EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kimmo Hakasalo

Kimmo Ilmari Hakasalo (16. tammikuuta 1934 Multia – 4. toukokuuta 2016 Vantaa) oli suomalainen pianisti, cembalisti ja pianopedagogi.Kuolleet: Monipuolinen muusikko Helsingin Sanomat 19.6.2016, viitattu 26.12.2022Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5 Hän esiintyi solistina, kamarimuusikkona sekä laulajien ja kuorojen konserttisäestäjänä. Hakasalo valmistui alun perin opettajaksi Jyväskylän kasvatusopillisesta korkeakoulusta ja työskenteli tässä ammatissa Keski-Suomessa. Pianonsoiton opintonsa hän aloitti Dmitry Hintzen johdolla.Hakasalo Mieskuoro Sirkat, viitattu 26.12.2022 Hän piti ensikonserttinsa Jyväskylässä Hintzen johdolla vuonna 1958. Hakasalo päätti opettamisen sijaan keskittyä musiikkiin ja jatkoi opiskelua Sibelius- Akatemiassa. Hän suoritti siellä ensin musiikinopettajan tutkinnon vuonna 1964 ja sitten pianodiplomin Kauko Kuosman johdolla vuonna 1967. Helsingissä Hakasalo konsertoi ensimmäisen kerran vuonna 1968. Tuolloin hän esitti Maurice Ravelin Pianokonserton vasemmalle kädelle. Yleisön joukossa oli kapellimestari Paavo Berglund, joka kutsui Hakasalon esittämään konserton Radion sinfoniaorkesterin kanssa. Hakasalo työskenteli Sibelius-Akatemiassa pianonsoiton tuntiopettajana vuosina 1971–1977. Sitten hän sai nimityksen Musiikkikasvatuksen osaston pianomusiikin ja vapaan säestyksen lehtoriksi, jona hän työskenteli eläkkeelle jäämiseensä saakka. Samalla Hakasalo opetti Vantaan musiikkiopistossa ja kesäisin eri musiikkileireillä sekä -kursseilla. Hän toimi vuodesta 1967 Sonores Antiqui -yhtyeen cembalistina. Vuodesta 1974 hän kuului myös Vantaa-trioon. Hakasalo soitti Sonores Antiquissa cembalon ohella muitakin soittimia, joita olivat krumhorn, nokkahuilu ja lyömäsoittimet. Hän piti konsertteja Suomen lisäksi myös muualla Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Singaporessa ja Australiassa. Hakasalo teki lukuisia nauhoituksia Yleisradiolle vuosina 1974–1989. Vuonna 2004 näitä julkaistiin CD-levyllä Yö merenrannalla. Hakasalo oli Teuvo Hakasalon poika ja Ilpo Hakasalon serkku. Hän teki sovituksia isänsä lauluista. Hakasalo teki yhteistyötä monien kuorojen kanssa, esimerkiksi Mieskuoro Sirkkojen kanssa Einari Kropsun johdolla. Hän kuoli 82-vuotiaana sairauskohtaukseen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Suomalaiset cembalistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Teppo Tuominen

Teppo Richard Tuominen (6. toukokuuta 1933 Helsinki – 25. joulukuuta 2009 Vantaa) oli suomalainen sellisti, viola da gamban soittaja ja kapellimestari.Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5Kuolleet: Opetusneuvos Teppo Tuominen Helsingin Sanomat 22.1.2010, viitattu 26.12.2022 Hän sai opetusneuvoksen arvonimen vuonna 1993. Tuominen vietti lapsuutensa Tampereella ja aloitti sellonsoiton opiskelun kouluikäisenä. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Joensuussa 1957 ja aloitti siellä työskentelyn tässä ammatissa. Hän oli aktiivinen toimija myös kaupungin musiikkipiireissä, esimerkiksi Joensuun orkesterissa, jonka soolosellistinä hän soitti vuosina 1954–1960. Hänen sellonsoiton opettajiaan olivat Vili Pullinen, Enrico Mainardi, August Wenzinger ja Hannelore Müller. Vuonna 1961 Tuominen muutti Tikkurilaan. Hän jatkoi opettajan työtään Simonkylän kansakoulussa. Tällöin hän alkoi myös johtaa orkestereita ja opettaa sellonsoittoa eri puolilla Suomea. Lisäksi Tuominen soitti selloa Vantaan viihdeorkesterissa vuosina 1961–1970 ja Hämeenlinnan kaupunginorkesterissa 1964–1966. Avustajana hän työskenteli Helsingin teatteriorkesterissa, Suomen kansallisoopperan orkesterissa ja Radion sinfoniaorkesterissa. Tuominen konsertoi sellistinä eri puolilla Suomea ja esiintyi orkesterisolistina muuallakin Pohjoismaissa. Hän aloitti vanhan musiikin Sonores Antiqui -yhtyeessä sellon- ja gambansoiton sen perustamisen yhteydessä vuonna 1967. Hän toimi myös Vantaa-trion jäsenenä vuodesta 1974. Tuominen oli Vantaan musiikkiopiston rehtori vuosina 1979–1994. Hän sovelsi alle kouluikäisille oppilaille soitonopetuksen Suzuki-metodia. Tuominen jatkoi omia sooloesiintymisiä eläkevuosinaankin esimerkiksi kirkoissa. Hän kuoli 76-vuotiaana kotonaan Vantaan Vapaalassa. Tuominen on haudattu Hämeenkylän kirkon hautausmaalle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sellistit Luokka:Viola da gamban soittajat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
El Alin meteoriitti

El Alin meteoriitti on 16 800 kg painava meteoriitti, joka oli Somalian paikallisväestön tiedossa useiden sukupolvien ajan, mutta joka tunnistettiin tieteellisesti ensimmäisen kerran vasta vuonna 2020. == Löytäminen ja tunnistaminen == El Alin meteoriitti löydettiin kalkkikivilaaksosta 15 kilometriä El Alista pohjoiseen GPS-sijainnista 4°17.281'N, 44°53.893'E syyskuussa 2020. Paikalliset paimentolaiskansat olivat olleet tietoisia meteoriitista jo 5–7 sukupolven ajan, ja se on ilmentynyt lauluissa, tansseissa ja runoissa. Opaaleja alueelta etsineen Kureym Mining and Rocks Companyn henkilökunta toi meteoriitin kansainvälisen yhteisön tietoon. He tunnistivat kiven ja olivat siirtämässä sitä Mogadishuun, kun Somalian hallitus puuttui asiaan. == Mineraalien tunnistaminen == Vuonna 2022 Albertan yliopiston tutkijat tunnistivat kaksi uutta mineraalia (elaliitti ja elkinstantoniitti) 70 gramman painoisesta meteoriitin palasta. Mineraalit tunnisti yliopiston elektronimikroskooppilaboratorion johtaja Andrew Locock. Molemmista mineraaleista oli tuotettu synteettisiä versioita aiemmin ranskalaisessa laboratoriossa 1980-luvulla, mutta International Mineralogical Associationin sääntöjen mukaan niitä ei voitu hyväksyä viralliseksi mineraaliksi ennen kuin ne löydettiin luonnollisesta näytteestä. == Kuratointi == Varsinaisen meteoriitin sijainti on epävarma. Se kirjattiin viimeksi lähetettäväksi Kiinaan, oletettavasti myytäväksi. Pieniä näytteitä pidetään Arizonan yliopistossa, Albertan yliopistossa ja Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa. == Lähteet == Luokka:Meteoriitit
Hunaikot

