EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vasilij Žbogar

Vasilij Žbogar (s. 4. lokakuuta 1975 Koper) on slovenialainen purjehduksen kolminkertainen olympiamitalisti ja kaksinkertainen Euroopan-mestari. Hän edustaa izolalaista JK Burja -seuraa. Häntä on vuodesta 2015 valmentanut Jure Žbogar. Žbogar saavutti laser-luokassa olympiahopeaa Pekingissä 2008, finnjolla-luokassa Riossa 2016 ja pronssia Ateenassa 2004. Lisäksi hän sijoittui finnjolla-luokassa kuudenneksi Lontoossa 2012 ja laserissa 19:nneksi Sydneyssä 2000. Žbogar on sijoittunut laser-luokan MM-kilpailuissa neljänneksi 2005 ja 2008 sekä yhdeksänneksi 2003. Finnjollan MM-kilpailuissa hän on saavuttanut pronssia 2015, ollut kahdestoista 2014 sekä kolmastoista 2011 ja 2013. Žbogar voitti laser-luokan Euroopan-mestaruuden 2003, sai EM-pronssia 2008 ja oli seitsemäs 2005. Finnjolla-luokassa hän voitti Euroopan-mestaruuden 2013, saavutti EM-hopeaa 2012 ja 2014 sekä pronssia 2015. == Lähteet == Luokka:Slovenialaiset kilpapurjehtijat Luokka:Slovenialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
HMS Repulse (1868)

HMS Repulse oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu puurunkoinen panssarifregatti. == Valmistus == Alus tilattiin 1. huhtikuuta 1847 91-tykkisenä Bulwark-luokan linjalaivana Woolwichin telakalta, missä köli laskettiin 29. huhtikuuta 1859.Winfield, Rif s. 46 Aluksen muutostyöt panssarifregatiksi hyväksyttiin 14. toukokuuta 1861, mutta työt keskeytettiin. Tilaus uudistettiin 9. lokakuuta 1866. Alus laskettiin muutostöiden jälkeen vesille 25. huhtikuuta 1868. Alus hinattiin Woolwichin telakan sulkemisen (lokakuussa 1869) vuoksi vuonna 1868 Sheernessiin, jossa se valmistui 31. tammikuuta 1870.Winfield, Rif s. 396 == Palvelus == Alus romutettiin vuonna 1889. == Lähteet == * * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Kuninkaallisen laivaston taistelulaivat Luokka:Bulwark- luokan linjalaivat
HMS Research (1863)

HMS Research oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1863 vesillelaskettu puurunkoinen panssarikorvetti. == Valmistus == Alus tilattiin Pembroken telakalta Camellion-luokan sluuppina nimellä HMS Trent, ja sen köli laskettiin vuonna 1861. Muutostöiden jälkeen alus laskettiin vesille 15. elokuuta 1863, ja se valmistui 6. huhtikuuta 1864.Gardiner, Robert s. 12 == Palvelus == Alus romutettiin vuonna 1884. == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston taistelulaivat
Insertioreaktio

Insertioreaktio on kemiallinen reaktio, jossa atomi tai atomiryhmä liittyy kahden muun atomin välisen kovalenttisen sidoksen väliin muodostaen sidoksen molemman aikaisemman sidoksen muodostavan atomin kanssa. Yleisesti tämä voidaan kuvata reaktioyhtälöllä :A \+ B-C → B-A-C Insertioreaktiot tapahtuvat tyypillisesti hyvin reaktiivisille kemiallisille lajikkeille ja esimerkiksi karbeenien, karbenoidien ja organometalliyhdisteiden insertioreaktiot ovat yleisiä, mutta myös eräitä muita insertioreaktioita tunnetaan. Insertioreaktion käänteisreaktio on ekstruusioreaktio. Insertioreaktiot ovat tyypillisiä niin kutsutun click-kemian reaktioita. ==Insertioreaktioiden tyyppejä== Keteenit reagoivat monien yksinkertaisten sidosten kanssa insertioreaktioilla muodostaen karbonyylijohdannaisen. Reaktioiden tarkkaa mekanismia ei tunneta, mutta insertioreaktioita tapahtuu keteenien ja muun muassa C-H-, C-O-, C-S-, ja C-Cl-sidosten väliin esimerkiksi orgaanisten halogeenien, ortoestereiden, asetaalien ja tioasetaalien kanssa. Keteenit pystyvät insertoitumaan myös organometalliyhdisteisiin ja eräisiin epäorgaanisiin yhdisteisiin muun muassa typen ja rikin klorideihin. Karbeeneille ja karbenoideille insertioreaktiot ovat hyvin tyypillisiä. Karbeenit kykenevät insertoitumaan muun muassa C-H-, C-O- sekä C-Cl-sidoksiin. Myös kahden hiiliatomin väliseen sidokseen insertoituminen on mahdollista, mutta harvinaista. Karbeenien insertioreaktiot ovat niin kutsuttuja homologaatioreaktioita, joissa hiilivetyketju kasvaa yhdellä tai useammalla atomilla. Karbeenien insertion reaktiomekanismi riippuu karbeenien tyypistä. Singlettikarbeenit reagoivat yhtäaikaismekanismilla, kun triplettikarbeenit muodostavat hiilivedystä ensin radikaalin vedyn abstraktiolla ja samalla karbeenista itsestäänkin muodostuu radikaali. Nämä kaksi radikaalia reagoivat keskenään muodostaen lopullisen insertiotuotteen. : : Organometalliyhdisteissä insertioreaktio voi tapahtua metallin ja hiilen, vedyn tai halogeenin väliseen sidokseen. Tyypillisiä insertoituvia reagensseja ovat esimerkiksi alkeenit ja hiilimonoksidi. Organometalleille tapahtuvat insertiot ovat tärkeitä useissa teollisissa katalyyttisissä prosesseissa esimerkiksi alkeenien polymeroinneissa.Arno Behr: Catalysis, Homogeneous, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 16.10.2015 : : ==Lähteet== Luokka:Orgaaniset reaktiot
Kirjavaras (romaani)

Kirjavaras () on australialaisen Markus Zusakin vuonna 2005 julkaistu romaani. Kirja on ollut myynti- ja arvostelumenestys ja se on saanut lukuisia kirjallisuusalan palkintoja. Teos on käännetty yli 40 kielelle, ja suomeksi se ilmestyi vuonna 2008 Pirkko Biströmin kääntämänä. Kirjasta on tehty saman niminen elokuva () vuonna 2013. Sen on ohjannut Brian Percival ja pääosia näyttelevät Sophie Nelisse, Geoffrey Rush ja Emily Watson. == Juoni == Kirja sijoittuu natsi-Saksaan toisen maailmansodan aikana. Äiti joutuu antamaan yhdeksänvuotiaan Liesel-tytön kasvattityttäreksi Hubermannin perheeseen lähelle Müncheniä. Liesel ei aluksi osaa lukea, mutta on kiinnostunut kirjoista ja päätyy loppujen lopuksi lukemaan ääneen sodan aikana pommisuojassa oleville ihmisille. Kirja kertoo ystävyydestä, kirjoista, sanojen mahdista, juutalaisvainosta ja natseista. == Lähteet == Luokka:Australialaiset romaanit Luokka:Vuoden 2005 kirjat
4 × 400 m viestijuoksu olympialaisissa

4 × 400 metrin viestijuoksu eli pitkä viesti, on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan miehillä vuodesta 1912 ja naisilla vuodesta 1972. Menestynein maa 4 × 400 metrin viestin olympiakilpailuissa on Yhdysvallat. Sillä on eniten sekä miesten että naisten kilpailujen olympiavoittoja. == Mitalitaulukot == ===Miehet=== ===Naiset=== == Sekaviestit == Ennen 4 × 400 metrin viestijuoksua olympiaohjelmassa oli miesten sekaviesti, jossa kokonaismatka oli myös 1 600 metriä. Sekaviestissä kaksi ensimmäistä viestinviejää juoksivat 200 metriä, kolmas 400 metriä ja neljäs 800 metriä. Sekaviesti oli olympiaohjelmassa ainoastaan vuoden 1912 Lontoon olympialaisissa. Tokion olympialaisissa 2020 juostiin kahden miehen ja kahden naisen muodostamien joukkueiden sekakilpailu. ==Lähteet== *
HMS Enterprise (1864)

HMS Enterprise oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu puurunkoinen panssarikorvetti. == Valmistus == Alus tilattiin Deptfordista Deptford Dockyardilta Camellion-luokan sluuppina nimellä HMS Circassian ja sen köli laskettiin vuonna 1862. Muutostöiden jälkeen alus laskettiin vesille 9. helmikuuta 1864 ja se valmistui 3. kesäkuuta.Gardiner, Robert s. 12 == Palvelus == Alus myytiin vuonna 1885. == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston taistelulaivat
HMS Favorite (1864)

HMS Favorite oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu puurunkoinen panssarikorvetti. == Valmistus == Alus tilattiin 8. huhtikuuta 1859 Deptfordin telakalta 21-tykkisenä Jason-luokan korvettina, vaikka suunnitelmiin tehtyjen muutosten jälkeen luokka muutettiin myöhemmin North Star -luokaksi. Alus sai nimensä 1. lokakuutaWinfield, Rif s. 195 ja sen köli laskettiin 23. elokuuta 1860, mutta työt keskeytettiin. Edward Reedin uusien suunnitelmien mukaisena aluksen tilaus uudistettiin 29. toukokuuta 1862. Muutostöiden jälkeen alus laskettiin vesille 5. heinäkuuta 1864, ja se valmistui 17. maaliskuuta 1866, jolloin sen hinta oli 152 374 puntaa.Winfield, Rif s. 396 == Palvelus == Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1886. == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston taistelulaivat
Ernst Toller

Ernst Toller (1. joulukuuta 1893 Samotschin, Saksa – 22. toukokuuta 1939 New York, Yhdysvallat) oli saksalainen näytelmäkirjailija, runoilija ja poliitikko. Hän oli näkyvä marxismin ja pasifismin kannattaja Saksassa 1920-luvulla, ja hänen ekspressionistisissa näytelmissään on vahva yhteiskunnallinen sanoma. Hän oli syntyperältään juutalainen. Toller taisteli ensimmäiseen maailmansod länsirintamalla 13 kuukauden ajan, mutta hän vammautui rintamalla. Palattuaan taisteluista hän perusti Heidelbergissä rauhanliikkeen. Hän joutui pakenemaan pidätysuhan takia Müncheniin, missä hänet lopulta pidetettiin. Toller valittiin 1919 Münchenin neuvostotasavallan presidentiksi. Tasavalta kukistettiin, ja Toller tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen. Oikeudenkäynnissä häntä puolustivat todistajanlausunnoissaan muun muassa Max Weber ja Thomas Mann. Toller kirjoitti vankilassa näytelmän Masse- Mensch (1920), josta tuli hänen läpimurtoteoksensa. Muita merkittäviä teoksia tuolta ajalta ovat Koneitten murskaajat (1921) ja Hinkemann (1923). Toller lähti maanpakoon Saksasta vuonna 1933. Hänen kansalaisuutensa mitätöitiin, ja Adolf Hitler määräsi hänen teoksensa poltettaviksi.Elina Kilkku: Työelämä- trilogia – Länsimaisen teatterin historiaa tutkivan ajankohtaisen esityssarjan ohjaaminen Pro gradu, 2010, s. 76, Helsingin yliopisto, teatteritiede. (pdf) Toller muutti maanpakoon Yhdysvaltoihin 1933 ja toimi lyhyen aikaa käsikirjoittajana Hollywoodissa ilman mainittavaa menestystä. Hän masentui kuultuaan sisarustensa joutuneen keskitysleirille Saksassa. Hän teki itsemurhan Mayflower-hotellissa Manhattanilla toukokuussa 1939.The New Encyclopædia Britannica, Volume 11, Micropædia, 15th Edition, 2002, s. 831. ==Suomennetut teokset== ;Novellit ja romaanikatkelmat * Kuulustelu, antologiassa: Hyvää yötä, Viides Hyvää yötä, toim. V. Hämeen-Anttila, Hämeenlinna: Arvi A. Karisto 1938 * Tom Mooney vankilassa (Katkelma teoksesta Kahden mantereen halki) Julkaisussa: Tulenkantajat 5 (1937): 48 * Tulo Amerikkaan (Katkelma teoksesta Quer durch), matkakertomus, Tulenkantajat 5 (1937): 48 ;Näytelmät * Koneitten murskaajat (Die Maschinenstürmer), suom. ja lyh. Jouko Turkka, Helsinki: Suomen Teatteriliitto [i.a.] * Hinkeman (Hinkemann), suom. Markku Lahtela, Helsinki: Suomen teatteriliitto 1965 (lyhennetty, näytelmämoniste) – Hinkemann [ilman tietoja, sijainti Teatterikorkeakoulun Viipurin näyttämön kokoelma] * Hei vaan me elämme (ensi- ilta Koiton näyttämöllä 1929)Hei vaan, me elämme, ilona.tinfo.fi, viitattu 16.10.2021 ;Runo * Jo näen sinut, uusi nuoriso, suom. Katri Vala, Kootut runot. 6. laaj.p WSOY 1977 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Juutalaiset kirjailijat Luokka:Saksalaiset poliitikot Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Ruskeasannan rautatieasema

Ruskeasannan rautatieasema on asemavaraus Kehäradalla Tuusulanväylän Koivukylänväylän liittymän tienoilla Vantaan Ilolan kaupunginosassa aivan Ruskeasannan kaupunginosan rajalla. Tunneliasemaksi valmistuva asema on suunniteltu rakennettavan Kehäradan toisessa vaiheessa. Vantaan kaupunki ilmoitti vuonna 2014, ettei se rahoita asemaa, koska se katsoi joutuneensa maksamaan Vehkalan ja Kivistön asemista selvästi sovittua 30 prosentin rahoitusosuutta enemmän. Tämän arvion Liikennevirasto vahvisti. Vantaan osalta aseman rakentamista hidastaa myös se, ettei kaupungilla ole alueella mahdollisuuksia täydennysrakentamiseen. ==Lähteet== Luokka:Vantaan suunnitellut rautatieliikennepaikat Luokka:Ruskeasanta Luokka:Ilola (Vantaa)
Mihail Burtsev

Mihail Ivanovitš Burtsev (, 21. kesäkuuta 1956 Moskova, Venäjän SFNT – 16. lokakuuta 2015) oli Neuvostoliittoa edustanut säilämiekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Burtsev saavutti Moskovan kotiolympialaisissa 1980 säilällä hopeaa henkilökohtaisesta kilpailusta. Säilän joukkuekilpailussa hän voitti olympiakultaa Moskovassa ja Montréalissa 1976 sekä olympiahopeaa Soulissa 1988.Olympics at Sports-Reference.com Burtsev voitti myös kuusi maailmanmestaruutta sekä muita MM- mitaleja.http://tass.ru/sport/2353543 Burtsev kuoli 16. lokakuuta 2015. Hän oli kuollessaan 59-vuotias. == Lähteet == * Mikhail Burtsev Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset miekkailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Hovhannes Janazanjan

Hovhannes Janazanjan (, , 10. joulukuuta 1946 Ateena, Kreikka – 4. lokakuuta 2015 Jerevan, Armenia) oli Neuvostoliittoa edustanut armenialainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti sekä jalkapallovalmentaja. Janazanjan kuului Neuvostoliiton olympiapronssia Münchenissä 1972 voittaneeseen joukkueeseen.Olympics at Sports-Reference.com Janazanjan kuoli 68-vuotiaana 4. lokakuuta 2015.http://www.tert.am/en/news/2015/10/04/hovhannes- zanazanyan/1806701 == Lähteet == * Hovhannes Zanazanyan Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset jalkapalloilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Armenialaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Jaume Domènech

Jaume Domènech Sánchez (s. 5. marraskuuta 1990 Almenara, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Valenciaa. == Seurajoukkueura == Kesällä 2013 Domènech teki sopimuksen Valencian kanssa, jonka jälkeen hänet siirrettiin seuran reservijoukkueeseen.Jaume Domenech firma con el Valencia CF Vavel. Viitattu 16.10.2015. Molemmilla pelaamillaan kausilla reservijoukkueessa hän toimi joukkueen ykkösvahtina.Jaume Doménech se libra de una lesión importante Deporte Valenciano. Viitattu 16.10.2015. Kaudella 2015–2016 Domènech nostettiin pysyvästi seuran edustusjoukkueeseen. Maalivahtiosastolla velloneen loukkaantumissuman vuoksi hän sai mahdollisuutensa avauskokoonpanossa 12. syyskuuta 2015 ottelussa Sporting Gijónia vastaan. Hänet palkittiin ottelun päätteeksi parhaan pelaajan palkinnolla.Salvador Alcácer Marca. Viitattu 16.10.2015. Seuraavana päivänä hän solmi seuran kanssa uuden vuoteen 2018 asti ulottuvan sopimuksen.El Valencia renueva a Jaume Doménech Marca. Viitattu 16.10.2015. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jaume Domènechin tilastot BDFutbol-sivustolla * Jaume Domènechin tilastot Soccerway-sivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kitarinjärvi

Kitarinjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma- alueeseen. Kitarinjärvi on osa Karhejärven aluetta. == Maantieto == Järvi on 1,3 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 628 hehtaaria. Siihen laskee kymmenen pelto- tai metsäojaa. Valuma-alueella, joka on pääosin karua metsämaata, ei ole merkittävästi soita, mutta peltomaata löytyy järven pohjoisrantojen takaa. Järven laskuoja lähtee järven lounaispäässä olevan lahdelman pohjoisosasta. Oja on noin 3,5 kilometriä pitka ja se laskee peltomaiden läpi ja läpäisee Kaupin kohdalla olevan kostekon päätyen Karhejärveen. Kitarinjärveen laskenut vesi viipyy siinä laskennallisesti 768 vuorokautta. Järvessä on kaksi saarta, joista suurin on halkaisijaltaan 160 metrinen Kitarinsaari. Toinen saari on pieni luoto järven pohjoisrannan tuntumassa. Järven yhteenlaskettu rantaviiva on 5,1 kilometriä. Rannoilla tai niiden lähellä sijaitsee viisi maatilaa ja näiden lisäksi on vielä lukuisia vapaa-ajan asuntoja. Niille pääsee yhdystieltä 2771. == Vedenlaatu == Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1989, 1990, 2004 ja 2007. Veden väri on ruskea ja siinä on runsaasti humusta. Järven valuma-alueella on runsaasti metsää ja soita, joista humus on peräisin. Veden happamuustaso on humusjärville tyypillisellä tasolla ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan on tyydyttävä, joten pelkoa happamoitumisesta ei vielä ole. Järven veden ravinnepitoisuudet ovat lievästi rehevöityneille järville ominaiset. Fosforipitoisuus on vaihdellut pintavedessä 12−14 µg/l ja typpipitoisuus 490−850 µg/l. Levien runsaus vastaa karujen tai lievästi rehevien järvien leväesiintymistä. Veden happipitoisuudet vaihtelevat talvellakin tyydyttävästä erinomaiseen. Happi kuluu talvella pinytavesistä vain vähän ja alusvesissä hieman enemmän. Vuonna 1989 tunnetaan kuitenkin tilanne, jossa alusvedessä havaittiin happikato. Kesällä hapen kuluminen voimistuu selvästi talveen verrattuna.Vuonna 2004 tilanne oli taas hälyttävä. Silloinkin alusveden happi kului lähes kokonaan yli viiden metrin syvyyksissä. Kitarinjärvi soveltuu virkistyskäyttöön melko hyvin. == Virkistyskäyttö == Järvelle on säädetty vuonna 1992 veneilyssä nopeuskatto, joka on 10 kilometriä tunnissa. == Historiaa == Vanhasta Hämeenkyrön pitäjän kartasta 1840−1850-luvuilta ei "Kitarinjärvelle" ole merkitty kiinteää asutusta. Rannoille ulottuu niittyjä, jotka ovat olleet Koiviston, Karhen ja Viljakkalan kylien asukkaiden omistuksessa. Myös laskuoja, joka kulki silloin lähes nykyistä reittiä, oli koko matkaltaan Karhejärvelle asti niittymaata. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vipu! Viljakkala: verkkosivut Luokka:Karhejärven valuma-alue Luokka:Viljakkalan järvet
K. A. Pinomaa

K. A. (Kaarlo Artturi) Pinomaa (12. elokuuta 1917 Ristiina – 10. toukokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Pinomaa pääsi ylioppilaaksi 1937 Viipurin klassillisesta lyseosta. Hän osallistui talvisotaan ja jatkosotaan yleten kapteeniksi. Sotien jälkeen Pinomaa valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomiarkkitehdiksi vuonna 1946. Pinomaa asui perheineen Ruotsissa 1946–1952 toimien Tukholmassa HSB:n talotehtaiden arkkitehtitoimiston päällikkönä, perehtyi teolliseen asuntorakentamseen ja oli kahden ruotsalaisen arkkitehtitoimiston osakkaana 1948–1952. Palattuaan Suomeen 1952 Pinomaa perusti oman arkkitehtitoimiston joka toimi aina vuoteen 1983 saakka. Toimisto suunnitteli pankeille asuntosäästökohteita muun muassa Helsingin seudulle ja Kuopioon. Pinomaa oli myös mukana kehittämässä teollista elementtituotantoa ja aluerakentamista ja hän oli muun muassa Sileävalukerhon jäsen.Pinomaan muistokirjoitus (Helsingin Sanomat muistot) == Rakennuksia == * Asunto Oy Uudenkaupungintie 4 rivitalo, Munkkiniemi, Helsinki 1957 Helsingin kaupunginmuseo : Munkkiniemen rakennusinventointi 2003-2005 * Kuopion Ympäristön Säästöpankin liiketalo, Puijonkatu 26-28, Kuopio 1963 Asemakaavan muutoksen selostus Puijonkatu 26, Kuopion kaupunki, Kaupunkiympäristön suunnittelupalvelut, Asemakaavoitus 25.5.2012 * As. Oy Poutapolku, 3 pistetaloa, Tapiola, Espoo 1956Itäkartano, Asemakaavan muutoksen selostus, 11.10.2006, Asianumero 6638/503/2001 * Seitsemän omakotitaloa Mäntyviita ja Kimmeltie, Tapiola, Espoo 1954-55 * Kolme omakotitaloa, Kimmeltie, Tapiola, Espoo 1954 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Suomen rakennusalan vaikuttajat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Markku Paloheimo

Markku Paloheimo (31. maaliskuuta 1943 Helsinki – 25. joulukuuta 2011 Inkoo) oli suomalainen lääketieteen ja kirurgian tohtori ja dosentti, joka tuli tunnetuksi Instrumentarium Oyj:n omistaman Datex-yksikön potilasvalvonta- ja anestesialaitteiden keskeisenä kehittäjänä. Hän toimi myös anestesiologian dosenttina ja ylilääkärinä Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin silmätautien klinikalla. Markku Paloheimo opiskeli ensin Teknillisessä korkeakoulussa, mutta vahtoi alaa ja valmistui lääkäriksi vuonna 1970. Hän aikoi sitten erikoistua vatsakirurgiaan Meilahden sairaalassa, mutta suostuteltiin teknisen lahjakkuutensa vuoksi anestesiologian pariin. Sitä kautta hänet otettiin neuvonantajaksi Instrumentarium Oyj:n Datex-yksikön (nyk. GE Healthcare Finland Oy) tuotekehitysyksikköön, jossa hän toimi yli 30 vuoden ajan. Datexin potilasvalvonta- ja anestesialaitteet saavuttivat markkinajohtajan aseman maailmassa. Paloheimo harrasti vapaa-aikanaan puhallinmusiikkia muun muassa Retuperän WBK:n riveissä. ==Lähteet== * * *In memoriam Markku Paloheimo , Finnanest-lehti, Suomen Anestesiologiyhdistys. Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset keksijät
Budai

Budai on jumalolento kiinalaisessa mytologiassa. Budai esitetään perinteisesti lihavana, kaljuna miehenä, jolla on yllään kaapu. Budaita pidetään esimerkiksi Kiinassa Maitreyan inkarnaationa. Hänet kuvataan usein nauravana tai hymyilevänä, mistä juontuu nimitys naurava buddha. Länsimaissa Budaita esittävät kuvat sekoitetaan usein Gautama Buddhaan. ==Lähteet== Luokka:Kiinalainen mytologia
Holger Böök

Holger Böök (10. heinäkuuta 1923 Tampere – 19. marraskuuta 2003 Tampere) oli suomalainen rakennusmestari, rakennusneuvos ja Rakennusliike H. Böök Oy:n perustaja. Böök valmistui rakennusmestariksi vuonna 1947 Tampereen teknillisestä oppilaitoksesta. Hän toimi aluksi eri rakennusliikkeiden palveluksessa työmaa- ja vastaavana mestarina kunnes hän perusti vuonna 1955 oman rakennusliikkeen joka toimi Tampereella ja lähiseuduilla. Rakennusliike H. Böök Oy rakensi Tampereelle muun muassa Sara Hildenin taidemuseon. Rakennusliike H. Böök Oy siirtyi 1980-luvulla Rakennuskunta Hakan omistukseen ja vuonna 1986 se yhdistettiin Hakan edellisenä vuonna ostamaan MNK-Rakennus oy:hyn (entinen Rakennustoimisto Mattinen & Niemelä). Böök oli Tampereen rakennusmestariyhdistyksen hallituksen jäsen ja hän oli 1970-luvulla Suomen rakennusteollisuusliiton johtokunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana. Holger Böökin muistokirjoitus (Helsingin Sanomat muistot) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset rakennusmestarit Luokka:Suomen rakennusalan vaikuttajat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Apteekin talo (Sörnäinen)

Apteekin talo oli Helsingin Sörnäisten kaupunginosassa Hämeentie 33:ssa sijainnut kolmikerroksinen jugendrakennus jonka rakennutti vuonna 1902 apteekkari Karl Allan Aschan (1857–1914). Talon suunnittelija oli arkkitehti Selim A. Lindqvist. Talossa toimi Aschanin omistama Sörnäisten Uusi Apteekki. Apteekin talo siirtyi öljy-yhtiön omistukseen 1940-luvulla ja sen viereen rakennettiin huoltoasema. Vakuutusyhtiö Kansa osti sitten Apteekin talon naapuritaloineen. Apteekin talo ja sen naapuritalot purettiin vuonna 1961 ja tilalle rakennettiin 12-kerroksinen Vakuutusyhtiö Kansan pääkonttori, joka valmistui 1962. Pääkonttorin suunnittelijoina olivat arkkitehdit Jouko Ylihannu, Eero Hoviniemi ja Marjatta Kivijärvi. Pääkonttorirakennuksen katolla oli Ilmatieteen laitoksen hoitama säätorni, joka ennusti säätilan 12 tunniksi eteenpäin.Puretut talot-sarja : Ääriesimerkki 60-luvun murroksesta: Sörnäisten komein rakennus purettiin persoonattoman jättiläisen tieltä, Helsingin Sanomat 10.6.2015 == Lähteet == Luokka:Helsingin entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Sörnäinen Luokka:Helsingin asuinrakennukset Luokka:Helsingin liikerakennukset
Mälitynjärvi

Mälitynjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma- alueeseen. Mälitynjärvi on osa Karhejärven aluetta. == Maantieto == Järvi on 850 metriä pitkä, 500 metriä leveä ja sen pinta-ala 25 hehtaaria. Siihen laskee lyhyt metsäoja Hirsikorvesta ja kaksi ojaa pohjoispuolelta järveä. Ainoa järvi, joka laskee Mälitynjärveen, on Koikeroinen. Sen laskuoja on 250 metriä pitkä. Veden laskennallinen viipymä on 80 vuorokautta. Rantojen yhteispituus on 3,7 kilometriä. Ne ovat enimmäkseen karua metsämaata, mutta järven pohjoispää rajautuu peltomaihin. Järvi on L-kirjaimen muotoinen ja eteläosassa järvi työntyy 550 metriä pitkänä lahtena kohti Karhejärven Pahaniemenselkää kohti. Lahden pohjukassa on myös Mälitynjärven 60 metriä pitkä laskuoja. Mälitynjärven rannoilla sijaitsee 14 vapaa-ajan asuntoa. Niille pääsee yhdystieltä 13286 tai 2771. == Vedenlaatu == Järven vedenlaatua on tutkittu kesällä vuonna 2004. Sen vesi on ruskeaa ja sisältää paljon humusta. Veden happamuustaso oli kesällä 2004 normaali, vaikka humus yleensä happamoittaa vettä. Talvella sen taso alenee hieman. Järven puskurikyky happamoitumista vastaan on tyydyttävä eikä riski happamoitumiseen ole vielä korkea. Kesällä 2004 pintaveden fosforipitoisuus oli 26 µg/l ja typpipitoisuus 580 µg/l. Typpipitoisuus oli normaalilla tasolla, mutta fosforipitoisuus oli lievästi rehevien järvien tasolla ja oli lähellä rehevien järvien tasoa. Järven happitilanne oli kokonaisuutena tyydyttävä, mutta suunta oli kohti huonompaa. Lämpökerroksien alimmat kerrokset muuttuvat pian hapettomiksi. Pohjaveden hapettomuus näyttäisi liuottavan typpeä esiin pohjasedimenteistä. Mälitynjärvi soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi. == Lähteet == Luokka:Karhejärven valuma-alue Luokka:Viljakkalan järvet
Sankilan kartano

Sankilan kartano on Pirkkalan kunnassa, Tampereen läntisen ohikulkutien ja Pyhäjärven tuntumassa sijaitseva kartano. Tilan ensimmäinen tunnettu isäntä on ollut vuoteen 1568 isännöinut Yrjö Turri, mutta alueen asutushistoria ulottuu paljon kauemmaksi. Säterikartanoksi tila muotoutui 1651, kun kapteeni Frans Pfaler muodosti Sankilan alueella olleista, hänelle läänitetyistä kahdesta tilasta itselleen asuinkartanon. 1600-luvun lopulla kartanon omisti Frans Pfalerin poika, luutnantti Karl Pfaler, joka sai pitää tilan huolimatta 1680 aloitetusta läänitysten peruutuksesta. Ruotujakolaitoksen järjestelyjen yhteydessä Sankila muuttui 1690-luvulla ratsutilaksi, eli rustholliksi. Suvun omistuksessa olivat 1700-luvun alkupuolella myös Partolan-, Haikan- ja Valkilan säätyläisrusthollit nykyisen Pirkkalan alueella. Majuriksi edenneen Karl Pfalerin kuoltua 1722 Sankila ja Valkila päätyi hänen pojalleen, luutnantti Simon Johan Pfalerille, jonka hallinnassa tila oli aina vuoteen 1783. Tämänkin jälkeen tila oli Pfalerin suvun omistuksessa. Vuonna 1815 kartanon hankki kirkkoherra Samuel Bohm. Bohmin aikana, 1820 rakennettiin kartanon nykyinen päärakennus. On esitetty, että rakennus olisi Carl Ludvig Engelin toimiston käsialaa. Bohmin kuoltua Sankila oli hänen leskensä, Agatha Bohmin omistuksessa aina vuoteen 1880. Viimeinen pitkäaikainen omistaja oli Martti Sasi. Sasin aikana Pirkkalan kunta kehittyi voimakkaasti, ja huomattava osa tilan maa-alueista erotettiin vähitellen kasvavan kunnan tarpeisiin. Pirkkalan kunta osti loput tilan rakennukset ja 195 hehtaarin maa-alueet vuosina 2008-2010 Hilkka Sasin perikunnalta etuosto-oikeuden turvin. Sasin perikunnan yksi jäsen on entinen ministeri ja kansanedustaja Kimmo Sasi. Kesällä 2020 kunta myi Sankilan yrittäjäpariskunta Karoliina Aholalle ja Sami Ketolalle. Uusien omistajien aikomuksena on avata kartano yleisölle ja tarjota mm. ravintolapalveluita. == Lähteet == Luokka:Suomen kartanot Luokka:Pirkkalan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Hippodrom (Töölö)

Hippodrom oli Helsingissä nykyisen Töölön kisahallin pohjoisosan paikalla sijainnut ratsastusmaneesi, joka rakennettiin vuonna 1910. Rakennuksen suunnittelija oli K. A. Andersson. Maneesirakennuksen korkeamman keskiosan molemmin puolin oli matalammat sivurakennukset ja päädyn kaarioven yläpuolella oli teksti Hippodrom. Maneesin katsomossa oli tilaa 1 000 henkilölle, ja tallitilaa oli 40 hevoselle. Ratsastuksenopetusta ja vierailevia sirkusesityksiä johti vuosina 1910–1926 Carl Ducander. Hippodromin vieressä olleiden puutalojen paikalle Mannerheimintie 17:ään valmistui vuonna 1935 Messuhalli, jonka suunnittelivat arkkitehdit Aarne Hytönen ja Risto-Veikko Luukkonen. Hippodrom purettiin 1940-luvun lopulla ja sen paikalle valmistui vuonna 1950 B-Messuhalliksi tai Pikku-Messuhalliksi kutsuttu Messuhallin lisärakennus. Hippodrom sai väistyä Kisahallin tieltä. Puretut talot. Helsingin Sanomat 5.10.2015. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sun juttu: Sirkusmiehet kertovat Töölön kadotetusta ajasta – ensin painittiin, sitten ihasteltiin jääkarhuja, Yle Uutiset 12.7.2016 * Sirkusteltta-blogi 7.11.2017 : Hippodromi Suomessa - Hippodrom in Finland * Stadionin tornista kesällä 1939 otettu valokuva Messuhallista ja Hippodromista, Suomen Kuvalehti, 24.06.1939, nro 25, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Ab Hippodrom Oy (vanha) Pörssitiedossa Luokka:Helsingin entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Taka-Töölö
Sarah Cohen (toimittaja)

Sarah Cohen on yhdysvaltalainen toimittaja ja professori Columbian yliopistossa.Columbian University, Journalism Cohen sai vuonna 2009 Goldsmith Prize for Investigative Reporting -palkinnon ja vuonna 2002 Pulitzer Prize for Investigative Reporting -palkinnon. ==Elämä== Cohen valmistui Pohjois- Carolinan yliopistosta Chapel Hillistä, minkä jälkeen hän työskenteli Yhdysvaltain työvoimatilastovirastossa (Bureau of Labor Statistics). Hän valmistui Marylandin yliopistosta Philip Merrill College of Journalismista vuonna 1992 journalismin maisteriksi. Cohen oli koulutusohjaaja Investigative Reporters and Editors -yrityksessä. Hän oli The Washington Postin tietokantamuokkaaja.Today.duke.edu.org Hän kuuluu Investigative Reporting -organisaation neuvottelukuntaan.Center for Investigative Reporting, Henkilökunta ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *"Using Data Visualization as a Reporting Tool Can Reveal Story’s Shape", Poynter Institute, Steve Myers, 10.4.2009 Luokka:Yhdysvaltalaiset toimittajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Daniel Wilson (poliitikko)

Daniel Wilson (6. maaliskuuta 1840 Pariisi – 13. helmikuuta 1919 Loches)Daniel WILSON Assemblée Nationale. Viitattu 17.10.2015. oli ranskalainen poliitikko, jonka aiheuttama skandaali pakotti vuonna 1887 hänen appensa Jules Grévyn eroamaan Ranskan presidentin virasta. Wilsonin isä oli Englannista Ranskaan muuttanut ja Ranskan kansalaisuuden saanut tehtailija, jolta hän peri suuren omaisuuden. Wilson valittiin vuonna 1869 Ranskan lainsäätäjäkuntaan ja 1871 kolmannen tasavallan kansalliskokoukseen. Hän kuului tasavaltalaiseen vasemmistoon, oli vuodesta 1876 edustajainkamarin jäsenenä ja toimi 1879–1880 valtiovarainministeriön alivaltiosihteerinä. Hän oli presidentiksi 1879 valitun Grévyn ystävä ja meni 1881 naimisiin tämän tyttären Alicen kanssa.Nordisk familjebok (1921), s. 586–587 Runeberg.org. Viitattu 17.10.2015. Wilson menetti omaisuutensa harjoitettuaan spekulaatiota. Rikastuakseen uudelleen hän alkoi hyödyntää asemaansa presidentin vävynä ja alkoi muun muassa kaupitella virkoja ja ritarikuntien jäsenyyksiä omaan laskuunsa. Hänen toimintansa tuli ilmi vuonna 1887 ja nostatti laajaa paheksuntaa Ranskan lehdistössä. Wilsonin sanottiin myyneen muun muassa Kunnialegioonan ansiomerkkejä, armahduksia, valtion toimeksiantoja ja velkojen lyhennyksiä. Kun Grévy yritti suojella Wilsonia oikeudenkäynniltä, hän joutui itse voimakkaan arvostelun kohteeksi ja joutui eroamaan. Oikeus tuomitsi Wilsonin vuonna 1888 kahden vuoden vankeuteen ja sakkoihin Kunnialegioonan ritarimerkkien myymisestä, mutta valitusoikeus lievensi tuomion. Hänen poliittinen uransa ei kuitenkaan päättynyt tähän, ja hän oli vielä uudelleen edustajainkamarin jäsenenä vuosina 1893–1902. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1840 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet
Nathan Lieuwen

Nathan Lieuwen (s. 8. elokuuta 1991 Abbotsford, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi lyhyeksi jääneellään ammattilaisurallaan lähinnä pohjoisamerikkalaisessa AHL-liigassa. NHL- otteluita Lieuwen pelasi urallaan seitsemän, jokaisen Buffalo Sabresissa kaudella 2013–2014. Lieuwen lopetti ammattilaisuransa aivotärähdyksen jälkioireiden vuoksi vuonna 2017. ==Pelaajaura== === Junioriura === Lieuwen voitti alle 15-vuotiaiden PCBHL-junnumestaruuden kotikaupunkinsa Abbotsford Hawksissa kaudella 2004–2005. Lieuwen valittiin sarjan parhaaksi maalivahdiksi ja WHL-seura Kootenay Ice varasi hänet WHL-juniorisarjaan WHL Bantam -varaustilaisuudessa. Lieuwen pelasi vuoden alle 18-vuotiaiden BCMML-sarjassa Fraser Valley Bruinsissa ennen siirtymistään juniorikiekkoon kaudelle 2007–2008. Ensimmäisen juniorikauden Lieuwen pelasi sekä WHL- että BCHL- juniorisarjoissa. Osan kaudesta hän oli sivussa aivotärähdyksen takia. Lieuwen edusti Kootenay Icea yhteensä neljä kautta. Tuona aikana, kolmannella kaudella, Ice voitti WHL-liigan mestaruuden kaudella 2010–2011 ja Lieuwen valittiin pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Buffalo Sabres varasi hänet NHL:ään samana keväänä varaustilaisuuden vuorolla 167. === Ammattilaisura === Toukokuussa 2012 Lieuwen teki sopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Hän pelasi Buffalon AHL- ja ECHL-farmiseuroissa Rochester Americansissa ja Greenville Road Warriorsissa. Kauden 2013–2014 keväällä hän nousi Sabresin NHL- kokoonpanoon tuuraamaan loukkaantunutta varamaalivahtia Michal Neuvirthiä. Heti ensimmäisessä ottelussa Lieuwen pääsi kentälle, kun Jhonas Enroth loukkaantui. Lieuwen aloitti ensimmäisen NHL-ottelunsa Calgary Flamesia vastaan 18. maaliskuuta 2014 ja saavutti ensimmäisen voittonsa 1. huhtikuuta 2014 New Jersey Devilsiä vastaan. Huhtikuussa hän sai pahan aivotärähdyksen ja oli sivussa loppukauden. Kausilla 2014–2015 ja 2015–2016 Lieuwen sai peliaikaa ainoastaan AHL-liigassa. Hänen pelaajasopimuksensa päättyi keväällä 2016 ja hän solmi yksivuotisen sopimuksen AHL-seura San Antonio Rampagen kanssa. Buffalossa tullut aivotärähdys oireili kuitenkin edelleen eikä Lieuwen pystynyt pelaamaan tasaisesti. Hän haki peliaikaa myös Rampagen ECHL- yhteistyöseurasta Colorado Eaglesistä. Lopulta Lieuwen totesi, ettei pelaaminen ollut enää mahdollista ja ilmoitti kauden jälkeen lopettavansa pelaajauransa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Buffalo Sabresin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Olavi Haarala

Vilho Olavi (Olli) Haarala (20. syyskuuta 1925 Porvoo – 25. kesäkuuta 1978 Lahti) oli suomalainen taidemaalari, joka kuului Brondan vintin taiteilijaryhmään.Olavi Haaralan muistokirjoitus. Helsingin Sanomat 2.7.1978, s. 11. (Maksullinen lähde.) Haarala opiskeli Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa Tukholmassa 1948–1949 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1950–1954. Hän kävi myös Aukusti Tuhkan taidegrafiikan kurssin 1954–1955. Haarala osallistui Nuorten näyttelyyn 1955 ja Suomen Taiteilijain näyttelyyn 1956. Hän osallistui 1950-luvun lopulla myös useisiin kansainvälisiin näyttelyihin Pohjoismaissa, Englannissa, Länsi-Saksassa ja Yhdysvalloissa. Olavi Haaralan 25-vuotistaiteilijanäyttely oli Lahden taidemuseossa vuonna 1977.Kuvataiteilijamatrikkeli == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Mouth & MacNeal

Mouth & MacNeal oli vuosina 1971–1974 toiminut alankomaalainen pop-duo. Sen jäsenet olivat Big Mouth (oik. Willem Duyn) ja Maggie MacNeal (oik. Sjoukje van’t Spijker). Duon kuuluisin kappale oli Euroopassa ja Yhdysvalloissa vuonna 1972 menestystä saavuttanut ”How Do You Do?”. Lisäksi vuonna 1974 Mouth & MacNeal edusti Alankomaita vuoden 1974 Eurovision laulukilpailussa sijoittuen kolmanneksi kappaleella ”I See a Star”, joka singlenä ilmestyessään ylsi Britannian top 10:een. Kotimaassaan duo saavutti kaikkiaan yhdeksäntoista top 20 -hittiä. Duo hajosi vuonna 1974, kun Big Mouth ryhtyi työskentelemään vaimonsa, Ingrid Kupin, kanssa. Tuloksena oli uusi duo, Big Mouth & Little Eve. Maggie MacNeal puolestaan saavutti jonkinasteista menestystä sooloartistina, kunnes siirtyi televisiotyöhön. Willem Duyn kuoli sydänkohtaukseen 67-vuotiaana 3. joulukuuta 2004. == Diskografia == === Studioalbumit === * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Alankomaalaiset yhtyeet Luokka:Alankomaiden euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1974 euroviisuedustajat Luokka:1970-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Maggie MacNeal

Maggie MacNeal (oik. Sjoukje van’t Spijker, s. 5. toukokuuta 1950 Tilburg, Alankomaat) on alankomaalainen laulaja. Hän edusti kotimaataan vuoden 1980 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Amsterdam”, joka sijoittui viidenneksi. Sitä ennen hän oli ollut jäsen Mouth & MacNeal -nimisessä duossa, joka osallistui Euroviisuihin vuonna 1974. Sen esittämä kappale ”I See a Star” ylsi kolmanneksi. Mouth & MacNeal saavutti joitakin hittejä erityisesti Euroopassa, kuten ”How Do You Do?” ja ”Hello-A”, kunnes hajosi 1974. Soolourallaan MacNeal saavutti kaikkiaan kuusi top 50 -hittiä Alankomaissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto Luokka:Alankomaalaiset laulajat Luokka:Alankomaiden euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1980 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wiking Forsström

Wiking Kaj Forsström (17. huhtikuuta 1931 Porvoo – 15. huhtikuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari joka kuului Brondan vintin taiteilijaryhmään. Hänen vanhempansa olivat insinööri Karl Harald Forsström (1892–1957) ja Elna Alina Sihvola (1901–1994). Forsström teki taiteilijan debyyttinsä Helsingissä vuonna 1957. Hän teki aluksi myös abstraktia taidetta ja veistoksia. Myöhemmät työnsä joihin kuului muun muassa merimaisemia ja alastontutkielmia Forrström maalasi pääasiassa Kemiön saarella. Forsström osallistui Nuorten näyttelyihin 1957, 1960 ja 1961, Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1962, 1966 ja 1970 sekä Suomen taideakatemian kolmivuotisnäyttelyyn 1971. Hän osallistui 1950-, 1960- ja 1980-luvuilla myös useisiin kansainvälisiin näyttelyihin Pohjoismaissa, Englannissa, Länsi- ja Itä-Saksassa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Forsstöm toimi myös öljymaalauksen opettajana Svenska arbetarinstitutetissa vuodesta 1983 alkaen. Hän sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 1991.Kuvataiteilijamatrikkeli Wiking Forsström esiintyy pääosassa Eino Ruutsalon kokeellisessa lyhytelokuvassa Romutaiteilija (1965). Hän esiintyy myös Ruutsalon vuonna 1958 valmistuneessa taidedokumenttielokuvassa Ullakko elää, joka kertoo Brondan vintin taiteilijoista, sekä Ruutsalon matkailudokumentissa Sinisilmäinen Helsinki (1963), joka kertoo laivaretkestä Helsingin saaristoon. EloNet : Wiking Forsström == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Wiking Forsström Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Naurusarvinokka

Naurusarvinokka (Rhinoplax vigil) on sarvinokkien heimon Rhinoplax-sukuun kuuluva hyvin isokokoinen lintu ja suvun ainoa lintu, jonka elinaluetta ovat Brunei, Indonesia, Malesia, Myanmar ja Thaimaa. Naurusarvinokka on enimmäkseen hyvin tumman ruskea, lähes musta. Vatsa, perä ja pyrstö ovat valkoiset. Punainen nokka on suuri ja muodostaa päälaelle ikään kuin kypärän. Naurusarvinokan elinympäristöä ovat kosteat ainavihannat metsät. Naurusarvinokan ravintoa ovat hedelmät, erityisesti viikunat, ja satunnaisesti pienet selkärankaiset eläimet. Naurusarvinokan uhkana on salametsästys sillä sen nokasta maksetaan enemmän kuin norsunluusta.Yle.fi Metsästyksen aiheuttaman uhan vuoksi laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. == Lähteet == Luokka:Sarvinokkalinnut Luokka:Uhanalaiset linnut
Axel Juselius

Axel Werner Juselius (13. lokakuuta 1868 Helsinki – 23. kesäkuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, professori ja kansanedustaja 1909–1910. Axel Juseliuksen vanhemmat olivat hovineuvos Viktor Emil Juselius ja Wilhelmina Almqvist. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi, filosofian maisteriksi ja diplomi-insinööriksi 1890. Juselius työskenteli tie- ja vesirakennushallituksessa 1890–1908, Teknillisen korkeakoulun vesirakennuksen ja pohjarakennuksen professorina 1908–1935 ja korkeakoulun vararehtorina 1916–1919. Vuonna 1908 hän perusti oman yrityksen, Oy Axel Juseliuksen vesirakennuksen. Juselius oli myös Suomen teknillisen yhdistyksen puheenjohtaja ja sihteeri. Axel Juselius valittiin eduskuntaan ruotsalaisen kansanpuolueen edustajaksi Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuoden 1909 vaaleissa. Hän toimi eduskunnan rautatievaliokunnan puheenjohtajana. Virossa oleva suurin Linnamäen voimalaitos mainitaan hänen suunnittelemaksi. ==Lähteet== Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
400 metrin aitajuoksu olympialaisissa

400 metrin aitajuoksu on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan vuoden 1900 olympialaisista lähtien. Naisten 400 metrin aitajuoksu tuli mukaan vuonna 1984. Menestynein maa olympialaisten 400 m aitajuoksussa on ollut Yhdysvallat. == Mitalitaulukot == ==Lähteet== *
Jalmari Peltonen

Jalmari Kustaa Peltonen (17. elokuuta 1893 Pyhäjärvi UlKuka kukin on 1954 – 16. heinäkuuta 1969 HelsinkiKuolleita. Helsingin Sanomat, 19.7.1969, s. 7.) oli suomalainen arkkitehti. Maanviljeljäperheeseen syntynyt Peltonen opiskeli 1915–1922 arkkitehdiksi Teknillisessä korkeakoulussa ja teki opiskeluaikanaan stipendimatkan Italiaan. Peltonen toimi aluksi suunnittelijana Jussi Paatelan arkkitehtitoimistossa mutta ryhtyi sitten itsenäiseksi arkkitehdiksi vuodesta 1925 alkaen. Peltonen toimi vuodesta 1930 alkaen Maataloushallituksessa arkkitehtina ja myöhemmin yliarkkitehtinä.Tommi Lindh: Töölöläisfunktionalismin neljä vaihetta, osa 4. Funktionalistinen kaupunkirakentaminen Taka-Töölössä. Teknillisen korkeakoulun lisensiaatintutkimus 2002. Peltosesta s. 74–75 Peltonen suunnitteli 1920-luvulla ja 1930-luvulla runsaasti liike- ja asuinrakennuksia Helsinkiin. Peltosen suunnittelemia rakennuksia on erityisesti Töölön kaupunginosassa. Näissä art deco-tyylisissä rakennuksissa Peltonen yhdisti klassistisia koristeaiheita ns. töölöläisfunkkikseen ja talojen porrashuoneiden sisustukseen kiinnitettiin erityistä huomiota.Arkkitehtuurimuseo : Töölön art deco-porrashuoneet == Rakennuksia == * Torkkelinmäen asuintalot, Kallio, Helsinki 1926–1928 Museoviraston valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt : Torkkelinmäen asuinalue * Asunto Oy Lapinlahdenkatu 23, Helsinki 1929 * Välskärinkatu 3, 5. 7. 9 – Sandelsinkatu 10, asuinkerrostalo, Taka-Töölö, Helsinki 1933 Taka-Töölön arkkitehtuuriopas * Asunto Oy Kulmalinna, Topeliuksenkatu 1 – Tykistönkatu 13 – Runeberginkatu 46, Taka- Töölö, Helsinki 1937 * Etelä-Hesperiankatu 22/Apollonkatu 23, Töölö, Helsinki * Puistolan kansakoulu, Tenavatie 2, Helsinki 1930 * Simonkallion koulu, Simonkalliontie 1, Vantaa 1953 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Korttelit.fi : Jalmari Peltosen suunnittelemia rakennuksia Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Aleksanteri Mero

Aleksander (Aleksanteri) Mero (27. toukokuuta 1884 Muolaa – 24. toukokuuta 1939 Viipuri) oli suomalainen maanviljelijä ja kansanedustaja 1920–1922. Meron vanhemmat olivat talollinen Antti Mero ja Hetti Hyytiäinen. Hän työskenteli maanviljelijänä Muolaassa, Muolaan kunnan lastenvalvojana, raittiuspoliisina ja Perkjärven–Perojoen perkaushankkeen toimitsijamiehenä. Mero nousi eduskuntaan varasijalta maalaisliiton edustajaksi Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä 26. lokakuuta 1920 Lauri Kristian Relanderin siirryttyä Viipurin läänin maaherraksi. Hän toimi myös Muolaan kunnanvaltuuston puheenjohtajana, kunnallislautakunnan jäsenenä ja presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 vaalissa. ==Lähteet== Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Muolaan kunnanvaltuutetut Luokka:Viipurin läänin itäinen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Sonja Roman

Sonja Roman (s. 11. maaliskuuta 1979 Hodoš) on slovenialainen keskimatkojen juoksija. Roman karsiutui 1 500 metrin alkuerissä sisäratojen MM-kilpailuissa 2003, 2004 ja 2006. Hän sijoittui samalla matkalla seitsemänneksi EM- hallikilpailuissa 2007. Hän karsiutui 1 500 metrin välierissä Osakan MM- kilpailuissa 2007, keskeytti loppukilpailun sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 ja karsiutui alkuerissä Pekingin olympialaisissa Roman sijoittui Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 1 500 metrillä alun perin kolmanneksi ajalla 4.11,42, mutta nousi hopealle kilpailun voittaneen Anna Alminovan jäätyä kiinni dopingista. Hän karsiutui saman matkan välierissä Berliinin MM- kilpailuissa 2009 ja oli kahdeksas IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2009. Roman karsiutui 1 500 metrin välierissä Helsingin EM-kilpailuissa 2012, alkuerissä Lontoon olympialaisissa, välierissä Moskovan MM-kilpailuissa 2013 ja alkuerissä Zürichin EM-kilpailuissa 2014. Hän sijoittui 1 500 metrillä kymmenenneksi Prahan EM-hallikilpailuissa 2015. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Laji Tulos Paikka Päivä 800 m 2.02,47 Zagreb 7. heinäkuuta 2003 1 000 m 2.39,76 Königs Wusterhausen 9. syyskuuta 2007 1 500 m 4.02,13 Rooma 10. heinäkuuta 2009 3 000 m 9.03,99 Bergen 20. kesäkuuta 2009 5 000 m 15.40,41 Tallinna 22. kesäkuuta 2014 === Sisäradat === Laji Tulos Paikka Päivä 800 m 2.03,03 Wien 16. helmikuuta 2008 1 500 m 4.06,75 Tukholma 20. helmikuuta 2007 3 000 m 8.54,24 Düsseldorf 8. helmikuuta 2008 == Lähteet == Luokka:Slovenialaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Felix Gustavsson

Felix Gustavsson (s. 22. elokuuta 1994 Haaparanta, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ruotsin jalkapallon ykkösdivisioonassa pelaavaa Bodens BK:ta. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Gustavssonin kasvattajaseura on Haparanda FF, jossa hän pelasi vuoteen 2012 asti. Keväällä 2013 Gustavsson siirtyi Kakkosessa pelanneeseen PS Kemi Kingsiin. Keväällä 2016 Kolmen PS Kemi-kauden jälkeen Gustavsson siirtyi Kokkolaan Ykkösessä pelanneen KPV:n riveihin. Yhden KPV-kauden jälkeen syksyllä 2016 Gustavsson siirtyi Veikkausliigaan nousseen JJK Jyväskylän riveihin. Gustavsson avasi Veikkausliiga-uransa 8. huhtikuuta 2017 Maarianhaminassa ottelussa IFK Maarianhamina-JJK. Hän palasi kaudeksi 2019 takaisin Ruotsiin siirryttyään jalkapalloseura Bodens BK:hon kauden 2020 loppuun voimassa olevalla sopimuksella. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juhani Pennanen

Juhani Pennanen (s. 19. helmikuuta 1993, Oulunsalo) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa maalivahtina Veikkausliigan AC Oulussa. Pennanen debytoi Veikkausliigassa kaudella 2016 PS Kemin riveissä. Hän on pelannut myös 105 Ykkösen ottelua AC Oulussa, PS Kemissä ja OPS:issa. == Seurajoukkueet == Pennasen pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2011, kun hän nousi Ykkösessä pelanneen AC Oulun kokoonpanoon. Pennanen pelasi kaudella 2011 AC Oulun kakkosmaalivahtina yhdessä Ykkösen ottelussa. Kauden 2012 Pennanen pelasi lainalla Kakkosen HauPa:ssa. Kaudella 2013 Pennanen kuului AC Oulun maalivahtikolmikkoon, mutta otteluita kertyi vain lainalla Kolmosessa OLS:n riveissä. Pennanen siirtyi kaudeksi 2014 Kakkosessa pelanneen PS Kemin riveihin. Pennanen pelasi kaudella 2014 PS Kemin ykkösmaalivahtina 17 Kakkosen ottelua. PS Kemi voitti Kakkosen Pohjoislohkon ja nousi Ykköseen. Kaudella 2015 Pennanen jakoi torjuntavastuun Daniel Kollarin kanssa ja Ykkösen otteluita kertyi 11. PS Kemi voitti Ykkösen kaudella 2015 ja nousi Veikkausliigaan. Pennanen debytoi Veikkausliigassa 25. huhtikuuta 2016 ottelussa HIFK–PS Kemi. Pennanen pelasi kaudella 2016 PS Kemin ykkösmaalivahtina yhteensä 22 liigaottelua. PS Kemi oli kauden päätteeksi liigassa yhdeksäs. Pennanen pelasi kausina 2014–2016 yhteensä 50 sarjaottelua PS Kemin riveissä. Pennanen siirtyi kaudeksi 2017 Ykkösessä pelanneen OPS:n riveihin. Hän pelasi kaudella 2017 yhteensä 22 Ykkösen ottelua. OPS oli Ykkösessä kahdeksas, mutta seura menetti sarjapaikkansa kun se ei saanut Ykkösen lisenssiä kaudelle 2018. Pennanen siirtyi kaudeksi 2018 Ykkösen AC Ouluun. Hän pelasi ACO:n ykkösmaalivahtina kaudella 2018 yhteensä 26 ja kaudella 2019 yhteensä 24 Ykkösen ottelua. Pennanen teki jatkosopimuksen AC Oulun kanssa myös kausista 2020–2021. Pennanen pelasi kaudella 2020 yhteensä 21 ottelua AC Oulun ykkösmaalivahtina, kun joukkue voitti Ykkösen ja nousi Veikkausliigaan. AC Oulu päästi kauden aikana vähiten maaleja (16) koko sarjassa. Pennasen rooli AC Oulun noustua Veikkasligaan on ollut toimia varamaalivahtina, ja pelejä Veikkausligassa on kertynyt 10 vuosien 2021-2023 aikana.Juhani Pennanen Veikkausliigan sivuilla == Maajoukkue == Juhani Pennanen debytoi ikäluokkansa (1993) maajoukkueessa 17-vuotiaana 3. tammikuuta 2011 Pietarissa pelatussa ottelussa Venäjä–Suomi. Hän pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa kahdeksan ottelua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:AC Oulun pelaajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt