EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Länsisalmi

Länsisalmi () on kaupunginosa Vantaan kaakkoisnurkassa Helsingin rajalla. Asutusta alueella on vain vähän: vuoden 2015 alussa kaupunginosan väkiluku oli vain 32. Kaupunginosassa toimii ruotsinkielinen alakoulu Västersundoms skola, johon tulee oppilaita myös muista kaupunginosista ja naapurikunnista. Maisema muodostuu suurimmaksi osaksi pelloista. Kaupunginosaa rajaavat pohjoisessa Porvoonväylä, lännessä Kehä III sekä etelässä ja idässä kaupunginraja. Alueen läpi kulkee Kehä III:a myötäillen Vuosaaren satamarata, joka Kehä III:n ja Porvoonväylän risteyksen tuntumassa sukeltaa Savion rautatietunneliin. Länsisalmi on myös vanha Helsingin maalaiskunnan maarekisterikylä, joka ulottuu Porvarinlahdelta Vaaralan teollisuusalueelle asti. Ruotsinkielinen nimi on keskiajalta (1347 Gudstensby, 1520 Wesster ssunde buw). Suomenkielinen nimi on annettu 1957 ja on vakiintunut käyttöön. Ruotsinkielinen ortografia tarkistettiin 1982 muotoon Västersundom. == Helsingin alueliitos == Kaupunginosan eteläkärki, ns. Västerkullan kiila, liitettiin Helsinkiin 1. tammikuuta 2009 osana Lounais-Sipoon osakuntaliitosta. Tällöin Itäväylän eteläpuolisesta osasta tuli osa Salmenkallion kaupunginosaa. Liitoksella muodostettiin maayhteys Helsingin ja Sipoon liitosalueen välille. Samalla katkesi Vantaan yhteys merelle, kun parin kilometrin pituinen kaistale Porvarinlahden merenrantaa siirtyi Helsingille. Helsingin puolelle jäi Vantaan maanomistusta ja Vantaan puolelle Helsingin maanomistusta. == Tulevaisuus == Länsisalmen kaupunginosaan suunnitellaan itämetron metroasemaa ja sen ympärille asuntoaluetta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Ville Kela

Ville Kela (s. 1. tammikuuta 1975) on suomalainen muusikko. Kelan ja hänen veljensä, laulaja-lauluntekijä Anssi Kelan, muusikkoura alkoi vuonna 1986 Yhdeksäs hetki -yhtyeestä, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Pekka ja Susi. Pekka ja Susi voitti rockin Suomen mestaruuden vuonna 1993. Yhtyeen hajottua 1999 Ville Kela on soittanut muun muassa Anssi Kelan taustayhtyeessä, Bilmossa sekä Aleksi Ojalan taustayhtyeessä. Hän on toiminut nykyään musiikin- ja maahanmuuttajaluokanopettajana Meritorin koulussa Espoossa. Vuodesta 2008 lähtien Kela on soittanut rumpuja Durak-yhtyeessä. Ville Kela on Pro Fide -yhtyeessä soittaneen Juha Kelan poika. Hän on naimisissa juontaja-toimittaja Eva Kelan kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kitaristit Luokka:Suomalaiset rumpalit Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kari Rahkamo

Kari Tapani Rahkamo (30. toukokuuta 1933 Lahti – 11. marraskuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen poliitikkoKuka kukin on 2003, s. 800. Helsinki 2002. ISBN 951-1-18086-X ja yleisurheilija. Rahkamo oli koulutukseltaan diplomi- insinööri ja puoluetaustaltaan kokoomuslainen. Hän työskenteli rakennushallituksessa toimistopäällikkönä 1976–1989 ja apulaisosastopäällikkönä 1989–1991. Rahkamo toimi Helsingin kaupunginjohtajana vuosina 1991–1996 pitkäaikaisen kaupunginjohtajan Raimo Ilaskiven seuraajana. Rahkamo oli presidentin valitsijamiehenä 1968. Lisäksi hän on toiminut Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1965–1987, puheenjohtajana 1987–1991 sekä kaupunginhallituksen jäsenenä 1969–1987. Rahkamo oli 1950-luvun lopulla kansainvälisen tason yleisurheilija lajinaan kolmiloikka. Hänen seuransa oli Helsingin Kisa-Veikot (HKV). Hänen kolmiloikkaennätyksensä on 16,40 metriä, pituushypyssä 734 senttimetriä. Rahkamo paransi aikanaan 1957–1960 Suomen ennätystä kuudesti. Hän edusti Suomea 31 maaottelussa, kaksi kertaa olympialaisissa eli 1956 Melbournessa 14:s tuloksella 15,21 ja 1960 Roomassa 8:s tuloksella 15,84 sekä EM-kisoissa kolme kertaa eli 1954, 1958 ja 1962. Uransa jälkeen hän toimi HKV:n puheenjohtajana 1963–1966.Siukonen, Markku: Suuri olympiateos 12: Urheilukunniamme puolustajat, Suomen olympiaedustajat 1906–2000, s. 263–264. Graface, Jyväskylä, 2001 ISBN 951-98673-1-7 Kaupunginjohtajan tehtävästä eläkkeelle jäätyään hän oli Suomen Keskusshakkiliiton (nyk. Suomen Shakkiliiton) puheenjohtajana vuodet 1998–2003. Stadin Slangi ry. valitsi Rahkamon vuoden 1996 Stadin Kundiksi Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta 1996. Stadin Friidu ja Kundi. Stadin Slangi. Viitattu 13.6.2015. Rahkamo oli taitoluistelija Susanna Rahkamon isä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Kari Rahkamon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Helsingin pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset kolmiloikkaajat Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Eero Rydman

Hjalmar Erik (Eero Hjalmar) Rydman (19. elokuuta 1889 Turku – 15. kesäkuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustajana 1927–1929 ja 1933–1936. Rydman oli Kansaneläkelaitoksen ensimmäinen pääjohtaja 1937–1944, minkä jälkeen hän toimi Helsingin kaupunginjohtajana 1944–1956. Hän oli ehdolla presidentinvaaleissa 1956.50-vuotias. Pääjohtaja Eero Rydman, Helsingin Sanomat, 19.08.1939, nro 221, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 17.08.2024 Rydman valmistui ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassisesta lyseosta 1906, filosofian kandidaatiksi 1909 ja filosofian maisteriksi 1910. Lakitieteen kandidaatiksi hän valmistui 1914 ja sai varatuomarin arvon 1917. Vuosina 1910–1911 Rydman opiskeli lakitiedettä Münchenin yliopistossa. Lakitieteen lisensiaatiksi Rydman valmistui vuonna 1947. Rydman toimi asianajajana Turussa ja Helsingissä 1914–1917 ja hän oli 1917–1918 Turun kaupunginvaltuuston sihteerinä. Suomen sisällissodan aikana Rydman oli Saariston vapaajoukossa joukkue- ja myöhemmin komppanianpäällikkönä. Sisällissodan jälkeen hänet nimitettiin puolustusministeriön suojeluskuntatoimiston päälliköksi vuoteen 1919 saakka sekä suojeluskuntain yliesikunnan hallinnollisen osaston päälliköksi vuoteen 1921 saakka. Hänet ylennettiin aktiivikapteeniksi 1920. Vuoden 1922 alusta aina vuoteen 1937 saakka Rydman oli Suomen Käsityöläis- Osakepankin johtokunnan jäsenenä. Kansaneläkelaitoksen pääjohtajaksi hänet nimitettiin 1937. Rydman toimi muun muassa eduskunnan maatalousvaliokunnan sihteerinä 1917 ja sotilasasiainvaliokunnan sihteerinä 1918–1919. Eduskunnan jäsenenä hän oli Uudenmaan läänin vaalipiiristä valittuna 1927–1929 ja 1933–1936. Vuonna 1933 hän oli perustuslakivaliokunnan puheenjohtajana. Rydman toimi Edistyspuolueen eduskuntaryhmän varapuheenjohtajana 1933–1935 ja puheenjohtajana 1936. Edistyspuolueen puoluetoimikunnan jäsenenä hän oli 1927 ja uudelleen vuodesta 1932 sekä puoluetoimikunnan varapuheenjohtajana vuodesta 1932. Rydman oli Helsingin rahatoimikamarin jäsenenä 1927 ja jälleen vuodesta 1933 alkaen. Helsingin kaupunginhallituksen jäsenenä Rydman oli vuodesta 1932, kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1931 ja valtuuston puheenjohtajana vuodesta 1937. Rydmanin veli Heikki Ritavuori (vuoteen 1905 Rydman) oli Edistyspuolueen poliitikko ja Suomen sisäasiainministeri, joka ammuttiin kotiovelleen vuonna 1922. Ritavuoren tyttärenpoika professori Pekka Tarjanne oli Liberaalisen Kansanpuolueen poliitikko. ==Lähteet== Luokka:Kansallisen Edistyspuolueen poliitikot Luokka:Helsingin pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Kansallisen Edistyspuolueen puheenjohtajat Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Kelan pääjohtajat Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Kyssäkaali

Kyssäkaali (Brassica oleracea var. gongylodes) eli kaalirapi on kaalin (Brassica oleracea) muunnos, joka on yleinen viljelykasvi Etelä- ja Keski- Euroopassa. == Kyssäkaalin viljely == Kyssäkaali on viljelykasvina varsin uusi, sillä sen viljely on aloitettu Euroopassa vasta 1500- ja 1600-luvun vaihteessa. Suomessa viljely on aloitettu paljon eteläisempää Eurooppaa myöhemmin, ja se on nykypäivänäkin vähäistä, vaikka kyssäkaali sopisikin käyttömahdollisuuksiensa ja kasvuvaatimuksiensa puolesta viljeltäväksi myös Suomessa. Suurin osa Suomen markkinoilla myytävistä kyssäkaaleista on peräisin Saksasta, missä kasvin viljely on yleistä. Kyssäkaali on nopeakasvuinen, ja siitä voidaan saada vuoden aikana jopa kolme satoa. == Ulkonäkö ja lajikkeet == Kyssäkaali muistuttaa ulkomuodoltaan lanttua ja naurista. Kyssäkaalin syötävä osa on sen mukula, ”kyssä”, tosin vartta käytetään yleisesti rehuna. Kyssäkaalin ulkomuoto vaihtelee lajikkeittain, joita on maailmassa muutamia kymmeniä. Yleisiä lajikkeita ovat muun muassa Lanro, Blavo, Kolibri ja Bocol. == Ravintosisältö == 100 grammaa kyssäkaalia sisältää 90 grammaa vettä, 4,2 grammaa hiilihydraatteja sekä vitamiineista erityisesti C-vitamiinia, jota voi olla kyssäkaalissa jopa 60 mg. Tämä vastaa 80 prosenttia aikuisen päivittäisestä saantisuosituksesta. Edellisten lisäksi 100 grammassa kyssäkaalia on useita hivenaineita, kuten 320 mg kaliumia (10 % päivän saantisuosituksesta). Kyssäkaalin proteiinipitoisuus on varsin pieni – 100 grammassa kyssäkaalia on proteiinia vain 0,5 grammaa. == Lähteet == * * Luokka:Kaalit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Paul Heyse

Paul Johann Ludwig von Heyse (15. maaliskuuta 1830 – 2. huhtikuuta 1914) oli saksalainen kirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1910. Heyse opiskeli klassisia kieliä ja käänsi monia italialaisia runoja saksaksi. Monia hänen runojaan on sävelletty liedeiksi. Hänen tunnetuin romaaninsa on Maailman lapset (Kinder der Welt) vuodelta 1873. Heyse kirjoitti yli sata novellia, joista monet sijoittuvat Italiaan tai muualle Välimeren seudulle. ==Suomennetut teokset== * Hans Lange: näytelmä viidessä näytöksessä. Suomentanut C. Edv. Törmänen. Hämäläinen, 1879. * Andrea Delfin. Suomentaneet Anton Oskar Forsman ja A. W. Ervasti. Oulun kirjapaino-osakeyhtiö, 1881. * Geoffroy ja Garcinde. Suomentanut Emil af Hällström. Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1882. * Gabriel serkku. Suomentanut Kaarlo -n. Bergbom, 1890. * Veljesten kesken: yksinäytöksinen huvinäytelmä. Suomentanut Hilda Asp. Telén, 1897. * Maria Magdalasta: 5-näytöksinen näytelmä. Suomentanut E. J. Lagerstedt, E. J.; Kustantaja ja julkaisuaika tuntematon. (Esitetty Suomen kansallisteatterissa 1903Katsaus. Kansallisteatteri. Valvoja 10/1903 s. 543–545 (45–47)) * Kaksi vankia: novelli. Suomentanut T. H. Karisto 1907. * Kleopatra: novelli. Paul Heyse, Hadrian raukka; Peter Rosegger, Hätäkaste. Suomentanut O. H-a. Karisto 1910. * Novelleja. Lilius & Hertzberg, 1911. * Naiskohtaloita. Suomentanut Helmi Setälä. Otava, 1911. * Unohtumattomia sanoja, WSOY 1911. Sarja: Lehtiä maailmankirjallisuudesta, n:o 4. * Trevison koru-ompelijatar. Suomentanut Helmi Krohn. Otava, 1913. * Tuhlaajapoika. Suomentanut Helmi Krohn. Otava, 1914. * Kiusaus. Suomentanut Antti Rytkönen. Karisto, 1917. * Sinisukan seikkailu. Suomentanut Toini Kivimäki. Karisto, 1929. ===Suomennettu runo=== Runo "Maailman arvoitus", suom. Uuno Kailas, on teoksissa: * Saksan kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Rafael Koskimies, Porvoo: WSOY, 1930 * Kaunis Saksa: sarja saksalaista lyriikkaa (WSOY 1924) * Maailmanarvoitus Wikiaineistossa == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia Paul Heysen e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta. == Lähteet == Luokka:Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1830 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Jaakko Salovaara

Jaakko Salovaara (s. 13. tammikuuta 1975), taiteilijanimeltään JS16, on suomalainen turkulaissyntyinen tanssimusiikkituottaja ja -muusikko. Salovaaran ensimmäinen julkaisu oli 16-vuotiaana vuonna 1991 tehty "Hypnosynthesis". Salovaara opiskeli sellon soittoa Turun konservatoriossa ja 20-vuotiaana hänet valittiin Turun kaupunginorkesterin sellistiksi – tehtävässä hän toimi vuoden verran. Salovaara tuli suomalaisessa musiikkielämässä ensi kerran tunnetuksi vuonna 1998 levyllään Stomping System. Vuonna 2000 hänen tuottamansa Bomfunk MC’s ja Darude nousivat Euroopan listojen kärkeen kappaleillaan "Freestyler" ja "Sandstorm". Nykyisin Salovaara tuottaa Mighty 44 -yhtyettä ja on jäsenenä Dallas Superstarsissa sekä Kendissä. Salovaaralla on levymerkki 16 Inch Records. Hän on voittanut tuottaja-Emman vuosina 1998–2000. Salovaara on Bassrock Music Publishing Oy (toimitusjohtaja Sirke Salovaara) ja Stargate Music Oy -yritysten hallituksen jäsen.Patentti ja rekisterihallitus. Yritystietojärjestelmä. ==Vaikuttanut kokoonpanoissa== *Kevyt Jee (Jaakko Salovaara & Niko Toiskallio (Nikke T/Chyde)) *Dallas Superstars (Jaakko Salovaara & Heikki Liimatainen) *Soup De Loop *Hausmylly (skrätsit levyllä Remix Schysteemi)https://www.discogs.com/Hausmylly-Remix- Schysteemi/release/654357 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.js16.com * http://www.16inchrecords.com * Ilkka Mattila: Jaakko Salovaara, Pioneer of Finnish hit * Ylen Elävä arkisto: Jaakko Salovaara, JS 16 * Jaakko Salovaara lauluntekijänä - Fono.fi Luokka:Suomalaiset elektronisen musiikin artistit Luokka:Suomalaiset musiikkituottajat Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Emma-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Maurice Maeterlinck

Maurice Polydore Marie Bernard Maeterlinck (29. elokuuta 1862 Gent – 6. toukokuuta 1949 Nizza) oli belgialainen kirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1911. Maeterlinckin katsottiin edustavan dekadenssia parhaimmillaan tai pahimmillaan. Hänestä tehtiin kreivi vuonna 1932. Oopperalaulaja, kirjailija Georgette Leblanc oli hänen pitkäaikainen kumppaninsa (1895–1918). == Maeterlinck ja suomalaiset taiteilijat == Maurice Maeterlinck vaikutti moniin suomalaistaiteilijoihin; ainoa F. E. Sillanpään suomentama teos on Maeterlinckin Köyhäin aarteet, jonka hän käänsi alkukielestä keskellä sisällissotaa. Sillanpää ei nähnyt Maeterlinckin näytelmää, mutta hän kuuli kirjailijasta viimeistään Tuusulassa vieraillessaan opiskeluvuosinaan Eero Järnefeltin perheessä. Maeterlinck vaikutti myös Arvid Järnefeltin näytelmiin Kuolema (1903) ja Hiljaisuudessa (1913). Järnefeltin Suvirantaa vastapäätä maantien toisella puolen oli Ainola, jonka isäntä Jean Sibelius sävelsi näyttämömusiikin (opus 46) Maeterlinckin tunnetuimpaan näytelmään Pelléas ja Mélisande, jonka pohjalta Claude Debussy teki samannimisen oopperan.Panu Rajala: Sillanpää syventyi Maeterlinckiin keskellä kapinasotaa Kirjailija Jalmari Finne suomensi Maurice Maeterlinckin sekä Maeterlickin pitkäaikaisen kumppanin Georgette Leblancin veljen Maurice Leblancin romaaneja ranskan kielestä. Kirjailija Juhani Aho puolestaan suomensi Maeterlinckin näytelmän Sininen lintu. Venäläinen teatterinuudistaja Konstantin Stanislavski ohjasi näytelmän kuuluisan kantaesityksen Moskovan Taiteelliseen teatteriinsa 1908. Myös kirjailija Maila Talvio on suomentanut Sininen lintu -näytelmän.Books ans writers; Maila Talvio (1871-1951) Uuden Suomen toimittaja, kirjailija Eino Palola puolestaan käänsi Maeterlinckin teoksen Kuolema. == Suomennettuja teoksia == *Sisar Beatrice (Soeur Béatrice, 1901). Suomentanut Jalmari Finne. 1903. *Mehiläisten elämää (La vie des abeilles ,1901). Suomentanut Anna Fieandt. Otava, 1910. *Sininen lintu (L'oiseau bleu, 1908). Suomentanut Maila Talvio. WSOY, 1913. 2. painos 1921, suomentanut Juhani Aho. *Köyhäin aarteet (Le trésor des humbles,1896). Suomentanut F. E. Sillanpää. WSOY, 1918. 2. painos 1921. * Kuolema (La Mort, 1908). Suomentanut Eino Palola. Karisto, 1918. *Haudattu temppeli (Le temple enseveli, 1902). Suomentanut Armas Hämäläinen. Kirja, 1924. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia Maurice Maeterlinckin teoksia Project Gutenbergissä ja Projekti Lönnrotissa. * Luokka:Belgialaiset kirjailijat Luokka:Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Gerhart Hauptmann

Gerhart Hauptmann (15. marraskuuta 1862 Sleesian Obersalzbrunn – 6. kesäkuuta 1946 Agnetendorf, nyk. Jagniątków) oli saksalainen kirjailija, joka syntyi silloisessa Preussissa nykyisen Puolan alueella. Hän sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon 1912. Hän opiskeli ensin Breslaun taideakatemiassa kuvanveistoa, ja siirtyi sieltä Jenan yliopistoon ja edelleen Roomaan ja Berliiniin. Italiassa ollessaan hän päätti hylätä kuvanveiston ja ryhtyä kirjailijaksi. Häntä pidetään saksalaisen naturalismin perustajana. Vuonna 1889 julkaistu esikoisnäytelmä Vor Sonnenaufgang (Ennen päivänkoittoa) aiheutti skandaalin, mutta teki Hauptmannista kuuluisan. Näytelmässä kuvataan alkoholistiperhettä, jossa juominen siirtyy perintönä lapsille. Se oli realistinen kuvaus ajan sosiaalisista ongelmista ja ennakoi saksalaisessa draamassa vallinneen retorisen ja tyylitellyn kauden loppumistaGerhart Hauptmann Encyclopedia Britannica. Vuonna 1892 ilmestynyt Hauptmannin näytelmä Kankurit vakiinnutti hänen asemansa. Hänen tyyliinsä kuuluneet pateettiset ja synkät dialogit ja riipaisevat ihmiskohtalot olivat keskeisesti esillä. Roolihenkilöt ovat sleesialaisia kutojia, jotka aloittavat vuonna 1844 kapinan, koska pelkäävät kutomakoneiden vievän heiltä ammatin. Ilmestymisaikanaan näytelmä oli rakenteeltaan uudenlainen, sillä yksikään roolihenkilö ei nouse siinä pääosaan, vaan koko kankurijoukko toimii yhdessä. Kankurit ja vuonna 1911 ilmestynyt näytelmä Rotat luetaan Hauptmannin pääteoksiksi, ja niillä oli suuri osuus hänen saamaansa Nobelin kirjallisuuspalkintoon. Hän laajensi seuraavissa näytelmissä aihepiiriään historiallisiin aiheisiin, symboliikkaan ja nietscheläisvaikutteisiin teoksiin. 1930-luvulla Hauptmann julkaisi useita porvariston elämää kuvaavia teoksia. == Teoksia == * Ennen päivänkoittoa (Vor Sonnenaufgang, 1889) * Kankurit (Die Weber, 1892) * Rotat (Die Ratten, 1911) * Atlantis (1912) * Soanan kerettiläinen (Der Ketzer von Soana, 1918) * Der Insel der großen Mutter (1928) ==Palkinnot ja tunnustukset== *Nobelin kirjallisuuspalkinto 1912 *Adlerschild des Deutschen Reiches 1922 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luettelo Hauptmannin näytelmien esityksistä Suomessa Ilona-tietokanta Luokka:Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1946 kuolleet
Grazia Deledda

Grazia Deledda (27. syyskuuta 1871 Nuoro – 15. elokuuta 1936 Rooma) oli italialainen kirjailija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1926. Deleddan teokset käsittelevät elämän peruskysymyksiä: rakkautta, kuolemaa ja kärsimystä. Hän kuvailee kotiseutunsa Sardinian kansanelämää tunteella ja eläytyen. Hän sai vaikutteita dekadenssin ja verismin edustajilta. Deledda lopetti koulunkäynnin jo kymmenvuotiaana, mutta otti yksityistunteja ranskan ja italian kielissä.Deledda Petri Liukkonen (author) & Ari Pesonen. Kuusankosken kaupunginkirjasto 2008 Italianopettaja kehui tytön kirjoittamia kotiaineita, ja käski tämän tarjota kirjoituksiaan julkaistavaksi. Deledda lähetti novellin muotilehteen, joka julkaisi sen. Ensimmäinen romaani ilmestyi vuonna 1892, mutta vasta romaanista Elias Portolú (1903) tuli varsinainen menestystarina. Deledda edusti verismiä, kuten kollegansa Matilde Serao. Nobelin kirjallisuuspalkinto oli 1926 tajolla Seraolle, mutta hänen äärinationalismin ja sodan vastainen toimintansa aiheutti sen, että valtion taholta sitä vastustettiin, ja palkinnon sai Deledda.Anita Trivelli, Matilde Serao, Women Film Pioneers Project, Columbia edu, viitattu 12.9.2021 Verismi, Tieteen termipankki, viitattu 12.9.2021 == Suomennettuja teoksia == * Marianna (Marianna Sirca, 1915), suom. Jalmari Hahl, 1928 * Äiti (La Madre, 1920), suom. Jalmari Hahl, 1928 * Pako Egyptiin (La fuga in Egitto, 1925) , suom. Jalmari Hahl, 1928 * Elias Portolú (Elias Portolú, 1903), suom. Jalmari Hahl, 1928 * Kotikaiho (Nostalgie, 1905), suom. Jalmari Hahl, 1929 * Muratti (L'edera, 1908), suom. Jalmari Hahl, 1929 * Kuin ruo'ot tuulessa (Canne al vento, 1913), suom. Taru Nyström, 2021 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia Grazia Deleddan e-kirjoja Projekti Lönnrotilta. * Nobel palkinnon saaja Grazia Deledda, Suomen Kuvalehti, 26.11.1927, nro 48, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Karl Adolph Gjellerup

Karl Adolph Gjellerup (2. kesäkuuta 1857 – 11. lokakuuta 1919) oli tanskalainen runoilija ja romaanikirjailija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1917 yhdessä maanmiehensä Henrik Pontoppidanin kanssa. Hän oli modernismin edelläkävijöitä ja kirjoitti nimellä Epigonos. Gjellerupin tunnetuin teos on Germanernes Lærling vuodelta 1882. Se on osittain omaelämäkerrallinen romaani nuoresta miehestä, joka kasvaa vakaumuksellisesta kristitystä saksalaismieliseksi ateistiksi ja intellektuelliksi. == Lähteet == Luokka:Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet
Waldo

Waldo (oik. Marko Reijonen, s. 26. syyskuuta 1967) on suomalainen muusikko. Hänen soolohittejään olivat jamaikalaistyylisellä aksentilla tulkitut "It's About Time" ja "Feel So Good" vuonna 1995. Vuosituhannen vaihteessa Waldo oli keulakuva nimeään kantavassa yhtyeessä Waldo’s People. Waldon ja Waldo’s Peoplen neljästä albumista kolme on myynyt Suomessa kultalevyyn oikeuttavan määrän.Kultalevyhaku (IFPI) linkki Hän on tehnyt musiikkia myös muille artisteille mm. Christian Forssille sekä Antti Tuiskulle. Waldo’s People edusti Suomea Euroviisuissa vuonna 2009. Yhtye pääsi kaksiosaisen kilpailun finaaliin, mutta sijoittui finaalin viimeiseksi.Waldo's People lauloi Euroviisu-finaaliin Marko Reijosen isä oli Suomeen mm. Kauniiden ja rohkeiden näyttelijöitä kiertueelle tuonut Heikki "Hessu" Reijonen. Hänen siskonsa Mia oli kilpailijana suomalaisen Big Brother -televisiosarjan toisella tuotantokaudella Mian julkkisveli SubTV:n uutinen 19.10.2006. Reijonen asuu perheensä kanssa Lepsämässä Nurmijärvellä. Reijosella on kolme lasta Kia Reijonen ja Janette Reijonen sekä Rasmus Reijonen. Hänellä on myös ollut kauppakeskuksissa Sello ja Myyrmanni vaateliike nimeltä Waldo's Clothing Waldo's kauppakeskus Sellossa Waldo's kauppakeskus Myyrmannissa . Kaupat ovat kuitenkin lopettaneet jo toimintansa. Waldo osallistuu Vain elämää -tv- ohjelman 15. tuotantokaudelle. ==Diskografia== ===Albumit=== * It's About Time (Blue Bubble 1995) * The Riddle (Blue Bubble 1996) ===Singlet=== * "Forever" (1995) * "It's About Time" (Remixed 1995) * "Feel So Good" (Blue Bubble 1995) * "Be Bop A Lula" (Blue Bubble 1995) * "Move Your Body" (Blue Bubble 1996) * "Give Me Your Love" (Blue Bubble 1995) * "Gimme, Gimme" (Blue Bubble 1996) * "The Look" (Native Dance) * "Cool Lover" (Blue Bubble 1997) * "Ooh-la-la" (Blue Bubble 1997) * "Face The Fact" (Warner 2003) * "Yellow Sky" (Warner 2003) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Yhtyeen virallinen kotisivu *Ylen Elävä arkisto: Waldo´s People: Lose Control *Suomen kovin eurodance-tähti täyttää 50 vuotta: "Nykyään viisikymppinen ei ole enää ikäloppu!" (voice.fi) Luokka:Suomalaiset eurodanceartistit ja -yhtyeet Luokka:Suomalaiset laulaja- lauluntekijät Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Waldo’s People

Waldo’s People on suomalainen elektronista tanssimusiikkia esittävä yhtye. Yhtyeen solisti ja kantava voima on muusikko Waldo alias Marko Reijonen. Waldo’s People vaikutti erityisesti 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa suomalaiseen elektroniseen tanssimusiikkiin. Se oli ensimmäinen suomalainen yhtye, jonka musiikkivideo ”U Drive Me Crazy” soi säännöllisesti musiikkitelevisio MTV:n pohjoismaisessa versiossa. Vuonna 2008 yhtye teki paluun ja uusi single ”Back Again” julkaistiin 19. toukokuuta 2008. Waldo’s People valittiin edustamaan Suomea ”Lose Control” -kappaleella vuoden 2009 Eurovision laulukilpailun semifinaalissa 12. toukokuuta 2009 Moskovassa. Yhtye pääsi tuomariäänin laulukilpailun finaaliin, jossa se esiintyi toiseksi viimeisenä. Finaalin lopputuloksissa Waldo’s People jäi kuitenkin viimeiseksi 22 pisteellä. Kyseessä on yksi kaikkien aikojen suurimmista finaalin viimeiseksi jääneen laulun pistemääristä Euroviisuissa. Yhtyeen päävokalisteina olivat vuosina 1998-2000 Christa Renwall ja Jessica Appelgren. Vuoden 2008 yhtyeen paluun jälkeen päävokalistina aloitti Karoliina Kallio, joka oli mukana yhtyeessä vuodet 2008-2021. Vuonna 2021 Kallio jätti yhtyeen ja päävokalistina aloitti Astrid Nicole. == Julkaisut == === Albumit === * * * * === Singlet === * ”U Drive Me Crazy” (1998) * ”I Dream” (1998) * ”Let’s Get Busy” (1998) * ”Let’s Get Busy” Limited edition (1998) * ”No Man’s Land” (2000) * ”1000 Ways” (2000) * ”1000 Ways (Remixes)” (2000) * ”Bounce (To The Rhythm Divine)” (2000) * ”Back Again” (2008) * ”Emperor’s Dawn” (2008) * ”Lose Control” (2008) * ”New Vibration” (2009) * ”I Wanna Be A Rockstar” (2010) * "I Wanna Be A Rockstar (Remixes)" (2010) * "Jackpot (Feat. LA-X)" (2010) * "Echo (Feat. Fawni)" (2011) * "You" (2014) * Movetron & Waldo's People - Nousee Feat. Oku Luukkainen (2019) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yhtyeen virallinen kotisivu * Yle Elävä arkisto: Waldo´s People: Lose Control Luokka:Suomalaiset eurodanceartistit ja -yhtyeet Luokka:1990-luvun suomalaiset yhtyeet ja sooloartistit Luokka:Suomen euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2009 euroviisuedustajat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Władysław Reymont

Władysław Stanisław Reymont, alun perin Rejmont, (7. toukokuuta 1867–5. joulukuuta 1925) oli puolalainen kirjailija. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1924. ==Elämä ja ura== Reymont opiskeli räätäliksi, mutta ei kuitenkaan harjoittanut tätä ammattia, vaan hän karkasi 18-vuotiaana kiertävän teatterin matkaan ja päätyi rautatieristeyksen portinvartijaksi. Hän alkoi varsin nuorena lähettää kirjoittamiaan kertomuksia lehtiin ja sai novellejaan ja muutaman näytelmän julkaistua. Reymont muodosti yhdessä muiden kirjailijoiden kanssa vuonna 1918 Skamander-ryhmän samannimisen kirjallisuuslehden ympärille. Nobel-palkinto myönnettiin ennen kaikkea neliosaisesta teoksesta Talonpoikia (Chłopi, 1902–1909). Hän kuvaa teoksessa maaseudun murrosaikaa naturalismin ja realismin hengessä, mutta siinä on myös viitteitä symbolismiin ja kreikkalaiseen mytologiaan. Sitä varhaisemmassa teoksessa Luvattu maa (Ziemia obiecana, 1899) hän kuvaa työläiselämää omien Łódźin-kokemustensa perusteella. Andrzej Wajda on vuonna 1974 ohjannut filmiversion Luvatusta maasta. ==Suomennetut teokset== * Talonpoikia I–IV Syksy, talvi, kevät, kesä (Chłopi). Suom. R[eino] Silvanto. Helsinki: WSOY 1949 – 2.p.; Helsinki: WSOY 1977 ISBN 951-0-07576-0 (koko teos) * Luvattu maa (Ziemia obiecana), suom. Reino Silvanto, Helsinki: Otava 1937 ;Novellit * Ennen aamunsarastusta (Przed świtem). Suom. V. K. Trast. Teoksessa Slaavilaisten kirjallisuuksien kultainen kirja. WSOY Porvoo 1936 * Luvattu maa: katkelma romaanista. Suom. Reino Silvanto. Teoksessa Nobel-kirjailijat: maailmankirjallisuuden mestarit. 2, Helsinki: Otava: Valitut Palat 1977 ISBN 951-1-04345-5 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Puolalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Laajalahti (Kokkola)

Laajalahti () on osin Kokkolassa ja Kruunupyyssä sijaitseva entinen merenlahti, joka 1969 padottiin teollisuuden tarpeisiin makeanvedenaltaaksi. Laajalahden hiekkaranta on myös suosittu uimapaikka. Osa Laajalahden alueesta kuuluu Natura 2000 -luonnonsuojelualueisiin erityisesti arvokkaan linnustonsa vuoksi. Alue kuuluu myös valtakunnalliseen lintuvesiensuojeluohjelmaan. Laajalahden eteläosassa, lähellä nykyistä valtatietä 8, Kruunupyyn puolella sijaitsi 1930–1950-luvuilla lentopaikka. Se oli lahden poukamassa vesijättömaalla oleva nurmikenttä, joka perustettiin alun perin Kauhavan Ilmasotakoulun leirikentäksi. 1950-luvulla pääkäyttäjiä olivat Kokkolan Ilmailukerhon purjelentäjät. Siellä oli myös Ilmavoimien vuonna 1931 rakentama lentokonehalli, joka 1960-luvun alussa siirrettiin Kruunupyyn lentoasemalle. Ilmavoimat käytti kenttää vilkkaasti jatkosodan aikana maa- ja ilmamaaliammuntoihin, joita suoritettiin Laajalahden alueella sekä meren päällä Ykspihlajan edustalla. Nykyään kenttäalue on maatalouskäytössä. == Aiheesta muualla == * Kokkolan ulkoilureitit: Laajalahti Luokka:Suomen lentopaikat Luokka:Suomen sodanaikaiset lentokentät Luokka:Kokkolan järvet Luokka:Suomen tekojärvet
Rabindranath Tagore

Rabindranath Tagore (, 7. toukokuuta 1861 – 7. elokuuta 1941) oli intialainen kirjailija, filosofi, runoilija, lauluntekijä ja muusikko. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1913 runoteoksesta Uhrilauluja (Gitanjali: Song Offerings). Hän oli ensimmäinen aasialainen Nobel-palkinnon saaja. Tagore on vaikuttanut vahvasti bengalinkielisen kirjallisuuden kehittymiseen, ja hän on tehnyt Intian kirjallisuutta tunnetuksi myös lännessä. Hän kirjoitti bengaliksi, mutta käänsi itse teoksiaan englanniksi.Lasipalatsin Kirja Tagore opiskeli Englannissa, muttei suorittanut siellä tutkintoa. Hänet lyötiin Englannissa ritariksi vuonna 1915, mutta hän peruutti ritariutensa pari vuotta myöhemmin protestiksi brittien Intian-politiikkaa vastaan. Tagoren teoksiin kuuluu runoja, romaaneja, esseitä, novelleja ja matkakertomuksia. Hän kirjoitti ja sävelsi myös useita lauluja, muun muassa Intian kansallislaulun ja Bangladeshin kansallislaulun. == Suomennetut teokset == * Uhrilauluja, Kustannusosakeyhtiö Kirja 1917. (Gitanjali: Song Offerings, 1910) Suom. Eino Leino. Näköispainos: ntamo 2012. * Haaksirikko, 1922. (The Wreck, 1921) * Elämäni muistoja, muistelmat. Otava 1923. (Jivansmriti, 1912) Suom. J. A. Hollo. * Ahnaat paadet ynnä muita kertomuksia, Otava 1924. (The Hungry Stones, 1916) Suom. J. A. Hollo * Pimeän kammion kuningas ja muita draamoja. Otava 1924. (Raja, 1910) * Gora, romaani. Otava 1925. (Gora, 1910) * Sādhanā. Elämän oleellistaminen, Otava 1926. (Sadhana: The Realisation of Life, 1913) Suom. J. A. Hollo * Persoonallisuus. Otava 1928. Suom. J. A. Hollo * Koti ja maailma, romaani. Otava 1937. (Ghare Baire, 1916) Suom. J. A. Hollo. * Puutarhuri (The Gardener, 1913), Suom. Eino Leino, Kirja, 1913. – 2. p. Otava, 1924. – Vuonna 1967 ilmestynyt nide sisältää myös teoksen Sadhana: elämän oleellistaminen (Sadhana: The Realisation of Life, 1913) Suom. J. A. Hollo. Otava, 1926. * * Ihmiskunnan uskonto Biokustannus 1990. Johdanto Andrew Robinson; suom. Heikki Eskelinen. * * * * * * * * Gitanjali. Basam Books 2013. (Gitanjali, 1910) Suom. Hannele Pohjanmies. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia Rabindranath Tagoren e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta Luokka:Intialaiset filosofit Luokka:Intialaiset kirjailijat Luokka:Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Kansallislaulujen säveltäjät Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Carl Spitteler

Carl Spitteler (24. huhtikuuta 1845 Liestal, Sveitsi – 29. joulukuuta 1924 Luzern, Sveitsi) oli sveitsiläinen runoilija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1919. Hänen teoksensa ovat pessimistisiä sankaritarinoita. Arthur Schopenhauerin filosofia vaikutti Spittelerin maailmankuvaan ja tuotantoon. Spitteler oli nuorena kiinnostunut musiikista ja piirtämisestä ja opiskeli teologiaa. Hän työskenteli opettajana Venäjällä Pietarin suomalaisissa perheissä ja kävi Suomessa useita kertoja. Myös kotimaassaan hän toimi kotiopettajana. ==Suomennetut teokset== * Turun pommitus: mukaeltu kertomus eräästä uuden ajan historian tapahtumasta, Turku: Turkuseura - Åbosamfundet 2011 ISBN 978-952-67404-1-6 * Isoäiti, kertomus, teoksessa: Lapsi maailmankirjallisuudessa, toim. I. Havu, Turku Kirjokansi 1946 ===Suomennettuja runoja=== * Aadamin lepo (Adamsruh), suom. Juhani Siljo, teoksissa: Saksan kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Rafael Koskimies, Porvoo: WSOY, 1930 ja Selvään veteen: runoja ja tunnuslauseita, Helsingissä: Otava, 1919 verkossa. Runo kokoelmasta Balladen, 1896; osa VIII. Denkwürdigkeiten. * Isä (Der Vater), suom. Uuno Kailas, teoksissa: Kaksikymmentäyksi Nobel-runoilijaa, toim. Aale Tynni, Helsinki: WSOY 1976 ISBN 951-0-07416-0, Kaunis Saksa: sarja saksalaista lyriikkaa, suom. Uuno Kailas, Porvoo WSOY 1924 ja Juri Nummelin, Titaanien laulu: ja muuta historiallista, eksoottista ja kauhurunoutta, Helsinki: ntamo 2014 ISBN 978-952-215-511-5 * Kuollut Maa (Die tote Erde: legende), suom. Yrjö Jylhä, teoksissa: Kaksikymmentäyksi Nobel-runoilijaa ja Yrjö Jylhä, Runon pursi: maailmankirjallisuuden kertovaa runoutta, Porvoo, Helsinki WSOY 1934 (3. p. WSOY 1980). – Runo kokoelmasta Balladen, 1896; osa I. Kosmisch und mythologisch. * Kuollut Maa: legenda (Die tote Erde: legende), suom. Juhani Siljo, teoksissa: Saksan kirjallisuuden kultainen kirja ja Selvään veteen: runoja ja tunnuslauseita. – Runo kokoelmasta Balladen, 1896, osa I: Kosmisch und mythologisch. ;LähdeCarl Spitteler, Luettelo suomennetuista runoista. Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta. Päivitetty 28.9.2021, viitattu 28.9.2021 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Petri Liukkonen, Carl Spitteler Authors' Calendar 2008 Luokka:Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Sveitsiläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1845 syntyneet Luokka:Vuonna 1924 kuolleet
Jori Roosberg

Jori Allan Petteri Roosberg (o.s. Sjöroos, s. 1976 Turku) on suomalainen muusikko ja tuottaja. == Ura == Sjöroos oli PMMP-yhtyeen musiikin pääasiallinen säveltäjä sekä tuottaja. PMMP:tä hän tuotti taiteilijanimellä Think Ink. Sjöroos on kertonut, että vielä 2010-luvun taitteessa hän ei kiinnittänyt sanoituksiin – PMMP:nkään – juuri mitään huomiota. PMMP:n perheväkivallasta kertovaa ”Joku raja” -kappaletta lukuun ottamatta PMMP:n sanoitukset olivat Sjöroosille silkkaa sanahelinää – vaikka PMMP:n pääasiallista sanoittajaa Paula Vesalaa pidetään yhtenä Suomen parhaista pop- musiikin säveltäjistä ja sanoittajista. Sittemmin Sjöroosin mielipide muuttui, ja hän on todennut, että: ”Sanat on 45 prossaa biisistä, musa 55.” Häntä pidetään tyypillisenä tuottajana: hän on arvostettu musiikkipiireissä, mutta suurella yleisöllä ei välttämättä ole selvää kuvaa siitä, millainen henkilö on kyseessä. Sjöroos vaikutti 1990-luvun alkupuolella rumpalina Thergothon- yhtyeessä, jonka sanotaan olevan yksi doom metalin alagenren funeral doomin edelläkävijöistä. Sjöroos tuotti Ismo Alangon ja Teho Majamäen vuonna 2008 ilmestyneen Blanco Spirituals -albumin.Mesta: Ismo Alanko saa levylleen huippuosaajia(Luettu 31. lokakuuta 2007) Jori Sjöroos sai 2009 Teosto- palkinnon yhdessä Mira Luodin ja Paula Vesalan kanssa PMMP:n levystä Veden varaan.Helsingin Sanomat 2.12.2009 s. C 2. Vuonna 2015 PMMP:n ja Magenta Skycoden uran loppumisen jälkeen Sjöroos on perustanut uuden projektin nimeltä ROOXX, jolta julkaistiin ensimmäinen kappale ”Breath In” lokakuussa 2015. Vasta vuonna 2017 Sjöroos julkaisi ensimmäisen kappaleensa omalla nimellään. ”Animals”-kappale nousikin YleX:n viikon parhaimpien biisien listalle. Kyseessä on lähes suora jatkumo Sjöroosin aiemmalle ROOXX-projektille. Molemmissa laulavat Ringa Manner ja Markus Perttula. Roosberg oli tuottajana Vestan esikoisalbumilla Lohtulauseita. == Yksityiselämä == Sjöroos on naimisissa Chisun kanssa. He vaihtoivat avioiduttuaan vuonna 2019 yhteiseksi sukunimekseen Roosberg, joka on yhdistelmä heidän aiemmista sukunimistään Sjöroos ja Sundberg. == Diskografia == === Magenta Skycode === ==== Albumit ==== * * ==== EP:t ja singlet ==== * * (7") * (digi-single) * (12"/Digi) *Sadboi (2019) === Fu-Tourist === ==== Albumit ==== * ==== EP:t ja singlet ==== * * * * === Tuottajana === * (PMMP) * (PMMP) * (PMMP) * (PMMP) * (Ismo Alanko Teholla) * (PMMP) * (PMMP) *Lohtulauseita (2018) (Vesta) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:PMMP Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset musiikkituottajat Luokka:Emma-palkinnon saajat
Centre-Val de Loire

Centre-Val de Loire, aiemmin , on hallintoalue Ranskan keskiosassa. Alueen hallinnollinen pääkaupunki on Orléans. Alueella asuu 2,5 miljoonaa ihmistä. Loirejoki virtaa alueen halki. Centre-Val de Loire koostuu kuudesta departementista: *Cher (18) *Eure-et-Loir (28) *Indre (36) *Indre-et-Loire (37) *Loir-et-Cher (41) *Loiret (45) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Aluehallinnon www-sivut * Alueen matkailusivusto *
Njassa

thumb|Njassa Helsingin musiikkimessuilla 2012. Njassa (joskus myös General Njassa tai Dj Njassa, oik. Jyrki Leo Jantunen, s. 2. marraskuuta 1962 Helsinki) on helsinkiläinen radiotoimittaja, DJ ja muusikko. Hän työskentelee toimittajana Radio Helsingissä. Valtakunnalliseen julkisuuteen hän tuli Levyraati-ohjelman vakiojäsenenä. Jyrki Jantusen isä työskenteli poliisina ja ravintolan portsarina, äiti tehtaassa ja siivoojana. Jantunen otti kutsumanimensä vanhasta maantiedon kirjasta. Njassamaa oli Malawin entinen nimi. Jimi Suménin ja Kari Kalénin vuonna 1983 tuottamalla Art of Breeding -kokoelmalevyllä ollutta General Njassa And His Lost Divisionin kappaletta ”I'm Young, Beautiful and Natural” pidetään ensimmäisenä suomalaisena hip hop- eli rap-levytyksenä. Samana vuonna Njassa toimi myös Musta Paraati -goottimusiikkiyhtyeen laulusolistina. Vuonna 1985, 22 vuoden iässä Njassaa pyydettiin töihin Radio Cityyn, jossa työ jatkui 15 vuotta. Vuodesta 2000 lähtien hän on työskennellyt Radio Helsingissä. Njassa on osallistunut myös television ohjelmien Tänään, tässä ja nyt (1987–1989) ja NoTV (1990–1991) tekemiseen. Hän oli Levyraadin vakiojäsen vuosina 2002–2005. Joulukuussa 2011 Njassa palkittiin Suomi-palkinnolla. Palkintoraadin mukaan Jyrki Jantunen oli ollut ”eturivissä uudistamassa, elävöittämässä ja piristämässä suomalaista kaupunki- ja nuorisokulttuuria jo yli 30 vuotta.” Kesäkuussa 2022 Helsingin kaupunki palkitsi Njassan Helsinki-mitalilla. Kaupunginhallituksen päätöksessä perusteiksi mitalin myöntämiselle kerrotaan Jantusen vuosikymmeniä kestänyt työ helsinkiläisten musiikkimaailman avartamisessa. Vuonna 2015 Njassa sairastui paksusuolen syöpään. Hän kertoo selviytymistarinansa Elina Järven ja Olga Poppiuksen kirjassa Elämäni ennen kuolemaa (2017). Hänellä on vuonna 1996 syntynyt tytär. == Kirjat == * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Njassa Radio Helsingin sivuilla * Njassan viimeinen paluu Radio Cityn alkuperäiseen studioon (2000) Video, 31 min. Yle Areena. Luokka:Suomalaiset DJ:t Luokka:Suomalaiset rocklaulajat Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat Luokka:Suomalaiset hip hop -artistit Luokka:Suomalaiset televisiokasvot Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mariner 1

Mariner 1 oli Mariner-ohjelman ensimmäinen planeettaluotain. Sen tehtävänä oli Venus-planeetan ohilento, mutta se jouduttiin tuhoamaan laitevian vuoksi 293 sekuntia laukaisun jälkeen, 22. heinäkuuta 1962. Mariner 1:n tehtävän suoritti sen identtinen varakappale Mariner 2. Mariner 1 ja 2 -luotaimet olivat yksinkertaistettuja versioita Ranger-ohjelman Block I -luotaimista. Mariner- luotain koostui 100 cm halkaisijaltaan olleesta kuusikulmaisesta rungosta, johon oli kiinnitetty luotaimen energian tuottavat aurinkopaneelit, mittalaitemastot ja antennit. Tutkimuslaitteistoina luotaimessa olivat kallistettavalle alustalle kiinnitetyt mikroaalto- ja infrapunaradiometrit, mikrometeoriittisensori, aurinkoplasmasensori, varautuneitten hiukkasten sensori ja magnetometri. Nämä mittalaitteet oli suunniteltu mittaamaan Venuksen pintalämpötilan jakautumista ja tekemään perusmittauksia planeetan kaasukehästä. Venuksen tiheän pilvipeitteen vuoksi luotaimiin ei asennettu kameroita. *Luotaimen massa: 203 kg *Kantoraketti: Atlas-Agena == Aiheesta muualla == JPL - Past Missions: Mariner 1&2 Luokka:Mariner-ohjelma Luokka:Avaruusluotaimet Luokka:Vuoden 1962 avaruustoiminta de:Mariner#Mariner 1 und 2
Stefania Belmondo

Stefania Belmondo (s. 13. tammikuuta 1969 Vinadio, Cuneo, Italia) on italialainen hiihtäjä ja moninkertainen arvokisavoittaja. Hän aloitti hiihtämisen varhain jo kolmen vuoden iässä. Maailmancupissa hän debytoi kaudella 1988–1989 ja arvokisoissa Calgaryn olympialaisissa 1988. Ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa hän voitti Soldier Hollowissa kaudella 1989–1990. Ensimmäiset arvokisamitalinsa Belmondo saavutti 1991 Val di Fiemmen MM-hiihdoista, joissa hän sijoittui 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa pronssille, ja oli mukana Italian naisten hopealle hiihtäneessä viestijoukkueessa. 1992 Albertvillen olympialaisissa Belmondo voitti 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun ja oli toinen takaa-ajossa. 1993 MM- hiihdoissa Ruotsin Falunissa hän voitti 15 kilometrin takaa-ajon ja 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun sekä hopeaa viestijoukkueessa. 1994 talviolympialaisissa Lillehammerissa hän voitti kaksi pronssia, takaa-ajosta ja viestistä. Hän kärsi pitkän aikaa oikean jalan varpaansa kanssa, ja sen johdosta hänelle tehtiin useampi leikkausoperaatio, mikä merkittävästi haittasi hänen hiihtojaan. 1997 MM-hiihdoissa Norjan Trondheimissa Belmondo palasi hiihtomaailman terävimmälle huipulle saavuttamalla neljä hopeamitalia. 1998 olympialaisissa Japanin Naganossa Belmondo hiihti hopealle 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja pronssille Italian viestijoukkueessa. 1999 Ramsaussa hän voitti kaksi maailmanmestaruutta, 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja takaa-ajossa, sekä oli jälleen kerran mitaleilla myös viestissä tällä kertaa hopealla. Samana talvena hän voitti myös maailmancupin kokonaiskilpailun. 2001 Lahden MM-hiihdoissa hän voitti viestipronssia, mutta jäi henkilökohtaisilla matkoilla kaksi kertaa neljänneksi. Hän ilmoitti päättävänsä uransa 2002 talviolympialaisiin Yhdysvaltain Salt Lake Cityssä. Kyseisissä kisoissa hän voitti 15 kilometrin hiihdon kultaa, 30 kilometrin hopeaa sekä 10 kilometrin pronssia. Joulukuussa 2004 Belmondo kuitenkin ilmoitti tekevänsä lapsensa syntymän jälkeen maaliskuussa 2005 paluun hiihtoladuille tähtäimenään kotiseutunsa maisemissa kilpailtavat 2006 Torinon olympialaiset. Paluu ei kuitenkaan koskaan toteutunut. Hänet valittiin sytyttämään kisojen olympiatuli. Belmondo on 155 senttimetriä pitkä ja painoi aktiivivuosinaan 47 kilogrammaa. Seuratasolla hän on edustanut CS Forestalea. ==Lähteet== * Luokka:Italialaiset maastohiihtäjät Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mariner-ohjelma

Mariner-avaruusohjelma oli sarja Nasan miehittämättömiä avaruusluotaimia, jotka tutkivat Marsia, Venusta ja Merkuriusta. Kymmenestä Mariner-luotaimesta seitsemän onnistui tehtävässään ja kolme menetettiin. Suunnitellut Mariner 11 ja Mariner 12 kehittyivät Voyager-ohjelman Voyager 1 - ja Voyager 2 -aluksiksi. ==Mariner-luotaimet== Mariner-luotaimet Luotaimen nimi laukaisupäivä lopputulos kuva COSPAR ID Mariner 1 laukaistiin 22. heinäkuuta1962 Laitevian johdosta tuhottiin laukaisussa. ei annettu Mariner 2 laukaistiin 27. elokuuta 1962 Suoritti ensimmäisenä avaruusluotaimena toisen planeetan (Venuksen) ohilennon. 1962-041A Mariner 3 laukaistiin 5. marraskuuta 1964 Aurinkopaneelit eivät auenneet, kiertää Aurinkoa. 1964-073A Mariner 4 laukaistiin 28. marraskuuta 1964 Ensimmäinen onnistunut Marsin ohilento. 1964-077A Mariner 5 laukaistiin 14. kesäkuuta 1967 Venuksen ohilento. 65px 1967-060A Mariner 6 laukaistiin 24. helmikuuta 1969 Marsin ohilento. 1969-014A Mariner 7 laukaistiin 27. maaliskuuta 1969 Marsin ohilento. 1969-030A Mariner 8 laukaistiin 8. toukokuuta 1971 Laukaisu epäonnistui, syöksyi Atlantin valtamereen. ei annettu Mariner 9 laukaistiin 30. toukokuuta 1971 Asettui ensimmäisenä avaruusluotaimena toista planeettaa (Marsia) kiertävälle radalle. 1971-051A Mariner 10 laukaistiin 3. marraskuuta 1973 Venuksen ja Merkuriuksen ohilento, ensimmäinen Merkuriusta läheltä kuvannut luotain. 1973-085A == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * * Portaali. * * * *
Lähilennonjohto

Lähilennonjohto ( tai local control, lyh. TWR, kutsumerkki TOWER, suomeksi TORNI) johtaa liikennettä lentokentän lähialueella () ja maassa liikennealueella. Kutsumerkki ja arkinimitys torni on peräisin siitä, että perinteisesti lähilennonjohto on pitkään sijainnut lennonjohtotornissa. Lähilennonjohto antaa vastuullaan olevalle ilmaliikenteelle lennonjohtopalvelua, jonka tarkoituksena on estää yhteentörmäykset: # lentokentän lähettyvillä, mm. lentokentän laskukierroksessa, lentävien ilma- alusten välillä # liikennealueella liikkuvien ilma-alusten välillä # laskeutuvien ja lähtevien ilma-alusten välillä # liikennealueella liikkuvien ilma-alusten ja ajoneuvojen välillä # liikennealueella olevien ilma-alusten ja siellä olevien esteiden välillä Lähilennonjohto vastaa myös lentokentän lentotiedotus- ja hälytyspalveluista. Vilkkailla lentokentillä (kuten Helsinki-Vantaan lentoasemalla) voi lähilennonjohtotoiminto jakautua kahteen erilliseen osaan: liikennealueella rullaavista koneista ja muista liikennealueella liikkuvista ajoneuvoista vastaavaan maa-alueen rullauslennonjohtoon (, lyh. GND, kutsumerkki GROUND / RULLAUS) ja kiitotiellä sekä ilmassa liikkuvista ilma-aluksista vastaavaan lähilennonjohtoon. Joillain kentillä rullauslennonjohdosta voi edelleen olla irroitettu asematasolennonjohto (APRON / TASO, Yhdysvalloissa RAMP), jonka vastuualueeseen kuuluvat ilma-alusten paikoitusalueet. Eurooopassa järjestely on erityisen yleinen Saksassa. Joillakin vilkkaimmilla lentokentillä on lisäksi erillinen lähestymislennonjohto. Pienemmillä lentokentillä voi lähilennonjohdon tilalla olla lentotiedotuselin (, lyh. AFIS). Lentokentän lennonjohtoelimet palvelevat ilmaliikennettä yhteistoiminnassa aluetta valvovan aluelennonjohdon kanssa. Perinteisesti sellaisissa maissa, esimerkiksi Suomessa, joissa joka kentällä ei ole lähestymislennonjohtoa, on lähilennonjohto pienemmillä kentillä perinteisesti hoitanut myös lähestymisalueen palveluita niin sanottuna menetelmälennonjohtona ilman tutkakuvaa perustuen lentäjien paikkailmoituksiin sekä kartoilla julkaistuihin mittarilentomenetelmiin. 2010-luvulta lähtien Suomessa on kuitenkin asteittain siirrytty ns. tornitutkatoimintamalliin, jossa lähilennonjohdon käyttöön on annettu tutkakuvaa sekä rajoitettu oikeus antaa tutkaan perustuvaa lennonjohtopalvelua. Lähi- ja lähestymislennonjohtopalvelut voidaan toteuttaa myös etätoimipisteenä, jolloin samalta toimipisteeltä voidaan johtaa useamman lentopaikan liikennettä. Vuonna 2019 Lontoon City-lentoasemasta tuli ensimmäinen suuri lentoasema, jonka lennonjohtotorni korvattiin digitaalisella etätoimipisteellä. Suomessa suunnitellaan niin ikään seitsemän maakuntalentoaseman lähilennonjohdon korvaamista etätyöpisteellä arviolta vuosina 2025-2027. Tämä mahdollistaa täysimittaisen lennonjohtopalvelun palauttamisen sellaisillekin kentille, joilla sitä ei vuosikymmeniin ole tarjottu (esim. Kajaani). == Katso myös == * Lennonjohto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Video: Chicagon lähestymislennonjohtoa ja Chicagon O'Haren lähilennonjohtoa vuonna 1992 Luokka:Lennonjohto
Laskukierros

Laskukierros (, Amerikassa traffic pattern) on määrätty lentokuvio, jonka muotoista lentorataa ilma-aluksen on noudatettava lentopaikan läheisyydessä toimiessaan näköyhteydessä lentopaikkaan. Laskukierros on yhteisesti sovittu tapa, jolla pystytään lähtemään ja laskeutumaan lentokentälle järjestyksessä, vaikka liikennettä olisi ilmassa paljonkin yhtä aikaa. Ellei toisin mainita, laskukierros on aina vasemmanpuolinen, eli kaikki kaarrot tehdään vasemmalle. Valvotuilla lentopaikoilla lennonjohto valvoo kierroksessa olevia koneita ja antaa nousu- ja laskuselvityksiä. Yleensä laskut ja lentoonlähdöt tehdään vastatuuleen. Puhdas laskukierros on tarkoitettu käytettäväksi lähinnä näkölentosääntöjen (VFR) mukaan lennettäessä, mutta sitä voidaan käyttää myös mittarilentosääntöjen (IFR) mukaiseen näkölähestymiseen, minkä lisäksi monet varsinaiset mittarilähestymismenetelmät mukailevat sen muotoa. Laskukierroksen pääosat ovat * kiitotien suuntainen, laskusuunnan vastainen myötätuuliosa * kiitotietä vastaan kohtisuora perusosa * kiitotielle päättyvä loppuosa eli finaali. Lennettäessä kiitotien vierellä lentoonlähtösuunnassa voidaan lisäksi puhua vastatuuliosasta (upwind) Täten laskukierros on yleensä suorakulmion muotoinen, mutta esimerkiksi melunvaimennus voi pakottaa käyttämään monimutkaisempaa laskukierrosta. Toisinaan lentokone voi tulla suoraan laskuun nk. pitkää finaalia pitkin. Finaalin liukukulma on yleensä muutamia asteita. Kun kone laskeutuu pehmeälle kentälle, se voidaan tehdä moottorilaskuna, ts. suuremmalla moottoriteholla, ja finaalin liukukulma on pienempi. Eri konetyypeille on niille ominaiset ilmanopeudet kullakin laskukierroksen osalla. Myös lentokorkeudet ovat kenttäkohtaisesti määrätyt, yleensä 150-300m (500-1000 jalkaa) välillä. Luokka:Lennonjohto