EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pekka Harni

Pekka Harni (s. 12. tammikuuta 1956 Ikaalinen) on suomalainen arkkitehti ja teollinen muotoilija. Hänet nimettiin vuonna 2011 Vuoden teolliseksi muotoilijaksi. Harni tuli ylioppilaaksi oululaisesta Merikosken lukiosta vuonna 1975 ja opiskeli sitten arkkitehtuuria Itävallassa Innsbruckin yliopistossa 1976–1979 ja myöhemmin Wienin teknillisessä yliopistossa 1985–1988. Suomessa hän valmistui teolliseksi muotoilijaksi vuonna 1985 Taideteollisesta korkeakoulusta, jossa hän on toiminut myös tuntiopettajana. Arkkitehdiksi Harni valmistui Tampereen teknillisestä yliopistosta vuonna 2002. Vuonna 2007 Harni perusti japanilaisen vaimonsa Yuka Takahashin kanssa oman suunnittelutoimiston nimeltä Harni-Takahashi Design & Architecture. Harnin suurelle yleisölle tunnetuimpia töitä ovat Arabialle suunniteltu ABC- astiasto (Design Plus -palkinto 1999) ja siitä kehitetty Nero-astiasto. Harni on suunnitellut myös muun muassa tekstiilejä Marimekolle. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset muotoilijat Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
E. Gunnar Hagman

Ernst Gunnar Hagman (23. helmikuuta 1889 Kemiö – 17. marraskuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä, opettaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. ==Henkilöhistoria== Hagmanin vanhemmat olivat maalaiskauppias, maanviljelijä Gustaf Daniel Hagman ja Wilhelmina Hagman ja puoliso vuodesta 1915 Edith Antonia Grandell. Hagman tuli ylioppilaaksi 1909 ja valmistui agronomiksi 1915 ja filosofian kandidaatiksi 1917. Hän oli maatalouskoulun opettaja 1914–1915 ja toimi sitten lyhyen aikaa maamiesopiston rehtorina ja 1916–1917 Suomen Talousseuran konsulenttina. Opetettuaan maataloutta Högre Svenska Lantbruksläroverketissä hänestä tuli oppilaitoksen rehtori aina neljänkymmenen vuoden ajaksi. Oppilaitos tunnettiinkin sittemmin "Hagmanin kouluna". Rehtorina Hagman vaikutti merkittävästi Suomen ainoan ruotsinkielisen ylemmän asteen maatalousoppilaitoksen asemaan ja kehittymiseen. Hänet tunnettiin myös ahkerana kirjoittajana, ruotsinkielisen maatalouskalenterin ja Tidskrift för lantmänin toimittajana sekä järjestöaktiivina. Hagmanilla oli hoidossaan myös kaksi maatilaa Kemiössä. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1946. Suomen sisällissotaan Hagman osallistui saariston suojeluskunnan joukkueenjohtajana.Kuka kukin on 1934, s. 166. Viitattu 23.4.2022.60-vuotiaita. Helsingin Sanomat, 23.2.1949, s. 6. ==Julkaisuja== * Vrethalla lantmannaskola: berättelse över skolans tionde verksamhetsår 1915–1916 jämte förteckning över lärare och elever 1906-1916, 1916 * En naturlig finländsk industri, 1922 * Lärobok i lantbruksekonomi: kortfattad lärobok för lantbruksskolor och självstudier, 1936 * Sydvästra- Finlands andelsslakteri m.b.t. 1913–1938, 1941, Einari Karvetti, E. Gunnar Hagman (toim.) * Lantbrukskalender 1942, 1942 * Kreaturslöst lantbruk i HSL- regi, 1951 * Skärgårdens problem: föredrag vid Finska hushållningssällskapets plenum 19.3.1952, 1952 ==Lähteet== Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Hijazin asema

Hijazin asema on vanha Hijazin rautatien rautatieasema Damaskoksessa Syyriassa. Aikanaan se oli kohti Medinaa ja Mekkaa lähtevien etenkin pyhiinvaeltajia kuljettaneiden junien lähtöasema, mutta se kerkesi valmistuttuaan vuonna 1913 olla normaalissa liikenteessä vain vuoden ajan ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä. Myöhemmin se jäi pois käytöstä rautatieliikenteen keskittyessä Qademin asemalle. Edelleen pystyssä olevan asemarakennuksen suunnitteli orientalistiseen tyyliin espanjalainen arkkitehti Fernando de Aranda. ==Historia== Damaskoksesta lähtevät pyhiinvaeltajat olivat vuodesta 1708 lähtien kokoontuneet yhdessä Midanin kaupunginosan, josta he lähtivät Damaskoksen osmanikuvernöörin suojeluksessa kamelikaravaaneilla kohti Mekkaa ja Medinaa. Tämä muuttui vasta 1900-luvulla, kun vuosisadan alussa osmanisulttaani Abdülhamid II sai ajatuksen Hijazin rautatien rakennuttamisesta. Rakennustyöt osoittautuivat hankaliksi, mutta rautatie avautui viimein vuonna 1908. Junat Damaskoksesta lähtivät aluksi Qademin asemalta hieman Midanin eteläpuolelta perinteiseltä karavaanien lähtöpaikalta. Suurempi kaupunkiterminaali Hijazin asema valmistui vuonna 1913. Rakennuksen nsuunnitteli espanjalainen arkkitehti Fernando de Aranda. Arkkitehtuuriltaan se muistutti eurooppalaista orientalismia. Samalla Djemal pašša rakennutti asemalle vanhankaupungin Bab al-Nasrilta johtavan leveän Djemal paššan kadun, eli nykyisen Šaria-kadun. Junamatka Damaskoksesta Medinaan oli 1 320 kilometriä pitkä ja kesti lähes kolme päivää. Rautatien junien kulkua rajoitti niiden kyky viedä mukanaan matkalla tarvittava määrä vettä ja puuta polttoaineeksi. Suurin osa pyhiinvaeltajista suosikin rautatien sijaan merireittiä. Myös normaali liikennöinti päättyi ensimmäisen maailmansodan puhkeamiseen vuonna 1914 Arabian Lawrencen ja arabikapinallisten räjäytellessä osmanien sotilaskuljetuksiin nyt käyttämää rautatietä. Maailmansodan jälkeen Ranska hyökkäsi Syyriaan perustettuun Syyrian kuningaskuntaan. Maata puolustavat syyrialaiset kokoontuivat asemalle ennen lähtöään tuhoisaksi osoittautuneeseen Maysalunin taisteluun vuonna 1920. Hijazin asema jäi käyttämättömäksi ja rautatieliikenteen keskus Damaskoksessa siirtyi takaisin Qademiin. Aseman edustalla on ollut myöhemmin näytteillä vanha höyryveturi. Aseman vanhassa odotushuoneessa on ollut myös pienimuotoista liiketoimintaa, kuten kirjakauppa, sekä joitakin näyttelyjä. ==Lähteet== Luokka:Rautatieasemat Luokka:Damaskoksen rakennukset ja rakennelmat
Johannes Amatus Thesleff

Johannes Amatus Thesleff (22. helmikuuta 1860 Viipuri – 9. toukokuuta 1923 Viipurin maalaiskunta) oli suomalainen juristi ja Viipurin kunnallispormestari.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Dödsfall, Wiborgs Nyheter, 11.05.1923, nro 106, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotJ. A. Thesleff, Karjala, 10.05.1923, nro 105 A, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Thesleffin vanhemmat olivat kaartinkapteeni Alexander Kristian Thesleff ja Helena Juliana Lovisa Kristina Thesleff. Hän pääsi ylioppilaaksi 1879 Viipurin lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1884. Thesleff sai varatuomarin arvon 1887. Thesleff oli työssä Viipurin hovioikeudessa toimien viimeksi notaarina 1897–1898. Hän hoiti sitten Viipurin maalaiskunnassa omistamaansa Lavolan kartanoa. Thesleff nimitettiin Viipurin kunnallispormestariksi vuonna 1908 mutta hän pyysi eron toimesta jo samana vuonna. Thesleff osti vuonna 1901 Aleksandriasta Egyptistä pienikokoisen muumion kokoelmiinsa. Myöhemmin hän lahjoitti muumion yhdessä muutamien muiden muinaisesineiden kanssa Viipurin kaupunginmuseolle.Tuntematon muumio ja salaperäinen sormus, Seura, 03.11.1937, nro 44, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Thesleff oli naimisissa vuodesta 1905 Sigrid von Wilckenin kanssa. Heidän tyttärensä oli muistelmakirjailija Marianne Thesleff. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Viipurin pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1923 kuolleet
Sukupuolierot ihmisellä

Ihmisen sukupuolet eroavat toisistaan tietyillä tavoin anatomialtaan, fysiologialtaan ja biokemialtaan. Miesten ja naisten väliset erot ovat monissa tapauksissa vain keskimääräisiä. ==Elämänkaari== Piirre Miehellä Naisella Syntyvyys korkeampi pienempi Murrosikä alkaa myöhemmin alkaa varhemmin Kuolleisuus korkeampi pienempi Elinikä alhaisempi korkeampi ==Anatomia== Piirre Miehellä Naisella Sukupuolikromosomit tyypillisesti XY tyypillisesti XX Lisääntymiselimistö kivekset, siitin munasarjat, kohtu, emätin, häpy Lisääntymistapa tuottaa siittiöitä tuottaa munasoluja, kantaa sikiön kohdussa SyntymäpainoEllis et al. 2008, s. 910–912. korkeampi matalampi Paino aikuisenahttps://www.cdc.gov/nchs/fastats/body-measurements.htm korkeampi matalampi Pituus aikuisena korkeampi matalampi Lihaksisto enemmän lihasta, etenkin ylävartalossa vähemmän lihasta Lihasvoima suurempi pienempi Luusto vankempi sirompi Luuntiheys korkeampi matalampi Nivelet jäykemmät notkeammat Rasvaprosentti matalampi korkeampi Vyötärö leveämpi kapeampi Lantio kapeampi leveämpi PakaratMorris 2005, s. 224–225. vähemmän rasvaa ja pienemmät enemmän rasvaa ja suuremmat Alaselkä suorempi notkolla Reisiluun kulma pystysuorempi kaltevampi Rinnat ei ole pulleat, erittävät äidinmaitoa Kallo suurempi pienempi Aivot suuremmat pienemmät Aivokuoren neokorteksi suurempi pienempi IhoK Sembulingam, Prema Sembulingam. Essentials of Medical Physiology. s. 463. paksumpi ja karheampi ohuempi ja pehmeämpi IhokarvoitusMorris 2005, s. 5–21. runsas karvoitus, parrankasvua, kaljuuntumista runsaasti vain päälaella, kainaloissa ja nivusissa Kurkunpää suurempi, näkyy aataminomenana pienempi Ääni matalampi korkeampi Silmäkulmat, poskiluut ja leuka voimakkaammat ja kulmikkaammat sirommat HuuletMorris 2005, s. 79–86. kapeammat täyteläisemmät ==Fysiologia== Piirre Miehellä Naisella Perusaineenvaihdunta nopeampi 20 % hitaampi ===Hormonitoiminta=== Piirre Miehellä Naisella TestosteronitasoEllis et al. 2008, s. 938–939. korkeampi matalampi Leptiinitaso matalampi korkeampi Hemoglobiini korkeampi matalampi Melaniini enemmän ja tummempi iho vähemmän ja vaaleampi iho ==Sairaudet ja häiriöt== Piirre Miehellä Naisella Autoimmuunisairaudet harvinaisempia yleisempiä Puna-vihersokeus yleisempi harvinaisempi Virtsatieinfektio harvinaisempi yleisempi Miehillä on heikompi vastustuskyky kuin naisilla. Siksi influenssan ja koronapandemian kaltaiset sairaudet ovat heillä rajumpia ja vaarallisempia. Miesten infektiokuolleisuus on korkeampi, riskit kuolla ja joutua sairaalaan korkeampia ja he joutuvat flunssissa olemaan pidempään pois töistä. Tästä tulee termi miesflunssa. Silti miehet eivät hakeudu hoitoon yhtä herkästi kuin naiset. Naishormoni estrogeeni vahvistaa vastustuskykyä ja mieshormoni testosteroni näyttää heikentävän sitä. Syynä voivat olla erilaiset lisääntymisstrategiat sukupuolten evoluutiossa. ==Psykologia== == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Sukupuoli
Catalina-tapaus

Catalina-tapaus () oli Ruotsin ja Neuvostoliiton välillä kesäkuussa 1952 tapahtunut välikohtaus ja sitä seurannut diplomaattinen kriisi. Selkkauksessa Neuvostoliiton hävittäjät ampuivat Itämerellä alas kaksi ruotsalaista lentokonetta. Ruotsin DC-3-kone, jossa oli kahdeksan hengen miehistö, katosi 13. kesäkuuta 1952 merialueella Gotska Sandön itäpuolella. Kolme päivää myöhemmin Neuvostoliitto ampui alas toisen Ruotsin ilma-aluksen, Catalina- lentoveneen, joka oli etsimässä kadonnutta lentokonetta. Vasta myöhemmin paljastui, että ensiksi kadonnut ruotsalaiskone oli ollut suorittamassa signaalitiedustelua Neuvostoliiton rakentamia Baltian tutka-asemia kohtaan.Yle Uutiset 5.4.2014: Ruotsi muistaa omaa yli 50 vuotta kadoksissa ollutta konettaan Ensiksi ammutun koneen miehistö kuoli, mutta lentoveneessä olleet viisi henkeä pelastuivat länsisaksalaiselle laivalle. Neuvostoliitto tunnusti vasta vuonna 1991 lentokoneiden alasampumiset. DC-3-koneen hylky löydettiin Itämeren pohjasta kesällä 2003 viisi vuotta kestäneiden sukellusetsintöjen jälkeen.National Geographic News 10.10.2003: Cold War Spy Plane Found in Baltic Sea. (arkisto) Hylyn löytöpaikka sijaitsi parikymmentä merimailia Gotska Sandön itäpuolella, kansainvälisillä vesillä mutta Ruotsin talousalueella. Hylky on nykyisin esillä Ruotsin ilmavoimien museossa Flygvapenmuseumissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vuoden 1952 lento-onnettomuudet Luokka:Ruotsin poliittinen historia Luokka:Tiedustelu
Bessey-lès-Cîteaux

Bessey-lès-Cîteaux on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne- Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 23 kilometriä Dijonin kaupungista kaakkoon. pienoiskuva|vasen|Saint-Vincentin kirkko Keskustassa oleva Saint- Vincentin kirkko on rakennettu 1800-luvulla samalla paikalla olleen kappelin paikalle. Kirkossa on kaksi kelloa jotka ovat valmistettu vuosina 1492 ja 1509, sekä alttaritaulu vuodelta 1430. Kunnan alueella on ollut myös keskiaikainen 1400-luvulla rakennettu linna. Se kuitenkin purettiin ja sen kivistä rakennettiin hieman eri paikkaan 1700-luvulla nykyinen linna Château de Bessey-lès-Cîteaux. Linnaan sijoitettiin toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain ilmavoimien 444. pommittajalentue. Lentolaivue käytti läheistä Dijon-Longvicin lentotukikohtaa. Linna on nykyisin majoituskäytössä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côte-d’Orin kunnat
Étormay

Étormay on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche- Comtén alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Montbardin kaupungista itään. Keskustassa oleva Saint-Martinin kirkko on rakennettu alkujaan 1500-luvulla, ja nykyisen romaanisen ulkomuotonsa se sai 1600-luvun lopulla. Kirkon kellotorni rakennettiin 1800-luvulla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côte-d’Orin kunnat
Freya Stark

Freya Stark (31. tammikuuta 1893, Pariisi – 9. toukokuuta 1993, Asolo, Italia), oli brittiläinen tutkimusmatkailija ja matkakirjailija, joka kuvasi yli kahdessakymmenessä kirjassaan paikallista arkea, historiaa ja kulttuuria. Mondet hänen matkoistaan suuntautuivat Aasiassa alueille, joilla harvat eurooppalaiset olivat liikkuneet häntä ennen. Stark sai peruskoulutuksensa kotiopettajattarilta, opiskeli kaksi vuotta Bedford Collegessa Lontoossa ennen ensimmäisen maailmansodan puhkeamista. Hän siirtyi Italiaan sairaanhoito- opistoon ja alkoi sen opiskella arabiaa työn ohella. Hän opiskeli myös hieman persiaa ennen kuin teki ensimmäisen matkansa Lähi-itään vuonna 1927. Kaksi muuta matkaa Libanoniin vuosina 1929 ja 1931 olivat pohjana teokselle The Valley of the Assassins. Toisen maailmansodan aikana Stark työskenteli brittihallitukselle Adenissa, Baghdadissa ja Kairossa. Myöhemmin hän palasi Aasiaan ja kävi muun muassa Afghanistanissa ja Nepalissa. == Teoksia == * The Southern Gates of Arabia (1936) * Letters from Syria (1942) * Alexander’s Path (1958) * The Minaret of Djam (1970) == Lähteet == Luokka:Brittiläiset tutkimusmatkailijat Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet brittiläiset Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Karl Reinhold Ladau

Karl Reinhold Ladau (26. marraskuuta 1762 Iisalmi – 19. helmikuuta 1823 Heinola) oli suomalainen everstiluutnantti ja postimestari.Adelsvapen-Wiki : Adliga ätten Ladau nr 1576, taulu 3H. V. Claudelin : Kapteeninautio. Muuan kummallinen muistomerkki keskellä jylhää korpea, Seura, 29.12.1937, nro 52, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Ladaun vanhemmat olivat Savon rykmentin majuri Fredrik Wilhelm Ladau (1727–1773) ja Anna Christina Furumarck (1730–1805). Hän tuli vapaaehtoisena Hämeen läänin jalkaväkirykmenttiin 1771 ja hän palveli korpraalina ja kersanttina Uudenmaan rakuunarykmentissä 1770-luvulla. Ladau kävi Haapaniemen kadettikoulun 1779–1784. Ladau oli vänrikkinä Savon jalkaväkirykmentissä vuodesta 1780. Hän osallistui Kustaa III:n sotaan 1788–1790 ja hänet ylennettiin Savon jalkaväkirykmentin luutnantiksi 1788. Vuonna 1798 Ladausta tuli Kajaanin pataljoonan kapteeni. Ladau asui ensin Kajaanissa mutta muutti sitten 1793 Hyrynsalmelle. Ladau asui luultavasti Hyrynsalmen Nuottikankaalla sijainneessa Kapteeninaution virkatalossa ja hänet tunnettiin paikkakunnalla "Latokapteenin" nimellä. Ladau siirrettiin Savon rykmenttiin 1808 ja hän osallistui Suomen sotaan. Ladau haavoittui vakavasti 21. elokuuta 1808 Karstulan taistelussa kun hänen joukkonsa joutui erilleen Otto von Fieandtin pääjoukosta ja joutui pistinrynnäköllä murtautumaan venäläisjoukon läpi. Ladau ylennettiin majuriksi 1809, hänestä tuli miekkaritariston jäsen samana vuonna ja vuonna 1810 hän sai eron armeijasta everstiluutnantin arvoisena. Viimeksi Ladau oli Heinolan postimestarina 1818–1823. Ladau oli naimisissa vuodesta 1791 Anna Elisabet Willichin kanssa. Heidän poikiaan olivat Vaasan hovioikeuden notaari Otto Reinhold Ladau (1792–1835), Hämeen läänin lääninsihteeri Adolf Wilhelm Ladau (1799–1846) ja komissiomaanmittari Georg Gustaf Ladau (1804–1867). Karl Reinhold Ladaun veli Gustaf Wilhelm Ladau osallistui Anjalan liittoon, joutui sen jälkeen pakenemaan Venäjälle ja oli myöhemmin Suomen postitirehtöörinä ja senaattorina. Ladau mainitaan Vänrikki Stoolin tarinoiden runossa Sotamarski.J. L. Runeberg : Vänrikki Stoolin tarinat, suomentanut Paavo Cajander (Project Gutenberg) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Vänrikki Stoolin tarinoiden esikuvat Luokka:Vuonna 1762 syntyneet Luokka:Vuonna 1823 kuolleet
Poiseul-lès-Saulx

Poiseul-lès-Saulx on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne- Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 34 kilometriä Dijonin kaupungista pohjoiseen. Keskustassa oleva uusgoottilainen Syntymäkirkko on rakennettu 1800-luvulla. Kirkon sisällä on 1300-luvulta oleva Neitsyt ja lapsi -veistos. Kunnan alueella on sisäänkäynti Mont de l'Échellen -kansallismetsään. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côte-d’Orin kunnat
Myh’ailo Osadtšyi

Myh’ailo Hryhorovytš Osadtšyi (; 22\. maaliskuuta 1936 Kurmany, Sumyn alue, Ukrainan SNT – 5. heinäkuuta 1994 Lviv, Ukraina) oli ukrainalainen runoilija, prosaisti ja toisinajattelija. Hänet nimitettiin vuonna 1979 PEN International -järjestön Sveitsin osaston kunniajäseneksi. Osadtšyi opiskeli journalistiikkaa Lvivin yliopistossa, josta hän valmistui 1958. Hän opetti siellä 1960–1965 ja sai jatko-opinnot valmiiksi 1965. Samoihin aikoihin hän ryhtyi yhteistyöhön Ukrainan toisinajattelijoiden kanssa. Hänet pidätettiin 1965 neuvostovastaisesta toiminnasta ja tuomittiin seuraavana vuonna kahdeksi vuodeksi vankilaan. Uusi pidätys, seitsemän vuoden kovennettu pakkotyöleirituomio ja kolmen vuoden karkotus, tuli 1972. Tuomion hän kärsi leirillä Mordvassa ja karkotuksen Komissa. Osadtšyi julkaisi esikoisrunokokoelmansa Misjatšne pole (’Pelto kuutamolla’) 1965 ennen pidätystään. Hänen tuotantonsa julkaiseminen kiellettiin Ukrainassa mutta hänen kuvauksensa leirikokemuksista ilmestyi 1971 lännessä, ja se käännettiin monille kielille. Hän jatkoi opetustyötä Lvivin yliopistossa syksyllä 1990 ja liittyi 1992 Ukrainan kirjailijaliittoon. Ensimmäinen Ukrainassa julkaistu runokokoelma ilmestyi 1993, ja kokoelma tieteellisiä ja journalistisia kirjoituksia ilmestyi 2001 nimellä Ukrainotsentryzm (’Ukrainakeskeisyys’). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset runoilijat Luokka:Ukrainalaiset tieteilijät Luokka:Ukrainalaiset toisinajattelijat Luokka:Neuvostoliittolaiset toisinajattelijat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Hapranäkinparta

Hapranäkinparta (Chara globularis) on näkinpartojen sukuun kuuluva näkinpartaislevä. Hapranäkinparta on tummanvihreä ja se kasvaa noin 10–50 senttimetrin pituiseksi. Sen sileä ja piikitön sekovarsi on suhteellisen hento. Sen sädekiehkuroissa on 6–9 ohutta ja teräväkärkistä haaraa. Hapranäkinparta on triplostikkinen, eli päävartta peittäviä pitkiä kuorisoluja on kolme kertaa niin monta kuin kiehkuran haaroja. Se on yksikotinen ja yleensä yksivuotinen. Syvällä kasvaessaan se voi kuitenkin talvehtia. Hapranäkinparta voidaan helpoiten sekoittaa sironäkinpartaan (Chara virgata), mukulanäkinparran muotoon (Chara aspera f. subinermis) tai suppunäkinpartaan (Chara connivens). Mukula- ja suppunäkinparta ovat kuitenkin kaksikotisia. Hapranäkinparrasta on havaintoja ympäri maailmaa. Suomessa sitä kasvaa koko maassa. Se on yksi Suomen yleisimpiä näkinpartaislajeja. Hapranäkinparta kasvaa makeassa vedessä ja murtovedessä, jonka suolapitoisuus on alle 0,7 %. Se kasvaa 1–5 metrin syvyydessä muta- ja liejupohjilla rehevissä järvissä ja lammissa sekä rannikolla. Hapranäkinparta voidaan jakaa kolmeen muunnokseen: * Chara globularis var. globularis Thuille * Chara globularis var. hedwigii (C.Agardh ex Bruzelius) J.S.Zaneveld * Chara globularis var. leptosperma (R.Braun) R.D.Wood == Lähteet == Luokka:Näkinpartaislevät
Caroline Thompson

Caroline Thompson (s. 23. huhtikuuta 1956) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, elokuvaohjaaja, tuottaja ja kirjailija. Hän on kirjoittanut käsikirjoituksen mm. Tim Burtonin ohjaamiin elokuviin Saksikäsi Edward, Painajainen ennen joulua ja Corpse Bride. Thompson kirjoitti Saksikäsi Edwardin tarinan ja sovitti elokuvan uuden näyttämöversion koreografi ja ohjaaja Matthew Bournen kanssa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset käsikirjoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tanja Szewczenko

Tanja Szewczenko (s. 26. heinäkuuta 1977 Düsseldorf) on saksalainen taitoluistelija, joka kilpaili yksinluistelussa. Hän voitti urallaan muun muassa kaksi aikuisten arvokisamitalia, MM-pronssia vuonna 1994 ja EM-pronssia vuonna 1998. Luistelu-uran jälkeen hän on luonut uraa näyttelijänä. == Kilpaura == Düsseldorfer EG:tä seuratasolla edustanut Szewczenko aloitti luisteluharrastuksen vuonna 1979 ja kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 1984. Hän harrasti lapsena taitoluistelun lisäksi balettia. Juniorina Szewczenkon paras saavutus oli pronssimitali vuoden 1993 nuorten maailmanmestaruuskilpailuista. Aikuisten maailmanmestaruuskilpailuissa hän kilpaili urallaan neljästi (vuosina 1993, 1994, 1996 ja 1998) ja Euroopan- mestaruuskilpailuissa viidesti (vuosina 1993, 1994, 1995, 1996 ja 1998) sijoittuen joka kerta kärkikymmenikköön. Hän voitti vuonna 1994 MM-pronssia ja vuonna 1998 EM-pronssia. Talviolympialaisissa Szewczenko kilpaili urallaan kerran, Lillehammerissa 1994. Hän sijoittui tuolloin kuudenneksi. Szewczenkon oli tarkoitus kilpailla myös Naganon olympialaisissa 1998, mutta joutui flunssan vuoksi vetäytymään viime hetkillä. Aiemmin häneltä jäi väliin koko kausi 1996–1997 vakavan virusinfektion vuoksi. Szewczenko voitti Saksan- mestaruuden kolmesti, vuosina 1994, 1995 ja 1998. Vuoden 1994 Saksan- mestaruuskilpailut saivat huomiota kaksinkertaisen olympiavoittajan Katarina Wittin palattua kilpajäille kuuden vuoden tauon jälkeen. Witt sijoittui kilpailussa hopealle. Muista kilpailuista Szewczenko voitti muun muassa Nations Cupin vuosina 1993 ja 1997 sekä NHK Trophyn vuonna 1997. == Kilpauran jälkeen == Szewczenko lopetti kilpauransa taitoluistelijana vuonna 2000. Hän on tämän jälkeen jatkanut lajin parissa esiintymällä luistelunäytöksissä, muun muassa Holiday on Icessa. Hän on myös ollut tuomarina Saksan Dancing on Ice -televisio-ohjelmassa vuonna 2006. 2000-luvun alussa Szewczenko aloitti uran näyttelijänä. Hän on muun muassa näytellyt Kati Ritteriä saippuasarjassa Unter uns vuosina 2002–2005 ja Diana Sommeria toisessa saippuasarjassa Alles was zählt vuosina 2006–2009 sekä 2016–2018. Vuonna 2014 Szewczenko oli kilpailijana televisio-ohjelmassa Let’s Dance, Saksan versiossa Tanssii tähtien kanssa -formaatista. Hän sijoittui kilpailussa toiseksi parinsa Willi Gabalierin kanssa. == Yksityiselämä == Szewczenko on ollut vuodesta 2020 naimisissa taitoluistelija Norman Jeschken kanssa. Pari oli ollut ennen avioliittoa yhdessä jo vuodesta 2008. Heillä on kolme lasta, vuonna 2011 syntynyt tytär sekä vuonna 2021 syntyneet kaksospojat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset taitoluistelijat Luokka:Saksalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Zernogradin lentotukikohta

Zernogradin lentotukikohta (, suom. Zernogradin sotilaslentokenttä; tai ; kansallinen lentopaikkatunnus: ЬРРГ, XRRG) on Venäjän Eteläisen sotilaspiirin helikopteritukikohta Zernogradin piirissä Rostovin alueella. Tukikohta sijaitsee maanteitse 82 kilometriä Rostovista kaakkoon ja kuusi kilometriä Zernogradin kaupungin keskustasta itään. Zernogradin sotilaslentokentällä on 2020-luvun alkuvuosina toiminut 16. armeijan lentoprikaati (16 BrAA, yksikkö 41767). Senn lentokalustoon kuuluu kaksi lentuetta kuljetushelikoptereita (Mil Mi-8AMTSh ja Mil Mi-8PP), kaksi lentuetta Mil Mi-28N ja Mil Mi-35N taisteluhelikoptereita sekä joitain raskaita Mil Mi-26 kuljetushelikoptereita. Tukikohdan aiemmissa vaiheissa siellä on toiminut muun muassa Mikojan MiG-29 -hävittäjillä lentänyt sotilasyksikkö (31 GvIAP, yksikkö 12628). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Aerodrom Zernograd (wikimapia.org) *Зерноград Военный аэродром День России (Zernograd, Vojennyi aerodrom. Den Rossii: yleisö tutustuu koptereihin, lapset sinkoihin, venäjähumppa soi taustalla/avoimet ovet: 14.6.2018) (youtube.com) Luokka:Rostovin alueen lentoasemat Luokka:Venäjän ilmavoimien lentokentät‎
Locals Only - Dark Edition

Locals Only -Dark Edition on The Local Bandin debyyttialbumi, joka julkaistiin 4. joulukuuta 2015. == Kappaleet == # # # # # # # == Arvostelut == * Imperiumi:7½/10Levyarvostelu: Locals Only - Dark Edition Viitattu 23.4.2022. * Inferno: Suosittelemme tutustumaan koko levyyn – arviossa The Local Band Viitattu 23.4.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2015 esikoisalbumit Luokka:Cover-albumit
Sironäkinparta

Sironäkinparta (Chara virgata) on näkinpartojen sukuun kuuluva näkinpartaislevä. Sironäkinparta on vaalean- tai harmaanvihreä ja pieni- tai keskikokoinen. Se kasvaa 3–30 cm korkeaksi. Se on yksi- tai monivuotinen. Sillä on kiehkuroissa 7–8 haaraa.. Sironäkinparta kasvaa tavallisesti makeassa vedessä, mutta siitä on havaintoja myös murtovedestä. == Lähteet == Luokka:Näkinpartaislevät
Ferraro

Ferraro on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Carmelo Ferraro (s. 1932), italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa * Geraldine Ferraro (1935–2011), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko * Landon Ferraro (s. 1991), kanadalainen jääkiekkoilija * Mario Ferraro (s. 1998), kanadalainen jääkiekkoilija * Ray Ferraro (s. 1964), kanadalainen jääkiekkoilija
Viktor Zvjahintsev

Viktor Oleksandrovytš Zvjahintsev (, 22. lokakuuta 1950 Stalino, Ukrainan SNT – 21. huhtikuuta 2022 Donetsk, Ukraina) oli ukrainalainen, kilpaurallaan Neuvostoliittoa edustanut jalkapalloilija ja olympiamitalisti. Zvjahintsev pelasi Neuvostoliiton miesten maajoukkueessa 13 maaottelua. Hän kuului Neuvostoliiton kokoonpanoon Montréalin kesäolympialaisissa 1976, missä maa voitti pronssia. Zvjahintsev teki uransa ainoan miesten maajoukkuemaalin olympiaturnauksen puolivälieräottelussa Irania vastaan. Seuratasolla Zvjahintsev edusti muun muassa FK Šah’tar Donetskia, jossa hän saavutti Neuvostoliiton cup-mestaruuden vuonna 1980 ja Neuvostoliiton pääsarjan hopeaa vuosina 1975 ja 1979. Hän toimi myöhemmin jalkapalloerotuomarina. 22. huhtikuuta 2022 Zvjahintsevin uutisoitiin kuolleen 71-vuotiaana.Olympedia == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset jalkapalloilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Matthew Bourne

Matthew Christopher Bourne (s. 13. tammikuuta 1960) on englantilainen nykytanssin ja tanssiteatterin koreografi. Hän on saanut lukuisia palkintoja ja ehdokkuuksia mukaan lukien Laurence Oliver Award ja Tony Award. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset koreografit Luokka:Tony-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Buddhalaisuus Indonesiassa

Buddhalaisuus on vähemmistöuskonto Indonesiassa, mutta se on siitä huolimatta yksi maan uskonnollisista asioista vastaavan ministeriön tunnustamista uskonnoista. Maan tunnetuin buddhalainen temppeli lienee Borobudur, joka on edelleen uskonnollisessa käytössä. Se on samalla myös maailman suurin buddhalainen temppeli, jossa käy vuosittain 40 000 – 60 000 pyhiinvaeltajaa. Indonesian valtio on pyrkinyt kehittämään temppelialuetta buddhalaisten pyhiinvaeltajien turismin tarpeisiin. == Historia == Hindulaisuus saapui Indonesian saaristoon Intiasta 200-luvulla. Buddhalaisuus seurasi tätä 400-luvulla ja tämän jälkeen molemmat uskonnot elivät keskenään sovussa ja muodostuivat omaksi synkroniseksi uskonnokseen, jota harjoitettiin Indonesian hindulais-buddhalaisissa kuningaskunnissa. Hindulais-buddhalainen uskonto saavutti huippunsa 700-luvulta lähtien Srivijayan nousun myötä aina 1400-luvulle saakka. Sekä theravada- että mahayanabuddhalaisuus ovat levinneet Indonesian alueille heti alusta alkaen. Islamin saapuminen Indonesiaan johti buddhalaisuuden taantumiseen ja 1400-luvulle tultaessa islamista oli tullut merkittävä uskonto alueella. Perinteisesti buddhalaisuuden elpymisen Indonesiassa katsotaan alkaneen 1900-luvun puolessa välissä, kun Borobudurissa juhlittiin vesakia vuonna 1953. Maassa nosti päästään aivan uudenlainen buddhayana-suuntaus, jossa theravada, mahayana ja vajrayana toimivat yhdessä. Buddhalaisuuden elvytystyössä avainasemassa oli munkki Ashin Jinarakkhita, joka kiersi pitkin Indonesiaa ja torjui yhteen yksittäiseen koulukuntaan nojautumisen. Tätä ilmensi se, että hän pukeutui theravadabuddhalaisten käyttämään sahraminkeltaiseen kaapuun, mutta ei ajanut partaansa kuten kiinalaiset mahayanabuddhalaiset. == Nykyään == Indonesian nykyisen perustuslain mukaan, mikään uskonto ei saa olla ristiriidassa perustuslain tai maan virallisen filosofian, pancasilan, kanssa. Pancasila vaatii, että indonesialaiset uskovat yhteen jumalaan, jota ei kuitenkaan nimetä. Buddhalaisten kohdalla tämä tarkoittaa, että Siddhartha Gautamaa kohdellaan kuin jumalaa, josta käytetään nimityksiä kuten Kaikkivoipa ja alkuperäinen Buddha (), Ensimmäinen ja verraton Buddha (), Alkuperäinen Buddha () tai Buddhien Buddha (). Tämä teistinen buddhalaisuus varmistaa sen, että buddhalaisuus on yhteensopiva pancasilan kanssa. Nyky-Indonesiassa buddhalaisuuden katsotaan olevan etupäässä maan kiinalaisväestön, ja näiden jälkeläisten, uskonto. Lombokin saarella on kuitenkin katkeamattomasti säilynyt Indonesian alkuperäiskansojen buddhalaisuuden perinne, joka on jäljitettävissä aina Srivijayan aikoihin saakka. Näitä Lombokin buddhalaisia arvioidaan olevan enintään 20 000 ja he sijoittuvat pääsääntöisesti saaren vuoristoiselle syrjäseuduille ja puhuvat äidinkielenään sasakia. Vuoden 2018 väestönlaskennassa Indonesiassa laskettiin olevan hieman yli kaksi miljoonaa buddhalaista. == Lähteet == *
Sandra Pisani

Alexandra Jane ”Sandra” Pisani (23. tammikuuta 1959 – 19. huhtikuuta 2022 Adelaide) oli australialainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Pisani voitti Australian naisten maajoukkueessa olympiakultaa Soulissa 1988 ja MM- pronssia Malesiassa 1983. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984, missä maa sijoittui neljänneksi, sekä vuosien 1981 ja 1986 MM-kilpailuissa. Yhteensä Pisani pelasi 105 maaottelua.https://www.adelaidenow.com.au/sport/sas-newest-hall-of-fame- inductees-recognised/news- story/c33e2c96ce499c094492a8853dc75e34https://7news.com.au/sport/olympics/olympic- hockey-gold-medallist-pisani-dies-c-6496200 Ratapyöräilyn olympiavoittaja Michael Turtur oli Pisanin puoliso 32 vuoden ajan. Pisani kuoli syöpään adelaidelaisessa sairaalassa 63-vuotiaana 19. huhtikuuta 2022.https://www.katherinetimes.com.au/story/7704791/olympic-hockey-gold- medallist-pisani-dies/Olympedia == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Australialaiset maahockeypelaajat Luokka:Australialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Joel Jänkälä

Yrjö Joel Jänkälä (23. huhtikuuta 1877 Koskenkylä, Kemi – 19. joulukuuta 1971) oli suomalainen Kemissä vaikuttanut liikemies ja konsuli.Konsuli Joel Jänkälä 60-vuotias, Helsingin Sanomat, 23.04.1937, nro 108, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotGeni.com : Joel Yrjö Jänkälä Joel Jänkälän vanhemmat olivat Matti Jänkälä (1842–1926) ja Greta Amanda Vanha (1846–1887). Hän kävi yhteiskoulun ja sai vuonna 1897 päästötodistuksen Raahen Porvari- ja Kauppakoulusta. Jänkälä oli konttoristina kauppias Hirmun palveluksessa Kemissä ja Pyhäjärven Kauppa Oy:ssä johtajana. Vuosina 1899–1900 Jänkälä oli harjoittelijana eri liikkeissä Tallinnassa, Riiassa, Kööpenhaminassa, Hampurissa, Lontoossa ja Glasgowissa. Suomeen palattuaan Jänkälä oli vuoteen 1917 saakka Karihaarassa Kemi Oy:n palveluksessa konttoristina, konttoripäällikkönä ja isännöitsijän apulaisena. Tämän jälkeen Jänkälä oli Kemissä itsenäisenä liikemiehenä ja harjoitti vuodesta 1926 alkaen noin kymmenen vuoden ajan puutavarakauppaa ja puutavaran vientiä. Jänkälä oli Kemissä useiden liikelaitosten johtokuntien jäsenenä ja tilintarkastajana. Hän oli Kansallis-Osake-Pankin Kemin konttorin valvojana vuodesta 1919 ja toimi Kemissä Saksan varakonsulin sijaisena 1909–1914 ja sittemmin Tanskan varakonsulina Kemissä ja Torniossa. Jänkälä oli Kemissä myös monien kunnallisten lautakuntien jäsenenä tai puheenjohtajana sekä Kemin rahatoimikamarin varaesimiehenä. Jänkälä osti vuonna 1917 sahanhoitaja Petter Tuhkasen vuonna 1875 Kemiin rakentaman empiretyylisen puutalon piharakennuksineen. Jänkälän mukaan nimensä saanut talo oli Jänkälän suvun omistuksessa vuoteen 1983 saakka, jolloin Kemin kaupunki osti sen. Talo peruskorjattiin ja se toimii juhlahuoneistona.Kemi etsii yrittäjää Jänkälän juhlahuoneistolle, Yle Uutiset 5.9.2013Kemi pelasti Jänkälän, Kaleva 10.11.2002 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Astro Invader

Astro Invader on Stern Electronicsin vuonna 1980 julkaisema kolikkopeli. Pelissä lentävä lautanen pudottaa vihollisaluksia sarakkeisiin. Sarakkeen ollessa täynnä vihollisalus putoaa sarakkeesta. Pelaajan täytyy joka kentässä ampua tietty määrä vihollisaluksia. Pelaajan alusta liikutetaan vaakasuunnassa. == Aiheesta muualla == https://www.arcade- museum.com/game_detail.php?game_id=6948 Luokka:Vuoden 1980 videopelit Luokka:Kolikkopelit
Pyhän Ananiaksen kappeli

Pyhän Ananiaksen kappeli on kirkko Syyrian pääkaupunki Damaskoksen vanhassakaupungissa Suoran kadun alueella. Kappeli on liitetty Pyhän Ananiaksen tarinaan Paavalin näön parantamisesta ja kasteesta. Kappeli on ainoa Damaskoksen säilyneistä roomalaiskauden kirkoista muiden pystyssä olevien kirkkojen tullessa rakennetuksi vasta myöhemmin. Kappelin täkein osa on maan alla. ==Historia== Pyhä Ananias liittyy raamatun Uuden testamentin tarinaan Paavalista eli Saul Tarsolaisesta ja näön parantamisesta ja kasteesta Damaskoksen Suoralla kadulla. Paavali asui myöhemmin Ananiaan talossa ja saarnasi kristinuskoa Damaskoksen synagogilla. Ananiaksen kappeli on paikalla nykyisen Suoran kadun varrella lähellä kaupunginmuurin Bab Šarqi-porttia, joka tarinan mukaan oli aikanaan raamatun Ananiaan talo. Kaivauksissa kappelin länsipuolelta on löydetty joitakin viitteitä, joiden mukaan paikalla olisi saattanut olla jonkinlaista uskonnollista merkitystä jo Rooman valtakunnan aikana. Ananiaan tarina on ehkä liitetty paikkaan tästä syystä. Itse kappelin maanalaiset osat saattavat ajoittua jo 400- tai 500-luvuille. Jos tämä pitää paikkansa, Ananiaan kappeli on ainoa Damaskoksen säilyneistä myöhäisroomalaisista tai bysanttilaisista kirkoista. Muut nykyiset kirkot on rakennettu vasta islamin saavuttua alueelle. Vuonna 1860 Damaskoksessa syttyi Libanonvuoren sisällissotaan liittyineitä kristittyjen vastaisia mellakoita. Niiden yhteydessä hävitettiin huomattava osa Suoran kadun kirkkoja ja muita rakennuksia. Tuhojen jälkeen niitä rakennettiin uudestaan uuden mallin mukaisesti. Ananiaan kappelin maanalainen osa oli yksi harvoista kohteista, jotka säilyivät joten kuten alkuperäisessä kunnossaan. ==Lähteet== Luokka:Syyrian kirkot Luokka:Damaskoksen rakennukset ja rakennelmat
Denise Di Novi

Denise Di Novi (s. 21 maaliskuuta 1956) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja. Hän on työskennellyt tuottajana mm. Tim Burtonin ohjaamissa elokuvissa Saksikäsi Edward, Batman - paluu, Ed Wood ja Painajainen ennen joulua. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jacques Perrin

Jacques Perrin, oik. Jacques André Simonet (13. heinäkuuta 1941 – 21. huhtikuuta 2022Jacques Perrin dies at 80) oli ranskalainen elokuvanäyttelijä ja -tuottaja. Hän loi menestyksekkään uran niin ranskalaisissa kuin italialaisissakin elokuvissa. ==Ura== Perrinin elokuvaura kesti vuosikymmeniä. Hänen ensimmäinen pääosansa oli vuonna 1961 italialaisessa elokuvassa Tyttö ja laukku. Hänet palkittiin parhaan miespääosan palkinnolla Venetsian elokuvajuhlilla elokuvasta Un uomo a metà. Hän myös näytteli Jacques Demyn ranskankielisissä musikaaleissa Rochefortin tytöt ja Aasinnahka. Hänen uransa myöhempiä tunnettuja rooleja on mm. elokuvassa Cinema Paradiso. Perrin oli uransa aikana kaksi kertaa Oscar-ehdokkaana tuottajan ominaisuudessa; elokuva Z – hän elää! voitti parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarin ja oli ehdolla parhaaksi elokuvaksi. Tämän lisäksi Siivekäs muutto oli ehdolla parhaaksi dokumentiksi.Näyttelijälegenda Jacques Perrin, 80, on kuollut – Cinema Paradison ja Roschefortin tyttöjen tähti ==Yksityiselämä== Jacques Perrin oli naimisissa Valentine Perrinin kanssa. Meet Jacques Perrins wife Hänellä oli kolme lasta.Meet Jacques Perrins childen ==Valikoitu filmografia== * Totuus (La vérité, 1960) * Miehet varokaa! (Les nymphettes, 1961) * Tyttö ja laukku (La ragazza con la valigia, 1961) * 317. osasto (La 317ème section 1965) * Murha makuuvaunussa (Compartiment tueurs, 1965) * Demarkaatiolinja (La ligne de démarcation, 1966) * Rochefortin tytöt (Les demoiselles de Rochefort, 1967) * Yksi mies liikaa (1 homme de trop, 1967) * Z - hän elää! (Z, 1969) * Aasinnahka (Peau d'âne 1970) * Blanche - laulu viattomuudesta ja pahasta äkillisestä kuolemasta (Blanche, 1971) * Hälytystila (État de siège, 1972) * Erikoisryhmä (Section spéciale, 1975) * Laskuvarjolegioona iskee (La légion saute sur Kolwezi, 1980) * Meduusan syleily (L'année des méduses, 1984) * Poliisin kosto (Parole de flic, 1985) * Cinema Paradiso (Nuovo Cinema Paradiso, 1988) * Kaikilla menee hyvin (Stanno tutti bene, 1990) * Viattoman pako (La corsa dell'innocente, 1992) * Pitkä hiljaisuus (Il lungo silenzio, 1993) * Ei se mun syy ollut (C'est pas ma faute!, 1999) * Susien klaani (Le pacte des loups, 2001) * Kuoropojat (Les choristes, 2004) * Goliath (Goliath, 2022) ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Carsten Niebuhr

Carsten Niebuhr (17. maaliskuuta 1733 Lüdingworth, Bremen-Verden – 26. huhtikuuta 1815 Meldorf, Holstein) oli saksalainen, Tanskan palveluksessa ollut kartografi ja Lähi-idän tutkimusmatkailija. Hän oli Barthold Georg Niebuhrin isä. ==Elämä ja ura== Niebuhr oli pienviljelijä poikana. Hänellä oli vaatimaton koulutus, ja nuoruusvuosien ajan hän joutui tekemään maalaistöitä. Hän oli taipuvainen matematiikkaan, ja hän onnistui hankkimaan itselleen maanmittarin koulutusta. Tanskan hallitus hyväksyi Niebuhrin vuonna 1758 jäseneksi Arabiaan suunnitellulle tieteelliselle tutkimusretkikunnalle. Niebuhr opiskeli ahkerasti matematiikkaa puolitoista vuotta ennen retkikunnan lähtöä ja onnistui myös hankkimaan jonkin verran arabian kielen taitoja. Insinööriluutnanttina, jonka tehtävänä oli suorittaa kartografisia tutkimuksia, hän lähti neljän tiedemiehen kanssa vuonna 1761 Egyptiin, vietti myöhemmin kahdeksan kuukautta Jemenissä ja oli ainoa osallistujista, joka selvisi hengissä matkan vaikeuksista. Niebuhr näyttää pelastaneen oman henkensä ja palauttaneen terveytensä omaksumalla paikallisten asukkaiden pukeutumis- ja ruokailutottumukset. Vuonna 1763 hän purjehti Bombayhin ja lähti paluumatkalle vuonna 1764 Persian, Syyrian ja Turkin kautta, palaten Tanskaan vuonna 1767. Persiassa hän tutki Persepoliksen raunioita ja teki tarkat kopiot sen nuolenpääkirjoituksista. Niebuhr meni naimisiin vuonna 1773 ja toimi muutaman vuoden ajan Tanskan sotilasvirassa. Vuonna 1778 hän kuitenkin otti vastaan viran Holsteinin siviilihallinnossa. Niebuhr kirjasi havaintonsa tarkasti ja tunnollisesti ja oli totuudenmukainen matkakertomuksissaan. Hänen teoksensa Arabian maantieteestä, kansasta, muinaisuudesta ja arkeologiasta ovat olleet pitkään klassikkoja. Niebuhr julkaisi teoksen Beschreibung von Arabien vuonna 1772 ja laajemman Reisebeschreibung von Arabien und anderen umliegenden Ländern -teoksen vuosina 1774–1778. Jälkimmäinen teos käännettiin ranskaksi, englanniksi, hollanniksi ja tanskaksi. Hän julkaisi myös suomalaisen matkakumppaninsa Peter Forsskålin teoksia. Saksalaiseen aikakauslehteen, Deutsches Museumiin, Niebuhr kirjoitti artikkeleita Afrikan sisäosista, Turkin valtakunnan poliittisesta ja sotilaallisesta tilasta ja muista aiheista. Niebuhr valittiin vuonna 1776 Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian ulkomaiseksi jäseneksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:saksalaiset tutkimusmatkailijat Luokka:saksalaiset maantieteilijät Luokka:Vuonna 1733 syntyneet Luokka:Vuonna 1815 kuolleet
Erwina Ryś-Ferens

Erwina Lilia Ryś-Ferens (19. tammikuuta 1955 Elbląg – 20. huhtikuuta 2022) oli puolalainen pikaluistelija, joka voitti urallaan kolme naisten arvokisamitalia ja kilpaili neljissä talviolympialaisissa. == Elämä ja urheilu-ura == Monipuolisesti jokaista matkaa huipputasolla luistellut Ryś, myöhemmin avioiduttuaan Ryś-Ferens, voitti yleisluistelun MM-kilpailuissa pronssia vuonna 1988 ja sprinttereiden MM-kilpailuista pronssia vuosina 1978 ja 1985. Hän kilpaili urallaan neljissä talviolympialaisissa: Innsbruckissa 1976, Lake Placidissä 1980, Sarajevossa 1984 ja Calgaryssä 1988. Parhaimmillaan Ryś- Ferens sijoittui olympiatasolla viidenneksi, mikä tapahtui kolmesti: Lake Placidin 3 000 metrillä, Sarajevon 1 500 metrillä ja Calgaryn 3 000 metrillä. Ryś-Ferens toimi kilpauransa jälkeen poliitikkona. Hän sairasti viimeiset elinvuotensa luusyöpää ja kuoli 67-vuotiaana 20. huhtikuuta 2022.OlympediaPuolan olympiakomiteaSpeedSkatingStats.com == Lähteet == * Profiili Puolan olympiakomitea * * Profiili SpeedSkatingStats.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Puolalaiset pikaluistelijat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Kirjoperhossimppu

Kirjoperhossimppu (Dactyloptena orientalis) on perhoseviin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan indopasifiselta merialueelta. ==Koko ja ulkonäkö== Kirjoperhossimppu voi kasvaa suurimmillaan noin 40 cm pitkäksi, mutta tavanomaisimmillaan se on noin 20 cm pitkä. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen, kulmikas ja suuripäinen. Rintaevät ovat erittäin kookkaat ja viuhkamainen. Kalan ensimmäinen selkäevän ruoto on pidentynyt ja selkäevä on kaksiosainen ja piikikäs. Kirjoperhossimppu on väriltään harmahtavan tai vihertävän ruskea ja ruumiissa on tummareunaisia ruskeita täpliä. Rintaevissä on oransseja ja ruskeita ja täpliä reunassa sinisiä aaltoja. ==Levinneisyys ja elintavat== Kirjoperhossimpun levinneisyysalue on hyvin laaja ja sitä tavataan Afrikan itärannikolta ja Punaiseltamereltä Japaniin ja Pitcairnsaarille. Laji liikkuu koralliriuttojen läheisyydessä hiekkapohjaisilla alueilla. Sen ravintoa ovat äyriäiset, nilviäiset ja pienet kalat. Kirjoperhossimppua kalastetaan vähäisessä määrin verkoilla. Sitä voidaan pitää merivesiakvaarioissa. ==Lähteet== Luokka:Perhosevät
Nicoleta Lia

Nicoleta Lia (s. 12. joulukuuta 1963) on romanialainen pikajuoksija. Hänen 200 metrin ennätyksensä on 23,78 sekuntia vuodelta 1979. Lia kilpaili Moskovan kesäolympialaisissa 1980 karsiutuen 200 metrillä ensimmäisellä kierroksella. Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1979 Lia oli Romanian kuudenneksi sijoittuneessa 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. == Lähteet == Luokka:Romanialaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
William Jackson Hooker

William Jackson Hooker (6. heinäkuuta 1785 Norwich, Englanti – 12. elokuuta 1865 Lontoo) oli englantilainen kasvitieteilijä. Hän oli Joseph Dalton Hookerin isä. == Elämä ja ura == Koulun käytyään Hooker matkusteli ja harrasti luonnontieteitä, erityisesti ornitologiaa ja entomologiaa, mutta keskittyi myöhemmin kasvitieteeseen. Hänen ensimmäinen kasvitieteellinen retkikuntansa suuntautui Islantiin kesällä 1809 Joseph Banksin ehdotuksesta, mutta hänen keräämänsä luonnontieteelliset näytteet muistiinpanoineen ja piirustuksineen katosivat paluumatkalla laivan palamisen vuoksi. Hooker itse selvisi täpärästi hengissä. Hyvä muisti auttoi häntä kuitenkin julkaisemaan selostuksen saaresta, sen asukkaista ja kasvistosta. Se (Journal of a Tour in Iceland) julkaistiin yksityisesti vuonna 1811 ja painettiin uudelleen vuonna 1813. Vuonna 1814 Hooker vietti yhdeksän kuukautta kasvitieteellisillä retkillä Ranskassa, Sveitsissä ja Pohjois-Italiassa. Hän asettui asumaan Halesworthiin, Suffolkiin, ja omistautui herbaarionsa perustamiselle, josta tuli kasvitieteilijöiden keskuudessa maailmanlaajuisesti tunnettu. Vuonna 1816 ilmestyi hänen ensimmäinen tieteellinen teoksensa British Jungermanniae, jota seurasi William Curtisin Flora Londinensis -teoksen uusi painos, johon hän kirjoitti kuvaukset, Alexander von Humboldtin ja Aimé Bonplandin Plantae cryptogamicae -teoksen kuvaus, yhdessä tohtori Thomas Taylorin kanssa laadittu Muscologia Britannica, joka on erittäin kattava kuvaus Ison-Britannian ja Irlannin sammalista (1818), sekä hänen Musci exotici -teoksensa (1818–1820). Vuonna 1820 hän otti vastaan Glasgow’n yliopiston kasvitieteen professuurin, ja hänestä tuli pian suosittu luennoitsija. Lähinnä Hookerin ponnistelujen ansiosta kasvitieteilijöitä nimitettiin Britannian hallituksen retkikuntiin. Hänen herbaarioonsa tuli runsaasti arvokkaita lisäyksiä kaikkialta maailmasta, ja hänen asemansa kasvitieteilijänä parani näin huomattavasti. Hänestä lyötiin ritariksi vuonna 1836, ja vuonna 1841 hänet nimitettiin Kewin kuninkaallisen kasvitieteellisen puutarhan johtajaksi William Townsend Aitonin erottua tehtävästään. Hänen johdollaan puutarhan arboretum laajennettiin 270 hehtaariin, rakennettiin uusia kasvihuoneita ja perustettiin kasvitieteen museo. Puutarhan johtajana Hooker julkaisi muun muassa seuraavat teokset: Icones plantarum (1837–1854), Genera filicum (1842), Species filicum (1846–1864) ja The British Ferns (1861–1862). Hän toimitti myös Botanical Miscellany -lehteä (1830–1833), Journal of Botany -lehteä (1834–1842), London Journal of Botany -lehteä (1842–1848) ja Journal of Botany and Kew Garden Miscellany -lehteä (1849–1857). Hänestä tuli Ruotsin tiedeakatemian ulkomaanjäsen vuonna 1833 ja Uppsalan tiedeseuran jäsen vuonna 1847. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset kasvitieteilijät Luokka:Brittiläiset professorit Luokka:Englantilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1785 syntyneet Luokka:Vuonna 1865 kuolleet