EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Apolinario Mabini

Apolinario Mabini y Maranan (23. heinäkuuta 1864 – 13. toukokuuta 1903) oli filippiiniläinen poliitikko. Hän kirjoitti Filippiinien ensimmäisen tasavallan perustuslain ja toimi sen pääministerinä vuonna 1899. Mabini syntyi Tanauanin kaupungissa, Batangasissa köyhille vanhemmille, Inocencio Mabinille ja Dionisia Marananille. Suoritettuaan koulun Tanauanissa hän valmistui Colegio de San Juan de Letranista ja Santo Tomasin yliopistosta. Mabini hylkäsi ajatuksen pappeudesta, jonka hänen äitinsä olisi halunnut hänen ottavan. Mabini sairastui alkuvuodesta 1896 mahdollisesti polioon, joka johti alaraajojen pysyvään halvaantumiseen. Kun vallankumous syttyi samana vuonna, espanjalaiset epäilivät häntä osuudesta levottomuuksiin ja pidättivät. Espanjalaisten havaittua hänen halvauksensa he kuitenkin vapauttivat hänet ja lähettivät San Juan de Diosin sairaalaan. Hän toimi Filippiinien ulkoministerinä kesäkuusta 1898 joulukuuhun 1899 sekä pääministerinä tammikuusta toukokuuhun 1899. Joulukuussa 1899 yhdysvaltalaiset pidättivät Mabinin. Vapauduttuaan myöhemmin hän päätyi vuonna 1901 maanpakoon Guamille. Hän palasi kotikonnuilleen vuonna 1903 annettuaan Yhdysvalloille uskollisuusvalan. Hän kuitenkin menehtyi koleraan Manilassa saman vuoden toukokuussa. Luokka:Filippiiniläiset poliitikot Luokka:Pääministerit Luokka:Alaraajahalvaantuneet henkilöt Luokka:Vammaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1903 kuolleet
Ruth Snellman

Ruth Snellman (o.s. Sibelius; 23. marraskuuta 1894 Helsinki – 22. kesäkuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Komediennen kyvyistään tunnettu Snellman oli kiinnitettynä Suomen Kansallisteatteriin lähes puolen vuosisadan ajan. Hän oli säveltäjä Jean Sibeliuksen toinen tytär. ==Elämä== Ruth Snellman oli jo pienenä kiinnostunut teatterista. Hän järjesti taiteilijaperheiden lapsien kanssa usein omia pieniä teatteri-iltoja muun muassa Aholassa. Vuonna 1908 hän muutti koulun vuoksi Helsinkiin. Hän kävi Suomalaista yhteiskoulua kuten muutkin sisarensa, ja vietti aikaansa myös Ainolassa. Vuosi 1912 oli neiti Sibeliukselle toiveiden täyttymys: isä päästi hänet teatterikouluun, vaikka hän ei ollut vielä käynyt yhdeksättä luokkaa. Seuraavana vuonna hän sai esikoisroolinsa Kansallisteatterissa Minna Canthin Papin tyttäressä. Teatterissa Ruth Snellman, tuolloin vielä Sibelius, tapasi tulevan aviomiehensä, näyttelijä-ohjaaja Jussi Snellmanin; mies oli viisitoista vuotta Sibeliusta vanhempi. Pariskunta kihlautui joulun alla 1915. Kihlautumisen jälkeen Ruth Snellmanille sattui onnettomuus, kun hevonen heitti hänet selästään. Näyttelijätär sai aivotärähdyksen ja menetti hetkeksi aikaa muistinsa. Kihlasormuskin katosi. Muisti kuitenkin palautui ja pariskunnan häitä vietettiin vuonna 1916. Ruth Snellman muutti pysyvästi Helsinkiin mutta piti tiiviisti yhteyttä Ainolaan. Avioliitto kesti Jussi Snellmanin kuolemaan 1969 asti. Pariskunnalla oli kaksi lasta: Erkki Virkkunen (1917–2013)Erkki Virkkusen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. ja Laura Enckell (s. 1919). Lapset muuttivat sukunimensä Virkkuseksi vuonna 1936. Helsingin Sanomien entinen vastaava päätoimittaja Janne Virkkunen on Ruthin pojanpoika. Ruth Snellmanille myönnettiin vuonna 1951 Pro Finlandia -mitali. Vuonna 1963 hän sai Jussi-palkinnon parhaasta naispääosasta värielokuvassa Ihana seikkailu. Snellman on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin Kansallisteatterin näyttelijöiden yhteishautaan. ==Filmografia== *Se parhaiten nauraa, joka viimeksi nauraa (1921) *Vaimoke (1936) *Markan tähden (1938) *Poikani pääkonsuli (1940) *Oi, aika vanha, kultainen...! (1942) *Kartanon naiset (1944) *Nuoruus sumussa (1946) *Sankari kuin sankari (1948) *Ihana seikkailu (1962) ==Julkaisuja== * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Raoul af Hällström : Ruth Snellman Kansallisteatterin kirkkain tähti, Suomen Kuvalehti, 06.10.1923, nro 40, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Jussi- palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Abdulrahman al-Yusufi

Abdulrahman al-Yusufi (, 8. maaliskuuta 1924 Tanger – 29. toukokuuta 2020 Casablanca) oli marokkolainen poliitikko. Al-Yusufi syntyi Tangerissa. Hän oli nuorelta iältä sosialisti ja harjoitti vuosina 1952–1960 lakia Tangerissa. Hän taisteli myös marokkolaisten maastamuuttajatyöläisten oikeuksien puolesta Ranskassa. Al-Yusufi liittyi vuonna 1959 Union Nationale des Forces Populaires -puolueeseen. Hän oli pidätettynä vuosina 1959 ja 1963; toinen pidätys johti kahden vuoden vankeuteen. Vapauduttuaan al-Yusufi lähti maanpakoon Pariisiin viidentoista vuoden ajanjaksoksi. Palattuaan Marokkoon al-Yusufi liittyi vuonna 1980 Union Socialiste des Forces Populaires'iin. Hänestä tuli puoluesihteeri 1992. Silloinen kuningas Hasan II nimitti al-Yusufin helmikuussa 1998 Marokon pääministeriksi. Hän hoiti virkaa 9. lokakuuta 2002 saakka. Hän ilmoitti vuonna 2003 vetäytymisestään politiikasta. ==Lähteet== Luokka:Marokon pääministerit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Abdullatif al-Filali

Tri Abdullatif al-Filali (26. tammikuuta 1928 – 20. maaliskuuta 2009, ) oli marokkolainen poliitikko ja diplomaatti. Al-Filali syntyi Fèsissä, Marokossa. Hän toimi vuosina 1985–1999 maan ulko- ja vuosina 1994–1998 pääministerinä. Pääministerinä häntä seurasi Abdulrahman al-Yusufi. Al-Filalin poika Fu’ad oli vuosina 1984–1999 naimisissa Hasan II:n tyttären, prinsessa Lalla Meryemin kanssa. He saivat kaksi lasta. Luokka:Marokon pääministerit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
High School Musical (albumi)

High School Musical on soundtrack musikaalista High School Musical. Se ilmestyi 10. tammikuuta 2006. Levyllä laulaa moni elokuvassa näytellyt, kuten Zac Efron, Vanessa Hudgens, Ashley Tisdale ja Lucas Grabeel. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # === Special Edition === Special Edition sisältää normaalin levyn lisäksi bonuslevyn, joka sisältää seuraavat kappaleet karaokeversioina: # # # # # # # # == Katso myös == * High School Musical == Aiheesta muualla == * Albumin viralliset sivut Luokka:Vuoden 2006 soundtrackit Luokka:Yhdysvaltalaiset popalbumit Luokka:High School Musical
Jesse Mäntylä

thumb|250px|Jesse Mäntylä Jesse Mäntylä (s. 24. maaliskuuta 1987) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2014–2015 Mestaruusliigassa Hurrikaani Loimaan väreissä. Urallaan hän on jo nyt voittanut kolme SM-mitalia aikuisissa. Mäntylä pelasi uransa ensimmäisen A-maaottelun kesäkuussa 2009. Hän on edustanut aiemmin Salon Piivolleyta. == Ura == Mäntylä on maineikkaan junioriseuran Pertteli Peikkojen kasvatteja, kuten muun muassa myös Ville Juntura ja Atte Kyrölä. Pertteli Peikoissa Mäntylä pelasi kauan passarina, kunnes päätti vaihtaa liberon tonttiin juniorimaajoukkueuran loppuvaiheessa. Mäntylä on ollut yksi Suomen parhaista pelaajista pelipaikallaan, eli liberon tontilla jo usean vuoden ajan. Sen todistaa se että Mäntylä kuuluu nuorten maajoukkueeseen. Kaudella 2008 Mäntylä pelasi uransa ensimmäisen täyden kauden SM-liigassa ja nousi liigan huippuvastaanottajiin. Mäntylä voitti Salon Piivolleyssa 2007 kaudella Suomen Cupin hopeaa ja SM-pronssia. Kaudella 2008 hänen palkintokaappiinsa tarttui Suomen Cupin hopea. Kauden 2009 alussa Mäntylä valittiin lokakuun liigalentopalloilijaksi. Mäntylä siirtyi Hurrikaani Loimaan riveihin kaudeksi 2011-12, kun Piivolley tippui liigasta talousvaikeuksien vuoksi. Mäntylä voitti SM-hopeaa ensimmäisellä Loimaan kaudellaan. 2013 Hurrikaanissa tuli toinen hopea, 2014 pronssi ja 2015 jo kolmas hopea. Mestaruusliigassa Mäntylä on ollut vuoden tulokas 2009 sekä hänet on valittu liigatähdistöön 2012. Mäntylä pelasi uransa ensimmäisen A-maaottelun kesäkuussa 2009. Tämän jälkeen "Jerry" on nähty maajoukkueessa aina silloin tällöin ja jälleen kesällä 2015 hän kuuluu maajoukkueryhmään. == Saavutukset == * Kuukauden pelaaja SM-liigassa 2009 * Suomen Cupin hopea 2007, 2008 * SM-hopeaa 2012, 2013, 2015 * SM-pronssia 2007, 2014 * Ensimmäinen A-maaottelu 12. kesäkuuta 2009 == Joukkueet == * 2006–2011 Salon Piivolley * 2011- Hurrikaani Loimaa == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pirkanmaan Jätehuolto

Pirkanmaan Jätehuolto Oy on 17 kunnan omistama yhtiö, jonka tehtävä on tuottaa kunnille lakisääteisesti kuuluvat jätehuollon palvelutehtävät. Vuonna 1994 perustetun yhtiön perustajakunnat ovat: Tampere, Nokia, Pirkkala, Lempäälä, Kangasala ja Orivesi. Myöhemmin osakkaiksi ovat liittyneet myös Vesilahti, Sastamala, Pälkäne, Juupajoki, Ylöjärvi, Hämeenkyrö, Ruovesi, Ikaalinen, Parkano, Mänttä-Vilppula ja Virrat. Yhtiön palveluverkostoon kuuluu keskitetysti kilpailutettu jätteenkuljetus, paikallisia jäteasemia, aluejätepisteitä ja ekopisteitä sekä Koukkujärven ja Tarasten­järven jätekeskukset. Lisäksi Repe & Romu & Riepu -kiertävä keräys ottaa kyytiin kodin vaarallisia jätteitä, metalliromua ja sähkölaitteita sekä poistotekstiilejä. Yhtiön tytäryhtiö Pirkan Putkikeräys Oy tuottaa jätteiden putkikeräys- ja noutopalveluja. Yhtiö on myös vähemmistöosakkaana Tammervoima Oy:ssa ja Ekokumppanit Oy:ssa. Vuonna 2011 perustettu Tammervoima Oy on rakentanut hyötyvoimalaitoksen Tarastenjärvelle. Vuonna 2003 perustettu Ekokumppanit Oy tuottaa tiedotus-, neuvonta-, koulutus- ja asiantuntijapalveluja kestävän kehítyksen edistämiseksi. Pirkanmaan Jätehuolto Oy julkaisee vuosittain Roskakalenteria, jota postitetaan joka vuosi ympäri Pirkanmaata. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Pirkanmaan Jätehuolto Oy Luokka:Tamperelaiset yritykset Luokka:Pirkanmaa Luokka:Suomalaiset jätehuoltoyhtiöt Luokka:Suomalaiset julkisomisteiset yhtiöt
Petri Johansson

Petri Olavi Johansson (s. 6. syyskuuta 1959, Lahti) on suomalainen näyttelijä. Hän kävi keskikoulun, jatkoi sieltä Lahden kauppaopistoon vuosiksi 1977–1979 ja opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1979–1983. Johanssonilla on tytär Aino ja poika Olli Johansson yhdessä puolisonsa näyttelijä Leena Rapolan kanssa. == Filmografia == * Peltiaurinko (1984) * Lintutyttö (televisiosarja) (1985) * -30°C aurinkoa etsimässä (1985) * Jäähyväiset presidentille (1987) * Jumalia ei uhmata (1988) * Anni tahtoo äidin (1989) * Leena uupuu – työyhteisö avuksi (1991) * Autovaras (1991) * Mestari (1992) * Kultainen salama (televisiosarja) (1994) * Lapin kullan kimallus (1999) * Sibelius (2003) * Capone (2004) * Kaksipäisen kotkan varjossa (2005) * Kuinka myöhään valvoo blues (elokuva, 2014) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anita Sohlberg

Anita Sohlberg (s. 4. kesäkuuta 1941 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Lampaansyöjät (1972) ja Petos (1988). Teatterikoulusta valmistunut Sohlberg aloitti elokuvauransa Jarno Hiilloskorven elokuvan Varjostettua valoa (1962) naispääosassa. Turun kaupunginteatterissa hän oli vuosina 1964–1965 mukana Edward Albeen näytelmässä Kuka pelkää Virginia Woolfia?, Eugène Ionescon näytelmässä Jalankulkija ilmassa ja Bertolt Brechtin suomalaisaiheisen Herra Puntilan Suomen-kantaesityksessä. Vuonna 1965 Sohlberg oli vasta perustetun MTV- teatterin ensimmäisiä näyttelijöitä. Vuosina 1973–1985 Sohlberg työskenteli Kuopion kaupunginteatterissa. Hän on näytellyt myös Suomen Kansallisteatterissa 1960-, 1980- ja 1990-luvulla ja tehnyt nukketeatteria espoolaisessa Teatteri Hevosenkengässä. Hänen äänensä on tuttu piirretyistä. == Filmografia == * Kolmas laukaus (1959) * Varjostettua valoa (1962) * Kunnon sotamies Svejkin seikkailuja, televisiosarja (1967–1968) * Taksikuski (1969) * Lampaansyöjät (1972) * Lehtori M, televisiosarja (1972) * Petos (1988) * Syysmuutto (1991) * Olipa kerran Amerikka (1991) * Kultainen salama, televisiosarja (1994) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Syrjäntaka (Padasjoki)

Syrjäntaka (myös Syrjäntaus ja Syrjäntausta) on Padasjoella kylä, jossa on viitisenkymmentä asukasta. Keskusta sijaitsee Syrjäntaantien varrella pienellä mäellä, jossa sijaitsee myös Destia Tieliikelaitoksen Padasjoen-tukikohta. Myös vanha Esson huoltoasema on Syrjäntaan alueella. Nelostien Päijänteen puolella Syrjäntaan alueella sijaitsee erään kartanon pihassa säähavaintoasema. ==Väestö== Syrjäntaan väestöstä suurin osa on yli 60-vuotiaita, ja lapsiperheitä on vähän, joten väkimäärä pienenee pikkuhiljaa. ==Tapahtumia== Syrjäntaan Kuutamohiihto hiihdetään joka vuosi keskustan alapuolella olevilla pelloilla. Samoilla paikoilla järjestetään myös niin sanottu Joululauluilta vuosittain joulupäivänä. Kumpaankin tapahtumaan liittyy vahvasti nuotion äärellä istuminen ja makkaran paistaminen. Vuonna 2006 järjestettiin vanhojen autojen ja koneiden näyttely, johon osallistui eri autokeräilijöiden restauroimia autoja. ==Historia== Syrjäntakana maataloutta on harjoitettu paljon. Alueella oli laajat mansikkamaat, jotka muutettiin joulukuusien kasvatuskäyttöön liiallisen huolenpidon määrän takia. Alueella on aikaisemmin laiduntanut lehmiä, mutta sekin on loppunut, koska nykyään ei pärjää pientilallisena. Syrjäntaan metsissä on myös nähtävissä vanhoja kivimuurien kappaleita, latoja, piikkilankoja, vanhanaikaisia ja ruostuneita maatalouskoneita sekä kivisiä peltoja, jotka kaikki kertovat maatalouden paljoudesta. 1900-luvun alussa, Pannijoen varrella, toimi sahalaitos 3 vuotta, joka sitten lopetettiin kannattamattomana, kun kevään sulamisvedet eivät olleet tarpeeksi vakaat jokavuotiseen käyttöön. Syrjäntaan ja Taulun vesitorninmäellä toimi vielä 60-luvulla hyppyrimäki (hs 20 m – hs 30 m). Syrjäntaalla oli ennen oma kaatopaikka, mutta jätehuollon uudistuksen takia se muutettiin maankaatopaikaksi ja nykyään jätteet viedään Lahteen. 90-luvulla Syrjäntaan metsissä kulki Päijänneajon reittejä. Luokka:Padasjoen kylät
Keijo Pehkonen

Keijo Tapio Pehkonen (s. 11. marraskuuta 1964 Heinola) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka voitti 1980-luvulla kahdesti Euroopan mestaruuden. Ensimmäisen Suomen mestaruutensa Heinolan Iskua edustanut Keijo Pehkonen voitti vapaapainissa 48-kiloisena juniorina 1980. Vuosikymmenen jälkipuoliskolla hän oli kasvanut 57-kiloiseksi ja hankki suurimmat saavutuksensa kreikkalais-roomalaisessa painissa. EM- mitaleille hän ylsi ensi kerran Ateenassa 1986, josta tuli pronssia. Tampereen EM-kisoissa 1987 Pehkonen kruunattiin mestariksi, kun finaalissa kukistui Bulgarian Emil Ivanov. Saman vuoden MM-kisoissa Clermont-Ferrandissa Pehkonen sai pronssia voitettuaan mitaliottelussa Yhdysvaltain Anthony Amadon pistein 11–7. Neljännen arvokisamitalinsa Pehkonen saavutti Oulun EM-kisoissa 1989, kun hän kukisti loppuottelussa jälleen Emil Ivanovin. == Saavutuksia == * Olympiakisoissa kreikkalais-roomalaisessa painissa seitsemäs 1992, karsiutui alkukierroksilla 1988 (sarja 57 kg) * MM-pronssia kreikkalais-roomalaisessa painissa 1987 (sarja 57 kg) * EM-kultaa kreikkalais-roomalaisessa painissa 1987 ja 1989 (sarja 57 kg) ** EM-pronssia kreikkalais-roomalaisessa painissa 1986 (sarja 57 kg) * SM-kultaa kreikkalais-roomalaisessa painissa 1986 ja 1989 (sarja 57 kg) * SM-kultaa vapaapainissa 1980 (sarja 48 kg), 1984 ja 1988 (sarja 57 kg) sekä 1985 (sarja 62 kg) == Lähteet == * * * Pehkonen, Keijo (FIN) iat.uni-leipzig.de Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Suomalaiset vapaapainijat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kibo

Kibo voi tarkoittaa: * Kibō, Kansainvälisen avaruusaseman moduuli * Kibo, kibologian perustajan James Parryn lempinimi * Kibo, yksi kolmesta tulivuoresta, jotka muodostavat Kilimanjaron
Mikael Lindgren

Ilkka Mikael Lindgren (16. marraskuuta 1969 Norrbärke, Ruotsi) on entinen suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän toimi Suomen Painiliiton päävalmentajana 2005–2008. Ruotsissa syntyneen Mikael Lindgrenin painiuran huippuvuosi oli 1993. Tuolloin hän voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa ja kaksi arvokisamitalia.Siukonen, s. 183 Istanbulin EM-kisoissa hän voitti kultaa kukistettuaan finaalissa Ukrainan Ruslan Hakimovin. Tukholman MM-kisoista tuli pronssia. Olympiaedustus Atlantassa 1996 päättyi kyyneliin, kun Lindgren painoi punnituksessa yli sallitun 57 kilon eikä päässyt lainkaan painimaan. Muhoksen Voittoa ja Oulun Pyrintöä edustanut Mikael Lindgren voitti viimeisen Suomen mestaruutensa 1999. Hän paini vielä 2000-luvun alkuvuosina Saksan Bundesliigassa. Mikael Lindgrenin veli Åke Lindgren on yltänyt painin SM-mitaleille. Heidän serkkunsa on jääkiekon moninkertainen Suomen mestari Ilkka Mikkola. == Saavutuksia == * Olympiakisoissa hylättiin ylipainon vuoksi 1996 (sarja 57 kg) * MM-pronssia 1993 (sarja 57 kg) * EM-kultaa 1993 (sarja 57 kg) * SM-kultaa 1993 (sarja 57 kg) sekä 1998–1999 (63 kg) * SM-hopeaa 1994 (sarja 62 kg) * SM-pronssia 1992 (sarja 57 kg), 1996 (sarja 62 kg) ja 1997 (sarja 63 kg) == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Saavutukset FILA:n tietokannassa Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Suomalaiset painivalmentajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Citigroup Center

Citigroup Center (aiemmin Citicorp Center) on pilvenpiirtäjä Yhdysvaltain väkirikkaimmassa kaupungissa New York Cityssä, Manhattanin saarella. Pilvenpiirtäjä yltää 279 metrin korkeuteen ja on siten yksi korkeimmista rakennuksista kaupungissa. 59-kerroksisen rakennuksen suunnittelusta ovat vastanneet arkkitehtitoimistot Stubbins Associates ja Emery Roth & Sons. Se rakennettiin vuosina 1974–1977 ja maksoi noin 195 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Emporis.com Luokka:Manhattanin pilvenpiirtäjät Luokka:Midtown (Manhattan) Luokka:Manhattanin toimistorakennukset
Arletty

Arletty (oik. Arlette-Léonie Bathiat) (15. toukokuuta 1898 – 24. heinäkuuta 1992) oli ranskalainen malli, laulaja ja näyttelijä. Arletty syntyi työläisperheeseen. Hän aloitti uransa näyttelemällä varieteessa, kabareessa ja näytelmissä 1920-luvulla. Hänen elokuvadebyyttinsä oli vuonna 1930, ja hän teki lukuisia suosittuja elokuvia 1930-luvulla. Hänen kuuluisimmaksi elokuvakseen tuli kuitenkin rooli elokuvassa Paratiisin lapset (1945), elokuva joka kuvasi elämää miehitetyssä Ranskassa ja josta tuli yksi ranskalaisen elokuvan suurista klassikoista. Onnettomuus, joka vei häneltä lähes näon toisesta silmästä, pakotti hänet eläkkeelle vuonna 1963. Hänen viimeisimpiä elokuviaan oli vanhenevan naisen rooli elokuvassa Atlantin valli murtuu 1962. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Arletty NNDB:ssä Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Ranskalaiset laulajat Luokka:Ranskalaiset mallit Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Loreley

Loreley (myös Lorelei) on korkea kallio Reinin itärannalla Keski-Reinin laakson yläosassa, Saksassa. Se kohoaa noin 120 metrin korkeuteen joen pinnasta. Kallion kohdalla Rein on kapeimmillaan Pohjanmeren ja Sveitsin välillä: 113 metriä leveä ja 25 metriä syvä. Voimakas virtaus ja vedenalaiset kivet ovat aiheuttaneet joella monia veneonnettomuuksia. Loreleyn lähellä alavirrassa on Sankt Goarshausenin kylä. ==Paikan nimen taustaa== Loreleyn nimi tulee mahdollisesti vanhan Reininmaan murteen sanoista lureln (’kuiskata’) ja ley (’kallio’), eli kyseessä olisi ”kuiskaava kallio”. Virtaukset ja pieni vesiputous, joka oli näkyvissä vielä 1800-luvun alussa, saivat aikaan kuiskaavan äänen, jota kallion erikoinen kaiku vahvisti.Loreley - Ein Beitrag zur Namendeutung Ääntä on vaikeaa kuulla enää nykyään alueen kaupungistumisen takia. Toinen teoria johtaa nimen alkuosan sanasta luren (’vaania’), jolloin nimi tarkoittaisi ”vaanivaa kalliota” ja viittaisi joella sattuneisiin onnettomuuksiin. ==Legendat ja kansantarinat== Kallioon liittyy monia legendoja ja kansantarinoita. Saksalainen kansantarina kertoo, että Loreley-niminen merenneito tai näkki istuu kalliolla ja yrittää lumota laulullaan joella ohi matkustavia ihmisiä, houkutella nämä kuolemaan. Vastaavaa tekivät muinaisen Kreikan seireenit. Eräänlaisen legendan Loreleista kehitti saksalainen kirjailija Clemens Brentano romaanissaan Godwi oder Das steinerne Bild der Mutter (1801). Häntä oli siihen innoittanut Ovidiuksen myytti Ekhosta ja Narkissoksesta. Brentano on kirjoittanut useita versioita Lorelein tarinasta. Toinen tunnettu Loreleista kirjoittanut oli saksalainen runoilija Heinrich Heine. Nimi Loreley on myös levinnyt laajalle kulttuurin eri osa-alueilla: useita musiikkikappaleita on nimetty Loreleyksi, on sen nimisiä runoja ja ooppera, henkilöitä kirjallisuudessa ja elokuvissa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Das Goethezeitportal: Die Loreley - kuvia ja tekstejä * http://www.loreley-info.com/ * http://www.loreley.de/ Luokka:Saksalainen kulttuuri Luokka:Taruolennot Luokka:Kalliot Luokka:Rheinland-Pfalz
Ilpo Seppälä

Ilpo Kalervo Seppälä (26. lokakuuta 1953 Viitasaari) on suomalainen painija, joka ylsi kreikkalais-roomalaisessa painissa MM-pronssille Oslossa 1981. Seppälä paini Los Angelesin 1984 olympialaisissa 57 kilon sarjassa mutta karsiutui toisessa ottelussaan. MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia vuonna 1981 ja sijoittui kuudenneksi vuonna 1977. EM-kilpailuihin hän osallistui viidesti. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti vapaapainissa vuosina 1975 ja 1976 sekä kreikkalais-roomalaisessa painissa vuonna 1979. Seppälä voitti urallaan neljä Suomen mestaruutta, vapaapainissa vuonna 1975 sekä kreikkalais- roomalaisella tyylillä vuosina 1977, 1978 ja 1983. Hän on myöhemmin toiminut Suomen Painiliiton päävalmentajana ja on nykyisin seuransa Helsingin Tarmon päävalmentaja valmentaen muun muassa Suomen mestaruuden 2006 voittanutta Antero Perez-Juntusta. Ilpo Seppälä on työskennellyt palvelupäällikkönä Raha- automaattiyhdistyksessä ja Veikkauksessa. == Saavutuksia == * Olympiaedustaja kreikkalais-roomalaisessa painissa 1984 (sarja 57 kg) * MM-pronssia kreikkalais-roomalaisessa painissa 1981 (sarja 57 kg) * SM-kultaa kreikkalais- roomalaisessa painissa 1977–1978 (sarja 62 kg) ja 1983 (sarja 57 kg) Pihlaja, s. 498–499 * SM-kultaa vapaapainissa 1975 (sarja 62 kg) Pihlaja, s. 503 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Suomalaiset vapaapainijat Luokka:Suomalaiset painivalmentajat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
General Electric Building

General Electric Building eli 570 Lexington Avenue (alun perin RCA Victor Building, ei pidä sekoittaa Rockefeller Centerin GE Buildingiin) on historiallinen pilvenpiirtäjä New York Cityn Midtownin Lexington Avenuella, Yhdysvalloissa. Se on rakennettu vuosina 1929–1931 ja oli valmistuessaan Manhattanin korkein rakennus. Art decon tyylisuuntaa edustavan detaljirikkaan rakennuksen suunnittelusta on vastannut arkkitehtitoimisto Cross & Cross. Se yltää 195 metrin korkeuteen ja siinä on 49 kerrosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * New York Architecture Images - General Electric Building Luokka:Manhattanin pilvenpiirtäjät Luokka:National Register of Historic Places -kohteet Manhattanilla Luokka:Midtown (Manhattan) Luokka:Manhattanin toimistorakennukset
Kahlekuningas (elokuva)

Kahlekuningas on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Arto Koskinen. Heikki Hela palkittiin elokuvasta parhaan miessivuosan Jussi-palkinnolla. Elokuva sai Jussin myös parhaasta äänisuunnittelusta. ==Juoni== Tarina sijoittuu 1970-luvun Tornioon, ja sen päähenkilö on 12-vuotias Esko. Kotona ei aina ole helppoa viinaanmenevän kommunisti-isän, rocktähteydestä haaveilevan isoveljen ja sotatraumojen vuoksi puhumattomaksi muuttuneen isoisän kanssa. Esko kavereineen joutuu hankaluuksiin ruotsalaisen poikaporukan kanssa, ja kun poikien kepposen takia hajoaa polkupyöriä, Esko on pulassa. Hän ei tunnusta osallistuneensa tapahtuneeseen, ja kaverit hylkäävät hänet petturina. Esko löytää kuitenkin Ruotsin puolelta uuden ystävän, kahlekuningas Houdinia ihailevan Patrickin. Rajoja rikkova ystävyys ei vain ole ihan yksinkertaista eikä ilo ikuista. ==Rooleissa== Eskon kavereita näyttelevät Mikko Lamminen, Joonas Lipponen, Petteri Siimes ja Ville Kotajärvi, ruotsalaisen jengin jäseniä Jouni Alasaukko-oja, Niklas Pelli, Andreas Riestola sekä Mattias Wiklund ja Terveet Kädet -yhtyeen jäseniä Heikki Rättyä, Rauno Hemminki, Riku Rousu sekä Ristomatti Myllylahti. Muissa rooleissa olivat Mika Koski (Kenneth), Janne Hyytiäinen (Saulin isä Martti), Reijo Kontio (Usko Keränen), Kjell Morin (ruotsalainen siltavahti), Christian Sandström (ruotsalainen poliisi), Pauli Konttajärvi (opettaja), Kaisu Koski (opettaja), Juuso Hirvikangas (lentäjä), Kimmo Taavila (lentäjä), Tero Autio (postinkantaja) ja Taisto Yrjänä (Toivon saunakaveri). == Aiheesta muualla == * Johanna Siik: Kahlekuningas. Film-o-holic 4.10.2002. * Minna Karila: Kahlekuningas. MTVuutiset.fi 4.10.2002. * Pentti Kejonen: Tornion valkoinen valhe. Kaleva 2002. * Vera Saarivuori: Kahlekuningas (dvd-arvostelu). Film-o-holic 1.1.2003. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Vuoden 2002 suomalaiset elokuvat Luokka:Jussi-palkitut elokuvat
Keijo Manni

Keijo Manni (s. 3. huhtikuuta 1951 Peräseinäjoki) on suomalainen painija, joka saavutti urallaan kaksi EM-mitalia ja ennätykselliset 33 Suomen mestaruutta. Peräseinäjoen Toivetta edustanut maanviljelijä Manni voitti ensimmäisen painin Suomen mestaruutensa 1971. Siitä alkaen hän vei mestaruuden 17 peräkkäisenä vuonna joko kreikkalais-roomalaisessa- tai vapaapainissa tai molemmissa. Hän saavutti kaikkiaan 33 Suomen mestaruutta, mikä ylitti Kustaa Pihlajamäen aiemman ennätysmäärän. EM-mitaleille Manni paini kahdesti. Pronssia hän sai Helsingissä 1973 ja hopeaa Oslossa 1978. Manni valittiin kotikuntansa Peräseinäjoen kunnanvaltuustoon vuonna 2000. == Saavutukset == * Olympiakisoissa kreikkalais-roomalaisessa painissa yhdeksäs 1976 (sarja 82 kg) ja kahdestoista 1980 (sarja 90 kg) * Olympiakisoissa vapaapainissa yhdeksäs 1976 (sarja 90 kg) * EM-hopeaa kreikkalais-roomalaisessa painissa 1978 (sarja 90 kg) * EM-pronssia kreikkalais-roomalaisessa painissa 1973 (sarja 82 kg) * SM-kultaa kreikkalais-roomalaisessa painissa 1972–75, 1977–80 (sarja 90 kg) 1981–87 ja 1989 (sarja 100 kg) sekä 1991 (sarja 130 kg) * SM-kultaa vapaapainissa 1972 (sarja 82 kg), 1971, 1973–77 (sarja 90 kg), 1978, 1980, 1982–87 (sarja 100 kg) sekä 1990 (sarja 130 kg) == Lähteet == * * Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Suomalaiset vapaapainijat Luokka:Peräseinäjoen kunnanvaltuutetut Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jordbergan linna

thumb|300px|Jordbergan linna. Jordbergan linna () on linna Ruotsissa Skånen maakunnassa Trelleborgin kunnassa. Linnan päärakennus edustaa barokin tyylisuuntaa. Barokkityylin linnalle suunnitteli vuosina 1906–1908 Clara Amalia Stjernswärd (o.s. von Nolcken) tanskalaisen arkkitehdin Henri Glaeselin piirustusten pohjalta. Sen esikuva oli Tanskan kuninkaallinen Fredensborgin linna. Jordbergan linnanpuisto on puolestaan englantilaistyylinen, ja se on peräisin 1800-luvun keskivaiheilta. == Aiheesta muualla == * Jordberga Gård * Tietoa linnasta Luokka:Trelleborgin kunta Luokka:Skånen läänin linnat
Strange Cargo Hinterland

Strange Cargo Hinterland on William Orbitin albumi, joka julkaistiin 1995. Se on neljäs osa Strange Cargo-sarjasta, jonka aiemmat osat ovat Strange Cargo, Strange Cargo II ja Strange Cargo III. == Kappaleet == # "Million Town" # "She Cries your Name" # "Montok Point" (Joe Frankin kanssa) # "Hulaville" # "Kiss of the Bee" # "El Ninjo" # "Crimes of the Future" # "The Name of the Wave" # "Say Anything" # "Lost in Blue" # "Hinterland" # "The Last Dream of Lucy Mariner" Luokka:Vuoden 1995 albumit Luokka:William Orbitin albumit
Fredensborgin linna

Fredensborgin linna () on kuninkaallinen linna Tanskan Fredensborgissa, pohjoisessa Själlannissa. Se sijaitsee Esrumin järven rannalla. Linna toimii Tanskan kuningasperheen kevät- ja syysresidenssinä, ja se on kuninkaallisista linnoista kuningasperheen useimmin käyttämä. Linnassa järjestetään myös usein valtiovierailuja sekä muita kuninkaallisia tapahtumia. Linnan rakennutti Tanskan kuningas Fredrik IV ranskalaissävytteiseen barokkityyliin 1700-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Myöhemmin linnaan on tehty useita uudistustöitä. Linnan puutarhat kuuluvat puolestaan Tanskan suurimpiin historiallisiin puutarhoihin. Puutarhojen nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Nordmandsdalen, jossa on esillä noin 70 veistosta norjalaisista ja färsaarelaisista maanviljelijöistä ja kalastajista. == Aiheesta muualla == * Tietoa Fredensborgin linnasta Tanskan linnahallinnon sivuilla Luokka:Tanskan linnat Luokka:Fredensborgin kunta
Luettelo Oikeuden Puolustajien tunnetuimmista vihollisista

Tämä on luettelo supersankariryhmä Oikeuden Puolustajien tunnetuimmista vihollisista. * Aivomyrsky * Amazo * Amos Fortune * Anti-Monitor * Asmodel * Avain * Barbatos * Blockbuster * Chemo * Darkseid * David Graves * Deadshot * Deathstroke * DeSaad * Despero * Doctor Destiny * Eclipso * Felix Faust * Floroninen Mies * Gamemnae * Gepardi * Giganta * Gorilla Grodd * Granny Goodness * Hai * Herrasmiesaave * Imperiex * Insomnia * Jokeri * Jääkuningatar * Kapteeni Bumerangi * Kanjar Ro * Kenraali * King Kull * Kirke * Kissanainen * Kobra * Klarion the Witch Boy * Kronos * Kuningatarmehiläinen * Lelumies * Lex Luthor * Libra * Linnunpelätin * Magog * Mammutti * Manchester Black * Materiamestari * Maxwell Lord * Merimestari * Merlyn * Mokkasiinikäärme * Mongul * Morgaine le Fey * Musta Rausku * Nebula Man * Nekron * Neron * Pakkasherra * Paragon * Parallax * Peilimestari * Perpetua * Pingviini * Professori Ivo * Prometheus * Psimon * Psyko-Piraatti * Rama Khan * Ra’s al Ghul * Royal Flush Gang * Savikasvo * Satukuningatar * Solaris * Solomon Grundy * Starro * T.O.Morrow * Tohtori Diehard * Tohtori Mahdoton * Tohtori Sivana * Tohtori Valo * Tuomiopäivä * Tähdenmurtaja * Tähtisafiiri * Ultra- Humaniitti * Vandal Savage viholliset Oikeuden Puolustajien viholliset Oikeuden Puolustajat
Pratibha Patil

Pratibha Devisingh Patil (; s. 19. joulukuuta 1934 Nadgaon, Maharashtra) on intialainen poliitikko ja maan 12. presidentti. Hän seurasi virassa edeltäjäänsä A. P. J. Abdul Kalamia Intian ensimmäisenä naispuolisena presidenttinä heinäkuussa 2007. Patil kuuluu kongressipuolueeseen ja oli valtaapitävän United Progressive Alliance -puoluekoalition ja Intian vasemmiston ehdokas vuoden 2007 presidentinvaaleissa. ==Ura== Patil toimi Rajasthanin kahdeksantenatoista kuvernöörinä 8. marraskuuta 2004 - 23\. kesäkuuta 2007 ja oli osavaltion ensimmäinen naiskuvernööri. Hän toimi parlamentin alaneuvostossa ja osavaltioneuvostossa vuodet 1985-1996, sekä ministerinä useaan otteeseen. Siviiliammatiltaan Patil on sosiaalityöntekijä. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi (LL.B.) Mumbain valtion lakikoulusta (Law College) sekä taiteen maisteriksi Mooljee Jaitha College in Jalgaonista (M.J. College). ==Perhe== Patil on ollut naimisissa opettaja Devisingh Ransingh Shekhawatin kanssa 7. heinäkuuta 1965 lähtien. Heillä on poika ja tytär. ==Kritiikkiä== Presidentin asemaa pidetään Intiassa lähinnä seremoniallisena. Vaalikampanjoinnin kerrotaan olleen analyytikkojen mukaan likaisinta sitten Intian itsenäistymisen, sillä Patilia syytettiin vaalien alla muun muassa veljensä suojelemisesta murhatutkimusten yhteydessä, sekä lukuisista talousepäselvyyksistä. Myös uudelleen esille nostettu, Patilin vuonna 1975 toimiessaan Maharashtran terveysministerinä antama lausunto perinnöllisiä sairauksia sairastavien pakkosteriloinnista herätti huomiota. ==Lähteet== Luokka:Intian presidentit Luokka:Rajasthanin kuvernöörit Luokka:Rajya Sabhan jäsenet Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Intian kongressipuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jarmo Övermark

Jarmo Erkki Övermark (s. 26. toukokuuta 1955 Lappajärvi) on suomalainen painija, joka ylsi 1980-luvulla kahdesti arvokisamitaleille kreikkalais- roomalaisessa painissa. Lappajärveläisen Övermarkin veljessarjan menestynein painija on Jarmo. Hän oli mukana kolmissa olympiakisoissa ja on Keijo Mannin ohella viimeinen suomalainen painija, joka on edustanut Suomea olympialaisissa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Övermarkin parhaaksi olympiasaavutukseksi jäi Los Angelesin 1984 kisojen viides sija. MM-pronssia hän sai Kiovassa 1983 ja EM-pronssia Jönköpingissä 1984. Hän on voittanut myös veteraanien maailmanmestaruuden. Suomen mestaruuden Jarmo Övermark voitti 16 kertaa ja sijoittui toiseksi seitsemän kertaa. Myös hänen veljensä Kari, Hannu ja Matti ovat Suomen mestareita ja heistä kaksoisveli Kari myös olympiaedustaja. Veljekset edustivat Lappajärven Veikkoja. == Saavutuksia == * Olympiakisoissa kreikkalais-roomalaisessa painissa viides 1984 ja yhdeksäs 1980 (sarja 82 kg) * Olympiakisoissa vapaapainissa seitsemäs 1976 (sarja 74 kg) * MM-pronssia kreikkalais-roomalaisessa painissa 1983 (sarja 82 kg) * EM- pronssia kreikkalais-roomalaisessa painissa 1984 (sarja 82 kg) * SM-kultaa kreikkalais-roomalaisessa painissa 1977–1978, 1981–1982 ja 1985 (sarja 82 kg) sekä 1986 (sarja 90 kg) * SM-kultaa vapaapainissa 1977–1978 (sarja 82 kg), 1979–1981, 1983–1985 (sarja 90 kg) sekä 1989–1990 (sarja 100 kg) * Veteraanien MM-kultaa == Lähteet == * * Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Suomalaiset vapaapainijat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Raimo Hirvonen (painija)

Raimo Hirvonen (17. tammikuuta 1950 Helsinki) on suomalainen kreikkalais- roomalaisen tyylin painija. ”Raikka” Hirvonen oli lähellä olympiamitalia Münchenin olympiakisoissa 1972. Hänen oli kuitenkin tyytyminen neljänteen sijaan. MM-kisoissa hän sijoittui viidenneksi Edmontonissa 1970 ja EM-kisoissa neljänneksi Helsingissä 1973. Modenan EM-kisoissa 1969 Hirvonen selätti kolmannessa ottelussaan tanskalaisvastustajansa, mutta tuomarit epäilivät sopupeliä ja diskasivat molemmat.Risto Rantala ja Markku Siukonen (toim.): ”Urheilumme Kasvot 4” (1973), sivu 356 Suomen mestariksi Viipurin Voimailijoita ja Helsingin Paini-Miehiä edustanut Hirvonen paini viidesti. == Saavutuksia == * Olympiakisoissa neljäs 1972 (sarja 48 kg) * MM-kisoissa viides 1970 (sarja 48 kg) * EM-kisoissa neljäs 1973 ja seitsemäs 1972 (sarja 48 kg) * SM-kultaa 1970 ja 1972–1975 (sarja 48 kg) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Svalbardposten

Svalbardposten on norjalainen viikkolehti. Sitä julkaistaan Longyearbyenissä, Huippuvuorilla ja painetaan manner-Norjan Tromssassa. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi vuoden 1948 marraskuussa. Ilmestymispäivänä toimii perjantai ja lehti ilmestyy A4-koossa. Vuonna 1997 lehdelle avattiin omat internetsivut. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset internetsivut Luokka:Huippuvuoret Luokka:Norjalaiset sanomalehdet
Hannu Kottonen

Hannu Kottonen (s. 13. kesäkuuta 1957) on entinen suomalainen suunnistaja, joka oli vuosina 1979 ja 1981 tuomassa Suomelle MM-mitalia suunnistusviestissä. Hän on ammatiltaan yritysjohtaja. Liedon Parmaa edustanut Kottonen valittiin MM-edustajaksi Tampereen kisoihin 1979. Hän sijoittui henkilökohtaisella matkalla 13:nneksi ja pääsi viestiin toiselle osuudelle. Ruotsi oli viestissä ylivoimainen, mutta Seppo Keskinarkaus, Kottonen, Risto Nuuros ja Ari Anjala saivat hopeaa 15,25 minuuttia voittajan takana. Thunin MM-kisoissa 1981 Kottonen osallistui vain viestiin ja suunnisti siinä ankkuriosuuden. Suomen joukkue sai pronssimitalin. Zalaegerszegin MM-kisoissa 1983 Kottonen ei enää ollut kilpailijana mukana, mutta hänen vaimonsa Annariitta Kottonen sai pronssia. Kottosen uran huippuhetkiä oli vuoden 1982 Tiomila-viesti, jossa Liedon Parma voitti vasta toisena ei-ruotsalaisena joukkueena. Ensimmäisestä suomalaisvoitosta oli tuolloin kulunut 28 vuotta. Hannu Kottonen suunnisti ankkuriosuuden ja saapui maaliin 20 sekuntia ennen Ruotsin Almby IK:n suunnistajaa. Suomenmestariksi Hannu Kottonen ylsi vuonna 1982. Hänen sisarensa Soile Kottonen voitti suomenmestaruuden melonnassa, ja isä Oiva Kottonen kilpaili myös suunnistajana ja melojana. ==Työura== Kottonen on opiskellut Turun kauppakorkeakoulussa ja toimi HKScan Oyj:n toimitusjohtajana 2012–2016.Runsten, Kaijaleena: Äkkilähtö: Hannu Kottonen jätti HK Scanin, Maaseudun Tulevaisuus 20.1.2016. Viitattu 25.6.2016. Sitä ennen hän on toiminut muun muassa Metsä Tissuen toimitusjohtajana 2006–2011 ja Huhtamäki-konsernin talousjohtajana.Pehmopaperimies ja suunnistaja Hannu Kottonen lihatalo HKScanin johtoon, Talouselämä 17.11.2011. Viitattu 25.6.2016. ==Saavutukset== * MM-hopeaa viestissä 1979 * MM-pronssia viestissä 1981 * MM-kisoissa henkilökohtaisella matkalla 13:s 1979 * SM-kultaa pitkällä matkalla 1982 * Tiomila-viestin voitto 1982 (Liedon Parma) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset suunnistajat Luokka: Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matti Mäkinen (suunnistaja)

Matti Reino Mäkinen (s. 18. tammikuuta 1947 Paimio) on entinen suomalainen suunnistaja.Urheilumme kasvot 2, s. 207–208 Halikon Hakoniskoja, Angelniemen Ankkuria ja Viipurin Urheilijoita edustanut Mäkinen oli mukana suunnistuksen MM-kisoissa kahdesti. Friedrichrodassa 1970 ei menestystä tullut, mutta Aviemoressa 1976 Mäkinen pääsi viestikilpailuun kolmannelle osuudelle ja tuloksena oli pronssi. Vuoden 1969 PM-kisoissa Kemiössä ja Paraisilla Mäkinen vei Suomen kolmosjoukkueen suunnistajana Tuomo Peltolan, Markku Salmisen ja Raimo Nissin kanssa voiton.Urheilumme kasvot 2, s. 20 Suunnistus oli Mäkisen koko lapsuudenperheen harrastus, sillä myös veljet Mikko, Mauri, Markku ja Mauno sekä sisar Maija suunnistivat. ==Saavutukset== * MM-pronssia viestissä 1976 * MM-kisoissa henkilökohtaisella matkalla 33:s 1970 ja 16:s 1976. * PM- kultaa viestissä 1969 * Jukolan viestin voitto 1973 (Angelniemen Ankkuri) ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Opiate

Opiate on yhdysvaltalaisen Tool-yhtyeen ensimmäinen EP, joka julkaistiin 1992. == Kappaleet== # # # # # # == Kokoonpano == * Maynard James Keenan – laulu * Adam Jones – kitara * Paul D'Amour – basso * Danny Carey – rummut == Aiheesta muualla == * Opiate discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1992 EP:t Luokka:Toolin albumit
Parry O’Brien

William Patrick ”Parry” O’Brien (28. tammikuuta 1932 Santa Monica, Kalifornia – 21. huhtikuuta 2007) oli yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja. O’Brien osallistui neljästi olympialaisiin. Hän voitti kultaa Helsingissä 1952 tuloksella 17,41 ja Melbournessa 1956. Roomassa 1960 hän sai olympiahopeaa ja Tokiossa 1964 hän sijoittui neljänneksi. Kuulantyöntöura toi hänelle paikan Yhdysvaltain olympiaurheilijoiden Hall of Famessa. O’Brien tunnetaan myös siitä, että hän kehitti nykyisinkin vielä käytössä olevan pakitustyylin. Uudella tyylillään hän paransi 1950-luvulla maailmanennätystä useita kertoja ja ylitti sekä 18:n että 19 metrin rajan ensimmäisenä kuulantyöntäjänä. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Kimmo Rauhamäki

Kimmo Rauhamäki (s. 31. maaliskuuta 1951 Längelmäki) on suomalainen suunnistaja. Jämsänkosken Retki-Veikkoja, Ikaalisten Nouseva-Voimaa, Tampereen Yritystä ja Vaajakosken Terää edustanut Rauhamäki osallistui suunnistuksen MM- kisoihin Aviemoressa 1976. Hän oli viestijoukkueen ankkurina tuomassa Suomelle pronssia. Rauhamäen suoritusta tuossa kisassa haittasi se, että hänen kompassistaan valuivat nesteet ulos kesken matkan. == Saavutukset == * MM- pronssia viestissä 1976 * Jukolan viestin voitto 1977, ankkuriosuus == Lähteet == Luokka:Suomalaiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sälskärin majakka

Sälskär on majakka Ahvenanmaan pohjoisosassa Hammarlandin kunnan alueella. Axel Hampus Dalströmin suunnittelema majakka on rakennettu Sälskärin saarelle vuonna 1868. Vuonna 1949 Sälskärin majakka automatisoitiin. Sälskärissä oli kerrallaan 2 majakanvartijaa sekä majakkamestari, joka ei pääasiassa osallistunut majakanvartijan töihin, mutta valvoi sitä. Majakanvartioilla oli oma yhteinen talo ja majakkamestari asui omassa isommassa talossaan. Rakennukset purettiin automatisoinnin jälkeen. Saarella on nykyisinkin tosin 2 rakennusta, joiden väitetään olevan peräisin 1700-luvulta. Majakkamestareina toimivat: * Fredrik Wilhelm Grönlund (1868–1892) * Mats Robert Widlund (1893–1897) * Karl Edvard Holmberg (1898–1924) * Algot Hamnström (1925–1949) Majakkasaarelle järjestetään kesäisin retkiä, joilla kerrotaan Sälskärin majakan historiasta. Lisäksi Sälskärin vieressä on saari, Norra Sälskär, jossa pesii nykyisin ruokkeja. Majakanvartija Conrad Hägerin poika, Bengt Häger, opastaa retkiä ja on julkaissut vuonna 2004 majakan historiasta kertovan kirjan. Saari on nykyisin hieman metsittynyt ja sen keskellä on lampi. Rakennuksista on jäljellä kiviperustukset, sillä vain laudat purettiin. Myöskään saaren entinen satama ei ole enää jäljellä, mutta alempana kallioilla on liuska, johon laiva kiinnittyy. Majakkaa ovat myös tukeneet vaijerit, koska syysmyrsky vaurioitti majakkaa 1897. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Suomen Majakkaseura * Merenkulkulaitoksen sivu Sälskärista Luokka:Suomen majakat Luokka:Hammarland Luokka:Ahvenanmaan rakennukset ja rakennelmat
Nukutusaineallergia

Nukutusaineallergia on yliherkkyyttä nukutusaineille. Vakavimmillaan nukutusaineallergia voi johtaa rytmihäiriöihin. Sitä kautta potilaan sydän joudutaan pysäyttämään ja käynnistämään uudelleen. Tämä tapahtuu yleensä ihmisille, joilla on ennestään esimerkiksi vaara joutua anafylaktiseen šokkiin. Yleisesti lääkärit pyrkivät nukutusaineallergian todettuaan leikkaamaan potilaan paikallispuudutusta vahvemmassa puudutuksessa, joka idealtaan on kuitenkin sama. Potilas on tällöin hereillä koko ajan ja estetään "kaulurin" avulla näkemästä leikkauskohtaa, jolloin vältetään mahdollinen šokki. Omana aikakautenaan, oli niin kutsuttu eetterinukutus varsin yleistä Suomessa. Siihen ei vaadittu kovin korkeatasoista osaamista taikka koulutusta. Se oli käytännössä sotilaskenttäkelpoisuuteen soveltuva. Eetterin haittapuolia olivat herkkä syttyvyys eli räjähtämisherkkyys ja potilaan leikkauksen jälkeinen pahoinvointi sekä oksentelu. Siksi leikkaustilojen hyvä sähkömaadoitus oli merkittävällä sijalla. 1970-luvulla Suomessa siirryttiin eetterinukutuksesta paljolti, niin kutsuttuihin yhdistelmänukutuksiin. Niissä nukutusaineet annettiin leikattavalle potilaalle, sekä hengitysteitse että intravenoosisti. Erityisesti barbituraatit saattoivat aiheuttaa nukutuksiin liittyviä komplikaatioita, etenkin jos neula oli lävistänyt laskimosuonen huonosti taikka väärällä tavalla - tai jopa osunut valtimosuoneen laskimon sijasta. Barbituraatit saattoivat aiheuttaa esimerkiksi urtikariaa, taikka hengityselinten spastisuutta. Näihin liittyviä allergiatiloja voitiin hoitaa antihistamiiniaineilla ja lihasrelaksanteilla.Halldin, 1971: s. 188 Liian pieni annos anestesialääkettä voi johtaa potilaan hereilläoloon koko leikkauksen ajan, joten potilaan on erityisen tärkeää kertoa esimerkiksi mahdollinen särkylääkkeiden ja huumeiden väärinkäyttö, koska molemmat kasvattavat anestesia- ja särkylääkkeiden sietokykyä. ==Lähteet== *Halldin, Mats: Nukutus ja puudutus, SHKS-Wsoy, 1971. (s. 188-190) === Viitteet === Luokka:Allergiat
Jorma Karvonen

Jorma Karvonen (s. 16. lokakuuta 1949 Lammi) on entinen suomalainen suunnistaja ja hiihtosuunnistuksen maailmanmestari. Karvonen osallistui hiihtosuunnistuksen ensimmäisiin epävirallisiin MM-kisoihin Velingradissa 1972 ja sijoittui toiseksi parhaana suomalaisena neljänneksi. Seuraavana vuonna Sundsvallissa hän oli kuudes ja sijoittui joukkuekilpailussa hopealle. Hiihtosuunnistuksen ensimmäiset viralliset MM-kisat järjestettiin Hyvinkäällä 1975, ja Karvosesta tuli siellä kaksinkertainen mitalisti. Henkilökohtaisessa kisassa vain Olavi Svanberg oli Karvosta nopeampi, ja viestissä Pekka Pökälä, Heimo Taskinen, Karvonen ja Svanberg voittivat kultaa yli 25 minuutin erolla Ruotsiin. Vielä Velingradin MM-kisoissa 1977 Karvonen oli mukana saavuttaen henkilökohtaisen pronssin, mutta viesti päättyi Suomen osalta hylkäykseen. Kesäsuunnistuksen MM-kisoihin Jorma Karvonen osallistui Kongsbergissa 1978. Henkilökohtaisella matkalla hän oli kolmanneksi parhaana suomalaisena yhdeksäs. Viestissä hän suunnisti kakkososuuden ja oli hankkimassa Suomelle pronssia. Suomen mestaruuden tämä Lammin Säkiää ja Joutsenon Kullervoa edustanut mies voitti kerran kesällä ja kerran talvella. ==Saavutukset== ===Hiihtosuunnistuksessa=== * MM-kultaa viestissä 1975 * MM-hopeaa joukkuekilpailussa 1973 (epäviralliset kisat) ja henkilökohtaisessa kilpailussa 1975 * MM-pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa 1977 * MM- kisoissa henkilökohtaisessa kilpailussa neljäs 1972 (epäviralliset kisat) ja kuudes 1973 (epäviralliset kisat) * SM-kultaa viestissä 1977 ===Suunnistuksessa=== * MM-pronssia viestissä 1978 * MM-kisoissa yhdeksäs henkilökohtaisessa kilpailussa 1978 * SM-kultaa normaalimatkalla 1978 Luokka:Suomalaiset suunnistajat Luokka:Suomalaiset hiihtosuunnistajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Greater of Two Evils

The Greater of Two Evils on yhtyeen Anthraxin kokoelma-albumi, joka julkaistiin levy-yhtiöstä Sanctuary Records marraskuussa 2004. Albumissa on 14 Anthraxin kappaletta yhtyeen aikaisemman tuotannon (Neil Turbin & Joey Belladonna-ajan) albumeilta, jotka julkaistiin vuosien 1983 ja 1990 välillä. Nämä kappaleet on nauhoitettu uudelleen Anthraxin nykyisellä kokoonpanolla. Lopullinen kappalelista päätettiin äänestyksessä yhtyeen kotisivuilla. Kappaleet nauhoitettiin studiolla kahdessa päivässä. Albumilla piti alun perin olla toisia nimiä: "Metallum Maximum Aeturnum", "Old School, New School, Our School: Metallum Maximum Aeturnum" ja "Metal Thrashing Mad: Metallum Maximum Aeturnum". ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # # * Kappaletta "Gung-Ho" seuraa piilotettu kappale "Lone Justice", joka kestää 4:36 ;Japanin bonuskappaleet # * # # == Kokoonpano == * John Bush – laulu * Rob Caggiano – kitara * Scott Ian – kitara, taustalaulu * Frank Bello – basso, taustalaulu * Charlie Benante – rummut == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review * Imperiumi.net: Imperiumi.net == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2004 kokoelma-albumit Luokka:Anthraxin kokoelma-albumit
Sankey-diagrammi

Sankey-diagrammi on diagrammi, jolla kuvataan virtauksia. Yleisimmin sitä käytetään kuvaamaan jonkin prosessin energia- tai materiaalivirtoja. Se muodostuu kutakin virran komponenttia esittävistä nuolista, joiden koko kuvaa virran suuruutta. Luokka:Diagrammit Luokka:Virtausdynamiikka
Editors

Editors on birminghamilainen indie rock -yhtye, jonka muodostavat Tom Smith, Russell Leetch, Ed Lay, Justin Lockey ja Elliott Williams. Yhtyeen musiikkia on usein verrattu yhdysvaltalaiseen Interpoliin. Vuonna 2005 julkaistiin yhtyeen debyyttialbumi The Back Room, jonka suurimpia hittejä olivat ”Munich”, ”Bullets” ja ”Blood”. Parhaimmillaan albumi oli Britannian albumilistalla toisena. Kesäkuussa 2007 ilmestyi Editorsin toinen albumi An End Has a Start, joka kohosi Britannian albumilistan kärkeen. Sen single ”Smokers Outside the Hospital Doors” nousi brittilistalla ilmestymisviikollaan sijalle seitsemän. Muut albumin brittilistalle nousseet singlejulkaisut olivat ”An End Has a Start” ja ”The Racing Rats”. Suomessa An End Has A Start valittiin vuoden 2007 ulkomaiseksi albumiksi musiikkilehti Suen äänestyksessä. Vuoden 2009 albumi In This Light and On This Evening oli myös brittilistan ykkönen ja menestyi muuallakin Euroopassa. Single ”Papillon” oli brittilistalla sijalla 23 ja muun muassa Belgian singlelistan ykkönen. Huhtikuussa 2012 alkuperäiskitaristi Chris Urbanowicz lähti yhtyeestä. Syyksi ilmoitettiin musiikilliset erimielisyydet. Editorsin neljäs albumi The Weight of Your Love ilmestyi kesällä 2013. Levyllä ovat ensimmäistä kertaa mukana myös Urbanowiczin eron jälkeen yhtyeeseen liittyneet Justin Lockey ja Elliott Williams. == Albumit == * * * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Editorsin viralliset sivut * Luokka:Brittiläiset rockyhtyeet