Hunaikot (Cyclopia) on hernekasvien (Fabaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu runsaat 20 lajia, joita tavataan Etelä-Afrikassa. Ne ovat fynbos-kasvillisuuden lajeja, ja useat lajit kasvavat vain hyvin pienellä alueella. Joidenkin hunaikkolajien versoista valmistetaan yrttiteetä. Perinteisesti yrttitee on valmistettu Cyclopia genistoides -lajin versoista. Lajin versoja kerätään myös kaupallisesti. Muita yrttiteen valmistukseen käytettyjä hunaikkolajeja ovat Cyclopia intermedia, Cyclopia subternata ja Cyclopia sessiliflora. == Lajeja == * Cyclopia genistoides * Cyclopia intermedia – teehunaikko * Cyclopia latifolia * Cyclopia longifolia * Cyclopia sessiliflora * Cyclopia subternata – vuorihunaikko == Lähteet == Luokka:Hernekasvit
Vasili Smirnoff

Vasili Smirnoff (7. tammikuuta 1842 Vanha Vaasa – 27. joulukuuta 1932 Vaasa) oli suomenvenäläinen apteekkari ja lahjoittaja. Vasili Smirnoff död, Hufvudstadsbladet, 29.12.1932, nro 352, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKuolleita, Kauppalehti, 29.12.1932, nro 301, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Vasili Smirnoffin isä oli venäläinen kauppias Mikael Smirnoff, joka oli asettunut Pohjanmaalle Suomen sodan jälkeen. Vasili Smirnoff kävi Vaasan triviaalikoulua ja 1852 tapahtuneen Vaasan palon jälkeen hän jatkoi koulunkäyntiään Uudessakaarlepyyssä. Lähdettyään 13-vuotiaana koulusta hän oli apteekkiharjoittelijana Vaasassa Lindebäckin apteekissa. Vuonna 1863 hän muutti Tukholmaan jatkaakseen siellä apteekkialan opintojaan. Tämän jälkeen Smirnoff toimi apteekkialalla Dresdenissä, Zürichissä ja Genevessä. Hän pääsi Pariisissa erään suuren rohdosliikkeen palvelukseen ja vuodesta 1870 alkaen hän hoiti tämän liikkeen haaraliikettä Lontoossa. Lontoossa Smirnoff hoiti rohdosliikettä vuosisadan vaihteeseen saakka ja hän kokosi tänä aikana merkittävän omaisuuden. Hän asui sittemmin Italiassa ja kierteli myös muissa Euroopan maissa mutta palasi sitten takaisin Vaasaan viettääkseen siellä vanhuuden päivänsä. Smiroff lahjoitti Vaasan kaupungille 1 200 000 markkaa, Pohjanmaan museolle 400 000 markkaa ja hän tuki taloudellisesti myös Folkhälsania. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset apteekkarit Luokka:Suomen venäläiset Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Ruokolahden seurakunta

Ruokolahden seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se toimii Etelä-Karjalassa Ruokolahden ja Rautjärven kuntien alueella. Seurakunta kuuluu Mikkelin hiippakunnassa Etelä-Karjalan rovastikuntaan. Seurakunnan keskuskirkko on Ruokolahden kirkko. Seurakunnan toinen kirkko on Rautjärven Simpeleellä sijaitseva Simpeleen kirkko. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Leena Haakana. Rautjärven seurakunta liitettiin 1. tammikuuta 2019 Ruokolahden seurakuntaan. Ruokolahden seurakunnan hallintaan kuulunut Rautjärven kirkko tuhoutui tulipalossa joulupäivänä 25. joulukuuta 2022. ==Historia== Ruokolahden Seurakunta perustettiin vuonna 1572 jakamalla Jääsken seurakunta kahtia. Seurakunnan perustamisen jälkeen rakennettiin ensimmäinen kirkko, joka oli pieni, vaatimaton ja suorakaiteen muotoinen. Se palveli seurakuntaa 69 vuotta. Toisen kirkon rakentaminen entisen paikalle alkoi vuonna 1641. Isovihan aikana kirkko vaurioitui ja se purettiin. Kolmas kirkko rakennettiin melkein entisen paikalle vuonna 1752 ja sille rakennettu kellotapuli on edelleenkin paikallaan ja se on yksi Ruokolahden vanhimpia rakennuksia. Neljäs ja nykyinen Ruokolahden kirkko on Ernst Lohrmannin suunnittelema ja vuonna 1854 valmistunut, tyyliltään uusgoottilainen kirkko. ==Kuvia== Simpeleen kirkko 1.JPG|Simpeleen kirkko Ruokolahden kirkko.jpg|Ruokolahden kirkko Rautjärven kirkko 3.JPG|Rautjärven kirkko, joka paloi jouluna 2022 == Katso myös == * Uskonto Etelä-Karjalassa ==Lähteet== Luokka:Mikkelin hiippakunnan seurakunnat Luokka:Rautjärvi Luokka:Ruokolahti
Herzogenbusch

Herzogenbusch (holl. Kamp Vught) oli Alankomaiden Vughtin kaupungissa, ’s-Hertogenboschin liepeillä toiminut natsien keskitysleiri. Keskitysleiri avattiin tammikuussa 1943. Herzogenbuschiin tuotiin mm. juutalaisia, romaneja ja poliittisia vankeja. Herzogenbuschissa kuoli vuoden kestäneessä toiminnassa 749 vankia. Leirin toiminta loppui lokakuussa 1944, kun brittiläissotilaat vapauttivat Vughtin kaupungin. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset keskitysleirit toisen maailmansodan aikana
Ulv (suku)

Ulv-suku () haarautui Bjälbo-suvusta 1200-luvulla. Tuolloin Ruotsin jaarlin Kaarle Kuuron pojasta Karl Karlssonista tuli suvun kantaisä. Suku oli aristokraattinen koko keskiajan, kunnes se kuoli sukupuuttoon miesten puolella vuonna 1580 ja naisten puolella 1600-luvun alussa. Ruotsin ritarihuone perustettiin vuonna 1625, minkä vuoksi sukua ei koskaan aateloitu. == Lähteet== Luokka:Ruotsin aateli
Feodosi Humenjuk

Feodosi Humenjuk, , (6. syyskuuta 1941 Rybtšyntsi, Vinnytsjan alue, Ukrainan SNT) on ukrainalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Humenjuk valmistui Dnipropetrovskin taidekoulusta ja Leningradin kuvanveisto-, arkkitehtuuri- ja maalausoppilaitoksesta. Hän osallistui 1974 Leningradissa epäviralliseen taidenäyttelyyn, ja seuraavana vuonna hän ja Volodymyr Makarenko järjestivät ensimmäisen ukrainalaisen epävirallisen taiteen näyttelyn moskovalaisessa yksityisasunnossa. Mukana oli myös Volodymyr Strelnikovin ja Vitali Sazonovin maalauksia. Humenjuk erotettiin Neuvostoliiton taiteilijaliitosta, ja hänet karkotettiin Dnipropetrovskiin. Matkailijat olivat vieneet hänen teoksiaan mukanaan Neuvostoliitosta, ja niitä oli esillä ilman hänen lupaansa useana vuonna Kanadassa Torontossa. Humenjuk asettui uudestaan 1983 Leningradiin ja sai vuosikymmenen lopulla pitää näyttelyjä ulkomailla Torontossa ja Pariisissa. Kun hän palasi Ukrainaan 1992, hänelle myönnettiin Taras Ševtšenkon palkinto. Hän on ollut vuodesta 1993 opettajana Taiteen ja arkkitehtuurin kansallisessa akatemiassa, vuodesta 2000 professorina. Humenjukin teemat ovat historiallisia ja uskonnollisia, ja hän käyttää niiden esittämiseen erilaisia symboleja. Ne ilmentävät rakkautta Ukrainaan ja sen historiaan. Humenjukin tuotanto on muodoltaan sukua Myh'ailo Boitšukin monumentalistiselle tyylille, jossa yhdistyvät muinaisen Bysantin taiteen perinteet kansantaiteeseen ja moderneihin länsimaisiin tyyleihin. Hän on vaikuttanut voimakkaasti Ukrainan taiteen kehitykseen. Luettelo hänen tuotannostaan on ilmestynyt Kiovassa 1995. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * The Art of Feodosiy Humeniuk Cambridge University Library Luokka:Ukrainalaiset taidemaalarit Luokka:Ukrainalaiset graafikot Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kamppailu-urheilu

Kamppailu-urheilu on urheilua, joka perustuu kilpailutarkoituksessa harjoitettuun, sääntöjen mukaisesti käytyyn kahden vastustajan väliseen kamppailuun eli vastustajan fyysiseen kukistamiseen. Kamppailu-urheilun ilmenemismuotoja ovat eri kamppailulajit, kuten paini, nyrkkeily, judo ja vapaaottelu, ja entisajan tapahtumista esimerkiksi keskiaikaiset turnajaiset. ==Katso myös== * Lähitaistelu * Itsepuolustus ==Lähteet== *
Assar Wichmann

Assar Sigfrid Wichmann (3. lokakuuta 1877 Hailuoto – 13. maaliskuuta 1948 Snappertuna) oli suomalainen metsänhoitaja ja Kajaanin Puutavara Oy:n toimitusjohtaja.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Assar Sigfrid WichmannDödsfall, Nya Pressen, 15.03.1948, nro 62, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Assar Wichmannin vanhemmat olivat Hailuodon kirkkoherra Emil August Wichmann (1831–1886) ja Charlotta Wilhelmina Schroderus (k. 1927). Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 Oulun ruotsalaisesta lyseosta ja suoritti metsänhoitajatutkinnon Evon metsäopistossa 1898.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Emil August Wichmann. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 26.12.2022. Wichmann oli aluksi metsänhoitajana valtion palveluksessa. Hän oli Uleå Oy:n Kajaanin alueen metsänhoitajana 1912–1914 ja sen jälkeen yhtiön metsäpäällikkönä Oulussa. Wichmann oli Kajaanin Puutavara Oy:n toimitusjohtajana 1924–1934 ja Suomen puunjalostusteollisuuden työnantajaliiton asiamiehenä 1934–1942. Viimeiset vuotensa hän asui omistamallaan Sliparsin tilalla Snappertunassa. Assar Wichmann oli naimisissa vuodesta 1904 Anna Karolina Häggin (k. 1954) kanssa.Assar Wichmannin veljiä olivat vankila- ja sairaalapappi Henrik August Wichmann (1859–1923), ylimetsänhoitaja Gustaf Emil Wichmann (1863–1943), kihlakunnantuomari, laamanni Aksel Benjamin Wichmann (1866–1932), suomalais-ugrilaisen kielitieteen professori Yrjö Jooseppi Wichmann (1868–1932), maanmittari Lennart Johannes Wichmann (1872–1923), apteekkari Alexis Rafael Wichmann (1876–1943) ja lääkäri ja professori Seth Edvin Wichmann (1885–1939). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Oswald Heer

Oswald Heer (31. elokuuta 1809 Nieder Uzwyl, Glarus, Sveitsi – 27. syyskuuta 1883 Lausanne, Sveitsi) oli sveitsiläinen paleontologi. Heer oli vuodesta 1852 kasvitieteen ja entomologian professori Zürichin yliopistossa. Häntä pidetään kasvipaleontologian alalla aikansa merkittävimpänä tutkijana. Useimmat hänen teoksensa käsittelevät tertiääri- ja jurakausien kasvillisuutta. Tunnetuimpia niistä ovat Flora tertiaria Helvetiæ (1855–1859), Die Urwelt der Schweiz (2 p. 1879), Contributions à la flore fossile du Portugal (1881) ja Flora fossilis arctica (7 osaa 1868–1883), joka perustuu suurelta osalta A. E. Nordenskiöldin aineistoon. Teos Die Insektenfauna der Tertiärgebilde von Oeningen und Radoboj in Kroatien (1847–1853) käsittelee tertiäärikauden hyönteismaailmaa.Heer, Oswald, Tietosanakirja, osa 3, palsta 205. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1911 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Sveitsiläiset tieteilijät Luokka:Paleontologit Luokka:Sveitsiläiset professorit Luokka:Zürichin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1809 syntyneet Luokka:Vuonna 1883 kuolleet
Kenneth Taylor

Kenneth Ina Dorothea Taylor (s. 16. toukokuuta 2002 Alkmaar) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Eredivisiessä Ajaxia. Hän on pelannut Alankomaiden A-maajoukkueessa syksystä 2022. Taylor liittyi Ajaxin junioreihin vuonna 2010. Hän pelasi edustusjoukkueessa kolme liigaottelua kaudella 2020–2021, kaksi ottelua joulukuussa ja yhden toukokuussa, ja tuossa kolmannessa ottelussa hänet ajettiin rikkeen seurauksena kentältä ulos. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Eredivisiessä 13 ottelua, joista viisi ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin helmikuussa Heraclesta vastaan. Mestarien liigassa hän tuli kolmessa ottelussa vaihdosta kentälle. Kaudella 2022–2023 Taylor on jouluun mennessä pelannut Eredivisiessä 12 ottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia, ja Mestarien liigan alkulohkossa kuusi ottelua. Taylor on pelannut useissa Alankomaiden nuorisomaajoukkueissa. Hän oli alle 17-vuotiaiden maajoukkueen kapteeni, kun Alankomaat voitti ikäluokan Euroopan-mestaruuden vuonna 2019. Hän oli kapteeni myös samana vuonna alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa, joissa Alankomaat sijoittui neljänneksi. Taylor pelasi Alankomaiden A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2022 Kansojen liigan otteluissa Puolaa ja Belgiaa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän pääsi muutamaksi minuutiksi kentälle viimeisessä alkulohko-ottelussa Qataria vastaan. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mäntysaari

Mäntysaari voi viitata muun muassa seuraaviin: == Saari tai luoto == * Mäntysaari, saari Asikkalassa * Mäntysaari, saari Helsingissä * Mäntysaari, saari Kouvolassa ** Mäntysaaren hautausmaa, hautausmaa Kouvolan Mäntysaaressa == Muu kohde == * Mäntysaari, arkeologinen kohde, kiinteä muinaisjäännös Raumalla * Mäntysaari, saari ja arkeologinen kohde Vihdissä == Sukunimenä == * Mikko Mäntysaari (s. 1954), yhteiskuntatieteilijä * Teemu Mäntysaari (s. 1987), muusikko * Viljo Mäntysaari (1909–1975), yritysjohtaja == Huomioita ==
Kirvun Huopatehdas

Kirvun Huopatehdas Oy oli Karjalan kannaksella Kirvussa toiminut huopajalkineita ja muita huopatuotteita valmistanut yritys. Yrityksen perusti 1897 Kirvun Tietävälän kylään Max Alfthan. Myöhemmin tehtaan omisti W. Dippel ja vuodesta 1926 kauppaneuvos Artturi Helenius. Yritys muutettiin osakeyhtiöksi vuonna 1924. Tehdas oli 1930-luvulla suurin ja tunnetuin alallaan Suomessa.Kirvun Huopatehdas täyttää 40 vuotta, Helsingin Sanomat, 29.12.1937, nro 350, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKirvu.fi : Kirvu lukuinaKirvun Huopatehdas Oy, Liikemaailma : yhteistaloudellinen, tuotantoa, kauppaa, liikennettä, pankki-, raha-, ja vakuutusliikettä ynnä muuta liiketaloutta käsittelevä aik, 27.11.1935, nro 11, s. 42, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Kirvun Huopatehdas oli ensimmäisiä alallaan Suomessa. Ennen sen perustamista huopajalkineet ja valjas- sekä konehuovat oli tuotu ulkomailta. Huopajalkineet oli tuotu pääasiassa Venäjältä mutta ne olivat usein huonolaatuisia ja tästä johtuen ensimmäinen kotimainen huopajalkinetehdas perustettiin Kirvuun. Jalkineet valmistettiin aluksi osittain käsityönä mutta tehtaassa kehitettiin koneet hyvälaatuisten huopajalkineiden valmistukseen. Huovan raaka-aineena käytetty lampaan villa jouduttiin tuomaan ulkomailta koska kotimaasta sitä ei ollut riittävästi saatavana. Tehtaan käyttämä sähkö saatiin omasta Pitkäkosken voimalaitoksesta. Tehtaalla oli myös aputehtaat Parikkalassa ja Vuosalmella. Kirvun Huopatehdas valmisti jalkineiden ohella myös erilaisia levy-, kone- ja valjashuopia. Tuotteet myytiin pääasiassa kotimaahan mutta vientiä oli myös muun muassa Skandinavian maihin, Islantiin, Kanadaan ja Yhdysvaltoihin. Tehtaan tuotteita palkittiin useissa näyttelyissä muun muassa ne palkittiin kultamitalilla Suomen Messujen laatukilpailuissa vuosina 1930 ja 1935. Vuonna 1929 tehtaalla oli työssä parisataa henkilöä ja huopajalkineita valmistettiin 140 000 paria vuodessa. Työväki asui tehtaan asunnoissa ja tehtaalla oli oma kerhotalo, lukutupa, sairaskassa ja kansakoulu. Tehtaan konttori sijaitsi Viipurissa. 1930-luvun alussa tehtaan työntekijät perustivat kilpailevia yrityksiä lähiseudulle Mikko Verta 1930 Tietävälään, Jaakko Puumala 1932 Inkilään, Juho ja Toivo Virolainen Virolaan sekä Matti Hämäläinen Mertjärvelle. 1930-luvulla yli puolet Suomen huopatehtaista toimi Kirvussa. Sotien jälkeen Kirvun Huopatehdas toimi vielä Simpeleellä. Mertjärven huopatehdas siirtyi Kankaanpäähän ja Inkilän huopatehdas Kurikkaan ja sieltä Kärkölään. Mikko Verran perustama tehdas siirtyi 1945 Orimattilaan nykyisen Villa Roosan tiloihin ja toimi pisimpään näistä aina 1970-luvulle saakka.Kirvu huopatehtaiden pitäjä (Youtube)Huopatossutehtaassa ei ollutkaan niin kovin hiljaista, Seutu4 15.10.2022 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirvun huopatehdas; naisia tekemässä huopatossuja, valokuva 1930-luvulta. Lappeenrannan museot (Finna) Luokka:Entiset suomalaiset teollisuusyritykset Luokka:Entiset suomalaiset vaatetusalan yritykset Luokka:Kirvu
Lili Simmons

Lili Marie Simmons (s. 23. heinäkuuta 1993 Cardiff-by-the-Sea, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Rebecca Bowmanina televisiosarjassa Banshee (2013–2016). Simmons aloitti uransa Ford Modelsin mallina. Simmons on myös esiintynyt muun muassa elokuvissa Nörtti Uljas (2011), Bone Tomahawk (2015) ja Sound of Violence (2021) sekä televisiosarjoissa Zeke ja Luther (2011), True Detective (2014), Havaiji 5-0 (2014–2017), Ray Donovan (2017), Westworld (2016–2022), The Purge (2018) ja Gotham (2019). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset mallit Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pistorinia hispanica

Pistorinia hispanica on Lounais-Euroopassa Pyreneiden eli Iberian niemimaalla esiintyvä maksaruohokasvi. Lajin on alun perin kuvannut Carl von Linné mehilehtien (Cotyledon) sukuun. Lajista on joskus käytetty samaa tieteellistä nimeä kuin espanjanmaksaruohosta, joka ei kuitenkaan esiinny Lounais- Euroopassa.Plants of the World Online: Pistorinia hispanica (L.) DC. Viitattu 26.12.2022. Kasvi on noin 5–20 senttimetriä korkeaksi kasvava yksivuotinen mehilehtinen ruoho, joka muistuttaa maksaruohoa. Sen kukat ovat pitkätorviset ja kukkien teriöt ovat viisiliuskaiset ja punaiset. Pistorinia hispanica -lajia esiintyy Espanjassa yleisesti ja Portugalissa paikoin maan koillisosassa. Laji kasvaa kuivilla ja hiekkaisilla kasvupaikoilla.Flora Vascular: Pistorinia hispanica (L.) DC. Viitattu 26.12.2022. == Lähteet == Luokka:Maksaruohokasvit
Justin Bijlow

Justin Bijlow (s. 22. tammikuuta 1998 Rotterdam) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän edustaa Eredivisiessä Feyenoordia. Hän on pelannut Alankomaiden A-maajoukkueessa vuodesta 2021. Bijlow on Feyenoordin oma kasvatti. Vielä vuonna 2017 Feyenoordin voittaessa liigamestaruuden hän istui penkillä varamaalivahtina australialaisen Brad Jonesin pelatessa ykkösmaalivahtina. Bijlow pelasi edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran kaudella 2017–2018 mutta Feyenoordin voittamassa Alankomaiden cupissa hän ei päässyt pelaamaan. Seuraavalla kaudella Bijlow pelasi 16 liigaottelua mutta joutui tammikuussa saamansa jalkavamman vuoksi jäämään koko loppukaudeksi sivuun. Seuraavan kerran hän pelasi Eredivisiessä tammikuussa 2020 lähes päivälleen vuosi edellisen ottelunsa jälkeen. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Eredivisiessä 14 ottelua mutta oli jälleen välillä kolmen kuukauden ajan loukkaantuneena. Ennen loukkaantumistaan hän pelasi Eurooppa-liigan alkulohkossa kolme ottelua. Kaudella 2021–2022 Bijlow pelasi Eredivisiessä 22 ottelua mutta oli kauden loppupuolella pitkään poissa jalkaleikkauksen vuoksi. Konferenssiliigassa hän pelasi kaikkiaan seitsemän ottelua ja tervehtyi myös loppuotteluun, jonka Feyenoord hävisi AS Romalle tuloksella 0–1. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 25 Eredivisie-ottelua rannevamman aiheutettua hänelle välillä yli kahden kuukauden pelitauon. Hän voitti tuolla kaudella liigamestaruuden. Eurooppa-liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 17 Eredivisie-ottelua oltuaan kauden alkupuolella rannevamman ja helmi-huhtikuussa pohjevamman vuoksi sivussa. Feyenoordin voittamassa Alankomaiden cupissa hän pelasi kaksi alkukierrosten ottelua. Bijlow on pelannut useissa Alankomaiden nuorisomaajoukkueissa. Hän oli Alankomaiden ykkösmaalivahti alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 ja alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017. Hän pelasi voitokkaan puolivälierän ja tappiollisen välierän alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021. Bijlow pelasi Alankomaiden A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2021 MM- karsintaotteluissa Norjaa, Montenegroa ja Turkkia vastaan. Loka-marraskuussa 2021 hän pelasi myös seuraavat MM-karsintaottelut Latviaa, Gibraltaria ja Montenegroa vastaan, mutta sen jälkeen jalkavammat ja leikkaus pitivät hänet poissa maaotteluistakin. MM-kilpailuissa 2022 hän oli varamaalivahtina. Pelaamaan hän pääsi seuraavan kerran kesäkuussa 2023 Kansojen liigan lopputurnauksessa Kroatiaa ja Italiaa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän oli mukana varamaalivahtina. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Metsänvartijan talo

Metsänvartijan talo (La maison des bois) on Maurice Pialat’n ohjaama ranskalainen television draamasarja vuodelta 1971. Se kertoo ensimmäisen maailmansodan ajoista Ranskan maaseudulla, jossa metsänvartija huolehtii perheineen Pariisista sotaa pakoon lähetetyistä lapsista. Seitsenosainen minisarja esitettiin Suomessa Mainostelevision ohjelmistossa vuodenvaihteessa 1972–1973. MTV:n ohjelmiin yleensä hyvin kriittisesti suhtautunut Helsingin Sanomien kriitikko Jukka Kajava piti sarjaa täysosumana ja malliesimerkkinä hitaasta mutta täyteläisestä draamakerronnasta. Hän hämmästeli, miten pitkälle ohjaaja Maurice Pialat on päässyt lapsinäyttelijöidensä kanssa: ”Sanoinkuvaamattoman herkästi, vailla monien lapsiesiintyjien diivamaisuutta pikkupojat välittävät näkökulmiaan ensimmäisen maailmansodan tapahtumiin, sodan luonteeseen ynnä omaan poikkeukselliseen tilanteeseensa, erossa kodista, vanhemmista.” ==Lähteet== Luokka:1970-luvun televisiosarjat Luokka:Ranskalaiset draamasarjat
Patrik Tähtönen Show

Patrik Tähtönen Show () on animaatiosarja, jonka on kehittänyt Luke Brookshier, Marc Ceccarelli, Andrew Goodman, Kaz, Mr. Lawrence ja Vincent Waller. Sarja on Paavo Pesusieni-animaatiosarjan spin-off, joka keskittyy Patrik Tähtösen ja hänen perheensä keskusteluohjelmaan. == Taustaa == Patrik Tähtönen isännöi omaa keskusteluohjelmaa perhekodissaan perheensä tuella. == Ääninäyttelijät == === Alkuperäiset === ==== Vierailevat hahmot ==== === Suomalaiset ääninäyttelijät === ==== Vierailevat hahmot ==== * Kääntäjä: Jukka Tiirikainen * Dubbausstudio: Eurotroll == Jaksot == === 1. tuotantokausi === # Otsikko Otsikko suomeksi Julkaisupäivä Julkaisupäivä suomessa 1 1 Late for Breakfast Myöhässä aamiaiselle 9. heinäkuuta 2021 6. marraskuuta 2022 Patrick menetti aamiaisen, joten hän päättää kokata jotain. Bummer Jobs Työ ei ole Paavo ja Patrick etsivät töitä. == Lähteet == Luokka:Paavo Pesusieni
Miguel López de Legazpi

Miguel López de Legazpi (tai Legaspi) (noin 1510 Zumarraga, Espanja – 1572 Manila, Filippiinit) oli espanjalainen konkistadori, joka perusti Espanjan vallan Filippiineillä ja perusti maan pääkaupungin Manilan. == Elämä ja ura == Baskitaustainen aatelinen Legazpi lähti Uuteen-Espanjaan vuonna 1528. Vuonna 1530 hänestä tuli Méxicon kaupungin virkamies vuoden 1541 loppuun asti. Hän pystyi hankkimaan sosiaalisen aseman (hänen vaimonsa oli Tlaxcalan ensimmäisen piispan Julián Garcésin sisar) ja omaisuutta, jonka avulla vuonna 1564 Legazpi purjehti Meksikon Navidadista Filippiineille, jossa ei vielä ollut eurooppalaisia siirtokuntia, vaikka Fernão de Magalhães oli löytänyt saariston vuonna 1521. Retkikuntaan kuului kuului viisi laivaa, 150 merimiestä, 200 palkattua työntekijää, noin 25 uudisasukasta ja neljä augustinolaismunkkia, mukana lukien Andrés de Urdaneta, joka vieraili aikaisemmin Mindanaolla ja Molukeilla. Legazpi rantautui Cebu-saarelle vuonna 1565, ja perusti sinne San Miguelin, saarten ensimmäisen pysyvän espanjalaisasutuksen, josta tuli Villa de Santisimo Nombre de Jesus, myöhemmin Cebun kaupunki. Myöhemmin, vuonna 1569, hän siirsi hallitonsa paikan Iloiloon. Hän lähetti veljenpoikansa Juan Salcedon tutkimaan pohjoisessa sijaitsevia saaria. Salcedo raportoi sedälleen alueen sopivuudesta, ja vuonna 1571 Legazpi jätti hallintoasiat muiden hoidettavaksi, eteni pohjoiseen Luzoniin ja perusti Manilan kaupungin, josta tuli saarten pääkaupunki. Legazpi ryhtyi välittömästi organisoimaan uutta siirtokuntaa. Hän nimitti paikalliset virkamiehet, järjesti vuosittaiset matkat Uuteen Espanjaan ja muut maan hyvinvointiin liittyvät asiat. Legazpi torjui hallintokaudellaan portugalilaisten hyökkäykset, murkasi helposti klaanijärjestelmiin pohjautuneen filippiiniläisten vastarinnan, ja aloitti augustinolaisimunkkien kanssa kristinuskon levittämisen ja islamin leviämisen hidastamisen kansan keskuudessa. Legazpi kuoltua hänen seuraajakseen Espanjan Filippiinien kuvernööriksi tuli Guido de Lavezaris. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Espanjalaiset tutkimusmatkailijat ja konkistadorit Luokka:Manilan historia Luokka:1510-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1572 kuolleet
Pääskynmaksaruoho

Pääskynmaksaruoho (Phedimus ellacombeanus) on itäaasialainen maksaruohokasvi, jota viljellään koristekasvina. Kasvi on monivuotinen mehilehtinen matalakasvuinen ruoho, joka muodostaa kasvustoja maavarsistostaan. Sen kukintona on keltakukkainen viuhko. Laji on läheistä sukua kamtsatkanmaksaruoholle (Phedimus kamtschaticus), johon verrattuna pääskynmaksaruoho on väriltään vaaleamman vihreä ja sen lehdet ovat leveämpiä, suunnilleen vastapuikeita ja noin puolivälistä alkaen monihampaisia.Suomen putkilokasvien luettelo. Lisäyksiä ja muutoksia 3. Lutukka 38: 2. s. 127. Pääskynmaksaruoho on kotoisin Japanista ja Koreasta.Plants of the World Online: Phedimus ellacombeanus (Praeger) 't Hart Viitattu 26.12.2022. Suomessa lajia on joskus tavattu satunnaisena maatulokkaana puutarhajätealueilla ja kaatopaikoilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Pääskynmaksaruoho – Phedimus ellacombeanus Luokka:Maksaruohokasvit
Bjørn Tore Godal

Bjørn Tore Godal (s. 20. tammikuuta 1945 Skien) on norjalainen Työväenpuolueen poliitikko. Hän on istunut suurkäräjillä vuosina 1989–2001 ja toiminut Norjan kauppaministerinä 1991–1994, ulkoministerinä 1994–1997 sekä puolustusministerinä 2000–2001. Vuosina 1971–1973 hän oli Työväenpuolueen nuorisojärjestön AUF:n puheenohtaja ja 2003–2007 Norjan suurlähettiläs Berliinissä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Bjørn Tore Godal Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan puolustusministerit Luokka:Norjan ulkoministerit Luokka:Norjalaisten poliittisten nuorisojärjestöjen puheenjohtajat Luokka:Norjan suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Otto Gregussen

Otto Gregussen (s. 15. syyskuuta 1956 Bodø) on norjalainen Työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kalastusministerinä 2000–2001. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Otto Gregussen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan kalastusministerit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karl August Grönros

Karl August Grönros (6. heinäkuuta 1848 Halikko – 25. joulukuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen lääninkamreeri ja valtioneuvos.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Karl August GrönrosKuolleita, Iltalehti, 28.12.1922, nro 300, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotValtioneuvos Aug. Grönros, Helsingin Sanomat, 29.12.1922, nro 352, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Grönrosin vanhemmat olivat Lempäälän kirkkoherra, rovasti Karl Petter Grönros (1813–1904) ja Amalia Maria Malmlund (k. 1907). Hän pääsi ylioppilaaksi 1865 Porvoon kymnaasista ja suoritti kameraalitutkinnon 1869.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Petter Grönros. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 26.12.2022. Grönros oli aluksi Suomen senaatissa kopistina. Hän toimi vuodesta 1875 Kemin kihlakunnan henkikirjoittajana, vuodesta 1882 varalääninkamreerina Oulun lääninhallituksessa ja vuodesta 1883 Hauhon kihlakunnan kruununvoutina. Hän oli Kuopion lääninkamreerina 1894–1905. Grönros oli myös Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä. Kuopiosta Grönros muutti Helsinkiin, jossa hän oli työssä eri virastoissa, pääasiassa kuitenkin revisionioikeudessa aina kevääseen 1922 saakka, jolloin hän joutui sairauden vuoksi eroamaan toimestaan. Grönros oli naimisissa vuodesta 1876 Maria Sofia Niemelän kanssa. Grönrosin veli oli Heinolan yhteiskoulun kollega ja rehtori, filosofian maisteri Karl Oskar Grönros (1846-1912). Grönrosin poika oli insinööri ja Suomen Mineraali Oy:n toimitusjohtaja Yrjö Kaarlo Grönros (1879-1966).Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Yrjö Kaarlo Grönros == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Kuopion kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1848 syntyneet Luokka:Vuonna 1922 kuolleet
Albert Theodor Tötterman

Albert Theodor Tötterman (16. elokuuta 1838 Joutsa – 27. syyskuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen pääkonsuli ja todellinen valtioneuvos.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Albert Theodor Tötterman Töttermanin vanhemmat olivat Joutsan kappalainen, varapastori Klas Kristian Albert Tötterman (1804–1847) ja Gustava Fredrika Stenroth (k. 1869). Hän pääsi ylioppilaaksi 1856 Porvoon kymnaasista ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1860 ja filosofian maisteriksi 1864.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Claes Kristian Albert Tötterman. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 26.12.2022. Tötterman oli Venäjän ulkoministeriössä virkamiehenä. Hän oli varakonsulina Amsterdamissa ja sittemmin pääkonsulina Kristianiassa 1872–1905. Tötterman oli naimisissa 1866–1869 Karolina Sofia Finnin (k. 1869) kanssa ja vuodesta 1871 Katarina Ljubavinin kanssa. Töttermanin veljiä olivat lähetyskoulun johtaja Karl Gustaf Tötterman (1836–1895) ja vanhan testamentin eksegetiikan professori Klas August Reinhold Tötterman (1835–1907). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1838 syntyneet Luokka:Vuonna 1913 kuolleet
Naarajärvi (Lieksa)

Naarajärvi on kapea järvi Lieksanjoen reitillä Lieksassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on laskutavasta riippuen 1,1 neliökilometriä tai 87 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 91 kilometriä pohjoiskoilliseen.Naarajärvi. Järviwiki. Viitattu 17.12.2022. == Maantiede == Naarajärven pituus kaakosta luoteeseen on 3,5 kilometriä. Kokonaisrantaviivan pituus on Maanmittauslaitoksen maastotietokannan 1:10000 mittakaavaisen aineiston (Ranta10) mukaan 11 183 metriä. Järvi on yksi Lieksanjoen lukuisista laajentumista, yläjuoksulta katsoen sitä edeltää Rekusenjärvi. Järven kaakkoisimman osan muodostaa Saunalahti, jonka luoteispuolella sijaitsee Siikaniemen rajaama Siikalahti, jonka läntisellä vastarannalla sijaitsee Kaunisniemi. Järven luoteisosassa sijaitsee Junginniemi. Naarajärven syvimmät alueet sijaitsevat järven etelä- ja keskiosassa. Naarajärven keskiosassa sijaitsee kolme pientä saarta. Niiden nimenä on Hiekkasaaret. Naarajärven ylittää yhdystie 5224. Sillan kohdalla on asutusta, myös järven muilla rannoilla on jonkin verran pientaloja. Naarajärveen laskee Naarasalmi eli Saunasalmi kaakosta Rekusenjärveltä (122,9 metriä mpy). Luoteessa Törisevänvirran kohdalla Naarajärvi kaventuu Naarajoeksi, joka virtaa luoteeseen kohti Hämeenjärveä (115,5 metriä mpy), jonka kohdalla joen reitti kääntyy kaakkoon. Naarajärveen laskevia uomia ovat niin ikään Myllypuro koillisesta, Janhusenpuro lounaasta Autiosuolta ja Löttöpuro luoteesta Onkisuolta. Naarajärven vesitilavuus on 6 767 000 kuutiometriä. Naarajärvi (04.423.1.054) kuuluu Pankajärven-Pudasjoen alueeseen (04.423), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Lieksanjoen alue (04.42) ja ensimmäinen on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Pankajärven-Pudasjoen alueeseen kuuluu 97 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Niistä selkeästi laajin on Pankajärvi. Sitä seuraa Rekusenjärvi, Iso- Tainio, Siikajärvi, Naarajärvi ja Joutenjärvi, jota pienemmät vakavedet ovat alle 50 hehtaarin laajuisia.Pankajärven - Pudasjoen alue (04.423). Järviwiki. Viitattu 17.12.2022. Lieksan Naarajärvi on neljänneksi laajin Suomen kuudestatoista Naarajärvi-nimisestä vakavedestä.Naarajärvi Järviwiki. Viitattu 17.12.2022. == Lähteet == Luokka:Lieksan järvet Luokka:Pielisen reitin valuma- alue
Pitkälampi (Kontiolahti, Uilonpuron valuma-alue)

Pitkälampi on järvi Kontiolahden keskustan ja Höytiäisen itäpuolella Pohjois- Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,9 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 17 kilometriä pohjoiskoilliseen.Pitkälampi. Järviwiki. Viitattu 23.12.2022. == Maantiede == Pitkälammen pituus kaakosta luoteeseen on 3,7 kilometriä. Järven eteläosa on verraten tasalevyistä, pohjoisosastaan järvi levenee, mutta ei yli kilometrin. Teerimöykky-niminen niemi jakaa järven eteläisimmän osan kahteen lahteen. Noin seitsemäsosa Pitkälammesta on vähintään kymmenen metriä syvä. Järven eteläpuoliskolla sijaitsee noin 1,4 kilometriä pitkä syvänne, toinen syvänne sijaitsee järven luoteisosassa. Pitkälammen saariluku on neljä. Saarista yksi on alle aarin laajuinen luoto, kaksi on yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Yhden saaren pinta-ala on yli hehtaarin. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on noin viisi hehtaaria. Pitkälammen välitön ranta-alue on melko metsäistä ja harvaanrakennettua. Pitkälampeen laskee vähäisiä uomia pohjoisesta suoalueilta (Lamminsuo, Sokerisuo). Myös idästä laskee pieniä, nimettömiä uomia. Pitkälammen luusua sijaitsee järven eteläkolkassa, josta alkaa etelään virtaava lasku-uoma. Pitkälammen vesitilavuus on 9 867 000 kuutiometriä. Pitkälampi (04.333.1.003) kuuluu Uilonpuron valuma-alueeseen (04.333), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pielisjoen alaosan alue (04.33) ja ensimmäinen on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Pitkälampi on Uilonpuron valuma-alueen laajin vakavesi, toiseksi laajin on Miklinlampi ja kolmanneksi laajin on Pyörivänlampi. Niiden ohella alueeseen kuuluvat alle kymmenen hehtaarin laajuiset Suuri Onkilampi, Lukanlampi ja Hepolampi.Uilonpuron valuma-alue (04.333). Järviwiki. Viitattu 23.12.2022. Suomessa on 176 vähintään hehtaarin laajuista Pitkälampea. Kontiolahden Uilonpuron valuma-alueen Pitkälampi on ainoa yli neliökilometrin laajuinen Pitkälampi.Pitkälampi. Järviwiki. Viitattu 23.12.2022. == Lähteet == Luokka:Kontiolahden järvet Luokka:Oriveden–Pyhäselän alue
Wittstock/Dosse

Wittstock/Dosse on kaupunki Brandenburgin osavaltiossa Saksan koillisosassa. Se on yksi osavaltionsa vanhimmista kaupungeista. Sen varhaiselta keskiajalta alkavan historian merkkitapauksiin kuuluu Wittstockin taistelu, joka käytiin 1636. == Maantiede == Wittstock sijaitsee reunamuodostumalla Brandenburgin luoteisosassa 95 kilometriä Berliinistä luoteeseen ja 170 kilometriä Hampurista itäkaakkoon. Wittstockin pohjoispuolella on Mecklenburgin järvialue. Kaupungin keskustan halki virtaa 96-kilometrinen Dosse, joka on Havelin sivujoki. Havel on Elben sivujoki. Wittstockiin liitettiin vuosina 1993 ja 2003 useita alle tuhannen asukkaan maalaiskuntia, minkä seurauksena siitä tuli pinta-alaltaan yksi Saksan laajimmista kaupunkikunnista. Vuonna 2020 se oli kuudenneksi laajin.. == Historia == Wittstock oli alkuaan slaavilainen asutus. Ensimmäinen kirjallinen maininta paikkakunnasta on vuodelta 946. Wittstock sai kaupunkioikeudet Havelbergin piispalta (Bischof Heinrich I. von Havelberg) 13. syyskuuta 1248. Vuonna 1495 tulipalo tuhosi suuren osan kaupungista. Havelbergin piispat hallitsivat Wittstockia aina reformaatioon saakka. Kaupungin alueella käytiin kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1636 Wittstockin taistelu (Schlacht bei Wittstock), jossa Ruotsin joukot ottivat yhteen keisarillisten joukkojen kanssa. Noin kymmenesosa Ruotsin 15 000 sotilaasta oli hakkapeliittoja. Kaksi vuotta myöhemmin rutto surmasi noin puolet Wittstockin väestöstä. Wittstock liitettiin rautatieverkkoon 1885. Toisen maailmansodan aikana kaupungin reuna-alueet kokivat pommitustuhoja. Neuvostoliittolaiset miehittivät kaupungin 1945, joten se jäi DDR:n alueelle. Neuvostovallan romahdettua Wittstock vapautui venäläisistä ja vuonna 1993 alueella tehtiin paikallishallinnollisia uudistuksia: tuolloin perustettiin Landkreis Ostprignitz-Ruppin. Wittstockin historiallisiin rakennuksiin kuuluu muun muassa Marienkirche ja Bischofsburg Wittstock. == Talous ja liikenne == Wittstockin rautatieasema (Bahnhof Wittstock (Dosse)) on paikallisjunaliikenteen käytössä. Kaupunki sijaitsee Berliinin ja Hampurin yhdistävän moottoritien varrella ja sieltä on suora moottoritieyhteys myös Rostockiin. Wittstockin historiallisen keskustan pohjoispuolella sijaitsee aurinkosähköä tuottava Solarpark Alt Daber. Se otettiin käyttöön 2011. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Wittstock/Dosse, Brandenburg, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength Luokka:Brandenburgin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Emma Myers

Emma Myers (s. 2. huhtikuuta 2002 Orlando, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa lapsinäyttelijänä vuonna 2010, kun hän esiintyi televisiosarjassa The Glades. Hän teki läpimurtonsa näyttelemällä Enid Sinclairia Netflix-sarjassa Wednesday vuonna 2022. Myers esittää päähenkilö Pippa Fitz-Amobia vuonna 2024 alkaneessa televisiosarjassa Kiltin tytön murhaopas. == Ura == Myers debytoi lapsinäyttelijänä vuonna 2010 tv-sarjassa The Glades. Hän aloitti näyttelemisen ammattimaisesti 16-vuotiaana. Myers esiintyi elokuvissa Southern Gospel (2020), A Taste of Christmas (2020) ja Girl in the Basement (2021). Hän teki läpimurtonsa, kun hän näytteli Netflix- sarjassa Wednesday vuonna 2022. Myers näyttelee Netflixin komediaelokuvassa Family Switch (2023) yhdessä Jennifer Garnerin ja Ed Helmsin kanssa. Vuonna 2025 Myers esiintyy Minecraft-videopeliin perustuvassa elokuvassa Minecraft- elokuva. Hän myös palaa rooliinsa Wednesday-sarjan toisessa tuotantokaudessa, joka julkaistaan vuonna 2025. == Yksityiselämä == Myers kävi lapsena kotikoulua. Myers on K-popin, erityisesti ryhmän Seventeen fani. Hänen Teen Vogue -lehteen vuonna 2022 antamansa haastattelun mukaan Taru sormusten herrasta ja Star Wars -fanit olivat "kaksi fantastista fanikunnan pilaria, jotka muovasivat tapaa, jolla hän näki maailman". Hän kuvailee itseään introvertiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Roy Asplund

Roy Erkki Johannes Asplund (s. 5. elokuuta 1935 Pietarsaaren maalaiskunta) on suomalainen viulisti ja musiikkipedagogi.Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5 Asplund valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi. Viulunsoiton opintonsa hän suoritti Eero Bisterin ja Onni Suhosen johdolla. Hän toimi Helsingin teatteriorkesterin konserttimestarina vuosina 1963–1965. Asplund esiintyi Suomen kansallisoopperassa vuosina 1959–1960 muusikkojen rooleissa Kaarle-kuninkaan metsästyksessä ja Mustalaisruhtinattaressa. Viulistina hän soitti Kansallisoopperassa viidessä Albert Herringin esityksessä syksyllä 1960.Roy Asplund Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta, viitattu 26.12.2022 Asplund on toiminut vanhan musiikin Sonores Antiqui -kokoonpanossa ja vuonna 1974 perustetun Vantaa-trion jäsenenä. Asplund opetti Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1962 ja pääsi siellä koulumusiikin (myöhemmin musiikkikasvatuksen osastoBarokkivallankumous Suomalainen barokkiorkesteri, viitattu 26.12.2022) lehtoriksi vuonna 1974. Hän toimi Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun lehtorina vuosina 1968–1974 ja opetti myös Vantaan musiikkiopistossa. Asplund oli 1980–1990-luvuilla tekijänä lukion musiikin oppikirjoissa Lukion Musiikin aika 1–2 (WSOY) ja Uusi lukion Musiikin aika 1–2 (WSOY).Asplund, Roy Kansalliskirjaston hakupalvelu, viitattu 26.12.2022 Hän meni naimisiin muun muassa kansanmusiikkiaiheisia julkaisuja tehneen Anneli Asplundin kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset viulistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jussi Törnwall

Kaarlo Johannes "Jussi" Törnwall (4. heinäkuuta 1935 Vaasa – 26. heinäkuuta 2016) oli suomalainen oopperaohjaaja, dramaturgi, oopperoiden kääntäjä ja korrepetiittori.Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5Kuolleet: Sivistynyt oopperantuntija Helsingin Sanomat 5.9.2016, viitattu 26.12.2022 Törnwall opiskeli Sibelius-Akatemiassa pianonsoittoa Timo Mikkilän johdolla. Lisäksi hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon. Törnwall työskenteli opintojensa jälkeen musiikinopettajana Turussa ja Oulun konservatorion pianonsoiton lehtorina. Oulussa ollessaan hän ohjasi oopperoita Oulun Oopperassa ja toimi lisäksi oopperan pianistina eli korrepetiittorina sekä oopperoiden suomentajana. Vuonna 1979 Törnwall sai kiinnityksen Suomen kansallisoopperan korrepetiittoriksi. Vuonna 1983 hänestä tuli Kansallisoopperan dramaturgi. Kansallisooppera myös esitti yhteensä kaksikymmentä eri oopperaa Törnwallin suomennoksin. Näistä viimeiseksi jäi Gioacchino Rossinin Sevillan parturi (esitys 2011). Törnwall käänsi oopperoita myös alueoopperoiden käyttöön muualle Suomeen. Törnwall tunnettiin muiden toimiensa ohella Yleisradiolle tekemistään oopperaesitelmistään. == Lähteet == Luokka:Oopperaohjaajat Luokka:Suomalaiset dramaturgit Luokka:Suomalaiset kielenkääntäjät Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Hortense Haudebourt-Lescot

Antoinette-Cécile-Hortense Haudebourt-Lescot (1784 Pariisi- 1845 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Hän pääsi opiskelemaan taidemaalariksi jo seitsemänvuotiaana. Hänen opettajansa oli perhetuttu Guillaume Lethière, joka oli tuolloin tunnettu historiamaalari. http://www.wga.hu/bio_m/h/haudebou/biograph.html Lethière valittiin Ranskan akatemian Rooman johtajaksi vuonna 1807 ja seuraavana vuonna Lescot siirtyi Roomaan. Roomassa Lescot asui aina vuoteen 1816. 1800-luvun alussa oli harvinaista, että naistaiteilija käy ulkomailla, mutta näin pitkä oleskelu oli vielä suurempi poikkeus. Italiassa Lescot maalasi tavallisten italialaisten elämää kuvailevia maalauksia yksityiskohdat huomioon ottaen. Avioliiton Hortense Lescot solmi vuonna 1820 arkkitehti Louis-Pierre Haudebourt`n kanssa vuonna 1820, minkä jälkeen hän käytti yhdysnimeä Haudebourt-Lescot. Hän piti säännöllisesti näyttelyitä vuosina 1811- 1840 ja hänen tiedetään maalanneen 110 maalausta. == Lähteet == Luokka: Ranskalaiset taidemaalarit Luokka: Vuonna 1784 syntyneet Luokka: Vuonna 1845 kuolleet
Svaljava

Svaljava () on kaupunki Ukrainan Taka-Karpatian alueen Mukatševon piirissä. Svaljava sijaitsee Tonavan vesistöön kuuluvan Latorizajoen varrella, linnuntietä noin 23 kilometriä piirikeskus Mukatševosta koilliseen ja 52 kilometriä aluekeskus Užhorodista itään. Tammikuun keskilämpötila on –4,9 ja heinäkuun +18,2 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä 990 millimetriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 17 124 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 1990 väkiluku oli noin 18 400. ja vuonna 2001 17 145. Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä vuonna 1263. Kaupungin aseman se sai 1957. Svaljava on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Mukatševon piiriin; tätä ennen se oli Svaljavan piirin hallintokeskus. 21-240-0001 Svaliava Wooden Church RB.jpg|Puinen arkkienkeli Mikaelin kirkko (1588/1759). Залізничний вокзал Свалява 3846570.jpg|Rautatieasema. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Taka-Karpatian alueen kaupungit
Nya Varbergsposten

Nya Varbergsposten on Ruotsin Varbergissä ilmestyvä ilmaisjakelulehti. Se ilmestyy keskiviikkoisin. Lehti perustettiin alkuvuodesta 2022. Stampen Media oli lakkauttanut sen edeltäjän Varbergspostenin vuoden 2021 lopulla panostaakseen pelkästään tilattavaan Hallands Nyheteriin, mutta kun paikkakunnalle ilmaantui päätöksen jälkeen uusi kilpaileva ilmaisjakelulehti Varbergs Tidning, päätti konserni perustaa Nya Varbergspostenin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset ilmaisjakelulehdet Luokka:Varbergin kunta