EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Zakho

Zakho () on kaupunki Pohjois-Irakissa lähellä Turkin rajaa. Sen asukkaat ovat pääosin kurdeja. ==Maantiede== Zakho sijaitsee Phjois-Irakissa Tigrisjoen sivujoki Khaburjoen varrella lähellä Irakin Turkin ja Syyrian vastaista rajaa. Turkin rajalle Zakhosta on matkaa vain noin 8 kilometriä ja Syyriaan noin 20 kilometriä. ==Historia== Zakho saattaa olla sama kaupunki, kuin syyriankielissä 1000-luvun lähteissä mainittu bet zakhu. Viereinen Khaburjoki oli ennen nykyaikaista moottoriliikennettä tärkeä kauppareitti kohti Tigriksen tasankoja, mikä teki Zakhosta huomattavan kauppapaikana. Kaupungissa oli juutalaisia kauppiasperheitä, jotka kuljettivat kauppatavaraa Zakhosta jokea alas lampaannahoista valmistetuilla veneillä. Kaupungin juutalainen väestönosa muutti Israeliin 1950-lun aikana. Juutalaisten lisäksi kaupungissa asui kristittyjä ja muslimeja. Eri väestönosat asuivat tyypillisesti omissa kortteleissaan oman kirkkonsa, synagogansa tai moskeijansa ympärillä. Persianlahden sodan jälkeen Zakho tuli tunnetuksi kurdipakolaisten tilantesta tuhansien kurdien yrittäessä paeta sen kautta Turkkiin pakoon Saddam Husseinin asevoimien iskuja. Pakolaisten myötä kaupungin asukasluku myös kasvoi huomattavasti. Heinäkuussa Turkin armeijan mukaan PKK:ta vastaan suunnattu ja kuollonuhreja aiheuttanut tykistöisku johti laajoihin mielenosoituksiin Irakissa. ==Väestö== Vuonna 1992 kaupungin asukasluku oli ehkä noin 350 000 ja vuonna 1950 noin 30 000\. Zakhon asukkaiden valtaosa on islaminuskoisia ja kurmandžinkielisiä kurdeja. Kaupungissa on myös kristityistä kaldealaisista, nestoriolaisista ja armenialaisista koostuva vähemmistö. Historiallinen juutalainen vähemmistö on hävinnyt. ==Lähteet== Luokka:Irakin kaupungit Luokka:Dahuk (maakunta)
Neon Noir

Neon Noir on Ville Valon ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 13. tammikuuta 2023. Albumin miksasi Tim Palmer. Albumin julkaisi Heartagram Records ja sen jakelusta vastaa Spinefarm/Universal. Valo suunniteli kansitaiteen yhdessä graafikko Rami Mursulan kanssa, ja mustavalkoiset filmivalokuvat otti Joonas Brandt. Albumin nimikappaleesta on tehty musiikkivideo. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Helsingin Sanomat: Ville Valo toistaa menneitä maine­tekojaan epä­miellyttävän turvallisesti soolo­levyllään Viitattu 14.1.2023. * Imperiumi: 8½/10 * Inferno: * Kaaoszine: Ville Valon väkevä paluu – arvostelussa VV – ”Neon Noir” Viitattu 11.1.2023. * Kulttuuritoimitus: Luovu valosta ja tule syliini – arviossa Ville Valon ensimmäinen soololevy Neon Noir Viitattu 13.1.2023. * Soundi: Arviossa Neon Noir – Ville Valon soolodebyytin voi ennustaa kirvoittavan vanhoilta faneilta onnen kyyneliä Viitattu 13.1.2023. * V2.fi: V2.fi | Arvostelu | VV Neon Noir Viitattu 4.3.2023. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset rockalbumit Luokka:Vuoden 2023 esikoisalbumit
Hryhori Kosynka

Hryhori Kosynka, oikea nimi Hryhori Strilets, (29. marraskuuta 1899 Štšerbanivka, Kiovan kuvernementti – 17. joulukuuta 1934 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen kirjailija. Kosynka asui vuodesta 1920 Kiovassa ja kuului kirjailijaryhmiin Hrono, Aspys, Lanka (myöhemmin nimellä MARS). Hän julkaisi ensimmäisen kertomuksensa 1919 kirjailijaryhmä Borotban saman nimisessä lehdessä. Hän julkaisi elinaikanaan 20 kertomuskokoelmaa. Niistä sensuuri kielsi kokoelman Sertse (1933, ) julkaisemisen. Puolueen kriitikot syyttivät häntä ”kulakki-ideologian, vastavallankumouksellisten ajatusten ja rosvoilun” levittämisestä kirjoissaan. Hänen kirjojensa julkaisu kiellettiin 1930-luvun alkupuolella, ja hän toimi sen jälkeen käsikirjoittajana. Hänet vangittiin Stalinin vainojen aikana, ja sotilastuomioistuin tuomitsi tekaistuilla syytteillä hänet ja 36 muuta osallistumisesta terroristiseen toimintaan. Hänet ja 27 muuta ammuttiin. Kosynka oli merkittävimpiä 1920-luvun ja 1930-luvun alun neuvostoukrainalaisia kertomusten kirjoittajia. Hän käsitteli kertomuksissa asenteita, suhteita ja poliittisia muutoksia ukrainalaisen talonpoikaiston keskuudessa vuosina 1917–1921. Neuvostokritiikki piti häntä jäljittelijänä. Tämä näkemys on Ivan Košelivetsin mukaan ristiriitainen analysoitaessa hänen tyyliään, jossa on runsaasti esimerkkejä ekspressionismista ja kokeilevasta tyylistä. Kosynkan maine palautettiin lyhyenä suojasään aikana Stalinin kuoleman jälkeen. Hänen tuotantoaan on myöhemmin julkaistu Yhdysvalloissa, Ukrainassa ja Neuvostoliitossa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Stalinin vainoissa kuolleet Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Lennart Kinnunen

Lennart Johannes Kinnunen (28. syyskuuta 1903 Kuopio – 28. helmikuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen kelloseppä, kauppias ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Kinnusen vanhemmat olivat kirjansitojamestari Johannes Kinnunen ja Johanna Karolina Hoffrén ja puoliso vuodesta 1928 ekonomi Kyllikki Olga Helena Valorinta. Kinnunen tuli ylioppilaaksi Helsingin Uudesta yhteiskoulusta 1923 ja sai päästötutkinnon Helsingin kauppakorkeakoulusta 1925. Hän oli harjoittelija And. Auvinen Oy:ssä Savonlinnassa 1921 ja 1923, E. J. Aikala Oy:n eli vuodesta 1930 Kello Oy:n myyntipäällikkö ja prokuristi 1926–1932 ja johtokunnan jäsen 1927–1933, Kello-Tukku Oy:n toimitusjohtaja 1932–1967 ja johtokunnan jäsen 1932–1967 ja puheenjohtaja vuodesta 1968 sekä Kello Oy:n toimitusjohtaja 1941–1967 ja johtokunnan jäsen 1941–1968. Kinnusella oli myös lukuisia luottamustehtäviä. Hän oli tenniksen Suomen mestari ikämiesten sarjan nelinpelissä sisäkentillä 1946, 1951, 1953 ja 1964. Sotilasrvoltaan Kinnunen oli reservin kapteeni (1940). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1953. Leea Isotalo maalasi 1964 hänen muotokuvansa, joka on esillä Apollon yhteiskoulussa.Kuka kukin on 1954, s. 364. Viitattu 15.9.2022. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset kellosepät Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset tennispelaajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Borotba

Borotba (, ”Taistelu”) oli 1918 perustettu ukrainalainen kirjailijaryhmä, jonka jäsenet kuuluivat borotbisteihin tai olivat sen kannattajia. Ryhmään kuului useita ryhmän julkaiseman sanomalehden Borotba kirjoittajia, kuten päätoimittaja Vasyl Blakytnyi sekä Andri Zalyvtšyi, Hnat Myhailytšenko ja Vasyl Tšumak. He olivat ensimmäisiä, jotka puhuivat työläiskirjallisuudesta. He julkaisivat 1919 kirjalliset kalenterit Zšytky borotby (”Taistelun muistikirja”) ja Tšervonyi vinok (”Punainen seppele”). Kun Zalyvtšyi ja Tšumak olivat kuolleet, ryhmän muut jäsenet olivat 1919 mukana aikakauskirjan Mystetstvo (1919–1920) perustamisessa. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijaryhmät
Aleksi Hyppölä

Aleksi Hyppölä (19. joulukuuta 1883 Jämsä – 16. kesäkuuta 1976 Tampere) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Hyppölän vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Hyppölä ja Amanda Friman ja puolisot 1911–1913 Vilma Salmelin ja vuodesta 1917 Amanda (Ami) Matilda Elers. Hyppölä kävi kansakoulun Jämsässä 1892–1896. Hän oli töissä kotitilallaan Hyppölässä Jämsässä 1896–1899 ja Viktor Tuorilan maalaistavarain tukku- ja vähittäiskaupan harjoittelija ja nuorempi apulainen Tampereella vuodesta 1899. Hyppölä oli Viktor Ahlmanin siirtomaatavarain tukku- ja vähittäisliikkeen palveluksessa Turussa, ruokakauppias Tampereen kauppahallissa, liikeapulainen Helsingissä vuodesta 1904, Toiminimi Erkkilä & Kumpp:n osakas, Sulo Salmelinin paperipussitukkuliikkeen myyntiedustaja Tampereella 1906–1910, Paperipussitehdas ja Kauppa Oy:n osakas vuodesta 1909 ja tehtaan isännöitsijä ja johtaja 1913–1914, paperipussitukkuliikkeen omistaja Tampereella 1911–1913, Oy Printz & Co:n osakas, prokuristi ja myyntipäällikkö Äetsässä 1914–1916 ja Paperipussitehdas ja Kauppa Oy:n, vuodesta 1954 Hyppölä Oy, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1916–1959. Hyppölä oli myös Pukutehdas Oy:n perustajaosakas 1911 ja Kylmäkoski-yhtiön perustajaosakas ja johtokunnan puheenjohtaja 1919–1928. Hän kuului Lapuanliikkeen Pohjois-Hämeen piirin johtokuntaan ja oli Isänmaallisen Kansanliikkeen Pohjois-Hämeen piirin puheenjohtaja 1932–1934. Kansalliskaartiin Hyppölä kuului 1905 ja Tampereen suojeluskuntaan vuodesta 1917 ja sen esikuntaan 1942–1944. Hyppölä sai kauppaneuvoksen arvonimen 1953. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Lapuan liikkeessä vaikuttaneet henkilöt Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Mystetstvo

Mystetstvo (, ”Taide”) oli ukrainalainen taide- ja kirjallisuuslehti, joka ilmestyi 1919–1920. Mystetstvo ilmestyi Kiovassa, ja siitä ehti tulla touko- heinäkuussa 1919 kuusi numeroa, myöhemmin samana vuonna yksi ja viimeinen numero huhtikuussa 1920. Lehden päätoimittajat olivat Hnat Myh’ailytšenko ja Myh’ailo Semenko. Se oli Ukrainan kirjallisuuskomitean Ukrainan osaston äänenkannattaja ja numerosta kolme alkaen Koulutuksen kansankomissariaatin taideosaston äänenkannattaja. Lehdessä käytiin keskustelua, mihin suuntaan neuvosto-Ukrainan kulttuurin olisi lähdettävä. Mystetstvo perustettiin, kun kaksi Borotba-nimisen kirjailijaryhmän jäsentä ja saman nimisen lehden toimittajaa Andri Zalyvtšyi ja Vasyl Tšumak olivat kuolleet ja Borotba lakannut ilmestymästä. ==Kirjoittajia== * Hnat Myh’ailytšenko, päätoimittaja * Myh’ailo Semenko, päätoimittaja * Vasyl Blakytnyi * Mykola Buratšek * Vasyl Tšumak * Volodymyr Korjak * Hordi Kotsjuba * Ivan Kulyk * Les Kurbas * Oleksandr Muraško * Heorhi Narbut * Anatol Petrytskyi * Klym Polištšuk * Jakiv Savtšenko * Oleksa Slisarenko * Mykola Tereštšenko * Pavlo Tytšyna * Volodymyr M. Jarošenko * Dmytro Zahul ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset aikakauslehdet Luokka:Taidelehdet Luokka:Kirjallisuuslehdet
Helena Immonen (kirjailija)

Helena Immonen (s. 7. kesäkuuta 1986 Haapajärvi) on suomalainen kirjailija. == Elämä ja ura == Immonen on julkaissut neljä Operaatio Kettu ‑tetralogiaan kuuluvaa sota- ja jännitysromaania sekä useita lastenkirjoja. Hänen esikoisromaaninsa Operaatio Punainen kettu sai Suomen dekkariseuran Vuoden esikoisdekkari ‑palkinnon vuonna 2021. Immonen on suorittanut naisten vapaaehtoisen asepalveluksen palveluspaikkanaan Kainuun prikaati. Sotilaskoulutukseltaan hän on sissiradisti ja sotilasarvoltaan luutnantti. Immosella on alempi ammattikorkeakoulututkinto journalismista ja ylempi ammattikorkeakoulututkinto viestinnästä Haaga-Helia-ammattikorkeakoulusta. Hän on työskennellyt Puolustusvoimissa Pääesikunnan viestintäosastolla vuosina 2013–2022 muun muassa media-analyytikkona ja Ruotuväki-lehden verkkouutispäällikkönä. Immonen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. == Tuotanto == === Romaanit === * Operaatio Punainen kettu (Docendo / Crime Time 2020, ISBN 978-952-291-858-1) * Operaatio Aavikkokettu (Docendo / Crime Time 2022, ISBN 978-952-382-368-6) * Operaatio Napakettu (Docendo / Crime Time 2023, ISBN 978-952-382-572-7) * Operaatio Tulikettu (Docendo / Crime Time 2024, ISBN 978-952-382-696-0) === Lastenkirjat === ==== Näkymätön Milanna -sarja ==== * Näkymätön Milanna (Kumma 2021) Sarjan osa 1. ISBN 978-952-370-082-6 * Näkymätön Milanna ja kielletty kirja (Kumma 2022) Sarjan osa 2. ISBN 978-952-370-227-1 * Näkymätön Milanna ja sisimanteri (Kumma 2023) Sarjan osa 3. ISBN 978-952-370-344-5 ==== Maagisten maailmojen mysteerit -sarja ==== * Jakov Korina ja synkiön salaisuus (Kumma 2022) Sarjan osa 1. ISBN 978-952-370-280-6 * Jakov Korina ja kultainen naamio (Kumma 2023) Sarjan osa 2. ISBN 978-952-370-418-3 * Jakov Korina ja äänetön uhka (Kumma 2024) Sarjan osa 3. ISBN 978-952-370-547-0 ==== Purppurausvan animaagit -sarja ==== * Karakalin voima (Tammi 2024) Sarjan osa 1. ISBN 978-952-04-6093-8 * Kokelaiden koitos (Tammi 2024) Sarjan osa 2. ISBN 978-952-04-6366-3 === TV- sarjat === * Konflikti (MTV, 2024) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Helena Immosen kotisivut Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Passage

The Passage on vuonna 2019 esitetty yhdysvaltalainen kauhusarja. Televisiosarjan on luonut Liz Heldens ja se perustuu Justin Croninin samannimiseen kolmiosaiseen kirjasarjaan. Sarjan pääosia esittävät Saniyya Sidney ja Mark-Paul Gosselaar. Televisiosarjan tuotanto keskeytettiin ensimmäisen tuotantokauden jälkeen. Sarja kertoo salaisessa tutkimuslaboratoriossa tekeillä olevasta hankkeesta, jonka tavoitteena on kehittää kaikki sairaudet parantava virus. Kun nuori tyttö nimeltä Amy Bellafonte valitaan koehenkilöksi, liittovaltion agentti Brad Wolgast kääntyy projektia vastaan. Samaan aikaan virukselle altistetut muut koehenkilöt, kuten entinen tutkija Tim Fanning ja kuolemaantuomittu vanki Shauna Babcock, yrittävät kaikin keinoin päästä vapauteen. == Näyttelijät == == Vastaanotto == Rotten Tomatoes -sivuston mukaan sarjan ensimmäisen tuotantokauden 26 arvioinnista 62 prosenttia oli positiivisia. Pääosan esittäjistä pidettiin, mutta sen juonessa ja sävyssä oli kriitikoiden mielestä parantamisen varaa. Metacriticin mukaan sarja on saanut 18 arvostelussa keskimäärin 60 pistettä sadasta eli ”vaihtelevan tai keskiverron” vastaanoton. Sarjan ensimmäisen jakson katsoi noin 5,2 miljoonaa henkilöä. Määrä putosi sarjan edetessä ja sen viimeinen jakso keräsi vain noin kolme miljoonaa katsojaa. == Jaksot == === Ensimmäinen tuotantokausi === |} == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivu * * Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset kauhusarjat Luokka:Romaaneihin perustuvat televisiosarjat Luokka:Foxin televisio-ohjelmat Luokka:Vampyyrisarjat
Yrjö Ahtola

Yrjö Johannes Ahtola, vuoteen 1936 Wirtanen (24. huhtikuuta 1899 Helsinki – 18. kesäkuuta 1958 Kotka) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Ahtolan vanhemmat olivat seppä Karl Gustav Wirtanen ja Lotta Grönholm ja puolisot vuodesta 1925 Mailis Saharinen ja vuodesta 1938 Anni Margareta Latvalahti. Ahtola kävi kansakoulun. Hän oli Suomen Valtamerentakainen Kauppa -yhtiön speditööri 1921–1926 ja huolintaosaston hoitaja 1926–1928 ja Oy Huolintakeskus Ab:n perustajia ja toimitusjohtaja vuodesta 1928 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1933. Ahtola oli myös Finntransport Oy:n perustajia ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1943 sekä useiden huolinta- ja kuljetusyritysten johtokuntien jäsen tai puheenjohtaja. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä, kuten Suomen Huolintaliikkeiden liiton puheenjohtajuus. Ahtolalle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi 1953. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Torch

Torch voi tarkoittaa seuraavia: * Sidney Torch, brittiläinen säveltäjä * Warren DeMartini, yhdysvaltalainen muusikko, jonka lempinimi on "Torch" * Torch, verkkoselain * Torch, koneoppimisen kirjasto
PyTorch

PyTorch on avoimen lähdekoodin sovelluskehys koneoppimiseen, joka perustuu Torch-ohjelmakirjastoon. Torch on kirjoitettu C-kielellä ja PyTorch on alun perin kirjoitettu käyttämään Torchia Python-kielestä. Kirjasto tukee grafiikkaprosessorin (GPU) käyttöä syväoppimiseen. Python-edustaosion lisäksi PyTorchille on edustaosio C++-kielellä käyttämiseen. PyTorch on julkaistu 3-lauseisella BSD-lisenssillä sekä Apache Contributor License Agreement -lisenssillä. Syyskuussa 2022 Meta ilmoitti PyTorch Foundation -säätiön perustamisesta, joka sijoitetaan Linux Foundationin alle ja projektin kehitys siirtyy säätiöön. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Verkkosivut Luokka:Koneoppiminen Luokka:Facebook
Vesannon kirkonkylän työväentalo

Vesannon kirkonkylän työväentalo tai Vesannon työväentalo on Vesannon kunnan kirkonkylässä sijaitseva työväentalo. Talo on ollut pitkään tyhjillään. ==Historiaa== Vesannon työväenyhdistys perustettiin vuonna 1902. Vuonna 1914 yhdistyksellä oli 19 jäsentä. Ensimmäinen talo valmistui vuonna 1931 vuokratontille, joka koettiin epävarmaksi järjestelyksi. Niinpä vuonna 1939 yhdistys osti oman tontin uutta taloa varten. Tontin ostoa ja rakennusta varten kerättiin rahaa arpajaisilla. Rakennustyöt aloitettiin saman tien, mutta sota-aika katkaisi työt. Ensimmäinen talo myytiin puusepänverstaaksi vuonna 1948, ja uusi talo valmistui lopulta vuonna 1950. Yhdistys sai muun muassa Vesannon kunnalta avustusta talon rakentamiseen. Rakennustyöt tehtiin suurimmaksi osaksi talkoilla, ja jotkut yhdistyksen jäsenet tekivät talkootyötä jopa 2 000 tuntia. Talo sijaitsee parinsadan metrin päässä kirkonkylän keskustasta, maantien varressa. Vuonna 1970 talo muutettiin hallinnaltaan järjestötaloyhdistykseksi. Omistus jaettiin niin, että 1/3 omisti Vesannon sosialidemokraattinen työväenyhdistys, 1/3 ammattiosastot ja 1/3 SKDL:n järjestöt. Vuonna 2011 talo oli jo tyhjillään ja lahoamispisteessä. Yksityishenkilö oli käynyt pelastamassa talosta muun muassa yhdistyksen arkistot ja elokuvakoneen. Talo on vuonna 2022 edelleen pystyssä. Nilakan ympäristölautakunta, joka huolehtii Vesannon alueesta, käsitteli työväentaloa kokouksessaan vuoden alussa. Lautakunnalle oli osoitettu huolta talon kunnosta, ja se päätti, että rakennustarkastaja selvittää talon tilanteen ja ”mahdollisuuden tehdä yhteistyötä työväentalon lainmukaiseksi saattamiseen”. ==Rakennus== Vuonna 1950 valmistunut talo on pinta-alaltaan 299 neliömetriä, ja siihen kuuluu 12 x 9 metrin kokoinen sali, jossa istumapaikat 200 hengelle, ravintola, keittiö, kaksi asuinhuonetta vahtimestarille ja myöhemmin rakennettu sisä-WC. Lisäksi talossa on 34 neliömetrin kellarikerros, jossa on sauna, putka ja varastotilaa. Talossa oli alusta lähtien sähköt. Ulkoseinät ovat ponttilautaa, vesikatto huopaa, alapohjat betonia ja jalusta säästöbetonia. Talon suunnitteli Vesannon Työväenyhdistyksen silloinen puheenjohtaja, urakoitsija Ukko Mäkeläinen. ==Toimintaa työväentalolla== Vesanto oli vuosikymmeniä poikkeuksellinen paikkakunta, sillä työväenliikkeen eri suuntaukset toimivat siellä sovussa. Esimerkiksi vappupuhujia vuoroteltiin, ja taloa hoidettiin yhdessä SKDL:n ja sosialidemokraattien kesken. Talossa alettiin esittää elokuvia vuonna 1959, ja elokuvatoiminta jatkui ainakin 1980-luvun lopulle saakka. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Vesannon rakennukset ja rakennelmat
Mika Siltala

Mika Siltala (s. 1961 Kemi) on suomalainen elokuvien levittäjä ja maahantuoja. Siltala ollut perustamassa Like Kustannusta ja kuuluu Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaalin perustajiin. Siltala on myös 1990 perustetun elokuvien maahantuonti- ja levitysyhtiö Cinema Mondon perustaja yhdessä Matti Paunion ja Pekka Lanervan kanssa sekä yhtiön toimitusjohtaja. Cinema Mondo on tuonut Suomen valkokankaille ja tallenteina yli 500 pääosin art house -elokuvaa. Mondo on erityisesti aasialaisen elokuvan levitysyhtiö. Viitattu 15.9.2022 Siltala on kääntänyt ja toimittanut useita elokuvakirjoja. Siltala oli kuusi vuotta Jussi-palkintoja jakavan Filmiaura ry:n puheenjohtaja ja useita vuosia Suomen elokuvatoimistojen liiton hallituksessa. ==Toimitukset== * Mika Siltala & Matti Paunio (toim.): Harlin on Harlin. Like, 1991. ISBN 951-8929-50-5 * Mika Siltala & Mika Seppälä (toim.): Elokuvan ennakkotarkastuksen tulevaisuus? - seminaarin 10 puheenvuoroa. Dark Fantasy, 1996. ==Suomennokset== * Roger Corman & Jim Jerome: Corman on Corman. Suom. Mika Siltala & Matti Paunio. Like, 1992. ISBN 951-578-080-2 * David Cronenberg: Cronenberg on Cronenberg. Toim. Chris Rodley, suom. Mika Siltala. Like, 1992. ISBN 951-578-112-4 * Mika Siltala: Ghosts... of the Civil Dead. Like, 1993. ISBN: 951-578-129-9 * Rudolph Grey: Ed Wood on Ed Wood (Nightmare of Ecstasy). Suom. Arvi Tamminen, suomalaisen laitoksen toimittaneet Mika Seppälä & Mika Siltala. Like, 1995. ISBN 951-578-243-0 * Tim Burton & Mark Salisbury: Tim Burton on Tim Burton. Suom. Mika Tiirinen & Mika Siltala & Mika Seppälä. Like, 1995. ISBN 951-578-221-X * Stephen Teo: Hongkong-elokuva - Aasian unelmatehtaan nousu ja (t)uho. Suomennos, toimitus ja kuvitus: Mika Siltala. Like, 1996. ISBN 951-578-244-9. * Nagisa Ōshima: Oshima on Oshima. Englannista suomentanut, kuvittanut ja toimittanut Mika Siltala. Like, 1998. ISBN 951-578-208-2. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elokuva-alan henkilöt Luokka:Elävät henkilöt
OAuth

OAuth () on protokolla pääsyoikeuksien välittämiseen palvelusta toiseen ilman salasanan tai tunnuksien uudelleen välittämistä. Ratkaisulla yhdelle sivustolle kirjautuminen toimii tunnistautumisena toiseen järjestelmään, ja sitä tukevat muun muassa Google, Facebook ja Twitter. == Historia == OAuth sai alkunsa marraskuussa 2006, kun Blaine Cook työskenteli Twitterin OpenID- toteutuksen parissa. Cook otti yhteyttä Chris Messinaan, jotta OpenID:tä voisi käyttää Twitterin ohjelmointirajapinnan kanssa. He tapasivat David Recordonin ja Larry Halffin kanssa keskustellakseen olemassa olevista ratkaisuista. Lopputuloksena he totesivat, ettei pääsyn delegoimiseen ollut avointa standardia. Huhtikuussa 2007 Googlella muodostettiin ryhmä ehdotuksen muodostamiseen avoimelle protokollalle. Heinäkuussa 2007 ryhmällä oli alustava määrittely, ja 3. lokakuuta 2007 OAuth 1.0 julkaistiin. == Standardit == * : The OAuth 2.0 Authorization Framework * : The OAuth 1.0 Protocol == Lähteet == Luokka:Verkkoprotokollat
Arseenitrisulfidi

Arseenitrisulfidi (As2S3) on arseeni- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineena ja erikoislasien valmistukseen. Luonnossa arseenitrisulfidia esiintyy auripigmenttimineraalina. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa arseenitrisulfidi on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen eikä happoihin mutta liukenee emäksiin. Sulfidiliuoksiin aine liukenee muodostaen tritioarseniitteja (AsS32-) ja ammoniumsulfidin tapauksessa tetratioarsenaatteja (AsS43-). Niukkaliukoisuutensa vuoksi arseenitrisulfidi ei ole yhtä myrkyllistä kuin useat arseeniyhdisteet.G. O. Doak, G. Gilbert Long & Leon D. Freedman: Arsenic Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2014.Sabina C. Grund, Kunibert Hanusch & Hans Uwe Wolf: Arsenic and Arsenic Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2008. Arseenitrisulfidia valmistetaan kuumentamalla arseenin ja rikin seosta. Toinen tapa on saostaa arseenitrisulfidia arseenihapokkeen tai muun kolmiarvoisen arseeniyhdisteen vesiliuoksesta vetysulfidilla happamissa olosuhteissa. :2 As + 3 S → As2S3 Arseenitrisulfidia käytetään keltaisena pigmenttinä. Sitä käytetään myös infrapunasäteilyä läpäisevien lasien valmistuksessa ja puolijohdesovelluksissa. ==Lähteet== Luokka:Arseeniyhdisteet Luokka:Sulfidit
Mestari ja haastaja

Mestari ja haastaja on Aleksi Salmenperän ohjaama suomalainen elokuva, joka tulee ensi-iltaan vuonna 2024. Elokuva sijoittuu 1920-luvun urheilun maailmaan, jolloin suomalaiset Ville Ritola ja Paavo Nurmi olivat maailman parhaita kestävyysjuoksijoita ja toistensa kovimmat kilpakumppanit. Ritola voitti kaksissa olympialaisissa viisi kultamitalia ja kolme hopeista, Nurmi voitti kolmissa olympialaisissa yhdeksän kultaa ja kolme hopeaa. Nurmen roolissa on Olli Riipinen ja Ritolaa näyttelee Miro Lopperi. Käsikirjoituksen ovat laatineet ohjaaja Salmenperä ja Juha Karvanen. Elokuvan tuottaa Yellow Film & TV:n Jarkko Hentula ja Marko Talli. Elokuvan levittää Scandinavian Film Distribution. Elokuvan kuvaukset alkoivat syksyllä 2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2024 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset urheiluelokuvat Luokka:Suomalaiset elämäkertaelokuvat Luokka:Paavo Nurmi
Bill Viola

Bill Viola (25. tammikuuta 1951 Queens, New York – 12. heinäkuuta 2024 Long Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen video- ja installaatiotaiteilija. Hänen työnsä käsittelivät usein ihmiselämän suuria kysymyksiä kuten syntymää, elämää, kuolemaa ja henkisyyttä. Viola valmistui taiteiden kandidaatiksi (BFA) Syracusen yliopistosta 1973. Hän sai maalaustaiteen Praemium Imperiale -palkinnon 2011. Ohjaaja Peter Sellars ja kapellimestari Esa-Pekka Salonen tekivät yhdessä Violan kanssa Richard Wagnerin Tristan ja Isolde -oopperan produktion, jota esitettiin Los Angelesissa, Pariisissa ja myös Helsingin juhlaviikoilla vuonna 2012. Violan teoksia oli nähtävillä Suomessa myös vuonna 2021, jolloin Amos Rexissä oli esillä hänen näyttelynsä Bill Viola: Inner Journey. Viola kuoli 73-vuotiaana Alzheimerin taudin komplikaatioihin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Bill Violan verkkosivut Luokka:Yhdysvaltalaiset taiteilijat Luokka:Videotaiteilijat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Dmitri Utkin

Dmitri Valerjevitš Utkin (; 11. kesäkuuta 1970 – 23. elokuuta 2023) oli venäläinen sotilas. Häntä pidetään yksityisen palkka-armeija Wagner-ryhmän perustajana. Wagner-ryhmän nimen on esitetty tulleen Utkinin käyttämästä Wagner-taistelijanimestä, joka puolestaan on otettu säveltäjä Richard Wagnerin sukunimestä. Utkin syntyi Asbestin kylässä Venäjän neuvostotasavallassa vuonna 1970. Hän toimi komentajana Venäjän joukoissa ennen siirtoaan reserviin everstiluutnantin sotilasarvolla. Tämän jälkeen hän työskenteli Moran- turvallisuusyhtiön palveluksessa ja osallistui Slaavilaisen armeijakunnan toimintoihin Syyriassa vuonna 2013. Venäjä pidätti Utkinin tuona vuonna, mutta Ukrainan sodan alettua 2014 hän pääsi jälleen maansa hallinnon suosioon. Vuodesta 2014 Utkin oli Syyriassa, Ukrainassa ja Afrikan maissa toimineen Wagner-ryhmän komentaja. Joulukuussa 2016 Utkin nähtiin Vladimir Putinin kanssa Kremlin sponsoroimassa tapahtumassa. Tämän jälkeen Utkinia ei nähty julkisuudessa. Utkin joutui Yhdysvaltain asettamien pakotteiden kohteeksi kesäkuussa 2017. Hänestä tuli marraskuussa 2017 Konkord Menedžment i Konsalting -yhtiön toimitusjohtaja. Utkinilla itsellään oli natsiteemaisia tatuointeja, ja monet muut Wagner-ryhmän perustajajäsenistä ovat toimineet ultranationalistisessa, valkoista ylivaltaa edistävässä liikkeessä. 23\. elokuuta 2023 muiden muassa Dmitri Utkinin ja Jevgeni Prigožinin väitettiin venäläisissä tiedotusvälineissä kuolleen lento-onnettomuudessa. Väitteen mukaan seurue oli ennen onnettomuutta osallistunut tapaamiseen Venäjän puolustusministeriön viranomaisten kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venäläiset sotilaat Luokka:Venäläiset uusnatsit Luokka:Wagner-ryhmä Luokka:Lento-onnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Nathan Aspinall

Nathan Aspinall (s. 15. heinäkuuta 1991 Stockport) on englantilainen dartsinpelaaja. Aspinall on pelannut PDC-liiton alaisuudessa vuodesta 2015, ja voittanut kaksi major-turnausta päihittämällä vuoden 2019 UK Openin loppuottelussa Rob Crossin sekä vuoden 2023 World Matchplayn loppuottelussa Jonny Claytonin. World Matchplay -turnauksen voitollaan Aspinall nousi ensimmäistä kertaa PDC:n maailmanrankingin viiden parhaan joukkoon. Aspinall on myös saavuttanut voiton televisioidussa PDC-turnauksessa vuoden 2019 US Darts Mastersissa, jonka loppuottelussa hän voitti Michael Smithin. Dartsin maailmanmestaruuskilpailuissa Aspinall on selviytynyt välieriin kahdesti, vuonna 2019 jolloin hän putosi Michael Smithille, ja vuonna 2020 jolloin hän putosi Michael van Gerwenille. Aspinallin lempinimi on ”The Asp”, ja sisääntulokappale The Killersin ”Mr. Brightside”. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset dartsinpelaajat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taina Syrjälä

Taina Maria Syrjälä (o.s. Lähteenmäki, s. 9. marraskuuta 1941 Koski Tl) on suomalainen kestävyysjuoksija. Syrjälä juoksi 7. lokakuuta 1973 ensimmäisenä suomalaisnaisena maratonin. Hän juoksi tuolloin ensimmäistä kertaa järjestetyllä Ruissalo-maratonilla ajan 3.44.53. Kalevan kisoissa Syrjälä saavutti 3 000 metrin juoksussa SM-hopeaa vuonna 1976. Maastojuoksun SM- kisoissa hän sai joukkuekilpailussa Salon Viestin joukkueessa pronssia vuosina 1978 ja 1980. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi vuonna 1974. Syrjälä edusti Suomea maastojuoksun MM-kilpailuissa 1976 sijoittuen 42:nneksi. Maaotteluedustuksia hänellä on kaksi, molemmat 3 000 metrin juoksusta vuodelta 1977. Syrjälä edusti vuoteen 1973 Turun Urheiluliittoa, vuoteen 1976 Kosken Kaikua ja sen jälkeen Salon Viestiä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Suomalaiset maastojuoksijat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lezginka

Lezginka (lezgiksi лезги кьуьл, , tatiksi ləzgihəngi, tai ) on venäläinen yhteisnimitys alun perin kaikille kaukasialaisille tansseille, joiden tahtilaji on kuusi kahdeksasosaa.Умаханова, Алла Мусаевна. Хореография народов Южного Дагестана. Russian Academy of Science, Scientific Centre of Dagestan, Makhachkala, 1993 Lezginka voi olla yksin- tai paritanssia. Soolotanssin esittäjänä toimii useimmiten mies, jolla saattaa olla kädessään perinteinen miekka. Melodia on dynaaminen ja tempo nopea. Yleensä virheellisesti luullaan tanssin liittyvän ainoastaan lezgeihin, mutta 1800-luvun loppuun asti venäläiset käyttivät nimitystä "lezgi" kaikista Dagestanin ylängön asukkaista.Lezgins Lezginka on perinteinen tanssilaji myös Tšetšeniassa, Ingušiassa ja Pohjois-Azerbaidžanissa. == Lähteet == Luokka:Tanssit Luokka:Kaukasian kulttuurit
Poul Schlüterin II hallitus

Poul Schlüterin II hallitus oli Tanskan hallitus vuosina 1987–1988. Siihen kuuluivat Konservatiivinen kansanpuolue, Venstre, Keskustademokraatit ja Radikaali Venstre. ==Ministerit== Kaikki ministerit istuivat koko hallituksen virassaoloajan 10.9.1987–3.6.1988. Pääministeri * Poul Schlüter (Konservatiivinen kansanpuolue) Ulkoministeri * Uffe Ellemann-Jensen (Konservatiivinen kansanpuolue) Valtiovarainministeri * Palle Simonsen (Konservatiivinen kansanpuolue) Oikeusministeri * Erik Ninn-Hansen (Konservatiivinen kansanpuolue) Talouskoordinaatioministeri * Erhard Jakobsen (Keskustademokraatit) Talousministeri * Knud Enggaard (Venstre) Ympäristöministeri * Christian Christensen (Kristillinen kansanpuolue) Opetus- ja tutkimusministeri * Bertel Haarder (Venstre) Sosiaaliministeri * Mimi Jakobsen (Keskustademokraatit) Kirkkoministeri * Mette Madsen (Venstre) Energiaministeri * Svend Erik Hovmand (Venstre) Kalastusministeri ja pohjoismaisesta yhteistyöstä vastaava ministeri * Lars P. Gammelgaard (Konservatiivinen kansanpuolue) Työministeri * Henning Dyremose (Konservatiivinen kansanpuolue) Sisäministeri * Thor Pedersen (Venstre) Kulttuuri- ja viestintäministeri * Hans Peter Clausen (Konservatiivinen kansanpuolue) Teollisuusministeri * Nils Wilhjelm (Konservatiivinen kansanpuolue) Liikenneministeri * Frode Nør Christensen (Keskustademokraatit) Veroministeri * Anders Fogh Rasmussen (Venstre) Terveysministeri * Agnete Laustsen (Konservatiivinen kansanpuolue) Maatalousministeri * Laurits Tørnæs (Venstre) Puolustusministeri * Bernt Johan Collet (Konservatiivinen kansanpuolue) Asuntoministeri * Flemming Kofod-Svendsen (Kristillinen kansanpuolue) ==Lähteet== Luokka:Tanskan hallitukset
Juukan Gorge

Juukan Gorge oli esihistoriallinen luolasto ja aboriginaalien pyhä paikka Länsi-Australiassa Hamersleyn vuoristossa. Luolasto on ainoa DNA-perusteinen todiste siitä, että paikalla on ollut nykyisten puuti kunti kurrama- ja pinikurakansojen (PKKP) esivanhempia jo 46 000 vuotta sitten, joten paikka on ollut asuttuna jo jääkaudella. Sen nimi tulee Juukan-nimisen PKKP-kansoihin kuuluvan henkilön mukaan. Juukan Gorge tuhoutui kaivosyhtiö Rio Tinton rautakaivoksen laajennuksen yhteydessä vuonna 2020 pitkällisen oikeusprosessin päätteeksi. == Lähteet == Luokka:Esihistoria Luokka:Länsi-Australia Luokka:Kaivosteollisuus
Génos (Hautes-Pyrénées)

Génos (oksitaaniksi: Genos) on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 50 kilometriä Bagnères- de-Bigorren kaupungista kaakkoon. Kunta on pinta-alaltaan laaja, ja se ulottuu Espanjan rajaan saakka. Se sijaitsee Vallée du Louronin laaksossa, jossa virtaa yksi Neste-joen ylävirroista. Kunnan keskustan kohdalla joki muodostaa Lac de Génos-Loudenviellen tekojärven. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Hautes-Pyrénées’n kunnat
Genos

Genos tai Génos voi tarkoittaa seuraavia: == Paikannimenä == * Génos, kunta Ranskassa Haute-Garonnen departementissa * Génos, kunta Ranskassa Hautes- Pyrénées’n departementissa == Muita merkityksiä == * Aikakauskirja Genos, Suomen Sukututkimusseuran julkaisusarja.
Liekkivaahtera

Liekkivaahtera eli liekki-idänvaahtera (Acer truncatum) on itäaasialainen vaahteralaji, jota käytetään myös koristepuuna. Laji on joskus yhdistetty idänvaahteraan (Acer pictum), joko muunnoksena (var. truncatum) tai Suomen Lajitietokeskuksen hyväksymässä luokittelussaSuomen Lajitietokeskus: Liekki- idänvaahtera – Acer pictum subsp. truncatum Viitattu 15.9.2022. alalajina (subsp. truncatum). Liekkivaahtera kasvaa yleensä lauhkean vyöhykkeen metsissä ja esiintyy Itä- ja Koillis-Kiinassa, Koreassa, Japanissa ja Sahalinissa.Plants of the World Online: Acer truncatum Bunge (myös taksonomian lähde.) Viitattu 15.9.2022. == Lähteet == Luokka:Vaahterat
Vilhelm Pitkämiekka

Vilhelm Pitkämiekka (, , , ; n. 893 – 17. joulukuuta 942) oli Normandian toinen hallitsija vuodesta 927 aina vuonna 942 tapahtuneeseen salamurhaansa asti. Vilhelm oli viikinkipäällikkö Rollon poika. Vilhelmin salamurhan jälkeen hänen pojastaan Richard Sans-Peurista (Rikhard I Normandialainen) tuli Normandian seuraava hallitsija.One Library: The politics of being Norman in the reign of Richard the Fearless, Duke of Normandy (r. 942–996) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Normandian herttuat Luokka:Henkirikosten uhrit Luokka:890-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 942 kuolleet
Rudolf Agricola

Rudolf Agricola, alk. Roelof Huysman (1443 tai 1444 Baflo, Groningen, nyk. Alankomaat – 27. lokakuuta 1485 Heidelberg, nyk. Saksa)Britannica: Rodolphus Agricola Britannica 16.9.2022 oli hollantilainen renessanssiajan humanisti. Hän korosti filosofiassaan yksilön vapautta ja ihmisen itsensä kehittämistä sekä älyllisesti että fyysisesti. Hänen filosofiansa vaikutti myöhemmin Erasmus Rotterdamilaisen humanistisiin oppeihin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Alankomaalaiset filosofit Luokka:1440-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1485 kuolleet
George Spelvin

George Spelvin on yhdysvaltalainen teatterissa käytetty pseudonyymi. Nimeä käytetään muun muassa kaksoisrooleille ja ihmisenkaltaiselle tarpeistolle. Spelvin esiintyi ensi kerran Charles A. Gardinerin teoksessa Karl the Peddler vuonna 1886. Nimeä on käytetty useissa näytelmissä tämän jälkeen. Naispuoliselle hahmolle käytetään etunimeä Georgiana, Georgina tai Georgette. == Katso myös == * Georgina Spelvin == Lähteet == Luokka:Salanimet
Moirislampi

Moirislampi on 1980-luvulla rakennettu tekolampi Jyväskylän Seminaarinmäellä. Sitä pidetään sulana talvisin keinotekoisesti.Petra Thurén: Moirislammen jää ei kestä kävelemistä Jyväskylässä Yle 7.2.2014 Se on nimetty Seminaarinmäellä hieman eri paikassa sijainneen 1880-luvulla seminaarin paloturvallisuuden vuoksi rakennetun mutta ehkä oppikirjojen hävitykseenkin käytetyn, 1920-luvulla hävitetyn Moirislammen mukaan, joka taas oli nimetty Niilin tulvajärven mukaanHarry Lönnroth: Siihen aikaan kun ”Alkeis-Jussia” Moirislampeen haudattiin… Jyunity.fi 7.11.2018. Alkuperäinen Moirislampi aikaansaatiin kosteikkoa syventämällä, ja myöhemmin sitä kaivettiin suuremmaksi. Rakennettiin myös saari ja siltoja, ja paikasta tuli suosittu opiskelijoiden ajanviettopaikka.https://tiedemuseo.jyu.fi/fi/kasvitieteellinen- puutarha/kasvitieteellisen-puutarhan-historia Nykyinen Moirislampi sijaitsee Moirislammen puistossaUpe Nykänen: Ensilumen Moirislampi Yksityishenkilön blogi noin 100 metriä alkuperäistä Moirislampea idempänäKeski-SUomen museon Facebook-sivu 7.9.2016. Vuonna 2019 paikalla järjestettiin Runotulet- tapahtumaUpe Nykänen: Moirislammen runotulilla 2019 Yksityishenkilön blogi. Kehä Vihreän kasvillisuuskonseptin raportissa vuodelta 2020 esitetään että kaupungin alueella oleva lampi muutetaan toisinaan kuivuvaksi kosteikoksi.Kehä Vihreän kasvillisuuskonseptin raportti 2. osa, s. 47 Maisema-arkkitehdit Oy, Jyväskylän kaupunki == Lähteet == Luokka:Jyväskylän järvet Luokka:Suomen tekojärvet
Foregone

Foregone on ruotsalaisen metalliyhtye In Flamesin neljästoista studioalbumi. Se julkaistiin 10. helmikuuta 2023. Kansitaiteesta vastaa Blake Armstrong. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Anders Fridén - laulu * Björn Gelotte - kitara * Chris Broderick - kitara * Bryce Paul Newman - basso * Tanner Wayne - rummut == Arvostelut == * Inferno: * Kaaoszine: * Soundi: * Imperiumi: 8½/10 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2023 albumit Luokka:In Flamesin albumit
Alcantarilla

Alcantarilla on teollisuuskaupunki Murcian alueella kaakkoisessa Espanjassa. Se on osa Murcian metropolialuetta. Alcantarillan alue sijaitsee enklaavina Murcian kaupungin luoteisosassa. == Maantiede == Alcantarilla sijaitsee Huerta de Murcia -comarcan alueella Murcian itäosassa noin kahdeksan kilometriä Murcian keskustasta länsilounaaseen. Etäisyys Alicantesta on noin 75 kilometriä lounaaseen. Alcantarillan hallinnollinen alue on pieni, tiheään asuttu ja melko tasainen. Río Segura virtaa Alcantarillan pohjoispuolitse kohti Välimerta, jonka rannalle on noin 40 kilometriä kaupungin keskustasta. == Historia == Alcantarillan historiaan on vaikuttanut sijainti Murcian sisämaasta rannikolle johtavien kulkuväylien risteyksessä. Huomattavaa on myös kaupungin säilyminen hallinnollisesti itsenäisenä Murcian kaupungin välittömästä läheisyydestä huolimatta. Muslimien vallan aikana Alcantarillan alueella lienee ollut maalaistaloja, kenties vähäinen maalaiskylä. 1100-luvulta on maininta Qantara Askaba -nimisestä asutuksesta. Reconquistan edetessä Murcia siirtyi takaisin kristittyjen hallintaan, mutta Alcantarillan väestö pysyi islaminuskoisena aina 1500-luvulle eikä paikkakuntaa siten liitetty kristittyyn Murcian kaupunkiin. 1610-luvulla kuningas Filip III määräsi maurit karkotettaviksi Espanjasta. Määräyksen ja samanaikaisten kulkutautien seurauksena Alcantarillan väkiluku putosi noin kuudesta sadasta pariin sataan, minkä jälkeen kaupunkiin haalittiin lisää asukkaita. 1800-luvulla Alcantarilla teollistui ja kaupunki liitettiin rautatieverkkoon 1860. Väkiluku pysytteli pitkään viiden tuhannen tienoilla, mistä se kasvoi yli kaksinkertaiseksi 1900-luvulle tultaessa. Alcantarillan kirkkoihin kuuluu 1900-luvun puolivälissä rakennettu uusbarokkinen Iglesia de Nuestra Señora de la Asunción. Se sijaitsee Campoamorin kaupunginosassa. == Talous ja liikenne == Alcantarilla on merkittävä teollisuuskaupunki. Sen teollisuusalueita (polígono industrial) ovat muun muassa Polígono Industrial Oeste ja Polígono Industrial Cabezo Verde. Kaupungin vanhat rautatieasemat on suljettu ja tilalla on rautatieseisake Estación de Alcantarilla-Los Romanos. Maantieliikenteen tärkeimmät väylät ovat Autovía del Mediterráneo (A-7) ja RM-15. Kaupungin alueella sijaitsee sotilaslentokenttä Base Aérea de Alcantarilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Murcian kunnat
Jackson (Tennessee)

Jackson on kaupunki Tennesseessä Yhdysvalloissa. Sen historian varhainen vaihe 1800-luvun alkupuolella oli puuvillaplantaasien valtakautta. 1800-luvun jälkipuoliskolla se kasvoi hyvien rautatieyhteyksien ansiosta kaupankäynnin ja teollisuuden keskukseksi. Jackson on myös huomattava koulukaupunki. ==Maantiede== Jackson sijaitsee Forked Deer -joen etelähaaran varrella Tennesseen länsiosassa noin 125 kilometriä Memphisista koilliseen. ==Historia== Jacksonin seudun alkuperäisasukkaat olivat Chickasaw- intiaanikansa. Seudulle muutti eurooppalaisia uudisasukkaita 1810-luvulta alkaen. Paikkakunnan nimi oli ensin Alexandria, mutta se muutettiin Jacksoniksi Andrew Jacksonin kunniaksi. Vuonna 1821 siitä tehtiin vastaperustetun Madisonin piirikunnan hallintokeskus. Alueen maaperä on suotuisa puuvillan viljelyyn, joka oli Jacksonin varhaisvaiheen merkittävin elinkeino. Syntyi plantaaseja, jotka tarvitsivat orjatyövoimaa. Vuonna 1860 lähes puolet Madisonin piirikunnan asukkaista oli orjia, ja väestön tuolloinen koostumus heijastuu myös 2000-luvulle. Melko isoillekin aluksille soveltuvan Forked Deerin ja 1857 avatun rautatieyhteyden tarjoamat liikenneyhteydet olivat keskeisiä Jacksonin kehitykselle. Jacksonissa käytiin pieni taistelu sisällissodan aikana joulukuussa 1862, mutta kaupunki ei juurikaan kärsinyt sotatuhoja. 1900-luvulle tultaessa Jackson oli kasvanut monipuoliseksi kaupan ja teollisuuden keskukseksi ja 1900-luvun aikana maantieyhteydet kehittyivät olennaisesti. Jackson oli alusta alkaen myös koulukaupunki. Ensimmäinen oppilaitos, Jackson Male Academy, avattiin 1823. 2000-luvun alussa Jackson kärsi tornadojen aiheuttamista tuhoista. == Talous ja liikenne == Jacksonin merkittäviä elinkeinoja ovat maatalous (puuvilla, maissi, soijapavut), teollisuus, elintarvikkeiden jalostus ja oppilaitokset. Jacksonin keskeinen itä–länsisuuntaisen maantieliikenteen väylä on Interstate 40. Pohjois–eteläsuuntaisen liikenteen pääväylä on U.S. Route 45. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *City of Jackson, Tennessee, USA — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Tennesseen kaupungit
Juri Klen

Juri Klen, oikea nimi Oswald Burghardt, (4. lokakuuta 1891 Serbynivtsi, Podolia – 30. lokakuuta 1947 Augsburg, Saksa) oli ukrainalainen prosaisti, runoilija, kirjallisuudentutkija ja kääntäjä. Klen opiskeli Kiovan yliopistossa. Hän julkaisi valmistuttuaan 1915 venäjänkielisen tutkielman runotyylien analyyseistä. Hän oli taustaltaan saksalainen, ja hänet karkotettiin ensimmäisen maailmansodan aikana Pohjois-Venäjälle Arkangelin alueelle. Hän palasi lokakuun vallankumouksen jälkeen Ukrainaan, jossa hän työskenteli opettajana Baryšivkassa ja alkoi kirjoittaa runoja ukrainaksi. Klen oli epävirallisen viisihenkisen Neoklassikot-ryhmän jäsen. Hän julkaisi runoja vuodesta 1924 lähtien aikakausjulkaisuissa, mutta hänen päätyönsä oli saksan-, ranskan- ja englanninkielisen runouden kääntäminen ukrainaksi. Klen onnistui muuttamaan 1931 Saksaan ja opetti slaavilaista kirjallisuutta Münsterin, Innsbruckin ja Prahan yliopistoissa. 1930-luvulla hän kirjoitti sekä saksaksi että ukrainaksi nimellä Yu. Klen. Vaikka hänen runonsa edustavat muodoltaan uusklassismia, niitä läpäisee uusromanttinen vire, joka heijastelee toisen maailmansodan myrskyisiä aikoja. Hänen uransa katkesi ennenaikaiseen kuolemaan, mutta hän ehti kuitenkin saada viimeistellyksi neljä osaa eeppistä runoelmaa Popil imperi (1946. ) sekä muistelmat Neoklassikot-ryhmästä (1947). Klen kirjoitti Leonid Mosendzin kanssa yhteisellä salanimellä Porfyri Horotak kirjallisia parodioita, jotka ilmestyivät 1947 nimellä Dyjabolitšni paraboly (). Hän käänsi ukrainaksi William Shakespearen Hamletin ja Myrskyn, jotka ilmestyivät hänen kuolemansa jälkeen koottujen teosten julkaisussa Tvory (osat kahdesta neljään, 1957–1960; osa yksi sisältää lyriikkaa ja ilmestyi 1992). Hänen sisarensa J. Burghardt on julkaissut 1962 hänen elämästään ja työstään saksankielisen tutkimuksen Oswald Burghardt: Leben und Werke. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Ukrainalaiset kääntäjät Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Hyvää puuta (kappale)

Hyvää puuta on suomalainen kevyen musiikin sävelteos vuodelta 2009. Sen sävelsivät ja sanoittivat Timo Kiiskinen, Markus Koskinen ja Tuure Kilpeläinen. Kappaleen levytti Vesa-Matti Loiri. Se julkaistiin digitaalisena singlenä ja saman nimisen studioalbumin raitana. Hyvää puuta -kappaleen sävellajina on D-duuri. Soundi-lehden Pertti Ojala arvioi kappaletta: "Levyn nimiraita seisauttaa veret kateuden sävyttämän ystävyyden kuvauksena". == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Chordify.net : Vesa-Matti Loiri - Hyvää puuta Luokka:Vesa-Matti Loirin kappaleet Luokka:Vuoden 2009 kappaleet
Leo Leandros

Leo Leandros (oik. Léandros Papathanasíou, , s. 23. elokuuta 1923 Astakós) on kreikkalainen kevyen musiikin laulaja, lauluntekijä ja tuottaja. Hän teki aktiiviuransa valtaosin Saksassa 1950–1980-luvuilla. == Ura == Leo Leandros muutti 1950-luvulla Saksan liittotasavaltaan, missä hän menestyi laulajana etenkin 1960-luvulla. Vuosikymmenen lopulla hän siirtyi tuottajaksi, ja toimi ennen kaikkea tyttärensä Vasilikín taustavoimana tämän noustessa suosioon. Leo Leandros tuotti 1970-luvulla myös Julio Iglesiasin, Nána Moúschourin, Demis Roussoksen ja useiden muiden artistien kappaleita. Hän lopetti tuottajan uransa 1980-luvulla ja palasi Kreikkaan. Leo Leandros perusti 1964 yhtyeen Five Tops, joka menestyi joitakin vuosia. Hänen soolouransa menestyskappaleita ovat muun muassa "Komm Mr. Tallimann" (1957), "Tum Balalaika" (1960) ja "Bananas" (1961). ==Lähteet== Luokka:Kreikkalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet kreikkalaiset
Porfyri Horotak

Porfyri Horotak oli salanimi, jota käyttivät ukrainalaiset kirjailijat Juri Klen ja Leonid Mosendz kirjoittaessaan kirjallisia parodioita, jotka ilmestyivät 1947 nimellä Dyjabolitšni paraboly (’Pirullisia paraabeleja’). ==Lähteet== Luokka:Salanimet Luokka:Ukrainan kirjallisuus
Dolcetto

pienoiskuva|Dolcetto-rypäleitä Dolcetto on italialainen musta viinirypälelajike, jota kasvatetaan laajalti Piemonten alueella Luoteis- Italiassa. Lajikkeesta tuotettujen viinien happamuus on alhainen, ja ne on yleensä tarkoitettu nautittavaksi muutaman vuoden kuluessa valmistuksesta. Italialainen sana dolcetto tarkoittaa ”pientä makeaa”, mutta ei ole varmaa, sisältyikö nimeen alun perin mitään viittausta rypäleen makeustasoon. Dolcettoa pidetään kevyenä helposti juotavana punaviininä, joka sopii hyvin pastojen ja pizzaruokien kanssa. pienoiskuva|Dolcetto-viiniköynnöksen lehtiä Suurin osa Dolcetto-rypäleistä tuotetaan Piemonten alueella Luoteis-Italiassa. Italiassa rypälettä viljellään noin 6 000 hehtaarin alueella, ja maassa tuotetaan noin 98 prosenttia Dolcetto-rypäleistä. == Katso myös == * Luettelo italialaisista viinirypälelajikkeista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vitis International Variety Catalogue VIVC: Dolcetto * Italian Wine Central: Dolcetto * Suckling, James: Overlooked Treasures: Dolcetto, Italy (Arkistoitu versio) Wine Spectator, 26.9.2001. Luokka:Viinirypälelajikkeet
Kalle Peltola (kauppaneuvos)

Kaarle (Kalle) Peltola (29. tammikuuta 1898 Kuhmoinen – 18. lokakuuta 1970 Tampere) oli suomalainen yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Peltolan vanhemmat olivat maanviljelijä Valfrid Ylä-Peltola ja Iida Tervala ja puoliso vuodesta 1930 Anna Lättilä. Peltola kävi kansakoulun, kansanopiston ja maanviljelyskoulun 1920–1921. Maatalousteknikoksi hän valmistui Mustialan maamiesopistosta 1923 ja teki useita opintomatkoja ulkomaille. Peltola oli maatalousneuvoja Sysmässä 1924, Asikkalassa 1925 ja Peräpohjolan maanviljelysseurassa 1926–1929. Etelä-Savon maataloustuottajain liiton ja Kymenlaakson maataloustuottajain liiton sihteeri hän oli 1929–1933, Mikkelin Karjamyyntiosuuskunnan toimitusjohtaja 1932, Osuusteurastamo Itikan toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja Seinäjoella 1933–1963 ja Keski-Suomen Lihantuottajat Oy:n toimitusjohtaja 1958–1963. Hänellä oli huomattava määrä alansa ja osuustoiminnallisia luottamustehtäviä ja hän oli Seinäjoen kauppalanvaltuuston jäsen 1953–1963 ja kauppalanhallituksen jäsen 1962–1963. Sotilasarvoltaan Peltola oli reservin kersantti (1920). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1954. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Seinäjoen kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Harri Henttinen

Harri Henttinen (s. 1965) on Vesilahden seurakunnan kirkkoherra. Henttinen valmistui papiksi vuonna 1989 ja tuli valituksi Vesilahden kirkkoherraksi vuonna 2006. Henttinen on tullut tunnetuksi värikkäästä pukeutumistyylistään, johon kuuluu meikkaamista ja näyttäviä vaatteita. Hän on esiintynyt muun muassa Ylen Papisto-TV-sarjassa. Vesilahden kunta myönsi Henttiselle vuonna 2021 Hyvinvoiva Vesilahti -tunnustuspalkinnon. Henttinen on kertonut olevansa sukupuoli-identiteetiltään androgyyni. == Viitteet == Luokka:Suomen evankelis- luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt