EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jagat Prakash Nadda

Jagat Prakash Nadda (s. 2. joulukuuta 1960) on intialainen poliitikko, joka toimii Intian kansanpuolueen nykyisenä puheenjohtajana vuodesta 2020 alkaen. Modin ensimmäisessä hallituksessa hän toimi terveysministerinä vuosina 2014–2019. Nadda syntyi Biharissa bramiiniperheeseen. Opiskellessaan Patnan yliopistossa hän liittyi hindunationalistiseen Akhil Bharatiya Vidyarthi Parishad (ABVP) -opiskelijajärjestöön, jonka sihteeriksi hänet valittiin vuonna 1977. Himachal Pradeshin yliopistossa hän aloitti lakiopinnot ja jatkoi opiskelijapolitiikassa vaikuttamista, jonka seurauksena hänestä tuli vuonna 1984 ensimmäinen opiskelijajärjestön puheenjohtaja, joka kuului ABVP- järjestöön. Vuosina 1986–1989 hän toimi ABVP:n pääsihteerinä. Kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli Intian kansanpuolueen nuorisojärjestön puheenjohtaja. Osavaltiopolitiikassa Nadda on vaikuttanut tulemalla valituksi lainsäätäjäksi Himachal Pradeshin osavaltioparlamenttiin vuosina 1993, 1998 ja 2007. Siirtymä valtakunnanpolitiikkaan tapahtui vuonna 2010, jolloin puolueen silloinen puheenjohtaja Nitin Gadkari nimitti hänet puolueen pääsihteeriksi. Kaksi vuotta myöhemmin hänet nimitettiin Rajya Sabhan jäseneksi. Kun Intian kansanpuolue voitti vuoden 2014 parlamenttivaalit hänet nimitettiin maansa terveysministeriksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Intian ministerit Luokka:Rajya Sabhan jäsenet Luokka:Intian kansanpuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Frank Braley

Frank Braley (s. 1968) on ranskalainen pianisti.Frank Braley Los Angeles Philharmonic Braley aloitti pianonsoiton opiskelun 4-vuotiaana. Kuusi vuotta myöhemmin hän piti ensikonsertin Orchestre Philharmonique de Radio Francen kanssa Pariisin Salle Pleyelissä. Vuonna 1986 hän päätti omistautua päätoimisesti musiikille luonnontieteellisten opintojen sijaan. Hän pääsi Pariisin konservatorioon ja voitti siellä kolme vuotta myöhemmin ensipalkinnot pianonsoitossa ja kamarimusiikissa. Vuonna 1991 Braley voitti Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa Belgiassa ensipalkinnon. Kapellimestareita, joiden kanssa Braley on työskennellyt, ovat olleet Stéphane Denève, Charles Dutoit, Hans Graf, Günther Herbig, Christopher Hogwood, Eliahu Inbal, Marek Janowski, Armin Jordan, Neville Marriner, Kurt Masur, Jehudi Menuhin, Antonio Pappano, Jean-Claude Casadesus, Michel Plasson, Yutaka Sado, Michael Schønwandt, Walter Weller ja Myung-whun Chung.Frank Braley Concerts Weinstadt Hän on saanut Diapason d'Or -palkinnot Franz Schubertin ja Francis Poulencin teosten levytyksistään sekä Le Monde de la musiquen Choc-palkinnon Franz Lisztin, Claude Debussyn ja George Gershwinin teosten DVD:stään. Lisäksi hän on levyttänyt esimerkiksi Ludwig van Beethovenin sonaatit. Kamarimusiikissa Braley on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Renaud Capuçonin, Gautier Capuçonin, Maria João Piresin, Augustin Dumayn, Paul Meyerin, Gérard Caussén, Éric Le Sagen, Emmanuel Pahudin, Mischa Maiskyn, Juri Bašmetin ja Nicholas Angelichin kanssa. Braley on opettanut Pariisin konservatoriossa ja työskennellyt Belgian Orchestre Royal de Chambre de Wallonien musiikillisena johtajana. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ari Lehtinen

Ari Aukusti Lehtinen (s. 12. lokakuuta 1957 Helsinki) on suomalainen maantieteilijä, joka on vuoden 1997 alusta lähtien toiminut maantieteen professorina ensin Joensuun yliopistossa ja sitten 2010 lähtien Itä-Suomen yliopiston Joensuun kampuksella. Lehtinen tuli ylioppilaaksi Pohjois-Helsingin lukiosta (1976). Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, ja valmistui sieltä filosofian tohtoriksi vuonna 1991. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1991) oli otsikoitu Northern natures : a study of the forest question emerging within the timber-line conflict in Finland. Helsingin yliopiston maantieteen dosentiksi hänet nimitettiin vuonna 1994. Työurallaan Lehtinen on toiminut Maanmittaushallituksen tutkijana Suomen kartaston 5. laitokseen (1980-1982 ja 1990) ja tutkijana sekä opettajana Helsingin yliopiston maantieteen laitoksella (1980-1992). Projektitutkijana hän on ollut Kööpenhaminan ja Roskilden yliopistoissa (1989–1990) ja Uppsalan yliopistossa (1992). Ennen professuuria hän oli Joensuun yliopiston yliassistentti vuosina 1993–1996. Vuodesta 1997 maantieteen professori ensin Joensuun yliopistossa, ja vuodesta 2010 yhdistymisen seurauksena muodostetussa Itä-Suomen yliopistossa. Tänä aikana hän on ollut Oslon Advanced Study -keskuksen tutkijana (2002–2003). ==Teokset== Lehtinen on kirjoittanut tai toimittanut yksin tai yhdessä työtovereittensa kanssa toistakymmentä kirjaa maantieteen alalta. Näistä mainittakoon: * Ari Lehtinen, A.& I. Pyy (2017, toim.). Mitä on laadullinen kaupunkisuunnittelu? Kunnallisalan kehittämissäätiö.· * Ari Lehtinen (2006). Postcolonialism, multitude, and the politics of nature. University Press of America.· * Ari Aukusti Lehtinen (2005, toim.): Maantiede, tila, luontopolitiikka. Johdatus yhteiskuntatieteelliseen ympäristötutkimukseen. Joensuu University Press. * Ari Lehtinen, J. Donner- Amnell & B. Saether, B. (2004, toim.). Politics of forests: Northern forest- industrial regimes in the age of globalization. Ashgate. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Google Scholar -haku "A. A. Lehtinen" (google.com) * Ari Lehtinen (16.5.2017) Avoimen ja yhteisen tieteen kanavilla: JUFO-luokituksen muutospaineet (julkea.fi) Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Suomalaiset maantieteilijät Luokka:Itä-Suomen yliopiston professorit Luokka:Joensuun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit
Abertayn yliopisto

Abertay yliopisto on yksi Dundeen kaupungin kahdesta yliopistossa Skotlannissa. Vuonna 1997 Abertay tarjosi ensimmäisenä yliopistona maailmassa tietokonepeli-aiheisen yliopistotutkinnon. Abertay oli myös ensimmäinen yliopisto, joka tarjosi yliopistotutkinnon eettisestä hakkeroinnista, alkaen vuonna 2006. Research Excellence Frameworkin julkaisun mukaan Abertay oli ensimmäisellä sijalla Skotlannin uusista yliopistoista ”tutkimus intensiteetin” vertailussa vuonna 2014. Princeston Reviewin mukaan Abertay yliopisto on ollut paras eurooppalainen yliopisto videopelien kanditutkinnon suhteen vuosina 2015–2019. == Kampus == Abertay yliopisto sijaitsee Dundeen keskustassa. Yliopiston kampuksalueeseen kuuluvat Dundee Bussiness Schoolin historialliset Old College -rakennukset, Bernard King -kirjasto, rikospaikkatutkinnan opetusalue, eettisen hakkeroinnin laboratoriot, jotka ovat suunniteltu tietokoneiden hakkerointia ja väärinkäyttöä liittyvää tutkimusta varten, ja modernit tietokonepeli laboratoriot UK Centre for Excellence in Computer Games Education -keskuksessa. The Bernard King -kirjasto Bell Streetillä avautui opiskelijoille helmikuussa 1998, virallisesti kuningatar Elisabeth II avaamana 30. kesäkuuta 1998. == Lähteet == Luokka:Skotlannin yliopistot Luokka:Dundee
The Chantays

The Chantays oli yhdysvaltalainen yhtye, joka perustettiin Santa Anassa Kaliforniassa vuonna 1962. Yhtyeen perustivat high school -kaverukset Brian Carman (kitara, laulu), Bob Spickard (kitara, laulu), Bob Marshall (piano, koskettimet), Warren Waters (bassokitara) ja Bob Welch (rummut). He erikoistuivat surfmusiikkiin ja tekivät alussa pääosin instrumentaalista musiikkia. Manageri Dale Smallins sai allekirjoitettua yhtyeelle levytyssopimuksen ja vuonna 1962 Carman ja Spickard sävelsivät ja julkaisivat kappaleen nimeltä ”Pipeline”. Kappaleesta tuli yksi suurimmista ja parhaimmista surfhiteistä, joita on koskaan nauhoitettu. ==Diskografia== ===Albumit=== * Pipeline (1963) * Two Sides of the Chantays (1964) * Next Set (1994) * Waiting for the Tide (1997) ===Singlet=== * ”Pipeline” (1962) * ”Monsoon” (1963) * ”Space Probe” (1963) * ”Only If You Care” (1964) * ”Beyond” (1964) * ”Greenz” (1965) * ”Fear of the Rain” / ”(I Won’t Cry) So Be On Your Way” (1965) * ”It Never Works Out for Me” (1965) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *The Chantaysin kotisivut Luokka:Surfyhtyeet Luokka:Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Paulig (täsmennyssivu)

Paulig voi tarkoittaa seuraavia: == Yritys == * Paulig, suomalainen elintarvike- ja kahvinpaahtimoalalla toimiva yritys == Henkilöitä == Paulig on saksalaisperäinen, Suomessa vaikuttanut suku, jonka tunnettuja jäseniä ovat olleet: * Bertel Paulig (1892–1918), suomalainen jääkärikapteeni, Gustav Pauligin poika * Bertha Paulig (1857–1923), Gustav Pauligin puoliso, Paulig- yhtiön toimitusjohtaja 1907–1919 * Eduard Paulig (1889–1953), suomalainen yritysjohtaja, kauppaneuvos, Gustav Pauligin poika * Gustav Paulig (1850–1907), saksalaissyntyinen liikemies, Paulig-kahvipaahtimon perustaja * Henrik Paulig (1915–1982), suomalainen yritysjohtaja, Eduard Pauligin poika * Robert Paulig (1947–2020), suomalainen yrittäjä, Henrik Pauligin poika, Robert’s Coffee -ketjun perustaja Vuonna 2016 Paulig oli kaikkiaan 36 suomalaisen sukunimi.Halonen, Jukka: Paulig paahtaa yhä täysillä. Mahtisuvut: Iltalehden erikoislehti 2016, s. 40. Helsinki: Alma Media. == Muuta Pauligiin liittyvää == * Pauligin huvila, Villa Humlevik, vanha huvila Helsingissä Sibeliuksenpuiston laidalla * Paula-tyttö, Pauligin mainostyttö == Lähteet == Luokka:Sukunimet *
Tola (täsmennyssivu)

Tola voi tarkoittaa muun muassa seuraavia: * Tola on lumen peittämä hiihtoura. == Henkilönnimenä == * Akseli Tola (1886–1968), suomalainen näytelmäkirjailija * Erjon Tola (s. 1986), albanialainen alppihiihtäjä * Heini Tola (s. 1953), suomalainen teatterinjohtaja * Joonatan Tola (s. 1983), suomalainen kirjailija * Kejsi Tola (s. 1992), albanialainen laulaja * Olli Tapio Tola (s. 1951), suomalainen televisiotuottaja * Pamela Tola (s. 1981), suomalainen näyttelijä ja ohjaaja * Tadese Tola (s. 1987), on etiopialainen kestävyysjuoksija * Tamirat Tola Abera (s. 1991), etiopialainen kestävyysjuoksija * Tuulianna Tola (s. 1979), suomalainen televisiotoimittaja ja -juontaja. Luokka:Sukunimet
Nivalan Kristuksen kirkastumisen kirkko

Nivalan Kristuksen kirkastumisen kirkko eli Nivalan ortodoksinen kirkko on ortodoksinen kirkkorakennus Nivalassa. Rakennus valmistui rukoushuoneeksi vuonna 1961 ja vihittiin seuraavana vuonna käyttöön. Vuonna 2001 kirkkoa laajennettiin leventämällä sitä sekä oikealta että vasemmalta puolelta. Piirustukset laati arkkitehti Pekka Taskinen. Vuonna 2005 valmistui alttarin laajennus, jolloin tuli ajankohtaiseksi uuden ikonostaasin rakentaminen. Se valmistui kesällä 2007. 6. elokuuta 2007 Oulun metropoliitta Panteleimon vihki rukoushuoneen kirkoksi. ==Lähteet== Luokka:Nivalan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset
David Kabua

David Kabua on marshallinsaarelainen poliitikko, joka on ollut maan presidentti vuodesta 2020. Hän on maan ensimmäisen presidentin Amata Kabuan poika. Aiemmin David Kabua on työskennellyt Marshallinsaarten sisäministerinä ja terveysministerinä. Marshallinsaarten parlamentti valitsi Kabuan tammikuussa 2020 edellisen presidentin Hilda Heinen seuraajaksi. == Lähteet == Luokka:Marshallinsaarten presidentit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Avenue de Friedland

Avenue de Friedland on puistokatu Ranskan pääkaupungin Pariisin 8. arrondissementissa. Se on saanut nimensä Napoleonin sotien Friedlandin taistelun mukaan. Avenue de Friedland on yksi Place Charles de Gaullelta säteittäin lähtevistä 12 leveästä puistokadusta. Avenue de Friedlandin nimi oli alun perin Boulevard Beaujon. Puistokatu sai nykyisen nimensä Ranskan toisen keisarikunnan aikana. Avenue de Friedland johtaa Place Charles de Gaullelta itään. Sen jatkeena on Boulevard Haussmann, joka yhdistää sen Pariisin vanhinta osaa kiertäviin suuriin bulevardeihin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pariisin kadut
Felicia Sandler

Felicia Sandler (s. 1961American Music for Percussion - Volume 1 MusicWeb International) on yhdysvaltalainen säveltäjä ja etnomusikologi.Felicia Sandler New England Conservatory Sandlerin kuoroteoksia ovat esittäneet kansainvälisesti kuorot Aasiassa, Euroopassa, Latinalaisessa Amerikassa ja eri puolilla Yhdysvaltoja. Lyömäsoitinteoksen Pulling Radishes häneltä tilasi New England Conservatoryn Percussion Ensemble. Teos on levytetty Naxokselle vuonna 2011, ja sitä käytettiin dokumenttielokuvan Peter Handke – Bin im Wald. Kann sein, dass ich mich verspäte... (2016) taustalla. Keväällä 2020 kantaesitettäväksi Sandlerilta tilattiin moderni passio Pilate's Daughter David Mulein librettoon. Sandlerin teosten kustantajiin on kuulunut E. C. Schirmer. Hänet on palkittu muiden muassa American Composers Orchestran, Meet the Composerin ja Presser Foundationin taholta. Sandler on tutkijana keskittynyt Ghanan musiikkiin. Hän on työskennellyt Ephraim Amun koottujen teosten kriittisen edition parissa ja koordinoinut Amuun keskittyneen kansainvälisen festivaalin New England Conservatoryssa keväällä 2014. Maailman henkisen omaisuuden järjestössä kesällä 1997 tekemänsä työn pohjalta hän osallistui taiteellisena asiantuntijana YK:n ihmisoikeusasioiden korkean edustajan toimiston alkuperäiskansojen kulttuuriperinnön suojelun suuntaviivojen uudelleenmuotoiluun. Sandler on toiminut Emmanuel Attah Pokun johtaman Agbekor Drum and Dance Societyn jäsenenä. Sandler sai kandidaatin arvon sävellyksessä ja musiikin teoriassa University of the Pacificin musiikkikonservatoriossa, maisterin arvon liturgisessa musiikissa Amerikan katolisesta yliopistosta sekä filosofian tohtorin arvon sävellyksessä ja musiikin teoriassa Michiganin yliopistosta. Hän on työskennellyt New England Conservatoryssa, Bowling Greenin osavaltionyliopistossa ja Michiganin yliopistossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Etnomusikologit Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ruhtinaskalastaja

Ruhtinaskalastaja (Pelargopsis amauroptera) on kuningaskalastajiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Kaakkois-Aasian rannikkoalueilta. ==Koko ja ulkonäkö== Ruhtinaskalastaja on suhteellisen suurikokoinen lintu ja voi kasvaa 35-37 senttimetriä pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Yleisväritykseltään rushtinaskalastaja on kellanoranssi ja ruskea. Linnun pää, rinta ja vatsa ovat väriltään kellanoranssit. Selän ja siipien hyöhenet ovat ruskeat. Linnun yläperä on sinertävän vihreä. Ruhtinaskalastajan nokka on suurikokoinen ja muistuttaa muodoltaan keihäänkärkeä. Väriltään se on punainen ja myös jalat ovat punaiset. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Ruhtinaskalastajaa tavataan Intiasta Malesiaan ulottuvalta rannikkovyöhykkeeltä. Lajin elinympäristöt ovat rajoittuneet rannikkoalueiden magrovemetsät, mutatasangot ja estuaarit. Toisinaan sitä tavataan jokien varsilla muutamia kilometrejä sisämaahan. Linnun ravintoa ovat kalat ja ravut, joita se pyydystää vedestä. Ruhtinaskalastaja tekee pesänsä rantatörmään kaivamaansa tunneliin. Pesimäkausi on maalis–huhtikuussa. Vaikka laji onkin suhteellisen yleinen sen katsotaan olevan uhanalaisuusluokitukseltaan silmälläpidettävä laji. Tämä johtuu siitä, että se on rajoittunut elämään rannikkoalueilla ja magrovemetsiä uhkaa kaataminen. ==Lähteet== Luokka:Kuningaskalastajat
Marko Vidlund

Marko Vidlund tai markoboy87 on suomalainen Porissa asuva nettijulkkis. Vidlund on tunnettu videoistaan, joissa hän avaa hiilihappoa sisältäviä juomia, usein kuohuviinipulloja. Videoissa juoma kuohuu usein yli ja sitä seuraa kirosanojen sadattelu. Markoboy on voittanut vuoden 2014 Tubeconissa Yleisön suosikki -palkinnon, pääosin Ylilaudan ansiosta. Ylilaudan käyttäjät antoivat Vidlundille lahjaksi mm. television, pelikonsolin sekä useita pelejä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *markoboy87:n YouTube-kanava Luokka:Suomalaiset tubettajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Andiata

Andiata on suomalainen muotitalo, jonka perusti vuonna 1986 Tarja Rantanen. Rantanen toimii edelleen yrityksen toimitusjohtajana ja pääsuunnittelijana. Yrityksen pääkonttori ja design-studio sijaitsevat Helsingin Vallilassa. Andiata on perheyritys jo toisessa sukupolvessa: Rantasen tytär Matilda Morelius toimii yrityksessä suunnittelijana. Andiata on mukana slow fashion -liikkeessä, ja yrityksen ydinmissio on tuottaa pitkäaikaista muotia kestävälle tulevaisuudelle. Tyylillisesti Andiatan mallistoissa yhdistyy pohjoismainen minimalismi ja pariisilainen naisellisuus. Andiatalle myönnettiin Gloria Fashion Awards -palkinto vuonna 1998 ja Kultainen Vaatepuu -palkinto vuonna 2002. Lisäksi toimitusjohtaja Tarja Rantanen on palkittu Prix Veuve Clicquot Business Woman Award -palkinnolla vuonna 2011. Andiata on saanut huomiota mediassa kuninkaallisten luottomerkkinä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == https://andiata.fi/ Luokka:Muotitalot Luokka:Suomalaiset vaatetusalan yritykset
Avenue Hoche

pienoiskuva|Avenue Hoche. Taustalla häämöttää Riemukaari Avenue Hoche on puistokatu Ranskan pääkaupungin Pariisin 8. arrondissementissa. Se on saanut nimensä Ranskan vallankumoussotien kenraali Lazare Hochen mukaan. Avenue Hoche on yksi Place Charles de Gaullelta säteittäin lähtevistä 12 leveästä puistokadusta. Kadun nimi oli alun perin Boulevard Monceau. Ranskan toisen keisarikunnan aikana se sai nimen Avenue de la Reine-Hortense. Avenue Hoche sai nykyisen nimensä vuonna 1879. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pariisin kadut
Rue Crémieux

Rue Crémieux on katu Ranskan pääkaupungin Pariisin 12. arrondissementissa. Se on pieni, 144 metriä pitkä mukulakivin päällystetty kävelykatu, jota reunustavat pienet pastellivärein maalatut talot. Kadusta on tullut hyvin suosittu turistikohde. == Historiaa == Katu avattiin vuonna 1865, jolloin sen nimi oli Avenue Millaud, lehtikeisari Moïse Polydore Millaudin mukaan. Vuonna 1897 katu nimettiin valtiomiehen ja ihmisoikeuksien puolustajan Adolphe Crémieux'n mukaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pariisin kadut
Giovanni Porta

Giovanni Porta (n. 1675–1755) oli italialainen säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu oopperaa ja kirkkomusiikkia. Hänet muistetaan parhaiten Numitore- oopperasta (libretto: Paolo Rolli), joka häneltä tilattiin Royal Academy of Musicin avajaiskaudelle Lontooseen. Teos kantaesitettiin 2. huhtikuuta 1720.Selected sacred music from the Ospedale della Pietà, s. 7-8 Faun Tanenbaum Tiedge Vuosina 1726–1737 Porta toimi Ospedale della Pietàn kuoromestarina, jona hänen tehtäviinsä kuuluivat kuoron johtaminen, musiikkiopetuksen järjestäminen, urkujensoitto ja musiikin säveltäminen kirkolliseen käyttöön. Vuonna 1736 hän haki maestro di capellan paikkaa Basilica di San Marcosta, mutta tehtäviin valittiin Antonio Lotti. Vuonna 1737 Porta lähti Venetsiasta ja hyväksyi työpaikan Baijerin hovissa. Hänen tehtäviinsä kuuluivat hoviorkesterin johtaminen, cembalonsoitto, sävellystuntien pitäminen sekä kirkkomusiikin ja oopperan säveltäminen hovia varten. Hänen oopperoihinsa tältä ajalta kuuluu Der Traum des Scipio (1744), jonka hän omisti keisari Kaarle VII:lle. Kaarlen seuraaja, Maksimilian III Joosef, oli musiikki- ja etenkin oopperaentusiasti, mutta vuosisadan puolenvälin paikkeilla Portan oopperatyyli ei ollut enää muodin mukainen ja hän keskittyikin kirkkomusiikkiin. Hänen kirkkomusiikkituotantoonsa kuuluu yli 200 teosta, joiden joukossa on messuja, psalmeja, misererejä ja motetteja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1675 syntyneet Luokka:Vuonna 1755 kuolleet
Heernummi

Heernummi on Kaarinan kaupunginosa, joka sijaitsee entisen Piikkiön kunnan alueella. Se rajautuu pohjoisessa Makarlaan ja Piikkiön kirkonkylään, idässä Paimioon, etelässä Harvaluotoon ja Sauvoon ja lännessä Piikkiönlahteen. Heernummen Linnunpäähän kulkee Fölin bussilinja K6, jolla pääsee toiseen suuntaan Toivonlinnaan ja toiseen suuntaan Piikkiön kirkonkylään ja Hepojokeen.Turun karttapalvelu (Aluejaot > Kaupunginosat) (Julkinen liikenne > Kaarinan linjat > K6) opaskartta.turku.fi ==Lähteet== Luokka:Kaarinan kaupunginosat
Malin Hartelius

Malin Hartelius (s. 1. syyskuuta 1966Malin Hartelius (Performer) Opera Online) on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan sopraano.Malin Hartelius: English Biography Good Company Hartelius opiskeli Margarethe Bencen johdolla Wienissä ja aloitti uransa Wienin valtionoopperan jäsenenä vuosina 1989–1991. Vuosina 1991–2012 hän työskenteli Zürichin oopperassa, jossa hän esiintyi lukuisissa Wolfgang Amadeus Mozartin rooleissa. Lisäksi hänen ohjelmistoonsa kuului siellä rooleja sellaisilta säveltäjiltä kuin Franz Schubert, Gaetano Donizetti, Georges Bizet, Jacques Fromental Halévy, Pjotr Tšaikovski ja Richard Strauss. Hartelius esiintyi ensimmäisen kerran Salzburgin festivaalilla vuonna 1992 ja on sittemmin tulkinnut siellä monia rooleja. Hän on esiintynyt kansainvälisesti monissa muissakin oopperataloissa ja festivaaleilla. Hartelius on luonut myös konserttiuran. Hän piti ensimmäisen resitaalinsa Pariisin Théâtre du Châteletissa vuonna 1993. Kapellimestareista hänen kanssaan ovat tehneet yhteistyötä muiden muassa Ivor Bolton, Riccardo Chailly, William Christie, Ádám Fischer, John Eliot Gardiner, Nikolaus Harnoncourt, Martin Haselböck, Mariss Jansons, Philippe Jordan ja Franz Welser-Möst. Hartelius sai tammikuussa 2010 Tukholmassa Litteris et Artibus -tunnustuksen Ruotsin kuninkaalta. Hän on esiintynyt monilla levytyksillä ja DVD-julkaisuilla muiden muassa Claudio Monteverdin, Johann Sebastian Bachin, Joseph Haydnin, Mozartin ja Richard Straussin teoksissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Ruotsalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Swift (ohjelmointikieli)

Swift on Applen julkaisema ohjelmointikieli, jonka se on julkaissut vuonna 2014 macOS:lle ja iOS:lle. Apple on julkaissut kielen korvaajaksi Objective-C:lle. Apple kielen version 2.0 avoimena lähdekoodin Apache 2.0 -lisenssillä. Applen päätös patentoida on kuitenkin herättänyt huolta. Yhtiöt kuten IBM ovat ilmoittaneet luopuvansa palvelintuen kehittämisestä Swift- kielelle. == Lähteet == Luokka:Ohjelmointikielet Luokka:Apple
Punarahkasammal

Punarahkasammal (Sphagnum medium) on punarahkasammalryhmään kuuluva laji, jota tavataan Suomessa. Sen levinneisyysalue käsittää Atlantin molemmat puolet pohjoisella pallonpuoliskolla. Se kasvaa ombrotrofisilla soilla. == Lähteet == Luokka:Rahkasammalet
Boulevard Haussmann

Boulevard Haussmann on puistokatu Ranskan pääkaupungin Pariisin 8. arrondissementissa ja 9. arrondissementissa. Se on nimetty Pariisin 1800-luvun loppupuolen kaupunkiuudistuksen johtajan, paroni Georges Eugène Haussmannin mukaan Boulevard Haussmann on eräs Pariisin tyylikkäimmistä kaduista, joka ulottuu Avenue de Friedlandilta aina Boulevard Montmartrelle saakka. Bulevardi on kaksi kilometriä pitkä, ja se kulkee sekä 8. että 9. arrondissementin halki. Kadulla on kaksi suurta ja perinteikästä tavarataloa, Printemps ja Galeries Lafayette Haussmann. Myös Pariisin oopperan rakennus Palais Garnier on Boulevard Haussmannin varrella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pariisin kadut
Piikkiönlahti (kaupunginosa)

Piikkiönlahti on Kaarinan kaupunginosa, joka rajautuu pohjoisessa Piikkiön kirkonkylään, lännessä Voivalaan ja Kuusistoon, etelässä Harvaluotoon sekä idässä Heernummeen. Piikkiönlahden pohjoisosissa sijaitsee Puostan ja Katarin asuinalueet sekä muutamia palveluita, kuten terveysasema.Turun karttapalvelu opaskartta.turku.fi ==Liikenne== Piikkiönlahteen kulkee Vainion Liikenteen bussilinja 702, jolla pääsee toiseen suuntaan Turkuun ja toiseen suuntaan Kemiönsaareen sekä Fölin bussilinja K4, jolla pääsee toiseen suuntaan Piikkiön kirkonkylään sekä Rungon koululle ja toiseen suuntaan Harvaluotoon.Fölin reittiopas reittiopas.foli.fi ==Lähteet== Luokka:Kaarinan kaupunginosat
Tulimaanrahkasammal

Tulimaanrahkasammal (Sphagnum magellanicum) on punarahkasammalryhmään kuuluva laji, jota ei tavata Suomessa. Se on kuvattu Chilen eteläosassa. Sen ekologinen lokero on laaja ja sitä tavataan useimmilta soilta Tulimaassa Etelä-Amerikan eteläkärjessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Rahkasammalet
Negri

Negri on seuraavien henkilöiden sukunimi: * Ada Negri (1870–1945), italialainen työläisperheestä lähtenyt kirjailija * Alexandre Negri (s. 1981), brasilialainen jalkapallomaalivahti * Antonio Negri (1933–2023), italialainen marxilainen moraali- ja poliittinen filosofi. * Fernanda Negri-Pouget (1889–1955), italialainen elokuvanäyttelijä * Francesco Negri (1623–1698), katolinen pappi ja ensimmäinen italialainen tutkimusmatkailija, joka matkusti Nordkappiin * Pola Negri (1897–1987), puolalaissyntyinen näyttelijä ja mykkäelokuvan tunnetuimpia tähtiä * Sara Negri (s. 1967), italialainen matemaatikko ja logiikan tutkija
Lähiöbotox

Lähiöbotox (tyyliteltynä LÄHIÖBOTOX) on suomalainen, vuonna 2018 perustettu metalliyhtye. ==Taustaa== Vuoden 2018 tammikuussa Roihupellon teollisuusalueella perustettu yhtye, jonka jäseniä ovat räppärit Seksikäs- Suklaa (Luyeye "Viki" Konssi) ja Dosdela (Hanad Hassan) sekä punk-yhtye Lighthouse Projectissa soittaneet Lauri Ojala, Juho Rantanen ja Samuli Peurala.https://www.inferno.fi/live/rap-metal-voi-hyvin-ja-sen-kotimaisen- pelastajan-nimi-on-lahiobotox-keikkaraportti-sanoin-ja-kuvin/ Yhtye julkaisi ennen ensimmäistä EP:tään kolme singleä, muun muassa kappaleen "Kato mua silmiin (kusipää)". Vuoden 2020 alussa yhtye alkoi tehdä ensimmäistä albumiaan, joka julkaistiin elokuussa 2020. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 28.Musiikkituottajat: Lähiöbotox – Rikkinäinen Suomi Kitaristi Jaakko Luomanen erotettiin yhtyeestä maaliskuussa 2023. Yhtye ilmoitti helmikuun 2025 alussa, ettei sen perustajajäsen kitaristi Harto Haukkaluoma jatka sen riveissä. Vuonna 2024 yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Ranka Kustannuksen kanssa. Lähiöbotox sai Vuoden metalli -palkinnon vuoden 2025 Indie Awardsissa. ==Diskografia== === Albumit === * * * ===EP:t=== * === Singlet === * ”KATO MUA SILMIIN (KUSIPÄÄ)” (2018) * ”LIIAN KAUKANA” (2018) * ”NIIKU97” (2019) * ”Soittakaa Kytät!” (2020) * ”Lähiöni tuote feat. Marco Aro ja Samy Elbanna” (2022) * ”Surupuku” (2023) (Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus cover) * ”Ei toivoa” (2024) * ”Lähiömaksu feat. Respektor ” (2024) * ”En kadu mitään” (2024) * ”Elämältä kaiken saat I feat. Rosluv” (2024) == Lähteet == Luokka:Rap metal -yhtyeet Luokka:Crossover thrash -yhtyeet Luokka:Suomalaiset hip hop -yhtyeet Luokka:Suomalaiset metalliyhtyeet
Punaterärahkasammal

Punaterärahkasammal (Sphagnum divinum) on punarahkasammalryhmään kuuluva laji, jota tavataan Suomessa. Sitä kasvaa ympäri pohjoista pallonpuoliskoa. Se viihtyy monenlaisissa elinympäristöissä, kuten soiden laidoilla, metsitetyillä turvemailla ja kosteilla nummilla. == Lähteet == Luokka:Rahkasammalet
Johan Henrik Munck

Johan Henrik Munck af Fulkila (2. helmikuuta 1748 Mikkeli – 16. syyskuuta 1817 Janakkala) oli suomalainen vapaaherra ja sotilas, joka toimi Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherrana vuosina 1790–1810. Munck kuului nuorempaan Munck af Fulkilan aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat everstiluutnantti Anders Erik Munck af Fulkila ja Hedvig Juliana Wright. Munckin veljiä olivat kuningas Kustaa III:n hovitallimestari Adolf Fredrik Munck ja kuningas Kustaa IV Aadolfin hovimarsalkka Otto Magnus Munck. Munck aloitti sotilasuransa 12-vuotiaana Savon jalkaväkirykmentissä, jossa hänen isänsäkin palveli. Hän siirtyi vuonna 1770 Savon jääkäripataljoonaan ja vuonna 1776 alikapteenina Hämeen läänin jalkaväkirykmenttiin. Hän sai vuonna 1778 vapaaherran arvon, kun kuningas korotti Adolf Fredrik Munckin veljineen vapaaherroiksi. Vuodesta 1780 Munck palveli Leskikuningattaren henkirykmentin majurina ja vuodesta 1785 sen everstiluutnanttina. Hän osallistui rykmentin mukana Kustaa III:n sotaan. Sodan aikana Kustaa III nimitti hänet kenraaliadjutantiksi ja antoi hänen tehtäväkseen valvoa armeijan lääkintätointa. Lokakuussa 1790 Munck nimitettiin Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherraksi korvaamaan Carl Gustaf Armfelt, joka oli erotettu Anjalan liittoon kuulumisen vuoksi. Maaherrana Munck oli vanhoillinen kurinpitäjä. Hän osallistui sukunsa edustajana vuoden 1792 säätyvaltiopäiville Gävlessä. Suomen sodan aikana Munck ryhtyi yhteistoimintaan venäläisten miehitysjoukkojen kanssa, jotka saapuivat Hämeenlinnaan jo sodan alkuvaiheessa maaliskuussa 1808, ja hän saavutti venäläisten ylipäällikön Friedrich Wilhelm von Buxhoevdenin luottamuksen. Munck osallistui Porvoon valtiopäiville vuonna 1809. Hän anoi kesällä 1809 eroa maaherran virasta ikänsä ja sairaalloisuutensa perusteella, mutta ero myönnettiin vasta keväällä 1810. Hän osti sen jälkeen Janakkalan Hyvikkälän kartanon ja vietti siellä eläkepäivänsä. Johan Henrik Munck oli kahdesti naimisissa. Ensimmäinen puoliso oli vuosina 1780–1782 Sofia Gustava Taube, joka kuoli hyvin nuorena. Toinen puoliso oli vuodesta 1792 vapaaherratar Catarina Sofia Fleming af Liebelitz. Jälkimmäisestä avioliitosta syntyi viisi lasta, joista yksi oli jalkaväenkenraali Johan Reinhold Munck. ==Lähteet== Luokka:Suomen maaherrat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka: Porvoon valtiopäivät Luokka:Vuonna 1748 syntyneet Luokka:Vuonna 1817 kuolleet
Johannes Kristian Fabritius

Johannes Kristian Fabritius (24. kesäkuuta 1851 Viipuri – 17. kesäkuuta 1914 Lontoo) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraaliluutnantti. (Viitattu 21.1.2020) Fabritiuksen vanhemmat olivat opettaja Johan Gabriel Fabritius ja Emilia Elisabet Dannenberg. Fabritius määrättiin Haminan kadettikoulusta valmistuttuaan palvelukseen vänrikkinä Henkivartioväen Moskovan rykmenttiin vuonna 1870. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1874 ja hän suoritti 1874–1877 Sotilasinsinööriakatemian kurssin Pietarissa Luutnanttina hänet siirrettiin 1877 sotilasinsinöörijoukkoihin Kronstadtiin valvomaan sotamateriaalin valmistusta ja ylennettiin vielä samana vuonna alikapteeniksi. Vuonna 1880 hänet ylennettiin kapteeniksi. Fabritius siirrettiin vuonna 1882 ensin Venäjän meriministeriön insinöörihallintoon ja sitten Bakun satamainsinööriksi ja ylennettiin everstiluutnantiksi. Vuonna 1885 hänestä tuli Pietarin satamahallinnon vanhin insinööri Kronstadtissa, everstiksi hänet ylennettiin 1888 laivaston insinöörijoukoissa. Vuonna 1891 Fabritius määrättiin sotaministeriön yleisesikuntaupseerina erityistehtäviin, hän oli 1892–1894 ulkomailla perehtymässä sotilasinsinöörialaan ja valvomassa Venäjälle tilattujen veneiden, lauttojen ja rautatiemateriaalin valmistusta. Venäjälle takaisin palattuaan hänestä tuli sotilasinsinööriylihallituksen suunnitteluosaston päällikkö. Fabritius ylennettiin kenraalimajuriksi 1899, sotapalveluksesta hän erosi kenraaliluutnanttina vuonna 1911. Fabritius tunnettiin myös hengellisestä toiminnastaan. Alaltaan hän julkaisi teoksen Militäringeniörväsendets utveckling under kejsar Alexander I. Fabritiuksen puolisona oli vuodesta 1881 Alexandra Svetšina. Everstiluutnantti J. Chr. Fabritius oli heidän poikansa. Fabritiuksen veljiä olivat säveltäjä ja viulisti Ernst Fabritius, tähtitieteilijä Wilhelm Fabritius, pikakirjoituksen kehittäjänä tunnettu luutnantti August Fabritius ja eläinlääkäri Ludvig Fabritius. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka: Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Olorotitan

Olorotitan (nimen merkitys "Suuri joutsen") on sukupuuttoon kuollut ankkanokkainen kasvinsyöjädinosaurus, joka kuului Lambeosaurinae-ryhmään. Se eli myöhäisellä liitukaudella, myöhäisessä Maastricht-vaiheessa. Olorotitan arharensis on suvun ainoa laji. == Fossiilit == Olorotitan löydettiin ensimmäisenä Kundurin Udurchukan-muodostelmasta, Kaakkois-Venäjän, Amurin alueelta läheltä Kunduria. Ensimmäinen luuranko on kaikkein täydellisin luuranko, jota Venäjältä on koskaan löydetty. Belgian kuninkaallisen luonnontieteiden instituutin paleontologi Pascal Godefroit ja hänen kollegansa kuvasivat alun perin Olorotitania vuonna 2003. == Kuvaus == Olorotitan oli noin 8-12 metrin pituinen ja painoi noin 3,1 tonnia. Olorotitanilla on myös oudon muotoinen harja päässään. Olorotitanilla saattoi olla myös erittäin jäykkä häntä, jonka osoittaa ylimääräinen nivel mikä tekee proksimaalisen kolmasosan hännästä jäykäksi, mutta sitä mahdollisuutta ei voida sulkea pois, että se olisi patologinen piirre. Olorotitanilla oli myös lihaksikkaat jalat ja hoikat käsivarret. Olorotitanilla oli luurangossa noin 18 kaulanikamaa enemmän kuin muilla tunnetuilla hadrosaureilla. Tämän takia Olorotitanilla on suhteellisen pitkä niska. === Kallo === Olorotitanilla oli erottuva harja päässään, joka nousi ylös kallon ylä- ja takapuolelta ja osoitti taaksepäin. Tämä rakenne muiden hadrosaurien tapaan auttoi dinosaurusta erottamaan muut lajit. Se saattoi toimia myös ehkä kaikukammiona. Dinosaurus mahdollisesti teki ääniä kallon nenäkäytävällä, jolla se olisi tuottanut trumpettimaisia ääniä kuten Parasaurolophus. == Lähteet == Luokka:Lambeosaurinae
Fairchild

Fairchild voi tarkoittaa seuraavia: * Fairchild Aircraft, lentokonevalmistaja ** Fairchild 24, yksimoottorinen lentokone * Fairchild Semiconductor, puolijohdeteollisuuden yritys ** Fairchild F8, mikroprosessori ** Fairchild Channel F, pelikonsoli == Sukunimenä == * Cade Fairchild (s. 1989), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija * Morgan Fairchild (s. 1950), yhdysvaltalainen näyttelijä Luokka:Sukunimet
Sirkku Juhola

Sirkku K. Juhola (s. 1978) on suomalainen kansainvälisen kehitystutkimuksen tutkija, joka työskentelee kaupunkiympäristöpolitiikan professorina Helsingin yliopistossa. Hän tutkii Ekosysteemit ja ympäristö -tutkimusohjelman osana kaupunkien ympäristöhallintaa, erityisesti niiden toimintaa ilmastonmuutoksen hillinnässä ja siihen sopeutumisessa. Juhola oli Suomen ilmastopaneelin jäsen 2020–2023, jossa tehtävässä hän keskittyi erityisesti sopeutumisen tematiikkaan. Juhola on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon (B.A.) Britanniassa Sussexin yliopistossa. Maisteriksi ja tohtoriksi (M.Sc., ja Ph.D. kehitystutkimus) hän valmistui Itä-Anglian yliopistosta. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2006) on otsikoitu Reconceptualising institutional interplay : a discursive analysis of agricultural biodiversity. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Sirkku Juholan Google Scholar -profiili google.com< *Ykkösaamu: Romuttaako Trump Pariisin ilmastosopimuksen? (14.11.2016; osana ohjelmaa toimittaja Päivi Neitiniemi haastattelee ilmastopolitiikkaan perehtyneitä professori Kati Kulovettä ja apulaisprofessori Sirkku Juholaa sopimuksen toteuttamisesta) arena.yle.fi * Sopeudu suomalainen (2019) Tiedekulma podcast, soundcloud.com Luokka:Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
HeLa-solut

HeLa-soluiksi kutsutaan kohdunkaulan syöpää sairastaneen yhdysvaltalaisen Henrietta Lacksin kohdunkaulan kasvaimesta otettuja soluja. Solut jakautuivat jakautumistaan, eivätkä kuolleet parin päivän päästä kuin muut laboratorioissa siihen asti kasvatetut solut. HeLa-soluja on vieläkin laboratorioissa ympäri maailman, ja niitä onkin kutsuttu kuolemattomiksi ihmissoluiksi. Niiden avulla on tehty monia lääketieteellisiä läpimurtoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Bioetiikka Luokka:Solubiologia
Keltainen jäänsärkijä (levykauppa)

Keltainen jäänsärkijä on helsinkiläinen Kampin kaupunginosassa Urho Kekkosen kadulla Tavastia-klubin vieressä toimiva levykauppa. Kari Nissin perustama liike avattiin toukokuussa 1989 Museokadulla. Vuosina 1991–1993 Keltainen Jäänsärkijä toimi Fredrikinkadulla. Keväästä 1993 lähtien levykauppa on toiminut Urho Kekkosen kadulla kahdessa eri liiketilassa. Nissin yhtiökumppanina ja yrityksen toisena omistajana on 1990-luvun loppupuolelta asti työskennellyt Jyrki Kettunen. Keltainen Jäänsärkijä on pitänyt verkkokauppaa vuodesta 2017 alkaen. Yritys on saanut nimensä The Beatlesin Yellow Submarine -kappaleen suomenkielisestä käännösversiosta Keltainen jäänsärkijä, jonka ovat esittäneet Simo Salminen ja Spede Pasanen ja jonka on sanoittanut Juha Vainio. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Keltaisen jäänsärkijän kotisivut Luokka:Musiikkikaupat Luokka:Suomalaiset vähittäiskaupan yritykset Luokka:Kamppi
Eodromaeus

Eodromaeus (nimen merkitys ’Aamunkoiton juoksija’) on sukupuuttoon kuollut teropodi-dinosaurus. Se eli noin 230 miljoonaa vuotta sitten nykyisen Argentinan alueella, myöhäistriaskaudella. == Fossiilit == Argentiinalainen paleontologi Ricardo N. Martinez ja Jim Murphy löysivät Eodromaeuksen fossiilit ensimmäisenä vuonna 1996 Ischigualasto-muodostelmasta ja ensimmäiseksi uskottiin, että sen fossiilit olivat uusi Eoraptor-laji. Kun sitä alettiin tutkia paremmin huomattiin, että sen fossiilissa oli joitakin ominaisuuksia mitä Eoraptorilla ei ollut. Tämä tarkoitti uutta lajia. Lajin nimesi Ricardo Martinez, Paul Sereno ja heidän kollegansa. Tähän mennessä lajista on löydetty osittainen luuranko, josta puuttuu vielä muutama osa kalloa, häntä, kylkiluita ja muita osia. Tästä kumminkin huolimatta on kuitenkin selvää, millainen dinosaurus Eodromaeus oli. == Kuvaus == Eodromaeuksella on pitkä ja matala kallo, joka oli täynnä teräviä hampaita, ja anatomisesti se muistuttaa jonkin verran Herrerasaurusta. Eudromaeus oli noin 1,2-1,8 metriä pitkä dinosaurus ja painoi noin 5 kilogrammaa. Eodromaeuksella eturaajat olivat paljon lyhyemmät kuin takaraajat ja se juoksi kahdella jalalla. On ehdotettu, että se pystyi juoksemaan noin 30 kilometriä tunnissa. === Elinalue === Eodromaues eli hyvin märissä metsiköissä, tiheiden jättihavupuiden luomassa. == Kladogrammi == Alapuolella on Martinezin kehittämä kladogrammi vuodelta 2011. == Lähteet == Luokka:Esihistorialliset teropodit
Kristian Blomberg

Kristian Blomberg (s. 1975) on suomalainen runoilija, suomentaja ja kirjallisuudentutkija. Hän on Poesia-kustantamon perustajäsen ja entinen kustannuspäällikkö. Blomberg on toiminut myös Tuli&Savu-runouslehden; päätoimittajana ja hänen esseitään on julkaistu muun muassa Parnassossa ja Nuoressa Voimassa. Blombergin kokeellinen ja ranskalaisesta runoudesta vaikutteita saanut esikoisrunokokoelma Puhekuplia ilmestyi Poesian kustantamana vuonna 2009. Blomberg on suomentanut Vuoden aforismikirjana palkitun René Charin Hypnoksen muistikirjan (2009), Aram Saroyanin runoja (Happi ja muita minimalistisia runoja, 2009) yhdessä Harry Salmenniemen kanssa sekä Anne Carsonin teoksen Albertine-harjoitus (2020). Vuonna 2022 Blombergille myönnettiin valtion viisivuotinen kirjallisuuden taiteilija- apuraha. ==Teokset== * * * * * ==Palkinnot ja ehdokkuudet== * Vuoden aforismikirja 2009 René Charin teoksen Hypnoksen muistikirja suomennoksesta * Einari Vuorela -palkintoehdokas 2011 teoksesta Itsekseen muuttuva * Tanssiva karhu -ehdokas 2011 teoksesta Itsekseen muuttuva * Nihil Interit -runouspalkinto 2015 teoksesta Valokaaria * Kalevi Jäntin palkinto 2015 teoksesta Valokaaria * Einari Vuorelan runopalkinto 2019 teoksesta Kaikessa hiljaisuudessa Lähde ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kultakuume: Runoilija Kristian Blomberg luottaa hitaaseen tunnelmaan Yle Areena. 15.2.2012. Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Kalevi Jäntin palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Prodeinodon

Prodeinodon (nimen merkitys "ennen Deinodonia") on kyseenalainen teropodi lihansyöjä dinosaurussuku joka eli varhaisliitukaudella, Apt-vaiheessa noin 145–100 miljonaa vuotta sitten. == Fossiilit == Prodeinodon tunnetaan huonosti. Se tunnetaan vain hajonneista hampaista ja sääriluusta. Se löydettiin Mongolian Oosh-muodostelmasta. Sen kuvailli ensimmäisenä Henry Fairfield Osborn vuonna 1924 se sai nimekseen P. mongoliensis. Tämän jälkeen ollaan kuvailtu toinen tyyppilaji, vuonna 1975, ja se sai nimekseen P. kwangshiensis. == Lähteet == Luokka:Esihistorialliset teropodit
Reliant

Reliant Motors oli brittiläinen autonvalmistaja, jonka tunnetuimpia tuotteita ovat kolmipyöräiset Reliant Robin (1973–2001) ja Bond Bug (1970–1974) sekä yli 30 vuotta eri versioina tuotannossa ollut lujitemuovikorinen Reliant Scimitar (1964–1995), jonka mallit ovat ulottuneet GT-tyyppisestä coupésta avo- roadsteriin (SS1) ja pientä farmariautoa muistuttavaan shooting brakeen (GTE). Reliantin tehdas sijaitsi Staffordshiren kreivikunnan Tamworthissa.Reliant Cars , Used Classic Cars -sivusto. Viitattu 21.1.2020. Vuonna 1935 perustettu Reliant valmisti 1950-luvun taitteeseen asti pelkästään kolmipyöräisiä kevyitä pakettiautoja, kunnes se 1952 esitteli kolmipyöräisen Reliant Regal -henkilöauton. 1960-luvulla Reliant siirtyi nelipyöräisiin, lasikuitukorisiin autoihin ja esitteli vuonna 1964 nelipaikkaisen pikkuauton Reliant Rebel sekä Scimitar GT-auton, joka Fordin kolmilitraisella V6-moottorilla ylsi noin 200 kilometrin tuntivauhtiin. Vuonna 1969 Reliant osti kilpailevan kääpiöautojen valmistajan Bond Carsin ja valmisti autoja Bond-nimellä vuoteen 1974 asti. Tunnetuin niistä oli vuonna 1970 esitelty, modernin näköinen kolmipyöräinen Bond Bug. 1980-luvun jälkipuoliskolla Mäkelä Auto-Tuning -niminen yritys toi Suomeen Reliant Scimitarin SS1-avoautomallia, jossa oli aluksi Fordin 1,6 litran moottori ja sitten Nissanin 1,8-litrainen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Brittiläiset automerkit
Pilviorapihlaja

Pilviorapihlaja (Crataegus mollis) on ruusukasvien heimoon ja orapihlajien sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa. == Levinneisyys ja elinympäristö == Pilviorapihlaja kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan itäosissa. Lajin levinneisyysalue ulottuu Ontarion eteläosista ja Michiganista Pohjois-Dakotan itä- ja kaakkoisosiin, etelässä Texasin itäosiin ja Arizonaan, idässä Kanadan Nova Scotian provinssiin. Pilviorapihlaja kasvaa metsäisillä alusmailla, preerian rajalla ja Keskilännen savannien aluskasvillisuudessa. == Ulkonäkö ja koko == Pilviorapihlaja on tavallisesti noin 10–13 metrin korkuiseksi kasvava puu, jolla on tiheä, piikkisistä oksista koostuva latvus ja tuhkanharmaa runko. Kasvin lehdet ovat 5–10 senttimetrin pituisia; usein ne putoavat loppukesällä erilaisten kasvitautien aiheuttaman kuivumisen seurauksena. Kasvi näyttää kuitenkin kärsivän vain vähän lehtien varhaisesta lakastumisesta. Pilviorapihlajan valkoiset, viisiteräiset kukat kasvavat keväällä tertuissa oksien kärkiin. Suuret, kirkkaanpunaiset syömäkelpoiset hedelmät kypsyvät elokuun puolivälistä syyskuun alkupuolelle ja jäävät koristamaan kasvia vielä lehtien pudottuakin. Koska pilviorapihlaja kukkii aiemmin kuin yksikään toinen orapihlajalaji, myös sen hedelmä kypsyy ensimmäisenä. Kasvin siemenet itävät yleensä vasta kaksi tai kolme vuotta hedelmän kypsymisen jälkeen. == Ekologia == Pilviorapihlaja on yksi yöperhosiin kuuluvan lehtinunnan (Lymantria dispar) kohdelajeista. Lajia vaivaavat myös lukuisat lehtisairaudet; näihin kuuluvat mm. ruostesienet ja tulipolte. Oksissa olevat terävät piikit ovat vaarallisia. == Luokittelu == Pilviorapihlaja kuuluu ruusukasvien heimoon, orapihlajien sukuun, Coccineae- sektioon ja Molles-sarjaan. Lajin kuvailivat ensimmäisinä John Torrey ja Asa Gray; nykyisen nimensä kasvi sai Georg Heinrich Adolf Scheeleltä. Pilviorapihlaja jakautuu seuraaviin alalajeihin: * Crataegus mollis subsp. dumetosa * Crataegus mollis subsp. incisifolia * Crataegus mollis subsp. lanuginosa * Crataegus mollis subsp. meridionalis * Crataegus mollis subsp. texana * Crataegus mollis subsp. viburnifolia Pilviorapihlaja muistuttaa huomattavasti läheistä sukulaistaan iso-orapihlajaa (Crataegus submollis); lajeilla on kuitenkin erilliset levinneisyysalueet. Muita lajien välisiä eroja on muun muassa heteiden lukumäärässä; iso-orapihlajalla heteitä on tavallisesti vain 10, kun taas pilviorapihlajalla niitä on yleensä 20. == Käyttö == Pilviorapihlajan suuret, kirkkaanpunaiset hedelmät ovat syömäkelpoisia; viljelyssä laji on kuitenkin varsin harvinainen. == Kuvia == Tiedosto:Crataegus-mollis-trunk.jpg Tiedosto:Crataegus-mollis-bud-break.jpg Tiedosto:Crataegus-mollis-fruit.jpg == Lähteet == Luokka:Orapihlajat
Vaalea-amerikanhorsma

Vaalea-amerikanhorsma (Epilobium ciliatum) on horsmakasvien heimoon ja horsmien sukuun kuuluva kasvilaji, joka on nimensä mukaisesti kotoisin Pohjois-Amerikasta. == Ulkonäkö ja koko == Vaalea-amerikanhorsma on 30–100 senttimetrin korkuiseksi kasvava monivuotinen ruoho, jonka tyvellä on paksulehtinen talvehtimisruusuke ja edellisen vuoden lehtiruusukkeen jäännökset. Punertava ja särmikäs varsi on yläosasta karvainen, alaosasta kalju. Kasvin lyhytruotiset, puikeat ja sahalaitaiset lehdet sijaitsevat ruusukkeena varren tyvellä tai vastakkain pitkin vartta. Vaalea- amerikanhorsman heinä-elokuussa ilmestyvä kukinto on harsu terttu; yksittäisen kukan 3–4 millimetrin pituinen teriö on säteittäinen. Kukassa on neljä valkoista tai vaaleanpunertavaa, lovikärkistä terälehteä ja saman verran verholehtiä. Heteitä on kahdeksan, yhdislehtisiä emejä yksi. Sikiäin on kehänalainen. Kukasta kypsyvä hedelmä on putkimainen, nelilokeroinen kota, jonka pituus on 5–8 senttimetriä. Siemenet ovat lenninhaivenellisia. == Levinneisyys == Suomessa vaalea-amerikanhorsma on luokiteltu vieraslajiksi. Laji on kotoisin Pohjois-Amerikasta, mistä se on levinnyt ihmisen mukana Eurooppaan. Suomeen laji on kulkeutunut ilmeisesti Ruotsista; ensimmäinen havainto tehtiin Lohjalla vuonna 1915. Nykyisin Suomessa kasvaa noin 20 horsmalajia; näistä viisi on vakiintuneita tulokaslajeja, lähinnä Pohjois- Amerikasta. Muita Suomessa kasvavia tulokashorsmia ovat muun muassa rusoamerikanhorsma (Epilobium adenocaulon) ja lännenhorsma (Epilobium glandulosum). Vaalea-amerikanhorsma ei ole levinnyt yhtä nopeasti kuin rusoamerikanhorsma, sillä se tarvitsee kosteampaa elinympäristöä, eikä kykene yhtä tehokkaasti kilpailemaan luonnonvaraisten kasvien kanssa. == Elinympäristö == Vaalea-amerikanhorsma kasvaa puutarhoissa, pihoilla, kukkapenkeissä, rannoilla, ojissa, tienvarsilla, hakkuualueilla ja joutomailla, aina asutuksen lähettyvillä. == Luokittelu == Joidenkin teorioiden mukaan toisiaan muistuttavat vaalea-amerikanhorsma ja rusoamerikanhorsma olisivat saman lajin eri alalajeja. Lajit erottaa toisistaan kuitenkin muun muassa kukan väristä (rusoamerikanhorsmalla tummempi); vaalea-amerikanhorsma on myös rusoamerikanhorsmaa pienikokoisempi. Pystyhaarainen vaalea-amerikanhorsma on muutenkin ulkonäöltään selvästi erilainen kuin viuhkamaisesti haarova rusoamerikanhorsma; kukkimattomina lajit voi silti olla vaikea erottaa toisistaan. == Lähteet == * LuontoPortti: Vaalea-amerikanhorsma (Epilobium ciliatum) === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Vaalea-amerikanhorsma – Epilobium ciliatum * ITIS: Epilobium ciliatum * United States Department of Agriculture (USDA): Epilobium ciliatum * Flora of China: Epilobium ciliatum * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Epilobium ciliatum (northern willowherb) Luokka:Horsmat
Lyhythäntäaustralianhyppyrotta

Lyhythäntäaustralianhyppyrotta (Notomys amplus) oli Muridae-heimon jyrsijälaji. Lyhythäntäaustralianhyppyrotan ruumis oli 14,3 senttimetrin mittainen ja sen hännällä oli mittaa 15,3 senttimetriä. Paino oli noin 100 grammaa. Täten se oli sukunsa isokokoisimpia vaikkakin lyhythäntäisimpiä lajeja. Kaulan alaosassa sillä oli erikoinen rauhaspussi. Selän väritys oli ruskea, vatsan valkoisenkeltainen ja valkoiseen karvatupsuun päättyvä päältä ruskea häntä alapuoleltaan valkoinen. Lyhythäntäaustralianhyppyrottaa tavattiin ensi kerran vuonna 1894, jolloin löydettiin kaksi lajin yksilöä läheltä Charlotte Watersia Pohjoisterritoriosta Australian keskiosasta. Lajista ei ole mitään havaintoja tämän jälkeen, joten sen uskotaan kuolleen sukupuuttoon, mutta laji on silti rauhoitettu Australiassa. == Lähteet == Luokka:Varsinaiset rotat ja hiiret Luokka:Sukupuuttoon kuolleet nisäkkäät
Choconta

Choconta on nivelkärsäisten (Hemiptera) lahkoon ja sylkikaskaiden (Cercopidae) heimoon kuuluva hyönteissuku. Kaikki suvun 5 lajia elävät endeemisenä Kolumbiassa, Perussa ja Boliviassa. Suvun nimi on annettu Kolumbiassa sijaitsevan kaupungin, Chocontán, mukaan. == Lajit == * Choconta circulata * Choconta comitata * Choconta elliptica * Choconta juno * Choconta peruana == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kaskaat
Raitanuolimonni

Raitanuolimonni eli nuoli-imumonni (Otocinclus affinis) on imumonnien (Loricariidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se on helppohoitoinen akvaariokalana. Raitanuolimonni on tavallisesti 4 senttimetrin mittainen ja maksimissaan 5 senttimetriä. Naaraat ovat koiraita suurikokoisempia ja pyöreämpiä. Luonnossa raitanuolimonnia tavataan Rio de Janeirossa Brasiliassa, jossa se elää voimakkaasti virtaavissa puroissa. Raitanuolimonnia on vaikeaa saada lisääntymään akvaario-olosuhteissa. Luonnossa se syö leviä, joita se raaputtaa kivistä irti karheilla huulillaan. == Lähteet == Luokka:Imumonnit