EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Leó Weiner

Leó Weiner (16. huhtikuuta 1885 Budapest – 13. syyskuuta 1960 Budapest) oli unkarilainen säveltäjä ja musiikkipedagogi.Leó Weiner Zeneakadémia Weiner oli sävellysprofessori Hans von Koesslerin oppilaana Franz Lisztin musiikkiakatemiassa kollegoidensa Béla Bartókin ja Zoltán Kodályn tavoin. Hän alkoi saada sävellystyöllään näkyvyyttä nopeasti 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä. Romanttiset värit olivat ominaisia jo Weinerin varhaisille sinfonisille teoksille. Erityisen tunnetuksi nousi hänen näyttämömusiikkinsa Mihály Vörösmartyn teokseen Csongor és Tünde (1907).Leó Weiner Britannica Varhaisessa kamarimusiikkituotannossaan Weiner yhdisteli Felix Mendelssohnin, Johannes Brahmsin ja Robert Schumannin edustamaa traditiota sekä 1800–1900-lukujen vaihteessa vallinnutta unkarilaista musiikkityyliä. Tämä tulee esiin kahdessa Weinerin jousikvartetoista sekä hänen sonaateissaan viululle ja pianolle. Bartókin ja Kodályn uudistavamman tyylin noustessa esiin Weiner jäi edustamaan konservatiivisempaa lähestymistapaa. Tutustuminen kansanmusiikkiin tuli esiin Weinerin teoksissa etenkin vuodesta 1931, ensisijaisesti soittimellisen kansanmusiikin lähteiden pohjalta tehtyjen persoonallisten sovitusten muodossa. Esimerkkejä tästä tyylisuuntauksesta ovat viisiosainen pianolle laadittu kokoelma Magyar parasztdalok ja divertimentot orkesterille. Weiner loi viisi vuosikymmentä kestäneen uran professorina Franz Lisztin musiikkiakatemiassa. Hän opetti musiikin teoriaa vuodesta 1908, sävellystä vuosina 1913–1921 ja kamarimusiikkia 1923–1934. Hän myös valmensi instituution vailla vakituista kapellimestaria ollutta orkesteria vuosina 1927–1928 ja vielä elämänsä viimeisellä vuosikymmenellä jousikvartetteja. Aikalaiskriitikkojen mukaan myös Weinerin puhallinkvinteteille antama opetus nosti unkarilaisen konserttielämän puhallinsoiton tasoa. Weinerin johdolla opiskelivat muiden muassa Georg Solti, Antal Doráti, Léner-kvartetti, Bartók- kvartetti, Tibor Varga, Dénes Kovács, János Starker ja György Kurtág. Weiner myös laati oppikirjoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Unkarilaiset säveltäjät Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Iso-Kairi

Iso-Kairi on Vihdin koillisosassa läntisellä Uudellamaalla sijaitseva 43 hehtaarin laajuinen järvi. Se on matala ja sameavetinen. Etäisyys Nummelasta on 27 kilometriä koilliseen ja Helsingin keskustasta 44 kilometriä pohjoisluoteeseen. == Maantiede == Iso-Kairin pituus on noin kilometri, järven rannat polveilevat ja se kapenee voimakkaasti keskikohdastaan. Pohjois- ja eteläosa ovat leveämpiä. Etelärannan tuntumassa sijaitsevaa luotoa lukuun ottamatta Iso-Kairi on saareton. Rannat ovat metsäisiä, rantavedessä ja lahdissa kasvaa ulpukoita. Iso-Kairiin virtaan Pikku-Kairin oja Pikku- Kairista, joka sijaitsee Iso-Kairin luoteispuolella. Iso-Kairista virtaa Kalakoskenoja Vihtijärveen, joka sijaitsee 500 metriä Iso-Kairista etelään. Vihtijärven korkeustaso on noin kolmetoista metriä Iso-Kairia alempana. Iso- Kairin vedenlaatu on hyvä. Iso-Kairi (23.093.1.006) kuuluu Vihtijärven valuma- alueeseen (23.093), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Vihtijoen valuma-alue (23.09). Iso-Kairi on Vihtijärven valuma-alueen toiseksi laajin vakavesi ja Karjaanjoen vesistön koillisia vakavesiä.Karjaanjoki (23). Järviwiki. Viitattu 15.3.2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Vesientila.fi: ISO-KAIRIN VEDEN LAATU Luokka:Vihdin järvet Luokka:Karjaanjoen vesistö
Mattböle

Mattböle on pieni kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön pohjoisosassa. Mattböle sijaitsee ruovikoksi kuivatun Mattböleträsketin pohjoispuolella kallioiden ympäröimässä laaksossa, jossa kylän harva asutus on hajallaan. Mattböleen on tieyhteys Gesterbystä. Kylässä on kantatilojen Norrgårdin ja Södergårdin lisäksi vain muutama muu talo, joita kaikkia ei enää asuteta ympärivuotisesti. Kyläalueeseen kuuluu kapea kaistale, joka ulottuu laaksosta kallioiden yli meren rannalle Albrektsbölen ja Pungbölen kylien välissä. Mattböle mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvulla, jolloin kylässä on ollut kaksi taloa. Talot on luultavasti yhdistetty, sillä isojaon yhteydessä Mattböle on jaettu kahteen kantatilaan. Kylään on syntynyt kantatilojen lisäksi hieman 1930-luvulla itsenäistynyttä mäkitupa-asutusta ja kaksi sotien jälkeen lohkottua tilaa. ==Lähteet== Luokka:Kemiön kylät
Rade Krunić

Rade Krunić (s. 7. lokakuuta 1993 Foča) on bosnialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka edustaa italialaisseura Milania. Hän on pituudeltaan 184-senttimetrinen. Hän on pelannut myös Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa. Krunić on edustanut kotimaansa Sutjeska Fočan jälkeen Serbiassa Donji Sremia ja Borac Čačakia sekä Italiassa Hellas Veronaa, jonka edustusjoukkueessa hän ei kuitenkaan pelannut, Empolia ja heinäkuusta 2019 lähtien Milania. Hän on pelannut Serie A:ssa 181 ottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Otteluista 80 hän pelasi Empolissa ja teki kahdeksan maalia, Milanissa hän on tehnyt 101 ottelussa yhden maalin. Milanin mestaruuskaudella 2022–2023 hän pelasi 23 ottelua, joista 18 avauskokoonpanossa. Hän on pelannut Milanissa lisäksi 19 ottelua Mestarien liigassa ja kymmenen peliä Eurooppa- liigassa sekä tehnyt kummassakin kilpailussa yhden maalin. Krunić pelasi Bosnia ja Hertsegovinan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kahdeksan ottelua. Bosnia ja Hertsegovinan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran kesäkuussa 2016 ystävyysottelussa Tanskaa vastaan. Vuoden 2023 loppuun mennessä hän on pelannut 32 A-maaottelua, joista 25 ottelua avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt maaotteluissaan neljä maalia: maaliskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Armeniaa vastaan, lokakuussa 2020 EM- jatkokarsinnassa Pohjois-Irlantia vastaan sekä maaliskuussa 2023 kaksi maalia EM-karsinnassa Islantia vastaan. == Lähteet == Luokka:Bosniahertsegovinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saint-Brisson-sur-Loire

Saint-Brisson-sur-Loire on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 76 kilometriä Orléansin kaupungista kaakkoon. Kunnan nähtävyyksiä on keskiaikainen linna Château de Saint-Brisson, joka on muutettu 1500-luvulla kartanoksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Loiret’n kunnat
Ibrahim Šehić

pienoiskuva|Ibrahim Šehić elokuussa 2014. Ibrahim Šehić (s. 2. syyskuuta 1988 Rogatica, Jugoslavia) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän on pelannut Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa ja edustaa seuratasolla Turkin Superliigassa pelaavaa Konyasporia. Šehić on edustanut kotimaansa Željezničarin jälkeen Azerbaidžanissa Karabahia kausina 2013–2018 sekä Turkissa Mersiniä kausina 2011–2013, Erzurumsporia kausina 2018–2020 ja Konyasporia elokuusta 2020 lähtien. Šehić pelasi Bosnia ja Hertsegovinan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 11 ottelua. Bosnia ja Hertsegovinan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2010 ystävyysottelussa Slovakiaa vastaan. Vuoden 2020 loppuun mennessä hän on pelannut 32 A-maaottelua, joista kymmenen ottelua on kuulunut EM-karsintoihin ja kahdeksan Kansojen liigaan. == Lähteet == Luokka:Bosniahertsegovinalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taipalsaaren sairaala

Taipalsaaren sairaala oli psykiatrinen sairaala Taipalsaaren kunnassa. Taipalsaaren sairaala perustettiin B-mielisairaalaksi vuonna 1969. Sairaalatoiminnan lakattua sairaalan tiloissa on ollut mm. vanhainkoti, sekä tuettua palveluasumista. Sairaalan tiloissa toimii myös kierrätysmyymälä, joka tarjoaa työllistämispalveluita työttömille. Taipalsaaren kunta osti sairaalan Lappeenrannan kaupungilta 2016 ja ryhtyi vuokraamaan tiloja yrittäjille. Vuonna 2018 Taipalsaari ilmoitti aikeistaan myydä sairaalan kiinteistön. Vuonna 2022 sairaala toimi vastaanottokeskuksena Ukrainan sodan pakolaisille. ==Sairaalan perustaminen== Suomessa säädettiin vuonna 1952 mielisairaslaki, jonka myötä ympäri Suomea alettiin rakentamaan A-ryhmään kuuluvia keskusmielisairaaloita äkillisesti sairastuneille potilaille, sekä B-mielisairaaloita pitkäaikaisemmille potilaille. Vuonna 1956 Lappeen kunta ehdotti muille Kymen läänin kunnille hanketta mielisairaalan perustamiseksi. Hankkeeseen tulivat mukaan Etelä-Karjalan kunnista Taipalsaari, Lappeenranta, Lauritsala, Lemi, Luumäki, Nuijamaa, Savitaipale, Suomenniemi ja Ylämaa, sekä Kymenlaaksosta Miehikkälä, Vehkalahti ja Virolahti. Marraskuussa 1960 pidetyssä kokouksessa sairaalapaikaksi valittiin Taipalsaaren Kirjamoinniemi. Rakennuspaikaksi oli ehdotettu myös Lappeenrannan Voisalmea ja Lauritsalan Pajarilaa. Lääkintöhallitus ei pitänyt Taipalsaaren Kirjamoinniemeä sopivana paikkana sairaalalle sen syrjäisen sijainnin vuoksi. Taipalsaari halusi sairaalan etenkin siksi, että se tuo uusia työpaikkoja kuntaan. Maalaisliittolainen sisäasiainministeri Eemil Luukka oli mukana vaikuttumassa siihen, että lääkintöhallitus lopulta hyväksyi sairaalan sijainniksi Taipalsaaren. Kuntainliiton hallinnoiman sairaalan suunnittelu ja rakentaminen aloitettiin keväällä 1964. Sairaalarakennuksen suunnitteli helsinkiläinen arkkitehtitoimisto Anttila & Klami. Sairaala valmistui vuoden 1968 lopussa ja se otettiin käyttöön seuraavan vuoden alussa. ==Lähteet== * * * * Luokka:Suomen psykiatriset sairaalat Luokka:Taipalsaaren rakennukset ja rakennelmat
Kenan Pirić

Kenan Pirić (s. 7. heinäkuuta 1994 Tuzla) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 192-senttimetrinen. Hän on pelannut Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa ja edustaa seuratasolla Slovenian jalkapalloliigassa pelaavaa Mariboria. Pirić on edustanut kotimaassaan Gradinaa, Sloboda Tuzlaa ja Zrinjski Mostaria. Kauden 2013–2014 hän vietti belgialaisseura Gentissä mutta ei pelannut edustusjoukkueessa. Heinäkuussa 2018 hän siirtyi slovenialaisseura Mariboriin. Pirić pelasi Bosnia ja Hertsegovinan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 12 ottelua. Bosnia ja Hertsegovinan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran helmikuussa 2018 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan. Vuoden 2020 loppuun mennessä hän on pelannut neljä A-maaottelua, joista yksi ottelu on kuulunut EM-karsintoihin ja yksi Kansojen liigaan. == Lähteet == Luokka:Bosniahertsegovinalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Haris Duljević

Haris Duljević (s. 16. marraskuuta 1993 Sarajevo) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän on pelannut Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa ja edustaa seuratasolla Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Nîmesiä. Duljević on edustanut kotimaassaan Čelik Zenicaa, Olimpicia ja Sarajevoa. Kaudet 2017–2019 hän edusti saksalaista Dynamo Dresdeniä ja pelasi 2. Bundesliigassa 53 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Heinäkuussa 2019 hän siirtyi ranskalaisseura Nîmesiin, ja hän on pelannut Ligue 1:ssä 31 ottelua. Duljević pelasi Bosnia ja Hertsegovinan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 12 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Bosnia ja Hertsegovinan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2016 ystävyysottelussa Luxemburgia vastaan. Vuoden 2020 loppuun mennessä hän on pelannut 23 A-maaottelua, joista kaksi ottelua on kuulunut MM-karsintoihin, kuusi EM-karsintoihin ja neljä Kansojen liigaan. Hän teki maalin syyskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Pohjois-Irlantia vastaan. == Lähteet == Luokka:Bosniahertsegovinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hanna Toivanen

Hanna Toivanen (s. 16. toukokuuta 2001 Varkaushttps://naiset.joensuunmaila.fi/fi-fi/article/etusivu/hanna- toivanen/429/) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Joensuun Mailaa. Hän pelaa lyöjäjokerin roolissa. Toivanen siirtyi Joensuun Mailaan kaudeksi 2017, jolloin seuran edustusjoukkue pelasi Suomensarjassa. Kauden 2019 päätteeksi Joensuun Maila nousi Superpesikseen. Toivanen löi ratkaisevassa Ykköspesiksen finaaliottelussa kolme juoksua ja sai joukkueensa parhaan pelaajan palkinnon.https://www.pesistulokset.fi/ottelut/35259 Joensuun Mailan ensimmäisellä pääsarjakaudella 2020 Toivanen pelasi joukkueen lukkarina. Hän aloitti myös seuraavan kauden lukkarina, mutta siirtyi muutaman ottelun jälkeen lyöjäjokeriksi lautaskammon vuoksi.https://ilkkapohjalainen.fi/urheilu/joensuun-lukkarille-kammo- jussittarille-helppo-kotivoitto-1.15454436 Kaudella 2024 Toivanen valittiin ensimmäiseen Itä-Länsi-otteluunsa.https://www.pesis.fi/wp- content/uploads/2023/01/IL-joukkueet-M-N-2024.pdf Kauden 2023 päätteeksi Toivanen on pelannut 87 Superpesiksen runkosarjaottelua. Hän on lyönyt 6+107 juoksua ja tuonut 15 juoksua.http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=8822&view;=pelaajakortti Toivasen paras henkilökohtainen saavutus on lyöjätilaston 13. sija kaudella 2021.https://www.pesistulokset.fi/tilastot/pelaajat/lyodyt#series-filter:1-- 32-209-1-756- == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Joensuun Mailan pelaajat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
La Bussière (Loiret)

La Bussière on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 77 kilometriä Orléansin kaupungista itään. Kunnan nähtävyys on alkujaan 1100-luvulta peräisin oleva linna Château de La Bussière. Du Tilletin aatelissuku muutti linnan asuinkäyttöön 1600-luvulla. He olivat Ranskan kuninkaan läheisiä palvelijoita. Vuonna 1814 Chassevalin perhe osti linnan. Nykyään linnan omistavat heidän jälkeläisensä. Kreivi ja kreivitär de Chasseval avasivat linnan vuonna 1962 yleisölle. He olivat perustaneet merkittävän kokoelman kalastustarvikkeita ja kalastusaiheisia taideteoksia. Tämän kokoelman keskipiste on coelecanth, poikkeuksellinen esihistoriallinen varsieväkala, joka on nyt esillä linnan kellarissa. Linnan puiston suunnitteli 1600-luvulla André Le Nôtre, joka oli suunnitellut myös Versailles’n palatsin puiston. 1900-luvun alussa maisemasuunnittelija Edouard André palautti puiston entiseen loistoonsa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Loiret’n kunnat
La Bussière

La Bussière voi tarkoittaa seuraavia: == Maantiede == * La Bussière, kunta Ranskassa Loiret’n departementissa * La Bussière, kunta Ranskassa Viennen departementissa * La Bussière-sur-Ouche, kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa
The Invitation

The Invitation on vuonna 2015 valmistunut kauhuelokuva, jonka on ohjannut Karyn Kusama. Elokuvan pääosissa näyttelevät mm. Logan Marshall-Green, Tammy Blanchard ja Michiel Huisman. Sen ensiesitys tapahtui South by Southwest -festivaaleilla 13. maaliskuuta 2015. Suomessa elokuvan on voinut nähdä suoratoistopalvelu Netflixin tarjonnassa. == Juoni == Elokuva kertoo miehestä nimeltä Will (Logan Marshall-Green), joka naisystävänsä Kiran (Emayatzy Corinealdi) kanssa kutsun saatuaan menee tapaamaan ex-vaimoaan Edenia (Tammy Blanchard) ja tämän uutta miestä ja ystäviä. Saavuttuaan paikalle Will joutuu läpikäymään uudelleen lapsensa menettämisestä johtuvan trauman, josta hänen ex-vaimonsa tuntuu päässeen hämmästyttävän hyvin yli. Illan aikana Will kokee paikalla olijoiden puheet ja käytöksen hyvin omituisina. Eden ja hänen uusi miehensä David (Michiel Huisman) kertovat liittyneensä ryhmään nimeltä "The Invitation", jonka oppien avulla Edenin on ollut mahdollista päästä yli surustaan. Illan mittaan tapahtumat vaikuttavat yhä omituisemmilta, mutta paikalla olijat koittavat vakuuttaa Willille, että hänen epäluulonsa johtuvat vain hänen kokemastaan surusta. == Näyttelijät == == Vastaanotto == The Invitation sai ilmestyessään pääosin positiivisia arvioita. Rotten Tomatoes -elokuvasivustolla 89 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvostelun. Sivustolla kehutaan, miten elokuva onnistuu olemaan ainutlaatuisen tehokas ja yllättävän nokkela trilleri, josta ei jännitettä puutu. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2015 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat
Luettelo Britney Spearsin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista

Tämä on luettelo Britney Spearsin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista. == Palkinnot == Vuosi Kategoria Albumi/Kappale Palkintoaste Grammy-palkinto Grammy-palkinto Grammy-palkinto Grammy-palkinto 2000 Paras uusi artisti …Baby One More Time Paras naispoplaulajan esitys …Baby One More Time 2001 Paras naispoplaulajan esitys Oops!… I Did It Again Paras pop-albumi Oops!… I Did It Again 2003 Paras pop-laulajan esitys Overprotected Paras pop-albumi Britney 2005 Paras tanssikappale Toxic 2010 Paras tanssikappale Womanizer Teen Choice Awards Teen Choice Awards Teen Choice Awards Teen Choice Awards 1999 Choice- single …Baby One More Time 1999 25 under 25 2000 Choice-naisartisti 2000 Choice-naishottis 2001 Choice-naisartisti 2001 Choice-naishottis 2002 Choice- naisartisti 2002 Choice-naishottis 2005 Choice-single Toxic 2009 The Ultimate Choice Award MTV Europe Music Awards MTV Europe Music Awards MTV Europe Music Awards MTV Europe Music Awards 2008 Vuoden paras albumi Blackout 2008 Vuoden paras artisti Luokka:Britney Spears Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Venezuelan presidentinvaalit 2018

Venezuelan presidentinvaalit 2018 järjestettiin Venezuelassa 20. toukokuuta 2018. Istuva presidentti Nicolas Maduro valittiin kuusivuotiselle jatkokaudelleen. Vaalit oli tarkoitus pitää joulukuussa 2018, mutta vaalit siirrettiin jo toukokuun 20. päivälle. Jotkut analyytikot kuvasivat kyselyn näyttelyvaaleiksi, että vaaleilla oli vähiten äänestysaktiivisuutta maan demokraattisen aikakauden aikana. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Presidentinvaalit 2018 Luokka:Vuoden 2018 vaalit Luokka:Presidentinvaalit maittain
Kardemummat

Kardemummat (Elettaria) on inkiväärikasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on vain kaksi lajia: Intiassa alkuperäisenä kasvava, maustekasvina tunnettu kardemumma (Elettaria cardamomum) ja Sri Lankassa kasvava Elettaria ensal. Kardemummien Malesiassa ja Indonesiassa esiintyvät lähisukuiset kasvit ovat nykyisin 2018 kuvatussa uudessa suvussa Sulettaria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Elettaria * Suomen Lajitietokeskus: Kardemummat – Elettaria Luokka:Inkiväärikasvit
Venezuelan pääkaupunkialue

Venezuelan pääkaupunkialue (espanjaksi: Distrito Capital) on Venezuelassa sijaitseva liittopiiri, jossa sijaitsee maan pääkaupunki Caracas. Piirin pinta-ala on 433 km², ja väkiluku vuonna 2004 oli noin kaksi miljoonaa. Venezuelan kansalliskokous antoi 13. huhtikuuta 2009 piirikuvernöörin lain, jonka presidentti laati. Jacqueline Faria nimitettiin liittopiirin johtajaksi 14. huhtikuuta 2009. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venezuelan osavaltiot
Beaucarnea

Beaucarnea (pullojukat) on parsakasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu 13 lajia, jotka ovat luonnonvaraisia Keski-Amerikassa alueella, joka yltää Meksikosta Nicaraguaan. Sukuun kuuluu huonekasvina tunnettu huiskupullojukka eli pullojukka (Beaucarnea recurvata, syn. Nolina recurvata), joka on aiemmin sijoitettu pullojukkiin (Nolina). Beaucarnea-sukuun yhdistetään mukulajukat (Calibanus), joihin on kuulunut mukulajukka (Beaucarnea hookeri, syn. Calibanus hookeri). == Lajit == * Beaucarnea compacta * Beaucarnea glassiana * Beaucarnea goldmanii * Beaucarnea gracilis * Beaucarnea guatemalensis * Beaucarnea hiriartiae * mukulajukka (Beaucarnea hookeri) * Beaucarnea olsonii * Beaucarnea pliabilis * Beaucarnea purpusii * huiskupullojukka (Beaucarnea recurvata) * Beaucarnea sanctomariana * Beaucarnea stricta == Lähteet == Luokka:Parsakasvit
Pullojukat

Pullojukat (Nolina) on parsakasveihin kuuluva kasvisuku. Aiemmin se on luokiteltu heimoon Nolinaceae. Pullojukkiin kuuluu 35 lajia, joita esiintyy luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa, Yhdysvaltojen eteläosassa ja Meksikossa. Pullojukat ovat läheistä sukua jupeille (Dasylirion) ja Beaucarnea-suvulle. Jälkimmäiseen nykyisin hyväksytään huonekasvina parhaiten tunnettu pullojukkalaji eli huiskupullojukka (Beaucarnea recurvata, syn. Nolina recurvata). == Lajeja == * kalifornianpullojukka (Nolina interrata) * meksikonpullojukka (Nolina parviflora, syn. N. longifolia) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Nolina Luokka:Parsakasvit
Henri Falcón

Henri Falcón Fuentes (s. 17. kesäkuuta 1961) on venezuelalainen poliitikko. Hän oli kahden peräkkäisen Barquisimeton, Iribarrenin kunnan (2000–2008) ja Laran osavaltion kuvernöörin (2008–2017) pormestari. Hän oli presidenttiehdokkaana Venezuelan presidentinvaaleissa 2018. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venezuelalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ruskukset

Ruskukset eli rautamyrtit (Ruscus) on parsakasveihin kuuluva kasvisuku. Se on aiemmassa luokituksessa käytetyn ruskuskasvien heimon tyyppisuku. Ruskuksia on kuusi lajia, joita esiintyy Euroopassa, Välimeren alueella, Makaronesiassa, Kaukasiassa ja Iranissa. Ne ovat pensasmaisia ikivihreitä ruohoja, joilla kukat ja niistä kehittyvät marjat kasvavat lehtiä erehdyttävästi muistuttavissa laakavarsissa. Ruskusten lähisukulaisia ovat Makaronesiassa esiintyvä kolmelajinen prinsessanliaanien suku ja Lähi-idässä esiintyvä danee. == Ruskuslajeja == * pikkuruskus eli pikkurautamyrtti (Ruscus aculeatus) * isoruskus eli isorautamyrtti (Ruscus hypoglossum) * laakeriruskus (Ruscus streptophyllus) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Ruskukset (Ruscus) * Suomen Lajitietokeskus: Ruskukset – Ruscus Luokka:Parsakasvit
Heinäpuut

Heinäpuut (Xanthorrhoea) on soihtukasvien heimoon kuuluva kasvisuku. 2010-luvun luokittelussa se sijoitettiin heinäpuukasveihin, joka on sittemmin yhdistetty soihtukasveihin. Heinäpuita on 28 lajia, jotka kasvavat Australiassa. Niiden puutuneen varren päässä kasvaa tiheä mätäs pitkiä ja kapeita lehtiä. Kukinto on pysty ja tiheän tähkämäinen, jopa monen metrin pituinen. == Lajeja == * Xanthorrhoea arborea * tasmanianheinäpuu (Xanthorrhoea australis) * Xanthorrhoea bracteata * siniheinäpuu (Xanthorrhoea glauca) * rautaheinäpuu eli queenslandinheinäpuu (Xanthorrhoea johnsonii) * Xanthorrhoea macronema * Xanthorrhoea media * Xanthorrhoea minor * Xanthorrhoea pumilio * kolkkaheinäpuu (Xanthorrhoea quadrangulata) * Xanthorrhoea resinosa * Xanthorrhoea semiplana == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Heinäpuut (Xanthorrhoea) * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Heinäpuut (Xanthorrhoea) * UniProt: Taxonomy - Xanthorrhoea * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Xanthorrhoea * Flora of Victoria: Xanthorrhoea Luokka:Soihtukasvit
Nuutilanmäki (Juva)

Nuutilanmäki on Juvan kuntaan kuuluva kylä, joka sijaitsee noin 20 kilometriä Juvan keskustasta etelään. Kylä on haja-asutusaluetta, ja sitä ympäröivät lähinnä metsiköt ja peltoaukeat. Nuutilanmäen kautta kulkee Mikkelistä Kuopioon kulkeva viitostie. Kylässä vallitsee perinteinen maalaismaisema. Aiemmin Nuutilanmäellä on ollut talonpoikien asutusaluetta, jossa on ollut viljelyä ja karjataloutta. Nykyisin Nuutilanmäellä sijaitsee Siiskosen leipomo, joka on yksi Juvan suurimmista työllistäjistä. == Lähteet == * Google Maps Juvan Nuutilanmäki Luokka:Juvan kylät
Clas Engström

Clas Engström (1927 Härnösand, Ruotsi – 2017) oli ruotsalainen kirjailija. Hän kirjoitti alkuun psykologisia romaaneja, mutta 1960-luvulla aiheisiin tuli yhteiskunnallisia teemoja. Hän kirjoitti myös näytelmiä.Peter Curman, Björn Runeborg, Minnesord, Claes Engström, Dagens Nyheter 19.5.2017, viitattu 9.3.2021 ) Engström oli 1969 ideoimassa Författarförlaget-kustantamoa ja toimi muutenkin erilaisissa kirjailijoille tärkeissä asioissa. Hän vaikutti siihen, että 1993 perustettu kansainvälinen kirjailijakeskus Baltic Centre for Writers and Translators tuli Gotlantiin. Engströmin puoliso oli kuvanveistäjä Pye Engström.Pye skildrar fortfarande sin samtid, Helagotland.se 7.7.2018, viitattu 9.3.2021 ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Isaac Euchel

Isaac (Jishaq) Abraham Euchel (1756 Kööpenhamina, Tanska – 1804 BerliiniIsidore Singer, Adolf Kohut, Euchel, Isaac Abraham,, Jewish Encyclopedia, viitattu 10.3.2021 ) oli juutalainen näytelmäkirjailija. Hän kuului ryhmään, joka pyrki edistämään heprean kielen käyttöä ja heprealaisen kirjallisuuden kehittämistä valistuksen (haskala) hengen mukaan. Hän julkaisi kuitenkin yhdessä Aharon Wolfssohnin kanssa näytelmiä jiddišiksi, mutta niiden juutalaista ortodoksiaa vastustavat teemat yhdistivät ne valistukseen. Näytelmistä merkittävin on Reb Hanokh (1792). Modernin juutalaisen satiirin juuret juontavat 1700-luvun Saksaan, jossa sen merkittäviä edustajia olivat Euchel, Wolfssohn ja Saul Levin (1740–1794).Satire, The Yivo Encyclopedia of Jews in Eastern Europe. Viitattu 24.3.2021 Euchel oli Immanuel Kantin oppilas Königsbergin yliopistossa. Myöhemmin Kant vastusti hänen nimittämistään yliopiston itämaisten kielten professoriksi sillä perusteella, että "juutalainen heprean kielen opettaja tuskin voi välttää rabiinisia tulkintoja, joihin hän on nuoresta pitäen tottunut". ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Juutalaiset kirjailijat Luokka:Hepreankieliset kirjailijat Luokka:Jiddišinkieliset kirjailijat Luokka:Vuonna 1756 syntyneet Luokka:Vuonna 1804 kuolleet
Siiskosen leipomo

Kotileipomo Siiskonen Oy on leipomo- ja ruokapalvelualalla toimiva suomalainen perheyritys, jonka toiminta on keskittynyt Etelä-Savon Juvan Nuutilanmäkeen. Yritys valmistaa sekä suolaisia että makeita leipomotuotteita, ja sillä on ravintola- ja kahvilatoimintaa. Siiskosen tuotteita myydään esimerkiksi Keskon ja S-ryhmän kaupoissa. == Historia == Yrityksen perustivat Pentti Ilmari Siiskonen (s. 23. syyskuuta 1927 Juva – 29. syyskuuta 1973), ja Sirkka Annikki Siiskonen os. Laamanen (s. 25. huhtikuuta 1932 Mikkeli – 17. joulukuuta 2014), entisessä Mikkelin maalaiskunnassa, Asilassa. Leipomo toimi 1964–1977 toiminimellä, mutta se yhtiöitettiin kommandiittiyhtiöksi 1978 nimellä (Kotileipomo Siiskonen Ky), jolloin yhtiön toimitusjohtajana toimi Sirkka Siiskonen. Nykyinen Kotileipomo Siiskonen Oy on perustettu vuonna 2002. Se on osakeyhtiö, jonka kotipaikka on Juva, ja pääasiallinen toimiala leipomo. Yhtiön toimitusjohtaja on Lari Jussi Anttu Rautio. Leipomo perustettiin kyläsepän pajaan, jossa on rakennettu yrityksen ensimmäiset leipä- ja tuotantokoneet. Valtaosa tuotteista leivottiin alkuun käsityönä ja tuotteita myytiin lähinnä paikallisissa lähikaupoissa sekä torilla. Kotileipomo on vanhin Mikkelissä edelleen toimiva yksityinen leipomo. == Toimitusjohtajat == * Sirkka Siiskonen 1964–1988 * Riitta Siiskonen 1989–2013 puheenjohtaja Sirkka Siiskonen 1989– * veljekset Anttu 2014– Rautio, ja puheenjohtaja Henri Rautio 2016 == Palkinnot ja tunnustukset == * Länsi-Savo Oy:n hallituksen myöntämä vuoden mainetekopalkinto * 1980 Siiskoselle myönnetty Etelä-Savon vuoden yrittäjäpalkinto * Leipomo toiminnasta osoitettu kiitoskirje presidentti Urho Kekkoselta * 1993 Suomen yrittäjien kultainen yrittäjäristi (Sirkka Siiskonen) * 1998 Vuoden yrittäjä -tunnustus Mikkelin seudun yrittäjät Ry *2017 Suomen yrittäjien timanttinen yrittäjäristi 40 vuotta (Riitta Siiskonen) *2020 Juvan yrittäjäpalkinto == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Juvan Lehti julkaisu 10.10.2019, Siiskosen leipomo. Viitattu 25.3.2021 *Siiskonen avaa Juvalla | Yle Uutiset | yle.fi *Siiskosen leipomon leipämenekki laski - viljan hinta seurannassa | Yle Uutiset | yle.fi *Pääkaupunkilaisetkin rukiin makuun | Yle Uutiset | yle.fi *Joulu on leipomolle vasta vuoden kakkossesonki | Yle Uutiset | yle.fi *"Joko sitä on liikaa tai liian vähän" – suolapitoisuudesta eniten palautetta leivän tekijälle | Yle Uutiset | yle.fi *Karppaus ei kaada Etelä-Savon leipomoita | Yle Uutiset | yle.fi *Kotileipomo Siiskonen avaa kahvilan Juvan keskustaan – Myyntiin tulee leipiä, soppalounasta ja kahvilatuotteita | Paikalliset | Länsi-Savo (lansi-savo.fi) Luokka:Suomalaiset leipomot Luokka:Juva Luokka:Suomalaiset perheyritykset
Rimmi

Rimmi voi tarkoittaa seuraavia: == Paikkoja == * Rimmi, Kokkolan pohjoisin kylä ** Rimmin rautatieasema, lakkautettu rautatieasema Kokkolan Rimmissä === Järviä ja lampia === * Rimmi, järvi Jämsän Hopsulla * Rimmi, järvi Jämsän Jämsänjärvellä * Rimmi, järvi Jämsän Pärnäjärvellä * Rimmi, suolampi Jämsän Hopsun Rimminvuorella * Rimmi, järvi Jämsän Vehkajärvellä * Rimmi, lampi Keuruun Lammasperällä * Rimmi, aik. Sahinlammi, lampi Oriveden Vinkiällä * Rimmi, järvi Padasjoen Arrakoskella * Rimmi, järvi Padasjoen Syrjäntaustalla * Rimmi, järvi Padasjoen Takaperällä * Rimmi, lampi Petäjäveden Kuivasmäellä * Rimmi, järvi Ruovedellä * Rimmi, järvi Toivakassa * Rimmi, järvi Ähtärissä == Henkilöitä == * Eila Rimmi (s. 1938), suomalainen vasemmistoliittolainen poliitikko. == Katso myös == * Rimpi
Annika Linna

Annika Linna (s. 11. toukokuuta 2001 Oulu) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Porin Pesäkarhuja. == Ura == Linna on Kempeleen Kirin kasvatti. Hän on pelannut myös Oulun Lipon junioreissa. Linna teki Superpesis-debyyttinsä 20. toukokuuta 2018 kotona Lappajärven Veikkoja vastaan. Hän löi ottelussa kaksi juoksua. Linna löi ensimmäisen kunnarinsa Superpesiksessä 5. elokuuta 2020 vieraissa Siilinjärven Pesistä vastaan. Hänet palkittiin joukkueensa parhaana pelaajana. == Saavutukset == * 1 Itä-Länsi- ottelu (2022)https://www.superpesis.fi/site/assets/files/26809/ita- lansi-2022-naiset.pdf * 2 B-tyttöjen Itä–Länsi-ottelua (2018, 2019) * 1 Suomenmestaruus (2023) == Lähteet == Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Elävät henkilöt
James Dickey

James Dickey (2. helmikuuta 1923 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat – 19. tammikuuta 1997Dickey, James, Kirjasampo.fi, viitattu 4.3.2021) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja kriitikko. Dickey opiskeli Vanderbiltin yliopistossa ja työskenteli Korean sodan aikana koulutuslentäjänä ilmavoimissa. Hänen esikoisrunokokoelmansa Into the Stone ilmestyi 1960. Sen jälkeen hän kävi Euroopassa ja opetti sitten yhdysvaltalaisissa yliopistoissa. Hänen runojensa teemoja ovat luonnonmystiikka, uskonto ja historia. Proosateoksista toinen, Syvä joki, on allegorinen kuvaus kanoottimatkasta. Siihen pohjautuu samanniminen elokuva, jonka käsikirjoituksen Dickey myös on laatinut. Hän kirjoitti omaelämäkerran Self-Interviews ja esseekokoelmia., viitattu 4.3.2021 ==Suomennetut teokset== * Kohti valkeaa merta (To the white sea), suom. Kaarina Ripatti. Helsinki: Tammi 1994 ISBN 951-31-0323-4 Sarja: Keltainen kirjasto, 274. * Syvä joki (Deliverance), suom. Eero Huhtala. Helsinki: Tammi 1972 ISBN 951-30-2060-6 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Sanajumalanpalvelus

Sanajumalanpalvelus on seurakunnan yhteinen jumalanpalvelus, jota voidaan viettää sekä sunnuntain tai muun pyhäpäivän pääjumalanpalveluksena että arkipäivän tai erityistilanteiden jumalanpalveluksena. Suomen evankelis- luterilaisen kirkon Jumalanpalvelusten kirjassa on sanajumalanpalveluksen kaava, jota voidaan käyttää sekä sunnuntain että muun pyhäpäivän pääjumalanpalveluksena. Se soveltuu myös arkipäivän tai erityistilanteiden jumalanpalvelukseksi. Tällaisia ovat esimerkiksi nuorille tarkoitetut jumalanpalvelukset, eri oppilaitosten ja puolustusvoimien yksikköjen jäsenille tarkoitetut jumalanpalvelukset, kirkkovuoden juhla-aikojen jumalanpalvelukset ja teemajumalanpalvelukset, joita sävyttää jokin tietty teema kirkkovuoden aiheen ohella. Sanajumalanpalveluksen kaavaa käytetään myös silloin, jos pappi ei sairauden tai muun syyn vuoksi voi johtaa jumalanpalvelusta. Sanajumalanpalveluksessa keskitytään sanaan ja rukoukseen eikä siihen liity ehtoollisenviettoa. Sanajumalanpalveluksessa on siten tilaa keskittyä tavallista laajemmin Raamatun lukemiseen, saarnaan tai musiikilliseen toteutukseen ja sen toteuttaminen voidaan tehdä monin eri vaihtoehdoin. Kirkkovuoden juhla-aikojen päiviä varten on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Jumalanpalvelusten kirjassa erityisiä järjestyksiä sanajumalanpalveluksia varten. Tällaisia päiviä ovat muun muassa hiljaisen viikon ja pitkäperjantain jumalanpalvelukset, pyhäinpäivän iltajumalanpalvelus sekä jouluaaton ja jouluaamun jumalanpalvelus. Sanajumalanpalvelukseen voi liittyä myös sairaiden puolesta tapahtuva esirukous ja öljyllä voiteleminen. Ruotsin kirkon kirkkokäsikirjassa sanajumalanpalvelus on nimeltään ”Jumalanpalvelus”. Se on jumalanpalvelus, jossa ei vietetä ehtoollista ja jossa kiinteitä kohtia on vähemmän kuin päämessussa ja sitä voidaan viettää seurakunnan pääjumalanpalveluksena. Sen järjestys seuraa päämessun järjestystä siten, että Kiitosateria (ehtoollisosa) jätetään pois. Sanajumalanpalvelus on kehittynyt reformaation ajan saarnajumalanpalveluksesta (saks. Predigtgottesdienst). Myös katolisessa kirkossa on sitä vastaava jumalanpalvelus (saks. Wortgottesdienst tai Liturgie des Wortes). Sanajumalanpalvelus Suomen ev. lut. kirkon jumalanpalvelusten kirjassa * I Johdanto ** Alkuvirsi ** Alkusiunaus (Siunaus, Vuorotervehdys) ** Johdantosanat ** Yhteinen rippi (Synnintunnustus, Synninpäästö, Kiitosrukous) ** Virsi ** Päivän rukous * II Sana ** Ensimmäinen lukukappale (Voi jäädä pois) ** Vastaus ** Toinen lukukappale ** Päivän virsi eli graduaali (Graduale) ** Evankeliumi ** Virsi ** Saarna ** Uskontunnustus (Credo) (Apostolinen uskontunnustus) ** Virsi * III Rukous ** Yhteinen esirukous ** Isä meidän (Pater noster) * IV Päätös ** Ylistysvirsi ** Siunaus ja Lähettäminen ** Päätösmusiikki == Lähteet == Luokka:Jumalanpalvelukset
Hullujen häkki

Hullujen häkki (tv-esityksessä Narrien naimakaupat, La Cage aux folles) on Édouard Molinaron ohjaama italialais-ranskalainen komediaelokuva vuodelta 1978. Se perustuu Jean Poiret’n bulevardikomediaan, jota on Suomessa esitetty nimillä Herrat diivat ja Hupsujen häkki. Tarina kertoo revyyteatterin omistajamiehestä (Ugo Tognazzi) ja tämän elämänkumppanista, yrityksensä tähtiesiintyjänä toimivasta drag-artistimiehestä (Michel Serrault). Ensinmainitun poika on alkanut seurustella äärikonservatiivisen poliitikon tyttären kanssa, ja nyt tulevat appivanhemmat ovat tulossa ensivisiitille vävyehdokkaan vanhempien luo. Komiikkaa syntyy, kun miespari yrittää vierailun ajan teeskennellä tavanomaista heteroavioparia. Elokuvalle myönnettiin parhaan vieraskielisen elokuvan Golden Globe -palkinto, ja se oli Oscar-ehdokkaana parhaan sovitetun käsikirjoituksen, parhaan ohjauksen ja parhaan puvustuksen sarjoissaOscars.org. Molinaron elokuvasta alkoi näytelmän tarinan valtava menestys sekä Euroopassa että erityisesti Yhdysvalloissa. Elokuva poiki kaksi eurooppalaista jatko-osaa, Narrit nailoneissa (1980) ja Narrien naimakauppa (1985) sekä yhdysvaltalaisversion Lainahöyhenissä (1996) ja jo 1980-luvun alussa samannimisen Broadway-musikaalin. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1978 elokuvat Luokka:Ranskalaiset komediaelokuvat Luokka:Italialaiset komediaelokuvat Luokka:Näytelmiin perustuvat elokuvat
Smail Prevljak

Smail Prevljak (s. 10. toukokuuta 1995 Konjic) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän on pelannut Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa ja edustaa seuratasolla Belgian pääsarjassa pelaavaa Eupenia. Prevljak aloitti liigauransa Saksassa RB Leipzigin joukkueessa ja on edustanut pääsarjatasolla Itävallassa Red Bull Salzburgia ja Mattersburgia. Tammikuussa 2020 hän siirtyi lainalle belgialaisseura Eupeniin, joka osti hänet saman vuoden elokuussa. Hän on pelannut Itävallan Bundesliigassa 67 ottelua, joissa hän on tehnyt 28 maalia, sekä Belgian liigassa 29 ottelua, joissa hän on tehnyt 17 maalia. Prevljak pelasi Bosnia ja Hertsegovinan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa viisi ottelua. Bosnia ja Hertsegovinan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Bulgariaa vastaan. Vuoden 2020 loppuun mennessä hän on pelannut viisi A-maaottelua, joista avauskokoonpanossa kerran. Hän on tehnyt maaotteluissaan yhden maalin marraskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Alankomaita vastaan. == Lähteet == Luokka:Bosniahertsegovinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Laura West

Laura West on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt vuonna 1996 Ylen esittämässä Heartmix-televisiosarjassa Julian roolihahmoa ja 2001 kulttimaineeseen päässeessä Ponterosa-elokuvassa Maria-nimistä nuorta mallia. Häneltä on myös ilmestynyt single "Salainen numero" vuonna 1997. Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Suomalaiset näyttelijät
Ermedin Demirović

Ermedin Demirović (s. 25. maaliskuuta 1998 Hampuri, Saksa) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän edustaa seuratasolla Saksan Bundesliigassa pelaavaa Stuttgartia. Demirović pelasi Saksassa Hamburger SV:n ja RB Leipzigin juniorijoukkueissa. Kesällä 2017 hän siirtyi espanjalaisseura Deportivo Alavésiin, ja hän pelasi kevätkaudella 2018 La Ligassa kolme ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kahtena seuraavana vuonna hän pelasi lainasopimuksilla ranskalaisessa Sochaux'ssa, espanjalaisessa Almeríassa ja sveitsiläisseura St. Gallenissa. Sveitsin pääsarjassa hän pelasi 28 ottelua ja teki niissä 14 maalia. Elokuussa 2020 hän siirtyi Freiburgiin. Hän on pelannut Bundesliigassa 23 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Demirović on pelannut Bosnia ja Hertsegovinan eri nuorisomaajoukkueissa yli 40 ottelua ja tehnyt niissä pitkälti toistakymmentä maalia. Bosnia ja Hertsegovinan A-maajoukkueessa hän pääsi kentälle ensi kerran maaliskuussa 2021 MM- karsintaottelussa Suomea vastaan, kun hän tuli vaihdosta kentälle ottelun 82. minuutilla. == Lähteet == Luokka:Bosniahertsegovinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vlasta Velisavljević

Vlastimir "Vlasta" Velisavljević (serb. Властимир "Власта" Велисављевић ; 28. heinäkuuta 1926 – 24. maaliskuuta 2021) oli serbialainen näyttelijä. Hän kuoli 24. maaliskuuta 2021 Belgradissa COVID-19- infektion aiheuttamien komplikaatioiden vuoksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Serbialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Eldar Ćivić

Eldar Ćivić (s. 28. toukokuuta 1996 Tuzla) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 182-senttimetrinen. Hän edustaa seuratasolla Unkarin pääsarjassa pelaavaa Ferencvárosia. Ćivić pelasi Tšekissä Slováckon ja Sparta Prahan joukkueissa sekä lainasopimuksella Slovakiassa Spartak Trnavan joukkueessa. Heinäkuussa 2019 hän siirtyi Unkariin Ferencvárosin joukkueeseen. Hän on kansallisten pääsarjojen lisäksi pelannut unkarilaisseurassa kaudella 2019–2020 kolme Eurooppa-liigan ottelua ja kaudella 2020–2021 yhden Mestarien liigan ottelun. Ćivić on pelannut Bosnia ja Hertsegovinan eri nuorisomaajoukkueissa. Bosnia ja Hertsegovinan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran kesäkuussa 2018 ystävyysottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Vuoden 2020 loppuun mennessä hän on pelannut 11 A-maaottelua. Hän teki maalin marraskuussa 2019 EM- karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan. == Lähteet == Luokka:Bosniahertsegovinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vakhtang Ananjan

Vakhtang Ananjan (, ; 8. elokuuta 1905 Šamakhjan – 4. maaliskuuta 1980 Jerevan) oli armenialainen neuvostokirjailija. Toimittajana työskennelleen Ananjanin kirjailijanura alkoi 1930-luvulla. Toisen maailmansodan aikana hän oli sotakirjeenvaihtajana. Ananjan tuli tunnetuksi 1950-luvulla seikkailukertomuksista Sevanin rannalla (Sevani apin, 1951) ja Hovazadzori gerinerë (”Hovazadzorin vangit”, 1956). 1960-luvulla hän julkaisi moniosaisen kirjasarjan Armenian eläinkunnasta. Ananjan sai Armenian SNT:n valtionpalkinnon vuonna 1970. ==Suomennettu teos== * Sevanin rannalla: kertomus nuorista luonnontutkiijoista. Suom. Matti Vesvalo. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1956. ==Lähteet== Luokka:Armenialaiset kirjailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Tormokit

Tormokit (Enarthrocarpus) on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu viisi tai kuusi lajia. == Lajeja == * Enarthrocarpus arcuatus * Enarthrocarpus clavatus * Enarthrocarpus lyratus – egyptintormokki eli tormokki * Enarthrocarpus pterocarpus * Enarthrocarpus strangulatus == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Enarthrocarpus * Suomen Lajitietokeskus: Tormokit – Enarthrocarpus Luokka:Ristikukkaiskasvit
Oculus

Oculus ( "silmä") on pyöreä tai ellipsin muotoinen aukko tai ikkuna kupolinlaessa tai seinässä. Tunnetuimpia oculuksia on Rooman Pantheonin kupolin valoaukko. Oculuksesta voidaan käyttää synonyymiä häränsilmä, jolla on myös muita merkityksiä. == Lähteet == Luokka:Arkkitehtuurin käsitteet
Paul Ernst

Paul Ernst (1866 Elbingerode, Harz, Saksa – 1933 Sankt Georgen, Steiermark, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän aloitti naturalistina, oli lyhyen aikaa uusromanttisen vaiheen edustaja ennen kuin Italian-matkan ansiosta kääntyi uusklassisuuteen. Hänen novelleissaan on moralistinen paatos. Hän on kirjoittanut myös kuvitteellisia filosofisia keskusteluja ja viihteellisiä romaaneja. ==Suomennetut teokset== * Kätketty aarre (Der Schatz im Morgenbrotstal), suom. Valfrid Hedman, Hämeenlinna: Karisto 1928 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Paul Ernstille omistettu sivusto Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1866 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Oculus (täsmennyssivu)

Oculus voi viitata seuraaviin: * Oculus, aukko tai ikkuna kupolinlaessa tai seinässä * Oculus tai Oculus VR, yhdysvaltalainen virtuaalitodellisuuslaseja valmistava teknologiayritys * Oculus, vuonna 2013 valmistunut kauhuelokuva *Oculus 104, suomalainen venemalli
Felix Frankfurter

Felix Frankfurter (15. marraskuuta 1882 Wien, Itävalta-Unkari – 22. helmikuuta 1965 Washington DC, Yhdysvallat) oli itävaltalaissyntyinen yhdysvaltalainen lakimies, professori ja juristi, joka toimi Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomarina vuosina 1938–1962. ==Varhainen elämä== Frankfurter syntyi juutalaiseen perheeseen Wienissä, Itävalta-Unkarissa marraskuussa 1882. Hän muutti perheensä kanssa Yhdysvaltoihin 12-vuotiaana. Valmistuttuaan Harvardin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta Frankfurter työskenteli sotaministeri Henry L. Stimsonille. ==Ura== Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Frankfurter palasi Harvardin yliopistolle ja osallistui American Civil Liberties Unionin perustamiseen. Myöhemmin hänestä tuli presidentti Franklin D. Rooseveltin ystävä ja neuvonantaja. Roosevelt nimitti Frankfurterin korkeimpaan oikeuteen Benjamin N. Cardozon kuoleman jälkeen. Frankfurter eläköityi 1962. Presidentti John F. Kennedy nimitti hänen seuraajakseen Arthur Goldbergin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomarit Luokka:Yhdysvaltalaiset juristit Luokka:Amerikanjuutalaiset Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Inge Eriksen

Inge Eriksen (22. lokakuuta 1935 Skørping, Tanska – 13. maaliskuuta 2015Kristine Marie Ersbøll, Inge Eriksen, Forfatterweb.dk (alkuperäinen julkaisu 2006), viitattu 31.3.2021 ) oli tanskalainen kirjailija. Eriksenin esikoisteos Victoria og verdensrevolution ilmestyi 1976, ja se oli menestys. Aiheena siinä on kuvitteellinen eteläamerikkalainen vallankumous, jossa historian kulussa naisella on merkittävä osa. Eriksen oli feministi ja ajattelultaan vasemmistolainen mutta saattoi ilmaista myös vastakkaisia näkemyksiä. Teos muodostaa trilogian teosten Fugletræt ja Silkehavet kanssa.Forfatteren Inge Eriksen er død information.dk 14.3.2015, viitattu 9.3.2021 ==Palkinnot ja tunnustukset== ;Lähde * SFC-palkinto 1986 * Georg Brandes -palkinto 1994 * Martin Andersen Nexø -palkinto 1999 * Otto Gelsted -palkinto 2001 ==Lähteet== Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Ivan Bahmut

Ivan Andrianovytš Bahmut (, ; 7. kesäkuuta 1903 Jekaterinoslavin läänin Babaikovtsin kylä – 20. elokuuta 1975 Harkova) oli ukrainalainen neuvostokirjailija. Ivan Bahmut syntyi kyläkoulun opettajan perheeseen. Hän kävi lukion ja valmistui opettajaseminaarista vuonna 1921. Bahmut työskenteli opettajana, koulutarkastajana ja kustannustoimittajana sekä opiskeli Harkovan maatalouskorkeakoulussa. Hän matkusteli eri puolilla Neuvostoliittoa ja julkaisi 1930-luvun alussa joukon matkakirjoja. Bahmut tuomittiin vuonna 1935 kuuden vuoden vankeuteen syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Hän kärsi rangaistuksensa Komin tasavallan vankileireillä. Vapauduttuaan Bahmut osallistui vapaaehtoisena toiseen maailmansotaan, jossa hän haavoittui vakavasti. Sodan jälkeen Bahmut julkaisi joukon kertomuskokoelmia ja erikoistui sitten lastenkirjallisuuteen. Hänen teoksensa Suvorovilaisen Krinitshnyin onnellinen päivä (Štšaslyvy den suvorovtsja Krynytšnogo, 1948) ja Šmatok pyroga (”Piirakkapala”, 1957) on käännetty useille kielille. Bahmut sai Lesja Ukrajinkan kirjallisuuspalkinnon vuonna 1973. ==Suomennettu teos== * Suvorovilaisen Krinitshnyin onnellinen päivä. Suom. Mirja Letonmäki. Petroskoi: Karjalais-Suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1954. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Hermann Berthold

August Hermann Berthold (19. elokuuta 1831 Berliini – 23. joulukuuta 1904 Berliini) oli saksalainen yritysjohtaja ja keksijä. Bertholdin isä oli kalikookankaiden painaja. Hermann Berthold opiskeli tarkkuusinstrumenttien valmistajaksi ja työskenteli jonkin aikaa ulkomailla. Palattuaan Saksaan Berthold perusti vuonna 1858 Berliiniin laitoksen nimeltään Institut für Galvanotypie, josta tuli sittemmin H. Berthold AG -osakeyhtiö. Berthold kehitti messinkisten astelevyjen valmistusmenetelmän, jolla voitiin tuottaa tarkkoja kaarevia muotoja. Menetelmällä valmistetut viivaimet ja astelevyt olivat erittäin tarkkoja ja kestäviä. Bertholdin yritys alkoi myös valaa kirjakkeita. Bertholdin maine kasvoi, ja yritys alkoi saada tilauksia kirjapainoilta ympäri Saksaa ja ulkomaita. Vuonna 1878 Hermann Bertholdilta tilattiin ratkaisu typografian sekavan mittajärjestelmän yhtenäistämiseksi. Professori Foersterin avustuksella Berthold onnistui jakamaan metrin mitan 2 660 typografiseen pisteeseen. Tästä tuli yhä edelleen käytössä olevan typografisen mittajärjestelmän perusta. Hermann Berthold toimi H. Bertholdin kirjasinvalimon johtajana vuoteen 1881 saakka. Vuoteen 1918 mennessä siitä oli tullut maailman suurin alallaan. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset yritysjohtajat Luokka:Saksalaiset keksijät Luokka:Vuonna 1831 syntyneet Luokka:Vuonna 1904 kuolleet