EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Operaatio Hastings

Operaatio Hastings oli Yhdysvaltain armeijan operaatio Vietnamin sodassa. vuonna 1966. Operaatiossa yhdysvaltalaiset onnistuivat työntämään pohjoisvietnamilaiset joukot Pohjois- ja Etelä-Vietnamin välisen demilitarisoidun vyöhykkeen yli pohjoiseen. ==Mediassa== Operaatio on mainittu elokuvassa Full Metal Jacket, ja se on myös tuttu videopeleistä Battlefield Vietnam sekä Battlefield: Bad Company 2: Vietnam. == Lähteet == Luokka:Vietnamin sodan taistelut Luokka:Yhdysvaltain taistelut Luokka:1966
Makita

Makita on japanilainen sähkötyökaluja valmistava yritys. Makita perustettiin Japanissa 1915. Makitan tehtaita sijaitsee Japanissa, Kiinassa, Yhdysvalloissa, Englannissa, Kanadassa, Meksikossa, Brasiliassa ja Romaniassa. thumb|left|250px|Makitan valmistama iskevä ruuviväännin. Vuonna 2017 Makita oli liikevaihdoltaan maailman seitsemänneksi suurin käsi- ja sähkötyökalujen valmistaja Stanley Black & Deckerin, Boschin, Fortiven, Techtronic Industriesin, Hiltin ja ITW:n jälkeen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Japanilaiset teollisuusyritykset Luokka:Sähkötyökaluvalmistajat
Markojuhani Rautavaara

Markojuhani Rautavaara (s. 19. heinäkuuta 1960 Helsinki) on suomalainen lauluntekijä. Hän on esiintynyt vuodesta 1975 Suomessa, Ruotsissa, Saksassa, Venäjällä, Ranskassa ja Sveitsissä. Tällä hetkellä Markojuhani keikkailee trubaduurina, Jukka Jyllin kanssa Rautavaara & Jylli duossa, Rautawenhossa yhdessä Susan Ahon kanssa sekä Markojuhani Rautavaara & Studio-orkesterin kanssa. Hän on aloittanut uuden Blues Seminaari tapahtuman blues managerina Kajaanissa 2023. Rautavaara on toiminut yhdessä Sinikka Ala-Leppilammen kanssa taiteellisena johtajana Hailuodon Musiikkipäivillä. Hänen isänsä oli säveltäjä Einojuhani Rautavaara ja äitinsä laulaja Mariaheidi Rautavaara. ==Yhtyeitä== * Kärsäräkä 1973–1979 * Suopo 1979–1981 * Yksinäiset Sielut 1979–1981 * Tanssiorkesteri Markojuhani Rautavaara 1980–1985 * Arosusi 1986–1988 * Rautavaara 1989–1990 * Capacala 1991–1998 * Cosmo-Music-Band 2009 * Rautavaara Worldorchestra 2009 * Markojuhani Rautavaara & Tekosyyttömät 2010 * Rautavaara & Teräskielet 2015 * Irish Caps 2017 * Markojuhani Rautavaara & Studio- orkesteri 2020- * Duo Rautawenho 2020- * Rautavaara & Jylli 2021- == Tuotanto == *Kärsäräkä Rockraportti 1978 (1978) *Tanssiorkesteri Markojuhani Rautavaara Yliannostus (CBS, 1983) *Rautavaara "Sytytä valo" (Vaara, 1990) *Capacala Koiran elämää (Amigo, 1993) *Markojuhani Rautavaara Valheita & Totuuksia (Flamingo, 1993) *Markojuhani Rautavaara & Keystone Cops Ruostuneet vanteet ja himmenneet lyhdyt (Olarin musiikki, 1997) *Ina Sanfilippo Cimbal Impressions (Roima, 2005) *In memory of Rick Abao Riding the Sun (MOR, 2006) *Rautavaara Worldorchestra Puukko (Pilfink, 2008) *Cosmo-Music-Band Scenting Sounds (Cosmomusic, 2009) *Markojuhani Rautavaara & Tekosyyttömät III (Turenki Records, 2010) *Cosmo Music Band "The Sounding Rainbow" (Cosmomusic 2012) *Markojuhani Rautavaara & Jousikvintetti "Viimeisen virran soutaja" Einojuhani Rautavaaran jousisovituksilla (Turenki Records 2014) * Markojuhani Rautavaara Lauluja Käärmesaaresta (Turenki Records 2015) * Säveltäjämestari Einojuhani Rautavaaran 85-vuotisjuhlakonsertti (Oulun yliopisto 2015) *Markojuhani Rautavaara Merisää (Emsalö Music 2020) *Markojuhani Rautavaara "Pyhämaan Paula" (Emsalö Music 2021) *Markojuhani Rautavaara "Kalastajan aamu" (Emsalö Music 2022) Kokoelmalevyt * Suomi Rock & Roll....1984 * Amigosounds....1994 * Tähti CD4 1996 * Aitoja helyjä 2...2008 * Tien kulkijat....2011 * Tahto ja voima....2011 * Kultakiekko....2011 * Wanha Jokela....2011 * Maaseutumusiikkia vol.1....2011 * Lasten inkkarikesä....2012 * Hauskaa joulua....2012 * Maaseutumusiikkia vol.2....2013 * Hyvät, pahat ja rumat....2013 * Tätä Suomi soittaa....2014 * Juurevaa joulua....2018 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Suomalaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Myllylähde (Oripää)

Myllylähde on noin kolmihehtaarinen ison, padotun lähdelammen muodostava lähde Oripäässä Varsinais-Suomessa. Lähde sijaitsee Säkylän–Mellilän harjujaksoon kuuluvan harjun kupeessa lähellä entisen Alastaron kunnan rajaa ja on eräs Loimijokeen Alastarolla Loimaalla laskevan Hanhijoen alkulähteistä. Lähteen rannat ovat mesotrofista eli keskiravinteista nevarämettä ja lähteistä lettonevaa, ja suon reunassa kangasta vastaan on pieniä lähteensilmiä ja tihkupintoja. Lähde on kasviltoltaan erittäin arvokas. Sen lajistoon kuuluvat muiden muassa lähdesara, hetesara, punakämmekkä, sykeröpiippo ja kiiltosirppisammal. Linnustoon kuuluvat muiden muassa keltavästäräkki ja koskikara. Luontoarvojensa takia lähde lähiympäristöineen on otettu Natura 2000 -ohjelmaan. Myllylähde on Suomen suurimpia lähteitä, kutsuttu joskus Suomen ja Pohjoismaidenkin suurimmaksi. 1990-luvulla ja 2000-vuosikymmenellä lähteen virtaama on kuitenkin vähentynyt kymmenesosaan aikaisemmasta. 2000-luvun taitteessa lähteen keskimääräinen vuorokausivirtaama oli 6 500 kuutiometriä (m³), kun vuonna 2011 se oli enää 1 000 m³. Syynä on pidetty runsasta vedenottoa. Myllylähteessä paljastui kevättalvella 2011 suuri kalakuolema. Tämän aiheuttajaksi osoittautui happikato. Happikadon todettiin johtuneen siitä, että lähteen virtaama oli pienentynyt ja sen pinta tämän takia talvella jäätynyt. Monien mielestä syynä oli tekopohjavesilaitoksen koekäyttö. Sittemmin lähteen tilan on arvioitu parantuneen. Noin 10 kilometriä Oripään Myllylähteestä pohjoiseen, saman Säkylän–Mellilän harjujakson varressa Alastaron Virttaalla on toinenkin Myllylähde. Se laskee Säkylän Pyhäjärveen Pyhäjoen kautta ja sijaitsee Alastaron Virttaan kylässä Oripään rajalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomen lähteet Luokka:Oripään luonto Luokka:Suomen Natura-alueet Luokka:Loimijoen alaosan alue
Kaišiadorys

Kaišiadorys on eteläisessä Liettuassa, Kaunasin läänissä sijaitseva kaupunki. Se toimii Kaišiadorysin kunnallispiirin hallinnollisena keskuksena. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 9 642 asukasta.Population at the beginning of the year by city / town and year, Liettuan tilastokeskus. Viitattu 14.9.2010. ==Tunnettuja asukkaita== *Ramūnas Šiškauskas, liettualainen koripalloilija *Kazimieras Vasiliauskas, liettualainen moottoriurheilija == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kaupungin virallinen sivusto Luokka:Kaunasin läänin kaupungit
Myllylähde (Alastaro)

Myllylähde on Alastarolla Loimaalla sijaitseva, Virttaankankaasta purkautuva lähde. Se sijaitsee Alastaron Virttaan kylässä, Oripään kunnan rajalla lähellä seututietä 213 ja se on eräs Säkylän Pyhäjärveen laskevan Pyhäjoen alkulähteistä. Lähde on aikoinaan padottu vesivoiman saamiseksi jauhomyllyjä varten. Nykyään se on yhtenä etappina Virttaankankaan harjureitin ulkoilureitillä, ja lähteen ympäristöön on kunnostettu myllytupa, turvekammi ja pitkospuut. Myllytupa tuhoutui tulipalossa 17.06.2021. Noin 10 kilometriä Alastaron Myllylähteestä etelään, saman Säkylän–Mellilän harjujakson varressa Oripäässä on toinenkin Myllylähde. Se laskee Loimijokeen Hanhijoen kautta ja sijaitsee Oripäässä Alastaron Virttaan kylän etelärajalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomen lähteet Luokka:Loimaan luonto Luokka:Alastaro Luokka:Eurajoen vesistö
Myllylähde

Myllylähde voi tarkoittaa muiden muassa seuraavia: * Myllylähde, lähde Alastarolla Loimaalla Varsinais-Suomessa * Myllylähde, lähde Oripäässä Varsinais-Suomessa
Pasvalys

Pasvalys on pohjoisessa Liettuassa, Panevėžysin läänissä, Svalia-joen rannalla sijaitseva kaupunki. Se toimii Pasvalysin kunnallispiirin hallinnollisena keskuksena. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 8 120 asukasta. Population at the beginning of the year by city / town and year, Liettuan tilastokeskus. Viitattu 14.9.2010. Kaupunki sijaitsee lähellä Latvian rajaa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kaupungin virallinen sivusto Luokka:Panevėžysin läänin kaupungit
Ratsastus kesäolympialaisissa 1964

Vuoden 1964 kesäolympialaisten ratsastus järjestettiin 16. - 24\. lokakuuta 1964 Karuizawassa, Naganossa, Japanissa. Tämä oli 12. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 116 osanottajaa 20 eri maasta. Tapahtumia oli kuusi. ==Mitalistit== Tapahtuma Kultaa Hopeaa Pronssia Kouluratsastus Henri Chammartin, Wörmann Harry Boldt, Remus Sergei Filatov, Absent Joukkuekouluratsastus Harry Boldt, Remus Reiner Klimke, Dux Josef Neckermann, Antoinette Henri Chammartin, Wörmann Gustav Fischer, Wald Marianne Gossweiler, Stephan Sergei Filatov, Absent Ivan Kizimov, Ikhor Ivan Kalita, Moar Kenttäratsastus Mauro Checcoli, Surbean Carlos Moratorio, Chalan Fritz Ligges, Donkosak Joukkuekenttäratsastus Mauro Checcoli, Surbean Paolo Angioni, King Giuseppe Ravano, Royal Love Michael Page, The Grasshopper Kevin Freeman, Gallopade John Plumb, Bold Minstrel Fritz Ligges, Donkosak Horst Karsten, Condora Gerhard Schulz, Balza X Esteratsastus Pierre Jonquères d’Oriola, Lutteur B Hermann Schridde, Dozent II Peter Robeson, Firecrest Joukkue-esteratsastus Hermann Schridde, Dozent II Kurt Jarasinski, Torro Hans Günter Winkler, Fidelitas Pierre Jonquères d’Oriola, Lutteur B Janou Lefèbvre, Kenavo D Guy Lefrant, Monsieur de Littry Piero D’Inzeo, Sun Beam Raimondo D’Inzeo, Posillipo Graziano Mancinelli, Rockette ==Mitalitaulukko== 1\. 2 2 2 6 2\. 2 0 1 3 3\. 1 1 0 2 3\. 1 1 0 2 5\. 0 1 0 1 5\. 0 1 0 1 7\. 0 0 2 2 8\. 0 0 1 1 ==Lähteet== *Equestrianism at the 1964 Tokyo Summer Games Luokka:Kesäolympialaiset 1964 1964
Kupiškis

Kupiškis on Liettuassa, Panevėžysin läänissä sijaitseva kaupunki. Se toimii Kupiškisin kunnallispiirin hallinnollisena keskuksena. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 7 964 asukasta.Population at the beginning of the year by city / town and year, Liettuan tilastokeskus. Viitattu 14.9.2010. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kaupungin virallinen sivusto Luokka:Panevėžysin läänin kaupungit
Hanhijoki

Hanhijoki on suomenkielinen nimi, joka esiintyy sekä sukunimenä että paikannimenä. Se voi viitata muiden muassa seuraaviin: ==Henkilöitä== * Marjatta Hanhijoki (oik. Hanhijoki-Keränen, s. 1948), suomalainen taidegraafikko ja taidemaalari * Sisko Hanhijoki (o.s. Markkanen, s. 1962), suomalainen pikajuoksija * Väinö Hanhijoki (1896–2005), kuollessaan Suomen vanhin mies ==Paikkoja== * Hanhijoki, kylä Alastarolla Loimaalla * Hanhijoki, joki Alastarolla Loimaalla * Hanhijoki, joki Noormarkussa * Hanhijoki, Kalixjoen sivujoki Pohjois-Ruotsissa.
Johnny the Fox

Johnny the Fox on irlantilaisen Thin Lizzy -yhtyeen albumi vuodelta 1976. Albumilta löytyvä "Don't Believe A Word" oli hitti Britanniassa (12. sija). Johnny the Fox ei ollut aivan yhtä suuri menestys kuin edeltäjänsä Jailbreak. == Kappaleet == #"Johnny" (Lynott) – 4:26 #"Rocky" (Brian Downey, Scott Gorham, Lynott) – 3:42 #"Borderline" (Lynott, Brian Robertson) – 4:35 #"Don't Believe a Word" (Lynott) – 2:18 #"Fools Gold" (Lynott) – 3:51 #"Johnny the Fox Meets Jimmy the Weed" (Downey, Gorham, Lynott) – 3:43 #"Old Flame" (Lynott) – 3:10 #"Massacre" (Downey, Gorham, Lynott) – 3:01 #"Sweet Marie" (Gorham, Lynott) – 3:58 #"Boogie Woogie Dance" (Lynott) – 3:07 ===Remasteroidun version (2011) bonus-cd=== #"Don't Believe a Word" (remix) #"Johnny" (remix) #"Don't Believe a Word" (BBC Sessions 11/10/1976) #"Johnny the Fox Meets Jimmy the Weed" (BBC Sessions 11/10/1976) #"Fools Gold" (BBC Sessions 11/10/1976) #"Johnny" (BBC Sessions 11/10/1976) #"Fool's Gold" (instrumentaali) #"Johnny the Fox Meets Jimmy the Weed" (instrumentaali - laajennettu versio) #"Rocky" (instrumentaali) #"Massacre" (instrumentaali) #"Scott's Tune" == Muusikot == *Phil Lynott - basso, laulu, akustinen kitara *Brian Robertson - kitara *Scott Gorham - kitara *Brian Downey - rummut, perkussiot *Fiachra Trench - jousisovitukset, basso *Phil Collins - perkussiot *Kim Beacon - taustalaulu Luokka:Vuoden 1976 albumit Luokka:Thin Lizzyn albumit
Opaskoirakoulu

Opaskoirakoulu on Vantaan Itä-Hakkilassa toimiva oppilaitos, jossa koulutetaan opaskoiria näkövammaisten käyttöön. Se on suurin kolmesta Suomessa toimivasta, opaskoiria tuottavasta koirakoulusta. Opaskoirakoulu on Näkövammaisten Keskusliitto ry:n alainen yksikkö. Koulutuksen lisäksi Opaskoirakoulu myös kasvattaa koiria. Koulua johtaa Riitta Liimatainen. ==Historia== Opaskoirien koulutus oli tarkoitus aloittaa Suomessa 1939, mutta talvisodan syttyminen sekoitti suunnitelmat. Ruotsista lahjoitettiin 1940 sotasokeille viisi koulutuksensa aloittanutta koiraa, joiden mukana tuli kouluttaja Lars Svartengren. Koulutuksesta vastasi aluksi Hämeenlinnassa sijaitseva sotakoirakoulu. Koulutuksen rahoitti pitkään Suomen Punainen Risti. Espoon Mäkkylään valmistui 1947 opaskoirakoulu, ja tuolloin koulutuksesta vastasivat Sotasokeat ry ja Sotainvalidien Veljesliitto. Vuonna 1976 vastuu toiminnasta siirtyi Opaskoirasäätiölle. Näkövammaisten Keskusliiton otettua vastuun alkoi uuden koulun suunnittelu. Koulu valmistui 1987 Vantaan Itä-Hakkilaan. ==Koirat== Koulu kasvattaa lähes kaikki koirat itse, mutta jonkin verran ostetaan koiria muilta kasvattajilta.Kasvatus, viitattu 30.9.2010 Koulu saa joskus myös pentulahjoituksia. Yleisin opaskoirarotu on labradorinnoutaja, joita oli vuoteen 1998 mennessä koulutettu 686. Seuraavaksi yleisimmät ovat saksanpaimenkoira 489, rottweiler 62 ja kultainennoutaja 10.Opaskoirien kasvatus 1960-luvulle saksanpaimenkoirat olivat kasvatuksessa enemmistönä, mutta viime ajat kasvatuksen pääpaino on ollut labradorinnoutajassa, joka on myös koulun oman Opas-kennelnimen rotu. Pentuja syntyy vuosittain noin 50.Opas-kennel ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * ===Kirjallisuutta=== * Juha Herttuainen, Opaskoirat, Opaskoirayhdistys, 1998 Luokka:Näkövammaisuus Luokka:Vantaan oppilaitokset Luokka:Koirien koulutus Luokka:Itä-Hakkila
Hanhijoki (joki Alastarolla)

Hanhijoki on 15 kilometriä pitkä joki Satakunnassa ja Varsinais-Suomessa. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueeseen ja se on Loimijoen vasemmanpuolinen sivujoki. Hanhijoen suu sijaitsee 38 kilometriä ylävirtaan Loimijoen suulta. Hanhijoen valuma-alue on pinta-alaltaan 92 neliökilometriä ja se on valuma-alueensa laskujoki. Hanhijoen valuma-alue ulottuu Loimaan Alastaron ja Oripään alueille. == Valuma-alueen kuvailua == Joki yhtyy Loimijokeen Alastaron Mälläisissä, missä Loimijoen jokilaakso on tasainen eikä vietä yhtään. Joella onkin siellä meanderoiva kulku, kun se laskee alhaalla savitasangolla. Yläjuoksulla Hanhijoki on käynyt läpi perkauksia ja oikaisuja viljelyn laajentuessa ylempänä oleville soilla. Hanhijoen pääuoma on 7,7 kilometriä pitkä ja sen yläpäähän yhtyy kaksi erisuuruista sivuhaaraa. Vasemmalta Hanhijokeen yhtyy Virtaoja, jonka valuma- alueen pinta-ala on 21 neliökilometriä. Se saa vetensä pääasiassa Virttaankangasta reunustavilta soilta. Sivutessaan Himaistenrahkaa jokihaaran nimeksi tulee Sepänoja, joka saa alkunsa Virttaan kylästä, jonka takaa osa vesistä virtaa. Oikealta yhtyvää haaraa voisi pitää pääuomana, koska sen valuma-alueen pinta-ala on 46 neliökilometriä. Se virtaa Polvarin, Hanisaaren ja Hanhijoen kylien kautta kiertäen Himaistenrahkan sen eteläpuolelta. Aivan joen latvoilla Myllykylässä sijaitsee Myllylähde. Tätä lähdettä tai lampea voi pitää myös Hanhijoen lähteenä ja sen olemassaolo selittää suuren osan valuma- alueen 0,03 % järvisyydestä. Hanisaaren kohdalla siihen yhtyy etelästä Paratusojan ja Uitonojan sivuhaarat, joiden yhteinen valuma-alueen pinta-ala on 14 km². == Historia == Jokea on perattu useaan otteeseen, johon on ainakin neljä kertaa saatu lupa. Jo vuonna 1795 haki Jacob Ericsson Heikkilän talosta lupaa Hanhijoen perkaukseen. Samoin on vuonna 1824 oli jätetty kaksikin hakemusta saada perata Hanhijoen uomaa. Hakijoina olivat väljästi ilmaistuna ensimmäisessä tilanomistajat ja toisessa loimaalaiset. Päätökset on tehty kuukauden välein, joten kummankin hakemuksen sisältö on ollut päättäjien tiedossa ja perkauksia on tehty kahdella eri porukalla. Lähes 70 vuotta myöhemmin hakivat Axel Nyberg ja kumppanit lupaa perata Hanhijoenpuroa. Myönteinen päätös asiasta saatiin vuonna 1894 ja myöhemmin sitten tutkittiin Hanhijoen ja Virtsanojan perkauksen vaikutuksia. Paikalliset nimet Järvisuo ja Lammi viittaavat siihen, että paikalla olisi ollut järvi, joka on sittemmin kuivatettu pois. Tähän viittaavat myös viittaukset paikalliseen muistitietoon, vaikka järven nimeä ei pystytäkään mainitsemaan. Tästä on jäänyt arkistoihin hakemus vuodelta 1863, jossa pyydettiin lupa suorittaa järvenlasku ja Hanhijoen perkaus. Jos nämä kaksi asiaa liittyivät toisiinsa, tässä voisi olla kyseessä Hanhijärven laskeminen. Järvenlaskun hakijoita olivat läheisen Männistönkylän asukkaat, jotka olivat valtuuttaneet J. Nummelinin hakemaan lupaa omasta puolestansa. ==Lähteet== Luokka:Suomen joet Luokka:Loimaan luonto Luokka:Alastaro Luokka:Oripään luonto Luokka:Loimijoen alaosan alue
Bad Reputation

Bad Reputation on Thin Lizzyn studioalbumi vuodelta 1977. Kuten kansikuva kertoo, albumi tehtiin pääosin kolmimiehisenä (Phil Lynott, Brian Downey, Scott Gorham) Brian Robertsonin oltua sivussa yhtyeen toiminnasta. Robertson palasi yhtyeeseen nauhoitusten loppuvaiheessa ja soittaa kansitietojen mukaan kolmella kappaleella. Albumin tuotti yhdysvaltalainen, muun muassa Marc Bolanin ja David Bowien kanssa työskennellyt Tony Visconti. Singlenä julkaistu ”Dancing in the Moonlight (It’s Caught Me in Its Spotlight)” nousi Britannian singlelistalla sijalle 14. Myös itse albumi menestyi hyvin nousten 4. sijalle saman maan albumilistalla. == Kappaleet == == Muusikot == *Phil Lynott – basso, laulu, huuliharppu, jousisovitukset *Brian Downey – rummut, perkussiot *Scott Gorham – kitara *Brian Robertson – kitara, efektit, kosketinsoittimet (kpl. 3,6 ja 8) *Mary Hopkin-Visconti – taustalaulu (kpl. 9) *John Helliwell – saksofoni, klarinetti Luokka:Vuoden 1977 albumit Luokka:Thin Lizzyn albumit
Dame N’Doye

Dame N’Doye (s. 21. helmikuuta 1985 Thiès, Senegal) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa englantilaista Hull Cityä ja on pelipaikaltaan hyökkääjä. == Seurajoukkueura == N’Doye aloitti ammattilaisuransa kotimaansa ASC Jeanne d'Arcista vuonna 2003. Hän pelasi joukkueessa kolme kautta, jonka jälkeen hän siirtyi Al-Saddin kautta Académica Coimbraan. Hyvin sujuneen kauden jälkeen portugalilaisseurassa, N’Doye teki sopimuksen kreikkalaisjätti Panathinaikosin kanssa. Hänestä maksettiin 800 000 siirtokorvaus. 12\. tammikuuta 2009 hän siirtyi tanskalaisseura Kööpenhaminaan arviolta noin 2 miljoonan euron siirtokorvauksella. Hän teki joukkueen kanssa 4½-vuotisen sopimuksen.Dame N´Doye til F.C. Copenhagen FCK. Viitattu 1.10.2010. FCK byder på skarpskytte Ekstra Bladet. Viitattu 1.10.2010. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * N'Doyen esittely FC Kööpenhaminan kotisivustolla Luokka:Senegalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ukulele Orchestra of Great Britain

The Ukulele Orchestra of Great Britain (UOGB) on brittiläinen kahdeksanhenkinen ukulele-orkesteri. Orkesteri soittaa ukulelesovituksia erilaisista musiikkilajityypeistä. Se on toiminut vuodesta 1985 esiintyen useissa kansainvälisissä konserttisaleissa sekä televisio- ja radioasemilla. Yhtyeen nykyiset jäsenet ovat: Dave Suich, Peter Brooke Turner, Hester Goodman, George Hinchliffe, Richie Williams, Kitty Lux, Will Grove-White ja Jonty Bankes. Jäsenet soittavat erikokoisia ukuleleja aina bassoukulelesta pieniin ja korkeaäänisiin ukuleleihin saakka, vaihdellen soittimia eri numeroihin sovitusten mukaan. Kaikki jäsenet laulavat, osa myös viheltää ja tuottaa muutoinkin erikoisefektejä. ==Historia== UOGB perustettiin aluksi hauskanpidon merkeissä vuonna 1985. Ensimmäinen esiintyminen myytiin loppuun nopeasti ja orkesteri on esiintynyt siitä lähtien säännöllisesti. Ensimmäinen pitkäsoittolevy julkaistiin vuonna 1988 BBC:n kustantamana. Se levytettiin WOMAD-festivaaleilla ja levytys tapahtui BBC:n radioäänityksen pohjalta. Nykyinen kokoonpano on soittanut yhdessä alusta saakka ja sitä pidetään jopa eräänlaisena kansallisena instituutiona. UOGB on antanut tuhansia, usein loppuunmyytyjä, konsertteja ympäri maailman - Britanniassa, Saksassa, Ruotsissa, Suomessa, Puolassa, Ranskassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Uudessa- Seelannissa ja Japanissa. Yhtye vieraili Suomessa Tampere-talossa 25. huhtikuuta 2010. Yhtyeen kanssa yhteistyötä tehneitä artisteja ja muita tahoja ovat muun muassa Madness, David Arnold, The British Film Institute, The Ministry of Sound, Yusuf Islam sekä The Kaiser Chiefs. ==Vaikutus== UOGB on saanut vuosien myötä lukuisia jäljittelijöitä ja monissa kaupungeissa on nykyisin toimivia ukulele-orkestereita. Orkesterin toiminnan pohjalta on puhuttu jopa eräänlaisesta ukukelen uudelleen elpymisestä maailmanlaajuisenakin ilmiönä. Yhtyeen musiikkia on käytetty elokuvissa, näytelmissä ja mainoksissa. ==Diskografia== ===Studioalbumit=== *The Ukulele Variations - 1988, Disque Ethnique (LP); CBS/Sony (CD) *Hearts of Oak - 1990, CBS/Sony (CD) *A Fist Full of Ukuleles - 1994, Sony (CD) *Pluck - 1998, Tachyon Records (CD) *The Secret of Life - 2004, Longman Records (CD) *Miss Dy-na-mi-tee - 2005, Longman Records (CD single) *Precious Little - 2007, UOGB (CD) *Christmas with the Ukulele Orchestra of Great Britain - 2008, UOGB (CD) *(Ever Such) Pretty Girls – 2015, UOGB (CD) *The Only Album By The Ukulele Orchestra You Will Ever Need Volume Three – 2019, UOGB (CD) ===Livealbumit=== * Live in London #1 - 2008, UOGB (CD) * Live in London #2 - 2009, UOGB (CD) * Still Live – 2011, UOGB (CD) * Uke-Werk – 2013, UOGB (CD) * The Keeper – 2016, UOGB (CD) ===Compilations=== *Top Notch - 2001, UOGB (CD) ===DVDs=== *Anarchy in the Ukulele - 2005, UOGB (DVD) *Prom Night - Live at the Royal Albert Hall - BBC Proms 2009 - 2009, UOGB (DVD) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Yhtyeen Suomen vierailun yhteydessä tehty Ilta-sanomien haastatteluvideo 26.4.2010 Luokka:Brittiläiset yhtyeet
Dick Ebersol

Duncan "Dick" Ebersol (s. 1947 Torrington, Connecticut) on yhdysvaltalainen televisiotuottaja ja -johtaja. Hän aloitti televisiouransa ABC:llä, jolta siirtyi NBC:lle vuonna 1974. Ebersol oli muun muassa käynnistämässä Saturday Night Live -komediasarjaa, jonka tuottajaksi hän palasi 1980-luvun alussa. Vuonna 1989 Ebersol nimitettiin NBC Sportsin toimitusjohtajaksi ja NBC Newsin varatoimitusjohtajaksi. Ebersolin puoliso on näyttelijä Susan Saint James. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat Luokka:NBC Universal Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Made in England (Elton Johnin albumi)

Made in England on Elton Johnin kahdeskymmenesviides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. == Kappaleet == Kaikki kappaleet kirjoittanut Elton John ja Bernie Taupin. == Kokoonpano == *Elton John – laulu, piano, koskettimet, harmoni, taustalaulu *Guy Babylon – koskettimet, ohjelmointi, taustalaulu *Bob Birch – basso, taustalaulu *Teddy Borowiecki – huuliharppu *Paul Brennan – huilu *Paul Buckmaster – orkesteri, sovitukset *Paul Carrack – Hammond-urut *Ray Cooper – lyömäsoittimet *Dermont Crehan – viulu *Davey Johnstone – kitara, mandoliini, banjo, taustalaulu *Charlie Morgan – rummut == Aiheesta muualla == *Elton Johnin virallinen sivusto *Elton Johnin diskografia Luokka:Elton Johnin albumit Luokka:Vuoden 1995 albumit
Lloydminsterin lentoasema

Lloydminsterin lentoasema (, ) on Lloydminsterin lähellä, Albertan provinssissa sijaitseva lentoasema. Lentoasema sijaitsee noin 5 kilometriä luoteeseen Lloydminsteristä. Vuonna 2009 Lloydminsterin lentoasemalle suoritettiin 13 278 laskeutumista ja nousua. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Lentoyhtiö Kohteet Central Mountain Air Calgary == Historia == kaupungin ensimmäinen lentokenttä sijaitsi Saskatchewanin puolella, 62. streetin itäpäässä. Se valmistui vuonna 1950 ja kiitotie oli sorapintainen 1067 metriä pitkä sekä 23 metriä leveä. Lentoasemalle lensi Canadian Pacific Airlines. Uusi lentoasema rakennettiin vuonna 1981 sen nykyiselle paikalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Arrival & Departures * Lloydminster Airport www.airports-worldwide.com Luokka:Albertan lentoasemat
Saksalaisten sotilaiden hautausmaa (Rovaniemi)

Saksalaisten sotilaiden hautausmaa on Rovaniemellä 1963 käyttöön otettu toisen maailmansodan aikana Pohjois-Suomen rintamilla kaatuneiden saksalaisten sotilaiden hautausmaa. Alueelle on haudattu 2 683 saksalaissotilasta.Pajula, Eero: Saksalaisten sotilaiden hautausmaa/Norvajärvi, 2010 Hautausmaa-alue on kooltaan 1,5 hehtaaria ja se sijaitsee Norvajärvellä Rovaniemen kaupungin pohjoispuolella. Suomen valtio luovutti vuonna 1959 saksalaisen Volksbund Deutsche Kriegsgräberfürsorge -järjestön käyttöön 1,5 hehtaarin maa-alueen Lapin rintamalla kaatuneiden saksalaisten sotilaiden hautausmaan perustamiseksi. Käyttöoikeus luovutettiin korvauksetta niin pitkäksi aikaa kuin alueita käytetään mainittuun tarkoitukseen. Myöhemmin valtio luovutti maapohjan Rovaniemen seurakunnan omistukseen maa-alueen käyttöehtojen pysyessä samoina.Saksalaisten viimeinen leposija täyttää 50 vuotta, Yle 22.5.2013. Viitattu 27.1.2015. Järjestö vastasi hautausmaan perustamisesta ja vainajien kokoamisesta sekä rakennutti paikalle mausoleumin. Sen suunnitteli saksalainen arkkitehti Otto Kindt ja se on rakennettu Vehmaan punaisesta graniitista. Hautausmaa vihittiin käyttöön vuonna 1963. Järjestö huolehti hautausmaan hoidosta.Hallituksen esitys eduskunnalle HE 142/1999. Finlex - Valtion säädöstietopankki 2012 Pienessä, karun yksinkertaisessa luonnonkivistä rakennetussa mausoleumissa vierailee yhä runsaasti matkailijoita, vuosittain noin 10 000. ==Katso myös== *Saksalaisten sotilaiden hautausmaa, Vantaa. Hautausmaalle on koottu kaatuneet saksalaiset Etelä-Suomesta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Der Deutsche Soldatenfriedhof *Tietokanta, josta voi nimellä etsiä saksalaisille sotilashautausmaille haudattuja vainajia. * Visit Rovaniemi: Saksalaisten sotilaiden hautausmaa *Saksalaisten hautausmaa Norvajärvellä Rovaniemellä, Lapin Kansa (YouTube) * Kuvia Norvajärven hautausmaalta Luokka:Rovaniemen hautausmaat Luokka:Saksalaisjoukot Suomessa 1940–1945 Luokka:Lapin sota
Verkkoapila

Verkkoapila on suomalainen poliittinen verkkolehti, jota tuottaa Suomen Keskustan omistama yhtiö. Verkkoapilan päätoimittaja on Juha Määttä.http://www.suomenmaa.fi/yhteystiedot/index.html Verkkoapila perustettiin Suomenmaan rinnalle puoluetta, tai tarkemmin sen puoluetoimistoa lähellä olevaksi julkaisuksi. Verkkoapila ja Suomenmaa yhdistyivät vuonna 2010 yhteiseksi kokonaisuudeksi.http://www.vihrealanka.fi/uutiset/suomenmaa-s%C3%B6i-verkkoapilan Puoluesihteeri Jarmo Korhosen vaihduttua Timo Laaniseen on julkaisun asema tullut epävakaammaksi. Verkkoapilan päätoimittaja Tuomas Koivuniemi siirtyi elokuussa 2010 Kauhajoen Kunnallislehden päätoimittajaksi.http://mediaviikko.fi/aiheet/media/uutinen/verkkoapilan- paatoimittaja-erosi-lehden-rahoitus-vaakalaudalla.html Verkkoapilan toiminta päättyi silloisessa muodossaan saman vuoden lopussa. Suurimpana syynä taloudelliset ongelmat, sillä verottaja karhusi lehteä rahoittaneelta Apollon Verkkopalveluilta puolta miljoonaa euroa.http://mediaviikko.fi/kategoriat/epressi/uutinen/maksamatta-jatetyt- verot-kaatoivat-keskustan-verkkolehden.html ==Päätoimittajat== *Pentti Manninen *Tuomas Koivuniemi *Juha Määttä == Katso myös== *Verkkouutiset == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Verkkoapilan kotisivut Luokka:Suomen Keskustan lehdet Luokka:Verkkojulkaisut Luokka:Suomalaiset verkkosivustot
Matkusjoki (joki Vampulassa)

Matkusjoki on 11 kilometriä pitkä joki Satakunnassa. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueeseen ja se on Loimijoen läntinen sivujoki. Matkusjoki yhtyy Loimijokeen 27 kilometriä ylävirtaan sen suistosta. Sen valuma-alueen pinta-ala on 66,56 neliökilometriä tai 64,63 neliökilometriä ja se ulottuu Säkylässä Köyliön ja Huittisissa Vampulan alueille. Joki virtaa lähinnä peltojen halki eikä siihen laske järviä. == Valuma-alueen kuvailua == Matkusjoen suisto sijaitsee noin kaksi kilometriä pohjoiseen Vampulan kirkosta. Joki alajuoksulla meanderoiva, mutta sen latvoilla uomat ovat suoristettuja ja syvennettyjä. Joki on 4,8 kilometrin matkalla yli 5 metriä leveä, eikä sen alajuoksulla 7 kilometrin matkalla ole merkittäviä sivuojia ennen Haaranojaa ja Vähäjokea. Siellä joki haarautuu sivujokeen, joka kerää suuren Matkussuon turvetuotantoalueen sadevedet. Sen valuma-alueen pinta-ala on 20 neliökilometriä. Toinen haara jatkaa pääuoman suuntaan ja sen valuma- alueen pinta-ala on 35 neliökilometriä. Sen latvat sijaitsevat Vuorenmaalla, jossa jokeen virtaa pelto-ojien lisäksi Kakkurinsuon vedet. Valuma-aluetta rajaavat etelässä Säkylänharju ja Virttaankangas, ja niistä on peräisin osa virtaaman vesistä. Pohjoisessa alue rajautuu Kakkurinsuohon ja Matkussuohon. Joki virtaa Haaranojalla Säkylän ja Huittisten välisen kuntanrajan yli. Kantatie 41 ylittää joen lähellä sen suuta ja yhdystie 2101 aivan sen suussa. == Historia == Vuonna 1856 julkaistussa Kalmbergin kartastossa ei näkynyt valuma-alueella järviä, joita olisi voinut kuivattaa, ja alueen pellot on ilmeisesti raivattu alueen soista. Kartassa joen suuhun oli merkitty kylä ”Matkusjoki by, joka oli saanut nimensä joen mukaan. == Lähteet == Luokka:Huittisten joet Luokka:Vampula Luokka:Loimijoen alaosan alue
Jouni Grönroos

Jouni Grönroos (s. 11. helmikuuta 1967) on suomalainen koripallovalmentaja ja -vaikuttaja, joka toimii kesästä 2018 lähtien Korisliigassa pelaavan Korihaiden henkilöstö- ja talousjohtajana. == Ura == Grönroos toimi Panttereiden organisaatiossa parikymmentä vuotta, kunnes siirtyi seuran edustusjoukkueen päävalmentajaksi kaudeksi 2000–2001. Seuraavan kauden hän toimi Torpan Poikien päävalmentajana ja valmensi seuran I-divisioonan kolmanneksi. Kaudet 2002–2005 Grönroos toimi Kouvojen päävalmentajana. Kaudella 2003–2004 hän johdatti seuran Suomen-mestaruuteen saakka. Vuonna 2005 hän siirtyi KTP:n päävalmentajaksi, mutta toimi päävalmentajana vain kymmenen ottelua, joista joukkue voitti yhden. Paluun valmentajaksi Grönroos teki kauden 2008–2009 aikana Porvoon Tarmossa. Grönroos valmensi eri pätkissä Tarmoa vuosina 2009–2014. Grönroos siirtyi heinäkuussa 2016 forssalaisen FoKoPon päävalmentajaksi. Toukokuussa 2017 Grönroos teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen FoKoPon kanssa. Elokuussa 2018 Grönroos nimitettiin Korisliigassa pelaavan uusikaupunkilaisen Korihaiden henkilöstö- ja talousjohtajaksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset koripallovalmentajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matkusjoki

Matkusjoki on usean joen nimi Suomessa, ja paikoin nimi on siirtynyt myös asutusnimeksi. Se voi viitata muiden muassa seuraaviin: * Matkusjoki, Valtimonjoen sivujoki Valtimolla * Matkusjoki, Loimijoen sivujoki Vampulassa Huittisissa * Matkusjoki, kylä Vampulassa Huittisissa
Ypäjoki

Ypäjoki on 11 kilometriä pitkä joki Kanta-Hämeessä Ypäjällä ja Varsinais- Suomessa Loimaalla. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma- alueeseen, ja se on Loimijoen pohjoinen sivujoki. Ypäjoki yhtyy Kokemäenjoen sivujokeen Loimijokeen 76 kilometriä tämän suun yläpuolella. Ypäjoen valuma- alueen pinta-ala on 59 km² ja sen järvisyys on 0,03 %. Luontaisia järviä on vain yksi: Äijälammi. == Valuma-alueen kuvailu == Joen valuma-alueen vesistöjä ja sivuhaaroja on helpompi kuvailla lähtemällä liikkeelle joen suusta ja etenemällä sitten yläjuoksulle päin. Joki saa alkunsa Ypäjän Ypäjänkylästä, jonka historiallinen kylätontti on joen rannalla, ja virtaa pääosin Ypäjänkylän alueella kunnes laskee Loimijokeen Loimaan Kauhanojalla. Ensimmäinen sivuhaara yhtyy Ypäjokeen nimettömän lammen tai joen laajentuman kohdalla 3,6 kilometriä Loimijoelta. Sivujoki on nimeltään Haaranoja, jonka valuma-alueen pinta-ala on 22 km². Haaranoja on neljä kilometriä pitkä ja saa alkunsa Ypäjän taajaman pohjoispuolelta Kartanonkylästä, josta se virtaa Vaivaskoskenojan nimisenä. Haaranojan toinen haara on Rääsänoja. Haaranoja on voimakkaasti perattu ja oiottu, mutta alajuoksulla se meanderoi selvästi. Ylängöllä Äijälamminsuolla sijaitsee Jokioisten kunnan puolella sijaitsee Äijälammi, jonka sadevedet kulkeutuvat laskuojattomana Isorahkan läpi kohti etelää, missä Haaranoja ja sen sivuhaara Letkunoja kuljettavat ne Ypäjokeen. Katinhännän tienoilla Ypäjoki haarautuu ensimmäisen kerran voimakkaasti. Vasemmalta yhtyy pääuomaan ensin Lautakatonoja ja oikealta yhtyy sitten Korvenoja. Ylempänä pääuoma kulkee Ypäjänkylän kautta puolen hehtaarin kokoisen lammen läpi. Lampeen laskee kaksi ojaa. Vasemmalta laskee oja Kolinsuon ja Jokioisten kunnan rajan suunnalta kaksi toisiinsa yhtyvää ojaa ja oikealta laskee Hauenkuononoja. == Muuta == Yhdystie 2812 ylittää joen kahdesti. ==Lähteet== Luokka:Suomen joet Luokka:Ypäjän luonto Luokka:Loimaan luonto Luokka:Loimaan kunta Luokka:Loimijoen yläosan alue
Varndean College

Varndean College on Brighton ja Hoven kaupungissa sijaitseva oppilaitos yli 16-vuotiaille opiskelijoille. Vuonna 1884 perustettu oppilaitos toimi alun perin secondary schoolina poikien kouluna ja muutti nykyiselle paikalleen vuonna 1932. Se sai myöhemmin grammar schoolin aseman. Vuodesta 1972 kouluun on otettu myös tyttöjä. Varndean College sijaitsee samalla kampuksella Balfourin ala-asteen ja esikoulun, sekä Dorothy Stringer High School ja Varndean School -oppilaitosten kanssa. == Tunnettuja opiskelijoita == * Bobby Barry, muusikko * Tommy Fraser, jalkapalloilija * Darren Freeman, jalkapalloilija * Lucy Griffiths, näyttelijä * Natasha Kaplinsky, televisiojuontaja * Russell Martin, jalkapalloilija * Lisa Francesca Nand, toimittaja * Rebecca Stephens, muusikko == Aiheesta muualla == *Varndean Collegen nettisivut Luokka:Brittiläiset oppilaitokset Luokka:Brighton and Hoven koulutus
Aarne Rapp

__NOTOC__ Aarne Aleksander Rapp (13. toukokuuta 1897 Helsinki – 13. joulukuuta 1939 Forssa) oli suomalainen taidemaalari, piirtäjä ja kirjailija.Kuolinilmoitus, Uusi Suomi, 16.12.1939, nro 339, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 19.10.2024 Rapp opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1913–1917 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1917–1919. Hän osallistui Suomen Taiteilijain vuosinäyttelyihin vuosien 1919 ja 1928 välillä. Hän työskenteli puolustuslaitoksen palveluksessa piirtäjänä. Rappin vanhemmat olivat taidemaalari Alex Rapp ja Anette Ollila. Rapp oli naimisissa Lilly Elisabeth Manseliuksen kanssa. Aarne Rappin veli Eino Rapp oli myös taidemaalari. == Kirjallista tuotantoa == * Kunnian kulkurit. Gummerus 1922 * Ruhtinatar. Gummerus 1924 * Ympyrä avautuu : romaani. Gummerus 1938 (nimellä Aarne Rappi) == Lähteet == * * Aarne Rapp, Suomen kuvataiteilijat-verkkomatrikkeli ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Aarne Rapp : Satamatunnelmia, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 16.11.1930, nro 46, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Kuolleitten valtakunnassa. Suomen Kuvalehdelle kirj. ja valok. Aarne Rapp, Suomen Kuvalehti, 29.11.1930, nro 48, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Beyond Good and Evil

Beyond Good and Evil voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Hyvän ja pahan tuolla puolen, Friedrich Nietzschen filosofinen teos vuodelta 1886 * Beyond Good & Evil (videopeli), toimintaseikkailupeli vuodelta 2003 * Beyond Good and Evil, neliosainen jakso X-Men-piirrossarjassa * Beyond Good and Evil (The Cultin albumi) * "Beyond Good and Evil", kappale At the Gatesin levyltä With Fear I Kiss the Burning Darkness * Hyvän ja pahan tuolla puolen, (Beyond Good and Evil) Liliana Cavanin elokuva vuodelta 1977
BGE

BGE voi tarkoittaa seuraavia asioita: *Battleground Europe, toiseen maailmansotaan pohjautuva MMOFPS *Baltimore Gas and Electric *Beyond Good & Evil, Michel Ancelin luoma videopelisarja **Beyond Good & Evil (videopeli) **Beyond Good & Evil 2, julkaisematon jatko-osa *Blender Game Engine, sisäänrakennettu pelimoottori Blenderissä *Bord Gáis Éireann, *Bridge Airlines, jonka symboli on BGE *Busch Gardens Europe, teemapuisto Williamsburgissa, Virginiassa
Brighton Hove & Sussex Sixth Form College

Brighton Hove & Sussex Sixth Form College (BHASVIC) on Brighton ja Hoven kaupungissa sijaitseva lukio 16-18-vuotiaille. Oppilaitos perustettiin vuonna 1975. Brighton Hove & Sussex Sixth Form College koostuu kolmesta rakennuksesta, joista vanhin on päärakennus, missä on halli ja suuri kirjasto, Open Learning Centre (OLC). College House on erillinen rakennus, missä on luokkahuoneita, kielikeskus ja medianmuokkauskalusto. Uusin rakennus, Sports Centre, koostuu kahdesta luokkahuoneesta, liikuntahallista ja kahvilasta. Oppilaitokseen kuuluu myös joitakin pienempiä rakennuksia, kuten kanttiini ja ruokala, tilapäisiä luokkahuoneita sekä uusi Student Services Centre, mikä koostuu terveydenhuollon toimistosta ja oppilashuoltotiloista. Vuonna 1914 rakennus määrättiin luovutettavaksi sotilassairaalaksi vähän oppikoulun avaamisen jälkeen. Ammattikorkeakoulussa on vielä nykyäänkin merkkejä sairaalasta. == Opiskelu == Suurin osa koulun noin 1660 opiskelijasta suorittaa A-tason tutkintoa. Muut oppilaat ovat jakautuneet yksivuotisiin tutkintoihin, pääasiassa Vocational Intermediate level ja GCSE -ohjelmiin. Noin 60% opiskelijoista on Brighton & Hovesta ja yli 40 opiskelijaa Ison- Britannian ulkopuolelta. Vuonna 2008 noin 70% A-tason tutkinnon suorittaneista opiskelijoista jatkoi loppututkintoon yliopistossa tai aloitti erikoislinjan tutkinnon. * Vuonna 2006 97.4% läpäisi A-tason tutkinnon, josta 53.5% sai A:n tai B:n. * Vuonna 2008 98.9% läpäisi A-tason tutkinnon, josta 59.7% sai A:n tai B:n. Brighton Hove & Sussex Sixth Form College sai johtotähti-aseman heinäkuussa 2008. Johtotähti on julkinen tunnustus jatkokoulutuspaikoille erinomaisuudesta ja innovaatiosta. == Aiheesta muualla == *Brighton Hove & Sussex Sixth Form Collegen nettisivut Luokka:Brittiläiset oppilaitokset Luokka:Brighton and Hoven koulutus
Ilajankosken harkkohytti

Ilajankosken harkkohytti ja kankirautapaja toimi Ilomantsissa 1836–1847. Ruukin rakennukset sijaitsivat Ilajanjärvestä Luovejärveen virtaavan Ilajanjoen Ilajankosken rannalla. Ruukin paikalla sijaitsi alkuaan luutnantti Elias Dahlströmin ja hänen poikansa kersantti Elias Dahlströmin rakennuttama harkkohytti joka käytti lähiseudun järvistä kerättyä järvimalmia. Vuonna 1837 Ilajan ruukin osti Nils Ludvig Arppe joka teki siellä uudistuksia 1840-luvulla. Arppe lopetti ruukin toiminnan 1847 koska järvimalmin ja puuhiilen saannissa oli sinne hankalaa. Ruukista on säilynyt voimakanavan jäänteitä sekä myllyn raunio kosken länsirannalla. Lisäksi kosken molemmilta rannoilta löytyy vanhoja kuona- ja slagikasoja. Ruukin paikka on noin 300 metrin päässä valtakunnanrajasta. == Lähteet == * Muinaisjäännösrekisteri : Ilajankosken harkkohytti Luokka:Suomen ruukit Luokka:Ilomantsin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen entiset rakennukset ja rakennelmat
Jimmy McCulloch

James 'Jimmy' McCulloch (4. kesäkuuta 1953 Glasgow – 27. syyskuuta 1979 Lontoo) oli skotlantilaissyntyinen kitaristi. Hän liittyi 11-vuotiaana kotikaupungissaan soittaneeseen The Jaygars -yhtyeeseen. Vuonna 1966 yhtye muutti nimekseen One In a Million ja muutti Lontooseen. Yhtye teki CBS Recordsille singlen Use Your Imagination/Hold on, joka julkaistiin tammikuussa 1967. One In a Million sai runsaasti esiintymistilaisuuksia eri puolilla Lontoota, ja McCullochin raju kitarointi konserteissa sekä seuraavalla singlellä Fredereek Hernando/Double Sight herätti huomiota.David Wells - 100 Greatest Psychedelic Records Diamond Publishing s.120 2005 ISSN 1746 8051 Yhtye piti yksityisopettajaa McCullochia varten kun taas täysi-ikäisyyttä vaativat klubit katsoivat asian läpi sormien. McCulloch soitti tähän aikaan monien uraansa aloittavien muusikoiden mm. tulevan Free-yhtyeen jäsenen Simon Kirken kanssa. One In a Millionin single No Smokes jäi julkaisematta mutta päätyi BBC:n lastenohjelmaan Clangers Yhtye esiintyi mm. The Whon konserttien avaajana. Laajalle yleisölle McCulloch tuli tunnetuksi Thunderclap Newman -yhtyeessä. Se ei aluksi ollut oikea yhtye, vaan Pete Townshendin studioon kokoama ryhmä. Rumpali-laulaja John "Speedy" Keene oli säveltänyt laulun "Something in the Air" ja kärtti tilaisuutta levyttää se The Whon perustamalle Track-yhtiölle. Singlestä tuli yllättävästi ykköshitti Isossa-Britanniassa heinäkuussa 1969Jake Nyman Onnenpäivät 2 1995 s.210 ISBN 951-31-0573-3 nousten listalle myös Yhdysvalloissa. Yhtyeeseen otettiin lisämuusikoita esiintymisiä varten, mutta yhtye ei onnistunut konserteissa. Hittiä ei myöskään osattu hyödyntää ja yhtye hajosi 1970 tehtyään albumin Hollywood Dream.The New Rolling Stone Encyclopedia of Rock 'n' Roll s.1003 1995 ISBN 0-684-81044-1 McCulloch muodosti oman yhtyeen Bent Frame, jonka jälkeen hän soitti John Mayallin Bluesbreakers - kokoonpanossa.David Wells Tämän jälkeen hän liittyi Stone the Crows -yhtyeeseen tapaturmassa menehtyneen Les Harveyn tilalle. Hän soittaa vuoden 1972 albumilla 'Ontinuous Performance. Yhtyeen hajottua 1973 McCulloch liittyi Paul McCartneyn Wings-yhtyeeseen jolle hän myös sävelsi kappaleita. Hän oli yhtyeessä vuoteen 1977. Erottuaan siitä hän kokosi lyhytaikaisia kokoonpanoja joiden kanssa hän teki useita levytyksiä. McCulloch löydettiin 1979 kuolleena asunnostaan Lontoon Maida Valesta. Olosuhteet olivat epäselvät, mutta hänen tiedettiin käyttäneen heroiinia.NME Rock'n'Roll Years s.330 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset kitaristit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Kärkelän kuparisulatto

Kärkelän kuparisulatto toimi 1766–1882 entisten kuntien Kiskon, nykyään Salon kaupunkia, ja Karjalohjan, nykyään Lohjan kaupunkia, alueella Sikajärvestä Kurkelanjärveen laskevan Saukon- eli Kärkelänjoen varrella Kärkelänkosken rannalla. Kuntaraja kulki ja kulkee ruukin alueen lävitse. Sulaton perusti 1766 kauppaneuvos Robert Finlay käsittelemään noin viiden kilometrin päässä sijainneen Orijärven kaivoksen tuottamaa kuparimalmia.http://www.rky.fi/read/asp/r_kohde_det.aspx?KOHDE_ID=4985 Sulaton työntekijät tulivat Ruotsista ja aluksi myös sulaton valmistama raakakupari vietiin Avestaan Ruotsiin. Sulaton toiminnan päätyttyä Kärkelä oli Fiskarsin ruukin ulkokartano jossa harjoitettiin maanviljelyä ja karjataloutta. Kärkelänkosken varrella oli jo vanhastaan toiminut saha ja vuonna 1911 koskeen valmistui voimalaitos joka tuotti sähköä 1907 uudelleen avatulle Orijärven kaivokselle. Sulaton rakennuksista on säilynyt hirsirakenteinen 1800-luvun alussa rakennettu paja kosken pohjoisrannalla. Lähistöllä on myös kolmen pasutushuoneen perustukset sekä 1960-luvulla puretun myllyn kivijalka. Kosken rannalla olleen entisen kuparihytin kivijalan päälle rakennettiin myöhemmin kookas mylly- ja puimalarakennus joka sortui talvella 2009–2010. Alueelta löytyy myös vanhoja slagikasoja. Ruukin koillispuolella Sahakoskella on säilynyt muutamia työväenasuntoja sekä sahalaitoksen rauniot. Kärkelän ruukinkartano maatalousrakennuksineen on säilynyt. Valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi arvioidun Kärkelän ruukkiyhdyskunnan rakennukset ulottuvat myös Karjalohjan Kärkelän kylän puolelle. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomen ruukit Luokka:Salon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Salon historia Luokka:Karjalohja Luokka:Kisko Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Suomen entiset rakennukset ja rakennelmat
Maanviljelysneuvos

Maanviljelysneuvos () on suomalainen arvonimi, joka on ollut käytössä jo suuriruhtinaskunnan ajalla. Nykyään se on tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettava vero on joko . Arvonimi myönnettiin Suomessa ensi kerran vuonna 1861 tilanomistaja Evert Rotkirchille. Autonomian aikana se ehdittiin myöntää 39 suomalaiselle.Autonomian ajan neuvokset 1809-1917 Talouselämän vaikuttajat. Biografiakeskus. Itsenäisyyden aikana se on kevääseen 2014 mennessä myönnetty 244 henkilölle. Lisäksi vuonna 1918 myönnettiin yksi vastaava maatalousneuvoksen arvonimi agronomi Alexander Wasastjernalle. ==Merkittäviä maanviljelysneuvoksia== *Ernsti Alajoki *Alexander Aminoff *Edvard Björkenheim *Kusti Eskola *Wolmar af Heurlin *Marja Kallio *Viljami Kalliokoski *Einari Karvetti *Jacob Kavaleff *Kauno Kleemola *Juho Koivisto *Alfred Kordelin *Niilo Kosola *Jalo Lahdensuo *Heimo Linna *Evert Malm *Matti Mattila *Sigurd Mattsson *H. G. Paloheimo *Klaus Pentti *Heikki Perho *Mauno Pohjonen *Onni Rantasalo *Toivo Saloranta *Raimo Tammilehto *Taisto Tähkämaa *Taavi Vilhula *Ilkka Yliluoma *Lauri Äijö ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset arvonimet Luokka:Suomen maatalous
Robesonin kanaali

Robesonin kanaali (; tai Robersonkanalen) on Grönlannin ja Kanadan pohjoisimman saaren Ellesmerensaaren välissä sijaitseva salmi. Se on Naresinsalmen pohjoisin osa. Kanaalin leveys on 18–29 kilometriä ja pituus pohjoissuunnassa noin 80 kilometriä. Robesonin kanaali liittyy etelässä Hall Basiniin ja salmen muiden osien kautta Baffininlahteen, pohjoisessa taas suoraan Pohjoisen jäämeren Lincolninereen. Koska Naresinsalmi on Kansainvälisen hydrografisen järjestön (IHO) (1953) merialueiden rajalinjausten mukaan Baffininlahden pohjoisosan nimitys, voi Robesonin kanaalia tarkastella myös Baffininlahden merialueen pohjoisimpana osa-alueena. Kanaali on kesäisin auki merenkululle lyhyen ajan. Tutkimusretkeilijä Charles F. Hall onnistui saavuttamaan aluksellaan sijainnin 82°11′ pohjoista leveyttä ja 61° läntistä pituutta suotuisten jääolojen vallitessa kesäkaudella 1871. Nänen jälkeensä monet muut retkikunnat ovat purjehtineet Robesonin kanavaa pitkin. Salmi nimettiin vuonna 1879 Yhdysvaltain tutkimusmatkailijan, myöhemmän laivastoministerin George Robesonin mukaan. Salmen pohjoislinja sijaitsee Ellesmerensaaren koillisrannan Alertin, maailman pohjoisinta vakituisesti asutun paikan lähellä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Opslag nr. 5. Geologiske kort 1:2 500 000, udsnit 5. Nares stræde. Kane Bassin. Ellesmere island eli Tanskan GEUSin geologinen kartta (1:2 500 000) Naresinsalmen alueesta, myös Robesonin kanaali merkitty (De Nationale Geologiske Undergørelser for Danmark og Grønland -karttasarja) (geus.dk) Luokka:Grönlannin salmet Luokka:Nunavutin salmet Luokka:Grönlannin ja Kanadan raja
Kimingin ruukki

Kimingin ruukki oli Karstulassa Kimingin kylässä vuosina 1839–1897 toiminut ruukki. Ruukin harkkohytti sijaitsi Kiminginjärvestä Pääjärveen laskevan Kiminginjoen Pitkäkosken rannalla. Ruukin perusti 1839 Kimingi Blästerverks Bolag -niminen yhtiö jossa oli osakkaina virkamiehiä ja vaasalaisia kauppiaita. Alkuaikojen merkittävimpiä omistajia olivat Gustaf Adolf Wasastjerna ja hänen sukunsa, jotka omistivat myös Seinäjoen Östermyran ruukin. Järvi- ja suomalmia käyttänyt harkkohytti valmistui 1844. Jo ennen nälkävuosia ruukki valmisti enimmillään 175 000 kg harkkorautaa sekä noin 30 000 kg takkirautaa. Ruukki työllisti välittömästi kymmeniä ihmisiä, pääasiassa paikkakuntalaisia. Ammattimiehiä saatiin Kokkolasta ja sen lähiympäristöstä ja osa Ruotsista. Katovuosina rautaruukki oli pelastamassa seudun asukkaita kaikkein pahimmalta hädältä, sillä ruukin toiminta oli vilkkaimmilaan 1860- ja 1870-luvulla. Tällöin ruukin kannattavuus oli myös parhainta. Vuonna 1882 ruukin ostivat kauppiaat Johan Parviainen ja Albert Rosenlund jotka uudistivat ruukin laitokset kokonaan ja rakensivat myös tervauuneja ruukin yhteyteen. Raudanvalmistuksen päätyttyä 1897 ruukin entisessä vasarapajassa toimi luujauhotehdas ja myöhemmin entisen ruukin alueella toimi tiilitehdas, saha ja mylly. Teollinen toiminta päättyi viimeisen myllyn paloon 1966. Entisen ruukin paikalla on säilynyt sillan osana ruukin padon hirsiarkkuja, sulkuluukkuja ja rantavallin tukimuuria. Harkkohyteistä ja kankivasarapajasta on jäljellä perustukset, ja hytin lähistöllä on jäljellä vanhoja kuonakasoja. Vanha voimakanava on myös säilynyt. Kosken itärannalta löytyy mylly- ja saharakennusten kivijalkoja. Kimingin ruukin vanha voima-akseli on sijoitettu Karstulan kotiseutumuseoon. Ruukinkartanona toimineella Kalmulehdon tilalla on säilynyt vanhoja ruukin aikaisia talousrakennuksia, mutta tilan päärakennus on palanut jo 1933. == Lähteet == * Kallio, Reino, Vanhan Saarijärven historia. Jyväskylä 1972, s. 417–420. * Muinaisjäännösrekisteri : Kimingin harkkohytti * Karstulan kulttuuriympäristö Luokka:Suomen ruukit Luokka:Suomen entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Karstulan rakennukset ja rakennelmat