EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Doripeneemi

Doripeneemi (C15H24S2N4O6) on karbapeneemeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina esimerkiksi keuihkokuumeen ja sisäelinten tulehdusten hoitoon. ==Ominaisuudet ja käyttö== Doripeneemin antibioottiset ominaisuudet perustuvat, muiden karbapeneemien tavoin, bakteerien soluseinän muodostamisen estoon. Yhdiste inhiboi soluseinän synteesiin tarvittavia transpeptidaasientsyymejä. Dipolaarisen rakenteensa vuoksi se läpäisee hyvin bakteerien soluseinän ja solukalvon. Lääkeaine on suhteellisen laajakirjoinen antibiootti. Se tehoaa useisiin grampositiivisiin kokkeihin ja basilleihin ja gramnegatiivisiin enterobakteereihin, kuten kolibakteeriin, sekä Pseudomonas-suvun bakteereihin. MRSA-kannat saattavat olla herkkiä sille annettuna yhdessä eräiden aminoglykosidiantibioottien kanssa. Doripeneemiä annostellaan ruiskeena suoneen tai lihakseen. Lääkeainetta voidaan käyttää sairaalakeuhkokuumeen, suolistotulehdusten, munuaistulehdusten ja virtsatulehdusten hoitamiseen. Doripeneemi hyväksyttiin markkinoille Japanissa vuonna 2005, Yhdysvalloissa 2007 ja Euroopaun unionin alueella vuonna 2008.Axel Kleemann: Antiinfectives for Systemic Use, 1. Antibacterials, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2016. Euroopan markkinoilta se kuitenkin vedettiin pois vuonna 2014 huonohkon kaupallisen menestyksen vuoksi. ==Haittavaikutukset== Doripeneemi on suhteellisen hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia haittavaikutuksia ovat pääkipu, huonovointisuus, ripuli ja yliherkkyysreaktiot kuten ihottuma. ==Lähteet== Luokka:Karbapeneemit
János Batsányi

János Batsányi t. Bacsányi (1763−1845) oli monipuolisesti sivistynyt, mutta kovia kokenut unkarilainen kirjailija, aikanaan Unkarin kirjallisen elämän johtohenkilöitä. Batsányi työskenteli kansliavirkamiehenä Kassan kaupungissa Pohjois-Unkarissa ja toimitti Magyar Muzeum -nimistä kirjallista aikakauskirjaa. Hän kokosi ympärilleen taitavia kirjoittajia. Kirjoituksissaan hän korosti unkarilaisen kirjallisuuden tarpeita, kirjallisen kritiikin merkitystä sekä käsitteli myös käännöstyössä noudatettavia periaatteita. Lisäksi hän tutustutti aikalaisiaan vanhempaan unkarilaiseen kirjallisuuteen, samoin myös Ossianin lauluihin sekä John Miltoniin. Batsányi oli isänmaallinen, kansanvalistusta ja kansanvaltaa harrastava mies. Eräs hänen Ranskan vallankumouksen johdosta kirjoittamansa runo, jota pidettiin vallankumouksellisena, oli alkusyynä niihin selkkauksiin ja onnettomuuksiin, joita hänen elämässään sitten seurasi. Hän jatkoi silti kirjallisia töitään, Linzin vankilassakin, jossa hän vietti vuodesta 1817 alkaen loppuelämänsä. Siellä hän kirjoitti parhaat runonsa.Bacsányi, János, Tietosanakirja osa 1, palsta 795, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 Antologiassa Unkarin lyyra (SKS 1970) on kaksi Toivo Lyyn suomentamaa Batsányin runoa: "Sotivalle Euroopalle" ja "Kohti Pariisia... huomionne!"Janos Batsanyi, Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta, päivitetty 2.12.2020, viitattu 31.12.2020 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Unkarilaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1763 syntyneet Luokka:Vuonna 1845 kuolleet
Pezizales

Pezizales on kotelosienten lahko. Siihen kuuluu 16 heimoa, 199 sukua ja 1683 lajia maailmanlaajuisesti. Pezizales-sienet ovat lahottajia, juurisieniä tai kasvien loisia. == Heimot == * Ascobolaceae * Ascodesmidaceae * Caloscyphaceae * Carbomycetaceae * Chorioactidaceae * Discinaceae * Glaziellaceae * Helvellaceae * Karstenellaceae * Morchellaceae * Pezizaceae * Pyronemataceae * Rhizinaceae * Sarcoscyphaceae * Sarcosomataceae * Tuberaceae == Lähteet == *
Aimer

Aimer (, s. 9. heinäkuuta 1990 Kumamoto) on japanilainen laulaja-lauluntekijä. Hänen imagonsa debyytin aikana oli mysteerinen: muun muassa hänen ikänsä ja kansallisuutensa oli tuntematon. Hän halusi tulla tunnetuksi musiikista toisin kuin useiden artistien tavasta käyttää visuaalisia tyylejä. Hänen taiteilijanimensä on yhdistelmä lempinimeä ja ranskan kielistä rakkautta tarkoittavaa sanaa. Hänen tunnusomainen käheä äänensä ei ole synnynnäinen vaan seurausta vauriosta, jonka hän koki laulaessaan liikaa 15-vuotiaana. Vuonna 2011 hän liittyi tunnettuun agehasprings-tuottajaryhmään. Debyyttinsä aikaan suuri osa hänen kappaleistaan oli anime-lauluja. Hän vakiinnutti asemansa kirjoittamalla teemakappaleita anime-sarjojen alkuun ja loppuun. Toukokuussa 2011 julkaistu albumi Your favorite things sisälsi cover-versioita useista tunnettuista kappaleita eri lajityypeissä. Hänen cover-kappaleensa Lady Gagan kappaleesta ”Poker Face” nousi jazz-listan ykköseksi. Syyskuussa 2011 hänen kappaleensa ”Rokutousei no Yoru” valittiin No. 6 anime-sarjan tunnusmusiikiksi. 3\. lokakuuta 2012 hän julkaisi ensimmäisen albuminsa Sleepless Nights. Vuonna 2014 hän julkaisi minialbumin Dareka Umi Wo Yōko Kannon kanssa, sekä singlen ”broken NIGHT/hollow wORlD”, jonka molemmat kappaleet olivat teemamusiikkina PlayStation Vitalle julkaistussa pelissä Fate/hollow ataraxia. Vuonna 2015 julkaistu albumi Dawn nousi Oriconin listalla neljännelle sijalle. Seuraavana vuonna julkaistu albumi daydream nousi toiselle sijalle. Vuonna 2016 hän julkaisi EGOIST-yhtyeen chellyn kanssa singlen ”ninelie”, joka oli lopputeemana anime-sarjassa Kabaneri of the Iron Fortress. Vuonna 2017 julkaistu single ”ONE” oli parhaimmillaan toisella sijalla Oriconin listalla. Hän julkaisi samana vuonna kaksi kokoelma-albumia, Best Selection ”Blanc” ja Best Selection ”Noir”, jotka nousivat Oriconin listalla sijoille 3 ja 4. Vuonna 2019 julkaistu single ”I beg you/Hanabira- tachi no March/Sailing” nousi ensimmäisellä julkaisuviikollaan Oriconin viikoittaisen singlelistan ensimmäiselle sijalle. Singlen kappale ”I beg you” on Yuki Kajiuran säveltämä teemamusiikki anime-elokuvaan Fate/stay night: Heaven's Feel II. lost butterfly. Hän julkaisi vuonna 2019 kaksi albumia, Sun Dance ja Penny Rain, jotka olivat Oriconin listalla sijoilla 3 ja 2. == Diskografia == ; Studioalbumit * * * * * * ; Kokoelma-albumit * * ; Cover- albumit * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Japanilaiset laulajat Luokka:Japanilaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alfred Hierl

Alfred Hierl (8. maaliskuuta 1910 München – 25. syyskuuta 1950 Traunstein) oli saksalainen graafinen suunnittelija. Hän keskittyi enimmäkseen julistetaiteeseen. Hän osallistui Berliinissä vuoden 1936 kesäolympialaisten taidelajeihin neljällä työllään, joista Internationales Avusrennen toi hänelle hopeamitalin.Alfred Hierl Sports Reference / Olympic Sports Hierl oli toisen maailmansodan aikana virallisen sotataiteilijan asemassa. Opettajana Hierl toimi esimerkiksi taiteilija Paul Michaelisille.Michaelis, Paul Stiftung des öffentlichen Rechts: Biographische Datenbanken == Lähteet == Luokka:Saksalaiset taiteilijat Luokka:Saksalaiset graafiset suunnittelijat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Ferenc Badics

Ferenc Badics (1854–1939Ferenc Badics, Viaf.org, viitattu 24.1.2020) oli unkarilainen kirjallisuushistorioitsija, vuodesta 1891 reaalilyseonopettaja Budapestissä. Hän julkaisi joukon arvokkaita kirjallisuushistoriallisia erikoistutkimuksia, joista huomattavimmat ovat József Gaalin elämäkerta Gaal József élete és munkái (Budapest 1881), András Fáyn elämäkerta Fáy András életrajza (Budapest 1890). Hän toimitti yhdessä Zsolt Beöthyn kanssa julkisuuteen laajan, kuvitetun Unkarin kirjallisuuden historian.Badics Ferenc, Tietosanakirja osa 1, palsta 798, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Unkarilaiset tieteilijät Luokka:Kirjallisuushistorioitsijat Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Johan Fredrik Baeck

Johan Fredrik Baeck (1799–1838) oli suomalainen lahjoittaja ja virkamies. Baeck tuli ylioppilaaksi 1816, Turun hovioikeuden auskultantiksi 1819, senaatin talousosaston reistraattoriksi 1836 ja kollegiasessoriksi 1845. Baeckin kuolinvuoteella lausuman toivomuksen mukaan hänen puolisonsa Augusta Vilhelmina Munck määräsi perustettavaksi yliopistolle stipendirahaston.Baeck, Johan Fredrik ja Baeckin stipendirahasto, Tietosanakirja osa 1, palsta 799–800, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 Baeckin vanhemmat olivat Oulun kappalainen Johan Fredrik Baeck (1766–1807) ja Brita Nylander.Yrjö Kotivuori, Johan Fredrik Baeck. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852 Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 24.1.2020. Yliopistollinen Baeckin stipendirahasto oli apurahasto, joka alkuaan nousi, saatuna tarkoitukseen lahjoitetusta Helsingissä olleesta talosta Liisankatu 13, 27 000 markaksi ja oli vuoden 1909 tienoilla 31 078 markkaa 82 penniä. Lahjoittajien määräysten mukaan oli vuotuisesta korosta jaettava kolmannes yhdelle varattomalle lääketieteen ylioppilaalle ja kaksi kolmannesta 2−3 varattomimmalle lainopinylioppilaalle. Apurahat oli annettava asianomaisten tiedekuntien harkinnan mukaan, mutta stipendinsaajien tuli ehdottomasti olla kotoisin Oulun läänistä ja olla tunnetut ahkeriksi ja elämässään siivoiksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Vuonna 1799 syntyneet Luokka:Vuonna 1838 kuolleet
Henrik Reinhold Baeck

Henrik Reinhold Baeck t. Bäck (1756−1838) oli suomalainen lahjoittaja ja esittelijäsihteeri. Hän tuli ylioppilaaksi 1773, vihittiin papiksi 1783, ja oltuaan virkamiehenä Turun tuomiokapitulissa sekä rehtorina sikäläisessä katedraalikoulussa 1802−1819 nimitettiin kirkollisasiaintoimituskunnan esittelijäsihteeriksi 1809. Uskonpuhdistuksen vuosisataisjuhlan johdosta 1817 Baeck sai jumaluusopin kunniatohtorin arvonimen. Baeck erosi 1819 virasta. Hän testamenttasi omaisuutensa maan koululaitoksen parantamiseksi ynnä muihin tarkoituksiin.Baeck, Henrik Reinhold ja Baeckin lahjoitusrahasto, Tietosanakirja osa 1, palsta 799–800, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 Baeckin vanhemmat olivat Pietarsaaren pitäjän nimismies Lorentz Bäck ja Anna Margareta Oxe.Yrjö Kotivuori, Henrik Reinhold Bäck. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 24.1.2020. Baeckin lahjoitusrahasto, jonka esittelijäsihteeri Baeck jätti jälkeensä muun muassa "toisen opettajan palkkaamista varten pedagogioihin, jotka ovat kauvimpana triviaalikouluista" ja jota vuodesta 1881 hallitsi valtiokonttori, oli vuoden 1909 alussa 385 780 markkaa 10 penniä. Kirkollistoimituskunnan kirjelmän 1884 mukaan käytetään korkorahoja latinan kurssien järjestämiseen sen alueen kouluissa, joka testamenttia tehdessä kuului Turun arkkihiippakuntaan. Baeck omisti Johannislundin lasitehtaan 1830–1833. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Vuonna 1756 syntyneet Luokka:Vuonna 1838 kuolleet
Turnajaiskirja

Turnajaiskirja on teos, joka kuvaa turnajaisten tapahtumia ja käytäntöjä. Runsaasti kuvitettuja turnajaiskirjoja on säilynyt 1400-luvun loppuolelta alkaen. Yleensä ne kuvaavat tilaajansa suorituksia jossain tietyssä turnajaistapahtumassa. Tunnettuja turnajaiskirjoja ovat keisari Maksimilian I:n osittain fiktiiviset omaelämäkerralliset teokset Freydal ja Weißkunig sekä Marx Waltherin ja Siegmund von Gebsattelin turnajaiskirjat. Yksi merkittävimmistä lajityypin edustajista on Georg Rixnerin (Georg Rüxner) vuonna 1530 painettu turnajaiskirja, joka käsittelee taiteellisin vapauksin turnajaislaitoksen syntyä ja yksittäisiä turnajaisia. == Lähteet == Luokka:Heraldiikka
Linnea Ceder

Linnea Ceder (s. 8. elokuuta 2002 Tuusula) on suomalainen taitoluistelija. Häntä valmentaa Virpi Horttana. Cederin seura on Espoon Jäätaiturit. Ceder aloitti taitoluistelun vuonna 2006. Aikuisten SM-kisoissa hän oli vuoden 2020 kisoissa kolmas ja vuonna 2019 viides. Ceder kilpaili vuoden 2020 EM- kilpailuissa ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan ja oli kahdestoista. Hän paransi kilpailuissa sekä lyhyt- että vapaaohjelmansa ennätyspisteitä. Ceder saavutti SM-hopeaa vuonna 2022 ja sijoittui kuudenneksi vuoden 2024 SM- kilpailuissa. Kansainvälisellä tasolla hän on kilpaillut muun muassa juniorien MM-kilpailuissa vuonna 2023, joissa hän sijoittui 12:nneksi. Lisäksi hän on edustanut Suomea useissa ISU Challenger Series - ja Grand Prix -kilpailuissa, kuten Warsaw Cupissa 2023, Grand Prix Espoossa 2022 sekä Finlandia Trophyssa ja Nebelhorn Trophyssa 2022, joissa hänen parhaat sijoituksensa ovat olleet 10 parhaan joukossa. Cederin ennätyspisteet ovat 166.16, jotka hän saavutti vuoden 2020 EM-kisoissa. Kaudella 2024/2025 hän on menestynyt useissa kansainvälisissä kilpailuissa, kuten sijoittumalla kolmanneksi Sonja Henie Trophyssa ja voittamalla Lõunakeskus Trophyn Tartossa. Ceder tähtää vuoden 2026 olympialaisiin ja on saanut Läpimurtosäätiöltä 7 000 euron apurahan, jonka hän ohjaa valmennukseen sekä uuden koreografian luomiseen. Taloudellisten haasteiden vuoksi Ceder on joutunut vähentämään ulkomailla harjoittelua, mutta tähtää edelleen menestykseen tulevissa EM- ja MM- kilpailuissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taitoluistelijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 2002 syntyneet
Culex vexillatus

Culex vexillatus on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Edwards vuonna 1941. Sillä ei ole alalajeja. == Lähteet == Luokka:Hyttyset
Dōjin

Dōjin tarkoittaa japanilaista alakulttuuria, johon liittyy muun muassa manga- sarjakuvia, anime-animaatioita ja muuta fanifiktiota. Termi on jäljitettävissä Meiji-kauden kirjallisiin teoksiin. Alkujaan dōjin viittasi ryhmään henkilöitä, joilla oli samankaltaiset kiinnostuksen kohteen kirjallisuuteen, joiden julkaisemaa materiaalia kutsuttiin dōjinshiksi. Dōjinshi-lehtien lisäksi dōjin-kulttuuriin kuuluu muun muassa musiikkia ja videopelejä. Lehdet voivat vaihdella suuresti ja ne voivat sisältää romaaneja tai matkaoppaita. Dōjin-kulttuuria on verrattu läntiseen indie-kehitykseen: lännessä indie- kehitystä kuvaa tavoite kaupalliseen menestykseen kun taas Japanissa dōjin- tuotokset voivat olla fanitribuutteja vakiintuneelle teokselle. Alan suurin tapahtuma on Comiket, jossa oli vuonna 2015 noin kävijää kolmen päivän aikana. Tarkkoja lukemia markkina-arvosta ei ole, mutta arviot ovat vaikuttavia: useita miljoonia osallistuja, useita tuhansia tapahtumia vuosittain, satoja myymälöitä ja kokonaismarkkinoiden arvo voi olla 70 miljardin jenin (700 miljoonan euron) suuruusluokkaa. == Teostyyppejä == * Dōjinshi: manga- sarjakuvat * Dōjin-ohjelma / dōjin-peli (同人ソフト / 同人ゲーム, dōjin sofuto / dōjin gēmu) * Dōjin-musiikki (同人音楽, dōjin ongaku) * H dōjin (エッチ同人, etchi dōjin), tai ero dōjin (エロ同人), eroottinen aihepiiri. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The Doujinshi & Manga Lexicon Luokka:Japanilaiset alakulttuurit
Walter Bagehot

Walter Bagehot (1826−1877) oli englantilainen taloustieteilijä ja tietokirjailija. Oltuaan ensin pankkiirina Bagehot tuli 1860 viikkolehti The Economistin päätoimittajaksi. Hänen tärkein teoksensa on The English Constitution (1867), jossa hän esittelee Britannian valtiomuodon. Yhteiskuntafilosofiaansa hän esitti kirjassa Physics and Politics, jossa näkyy darvinismin vaikutus. Hänen huomattavin taloustieteellinen teoksensa on Lombard Street, jossa hän valaisee silloisia Lontoon rahamarkkinoita ja niiden kansainvälistä merkitystä. Hänen pienet kirjoitelmansa ilmestyivät hänen kuolemansa jälkeen (1879–1881) kokoelmina Literary Studies, Economic Studies, Biographical Studies. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Pekurinen, Mika: Luonto politiikan oppikirjana: Walter Bagehotin evolutionistinen yhteiskuntafilosofia. Teoksessa == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset taloustieteilijät Luokka:Brittiläiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1826 syntyneet Luokka:Vuonna 1877 kuolleet
Lakkimakaki

Lakkimakaki (Macaca sinica) on Sri Lankassa endeemisenä tavattava makaki. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on määritellyt sen erittäin uhanalaiseksi lajiksi. == Taksonomia == Lakkimakakin kaksiosaisen tieteellisen nimen Macaca sinica antoi Carl von Linné (Linnaeus) vuonna 1771. Laji voidaan jakaa kolmeen alalajiin, M. s. aurifrons, M. s. opisthomelas ja M. s. sinica. == Koko ja ulkonäkö == Lakkimakakiurokset ovat jonkin verran naaraita suurempia. Urosten paino on 4–5,5 kiloa ja naaraiden 2,5–4,5 kiloa. Makakien ruumiiden pituus on 35–53 cm ja häänän pituus 40–60 cm. Niiden turkki on kultaisen ruskea päältä ja valkoinen vatsan puolelta. Naamassa ei ole karvoitusta. Urosten naama on hieman naaraiden vaaleanpunaista naamaa tummempi. Suussaan makakeilla on poskipussit, joihin ne voivat kerätä ravintoa. Pussien lihakset työntävät ruuan takaisin suuhun tarvittaessa. Makakien ulkonäessö on joitakin eroavaisuuksia esimerkiksi esiintymsialueen tai alalajin mukaan. == Levinneisyys ja elinympäristö == Lakkimakaki on endeeminen laji Sri Lankalla. Alalajia M. s. sinica tavataan maan pohjois- ja itäosissa, alalajia M. s. aurifrons lounaisosissa ja alalajia M. s. opisthomelas maan keskiosissa. Kokonaisuutena lajin esiintymislaue on hyvin pirstoutunut. Lajia tavataan useissa eri metsätyypeissä aina 2 100 metrin korkeudelle merenpinnasta. Elinympäristö vaihtelee jonkin verran alaljien mukaan. M. s. aurifrons on alavien maiden sademetsien laji, M. s. opisthomelas korkeammalla sijaitsevien vuoristosademetsien laji ja M. s. sinica kuivien ikivihreiden metsien laji. == Elintavat == Lakkimakaki on pääasiassa aktiivinen päivisin. Suuri osa niiden ajasta kuluu maassa neljällä jalalla kulkiessa, mutta ne ovat myös hyvin taitavia puissa kiipeilijöitä. Ne ovat myös suhteellisen hyviä uimareita ja pystyvät esimerkiksi pakenemaan saalistajiaan veteen, sekä jopa sukeltamaan veden alle. Nukkuessaan makakit saattavat kerääntyä ryhmiksi puihin. Makakit käyttävät ravinnokseen pääasiassa hedelmiä, mutta ne syövät myös esimerkiksi kukkia ja hyönteisiä, sekä jopa matelijoita ja lintuja. Makakit saattavat etsiä ruokaa myös ihmisten viljelmiltä ja kaatopaikoilta. == Uhat ja suojelu == Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on luokitellut lakkimakakin erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Lajia uhkaa etenkin sen elinympäristöjen pieneneminen plantaasien viljelyksen ja polttopuiden keruun takia. Makakeja myös metsästetään pyydyksin ja ampumalla tuhoeläiminä. Lakkimamaki on ainut Sri Lankan endeeminen laji, jota ei ole suojeltu paikallisilla laeilla. Lajin elinalue käsittää useita luonnonsuojelualueita, mutta alalajin M. s. opisthomelas esiintymislaue ei käsitä suojeltuja alueita lainkaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Lakkimakaki (Macaca sinica) *iNaturalist: Lakkimakaki (Macaca sinica) *ITIS: Macaca sinica *UniProt: Taxonomy - Macaca sinica *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Macaca sinica, toque macaque *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Macaca sinica Luokka:Marakattiapinat Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Carl Bagger

Carl Christian Bagger (1. toukokuuta 1807 Kööpenhamina, Tanska − 25. lokakuuta 1846 Odense, TanskaBagger, Carl Christian, Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 2. palsta 661. Nordisk familjeboks förlags 1915 ) oli tanskalainen runoilija, levoton, epävakaa luonne, kirjoittanut tulisia, lämpimiä runoja, erinomaisen romaanin Min broders levned ja murhenäytelmän Dronning Christine og Monaldeschi. Hänen kaksiosainen kootut teoksensa Samlede skrifter ilmestyi 1866−1867.Bagger, Carl Christian, Tietosanakirja osa 1, palsta 804, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 Bagger valmistui Sorøn akatemiasta 1828 ja muutti 1836 Kööpenhaminasta Odenseen Fyens stifts avisin toimittajaksi. Hänen syntymänsä avioliiton ulkopuolella näyttää leimanneen hänen elämäänsä. Juopottelu ja levoton elämä tuhosivat hänen lahjakkuutensa. ==Teokset== * Dronning Christine og Monaldeschi 1833 näytelmä * Smaadigte 1834 runokokoelma * Min broders levned 1835 romaani * Digtninger 1836 runokokoelma * Øjeblikkets Børn 1845 runokokoelma * Samlede skrifter 1866−1867 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Carl Christian Bagger teokset verkossa Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1807 syntyneet Luokka:Vuonna 1846 kuolleet
Albert Henneberg

Carl Albert Theodor Henneberg (27. maaliskuuta 1901 Tukholma – 14. huhtikuuta 1991 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä ja kapellimestari.Albert Henneberg Levande Musikarv Henneberg oli säveltäjä Richard Hennebergin poika. Hän opiskeli vuodesta 1920 Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa, sittemmin myös Wienissä ja Pariisissa. Hän toimi aktiivisesti Ruotsin säveltäjien liitossa ja tekijänoikeusjärjestö STIM:ssä.Arkivförteckning Albert Henneberg Musik- och teaterbiblioteket Työskentely STIM:ssä (1931–1954) toteutui enimmäkseen Kurt Atterbergin alaisuudessa.Konferens i Växjö 7-9 juni 2005 Svenska samfundet för musikforskning Hennebergin tuotantoon kuuluu muun muassa kuusi sinfoniaa, kamarimusiikkia ja kuusi oopperaa. Oopperoista Inka (1935–1937) ja Det jäser i Småland (1937–1938) esitettiin Chemnitzissä vuosina 1937 ja 1939. Arviot olivat positiivisia ja Natsi-Saksassa saatu huomio suhteellisen suurta. Henneberg teki yhteistyötä Fritz Tutenbergin kanssa; Tutenberg kannatti kansallissosialismin myötä kukoistaneita käsityksiä pohjoismaisuudesta ja oli erityisen kiinnostunut Ruotsista. Sopimuksen solmimisessa Hennebergin ja Tutenbergin välillä toimi välikätenä Kurt Atterberg. Hennebergillä itsellään oli juuret Saksassa ja hän puhui hyvin saksaa. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Ruotsalaiset kapellimestarit Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Jens Baggesen

Jens Baggesen (15. helmikuuta 1764 Korsør − 3. lokakuuta 1826) oli tanskalainen runoilija. Hän kirjoitti myös saksaksi. Hän oli Johan Herman Wesselin oppilas ja edustaa etupäässä 1700-luvun kirjallista makusuuntaa vastakohtana romantikoille, joiden johtajan, Adam Ohlenschlægerin, kiivas vastustaja hän oli ja joita hän ruoskii satiirissaan Karfunkel oder Kling- Klingel-Almanach. Satiirien lisäksi hän on kirjoittanut leikkivän kevyitä, hienon humoristisia runosarjoja, kuten Komiske Fortællinger, Rimbrev sekä proosateoksen Labyrinthen.Baggesen, Jens, Tietosanakirja osa 1, palsta 805, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 Hän oli viehtynyt kuitenkin uusromantiikasta. Baggesen oli pappi ja toimi myös Kuninkaallisen teatterin johtajana sekä kirjallisuuden professorina Kielissä 1811−1813. ==Suomennettuja runoja== Baggesenin runoista on suomennettuJens Baggesen, Linkki maailman runouteen. Päivitetty 2.12.2020, viitattu 24.12.2020 * Kitaransoittaja, suom. Aale Tynni, teoksessa: Tuhat laulujen vuotta, WSOY 1957, 1974, 2004 * Saarenkylän Agnete: balladi, suom. Yrjö Jylhä, teoksessa Maailmankirjallisuuden kultainen kirja 2: Skandinavian kirjallisuuden kultainen kirja, WSOY 1930 == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Kristian Arentzen, Baggesen og Ohlenschlseger Verkossa. Archive.org ==Aiheesta muualla== * Jens Baggesen, Dansk biografisk lexikon * Jens Baggesen, Salmonsens konservationsleksikon Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1764 syntyneet Luokka:Vuonna 1826 kuolleet
Matta

Matta on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Cristiano da Matta (s. 1973), brasilialainen kilpa-ajaja -kuljettaja * Gavino Matta (1910–1954), italialainen nyrkkeilijä * Gordon Matta-Clark (1943–1978), yhdysvaltalainen taiteilija * Roberto Matta (1911–2002), chileläinen taidemaalari.
Ōda

Ōda () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Shimanen prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla prefektuurin keskiosassa. Sisämaassa sen alue nousee Chūgokuvuorille ja käsittääkin pääasiassa metsäisiä vuoristoseutuja. Kaupungin keskusta on rakentunut Sanbejoen alajuoksun varrelle. Ōdassa on 34 349 asukasta (tammikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 435,71 neliökilometriä. Keskiajalla Ōda kehittyi markkinapaikkana ja San’indō- tien varren postiasemana (shukuba). Se sijaitsi San’indōn sekä Izumoon ja Bingon provinssiin johtavien teiden risteyskohdassa. Edo-kaudella seutu oli merkittävän hopeakaivostoimintansa vuoksi suoraan bakufun eli maan keskushallinnon alaisuudessa. Rautatien (1915) ja kaupunkiin johtavan moottoritien (1966) valmistumisen myötä kaupungin keskusta on laajentunut niiden suuntaan pohjoiseen päin. Merkittäviä elinkeinoja ovat nykyisin maitotalous, riisin viljely, kalastus, wakame-merilevän ja kattotiilten tuotanto sekä turismi. Kaupunkioikeudet Ōdalle myönnettiin vuonna 1954, kun silloiseen Ōdan maaseutukaupunkiin liitettiin useita muita ympäristön kuntia. Viimeksi kaupunki laajeni vuoden 2005 kuntaliitoksessa, kun siihen yhdistettiin Niman ja Yunotsun maaseutukaupungit. Matkailijoita Ōdaan houkuttelevat esimerkiksi Iwamin hopeakaivoksen rauniot ja kaivostoimintaan liittyvät historialliset nähtävyydet. Kaivos sijaitsee Ōmorin alueella, jonka historiallinen keskusta on suojeltu, kuten myös kaivoksen satamana toimineen Yunotsun vanha kaupunginosa. Yunotsu tunnetaan myös Yunotsu-onsenin kuumasta lähteestä. Vuonna 2007 Iwamin kaivos siihen liittyvine kaivoskaupunkeineen, satamineen ja muine muistomerkkeineen lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon. Kaupungin kulttuuriperintöön kuuluu myös esimerkiksi Mononobe-jinjan pyhäkkö, joka toimi Iwamin provinssin pääpyhäkkönä (ichinomiya). Luonnonnähtävyyksiä ovat Daisen-Okin kansallispuistossa sijaitseva Sanbevuori ja ”laulavasta hiekastaan” tunnettu Kotogahaman hiekkaranta. Ōdaa palvelee JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja. == Kuvia == Tiedosto:Rakan-ji 001.jpg|Rakan-ji Tiedosto:180505 Yunotsu of Iwami Ginzan Silver Mine Oda Shimane pref Japan02s3.jpg|Yunotsun rakennuksia Tiedosto:180504 Kamaya-mabu of Iwami Ginzan Silver Mine Oda Shimane pref Japan01o.JPG|Iwamin hopeakaivoksen rakenteita Tiedosto:琴ヶ浜060730-1.jpg|Kotogahaman hiekkaranta == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Shimanen prefektuurin kaupungit
Jokilaakso (täsmennyssivu)

Jokilaakso tai Jokilaaksot voivat viitata seuraaviin: ==Yleisinimi== * jokilaakso, laakso, jossa virtaa joki ==Erisnimi tai erisnimen osa== ===Jokilaakso=== * Jokilaakso, kaupunginosa Kokkolassa * Jokilaakso, Kokemäellä 1994–2020 ilmestynyt ilmaisjakelulehti * Jokilaakson koulu, koulu Liedossa * Jokilaakson sairaala, aluesairaala Jämsässä * Jokilaakson Juusto, juustola Jämsässä * Jokilaakson Lentopallo, jämsäläinen lentopalloilun erikoisseura ===Jokilaaksot=== * Jokilaaksojen koulutuskuntayhtymä (myös JEDU), koulutuskuntayhtymä Pohjois-Pohjanmaan maakunnan eteläosassa * Jokilaaksojen pelastuslaitos, pelastuslaitos Pohjois-Pohjanmaan maakunnan eteläosassa * Nivalan jäähalli (aiemmin Jokilaaksojen jäähalli), jäähalli Nivalassa
Elisan linkkitorni

thumb|Torni Vislauskujan puolelta nähtynä. Elisan linkkitorni (aiemmin HPY:n linkkitorni) on vapaasti seisova tietoliikennemasto Helsingin Itä-Pasilassa. Se sijaitsee Elisa Oyj:n pääkonttorin sisäpihalla osoitteessa Ratavartijankatu 5. Linkkitorni rakennettiin silloisen Helsingin Puhelinyhdistyksen (HPY) toimitalon rakentamisen yhteydessä vuonna 1988. Tornin on suunnittellut arkkitehtitoimisto Kuusi & Sillanpää.HPY:n linkkitorni kohoaa Itä-Pasilan ylle (vain tilaajille) Helsingin Sanomat 9.4.1988, s. 14, HS Aikakone. Viitattu 24.1.2020. Tornin korkeus antenneineen on 103,7 metriä. Viitattu 26.1.2020. Korkeus merenpinnan tasosta on 111 metriä. Valmistuessaan se oli Helsingin toiseksi korkein torni Länsi-Pasilan puolella sijaitsevan Yleisradion linkkitornin jälkeen ja yksi kaupungin korkeimmista rakennelmista (muita korkeampia ovat eräät voimalaitosten savupiiput). Ristikkometallinen torni on paikallinen maamerkki.Taneli Poutvaara: Korkeasta rakentamisesta Helsingissä Poutvaara.fi 20.12.2015. Viitattu 24.1.2020. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Elisan linkkitorni Emporis.com. Luokka:Suomen tornit Luokka:Helsingin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Itä-Pasila Luokka:Elisa
Radio City Joensuu

Radio City Joensuu oli Pohjois-Karjalassa toimiva paikallisradio, jonka kuuluvuusalueita olivat Joensuun ja Kiteen seutu. Se lähetti pääosin Radio Cityn valtakunnallista ohjelmaa. Radio City Joensuu aloitti lähetykset 5. tammikuuta 2015 Oi fm:n taajuuksilla. Kanavan lähetykset loppuivat Sanomalehti Karjalaisen ja Bauer Median välisen yhteistyösopimuksen loputtua toukokuun alussa 2020. == Lähteet == Luokka:Joensuun media Luokka:Suomalaiset radioasemat Luokka:Vuonna 2015 perustetut radioasemat Luokka:Vuonna 2020 lakkautetut radioasemat
Planktonrapu

Planktonrapu (Macrobrachium lar) on makeanveden katkarapujen (Palaemonidae) heimoon kuuluva kymmenjalkaislaji. Sitä pidetään monesti akvaariossa. Planktonravun pituus on 7–8 senttimetriä. Se on läpikuultava. Tuntosarvissaan lajilla on hyvin pitkät viiksiä muistuttavat ohuet jatkeet. Koirasrapujen sakset ovat naaraiden saksia kookkaampia. Planktonrapua tavataan laajasti levinneenä koko läntisellä indopasifisella merialueella. Sitä tavataan jatkuvavirtaisissa joissa ja puroissa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin elinvoimaiseksi. Naaras kehittää vihertäviä munia noin kerran kuukaudessa, ja ne näkyvät läpinäkyvässä peräpäässä selkeästi. Poikaset kuoriutuvat noin kolmessa viikossa ja käyvät läpi useita muodonvaihdoksia ennen kuin asettuvat pohjaan elämään. == Lähteet == Luokka:Kymmenjalkaiset
Aino-puku

Aino-puku on Karjalasta tehtyjen rautakautisten hautalöytöjen pohjalta sommiteltu muinaispuku. Puvun ohjeen on todennäköisesti suunnitellut Theodor Schwindt, joka oli 1880-luvulla tehnyt arkeologisia kaivauksia Karjalassa. Schwindt julkaisi Koti ja Yhteiskunta -lehden käsityöliitteessä vuonna 1899 puvun teko-ohjeet. Se sai juhlapukuna suuren suosion ja kansan parissa nimen ”Aino-puku”. Suomen Teollisuus-Kauppa myi valmiita pukuja ja niiden materiaaleja, mutta kansallispukuharrastajat ompelivat pukunsa usein ainakin osittain itse. Kuitenkin suuritöiset pronssikierukkakoristeet saatettiin korvata koristenauhoin tai metallilankapujotuksin, jopa pellinpaloin. Esiliina katosi joistakin puvuista kokonaan ja sen tilalle liitettiin metallinastakoristeinen vyö. Myös pukuun kuulunut huntu saatettiin korvata vaikkapa sorokalla. Aino-pukuun kuului valkoinen paita, vaaleansininen olkainhame, jonka helmat ja muut reunat oli koristeltu punavalkoisilla pirtanauhoilla, punainen esiliina, jonka helmassa oli pronssikierukkakoristeita sekä pari soikeita kupurasolkia, joita yhdistävään ketjuun oli kiinnitetty korvalusikka, tuluskivi, nahkakukkaro ja veitsi erillisillä keskiketjusta lähtevillä ketjuilla. Lisäksi pukuun kuului valkea huntu. == Lähteet == Luokka:Muinaispuvut Luokka:Karjalainen kansanperinne
Kalinga (kuningaskunta)

pienoiskuva|Kalingan sijainti kartalla Kalingan kuningaskunta sijaitsi Intian itärannikolla nykyisen Odishan osavaltion alueella. Bindusaran valtakaudella kuningaskunta oli itsenäinen, mutta hänen poikansa Ašoka päätti valtaan noustuaan vallata alueen. Alueesta käyty sota päättyi vuonna 261 eaa. Ašokan voittoon. Tarinan mukaan Kalingan pinta-ala kattoi alueen Gangesin rannalta etelään Godavarin rantaan ja Amrakantakan vuorilta itään merelle asti. == Lähteet == Luokka:Intian historia
Jorma Jokiniemi

Jorma Kalevi Jokiniemi (s. 4. huhtikuuta 1957 Helsinki) on suomalainen fyysikko, joka työskentelee pienhiukkastekniikan professorina Itä-Suomen yliopiston Kuopion kampuksella. Hän on ollut esillä suomalaisissa tiedotusvälineissä muun muassa puun polton päästöjen terveysvaikutuksiin ja jätteenpolton tuottaman tuhkan jatkojalostamiseen liittyen. Jokiniemi tuli ylioppilaaksi Nurmijärven yhteiskoulusta (1976). Hän valmistui Helsingin yliopistosta luonnontieteen kandidaatiksi (1981), filosofian kandidaatiksi (1984), filosofian lisensiaatiksi (1988) ja edelleen filosofian tohtoriksi (1990). Jatko-opintojensa aikana hän oli vieraileva tutkija Yhdysvalloissa (Electric Power Research Institute, 1985–1986). Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1990) tarkasteli kosteuttaimevän aineksen vaikutusta aerosolien käyttäytymiseen vakavien ydinvoimalaonnettomuuksien yhteydessä. Työ oli otsikoitu The effect of airborne hygroscopic matter on aerosol behavior in severe nuclear power plant accidents. Hän sai dosentin pätevyyden Helsingin yliopistolta (1995) ja Kuopion yliopistolta (2001). Työurallaan Jokiniemi on toiminut Helsingin yliopiston Fysiikan laitoksen tutkimusapulaisena (1982-1984), sitten perustutkinonsa jälkeen VTT:n tutkijana (1984–1989), erikoistutkijana (1990–1996), ja ryhmäpäällikkönä (1997–2001) sekä johtavana tutkijana (2002-2004) työskennen välillä tovin Helsingin yliopiston erikoistutkijana (2001-2002). VTT:n tutkimusprofessorina hän oli vuosina 2005-2015. Hän työskenteli Kuopion yliopiston (2010- Itä-Suomen yliopiston) pienhiukkastekniikan professorina vuodesta 2005 lähtien ja johti Pienhiukkas- ja aerosolitekniikan laboratoriota ennen eläköitymistään vuonna 2022. Jokiniemi on ohjannut urallaan runsas 20 väitöskirjatutkimusta (tekeilläolevat mukaanluettuna). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Google Scholar -haku "Jorma Jokiniemi" (google.com) *Jorma Jokiniemi. University of Eastern Finland, Department of Environmental Science (researchgate.net) *Pienhiukkas- ja aerosolitekniikan laboratorio: Julkaisut - Referoidut tieteelliset artikkelit (uef.fi) Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Suomalaiset fyysikot Luokka:Itä-Suomen yliopiston professorit Luokka:Kuopion yliopiston professorit Luokka:VTT Luokka:Suomalaiset professorit
Hermann Bahr

Hermann Bahr (1863 Linz, Saksa − 1934 München, SaksaHermann Bahr gestorben. Neue Freie Presse, 16. 1.1934, S. 1 Anno.onb.ac.at) oli itävaltalais- saksalainen kirjailija, esseisti ja dramaturgi. Hän oli aikakauden uusimpien suuntien esitaistelija. Hän oli Maurice Maeterlinckin, Friedrich Nietzschen, Henrik Ibsenin ja August Strindbergin ensimmäisiä ja innokkaimpia kannattajia. Hän kirjoitti kirjallisaiheisia esseekokoelmia, kuten Zur Kritik der Moderne 1890, Die Überwindung des Naturalismus 1891 ja Renaissance 1897, romaaneja, kuten Die gute Schule, ja näytelmiä, kuten Die Mutter, sekä Suomessakin esitetyt Der Meister ja Der Andere. Hän oli myös huomattava teatterikriitikko.Bahr, Hermann Tietosanakirja osa 1, palsta 808, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 Bahrin tunnetuin näytelmä on Konsertti (Das Konzert, 1909), jonka aiheena ovat avioliiton vapaudet ja rajoitukset. Hän hylkäsi kommunismin ja omaksui konservatiivisen katolisuuden, mikä ilmenee romaaneista Himmelfahrt (1916) ja Österreich in Ewicgkeit (1929). ==Suomennettua tuotantoa== ;Näytelmiä * Konsertti: kolminäytöksinen huvinäytelmä (Das Konzert); suom. Hilma Rantanen (käsikirjoitus, Teatterikorkeakoulun Viipurin Näyttämö -kokoelma) * Lapset: 3-näytöksinen komedia (Die Kinder); suom. Hilma Rantanen-Pylkkänen (käsikirjoitus, Teatterikorkeakoulun Viipurin Näyttämö -kokoelma) * MestariBahr Hermann Ilona.tinfo.fi, viitattu 3.12.2021 * Toinen' * Keltainen satakieli * Periaate' * Laki ja oikeus' ;Novelli * Omakuva, novelli antologiassa: Maailmankirjallisuuden kultainen kirja. Saksan kirjallisuuden kultainen kirja. WSOY 1930. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Itävaltalaiset kirjailijat Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Kison

Kison tai Kiison () on joki Israelissa. Joki virtaa Jisreelin tasangon läpi laskien Välimereen Haifan vieressä. Osa joesta on kesäisin kuiva ja vastaavasti joki tulvii talvisin. ==Maantiede== thumb|vasen|Joen vartta Haifan lähellä. Kison kulkee Jisreelin tasangon läpi laskien Välimereen hieman Haifan kaupungin keskustasta pohjoiseen. Joen kulkiessa siihen laskee useita pieniä puroja. Joen latva yhdistyy yhdeksi joeksi Saridin kibbutsin kohdalla. Sen valuma-alue on noin 1 000 km². Joella on pituutta kaikkiaan noin 40 kilometriä. Hieman ennen mereen laskemistaan joen leveys on noin 20 metriä. Joen yläjuoksu kuivuu kesäisin ja tulvii talvisin. ==Historia== Kisonjoki tunnettiin historiallisesti hyvin soisena alueena, mikä muodosti merkittävän esteen esimerkiksi matkustamiselle alueen poikki. Kison mainitaan Vanhassa testamentissa ensimmäisen kerran Tuomarien kirjassa, jossa Barakin ja Deboran mainitaan voittaneen kanaanilaisten päällikkö Siseran sotavaunuin varustellun armeijan soisella Kisonjoella lähellä Taborinvuorta. Sama voitto mainitaan sittemmin Psalmien kirjassa. Ensimmäisessä kuninkaiden kirjassa mainitaan puolestaan Elian surmanneen karmelvuorella kukistetut Baalin profeetat joen varrella. Plinius vanhempi mainitsi joen teoksessaan Naturalis historia nimellä Pacida. Ristiretkeläiset viittasivat puolestaan jokeen Haifajokea tarkoittavalla nimellä Cyson- tai Flum de Cayphas. Haifajokeen eli Nahr Hayfa viittasivat myös sittemmin kirjoittaneet arabimaantieteilijät. Sittemmin itsenäisessä Israelissa joen suuta on syvennetty ja se toimii Haifan sataman apusatamana. Kisonin satama on esimerkiksi Israelin kalastuslaivaston pääsatama. Huomattava ongelma joella on ollut sen veden saastuminen. Joen puhdistustoimet aloitettiin vuonna 1994. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Israelin joet
Jäätelötötterö

Jäätelötötterö eli jäätelötuutti on valmiste, jossa jäätelöä on vohvelireunuksien sisällä. Jäätelötötteröä voi syödä ilman lusikkaa tai kulhoa pitämällä vohvelia kädessä ja lopuksi syömällä vohvelin. Jäätelötötteröt voivat olla eri muotoisia, yleisimmin ne ovat kartionmuotoisia tai kupinmuotoisia. == Aiheesta muualla == Luokka:Jäätelöt
Jaakobin tyttärien silta

Jaakobin tyttärien silta () on Jordanjoen ylittävä silta ja vanha kahluupaikka Israelissa. Alkuperäinen silta rakennettiin 1200-luvulla. Jordanin ylityspaikkana sillalla ja aiemmalla kahluupaikalla oli pitkään huomattava strateginen merkitys. Paikalla käytiin useampia taisteluja ja itse silta on tuhottu useampaan otteeseen. Paikalla on tehty myös arkeologisia tutkimuksia ja löytöjä varhaiselta kivikaudelta ==Historia== Jaakobin tyttärien silta sijaitsee Hulanlaakson eteläosassa lähellä Gadotin kibbutsia. Arkeologisissa kaivauksissa paikalta löytöjä on tehty jo varhaiselta kivikaudelta. Sittemmin paikka oli tärkeä kahluupaikka. Sen kautta kulki esimerkiksi roomalaisen Via Maris-tien haara. Vuonna 1157 paikalla käytiin tärkeä taistelu Jerusalemin kuningas Balduin II:n ja Damaskoksen muslimihallitsijan Nur al-Dinin joukkojen välillä. Jerusalemilaiset voitettiin, mutta vielä myöhemmin vuonna 1178 Balduin IV rakennutti paikalle linnoituksen, joka luovutettiin temppeliherroille. Saladinin joukot valtasivat kuitenkin linnan jo sen valmistumisvuotena. Varsinainen silta rakennettiin muslimien hallitessa aluetta 1200-luvun lopulla. Silta oli tärkeä väylä liikenteelle Damaskoksesta Palestiinaan. Sillan nimi johdettiin arabien perimätiedosta, jonka mukaan Jaakob ylitti Jordanin sillan kohdalla ja hänen tyttärensä haudattiin lähettyville. Vuonna 1799 Napoleonin joukot miehittivät siltaa estääkseen täydennysten saapumisen heidän samaan aikaan piirittämäänsä Akkoon. Ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1918 paikalla käytiin puolestaan taistelu brittijoukkojen ja turkkilaisten välillä. Juutalaisten aseellinen järjestö Hagana räjäytti sillan 17. kesäkuuta 1946. Israelin itsenäisyyssodan aikana Syyrian armeijan joukot etenivät Israelin puolelle lähellä entistä siltaa, mutta ne joutuivat vetäytymään takaisin omalle puolelleen lopulta solmitun tulitaukosopimuksen mukaisesti. Israelin vallattua Golanin kukkulat kuuden päivän sodan aikana sillan kautta on kulkenut liikennettä Golanille. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Israelin sillat Luokka:Arkeologiset kohteet Israelissa
George MacKay

George Andrew J. MacKay (s. 13. maaliskuuta 1992 Lontoo, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa The Boys Are Back (2009), Private Peaceful (2012), How I Live Now (2013), Sunshine on Leith (2013), For Those in Peril (2013), Pride (2014), Captain Fantastic (2016), Where Hands Touch (2018), Ophelia (2019), True History of the Kelly Gang (2019) ja Taistelulähetit – 1917 (2019). == Filmografia == === Elokuvat === Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 2003 Peter Pan Peter Pan Curly 2005 Footprints in the Snow Footprints in the Snow Nathan Hill 2006 Rosvoruhtinas The Thief Lord Riccio 2007 The Old Curiosity Shop The Old Curiosity Shop Kit Nubbles 2008 Uhma Defiance Aron Bielski 2009 The Boys Are Back The Boys Are Back Harry 2011 Hunky Dory Hunky Dory Jake Zeppi 2012 Private Peaceful Private Peaceful Tommo Peaceful 2012 Birdsong Birdsong Douglas 2012 The Best of Men The Best of Men William Heath 2013 How I Live Now How I Live Now Edmund 2013 Sunshine on Leith Sunshine on Leith Davy 2013 For Those in Peril For Those in Peril Aaron 2013 Breakfast With Jonny Wilkinson Breakfast With Jonny Wilkinson Jake 2014 Pride Pride Joe ”Bromley” Cooper 2014 Bypass Bypass Tim 2016 Captain Fantastic Captain Fantastic Bodevan Cash 2016 Marrowbone Marrowbone Jack 2018 Where Hands Touch Where Hands Touch Lutz 2018 Been So Long Been So Long Gil 2018 Ophelia Ophelia Hamlet 2019 True History of the Kelly Gang True History of the Kelly Gang Ned Kelly 2019 A Guide to Second Date Sex A Guide to Second Date Sex Ryan 2019 Taistelulähetit – 1917 1917 William Schofield 2018 To Provide All People To Provide All People Father 2020 Nuclear Nuclear Boy 2021 Wolf Wolf Jacob 2021 München – sodan uhka Munich: The Edge of War Hugh Legat ===Televisio=== Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Nimi Rooli 2004 Rose and Maloney Calum nuorena 2005 The Brief Zak Farmer 2006 Johnny and the Bomb Johnny Maxwell 2006 Tsunamin jälkeen Adam Peabody 2015 The Outcast Lewis Aldridge 2016 11.22.63 Bill Turcotte 2016 Neil Gaiman’s Likely Stories Simon Powers 2020 Ataraxia Boy == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Herbert Baumann

Herbert Baumann (31. heinäkuuta 1925 Berliini – 20./21. tammikuuta 2020 München) oli saksalainen säveltäjä ja kapellimestari. Baumann opiskeli sävellystä Paul Höfferin ja Boris Blacherin sekä orkesterinjohtoa Sergiu Celibidachen johdolla. Vuosina 1947–1953 hän toimi Deutsches Theaterin säveltäjänä ja kapellimestarina. Vuosina 1953–1970 hän toimi musiikillisena johtajana Schiller- ja Schlosspark-teattereissa sekä vuosina 1971–1979 Bayerisches Staatsschauspielissä. Vuonna 1979 hän ryhtyi vapaaksi taiteilijaksi. Baumann sävelsi musiikin yhteensä satoihin näyttämö- ja televisiotuotantoihin. Hänen balettejaan ovat Alice im Wunderland (1984) ja Rumpelstilzchen (1985). Hänen orkesteri- ja kamarimusiikkiaan on esitetty eri puolilla Eurooppaa, Yhdysvalloissa, Japanissa ja Korean niemimaalla. Baumannin saamien tunnustusten joukossa oli vuonna 1998 myönnetty Bundesverdienstkreuz. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Valtio vastaan Fritz Bauer

Valtio vastaan Fritz Bauer () on Lars Kraumen ohjaama saksalainen elokuva vuodelta 2015. Tosipohjainen elokuva kertoo Länsi-Saksan ongelmista selvitä natsitaustastaan toisen maailmansodan jälkeen. Elokuvan käsikirjoitus on Kraumen ja Oliver Guezin käsialaa. Pääosassa on Hessenin osavaltion piirisyyttäjä Fritz Bauer, jota esittää Burghart Klaussner. Hän yrittää saada ulkomaille paenneita natseja kiinni saksalaisen oikeuden eteen. Juutalainen ja salaa homoseksuaali Bauer oli sodan aikana Willy Brandtin kanssa Ruotsissa maanpaossa ja palasi Saksaan vuonna 1949. Elokuvan tuotannosta vastaa Thomas Kufus. == Juoni == Elokuvassa Fritz Bauerin intohimona on löytää Argentiinassa pakoileva natsiupseeri Adolf Eichmann, jonka syyttäminen Frankfurtissa toisi esiin natsien vallan myös sodan jälkeisessä Saksassa. Asiaan liittyy yhteistyö asekaupoissa Israelin kanssa, Yhdysvaltojen suojelu sekä Länsi-Saksan asekaupat Israelin kanssa. Elokuva kritisoi sekä SPD:tä että CDU:n liittokansleri Konrad Adenaueria, joka on Yhdysvaltojen tuesta riippuvainen. Bauer käyttää hyväkseen Itä-Saksan tiedustelupalvelua Stasia sekä Israelin tiedustelupalvelua Mossadia lainvastaisesti. Eichmann otetaan lopulta kiinni, tosin hänet tuomitaan Israelissa vastoin Bauerin tahtoa, jolloin saksalaisten vallanpitäjien natsikytkökset jäävät tutkimatta. Bauerin rooli kiinniotossa on tuotu julki vasta hänen kuolemansa jälkeen. == Elokuvan merkitys == Elokuva kertoo vuoden 1960 taitteesta, ja se antaa perspektiiviä tämän päivän voimistuneelle äärioikeistolle. Elokuva kuvaa lisäksi, kuinka vaikeaa on käsitellä menneisyyden synkkiä tekoja. Ohjaaja Kraumen mukaan on ehdottomasti tutustuttava historiaan monipuolisesti, jotta ymmärtää nykyistä totuutta. Elokuva on näytetty Suomen televisiossa Yle Teemalla tammikuussa 2020 suomenkielisin tekstityksin. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2015 saksalaiset elokuvat
Manvendra Singh Gohil

pienoiskuva|Manvendra Singh Gohil Manvendra Singh Gohil (s. 23. syyskuuta 1965) on intialainen prinssi, joka tunnetaan seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksien ajajana sekä AIDS-aktivistina. Hän on entisen Gujaratissa sijainneen Rajpiplan ruhtinaskunnan kruununperijä sekä maansa ensimmäinen julkisesti homoseksuaalinen prinssi. Gohil päätti vuonna 2006 paljastaa julkisuuteen olevansa homoseksuaali. Tämän paljastuminen sai hänen äitinsä katkaisemaan välinsä häneen. Hänen isänsä puolestaan järkyttyi ja ajatteli, että hänet voisi eheyttää heteroseksuaaliksi. Sen jälkeen hän perusti Lakshya Trust -hyväntekeväisyyssäätiön helpottaakseen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen asemaa kotiosavaltiossaan Gujaratissa. Vuotta myöhemmin hänet kutsuttiin vieraaksi The Oprah Winfrey Show -keskusteluohjelmaan, joka toi hänelle runsaasti julkisuutta. Hänen välinsä isäänsä parani aikaa myöten. Gohilin mukaan hänen perheensä yritti eheyttää hänet heteroksi elintapojen muutoksella, kuten kasvisruokavaliolla, sekä uskonnollisilla rituaaleilla. Gohil on puhunut järjestettyjä avioliittoja vastaan, jollaiseen hän itsekin ajautui vuonna 1991 sukulaisten naitettua hänet Jhabuan ruhtinassuvun prinsessalle. Kyseinen avioliitto päättyi vuoden jälkeen. Saamansa julkisuuden seurauksena hänet on kutsuttu puhujaksi useiden yliopistojen homoseksuaalisuutta käsitteleville luennoille. Niiden lisäksi hän on toiminut keulakuvana muutamissa pridekulkueissa eri puolilla maailmaa. Hänen hyväntekeväisyyshankkeisiinsa kuuluu muun muassa palatsinsa ovien avaaminen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöille. Suojapaikan ohella hän on tarjonnut sekä terveyspalveluita että ammattikoulutusta. Hän perusteli palatsinsa ovien avaamista sillä, että lapsettomana hänelle tarjoutui tilaisuus avata ovet hyvään tarkoitukseen. ==Lähteet== Luokka:Intialaiset aateliset Luokka:Intialaiset kansalaisaktivistit Luokka:Prinssit Luokka:Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia ajaneet aktivistit Luokka:AIDS-aktivistit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt