EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hadrianuksen temppeli (Efesos)

Hadrianuksen temppeli oli antiikin aikainen keisari Hadrianukselle omistettu temppeli Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Temppeli rakennettiin keisari Hadrianuksen itsensä aikana vuosina 117–138 jaa. Efesos sai tuolloin toisen neokoros-oikeutensa eli oikeuden rakentaa keisarikultille omistettu temppeli sitten Domitianuksen temppelin rakentamisen. Hadrianus kävi itse Efesoksessa vuonna 128. Temppelin omistuskirjoituksen kirjoitutti P. Quintilius. Rakennus kärsi vaurioita maanjäristyksissä vuosina 383 ja 387, ja kunnostettiin niiden jälkeen. pienoiskuva|vasen|upright=0.96|Hadrianuksen temppelin raunioita. Temppeli sijaitsi Kuretes-kadun varrella osana Variuksen kylpylän rakennuskokonaisuutta. Sen julkisivussa oli portiikki, jossa oli neljä korinttilaista pylvästä ja niiden päällä kaari. Keskimmäiset pylväät olivat pyöreitä ja reunimmaiset neliskulmaisia. Temppelin anta-seinien välissä oli kaksi pylvästä. Temppelin cellan leveys oli noin 7,5 metriä ja syvyys noin 5,0 metriä. Cella oli tynnyriholvattu, ja sen sisällä oli kulttipatsas. Cellan oven yläpuolella oli naishahmoa ja akantinlehtiä esittänyt reliefi. Temppelin friisit esittivät Efesoksen perustamiseen liittyneitä mytologisia aiheita. Friisit liitettiin temppeliin 300-luvun lopun kunnostustöissä, jolloin ne siirrettiin jostakin toisesta rakennuksesta. Tällaisena ne ovat myöhäisimpiä tunnettuja antiikin aikaisia temppelifriisejä. Temppelin edessä on myöhemmin ollut tetrarkkien Diocletianus, Maximianus, Constantius ja Galerius patsaat. Näistä on säilynyt vain jalustat. Tetarkeista augustukset olivat keskellä ja caesarit reunimmaisina. Rakennuksen raunioita on kunnostettu ja ennallistettu 1950-luvulla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan temppelit Luokka:Efesoksen rakennukset ja rakennelmat
Hallinnollisen agoran kylpylä

Hallinnollisen agoran kylpylä on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta kylpylästä Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. pienoiskuva|vasen|Hallinnollisen agoran kylpylän raunioita. Niin kutsuttu Hallinnollisen agoran kylpylä rakennettiin Rooman keisarikaudella 100-luvulla jaa. Rakennus tulkittiin aiemmin virheellisesti Variuksen kylpyläksi, joka oli kuitenkin nykytutkimuksen valossa sama rakennus kuin Skholastikian kylpylä ja sijaitsi Kuretes-kadun varrella. Siksi rakennus esiintyy edelleen useissa vanhemmissa teoksissa ja opasteissa nimellä ”Variuksen kylpylä”. Kylpylä sijaitsi agoran koilliskulmassa itään Basilika-stoasta. Se muistuttaa monin tavoin Miletoksen Faustinan kylpylää. Rakennuksesta on säilynyt erityisesti sen länsiosan caldariumia, jossa on ollut syvennyksissä seitsemän lämmintä allasta. Pohjoissivulta rakennus oli osaksi louhittu kukkulan kalliorinteeseen. Kylpylän etelä- ja länsisivulla oli halleja, joiden lattiat oli koristeltu mosaiikeilla, jotka on ajoitettu 400-luvulle. Kylpylään on todennäköisesti liittynyt palaistra. Lähellä on sijainnut myös gymnasion. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Efesoksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Roomalaiset kylpylät
Hallinnollisen agoran temppeli

Hallinnollisen agoran temppeli (aiemmin usein ”Isiksen temppeli”) on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta temppelistä Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen kohdejumaluutta ei tunneta. Temppelin rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Temppeli rakennettiin varhaisella roomalaisella kaudella noin vuonna 50–25 eaa. Se on aiemmin tulkittu Marcus Antoniuksen ja Kleopatran rakennuttamaksi Isikselle ja Dionysokselle omistetuksi temppeliksi, ja siksi se esiintyy usein ”Isiksen temppelin” nimellä. Myöhemmin se olisi omistettu keisari Augustukselle. Nykyisin temppeliä on ehdotettu sen sijaan Divus Juliuksen eli jumalaksi kohotetun Julius Caesarin ja Dea Roman eli Rooman kaupungin henkilöitymän temppeliksi niin kutsutun Rhodoslaisen peristyylin sijaan. Temppeli sijaitsi Efesoksen Hallinnollisen agoran eli Valtion agoran länsiosan keskellä. Se oli peripteraalitemppeli, jonka pitkillä sivuilla oli kymmenen ja lyhyillä sivuilla kuusi pylvästä. Se oli rakennettu podiumille, jonka koko oli noin 28 × 15 metriä. Temppeli purettiin kokonaan myöhemmän antiikin aikana, ja sen kivet käytettiin muihin rakennuksiin. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan temppelit Luokka:Efesoksen rakennukset ja rakennelmat
Itäinen gymnasion

Itäinen gymnasion on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta gymnasionista Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Gymnasion rakennettiin Rooman keisarikaudella noin 100-luvun jaa. jälkimmäisellä puoliskolla. Se sijaitsi kaupungin muurein ympäröidyn alueen itäosassa heti Magnesian portin pohjoispuolella, mistä se on saanut nykyisen, tutkimuksessa käytetyn nimensä. Gymnasion oli suurikokoinen, ja sen koko oli noin 130 × 107 metriä. Kadun puolella oli stoa eli pylväshalli. Sen jälkeen seurasi palaistra, jonka itäpuolella oli auditorium eli luentosali ja länsipuolella niin kutsuttu keisarillinen sali. Rakennuksen keskellä olivat suurikokoiset termit eli kylpylätilat, joita reunustivat kolmelta sivulta suuret holvatut salit muun muassa ruumiinharjoituksille. Rakennuksen raunioista on löydetty muun muassa Afroditen, Asklepioksen, Dionysoksen, Hygieian ja Panin patsaat. Myöhäisellä roomalaisella kaudella 300-luvun lopulla tai 400-luvun alussa gymnasionin yhteyteen rakennettiin kirkko, joka toimi hautausmaan kirkkona. Noin 500-luvulla se muutettiin kolmilaivaiseksi basilikaksi, jonka koko oli noin 35 × 17 metriä. Se hylättiin tulipalon jälkeen 600-luvulla. Rakennuskokonaisuuden arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1930. == Lähteet == Luokka:Efesoksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Gymnasionit
Marian kirkko (Efesos)

Marian kirkko oli myöhäisantiikin aikainen kirkko Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se tunnetaan Efesoksen kirkolliskokouksen pitopaikkana vuonna 431. == Historia == Marian kirkko rakennettiin varhaisella kristillisellä kaudella, arviolta 300-luvulla, Olympieionin aukion eteläpuolisesta pylväikkörakennuksesta, jonka pituus oli ollut noin 260 metriä. Kirkko on ollut olemassa viimeistään vuonna 431, jolloin siellä tai sen yhteydessä pidettiin Efesoksen kirkolliskokous. Kirkko oli omistettu Neitsyt Marialle, ja kyseisessä kirkolliskokouksessa tälle myönnettiin Jumalansynnyttäjän (Theotokos) kunnianimi. Marian kirkko mainitaan kokouksen asiakirjoissa, jotka ovat kuitenkin myöhemmiltä ajoilta. Kirkko uusittiin kokonaan varhaisella bysanttilaisella kaudella 500-luvulla, mahdollisesti vuoden 557 maanjäristyksen jälkeen. Marian kirkko toimi Efesoksen katedraalina eli piispankirkkona. Sen oletetaan kärsineen vaurioita arabien hyökkäyksessä vuonna 654/655. Tämän jälkeen se menetti ilmeisesti piispankirkon asemansa, ja asema siirtyi bysanttilaisella linnavuorella sijainneelle Pyhän Johanneksen basilikalle. Kirkko säilyi kuitenkin hautausten perusteella käytössä 1000-vuosisadalle saakka. Nykyisin kirkko on raunioina. Niitä on kunnostettu erityisesti vuosina 1984–1988. == Rakennus == Kirkossa oli sen alkuvaiheessa (pohjapiirroksessa: oranssi/keltainen) länsipuolella atrium, jonka koko oli noin 43 × 25 metriä, sekä nartheks. Varsinainen kirkkorakennus oli kolmilaivainen, ja sen koko oli noin 74 × 29 metriä. Kirkon keskilaivan leveys oli 13 metriä, ja sen kattoa tuki 40 pylvästä. Itäpäässä oli suuri apsis. Atriumin pohjoispuolella oli kahdeksankulmion muotoinen baptisterion eli kastekappeli. 500-luvun uudelleenrakentamisessa kirkko jaettiin kahteen osaan. Sen itäosa (pohjapiirroksessa: sininen) muutettiin vain noin 23 metriä pitkäksi kolmilaivaiseksi basilikaksi, jolla oli oma nartheks. Vanhan apsiksen edessä oli presbyterion, jossa oli alttari. Länsiosa (pohjapiirroksessa: violetti) uusittiin kokonaan tiilistä rakennetuksi. Sen koko oli noin 37 × 29 metriä, ja siinä oli edelleen kolme laivaa, mutta sivulaivat olivat aiempaa kapeammat. Länsipäähän lisättiin toinen, sisempi nartheks. Katolla oli kupoli, jota tuki neljä suurikokoista pilaria neliön muodossa. Kirkon yhteydessä sijaitsi Episkopeion eli piispan palatsi. Siinä käytössä toimi ilmeisesti alkuperäisen pylväikkörakennuksen itäosa. Kirkon nartheksia käytettiin hautauksiin 500-luvulta lähtien. Myöhemmin myös sen ulkopuolelle kehittyi hautausmaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Bysanttilaiset kirkot Luokka:Efesoksen rakennukset ja rakennelmat
Memmiuksen muistomerkki

Memmiuksen muistomerkki oli antiikin aikainen muistomerkki Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Muistomerkki rakennettiin myöhäisellä hellenistisellä kaudella noin vuonna 50–25 eaa. Se oli rakennuksessa olleen kreikan- ja latinankielisen piirtokirjoituksen mukaan omistettu Gaius Memmiukselle, joka oli Sullan tyttärenpoika ja vuoden 34 eaa. konsuli. Nykyisin muistomerkin jäänteet ovat Efesoksen harvoja joten kuten jäljellä olevia hellenistisen kauden rakennelmia. Muistomerkin kaivaukset suoritettiin vuosina 1959–1960. Nykyisin sitä on ennallistettu. Muistomerkki sijaitsi lähellä Kuretes-kadun ja Domitianuksen kadun risteystä. Se oli pohjakaavaltaan lähes neliönmuotoinen, ja muistutti tornimaista hellenististä hauta- ja kunniamuistomerkkiä. Erään ennallistuksen mukaan siinä olisi ollut terävä huippu. Rakennuksen seinissä oli syvennykset etelä-, itä- ja länsisivuilla. Niiden päällä oli kaaret, joita tukivat karyatidiveistokset. Rakennus oli koristeltu myös Memmiuksen perheenjäsenten patsailla sekä hänen hyveidensä henkilöitymillä. Muistomerkin lähellä sijaitsi Hydreion-lähdekaivo, joka rakennettiin ensimmäisellä vuosisadalla jaa. ja uusittiin 200-luvulla jaa. Sen edessä oli Diocletianuksen ja tetrarkkien patsaat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan muistomerkit Luokka:Efesoksen rakennukset ja rakennelmat
Adina Vălean

Adina Vălean (s. 16. helmikuuta 1968) on romanialainen poliitikko. Hän toimi Von der Leyenin I komissiossa liikennekomissaarina. Europuolueista hän edustaa Euroopan kansanpuolue EPP:tä, Romaniassa kansallisliberaalia puoluetta. Vălean on ollut Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2007, ja hän oli sitä ennen vuoden tarkkailijana ennen kuin Romania liittyi Unioniin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Romanialaiset EU-komissaarit Luokka:Romanialaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Unkarin kansallissymbolit

Unkarin kansallisiin symboleihin kuuluvat liput, ikonit tai ilmaisut, jotka kuvastavat ja edustavat tyypillisesti Unkaria ja Unkarin kulttuuria. Erityisesti arvostetut unkarilaiset tuotteet ja symbolit tunnetaan nimellä Hungaricum. Unkarin kansalliskasvi on voikukka.International Plant Genetic Resources Institute, Report of a Working Group on Medicinal and Aromatic plants: first meeting 12-14 September 2002, Gozd Martuljek, Slovenia, 2004, p. 46 Unkarin lippu on vaakasuuntaisesti kolmivärinen - punainen, valkoinen sekä vihreä. Árpád-dynastian vaakuna on myös tunnettu. === Kansallishymni === Hymni Himnusz otettiin käyttöön 1800-luvulla, ja virallisissa seremonioissa lauletaan ensimmäinen säkeistö. Sanat on kirjoittanut kansallisesti arvostettu runoilija Ferenc Kölcsey vuonna 1823, ja sen nykyisen virallisen sävelmän on säveltänyt romanttinen säveltäjä Ferenc Erkel vuonna 1844,Unkarilaisen kulttuurin päivä, Suomi-Unkari-seura 23.1.2013, viitattu 24.6.2020 vaikkakin muita, vähemmän tunnettuja musiikkiversioita on olemassa. Sen virallinen asema kansallislauluna vahvistettiin 1989 perustuslain muutosten yhteydessä omana pykälänään (75 §). == Viitteet == *
Neitsyt Marian talo

Neitsyt Marian talo ( tai Meryem Ana Evi, ”Äiti Marian talo”) on katoliseksi kappeliksi muutettu kivitalo Bülbüldağı-vuorella Turkissa, noin yhdeksän kilometrin päässä antiikin Efesoksen kaupungin paikasta ja nykyisestä Selçukista. Paikka on liitetty Neitsyt Mariaan, joka perimätiedon mukaan eli viimeiset vuotensa Efesoksessa yhdessä apostoli Johanneksen kanssa. Alkuperäinen talo oli kaksikerroksinen ja siinä oli neljä huonetta. Rakennuksen ajoitus on epäselvä. Sen on arveltu olevan varhaiselta bysanttilaiselta kaudelta 500-luvulta, mutta sen ydin saattaa olla jo ensimmäiseltä vuosisadalta. Rakennuksen yhteyttä Mariaan ei voida vahvistaa historiallisesti. Efesoksen seudulla itsellään on vahva perinne, joka liittää kaupungin Marian myöhempiin vaiheisiin, jotka ajoittuisivat noin vuosiin 37–45 jaa. Neitsyt Marian taloksi kutsuttu rakennus on muodostunut pyhiinvaelluspaikaksi, koska sitä pidetään saksalaisen nunna Anne Catherine Emmerichin 1800-luvulla näkemien näkyjen perusteella Marian viimeisenä asuinpaikkana. Emmerich ei ollut koskaan käynyt itse paikalla, mutta antoi siitä kuvauksen, jonka perusteella paikalliset papit löysivät paikalta vanhan talon. Se on sittemmin muutettu katoliseksi kappeliksi. Katolisessa kirkossa kappelin asemaa on vahvistettu 1980-luvulta lähtien, vaikka sitä ei olekaan koskaan virallisesti vahvistettu Marian kodiksi. Paikkaa kunnioittavat myös monet muslimit. Talon lähellä on lähde, jonka veden sanotaan olevan parantavaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Efesoksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Marian kunnioittaminen Luokka:Katoliset pyhiinvaelluskohteet
Olympieion (Efesos)

Olympieion (, ) oli antiikin aikainen keisari Hadrianukselle Zeus Olympioksena omistettu temppeli Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Olympieion rakennettiin Hadrianuksen aikana roomalaisella kaudella noin vuonna 130 jaa. Se rakennettiin paikalle, joka oli ollut joitakin satoja vuosia aiemmin merenpohjaa ja sitten rannikkohetteikköä, ja muuttunut vapaaksi rakennusmaaksi. Koko pyhäkköalueen koko oli noin 350 × 225 metriä. Temppeli oli keskellä aukiota, joka oli reunustettu pylväiköillä kaikilta neljältä sivulta. Temppelirakennus edusti korinttilaista tyyliä. Sen oletetaan olleen pseudodipteraalitemppeli, jossa oli yhteensä 74 pylvästä. Temppelin perustusten pituus oli noin 85 metriä ja peristasiksen pituus noin 60 metriä. Perustusten leveys oli noin 57 metriä. Temppeli tuhottiin noin vuonna 400, todennäköisesti kristittyjen toimesta. Tämän jälkeen sen marmoriosat poltettiin kalkiksi. Myöhemmin perustuksetkin purettiin metalliosien talteenottamiseksi. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan temppelit Luokka:Efesoksen rakennukset ja rakennelmat
Prytaneion (Efesos)

Efesoksen prytaneion oli antiikin aikainen prytaneion Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Prytaneion rakennettiin alun perin Lysimakhoksen aikana, hellenistisen kauden alkupuolella 200-luvun alussa eaa. Se uusittiin roomalaisella kaudella keisari Augustuksen aikana, toisin sanoen ajanlaskun alun tienoilla, jolta ajalta ovat peräisin rakennuksen nykyaikaan säilyneet jäänteet. Prytaneion oli kaupungin johtavien virkamiesten käytössä, ja siellä vietettiin kaupunkivaltion viralliset juhlat. Prytaneion sijaitsi Efesoksen Hallinnollisen agoran pohjoislaidalla. Se edusti doorilaista tyyliä, ja sen julkisivussa oli kuusi pylvästä. Rakennuksen julkisivun puolella oli peristyylipiha, jonka koko oli noin 26 × 22 metriä. Sen pohjoispylväikkö toimi sisäänkäyntinä varsinaiseen rakennukseen. Prytaneionin keskussalia ympäröi joukko pienempiä huoneita. Prytaneion oli omistettu Hestia Bulaian kultille ja myöhemmin myös Demeter Karpoforoksen ja Apollon Manteioksen kulteille. Pyhäkkötilassa oli kulmissa kompositapylväät, jotka lisättiin 200-luvulla jaa. Tilassa sijaitsi kaupungin pyhä hestia-tuli. Prytaneionin tuhoutui maanjäristyksessä 300-luvulla jaa. Sen raunioista on löydetty kolme Efesoksen Artemiin patsasta, jotka oli haudattu raunioihin rituaalisesti. Patsaat ovat nykyisin Efesoksen museossa. Lisäksi paikalta on löydetty lukuisia piirtokirjoituksia, jotka valottavat kaupungin kultteja. Muutamia rakennuksen doorilaisia pylväitä on pystytetty uudelleen. Prytaneionin eteläpuolella sijaitsi niin kutsuttu Basilika-stoa ja sen takana Hallinnollinen agora, itäpuolella Rhodoslaiseksi peristyyliksi kutsuttu temenos ja sen itäpuolella Buleuterion, jota kutsutaan myös Odeioniksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Efesoksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Prytaneionit
Pyhän Johanneksen basilika

Pyhän Johanneksen basilika (Pyhän Johannes Teologin basilika, ) oli myöhäisantiikin aikainen basilikakirkko Efesoksen kaupungin lähellä Vähässä- Aasiassa, nykyisessä Selçukissa Turkissa. Se oli rakennettu apostoli Johanneksen perimätiedon mukaiselle hautapaikalle. Nykyisin basilika on raunioina. Raunioita on kunnostettu, ja sen ympäristö muodostaa arkeologisen puiston. == Historia == Basilikakirkko rakennettiin myöhäisantiikin aikana 400-luvulla. Sen paikalla oli vanhastaan ollut hauta, jota perinteessä pidetään Efesoksessa toimineen Johannes Teologin hautana. Tämä taas yhdistettiin evankelista ja apostoli Johannekseen viimeistään 100-luvulla. Basilika uusittiin 500-luvun puolessa välissä keisari Justinianuksen rahoituksella. Kun asutus siirtyi bysanttilaisella keskiajalla antiikin Efesoksen paikalta idemmäksi nykyisen Selçukin paikalle, kirkosta tuli kaupungin katedraali eli piispanistuin. == Rakennus == Kirkko sijaitsi nykyisen Ayasolukin kukkulan eli Selçukin bysanttilais-osmaniaikaisen linnavuoren etelärinteessä. Lähellä sijaitsee linnoitusmuurin niin kutsuttu Vainojen portti. Sisäänkäynti kirkkoon oli länsipäästä nartheksin kautta. Länsipuolella nartheksin edessä oli myös kirkon atrium, jonka koko oli noin 34 × 37 metriä. Se mukaan lukien kirkon kokonaispituus oli noin 130 metriä. Kirkko oli pohjakaavaltaan ristinmuotoinen, ja sen katossa oli ristinmuodossa kuusi suurta kupolia. Niistä ristin keskellä, Johanneksen hautana pidetyn kohdan yläpuolella, ollut kupoli oli suurin ja korkein. Kirkon alla olleesta kryptasta on löydetty kolme hautaa, joista yhtä sanotaan apostolin haudaksi. SelcukModellJohanneskirche.JPG|Pienoismalli kirkosta 500-luvulla. Ephesos Saint John the Theologian plan.png|Kirkon pohjapiirros. Basilica of St. John - 2014.10 - panoramio.jpg|Kirkon entistettyjä raunioita. Basilica of St. John in Ephesus 02.jpg|Kirkon entistettyjä raunioita. Selçuk, the tomb of St. John.jpg|Nk. apostoli Johanneksen hauta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Basilikat (arkkitehtuuri) Luokka:Bysanttilaiset kirkot Luokka:Efesoksen rakennukset ja rakennelmat
Bowen Stassforth

Bowen Dow Stassforth (7. elokuuta 1926 Los Angeles, Kalifornia – 22. marraskuuta 2019 Rancho Palos Verdes, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiamitalisti. Hän menestyi rintauinnissa ja teki uransa huippuvuosina 1950-luvun alussa 100 metrin rintauinnissa epävirallisen maailmanennätyksen pitkällä radalla. Stassforth saavutti 200 metrin rintauinnissa olympiahopeaa Helsingissä 1952Olympics at Sports-Reference.com ja päätti kilpauintiuransa olympialaisten jälkeen. Hän ui 100 metrin rintauinnissa epävirallisen maailmanennätyksen. Stassforth kuoli kotonaan Kalifornian Rancho Palos Verdesissa 93-vuotiaana 22. marraskuuta 2019.https://swimswam.com/americas- greatest-breaststroke-champion-of-1950s-bowen-stassforth-dies-at-93/ == Lähteet == * Bowen Stassforth Bio, Stats, and Results Olympics at Sports- Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Jiřina Čermáková

Jiřina Čermáková (17. marraskuuta 1944 Praha – 17. marraskuuta 2019) oli Tšekkoslovakiaa edustanut maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Čermáková pelasi Tšekkoslovakian olympiahopeaa saavuttaneessa naisten maajoukkueessa Moskovassa 1980, missä naisten maahockeyturnaus kuului ensimmäisen kerran olympiaohjelmaan. Hän pelasi jokaisessa viidessä ottelussa ja teki kolme maalia, kaikki ottelussa Itävaltaa vastaan.Olympics at Sports- Reference.comWallechinsky 1992, 335 Čermáková kuoli 75-vuotissyntymäpäivänään 17. marraskuuta 2019.http://www.pozemnihokej.cz/2019/11/18/rozlouceni-s- pozemni-hokejistkou-stoleti-jirinou-cermakovou/ == Lähteet == * * Jiřina Čermáková Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Tšekkoslovakialaiset maahockeypelaajat Luokka:Tšekkoslovakialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Hariprasad Chaurasia

Hariprasad Chaurasia (s. 1. heinäkuuta 1938 Allahabad) on intialainen bansurihuilun soittaja ja säveltäjä.Hariprasad Chaurasia Britannica Hän on saanut uransa aikana useita palkintoja, kuten Padma Bhushanin (1992) ja Padma Vibhushanin (2000). Hän on säveltänyt hindinkielisiin elokuviin musiikkia yhdessä Shivkumar Sharman kanssa yhteisnimellä Shiv-Hari.Pandit Hariprasad Chaurasia India Today Chaurasia ei syntynyt muusikkosukuun. Hänen isänsä oli painija, ja hän itse opiskeli isänsä toivomusten mukaisesti painia sekä pikakirjoitusta. Hän kuitenkin otti perheeltään salaamiaan laulutunteja. Kuultuaan Bholanath Prasannan huilunsoittoa Chaurasia aloitti soitonopiskelun tämän johdolla. Lisäksi häntä opetti surbaharinsoittaja Annapurna Devi. Hän on työskennellyt aktiivisesti musiikin parissa sekä konserteissa että elokuvateollisuudessa. Yhdessä Shivkumar Sharman ja Brij Bhushan Kabran kanssa levytetty Call of the Valley (1967) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Bansurinsoittajat Luokka:Intialaiset huilistit Luokka:Intialaiset elokuvasäveltäjät Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bbno$

bbno$ (lausutaan baby no money) (oik. Alexander Leon Gumuchian, s. 30. kesäkuuta 1995 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen rap- artisti. == Diskografia == === Studioalbumit === * Bb Steps (2018) * Recess (2019) * I Don't Care at All (2019) * Baby Gravy 2 (2020) * Good Luck Have Fun (2020) * Eat ya veggies (2021) * Bag or die (2022) === EP === * Baby Gravy (2017) * Whatever (2018) * Babydrip (2018) * My Oh My (2021) === Singlet === * Lalala (Y2K:n kanssa, 2019) * Bad Boy (Yung Baen ja Billy Marchiafavan kanssa, 2019) * bad thoughts (2019) * slop (2019) * shining on My Ex (Yung Gravyn kanssa, 2019) * imma (Lentran kanssa, 2020) *Wawawa (Y2K:n kanssa, 2020) *Help herself (Diamond Pistolsin kanssa, 2021) *bad to the bone (Lentran kanssa, 2021) *wussup (Yung Gravyn kanssa, 2021) *edamame (Rich Brianin kanssa, 2021) *i remember (2021) *yoga (Rebecca Blackin kanssa, 2021) *mathematics (2022) *piccolo (2022) *pogo (Diplon kanssa, 2022) *sophisticated (2022) *C'est La Vie (Yung Gravyn ja Rich Brianin kanssa, 2022) *top gun (2022) *i see london i see france (2022) *touch grass (Yung Gravyn kanssa, 2022) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * bbno$:n kotisivut Luokka:Kanadalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Catherine Potter

Catherine Potter (1957Catherine Potter Québec Info Musique Guelph, Ontario – 3. joulukuuta 2010) oli kanadalainen muusikko. Hänen soittimensa oli intialainen bambuhuilu bansuri, jonka soittoa hän opiskeli Intiassa Hariprasad Chaurasian johdolla.Canadian bansuri master Catherine Potter dies at 52, World Music Central Potter sai maisterin arvon etnomusikologiassa Montrealin yliopistosta ja kandidaatin arvon jazzissa Concordia-yliopistosta. Hän sai useita stipendejä Conseil des arts et des lettres du Québecilta sekä Canada Councililta ja Jon Higgins -palkinnon vuonna 1999. Potter teki yhteistyötä muiden muassa Boubacar Diabatén, Simon Shaheenin, Ramasutran ja Ganesh Anandanin kanssa. Häneltä julkaistiin vuonna 1997 ensialbumi Bansuri. Vuonna 2002 hän perusti maailmanmusiikkiyhtye Duniya Projectin, jonka nimilevy ilmestyi vuonna 2006. Potter kuoli 52-vuotiaana rintasyöpään. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset muusikot Luokka:Bansurinsoittajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Kudeb

Kudeb (, , ) on Latvian Alūksnen kunnasta alkava ja pääasiassa Luoteis- Venäjällä Pihkovan alueella virtaava joki, joka on Velikajan sivujoki. == Joen kulku == Joki virtaa kahden valtion läpi. Se kulkee ensimmäiset 17 kilometriä Haanjan ylängön reunaa eli Alūksnen ylänköä alas Pededzesin pitäjässä, joka kuuluu Latvian puolella Alūksnen kuntaan. Joki on kuitenkin 4,9 kilometrin matkalla raja-jokena, joten loput 82 kilometristä eli 60–65 kilometriä jäävät Venäjän puolelle. Siellä joki käy Petserin piirissä, mutta pysyy alajuoksulla Palkinon piirissä loppumatkan kohti Velikajan alangolle. Joki saa alkunsa ylängön ojitetun alueen ojista, jotka sijaitsevat rajan tuntumassa Zaicevan kylän lähellä. Oja virtaa kohti Venäjän rajaa ja seuraa rajaa aluksi pohjoiseen päin. Rajaa seuratessaan siihen yhtyvät (ei ehkä tässä järjestyksessä) Berzupite, Isanka, Šepika ja Ilvoka. Sitten Venäjän puolella oja kääntyy rinnettä alas ja kaartuu samalla kohti itää, jolloin siihen yhtyvät Mesguška, Lidva, Vruda ja Nalitsa. Äkkiä joeksi kasvanut uoma kääntyy edellen kohti etelää, kunnes se käännähtää siellä itään päin. Puolivälissä siihen yhtyy Glubotšenka, mutta joki säilyttää suunnan Velikajalle saakka. Alussa joki laskeutuu nopeasti alaspäin kaltevuuden ollessa 4,5 metriä kilometrille. Velikaajan alangolla joen kaltevuus on enää alle 0,5 metriä kilometrille. == Valuma-alue ja sivujoet == Kudeb sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Velikajan valuma-alueella. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Kudebin valuma-alueen pinta-ala on 760 neliökilometrin (km²) suuruinen, josta 730 km² kuuluu Venäjälle ja yläjuoksulla oleva 30 km² osa kuuluu Latvialle. Latvian puoleiset ja Venäjän rajaosat osat ovat Alūksnen ylänköä. Kudebin suurimpia sivujokia tai -ojia on esitelty alla taulukossa. Ne joet, jonka yhtymäkohta Kudebaan on ”60+”, ovat Latvian puolelta. yhtyy Kudebiin (km suusta) nimi nimi () nimi () pituus (km) valuma-alue (km²) lähde 39 Glubotšenka Глубоченка Glibočenka 12 1 45 Nalitsa Налица Naļica 14 1 47 Vruda Вруда Vruda 31 127 1 51 Lidva Лидва Ļidva 31 144 1 60 Mesguška Месгушка Mesguška 10 1 60+ Ilvoka Ilovka 2 60+ Šepika Šepica 6 2 60+ Isanka Isanka 8 2 60+ Berzupite Bērzupīte 12 2 Lähteet: 1 = , 2 = Joen valuma- alueella on joitakin järviä, mutta niitä ei ole juurikaan joenuomassa. Useimmat järvet laskevat ojansa sivujokiin tai suoraan Kudebiin vasta sen keskijuoksulla (kuten esimerkiksi Mogilnoje). == Hallintoalue == Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (). Joen vesistörekisterin numero on 01030000212102000028921 . Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan alueeseen. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Pihkovan alueen joet *
Pöyliön mylly

Pöyliön mylly on Rovaniemellä, Pöyliöjärven pohjoispuolella sijaitseva vesimylly. Se on alun perin rakennettu 1600-luvulla kotitarvemyllyksi, ja lupa teolliseen myllytoimintaan haettiin vuonna 1852. Myllyn omistajina ovat aikanaan olleet useat Lapin teollisuuden historian merkkihenkilöt, kuten Anders Kurth, Hugo R. Sandberg ja Jarl Sundqvist. Mylly paloi vuonna 1944, mutta rekonstruoitiin alkuperäiseen asuunsa Lapin sodan jälkeen. Nykyisin mylly toimii vesi- ja sähkövoimalla. Myllyä pidetään Rovaniemen vanhimpana teollisuusrakennuksena. ==Historia== Antti Kurtti (Tornioon muutettuaan käytti nimeä Anders Kurth) osti Pöyliön myllyn vuonna 1879 ja haki Rovaniemen käräjillä 21.3.1879 § 225:n kohdalla lupaa myllytullin eli jauhatusmaksun korottamiseen, mihin suostuttiin sillä ehdolla, että hän rakentaa myllylle ympäri vuoden kuljettavan tien. KO:n ptk:ssa on m.m.merkinnät ruotsiksi: * Kauppias Anders Kurth Tornion kaupungista * että hän nyttemmin omistaa Pöyliön tullijauhomyllyn Korkalon kylässä Hän osti myllyn Erkki Laurinpoika Oinas eli Kiviniemeltä (tai luultavammin tämän jälkeläisiltä), joka oli rakentanut myllyn teolliseksi laitokseksi 1852 ja saanut luvan Pöyliöjärven säännöstelyyn ja tullimyllyyn Oulun kuvernööriltä 5. toukokuuta 1855. Anders Kurthin jälkeläisiltä Pöyliön mylly siirtyi metsäpäällikkö Hugo Rikhard Sandbergille vuonna 1904. Iso-Samperin tytär asessorska Ingeborg Sjöblom puolestaan myi myllyn vuonna 1939 Kemiyhtiön metsäpäällikölle Jarl Julius Sundquistille. Sundquistin jälkeläisiltä myllykartanon osti varatuomari Tuomo Pekkala 19\. kesäkuuta 1972. Mylly jauhoi viimeisen virallisen kerran 8.12.1975. Vielä toukokuussa 1976 kuitenkin jauhettiin ilman korvausta isännille kylvöpäätösten jälkeisiä jäännösviljoja. ==Lähteet== Luokka:Rovaniemen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen myllyt
Päivi Heikkilä-Halttunen

Päivi Heikkilä-Halttunen (s. 20. syyskuuta 1966 Jokioinen) on suomalainen filosofian tohtori sekä lasten- ja nuortenkirjallisuuden tutkimiseen ja edistämiseen keskittynyt tietokirjailija, tutkija ja vapaa kirjallisuuskriitikko. Hän on tutkinut ja puolustanut lastenkirjallisuutta 1980-luvulta saakka. Heikkilä-Halttunen on Suomen tietokirjailijat ry:n jäsen. Vuodesta 2018 lähtien hän on toiminut myös Lastenkirjainstituutin Onnimanni- lehden päätoimittajana. Kirjassaan Lue lapselle! Opas lasten kirjallisuuskasvatukseen (Atena, 2015) Heikkilä-Halttunen korostaa lukemisen tärkeyttä lapsen kehityksen kannalta. Vuodesta 2009 alkaen Heikkilä-Halttunen on ylläpitänyt Lastenkirjahylly-blogia, josta hän sai Onnimanni-palkinnon vuonna 2017. Tämä Lastenkirjainstituutin myöntämä tunnustus myönnettiin palkintoraadin mukaan siksi, että "Heikkilä-Halttunen on edistänyt kotimaista lasten- ja nuortenkirjallisuuden tutkimusta merkittävällä tavalla niin kirjoittajana kuin artikkelikokoelmien toimittajanakin", ja "on onnistunut toiminnallaan yhdistämään lasten- ja nuortenkirjallisuuden tieteellisen tutkimuksen ja käytännön kirjavinkit avuksi lapsia kasvattaville vanhemmille sekä kaikille lasten ja nuorten parissa työskenteleville." Heikkilä-Halttunen on saanut työstään myös Kalle Kaiharin Kulttuurisäätiön palkinnon tammikuussa 2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Päivi Heikkilä-Halttusen Lastenkirjahylly-blogi Luokka:Suomalaiset bloginpitäjät Luokka:Suomalaiset kirjallisuuskriitikot Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Special Activities Center

Special Activities Center (SAC) (vuoteen 2016 asti Special Activities Division, SAD)First Complete Look at the CIA’s National Clandestine Service Org Chart () on Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun Central Intelligence Agencyn salaisista operaatiosta ja puolisotilaallisista operaatioista vastaava erikoisjoukko. Yhdysvaltain presidentti tai Yhdysvaltojen kansallinen turvallisuusneuvosto presidentin ohjauksessa antavat SAC:ille käskyjä suoraan, mikä ei ole mahdollista Yhdysvaltojen muiden erikoisjoukkojen kohdalla.CIA, Pentagon reject recommendation on paramilitary operations SAC koostuu kahdesta ryhmästä. SAC/SOG (Special Operations Group, "erityisoperaatioiden ryhmä") keskittyy taktisiin puolisotilaallisiin operaatioihin, joiden ei haluta olevan avoimesti Yhdysvaltain hallinnon suorittamia.CIA commandos remain covert SOG- ryhmän jäsenet ("Paramilitary Operations Officers" tai "Specialized Skills Officers") eivät käytä univormuja, eikä heillä ole operaatiossa mukanaan mitään, minkä perusteella heidät voisi yhdistää Yhdysvaltoihin. SOG-ryhmän tehtäviin voivat kuulua mm. tiedustelu, yllätyshyökkäykset, väijytykset, sabotaasi, salamurhat ja vierasmaalaisten sissijoukkojen kouluttaminen ja johtaminen. Ryhmään rekrytoidaan jäseniä yleensä Yhdysvaltojen asevoimien erikoisjoukoista, kuten Delta Force, Green Berets ja SEAL Team 6. Ryhmään liittymisestä kiinnostuneilta odotetaan yliopistotutkintoa, vähintään kahdeksan vuotta asepalvelusta, mukaanluettuna sotaolosuhteissa johtotehtävissä, laskuvarjo- ja sukelluskokemusta ja vieraiden kielten ja kulttuurien tuntemusta.CIA Careers & Internships. Paramilitary Operations Officer SAC/PAG (Political Action Group, "poliittinen toimintaryhmä") keskittyy salaiseen poliittiseen toimintaan, muun muassa poliittiseen vaikuttamiseen, psykologisiin operaatioihin, taloudelliseen sodankäyntiin ja kybersodankäyntiin. Ryhmän tehtävänä on saada aikaan poliittisia muutoksia vieraissa maissa osana Yhdysvaltojen ulkopolitiikkaa.U.S. Aggressiveness towards Iran SAC-ryhmien operaatiot ovat keskustiedustelupalvelu CIA:n johtamia, eivätkä ne ole Yhdysvaltain puolustusministeriön ohjauksessa vaan toimivat puolustushallinnosta irrallaan. Ryhmien operaatiot voivat rikkovat kansainvälistä lakia tai sotalakia, ja puolustusvoimien erikoisjoukkojen odotetaan noudattavan näitä lakeja. CIA:n ja puolustushallinnon erikoisjoukkojen välit ovat toisinaan olleet huonot. ==Historia== Kylmän sodan aikana CIA:n salaisista operaatioista vastaavat ryhmät tukivat muun muassa Chilen sosialistisen presidentin Salvador Allenden syrjäyttänyttä sotilasvallankaappausta ja Fidel Castron hallinnon kumoamiseen pyrkinyttä Sikojenlahden maihinnousua. 2000-luvulla SAD/SAC on toiminut erityisesti Afganistanissa ja Irakissa Yhdysvaltojen terrorisminvastaisessa sodassa. ==Lähteet== Luokka:Erikoisjoukot Luokka:CIA
Reyn komissio

Reyn komissio oli ensimmäinen Euroopan komissio. Komission toimikausi oli 2. heinäkuuta 1967–30. kesäkuuta 1970. Komission puheenjohtajana toimi belgialainen Jean Rey. == Reyn komissio == Reyn komissio Kuva Kuva Komissaari Vastuualue Puolue Jäsenvaltio Jean Rey Puheenjohtaja Vapauden ja edistyksen puolue Sicco L. Mansholt Maatalous ja maaseudun kehittäminen (Varapuheenjohtaja) Työväenpuolue Lionello Levi Sandri Verotus ja tulliliitto, tarkastustoiminta ja petostentorjunta Työllisyys-, sosiaali- ja tasa-arvoasiat (Varapuheenjohtaja) Italian sosialistinen puolue Fritz Hellwig Tutkimus, innovointi ja tiede (Varapuheenjohtaja) Saksan kristillisdemokraattinen unioni Raymond Barre Talous- ja raha-asiat ja tilastotieto (Varapuheenjohtaja) Wilhelm Haferkamp Energia (Varapuheenjohtaja) Saksan sosiaalidemokraattinen puolue Albert Coppé Budjetti ja rahoitussuunnittelu ja tiedottaminen Flaamin kristillisdemokraatit Hans von der Groeben Sisämarkkinat ja aluepolitiikka Maan Sassen Kilpailuasiat Katolinen kansanpuolue Henri Rochereau Kansainvälinen yhteistyö, humanitaarinen apu ja kriisinhallintatoimet Guido Colonna di Paliano Teollisuus ja yritystoiminta (erosi 8.5.1970, virkaa ei täytetty koska komission virkakausi loppui 30.6.1970) Jean-François Deniau Kauppa Laajentuminen ja naapuruuspolitiikka Kansainvälinen yhteistyö, humanitaarinen apu ja kriisinhallintatoimet Ranskan demokratian liitto Victor Bodson Liikenne Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue Edoardo Martino Ulkosuhteet ja Euroopan naapuruuspolitiikka Italian kristillisdemokraattinen puolue == Lähteet == Luokka:Euroopan komissiot
Malfattin komissio

Malfattin komissio oli toinen Euroopan komissio. Komission toimikausi oli 2. heinäkuuta 1970–21. maaliskuuta 1972. Komission puheenjohtajana toimi italialainen Franco Maria Malfatti. == Malfattin komissio == Toimialue Komissaari Kotimaa Puheenjohtaja Franco Maria Malfatti (erosi 2.3.1972 uudeksi komissaariksi valittiin Sicco Mansholt) Varapuheenjohtaja maatalous Sicco Mansholt Varapuheenjohtaja sisämarkkinat ja energia Wilhelm Haferkamp Talous- ja raha-asiat Raymond Barre Kilpailuasiat ja aluepolitiikka Albert Borschette Työllisyys, sosiaaliasiat ja osallisuus, liikenne, budjetti ja rahoitussuunnittelu Albert Coppé Kauppa Ralf Dahrendorf Ulkosuhteet ja Euroopan naapuruuspolitiikka Jean-François Deniau Teollisuus, yritystoiminta ja kauppa Altiero Spinelli == Lähteet == Luokka:Euroopan komissiot
Neitoset

Neitoset on viidestä naismuusikosta koostuva tanssiorkesteri, joka on perustettu vuonna 2019. Yhtye voitti heinäkuussa 2019 Tanssiorkestereiden SM- kilpailun (SMORK), ja on ensimmäinen pelkästään naismuusikoista koostuva voittajaorkesteri kilpailun historiassa. Kilpailu käytiin Seinäjoen Tangomarkkinoilla.Gramofoni.fi/neitosetNeitoset tanssiorkestereiden SM- kilpailun voittoon, tangomarkkinat.fi Marraskuussa 2019 Neitoset sai Kullervo Linnan säätiön palkinnon tunnustuksena ansioista kotimaisessa viihde- ja tanssimusiikissa. Syyskuussa 2020 Neitoset palkittiin vuoden tanssittaja -tunnustuksella. == Diskografia == === Singlet === * Pikku pikku bikinissä 2019 * Vieras 2020 * Kosketa 2020 * Lapin tango 2021 * Käsikirjoitus 2023 * Ilta Oulunjoella 2023 * Sulamith 2023 == Kokoonpano == * Marja Pisilä – laulu * Stiina-Emilia Kemppainen – harmonikka, koskettimet, laulu * Maria Sapelkina – kitara * Azra Topcu – basso, laulu * Satu Palmroos – rummut === Entiset jäsenet === * Heli Korkala – basso 2019-2021 * Anni Palojärvi – koskettimet, basso, laulu 2019-2022 * Juuli Kaukinen – kitara 2021-2023 == Lähteet == * https://neitoset.fi/ == Aiheesta muualla == https://polartuotanto.fi/esiintyjat/neitoset Luokka:Suomalaiset iskelmäyhtyeet Luokka:Suomalaiset tanssiorkesterit
Mansholtin komissio

Mansholtin komissio oli kolmas Euroopan komissio. Komission toimikausi oli 22. maaliskuuta 1972–5. tammikuuta 1973. Komission puheenjohtajana toimi hollantilainen Sicco L. Mansholt. == Mansholtin komissio == Toimialue Komissaari Kotimaa Puheenjohtaja Sicco Mansholt Varapuheenjohtaja sisämarkkinat & energia Wilhelm Haferkamp Talous- ja raha-asiat Raymond Barre Kilpailuasiat ja aluepolitiikka Albert Borschette Työllisyys, sosiaaliasiat ja osallisuus liikenne budjetti ja rahoitussuunnittelu Albert Coppé Ulkosuhteet ja kauppa Ralf Dahrendorf Ulkosuhteet ja kehitysapu Jean-François Deniau Maatalous Carlo Scarascia-Mugnozza Teollisuus ja yritystoiminta tutkimus, innovointi ja tiede Altiero Spinelli == Lähteet == Luokka:Euroopan komissiot
Ortolin komissio

Ortolin komissio oli neljäs Euroopan komissio. Komission toimikausi oli 6. tammikuuta 1973–5. tammikuuta 1977. Komission puheenjohtajana toimi ranskalainen François-Xavier Ortoli. == Ortolin komissio == Toimialue Komissaari Kotimaa Puheenjohtaja François-Xavier Ortoli Kehitysyhteistyö Jean- François Deniau (erosi 12.4.1973) Kehitysapu Claude Cheysson (astui virkaan 19.4.1973) Varapuheenjohtaja työllisyys, sosiaaliasiat ja osallisuus Patrick Hillery valittiin Irlannin presidentiksi 9.11.1976, jätti tehtävät 3.12.1976. Seuraajaa ei valittu Varapuheenjohtaja talous- ja raha-asiat, luotto ja sijoitukset Wilhelm Haferkamp Tutkimus, innovointi ja tiede, koulutus ja kulttuuri Ralf Dahrendorf Kilpailu Albert Borschette Varapuheenjohtaja verotus ja energia Henri François Simonet Maatalous Pierre Lardinois Sisämarkkinat ja tulliliitto Finn Olav Gundelach Varapuheenjohtaja; ulkosuhteet Christopher Soames Aluepolitiikka George Thomson Teollisuustoiminta ja teknologia Altiero Spinelli erosi 13.7.1976 Cesidio Guazzaroni 13.7.1976 alkaen Varapuheenjohtaja ympäristö ja liikenne Carlo Scarascia-Mugnozza == Lähteet == Luokka:Euroopan komissiot
Jenkinsin komissio

Jenkinsin komissio oli viides Euroopan komissio. Komission toimikausi oli 6. tammikuuta 1977–19. tammikuuta 1981. Komission puheenjohtajana toimi brittiläinen Roy Jenkins. == Jenkinsin komissio == Toimialue Komissaari Kotimaa Puheenjohtaja Roy Jenkins Verotus, kuluttaja-asiat, liikenne Richard Burke Varapuheenjohtaja ulkosuhteet Wilhelm Haferkamp Energia ja tiede ja tutkimus Guido Brunner Kilpailu Raymond Vouel Sisämarkkinat ja teollisuustoiminta Étienne Davignon Varapresidentti työllisyys, sosiaaliasiat ja osallisuus Henk Vredeling Varapresidentti maatalous-ja kalastus Finn Olav Gundelach Varapresidentti talous- ja raha-asiat, luotto ja investoinnit François-Xavier Ortoli Kehitysyhteistyö Claude Cheysson Aluepolitiikka Antonio Giolitti Varapuheenjohtaja laajennus, ympäristö ja ydinturvallisuus Lorenzo Natali Budjetti ja rahoitussuunnittelu Christopher Tugendhat == Lähteet == Luokka:Euroopan komissiot
Thornin komissio

Thornin komissio oli kuudes Euroopan komissio. Komission toimikausi oli 22. tammikuuta 1981–6. tammikuuta 1985. Komission puheenjohtajana toimi luxemburgilainen Gaston Thorn. == Thornin komissio == Toimialue Komissaari Kotimaa Puheenjohtaja Gaston Thorn Tilintarkastus ja petostentorjunta tilastot Richard Burke erosi 1.4.1982 Ulkosuhteet, ydinenergia Wilhelm Haferkamp Varapuheenjohtaja budjetti, rahoitussuunnittelu ja verotus Christopher Tugendhat Teollisuus ja energia Étienne Davignon Välimeren politiikka; laajentuminen Lorenzo Natali Varapuheenjohtaja talous- ja raha-asiat François-Xavier Ortoli Aluepolitiikka Antonio Giolitti Kehitysyhteistyö Claude Cheysson (erosi 23.4.1981) Kehitysyhteistyö Edgard Pisani (26.5.1981 alkaen, erosi 3.12.1984) Maatalous ja kalastus Finn Olav Gundelach († kuoli virassa 31.1.1981) Maatalous ja kalastus Poul Dalsager astui virkaan 20.1.1981 Sisämarkkinat, teollisuustoiminta, tulliliitto ympäristö, kuluttajansuoja, ydinturvallisuus Karl-Heinz Narjes Kuljetus, kalastus ja turismi Giorgios Contogeorgis Tilintarkastus ja petostentorjunta tilastot Michael O'Kennedy (erosi 3.3.1982) Työllisyys-, sosiaali- ja tasa- arvoasiat Ivor Richard Kilpailu Frans Andriessen == Lähteet == Luokka:Euroopan komissiot
Al Dalin piirikunta

Al Dalin piirikunta sijaitsee Al Dalin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 80 213. ==Lähteet== Luokka:Jemenin piirikunnat
Al Azariqin piirikunta

Al Azariqin piirikunta sijaitsee Al Dalin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 37 295. ==Lähteet== Luokka:Jemenin piirikunnat
Santerin komissio

Santerin komissio oli Euroopan komissio, jonka toimikausi oli 25. tammikuuta 1995–17. syyskuuta 1999. Komission puheenjohtajana toimi luxemburgilainen Jacques Santer. Komissio joutui maaliskuussa 1999 eroamaan sitä kohtaan esitettyjen väärinkäytösepäilyjen takia. == Santerin komissio == Toimialue Komissaari Kotimaa Puheenjohtaja Jacques Santer Varapuheenjohtaja (kauppa- ja ulkosuhteet (Pohjois-Amerikka, Australasia, Itä-Aasia, OECD, WTO) Leon Brittan Varapuheenjohtaja ulkosuhteet Etelä-Välimeri, Latinalainen Amerikka ja Lähi-itä Manuel Marin Sisämarkkinat (palvelut), verotus ja tulliliitto Mario Monti Maatalous ja maaseudun kehittäminen Franz Fischler Kilpailu Karel Van Miert Talous- ja finanssipalvelut (luotto, investoinnit, tilastot, valuuttapolitiikka) Yves- Thibault de Silguy Työllisyys-, sosiaali- ja tasa-arvoasiat Pádraig Flynn Kuluttajapolitikka ja kalastus Emma Bonino Ympäristö ja ydinturvallisuus Ritt Bjerregaard Yritys- ja teollisuustoiminta, telekommunikaatio ja informaatioteknologia Martin Bangemann Kuljetus ja transeurooppalainen kuljetusverkosto Neil Kinnock Energia (Euratom), pienyrittäjyys ja turismi Christos Papoutsis Maahanmuutto, oikeus- ja sisäasiat, finanssivalvonta ja petostentorjunta Anita Gradin Budjetti ja tarkastustoiminta Erkki Liikanen Aluepolitiikka (koheesiorahastot) Monika Wulf-Mathies Tiede, teknologia ja tutkimus ja koulutus ja nuorisopolitiikka Édith Cresson Keski- ja Itä-Euroopan maiden suhteet ja ulkosuhteet Hans van den Broek Afrikan, Karibian ja Tyynen valtameren maiden suhteet João de Deus Pinheiro Kulttuuri ja audiovisuaalisuus Marcelino Oreja == Lähteet == Luokka:Euroopan komissiot
Al Hushan piirikunta

Al Hushan piirikunta sijaitsee Al Dalin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 60 178. ==Lähteet== Luokka:Jemenin piirikunnat
Al Husseinin piirikunta

Al Husseinin piirikunta sijaitsee Al Dalin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 37 118. ==Lähteet== Luokka:Jemenin piirikunnat
Aš-Šuaybin piirikunta

Aš-Šuaybin piirikunta sijaitsee Al Dalin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 38 261. ==Lähteet== Luokka:Jemenin piirikunnat
Damtin piirikunta

Damtin piirikunta sijaitsee Al Dalin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 60 944. ==Lähteet== Luokka:Jemenin piirikunnat
Jahafin piirikunta

Jahafin piirikunta sijaitsee Al Dalin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 22 897. ==Lähteet== Luokka:Jemenin piirikunnat
Jubanin piirikunta

Jubanin piirikunta sijaitsee Al Dalin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 42 397. ==Lähteet== Luokka:Jemenin piirikunnat
Qa'atabahin piirikunta

Qa'atabahin piirikunta sijaitsee Al Dalin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 91 206. ==Lähteet== Luokka:Jemenin piirikunnat
Lutšno (järvi)

Lutšno () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Porhovin piirissä. == Maantietoa == Järvi on 2,9 kilometriä pitkä, 1,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 2,99 neliökilometriä eli 299 hehtaaria. Se sijaitsee Sudomskajan ylängöllä, jossa on muitakin järviä. Järven ympäristössä on metsämaata, niittyjä ja peltomaata, sekä lounaispuolella olevan kylän Travino (Травино) asuinalue. Toinen alueen kylistä Mahnovka (Махновка) sijaitsee hieman edellisestä erillään. Kylien kautta kulkee kaakosta päin Sorokinosta alkava tie. Järvi on vaihtelevan muotoinen, sillä rannoilla lahdet ja niemet vuorottelevat toisiaan. Lahtia on kuusi ja lahtien välissä on yleensä pitkä niemi. Järven eteläpuoliskossa on kuusi metsäistä saarta. == Luontoarvoja == Lutšnon rannat voivat olla mataliaja paikoin jyrkkiä. Matalat rannat ovat soistuneet, jyrkkiin rantoihin ulotuu metsää, niittyjä ja peltomaata. Järven pohja on mutainen, mutta rannat ovat hiekka ja silttiä, jossa on kivikkoa ja makaa veteen kaatuneita puita. Sen kalakanta on runsas. Eri lajeja ovat esimerkiksi hauki, ahven, pasuri, suutari, lahna, pasuri, karppi, made, törö ja mutakala, sekä joitakin Rutilus- ja Carassius-sukujen kalalajeja. == Vesistösuhteita == Lutšno sijaitsee Listvenkan valuma-alueella, joka on osa Tšerjohan valuma-aluetta. Tšerjoha on puolestaan Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Lutšnoon tulee ainakin kaksi ojaa, josta toisen kautta laskee kahden lammen vedet. Lutšnon laskuoja on Lutšinka (Лучинка), yhtyy alempana Listvenkaan. Järven valuma-alueen koko on 32,8 neliökilometriä. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Pihkovan alueen järvet Luokka:Tšerjohan valuma-alue Luokka:Porhovin piiri
Godfrey Gao

Godfrey Gao (; 22. syyskuuta 1984 – 27. marraskuuta 2019) oli taiwanilais- kanadalainen malli ja näyttelijä. ==Elämä== Gao syntyi vuonna 1984. Hän asui Kanadassa, mutta oli syntynyt Taipeissa, Taiwanissa. Hän aloitti uransa elokuvien parissa vuonna 2007. Niiden lisäksi hän menestyi mallina ja oli ensimmäinen aasialainen malli, joka nähtiin luksusbrändi Louis Vuittonin kampanjassa 2011. Gaon viimeisin tyttöystävä oli Bella Su. Suurelle yleisölle Gao on tuttu vuoden 2013 Hollywood-elokuvasta Varjojen kaupungit: Luukaupunki. Elokuva perustuu Cassandra Clare kirjoittaman Varjojen kaupungit -kirjasarjan ensimmäiseen osaan. Kiinassa Gao oli kuuluisa Remembering Lichuan -tv- sarjasta. Hänen piti tähdittää vuonna 2020 ensi-iltansa saavaa The Wedding Bible -elokuvaa. ==Kuolema== Traaginen tapaus sattui Chase Me -nimisen kiinalaisen tosi-tv-sarjan kuvauksissa. Gao menetti tajuntansa kesken kuvausten, ja hänet vietiin sairaalaan. Useita tunteja kestäneen elvytyksen jälkeen hänet todettiin kuolleeksi. Hänen kuolinsyynsä on vielä epäselvä. Taiwan News -sivuston mukaan Gao olisi kuollut sydänkohtaukseen juostessaan. Hänen kuolemansa vahvisti hänen asioitaan hoitava JetStar Entertainment -toimisto. ==Lähteet== * https://www.is.fi/viihde/art-2000006323081.html * https://www.iltalehti.fi/viihdeuutiset/a/fd529d75-b632-42c9-ad5d-0e36bd480857 * https://www.straitstimes.com/lifestyle/entertainment/funeral-preparations- for-godfrey-gao Luokka:Taiwanilaiset näyttelijät Luokka:Taiwanilaiset mallit Luokka:Kanadalaiset näyttelijät Luokka:Kanadalaiset mallit Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet