EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jaakko Hyvönen

Jaakko Hyvönen (s. 1999 ) on suomalainen jääpalloilija, pelipaikaltaan keskikenttä/hyökkääjä. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Broberg/Söderhamn Bandyä kasvattajaseuran ollessa Porin Narukerä. ==Ura== Jaakko Hyvönen on aloittanut jääpallon Porin Narukerän juniorijoukkueissa. Hän nousi miesten Bandyliigaa pelaavaan Narukerän joukkueeseen kaudella 2014-2015. Neljän Narukerä-kauden jälkeen hän siirtyi toiseen Bandyliigaseuraan eli Jyväskylän JPS:ään, jossa hän oli voittamassa keväällä 2019 Suomen mestaruutta. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Narukerään. Kauden päätteeksi hänet valittiin SM-kultaa P21-ikäluokan voittaneessa Narukerässä ikäluokan parhaana pelaajana. Kesän 2020 aikana oli aluksi suunnitelmat pelata jälleen JPS:n riveissä, mutta sopimus ruotsalaisen Söderhamnin Brobergin kanssa muuttivat suunnan Ruotsin Elitserieniin, jonne hän teki 2-vuotisen sopimuksen. Kahtena Broberg-kautenaan Hyvönen on pelannut 49 runkosarjan ja 5 pudotuspelien ottelua eli yhteensä 54 Ruotsin pääsarjaottelua. Maaleja hän on tehnyt Runkosarjassa 41 ja pudotuspeleissä yhden. ==Maajoukkueura== Miesten maajoukkueuransa Hyvönen avasi tammikuussa 2020 maaotteluissa Venäjää ja Ruotsia vastaan. ==Perhe== Jaakon isä Heikki Hyvönen pelasi myös jääpalloa pääsarjatasolla ja Suomen maajoukkueessa. ==Saavutukset== Seurajoukkueissa * SM-kulta: 2019 JPS:n riveissä Maajoukkueessa * MM-hopeaa: 2023 === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stefanie Horovitz

Stefanie Horovitz tai Stefania Horovitz (1887 Varsova - 1942 Treblinka) oli puolalainen, juutalaistaustainen kemisti. http://www.gutenberg-e.org/rentetzi/ http://www.chemistryworld.com/culture/stefanie-horovitz-the-woman-behind-the- isotope/4012376.article Horovitzin isä oli tunnettu muotokuvamaalari Leopold Horovitz. Perhe muutti Wieniin vuonna 1890 ja Horovitz aloitti yliopisto- opintonsa vuonna 1907 ja hänestä tuli orgaanisen kemian tohtori vuonna 1914. Tohtoritutkinnon jälkeen hän pääsi mukaan Otto Hönigschmidin ryhmään tutkimaan radiumia. Työssään hän löysi thoriumin isotoopit. http://archive.org/details/biographicaldict00ogil_0 Horovitzin tieteellinen ura päättyi ensimmäisen maailmansodan lopulla perheasioden ja poliittisten levottomuuksien vuoksi. Hän perusti yhdessä Alfred Adlerin koulukuntaan kuuluvan Alice Friedmannin kanssa lapsille tarkoitetun terapiatalon. Hän palasi Varsovaan sisarensa luo vuonna 1937 ja heidät vietiin Varsovan gettoon vuonna 1942. https://archive.org/details/biographicaldict00ogil_0 Vuoden 1940 jälkeen Horovitzin vaiheet ovat epäselvät. Eräiden tietojen mukaan hän olisi kuollut jo vuonna 1940. Toisten tietojen mukaan hän joutui sisarensa kanssa Treblinkaan vuonna 1942, minkä leirin dokumentit vahvistavat. http://yvng.yadvashem.org/nameDetails.html?itemId=5626253 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://link.springer.com/article/10.1007/BF01521416 * http://zenodo.org/record/2385115#.YlA7NjWU9PY Luokka:Puolalaiset kemistit Luokka:Holokaustissa kuolleet Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Satu Yli-Hirvelä

Satu Yli-Hirvelä (s. 26. lokakuuta 1980) on suomalainen entinen pesäpalloilija. Hän edusti pelaajaurallaan Superpesiksessä Lapuan Virkiää, Peräseinäjoen Toivetta ja Rauman Feraa. Yli-Hirvelä saavutti yhden SM-kullan kaudella 2001, kaksi SM-hopeaa kausilla 1997 ja 2009 ja kolme-SM pronssia vuosina 2002, 2005 ja 2008. Kaudella 2009 Yli-Hirvelä oli myös Superpesiksen etenijäkuningatar 52:lla tuodulla juoksulla. Hän pelasi viisi Itä-Länsi- ottelua vuosina 2003, 2004, 2007, 2008 ja 2009. Yli-Hirvelä pelasi 247 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 11 kunnaria ja 111 tavallista juoksua, toi 252 juoksua ja keräsi 939 kärkilyöntipistettä. Yli- Hirvelä pelasi 87 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kaksi kunnaria ja yhdeksän tavallista juoksua, toi 74 juoksua ja keräsi 339 kärkilyöntipistettä. https://www.pesis.fi/wp-content/uploads/2021/02/Yli- Hirvelä-Satu.xlsx == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Moloda Muza

Moloda Muza (; ’Nuori muusa’) oli Länsi-Ukrainassa 1906 perustettu epävirallinen modernistinen kirjailija- ja taiteilijaryhmä. Sen jäsen Ostap Lutskyi tiivisti ryhmän julistuksen sanoihin ”sisällön ja muodon vapaus” ja siihen, että se korostaa ihmissielun herkkiä ja lempeitä kokemuksia. Ryhmä perusti samannimisen kustantamon, joka ehti toimia vain 1906–1909 ja julkaisi sinä aikana kymmenen jäsentensä teosta ja kunnianhimoista lehteä Svit. Jäseniä olivat kirjailijat Bohdan Lepkyi, Vasyl Patšovskyi, Petro Karmanskyi, Myh’ailo Jatskiv, Stepan Tšarnetskyi, Ostap Lutskyi, Sydir Tverdoh’lib ja Volodymyr Birtšak; taidemaalari Modest Sosenko; kuvanveistäjä Myh’ailo Paraštšuk ja säveltäjä Stanyslav Ljudkevytš. Ryhmää kannattivat myös kirjailija Vasyl Štšurat ja kriitikko Mykola Jevšan. Ryhmällä oli muutamia sitä luonnehtivia yhteisiä piirteitä: estetiikan asettaminen hyödyllisyyden edelle, sukulaisuus vuosisadanvaihteen länsieurooppalaisen älymystön levottomuuteen ja pessimismiin. Sellaiset merkkihenkilöt kuin Serhi Jefremov ja Ivan Franko suhtautuivat ryhmään vihamielisesti. Franko arvosteli sen tavoitteiden tarkoituksettomuutta aikana, jolloin käytännön maailmassa oli vielä niin paljon tehtävää. Esteettisyyden ylellisyydelle ei ollut tilaa: Franko näki kirjallisuudella tärkeämpiä päämääriä. Vallalla ollut ilmapiiri sai ryhmän luopumaan yrityksestään vapauttaa kirjallisuus yhteiskunnallisista tavoitteista. Joitakin kiinnostavia teoksia ryhmä ehti julkaista, ja sillä oli vaikutusta 1920-luvun kirjailijoihin, esimerkiksi Dmytro Zahuliin, Volodymyr Kobyljanskyihin ja jopa varhaiseen Pavlo Tytšynaan. Mutta paikallista älymystöä heidän hienostuneet julkaisunsa eivät kiinnostaneet. Moloda Muza jäi pelkäksi kiinnostavaksi välisoitoksi 1900-luvun Ukrainan kirjallisuuden kehityksessä. Sen paremmin sotienvälisen ajan kirjallisuuskritiikin nationalistinen koulukunta kuin sosialistisen realisminkaan kritiikki ei nähnyt mitään arvoa yhteiskunnallisten ja poliittisten kysymysten ulkopuolelle jäävässä kirjallisuudessa. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijaryhmät Luokka:Ukrainan kuvataide Luokka:Taiteilijaryhmät
Jenni Rautanen

Jenni Rautanen (s. 11. helmikuuta 1988) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Rautanen on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa SB Vantaata kausina 2008–2011 ja 2014–2015, nurmijärveläistä SB-Prota kausina 2018–2020, sipoolaista Ådalens IF:ää kaudella 2020–2021 sekä helsinkiläistä EräViikinkejä kaudella 2021–2022. Hän on pelannut liigassa kauden 2021–2022 runkosarjan loppuun mennessä 167 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 113 maalia ja antanut 76 maalisyöttöä, sekä 14 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt yhden maalin ja saanut yhden syöttöpisteen. Rautanen voitti Suomen-mestaruuden SB-Pron joukkueessa vuonna 2019. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Trine Sällström

Trine Sällström (s. 15. lokakuuta 1998) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Sällström on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa helsinkiläistä M-Teamia kausina 2013–2017 sekä saman kaupungin EräViikinkejä kausina 2017–2020 ja 2021–2022. Hän on pelannut liigassa kauden 2021–2022 runkosarjan loppuun mennessä 136 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 26 maalia ja antanut 62 maalisyöttöä, sekä 17 pudotuspeliä, joissa hän on saanut kuusi syöttöpistettä. Hän saavutti SM- pronssia vuonna 2018. Kauden 2020–2021 Sällström pelasi Ruotsin Superliigassa Nacka Wallenstam IBK:n joukkueessa. Sällström on pelannut naisten maajoukkueessa 34 ottelua. Niissä hän on tehnyt kuusi maalia ja saanut kuusi syöttöpistettä. Hän saavutti MM-pronssia 2019. Alle 19-vuotiaiden MM- kilpailuissa 2016 hän saavutti hopeaa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gunnar Ström (insinööri)

Gunnar Ferdinand Ström (19. helmikuuta 1881 Helsinki – 15. tammikuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja järjestömies, joka toimi vuosina 1924–1935 Suomen Metalliteollisuusyhdistyksen toimitusjohtajana. Strömin vanhemmat olivat sotakamreeri August Fridolf Ferdinand Ström ja Maria Henriette Reuter. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Nya svenska läroverketista vuonna 1899 ja aloitti opiskelun polyteknillisessa opistossa, mutta keskeytti opinnot vuonna 1903 ja muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli eri tehtaissa. Palattuaan Suomeen vuonna 1906 Ström työskenteli Valtionrautateiden palveluksessa sen kone- ja varasto-osastolla Pietarissa. Vuonna 1916 hän siirtyi Pietarissa olleen insinööritoimisto Vegan palvelukseen, joka edusti suomalaisia teollisuuslaitoksia Venäjällä. Vuonna 1919 Ström tuli Suomen Metalliteollisuusyhdistyksen palvelukseen sihteeriksi. Vuosina 1921—1923 hän toimi myös Suomen Teollisuusliiton sihteerinä. Vuodesta 1924 vuoteen 1935 hän toimi Suomen Metalliteollisuusyhdistyksen toimitusjohtajana. Ström oli mukana monissa valtiollisissa komiteoissa tarjoamassa asiantuntemustaan tulli- ja kauppapoliittisissa kysymyksissä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset työnantajajärjestöjen johtajat Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Yangonin yliopisto

Yangonin yliopisto (; , lyhennys YV) on Myanmarin entisessä pääkaupungissa Yangonissa (Rangoon), Yangonin alueella toimiva julkinen yliopisto. Yangonin yliopisto ilmoittaa opiskelijamääräkseen noin 15 000 henkeä. Heistä maisteritutkintoon tähtäsi runsas 1 700 opiskelijaa (769+960) ja tohtoritutkintoon 1 100 jatko-opiskelijaa (lukuvuonna 2018–2019). Tohtoritutkintoon tähtäävä opetus aloitettin lukuvuonna 1994-1995. Sittemmin yliopistosta on valmistunut runsas 4 700 tohtoria (2018 mennessä). Yliopiston akateemiseen henkilökuntaan kuului noin 700 ihmistä (henkilökunta hallinto mukaan lukien 1 250). Myanmarin opetusministeri viesti vuoden 2020 alussa, että Yangonin yliopisto kuuluisi niiden 14 yliopiston joukkoon, joille suunniteltiin myönnettäväksi autonominen asema. ==Historia== Yangonin yliopisto on maansa vanhin ja arvostetuin yliopisto. Se kuuluu ASEAN-maiden yliopistoverkkoon. Yliopiston perusta luotiin vuonna 1878, kun brittiläisen siirtomaahallinnon aikana Yangoniin (Rangooniin) perustettiin Kalkutan yliopiston korkeakouluopetusta antanut sivutoimipiste Rangoon College. Tämän korkeakoulun nimi vaihtui 1900-luvun alussa Government Collegeksi, ja 1920 University Collegeksi. Samana vuonna (1920) yhdistettiin sekulaarinen University College ja kristilliseen babtismiin kytkeytynyt Judson College; tätä pidetään Yangonin yliopiston varsinaisena perustamisajankohtana (nimenä aluksi Rangoon University). Yliopiston kampusalueella sijaitsee yhä tästä muistuttava Judsonin babtistikirkko. Yliopisto (Rangoon University) on toiminut perustana useille Myanmariin myöhemmin perustetuista yliopistoista. Myanmar itsenäistyi Britannian alaisuudesta vuonna 1948. Tästä alkoi yliopiston kultakausi; opiskelijoita tuli myös ulkomailta. Kaikki maan korkeakoulut kuuluivat vuoteen 1958 saakka Rangoonin yliopiston yhteyteen. Mandalay College irtautui 1958 maan toiseksi yliopistoksi nimellä Mandalayn yliopisto. Sotilasvallankaappaus 1962 katkaisi yliopiston autonomian ja kultakauden. Opetuskieleksi vaihdettiin englannin sijaan burman kieli. Vuonna 1964 yliopisto (Rangoon University) uudelleenimettiin (Rangoon Arts and Sciences University), kun siitä irroitettiin useita keskeisiä laitoksia erillisiksi yliopistoikseen: lääketieteellinen yliopisto, taloustieteiden yliopisto, teknillinen yliopisto ja kasvatustieteellinen yliopisto. Vuonna 1989 yliopisto sai nykyisen nimensä (University of Yangon, suom. Yangonin yliopisto). Yliopistolla ja sen opiskelijoiden aktivismilla on ollut useasti vaikutuksensa Myanmarin poliittiseen elämään ja sen muutoksiin. ==Kuvia== University Scho 73.JPG|Yangonin yliopiston kirjastoa. University Scho 81.JPG|Geologian laitos (Mandalay hall). University Scho 77.JPG|Yliopiston rakennuksia (Pinya hall). Convocation Hall.jpg|Juhlasalin sisänäkymä. YU Dhamma Hall.JPG|Yliopiston rakennuksia (Dhamma hall). YU Judson Church.JPG|Judsonin babtistikirkko yliopistokampuksella. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Myanmarin yliopistot ja korkeakoulut Luokka:Myanmarilainen kulttuuri Luokka:Yangon Luokka:Myanmarin rakennukset ja rakennelmat
Forno Canavese

Forno Canavese () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Forno Canavese Sapere.it Forno Canavese Enciclopedia Treccani Forno Canavese Turismo Torino Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 3 260 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Kalle Lempinen

Kalle Eino Artturi Lempinen (s. 31. tammikuuta 1997) on suomalainen jääpalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja/hyökkääjä. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Gripen Trollhättan BK:ta. Lempisen kasvattajaseura on Mikkelin Kampparit. Lempinen aloitti jääpallon Imatran PaSa Bandyn juniorijoukkueissa ja oli voittamassa Suomen mestaruuden E-junioreissa (2008) sekä D-junioreissa (2009). Sen jälkeen hän jatkoi Mikkelin Kampparien juniorijoukkueissa. Hän nousi miesten Bandyliigaa pelaavaan Mikkelin Kamppareiden joukkueeseen kaudella 2013–2014. Kuuden Kampparit-kauden jälkeen hän siirtyi Ruotsiin tukholmalaisen AIK:n riveihin. Kolmena AIK-kautenaan Lempinen on pelannut 69 runkosarjan ja 16 pudotuspelien ottelua eli yhteensä 85 Ruotsin pääsarjaottelua. Maaleja hän on tehnyt Runkosarjassa 35 ja pudotuspeleissä viisi. Lempisen rooli kolmantena kautena AIK:ssa jäi vähäisemmäksi, joten hän siirtyi toiseen Elitserien-seuraan eli IFK Vänersborgin riveihin. Keväällä 2024 Lempinen siirtyi Gripen Trollhättan BK:hon.https://www.bandypuls.se/2024-04-04/lempinen-hoppas-fa-ut-min-fulla- kapacitet-i-gripen/ ==Maajoukkueura== Miesten maajoukkueuransa Lempinen avasi joulukuussa 2018 maaotteluissa Venäjää, Ruotsia ja Norjaa vastaan. ==Saavutukset== Seurajoukkueissa * SM-kulta: 2015 Kampparien riveissä * SM- hopea: 2018 Kampparien riveissä * Ruotsin mestaruushopea: 2021 AIK Bandyn riveissä * Kaksi SM-pronssia: 2016 ja 2019 Kampparien riveissä Maajoukkueessa * MM-hopeaa: 2023 Henkilökohtaisesti * Bandyliigan maalikuninkuus 2019 === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Altman

Altman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Natan Altman (1889–1970), venäläinen ja neuvostoliittolainen taidemaalari, graafikko, kuvanveistäjä, lavastustaiteilija, kirjankuvittaja sekä taideteoreetikko * Robert Altman (1925–2006), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja * Sam Altman (s. 1985), yhdysvaltalainen sijoittaja, ohjelmoija ja toimitusjohtaja * Scott Altman (s. 1945), yhdysvaltalainen avaruuslentäjä * Sidney Altman (1939–2022), kanadalainen molekyylibiologi. == Kuvitteelliset henkilöt == * Teddy Altman, kirurgi ABC:n televisiosarjassa Greyn anatomia.
Toivo Hovilainen

Toivo Konstantin Hovilainen (1. joulukuuta 1878 Sippola – 30. tammikuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka toimi vuosina 1918–1924 Suomen Metalliteollisuusyhdistyksen toimitusjohtajana. Hovilainen profiloitui idänkaupan asiantuntijana. Koulunsa Kuopiossa suoritettuaan Hovilainen työskenteli V. M. Sandbergin rautakaupassa Tampereella, minkä jälkeen hän opiskeli muutaman vuoden kieliä Saksassa ja Englannissa. Vuonna 1902 hän muutti Pietariin, jossa hän toimi Parviainen Oy:n ostopäällikkönä ja Turun Rautateollisuus Oy:n asiamiehenä vuoteen 1918 saakka. Sisällissodan päätyttyä Hovilainen oli yksi Suomen Metalliteollisuusyhdistyksen perustajista ja toimi ensimmäisen kauppavaltuuskunnan puheenjohtajana, joka lähetettiin vallankumouksen jälkeen Neuvosto-Venäjälle palauttamaan kauppasuhteet maahan. Hän jatkoi työtään Suomen Metalliteollisuusyhdistyksessä vuoteen 1929 asti sekä vientiosaston johtajana että oman yrityksensä johtajana, joka edusti Suomen metalliteollisuutta Venäjälle suuntautuvassa viennissä. Vuonna 1929 Hovilainen siirtyi rasvasekoitteita Riihimäellä valmistaneen Tarmoke Oy:n palvelukseen, ja muutti vuonna 1933 Turkuun, jossa hän samana vuonna siirtyi Auran Panimo Oy:n isännöitsijäksi. Hän toimi myös vuosina 1935–1937 Panimoteollisuusliiton luottamuslautakunnassa. Hän luopui tehtävistään syksyllä 1939 huonontuneen terveydentilan vuoksi. Hovilainen kuoli Helsingissä tammikuussa 1940. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset työnantajajärjestöjen johtajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1894 kuolleet
Miten tästä eteenpäin

Miten tästä eteenpäin on Martti Ahtisaaren, Jaakko Iloniemen ja Tapani Ruokasen kansainvälistä politiikkaa käsittelevä kirja, joka julkaistiin Docendo-kustantamon kautta vuonna 2016. Kirjassa käsitellään ajan ongelmia ja hahmotellaan tulevaisuuden suuntia; maailmassa katsotaan siinä olevan meneillään suurimman murroksen sitten toisen maailmansodan.Miten tästä eteenpäin Docendon verkkokauppaMiten tästä eteenpäin Helsingin Reservin Sanomat Ahtisaari tuo kirjassa esiin Nato-myönteistä näkökulmaa ja katsoo Suomen "läntisenä demokratiana" tarvitsevan "kaikkien läntisten järjestöjen ja järjestelmien" jäsenyyttä. Hän toivoo kylmän sodan suomettumiseksi kutsutusta vaiheesta irtauduttavan ja päätöksiä tehtävän pohtimatta Venäjän reaktioita. Ahtisaari kuvaa yhä "suomettuneiksi" niitä, jotka eivät "pyri yhteiseen puolustusliittoon". Sanojensa mukaan hän ei itse ottanut tasavallan presidenttinä toimiessaan esiin Nato-jäsenyyttä, koska piti sitä mahdottomana ja katsoi Suomen saamisen myös Euroopan unionin jäseneksi olleen haastavaa. Ahtisaari esittää liittymispäätöksen tekemistä myös välittämättä Ruotsin ratkaisusta. Lisäksi Ahtisaari katsoo sekä YK:n että EU:n epäonnistuneen sen valvonnassa, että jäsenmaat noudattavat jäsenyysehtoja ja "globaaleja arvoja". Hänen mukaansa EU laajeni liian nopeasti, ja hän ehdottaakin "läntisen demokratian arvojen mukaan" toimimaan haluttomien maiden (kuten Puolan, Unkarin ja Romanian) erottamista.Ahtisaari tuoreessa kirjassa: Jos Suomi ei liity Natoon, etsin turvapaikan Namibiasta Suomenmaa Kirjassa myös Iloniemi ilmaisee tukensa Nato-jäsenyydelle, vaikkakaan ei piidä Natoon liittymistä realistisena. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 kirjat Luokka:Martti Ahtisaari Luokka:Kirjat kansainvälisestä politiikasta
Oikeamieliset

Oikeamieliset on Veikko Kerttulan ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1969 ja se perustuu Albert Camusin samannimiseen näytelmään vuodelta 1950. Elokuva on MTV-teatterin tuottama ja se sai ensi-iltansa Mainos-TV:n Aitiopaikka-ohjelmapaikalla 13.01.1969. Elokuva käsittelee vuonna 1905 tapahtunutta suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitšin salamurhaa. Elokuvassa kuvataan salamurhan tekijöitä, jotka ovat valmiita urhaamaan itsensä atteensa vuoksi sekä heidän välisiä ristiriitojaan. == Näyttelijät == == Lähteet == Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 1969 suomalaiset elokuvat
Amalia Carneri

Amalia Carneri (oik. Malka Kanarvogel 12. syyskuuta 1875 Rzeszów – 1942? Treblinka) oli juutalaistaustainen puolalainen oopperalaulaja, jonka ääniala oli sopraano. Hän esiintyi Wienin tärkeimmillä näyttämöillä ja teki useita levytyksiä. Kanarvogel opiskeli laulua Wienissä ja muutti nimensä laulutähdelle paremmin sopivaksi Carneriksi. Hän teki pitkiä kiertueita Itävalta-Unkarin, Saksan ja Ranskan oopperanäyttämöillä. Vuosina 1905–1907 hän teki useita levytyksiä. Lehtitietojen mukaan hän oli yleisön suursuosikki. Carneri solmi avioliiton vuonna 1901 Heinrich Pollakin kanssa, joka oli valtion kaivosten tarkastaja. Liitosta syntyi kaksi poikaa, Fritz ja Karl. Jälkimmäisestä tuli professori yhdysvaltalaiseen yliopistoon. Kansallissosialistit tulivat valtaan Saksassa vuonna 1933. Saksa miehitti Itävallan vuonna 1938, ja saksalaiset panivat siellä heti toimeen ankarat juutalaisvastaiset toimenpiteet. Vuodelta 1938 on säilynyt Carnerin kirje pojalleen. Hän toteaa kirjeessään pojalleen Fritzille, että hän ei tiedä tuleeko saamaan eläkettään ja että on joutunut myymään omaisuuttaan tullakseen toimeen. Hän toivoo pääsevänsä poikiensa luokse Yhdysvaltoihin. Carnieri karkotettiin kodistaan Theresienstadtiin 10. syyskuuta 1942. Hänet kuljetettiin 29. syyskuuta 1942 Treblinkan tuhoamisleirille yhdessä 2001 vangin kanssa, missä heidät kaikki murhattiin. On myös tietoja, että hänet olisikin murhattu vasta vuonna 1943. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://charm.rhul.ac.uk/discography/search/search_simple Luokka: Puolalaiset oopperalaulajat Luokka: Holokaustissa kuolleet Luokka: Vuonna 1875 syntyneet Luokka: 1940-luvulla kuolleet
Cardiffin yliopisto

Cardiffin yliopisto (, ) on Walesin pääkaupungissa Cardiffissa sijaitseva yliopisto. Se on ainoa Russell-ryhmään kuuluva walesiläinen yliopisto. == Historia == Cardiffin yliopiston edeltäjä, , perustettiin vuonna 1883. Se oli yksi vuonna 1893 perustetun Walesin yliopiston perustajakorkeakouluista, jolle myönnettiin samalla oikeus myöntää tutkintoja. Vuonna 1904 yliopisto nimitti Yhdistyneen kuningaskunnan ensimmäisen naispuolisen professorin, Millicent Mackenzie. Vuonna 1972 yliopisto vaihtoi nimekseen . Vuonna 1988 Walesin yliopiston tiede- ja teknologiainstituutti sulautettiin yliopistoon. Vuonna 1999 yliopisto otti käyttöön nykyisen nimensä. Samana vuonna se liittyi Russell-ryhmään. Vuodesta 2005 yliopisto on myöntänyt tutkintoja omalla nimellään eikä Walesin yliopiston nimellä. == Kampukset == Valtaosa Cardiffin yliopiston rakennuksista sijaitsee Cathays Parkin kampuksella Cardiffin keskustan lähellä. Terveydenhuollollisten alojen opetus tapahtuu kuitenkin Walesin yliopistollisen sairaalan yhteydessä 1,5 kilometriä keskustasta pohjoiseen sijaitsevalla Heath Parkin kampuksella. == Opetus == The Guardian on sijoittanut Cardiffin yliopiston brittiläisten yliopistojen vertailussa sijalle 38, The Times sijalle 35 ja Complete University Guide sijalle 25. Maailmanlaajuisessa vertailussa se on sijoitettu Shanghai Rankingissa sijalle 151–200, CWTS Leiden Rankingissa sijalle 272, QS World University Rankingsissa sijalle 151 ja Times Higher Educationin vertailussa sijalle 189. == Rakenne == Cardiffin yliopisto käsittää kolme korkeakoulua (), joiden alaisuudessa toimii 26 laitosta (): Taiteiden, humanististen tieteiden ja yhteiskuntatieteiden korkeakoulu *liiketoiminta *englannin kieli, viestintä ja filosofia *maantiede ja kaavoittaminen *historia, arkeologia ja uskonto *journalismi, media ja kulttuurintutkimus *oikeustiede ja politiikka *nykyaikaiset kielet *musiikki *yhteiskuntatieteet *kymrin kieli Biolääketieteen ja biologisten tieteiden korkeakoulu *biotieteet *hammaslääketiede *terveydenhuoltotieteet *lääketiede *optometria ja näkötutkimus *farmasia ja farmaseuttiset tieteet *lääketieteelliset ja hammaslääketieteelliset jatko-opinnot *psykologia Fysikaalisten tieteiden ja tekniikan korkeakoulu *arkkitehtuuri *kemia *tietotekniikka ja informatiikka *maantiede ja ympäristötieteet *tekniikka *matematiikka *fysiikka ja astronomia == Alumnit == Cardiffin yliopiston entisiin opiskelijoihin kuuluvat muiden muassa Irakin presidentti Barham Salih, entinen Jordanian pääministeri Faisal al-Fayiz, brittiläiset poliitikot Roy Jenkins, Neil Kinnock ja Adam Price, holokaustitutkija ja professori Yehuda Bauer, filosofi ja teologi Keith Ward, neurologi ja psykoanalyytikko Ernest Jones, Walesin piispa Andrew John, kuvajournalisti Tim Hetherington, koomikko ja näyttelijä Elis James, säveltäjä Alun Hoddinott, muusikko ja säveltäjä Karl Jenkins, toimittaja Alan Johnston, näyttelijä Siân Phillips, kirjailija Mari Strachan sekä säveltäjä Peter Reynolds. == Lähteet == Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan yliopistot Luokka:Cardiff
Tšernihivskan metroasema

Tšernihivska () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 4. lokakuuta 1968. == Galleria == Kuva:Chernihivska metro station Kiev 2010 02.jpg Kuva:Chernihivska metro station Kiev 2010 03.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kiovan metro
Katalin Karikó

Katalin Karikó (s. 17. tammikuuta 1955) on unkarilaissyntyinen biokemisti, joka tunnetaan lähetti-RNA:han kohdistuvista tutkimuksistaan, jotka johtivat Pfizer-BioNTechin ja Modernan COVID-19-rokotteen kehittämiseen. Hän sai 2023 Drew Weissmanin kanssa tutkimuksistaan Nobelin lääketieteen palkinnon. Karikó on neurokirurgian apulaisprofessori Pennsylvanian yliopistossa ja Biontechin varatoimitusjohtaja. Hän väitteli Szegedin yliopistossa vuonna 1982, ja muutti Yhdysvaltoihin 1985. Siellä hän aloitti tohtorintutkinnon jälkeisillä (post doc) opinnoilla Temple Universityssä, ennen kuin siirtyi Pennsylvanian yliopistoon, missä hän teki yhteistyötä yhdysvaltalaisen kardiologin Elliot Barnathanin kanssa. He osoittivat, että kun lähetti-RNA:ta ruiskutetaan soluihin, voidaan tuottaa uusia proteiineja. Tämän löydon innostamana Karikó alkoi tutkia geeniterapiaa. Geeniterapiatutkimuksen rahoitus ehtyi 1990-luvun loppupuolella, ja Karikó aloitti sen sijaan yhteistyön Drew Weissmanin kanssa. Molempia kiinnosti lähetti-RNA:n käyttö siihen, että solut saataisiin tuottamaan virusten vasta-aineita. Karikó ja Weissman kehittivät tähän uuden teknologian, patentoivat sen, perustivat yrityksen ja alkoivat kehittää rokotteita. Rokotetutkimus sai vauhtia COVID-19-pandemian myötä. Muutamia kuukausia sen jälkeen kun Karikó ja Weissman olivat saaneet SARS-viruksen geeniperimän haltuunsa, rokote oli valmis testattavaksi. Karikó ja Weissman ovat saaneet työstään monia palkintoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Szegedin Yliopiston Klebelsberg Kirjasto - virtuaalinen näyttely „Karikó Katalin” Luokka:Yhdysvaltalaiset biokemistit Luokka:Unkarilaiset tieteilijät Luokka:Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tri.be

Tri.be () on eteläkorealainen seitsenjäseninen tyttöyhtye, jonka TR Entertainment ja Universal Music Group perustivat vuonna 2021. Yhtyeeseen kuuluvat jäsenet Songsun, Kelly, Jinha, Hyunbin, Jia, Soeun ja Mire. == Historia == === Tri.be Da Loca, Conmigo ja Veni Vedi Vici (2021–) === Joulukuussa 2020 uutisoitiin, että tuottaja Shinsadong Tiger ja Universal Music Group suunnittelivat debytoivansa uuden tyttöyhtyeen vuonna 2021. Tammikuun alussa julkistettiin yhtyeen nimi. Helmikuun alussa julkaistiin teaser-videot tulevasta debyytistä. Tri.be julkaisi tositelevisiosarjan Let’s Try! Be YouTuben kautta samoihin aikoihin. Tri.be debytoi 17. helmikuuta 2021 singlealbumilla Tri.be Da Loca, joka sisälsi kappaleet ”Doom Doom Ta” ja ”Loca”. Kappaleet tuotti Shinsadong Tiger yhdessä Exidin LE:n kanssa. Debyyttinsä myötä Tri.be allekirjoitti sopimuksen Universal Musicin tytäryhtiön Republic Recordsin kanssa Korean ulkopuolella olevia promootioita varten. Toukokuussa yhtye julkaisi toisen singlealbuminsa Conmigo, joka sisälsi kappaleet ”Rub-A-Dum” ja ”Loro”. Lokakuussa julkaistiin yhtyeen ensimmäinen EP Veni Vidi Vici yhdessä sen nimikkosinglen ”Would You Run” kanssa. Tri.be julkaisi vuoden 2021 lopussa spesiaalisinglen ”Santa For You”. Yhtye lauloi myös tunnusmusiikin ”The Bha Bha Song” Cartoon Networkin ohjelmaan We Baby Bears. == Jäsenet == Yhtyeen jäsenet: * Songsun (송선) * Kelly (켈리) * Jinha (진하) * Hyunbin (현빈) * Jia (지아) * Soeun (소은) * Mire (미레) == Diskografia == === EP:t === * Veni Vidi Vici (2021) === Singlealbumit === * Tri.be Da Loca (2021) * Conmigo (2021) === Singlet === * ”Doom Doom Ta” (2021) * ”Rub-A-Dum” (2021) * ”Would You Run” (2021) * ”Santa For You” (2021) * ”The Bha Bha Song” (2021) == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset tyttöbändit
Artem Klein

Artem Klein (ven. Артем Клеин; s. 16. Tammikuuta 1994 Omsk) on saksalais- venäläinen jääkiekkoilija ja manageri, joka edusti kaudella 2021–2022 FC Barcelonaa Espanjan Superligassa. Klein on toiminut Mad Dogs Mannheimin managerina vuodesta 2017. Klein on pelannut myös yhden ottelun Saksan DEL- liigassa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Venäläiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sosialidemokraattinen opettajaliitto

Sosialidemokraattinen opettajaliitto (oik. Suomen Sos.-dem. Opettajaliitto) oli vuosina 1917–1919 toiminut sosialidemokraattisten opettajien ammattijärjestö. == Historia == Työväenliikkeessä vaikuttaneet opettajat kokoontuivat ensimmäisen kerran kesäkuussa 1917, jonka jälkeen Sosialidemokraattinen opettajaliitto perustettiin elokuussa Helsingin Säätytalolla pidetyssä kokouksessa. Perustavan kokouksen puheenjohtajina toimivat kansakoulutarkastaja Jaakko Pärssinen sekä kansanedustajat J. V. Latvala ja Hulda Salmi. Muita tunnettuja osallistujia olivat muun muassa Yrjö Laine, Antti Lastu, Riku Penttinen, Hannes Pulkkinen, Aapo Pärnänen, Hilja Pärssinen, Kaarlo Saari, Kaarlo Saxman, Väinö Valorinta ja K. V. Vaulo. Liiton ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Hulda Salmi. Aloite Sosialidemokraattisen opettajaliiton perustamiseen tuli SDP:n eduskuntaryhmään kuuluneilta opettajilta. Valtaosa perustajista oli kansakoulunopettajia, jotka olivat pettyneitä taantumuksellisena pidetyn Suomen Opettajayhdistyksen toimintaan. Liiton tarkoituksena oli opettajien oikeudellisen aseman parantamisen ohella ajaa muun muassa uskonnonopetuksen poistamista kouluista. Opettajain Lehdessä uusi liitto nähtiin pyrkimyksenä yhtenäisen opettajakunnan hajottamiseki ja radikalisoimiseksi. Vuoden 1918 alussa Sosialidemokraattinen opettajaliitto liittyi Suomen Ammattijärjestöön. Jäseniä oli tuolloin noin 80. Liiton toiminta lamaantui sisällissodan jälkeen, kun vain muutamat jäsenet jäivät seuraamuksitta. Virasta erottamisten ohella viisi perustavan kokouksen osallistujaa teloitettiin tai surmattiin ja seitsemän tuomittiin sodan aikaisesta toiminnastaan valtiorikosoikeudessa. Tammikuussa 1919 väliaikaisen liittotoimikunnan muodostaneet K. A. Haikonen, Helmi Jalovaara ja Hjalmar Salovaara ryhtyivät käynnistämään liiton toimintaa uudelleen. Kesäkuussa Helsingin työväentalossa järjestettiin kokous, jossa uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Helmi Jalovaara, mutta toiminta ei enää käytännössä jatkunut. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajajärjestöt Luokka:Lakkautetut suomalaiset ammattiliitot Luokka:Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
Eskil Erlandsson

Eskil Erlandsson (s. 1957) on ruotsalainen keskustapuolueen poliitikko. Hän on istunut valtiopäivillä vuosina 1994–2019 ja toiminut Ruotsin maatalous- ja myöhemmin maaseutuministerinä vuosina 2006–2014. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Eskil Erlandsson Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla Luokka:Ruotsin maatalousministerit Luokka:Ruotsin Keskustapuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Veštšestvo tšelovetšnosti

Veštšestvo tšelovetšnosti. Intervju 1990–2018 (; Ihmisyyden aines. Haastatteluja 1990–2018) on vuonna 2020 ilmestynyt kokoelma runoilija ja esseisti Olga Sedakovan haastatteluja. == Sisältö == Teoksessa Sedekova sanoo, että Krimin miehitys 2014 oli lopullinen osoitus Venäjän luisumisesta moraaliseen pimeyteen. Se osoitti, että Venäjän kansa on samassa rintamassa poliittisten vallanpitäjien kanssa näiden lietsoessa militaristista hysteriaa ja hyökkäyspolitiikkaa. Sedakovan mukaan venäläiseen kulttuuriin liittyy taipumus liittää hyvä ja paha toisiinsa. Länsimaisten ihmisten suhde pahaan on yksiselitteinen, mutta Venäjällä ollaan epämääräisiä: minkään ei tunnusteta olevan lopullisesti paha. Myös armollisuuden korostaminen on samaa taipumusta monimutkaiseen selittelyyn. Tämä johtaa laskemaan hyvän ja pahan osuutta asioissa. Katsotaan, että hyvää voi tehdä pahan avulla. Tarkoitus pyhittää keinot, myös väkivallan. Sedakovan mukaan venäläisessä ajattelussa vainoharhaiset kuvitelmat ovat voimakkaampia kuin johdonmukainen ajattelu. Moraalikäsitykset perustuvat sisäiseen näkemykseen, eivät logiikkaan. Samalla kyvyttömyys erottaa hyvä ja paha toisistaan yhdistyvät vihamielisyyteen oppositiota ja vähemmistöjä kohtaan. Sedakova kannustaa yksinkertaiseen moraaliseen valintaan sumuttamisen sijasta: hyvä on hyvää ja paha pahaa. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Venäjä ei tehnyt tiliä menneisyytensä kanssa, mikä on jättänyt kentän avoimeksi sairaalle populismille. Sedakovan mukaan Venäjän arvostus maailmalla ei perustu suurvaltahaaveisiin vaan kulttuuriin: Venäjä on antanut maailmalle Fjodor Dostojevskin, Leo Tolstoin ja myöhemmät suuret kirjailijat. Nämä hahmot eivät olleet paikallisesti rajoittuneita, vaan osa yleismaailmallista humanismia. == Lähteet == Luokka:Kirjat kirjallisuudesta Luokka:Venäläiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2020 kirjat
Laura Jounela

Laura Jounela (s. 4. maaliskuuta 1972) on suomalainen pesäpalloilija. Jounela edusti koko uransa Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä Oulun Lippoa. Jounela saavutti kaksi SM-kultaa kaudella 1994 ja kaudella 1995, kolme SM- hopeaa kaudella 1996, kaudella 1998 ja kaudella 1999 ja kaksi SM-pronssia kaudella 1997. Kaudella 1994 Jounela oli myös Superpesiksen etenijäkuningatar 55:llä tuodulla juoksulla. Jounela pelasi viisi Itä-Länsi-ottelua vuosina 1994, 1995, 1996, 1997 ja 1998. Hän pelasi ulkokentällä kopparina. Jounela pelasi 232 runkosarjan ottelua. Näissä hän löi seitsemän kunnaria ja 91 tavallista juoksua, toi 386 juoksua ja keräsi 1 092 kärkilyöntipistettä. https://www.pesis.fi/wp-content/uploads/2021/02/Jounela-Laura.xlsx == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johan Pehrson

Johan Pehrson (s. 8. toukokuuta 1968 Örebro, Ruotsi) on ruotsalainen liberaalin puolueen poliitikko, puolueensa nykyinen puheenjohtaja huhtikuusta 2022 sekä Ruotsin opetusministeri syyskuusta 2024. Tätä ennen hän oli työ- ja integraatioministeri. Hän on istunut valtiopäivillä vuosina 1998–2015 ja uudelleen vuodesta 2018 sekä toiminut puolueensa ryhmänjohtajana valtiopäivillä vuosina 2006–2014 sekä 2019–2022. == Tausta ja yksityiselämä == Pehrson syntyi vuonna 1968 Örebrossa. Hänen isänsä toimi virkamiehenä ja äiti hopeaseppänä. Hän kävi Risbergskan koulua, jossa hän valitsi lukiossa talouslinjan ja valmistui vuonna 1987. Tämän jälkeen hän alkoi opiskelemaan oikeustiedettä Uppsalan yliopistossa, josta hän valmistui juristiksi vuonna 1996. Lisäksi hänellä on diplomi King's Collegesta vuodelta 1995. Valmistuttuaan Pehrson on työskennellyt mm. Suomen asioista vastaavassa Finlandsdepartementetissa poliittisena asiantuntijana. Asevelvollisena Pehrson palveli 15 kuukautta. Hän on sanonut, että olisi halunnut jäädä armeijan palvelukseen. Pehrson asuu avopuolisonsa, Marie Brodinin, kanssa Örebrossa. Hänellä on neljä lasta, joista enää kaksi asuu kotona. == Poliittinen ura == Pehrson liittyi jo opiskeluaikoinaan liberaaleihin ja toimi sen nuorisojärjestön 2. varapuheenjohtajana vuosina 1991–1993. Pehrson valittiin ensimmäisen kerran valtiopäiville vuonna 1998, jolloin hän edusti Örebron vaalipiiriä. Hänen edustajanuransa katkesi vuonna 2015, kun Pehrson siirtyi elinkeinoelämään ja perusti yrityksen yhdessä vanhojen ystäviensä kanssa. hän palasi valtiopäiville vuonna 2018. Vuosina 2001–2002 toimi puolueensa, joka vielä tuossa vaiheessa oli nimeltään Folkpartiet, puoluesihteerinä. Pehrson nousi puolueensa virkaatekeväksi puheenjohtajaksi 8. huhtikuuta 2022, kun puheenjohtaja Nyamko Sabuni erosi. Puolue päätti, että Pehrson johtaa liberaalit syksyn valtiopäivävaaleihin, jonka jälkeen uusi puheenjohtaja valitaan ylimääräisessä puoluekokouksessa. Pehrson on onnistunut nostamaan puolueensa kannatuksen 4 %:sta, joka on valtiopäivävaalien äänikynnys, yli 5 %:iin. Aloittaessaan puheenjohtajana huhtikuussa 2022 Pehrson sanoi, että pyrkii tuplaamaan puolueen kannatuksen vaaleihin mennessä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Johan Pehrson Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla Luokka:Ruotsin liberaalien poliitikot Luokka:Ruotsin puolueiden puheenjohtajat Luokka:Ruotsalaiset juristit Luokka:Ruotsin ministerit Luokka:Ruotsin kansanedustajat Luokka:Opetusministerit Luokka:Työministerit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nordic Vikings Madrid

Nordic Vikings on jääkiekkojoukkue joka pelaa Espanjan Superligassa. Espanjan jääkiekkoliitto solmi sopimuksen jossa Nordic Vikings tuodaan Espanjaan pelaamaan miesten pääsarjaan. Joukkue pelaa sarjassa tukeakseen jääkiekon kehitystä Espanjassa. Joukkueen jäähallina toimii Dreams Arena, joka sijaitsee Majadahondassa. Nordic Vikings on myös toiminut Kiinassa. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset jääkiekkoseurat Luokka:Madridin itsehallintoalueen urheilu Luokka:Superliga Española de Hockey Hielo Luokka:Vuonna 2021 perustetut urheiluseurat
Toteutettavuustutkimus

Toteutettavuustutkimus tai kannattavuustutkimus on arvio hankkeen tai järjestelmän käytännöllisyydestä. Toteutettavuustutkimuksien tarkoituksina ovat objektiivisesti ja suunnitelmallisesti selvittää olemassa olevan yrityksen tai ehdotetun hankkeen vahvuudet ja heikkoudet sekä reaalimaailmassa olevat mahdollisuudet ja uhat, läpiviemiseen tarvittavat resurssit ja viime kädessä menestymismahdollisuudet. Yksinkertaisimmillaan toteutettavuuden arvioinnissa käytetään kahta kriteeriä, jotka ovat kustannukset ja saavutettava arvo. Hyvin suunnitellussa toteutettavuustutkimuksessa olisi esitettävä yrityksen tai hankkeen historiallinen tausta, kuvaus tuotteesta tai palvelusta, kirjanpitotiedot, yksityiskohtaiset tiedot toiminnasta ja hallinnosta, markkinointitutkimukset ja -käytännöt, taloudelliset tiedot, lakisääteiset vaatimukset ja tietoa verovelvollisuuksista. Yleensä toteutettavuustutkimukset edeltävät teknistä kehitystyötä ja projektin toteutusta. Hankkeen toteutettavuustutkimus on kattava raportti, jossa tarkastellaan yksityiskohtaisesti tietyn hankkeen eri näkökantoja. Siinä otetaan huomioon monia asioita muun muassa riskejä ja rajoituksia (aika, kustannukset ja laatuvaatimukset). Tavoitteena on selvittää, pitäisikö hanke toteuttaa, suunnitella uudelleen vai hylätäänkö se kokonaan. == Katso myös == * Konseptitodistus * Tapaustutkimus * Toteumatesti * Pilottihanke == Lähteet == Luokka:Projektinhallinta
Tšernivtsin yliopisto

Tšernivtsin kansallinen yliopisto (, Tšernivtsin kansallinen Juri Fedkovytšin yliopisto; lyhennys TšNU) on Länsi-Ukrainan Tšernivtsissä toimiva kansallinen yliopisto. Se on nimetty paikallisen ukrainalaisen kirjailijan Juri Fedkovytšin (; 1834-1888) mukaan. Tšernivtsin yliopisto on yksi Ukrainan klassisista yliopistoista. Se on perustettu vuonna 1875 Tšernivtsin ylemmän teologisen koulun (per. 1827) pohjalta. Yliopistoa perustettaessa Tšernivtsin seutu kuului Itävalta-Unkariin, ja yliopisto nimettiin keisarin Frans Joosef I:n mukaan Tšernivtsin Frans Joosefin yliopistoksi (). Yliopisto oli saksankielinen; ukrainan kielelle ja kirjallisuudelle sekä romanian kielelle ja kirjallisuudelle oli omat laitoksensa. Alkuvaiheessa yliopistossa oli kolme tiedekuntaa: filosofian, teologian ja lakitieteen tiedekunnat. Vuosina 1918-1940 kaupunki kuului Romanian kuningaskuntaan, opetuskielenä oli romania ja yliopiston nimenä oli Universitatea Regele Carol I din Cernăuți (jota ennen jonkin aikaa yliopisto oli nimetty Romanian kuningas Ferdinand I:n mukaan ennen nimeämistä kuningas Kaarle II:n mukaan). Neuvostoliiton aikana, vuodesta 1944 lähtien yliopisto toimi Tšernivtsin valtionyliopistona opetuskielen ollessa ukraina. Ukrainan istsenäistymisen jälkeen vuonna 2000 yliopisto sai kansallisen yliopiston aseman ja nykyisen nimensä. Yliopiston pääkampukseen kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon päässyt Bukovinan ja Dalmatian metropoliittojen residenssi. Ukrainan kansallisessa Jevroosvita- yliopistovertailussa Tšernivtsin yliopisto sijoittui vuonna 2021 kokonaissijalle 10. Yliopisto keräsi esimerkiksi Scopus-viitetietokantaan pohjautuvasta osiosta hyvät osapisteet, mutta pärjäsi muun muassa verkkonäkyvyyttä painottavassa webometrics-osiossa vaatimattomammin. 14 корпус ЧНУ ім. Юрія Федьковича, 2021 рік.jpg|Taloustieteiden tiedekunnan rakennus. Семiнарський корпус (мур.) (Чернівці).jpg|Seminarskyi korpus, johon kuuluu muun muassa teologisen tiedekunnan käyttämä kirkko (osa Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainan yliopistot ja korkeakoulut Luokka:Tšernivtsi
Helmi Jalovaara

Helmi Jalovaara (vuoteen 1902 Kaksonen, 10\. helmikuuta 1876 Kesälahti − 1. elokuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja, toimittaja ja teosofi. Hän oli 1900-luvun alkuvuosikymmenten tunnetuimpia suomalaisia teosofeja, joka ajattelussaan yhdisteli sosialismia, uskontoa ja esoteerisia käsityksiä. == Elämä == Jalovaara sai Sortavalan tyttökoulun päästötodistuksen 1892 ja valmistui opettajaksi Sortavalan seminaarista 1898. Hän työskenteli opettajana Helsingin pitäjässä toimineessa Luhtaanmäen kansakoulussa 1898–1900 ja Helsingin pitäjän kirkonkylän kansakoulussa 1900–1907. Vuodesta 1908 lähtien Jalovaara työskenteli Maalainen-lehden sekä Raittiuden Ystävien julkaiseman Kylväjän toimittajana, kunnes palasi opettajaksi Tikkurilan kansakouluun syksyllä 1912. Hän oli myös mukana Maalaisliiton toiminnassa. Vuosikymmenen alkupuolella Jalovaara siirtyi sosialidemokraatteihin. Vuonna 1917 Jalovaara oli perustamassa Sosialidemokraattista opettajaliittoa ja hänet valittiin myös sen hallitukseen. Sisällissodan aikana Jalovaara toimi kansanvaltuuskunnan kouluneuvoston kanslistina. Hän oli sodan jälkeen vangittuna, mutta selvisi ilman tuomiota. Koulutoimen ylihallitus antoi Jalovaaralle varoituksen, minkä johdosta hän jätti opettajantoimensa. Kevään 1919 eduskuntavaaleissa Jalovaara oli sosialidemokraattien ehdokkaana, mutta jäi Artturi Aallon varaedustajaksi. Samana kesänä Jalovaara oli uudelleenkäynnistämässä sisällissodan lamaannuttaman Sosialidemokraattisen opettajaliiton toimintaa. Hänet valittiin liiton puheenjohtajaksi, mutta sen toiminta hiipui. Opettajantyön jätettyään Jalovaara työskenteli Teosofi-lehden toimitussihteerinä ja suomensi muun muassa Annie Besantin kirjoituksia. Hän oli myös suosittu luennoitsija, joka kiersi eri puolilla Suomea pitämässä teosofisia esitelmiä. Suomen Teosofisen Seuran piirissä vaikutti sosialistien muodostama verkosto, johon Jalovaaran ohella kuuluivat muun muassa Väinö ja Hugo Valvanne, Yrjö Kallinen, Urho Tuurala ja Pekka Häkli. Hän oli myös Idän Tähden Järjestön Suomen osaston aktiivijäseniä. SDP:n johto suhtautui Jalovaaran teosofisiin näkemyksiin kielteisesti, mutta siitä huolimatta hän pääsi Hilja Pärssisen kanssa hahmottelemaan puolueen koulutuspoliittisia linjauksia. Jalovaara kuoli Helsingissä 97-vuotiaana elokuussa 1973. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle. == Teoksia ja suomennoksia == * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Helmi Jalovaara : Uutta Englantia. Puistokaupunki Letchworth, Helsingin Sanomat, 6.11.1927, nro 301, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset teosofit Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet Luokka:Suomen sisällissodan punaiset Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Pilottihanke

Pilottihanke (jota kutsutaan myös esitutkimukseksi, pilottiprojektiksi, pilottitutkimukseksi tai pilottikokeeksi) on alustava tutkimus varsinaiselle testille tai kokeilulle. Termillä voidaan viitata moniin erityyppisiin tutkimuksiin ja hankkeisiin, mutta useimmiten se on lähes tarkka kopio todellisesta projektista, mutta paljon pienemmässä mittakaavassa. Pilottihanketta käytetään usein lopullisen hankkeen tai tutkimuksen suunnittelun testaamiseen realistisissa ympäristöissä. Tällä tavoin voidaan havaita puutteita projektin suunnittelussa ennen varsinaisen ja paljon kalliimman täysimittaisen projektin aloittamista. Yksi esimerkki ovat yhteiskuntatieteilijät, jotka käyttävät pilottitutkimusta testatakseen, toimivatko kyselylomakkeen kysymykset käytännössä. Jos se osoittautuu sopimattomaksi tai ilmeisesti unohdetuksi kysymykseksi, muutokset voidaan tehdä ajoissa. Pilottihankkeet voivat näin ollen auttaa varmistamaan, että lopullinen selvitys tai hanke täyttää sille asetetut kriteerit, ja siten ne minimoivat virheiden ja tarpeettomien kustannusten riskin. == Katso myös == * Konseptitodistus * Toteutettavuustutkimus * Toteumatesti == Lähteet == Luokka:Tieteellinen menetelmä
Olviretki Schleusingenissa (televisioelokuva)

Olviretki Schleusingenissa on Veikko Kerttulan ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1967. Se perustuu Aleksis Kiven näytelmään Olviretki Schleusingenissa vuodelta 1916. Elokuva on MTV-teatterin tuottama ja se sai ensi-iltansa Mainos-TV:n Aitiopaikka-ohjelmapaikalla 28.03.1967. Elokuva kertoo Saksassa olevista sotilaista, heidän juopotteluistaan ja kommelluksistaan. == Näyttelijät == == Lähteet == Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 1967 suomalaiset elokuvat
Amoretta – Pieni lemmenviisu

Amoretta – Pieni lemmenviisu on Veikko Kerttulan ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1967. Se perustuu Osvaldo Dragúnin samannimiseen näytelmään. Elokuva on MTV-teatterin tuottama ja se sai ensi-iltansa Mainos- TV:n Aitiopaikka-ohjelmapaikalla 10.03.1969. Elokuvassa Ritva Arvelon esittämä leskeksi jäänyt 40-vuotias kukkakauppias Guiliana rakastuu häntä kymmenen vuotta nuorempaan Pacoon. == Näyttelijät == == Lähteet == Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 1969 suomalaiset elokuvat
Profibus

Profibus on kenttäväylä teollisuuden antureiden ja ohjausjärjestelmien välille.https://netilion.endress.com/blog/profibus-network-iiot-services/ Profibus määrittelee sarjamuotoisen järjestelmän, joka käyttää OSI-mallin mukaista protokolla-arkkitehtuuria. Profibus on yhteensopiva IEC 61158 -standardin kanssa. Profibus DP (Distributed Periphery) on kenttälaitteiden liittämiseen nopealla vasteajalla ja Profibus PA (Process Automation) on sen laajennettu versio.https://www.pjc.fi/automaatio/teollisuusvayla/profibus Profibus perustuu vastaavantyyppiseen protokollaan kuin Modbus, mutta lisänä on Token Ring -tyyppinen protokolla, joka tukee useita "isäntiä". Lisäksi, erona Modbusiin, laitteet käyvät läpi käynnistyssarjan, jonka aikana ne liittyvät verkkoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.profibus.com/ Luokka:Teollisuusautomaatio Luokka:Sarjaväylät
Uhkapeli (televisioelokuva)

Uhkapeli on Veikko Kerttulan ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1968, jonka on kirjoittanut Veijo Meri. Elokuva on MTV-teatterin tuottama ja se sai ensi-iltansa Mainos-TV:n Aitiopaikka-ohjelmapaikalla 21. lokakuuta 1968. Elokuva pohjautuu suomalaisen jääkäriliikkeen syntyyn vaikuttaneen itsenäisyysmies Fritz Wetterhoffin elämään. == Näyttelijät == == Lähteet == Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 1968 suomalaiset elokuvat
Gunnar Ström

Gunnar Ström -nimisiä henkilöitä ovat: * Gunnar Ström (1881–1940), suomalainen insinööri, järjestövaikuttaja ja toimitusjohtaja * Gunnar Ström (1930–2024), ruotsalainen pikaluistelija
Syretsko-Petšerska-linja

Syretsko-Petšerska-linja () on Kiovan metron kolmas linja. Linja avattiin 31. joulukuuta 1989. Linjan pituus on 23,9 kilometriä ja siinä on 16 asemaa. == Asemat == * Syrets (Сирець) * Dorohožytši (Дорогожичі) * Lukjanivska (Лук'янівська) * Zoloti vorota (Золоті ворота) * Palats Sportu (Палац Спорту) * Klovska (Кловська) * Petšerska (Печерська) * Zvirynetska (Звіринецька) * Vydubytši (Видубичі) * Slavutytš (Славутич) * Osokorky (Осокорки) * Poznjaky (Позняки) * H’arkivska (Харківська) * Vyrlytsja (Вирлиця) * Boryspilska (Бориспільська) * Tšervonyi h’utir (Червоний хутір) == Galleria == Kuva:Syrets metro station Kiev 2010 01.jpg Kuva:Palats sportu metro station Kiev 2010 011.jpg Kuva:Chervonyi khutir metro station Kiev 2010 01.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kiovan metro