EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Irja Sinivaara

Irja Sinivaara (s. 6. helmikuuta 1948) on suomalainen kirjailija, kolumnisti, kriitikko, kirjoittamisen ohjaaja ja mentori. Hän työskenteli hotelli- ja ravintola-alalla (noin 1968–1990) ja opettajana Kotkan merikoulussa (noin 1990–2000). Sinivaara on syntynyt Sysmässä, hän vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Valkealassa Jokelan kylässä. Nykyinen asuinpaikka on Kotka, jonne hän muutti vuonna 1968. == Teokset == * Tarhaelä(i)miä, romaani, Reuna (2023) * Meidän Maija, maailman matkaaja, elämäkerta (2022) * Vaikka minne maailmassa, elämäkertaromaani, Reuna (2021) * Tuulen alla, romaani, Karisto, (Suursaari-sarja) (2019) * 16 tarinaa toivosta – antologiassa novelli Kivityönainen, Tammi (2013) * Kevään hämärä, romaani, Tammi (Suursaari-sarja) (2011) * Sinisiin ilmoihin, romaani Tammi (Suursaari-sarja) (2009) * Naisten viikko, novellikokoelma, Tammi (2007) * Onni täällä, romaani, Tammi (2005) * Sun onnes tähden, romaani, Tammi (2004) * Matka Viipuriin, tv-draama, TV-2 Teatteri (1994) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jäppi Savolainen

Jäppi Savolainen (s. 1979 Keminmaa) on suomalainen televisio-ohjaaja, joka on ohjannut muun muassa fiktiiviset televisiosarjat Modernit miehet ja Keihäsmatkat sekä tositelevisiosarjan Huippujengi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jäppi Savolaisen henkilöhaastattelu Mesta.net, 05.09.2017. * Savolaisen henkilöhaastattelu Renne Korppila podcast, 2019. Luokka:Suomalaiset televisio-ohjaajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Serhi Šyško

Serhi Šyško, , (25. kesäkuuta 1911 Nosivka, Nižynin piiri, Tšernihivin kuvernementti – 26. huhtikuuta 1997 Kiova, UkrainaBiography: Sergei Fedorovich Shishko (1911 - 1997) Rehs Galleries 11.3.2023 ) oli ukrainalainen taidemaalari. Šyško opiskeli Kiovan valtiollisessa taideoppilaitoksessa 1929–1933 Fedir Krytševskyin oppilaana ja Leningradissa taideoppilaitoksessa 1936–1943. Vaikka hän maalasi muotokuvia ja asetelmiakin, hänet tunnetaan etenkin maisemamaalarina. Useista maisemista muodostuvan Kiovan sarjan hän aloitti 1944. Hän maalasi myös sarjoja samarkandilaisista maisemista (1942), Karpaattien vuoristosta (1947), Krimistä (1956) ja Taras Ševtšenkon elämään liittyvistä paikoista. Hänen maalauksiaan on ollut näyttelyissä Ukrainassa ja ulkomailla, ja niistä on koottu kolme albumia (1971, 1977, 1987). Šyško on haudattu Baikoven hautausmaalle.Шишко Сергей Фёдорович kiev-necropol.narod.ru. Viitattu 11.3.2023 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Daavidin linko

Daavidin linko (, ), aiemmin Taikasauva (hepr. שרביט קסמים, Šarvit Ksamim, engl. Magic Wand), on pitkän kantaman ilmatorjuntajärjestelmä. Järjestelmän ovat kehittäneet israelilainen Rafael Advanced Defense Systems ja yhdysvaltalainen Raytheon Technologies. Se on suunniteltu tuhoamaan vihollisen lentokoneita, miehittämättömiä ilma-aluksia ja erilaisia ohjuksia sekä raketteja. Nimi Daavidin linko viittaa Raamatun tarinaan Daavidista ja Goljatista. == Toiminta == Daavidin linko paikantaa kohteet maassa olevalla AESA-tutkalla. Järjestelmän ohjus on kiinteää rakettipolttoainetta käyttävä Stunner. Ohjus on varustettu tutkalla, joka ohjaa kohteeseen, ja kineettisellä taistelukärjellä, joka tuhoaa kohteen osuessaan siihen. Taistelukärki ei siis räjähdä, vaan tuhovoima perustuu kovassa nopeudessa tapahtuvaan pelkästään iskuun. Järjestelmän kantomatkaksi ilmoitetaan jopa 300 kilometriä. == Käyttäjämaat == ; Daavidin linko otettiin käyttöön vuonna 2017 Israelin puolustusvoimissa, jossa sen on tarkoitus korvata MIM-23 Hawk ja MIM-104 Patriot. ; Järjestelmä on valittu Suomen puolustusvoimille korkeatorjuntajärjestelmäksi. Hankinta sisältää Stunner-ohjuksia, ohjuslavetteja, datalinkkejä ja Elta Systemsin sensoreita. ITSUKO-hankeen tarjouspyynnöissä ehtona oli 15 kilometrin korkeusulottuvuus. Suomi on ensimmäinen ulkomaa, johon Daavidin linko on myyty. Esimerkiksi Martti Koskenniemen mukaan Israelin johtoa vastaan esitetyt sotarikossyytteet antaisivat perusteen katkaista asekaupan Israelin kanssa. == Lähteet == Luokka:Ilmatorjuntaohjukset Luokka:Rafael Advanced Defense Systems Luokka:Israelin puolustusvoimat
Murray MacLehose

Crawford Murray MacLehose (17. lokakuuta 1917 – 17. toukokuuta 2000) oli skotilantilainen diplomaatti ja Hongkongin kuvernööri vuosina 1971–1982. MacLehose syntyi Glasgowissa vuonna 1917. Hän opiskeli Balliol Collegessa Oxfordin yliopistossa ja osallistui toiseen maailmansotaan laivastossa. Hänen ensimmäinen ulkomaankomennuksensa Ulkoministeriön palveluksessa suunttautui Britannian konsulaattiin Hankoussa kommunistien valtaannousun aikoihin 1949. Ensimmäinen työpaikka Hongkongissa oli vuonna 1963 poliittisena neuvonantajana. Ennen omaa kuvernöörikauttaan MacLehose oli Britannian suurlähettiläs Vietnamissa 1967-1969 ja Tanskassa 1969-1971. MacLehosen kuvernöörikaudella Hongkong muuttui rajusti. Koulutusta, asuntotuotantoa ja julkista liikennettä kehitettiin, ja samalla asukkaille alkoi kehittyä honkongilainen identiteetti. Hän sanoi pyrkineensä rakentamaan yhteisöjä, ei vain majapaikkoja, ja suunnitelmaan kuului kaikkien julkisten palveluiden, kuten koulujen ja viheralueiden, rakentaminen uusille asuinalueille. Hallintotavan muutos kauemmas kolonialismista oli osittain vastaus Manner- Kiinan kulttuurivallankumoukseen. Korruptionvastaisen komission perustaminen oli yksi MacLehosen kauden merkittävimmistä hankkeista. Hön joutui kuitenkin tekemään kompromissejä, esimerkiksi armahtamalla poliisit ennen uuden lain voimaantuloa otetuista lahjuksista. MacLehose aloitti neuvottelut Kiinan kanssa Hongkongin tulevaisuudesta. Tämä johti lopulta Hongkongin suvereniteetin siirtoon 1997. Eläkkeelle jäämisensä jälkeen MacLehose aateloitiin, ja hän sai useita brittiläisiä arvonimiä. Hän palasi Skotlantiin ja kasvatti siellä lampaita. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet Luokka:Oxfordin yliopisto Luokka:Hongkongin kuvernöörit
Anton J. Walli

Anton Johan Walli (12. maaliskuuta 1888 Tampere – 28. maaliskuuta 1963 Tampere)Kuolinilmoitus, Anton J. Walli, Helsingin Sanomat, 1963, No 96, sivu 2, julkaistu 7.4.1963 oli suomalainen toimittaja, arkistonhoitaja ja suomentaja. Walli kävi kuusi luokkaa Tampereen lyseota ja käytyään muutamia kursseja hän tuli vuonna 1911 tamperelaisen Aamulehden palvelukseen. Hän oli ensin uutisosaston toimittajana vuoteen 1915 saakka ja sitten muissa tehtävissä. Hän osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella. Walli oli vuosina 1920–1924 Suomen Tietotoimiston Vaasan konttorin hoitajana. Hän palasi sitten Aamulehden palvelukseen ja toimi ensin oikolukijana ja sitten toimituksen arkistonhoitajana ja urheiluosaston toimittajana. Walli erikoistui etenkin urheilutilastojen laatimiseen. Hän suomensi myös romaaneja ja novelleja. Walli harrasti urheilua ja oli mukana Tampereen Pyrinnössä ja Tampereen Hiihtoseurassa. Walli kuului hiihtoseuran perustajiin ja oli seuran hiihtojaoston puheenjohtajana ja johtokunnan jäsenenä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Herra Anton Walli, valokuva vuodelta 1953. Museokeskus Vapriikki, Aamulehden kokoelma (Finna) Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomentajat Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Hisako Koyama

Hisako Koyama (; 1916 Tokion prefektuuri – 6. huhtikuuta 1997) oli japanilainen tähtitieteilijä, joka keräsi kymmenien vuosien aikana kattavan havaintoaineiston auringonpilkkujen esiintymisestä. == Elämä == === Lapsuus ja nuoruus === Hisako Koyama syntyi vuonna 1916 silloisessa Tokion prefektuurissa. Hän valmistui 1930-luvulla Tokion tyttöjen lukiosta, jonka myötä hän saavutti koulutustason, joka oli tuohon aikaan Japanissa harvinainen tytöille.Knipp ym., s. 1215–1216. Koyama kiinnostui jo nuorena maapallon ulkopuolisten taivaankappaleiden tarkkailusta ja luki innokkaasti aihetta käsittelevää kirjallisuutta. Hän sai isältään lahjaksi linssikaukoputken, jonka avulla hän alkoi tarkkailla tähtitaivasta. Toisen maailmansodan aikaan Japanissa oli usein ilmahälytysharjoituksia, joiden aikana kaupunki pimennettiin. Olosuhteet sopivat erinomaisesti tähtien tarkkailuun. === Ura tähtitieteilijänä === Koyama oli todennut, että hänen 36 millimetrinen kaukoputkensa ei riittänyt kuun tarkkailuun, jonka vuoksi hän käänsi huomionsa kohti aurinkoa ja auringonpilkkuja. Aluksi Koyama ei onnistunut löytämään auringonpilkkuja, koska auringon aktiivisuudessa oli käynnissä minimijakso, mutta kuukauden yrittämisen jälkeen hän onnistui laatimaan ensimmäisen aurinkopilkkuluonnoksensa. Hän toimitti luonnoksen Japanin tähtitieteellisen järjestön aurinkojaoston puheenjohtajalle, professori Issei Yamamotolle, joka vahvisti havaintojen olevan auringonpilkkuja ja kannusti Koyamaa jatkamaan auringontarkkailuaan. Koyama kehitti auringontarkkailun taitojaan Yamamoton opastuksessa käyttäen niin kutsuttua vaimennettua suorakatselumenetelmää, jonka avulla auringonpintaa voidaan havainnoida turvallisesti. Menetelmässä auringon valo heijastetaan kaukoputken kautta paperille, johon luonnostellaan auringon aktiivisuutta ja ominaisuuksia sekä kirjataan muita havaintoja. Koyama pääsi tarkkailemaan aurinkoa 20 cm kaukoputkella Tokion tiedemuseossa ensin maallikkona ja vuodesta 1946 lukien museon henkilöstön jäsenenä. Hän myös julkaisi artikkeleita ja kolumneja sekä esitteli avaruutta ja museon tähtitieteellistä työtä luonnontieteellisen museon vierailijoille. Koyama eläköityi työstään vuonna 1981, mutta jatkoi säännöllistä työtään auringonpilkkujen dokumentoinnin parissa myöhemminkin.Knipp ym., s. 1216–1218. Koyama piirsi havaintojaan yli neljänkymmenen vuoden ajan. Hänen vuosien 1947 ja 1985 välisenä aikana keräämänsä 8 000 auringonpilkkuryhmän dokumentointiaan julkaistiin monografiana vuonna 1985. Elämänsä aikana hän teki yli 10 000 luonnosta auringosta. Koyama kuoli vuonna 1997 ollessaan noin 80-vuotias. == Perintö == Koyaman käsin piirrettyjen auringonpilkkujen aineisto on osoittautunut merkittäväksi nykytutkimuksellekin. Erityisen merkittävää aineistossa on siihen kuuluvien dokumenttien yhdenmukaisuus, sillä havainnot tehtiin saman henkilön toimesta, samasta maantieteellisestä paikasta ja pääsääntöisesti samalla kaukoputkella. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Japanilaiset tähtitieteilijät Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Villareggia

Villareggia () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Villareggia Sapere.it Villareggia Enciclopedia Treccani Villareggia Turismo Torino Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 974 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Arpajaisyhdistys

Arpajaisyhdistys ry oli yksi yhdistysmuotoon organisoiduista arpajaistoimistoista 1900-luvun jälkipuoliskolla. Se oli niistä vanhin, perustettu vuonna 1943 huolehtimaan jäsenjärjestöjensä arvontamuotoisesta varainkeruusta. Arpajaisyhdistyksen perustajia olivat Suomen Aseveljien Liitto, Sotainvalidien Veljesliitto ja Suomen Ilmapuolustusliitto. Vuoden 1944 maaliskuussa annetulia asetuksella arpajaistoiminta tuli valtion monopoliksi arpajaistoimistojen kattojärjestön Arpajaiskeskus ry:n välityksellä, ja Arpajaisyhdistys oli yksi sen kolmesta perustajajärjestöstä Suurarpa ry:n ja Kansan pika-arpajaiset ry:n ohella. Arpajaiskeskuksen kokouksiin osallistui myös poliisi.25 tarinaa. Tavara-arpa ry:n 25 toiminnan vuotta 1985–2010, sivu 25. Tavara-arpa ry 2010. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *Arpajaisyhdistys ry 2.2.1943–2.2.1983 : neljäkymmentä vuotta varainhankintaa sosiaaliseen ja aatteelliseen kansalaistyöhön, Helsinki: Arpajaisyhdistys 1983. *Salko, Sakari: Arpajaisyhdistys ry 1943–1993. Helsinki: Arpajaisyhdistys 1983. Luokka: Rahapelit Luokka: Hyväntekeväisyys Luokka:Entiset suomalaiset järjestöt
Tio-omenahappo

Tio-omenahappo (C7H6SO2) on dikarboksyylihappoihin ja tioleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa muiden yhdisteiden valmistukseen ja korroosionestoaineena. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa tio-omenahappo on valkoista kiteistä ainetta, jonka haju on epämiellyttävä. Yhdiste liukenee hyvin veteen, etanoliin tai asetoniin ja kohtalaisesti dietyylieetteriin. Tio-omenahappo on kahdenarvoinen happo, ja sen pKa-arvot ovat 3,30 ja 4,94. Tio-omenahapon tioliryhmä voidaan hapettaa disulfidiksi tai sulfonihapoksi. Yhdisteellä on R- ja S-enantiomeerit. R-enantiomeerin kiertokyky etanoliliuoksessa on +64 ja S-enantiomeerin -64.Gary T. Blair & Jeffrey J. DeFraties: ”Hydroxy Dicarboxylic Acids”, Kirk- Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000. ISBN 978-0-471-23896-6 Tio-omenahappoa valmistetaan bromaamalla meripihkahappoa 2-bromimeripihkahapoksi, joka reagoi alkalimetallisulfidien kanssa tio-omenahapoksi. Tio-omenahappoa voidaan käyttää korroosionesto- ja ruosteenpoistoaineena, hiusten kihartamiseen käytettävissä valmisteissa ja raskasmetallimyrkytysten hoidossa. Tio-omenahaposta valmistetaan muun muassa natriumaurotiomalaattia ja malationia. == Lähteet == Luokka:Dikarboksyylihapot Luokka:Tiolit
Lesja Vasylenko

Lesja Vasylenko (, s. 31. maaliskuuta 1987) on ukrainalainen juristi ja Verh'ovna radan edustaja. Hän edustaa Holos-puoluetta. == Tausta ja yksityiselämä == Vasylenko syntyi Kiovassa vuonna 1987. Vuosina 2004–2010 hän opiskeli kansainvälisiä suhteita Kiovan kansallisessa yliopistossa, josta hänellä on maisterintutkinto. Lisäksi hänellä on maisterintutkinto oikeustieteestä UCL:sta, josta hän valmistui vuonna 2011. Äidinkielensä lisäksi Vasylenko puhuu myös englantia ja ranskaa. Vasylenkon isä, Volodymyr Vasylenko, on tunnettu ukrainalainen ihmisoikeusaktivisti. Vuonna 2015 Vasylenko oli mukana perustamassa yhdistystä nimeltä Laillinen sata, jonka tavoitteena on antaa ilmaista laillista neuvontaa sotilaille, jotta nämä olisivat tietoisia omista oikeuksistaan. Hieman alle kaksi vuotta yhdustyksen perustamisen jälkeen yhdistys oli auttanut jo 10 000 sotilasta. == Poliittinen ura == Vasylenko valittiin Verh'ovna radaan vuonna 2019. Hän on ollut mukana Ukrainan delegaatiossa Euroopan neuvostoon. Lisäksi hän toimii Parlamenttienvälinen liiton naisosaston puheenjohtajana. Verh'ovna radassa Vasylenko istuu valtion budjetista vastaavassa valiokunnassa. Vasylenko on kampanjoinut sen puolesta, että Venäjä erotettaisiin YK:sta. Hän on ollut äänekäs Venäjän vastustaja vuodesta 2014 lähtien ja tuominnut sen laittomat miehitykset. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset poliitikot Luokka:Ukrainalaiset juristit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Iiris Larikka

Iiris Larikka (o. s. Puskala) (s. 29. kesäkuuta 1995 Pattijoki) on suomalainen pesäpalloilija. Larikka edusti koko uransa Superpesiksessä Kempeleen Kiriä. Hänen kasvattajaseuransa on Pattijoen Urheilijat. Larikka pelasi urallaan yhden Itä-Länsi-ottelun vuonna 2018. https://www.pesis.fi/wp- content/uploads/2021/02/Larikka-Iiris.xlsx Hän pelasi sisäpelissä kotiuttajana. https://www.raahenseutu.fi/pesisnaisten-nalka-kasvaa- syodessa/353896 Larikka pelasi 64 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja 69 tavallista juoksua, toi 17 juoksua ja keräsi 182 kärkilyöntipistettä. Larikka pelasi 16 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja 11 tavallista juoksua, toi neljä juoksua ja keräsi 43 kärkilyöntipistettä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Einar Hole Moxnes

Einar Hole Moxnes (11. kesäkuuta 1921 Alstahaug – 20. tammikuuta 2006 Trondheim) oli norjalainen keskustapoliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1965–1968 ja 1969–1973 sekä toimi Norjan kalastusministerinä 1968–1971 ja maatalousministerinä 1972–1973. Vuosina 1956–1966 hän oli Åfjordin pormestari ja 1974–1986 Etelä-Trøndelagin maaherra. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Einar Hole Moxnes Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan kalastusministerit Luokka:Norjan maatalousministerit Luokka:Norjan maaherrat Luokka:Norjan pormestarit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Hallvard Eika

Hallvard Eika (5. joulukuuta 1920 Torquay, Saskatchewan, Kanada – 17. toukokuuta 1989 Bø, Norja) oli norjalainen Venstren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1969–1977 sekä toimi Norjan ulkomaankauppa- ja merenkulkuministerinä 1972–1973. Vuosina 1955–1966 hän johti Norjan maataloustuottajien etujärjestöä Norges Bondelagia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Hallvard Eika Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Norjan maatalousministerit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Transkarpatianukraina

Transkarpatianukraina () on ukrainan kielen murre, jota puhutaan Transkarpatian alueella. Sen katsotaan kuuluvan ukrainan lounaismurteisiin. Murteella on puhujia jonkin verran myös rajan toisella puolella Romaniassa. Romanian ja unkarin kielen vaikutukset paikallisessa murteessa ovat melko selkeät, ja muilla ukrainan puhujilla on jonkin verran vaikeuksia ymmärtää paikallista murretta. Sanastollisia eroja standardiukrainaan: Transkarpatianukraina Standardiukraina Suomeksi обшара (obšara) садиба (sadyba) talo пчолинок (ptšolynok) пасіка (pasika) mehiläispesä оболок (obolok) вікно (vikno) ikkuna ріпа (ripa) картопля (kartoplja) peruna гід (hid) рік (rik) vuosi леквар (lekvar) повидло (povydlo) hillo марга (marha) худоба (h’udoba) karja == Lähteet == Luokka:Ukrainan murteet
Elämäinen

Elämäinen voi tarkoittaa seuraavia järviä ja lampia: * Elämäinen, Lappeenranta * Elämäinen, Perho * Alainen-Elämäinen, Keuruu * Keskimmäinen-Elämäinen, Keuruu * Yläinen-Elämäinen, Keuruu
Olympiavesiurheilukeskus

Olympiavesiurheilukeskus () on vesiurheilukeskus, joka sijaitsee Saint- Denis’ssä, Ranskassa. Se isännöi vesiurheilutapahtumia osana vuoden 2024 kesäolympialaisia Pariisissa.Le futur centre aquatique pour les JO 2024 à Paris Keskus sijaitsee ZAC Plaine Saulnier’n sydämessä vastapäätä Stade de Francea, johon se on yhdistetty A1-moottoritien ylittävällä kävelysillalla. Siellä järjestetään vesiurheilukilpailuista uimahypyt, vesipallo ja taitouinti.Paris 2024 : trois piscines olympiques en héritage pour la Seine- Saint-Denis, après les JO Keskuksen rakennutti Métropole du Grand Paris’n hankintaviranomaiset.JO 2024. Le Centre aquatique de Saint-Denis, 174 millions d’euros et un héritage en suspens... ==Lähteet== * Aquatics Centre paris2024.org === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Uimahallit Luokka:Ranskan urheilupaikat Luokka:Kesäolympialaiset 2024 Luokka:Seine-Saint- Denis
Margaret Noël MacLehose

Margaret Noël MacLehose (1920 tai 1921 – 16. helmikuuta 2020) oli brittiläinen aatelinen, joka toimi opettajana Hongkongissa ja osallistui siellä hyväntekeväisyystyöhön. Hän oli Hongkongin pitkäaikaisen kuvernöörin Murray MacLehosen puoliso. Margaret Noël MacLehose oli Community Chest -nimisen kansalaisjärjestön puheenjohtaja 1971–1976. Järjestö kerää rahaa hyväntekeväisyyteen. Hän oli myös perustamassa järjestöä, jonka tuella vammaiset voivat kehittää fyysistä ja henkistä kestävyyttään ratsastamalla (vammaisratsastus). Hänen mukaansa on nimetty voittoa tavoittelematon apteekki ja lomakylä. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset henkilöt Luokka:Opettajat Luokka:Hyväntekeväisyyden harjoittajat Luokka:1920-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Amerikanhopeakyljet

Amerikanhopeakyljet (Atherinopsidae) on hopeakylkikalojen lahkon kalaheimo, jonka jäsenet elävät Etelä-, Keski- ja Pohjois-Amerikan makeissa ja suolaisissa vesissä. ==Monimuotoisuus== Amerikanhopeakylkiä tunnetaan noin 115 lajia 13 eri suvusta. Näistä noin 50 lajia on sisävesikaloja, muut ovat merikaloja, joista jotkin nousevat lisääntymään jokisuiden murtoveteen. Amerikanhopeakyljet ovat ovat pieniä ja keskikokoisia, hoikkia ja hopeanhohtoisia parvikaloja. Niillä on kaksi selkäevää. Rintaevät ovat vartalon yläosassa. Suu on pieni ja terminaalinen, silmät suhteellisen suuret. Heimon kaloilla on luonteenomainen hopeinen kylkijuova. Tämän ylä- ja alapuolella on tummemmat sivujuovat. Suomut ovat pyöreähköja ja helposti irtoavia, joko suuria (31-50 suomua kylkiviivalla) tai pieniä (yli 100 kylkiviivalla). Selkänikamien lukumäärä on 35-60. Suurin laji Odontesthes bonariensis voi olla 52 senttimetriä pitkä, pienin Menidia colei taas korkeintaan 4,2-senttinen. Kalat syövät eläinplanktonia, hyönteisiä ja pikkukaloja. Chirostoma- ja Odontesthes-sukujen suurempia lajeja kalastetaan tai kasvatetaan vesiviljelyssä. == Lähteet == Luokka:Hopeakylkikalat
Lila Oliver Asher

Lila Oliver Asher (15. marraskuuta 1921 – 11. helmikuuta 2021) oli amerikkalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Asher teki lino- ja puupiirroksia, akvarelleja, veistoksia sekä muotokuvia. Toisen maailmansodan aikana hän piirsi sairaaloissa sotilaista 3600 muotokuvaa, joita julkaistiin myöhemmin kirjana nimellä Men I Have Met in Bed. Asherin teoksia on Smithsonian American Art Museumissa.Lila Asher obituary. Viitattu 11.3.2023.Smithsonian American Art museum: Lila Oliver Asher. Viitattu 11.3.2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lila Oliver Asherin työtä esittelevä verkkosivusto Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset taidegraafikot
Okahopeakyljet

Okahopeakyljet (Atherionidae) on pieni hopakylkikalojen lahkon kalaheimo. Siihen kuuluu vain yksi suku Atherion ja sen kolme lajia. Okahopeakyljet ovat hyvin pienikokoisia (5–6 cm) kaloja, jotka elävät indopasifisen merialueen rannikkovesissä Afrikasta Japaniin ja Fidžisaarille ulottuvalla alueella. Niitä tavataan myös koralliriutoilla, joskus vuorovesilammikoissa. ==Lähteet== Luokka:Hopeakylkikalat
Diivaillen (kappale)

Diivaillen, alkuperäiseltä englanninkieliseltä nimeltään "Puttin' On the Style", on yhdysvaltalainen musiikkikappale. Ensimmäisen version siitä levytti Vernon Dalhart joulukuussa 1925. Lonnie Doneganin vuoden 1957 levytys teki kappaleen tunnetuksi. Suomenkieliset sanat kappaleeseen kirjoitti Lasse Liemola, joka levytti sen ensi kerran vuonna 1958. Liemolan ohella kappaleen ovat levyttäneet muiden muassa Hullujussi vuonna 1974, Esa Pakarinen vuonna 1977, Bamperos vuonna 1979, Steelers vuonna 1981 ja Problems? vuonna 1991. ==Lähteet== Luokka:78.85 Viihdemusiikki Luokka:Vuoden 1958 kappaleet
Ilmastonmuutos Etelä-Afrikassa

Ilmastonmuutos vaikuttaa Etelä-Afrikassa nostamalla vuoden keskilämpötilaa, harventamalla mutta toisaalta voimistamalla sateita ja lisäämällä kuivuutta. Maan keskilämpötila on noussut 1960-luvun ja vuoden 2018 välillä 1,5 °C, ja joka vuodenajan alin ja korkein päivän keskilämpötila on noussut. Lämpötila on noussut etenkin maan kuivissa keskiosissa. Lämpötilan odotetaan nousevan 2,0 °C vuoteen 2050 mennessä ja 4,2 °C vuoteen 2090 mennessä siten, että etenkin maan länsi- ja keskiosat sekä kesäkuukaudet marraskuusta maaliskuuhun olisivat aiempaa kuumempia. Lämpötilan nousu lisäisi myös kuumien päivien määrää. 1960–2000-lukujen tilastot viittaavat siihen, että koko maassa sadepäivät ovat vähentyneet mutta toisaalta yksittäiset sateet voimistuneet. Erään arvion mukaan maa on ilman ilmastonmuutostakin vaarassa menettää pintavesivarantonsa nopeasti. == Vaikutukset == Etelä-Afrikka on hyvin riippuvainen luonnonvaroista ja maataloudesta, ja sen maatalous on riippuvainen sateista. Toisaalta etenkin maaseudulla on paljon köyhyyttä ja kyky sopeutua ilmastonmuutoksen aiheuttamiin muutoksiin on huono. Lämpötilojen nousu lisää helleaaltoja ja nopeuttaa veden haihtumista, mikä vaikuttaa maatalouteen. Ilmastonmuutos vaikuttaisi myös turismiin, karjanhoitoon ja terveydenhuoltoon. Ilmastonmuutoksen odotetaan lisäävän maassa äärimmäisiä luonnonilmiöitä, kuten kuivuutta ja tulvia. Ne puolestaan aiheuttaisivat maaperän eroosiota, metsien häviämistä, kuivuuskausia ja aavikoitumista, maan huononemista ja myös maan ainutlaatuisten eläinlajien biologisen monimuotoisuuden vähenemistä. Tulvat uhkaisivat myös liata vettä ja aiheuttaa vahinkoja maan infrastruktuurille. == Lähteet == Etelä-Afrikka Luokka:Etelä-Afrikan maantiede
Enebakk Avis

Enebakk Avis on norjalainen vuonna 1999 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Enebakk. Se ilmestyy torstaisin ja kuuluu Amedia-konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Norjalaiset sanomalehdet
Riddargatan

pienoiskuva|200px|Riddargatania länteen päin Narvavägenin risteyksestä. Riddargatan on Tukholman Östermalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu länsi- itäsuunnassa Grev Turegatanilta Narvavägenille. ==Kuvia== Sturekatten, mars 2021d.jpg|Riddargatan 4:ssä sijainnut perinteikäs kahvila Sturekatten meni konkurssiin maaliskuussa 2021. Högre lärarinneseminariet, febr 2020a.jpg|Riddargatan 5:ssä toimi vuosina 1871–1943 opettajatarseminaari, jossa opiskeli muun muassa Selma Lagerlöf (ks. viereinen kuva). Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Erik Gustav Sjöberg.Andersson & Bedoire, 320 Högre lärarinneseminariet, febr 2020b.jpg|Opettajatarseminaarista kertova kyltti. Armémuseum 2014 01.JPG|Tukholman armeijamuseo Riddargatan 13:ssa. Taustalla Hedvig Eleonoran kirkko. Scenkonstmuseet, april 2021a.jpg|Tukholman näyttämötaiteen museo Riddargatanin ja Sibyllegatanin kulmassa. Talo on Tukholman vanhin teollisuusrakennus, ja siinä toimi vuosina 1645–1958 kruununleipomo Kronobageriet.Andersson & Bedoire, 206 Flag-full-of-bees-on- Riddargatan-391755307739.jpg|Heinäkuu 1951: Mehiläiskuningatar on laskeutunut työläisineen Ruotsin lipulle, jonka Riddargatanilla sijaitseva taloyhtiö on vetänyt salkoon kuningatar Louisen syntymäpäivän kunniaksi. Embassy of North Macedonia in Stockholm.jpg|Pohjois-Makedonian suurlähetystö Riddargatan 35:ssä. ==Lähteet== * Andersson, Henrik O. & Bedoire, Fredric. Stockholms byggnader. Bokförlaget Prisma, 1991. ISBN 91-518-1841-8. ====Viitteet==== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tukholman kadut Luokka:Östermalm
Pro–Am

Pro–Am tai Pro/Am tarkoittaa kilpailua, jossa ammattilaiset ja amatöörit kilpailevat yhdessä. Termiä on käytetty myös tähtitieteessä ammattilaisten ja amatöörien yhteistyöhön liittyen. Kilpa-autoilussa, etenkin kestävyysajossa, sillä on tarkempi merkitys, joka tarkoittaa että samaa autoa on ajettava eri tasoisten kuljettajien, joilla on minimi- tai maksimimäärä aikaa per kilpailu ratin takana. Eri tasoisten kuljettajien vaihdolla kilpailun aikana on se seuraus, että sijoitus kilpailun aikana voi vaihdella paljon. == Lähteet == Luokka:Kilpailut
Super Taikyu

Super Taikyu (, Super Endurance) on japanilainen autourheilusarja, joka on alkanut vuonna 1991. Sarja on pro-am -kuljettajille ja siinä ajetaan kaupallisesti saatavilla kilpa-autoilla, jotka kuuluvat GT3-, GT4- tai TCR- luokkiin, sekä Japanissa saatavilla tuotantoautoilla, joita on muokattu minimaalisesti. Sarjaa ajetaan Japanin merkittävillä moottoriradoilla. Kilpailumuoto sisältää viiden tunnin kilpailuja sekä kahden kolmen tunnin kilpailun tapahtumia. Sarjan suurin tapahtuma nykyään on Fujin 24 tunnin ajo, jota ennen suurin oli Tokachin 24 tunnin ajo. == Autot == Autoille on yhdeksän luokkaa: ST-X (GT3), ST-Z (GT4), ST-TCR (TCR), ST-Q, ST-1, ST-2, ST-3, ST-4, ST-5. Vuonna 2021 japanilaiset valmistajat Kawasaki, Subaru, Toyota, Mazda ja Yamaha ovat yhteisesti ilmoittaneet osallistuvansa kilpailuihin hiilineutraaleilla polttoaineilla, ja tutkivansa ja kilpailevansa vetykäyttöisillä moottoreilla. Toyota on osallistunut Fujin 24 tunnin ajoon vetykäyttöisellä autolla. Myös Nissan on osallistunut Fujin 24 tunnin ajoon hiilineutraalia polttoainetta käyttävällä autolla. Mazda on osallistunut biodieseliä käyttävällä autolla vuonna 2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sarjan säännöt (2022) (PDF) Luokka:Autourheilusarjat Luokka:Japanin moottoriurheilu
Ilmari Renko

Otto Ilmari Renko (29. lokakuuta 1906 Antrea – 31. maaliskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yksityismetsätalouden asiantuntija, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Viitattu 12.3.2023. Rengon vanhemmat olivat ratavartija Antti Renko ja Anna Rintala ja puoliso vuodesta 1935 opettaja Tyyne Anna Kaukiainen. Renko tuli ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta lyseosta 1927 ja valmistui metsänhoitajaksi 1931. Hän suoritti erikoistutkinnon suometsätieteessä ja antoi opettajanäytteen Tuomarniemen normaalimetsäkoulussa 1932. Opintomatkoja hän teki moniin eri maihin. Renko oli Keskusmetsäseura Tapion Viipurin metsänparannuspiirin ylimääräinen metsänhoitaja ja apulaismetsänhoitaja 1932–1937, Sortavalan metsänparannuspiirin päämetsänhoitaja 1937–1939, Kurkijoen maamiesopiston metsätalouden lehtori 1939–1940, Metsähallituksen Evon metsäkoulun metsänhoitaja 1940–1946 ja vt. johtaja 1947 ja Keskusmetsäseura Tapion metsänhoitaja 1948–1949, yleisen osaston osastopäällikkö 1948–1959, ylimetsänhoitaja 1950–1959 ja apulaisjohtaja vuodesta 1959. Kansanhuoltoministeriön puu- ja polttoaineosaston hakkuutoimiston apulaistoimistopäällikkö ja toimistopäällikkö Renko oli 1945–1946. Hänellä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1957.Kuka kukin on 1954, s. 699. Viitattu 12.3.2023. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Funke Opeke

Funke Opeke on nigerialaisen MainOne-tietoverkkoyhtiön perustaja ja toimitusjohtaja. MainOne yhdisti vuonna 2010 ensimmäisenä Länsi-Afrikan merivalokaapelilla muuhun internetiin ja paransi merkittävällä tavalla alueen tietoverkkoyhteyksiä. Forbes valitsi Opeken vuonna 2018 The World's Top 50 Women in Tech -listalleen yhtenä perusteenaan, että tämä auttoi rakentamaan Nigeriasta Afrikan suurimman talouden. == Ura == Opeke suoritti sähkötekniikan kandidaatin ja maisterin tutkinnot Obafemi Awolowo -yliopistosta Ifessä ja Columbian yliopistosta Yhdysvalloista. Valmistuttuaan Columbian yliopistosta hänestä tuli Verizon Communicationsin tukkumyynnin johtaja New Yorkissa. Vuonna 2005 hän palasi Nigeriaan ja toimi MTN Nigeriassa teknisenä johtajana. Hän toimi myös konsulttina Transcorpissa ja NITELin operatiivisena johtajana lyhyen ajan. Opeke yritti parantaa ensin Nigerian internet-yhteyksiä NITELin kanssa. Tämän osoittautuessa mahdottomaksi hän perusti 2008 oman yrityksensä MainOnen. Merkittävimpiä saavutuksia oli rahoituksen hankkiminen MainOnelle merivalokaapeliyhteyden rakentamiseen Nigeriasta Eurooppaan. MainOne rakensi Länsi-Afrikan ensimmäisen yksityisen valokaapeliverkoston joka kulki vuonna 2010 Nigeriasta Ghanan kautta Portugaliin. Vuonna 2012 verkko yhdistettiin London Internet Exchange -yhteyspisteeseen. Vuonna 2015 se laajeni edelleen Kameruniin ja 2018 Senegaliin ja Côte d'Ivoireen. Tammikuussa 2015 MainOne avasi tytäryhtiön MDXi:n, joka rakentaa Tier III -tasoisia datakeskuksia Länsi-Afrikkaan. Vuonna 2022 Equinix osti MainOnen 320 miljoonalla dollarilla. == Yksityiselämä == Opeke syntyi Ile-Olujissa, Ondon osavaltiossa. Opeken isä on Cocoa Research Institute of Nigeria -tutkimuslaitoksen johtaja ja hänen äitinsä on opettaja. Hänellä on yhdeksän sisarusta. Lapsena hän asui Ibadanissa, Oyon osavaltion pääkaupungissa ja kävi siellä Queens School for Girls -tyttökoulua. == Tunnustukset == * 2012, CSBN: All African Businesswoman of the year * 2018, Forbes: The World's Top 50 Women in Tech * 2018, OkayAfrica 100 Women == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Nigerialaiset henkilöt Luokka:Internetin kehitykseen vaikuttaneet henkilöt Luokka:Yritysjohtajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Brankica Mihajlović

Brankica Mihajlović (; s. 13. huhtikuuta 1991) on serbialainen lentopalloilija ja olympiamitalisti. Mihajlović kuului Serbian naisten lentopallomaajoukkueeseen vuoden 2012 olympialaisissa Lontoossa, vuoden 2016 olympialaisissa Rio de Janeirossa ja vuodelle 2021 siirretyissä olympialaisissa Tokiossa. Joukkue sijoittui 11:nneksi vuonna 2012 ja saavutti hopeaa 2016 ja pronssia 2021. MM-kilpailuissa Mihajlović kuului vuonna 2018 Serbian kultaa voittaneeseen joukkueeseen. EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 2017 ja 2019 ja saavutti pronssia 2015. Euroopan kisoissa Mihajlović saavutti pronssia 2015. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Serbialaiset lentopalloilijat Luokka:Serbialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bianka Buša

Bianka Buša (; s. 25. heinäkuuta 1994 Vrbas) on serbialainen lentopalloilija ja olympiamitalisti. Buša kuului Serbian naisten lentopallomaajoukkueeseen vuoden 2016 olympialaisissa Rio de Janeirossa ja vuodelle 2021 siirretyissä olympialaisissa Tokiossa. Joukkue saavutti hopeaa 2016 ja pronssia 2021. MM- kilpailuissa Buša kuului vuonna 2018 Serbian kultaa voittaneeseen joukkueeseen. EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 2017 ja 2019 ja saavutti pronssia 2015. Euroopan kisoissa Buša saavutti pronssia 2015. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Serbialaiset lentopalloilijat Luokka:Serbialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johanne Dybwad

Johann Dybwad (o.s. Juell; 2. elokuuta 1867 Oslo – 4. maaliskuuta 1950 Oslo) oli yksi Norjan kuuluisimmista teatterinäyttelijöistä 1900-luvun alkupuolella. Dybwad teki ensiesiintymisensä bergeniläisessä Den Nationale Scene -teatterissa vuonna 1887 ja siirtyi jo seuraavana vuonna oslolaiseen Christiania Theateriin, missä hän jatkoi kunnes Norjan kansallisteatteri avattiin vuonna 1899. Dybwad oli yhtä vuotta lukuun ottamatta kiinnitettynä kansallisteatteriin koko loppu-uransa ajan, ja tuli tunnetuksi muun muassa Ibsenin ja Bjørnsonin naishahmojen tulkitsijana. Hän myös ohjasi itse näytelmiä. ==Yksityiselämä== Dybwadin vanhemmat Johanne ja Mathias Juell olivat myös näyttelijöitä. Dybwad oli vuosina 1891–1916 naimisissa asianajaja- runoilija Vilhelm Dybwadin kanssa. Johanne Dybwad on haudattu Vår Frelsers gravlund -hautausmaalle Osloon Bjørnstjerne Bjørnsonin viereen. ==Tunnustukset== pienoiskuva|vasen|200px|Johanne Dybwadin mukaan nimetty aukio Norjan kansallisteatterin vieressä Oslossa. Dybwadille myönnettiin kultainen Kuninkaan ansiomitali vuonna 1908 ja Pyhän Olavin ritarikunnan suurristi vuonna 1947. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset näyttelijät Luokka:Teatteriohjaajat Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Site d’escalade du Bourget

Site d’escalade du Bourget on kiipeilykeskus Pariisin esikaupunkialueella Le Bourget’ssa Seine-Saint-Denis’n departementissa Ranskassa. Se on rakennettu Pariisin vuoden 2024 kesäolympialaisia varten, ja se isännöi olympiakiipeilytapahtumat.JO : le Bourget héritera finalement d'un mur d'escaladeParis 2024 : à deux ans des J0, un «chantier à tiroirs» pour le mur d’escalade du BourgetPARIS 2024 les Jeux et un héritage ==Lähteet== * Le Bourget Sport Climbing Venue paris2024.org === Viitteet === Luokka:Ranskan urheilupaikat Luokka:Kesäolympialaiset 2024 Luokka:Seine-Saint-Denis
Vaires-sur-Marne

Vaires-sur-Marne on kunta Seine-et-Marnen departementissa Île-de-Francen alueella Keski-RanskassaLe franchissement du canal de l'Ourcq par la LGV Est Européenne. Vaires-sur-Marne on LGV Estin länsipää, joka ulottuu Vendenheimiin (lähellä Strasbourgia)De la gare de l’Est à Vaires-sur-Marne . Vaires–Torcy- asemalta on junayhteydet Meaux'hin ja Pariisiin.Vaires-sur-Marne (Seine-et- Marne) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Vaires-sur-Marne
Juho Viinamäki

Juho Viinamäki (30. kesäkuuta 1859 Siikainen – 15. joulukuuta 1943 Salo)Kuolinilmoitus, Talonomistaja Juho Viinamäki, Salon Seudun Sanomat, 1943, No 143, sivu 1, julkaistu 18.12.1943 oli suomalainen Salossa asunut talonomistaja, torvisoittokunnan johtaja, keräilijä ja museomies.Talonomistaja Juho Viinamäki. 80-vuotias, Uusi Aura, 30.06.1939, nro 171, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotPäivästä päivään, Helsingin Sanomat, 30.06.1939, nro 171, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotJuho Viinamäki 80-vuotias, Salon Sanomat, 29.06.1939, nro 71, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotMuistokirjoitus, † Juho Viinamäki, Salon Seudun Sanomat, 1943, No 143, sivu 2, julkaistu 18.12.1943 Viinamäki liittyi asevelvollisena Turun pataljoonaan vuonna 1881 ja hän oli soittajana pataljoonassa kuuden vuoden ajan. Vuonna 1888 hän oli torvisoittokunnan johtajana Piikkiössä ja perusti samana vuonna soittokunnan myös Sauvoon. Vuoden 1888 lopulla hänet valittiin torvisoittokunnan johtajaksi Saloon. Hän johti Salon torvisoittokuntaa 25 vuoden ajan ja perusti Salosta käsin soittokunnat myös Perniöön ja Kiikalaan. Viinamäki oli myös Salon jouhiorkesterin ja Salon amatööriorkesterin jäsenenä. Keväällä 1918 Viinamäki perusti soittokunnan uudelleen Saloon Suomen sisällissodan valkoisten sankarihautajaisia varten ja tästä soittokunnasta kehittyi Salon VPK:n torvisoittokunta, jonka jäsenenä Viinamäki myös oli. Viinamäki aloitti vanhojen esineiden keräämisen jo lapsena ja vartuttuaan hän alkoi myös täyttää eläimiä. 1900-luvun alussa hän perusti Rummunlyöjänkadun varrella sijainneeseen taloonsa yksityisen museon, joka oli yleisölle avoinna vuodesta 1909 alkaen. Vuonna 1918 museossa oli 1 700 esinettä. Museon esineistöön kuului muun muassa rahakokoelma, jossa oli 80 eri maan rahoja, erilaisia aseita, tinatavaraa ja täytettyjä eläimiä. Museon kokoelmassa oli myös Salon siltavoudin vanha rumpu. Viinamäki joutui kuitenkin luopumaan suuresta osasta museokokoelmistaan taloudellisista syistä. Salon kauppala ei suostunut ostamaan museon kokoelmaa ja vuosina 1918–1919 suurimman osan esineistä osti eräs turkulainen antiikkikauppias ja muutamat helsinkiläiset henkilöt. Loput esineistä Viinamäki sijoitti Jokirannassa sijainneeseen huvilaansa. Viinamäki oli Salo-Uskelan suojeluskunnan jäsenenä sen perustamisesta syksystä 1917 alkaen. Hänet palkittiin suojeluskuntien ansiomitalilla ja suojeluskuntakorpraalin arvolla. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Suomalaiset keräilijät Luokka:Vuonna 1859 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Ukrainan Pjotr Tšaikovskin kansallinen musiikkiakatemia

Ukrainan Pjotr Tšaikovskin kansallinen musiikkiakatemia (), aiemmin Kiovan konservatorio, on musiikkikorkeakoulu Ukrainassa Kiovassa. Akatemian juuret ovat 1868 perustetussa musiikkikoulussa, joka muutettiin 1913 Kiovan konservatorioksi. Konservatorio muuttui musiikkitehnikumiksi 1925 ja musiikkiakatemiaksi 1995, jolloin se sai nykyisen nimensä. Akatemia on Ukrainan suurin musiikkioppilaitos ja musiikin tutkimuskeskus. Se jakautuu neljään osastoon: musiikin ja säveltämisen historia ja teoria; piano; vokaalimusiikki ja orkesterinjohtaminen sekä neljäntenä orkesteri. Opiskelijoita on yli tuhat. Opettajina on toiminut merkittäviä ukrainalaisia musiikintutkijoita ja säveltäjiä, esimerkiksi Lev Revutskyi, Borys Ljatošynskyi, Pylyp Kozytskyi, Myh’ailo Verykivskyi, Andri Štoharenko, Ivan Patoržynskyi, ja Kostjantyn Dankevytš. Opiskelijoista on tullut tunnettuja muusikkoja ja säveltäjiä: Heorhi Maiboroda, Platon Maiboroda, Dmytro Hnatjuk, Jevhenija Mirošnytšenko, Valentyn Sylvestrov, Leonid Hrabovskyi, Jevhen Stankovytš, Mykola Kondratjuk, Arkadi Fylypenko, Oleksandr Bilaš ja Vitali Kyreiko. ==Johtajat ja rehtorit== * Volodymyr Puh’alskyi (1913) * Reinhold Glière (1914–1920) :... * Abram Lufer (1934–1941 ja 1944–1948) * Oleksandr Klimov (1948–1954) * Andri Štoharenko (1954–1968) * Ivan Ljašenko (1968–1974) * Mykola Kondratjuk (1974–1983) * Oleh Tymošenko (1983–2004) * Volodymyr Rožok (2004–) * Maksym Tymošenko (2018 alkaen)Maksym Tymošenko Knmau.com. Viitattu 12.3.2023 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset musiikkialan oppilaitokset Luokka:Kiovan yliopistot ja korkeakoulut
Cassie Sharpe

Cassandra "Cassie" Sharpe (s. 14. syyskuuta 1992 Calgary) on kanadalainen freestylehiihtäjä. Hän on lumikourun olympiavoittaja vuodelta 2018. Sharpe saavutti Kreischbergin MM-kilpailuissa 2015 lumikourussa hopeaa. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 hän epäonnistui, mutta Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa 3,2 pisteen erolla Ranskan Marie Martinodiin. Utahin MM-kilpailuissa 2019 Sharpe saavutti jälleen hopeaa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti hopeaa 4,5 pistettä kiinalaisen Eileen Gun takana. Sharpe on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2012. Hän on voittanut kahdeksan osakilpailua, joista ensimmäisen maaliskuussa 2015 Tignesissä ja viimeisimmän helmikuussa 2020 Mammoth Mountainilla. Hän voitti lumikourun maailmancupin kokonaiskilpailun kausina 2017–2018 ja 2018–2019. Cassie Sharpen veljet Doug ja Darcy Sharpe ovat kilpailleet lumilautailussa, ja Darcy osallistui vuonna 2022 Pekingin olympialaisiin. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset freestylehiihtäjät Luokka:Kanadalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Outakosken kansakoulu

Outakosken kansakoulu oli Utsjoen kunnassa Outakosken kylässä toiminut kansakoulu. Utsjoelle perustettiin Suomen saamelaisalueen ensimmäinen kansakoulu vuonna 1878, joka ensiksi toimi Utsjoen kirkolla lukuvuosina 1878–1882. Vuonna 1885 koulun toiminta siirrettiin Outakosken kylään. Koulu aloitti toiminnan 1885 väliaikaisen opettajan opetuksessa. Koulun ensimmäiseksi vakinaiseksi opettajaksi valittiin Elias Erikson. Myöhemmin koulun opettajina ovat toimineet muun muassa Josef Guttorm vuosina 1903–1939 ja tämän poika Hans Aslak Guttorm 1939–1970. Koululla ja opettajilla on ollut suuri vaikutus pohjoissaamenkieliseen kaunokirjallisuuteen. Koulun entisen opettajan Hans Aslak Guttormin lisäksi muun muassa saamelaiskirjailijat Pedar Jalvi, Eino Guttorm, Kirste Paltto ja Kerttu Vuolab ovat koulun entisiä oppilaita. Sittemmin peruskouluna jatkanut Outakosken koulu lakkautettiin vuonna 2002. Jo tätä ennen koulun toiminta oli ollut keskeytyksissä. ==Lähteet== Luokka:Entiset suomalaiset oppilaitokset Luokka:Utsjoen oppilaitokset Luokka:Lapin kansakoulut
Tuğba Danışmaz

Tuğba Danışmaz (s. 1. syyskuuta 1999) on turkkilainen kolmiloikan sisäratojen Euroopan-mestari. Hän kilpailee myös pituushypyssä. Danışmaz saavutti Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hopeaa kolmiloikassa tuloksella 13,85. Hän karsiutui vuonna 2021 Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa kolmiloikan lppukilpailusta, mutta voitti saman lajin alle 23-vuotiaiden Euroopan- mestaruuden Tallinnassa Turkin ennätystuloksella 14,09. Hän saavutti kesällä 2022 kolmiloikassa hopeaa Välimeren kisoissa tuloksella 14,05, mutta karsiutui loppukilpailusta Eugenen MM- ja Münchenin EM-kilpailuissa. Danışmaz voitti kolmiloikan sisäratojen Euroopan-mestaruuden Istanbulissa 2023 Turkin ennätystuloksella 14,31. Hän voitti samana vuonna Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen superliigan ja kultaa Chengdun universiadeissa tuloksella 14,31. Budapestin MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Hän saavutti Rooman EM-kilpailuissa 2024 hopeaa Turkin ennätystuloksella 14,57. Pituutta hän on hypännyt parhaimmillaan ulkoradoilla 657 vuonna 2023 ja hallissa 632 vuonna 2022. == Lähteet == Luokka:Turkkilaiset pituushyppääjät Luokka:Turkkilaiset kolmiloikkaajat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Les Bordes (Loiret)

Les Bordes on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 43 kilometriä Orléansin kaupungista itään. Kylän historia on sotaisa. 800-luvulla normannit hyökkäsivät kylään useita kertoja polttaen taloja ja tappaen asukkaita. Kylä ja ympäröivä maaseutu autioitui. Kylä alkoi kuitenkin elpyä ja 1000-luvulla siitä tuli suosittu koirametsästysalue, jossa myös Ranskan kuninkaat kävivät metsästämässä. 1100-luvulla rakennettiin Saint-Martinin kirkko. Kirkko tuhoutui satavuotisessa sodassa, mutta rakennettiin uudelleen vuonna 1447. Tämän jälkeen kirkko on rakennettu uudelleen useita kertoja, ja nykyinen rakennus on vuodelta 1868. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Loiret’n kunnat
Anton Lepola

Anton Lepola (s. 24. heinäkuuta 1996) on suomalainen jalkapalloilija joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Hakaa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Les Bordes

Les Bordes voi tarkoittaa seuraavia: == Ranska == === Kunta === * Les Bordes, kunta Indren departementissa * Les Bordes, kunta Loiret’n departementissa * Les Bordes, kunta Saône-et-Loiren departementissa * Les Bordes, kunta Yonnen departementissa === Kunta jossa esiintyy nimi Les Bordes === * Les Bordes- Aumont, kunta Auben departementissa * Les Bordes-sur-Arize, kunta Ariègen departementissa * Les Bordes-sur-Lez, kunta Ariègen departementissa * La Celle-les-Bordes, kunta Yvelinesin departementissa
Rachael Karker

Rachael Karker (s. 9. syyskuuta 1997 Guelph) on kanadalainen freestylehiihtäjä. Hän on lumikourun olympiapronssimitalisti vuodelta 2022. Karker sijoittui ensimmäisissä arvokilpailuissaan Utahin MM-kilpailuissa 2019 lumikourussa neljänneksi. Aspenin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa 1,25 pistettä kiinalaiselle Eileen Gulle hävinneenä. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti pronssia edellään Eileen Gu ja joukkuetoverinsa Cassie Sharpe. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 Karker saavutti pronssia. Karker on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2015. Hän on voittanut kaksi osakilpailua: Aspenissa maaliskuussa 2021 ja Copper Mountainilla joulukuussa 2022. Hän voitti lumikourun maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2020–2021. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset freestylehiihtäjät Luokka:Kanadalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Siv Friðleifsdóttir

Björg Siv Juhlin Friðleifsdóttir (s. 10. elokuuta 1962) on islantilainen edistyspuolueen poliitikko, joka istui kansanedustajana Alþingissä vuosina 1995–2013 ja on toiminut ympäristöministerinä sekä terveys- ja sosiaaliturvaministerinä. Siv syntyi Oslossa. Hän opiskeli fysioterapiaa Islannin yliopistossa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1986, minkä jälkeen hän työskenteli fysioterapeuttina vuoteen 1995 asti. Vuosina 1990–1998 hän istui Seltjarnarnesin kunnanvaltuustossa. Vuoden 1995 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Alþingiin. Vuosina 1999–2004 hän toimi ympäristöministerinä sekä pohjoismaisen yhteistyön ministerinä. Vuosina 2004–2006 hän toimi sosiaalivaliokunnan puheenjohtajana. Vuosina 2006–2007 hän toimi terveys- ja sosiaaliturvaministerinä. Vuosina 2007–2009 hän toimi edistyspuolueen parlamenttiryhmän puheenjohtajana. Vuosina 2009–2011 hän toimi Alþingin 4. varapuhemiehenä. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Islannin ministerit Luokka:Islannin ympäristöministerit
Tess Ledeux

Tess Ledeux (s. 23. marraskuuta 2001 Bourg-Saint-Maurice) on ranskalainen freestylehiihtäjä. Hän saavutti big airissa olympiahopeaa vuonna 2022 ja on voittanut kolme maailmanmestaruutta. Ledeux voitti ensimmäisissä arvokilpailuissaan Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 slopestylessa kultaa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui slopestylen karsinnassa 15:nneksi. Utahin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa big airissa. Aspenin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui slopstylessa neljänneksi ja big airissa seitsemänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti big airissa hopeaa edellään kiinalainen Eileen Gu ja sijoittui slopestylessa seitsemänneksi. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 Ledeux voitti kultaa big airissa ja sijoittui 12:nneksi slopestylessa. Ledeux on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2017. Hän voitti ensimmäisen maailmancup-kilpailunsa, Font Romeun slopestylen tammikuussa 2017. Hän on voittanut helmikuun 2023 loppuun mennessä kymmenen osakilpailua, kahdeksan slopestylessa ja kaksi big airissa. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2020–2021 slopstylessa ja pipe & parkin yhteispisteissä sekä kaudella 2021–2022 big airissa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset freestylehiihtäjät Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johanne Killi

Johanne Killi (s. 13. lokakuuta 1997) on norjalainen freestylehiihtäjä. Hän on slopestylen MM-pronssimitalisti vuodelta 2023. Killi saavutti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa hopeaa slopestylessa vuonna 2014. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Kreischbergin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui slopestylessa kahdeksanneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli samassa lajissa viides. Utahin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui big airissa yhdeksänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui slopestylessa kuudenneksi ja big airissa seitsemänneksi. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 Killi saavutti pronssia slopestylessa ja sijoittui 12:nneksi big airissa. Killi on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2015. Hän on voittanut helmikuun 2023 loppuun mennessä kuusi osakilpailua, viisi slopestylessa ja yhden big airissa. Hän on sijoittunut maailmancupin kokonaiskilpailussa parhaimmillaan slopestylessa toiseksi kausina 2016–2017 ja 2017–2018 ja kolmanneksi kausina 2014–2015 ja 2019–2020 sekä big airissa kolmanneksi kaudella 2019–2020. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset freestylehiihtäjät Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt