EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Charleroin lentoasema

Charleroin lentoasema joka tunnetaan myös nimellä Brysselin eteläinen lentoasema on Belgian neljänneksi suurimmassa kaupungissa Charleroissa sijaitseva lentoasema. Liikenteen määrältään se on toiseksi suurin Belgiassa. Kentällä on yksi 06/24-suuntainen 3200 metriä pitkä kiitotie. Kenttää käyttää vuosittain 8 miljoonaa matkustajaa, ja lentoja menee 190 kohteeseen 53 maassa. Lentoasemalla on kaksi terminaalia. == Lähteet == Luokka:Belgian lentoasemat
Hlín

Hlín on skandinaavisessa mytologiassa lohdutuksen ja suojelun jumalatar. Hän on yksi Friggan palvelijattarista, ja hänet yhdistetään myötätuntoon ja armoon. Hän suojelee viattomia, pakolaisia ja naisia. Lisäksi hän lohduttaa surullisia ja vähentää heidän kipuaan. Runo-Eddassa Hlínin nimi mainitaan Odinin kuolemasta kertovan ennustuksen yhteydessä. Hänen kerrotaan myös suojelevan ihmisiä, joita Frigga haluaa pelastaa. Hlín on vesijumalatar Ránin tytär. Muinaisnorjasta käännettynä hlín tarkoittaa suojelijaa. == Lähteet == Luokka:Skandinaavien jumalattaret
NordStar

NordStar on venäläinen lentoyhtiö, joka on perustettu vuonna 2008. Yhtiö on Krasnojarskin aluepiirin pääasiallinen lentoyhtiö. Yhtiö on metallijätti Nornickelin tytäryhtiö, ja sen kotikenttä on Norilskin lentoasema. Nordstar lentää 35 eri kohteeseen Venäjällä. Yhtiön kalustoon kuuluu 10 Boeing 737 -konetta, kahta eri versiota. == Lähteet == Luokka:Venäläiset lentoyhtiöt
Ulrika Ferm

Ulrika Ferm (s. 1972 Oravainen) on suomalainen kuvataiteilija, ja vuoden nuori taiteilija 2002. Hän valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta taiteen maisteriksi vuonna 1998 ja Berliinin Universität der Künstesta vuonna 2001. Ferm on saanut uransa aikana erilaisia tunnustuksia ja palkintoja, sekä merkittäviä apurahoja Hän on myös yksi Platform-taidekollektiivin perustajajäsenistä. Fermin teoksia on esillä mm. Berliinissä, Brysselissä, Milanossa, Montrealissa ja Varsovassa. Sen lisäksi hän on suunnitellut Helsingin Svenska teaterin lasipinnoille teoskokonaisuuden. Vuodesta 2013 vuoteen 2020 Ferm työskenteli Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa taiteen professorina. Nykyisin Ferm asuu Berliinissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kulttuuriprofiili: Ulrika Ferm Yle Areena, 28.6.2002 Luokka:Vuoden nuori taiteilija -palkinnon saajat Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eneskjöld

Eneskjöld tai Eneschiöldh on alkujaan porvarillinen suku keski-ruotsista Värmlannin läänistä, Suomessa suvun kantaisä Engelbrekt Nilsson on aateloitu suomen ritarihuoneella 4.helmikuuta 1653 nimellä Eneskjöld ja introdusoitiin Ruotsin Ritarihuoneeseen 20.kesäkuuta 1654 aatelisena sukuna numero 585. Suku immatrikuloitiin Suomen Ritarihuoneeseen 17. syyskuuta 1818 aatelisena sukuna numero 48. suku on sammunut mieslinjalla 26. lokakuuta 1874 ja kokonaan 23. elokuuta 1913. == Suvun merkittäviä henkilöitä == * Nils Håkansson (1575 – 1664) suvun kantaisä, ruotsissa vaikuttanut porvari. * Engelbrekt Nilsson Eneskjöld (1623 – 11. joulukuuta 1664), aateloitu suomessa ja ruotsissa, kamariherra Turussa. * Herman Eneskjöld (n.1655 – 21. heinäkuuta 1700), aatelinen, Turun läänin jalkaväen kapteeni. * Carl Fredrik Eneskjöld (21. heinäkuuta 1738 – 02. elokuuta 1813) ruotsalainen vapaaherra ja ruotsin merrivoimien Kontra-amiraali. == Lähteet == Luokka:Ruotsin aateli Luokka:Suomalaiset aatelissuvut
Barry Mahon

Barry Mahon (oik. Jackson Barrett Mahon, 5. helmikuuta 1921 Bakersfield, Kalifornia – 4. joulukuuta 1999) oli yhdysvaltalainen elokuvien ohjaaja, kuvaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Mahon tuli 1950-luvulla tunnetuksi Errol Flynnin managerina ja tämän viimeisen elokuvan, Kuubassa Fidel Castron luvalla kuvatun Cuban Rebel Girls (1959) ohjaajana. 1960-luvulla Mahon erikoistui halvan budjetin seksploitaatioelokuviin kuten Irstaat immet (1964), Hellät hoiturit (1965) ja Hillittömät himottaret (1966). Suomessa kohua herätti amerikansuomalaisesta ”hermafrodiitista” eli sukupuolenkorjauksen läpikäyneestä Kim Kansasista kertova sensaatiofilmi Olin mies (I Was A Man, 1967). 1970-luvun alussa Mahon teki lastenelokuvia. Toisessa maailmansodassa yhdysvaltalainen Mahon palveli vapaaehtoisena Britannian ilmavoimien lentäjänä Euroopassa, ansaitsi ilmataisteluissa brittiläisen Distinguished Flying Cross -kunniamerkin ja onnistui parikin kertaa pakenemaan saksalaisten vankileiriltä. Steve McQueenin tähdittämä Suuri pakoretki (1963) perustuu väljästi Mahonin sotakokemuksiin. ==Elokuvia== Lähteet: MUBI, Elonet *1954: Laulava miekka (Il Maestro di Don Giovanni, tuotanto) *1957: Girls Incorporated *1959: Cuban Rebel Girls *1960: Rocket Attack U.S.A. (ohjaus *1960: Violent Women *1961: Blood Of The Zombie: The Dead One *1961: Pagan Island (ohjaus *1963: She Should Have Stayed in Bed *1964: Crazy Wild and Crazy *1964: Irstaat immet (Handy Man) *1964: Alastomat altaassa (Nude in the Pool) *1965: Censored *1965: Shocking Set *1965: Aamu-uniset (Hot Rocks) *1965: Paljasta pintaa (Bottoms Up) *1965: Hellät hoiturit (Swinging Nurses) *1965: The Beast that Killed Women *1965: Hot Skin, Cold Cash *1965: Confessions of a Bad Girl *1966: Prostitutes Protective Society *1966: Hillittömät himottaret (Double Trouble) *1966: Sin in the City *1966: The Love Cult *1967: Olin mies (I Was a Man) *1967: Sex Club International *1967: Run Swinger Run! *1967: Good Time with a Bad Girl *1967: The Sex Killer *1967: Instant Orgy *1967: Nude in the Window *1968: Forbidden Flesh *1968: Prowl Girls *1969: Trailer Camp Sex Ring *1969: The Wonderful Land of Oz *1970: Musical Mutiny (Iron Butterfly -konserttidokumentti) *1970: Thumbelina *1971: Jack and the Beanstalk *1971: Santa’s Christmas Elf (Named Calvin) *1972: Santa and the Ice Cream Bunny ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat
Lyyli Karppinen

Lyyli Aleksandra Karppinen, o.s. Hirvimäki (8. heinäkuuta 1892 Parkano – 3. heinäkuuta 1972 Kauhava) oli suomalainen kudonta-alan yrittäjä ja yritysjohtaja. Karppisen vanhemmat olivat talollinen Aleksi Hirvimäki ja Maria Mäntylä ja puoliso vuodesta 1915 nimismies Armas Kustaa Karppinen (1888–1969). Lyyli Karppinen kävi keskikoulun, emäntäkoulun ja Wetterhoffin kotiteollisuusopiston käsityökurssin. Nimismiehenä toimineen puolisonsa mukana Kauhavalle päätynyt Karppinen ryhtyi siellä vuonna 1925 perustetun Kauhavan Kangas-Aitta -kudontayhtiön johtajaksi. Vuonna 1939 yhtiö siirtyi kokonaan hänen haltuunsa. Kauhavan Kangas-Aitalla oli jo 1920-luvun lopussa käytössään kolmisensataa kutojaa eli kankuria, etupäässä maanviljelijöiden ja työläisperheiden vaimoja ja tyttäriä, joista vajaa sata oli vakinaisempaa. Vielä 1945 käytössä oli saman verran kutojia. Erityisesti liikkeessä kudotettiin asiakkaille ikkunaverhoja, pöytäliinoja ja sängyn- ja sohvanpeitteitä, mutta myös esimerkiksi kansallispukujen kankaita. Tuotteita myytiin ja toimitettiin Kauhavalta koko Suomen alueelle. Karppinen jatkoi Kangas-Aitan johtajana 1950-luvun lopulle, minkä jälkeen sitä ovat johtaneet hänen lapsensa, lastenlapsensa ja näiden puolisot. Vuonna 2025 sata vuotta täyttävän perheyrityksen nykyinen nimi on Lankava. (ei-vapaa) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Cynthia Rosenzweig

Cynthia Rosenzweig on yhdysvaltalainen ilmaston ja maatalouden tutkija. Hän on tutkija NASAn Goddard Institute for Space Studies -laitoksessa ja lisäksi professori Barnard Collegessa ja vanhempi tutkija Columbian yliopiston Earth Institutessa. Rosenzweig on keskittynyt selvittämään, miten maailman ruokatuotannon pitää sopeutua ilmastonmuutokseen. Hän on tarkastellut maataloutta sekä kasvihuonekaasujen lähteenä että alana, johon kohoavat lämpötilat ja muutttuvat sadeolot vaikuttavat suuresti. Hän sai maailman ruokapalkinnon vuonna 2022. Rosenzweig on ollut mukana lukuisissa kansallisissa ja kansainvälisissä työryhmissä, joista monet liittyvät kaupunkien ilmastonmuutostutkimustyöhön. Hän oli hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin IPCC:n neljännen arviointiraportin työryhmän II koordinoiva johtaja. Rosenzweig suoritti kandin- ja maisterintutkintonsa Rutgersin yliopistossa ja väitteli Massachusettsin yliopistossa Amherstissa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset geotieteilijät Luokka:Yhdysvaltalaiset ekologit Luokka:1900-luvulla syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tessa Janecke

Tessa Janecke (s. 12. toukokuuta 2004 Orangeville, Illinois) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Janecke saavutti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2022. Ensimmäisissä naisten MM-kilpailuissaan vuonna 2023 hän voitti kultaa. Hän pelaa Yhdysvaltain naisten maajoukkueesssa myös vuoden 2024 MM-kilpailuissa. Janecke edustaa yliopistosarjoissa Pennsylvanian osavaltionyliopiston Nittany Lions -joukkuetta. Hänet valittiin kaudella 2022–2023 vuoden tulokkaaksi. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Britta Curl

Britta Curl (s. 20. maaliskuuta 2000 Bismarck, Pohjois-Dakota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Curl voitti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa kultaa vuonna 2018. Naisten MM-kilpailuissa hän on saavuttanut hopeaa vuonna 2021 ja voittanut kultaa vuonna 2023. Hän pelaa Yhdysvaltain naisten maajoukkueesssa myös vuoden 2024 MM-kilpailuissa. Curl edustaa yliopistosarjoissa Wisconsinin yliopiston Badgers-joukkuetta ja oli voittamassa mestaruutta vuosina 2019, 2021 ja 2023. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hannah Bilka

Hannah Bilka (s. 24. maaliskuuta 2001 Coppell, Texas) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Bilka voitti alle 18-vuotiaiden MM- kilpailuissa kultaa vuonna 2018 ja saavutti hopeaa vuonna 2019. Naisten MM- kilpailuissa hän on saavuttanut hopeaa vuonna 2022 ja voittanut kultaa vuonna 2023. Hän pelaa Yhdysvaltain naisten maajoukkueesssa myös vuoden 2024 MM- kilpailuissa. Bilka edustaa yliopistosarjoissa Ohion osavaltionyliopiston Buckeyes-joukkuetta. Hänet valittiin kaudella 2019–2020 vuoden tulokkaaksi. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Puck Pieterse

Puck Pieterse (s. 13. toukokuuta 2002 Amersfoort) on alankomaalainen maastopyöräilijä, cyclocrossajaja ja maantiepyöräilijä. Hän edustaa Fenix- Deceuninck-joukkuetta. == Maastopyöräily == Pieterse voitti maastopyöräilyssä olympiamatkan maailmanmestaruuden Pal Arinsalissa 2024. Hän saavutti MM- kilpailuissa olympiamatkalla pronssia ja sprinttimatkalla hopeaa Glasgow'ssa 2023. Hän voitti olympiamatkan Euroopan-mestaruuden Krakovassa 2023 ja Cheile Grădișteissa 2024. Sprinttimatkalla hän sai hopeaa 2024. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sijoittui neljänneksi. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun sekä olympiamatkalla että sprinttimatkalla 2023. Hän on voittanut maailmancupin osakilpailun olympiamatkalla Nové Městossa, Leogangissa ja Val di Solessa 2023 sekä Haute-Savoiessa 2024. Sprinttimatkan maailmancupkisan hän on voittanut Les Portes du Soleilissa 2023 sekä Val di Solessa ja Crans-Montanassa 2024. Hän on voittanut olympiamatkan Alankomaiden- mestaruuden 2023. Pieterse saavutti alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa olympiamatkalla hopeaa 2022 ja saman ikäluokan EM-kilpailuissa olympiamatkalla kultaa 2022 ja hopeaa 2021. Junioreiden EM-kilpailuissa hän sai olympiamatkalla pronssia 2020. Junioreiden Alankomaiden-mestaruuden hän voitti olympiamatkalla 2019 ja 2020. == Cyclocross == Pieterse on saavuttanut cyclocrossissa MM-hopeaa kaudella 2022–2023 sekä MM-pronssia kausilla 2023–2024 ja 2024–2025. Hän voitti alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden kaudella 2021–2022 sekä sai samassa ikäluokassa EM-kultaa kausilla 2020–2021 ja 2022–2023 sekä EM-hopeaa 2021–2022. Hän saavutti junioreiden Euroopan- mestaruuden ja MM-hopeaa kaudella 2019–2020. Pieterse on sijoittunut maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kausilla 2022–2023 ja 2023–2024 sekä kolmanneksi 2021–2022. Hän on voittanut maailmancupin osakilpailun Overijsessa, Hulstissa, Val di Solessa ja Besançonissa kaudella 2022–2023 sekä Gaveressa, Hulstissa ja Zonhovenissa kaudella 2023–2024. Hän on voittanut Alankomaiden-mestaruuden kausilla 2022–2023 ja 2024–2025.. == Maantiepyöräily == Pieterse sijoittui viidenneksi Strade Bianchessa 2023. Seuraavana vuonna hän oli kolmas UCI Women's World Tour -kilpailuissa Ronde van Drenthessä ja Trofeo Alfredo Binda - Comune di Cittigliossa. Flanderin ympäriajossa hän sijoittui kuudenneksi. Saman vuoden Tour de France Femmes -kilpailussa hän voitti nuorten kilpailun ja neljännen etapin. Kokonaiskilpailussa hän oli yhdestoista ja mäkikirikilpailussa kolmas. MM-kilpailujen maantieajossa hän sijoittui 13:nneksi. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset maastopyöräilijät Luokka:Alankomaalaiset cyclocross-pyöräilijät Luokka:Alankomaalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elaheh Mohammadi

Elaheh Mohammadi (; s. 9. toukokuuta 1987) on iranilainen toimittaja, joka on vuodesta 2022 työskennellyt uudistusmieliselle Ham-Mihan-lehdelle. Hän on kirjoittanut poliittisista ja yhteiskunnallisista asioista ja raportoi ainoana toimittajana siveyspoliisin hallussa kuolleen Mahsa Aminin hautajaisista. Mohammadi pidätettiin pian tämän jälkeen ja tuomittiin vuonna 2023 vankeuteen 12 vuodeksi. Mohammadi ja Niloofar Hamedi ovat saaneet yhdessä muun muassa Vapauden kultaisen kynän (2023) ja maailman lehdistövapauden palkinnon. == Opiskelu ja ura == Elaheh Mohammadi suoritti 2009 alemman korkeakoulututkinnon Al-Zahra-yliopistosta persian kielestä ja kirjallisuudesta sekä 2011 maisterintutkinnon Kermanin Shahid Bahonar -yliopistosta, missä hänen pääaineensa oli naistutkimus. Mohammadi on ollut kiinnostunut kirjoittamisesta jo pienestä pitäen, ja hänellä on kaksoissiskonsa Elnazin kanssa ollut yhteinen innostus kirjallisuutta kohtaan. Valmistumisensa jälkeen Elaheh kirjoitti politiikasta ja yhteiskunnallisista asioista useisiin sanomalehtiin. Hänelle langetettiin vuonna 2020 vuoden kirjoituskielto juttujensa takia. Mohammadit ovat työskennelleet vuodesta 2022 uudistusmielisessä Ham-Mihan- lehdessä. Elaheh Mohammadi oli ainoa toimittaja, joka oli seuraamassa Mahsa Aminin hautajaisia. Amini kuoli 16. syyskuuta 2022, kun siveyspoliisi oli pidättänyt hänet väkivaltaisesti sopimattoman pukeutumisen takia. Mohammadi kirjoitti Saqqezissa pidetyistä hautajaisista Ham-Mihaniin otsikolla ”Surun maa”. Mohammadi kutsuttiin 29. syyskuuta 2022 jutun takia kuulusteluihin, mutta turvallisuusjoukot pidättivät hänet jo matkalla niihin. Hänet tuomittiin lokakuussa 2023 vihamielisen valtion kanssa vehkeilystä sekä kansallisen turvallisuuden vastaisista toimista 12 vuoden vankeuteen. Aminin kuolemasta raportoinut Niloofar Hamedi sai samaan aikaan 13 vuoden tuomion. Heidät vapautettiin Evinin vankilasta tammikuussa 2024 väliaikaisesti takuita vastaan, kun he olivat valittaneet tuomiostaan. Heidät kuitenkin pidätettiin vain muutamaa päivää myöhemmin, kun he olivat juhlineet vapautumistaan ilman hijabia. == Tunnustukset == Mohammadi ja Niloofar Hamedi ovat saaneet kansainvälistä tunnustusta rohkeasta journalistisesta työstään. He saivat 2023 sekä Vapauden kultaisen kynän että Guillermo Canon maailman lehdistövapauden palkinnon, jonka saajissa oli myös toimittaja Narges Mohammadi. Elaheh Mohammadi ja Niloofar Hamedi valittiin 2023 myös Time-lehden sadan vaikutusvaltaisimman henkilön listalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Iranilaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gladys Lounsbury Hobby

Gladys Lounsbury Hobby (19. marraskuuta 1910 – 4. heinäkuuta 1993), oli yhdysvaltalainen mikrobiologi, jonka tutkimus kohdistui antibiootteihin. Hän osallistui penisilliinin kehitykseen laboratoriokokeesta massatuotantoon toisen maailmansodan aikana. Hobby aloitti opintonsa Vassar Collegessa ja teki maisterin ja tohtorin tutkinnot Columbian yliopistossa. Columbiassa tutkittiin vuonna 1928 keksityn penisilliinin käyttömahdollisuuksia. Hobby oli kiinnostunut sen käytöstä kemoterapiassa, ja kasvatti sitä merkittäviä määriä laboratoriossa Martin Henry Dawsonin ja Karl Meyerin kanssa. Vuona 1940 Dawson aloitti kliiniset kokeet, ja tulokset olivat lupaavia. Ohjelma kuitenkin jäädytettiin toisen maailmansodan lähestyessä, ja ryhmä keskittyi tuottamaan rintamalla tarvittavia määriä penisilliiniä. Dawsonin kuoleman jälkeen Hobby siirtyi vuonna 1945 Pfizerin lääketehtaaseen. Siellä hän jatkoi antibioottien tutkimusta, osallistui terramysiinin keksimiseen ja kehitti viomysiiniä tuberkuloosin hoitoon. Hobby lähti Pfizeriltä vuonna 1959 ja teki vielä mittavan uran terveydenhuollon parissa. Hänestä tuli tieteellinen johtaja Veterans Administrationin tutkimuslaitoksessa New Jerseyssä. Siellä hän erikoistui tartuntatautien sekä lukemattomien niihin liittyvien aiheiden tutkimiseen. Näihin kuuluivat bakteriofagit, bakteerien muuntelu ja entsyymit, streptokokit, pneumokokit, tuberkuloosibasillit, rotanpuremakuume, tuberkuloosi, reumaattiset sairaudet, sulfonamidit, infektiotautien kemoterapia, immunisoivat aineet ja aseptiikka. Näiden aiheiden lisäksi hän jatkoi työskentelyä useilla penisilliiniin ja muihin mikrobilääkkeisiin liittyvillä tutkimusalueilla. Eläkkeelle jäämiseensä vuonna 1977 asti Hobby toimi kansanterveyden apulaisprofessorina Cornell University Medical Collegessa. Uransa aikana Hobby osallistui yli 200 tieteellisen artikkelin kirjoittamiseen. Hän julkaisi myös kirjan Penicillin: Meeting the Challenge (1985), joka on yli 300-sivuinen katsaus penisillliinin kehittämisen historiaan. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset mikrobiologit Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Taylor Heise

Taylor Heise (s. 17. maaliskuuta 2000 Lake City, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Heise voitti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa kultaa vuosina 2016, 2017 ja 2018. Hänet valittiin vuoden 2018 turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi ja arvokkaimmaksi pelaajaksi. Naisten MM-kilpailuissa hän on saavuttanut hopeaa vuonna 2022 ja voittanut kultaa vuonna 2023. Hänet valittiin vuoden 2022 turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi ja arvokkaimmaksi pelaajaksi, ja hän voitti turnauksen pistepörssin tehtyään seitsemän maalia ja saatuaan 11 syöttöpistettä. Vuoden 2023 MM-turnauksessa hän teki yhden maalin ja antoi 11 maalisyöttöä. Hän pelaa Yhdysvaltain naisten maajoukkueesssa myös vuoden 2024 MM-kilpailuissa. Heise edustaa PWHL:ssä pelaavaa Minnesotan joukkuetta. Hän edusti yliopistosarjoissa Minnesotan yliopiston Golden Gophers -joukkuetta kausina 2018–2023. Hänet palkittiin kaudella 2021–2022 Patty Kazmaier Awardilla. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lacey Eden

Lacey Eden (s. 2. toukokuuta 2002 Annapolis, Maryland) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Eden saavutti alle 18-vuotiaiden MM- kilpailuissa hopeaa vuonna 2019 ja voitti kultaa vuonna 2020. Hänet valittiin jälkimmäisen turnauksen tähdistökentälliseen. Naisten MM-kilpailuissa hän on saavuttanut hopeaa vuosina 2021 ja 2022 sekä voittanut kultaa vuonna 2023. Hän pelaa Yhdysvaltain naisten maajoukkueesssa myös vuoden 2024 MM-kilpailuissa. Eden edustaa yliopistosarjoissa Wisconsinin yliopiston Badgers-joukkuetta ja oli voittamassa mestaruutta vuosina 2021 ja 2023. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kirsten Simms

Kirsten Simms (s. 31. elokuuta 2004 Plymouth, Michigan) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Simms voitti alle 18-vuotiaiden MM- kilpailuissa kultaa vuonna 2020 ja saavutti hopeaa vuonna 2022. Hän pelaa Yhdysvaltain naisten maajoukkueesssa ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan vuonna 2024. Simms edustaa yliopistosarjoissa Wisconsinin yliopiston Badgers- joukkuetta ja oli voittamassa mestaruutta vuonna 2023. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Laila Edwards

Laila Edwards (s. 25. tammikuuta 2004 Cleveland Heights, Ohio) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Edwards saavutti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2022. Hänet valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi ja arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän pelaa Yhdysvaltain naisten maajoukkueesssa ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan vuonna 2024. Edwards edustaa yliopistosarjoissa Wisconsinin yliopiston Badgers-joukkuetta ja oli voittamassa mestaruutta vuonna 2023. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joy Dunne

Joy Dunne (s. 13. kesäkuuta 2005 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Dunne saavutti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssia vuonna 2023. Hän pelaa Yhdysvaltain naisten maajoukkueesssa ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan vuonna 2024. Dunne edustaa yliopistosarjoissa Ohion osavaltionyliopiston Buckeyes-joukkuetta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2005 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gwyneth Philips

Gwyneth Philips (s. 2000 Athens, Ohio) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Philips osallistuu Yhdysvaltain naisten maajoukkueesssa ensimmäisiin MM-kilpailuihinsa vuonna 2024. Philips edustaa yliopistosarjoissa Northeastern Universityn Huskies-joukkuetta. Hänet valittiin kauden 2022–2023 parhaaksi maalivahdiksi. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aerin Frankel

Aerin Frankel (s. 24. toukokuuta 1999 Chappaqua, New York) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Frankel saavutti Yhdysvaltain naisten maajoukkueen pelaajana MM-kilpailuissa hopeaa vuosina 2021 ja 2022 ja voitti kultaa vuonna 2023. Vuoden 2021 MM-turnauksessa hän jäi vielä täysin varamaalivahdiksi mutta vuonna 2022 hän pelasi yhden ottelun ja vuonna 2023 kuusi ottelua. Hän pelaa myös vuoden 2024 MM-kilpailuissa. Frankel edustaa PWHL:ssä pelaavaa Bostonin joukkuetta. Hän edusti yliopistosarjoissa Northeastern Universityn Huskies-joukkuetta kausina 2017–2022. Hänet palkittiin kaudella 2020–2021 Patty Kazmaier Awardilla. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Astrochelys

Astrochelys on Madagaskarilla elävä maakilpikonnasuku. Se sisältää kaksi äärimmäisen uhanalaista ja yhden äskettäin sukupuuttoon kuolleen lajin. == Lajit == Astrochelys-sukuun kuuluu kolme lajia: * Sädekilpikonna (Astrochelys radiata) * †Astrochelys rogerbouri * Angonoka (Astrochelys yniphora) Yhdestä reisiluusta tunnettu Astrochelys rogerbouri kuoli sukupuuttoon alle 1500 vuotta sitten, kun ihminen jo asutti Madagaskaria. == Kuvaus == Astrochelys- lajit ovat suurikokoisia kilpikonnia. Angonokan kilven pituus voi olla noin 52 senttimetriä, kun taas sädekilpikonna on pienempi, kilven pituudeltaan enintään 39,5 senttimetriä. Astrochelys rogerbouri ei poikennut kooltaan nykyisistä lajeista: sen kilven pituus oli arviolta 50 senttimetriä. == Kehityshistoria == Astrochelys edustaa maakilpikonnien kehityslinjaa, joka on saapunut Madagaskarille Afrikan mantereelta. Astrochelys-suvun lisäksi tähän kehityslinjaan kuuluvat Aldabrachelys ja Pyxis, joista viimeksi mainittu on Astrochelys-suvun läheisin sukulainen. Madagaskarilta ei ole löydetty holoseenia vanhempia maakilpikonnien jäänteitä, mutta molekyylikellon perusteella Astrochelys ja Pyxis ovat eronneet toisistaan noin 25 miljoonaa vuotta sitten. Madagaskarilla tiedetään eläneen äskettäin seitsemän kotoperäistä maakilpikonnalajia, joista kolme kuuluu sukuun Astrochelys, kaksi sukuun Aldabrachelys ja kaksi sukuun Pyxis. Näistä Astrochelys rogerbouri ja molemmat Aldabrachelys-lajit ovat kuolleet sukupuuttoon sen jälkeen, kun ihminen saapui Madagaskarille. Kaikki kolme Astrochelys-lajia on DNA- sekvensoitu. Astrochelys rogerbouri eli samalla alueella kuin sädekilpikonna, mutta se oli ilmeisesti läheisempää sukua angonokalle. == Lähteet == Luokka:Kilpikonnat
Rory Guilday

Rory Susanna Guilday (s. 7. syyskuuta 2002 Chanhassen, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Guilday voitti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa kultaa vuonna 2020. Hän on Yhdysvaltain naisten maajoukkueesssa saavuttanut MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2022 ja voittanut kultaa vuonna 2023. Hän pelaa myös vuoden 2024 MM-kilpailuissa. Guilday edustaa yliopistosarjoissa Cornellin yliopiston Big Red -joukkuetta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Haley Winn

Haley Winn (s. 14. heinäkuuta 2003 Rochester, New York) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Winn saavutti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2019 ja voitti kultaa vuonna 2020. Hän on Yhdysvaltain naisten maajoukkueesssa voittanut MM-kilpailuissa kultaa vuonna 2023. Hän sai turnauksessa viisi syöttöpistettä. Hän pelaa myös vuoden 2024 MM-kilpailuissa. Winn edustaa yliopistosarjoissa Clarksonin yliopiston Golden Knights -joukkuetta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Martina Šimkovičová

Martina Šimkovičová (s. 29. elokuuta 1971 Modra, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko ja tv-persoonallisuus. Hän on toiminut maansa kulttuuriministerinä lokakuusta 2023 lähtien. Aikaisemmalta ammatiltaan Šimkovičová on tv-juontaja. == Elämä == Šimkovičová syntyi lähellä Bratislavaa sijaitsevassa Modran kaupungissa vuonna 1971. Hän aloitti tv-uransa aamuohjelman juontajana, mutta yleni aina TV Markízan pääuutislähetyksen uutisankkuriksi, jota hän teki yhdessä Patrik Švajdan kanssa. Šimkovičová toimi tehtävässä 15-vuoden ajan, kunnes kanava erotti hänet hänen Facebookissa julkaisemien Euroopan pakolaiskriisiin liittyineiden vihamielisten kirjoitusten jälkeen vuonna 2015. Erottamisensa jälkeen Šimkovičová osallistui vuoden 2016 parlamenttivaaleihin Olemme perhe-puolueen listalta. Hän pääsi läpi, mutta hänet erotettiin puolueen parlamenttiryhmästä vain muutaman kuukauden jälkeen. Šimkovičová oli yhdessä Petr Marčekin ja Rastislav Holúbekin toiminut ryhmän sopimusten vastaisesti. Lopun ensimmäisestä parlamenttikaudestaan Šimkovičová toimi itsenäisenä kansanedustajana. Šimkovičová putosi parlamentista vuoden 2020 vaaleissa, joihin hän osallistui Kansan ääni -puolueen listalta. Tämän jälkeen hän työskenteli salaliittoteorioiden levittämisestä tunnetuksi tulleen Slovan -internettelevisiossa. Šimkovičová nousi takaisin parlamenttiin vuoden 2023 vaaleissa, joihin hän osallistui Slovakian kansallispuolueen jäsenenä. Puolueen liityttyä Ficon neljänteen hallitukseen, sen puheenjohtaja Andrej Danko nimitti Šimkovičován kulttuuriministeriksi, mikä aiheutti paljon kritiikkiä oppositiopuolueiden ja kansalaisjärjestöjen suunnalta. Tammikuussa 2024 yli 170 000 slovakkia oli allekirjoittanut vetoomuksen Šimkovičován erottamiseksi ministerin paikaltaan. Maaliskuussa 2024 Šimkovičová puolusti Slovakian yleisradioyhtiöön suunnattuja muutoksia vedoten mielipiteiden monipuolisuuden sallimiseen. Muun muassa Euroopan komission varapuheenjohtaja Věra Jourová totesi suunniteltujen muutosten uhkaavan lopettaa Slovakian julkisten tiedotusvälineiden itsenäisen raportoinnin. == Yksityiselämä == Šimkovičoválla on kaksi yhteistä lasta edellisen aviomihensä Igor Šimkovičin kanssa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Uutisankkurit Luokka:Slovakialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
In statu nascendi

In statū nāscendī (lat.), kirjaimellisesti ”syntymisen tilassa”, on vanhentunut kemian teoria, jonka Pieni tietosanakirja (1925–1928) määritteli seuraavasti: > Muodostumistila, se tila jossa alkuaine on vapautuessaan yhdistyksistään. > M:ssa (in statu nascendi) aineilla on suurempi reaktsionikyky kuin vapaina, > koska atomit silloin eivät ole liittyneet molekyyleiksi. Teoria erityisestä muodostumistilasta luotiin selittämään havaintoa, että eräät kaasut olivat syntyessään reaktioherkempiä kuin pitkään säilytyksessä olleet. Käsitettä käytti ensimmäisenä Joseph Priestley vuonna 1790. Nykyään on todettu, että kaasujen suurempi reaktiivisuus niiden syntyvaiheessa johtuu monista kineettisistä syistä, joilla ei ole yhteistä taustaselitystä. Vuonna 1990 havaittiin, että muodostumistilan käsite edelleen esiintyi kemian oppikirjoissa. == Lähteet == Luokka:Kemia
Saïda

Saïda () on kaupunki ja Saïdan maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Tell-Atlasvuorten eteläpuolella 460 kilometriä Algerista lounaaseen. Saïdan kunnassa oli arviolta 162 300 asukasta vuonna 2020. Saïdan kunnan pinta-ala on 75,8 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Ouled Khaledin, idässä El Hassasnan, etelässä Aïn El Hadjarin ja lännessä Doui Thabetin kuntiin. Kaupunki on rakennettu laaksoon samannimisen vadin itärannalle. Sen länsipuolella kohoaa Djebel Abd el Krim -vuori ja eteläpuolella Atlasvuorten ylätasanko. Seudulla vallitsee aroilmasto. Tammikuun keskilämpötila on 9 ja heinäkuun 31 astetta. Vuotuinen sademäärä on noin 350 millimetriä. Paikalla on sijainnut roomalainen linnake, ja 1800-luvun alussa se oli yksi emiiri Abd al- Qadirin tukikohdista. Ranskalaiset rakensivat uuden linnoituksen vuonna 1844. Kaupungin kehitystä edisti sen kautta kulkenut Oranin ja Bécharin välinen rautatie. Algerian itsenäistyttyä Saïdaan on syntynyt teollisuutta, ja sen väestö on kasvanut voimakkaasti. Kaupungissa on muun muassa elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Ympäröivä maaseutu tuottaa viljaa, vihanneksia, hedelmiä, lihaa, villaa ja espartoheinää. Saïda on tunnettu varsinkin kivennäisvesistään ja nahkatuotteistaan. ==Lähteet== Luokka:Algerian kaupungit
Ayumu Iwasa

Ayumu Iwasa (; s. 22. syyskuuta 2001 Moriguchi, Osaka, Japani) on japanilainen rata-autoilija. == Formula 3 -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 Pisteet Sijoitus 2021 Hitech Grand Prix ESP SP1 14 ESP SP2 7 ESP FEA 15 FRA SP1 8 FRA SP2 9 FRA FEA 7 AUT SP1 DSQ AUT SP2 14 AUT FEA 6 HUN SP1 1 HUN SP2 10 HUN FEA 12 BEL SP1 15 BEL SP2 11 BEL FEA 13 NED SP1 3 NED SP2 Kesk. NED FEA 11 RUS SP1 10 RUS SP2 C RUS FEA 9 52 12. == Formula 2 -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 Pisteet Sijoitus 2022 DAMS BHR SPR 8 BHR FEA 16 SAU SPR 6 SAU FEA 7 EMI SPR 9 EMI FEA 5 ESP SPR 2 ESP FEA 12 MON SPR 19 MON FEA 17† AZE SPR 8 AZE FEA 14 GBR SPR 2 GBR FEA 12 AUT SPR 10 AUT FEA 7 FRA SPR 6 FRA FEA 1 HUN SPR 8 HUN FEA 3 BEL SPR 9 BEL FEA 7 NED SPR 6 NED FEA 3 ITA SPR 16 ITA FEA DSQ ABU SPR 13 ABU FEA 1 141 5. 2023 DAMS BHR SPR 4 BHR FEA 8 SAU SPR 1 SAU FEA 4 AUS SPR 13 AUS FEA 1 AZE SPR Kesk. AZE FEA 12 MON SPR 1 MON FEA 10 ESP SPR 8 ESP FEA 4 AUT SPR 11 AUT FEA 2 GBR SPR 21 GBR FEA 5 HUN SPR 2 HUN FEA 4 BEL SPR 7 BEL FEA Kesk. NED SPR 13 NED FEA 13 ITA SPR Kesk. ITA FEA 2 ABU SPR 8 ABU FEA 4 165 4. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 Pisteet Sijoitus 2024 RB BHR SAU AUS JPN TD CHN MIA EMI MON CAN ESP AUT GBR HUN BEL NED ITA AZE SIN USA MXC SÃP LVG QAT ABU TD – – Luokka:Japanilaiset autourheilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anneli Asplund

Anneli Asplund (s. 28. maaliskuuta 1939) on suomalainen kansanmusiikin ja folkloristiikan tutkija, filosofian lisensiaatti ja Sibelius-Akatemian kunniatohtori. Hän on tutkinut muun muassa uudempaa suomalaista kansanlauluperinnettä. Asplundin puoliso on viulisti ja musiikkipedagogi Roy Asplund.Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5 Asplund suoritti filosofian lisensiaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1997. Hänet kutsuttiin Sibelius-Akatemian kunniatohtoriksi vuonna 2002. Asplund työskenteli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kansanrunousarkistossa ensin kansanlaulujen järjestäjänä ja myöhemmin tutkijana. Arkiston uusimittaisia kansanlauluja sisältävä kansanlaulukortisto on pitkälti Asplundin laatima. Hän on kirjoittanut ja toimittanut lukuisia suomalaista kansanmusiikkia käsitteleviä artikkeleita ja julkaisuja. Asplundin teos Balladeja ja arkkiveisuja sai Vuoden tiedekirja -palkinnon vuonna 1994. Vuonna 2011 hän sai Kansanmusiikin ja Kansantanssin Edistämiskeskuksen Vuoden Wäinö -tunnustuksen. ==Julkaisuja== * Anneli Asplund, Matti Hako (toim.): Kansanmusiikki. Julkaistu sarjassa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia, 366. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1981. * Anneli Asplund, Vesa Tapio Valo, Juha Kangas (toim.): Kulkurista kuninkaaksi: Matti Haudanmaan musiikki ja elämä. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1990. * Anneli Asplund: Balladeja Ja Arkkiveisuja: Suomalaisia kertomalauluja. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1994. * Anneli Asplund, Päivi Kerola-Innala, Liisa Aroheimo-Marvia (toim.): Suomen musiikin historia: Kansanmusiikki. Helsinki: WSOY, 2006 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset folkloristit Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Neustadt am Rübenberge

Neustadt am Rübenberge on kaupunki Hannoverin alueella Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa. Siitä käytetään myös lyhennettyä nimeä Neustadt a. Rbge. == Maantiede == Neustadt am Rübenberge sijaitsee Pohjois-Saksan alangon eteläosassa noin 27 kilometriä Hannoverista luoteeseen ja noin 120 kilometriä Hampurista etelään. Siihen liitettiin 33 maalaiskuntaa vuonna 1974, ja se on pinta-alaltaan Saksan laajimpia kuntia. Kantakaupunki Neustadt sijaitsee kunnan eteläosassa. Allerin 280-kilometrinen sivujoki Leine virtaa kaupungin halki kohti pohjoista. == Historia == Neustadtin alueella on asuttu kivikaudelta alkaen. Kaupungin perusti kreivi Bernhard II. von Wölpe noin vuonna 1200 ja siitä on ensimmäinen asiakirjamaininta vuodelta 1215. Eräät Neustadtin kylistä ovat vanhempia, Bordenau mainitaan jo 889. Neustadtiin rakennettiin linnoitus castrum Rouenberg, ja ajan mittaan nimi sai muodon Rübenberg. Vuonna 1505 Welfin sukuun kuulunut herttua Erich I von Calenberg teki Neustadtista toisen hallintopaikkansa. Linnoitus paloi osin 1563 ja Erich I:n poika Erich II nuorempi rakennutti jälleenrakennuksen yhteydessä Schloss Landestrostin. Neustadt ympäristöineen muuttui evankelis-luterilaiseksi 1543 ja siellä käytiin huomiota herättäneitä noitaoikeudenkäyntejä. Neustadt koki historiansa tuhoisimman kaupunginpalon 1727, minkä jälkeen se rakennettiin nykyiseen ruutukaavansa. Rautatieyhteyden Neustadt sai joulukuussa 1847. Kaupungin hyvään alkuun päässyt teollistuminen koki takaiskun, kun paikallinen turvetuotanto ei riittänyt ylläpitämään teräksenvalmistusta. 1900-luvun suursodista Neustadt selvisi suhteellisin vähin vaurioin. Toisen maailmansodan jälkeen kaupungin väkiluku kasvoi pakolaisvirran seurauksena. Jälleenrakennus lähti ripeästi käyntiin 1940-luvun lopulla, jolloin perustettiin uusia teollisuuslaitoksia. Vuoden 1974 kuntaliitokset kasvattivat Neustadtin väkiluvun 40 000:een. Kaupungista tuli osa uutta Region Hannoveria vuonna 2001. Neustadt am Rübenbergen historiallisia rakennuksia ovat muun muassa vanhassakaupungissa sijaitseva keskiaikainen Liebfrauenkirche, Schloss Landestrost 1500-luvulta ja raatihuone vuodelta 1728. Raatihuone oli hallinnollisessa käytössä vuoteen 1935. == Talous ja liikenne == Neustadt am Rübenbergen talouden runkoina ovat palvelusektori ja teollisuus. Gemeinschaft für Wirtschaftsförderung e.V. pyrkii kehittämään kaupungin talouselämää laaja- alaisesti. Neustadt on Hannoverin paikallisliikenteen piirissä. Sen rautatieasema, Bahnhof Neustadt Rübenberge, sijaitsee rataosuudella Bremen–Hannover. Lisäksi kaupungissa on kolme rautatiepysäkkiä: Hagen, Eilvese ja Poggenhagen. Neustadtin itäpuolitse kulkee moottoritie BAB 7 ja eteläpuolitse BAB 2, jolta on yhteys kaupungin katuverkkoon Bundesstraße 6:n välityksellä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Neustadt am Rübenberge, Ala-Saksi, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Saksan kaupungit Luokka:Ala-Saksin kunnat
Boeing MQ-25 Stingray

Boeing MQ-25 Stingray on yhdysvaltalaisen Boeingin kehittämä miehitämätön ilmatankkauslentokone, joka suunniteltiin lentotukialuskäyttöön. Se teki ensilentonsa 19. syyskuuta 2019. == Kehitys == MQ-25 kehitettiin osana vuonna 2006 alkanutta kilpailua, jossa Yhdysvaltain laivastolle etsittiin lentotukialuskäyttöön sopivaa miehittämätöntä taistelulentokonetta. Aluksi oli tarkoitus saada häivekykyinen aseistettu iskulentokone, mutta sitten suunnitelma vaihdettiin tiedustelukeskeiseen koneeseen. Koneen tyypistä ja tehtävästä ei saatu selvyyttä, ja vuonna 2016 kerrottiin, että koneen päätehtävä olisikin ilmatankkaus, pienillä tiedustelu- ja kommunikaatiokyvyillä. Taisteluominaisuudet jätettiin odottamaan tulevaisuuden konetta. Kehitettävän koneen vaatimukset lähetettiin lokakuussa 2017 useille valmistajille. Boeing MQ-25:n kilpailijoita olivat alkujaan General Atomics MQ-20 Sea Avenger, Northrop Grumman X-47B sekä Lockheed Martinin Sea Ghost, joka perustuu RQ-170 Sentineliin. Näistä kaksi jälkimmäistä on lentävä siipi -tyyppisiä. Laivasto valitsi perinteisemmän MQ-25A:n voittajaksi elokuussa 2018. MQ-25 teki ensilentonsa 19. syyskuuta 2019 ja otettiin asevoimien koekäyttöön. Kesäkuussa 2021 koneella suoritettiin lentoja, joissa testattiin tankata muita laivaston lentokonetyyppejä. Ensimmäinen yksilö toimitettiin Laivastolle 21. helmikuuta 2024. == Tekniset tiedot == == Lähteet == Luokka:Miehittämättömät ilma-alukset MQ-25 Stingray
Neumarkt in der Oberpfalz

Neumarkt in der Oberpfalz (lyh. Neumarkt i.d.OPf.) on kaupunki Baijerin osavaltiossa Saksassa. Sen merkittävä nähtävyys on vanhakaupunki kirkontorneineen. Kristoffer Baijerilainen syntyi Neumarktissa 1416. == Maantiede == Neumarkt in der Oberpfalz sijaitsee ylänkömaalla Baijerin pohjoisessa keskiosassa noin 125 kilometriä Münchenistä pohjoiseen ja noin 35 kilometriä Nürnbergistä kaakkoon. Maanteitse matka Nürnbergistä on noin 45 kilometriä. == Historia == Nürnbergin ja Regensburgin väliselle kauppareitille oli kehittynyt todennäköisesti 1100-luvun puoleen väliin tultaessa uusi markkinapaikka, der Neue Markt ("novum forum"). Varhaisin kirjallinen maininta Neumarkt-nimisestä paikasta on vuodelta 1160. Kaupungin omistuksesta käytiin kiistaa keskiajan kuluessa. Herttua Johann von Pfalz-Neumarkt valitsi kaupungin asuinpaikakseen vuonna 1410 ja rakennutti sinne uuden linnan. Se sai seurakseen kirkkoja ja raatihuoneen, ja Neumarkt koki taloudellisen ja kulttuurisen kukoistuskauden. Neumarktissa toteutettiin reformaatio ja kaupunkilaiset kääntyivät luterilaisiksi. Kolmikymmenvuotisen sodan seurauksena katolinen usko palautettiin ja Neumarkt taantui uinuvaksi maalaiskaupungiksi. Keskiaikainen kaupunkikuva alkoi muuttua kunnolla vasta 1800-luvun puolessavälissä. Neumarkt liitettiin rautatieverkkoon linjalle Regensburg–Nürnberg vuonna 1871. Neumarkt eli nousukauden, jota siivitti eritoten metalli- ja puunjalostusteollisuus. Toisen maailmansodan lopulla Neumarktia pommitettiin, sillä siellä oli räjähdeteollisuutta. Jälleenrakennus oli ripeää ja vanha raatihuone avattiin uudelleen 1957. Vuoden 1972 kuntauudistusten myötä Neumarkt sai suuren piirikaupungin (Große Kreisstadt) aseman. Myöhemmin 1900-luvulla vanhaakaupunkia saneerattiin. Joulukuussa 2010 Neumarkt liitettiin Nürnbergin paikallisjunaverkkoon. == Talous ja liikenne == Neumarktissa on muun muassa rakennusalan suuryrityksen Max Böglin ja puutuotteisiin erikoistuneen Pfleidererin pääkonttorit. Paikallinen olutpanimo on Neumarkter Lammsbräu. Neumarktin tärkein rautatieasema on Bahnhof Neumarkt (Oberpfalz). Pöllingissä sijaitsee rautatiepysäkki. Moottoritie BAB 3 kulkee Neumarktin pohjoisrajaa viistäen ja kaupungilla on oma liittymä, josta on pääsy maantielle 299, jolta on yhteys kaupungin katuverkkoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Neumarkt in der Oberpfalz, Baijeri, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength Luokka:Baijerin kunnat Luokka:Saksan kaupungit Luokka:Oberpfalz
Michael Parenti

Michael Parenti (s. 30. syyskuuta 1933 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen poliittinen filosofi ja valtioteteen tohtori. Parenti on elämänsä aikana julkaissut 24 teosta, jotka on tarkemmin koottu Parentin ylläpitämällä The Michael Parenti Political Archive -verkkosivustolla. Parentin teokset käsittelevät muun muassa fasismin suhdetta kommunismiin, imperialismia ja kapitalismin vaikutusta demokratiaan. Parenti on pitänyt lukuisia puheita ja esitelmiä Yhdysvalloissa ja sen ulkopuolella. Yksi tunnetuimmista Parentin puheista on niin sanottu Yellow Parenti (’keltainen Parenti’), josta on syntynyt meemi internetin keskustelupalstoilla. == Näkemyksiä == Parenti näkee kapitalismin luovan fasismin turvakseen poliittisten kriisien aikana. Hänen mukaansa fasistien nousu valtaan on ollut porvariston aikaansaama ja hyödyttänyt porvariston asemaa luokkataistelussa. Parenti näkee vallankumouksen välttämättömänä reittinä kapitalismista sosialismiin siirtymisessä. Parenti näkee luokka-analyysin nykyaikaisen puutteen länsimaisten kirjailijoiden ja poliittisen vasemmiston yhtenä isoimpana poliittisena virheenä. Parenti näkee porvariston olevan täysin tietoinen omasta asemastaan luokkataistelussa, toisin kuin nykypäivän työntekijä tai aktivisti. Hän myös kritisoi vahvasti vasemmistolaista antikommunismia. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset filosofit Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhteiskunnalliset ajattelijat
Intermarché–Wanty

Intermarché–Wanty (UCI-tunnus IWA) on belgialainen maantiepyöräilyn ammattilaistalli, joka osallistuu korkeimpaan UCI World Tour -kilpailusarjaan. Talli perustettiin vuonna 2008 nimellä Willems Verandas Continental Team. Tallin pääsponsoreina toimivat ranskalainen päivittäistavaraketju Intermarché ja belgialainen rakennusalan yritys Wanty. == Joukkueen kokoonpano == === 2025 === == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kotisivut (intermarche-wanty.eu) Luokka:Belgialaiset pyöräilytallit
Ghazaouet

Ghazaouet () on satamakaupunki ja piirikunnan keskus Algerian Tlemcenin maakunnassa. Se sijaitsee Välimeren rannikolla 70 kilometriä Tlemcenistä luoteeseen. Ghazaouetin kunnassa oli arviolta 34 700 asukasta vuonna 2020. Roomalaiset kutsuivat paikkakuntaa nimellä Ad Frates (”kaksi veljestä”) kahden sataman suulla kohoavan kiven mukaan. 1000-luvulla siellä oli linnoitus ja turkkilaisaikana Djemaa Ghazouat -niminen kaupunki. Ranskalaiset perustivat vuonna 1844 uuden kaupungin, joka sai Ludvig Filip I:n toisen pojan mukaan nimen Nemours. Ghazaouetissa on kalastus- ja kauppasatama, josta on lauttayhteys Espanjan Almeríaan. Kaupungissa toimii Alzincin tehdas, joka tuottaa rikkihappoa, kuparikatodia ja sinkkiä. Matkailijoita houkuttelevat seudun kauniit hiekkarannat. ==Lähteet== Luokka:Algerian kaupungit
Kristiina Ilmonen

Kristiina Ilmonen (s. 1966 Kauhava)Kristiina Ilmosen kotisivut Viitattu 7.4.2024 on suomalainen kansanmuusikko ja Sibelius-Akatemian kansanmusiikin professori.. Hänen erikoisalaansa ovat kansanomaiset puhallinsoittimet ja improvisaatio. Ilmonen on valmistunut Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastolta (nyk. koulutusohjelma) maisteriksi vuonna 1996 ja tohtoriksi vuonna 2014. Hänen viisi konserttia ja kirjallisen tohtorintyön käsittänyt tohtorintutkintonsa käsitteli paimensoittoa. Vuodesta 1997 eteenpäin Ilmonen toimi kansanmusiikin osastolla lehtorina ja vuosina 1998–2006 osaston johtajana. Kansanmusiikin professoriksi hänet nimitettiin vuonna 2014. Ilmonen on soittanut useissa kansanmusiikkiyhtyeissä, kuten Kristiina Ilmonen Sysihai, Wind on Wind, Tuultenpesä, Subsonic Trio ja Suunta. ==Diskografia== * Tuultenpesä: Vindstilla (2022) * Subsonic Trio: Sonic Migration (2016) * Suunta: Oknirua (2015) * Wind on Wind: Sees (2013) ===Lähteet=== Luokka:Suomalaiset kansanmuusikot Luokka:Sibelius-Akatemian professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viipurin läänin maanviljelysseura

Viipurin läänin maanviljelysseura oli vuonna 1847 perustettu maanviljelysseura. Se käsitti aluksi koko Viipurin läänin, mutta 1893 Itä- Karjalan ja 1895 Läntisen Viipurin läänin maanviljelysseuran erottua siitä seuran alueeksi jäivät Rannan, Jääsken ja Äyräpään kihlakunnat kokonaan, Lappeen kihlakunta, lukuun ottamatta Valkealaa, sekä Käkisalmen kihlakunta, lukuun ottamatta Hiitolan ja Kaukolan kuntia. Jäseniä oli 1853 yhteensä 396. Vuoden 1855 sääntöjen mukaan perustettiin haaraosastoiksi 19 talousyhdistystä, joiden sijaan 1865 muodostettiin 28 kinkerikuntaa.Viipurin läänin maanviljelysseura, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 1235–1236. Tietosanakirja- osakeyhtiö 1919 Vuosina 1849–1864 oli seuralla Viipurin kaupungin omistama Maaskolan tila vuokralla, ja sitä hoidettiin sihteerin johdolla mallitilana, jossa joitakin vuosia oli myös maanviljelyskoulu. Mallitilaan uhratut varat, työ ja harrastus eivät kuitenkaan tuottaneet tarkoitettua hyötyä, vaan se oli seuralle rasituksena ja haittasi sen muutakin toimintaa. Seurassa vaikuttaneita henkilöitä olivat muun muassa valtionagronomi K. J. Forsberg, joka oli sihteerinä 1860–1863, lääninagronomi Axel Gyldén, sihteerinä 1869–1898, sekä maanviljelysneuvos Erkki Pullinen, sihteerinä 1900–1914. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset maatalousjärjestöt
Ängelholms FF

Ängelholms FF on ruotsalainen jalkapalloseura Ängelholmista. == Historia == Ängelholms FF syntyi vuonna 1976, kun vuonna 1950 perustettuun Skörpinge GIFiin liitettiin vuonna 1905 perustetun Ängelholms IF:n jalkapallojaos. Ängelholms IF jatkaa edelleen yleisurheiluseurana. Vuonna 2016 seura oli vähällä tehdä konkurssin, mutta se sai velkansa maksettua. Vuonna 2024 seuran A-joukkue pelaa Ettanissa eli kolmannella sarjatasolla. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloseurat Luokka:Ängelholmin kunta Luokka:Vuonna 1976 perustetut urheiluseurat
Maija Karhinen-Ilo

Maija Anneli Karhinen-Ilo (s. 1966) on suomalainen kansanmuusikko, säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän on valmistunut Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastolta maisteriksi vuonna 1996 ja tohtoriksi vuonna 2016. Hän työskentelee Käpylän musiikkiopistossa opettajana ja kansanmusiikista vastaavana apulaisrehtorina. Karhinen-Ilo on Freija-yhtyeen laulusolisti. Yhtyeen ensimmäinen albumi Lempilauluja oli Etno-Emma-ehdokkaana vuonna 2006 ja toinen albumi SydänJuurilla voitti palkinnon vuonna 2011. Yhtye on julkaissut myös lastenmusiikkia ja kiertänyt esiintymässä kouluissa. Maija Karhinen-Ilo on soittanut ja laulanut myös yhtyeissä kuten Helsingin kaksrivisnaiset ja lauluyhtye MeNaiset. Lisäksi hän on toiminut vierailevana muusikkona useissa nukketeatteri Sampon tuotannoissa. Karhinen-Ilon taiteellinen tohtorintutkinto käsitteli balladeja ja balladitanssia. Tutkinnossaan Karhinen-Ilo tutki balladien esittämistä laulun ja soiton lisäksi liikkeen ja draaman keinoin. Viidenteen tutkintokonserttiinsa hän sävelsi ja sanoitti uusia balladitraditiota mukailevia lauluja, jotka julkaistiin myöhemmin Freija- yhtyeen albumilla Kaivo. ==Diskografia== * Freija/Musiikki- ja kulttuurikeskus Verso: Piilometsän portti (2022) * Ötökkälauluja (2021) (Nukketeatteri Sampo) * Freija: Kaivo (2019) * Kettu kellohameessa (2019) (Nukketeatteri Sampo) * Freija: Liki (2015) * Freija: Tämän kylän lapsii (2013) * Freija: SydänJuurilla (2011) * Freija/Musiikki- ja kulttuurikeskus Verso: Piilometsän säveliä (2010) * Freija: Kiekkumaralla, kansanlauluja lapsille (2007) * Lelo: Lelo (2007) * Freija: Lempilauluja (2006) * Freija/Musiikki- ja kulttuurikeskus Verso: Jouluverso (2005) * Iso Karhu: Ulappa (2002) * Lauluyhtye MeNaiset: Mastorava (2001) * Iso karhu: Iso karhu (2000) * Kiperä: Nousu ja uho (1997) * Kaisea & Otto Band: Paha uni (1996) * Helsingin kaksrivisnaiset: Helsingin kaksirivisnaiset (1995) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kansanmuusikot Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset harmonikansoittajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt