EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kuusenniluri

Kuusenniluri (Hylastes cunicularius) on kärsäkkäiden heimoon kuuluva juurinilurilaji. Kuusenniluri on 3,5-4,4 mm pitkä musta kuoriainen, jonka tuntosarvet ovat vaaleanruskeat. Kuusennilurin peitinsiivissä on ohuita pitkittäisiä harjuja ja painaumia. Kuusennilurien naaraat munivat tuoreisiin kuusten kantoihin, joissa toukat kehittyvät. Munista kehittyvät toukat elävät kantojen kaarnan alla. Kuusennilurit talvehtivat koteloina. Aikuiset kuusennilurit syövät pääasiassa kuusen taimien kuorta ja juuristoa tehden niihin käytäviä ja koloja, jotka heikentävät taimen nestevirtauksia. Jos kuusennilurin syönti on yltänyt koko taimen ympäri, nestevirtaukset katkeavat ja taimi kuolee. Tuhoja esiintyy varsinkin alueilla, jossa on tehty avohakkuita. Kuusennilurin kehitys on kaksivuotinen. Kuusenniluria esiintyy lähinnä Euroopassa. Kuusennilurin kemiallisessa torjunnassa voidaan käyttää samanlaisia torjunta-aineita kuin tukkimiehentäillä (Hylobius abietis). Kuusennilurin tuhoja voidaan ehkäistä myös päätehakkuiden jälkeisellä kylvöajan ja istutusajan valinnalla. Mäntyjen nilurituhoja aiheuttaa niille erikoistunut männynniluri (Hylastes brunneus). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *iNaturalist: Kuusenniluri (Hylastes cunicularius) *Ötökkätieto: Kuusenniluri (Hylastes cunicularius) *Metsäntutkimuslaitos (Metla): Kuusenniluri (Hylastes cunicularius) *Hyönteiset.com: Kuusenniluri (Hylastes cunicularius) kuva *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Hylastes cunicularius *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Hylastes cunicularius *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Hylastes cunicularius *Pherobase: Semiochemicals of Hylastes cunicularius Luokka:Kaarnakuoriaiset Luokka:Kasvien tuhohyönteiset
Tähtenä taivaalla

Tähtenä taivaalla on vuonna 2018 ilmestynyt Dingon single, joka on yhtyeen ensimmäinen uutta musiikkia sisältävä julkaisu kuuteen vuoteen. Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Helsingissä Finnvox-studiolla, jossa Dingo levytti jo 1980-luvulla. == Kappaleet == #Tähtenä taivaalla == Kokoonpano == * Pertti Neumann – laulu * Jonttu Virta – kitara * Pepe Laaksonen – bassokitara * Saska Ketonen – rummut * Leena Peisa – kosketinsoittimet == Lähteet == Luokka:Dingon kappaleet Luokka:Vuoden 2018 kappaleet
Vestel

Vestel on turkkilainen kodinkoneita, elektroniikkaa ja miehittämättömiä ilma- aluksia valmistava yhtiö. Vestelin pääkonttori sijaitsee Manisassa ja yhtiön emoyhtiö Zorlu Holding Istanbulissa. Yhtiöllä on merkittävä osuus kuluttajaelektroniikan ja kodinkoneiden markkinoista Euroopassa, erityisesti televisioista. Vestel myy tuotteita useilla eri tuotemerkeillä. Kun JVC luopui vuonna 2011 televisioiden valmistuksesta, Vestel sai tuotemerkin käyttöönsä Euroopan tv-markkinoilla. Suomalaislähtöisen Finlux-tuotemerkin Vestel osti vuonna 2006. Muita Vestelin käyttämiä tuotemerkkejä ovat Graetz, Hitachi, Luxor, Techwood, Toshiba ja Vestfrost.ProCaster Vestelin valmistama taktinen drone Vestel Karayel (2014–) on sekä Turkin että Saudi-Arabian asevoimien käytössä. ==Lähteet== Luokka:Kodinkonevalmistajat Luokka:Elektroniikkayhtiöt Luokka:Turkkilaiset yritykset Luokka:Viihde-elektroniikan tuotemerkit Luokka:Matkapuhelinvalmistajat
Émile Taranto

Émile Taranto (1878 Montreal – 27. elokuuta 1936 Montreal) oli kanadalainen viulisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.Canadian Encyclopedia: Émile Taranto Taranto syntyi italialaisille vanhemmille ja aloitti kuusivuotiaana viulunsoiton opiskelun Frantz Jehin-Prumen johdolla. Vuonna 1894 Taranto oli jo Montrealin sinfoniaorkesterin jäsen, joka oli pitänyt myös useita resitaaleja. Kesäkuussa 1903 hän lähti Brysseliin opiskelemaan Eugène Ysaÿen johdolla. Palattuaan Montrealiin hän soitti kotikaupunkinsa sinfoniaorkesterin kanssa Max Bruchin viulukonserton nro 1 huhtikuussa 1904 ja toimi saman orkesterin konserttimestarina 1904–1907. Vuonna 1904 hän myös perusti Mendelssohn-trion. Hän osallistui Beethoven-trion konsertteihin ja kiersi Eurooppaa vuosina 1907 ja 1914. Konserttiartistina toimimisen sivussa hän myös vietti paljon aikaa opettaen; hänen oppilaidensa joukossa olivat Jean Deslauriers, Marthe Lapointe, Annette Lasalle-Leduc ja Lucien Sicotte. Taranto sävelsi viulukappaleita, joihin kuuluvat Danse caprice (1923) ja Mouche à feu. Helmikuussa 1930 hän soitti Windsor-salissa Émiliano Renaud'n yksiosaisen sonaatin sekä romanssin. Säveltäjä itse toimi pianistina. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset viulistit Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
St. Georgen im Schwarzwald

St. Georgen im Schwarzwald on kaupunki Saksassa Baden-Württembergin lounaisosassa noin 100 kilometriä Stuttgartista lounaaseen. Se kuuluu Schwarzwald-Baar-Kreisin piirikuntaan. St. Georgenin pinta-ala on 59,9 neliökilometriä, ja kesäkuun 2022 lopussa siellä oli 13 047 asukasta. Kaupungin pormestarina on toiminut Michael Rieger vuodesta 2008. == Historia == Paikalle perustettiin benediktiiniluostari vuonna 1084. St. Georgen sai markkinaoikeudet vuonna 1507. Rautatieyhteys avattiin 1873 ja kaupunkioikeudet St. Georgen sai 1891. Vuosina 1972–1974 St. Georgeniin liitettiin Brigachin, Langenschiltachin, Oberkirnachin, Peterzellin ja Stockburgin kylät. == Ystävyyskaupungit == St. Georgenilla on neljä ystävyyskaupunkia: * Saint- Raphaël, Ranska (vuodesta 1972) * Scandale, Italia (vuodesta 1990) * Vesilahti, Suomi (vuodesta 2002) * Museros, Espanja (vuodesta 2006) == Museoita == * Sammlung Grässlin, taidemuseo * Deutsches Phonomuseum * Heimatmuseum "Schwarzes Tor", kotiseutumuseo Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin verkkosivut * Art with free beer and sausages, Grässlinin perheen taidekokoelma Sankt Georgenissa Luokka:Baden-Württembergin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Émiliano Renaud

Émiliano Renaud (26. kesäkuuta 1875 Saint-Jean-de-Matha – 3. lokakuuta 1932 Montreal) oli kanadalainen säveltäjä, pianisti, urkuri ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli pianonsoittoa aluksi äitinsä, sitten Paul Letondalin ja lopulta Dominique Ducharmen johdolla.The Canadian Encyclopedia: Émiliano Renaud Renaud'sta tuli romanttiseen ohjelmistoon erikoistunut virtuoosi, joka esiintyi Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Kolmen maaliskuussa 1904 Windsor-salissa tehdyn esiintymisen jälkeen Renaudia nimitettiin "Kanadan Paderewskiksi". Hän aloitti opettamisen McGillin konservatoriossa sen avauduttua vuonna 1904. Hänen omien sävellystensä joukossa on muun muassa suuri määrä pianolle sävellettyjä kappaleita. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Kanadalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Hector Gratton

Joseph Thomas Hector Gratton (13. elokuuta 1900 – 16. heinäkuuta 1970) oli kanadalainen säveltäjä, kapellimestari, sovittaja, pianisti ja pedagogi. Hän opiskeli pianonsoittoa Montrealissa Alphonse Martinin ja Alfred La Libertén johdolla. Jälkimmäinen tutustutti hänet Aleksandr Skrjabinin ja Nikolai Medtnerin tyyleihin.The Canadian Encyclopedia: Hector Gratton Sittemmin Gratton suoritti musiikin teorian opintoja Oscar O'Brienin, Alfred Whiteheadin ja Albertine Morin-Labrecquen johdolla. Noin vuonna 1920 hän harmonisoi kansanlauluja Charles Marchandille, jota hän myös säesti esiintymisissä. Marchand tarjosi Grattonille töitä myöhemminkin. Gratton oli yksi kansallisen radion pineereista ja työskenteli muun muassa yhdessä ensimmäisistä merkittävistä radiosarjoista (Je me souviens). Vuonna 1937 hän voitti Jean Lallemand -palkinnon sinfonisella runollaan Légende. Hän julkaisi teoksen salanimellä Ben Marcato. Tuomaristo ja yleisö kuulivat teoksen 19. maaliskuuta, ja Wilfrid Pelletierin johtamana teos esitettiin toistamiseen 23. huhtikuuta. Seuraavana vuonna teoksen esitti Sir Ernest MacMillanin johtama Toronton sinfoniaorkesteri. Grattonin muihin merkittäviin teoksiin kuuluu näyttämömusiikki Cécile Chabotin joulutarinaan L'Imagerie; teos kuultiin CBC:n radiossa vuonna 1945. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Kanadalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Nicole Fontaine

Nicole Fontaine (16. tammikuuta 1942 – 17. toukokuuta 2018L'ancienne ministre Nicole Fontaine est décédée ) oli ranskalainen poliitikko. Fontaine toimi Euroopan parlamentin puheenjohtajana vuosina 1999–2002. Pat Cox valittiin hänen seuraajakseen. Fontaine oli Euroopan parlamentin jäsen kahteen kertaan, 1984–2002 ja 2004–2009. Ranskan teollisuusministerinä hän toimi 2002–2004. ==Lähteet== Luokka:Ranskan ministerit Luokka:Ranskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Euroopan parlamentin puhemiehet Luokka:Euroopan unionin vaikuttajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Tauno Järnefelt

Armas Tauno Juhana Järnefelt (10. lokakuuta 1867 Kitee – 24. toukokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen korkeimman oikeuden oikeusneuvos ja valtiopäivämies.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Aikalaiskirja 1934 Järnefeltin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Gustaf Johan Järnefelt (1823–1883) ja Amalia Christina Seitz. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 Helsingin alkeisopistosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1890 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1894. Järnefelt sai varatuomarin arvon 1896.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Gustaf Johan Järnefelt. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 19.5.2018. Järnefelt oli Tampereen kaupunginvaltuuston sihteerinä vuodesta 1903, nuorempana oikeusneuvosmiehenä Tampereella vuodesta 1905 ja rikosasiain notaarina Helsingissä vuodesta 1907. Hän oli senaatin oikeusosastolla kanslistina vuodesta 1908, protokollasihteerinä vuodesta 1914 ja vanhempana oikeussihteerinä vuodesta 1918. Hän toimi korkeimman oikeuden apujäsenenä vuodesta 1926, Helsingin yliopiston asiamiehenä 1918–1933 ja korkeimman oikeuden jäsenenä ja oikeusneuvoksena 1930–1937. Järnefelt oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1897Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1897 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1897. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1897, ss. 1699-1707., 1899, 1900, 1904–1905Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1904–1905 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1904–1905. Andra häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1905, ss. 795-804. ja 1905–1906. Järnefelt oli naimisissa vuodesta 1900 Ebba Margaretha Schaumanin (1875–1949) kanssa. Heidän poikansa oli Helsingin yliopiston tähtitieteen professori Gustaf Järnefelt.Aikalaiskirja 1934 : Gustaf Järnefelt == Lähteet == Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Korkeimman oikeuden jäsenet Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
John Michell

John Michell (25. joulukuuta 1724 – 29. huhtikuuta 1793) oli englantilainen pappi ja luonnonfilosofi, joka teki oivalluksia monilla tieteenaloilla, mukaan lukien tähtitieteessä, geologiassa ja optiikassa. Michelliä on pidetty ”yhtenä parhaimmista unohdetuista tieteilijöistä”. Hän ehdotti ensimmäisenä mustien aukkojen olemassaoloa ja että maanjäristyksestä lähtee maanjäristysaaltoja, selitti ensimmäisenä, miten voi valmistaa keinotekoisia magneetteja, sovelsi ensimmäisenä tilastoja maailmankaikkeuden tutkimiseen, ja tajusi, että kaksoistähdet ovat seurausta painovoimasta. Hän myöskin keksi laitteen, jolla voi mitata Maan massan. Häntä on kutsuttu seismologian ja magnetometrian isäksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Englantilaiset tähtitieteilijät Luokka:Royal Societyn jäsenet Luokka:Brittiläiset papit Luokka:Brittiläiset filosofit Luokka:Vuonna 1724 syntyneet Luokka:Vuonna 1793 kuolleet
Yorkshiren kapina 1489

Yorkshiren kapina tapahtui Englannissa vuonna 1489 Henrik VII:n valtakaudella. ==Tausta== Parlamentti myönsi Henrik VII:lle 100 000 punnan avustuksen Bretagnen tukemiseen. Englanti ja Bretagne taistelivat yhdessä Ranskaa vastaan. Henrik lähetti Northumberlandin neljännen jaarlin Henry Percyn keräämään veroja tätä tarkoitusta varten. Monet Northumberlandin ja Yorkshiren asukkaat väittivät jo maksaneensa oman osansa veroista. Asukkaat eivät suostuneet maksamaan ylimääräisiä veroja Bretagnen puolustamiseksi, koska tilanteesta ei ollut heille maantieteellisesti uhkaa sillä Bretagne oli lähempänä Cornwallia ja Lontoota. == Kapina == Kapina alkoi huhtikuussa 1489. Jaarli tapasi kapinalliset, mutta kahakassa hän sai surmansa. Kapinalliset pyysivät anteeksi, mutta kuningas hylkäsi anteeksipyynnön ja lähetti Surreyn jaarlin Thomas Howardin johtaman 8 000 miehen armeijan pohjoiseen. Kapinalliset hajaantuivat, ja heidän johtajansa John à Chambre hirtettiin maanpetturina. Kapinalliset löysivät uudeksi johtajaksi Sir John Egermontin. Egermont osoittautui kuitenkin epäluotettavaksi, ja hän pakeni Burgundin kreivittären Margaretin tuomioistuimeen. == Seuraukset == Kapinan seurauksena kapinalliset saivat kuninkaalta anteeksipyynnön, eikä heiltä kerätty lisää veroja, eikä Henrik siten saanut tarpeeksi varoja Bretagnen puolustamiseen. Hän tuli myös tietoiseksi pohjoisenglantilaisten luonteesta. Surreyn jaarli Thomas Howard taisteli kapinallisia vastaan, ja hänet ylennettiin Henrikin luutnantiksi. == Lähteet == * Fletcher, Anthony; MacCulloch, Diarmaid (2015). Tudor Rebellions (6th ed.). Routledge. ISBN 978-1138839212. Verkossa s. 48– (Google Books) * Murphy, Derrick; Keen, Allan; Tillbrook, Michael; Walsh- Atkins, Patrick (1999). England 1485-1603. HarperCollins UK. ISBN 9780003271249. Luokka:Englannin keskiaika Luokka:Yorkshiren historia Luokka:Kapinat Luokka:1480-luku
Ako Denot Mi E Nokj

Ako denot mi e nokj on pohjoismakedonialaisen artisti Kaliopin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2001. == Kappaleet == # # # # # # # # # # Luokka:Pohjoismakedonialaiset albumit Luokka:Popalbumit Luokka:Vuoden 2001 albumit
Sanquharin linna

Sanquharin linna on raunioitunut keskiaikainen linna Skotlannissa Dumfriesin ja Gallowayn alueella. Sijainti on taannut sille hyvän luonnollisen suojan muilta sivuilta paitsi idästä, jossa sitä kiertää syvä vallihauta. Ensimmäinen rakennusvaihe on 1300-luvun lopusta, ja osa piharakennuksista on 1500-luvulta. Buten markiisi kunnosti linnaa 1890-luvulla, mutta työ jäi kesken. Linna on Scheduled Monument -suojelukohde vuodesta 1937 alkaen. == Lähteet == Luokka:Dumfries ja Galloway Luokka:Skotlannin linnat
Mandiakuyn kirkko

Mandiakuyn kirkko on katolinen kirkkorakennus Mandiakuyn kylässä Malissa. Tyyliltään eklektinen kirkko on pystytetty vuosina 1956–1958. Vaaleasta kivestä rakennetun nelikulmaisen kirkon pituus on 57,6 metriä ja leveys 32 metriä. Se on katettu rautakehikon tukemalla peltikatolla. Sisäänkäyntiä koristaa kaksi 30 metriä korkeaa kellotornia. Tornit edustavat gotiikkaa ja päärakennus neosudanilaista tyyliä. Sanin hiippakuntaan kuuluvan seurakunnan kirkkoon mahtuu 3 000 henkeä. Se on vaikuttanut katolisten ja protestanttisten kirkkojen ja julkisten rakennusten tyyliin bobojen asuinalueella Malissa ja Burkina Fasossa. ==Lähteet== Luokka:Kivikirkot Luokka:Malin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Mandiakuy Luokka:Uskonto Malissa
Kaivola (Pertteli)

Kaivola (joskus myös Perttelin kirkonkylä) on taajama ja kylä Salossa, entisen Perttelin kunnan alueella. Kylässä sijaitsee K-Market, koulu, päiväkoti, vapaapalokunnan paloasema sekä Perttelin kirkko. Alue rajautuu lännessä kantatiehen 52, pohjoisessa Hiiden alueeseen ja etelässä Lopen kylään. ==Lähteet== *Salon karttapalvelu Luokka:Perttelin kylät Luokka:Varsinais- Suomen maakunnan taajamat Luokka:Suomen kirkonkylät Luokka:Suomen entiset kuntakeskukset
An Evening with Friends at Huvila

An Evening with Friends at Huvila on vuonna 2017 ilmestynyt Amorphiksen livealbumi. Se sisältää 27. elokuuta 2016 Helsingin juhlaviikoilla Huvila- teltassa soitetun konsertin ensimmäisen osan. Albumin neljä ensimmäistä kappaletta ovat akustisia sovituksia. Vierailijoinaan yhtyeellä on Sakari Kukko (saksofoni, huilu), Pekko Käppi (jouhikko) ja Anneke van Giersbergen (laulu). Albumi on julkaistu digitaalisena sekä Under the Red Cloud -albumin kiertuepainoksen bonuslevynä. Konsertin toisessa osassa yhtye soitti kokonaisuudessaan vuoden 2015 Under the Red Cloud -albumin. Koko konsertti on julkaistu 360 asteen videona yhtyeen YouTube-kanavalla. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Niclas Etelävuori – bassokitara * Esa Holopainen – soolokitara * Tomi Joutsen – laulu * Santeri Kallio – kosketinsoittimet * Tomi Koivusaari – rytmikitara * Jan Rechberger – rummut sekä * Anneke van Giersbergen – laulu (kappaleessa ”Her Alone”) * Sakari Kukko – saksofoni, huilu * Pekko Käppi – jouhikko == Lähteet == == Aiheesta muualla == * An Evening with Friends -konsertti Amorphiksen YouTube-kanavalla: osa 1, osa 2 * * Luokka:Amorphisin albumit Luokka:Vuoden 2017 konserttitallenteet
NGC 2438

NGC 2438 on planetaarinen sumu noin 3 000 valovuoden päässä Peräkeulan tähdistössä. Sen löysi William Herschel 19. maaliskuuta 1786. NGC 2438 näyttää olevan M46:den sisällä, mutta se on todennäköisesti erillinen, koska se ei jaa M46:den radiaalista nopeutta. Tapaus on yksi esimerkki päällekkäisistä pareista, kuten NGC 2818. Kuvat joissa on pitkä altistuminen, näyttävät laajennetun kaksinkertaisen halon, kun taas se helpommin näkyvämpi osa ajoittuu suunnilleen silloin kun sen keskellä oleva punainen jättiläinen kuoli. == Lähteet == Luokka:Planetaariset sumut Luokka:Peräkeulan tähdistö Luokka:NGC-kohteet
Suotana

Suotana on suomalainen melodista metallimusiikkia soittava yhtye. Sen tyylilajeja ovat melodinen black metal ja - death metal. Yhtye sai alkunsa Rovaniemellä vuonna 2005 sen perustajajäsenen Ville Raution sooloprojektina, johon liittyi myöhemmin lisää muusikkoja. Nykyisin yhtyeeseen kuuluu kuusi jäsentä. Yhtyeellä on sopimus levy-yhtiö Reaper Entertainmentin kanssa, jonka kautta se julkaisi toisen kokopitkän albuminsa Land of the Ending Time 25. toukokuuta 2018. ==Jäsenet== * Ville Rautio – kitara (2005–), laulu (2005–2012) * Pasi Portaankorva – kitara (2006–) * Rauli Alaruikka – basso (2019–) * Rauli Juopperi – rummut (2013–) * Tommi Neitola - kosketinsoittimet (2015–) * Tuomo Marttinen – laulu (2016–) ===Entiset jäsenet=== * Jari Körkkö - kosketinsoittimet (2012–2015) * Juhani Merkkiniemi – laulu (2012–2016) *Harri Portimo – basso (2012–2019) ==Diskografia== ===Studioalbumit=== * * * ===Demot=== * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset death metal -yhtyeet Luokka:Suomalaiset black metal -yhtyeet
Wilson Kalumba

Wilson Kalumba (n. 1964 – 15. toukokuuta 2018) oli sambialainen poliitikko. Hänet valittiin vuonna 2016 maansa pääkaupungin Lusakan pormestariksi 270 151:llä äänellä. Toiseksi pormestarinvaaleissa yltänyt vastaehdokas oli Maureen Mwanawasa, joka sai 150 807 ääntä tuekseen. Kalumba kuoli 54-vuotiaana jouduttuaan äkillisesti sairaalahoitoon.Lusaka Times: Lusaka Mayor dies == Lähteet == Luokka:Sambialaiset poliitikot Luokka:Pormestarit Luokka:1960-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Louis Archinard

Louis Archinard (11. helmikuuta 1850 Le Havre – 8. toukokuuta 1932 Villiers- le-Bel) oli ranskalainen siirtomaa-ajan kenraali. Archinard syntyi protestanttiseen opettajaperheeseen ja valmistui Palaiseaun polyteknisestä koulusta. Hän liittyi laivaston tykistöön juuri ennen Saksan–Ranskan sotaa. Vuosina 1876–1878 Archinard toimi asevaraston kapteenina Saigonissa ja vuonna 1880 hänet lähetettiin ensimmäisen kerran Länsi-Afrikkaan. 1880-luvun alussa Archinardista tuli Ranskan Länsi-Afrikan laajentamista suunnitelleen Gustave Borgnis-Desbordesin upseeripiirin jäsen. Hän palasi Afrikkaan Ylä-Senegalin ylikomendanttina vuonna 1888 ja valloitti Ségoun vuonna 1890. Samana vuonna Archinard nimitettiin Ranskan Sudanin ylikomendantiksi ja myöhemmin varakuvernööriksi. Hän yritti pystyttää uudelleen Segun bambaravaltakunnan, johti viimeisten tukulorikaupunkien valtausta ja palasi vuonna 1893 Ranskaan, jossa hän suunnitteli Samori Tourén mandinkavaltakunnan tuhoamista. Myöhemmin hän suunnitteli Joseph Gallienin johtamaa Madagaskarin valtausta ja saatuaan vuonna 1897 ylennyksen kenraaliksi toimi prikaatinkomentajana Kotšinkiinassa. Vuonna 1904 Archinardista tuli Ranskan armeijan päämajan nuorin kenraali. Vuonna 1914 hänet nimitettiin siirtomajoukkojen raha-asioiden ylitarkastajaksi. Archinard jäi eläkkeelle vuonna 1915, mutta osallistui vielä Puolan armeijan perustamiseen vuonna 1919. Archinard muistetaan Ranskan Sudanin valloittajana ja epäsuoran alkuasukashallinnon kehittäjänä. Hän oli keskeisiä toimijoita armeijan imperialismissa, joka väheksyi siviiliviranomaisten määräyksiä. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Girl, Boy, Bakla, Tomboy

Girl, Boy, Bakla, Tomboy on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut filippiiniläinen tagaloginkielinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Wenn Deramas. == Näyttelijät == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2013 elokuvat Luokka:Komediaelokuvat Luokka:Filippiiniläiset elokuvat
Anetoli

Anetoli on aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään aromiaineena, hajusteena ja orgaanisen kemian synteeseissä. Yhdiste esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. == Ominaisuudet == Anetoli on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Anetolilla on cis- ja trans-isomeerit joista trans-isomeeri on stabiilimpi. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin. Anetolilla on anismainen tuoksu ja se on makeaa. Anetolia esiintyy useiden kasvien eteerisissä öljyissä. Erityisesti sitä on anisruohossa, fenkolissa, tähtianiksissa ja mäntyöljyssä. == Valmistus ja käyttö == Anetolia voidaan eristää kiteyttämällä fenkoli- tähtianis- ja mäntyöljyistä. Mäntyöljyä voidaan myös käsitellä emäksellä, jolloin sen sisältämä estragoli isomeroituu anetoliksi. Anetolia valmistetaan myös synteettisesti. Tyypillisin synteettinen tapa on anisolin ja propanoyylikloridin välinen Friedel–Crafts- asylointireaktio, jota seuraa karbonyyliryhmän pelkistys alkoholiksi ja eliminaatioreaktio hapon avulla. Anetolia käytetään elintarviketeollisuudessa anisaromina ja sitä voidaan lisätä esimerkiksi alkoholijuomiin. Lisäksi sitä käytetään hajusteissa, hammastahnoissa, suuvesissä, valokuvauskemikaalina, limaa irrottavien vaikutusten vuoksi yskänlääkkeissä ja anisaldehydin valmistamiseen hapettamalla typpihapon tai kromiyhdisteiden avulla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: cis-Anethole *DrugBank: Anethole *Human Metabolome Database (HMDB): Anethole *Food Component Database (FooDB): Anethole *Food Component Database (FooDB): cis-Anethole *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): trans-Anethole *ChemBlink: trans-Anethole *Molecule of the Month: Anethole, Bristol University School of Chemistry. *Pherobase: Floral Compound - trans-anethole *Pherobase: Semiochemical - trans-anethole *Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Anethole *Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: cis-Anethole *Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: trans-Anethole Luokka:Aromaattiset yhdisteet
Santa Barbaran piirikunta

Santa Barbaran piirikunta () on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Piirikunnan väkiluku oli 423 895 ihmistä vuonna 2010, ja se on pinta-alaltaan 9 810 neliökilometriä. Piirikunnan suurin kaupunki on Santa Maria ja hallintokeskus on Santa Barbara. == Maantiede == Yhdysvaltojen Census Bureaun mukaan alueen pinta-ala on 9 810 km². Pinta-alasta on 7 080 km² maata ja 2 730 km² vettä. Veden osuus on 27,8 prosenttia. Santa Barbaran piirikunta rajautuu lännessä ja etelässä Tyyneenmereen. Piirikunnan korkein kohta on Big Pine Mountain (2 074 m). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *
Jättikameleontti

Jättikameleontti (Furcifer oustaleti) on kameleonttien heimoon kuuluva liskolaji. Se on suurin kameleonttilaji ja kotoperäinen Madagaskarilla. == Ulkonäkö ja koko == pienoiskuva|vasen|Naaras. pienoiskuva|vasen|Koiras. Jättikameleontti on kookas lisko, jolla on pitkä häntä. Koiraiden pituudeksi on mitattu 68,5 senttiä ja naaraiden 40 senttiä. Täysikasvuiset yksilöt painavat 400–500 grammaa ja vastakuoriutuneet poikaset 0,8 grammaa. Väri on varsin huomaamaton. Se vaihtelee ruskeasta vihreään ja siniseen, ja lisäksi on muutamia keltaisia, punaisia tai vihertäviä pilkkuja. Jättikameleontilla on pään ja niskan yli ulottuva suuri, litteä uloke mutta ei sarvia. Toisin kuin muut kameleonttinaaraat, jättikameleonttinaaraat ovat koiraita värikkäämpiä, tosin soidinaikaan koiraiden väri kirkastuu. == Levinneisyys ja elinympäristö == Jättikameleonttia tavataan Madagaskarilla. Etelä-Floridassa on lemmikkieläimistä muodostunut vieraslajikanta. Se voi selviytyä heikentyneessä elinympäristössä, maatalousmaasta ja ihmisasutuksesta, mutta sitä esiintyy myös kuivissa metsissä, savanneilla ja toisinaan trooppisissa sademetsissä. == Elintavat == Jättikameleontti on hidas liikkeissään. Se väijyy hyönteistä tai muuta saalista tarkkaan ennen kuin se pyydystää sen pitkällä, tahmealla kielellään. Selkärangattomien lisäksi jättikameleontti syö tiettyjen pensaiden hedelmiä sekä silloin tällöin pieniä lintuja ja matelijoita. Naaraat munivat noin 50 munaa maaperään tai karikkeeseen. Kameleontti puolustautuu käärmeitä ja lintuja vastaan täyttämällä ruumiinsa ilmalla, esittelemällä kylkeään saalistajalla ja avaamalla suunsa ammolleen. Se voi myös sihistä ja purra. == Lähteet == Luokka:Kameleontit
Grey Heavens

__NOTOC__ Grey Heavens on suomalaisen Omnium Gatherumin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 26. helmikuuta 2016 Lifeforce Records -levymerkillä. Albumi debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Jukka Pelkonen – laulu * Markus Vanhala – kitara * Joonas Koto – kitara * Erkki Silvennoinen – basso * Jarmo Pikka – rummut * Aapo Koivisto – kosketinsoitin == Arvostelut == * Imperiumi: 7/10 * Kaaoszine: 8-/10 * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2016 albumit Luokka:Omnium Gatherumin albumit
Zeta Sagittarii

Zeta Sagittarii (ζ Sagittarii, lyhennettynä Zeta Sgr, ζ Sgr) on kolmitähtijärjestelmä ja kolmanneksi kirkkain tähti Jousimiehen tähdistössä. Parallaksi-mittausten mukaan se on noin 88 valovuotta (27 parsekkia) Auringosta. Kolme komponenttia on nimetty Zeta Sagittarii A (myös Ascella) ja B, jotka muodostavat kaksoisjärjestelmän, ja pienempi kumppani-tähti C. ζ Sagittarii (Latinisoitu Zeta Sagittarii) on systeemin Bayerin designaatio. Designaatiot ζ Sagittarii A, B ja C saatiin IAU:lta. == Lähteet == Luokka:Jousimiehen tähdistö Luokka:A-spektriluokan tähdet Luokka:Jättiläistähdet Luokka:Kaksoistähdet
Agacherin kaistaleen sota

Agacherin kaistaleen sota eli joulusota oli viisi päivää kestänyt sota Malin ja Burkina Fason välillä Agacherin kaistaleen omistuksesta joulukuussa 1985. Kiistan kohteena oli Burkina Fason pohjoisrajalla sijaitseva 275 kilometrin pituinen Agacherin kaistale, joka ulottuu Malin Yorosta Nigerin rajalle. Se on tärkeä karjan laidunalue, jossa oletettiin sijaitsevan myös mineraaliesiintymiä. Tarkka rajalinja oli Ranskan siirtomaa-aikana jäänyt määrittelemättä. Malin ja Ylä-Voltan itsenäistymisestä alkanut rajakiista kärjistyi ensimmäisen kerran vuonna 1974, jolloin maiden armeijoiden välillä käytiin pieniä aseellisia yhteenottoja. Joulusodan kimmokkeena toimi burkinalaisten väestönlaskijoiden saapuminen Malin omanaan pitämälle alueelle. Taustalla olivat myös vuoden 1984 kuivuus sekä maiden presidenttien Moussa Traorén ja Thomas Sankaran hallitusten sisä- ja ulkopoliittiset ongelmat. Malin ilmavoimat pommittivat joulupäivänä 1985 rajan lähellä sijaitsevia Djiboa ja Ouahigouyaa. Burkina Faso vastasi seuraavana päivänä ilmaiskulla Sikassoon. Malin armeija valtasi osan kiisteltyä aluetta, kun taas burkinalaiset hyökkäsivät Malin ja Norsunluurannikon rajalla sijaitsevaan Zégouaan. Burkina Faso ja Mali suostuivat Länsi-Afrikan maiden esittämään tulitaukoon 27. joulukuuta, mutta se rikkoutui välittömästi. Mali hyökkäsi Sikasson alueen vastaisella rajalla sijaitsevaan Kolokon kylään ja pommitti Dédougoua, Djiboa, Ouahigouyaa ja Tougania. Joulukuun 30. päivänä maat hyväksyivät neljännen tulitaukosopimuksen, joka lopetti vihollisuudet. Tammikuussa 1986 hyväksyttiin Länsi-Afrikan maiden välittämä rauhansopimus ja rajakiista päätettiin jättää Kansainvälisen oikeuden ratkaistavaksi. Kansainvälinen oikeus antoi ratkaisunsa 22. joulukuuta 1986. Sen mukaan Mali sai kaistaleen länsiosassa sijaitsevan ”neljän kylän alueen” ja Burkina Faso itäosassa sijaitsevan ”kolmen joen alueen”. Molempien maiden presidentit ilmoittivat olevansa tyytyväisiä ratkaisuun. ==Lähteet== Luokka:1900-luvun sodat Luokka:Burkina Fason historia Luokka:Malin historia
Friedrich von Hahn

Friedrich II. Graf von Hahn (27. heinäkuuta 1742 Neuhaus, Holstein – 9. lokakuuta 1805) oli saksalainen aatelismies, filosofi ja tähtitieteilijä. Hän esitti Doppler-ilmiölle teoreettisen selityksen viisikymmentä vuotta ennen Christian Doppleria. Von Hahn syntyi vuonna 1742 varakkaaseen perheeseen Mecklenburgissa. Hän opiskeli Kielin yliopistossa vuosina 1760–1763 matematiikkaa ja tähtitiedettä. Hän peri vuonna 1779 ainoana perillisen Hahnin suvun kiinteistöomaisuuden johon kuului myös Remplinin kartano joka oli ollut suvun hallussa vuodesta 1405. Hän muutti kartanolle asumaan ja tuki siellä paikallisten lasten koulutusta ja perusti omilla varoillaan säätiön köyhien tyttöjen auttamiseksi. Hän laajensi kartanoa, hankki kasvihuoneen eksoottiseten hedelmien kasvattamista varten ja rakensi vuosina 1792–1793 sinne observatorion. Observatoriossa oli kääntyvä kupoli, se oli varustettu erilaisilla tähtitieteellisillä mittalaitteilla kuten sekstanteilla ja kronometreillä joilla pystyi määrittämään tähtien sijainteja. Hän sai varustettua sen vuonna 1793 kolmella William Herschelin valmistamalla peilikaukoputkella, joista kahdessa oli 20 jalan polttoväli, niissä oli 18-tuuman ja 12-tuuman peilit. Pienimmässä kaukoputkessa oli 7 jalan polttoväli ja 8-tuuman peili. Suurin kaukoputki oli ollut Manner-Euroopan suurin aiemmin, mutta Herschel oli rakentanut 40-tuumaisella peilillä varustetun kaukoputken sen jälkeen. Hän löysi vuonna 1800 Lyyran tähdistössä sijaitsevan M57:n keskitähden, joka on valkoinen kääpiö. Friedrich von Hahnia ja Otto Hahnia kunnioitetaan Kuussa olevalla Hahn-nimisellä kraatterilla. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset filosofit Luokka:Saksalaiset tähtitieteilijät Luokka:Saksalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1742 syntyneet Luokka:Vuonna 1805 kuolleet
Kolkanpää

Kolkanpää () oli inkerikkojen asuttama kylä, joka kuului Soikkolan ortodoksiseen seurakuntaan. Nykyään kylän paikka kuuluu Leningradin alueen Jaaman piiriin Venäjällä. Kylä sijaitsi Soikkolan niemen pohjoiskärjessä. Kylä mainitaan 1700-luvun alussa, Suuren Pohjan sodan aikana, kun vuonna 1708 Ruotsin armeijan joukot siirrettiin Suomeen (niin sanottu "Kolkanpään evakuointi"). Vuonna 1849 kylässä asui 97 ihmistä (51 miestä, 46 naista), kaikki inkerikkoja Кеппен П. И. Селения, обитаемые ижорами в С-Петербургской губернии. 1854 г., s. 8. 1930-luvun alussa Kolkanpäässä oli 37 taloa ja noin 150 asukasta, pääosin inkerikkoja. . Vuonna 1935 kolmasosa asukkaita (11 perhettä) karkotettiin Keski-Aasian aroille Kazakstaniin. Vuotta myöhemmin loput asukkaista siirrettiin asuinpaikoilta. Kylän rakennuksia oli tuhottu lopullisesti sodan aikana. Kolkanpään paikalla on nyt puutarhapalsta-alueita. Kylän nähtävyyksinä oli merellä lähellä rantaa oleva valtava, 7-8 metrin korkuinen Kuekivi. Muodoltaan kivi on soikea ja muistutti jättiläismäistä kananmunaa. ==Lähteet== Luokka:Inkerin kylät Luokka:Soikkolan kylät
Harrisin piirikunta (Texas)

Harrisin piirikunta () on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Piirikunnan väkiluku oli 4 731 145 vuonna 2020 ja sen pinta-ala on 4 602 neliökilometriä. Harrisin suurin kaupunki Houston on myös piirikunnan hallintokeskus. Harrisin piirikunta kuuluu Houston Metropolitan Statistical Area -suurkaupunkialueeseen, joka oli Yhdysvaltain viidenneksi suurin vuonna 2016. == Maantiede == Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan alueen pinta-ala on 4 602 km². Pinta-alasta on 4 411 km² maata ja 192 km² vettä. Veden osuus on 4.2 prosenttia. Rhode Islandin osavaltio on pinta-alaltaan pienempi kuin Harrisin piirikunta. == Väestö == Piirikunnan asukkaista 41,62 prosenttia on latinalaisamerikkalaisia, 28,9 prosenttia valkoisia, 18,7 prosenttia afroamerikkalaisia ja 6,99 prosenttia aasialaisia. 44,9 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 83,4 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 33,7 vuotta. ==Kuvia piirikunnasta== Tiedosto:Harris County 1910 Courthouse Restored Houston Texas.jpg|Piirikunnan oikeustalo. Tiedosto:Houston,Texas by Carol M. Highsmith.jpg|Houston. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Texasin piirikunnat
Toein Asakusa-linja

Toein Asakusa-linja () on Tokion metropolin liikennelaitoksen operoimaan Toei- metroon kuuluva metrolinja Tokiossa, Japanissa. Se kulkee Ōtan erillisalueen Nishi-Magomesta Sumidan erillisalueen Oshiageen. Linjalla on 20 asemaa. Asakusa-linja oli Japanin ensimmäinen metrolinja, jolla aloitettiin yksityisten rautatieyhtiöiden läpiajoliikenne. Sen kautta on enemmän läpiajettavia yhteyksiä muille rautatielinjoille kuin muilla Tokion metron linjoilla. Linjaa käyttävät Keikyū-rautatiet ja Keisei-rautatiet; Keikyū tarjoaa Asakusa-linjan kautta yhteyksiä muun muassa Jokohamaan ja Hanedan lentoasemalle, Keisei Chiban prefektuuriin ja Naritan lentoasemalle. Vuosina 2016–2017 linjalla oli keskimäärin 718 855 käyttäjää päivässä. Vuonna 2016 sen täyttöaste oli aamun ruuhka-aikana 131 prosenttia kapasiteetista. == Junat == Asakusa-linjaa ajaa 6 yhtiötä: Toei, Keikyū, Keisei, Hokuso, Chiba New Town Railway ja Shibayama Railway. Kaikki junat ovat kahdeksanvaunuisia. ===Toei=== 5300: vuodesta 1991 5500: vuodesta 2018 ===Keisei=== 3000: vuodesta 2002 3050: vuodesta 2010 3400: vuodesta 1993 3600: vuodesta 1982 3700: vuodesta 1991 ===Keikyū=== 600: vuodesta 1994 N1000: vuodesta 2002 1500: vuodesta 1985 ===Hokuso=== 7300: vuodesta 1992 7500: vuodesta 2006 ===Chiba New Town Railway=== 9100: vuodesta 1994 9200: vuodesta 2013 9800: vuodesta 2017 ===Shibayama Railway=== 3600 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Asakusa- linja
Kaustisen ja Ullavan seurakunta

Kaustisen ja Ullavan seurakunta on Oulun hiippakuntaan ja Kokkolan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Kaustisen kunnan ja Kokkolan Ullavan alueella. == Historia == Seurakunta perustettiin vuonna 2006 Kaustisen ja Ullavan seurakuntien yhdistyessä. Vuonna 2009 seurakunta liittyi Kokkolan seurakuntayhtymään, koska Ullavan kunta lakkautettiin ja liitettiin Kokkolan kaupunkiin. Kaustinen oli itsenäistynyt seurakuntana vuonna 1866 ja Ullava vuonna 1912. == Herätysliikkeet == Kaustisen ja Ullavan seurakunta kuuluu muun Keski- Pohjanmaan tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Kaustisella vaikuttaa erityisesti evankelinen herätysliike, jonka pohjoiseen vaikutusalueeseen Kaustinen kuuluu. == Kirkot ja toimitilat == Kaustisen ja Ullavan seurakunnalla on käytössään seuraavat kirkot ja toimitilat: * Kaustisen kirkko * Ullavan kirkko * Kaustisen seurakuntakeskus * Ullavan seurakuntakoti * Nuolisen leirikeskus. == Papisto == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kaustisen ja Ullavan seurakunnan kirkkoherroina: * 2006–2009: Raimo Aspfors * 2009→ Veli-Pekka Harju == Katso myös == * Uskonto Keski-Pohjanmaalla == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kaustisen ja Ullavan seurakunnan kotisivut Luokka:Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat Seurakunta Seurakunta Luokka:Kokkolan seurakunnat
Kaustisen seurakunta

Kaustisen seurakunta oli Oulun hiippakuntaan ja Kokkolan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Kaustisen kunnan alueella. Se yhdistyi vuonna 2006 Ullavan seurakunnan kanssa, jolloin syntyi uusi Kaustisen ja Ullavan seurakunta. == Historia == Kaustinen perustettiin vuonna 1776 Kokkolan emäseurakunnan kappeliseurakunnaksi, ja se sai ensimmäisen kappalaisensa vuonna 1778. Itsenäinen seurakunta siitä tuli vuonna 1866. Vuonna 2006 seurakunta yhdistyi Ullavan seurakunnan kanssa, jolloin syntyi uusi Kaustisen ja Ullavan seurakunta. == Papisto == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kaustisen kappeliseurakunnan kappalaisina ja Kaustisen seurakunnan kirkkoherroina: === Kaustisen kappeliseurakunta === * 1778–1882: kappalainen Karl Borg * 1783–1798: kappalainen Jakob Simelius * 1799–1805: kappalainen Samuel Reinholt Chydenius * 1808–1834: kappalainen Isak Hedberg * 1837–1842: kappalainen Erik Gustaf Reutervall * 1846–1871: kappalainen Berndt Gustaf Ringbom === Kaustisen seurakunta === * 1873–1874: kirkkoherra Frans Viktor Sandelin * 1875–1890: kirkkoherra Gustaf Gideon Forsman * 1891–1901: kirkkoherra Karl Gustaf Krohn * 1904–1919: kirkkoherra Kuno Ferdinand Strömmer * 1920–1935: kirkkoherra Yrjö Albert Keijola * 1927–1929: vt. kirkkoherra Jussi Annala * 1936–1963: kirkkoherra Harri Kaarlo Lauri Pirilä * 1964–1974: kirkkoherra Reino Kauno Johannes Salo * 1975–1983: kirkkoherra Eerikki Kalervo Lyly * 1984–2005: kirkkoherra Raimo Aspfors == Katso myös == * Uskonto Keski- Pohjanmaalla == Lähteet == Luokka:Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat Seurakunta
Ullavan seurakunta

Ullavan seurakunta oli Oulun hiippakuntaan ja Kokkolan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Ullavan kunnan alueella. Se yhdistyi vuonna 2006 Kaustisen seurakunnan kanssa muodostaen uuden Kaustisen ja Ullavan seurakunnan. == Historia == Ullava perustettiin vuonna 1783 Kälviän seurakunnan saarnahuonekunnaksi, ja se sai oman papin 1797. Seurakunta erotettiin omaksi emäseurakunnakseen vuonna 1904, mutta tämä toteutui 1912. Vuonna 2006 seurakunta yhdistyi Kaustisen seurakunnan kanssa jolloin syntyi uusi Kaustisen ja Ullavan seurakunta. == Papisto == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Ullavan seurakunnan kirkkoherroina: * 1912–1914: Juho Arvi Metsovaara * 1915–1920: Toivo Aaroni Koskela * 1921–1925: Eeli Johannes Rankala * 1935–1950: Gunnar Paasonen * 1952–1958: Reino Kivikkokangas * 1963–1965: vt. Kauko Ahola * 1974–1978: Jaakko Lounela * 1984–2006: Asko Typpö == Katso myös == * Uskonto Keski-Pohjanmaalla == Lähteet == Luokka:Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat Luokka:Ullava
Djane Lavoie-Herz

Djane Lavoie-Herz (s. Lavoie; 1889 Ottawa, Kanada – ? New York, Yhdysvallat) oli kanadalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän opiskeli Montrealissa Alfred La Libertén johdolla ja vuoden 1905 jälkeen Lontoossa, Pariisissa, Berliinissä ja Brysselissä. Viimeksi mainitussa hän sai opetusta sekä La Libertéltä että tämän opettajalta Aleksandr Skrjabinilta. Berliinissä Lavoie-Herzin opettajana toimi Artur Schnabel.The Canadian Encyclopedia: Djane Lavoie-Herz Lavoie- Herzin resitaalit vuosina 1908–1914 Ottawassa, Montrealissa ja muualla saivat paljon myönteistä julkisuutta osakseen. Hän omisti resitaalit erityisesti Franz Lisztin, Skrjabinin ja Johannes Brahmsin töille. Lavoie-Herz ja kirjailija Siegfried Herz olivat 1910-luvun alusta asti aviopari. Pariskunta asettui Torontoon vuonna 1914. Lavoie-Herzin oppilaiden joukossa olivat Margaret McCallum, Edwin Gray ja Estelle Beder. Lavoie-Herz oletettavasti muutti vuonna 1918 Yhdysvaltoihin, todennäköisimmin New Yorkiin, sillä hän toimi vuosina 1918–1921 Ruth Crawford Seegerin pianonsoiton opettajana. Hänen tiedetään opettaneen yksityisesti vielä 1940–1950-luvuilla, mutta hänen kuolinvuotensa ei ole tiedossa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Kuolinvuosi puuttuu
Alfred La Liberté

Joseph-François Alfred La Liberté (10. helmikuuta 1882 Saint-Jean, Québec, Kanada – 7. toukokuuta 1952 Montreal, Québec, Kanada) oli kanadalainen säveltäjä, pianisti, pedagogi ja luennoitsija. Hän aloitti pianonsoiton opiskelun aikuisiällä, ja hänen opettajiensa joukossa olivat Dominique Ducharme ja Émiliano Renaud. Le Passe-Temps julkaisi 26. huhtikuuta 1902 hänen isänmaallisen laulunsa Le Canada, jonka tekstin oli kirjoittanut Octave Crémazie.The Canadian Encyclopedia: Alfred La Liberté == Elämä == Vuonna 1902 La Liberté lähti Berliiniin jatkamaan opiskelua Paul Lutzenkon, Ernst Baekerin ja Wilhelm Klatten johdolla. Hän pääsi hoveihin esiintymään, mutta palasi Kanadaan, piti 22. marraskuuta 1906 hyvin menestyksekkään resitaalin ja ryhtyi opettamaan sekä Montrealissa että Ottawassa. Kuultuaan Aleksandr Skrjabinin saapumisesta New Yorkiin La Liberté kirjoitti tälle helmikuussa 1907 ja lähti ihailemansa säveltäjän kutsumana New Yorkiin. Skrjabinin kehotuksesta hän lähti takaisin Eurooppaan, jossa hän vietti lisää aikaa Berliinissä ja työskenteli Teresa Carreñon kanssa. Brysselissä hän kohtasi jälleen Skrjabinin ja ryhtyi opiskelemaan tämän johdolla. La Liberté piti resitaaleja Lontoossa. Palattuaan Montrealiin vuonna 1911 La Liberté avasi studion ja ryhtyi edistämään Skrjabinin teosten tunnettavuutta. Kaksi vuotta myöhemmin hän perusti studion New Yorkiin, jossa hänen työskentelynsä lopetti ensimmäinen maailmansota. Montrealissa La Liberté opetti vuosina 1926–1935 Vincent d'Indy -koulussa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Hélène Baillargeon, Morris Davis, Gérald Desmarais, Hector Gratton, Djane Lavoie-Herz, Antonio Létourneau, Marie-Thérèse Paquin, Wilfrid Pelletier ja Bernard Pinsonneault. Skrjabinin ja La Libertén ystävyys oli niin syvää, että Skrjabin uskoi jotkin käsikirjoituksensa ystävänsä haltuun. Ekstaasin runoelman ja viidennen pianosonaatin käsikirjoitukset pysyivät Montrealissa vuoteen 1972, jolloin La Libertén leski sijoitti ne Skrjabinille omistettuun museoon Moskovaan. La Liberté ihaili paitsi Skrjabinia, myös Nikolai Medtneriä ja Marcel Dupréa. Molemmat omistivat hänelle teoksiaan. == Tuotanto == Harvat La Libertén suurimuotoista töistä tulivat valmiiksi. Kunnianhimoisin teos Soeur Béatrice on kolminäytöksinen ooppera, josta kuitenkin on olemassa vain pianonuotinnos. Osia on esittänyt konsertissa Rodolphe Plamondon. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Kanadalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet Luokka:Oopperasäveltäjät
Antslan kunta

Antslan kunta sijaitsee Kaakkois-Virossa Võrumaan maakunnassa. == Sijainti == Kunta rajoittuu etelässä Rõugeen, lännessä Valgaan, pohjoisessa Otepäähän ja Kanepiin sekä idässä Võruun. == Hallinto == Antslan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Urvasten kunta ja vanha Antslan kunta. Kunnassa on 4 606 asukasta (1.1.2018). Kunta muodostuu Antslan epäitsenäisestä kaupungista, Kobelan ja Vana-Antslan pienkauppaloista (alevik) sekä 38 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Antslan kaupunki. == Liikenne == Rautatie Valgasta Võruun kulkee Antslan kautta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Rõugen kunta

Rõugen kunta sijaitsee Kaakkois-Virossa Võrumaan maakunnassa. == Sijainti == Kunta rajoittuu etelässä Latviaan, lännessä Valgaan, pohjoisessa Antslaan ja Võruun, idässä Setomaahan ja Venäjään. == Hallinto == Rõugen kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Rõugen kunta, Haanjan, Mõnisten ja Varstun kunnat sekä osa Misson kunnasta. Rõugessa on 5 551 asukasta (1.1.2018). Kunta muodostuu Misson, Rõugen ja Varstun pienkauppaloista (alevik) sekä 274 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Rõugen pienkauppala. == Liikenne == Valtatie 7 (E77) Latvian rajalta Venäjän rajalle kulkee Rõugen kautta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Võrun kunta

Võrun kunta sijaitsee Kaakkois-Virossa Võrumaan maakunnassa. == Sijainti == Kunta rajoittuu etelässä Rõugeen, lännessä Antslaan, pohjoisessa Kanepiin, Põlvaan ja Räpinaan, idässä Setomaahan ja Venäjään. Võrun kaupunki sijaitsee Võrun kunnan keskellä. == Hallinto == Võrun kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Võrun kunta, võrumaalaiset Lasvan, Sõmerpalun ja Vastseliinan kunnat sekä Oravan kunta Põlvamaalta. Võrussa on 10 695 asukasta (2023). Kunta muodostuu Kosen, Parksepan, Sõmerpalun, Vastseliinan ja Väimelan pienkauppaloista (alevik) ja 182 kylästä (küla). Kunnan hallinnollinen keskuspaikka on Võrun kaupunki. == Liikenne == Valtatie 2 Tallinnasta Riian–Pihkovan valtatielle kulkee Võrun kautta. Rautatiet Valgan raja-asemalta Koidulan raja-asemalle ja Tartosta Koidulaan kulkevat Võrun kautta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Setomaan kunta

Setomaan kunta sijaitsee Kaakkois-Virossa Võrumaan maakunnassa. Se muodostaa Setumaan kulttuuris-historiallisen alueen Viron-osan. == Sijainti == Kunta rajoittuu lännessä Rõugeen, Võruun ja Räpinaan, idässä Venäjään. Se koostuu kahdesta maantieteellisesti erillisestä alueesta. == Hallinto == Setomaan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Meremäen kunta ja Misson kunnan Luhamaan kulmakunnan kylät sekä põlvamaalaiset Mikitamäen ja Värskan kunnat. Setomaalla on 3 197 asukasta (1.1.2023). Kunta muodostuu Värskan pienkauppalasta (alevik) ja 155 kylästä (küla). Kunnan hallinnollinen keskuspaikka on Värska. == Liikenne == Koidulan rautatieasema on Viron rautatieliikenteen solmukohtia. Se on Venäjän vastainen raja-asema, ja sieltä on rautatie Tarton kautta Tallinnaan ja Valgan kautta Riikaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Paaritsa

Paaritsa () on entinen inkeriläis-inkeroinen kylä entisessä Kolppanan luterilaisessa seurakunnassa Inkerissä. Kylä sijaitsee nykyään Leningradin alueen Hatsinan piirissä Venäjällä. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuodelta 1499/1500. Kylään kuului kolme osaa: Suuri Paaritsa (kansankielessä Vennäin Otsa), Pieni Paaritsa (Suomen Otsa) ja Kolkka (). Suuressa Paaritsassa asui pääosin inkerikkoja (suvut: Makarov, Ivanov, Sysojev, Vasiljev), joilla oli oma tsasouna, kalmisto ja koulussa venäläinen luokka, jossa opetettiin venäjäksi. Suomalaisia sukuja oli Sykiäisiä (18 perhettä). Pieni Paaritsa oli lähes täysin inkeriläinen, niistä suurin suku oli Himasia (28 taloa). Muita sukuja olivat Pupulainen, Koljonen, Björn, Lattu ja Björninen. Vuonna 1854 kylässä (Paritz) oli asunut 55 inkerikkoa (25 miestä ja 30 naista) ja 340 inkeriläistä (niistä äyrämöisiä 78 ja savakoita 268). Vuonna 1926 kylässä oli 192 taloa ja 843 asukasta, joista 484 inkeriläisiä. Paaritsan elinkeinoja olivat maanviljely ja kiven louhinta, kun aivan kylän lähellä sijaitsi paasikivilouhimot. Toisen maailmansodan aikana kylän miehittivät saksalaisjoukot. Inkeriläisiä oli viety vuosina 1943-1944 Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikylään, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää.. ==Lähteet== Luokka:Inkerin kylät Luokka:Kolppanan kylät
Paavo Luokkala

Paavo Taisto Johannes Luokkala (18. tammikuuta 1941 Alatornio – 1. syyskuuta 2022) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli muun muassa Kansan Lehden päätoimittajana. Luokkala työskenteli Lahti-lehden toimittajana 1962–1963 ja Aamulehden toimittajana 1963–1974. Kansan Lehden päätoimittaja hän oli 1974–1988 ja sitten viestintätoimiston johtaja 1988–1990, Ilta-Tampere-lehden päätoimittaja 1990, Iltatähti-lehden 1991 ja viestintäpalvelutoimiston johtaja vuodesta 1991. Puoluekannaltaan hän oli sosiaalidemokraatti. Luokkalalla oli useita sanomalehtialan ja Tampereen seudun luottamustoimia. Luokkala on toiminut myös Tampereen Runo- ja kulttuuriyhdistyksen puheenjohtajana.Runoviikkojen nokkamies listasi suosikkirunoilijat. Tamperelainen, 1.11.2013. Viitattu 20.5.2018. Hän toimi myös Tampereen Puhelinosuuskunnan ja sen jatkajien Tampereen Puhelin Oyj:n ja Soon Communications Oyj:n hallituksen puheenjohtajana 1980–1997 sekä Suomen Sanomalehtimiesliiton (Suomen Journalistiliitto) hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1965–1975 ja Päätoimittajien yhdistyksen hallituksen jäsenenä 1976–1978. Luokkala kuoli syyskuussa 2022 syöpään. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet