EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Paul Eriksson (jääkäri)

Paul Eriksson (31. tammikuuta 1896 Kokkola – 13. heinäkuuta 1959) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat Titus Eriksson ja Tekla Huldén. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Olga Augusta Söderströmin kanssa.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Eriksson kävi kuusi luokkaa Kokkolan yhteiskoulua. Viipurin upseerikokelaskurssin hän suoritti vuosina 1918 ja 1919, sotilaspedagogisen kurssin hän suoritti vuonna 1925. Eriksson oli ammatiltaan konttoristi. ==Jääkäriaika== Eriksson liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 4. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin 53 muun miehen kera 2. lokakuuta 1917 perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon.Suomen jääkärit II 1933: 1161. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. ==Suomen sisällissota== :Katso myös: Suomen sisällissota Eriksson saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 5. Jääkärirykmentin 15. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, jonka mukana otti osaa taisteluihin Karjalankannaksella. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Sisällissodan jälkeen Eriksson palveli edelleen 5. Jääkärirykmentissä, jonka nimi muuttui ensin Kuopion jalkaväkirykmentti n:o 4:ksi ja sittemmin Tampereen rykmentiksi. Hän toimi rykmentin 3. pataljoonan adjutanttina. Rykmentin tiedotusupseeriksi hänet määrättiin 1. maaliskuuta 1919 ja edelleen 1. kesäkuuta 1919 alkaen 8. komppaniaan nuoremmaksi upseeriksi. Kipinälennätinlaitokseen hänet komennettiin 7. huhtikuuta 1920, josta hänet määrättiin 10. heinäkuuta 1920 päälliköksi Radiokouluun. Santahaminan radioaseman päälliköksi hänet nimitettiin 28. joulukuuta 1921 ja edelleen 1. syyskuuta 1922 Radiojoukkojen talouspäälliköksi ja takaisin Santahaminan radioaseman päälliköksi hän palasi 1. lokakuuta 1924. Radiopataljoonan 2. komppanian päälliköksi hänet siirrettiin 1. toukokuuta 1925, jossa tehtävässä hän oli kunnes erosi vakinaisesta palveluksesta 28. toukokuuta 1926. Sotilasuran jälkeen hän toimi 15. lokakuuta 1926 alkaen Sähkö oy A. E. G:n palveluksessa Helsingissä. ==Talvi- ja jatkosota== Talvisotaan Eriksson osallistui viestiupseerina JR 11:ssä, osallistuen taisteluihin Länsi- Kannaksella. Jatkosotaan hän osallistui Rannikkopatterin viestikomentajana, josta hän siirtyi jo vuonna 1941 takaisin Sähkö Oy A E G:n palvelukseen, missä toimi aina vuoteen 1953 asti, jolloin astui Kafarek Oy:n palvelukseen. Vuonna 1957 hän siirtyi toiminimi Effoxin palvelukseen, jonka palveluksessa oli aina kuolemaansa asti. Hänet on haudattu Helsinkiin. == Lähteet == * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. * ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Sofía Bekatórou

Sofía Bekatórou ( s. 26. joulukuuta 1977) on kreikkalainen purjehtija ja olympiavoittaja- ja pronssimitalisti. Vuonna 2004 Bekatórou voitti kultaa Ateenan olympialaisissa 470-jollan luokassa yhdessä parinsa Aimilía Tsoulfán kanssa. Pekingissä 2008 Bekatórou kipparoi venekuntansa yngling-luokassa pronssille. Bekatóroun miehistöön kuuluivat Sofía Papadopoúlou ja Virginía Kravarióti. ==Lähteet== Luokka:Kreikkalaiset olympiavoittajat Luokka:Kreikkalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Urška Žolnir

Urška Žolnir (s. 9. lokakuuta 1981 Žalec) on slovenialainen judoka. Žolnir voitti 63 kilon sarjassa olympiakultaa Lontoossa 2012 ja pronssia Ateenassa 2004. Hän on voittanut samassa painoluokassa myös MM-pronssia Kairossa vuonna 2005 ja Pariisissa 2011. Euroopan-mestaruuskisoissa Žolnir on saavuttanut kultaa vuonna 2009, hopeaa 2007 sekä pronssia 2008 ja 2011. Junioreiden EM- kilpailuissa hän voitti kultaa 61 kg:n sarjassa 1997 ja 63 kg:n sarjassa 1999. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on yhdeksän turnausvoittoa, kahdeksan kakkossijaa ja yhdeksän kolmossijaa. Masters-/GP-/Grand Slam -kilpailuissa hänellä on neljä voittoa, kaksi kakkossijaa ja kaksi kolmossijaa. Žolnir valittiin vuonna 2012 Slovenian Vuoden urheilijaksi, jonka hän jakoi jääkiekkoilija Anže Kopitarin kanssa. == Lähteet == *Profiili JudoInside.com === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *Databaseolympics.com Luokka:Slovenialaiset judokat Luokka:Slovenialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Michael Anthony (nyrkkeilijä)

Michael Parris, paremmin tunnettu nimellä Michael Anthony (s. 4. lokakuuta 1957 Georgetown) on guyanalainen entinen nyrkkeilijä ja maansa ainoa olympiamitalisti. Hän voitti pronssia Moskovan olympialaisissa 1980 alle 54-kiloisten sarjasta. Luokka:Guyanalaiset nyrkkeilijät Luokka:Guyanalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Julius Kärnä

Julius Einari Kärnä (17. kesäkuuta 1895 Nivala – 31. lokakuuta 1977 Oulu) oli suomalainen jääkärimajuri ja talouspäällikkö. Kärnän vanhemmat olivat vahtimestari Juho Kärnä ja Tilda Finnilä. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Amalia Finnilän kanssa.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 Kärnä on haudattu Oulun hautausmaalle Intiöön. ==Opinnot== Kärnä kävi viisi luokkaa Raahen yhteiskoulua ja Raahen Porvari- ja Kauppakoulun. ==Jääkäriaika== Puutavara-alalla toiminut raahelainen Kärnä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 23. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa, josta hänet siirrettiin sairautensa takia pataljoonan täydennysjoukkoon 17. tammikuuta 1917. Takaisin pioneerikomppaniaan hän siirtyi 20. toukokuuta 1917. Pioneerikomppaniasta hänet siirrettiin pataljoonan 4. komppaniaan 23. syyskuuta 1917. Hän osallistui sotakoulun B-kurssille Libaussa vuonna 1917. ==Suomen sisällissota== Kärnä astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 vänrikiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 3. jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 17. maaliskuuta 1918 adjutantiksi 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonaan, missä joukko-osastossa otti osaa taisteluihin Säiniöllä ja Viipurissa. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Sisällissodan jälkeen Kärnä palveli 6. Jääkärirykmentissä ja siitä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:ssa, jonka nimi muuttui ensin Kajaanin sissipataljoonaksi ja myöhemmin Pohjanmaan jääkäripataljoonaksi. Hän toimi pataljoonassa ensin adjutanttina ja 26. toukokuuta 1919 lähtien 1. komppanian päällikkönä. Armeijasta hän erosi 17. syyskuuta 1919 ja toimi sen jälkeen Raahe oy:n konttoristina ja konttorinhoitajana vuosina 1919–1923 ja Uleå oy:n tarveaineiden ostajana vuosina 1923–1926. Oulun seudun piirimielisairaalan taloudenhoitajana hän toimi 11. toukokuuta 1926 alkaen ja aina vuoteen 1961 saakka. ==Talvi- ja jatkosota== Talvisotaan Kärnä osallistui Erillinen Pataljoona 21:n komentajana ja oli mukana taisteluissa Uuraassa, Viipurinlahdella ja Tervajoella. Jatkosotaan hän osallistui III Armeijakunnan esikunnassa toimistopäällikkönä ja komendanttina ja oli mukana taisteluissa Taivalkoskella. ==Luottamustoimet== Kärnä oli Oulun reserviupseerikerhon perustajia, kerhon puheenjohtaja ja kunniajäsen vuodesta 1948 alkaen. Hän on toiminut Oulun kaupunginvaltuustossa ja seurakunnan kirkkohallintokunnassa. Hän oli myös Jääkäriliiton Oulun alaosaston puheenjohtaja. == Lähteet == * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. * Sivu 31 ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Oulun kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkue

thumb|"Bafana Bafana" Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkue eli "Bafana Bafana" ( on Etelä-Afrikan tasavaltaa kansainvälisesti edustava jalkapallomaajoukkue. Sitä hallinnoi Etelä-Afrikan jalkapalloliitto. FIFA erotti joukkueen apartheidin aikana, mutta se on jälleen toiminut 1990-luvun alusta. Vuonna 1996 se voitti omalla maallaan pelatut Afrikan-mestaruuskilpailut. MM-kisoihin se selvisi ensimmäistä kertaa vuonna 1998 jolloin se hävisi Ranskalle, pelasi tasapelit Tanskaa ja Saudi-Arabiaa vastaan ja jäi alkulohkoon. Neljä vuotta myöhemmin vuonna 2002 se voitti Slovenian, pelasi tasan Paraguayta vastaan ja hävisi viimeisessä kamppailussa Espanjalle. Lopulta se putosi jatkosta tehtyjen maalien perusteella (Paraguaylla 6, Etelä-Afrikalla 5). Vuonna 2010 Etelä-Afrikka toimi maailmanmestaruuskilpailujen isäntäjoukkueena. Kotikisoissa joukkue pelasi tasan Meksikon kanssa, hävisi Uruguaylle ja voitti Ranskan. Isännät jäivät kuitenkin alkulohkoon huonomman maalieron turvin (Meksikolla 3-2, Etelä-Afrikalla 3-5). Etelä-Afrikan päävalmentajaksi otettiin vuonna 2008 Joel Santana. Kotikisoihin valmistuminen sujui kehnosti ja liitto sai lopulta lokakuussa 2009 tarpeekseen ja erotti Santanan päävalmentajan tehtävistä.MM-isäntä riensi paniikkinappulalle www.mtv3.fi. Viitattu 20.10.2009. Lopulta maata MM-kisoissa valmensi Carlos Alberto ParreiraParreira palaa Etelä-Afrikan valmentajaksi, joka valmensi Etelä-Afrikkaa myös noin vuoden ajan vuosina 2007-2008Etelä-Afrikan päävalmentaja erosi. Joukkueen eniten otteluita pelannut pelaaja on Aaron Mokoena; eniten maaleja on tehnyt Benni McCarthy. == Maailmanmestaruuskilpailut == *1930–1962 - Ei osallistunut *1966–1990 - FIFA:n esti osallistumisen apartheidin takia *1994 - Ei selviytynyt karsinnoista *1998 - Ensimmäinen kierros *2002 - Ensimmäinen kierros *2006 - Ei selviytynyt karsinnoista *2010 - Ensimmäinen kierros *2014 - Ei selviytynyt karsinnoista *2018 - Ei selviytynyt karsinnoista == Afrikan- mestaruuskilpailut == * 1957–1992 – CAF esti osallistumisen apartheidin takia * 1994 – Ei selvinnyt karsinnoista * 1996 - Mestaruus * 1998 - Hopeaa * 2000 - Pronssia * 2002 - Puolivälierät * 2004 – 1. kierros * 2006 – 1. kierros * 2008 – 1. kierros * 2010 – Ei selviytynyt karsinnoista * 2012 – Ei selviytynyt karsinnoista * 2013 – Puolivälierät * 2015 – 1. kierros * 2017 – Ei selviytynyt karsinnoista * 2019 – Puolivälierät == Entisiä valmentajia == * Augusto Palacios (1992–1994) * Philippe Troussier (1998) * Carlos Queiroz (2000–2002) * Stuart Baxter (2004–2005, 2017–2019) * Carlos Alberto Parreira (2007–2008, 2009–2010) * Joel Santana (2008–2009) * Gordon Igesund (2012–2014) * Molefi Ntseki (2019–2021) == Lähteet == Maajoukkue Luokka:Jalkapallomaajoukkueet
Aaron Mokoena

Aaron Mokoena (s. 25. marraskuuta 1980 Johannesburg) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija. Hän pelasi ammattilaisena Saksassa, Hollannissa, Belgiassa ja Englannissa kesään 2012 asti ja sen jälkeen vielä yhden kauden Etelä- Afrikassa. Hän lopetti uransa kesällä 2013 Mokoena pelasi kansainvälisellä urallaan 107 ottelua Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkueessa ja teki niissä yhden maalin. Hän on kaikkien aikojen eniten otteluita maansa maajoukkueessa pelannut pelaaja. Hän osallistui joukkueen mukana myös vuoden 2002 maailmanmestaruuskilpailuihin, joissa hän pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua alusta loppuun. == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tero Pennanen

Tero Juhani Pennanen (s. Espoo) on suomalainen kosketinsoittaja. Hän on soittanut Maija Vilkkumaan ja Anna Erikssonin yhtyeissä sekä myös mm. Johanna Kurkelan vuonna 2005 ilmestyneellä Hetki hiljaa -levyllä ja Erinin keikoilla. Musiikkiuran ohella Tero tunnetaan myös sisustusarkkitehtina ja äänisuunnittelijana. Äänisuunnittelua on tehnyt jonkin verran elokuville mutta nykyään tekee äänisuunnittelua oman yrityksen Vilu Designin kautta. Lisäksi Tero on tehnyt yhteistyötä viulisti Kukka Lehdon kanssa sekä duona että Pauanne-yhtyeen nimissä. Televisiossa Teroon on voitu törmätä sekä muusikkona muun muassa Kingissä ja Bumtsibum-ohjelman toisessa versiossa että vuodesta 2018 alkaen tuomarina Suomen kaunein koti -ohjelmassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Studio Tero Pennanen Facebookissa * Tero Pennasen kotisivut Luokka:Suomalaiset kosketinsoittajat Luokka:Suomalaiset äänisuunnittelijat Luokka:Suomalaiset sisustusarkkitehdit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Mike di Meglio

Mike di Meglio (s. 17. tammikuuta 1988 Toulouse) on ranskalainen ratamoottoripyöräilijä. Kaudella 2008 hän ajoi Derbi-moottoripyörällä suomalaisessa Ajo Motosport -tallissa sveitsiläisen Dominique Aegerterin tallikaverina MotoGP:n 125cc-luokassa. Di Meglio aloitti MotoGP:ssä kaudella 2003. Ensimmäiset viisi kautta, vuoteen 2007, hän ajoi vaihtelevalla menestyksellä italialaisissa ja ranskalaisissa talleissa. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksena hän saavutti heinäkuussa 2005 Britannian GP:ssä missä hän sijoittui toiseksi. Voittoon hän ajoi ensimmäistä kertaa lokakuussa samana vuonna Turkissa. Kaudeksi 2008 hän teki sopimuksen Ajo Motorsportin kanssa. Hän varmisti luokan mestaruuden kolmanneksi viimeisessä kilpailussa Australiassa otettuaan kauden neljännen voittonsa. ==Aiheesta muualla== *Esittely MotoGP:n sivuilla Luokka:Ranskalaiset ratamoottoripyöräilijät Luokka:Ratamoottoripyöräilyn maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johann Nepomuk Mälzel

Johann Nepomuk Mälzel (15. elokuuta 1772 – 21. heinäkuuta 1838) oli saksalainen keksijä, insinööri ja viihdyttäjä. Hänet tunnetaan parhaiten metronomin valmistuksesta, useista musiikkikoneista sekä Turkkilaiseen kohdistuvasta tutkimuksestaan. ==Elämä ja työ== Mälzel syntyi Regensburgissa, Saksassa. Hänen isänsä rakensi urkuja työkseen. Mälzel hankki tutkinnon musiikista ja muutti Wieniin vuonna 1792. Siellä hän keksi panharmonikonin. Vuonna 1813 Mälzel tapasi Beethovenin ja taivutteli tämän kirjoittamaan hänelle sävellyksen. Miehet riitaantuivat myöhemmin sävellyksen takia. He kiistelivät siitä, kumpi omistaa kappaleen. Mälzel rakensi myös itsestään soivan trumpetin ja puhuvan nuken, joka pystyi liikuttamaan silmiään. Vuonna 1815 Mälzel rakensi ja patentoi kannettavan metronomin, joka tunnetaan nykyään Mälzelin metronomina. Mälzel käytti keksinnössään useita Dietrich Nikolaus Winkelin muutamaa vuotta aikaisemmin keksimää ideaa. ==Shakkikone== Wolfgang von Kempelenin kuoltua Mälzel osti itselleen tämän rakentaman näennäisesti shakkia pelaavan Turkkilaisen. Mälzel jatkoi esiintymisiä Turkkilaisen kanssa ja lisäsi siihen muutamia parannuksia. ==Lähteet== *Maelzel's Chess Player *A short biography of Mälzel Luokka:Saksalaiset keksijät Luokka:Vuonna 1772 syntyneet Luokka:Vuonna 1838 kuolleet
Pyjamabanaanit

Pyjamabanaanit () on australialainen lastenohjelma, jota on esitetty vuodesta 1992 alkaen. Sarja kertoo pyjamaan pukeutuneista banaaneista B1 ja B2 sekä heidän ystävistään. Sarjaa on Suomessa esitetty MTV3-kanavalla 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa Huomenta Suomi -aamuohjelman yhteydessä. Pyjamabanaanien dubbauksesta vastasi PVP-Voice. == Suomenkieliset ääninäyttelijät == * kääntäjä: Teija Perttilä * laulujen sanoitukset: Minna Tasanto * tunnuslaulun sanoitus ja sarjan äänitys: Jukka Teittinen / Sun Studio Luokka:1990-luvun lastenohjelmat Luokka:Australialaiset televisiosarjat Luokka:ABC:n televisio-ohjelmat (Australia)
Abu Dhabin kansainvälinen lentoasema

Abu Dhabin kansainvälinen lentoasema (virallisesti Abu Dhabi International Airport, ) on Abu Dhabissa, Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa sijaitseva lentoasema. Lentoasemalla on yksi kiitotie ja asema sijaitsee 27 metrin korkeudessa meren pinnasta. Lentoaseman kautta kulki vuonna 2002 3 986 665 ihmistä. Asema toimii myös Etihad Airwaysin solmukohtana. == Lentoyhtiöt == Luettelo yhtiöistä, jotka liikennöivät Abu Dhabin kansainväliselle lentoasemalle. *Air France *Air India *Air Seychelles *Biman Bangladesh *Britannia Cargo *British Airways *China Airlines *Egyptair *Etihad Airways *Finnair *Gulf Air *Iran Aseman Airlines *Kish Air *KLM *Kuwait Airways *Lufthansa *MEA *Pakistan Int´l *Qatar Airways *Royal Jordanian *Saudi Arabian *Shaheen Air International *Singapore Airlines Cargo *Srilankan Cargo *Sudan Airways *Turkish Airlines *Turkmenistan *Yemenia == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Abu Dhabi International Airportin virallinen kotisivu *World Aero Data *Azworldairports.com Luokka:Arabiemiraattien lentoasemat Luokka:Abu Dhabin rakennukset ja rakennelmat
Niko Kokko

Niko Kokko (s. 18. huhtikuuta 1972 Laukaa) on suomalainen basisti ja pasunisti. Kokko aloitti pianotunnit, kun hän oli seitsemän vuotta. Vuoden päästä hän lopetti pianonsoiton, kun hän rupesi soittamaan pasuunaa. Ensimmäisen bassonsa hän sai rippilahjaksi. Lapsena hän on myös laulanut koulun kuorossa. Hän valmistui ylioppilaaksi Kuopion Musiikkilukiosta.Kuopion Yhteiskoulun musiikkilukion entisiä oppilaita Kokko on soittanut bassoa ja laulanut taustoja Maija Vilkkumaan yhtyeessäMaija Vilkkumaan bändi vuodesta 1999 asti. Hän soittaa myös Teleksin ja Kaija Koon yhtyeissä. Kokko on soittanut myös 1N-yhtyeessä ja esim. Jonna Tervomaan levyillä Neljä seinää ja Viivalla. Hän soitti Jean S -yhtyeen riveissä pasuunaa, lauloi taustoja ja hieman tanssahtelikin UIT:n Ilon kautta! -revyyssä 2011 (yhtyeen tapaan nimettynä: Niko S. Kokko).Ilon kautta! -kausiesite, s. 19 (UIT Hakaniemen musiikkiteatteri) Kokkoa ovat innoittaneet monet suuret basistit kuten Neil Murray, Doug Pinnick ja Geddy Lee. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Suomalaiset pasunistit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tinkiminen

thumb|Tinkimistä vaatekaupassa Indonesiassa Tinkiminen on toimintaa, jossa ostaja ja myyjä neuvottelevat myytävän esineen tai palvelun hinnasta. Joissain maissa tinkiminen on tavallista, mutta esimerkiksi länsimaissa on siirrytty entistä enemmän kiinteisiin hintoihin ja tinkiminen on vähentynyt. Länsimaissa yleisintä tinkiminen lienee yleisintä kalliiden tuotteiden kaupassa kuten asunnot ja moottoriajoneuvothttp://www.tuulilasi.fi/artikkelit/miltei-joka- toinen-pitaa-tinkimisesta. Tinkimistä harrastetaan yleisesti myös epämuodollisessa kaupassa, esimerkiksi kirpputoreilla, ja pitkäaikaisia sopimuksia, esimerkiksi sähkösopimuksia, solmittaessa. == Lähteet == Luokka:Kauppa
Jan Pethman

Jan Tapio Pethman (s. Helsinki) on suomalainen rumpali. Hän on soittanut rumpuja muun muassa Maija Vilkkumaan yhtyeessä sekä lyömäsoittimia Ultra Brassa. Muita kokoonpanoja ovat olleet Chicken Grass, Daddy Giljoteen, Eternal Erection, Hypnomen sekä Niko Ahvosen ja Saara Soisalon yhtyeet. Pethman aloitti soittamisen 6-vuotiaana pianolla, jota hän jatkoi muutaman vuoden. Teini-iässä hän soitti kitaraa, syntetisaattoria ja rumpuja ja kaksikymmentävuotiaana hän siirtyi soittamaan vain rumpuja. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset rumpalit Luokka:Ultra Bran jäsenet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Ferrari 125 F1

Ferrari 125 F1 on Ferrarin vuosina 1950-1952 käyttämä Formula 1 -auto. ==Formula 1 -tulokset== (lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja asteriski (*) nopeinta kierrosta) Vuosi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 Pisteet 1950 Ferrari Ferrari 125 F1 V12 / GBR MON IND SWI BEL FRA ITA rowspan="6" 13 Peter Whitehead Ei osall. Ei osall. 3 7 Luigi Villoresi Kesk. Kesk. 6 Alberto Ascari 2 Kesk. Raymond Sommer 4 Giovanni Bracco Ei osall. 1951 Ferrari Ferrari 125 F1 V12 SWI IND BEL FRA GBR GER ITA SPA rowspan="2" 0 Peter Whitehead Kesk. Kesk. 1952 Ferrari Ferrari 125 F1 V12 SWI IND BEL FRA GBR GER NET ITA rowspan="2" 0 Peter Whitehead 10 Kars. Luokka:Ferrarin Formula 1 -autot pl:Ferrari 159 S
Väinö Lankinen

Väinö Vilho Lankinen (käytti Saksassa nimeä Langen), (24. heinäkuuta 1893 Ilomantsi – 25. kesäkuuta 1926) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettaja Juho Lankinen ja Maria Kohonen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Anna Vatasen kanssa.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Hän kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun suomalaisesta lyseosta vuonna 1912 ja liittyi Karjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1912 - 1914. ==Jääkäriaika== Hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois- Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 55 muun miehen kanssa 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan ja 21. joulukuuta 1915 alkaen hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 4. joulukuuta 1916 ja komennettiin erikoistehtäviin Suomeen. ==Suomen sisällissota== Suomessa hän toimi kansakoulunopettajana Tuupovaaralla, mistä hän siirtyi sisällissodan alkaessa Joensuuhun ja muodosti siellä ”Lankisen lentävät”-nimisen tilapäisen osaston, joka 23. maaliskuuta 1918 palautti järjestyksen Lieksaan. Lieksasta palattuaan hän muodosti Lankisen komppanian (Savon rintamalla myöh. Karjalan komppania), joka lähetettiin avuksi Savoon ja otti osaa Mäntyharjun ja Varkauden valtauksiin. Hän lähti Savosta palattuaan pohjoiskarjalaisen komppanian päällikkönä Karjalan rintamalle, jossa osallistui Mälkölän ja Valkjärven taisteluihin. Hän haavoittui 10. maaliskuuta 1918 Valkjärvellä ja joutui hoidettavaksi Kiviniemen sairaalaan. Sairaalasta ja toipumislomaltaan hän palasi 6. huhtikuuta 1918 ja sijoitettiin päälliköksi 4. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan l. komppaniaan ja otti osaa kaakkoisrajalla käytyihin taisteluihin. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Sisällissodan jälkeen hän toimi 2. komppanian päällikkönä 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 4:ssä, jonka nimi muuttui ensin Jääkäripataljoona n:o 2:ksi ja sitten Pohjolan jääkäripataljoonaksi. Hänet siirrettiin Sortavalan rajavartioryhmään 2. lokakuuta 1918, jossa hän toimi 2. pataljoonan komentajana, josta hänet komennettiin 2. huhtikuuta 1919 Keski-Suomen rykmenttiin aluksi 4. komppanian päälliköksi ja 20. heinäkuuta 1920 alkaen 2. pataljoonan komentajaksi ja 9. kesäkuuta 1923 alkaen rykmentin talouspäälliköksi sekä 17. syyskuuta 1924 alkaen Savon jääkärirykmenttiin 1. pataljoonan komentajaksi. == Lähteet == * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Emil Rutanen

Emil Rutanen (7. helmikuuta 1895 Saarijärvi – 9. elokuuta 1939) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Erkki Rutanen ja Amanda Rasila. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Maija Amanda Toivosen kanssa.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Hän kävi kansakoulun ja seitsemännen luokan yksityisesti Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1928. Hän suoritti Haminan taistelukoulun vuonna 1918 ja Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin vuonna 1929 sekä Sotakorkeakoulun yleinen osaston vuosina 1930–1932. ==Jääkäriaika== Tämä Saarijärveläinen kauppa-apulainen liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 10. syyskuuta 1916 ja sijoitettiin pataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. ==Suomen sisällissota== Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 varavääpeliksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan vääpeliksi 3. Jääkärirykmentin 7.Jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, Aittolahdessa, Lyykylässä, Mannikkalassa ja Talissa. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Sisällissodan jälkeen hän palveli edelleen 3. Jääkärirykmentissä, jonka nimi muuttui ensin Savon jääkärirykmentti n:o 3:ksi ja myöhemmin Uudenmaan rykmentiksi. Hän toimi joukkueenjohtajana, 2. pataljoonan adjutanttina ja 23. joulukuuta 1918 lähtien komppanianpäällikkönä eri komppanioissa. Hänet siirrettiin 30. toukokuuta 1932 1. pataljoonan komentajaksi Pohjois-Savon rykmenttiin, josta hänet komennettiin 1. heinäkuuta 1933 yleisesikuntaupseeriksi Jyväskylän sotilaspiirin esikuntaan ja edelleen 24. huhtikuuta 1934 toimistoupseeriksi Yleisesikuntaan ja 1. heinäkuuta 1934 alkaen yleisesikuntaupseeriksi Helsingin sotilaspiirin esikuntaan. ==Luottamustehtävät== Hän toimi Uudenmaan rykmentin kunnianeuvoston jäsenenä vuonna 1929 ja varajäsenenä vuonna 1930 sekä Uudenmaan sotilasläänin kunnianeuvoston varapuheenjohtajana vuonna 1935. == Lähteet == * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Hjalmar Bredenberg

Hjalmar Vilhelm Bredenberg (30. tammikuuta 1892 Bromarv – 31. lokakuuta 1918) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat tilallinen Johan Wilhelm Bredenberg ja Edla Johanna Pettersson.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Hän kirjoitti ylioppilaaksi Hangon ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1915 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. ==Jääkäriaika== Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 14. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. ==Suomen sisällissota== :Katso myös: Suomen sisällissota Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Suomen sisällissodassa hän osallistui taisteluihin Kalevankankaalla, jossa hän haavoittui pahasti 28. maaliskuuta 1918. Hänet siirrettiin hoidettavaksi Vaasassa sijaitsevaan etappisairaalaan, mutta hänen vaikeiden vammojen johdosta hänet siirrettiin Turun lääninsairaalaan, jossa tämä ensimmäisessä maailmansodassa kunnostautunut ja rautaristillä palkittu soturi lopulta menehtyi 31. lokakuuta 1918. Hänet on haudattu Hangon hautausmaalle. == Lähteet == * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Nuorisorangaistus

Nuorisorangaistus on Suomen rikoslakiin sisältyvä, erityinen 15-17-vuotiaille rikoksentekijöille suunnattu rangaistus. Tuomioistuin voi tuomita syyllisen nuorisorangaistukseen, jos sakko katsotaan riittämättömäksi ja ehdoton vankeus liian ankaraksi rangaistukseksi. Nuorisorangaistuksella pyritään edistämään nuoren rikoksentekijän sosiaalista selviytymistä ja ehkäisemään hänen syyllistymistään uusiin rikoksiin. Nuorisorangaistuksen pituus vaihtelee neljästä kuukaudesta yhteen vuoteen. Nuorisorangaistus koostuu valvonnasta, sosiaalista toimintakykyä edistävistä tehtävistä ja ohjelmista sekä työelämään että työhön perehtymisestä. Nuorisorangaistuksen toimeenpanosta vastaa Rikosseuraamuslaitos. Tuomitun valvojana toimii Rikosseuraamuslaitoksen virkamies. Vuosina 1997–2004 nuorisorangaistusta käytettiin keskimäärin 50–60 kertaa vuodessa. Rangaistusmuodon käyttöä on sen jälkeen vähennetty, ja vuonna 2015 sitä käytettiin vain 11 kertaa. Eniten nuorisorangaistuksia pantiin toimeen vuonna 1998, 86 tuomiota. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Nuorisorangaistus Rikosseuraamuslaitos Luokka:Rangaistusmenetelmät
Reino Karvonen

Reino Veikko Karvonen (20. marraskuuta 1932 Koivisto – 15. marraskuuta 2007) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hänen päämatkansa oli 3 000 metrin estejuoksu. Kaarinan Uraa, RU-38:aa ja Porvoon Urheilijoita edustanut Karvonen saavutti SM-pronssia 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 1955 edellään veljensä Pentti Karvonen sekä Sven Laine. Maaotteluissa hän edusti Suomea neljä kertaa: vuonna 1955 Tukholmassa Ruotsia vastaan sekä vuonna 1957 Tallinnassa Viroa, Helsingissä Unkaria ja Tukholmassa Ruotsia vastaan. Estejuoksuennätyksensä 8.54,0 hän juoksi vuonna 1959. Hän alitti yhdeksän minuutin rajan ensimmäisen kerran vuonna 1957 kaikkien aikojen viidentenä suomalaisena. Maastojuoksussa Karvonen saavutti SM-pronssia pitkällä matkalla vuonna 1958 ja syysmestaruuskilpailujen pitkällä matkalla vuonna 1954 (tuona vuonna järjestettiin kahdet SM-kilpailut, keväällä ja syksyllä). Porvoon Urheilijoiden riveissä hän voitti joukkuemestaruuden vuonna 1954 ja hopeaa vuonna 1955 (molemmat pitkällä matkalla) sekä RU-38:n edustajana joukkuehopeaa lyhyellä matkalla vuonna 1957 ja pitkällä matkalla vuonna 1958. Eräästä Tukholman katujuoksun voitosta hän sai erikoisen palkinnon: eturivin paikan nyrkkeilyn EM-otteluun Ingemar Johansson – Henry Cooper.Rantala et al., s. 978 __NOTOC__ ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 3 000 metriä: 8.29,2 * 5 000 metriä: 14.39,4 * 10 000 metriä: 30.57,4 * 3 000 metrin esteet: 8.54,0 ==Lähteet== * * * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset estejuoksijat Luokka:Suomalaiset maastojuoksijat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Gustaf Laaksonen

Gustaf Hjalmar Laaksonen (29. huhtikuuta 1896 Parainen – 21. tammikuuta 1975 Parainen)Dödsfall Jägarfältväbeln Gustaf Hjalmar Laaksonen, Åbo Underrättelser, 1975, No 18, sivu 6, julkaistu 28.1.1975 oli suomalainen jääkärivääpeli ja kalkinpolttaja.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 30.1.1975, HS Aikakone. Viitattu 17.8.2018. ==Opinnot== Laaksosen vanhemmat olivat maanviljelijä Gustaf Viktor Laaksonon ja Amanda Akander. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1945 Rauha Aleksandra Johanssonin kanssa. Hän kävi kansakoulun ja Haminan taistelukoulun vuonna 1918. ==Jääkäriaika== Tämä Paraisilta kotoisin oleva merimies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 21. syyskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. ==Suomen sisällissota== Hän saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) varavääpeliksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi Suomen sisällissotaan 4. jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, jonka mukana otti osaa taisteluihin Raudussa ja rajaseudulla. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Suomen sisällissodan jälkeen hän toimi joukkueenjohtajana edellä mainitusta joukko- osastosta muodostetun Jääkäripataljoona n:o 4:än 4. komppaniassa, jonka nimi muuttui ensin Jääkiiripataljoona n:o 2:ksi, sitten Pohjolan jääkäripataljoonaksi ja vihdoin Kajaanin sissipataljoonaksi. Armeijasta hän erosi 24. heinäkuuta 1919 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen. Hän toimi Ylöjärven suojeluskunnan paikallispäällikkönä 10. maaliskuuta 1921 saakka, Jonka jälkeen hän siirtyi Länsi-Teiskon suojeluskunnan harjoituspäälliköksi. Suojeluskunnasta hän erosi 1. kesäkuuta 1921. Gustaf Laaksonen lähti suojeluskunnasta erottuaan merille ja palasi sieltä Paraisille kalkkivuori oy:n palvelukseen 1. syyskuuta 1926. == Lähteet == * Jernström E: Jääkärit maailmansodassa. Sotateos oy: Helsinki 1933. * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Pär Zetterberg

Pär Zetterberg (s. 14. lokakuuta 1970 Falkenberg, Ruotsi) on entinen ruotsalainen jalkapalloilija. Zetterberg aloitti uransa kotikuntansa joukkueessa, Falkenbergs FF:ssä, mutta siirtyi vain seitsemän miesten pelin jälkeen ammattilaistasolle, belgialaiseen RSC Anderlechtiin. Hän oli seurauskollinen Anderlechtille, lukuun ottamatta visiittejä Charleroissa (1991-1993) ja Olympiakoksessa (2000-2003). Hänet on kahdesti valittu Belgian liigan vuoden pelaajaksi vuosina 1993 ja 1997 sekä Ruotsin vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1997. Zetterberg on myös voittanut sekä Belgian -että Kreikan liigan mestaruudet kolmasti. Uransa hän lopetti vuonna 2006. Ruotsin maajoukkuetta Zetterberg edusti urallaan 30 kertaa ja teki 6 maalia vuosien 1993-1999 aikana. Pelaajauransa jälkeen Zetterberg on toiminut Anderlechtissä kykyjenetsijänä. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Danny Boffin

Danny Boffin (s. 10. heinäkuuta 1965 Sint-Truiden, Belgia) on entinen belgialainen jalkapalloilija, joka oli pelipaikaltaan vasen laitalinkki. Hän edusti urallaan RFC de Liègeä, Anderlechtia, Metziä, Sint-Truidenia ja Standard Liègeä. Belgian maajoukkuetta Boffin edusti 53 kertaa ja teki yhden maalin. Hän edusti maataan kolmissa arvokisoissa, vuosien 1994, 1998 ja 2002 MM-kilpailuissa. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Garfield Todd

Reginald Stephen Garfield Todd (13. heinäkuuta 1908 – 13. lokakuuta 2002) oli Etelä-Rhodesian (nyk. Zimbabwe) pääministeri vuosina 1953–1958. Hän syntyi Uudessa-Seelannissa ja lähti Afrikkaan protestanttisena lähetyssaarnaajana vuonna 1934. Todd tuli valituksi siirtomaan parlamenttiin vuonna 1948. Hän tuli tunnetuksi tukemalla alueen mustan enemmistön oikeuksia muun muassa koulutuksen suhteen. Zimbabwen itsenäistyttyä hän istuikin vuosina 1980–1985 senaattorina. Todd joutui jo siirtomaa-aikana ongelmiin vastustettuaan valkoista hallitusta. Hän tuki aluksi Mugaben hallitusta, mutta alkoikin pian kritisoida sitä ja ajautui tyttärensä Judithin kanssa epäsuosioon. Vuonna 2002 Garfield Toddilta poistettiin Zimbabwen kansalaisuus. Hän kuoli Bulawayossa 94-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Zimbabwelaiset poliitikot Luokka:Rhodesian pääministerit Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Pyhä sota

Pyhä sota voi viitata seuraaviin: * uskonnollinen sota eli uskonsota, sota, jonka syyt ovat uskonnollisia * Delfoin amfiktyoniliiton jäsenten käymiä sotia antiikin Kreikassa: ** ensimmäinen pyhä sota (595–585 eaa.) ** toinen pyhä sota (449–448 eaa.) ** kolmas pyhä sota (356–346 eaa.) ** neljäs pyhä sota (339–338 eaa.) ** ”viides pyhä sota” (280 eaa.), joskus käytetty nimitys Areus I:n sodasta aitolialaisia vastaan koskien Kirrhaa == Lähteet ==
Namibian jalkapallomaajoukkue

Namibian jalkapallomaajoukkue on kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa Namibiaa edustava maajoukkue. Sitä hallinnoi Namibian jalkapalloliitto. Joukkueen päävalmentaja on vuodesta 2022 ollut entinen maajoukkuepelaaja Collin Benjamin. Namibian jalkapallomaajoukkue ei ole päässyt mukaan maailmanmestaruusturnaukseen. Afrikan-mestaruuskilpailuihin joukkue on osallistunut neljästi. Vuosina 1998, 2008 ja 2019 jäi alkulohkoon, mutta vuonna 2023 se ylsi neljännesvälieriin. Joukkueen kotistadion on Independence Stadium maan pääkaupunki Windhoekissa. == Menestys arvokilpailuissa == === Maailmanmestaruuskilpailut === * 1930–1990 – Ei osallistunut * 1994–2022 – Ei selvinnyt karsinnoista === Afrikan-mestaruuskilpailut === * 1957–1994 – Ei osallistunut * 1996 – Ei selvinnyt karsinnoista * 1998 – 1. kierros * 2000–2006 – Ei selvinnyt karsinnoista * 2008 – 1. kierros * 2010–2017 – Ei selvinnyt karsinnoista * 2019 – 1. kierros * 2021 – Ei selvinnyt karsinnoista * 2023 – Neljännesvälierät == Lähteet == Luokka:Namibian jalkapallomaajoukkueet Luokka:Jalkapallomaajoukkueet
Simão Mate Junior

Simão Mate Junior (s. 23. heinäkuuta 1988) on mosambikilainen jalkapallopuolustaja. Pelattuaan vuosina 2003–2007 Clube Ferroviário de Maputossa hän siirtyi Kreikkaan Ateenan Panathinaikos FC:iin. Kansainvälisissä otteluissa Simão Mate Junior on pelannut Mosambikin jalkapallomaajoukkueen jäsenenä. Simao Simao Simao
Australian-mestaruuskilpailut 1931 – naisten kaksinpeli

Naisten kaksinpeliin tenniksen Australian-mestaruuskilpailuissa 1931 osallistui kahdeksan kilpailijaa. Turnauksessa pelattiin ensimmäinen kierros, välierät sekä loppuottelu. Coral Buttsworth voitti mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa Marjorie Crawfordin luvuin 1–6, 6–3, 6–4. == Lähteet == Luokka:Australian avoin tennisturnaus Luokka:Vuoden 1931 urheilu
Sandra Minnert

Sandra Minnert (s. 7. huhtikuuta 1973) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on voittanut vuosina 2003 ja 2007 maailmanmestaruuden Saksan naisten jalkapallomaajoukkueen pelaajana. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa vuonna 1992 ja on pelaamissaan 147 maaottelussa tehnyt 16 maalia. Minnert on kuulunut myös olympiapronssia vuosina 2000 ja 2004 saaneisiin joukkueisiin. Seurajoukkuetasolla hän pelaa tällä hetkellä SC 07 Bad Neuenahrissa. Minnert on myös voittanut naisten UEFA Cupin 1. FFC Frankfurtin riveissä kaudella 2001–2002. == Lähteet == * Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Martina Müller (jalkapalloilija)

Martina Müller (s. 18. huhtikuuta 1980 Kassel) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hänen nykyinen seuransa on VfL Wolfsburg. Müller pelasi Saksan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa heinäkuussa 2000. Hän on ollut kahdesti mukana voittamassa Saksalle maailmanmestaruutta: Yhdysvalloissa 2003 loppuottelussa kaatui Ruotsi luvuin 2-1 ja Kiinassa 2007 Brasilia luvuin 2-0. Lisäksi hän oli voittamassa Euroopan-mestaruutta vuosina 2001 ja 2009 sekä saavuttamassa olympiapronssia Ateenassa 2004. Kaikkiaan hän on pelannut maajoukkueessa 101 ottelua ja tehnyt niissä 37 maalia. == Lähteet == * Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johannes Alaranta

Johannes Alaranta (14. marraskuuta 1895 Alahärmä – 15. tammikuuta 1979) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho Alaranta ja Sanna Rjörkholm. Hänen puolisonsa oli Suoma Römpötti.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Hän kävi kansakoulun. Taistelukoulun kanta-aliupseerikurssin jalkaväkilinjan hän suoritti vuonna 1929. ==Jääkärikausi== Tämä Alahärmäläinen maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 11. helmikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 23. syyskuuta 1917 4. komppaniaan. Johannes Alaranta otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, Schmardenissa ja Aa-joella. ==Suomen sisällissota== :Katso myös: Suomen sisällissota Johannes Alaranta saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien etujoukon mukana 18. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin Vähänkyrön–Kauhajoen suojeluskuntakomppaniaan vähäkyröläisten joukkueenjohtajaksi. Sisällissodassa hän osallistui Ikaalisten taisteluun, jossa hän haavoittui Kilvakkalan kylässä 10. maaliskuuta 1918. Hänen haavojaan hoidettiin Vaasan sotilassairaalassa ja parannuttuaan hänet komennettiin 2. jääkärirykmentin täydennyspataljoonan 1. komppaniaan koulutusaliupseeriksi. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Hänet siirrettiin 8. heinäkuuta 1918 Pioneerikoulutuspataljoonan 1. komppaniaan. 29. marraskuuta 1918 hänet siirrettiin Panssarijuna n:o 1:een, josta hänet siirrettiin 25. huhtikuuta 1919 Pioneeripataljoona 1:een, Rautatiepataljoonaan hänet komennettiin 1. marraskuuta 1923 ja Tampereen rykmenttiin 8. syyskuuta 1927, missä hänet määrättiin ensin 8. komppaniaan ja 1. marraskuuta 1928 aliupseerikouluun koulutusaliupseeriksi. ==Talvi- ja jatkosota== Talvisodassa hän toimi joukkueenjohtajana Talouskoulussa, osallistuen Taipaleen taisteluun. sotien välisen ajan hän toimi komppanianvääpelinä 7. prikaatin 2. pataljoonassa. Jatkosodassa hän toimi Jalkaväkirykmentti 28:ssa joukkueenjohtajana ja osallistui Tyrjän ja Ristilahden taisteluihin. Hän haavoittui Kojolanjärvellä 24. helmikuuta 1942. Haavoista parannuttuaan hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi jalkaväenkoulutuskeskus 19:ään. Koulutuskeskuksesta hänet siirrettiin työleirin päälliköksi Sotavankileiri 6:een, jossa hän toimi vuodet 1942–1944. Sotavankileiri 1:n päällikkönä hän toimi vuonna 1944. ==Sotien jälkeinen aika== Hän jäi eläkkeelle armeijasta vuonna 1945. Eläkkeellä ollessaan hän osallistui miinanraivaukseen, jossa tehtävässä haavoittui 8. heinäkuuta 1946. Haavoistaan toivuttuaan hän työskenteli Helsingissä Soinne ja K:ni Oy:n palveluksessa vuosina 1949–1967. == Lähteet == * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Juho Aula

Juho Lauri Aula (30. kesäkuuta 1897 Uusikirkko Tl – 11. kesäkuuta 1958) oli suomalainen jääkäriyliluutnantti ja isännöitsijä. Hänen vanhempansa olivat urkuri Juho Henrik Veranen ja Aleksandra Sofia Aula. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1932 Sylvi Vilhelmiina Virtasen kanssa.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Aula oli käynyt kansakoulun ja sahateollisuuskoulun, jonka hän suoritti vuosina 1923–1924. ==Jääkäriaika== Aula liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 29. helmikuuta 1916. Myöhemmin hänet komennettiin pataljoonan ratsuosastoon. Aula otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. ==Suomen sisällissota== :Katso myös: Suomen sisällissota Aula saapui Vaasaan jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan varavahtimestariksi ja joukkueenjohtajaksi Karjalan ratsujääkärirykmenttiin 2. eskadroonaan. Eskadroonan mukana hän osallistui taisteluihin Suomen sisällissodassa Viipurin seudun taisteluihin, haavoittuen Kuolemajärvellä 24. huhtikuuta 1918. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Sisällissodan jälkeen Aula palveli samassa joukko-osastossa, josta sodan jälkeen muodostettiin Hämeen ratsujääkärirykmentti. Hänet komennettiin 16. joulukuuta 1918 – 3. maaliskuuta 1919 väliseksi ajaksi Nurmekseen rajavartiopalvelukseen. Armeijasta hän erosi 15. maaliskuuta 1919 ja siirtyi Huittisten suojeluskuntajärjestön palvelukseen ratsuosaston päälliköksi 7. huhtikuuta 1919, josta tehtävästä hän siirtyi samana vuonna, 1. elokuuta Pirkkalan suojeluskunnan paikallispäälliköksi. Metsäalalle hän siirtyi 1. elokuuta 1921, toimien eri yrityksissä työnjohtajana ja piiripäällikkönä. Vuoden 1931 kesällä hän osallistui Loviisan kalastus Oy:n Islannin vesille kohdistuneelle kalastusretkikuntaan. Myöhemmin hän toimi Helsingissä liikemiehenä. ==Talvi- ja jatkosota== Aula osallistui talvisotaan koulutusupseerina Hämeenlinnan panssarintorjuntakoulutuskeskuksessa ja jatkosodan alussa hän oli samassa tehtävässä, mutta myöhemmin hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi Jääkärirykmentti 4:n 1. erilliseen panssarintorjuntakomppaniaan, jossa hän osallistui taisteluihin Karjalankannaksella. Vuonna 1941 hänet komennettiin hankintapäälliköksi Itä- Karjalan sotilashallinnon Aunuksen Rakennuspiiriin. ==Luottamustoimet== Jääkäriliiton johtokunnan jäsenenä hän oli vuosina 1939–1955 ja sihteerinä vuosina 1955–1958, Jääkärisuojeluskunnan esikunnan jäsen ja viimeinen paikallispäällikkö. Hän toimi myös Hallan säätiön hallituksen jäsenenä vuosina 1952–1958. Hän oli myös mukana Marsalkan ratsastajapatsasvaltuuskunnassa. == Lähteet == * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Metaneira

Metaneira () oli kreikkalaisessa mytologiassa Eleusiin kuningatar ja Keleoksen, Attikan kuninkaan, puoliso. Demeterin etsiessä tytärtään Persefonea vanhan naisen hahmossa Keleos otti hänet vastaan vieraanvaraisesti. Vastapalvelukseksi kuningas, joka ei tunnistanut jumalaista vierastaan, pyysi Demeteriä hoitamaan kahta poikaansa, Demofonia ja Triptolemosta. Kiitokseksi vieraanvaraisuudesta Demeter päätti tehdä Demofonista kuolemattoman polttamalla tämän kuolevaisen sielun pois perheen tulisijalla joka yö. Metaneira kuitenkin yllätti jumalattaren eräänä yönä pitämässä poikaansa tulessa ja keskeytti rituaalin huutamalla kauhusta, jolloin hänen poikansa paloi tuhkaksi. Demeter paljasti tällöin itsensä, ja opetti Triptolemokselle maanviljelyn taidon.Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 1.5.1 (engl. käännös)Homeeriset hymnit, Demeterille 2 (engl. käännös) == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Oerlikon 20 mm

Oerlikon 20 mm -tyyppimerkintä käsittää useita Oerlikon Contraves -yhtiön valmistamia ilmatorjuntakanuunoita, jotka perustuvat alkuperäiseen Reinhold Beckerin suunnittelemaan malliin vuodelta 1914. Useita sen versioita käytettiin toisessa maailmansodassa ja yhä nykyäänkin. Reinhold Becker kehitti 20 mm automaattikanuunan ensimmäisen maailmansodan aikana, jossa sitä käytettiin vähäisessä määrin lentokoneissa ja ilmatorjunta-aseena sodan loppuun. Aseen patentti myytiin 1919 Seebach Machinenbau Aktien Gesellschaft -yhtiölle Sveitsiin. Hyvin pian Werkzeug Maschinenfabrik Oerlikon osti edellä mainitun yhtiön itselleen. ==Katso myös== *MG FF == Aiheesta muualla == Luokka:Ilmatorjuntakanuunat Luokka:Laivatykit
Juho Alanko

Juho Iivari Alanko (28. syyskuuta 1892 Ilmajoki – 21. maaliskuuta 1943) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho Alanko ja Elisabeth Korpi-Kahma. Hänen puolisonsa oli Ida Olivia Kaukonen.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Juho Iivari Alanko kävi kansakoulun, kauppa-apulaiskurssin ja yhden luokan Vaasan kauppakoulua. ==Jääkärikausi== Tämä Ylistarossa ja Vaasassa työskennellyt liikeapulainen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 24. marraskuuta 1915, josta hänet siirrettiin 12. joulukuuta 1916 haupitsipatteriin ja 18. huhtikuuta 1917 uudelleen 1. komppaniaan. Juho Iivari Alanko otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. ==Suomen sisällissota== :Katso myös: Suomen sisällissota Hän saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) varavääpeliksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin vääpeliksi 9. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa Viipurin valloitukseen. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Juho Iivari Alanko palveli sodan jälkeen vääpelinä ja joukkueenjohtajana Kajanin sissipataljoonassa, sekä lyhyen ajan myös pataljoonan aseupseerina. Enne eroaan puolustusvoimista hän toimi pataljoonan rahastonhoitajana. Puolustusvoimista eroamisensa jälkeen syksyllä 1919 hän toimi liikemiehenä Tampereella, hoitaen samalla Tampereen suojeluskunnan Pyynikin pataljoonan komentajan tehtäviä. Vuonna 1922 hän muutti Vaasaan, jossa hän työskenteli Rautakauppa oy Teräksen palveluksessa. Suojeluskuntatyötä hän ei Vaasassakaan unohtanut, vaan hoiti Vaasan suojeluskunnan paikallispäällikön tehtäviä vuosina 1923 – 1924. Liikkeenharjoittajana hän toimi vuodet 1928 - 1932, Kuolemajärven jääkärikodissa hän oli vuodet 1934 - 1939. ==Talvi- ja jatkosota== Talvisotaan hän osallistui Uudenkaarlepyyn koulutuskeskuksessa ja jatkosotaan jalkaväenkoulutuskeskus 18:ssa sekä Huoltoupseerina Äänislinnan aluemetsätoimistossa. Juho Iivari Alanko on haudattu Vaasaan. == Lähteet == * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet