EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Troglitatsoni

Troglitatsoni (C24H27SNO5) on tiatsolidiinidionijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty lääketieteessä diabeteksen hoitoon, mutta se vedettiin markkinoilta vuosina 1997–2000 vakavien haittavaikutusten vuoksi. ==Vaikutusmekanismi ja käyttö== Troglitatsoni sitoutuu peroksisomiproliferaattoriaktivoituihin reseptoreihin, minkä seurauksena solujen herkkyys insuliinille lisääntyy ja monien hiilihydraattien ja lipidien aineenvaihduntaan vaikuttavien geenien ilmeneminen aktivoituu. Troglitatsoni alentaa veren glukoosipitoisuutta, ja myös kolesterolipitoisuus alenee. Yhdisteellä on havaittu olevan myös tulehdusta hillitseviä ominaisuuksia. Troglitatsonia on käytetty insuliinille resistenttien diabetestyyppien hoidossa. Japanissa se tuli markkinoille vuonna 1995, Yhdysvalloissa ja Euroopassa vuonna 1997.Hilmar Bischoff: Oral Antidiabetic Drugs, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 31.8.2016 ==Haittavaikutukset== Vakavin troglitatsonin haittavaikutus on maksavaurio, joka voi olla tappava. Maksatoksisuus johtuu maksan solujen suolapumppujen toiminnan estymisestä, ja lisäksi yhdiste voi olla glutationireduktaasin inhibiittori, mikä lisää oksidatiivista stressiä maksasoluissa. Erityisen myrkyllinen on troglitatsonista maksassa muodostuva sulfaattimetaboliitti. Troglitatsoni vedettiin Isossa-Britanniassa ja muualla Euroopassa markkinoilta vuonna 1997 vain kolme kuukautta lääkkeen markkinoille tulon jälkeen ja Yhdysvalloissa ja Japanissa vuonna 2000. Lääkkeen ovat korvanneet pioglitatsoni ja rosiglitatsoni, jotka ovat paitsi tehokkaampia, myös maksatoksisuudeltaan alhaisempia. ==Lähteet== Luokka:Lääkkeet Luokka:Markkinoilta poistuneet lääkkeet
Pannukakkutalo

Pannukakkutalo on suomalainen pannukakkuihin erikoistunut ravintolaketju, jonka toimipisteet sijaitsevat Levillä, Oulussa ja Jyväskylässä. Ensimmäinen Pannukakkutalo avattiin Oulun kauppatorilla vuonna 2010, minkä jälkeen ketju on laajentunut franchising-toiminnan avulla. Pannukakkutalosta on saatavilla lähes sata erilaista suolaista ja makeaa pannukakkua, joista kaikkia saa myös laktoosittomina, gluteenittomina, munattomina ja maidottomina. Ravintoloissa on arkipäivisin tarjolla myös lounas, johon sisältyy keitto ja pannukakku. Yrityksen perustajan mukaan ravintola sai innoituksena Alankomaista, jossa pannukakku on yksi suosituimmista herkuista. == Lähteet == *Yrityksen nettisivut == Aiheesta muualla == * Ensimmäinen ehta pannukakkuravintola avaa Oulussa Kaleva 15.1.2010 * Pannariksi meni! Radio Pori 27.10.2014 * Pannukakkutalo avaa viimein ovensa Mikkelissä Länsi-Savo 6.7.2015 Luokka:Suomalaiset ravintolaketjut
Östanstång

Östanstång ja Västanstång ovat kaksi aluetta Itä-Götanmaan maakunnassa Ruotsissa. Niiden välisenä rajana oli Stångån-niminen joki ja pohjoisemmassa rajana toimivat Roxen-järvi ja Motalanvirta. Östanstång ulottui Stångånilta itään rannikkoa kohti, mutta ei kuitenkaan ulottunut Itämereen asti. Siihen kuuluivat Norrköpingin ja Söderköpingin kaupungit sekä yhdeksän kihlakuntaa, jotka olivat Åkerbon kihlakunta, Bankekindin kihlakunta, Skärkindin kihlakunta, Östkindin kihlakunta, Lösingin kihlakunta, Memmingin kihlakunta, Bråbon kihlakunta, Hammarkindin kihlakunta ja Björkekindin kihlakunta. Västanstång kattoi alueen Stångånista länteen. Siihen kuuluivat Linköpingin, Vadstenan ja Skänningen kaupungit ja yhdeksän kihlakuntaa, jotka olivat Hanekindin kihlakunta, Valkebon kihlakunta, Vifolkan kihlakunta, Göstringin kihlakunta, Lysingin kihlakunta, Dalin kihlakunta, Askan kihlakunta, Bobergin kihlakunta ja Gullbergin kihlakunta. Magnus Vaasa oli Västanstångin herttua Vadstenan linnassa. ==Vaakunat== Alueiden vaakunoista on useampi versio. Östanstångin vaakunassa käytetään joko punaista tai sinistä. Västanstångin vaakunassa esiintyy joko lohikäärme tai lindorm-olento. Västanstångin vaakunan ruusut voivat olla myös sinisiä. Kuva:Östanstång vapen.svg|Östanstång Kuva:Östanstång vapen2.svg|Östanstång Kuva:Västanstång vapen.svg|Västanstång Kuva:Västanstång vapen, 2.svg|Västanstång Luokka:Ruotsin maantiede Luokka:Ruotsin historia Luokka:Itä-Götanmaan lääni
Alavan koulu

Alavan koulu on Kuopion kaupungissa toimiva sairaalakoulu. Koulu järjestää opetuksen Kuopion yliopistollisessa sairaalassa ja Niuvanniemen sairaalan NEVA-yksikössä tutkittavana tai hoidettavana oleville peruskouluikäisille lapsille ja nuorille. Lisäksi Alavan koulussa on opiskelee määräaikaisilla sairaalakoulujaksoilla polikliinisessä hoitosuhteessa olevia peruskoulun avo- oppilaita. Oppilaat opiskelevat pääsääntölisesti oman koulunsa opetussuunnitelman mukaan omista koulukirjoistaan. Alavan koululla on neljä opetuspistettä: * Alavan toimipiste: Keihäskatu 1-3, 70620 Kuopio (Alavan sairaalan A2-rakennus), (Haapaniemi) * Julkulan toimipiste: Puijonsarventie 60, 70260 Kuopio (Julkula) * Niuvan toimipiste: Niuvankuja 65, 70240 Kuopio (Niuva) * Puijon toimipiste (KYS, Puijon sairaala, os. 2403) Puijonlaaksontie 2, 70210 Kuopio (Puijonlaakso) ==Lähteet== Luokka:Kuopion peruskoulut
Emma Koistinen

Emma Koistinen (s. 6. elokuuta 1996) on suomalainen yleisurheilija. Koistinen selviytyi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013 jatkoon 100 metrin aitajuoksun alkueristä, muttei startannut toisiin alkueriin. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014 hän eteni samassa lajissa välieriin. Hän sijoittui 100 metrin aitajuoksussa viidenneksi alle 20-vuotiaiden EM- kilpailuissa 2015. Hän karsiutui 400 metrin aitojen alkuerissä alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017. Kalevan kisoissa Koistinen on voittanut pronssia 100 metrin aitajuoksussa vuonna 2016 Oulussa sekä pronssia 400 metrin aitajuoksussa vuonna 2017 Seinäjoella. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut hopeaa 300 metrin aitajuoksussa Tampereella 2015 sekä pronssia halli- SM-kilpailuissa 2016 Tampereella 60 metrin aitajuoksussa ja Jyväskylässä 2017 400 metrin juoksussa. Elokuussa 2016 Koistinen juoksi harvoin juostussa 200 metrin aitajuoksussa Suomen ennätyksen. Koistinen juoksi matkan aikaan 27,13 s, joka paransi entistä ennätystä kolme sadasosaa. Edellinen ennätys oli juostu vuonna 1985 ja oli Tiina Lindgrenin nimissä. 100 metrin aitajuoksussa hän juoksi ennätyksensä 13,43 Kuortaneella 25. kesäkuuta 2016. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1996 syntyneet
Akashi (1938)

Akashi () oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1939 valmistunut korjausalus toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin vuoden 1934 hankinnoissa Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 18. tammikuuta 1937. Alus laskettiin vesille 29. kesäkuuta 1938 ja otettiin palvelukseen 31. heinäkuuta 1939.Nishida == Palvelus == Alus upposi ilmahyökkäyksessä 30. maaliskuuta 1944 Palaulla. Se poistettiin alusluettelosta 10. toukokuuta. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Keisarillisen Japanin laivaston apualukset
Ro-11 (1917)

Ro-11 () (aiemmin sukellusvene No.19) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1919 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin vuoden 1916 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 25. huhtikuuta 1917. Alus laskettiin vesille 15. lokakuuta ja otettiin palvelukseen 31. heinäkuuta 1919 nimellä sukellusvene No. 19.Nishida == Palvelus == Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 Ro-11:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1932. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:K-luokan sukellusveneet (Japani)
Ro-12 (1917)

Ro-12 (aiemmin sukellusvene No.20) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1919 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin vuoden 1916 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 25. huhtikuuta 1917. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 18. syyskuuta 1919 nimellä sukellusvene No. 20.Nishida == Palvelus == Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 Ro-12:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1932. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:K-luokan sukellusveneet (Japani)
Ro-13 (1919)

Ro-13 (aiemmin sukellusvene No.23) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1920 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin vuoden 1917 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 14. syyskuuta 1918. Alus laskettiin vesille 26. elokuuta 1919 ja otettiin palvelukseen 30. syyskuuta 1920 nimellä sukellusvene No. 23.Nishida == Palvelus == Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 Ro-13:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1932. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:K-luokan sukellusveneet (Japani)
Ro-14 (1920)

Ro-14 (aiemmin sukellusvene No.22) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1921 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin vuoden 1917 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 14. syyskuuta 1918. Alus laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1919 ja otettiin palvelukseen 17. helmikuuta 1921 nimellä sukellusvene No. 22.Nishida == Palvelus == Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 Ro-14:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. syyskuuta 1933. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:K-luokan sukellusveneet (Japani)
Ro-15 (1920)

Ro-15 (aiemmin sukellusvene No.24) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1921 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin vuoden 1917 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 12. kesäkuuta 1920. Alus laskettiin vesille 14. lokakuuta ja otettiin palvelukseen 30. kesäkuuta 1921 nimellä sukellusvene No. 24.Nishida == Palvelus == Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 Ro-15:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. syyskuuta 1933. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:K-luokan sukellusveneet (Japani)
Vehmasmäen koulu

Vehmasmäen koulu on Vehmasmäellä, vanhan viitostien länsipuolella, noin 20 kilometriä Kuopion keskustasta etelään sijaitseva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Kyläkoulua käy noin 140 oppilasta. File:Vehmasmäen koulu - Vehmasmäentie 71, 70870 Kuopio - 2.jpg|Vehmasmäen koulun vanhempi rakennus. File:Vehmasmäen koulu - Vehmasmäentie 71, 70870 Kuopio - 3.jpg|Koulun uudempi rakennus. ==Lähteet== Luokka:Kuopion peruskoulut
Ro-16 (1921)

Ro-16 (aiemmin sukellusvene No.37) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1922 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin vuoden 1917 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 18. marraskuuta 1920. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 1921 ja otettiin palvelukseen 29. huhtikuuta 1922 nimellä sukellusvene No. 37.Nishida == Palvelus == Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 Ro-16:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. syyskuuta 1933. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:K-luokan sukellusveneet (Japani)
Ro-17 (1921)

Ro-17 (aiemmin sukellusvene No.34) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1921 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin vuoden 1917 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 24. syyskuuta 1920. Alus laskettiin vesille 24. helmikuuta 1921 ja otettiin palvelukseen 20. lokakuuta nimellä sukellusvene No. 34.Nishida == Palvelus == Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 Ro-17:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1936. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:K-luokan sukellusveneet (Japani)
Jessica Williams (näyttelijä)

Jessica Renee Williams (s. 31. heinäkuuta 1989, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hänet tunnetaan yhdysvaltalaisesta uutissatiirista The Daily Showsta, jossa hän on esiintyi vuosina 2012–2016. Williams on näytellyt myös muun muassa tv-sarja Girlsin kolmannella tuotantokaudella Karen-nimistä sivuhahmoa. Tällä hetkellä hän tekee Phoebe Robinsonin kanssa komediapodcast-sarjaa 2 Dope Queens. == Lähteet == * http://www.imdb.com/name/nm1790970/ 31.8.2016 IMDB] Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset koomikot Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Elävät henkilöt
Kaakkolampi (Ikaalinen)

Kaakkolampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätön Juhtimäellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Kaakkolampi on osa Liesijoen aluetta. == Maantietoa == Lammen pituus on 400 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 3 hehtaaria. Se sijaitsee Iso Kalajärven itäpuolella Paattiladonmäen takana olevalla ojitetulla suolla. Siihen on kaivettu yhdeksän suo-ojaa, joista lammen eteläpäässä länteen laskeva on samalla sen laskuoja. Oja laskee Iso Kalajärven itärantaan 800 metrin jälkeen. Rantaviiva on kilometrin pituinen ja rannat ovat kaikki suota. Itärannalla sijaitsee vapaa-ajan asunto, jonne johtaa tie Kaidankylälle johtavalta tieltä aivan Joutsenlammen länsipuolelta. == Lähteet == Luokka:Liesijoen alue (Sipsiöjärven valuma-alue) Luokka:Ikaalisten järvet Luokka:Sisättö
Nisshin (1939)

Nisshin () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1942 valmistunut vesilentokoneiden emälaiva. == Valmistus == Alus tilattiin vuoden 1937 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 2. marraskuuta 1938. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 27. helmikuuta 1942.Nishida == Palvelus == Alus upposi ilmahyökkäyksessä 22. heinäkuuta 1943 Salomoninsaarten alueella ja poistettiin alusluettelosta 10. syyskuuta. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Keisarillisen Japanin laivaston sotalaivat Luokka:Japanilaiset toisen maailmansodan sotalaivat Luokka:Vesilentokoneiden emälaivat
Haukilammi (Ylöjärvi, Kaidankylä)

Haukilammi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma- alueeseen. Haukilammi on osa Liesijoen aluetta ja se kuuluu Seitsemisen kansallispuistoon. == Maantietoa == Lammen pituus on 200 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Se sijaitsee kansallispuistossa Soljastensuon pohjoisosassa Hiittehautakankaalla. Siihen on kaivettu kolme suo-ojaa. Kaakosta siihen laskee Musta-Soljasen ja Kirkas-Soljasen yhteinen laskuoja. Luoteinen oja on Haukilammen oma laskuoja, joka yhtyy 1,5 kilometrin jälkeen Liesijokeen. Rantaviivan pituus on 500 metriä ja rannat ovat pohjoisrantaa lukuun ottamatta suota. Lammelle ei johda teitä, mutta Alaiselta Särkilammelta tuleva tie ohittaa sen 250 metrin etäisyydeltä. == Lähteet == Luokka:Liesijoen alue (Sipsiöjärven valuma-alue) Luokka:Kurun järvet Luokka:Seitsemisen kansallispuisto
Musta-Soljanen

Musta-Soljanen on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma- alueeseen. Musta-Soljanen on osa Liesijoen aluetta ja se kuuluu Seitsemisen kansallispuistoon. == Maantietoa == Lammen pituus on 550 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 8,5 hehtaaria. Se sijaitsee Soljastensuon pohjoispäässä kansallispuiston eteläosissa. Siihen laskee kaksi suo-ojaa, joista länsirantaan laskee Kirkas-Soljasen 100 metrinen laskuoja. Viereisten järvien vedenpinnat ovat samalla korkeudella. Järven oma laskuoja lähtee sen pohjoispäästä ja laskee 500 metrin päästä Haukilammiin. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 128 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä ja rannat ovat lähes kokonaan suomaata. Järvi on autio eikä sinne johda teitä. Pohjoisrannan ohittaa 250 metrin päästä Alaiselta Särkilammelta alkava tie, josta poikkeaa etelään järven itäpuolelta ohittava kävelypolku. == Vedenlaatu == Järven vedenlaatua on tutkittu kolme kertaa vuosina 1980 (kahdesti) ja 1993. Sen veden väri on tummaa ja veden väri on vaihdellut kesällä 140 PNU:ta ja talvella 180–200 PNU:ta. Tämä viittaisi korkeaan humuspitoisuuteen, mutta humusta ei ole kuitenkaan tyypillisten suolampien sisältämiä määriä. Veden happamuustaso on kuitenkin alhainen eli vesi on hapanta. Edelliset seikat selittyvät järven ympäristöllä, joka on suota. Ainoa laskuoja tulee Kirkas- Soljaselta, johon ei laske suo-ojia. Näiden yhteensä lasketty valuma-alue on suppea, jolloin ravinteiden huuhtoutuminen on vähäistä. Typpipitoisuudet ovat alhaiset ja fosforipitoisuudet ovat lievästi rehevöityneen järven tasoa. Matalan järven happitalous on vain tyydyttävällä tasolla. Vuonna 1980 todettiin pintavesissä happivajetta, mikä on humusvesissä tyypillistä. Musta- Soljasen virkistysarvo jää välttävälle tasolle johtuen happamuudesta, humuksesta ja tummasta väristä. Happamuus on kuitenkin luontaista perua, eikä suojärvien virkistyskäyttö ole muutenkaan yleistä. == Seitsemisen kansallispuisto == Järvelle ei johda kansallispuiston polkuja. Se onkin suojeltua aluetta 1.4–15.7 välisenä aikana. == Lähteet == Luokka:Liesijoen alue (Sipsiöjärven valuma-alue) Luokka:Kurun järvet Luokka:Seitsemisen kansallispuisto
Kirkas-Soljanen

Kirkas-Soljanen on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma- alueeseen. Kirkas-Soljanen on osa Liesijoen aluetta ja se kuuluu Seitsemisen kansallispuistoon. == Maantietoa == Lammen pituus on 400 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 7,5 hehtaaria. Se sijaitsee Soljastensuon pohjoispäässä kansallispuiston eteläosissa. Järvellä on vain yksi 100 metrinen oja, joka on samalla sen laskuoja Musta-Soljaseen. Vierekkäisillä järvillä on samat vedenpinnan korkeudet. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 1 656 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Rannat ovat pääaisassa suomaata, mutta pohjoisosissa rantaan tulee kangasmetsä. Lampi on autio, vaikka luoteisrannassa on rakennuksia. Ne kuuluvat kansallispuistolle ja niille johtaa pohjoisrantaa seuraava polku. Järven ohittaa 50 metrin päästä Alaiselta Särkilammelta alkava tie, josta tulee autiotuvalle tie. == Vedenlaatu == Veden laatua on tutkittu vuosien 1980–2001 aikana. Niiden mukaan järvi on vähäravinteinen eli karu, mutta sen vesi on väritön ja kirkas. Veden happamuustaso on alhainen ja vesi on aina hapanta. Tämä sopii yhteen sen kanssa, että vettä ei tule laskuojien myötä järveen, vaan kaikki vesi sadevesi suotuu suoturpeen läpi. Ylimääräinen vesi juoksee laskuojaa myöten Musta- Soljaseen. Koska järven valuma-alue on niin pieni ja se on verrattain syvä, vaihtuu vesi erittäin hitaasti. Kesällä ja talvella järven vesi lämpötilakerrostuu selvästi. Alusvedestä alkaa kerrostumiskauden lopussa happi loppua. Päällysvedessä happiongelmia ei esiinny. Järvi toimi aiemmin Metsähallituksen virkistyskalastusalueena, mutta se loppui Naturan myötä. Järven virkistyskäyttökelpoisuus on veden laadun ja ulkoistenkin ominaisuuksien mukaan hyvä. == Seitsemisen kansallispuisto == Luoteisrannassa sijaitsee autiotupa, jonka voi vuokrata ja jonka viereen pääsee kesällä autolla. Samassa yhteydessä on keittokatos. Telttailualue sijaitsee 150 itäänpäin omalla nuotiopaikalla. Molemmissa paikoissa on käymälät. Järven lounaisrantaan lintutornille tulee Saari-Soljaselta kaksikilometrinen luontopolku, jonka päässä on toinen lintutorni. Järven eteläranta kuuluu liikkumisrajoituksen piiriin. Alueella ei saa liikkua 1.4–15.7 välisenä aikana. == Lähteet == Luokka:Liesijoen alue (Sipsiöjärven valuma-alue) Luokka:Kurun järvet Luokka:Seitsemisen kansallispuisto
Me sotasankarit (elokuva)

Me sotasankarit (Catch-22) on yhdys­valta­lainen musta komedia vuodelta 1970. Mike Nicholsin ohjaama elokuva perustuu Joseph Hellerin saman­nimiseen romaaniin, jonka pohjalta käsi­kirjoi­tuksen laati Buck Henry. Häneltä kesti pari vuotta tiivistää Hellerin monitasoinen ja polveileva romaani elokuva­käsi­kirjoitukseksi. Toisen maailmansodan pommikone­miehistöistä kertovan elokuvan pääosaa näyttelee Alan Arkin, ja muissa rooleissa nähdään muun muassa Bob Balaban, Martin Balsam, Richard Benjamin, Olimpia Carlisi, Marcel Dalio, Art Garfunkel (esikoisroolissaan), Jack Gilford, Charles Grodin, Bob Newhart, Anthony Perkins, Paula Prentiss, Martin Sheen, Jon Voight ja Orson Welles. == Näyttelijät == == Vastaanotto ja jälkimaine == Me sotasankarit ei menestynyt teattereissa eikä kriitikkojen arvioissa yhtä hyvin kuin samana vuonna ensi-iltaan tullut toinen musta sotilas­komedia, Robert Altmanin M.A.S.H. – armeijan liikkuva kenttäsairaala. Sittemmin elokuvan arvostus on noussut. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Mike Nicholsin ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 1970 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustan komedian elokuvat Luokka:Toiseen maailmansotaan pohjautuvat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat‎ Luokka:Elokuvat ilmailusta
Saari-Soljanen

Saari-Soljanen on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma- alueeseen. Saari-Soljanen on osa Liesijoen aluetta ja se kuuluu Seitsemisen kansallispuistoon. == Maantietoa == Lammen pituus on 250 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 3,1 hehtaaria. Se sijaitsee Soljastensuon pohjoispäässä Soljastenkankaan luoteispuolella kansallispuiston eteläosissa. Se on Soljasten järvistä (muut Kirkas-Soljanen ja Musta-Soljanen) ainoa, jolla on saari. Saari on halkaisijaltaan 70 metriä ja se on suomaata. Järveen ei ole ojia ja sen rannat ovat suota. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 368 vuorokautta. Etelärantaan ulottuu avosuo. Rantaviivan pituus on 900 metriä. Järven länsireunaa seuraa pitkospuut, jotka kohtaavat toisen polun järven pohjoispuolella sijaitsevilla pikkulammilla. Lammen ohittaa lännessä Alaiselta Särkilammelta alkava tie, josta poikkeaa rannan lähelle tie. Länsirannalla ja tien toisella puolella sijaitsee neljä rakennusta. == Vedenlaatu == Vedenlaatua on tutkittu lukuisia kertoja vuosien 1980–2006 aikana. Järven vesi on kirkasta ja sen humuspitoisuus on alhainen. Veden väri on lievästi värjäytynyttä, mutta se on hapanta. Happamuustaso (pH) on suoalueen huuhtoutumisesta ja vähäisestä veden vaihtumisesta johtuen vaihdellut arvojen 4,7 ja 5,1 välillä. Tämä on kaloillekin vaikea elinympäristö niin happamuuden kuin vähäravinteisuuden osalta. Typpipitoisuudet ovat karuille ja kirkasvetisille järville tyypillisen matalat. Fosforipitoisuudet ovat nekin vain 5–11 µg/l. Happitilanne on vuoden aikana yleensä melko hyvä, mutta loppukesällä pohjan lähellä on happi vähissä. Järvi muodostaa syvälle harppauskerroksen, jonka alusveteen muodostuu vähähappisuutta. Järven virkistyskäytön arvosana olisi muuten erinomainen, mutta happamuus laskee sen hyväksi. Happamuus vaikuttaa eliöihin negatiivisesti. == Seitsemisen kansallispuisto == Saari-Soljasen länsirannalla sijaitsevat nuotiopaikka ja -katos, käymälä ja pysäköintialue asuntovaunuille ja autoille. Paikka sopii liikuntarajoitteiselle henkilölle. Järveä kiertää parikilometrinen luontopolku, jonka avosuolle johtavan polun päässä sijaitsee lintutorni. Luontopolun toinen pää ulottuu Kirkas-Soljasen rantaan, missä on toinen lintutorni. == Lähteet == Luokka:Liesijoen alue (Sipsiöjärven valuma-alue) Luokka:Kurun järvet Luokka:Seitsemisen kansallispuisto
Syyttömät silminnäkijät

Syyttömät silminnäkijät (See No Evil, Hear No Evil) on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1989. Elokuvan on ohjannut Arthur Hiller, ja sen pääosia näyttelevät Gene Wilder ja Richard Pryor. == Juoni == Sokea Wally Karew (Richard Pryor) ja kuuro Dave Lyons (Gene Wilder) todistavat murhan; Wally kuulee laukauksen ja haistaa ampujan parfyymin tuoksun, Dave näkee vain ampujan jalat. Wally ja Dave pidätetään, sillä Dave nähdään murha-ase käsissään. Parivaljakko pakenee poliisilaitokselta, jolloin heistä tulee poliisien takaa-ajamia. Heidän perässään ovat myös roistot Eve (Joan Severance) ja Kirgo (Kevin Spacey), jotka havittelevat Wallyn haltuun joutunutta kolikon näköistä suprajohdetta pomolleen herra Sutherlandille (Anthony Zerbe). ==Näyttelijät== ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo, etteivät paikoin nokkela dialogi ja muutamat huimat takaa-ajot pelasta elokuvaa keskinkertaisuudelta. Syyttömät silminnäkijät saa häneltä kaksi tähteä viidestä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuoden 1989 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Arthur Hillerin ohjaamat elokuvat
Rauno Anttila

Rauno Antti Juhani Anttila (30. maaliskuuta 1935 Sulkava– 25. heinäkuuta 2006)Muistokirjoituksen tiedot Kansalliskirjaston luettelossa oli suomalainen fyysikko. Hän oli Oulun yliopiston fysiikan professori ja toimi virassa vuodesta 1984. Hänen tutkimuskohteensa oli molekyylifysiikka, etenkin infrapunaspektroskopia.Facta 2001, Täydennysosa 1990, WSOY 1990, sivu 201 Rauno Anttilan vanhemmat olivat maatalousteknikko, pankinjohtaja Eemil Anttila ja hänen puolisonsa kansakoulunopettaja Anna Tossa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta keväällä 1954. Filosofian kandidaatin perustutkinnon hän suoritti 1959 ja filosofian lisensiaatin tutkinnon vuonna 1965. Vasta perustetun Oulun yliopiston matematiikan laitoksen assistenttina hän toimi 1960-65 ja fysiikan vt. apulaisprofessorina vuodesta 1965.Yrjö Kilpi: Suomen matemaatikot ja fyysikot 1964, Suomen matemaatikko- ja fyysikkoliitto, Helsinki, 1965>, == Lähteet == Luokka:Suomalaiset fyysikot Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Megaforce

Megaforce voi viitata seuraaviin asioihin: * Megaforce, Metallican nauhoite vuodelta 1983 * Megaforce Records, yhdysvaltalainen levy-yhtiö * Mega Force, energiajuoma * Megaforce – aavikkosoturit, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1982
Esma Redžepova

Esma Redžepova () (8. elokuuta 1943 Skopje, Jugoslavia – 11. joulukuuta 2016 Skopje, Pohjois-Makedoniahttps://eurovoix.com/2016/12/11/macedonia-esma- redzepova-dies-age-73/) oli pohjoismakedonialainen romanilaulaja. Hän aloitti laulamisen 1950-luvulla ja jatkoi uraansa 2010-luvulle saakka. Vuonna 2010 hän oli mukana omalla jaksolla yhdysvaltalaisen National Public Radion sarjassa 50 great voices, jossa esiteltiin musiikkihistorian merkittävimpiä laulajia. Redžepovalle myönnettiin Pohjois-Makedonian kansallistaiteilijan arvonimi vuonna 2013. Samana vuonna hän edusti Pohjois-Makedoniaa (tai tuolloista Makedonian tasavaltaa) Eurovision laulukilpailussa Malmössä yhdessä Vlatko Lozanoskin kanssa. Redžepova oli kaksi kertaa ehdolla Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi hyväntekeväisyystyöstään lasten ja romanikulttuurin parissa. Hänellä oli 47 adoptiolasta. Redžepova kuoli 73-vuotiaana lyhyen sairastelun jälkeen joulukuussa 2016. ==Diskografia== Redžepovan varhaisimmat levytykset ovat 1960-luvun alusta ja uusimmat 2010-luvulta. Yhteensä julkaistuja albumeja ja singlejä on useita kymmeniä. ==Lähteet== Luokka:Pohjoismakedonialaiset laulajat Luokka:Pop-folklaulajat Luokka:Romanitaustaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Middle Island

Middle Island on pieni saari Kanadassa Eriejärven länsiosassa. Sen pinta-ala on 18,5 hehtaaria. Middle Island on tärkeä muuttolintujen levähdyspaikka. Saaren yleisin lintulaji on merimetso. ==Maantiede== Middle Island on Kanadan eteläisin maa-alue: sen koordinaatit ovat 41°41'N, 82°41"W (41.685,-82.684). Middle Island sijaitsee aivan Pelee Islandin eteläpuolella ja on osa Point Peleen kansallispuistoa. Saari kuuluu Ontarion provinssiin. Saaren eteläisin piste sijaitsee noin 150 metriä Yhdysvaltain rajalta. Etäisyys Kanadan maa- alueen pohjoisimpaan pisteeseen (Cape Columbia, Ellesmere Island) on noin 4 640 kilometriä. Middle Islandin eteläisimmän kohdan koordinaatit ovat 41°40'53". Siten esimerkiksi pohjoisin Kalifornia sijaitsee Middle Islandia pohjoisempana. Kaikkiaan kolmetoista Yhdysvaltain osavaltiota sijaitsee kokonaisuudessaan Middle Islandin pohjoispuolella: Alaska, Washington, Oregon, Idaho, Montana, Pohjois-Dakota, Etelä-Dakota, Minnesota, Wisconsin, Michigan, Vermont, New Hampshire ja Maine.http://barelybad.com/north_of_canada_map.htm Euroopan suurkaupungeista esimerkiksi Rooma sijaitsee aavistuksen Middle Islandia pohjoisempana, Barcelona sitä vastoin hieman etelämpänä. ==Historia== Vuonna 1982 tehdyt arkeologiset tutkimukset osoittivat, että Middle Island oli asutettu noin vuosina 1000–1500 jaa. Sittemmin saarella ei ole ollut vakituista asutusta, ja nykyisin se on luonnonsuojelualuetta. Middle Islandilla oli majakka vuosina 1872–1918. Se tuhoutui tulipalossa, mutta sen perustus on yhä nähtävissä. Yhdysvaltain kieltolain aikana Middle Islandin kautta kuljetettiin alkoholia Kanadasta Yhdysvaltain puolelle. Valtiollinen Parks Canada on omistanut Middle Islandin 6. syyskuuta 2000 alkaen. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Point Pelee National Park official site *Middle Island Joins Point Pelee National Park (Parks Canada news release) *Carolinian Canada Coalition *Middle Island's Hidden Treasures *National Atlas of Canada Luokka:Kanadan saaret Luokka:Kanadan ja Yhdysvaltain raja
Heikki Arppo

Heikki Jussi Arppo (s. 21. heinäkuuta 1949 ImatraKuvataiteilijamatrikkeli, Heikki Arppo) on suomalainen taidegraafikko ja piirtäjä. Hänen työnsä ovat realistisia ja työläisaiheisia, ja hän on saanut niihin vaikutteita kubismista. Valo ja varjo ovat selkeästi kontrastissa.Facta 2001, Täydennysosa 1990, WSOY 1990, sivu 203 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidegraafikot Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antenorin kore

Antenorin kore (Akropolis Kore 681) on Antenorin veistämä antiikin kreikkalainen kore-veistos, joka on löydetty Ateenan Akropoliilta. Se on tehty arkaaisella kaudella noin vuonna 525–500 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Akropolis-museoon. thumb|left|140px|Antenorin kore sivulta. Antenorin kore on suurin Akropoliin kore-veistoksista, ja se on ollut kukkulan muiden kore- veistosten tavoin omistettu votiivilahjana Athene-jumalattarelle. Se esittää nuorta, lihaksikasta naista, jonka vasen jalka astuu hieman eteen. Neito on pukeutunut khitoniin sekä joonialaiseen himationiin. Kadonneessa oikeassa kädessä on todennäköisesti ollut jokin votiiviesine. Veistoksessa olevan piirtokirjoituksen mukaan sen omisti Athenelle Nearkhos; lisäksi piirtokirjoitus mainitsee kuvanveistäjäksi Antenorin Eumareen pojan. Veistoksen korkeus on noin kaksi metriä ja se on tehty paroslaisesta marmorista. Jalusta, jonka korkeus on noin 15 senttimetriä, on tehty Pentelikon-vuoren marmorista. Kore löydettiin Akropoliin arkeologisten kaivausten yhteydessä kahdessa osassa: alaosa löydettiin Parthenonin itäpuolelta vuonna 1882 ja yläosa Erekhtheionin länsipuolelta vuonna 1886. Kore säilyi sen ansiosta, että se piilotettiin persialaisilta persialaissotien aikaan vuonna 480 eaa. maahan hautaamalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akropolis-museo Luokka:Koret
Euthydikoksen kore

Euthydikoksen kore (Akropolis Kore 686) on antiikin kreikkalainen kore- veistos, joka on löydetty Ateenan Akropoliilta. Se on tehty myöhäisellä arkaaisella kaudella noin vuonna 490–480 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Akropolis-museoon. Veistos esittää nuorta neitoa, joka on pukeutunut khitoniin ja sen päällä olevaan himationiin. Se on ollut Akropoliin muiden kore- veistosten tavoin omistettu Athene-jumalattarelle. Veistoksen jalustan mukaan sen omisti Athenelle Euthydikos Thaliarkhoksen poika. Monista muista kore- veistoksista poiketen Euthydikoksen koren kasvoilla ei ole hymyä, ja se edustaa tältä osin jo varhaisen klassisen kauden kuvanveiston niin kutsuttua ankaraa tyylikautta. Veistos on tehty paroslaisesta marmorista ja sen jalusta Pentelikon-vuoren marmorista. Kore löydettiin Akropoliin arkeologisten kaivausten yhteydessä kahdessa osassa: yläosa löydettiin Parthenonin itäpuolelta vuonna 1882 ja alaosa jalusta mukaan lukien Erekhtheionin läheltä vuonna 1886 tai 1887. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akropolis- museo Luokka:Koret
La Delicata -kore

La Delicata -kore (Akropolis Kore 674) on antiikin kreikkalainen kore-veistos, joka on löydetty Ateenan Akropoliilta. Se on tehty myöhäisellä arkaaisella kaudella noin vuonna 505–490 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Akropolis- museoon. thumb|left|150px|La Delicata -kore. Veistos esittää nuorta neitoa, joka on pukeutunut khitoniin ja sen päällä olevaan himationiin. Se on ollut Akropoliin muiden kore-veistosten tavoin omistettu Athene-jumalattarelle. Se tunnetaan erityisesti suurista, mantelinmuotoisista silmistä (tai ”sfinksinsilmistä”), ja muutoinkin se erottuu arkaaisista kore-veistoksista kauneudellaan. Tästä se on myös saanut usein käytetyn nimensä La Delicata (”Herkkä”). Hiukset on kuvattu luonnollisesti, ja niin kutsuttu arkaainen hymy on lähes korvattu luonnollisemmalla ilmeellä. Alkuperäisestä värityksestä on säilynyt jäänteitä. Veistos on tehty paroslaisesta marmorista ja sen säilyneen osan korkeus on noin 0,92 metriä. Veistoksen alaosa lanteista alaspäin on kadonnut. Kore löydettiin Parthenonin lounaispuolelta Akropoliin arkeologisten kaivausten yhteydessä vuonna 1888. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akropolis-museo Luokka:Koret
Peploforos

Peploforos tai Peplos-kore (, ”Peploksenkantaja”) (Akropolis Kore 679) on peplokseen pukeutunutta neitoa esittävä antiikin kreikkalainen kore-veistos, joka on löydetty Ateenan Akropoliilta. Se on tehty arkaaisella kaudella noin vuonna 530–525 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Akropolis-museoon. Samaa nimitystä voidaan käyttää myös yleisemmin samantyyppisistä teoksista. thumb|left|200px|Kaksi vaihtoehtoista ennallistusta Peploforoksesta. Peploforos esittää kore-veistoksille tyypillistä nuorta naista, jonka khitonin päälle on puettu peplos. Se on ollut Akropoliin muiden kore-veistosten tavoin omistettu Athene-jumalattarelle. Akropoliin Peploforoksen asu on vanhakantaisempi kuin monilla muilla saman ajan kore-veistoksilla. On mahdollista, että kyseessä on tavallisen neidon sijasta Artemis-jumalatar, jolla on ollut käsissään jousi. Veistos on tehty paroslaisesta marmorista ja valmistettu Attikassa. Se on alun perin ollut maalattu. Väreistä on tehty useita vaihtoehtoisia ennallistuksia. Veistoksen korkeus on noin 1,18 metriä ja se on säilynyt nykyaikaan lähes kokonaisena, sillä ainoastaan aivan sen alaosa puuttuu. Kore löydettiin Erekhtheionin länsipuolelta Akropoliin arkeologisten kaivausten yhteydessä vuonna 1886. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akropolis-museo Luokka:Koret
Vaalea kuroksen pää

Vaalea kuroksen pää on nimitys, jota käytetään eräästä muutoin kadonneen antiikin kreikkalaisen kuros-veistoksen päästä, joka on löydetty Ateenan Akropoliilta. Se on tehty myöhäisellä arkaaisella kaudella noin vuonna 490–480 eaa. Nykyisin kyseinen veistoksen osa on sijoitettu Akropolis-museoon. Kuros on esittänyt lajityypille ominaiseen tapaan nuorta, todennäköisesti alastonta miestä. Ulkonäkö ja ilme muistuttaa jonkin verran niin kutsuttua Kritioksen efebiä. Veistoksen pää on säilynyt kokonaisena ja muutenkin hyvin. Pää samoin kuin koko veistos on ollut maalattu. Maalauksesta on säilynyt joitakin jäänteitä. Nimensä pää on saanut siitä, että sen paksut hiukset on ollut maalattu vaalean keltaisiksi. Pään korkeus on noin 24,5 senttimetriä. Akropoliilta on löydetty kuros-veistoksen alempia osia, jotka ovat mahdollisesti peräisin samasta teoksesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akropolis-museo Luokka:Kurokset
Olli Arrakoski

Eino Olavi (Olli) Arrakoski (29. huhtikuuta 1941 Helsinki – 22. maaliskuuta 2006 Nastola) oli suomalainen kirjankustannusalan toimija. Arrakoski valmistui ylioppilaaksi vunna 1960 ja valtiotieteen kandidaatiksi 1966. Hän toimi Suomen Partiopoikajärjestön tiedotussihteerinä 1964–1966 ja Teiniliiton pääsihteerinä 1967–1968. Vuodesta 1968 alkaen Arrakoski työskenteli Gummeruksella ensin osastopäällikkönä ja 1974–1981 kustannusjohtajana. Sen jälkeen hän toimi 1981–1983 Tammen kustannusjohtajana ja toimitusjohtajana 1983–1999. Vuosina 1988–1989 hän oli myös Kirjayhtymän toimitusjohtaja.Facta 2001, Täydennysosa 1990, WSOY 1990, s. 203 Tammi-konsernin hallituksen puheenjohtajana Arrakoski toimi 2000–2003. Arrakoski toimi myös Suomen Kirjasäätiön sekä Suomen Kustannusyhdistyksen hallitusten puheenjohtajana ja oli perustamassa Finlandia-palkintoa. Arrakoski jäi eläkkeelle vuonna 2004 ja kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen kotonaan Uudessakylässä vuonna 2006. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Eero W. Artto

Eero Veikko (Weikko) Artto (21. huhtikuuta 1930 Helsinki – 28. kesäkuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä ja Helsingin Kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen professori vuodesta 1985. Hän tutki taseita, kassavirtoja, laskentatointa ja kansainvälistä kilpailukykyä.Facta 2001, Täydennysosa 1990, WSOY 1990, s. 203 Hän jäi eläkkeelle 1995Muistot. Hs.fi , viitattu 31.8.2016. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taloustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin kauppakorkeakoulun professorit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Huopaorakas

Huopaorakas (Hydnellum cumulatum) on nahkaorakkaisiin kuuluva sienilaji. Uudeksi lajiksi sen esitti vuonna 1964 kanadalainen Kenneth A. Harrison. Se löydettiin ensimmäisen kerran kahdesta paikassa Kanadan Nova Scotiassa. == Lähteet == Luokka:Nahkaorakkaat
Olli Auero

Olli Johannes Auero (12. toukokuuta 1926 Helsinki – 22. syyskuuta 2008) oli suomalainen diplomaatti.Kuka kukin on 1978, s. 66. Runeberg.org. Hän oli koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän työskenteli suurlähettiläänä Lagosissa 1969–1971, oli ulkoministeriön protokollaosaston apulaisosastopäällikkö 1971–1976, suurlähettiläs Prahassa 1976–1980, Kairossa 1980–1984, ulkoministeriön protokollaosaston päällikkö 1984–1988 ja suurlähettiläs Lissabonissa 1988Facta 2001, Täydennysosa 1990, s. 208. WSOY 1990.–1991.Suomen suurlähetystö Lissabonissa. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet Luokka:Suomen suurlähettiläät
Olli Aumala

Kauko Olavi (Olli) Aumala (15. lokakuuta 1939 TurkuKuka kukin on 1978 (Runeberg.org)) on suomalainen tekniikantutkija. Hän oli Tampereen teknillisen korkeakoulun mittaustekniikan professori vuodesta 1972. Hänen tutkimuskohteenaan on ollut teollisuusautomaatioon sovellettu mittaustekniikka.Facta 2001, Täydennysosa 1990, WSOY 1990, s. 209 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Olli Aumalan sivusto Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Tampereen teknillisen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Säräisniemen keramiikka 2

Säräisniemen keramiikka 2 on tutkimustekninen nimitys Säräisniemen Nimisjärven löytöpaikan mukaan nimetystä varhaismetallikauden ja rautakauden aikaisesta asbestikeramiikan tyylisuunnasta. Nimitys on nykyisessä suomalaisessa tutkimuksessa korvattu Christian Carpelanin ehdottamilla neljällä alaryhmällä, jotka ovat Luukonsaaren keramiikka, Sirnihtan keramiikka, Anttilan keramiikka ja Kjelmøyn keramiikka. Carpelan esitti (1965), että Säräisniemen keramiikka 2 jaettaisiin kolmeen alaryhmään. Ne olivat pohjoisskandinaavinen, pohjoissuomalainen ja eteläsuomalainen ryhmä. Pohjoisskandinaavista ryhmää vastasi Kjelmøyn keramiikka, pohjoissuomalaista ryhmää Anttilan keramiikka ja eteläsuomalaista ryhmää Luukonsaaren keramiikka ja Sirnihtan keramiikka yhdessä. Myöhemmin hän erotti Säräisniemen keramiikasta yllä luetellut neljä ryhmää. Eri Säräisniemen keramiikan ryhmät ovat hieman eriaikaisia. Vanhimmat löydöt on tehty Anttilan keramiikasta, joka sijoittuu kronologiassa aikaan 1100 eaa. – 500 eaa. Se on lyhytikäisin, ja sen valmistus näyttäisi loppuvan noin 800 vuotta ennen muita. Yhtä vanhoja olisivat Luukonsaaren keramiikka ja Kjelmøyn keramiikka 900 eaa. – 300 jaa. Sirnihtan keramiikalle saadaan ajoituksia väliltä 600 eaa. – 300 eaa. == Piirteitä == Kaikille eri ryhmille ovat yhteisiä seuraavat piirteet: * savimassaan on lisätty runsaasti asbestimineraalista murskaamalla valmistettua asbestikuitua sekä vielä talkkia, kiillettä tai murskattua vuolukiveä * astian pohja on useimmiten tasainen (joskus on löytynyt pyöreäpohjainen astia) * astian seinämät ovat ohuita (noin kolmesta seitsemään millimetriä) ja melko suoria * astian suuaukon reunaa on hieman taivutettu * koristelua on usein vain astian yläreunan ympärillä, vaikka siitä on poikkeuksia == Katso myös == * Samanaikainen eteläsuomalainen keramiikka: Morbyn keramiikka == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Damm, Charlotte: From Entities to Interaction: Replacing pots and people with networks of transmission Luokka:Pronssikausi Luokka:Rautakausi Suomessa Luokka:Keramiikan historia Luokka:Suomen muinaisjäännökset Luokka:Norjan muinaisjäännökset
Asfalttiviidakko

Asfalttiviidakko voi tarkoittaa ainakin seuraavia: *Asfalttiviidakko (The Asphalt Jungle), John Hustonin elokuva vuodelta 1950 *Asfalttiviidakko (Seeds of Innocence), Boaz Davidsonin elokuva vuodelta 1980 *Se oli silloin, nyt on toisin, Christopher Cainin vuoden 1985 elokuva, videolevitysnimeltään Asfalttiviidakko *Asfalttiviidakko (Asfalto), Daniel Calparsoron elokuva vuodelta 1999 *”Asfalttiviidakko”, Anne Mattilan esittämä kappale vuodelta 2001
Kaikkinäkevä silmä

Kaikkinäkevä silmä on uskonnollinen tunnuskuva tai vertauskuva. Usein tämä tunnuskuva yhdistetään siten, että silmä on kolmion sisällä ja kolmio ympyrän sisällä. Merkkiä alettiin käyttää renessanssin ikonitaiteessa Jumalan kolminaisuutta esittävänä kuvana. 1600-luvulla siihen maalattiin usein myös pilviä tai auringonsäteitä. ==Kuvia== kuva:All Seeing Eye in the Monastery of the Holy Cross (8223941882).jpg|Ristin luostari Jerusalemissa. kuva:QuoModoDeum.gif|Alkemistinen puupiirros noin 1600-luvulta. kuva:Baindt Ölgemälde im Gästehaus.jpg|Tuntemattoman taiteilijan maalaus (1773) kuva:Dollarnote siegel hq.jpg|Yhdysvaltain yhden dollarin seteli kuva:Friendship love and truth.jpg|Litografia (noin 1874) ==Katso myös== *Illuminati ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Kristilliset symbolit
Ravello

Ravello on kunta Etelä-Italiassa Salernon maakunnassa Campanian alueella. Se sijaitsee matkailijoiden suosimalla Amalfin rannikolla, ja on yksi sen tunnetuimmista lomakaupungeista. ==Historia== Ravellon historia seurailee pitkälti Amalfin herttuakunnan historiaa, joka oli suuri meritasavalta 900- ja 1000-luvuilla. Tällöin alueen kaupankäynti oli voimakasta Bysantin satamakaupunkien kanssa itäisellä Välimerellä.Kunnan kotisivut Vuonna 1086 Ravello sai piispanistuimen.Kunnan kotisivut ==Tunnettuja lomailijoita Ravellossa== Ravello on houkutellut maisemineen taiteilijoita ja matkailijoita jo 1300-luvulla. Siellä ovat vierailleet useat julkisuuden henkilöt, kuten Giovanni Boccaccio, Leandro Alberti, Karl Eduard Ferdinand Blechen, Richard Wagner, Ferdinand Gregorovius, Andrè Gide, Edward Morgan Forster, David Herbert Lawrence, Maurits Cornelis Escher, Greta Garbo, Leopold Stokowski, Jacqueline Kennedy ja Gore Vidal. Kunnan kotisivut ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Salernon maakunnan kunnat Luokka:Amalfin rannikko
NME Awards

NME Awards on vuosittain järjestettävä musiikkialan palkintogaala. Palkinnot jakaa brittiläinen musiikkilehti NME parhaille brittiläisille ja kansainvälisille artisteille. Palkinnot jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1953. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Palkinnon kotisivut Luokka:Brittiläiset musiikkipalkinnot
Vihainen valkoinen mies

Vihainen valkoinen mies () on kulttuurinen stereotyyppi, joka liitetään konservatiivisena tai oikeistolaisena pidettyyn osaan Yhdysvaltojen valkoisesta miesväestöstä. Vihaisen valkoisen miehen katsotaan vastustavan esimerkiksi vapaamielistä suhtautumista etnisiin ja seksuaalisiin vähemmistöihin, sekä joitakin yhteiskunnallisia ilmiöitä, kuten positiivista syrjintää, feminismiä ja poliittista korrektiutta. Kulttuurissa esiintyviä esimerkkejä vihaisesta valkoisesta miehestä ovat televisiosarjan Perhe on pahin (1971–1979) päähenkilö Archie Bunker ja Michael Douglasin esittämä antisankari William Foster elokuvassa Rankka päivä (1993).Farewell, Archie. CBS News 21.6.2001. Viitattu 2.9.2016. == Katso myös == * Identiteettipolitiikka == Lähteet == Luokka:Konservatismi Luokka:Maskuliinisuus Luokka:Stereotyypit
Kara Devlet Giray

Kara Devlet Giray, myös Devlet III Giray, oli Krimin kaanikunnan hallitsija, Krimin kaani vuosina 1716–1717. Devlet syntyi 1647 Giray-sukuun, josta valittiin jokainen Krimin kaani kaanikunnan olemassaolon aikana. Hänen lisänimensä Kara tarkoittaa turkinsukuisissa kielissä mustaa. Hän oli NureddinKrimin kaanikunnassa arvonimi Nureddin tarkoitti valtakunnan kolmanneksi tärkeintä miestä kaanin jälkeen. Adil Girayn poika, ja vuosina 1608–1610 hallinneen kaanin Selâmet I Girayn pojanpoika. Osmanien valtakunnan sulttaani Ahmed III nimitti Devletin kaaniksi Qaplan I Girayn tilalle 1716, kun tämä ei ollut onnistunut auttamaan osmaneita näiden sodassa Hapsburgien Itävaltaa vastaan. Devletin valtakausi jäi kuitenkin lyhyeksi, koska hän ei saanut tukea muilta Krimin ylimyksiltä, vaan nämä nousivat kapinaan Qaplan I Girayn pojan Bakhti Girayn (lisänimeltään Deli Sultan, "Hullu Sulttaani") johdolla. Hän joutui pakenemaan turkkilaisten hallitsemaan Bulgariaan, jonka jälkeen Ahmed III nimitti hänen tilalleen Saadet IV Girayn 1717. Devlet kuoli vielä saman vuoden aikana Bulgariassa. Hänet on haudattu Jamboliin. == Lähteet == Luokka:Krimin kaanit Luokka:Osmanien valtakunnan vasallit Luokka:Vuonna 1647 syntyneet Luokka:Vuonna 1717 kuolleet
SMP Racing

SMP Racing oli venäläinen autourheilutalli, jonka omisti venäläinen liikemies ja SMP Pankin perustaja Boris Rotenberg. == Taustaa == SMP Racing perustettiin kouluttamaan venäläistä autourheilukulttuuria ja tuoda lupaavia venäläisiä autourheilijoita kansainvälisille kilparadoille. Tallin päämaja sijaitsi Ranskan Le Luc'ssa. Talli kilpaili eri formulaluokissa yhteistyössä muun muassa Koiranen GP:n, ADM Motorsportin, AF Corsen, Comtec Racingin, Russian Bears Motorsportin ja Euronova Racingin kanssa. SMP Racing kilpaili myös urheiluautoluokissa kuten European Le Mans Series ja FIA World Endurance Championship -sarjoissa. Lopulta talli vetäytyi autourheilusta kokonaan osasyynä Venäjän hyökkäyksestä Ukrainaan. == SMP Racingin kuljettajia == * Mikhail Aleshin * Vladimir Atojev * Fabio Babini * Aleksei Basov * Michael Belov * Olivier Beretta * Andrea Bertolini * Matteo Bobbi * Aleksander Bosak * Gianmaria Bruni * Jenson Button * James Calado * Stefano Coletti * Mitch Evans * Lucas Foresti * Antonio Fuoco * Sean Gelael * Antonio Giovinazzi * Brendon Hartley * Matevos Isaakjan * Aleksei Kornejev * Kirill Ladygin * Konsta Lappalainen * Julián Leal * Roman Mavlanov * Michael Meadows * Nicolas Minassian * Miguel Molina * Daniil Move * Norman Nato * Harrison Newey * Jegor Orudžev * Luca Persiani * Vitali Petrov * Alessandro Pier Guidi * Davide Rigon * Mika Salo * Stéphane Sarrazin * Elias Seppänen * Viktor Šajtar * Robert Shwartzman * Irina Sidorkova * Sergei Sirotkin * Aleksandr Smoljar * Konstantin Tereštšenko * Nikita Troitski * Vladimiros Tziortzis * Stoffel Vandoorne * Matthieu Vaxivière * Toni Vilander * Andreas Wirth * Daniel Zampieri * Sergei Zlobin == Muuta == * SMP Formula 4 * SMP Racingin kotisivut Luokka:Venäläiset autourheilutallit Luokka:FIA World Endurance Championship -tallit
Eläinten hautausmaa

Eläinten hautausmaa (myös lemmikkieläinten tai pieneläinten hautausmaa) on hautausmaa, johon on haudattu lemmikkieläimiä ja joskus myös muita kotieläimiä, kuten hevosia. Suomen ensimmäinen eläinten hautausmaa perustettiin 1927 Helsinkiin Ruskeasuolle, josta se siirtyi 1947 nykyiselle paikalleen Keskuspuistoon Haagaan. Hautausmaa on Helsingin eläinsuojeluyhdistyksen (HESY ry) ylläpitämä.http://www.hesy.fi/elainsuojelukeskus/elainten-hautausmaa/ http://www.hesy.fi/hesy/historia/ == Kuvia == Pet cemetery, Helsinki, Finland 4.jpg|Eläinten hautausmaa Helsingissä. Grave of the Finnish war dog "Pörri" (1943-1956), pet cemetery, Helsinki, Finland.jpg|Sotakoira Pörrin hauta eläinten hautausmaalla Helsingissä. Tierheim-Berlin- Friedhof-01.jpg|Tierfriedhof Tierheim Berliinissä. Hartsdale Pet Cemetery (2373152079).jpg|Hartsdale Pet Cemetery Hartsdalessa New Yorkissa. Kaknas 2007 3.jpg|Kaknäs djurkyrkogård Tukholmassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Hautausmaat Luokka:Lemmikkieläinten hoito Luokka:Eläinten kuolema