EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ihmissusi (vuoden 1941 elokuva)

Ihmissusi on vuonna 1941 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka ohjasi ja tuotti George Waggner. Käsikirjoituksen teki Curt Siodmak. Sen pääosissa esiintyvät Lon Chaney, Jr., Claude Rains, Maria Ouspenskaya, Warren William, Ralph Bellamy, Patric Knowles ja Bela Lugosi. ==Juoni== Larry Talbot (Lon Chaney, Jr.) saapuu lapsuutensa kotiin Llanwellyyn, Walesiin isänsä Sir John Talbotin (Claude Rains) luokse. Siellä hän kiinnostuu paikalliseen naiseen, Gwen Conliffeniin (Evelyn Ankers), kokeiltuaan kaukoputkea talon tornissa. Gwen pitää antiikkipuotia isänsä kanssa. Larry käy ostamassa kyseisestä puodista kävelykepin, hopeapäisen kepin, jossa Gwen kertoo olevan ihmissuden kuva. Hän selittää Larrylle sen olevan ihminen joka muuttuu sudeksi tiettyinä vuodenaikoina, ”kun ukonhattu kukkii”. Jo samana iltana Larry yrittää pelastaa Gwenin ystävän pedolta, jonka hän uskoo olevan susi. Hän tappaa suden kävelykepillään, mutta susi ehtii purra häntä. Pian hän huomaa ettei susi ollutkaan mikään tavallinen susi, vaan ihmissusi ja hän on pureman johdosta itse muuttunut sellaiseksi. Mustalaisennustaja, Maleva (Maria Ouspenskaya), kertoo Larrylle, että eläin joka puri häntä oli itse asiassa hänen poikansa, Bela (Bela Lugosi) suden muodossa. Bela on ollut ihmissusi jo vuosia ja nyt ihmissudeksi muuttumisen kirous on siirtynyt Larrylle tämän tapettua Belan. Loppujen lopuksi Larry yrittää tappaa Gwenin vaeltaessaan metsässä ihmissuden muodossa. Larryn isä on metsässä ja tappaa lopuksi Larryn tämän omalla hopeapäisellä kepillä, kun hän yrittää estää Larrya tappamasta Gweniä. Kun Larry kuolee hän muuttuu taas takaisin ihmiseksi. Larryn isä ei uskonut, että Larry voisi olla ihmissusi, joten tämä selviää hänelle vasta Larryn kuollessa. Elokuva vaikutti paljon siihen millaisena ihmissusi usein esitetään nykypäivänä – eräänlaisena puoli-ihmisenä tai -sutena joka esimerkiksi liikkuu ajoittain kahdella jalalla pystyasennossa ja on luonnollista sutta huomattavasti suurikokoisempi. Elokuva hyödyntää kansantarinoiden traagista perinnettä loppuratkaisussaan. ==Rooleissa== == Sovitukset == Elokuvan uusintaversio on The Wolfman (2010). == Vaikutus == Vuoden 2005 elokuva Cursed sisältää useita viittauksia tähän elokuvaan. Luokka:Ihmissusielokuvat Luokka:Vuoden 1941 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat
Suhoi Su-34

Suhoi Su-34 (, ) on Venäjän ilmavoimien vuonna 2006 käyttöön ottama hävittäjäpommittaja ja rynnäkkökone. Koneen valmistaja Suhoi on eräs Moskovan pörssissä noteeratun sotilas- ja siviili-ilmailukosernin OAK:n osa.History Objedinjonnaja aviostroitelnaja korporatsija, uacrussia.ru, viitattu 6.10.2015, Su-34 on Suhoi Su-27-hävittäjän muunnos, entiseltä nimeltään Su-27IB (истребитель-бомбардировщик, ). Mallin kehitystyö alkoi 1980-luvun lopulla, ja kone lensi ensi kertaa 13. huhtikuuta 1990. Koneessa on Su-27/Su-30:n runko ja siipi, mutta etuvakaimet samanlaiset kuin malleissa Su-30 ja Su-33. Keula on täysin uusi; leveässä, paineistetussa ohjaamossa kahden hengen miehistö istuu vierekkäin K-36DM -heittoistuimissa. Ohjaamo on panssaroitu 17 mm titaanilla ja mittaristo on varustettu värillisillä monitoiminäytöillä, toisin kuin kun aikaisemmat Su-27-mallit. Ohjaamotilassa on keittiövarusteet, wc ja tilaa levätä yhdelle hengelle kerrallaan.Su-34 (Su-27IB) Fullback, GlobalSecurity.org 2008 Moottorit ovat samaa mallia kuin Su-27:ssä, kaksi Saturn AL-31MF -suihkumoottoria jälkipolttimilla varustettuna. Ilmanotto on kiinteä, mikä rajoittaa nopeuden 1,8-kertaiseen äänennopeuteen. Polttoainetta koneeseen mahtuu 12 100 kg ja kolmeen ulkoiseen polttoainesäiliöön lisäksi maksimissaan 9 000 kiloa. Aseille on kaksi siivenkärkiripustinta R-74-ohjuksille (AA-11 Archer) ja 10 ripustinta korkeintaan 8 000 kg kuormaa varten. Koneessa on 30 mm:n GŠ-30-1-tykki, ja 150 ammusta. Tutka on Leninets V004 ja takatutka Leninets V005. Venäjän ilmavoimille hankitaan kahdeksantoista Suhoi Su-34:ää vuoden 2008 loppuun mennessä. Vuoteen 2010 mennessä varustettiin 24 koneen rykmentti Su-34:illa. Koneen on tarkoitus korvata Su-24 "Fencer". Yhden koneen hinta oli 36 miljoonaa dollaria.Rossijskaja gazeta, 16.12.2006 Ensimmäiset koneet toimitettiin Venäjän ilmavoimille vuoden 2006 joulukuussa, ja niitä on tarkoitus hankkia noin 10 kappaleen vuosivauhdilla, yhteensä noin 200 konetta. ==Tekniset tiedot== ==Lähteet== *Juri Gavrilov: В "Сухом" остатке - На вооружение российских ВВС поступил новый самолет, Российская газета (Rossijskaja gazeta), 16.12.2006 , ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * http://www.ausairpower.net/APA-Fullback.html * http://www.military- today.com/aircraft/su34_fullback.htm * http://www.airforce- technology.com/projects/su34/ * http://www.aeronautics.ru/archive/vvs/su34-01.htm * http://legion.wplus.net/guide/air/s/su34.shtml * New Russian fighter-bomber in final test stages * Introduction of Su-34 will create export potential Luokka:Rynnäkkökoneet Su-34 Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Premier Executive Transport Services

Premier Executive Transport Services on Massachusettsiin rekisteröity ulkomaalainen lentoyhtiö, jonka uskotaan osallistuneen epäiltyjen CIA:n vankilentojen toimeenpanoon. 6\. maaliskuuta 2005 60 Minutes -ohjelmassa väitettiin, että libanonilaissyntyinen Saksan liittotasavallan kansalainen Khaled el-Masri siirrettiin Premier Executive Transport Services:n Boeing 737:llä vangiksi yhdysvaltalaisten ylläpitämään vankilaan Afganistaniin. ==Lentokalusto== Yhtiön arvellaan omistavan kaksi lentokonetta, Gulfstream V, numero N44982, entinen numero N379P ja Boeing 737, numero N4476S, entinen numero N313P, mikä kuuluu nykyisin Keeler & Tate Managementille. Samaa konekantaa ylläpidetään vaihtaen omistajia ja saman omistajan aikana rekisterinumeroita. ===Boeing 737-7ET BBJ=== *2005 18. tammikuuta Palma de Mallorca (PMI) *2005 6. toukokuuta Praha-Ruzyne (PRG) ===Gulfstream G-V N44982=== Kone on myyty Premier Executive Transport Services:ltä Keeler and Tate Management:lle. Koneen ensimmäinen rekisterinumero oli N581GA (18. marraskuuta 1999), toinen N379P (24. maaliskuuta 2000), kolmas N8068V (29. tammikuuta 2004). Bayar Foreign Marketing:n omistuksessa koneella ovat olleet rekisterinumerot N8068V (omistuksesta 16. marraskuuta 2004 alkaen) ja viimeksi N44982 (17. joulukuuta 2004) alkaen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *N44982 *N44982 *Britain Accused over CIA's Secret Torture Flights *Jet linked to torture claims is sold Luokka:Tiedustelu
Angoravilla

Angoravilla tai lyhyemmin angora on angorakanien karvasta saatava luonnonkuitu. Angora on pehmeää, ja sillä on hyvä lämmöneristyskyky. Siitä valmistetaan alusasuja erityisesti reumapotilaille ja hiihtokäyttöön. Angoravilla valmistetaan erottamalla angorakanin karvasta peitinkarvat pois kampaamalla tai repimällä. Jäljelle jäävä pohjavilla on hyvin hienoa ja pitkää, paksuudeltaan noin 0,012 mm ja pituudeltaan noin 100–200 mm. Se on puhtaan valkoista ja silkinkiiltävää, ja sen lämmöneristyskyky on noin kymmenkertainen villaan verrattuna. Angoravillan vanuuntumis- ja huopaantumiskyky ovat erinomaisia. Angorakarvojen pintaa peittää ohut vahakerros, jonka takia sileää ja kiiltävää karvaa on vaikea kehrätä langaksi. Siksi angoraa sekoitetaan useimmiten muihin kuituihin, kuten villaan, alpakkaan tai tekokuituihin. Angorakanien jäykempiä peitinkarvoja käytetään päällystakkikankaissa, joissa ne antavat materiaalille hieman ”piikikkään” tuntuman. Niin sanottujen angoravuohien hienoa aluskarvaa ei kutsuta angoraksi, vaan mohairiksi. Toinen hieno vuohenvillalaatu on pashmina eli kašmirvilla. Puhutaan myös angorakissoista, joilla tarkoitetaan kissarotua turkkilainen angora. Angora on Turkin pääkaupungin Ankaran vanha nimi eräissä kielissä, ja myös angoravillan nimi on siitä johdettu. PETA:n julkaistua videon kiinalaisista angoravillan tuotantotavoista useat ruotsalaiset vaateketjut vetivät angoravillatuotteet pois myynnistä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Eläinkuidut Luokka:Kanit
Aero Contractors

Aero Contractors Ltd. on Pohjois-Carolinaan rekisteröity yksityinen lentoyhtiö. Se lensi CIA:lle vankilentoja. Yhtiön perusti Air Americalle työskennellyt lentäjä Jim Rhyne vuonna 1979. Sillä on 26 lentokonetta ja 79 työntekijää. Yhtiön uskotaan osallistuneen Khalid El-Masrin kuljettamiseen Afganistaniin. Yhtiö on omistanut Boeing 737:n numero 33010, mikä on siirretty sittemmin Keeler and Tate Management LLC:lle. == Katso myös == *CIA:n vankilennot == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset lentoyhtiöt Luokka:Tiedustelu
Air America

Air America oli Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun, CIA:n omistama ja operoima lentoyhtiö. Vaikka Air Americasta kasvoi maailman suurin kaupallinen lentoyhtiö, tuki se samanaikaisesti CIA:n peiteoperaatioita Kaakkois-Aasiassa Vietnamin sodan aikana. Yhtiön toiminta loppui 30. kesäkuuta 1976.http://www.air-america.org/About/History.shtml Air American lentäjät toimittivat siviileitä, diplomaatteja, vakoojia, pakolaisia, kommandoja, sabotointiryhmiä, lääkäreitä, sodassa kaatuneita, heroiinia, oopiumia, huumeviranomaisia, lehmiä, kanoja, sikoja, ammuksia, aseita ja sellaisia tärkeitä henkilöitä, kuten Richard Nixonin, eri puolille Kaakkois-Aasiaa, esimerkiksi Myanmariin ja Kiinaan. ==Aiheesta muualla== *Air America ==Lähteet== luokka:Tiedustelu
Sega Mega-CD

Sega Mega-CD (, Etelä-Koreassa , Pohjois-Amerikan markkinoilla nimellä Sega CD) on Sega Mega Driveen liitettävä laajennusosa. Laitteella pystyy toistamaan sekä tavallisia CD-levyjä että erityisesti laitetta varten suunniteltuja peli- CD:itä. Laite sisältää myös laajennussuorittimen ja lisää RAM-muistia. Laitetta voi käyttää Sega 32X-laajennuksen kanssa, jolloin voi pelata jotain kuudesta Sega Mega-CD 32X -yhdistelmälle julkaistusta pelistä. Laitetta kehitettiin salassa, edes peliohjelmoijat eivät tienneet mille laitteelle suunnittelivat pelejä, ennen kuin Mega-CD julkistettiin Tokyo Toy Show'ssa. Segan aikomuksena oli kamppailla juuri julkaistun PC Enginen erillisen CD-ROM- aseman kanssa Japanin pelimarkkinoista. Sega Mega-CD:tä ei tarkoitettu Super Famicomin (Super Nintendo Japanin ulkopuolella) haastajaksi. Tämä tiesi Segalle vaikeuksia Japanin ulkopuolisilla markkina-alueilla, sillä siellä PC Engine oli verrattain tuntematon laite ja Mega-CD asettuisi kilpailemaan Nintendon tuotteiden kanssa. Mega-CD julkaistiin Japanissa 1. joulukuuta 1991, Euroopan markkinoille laite ilmestyi vasta huhtikuussa 1993. Laite oli ilmestyessään verrattain kallis eikä myynyt odotetulla tavalla. Sega Mega-CD:n ensimmäinen versio asettui konsolin alle, mutta seuraava versio, Sega Mega-CD II, oli pienempi ja se liitettiin konsolin sivuun. Teknisesti laite oli hiukan tehokkaampi kuin alkuperäinen Mega Drive, varsinaiset muutokset keskittyivät grafiikan ja äänen ulostuloon. ==Pelit== ==Sega Mega-CD 32X -pelit== Sega Mega-CD 32X -yhdistelmälle julkaistut pelit: * Corpse Killer * Fahrenheit * Night Trap * Slam City with Scottie Pippen * Surgical Strike (Brazil only) * Supreme Warrior == Lähteet == Luokka:Segan pelikonsolit
Aviation Specialties

Aviation Specialties on lentoyhtiö, jonka epäillään tuottaneen CIA:lle vankilentokuljetuspalveluita. Yhtiöllä on kahdeksan lentokonetta omistuksessaan: ==B200C== *rekisterinumero 157A, sarjanumero BL-53 *rekisterinumero 299AL, sarjanumero BL-1823 *rekisterinumero 312ME, sarjanumero BL-46 *rekisterinumero 4456A, sarjanumero BL-143 *rekisterinumero 4489A, sarjanumero BL-145 *rekisterinumero 5139A, sarjanumero BL-144 *rekisterinumero 5155A, sarjanumero BL-146 ==De Havilland DHC-6== *rekisterinumero 6161Q, sarjanumero 633 ==Aiheesta muualla== *CIA:n kidutuslennot Luokka:CIA
Zeid ibn Husain

Prinssi Zeid ibn Husain (; 28. helmikuuta 1898 – 18. lokakuuta 1970) oli Irakin kuninkaan Feisal II:n seuraaja, jota ei koskaan kruunattu, koska Feisal II syrjäytettiin vuonna 1958 verisessä vallankaappauksessa, jonka jälkeen maasta tuli tasavalta. Zeidin perhe asui vallankaappauksen aikana Lontoossa, jossa Zeid toimi Irakin suurlähettiläänä. Zeid syntyi 28. helmikuuta vuonna 1898 Stinian palatsissa Turkissa Husain ibn Alin, Mekan emiirin ja Hijazin kuninkaan poikana. Zeid opiskeli Ghalata Serai collegessa ja Oxfordin yliopistossa. Marraskuussa vuonna 1933 hän avioitui Fahrelnissa Zeidin kanssa Ateenassa. Heillä oli yksi poika, Raad ibn Zeid. Zeid toimi Irakin suurlähettiläänä Berliinissä ja Ankarassa 1930-luvulla ja Lontoossa 1950-luvulla. Zeid kuoli 18. lokakuuta vuonna 1970 Pariisissa. Hänet on haudattu kuninkaalliseen mausoleumiin Raghdanin palatsissa Ammanissa Jordaniassa. Luokka:Hašimidit Luokka:Kruununtavoittelijat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Pirjo Wilmi-Rokkanen

Airi Pirjo Maritta Wilmi-Rokkanenhttp://www.hs.fi/urheilu/a1414998381708 (o.s. Wilmi, ent. Häggman, s. 8. kesäkuuta 1951 Sotkamo) on suomalainen pikajuoksija ja urheiluvaikuttaja, ammatiltaan liikunnanopettaja. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1970 ja liikunnanopettajaksi Jyväskylän yliopistosta 1973. Wilmi-Rokkanen hallitsi suomalaista naisten pikajuoksua 1970-luvulla yhdessä Riitta Salinin ja Mona-Lisa Pursiaisen kanssa. Wilmi- Rokkanen voitti EM-hopeaa 4 × 400 metrin viestissä Roomassa 1974. 400 metrillä hän oli Montrealin olympialaisissa 1976 neljäs (aika 50,56, häviten pronssimitalin sadasosasekunnilla), EM-kisoissa Prahassa 1978 seitsemäs (52,46) ja Moskovan olympialaisissa 1980 myös seitsemäs (51,35). Pitkässä viestissä hän oli mukana Rooman lisäksi 1969 EM-kisoissa (sijoitus kahdeksas), Münchenin olympialaisissa 1972 (seitsemäs) ja Montrealin olympialaisissa 1976 (kuudes). Wilmi-Rokkanen voitti 200 metrillä viisi (1972, 1976–1978 ja 1980) ja 400 metrillä viisi (1972, 1973, 1978–1980) Suomen-mestaruutta. Viestissä hän keräsi neljä mestaruutta. Kaikkiaan viestit ja juniorisarjat mukaan lukien Wilmi-Rokkanen voitti urallaan 51 SM-mitalia. Urheilu-uransa jälkeen Wilmi- Rokkanen valittiin ensimmäisenä naisena vuonna 1981 Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) jäseneksi. Hän erosi KOK:n jäsenyydestä tammikuussa 1999 laajan lahjusskandaalin yhteydessä, kun The New York Times -lehti oli uutisoinut, että hänen entinen aviomiehensä oli työskennellyt vuoden 2002 talviolympialaisten kisaisännyyden saaneelle Salt Lake Cityn hakukomitealle. Wilmi-Rokkanen itse kiisti tienneensä entisen puolisonsa työsuhteesta tai rikkoneensa KOK:n sääntöjä. Urheilu-uran jälkeen pääasiallisena työnään Wilmi- Rokkanen on toiminut vuodesta 1991 alkaen Olarin koulun ja lukion liikunnan- ja terveystiedon lehtorina. Vuonna 2011 hän hankki myös terveystiedon aineopettajan pätevyyden. Ylipäätään liikunnanopettajana hän on toiminut vuodesta 1974 alkaen. Lisäksi hän on toiminut Espoossa liikunnan ohjaavana opettajana. Pitkän uransa ansiosta hän sai OAJ:n kultaisen ansiomitalin vuonna 2014.http://www.espoo.fi/text/fi- FI/Paivahoito_ja_koulutus/Lukiokoulutus/Olarin_koulun_ja_lukion_liikunnan_lehtor%2849392%29 Wilmi-Rokkanen jäi eläkkeelle lukuvuoden 2015–2016 päätteeksi.https://docplayer.fi/17693395-Olarin-koulun-ja-lukion- vuosikertomus.html2016 päätteeksi. Seuratasolla Wilmi-Rokkanen edusti Helsingin Kisa-Veikkoja ja Sotkamon Jymyä. == Ennätykset == Laji Tulos Päivä Paikka 100 m 11,72 4. syyskuuta 1976 Helsinki 200 m 22,96 2. heinäkuuta 1976 Turku 400 m 50,56 29. heinäkuuta 1976 Montreal 800 m 2.19,6 22. syyskuuta 1968 Heinola == Lähteet == * Kilpakenttien sankarit, Tammi 1992, s. 114–115 * http://www.kolumbus.fi/geodun/leghag.htm * http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm * * Liikunnan ja Urheilun Maailma 1/99: Pirjo Häggman liitetty lahjusskandaaliin * Liikunnan ja Urheilun Maailma 3/99: Kymmenen uuttaa KOK:n jäsentä liitetty skandaaliin ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Kansainvälisen olympiakomitean jäsenet Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pirkko Helenius

Pirkko Kaarina Helenius (myöh. Suominen, s. 7. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen yleisurheilija. Heleniuksen päälajina oli pituushyppy, mutta hän menestyi myös pikajuoksijana ja viisiottelijana. Helenius voitti EM-pronssia pituushypyssä Roomassa 1974. Hänen tuloksensa 659 jäi sentin Tuula Rautasen Suomen ennätyksestä ja oli hänen uransa paras tulos. Pirkko Helenius voitti Suomen mestaruuden pituudessa 1969, 1970, 1974 ja 1977. Viisiottelun mestari hän oli vuosina 1969 ja 1970. Sisäradoilla hän voitti Suomen mestaruuden 400 metrillä vuonna 1972, 60 metrin aitajuoksussa vuonna 1970 ja pituushypyssä vuosina 1971 ja 1973.Tilastopaja == Lähteet == * * http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kanadanpuupiikkisika

Kanadanpuupiikkisika eli urso (Erethizon dorsatum) on puupiikkisikojen heimoon kuuluva jyrsijälaji. == Ulkonäkö == Kanadanpuupiikkisika on väritykseltään tummanruskea. Sillä on pieni pää, lyhyet jalat ja lyhyt, paksu häntä. Sen piikit poikkeavat varsinaisten piikkisikojen piikeistä. Noin 3 cm pitkät piikit ovat piilossa eläimen pitkän karkean turkin seassa. Piikit ovat kiinnittyneet urson ihoon hyvin heikosti, joten hyökkääjä saa usein suuhunsa pelkkiä karvoja ja piikkejä. Kipua lisäävät piikkien päiden pienet väkäset. Kanadanpuupiikisialla on jaloissaan isot kynnet ja karvattomat anturat helpottamassa oksiin tarttumista. == Elinympäristö ja levinneisyys == Kanadanpuupiikkisikaa tavataan Kanadan ja Yhdysvaltain pohjois- ja länsiosien metsissä. Se voi myös elää pensasmailla tai aavikoilla niinkin etelässä kuin pohjoisessa Meksikossa. == Ravinto == Kanadanpuupiikkisika syö talvella männynneulasia, lehtiä ja puunkuorta. Erityisesti se pitää punakuusesta ja sokerivaahterasta. Kesäisin se syö ruohoa, juuria, marjoja ja kukkia metsän pohjalta. == Elintavat == Kanadanpuupiikkisika on yöeläin. Päivisin se yleensä nukkuu puissa sinne tekemässään pesässä. Kanadanpuupiikkisika naaras saa keväällä yhdestä kahteen poikasta. Sen kantoaika on noin 210 vuorokautta. Sen luontaisia vihollisia ovat näätäeläimet, ahmat ja kojootit. == Kanadanpuupiikkisika ja ihminen == Pohjois-Amerikan intiaanit käyttivät kanadanpuupiikkisian piikkejä vaatteiden kirjonnassa ja pohjoisessa myös tuohitöiden koristeluun. Tapaa on kutsuttu piikkisianpiikkityöksi (porcupine quillwork, tai vain quillwork). == Lähteet == Luokka:Puupiikkisiat
Enguerrand de Marigny

Enguerrand de Marigny (noin 1275 – 30. huhtikuuta 1315) oli ranskalainen kamariherra ja kuningas Filip IV Kauniin ministeri. De Marigny syntyi Lyons- la-Forêt’ssa Normandiassa vaatimattomaan vapaaherralliseen perheeseen, joka käytti nimeä Le Portier. De Marigny -nimen suku otti käyttönsä vastä noin vuonna 1200, kun Hugues Le Portier avioitui Mahout de Marignyn kanssa. Enguerrand avioitui kummityttärensä Jeanne de Saint-Martin’n kanssa. Enguerrand astui Hugues de Bouvillen palvelukseen kamariherrana ja myöhemmin kuningas Filip IV Kauniin palvelukseen hoviherrana ja sihteerinä. Sittemmin hän oli kiinnitettynä Navarran kuningattaren Johanna I:n, Filip IV:n puolison, palvelukseen. Kuningatar toteutti toiveensa hänen välityksellään. Vuonna 1298 hän sai huolehdittavakseen Issoudun linnan. Pierre Floten ja Hugues de Bouvillen Mons-en-Pévèlen taistelussa tapahtuneiden kuolemien jälkeen de Marigny nimitettiin vuonna 1304 Filip IV Kauniin ylihoviherraksi ja ministerin päälliköksi. Vuonna 1306 hänet lähetettiin johtamaan Normandian verotusta. Hän sai palveluksistaan lukuisia lahjoja ja palkkaa Filip IV Kauniilta, mutta hän myös sai eläkettä Englannin kuninkaalta Edvard II:lta. Kun valta siirtyi kuningas Ludvig X Itsepäiselle, uuden kuninkaan setä Valois’n kreivi Kaarle käytti tilaisuutta hyväkseen ja hyökkäsi voimakkaasti de Marignytä vastaan. Kaarle Valois peri voiton taistelussa ja intensiivisen toimien tarkkailun jälkeen de Marigny tuomittiin muun muassa kavalluksesta, rahan arvon huonontamisesta, kuninkaallisten metsien hakkauttamisesta, kirkon varojen kavaltamisesta ja myös noituudesta. De Marigny tuomittiin epäilyttävien olosuhteiden hallitsemassa oikeudenkäynnissä ja hänet hirtettiin 1315. Maurice Druon kertoo kirjassaan Kuristettu kuningatar, että Marignya vastaan todistivat kummallisen näköiset syrjäkaupungilta haetut ihmiset – jotka olivat vilpittömän hämmästyneitä siitä, että kun he olivat hankkineet tuomion Marignylle todistamalla hänen syyllistyneen noituuteen ja paholaisenpalvontaan, niin heidät itsensä tuomittiinkin roviolleDruon, s. 253. Marignyn ruumis, tai mitä siitä oli jäljellä, riippui kahden vuoden ajan julkisesti nähtävänä, kunnes vuonna 1317 pidettiin uusi oikeudenkäynti, jossa hänet todettiin syyttömäksi. De Marigny haudattiin Chartreux’n kirkkoon, kunnes hänet myöhemmin siirrettiin Écouisäin luostariin, jonka hän oli perustanut. De Marigny sai veljilleen erinomaisen tärkeitä ja tuottoisia piispanvirkoja. Philippesta tuli ensiksi Cambrain piispa vuonna 1301 ja Sens’n arkkipiispa 1309 ja Jeanista Senlins’n piispa ja myöhemmin vuonna 1312 Beauvais’n piispa ja sittemmin Rouenin arkkipiispa sekä kuningas Filip VI:n kansleri. Muista sukulaisista esimerkiksi Nicolas de Frauvillestä tuli kuninkaan rippi-isä ja kardinaali. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset aateliset Luokka:Ranskalaiset teloitetut Luokka:Keskiajan henkilöt Luokka:1200-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1315 kuolleet
Treeball

Treeball on viisihenkinen vaihtoehtoista englanninkielistä rockia soittava yhtye, jonka keulahahmona toimii tuottaja ja Radio Helsingin toimittaja Nick Triani yhdessä myös soolouralla kunnostautuneen Astrid Swanin kanssa. == Historia == Orkesterin perustivat Nick Triani (soittanut aiemmin muun muassa Supermodel-yhtyeessä) ja Janne Lehtinen (tunnetaan myös Mummypowder- orkesterista sekä Astrid Swanin soolokokoonpanosta) vuonna 2000 Helsingissä ja se on tähän mennessä julkaissut kolme albumia, jotka huolimatta maltillisesta myynnistään ovat olleet arvostelumenestyksiä ja saavuttaneet orkesterille kulttimaineen niin kotimaisissa kuin paikoin ulkomaisissakin alternative rock -piireissä. Vuonna 2004 orkesteri teki kiertueen Kanadassa sikäläisen Aaron Booth -nimisen sooloartistin kanssa. Treeball ja Booth julkaisivat split-EP:n Intercontinental Pop Exchange No. 4 kanadalaisella Endearing Records -levymerkillä. Orkesterin muut nykyiset jäsenet ovat Michael McDonald (Montevideo) sekä Aleksi Mänttäri (Jonna Tervomaa, The Krispies). == Jäsenet == === Nykyiset jäsenet === * Nick Triani – laulu, kitara * Astrid Swan – laulu, koskettimet * Janne Lehtinen – rummut * Michael McDonald – kitara * Aleksi Mänttäri – basso === Entiset jäsenet === * Rami Korhonen – basso * Aleksi Pahkala – kitara * Jimi Pääkallo – basso * Mikael Hakkarainen – kitara == Julkaisut == === Albumit === * The Strawberry Blonde School of Class (2002) * National Treasure (2004) * Liars in Love (2006) * I Dream of Eclectic Sheep (2006) === Singlet === * Cat Formation of a Mouse-EP (2003) * Intercontinental Pop Exchange No. 4 -EP (Split-EP Aaron Boothin kanssa) (2004) === Musiikkivideot === * Monkeys (2004) == Aiheesta muualla == * Official Treeball Website * Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet
Folkpunk

Folkpunk on musiikkigenre, jossa yhdistyvät folk- ja punk-musiikki. Tyylilaji liittää yhteen folk-musiikista vaikutteensa saaneet soinnutukset sekä punk- musiikille tyypillisen nopeuden ja asenteen. Folkpunkin sanoitukset viittaavat usein perinteisen folkmusiikin tapaan työväen solidaarisuuteen ja modernin kapitalismin ja teollistumisen vastustamiseen. Yhtyeet ja niiden sanoitukset edustavatkin usein äärivasemmistoa tai anarkismia. Folkpunk sisältää folkille ominaisia soittimia, kuten viulua, banjoa tai mandoliinia. Soittimia lukuun ottamatta musiikki ei välttämättä lainkaan muistuta perinteistä folkia. Kappaleet soitetaan usein akustisena. Kuuluisimmat folkpunk-yhtyeet ovat usein peräisin Floridasta tai Georgiasta, Yhdysvalloista, jonne musiikin lajin harrastus on keskittynyt. Suosittuja folkpunk-yhtyeitä ovat muun muassa Flogging Molly, Dropkick Murphys, Against Me!, This Bike Is A Pipe Bomb, Defiance, Ohio, Ghost Mice, Spoonboy == Lähteet == *
Kattosortuma

Kattosortuma on suunnittelematon katon kantavien rakenteiden tai katemateriaalin pettäminen. Se saattaa esiintyä pienellä alueella painumana ja murtumana, josta vesi pääsee sisätiloihin, tai laajojen alueiden putoamisena sisätiloihin. Usein välittömänä syynä on runsas lumi, jota ei ole poistettu. Todellisena syynä on yleensä joko suunnittelu- tai toteutusvirhe. Sortumiset eivät välttämättä johdu virheellisestä suunnittelusta tai suunnittelemattomasta kiinteistön käytöstä, vaan siitä, että vesimäärä tai vettynyt lumimäärä on erityisen suuri. == Kattosortumat Suomessa == Kattosortumia tapahtui peräkkäin Suomessa useita huhtikuussa 2006. Syiksi on epäilty riittämätöntä mitoitusta, joissain ostospaikoissa liian matalaa palkkia. Myös liimapalkkien murtumia esiintyy julkisissa rakennuksissa. Monissa tapauksissa kattorakenteiden vauriot huomataan jo ennen katon romahtamista. Sisäasiainministeriö on velvoittanut palo- ja pelastuslaitokset tarkkailemaan lumisia kattoja, mitkä saattavat rasittua vettyneen lumen painosta liikaa. Rakennuslaissa vastuu siirtyy rakennuttajalle. Vastuuta on myös suunnittelijalla. Rakennusalan kilpailun uskotaan vaikuttavan siihen, ettei kaikkia varmistuksia rakenteisiin välttämättä tehdä. Onnettomuustutkintakeskus tutkii Pihtiputaan, Laukaan, Karjaan, Keiteleen, Haapajärven, Jyväskylän ja Vetelin katto- ja rakennevauriot. Ympäristöministeriön rakennusneuvoksen ja sisäasiainministeriön pelastusosaston apulaispäällikön mukaan lujuuslaskelmiin luotetaan liiaksi.Onnettomuustutkintakeskus tutkii kattoturmat. Etelä-Suomen Sanomat 11.04.2006 ==Tapauksia Suomessa == ===Betonirakenteet=== ====Betonipalkin murtuma==== *2006: 1992 rakennetun Prisma-myymälän kuusi murtunutta betonipalkkia Savonlinnassa *2006: kirkonkylän koulun katto Laukaassa ===Puurakenteet=== ====Liimapalkit==== *2000: uimahallin katon liimapuupalkin rikkoutuminen IisalmessaOnnettomuustutkinta.fi *2006: Spar-myymälä KeiteleelläYle Radio Savo ====Kattoristikko==== *2003: messuhallin katon romahtaminen JyväskylässäOnnettomuustutkinta.fi *2004: laskettelukeskuksen huoltorakennus PohjassaOnnettomuustutkinta.fi ====Puukatto==== *2006: ratsastusmaneesi VetelissäMTV3 uutiset ===Teräsrakenteet=== ====Teräslangat==== *2003: kylpylän sisäkaton romahtaminen KuopiossaOnnettomuustutkinta.fi ===Muut=== *2001: marketin sisäkaton putoaminen JyväskylässäOnnettomuustutkinta.fi *2003: monitoimihallin katon romahtaminen MustasaaressaOnnettomuustutkinta.fi *2006: LVI-liike Onnisen katon romahtaminen viikonloppuna Joensuussa ==Lähteet== Luokka:Rakennusten sortumiset Luokka:Vesikatto Luokka:Rakennesuunnittelu
Markku Tuokko

Markku Martti Tuokko (24. kesäkuuta 1951 Nurmo – 20. helmikuuta 2015 Lohja)Markku Tuokon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. Viitattu 24.2.2015 oli suomalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä. Tuokko voitti EM-hopeaa kiekonheitossa Prahassa 1978 tuloksella 64,90. Moskovan olympialaisissa 1980 hän oli yhdeksäs; Montrealissa 1976 hän ei selvinnyt karsinnoista. EM- hallikisoissa Wienissä 1979 Tuokko oli kuulantyönnössä neljäs. Kiekon Suomen mestaruuden Markku Tuokko voitti viisi kertaa (1977 ja 1979–1982). Tuokko voitti kiekonheiton Ruotsi-ottelussa vuosina 1977 ja 1976. Hän heitti kiekossa ennätyksensä 68,12 Fresnossa 5. toukokuuta 1979. Se säilyi Suomen ennätyksenä aina vuoteen 2001, jolloin Timo Tompuri heitti 69,62. Kuulantyönnössä Tuokon paras tulos oli 18. elokuuta 1979 työnnetty 20,03. Tuokko jäi vuonna 1977 kiinni dopingin käytöstä Euroopan Cupin loppukilpailussa (13.–14.8.), missä hän alun perin voitti kiekonheiton. Kuitenkin Tuokko sai kilpailla Euroopan edustajana maailmancupissa (2.–4.9.) ja oli kiekonheitossa neljäs. Hänelle langetettiin IAAF:lta elinikäinen kilpailukielto, joka SUL:n anomuksesta päättyi 13.8.1978 kaksi viikkoa ennen EM-kilpailuja. Seuratasolla Tuokko edusti Lohjan Urheilijoita, Tampereen Pyrintöä ja Kangasalan Kisaa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kiekonheittäjät Luokka:Suomalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut suomalaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Elintasosairaus

Elintasosairaudet ovat sairauksia, joita esiintyy erityisesti korkean elintason maissa. Elintasosairauksien yleisyyteen vaikuttavat tällaisissa maissa noudatettavat elintavat. Korkean elintason maissa varakkailla henkilöillä on kuitenkin parempi terveys ja varakkaat henkilöt siis kärsivät elintasosairauksista vähemmän, vaikka heillä on muita korkeampi elintaso. Yleisimpiä elintasosairauksiin luettavia sairauksia ovat muun muassa sydänsairaudet, liikalihavuus, kakkostyypin diabetes, metabolinen oireyhtymä, Crohnin tauti, verenpainetauti, allergiat, kihti, osteoporoosi, aivohalvaus, syöpä,Juha Kere: Geenistä genomiin, mikä muuttuu? Karolinsa Institutet. Viitattu 1.11.2017 syömishäiriöt ja maksakirroosi. Toisinaan myös masennus luetaan elintasosairauksiin, mutta on todettu että masennusta esiintyy kuitenkin piilevänä kehittyvissäkin maissa. Vaikka tartuntataudit ovat kehitysmaissa suurin ongelma, elintasosairaudet lisääntyvät länsimaisen elämäntyylin ja ravintotottumusten saadessa suosiota.Globaalikasvatuksen teemoja. Liike. Viitattu 1.11.2017 Elintasosairauksien tärkeimpiin syihin kuuluvat: *Vähäinen liikuntaa *Halvan ruoan hyvä saatavuusAnne Huotari: Retkitohtorin reseptillä hyvinvointia. Kansan uutiset. Viitattu 1.11.2017 *Ruoan suuri kaloripitoisuus *Prosessoidun ja huonolaatuisen ruoan suuri osuus *Alkoholi ja tupakkaEliniän nousu lisää elintasosairauksia. Savon Sanomat. Viitattu 1.11.2017 *Pidentynyt elinikä ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kehitysmaissa yhä enemmän elintasosairauksia *Elintasosairaudet yleistyneet hurjasti Kiinassa Luokka:Sairaudet Luokka:Epidemiologia
Monté

Monté eli raviratsastus on ravikilpailumuoto, jossa ohjastaja istuu kärryjen sijaan satulassa hevosen selässä. Laji on kotoisin Ranskasta, jossa se on hyvin arvostettu raviurheilun muoto. Suomessa ensimmäinen virallinen monté- lähtö ajettiin vuonna 1979 Vermossa. Montén SM-kilpailuissa (lämminveriset) on 12 osakilpailua. Montéa ei tule sekoittaa laukkaurheiluun vaikka sitä ajetaan myös ratsailta ilman kärryjä. == Monté Suomessa == Useimmat suomalaiset montéohjastajat ovat naisia, koska he ovat tavallisesti miehiä kevyempiä. Lähdöissä hevosen selässä on oltava painoa satula mukaan lukien vähintään 52 kiloa. Ohjastajalla on oltava c-ajolupakortti, jonka voi suorittaa aikaisintaan 16-vuotiaana. Aikaisemmin oikeaoppisessa montéistunnassa ohjastaja seisoi jalustimilla jalat suorina tai kevensi. Nykyisin Suomessakin suositaan Ranskasta lähtenyttä montéistuntaa, jossa ohjastaja käyttää hyvin lyhyitä jalustimia laukkakilpailuista tutun jockeyistunnan tapaan. Ohjastajalla tulee olla hyvä kunto ja tasapaino, jotta hän ei häiritse hevosen juoksua. Ohjastajan jalkalihasten on myös oltava erittäin vahvat, jotta hän jaksaa pysyä pitkän matkan kevyessä istunnassa. Keski-Pohjanmaan ammattiopisto (kpedu) järjestää osana hevostalouden perustutkintoa monté-koulun 2021. ===Varusteet=== Montéssa sallitaan samat kuolaimet kuin normaaleissa ravilähdöissäkin ja lisäksi olympia-, kanki- ja pelhamkuolaimet. Kielletyt ja tarkkailtavat varusteet ovat samat kuin muissakin ravilähdöissä. Ohjina voidaan käyttää ratsastusohjia tai montéohjia, joissa on lenkit helpottamaan hevosen hallintaa. Montéssa käytetään kevyitä monté- tai laukkasatuloita, joissa on myös helpompi istua jockeyistunnassa kuin esimerkiksi yleissatulassa. Ajovitsa saa olla korkeintaan 75 cm pitkä, eikä ohjastaja saa käyttää kannuksia. Lisäksi ratsukolla on oltava yllään omat ajovärinsä, aivan kuten muissakin ravilähdöissä. == Monté maailmalla == Ranska on tunnettu ravimaa, jossa noin 25–30 % ravilähdöistä on montélähtöjä. ===Montéhevoset=== Montéssa kilpaillaan yleensä lämminveriravureilla, erityisesti kookkailla ranskanravureilla. Suomessa myös suomenhevoset ovat suosittuja montéhevosia, ja montélähtöjä järjestetään myös poniraveissa. ==Kirjallisuutta== *Monté – raviurheilua ratsain (2024) ISBN 978-952-94-9242-8 *Ravataan - yhdessä (2021) ISBN 9789529456093 == Aiheesta muualla == * Suomen Monté-ohjastajat ry * Monté Team Finland ry * Suomen Ratsastajainliitto - monté * Suomen Hippos - monté * Koulutus: monteurheilu/monteratsastus Keski-Pohjanmaan ammattiopiston sivustolla * Yhdysvaltain montéjärjestö [arkistoitu] ==Lähteet== Luokka:Raviurheilu
Hasan ibn Talal

thumb|Prinssi Hasan ibn Talal Prinssi Hasan ibn Talal (, s. 20. marraskuuta 1947 Amman, Jordania) on kuningas Talalin poika ja Husseinin veli ja Abdullah II:n setä. Hän oli Jordanian kruununprinssi vuosina 1965–1999. Husseinin vanhin poika Abdullah nousi kruununprinssiksi vuonna 1999 korvaten setänsä Hasanin. Päätös ei ollut välttämättä suosittu, koska Abdullahin äiti, Antoinette Avril Gardiner (Muna al-Hussein) oli englantilaissyntyinen. Monet pitivät ihmisläheisen naisen poikaa sopimattomana hašimidien valtaistuimelle, jonka lasketaan periytyvän suoraan Muhammadista (kuningas Abdullahin väitetään olevan hänen jälkeläisensä 43. polvessa). Vuonna 1968 Hasan nai pakistanilaissyntyisen Sarvath Ikramullahin. He tapasivat Oxfordin yliopistossa. Hasan on koulutettu Ammanissa ja Britanniassa. Englannissa Hasan oli Summerfieldsin koulussa ja Harrow collegessa ja Oxfordin yliopistossa. Hän puhuu sujuvasti arabiaa, englantia, ranskaa ja saksaa. Hän opiskelee turkkia ja espanjaa. Hasan suoritti yliopisto-opintonsa hepreaksi. Prinssi Hassan ibn Talal on kiinnostunut ympäristöasioista ja on muun muassa toiminut Rooman Klubin puheenjohtajana. Vuoden 2008 alussa hän sai juutalaisen Abraham Geiger -palkinnon työstään globaalin kestävän kehityksen ja uskontojen välisen dialogin ylläpitämisestä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Hašimidit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Prestige Records

Prestige Records on Bob Weinstockin vuonna 1949 perustama levy-yhtiö, jonka alkuperäinen nimi oli New Jazz, joka vaihdettiin Prestige Recordsiksi jo vuonna 1950. Levy-yhtiö keskittyi jazz-musiikin julkaisemiseen ja sille ovat levyttäneet monet merkittävät muusikot, kuten Miles Davis, John Coltrane, Sonny Rollins ja Thelonious Monk. Levy-yhtiössä työskenteli 1950- ja 1960-luvuilla ääniteknikko Rudy Van Gelder ja monien levyjen tuottajana toimi Ira Gitler. Vuonna 1971 levymerkin osti Fantasy Records, joka on uudelleenjulkaissut monia Prestigen levyjä Original Jazz Classics -sarjassaan. Luokka:Jazz Luokka:Yhdysvaltalaiset levy-yhtiöt
Frank Moberg

Frank Moberg (s. 27. maaliskuuta 1940 Turku) on suomenruotsalainen jääkiekkovaikuttaja. Moberg yhdistetään Idrottsföreningen Kamraterna i Helsingforsiin siinä määrin, että hän on saanut lempinimen "Mr. IFK". Moberg istuu HIFK:n liigayhdistyksen hallituksessa, joka omistaa enemmistön HIFK- Hockeyn osakkeista. Kiekkouran ohella hän on työskennellyt pitkään perheyrityksessä. Moberg toimi HIFK:ssa rahastonhoitajana vuodet 1968–1976. Seuran puheenjohtajana hän palveli vuosina 1976–1990. Seuran toimitusjohtajana hän työskenteli vuodet 1987–2001. A-maajoukkueessa Moberg toimi kolmeen eri otteeseen joukkueenjohtajana 1974–1975, 1977–1980 ja 1988–1989. SM-liigassa Moberg on ollut taustahahmona sen alusta saakka. Vuodet 1975–1991 hän oli SM- liigan liittohallituksen jäsen ja vuodesta 1992 Moberg on ollut liigan johtoportaassa. Moberg oli myös NHL-seura Quebec Nordiquesin palkkalistoilla kykyjenetsijänä kaudet 1989–1993. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Mobergin vuonna 2000 Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 125. Marraskuussa 2006 Moberg ilmoitti asettautuvansa Ruotsalaisen kansanpuolueen sitoutumattomaksi ehdokkaaksi kevään 2007 eduskuntavaaleihin. Moberg tuli aikanaan tunnetuksi Hotelli Hesperian yökerhosta.Legendaarisen HIFK-managerin Frank Mobergin muistelmat julkistettiin Jäähallilla. WSOY 15.9.2006 Jääkiekkoilija Toni Mäkiaho on hänen vävynsä. ==Lähteet== * *Mobergin tiedot Jääkiekkomuseon sivulla ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset jääkiekkovaikuttajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Terttu Arajärvi

Terttu Marjatta Arajärvi (o.s. Hanhilammi; 2. kesäkuuta 1922 Hausjärvi – 22. tammikuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen lastentautien erikoislääkäri, professori, lastenpsykiatrian kehittäjä ja Suomen tunnetuimpia lastenpsykiatreja. ==Henkilöhistoria ja ammattiura== Arajärvi syntyi opettajaperheeseen, hänen vanhempansa olivat opettaja Ilmari Aleksi Hanhilammi ja Impi Hellen Bergman. Arajärvi aloitti kansakoulun viisivuotiaana Perniössä, jossa hän kävi myös keskikoulun. Lukion Arajärvi suoritti Turussa, hän tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1940. Sotien aikana Arajärvi toimi lääkintälottana. Arajärvi valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1948,) kanssa vuonna 1947. Heidän neljästä lapsestaan vanhin on oikeustieteen tohtori Pentti Arajärvi, presidentti Tarja Halosen puoliso. ==Julkaisuja== *Arajärvi, Terttu (1953). Microscopic investigations into the capillaries of newborn, especially premature infants, taking into accont the sensitivity of capillaries to adrenalin and their intravascular red cell aggregation. Väitöskirja. Helsinki. *Alanen, Y.O., Arajärvi, T. & Viitamäki, R.O. (1964). Psychoses in childhood. Kööpenhamina: Munksgaard. *Arajärvi, T. & Varilo, E. (toim.) (1987). Lastenpsykiatria tänään. (2. pain). Espoo: Weilin + Göös. *Arajärvi, T. (1988). Tasapainoinen lapsuus. Porvoo: WSOY. *Arajärvi, T. (1989). Lapset ja avioero. (2. uusittu painos.) Helsinki: Tammi. *Arajärvi, T. (toim.) (1992). Tasapainoinen koululainen. Porvoo: WSOY. *Arajärvi, T. (1995). Hyvä isovanhemmuus. Porvoo: WSOY. *Arajärvi, T. (toim.) (1996). Pahantapaisista pojista ja tytöistä itkeviin vauvoihin: yli 100 vuotta lasten mielenterveystyötä. Tampere: Kivipaino. *Arajärvi, T. & Forsius, H. (1998). Lastenpsykiatrian tutkimussäätiön tukemat tutkimukset vuosina 1986-1998. Helsinki: Lastenpsykiatrian tutkimussäätiö. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Arajärvi, Terttu. Kuka kukin on 1978, s. 56. Otava, Helsinki. * Aronen, E., Sinkkonen, J. & ym. In memoriam: Terttu Marjatta Arajärvi 2.6.1922–22.1.2014. Suomen lääkärilehti 6/2014 (69. vsk.), s. 423. Luokka:Suomalaiset psykiatrit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Ismo Toukonen

Ismo Tenho Tapio Toukonen (s. 25. huhtikuuta 1954 Hollola) on suomalainen este- ja kestävyysjuoksija. Toukonen voitti EM-pronssia 3 000 metrin esteissä Prahassa 1978 ennätysajallaan 8.18,29. Toukonen on ajallaan kaikkien aikojen neljänneksi nopein suomalainen estejuoksija Tapio Kantasen, Jukka Keskisalon ja Topi Raitasen jälkeenhttp://www.apulanta.fi/matti/yu/suomi.html. Aika oli vuoden 1978 maailmantilaston neljänneksi nopein http://trackfield.brinkster.net. 10 000 metrillä Toukonen juoksi Kouvolassa vuonna 1982 ajan 28.35,61 . Toukonen voitti Suomen mestaruuden 3 000 metrin esteissä vuosina 1978 ja 1983 sekä 10 000 metrin juoksussa vuonna 1985 http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm. Lisäksi hän saavutti Kalevan kisoista estejuoksussa kolme hopeaa vuosina 1976, 1977 ja 1981 sekä pronssia vuonna 1982, hopeaa 5 000 metrin juoksussa vuonna 1977 sekä pronssia 10 000 metrin juoksussa 1982. Sisäratojen SM-kilpailuista Toukonen saavutti 3 000 metrin juoksussa kultaa vuonna 1980 ja pronssia vuonna 1978. Viestijuoksun SM- kilpailuissa hän oli mukana voittamassa 4 × 800 metrin viestistä kultaa vuonna 1983 ja pronssia vuonna 1984 sekä 4 × 1 500 metrin viestistä kultaa vuonna 1977. Maastojuoksun puolella Toukonen saavutti SM-kisojen 5 kilometriltä pronssia vuonna 1977 sekä 15 kilometriltä hopeaa vuonna 1987 sekä pronssia vuosina 1983 ja 1984. Lyhyen matkan joukkuekilpailussa hän oli mukana kultaa vuosina 1976 ja 1977 sekä hopeaa vuonna 1978 voittaneissa Lahden Ahkeran joukkueissa. Pitkän matkan joukkuekilpailusta hän oli saavuttamassa hopeaa vuonna 1988. Hän osallistui myös maastojuoksun MM-kisoihin vuosina 1976 ja 1980. Seuratasolla Toukonen edusti Lahden Ahkeraa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset estejuoksijat Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Suomalaiset maastojuoksijat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pentti Matikainen

Pentti Teuvo Pellervo Matikainen (s. 5. lokakuuta 1950 Pielisensuu) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Matikainen oli Suomen päävalmentaja jääkiekkomaajoukkueen voittaessa ensimmäisen kerran mitalin olympialaisissa ja MM-kisoissa. ==Pelaajaura== Matikainen tunnetaan paremmin valmentajana, mutta hän on pelannut SM-sarjassa ja -liigan runkosarjassa SaiPassa ja JoKP:issa 47 ottelua, joissa teki pisteet 10+6. Kumpaakin joukkuetta hän edusti myös I-divisioonassa. Lisäksi Matikainen ehti edustaa I-divisioonassa Mikkelin Jukureita. Matikainen lopetti pelaajauransa 1981. ==Valmennusura== Valmentajana Matikainen aloitti syksyllä 1981 SaiPassa. Hän valmensi SaiPaa kahden ja Kärppiä neljän kauden verran ennen siirtymistään A-maajoukkueen päävalmentajaksi. Matikainen valmensi maajoukkueen ohella HIFK:ta kaudet 1987–1990. Suomi voitti Matikaisen valmennusaikana hopeaa Calgaryn olympialaisista ja vuoden 1992 MM-kilpailuista ja oli kolmas vuoden 1991 Kanada Cupissa. Nämä olivat ensimmäiset mitalit maajoukkueen historiassa. Matikainen sai potkut vuoden 1993 MM-kisojen seitsemännen sijan jälkeen. Sijoitus oli Suomen huonoin sitten vuoden 1983. Matikainen valmensi Suomen jääkiekkomaajoukkuetta 186 ottelussa. Matikaisen korvasi maajoukkueen päävalmentajana Curt Lindström. Saatuaan maajoukkueesta potkut Matikainen valmensi vuoden verran HPK:ta, Lukkoa ja Saksan pääsarjan Frankfurt Lionsia. Matikainen toimi HIFK:n toimitusjohtajana vuodesta 2001 helmikuuhun 2008. Matikainen toimi Porin Ässien pelaajakoordinaattorina vuoden 2008 loppuun asti.http://www.iltalehti.fi/jaakiekko/200809188288387_jk.shtml Matikainen aloitti työt Joensuun Jokipoikien hallituksen puheenjohtajana vuonna 2011.http://yle.fi/urheilu/lajit/jaakiekko/2011/07/pentti_matikainen_jokipoikien_johtoon_2750180.html Elokuun lopussa 2016 Matikainen valittiin Lahden Pelicans Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi. == Yksityiselämä == Matikaisella diagnosoitiin helmikuussa 2024 aivolymfooma eli aivoissa sijaitseva imusolmukesyöpä. ==Saavutukset ja palkinnot valmentajana== * 1 SM-hopea ja 5 -pronssia * Hopea olympialaisista * Hopea MM-kilpailuista * Pronssi Kanada Cupista * SM-liigan vuoden valmentaja (1984) * Suomen Jääkiekkoleijona #135 * Suomen Jääkiekkoliiton kultainen ansioristi 2009 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * *Matikaisen tiedot Jääkiekkomuseon sivulla * Eurohockeyn tilastosivu * Matikaisen haastattelu Tipserissä Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Suomalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Suomalaiset jääkiekkovaikuttajat Luokka:Kalevi Numminen -palkinnon voittajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Minervanpöllö

Minervanpöllö (Athene noctua) on minervanpöllöihin (Athene) kuuluva lintu, joka on saanut suomenkielisen nimensä roomalaisten viisauden ja sodankäynnin jumalattarelta, kreikkalaista Athenea vastaavalta Minervalta. == Koko ja ulkonäkö == Minervanpöllöllä on suuri pää, pitkät jalat ja keltaiset silmät. Sen pituus on 21–27 cm, siipien kärkiväli noin 60 cm ja paino 140–200 g. Naaras on selvästi koirasta suurempi. Laji on usein aktiivinen myös päivällä, ja se liikkuu paljon maassa. Lentää tikkamaisesti syvään aaltoillen, ja lennossa havaitaan leveät ja pyöreäpäiset siivet. Laulu on matalahko, loppua kohden nouseva vihellys. Muita ääniä ovat äkäinen varoittelu ”kii-kii-kii…” sekä kimeä ”kiio”. Lajista tunnetaan noin 13 alalajia, joista Euroopassa esiintyvä vidalii on tummin, ja Lähi-idässä pesivä lilith vaalein. == Ravinto == Minervanpöllö saalistaa pikkujyrsijöitä ja -lintuja, mutta lähes puolet sen ruokavaliosta koostuu hyönteisistä, etenkin kovakuoriaisista. Hyönteisiä se saalistaa erikoiseen tapaansa maassa pomppien. == Elinympäristö == Minervanpöllö elää metsissä, viljelysmailla, ruohomailla ja puoliaavikoilla. == Levinneisyys == Minervanpöllöä tavataan Espanjasta Venäjälle ulottuvalla alueella, Lähi-idässä, Keski-Aasiassa Kiinaa, Koreaa ja Mongoliaa myöten sekä Pohjois-Afrikassa. Euroopassa on arvioitu pesivän 577 000 – 1 070 000 paria, joista yli puolet Turkissa. Myös Italiassa (40 000 – 70 000 paria), Portugalissa (40 000 – 60 000 paria), Espanjassa (39 400 – 39 500 paria) ja Ranskassa (25 000 – 50 000 paria) lajia pesii paljon. Pohjoismaista lajia pesii vain Tanskassa (10 paria) ja Baltian maista Liettuassa (5–10 paria). Suomessa minervanpöllö on havaittu rariteettikomitean hyväksymästi vuoden 2023 loppuun mennessä kahdesti, 15. syyskuuta 1901 Muuramessa ja 26. toukokuuta 1983 Siikajoella. Euroopan pesimäalue kattaa noin neljänneksen lajin koko maailman pesimäalueesta, joten maailman kannan koon on arvioitu olevan karkeasti noin nelinkertainen Euroopan kantaan verrattuna. == Lisääntyminen == Minervanpöllö tekee puun- tai kivenkoloon pesän, johon se munii 3–6 munaa. Naaras hautoo munia 28–29 päivää. Kuoriutumisen jälkeen poikaset pysyvät pesässä ruokittavina n. 25 vuorokautta. Minervanpöllö on yksiavioinen. == Lähteet == Luokka:Minervanpöllöt
Ginger Fish

Ginger Fish (oik. Kenneth Franklin Robert Wilson, jonka muutti myöhemmin Kenny Wilsoniksi, s. 28. syyskuuta 1966, Framingham, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rumpali, joka soitti Marilyn Manson -yhtyeessä vuosina 1995-2011. Hän on soittanut useissa lasvegaslaisissa underground-yhtyeissä ja myös Paul Ankan sekä Barry Manilow’n kanssa. Pseudonyymi Ginger Fish tulee tanssija Ginger Rogersista ja sarjamurhaaja Albert Fishistä. Fish on soittanut Marilyn Mansonissa vuodesta 1995, jolloin hän tuli Sara Lee Lucasin tilalle. Vuonna 2011 Wilson ilmoitti jättävänsä Marilyn Mansonin. Ginger Fish toimii nykyään yhtyeen Rob Zombie rumpalina. ==Loukkaantumisia== Fish on joutunut usein muun bändin ja itsensä takia onnettomuuksiin ja loukkaantumisiin. Mechanical Animals -kiertueella häneltä murtui lapaluu ja käsi, kun yhtye rikkoi lavan konsertin lopuksi, mutta hän soitti kiertueen loppuun yksikätisenä. Chris Vrenna oli Fishin sijalla tilapäisesti vuonna 2005, kun Fish kärsi päävammasta eikä pystynyt lähtemään kiertueelle. Fish loukkaantui 2004 Viva Comet Awards -palkintojenjakotilaisuudessa, kun hän kaatui lavan ja takahuoneen väliseen kuiluun kappaleen "Personal Jesus" esityksen jälkeen. Fish seurusteli näyttelijä Alyson Hanniganin kanssa 1999-2000, mutta lopetti suhteen, koska Hanniganilla oli salasuhde nykyisen aviomiehensä kanssa. == Aiheesta muualla == * Ginger's artist page on premier percussion Luokka:Yhdysvaltalaiset rumpalit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kleombrotos I

Kleombrotos I (, kuoli 371 eaa.) oli Spartan kuningas 380 eaa. – 371 eaa. Vuonna 380 eaa. hän seurasi veljeään Agisipolis I:tä valtaistuimella. Hänen aikaisemmasta elämästään ei tiedetä mitään. Vuonna 371 eaa. hän johti Spartan ja sen liittolaisten armeijaa Thebaa vastaan. Kleombrotos kuoli Leuktran taistelussa, jossa Epameinondaan johtamat thebalaiset kukistivat spartalaiset. Taistelussa kuoli yhteensä 700 spartalaista. Luokka:Spartan kuninkaat