EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Frankfurter Ringin metroasema

Frankfurter Ring on U2 -linjan asema Münchenin metrossa, joka avattiin 20. marraskuuta 1993. Se sijaitsee samannimisen Frankfurter Ring -kadun vieressä. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Green Border

Green Border (; suomeksi myös Vihreä raja) on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut Agnieszka Hollandin ohjaama draamaelokuva. Se kertoo Valko-Venäjän ja Euroopan unionin rajakriisistä vuonna 2021. == Juoni == Mustavalkoisena kuvattu elokuva seuraa erilaisia ihmisiä Puolan ja Valko-Venäjän rajaseudulla rajakriisin aikana. Keskeisiä hahmoja ovat Ruotsiin pyrkivä syyrialainen pakolaisperhe, omantuntonsa kanssa kamppaileva puolalainen rajavartija Jan ja pakolaisia avustavaan aktivistiryhmään liittyvä puolalainen psykologi Julia. == Rooleissa == == Vastaanotto == Laki ja oikeus -puolueen johtama Puolan hallitus tuomitsi Green Borderin, koska elokuva käsittelee Puolan maahanmuuttopolitiikkaa hyvin kriittiseen sävyyn. Holland kertoi saaneensa elokuvan vuoksi useita tappouhkauksia ja joutuneensa jopa palkkaamaan henkivartijoita suojelemaan itseään.Harri Römpötti: ”Pelkojamme käytetään vaaralliseen suuntaan”, maanpetturiksi syytetty ohjaaja sanoo rajalaeista, Helsingin Sanomat, 14.8.2024, viitattu 27.8.2024. Helsingin Sanomien kriitikko Leena Virtanen antoi Green Borderille täydet viisi tähteä. Hänen mukaansa "Green Border on Hollandin loistavan uran huipentuma, ja se on viime vuosien tärkein eurooppalainen elokuva."Leena Virtanen: Rajakriisistä syntyi vavisuttava viiden tähden elokuva, Helsingin Sanomat, 15.8.2024, viitattu 27.8.2024. Suomen Kuvalehden kriitikko Kalle Kinnunen antoi neljä tähteä viidestä. Hänen mukaansa elokuvan "aihe on Suomessakin kipeän ajankohtainen. Koko eduskunnan olisi syytä nähdä Green Border."Kalle Kinnunen: Inhimillisyyden raja, Suomen Kuvalehti, 10.8.2024, viitattu 27.8.2024. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Elokuvan traileri *Antti Selkokarin arvio *Leena Virtasen arvio Luokka:Puolalaiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 2023 elokuvat
Copernicus Cup

Copernicus Cup (vuodesta 2019 Orlen Copernicus Cup) on Toruńissa Puolassa järjestettävä yleisurheilukilpailu. Kilpailu käydään Arena Toruńissa. Kilpailu kuuluu World Athletics Indoor Tour Gold -sarjaan. Ensimmäinen kilpailu käytiin vuonna 2015, ja sen jälkeen se on järjestetty vuosittain. Armand Duplantis hyppäsi vuoden 2020 kilpailussa silloisen seiväshypyn maailmanennätyksen 617 cm. == Lähteet == Luokka:Yleisurheilukilpailut Luokka:Puolan yleisurheilu Luokka:Toruńin urheilu
Salviac

Salviac () on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 13 kilometriä Gourdonin kaupungista lounaaseen. Château de Lacoste on rakennettu muinaista 1200-luvun linnoitusta hyödyntäen. Se koostuu kolmesta päärakennuksesta, jotka on ryhmitelty sisäpihan ympärille. Linnan keskiaikainen puutarha Jardin Médiéval du Barry on sen entinen kasvimaa. Keskiaikainen Saint Jacques le Majeurin kirkko on omistettu Jaakob vanhemmalle. Se oli hieman Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitin Le Puy-en- Velaysta Santiago de Compostelaan pääreitin ulkopuolella, mutta myös sitä käytettiin pyhiinvaellukseen. Kirkko koki kovia Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1700-luvun lopulla, ja se oli huonossa kunnossa koko 1800-luvun. Se kuitenkin luokiteltiin historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1913, mistä alkoi lähes vuosisadan kestänyt kunnostustyö. Tiedosto:Château de Lacoste (Salviac) -1.jpg|Château de Lacoste Tiedosto:Église Saint-Jacques-le-Majeur de Salviac -6.JPG|Saint Jacques le Majeurin kirkko ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lotin kunnat
Hamish Kerr

Hamish Kerr (s. 17. elokuuta 1996) on uusiseelantilainen korkeushyppääjä. Hän on voittanut olympiakultaa ja sisäratojen maailmanmestaruuden. Kerr voitti korkeushypyssä Oseanian-mestaruuden vuonna 2019. Suurempaa menestystä hän saavutti vuonna 2022, jolloin hän sijoittui pronssille sisäratojen MM- kilpailuissa sekä voitti toistamiseen Oseanian-mestaruuden ja ensimmäisen kerran Kansainyhteisön mestaruuden. Ulkoratojen MM-kilpailuissa hän ei päässyt loppukilpailuun, ja myös vuoden 2023 ulkoratojen MM-kilpailuissa hän jäi karsintaan. Vuonna 2024 Kerr voitti Glasgow'ssa sisäratojen maailmanmestaruuden ja kesällä Pariisissa olympiakultaa; molemmissa hänen voittotuloksensa oli 236 cm, joka on hänen ennätyksensä. Kerr on voittanut neljä Timanttiliigan osakilpailua: heinäkuussa 2023 Tukholmassa, huhtikuussa 2024 Suzhoussa sekä heinäkuussa 2024 Monacossa ja Lontoossa. Kerr hyppäsi vuonna 2018 ennätyksekseen 225 cm ja ylitti seuraavana vuonna 230 cm. Vuonna 2021 ennätys parani 231 cm:iin, ja vuonna 2023 hän ylitti 234 cm. Vuonna 2024 hän on ylittänyt 236 cm kerran sisä- ja kerran ulkoradoilla. == Lähteet == Luokka:Uusiseelantilaiset korkeushyppääjät Luokka:Uusiseelantilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
ROFA AG

Rofa Industrial Automation AG on saksalainen automaatiotekniikan, kuljetinteknologian, intralogistiikan ja erikoiskoneenrakennuksen valmistaja. Yritys on perustettu vuonna 1967, ja se on ollut yksityinen osakeyhtiö vuodesta 1993. Yrityksen pääkonttori on Kolbermoorissa, Saksassa. Yritys on edustettuna 14 paikkakunnalla ja työllistää yli 1 400 henkilöä maailmanlaajuisesti. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset yritykset
Andrei Botšarov

Andrei Ivanovitš Botšarov (; s. 14. lokakuuta 1969 Barnaul) on venäläinen Yhtenäisen Venäjän poliitikko.Бочаров, Андрей Иванович Tass, viitattu 27.8.2024 Botšarov valmistui Moskovan Suvorov-sotilaskoulusta vuonna 1987, Rjazanin maahanlaskujoukkojen komentokorkeakoulusta vuonna 1991 ja presidentillisestä kansantalouden ja julkihallinnon akatemiasta vuonna 2002. Hän palveli Azerbaidžanissa ja vuodesta 1993 Uljanovskissa. Botšarov osallistui ensimmäiseen Tšetšenian sotaan ja sai vuonna 1996 Boris Jeltsiniltä Venäjän federaation sankarin arvonimen. Vuonna 2004 hän siirtyi reserviin everstiluutnanttina. Botšarov oli Brjanskin alueen varakuvernööri vuosina 2005–2007 ja valtioduuman jäsen vuosina 2007–2012. Hän siirtyi valtioduumasta Brjanskin alueen liittovaltiolliseksi päätarkastajaksi ja oli vuosina 2013–2014 Yleisvenäläisen kansanrintaman toimeenpanevan komitean johtaja. 2. huhtikuuta 2014 Vladimir Putin asetti Botšarovin Volgogradin alueen kuvernööriksi siirtymäkaudelle Sergei Boženovin seuraajaksi. 14. syyskuuta 2014 Botšarovista tuli vakituinen Volgogradin alueen kuvernööri, ja 8. syyskuuta 2019 hänet valittiin uudelleen. Hän on toiminut myös Venäjän valtioneuvoston jäsenenä. Входит в состав Государственного совета РФ. (Venäjän valtioneuvosto) == Lähteet == Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Venäjän federaation sankarit
Leineschloss-palatsi

Leineschloss-palatsi (saks. Leineschloss) sijaitsee Leinejoen varrella Hannoverissa Saksassa. Se oli Hannoverin herttuoitten, vaaliruhtinaitten ja kuninkaiden asuinpaikka. Siinä kokoontuu nykyisin Ala-Saksin osavaltion parlamentti. == Rakennushistoria == Ensimmäinen paikalla ollut rakennus oli noin vuonna 1300 rakennettu fransiskaaniluostari, joka hylättiin vuonna 1533 uskonpuhdistuksen jälkeen. Vuonna 1636 Braunschweig-Lüneburgin herttua Georg aloitti luostarin muuttamisen myöhäisrenessanssi-palatsiksi Calenbergin herttuakunnan hallitsijaresidenssikseen. Entinen luostarikirkko toimi linnankirkkona ja kuninkaallisena hautapaikkana. Georgin poika, herttua Ernst August laajensi ja uudisti palatsia sekä rakennutti sinne teatterin 1600-luvun lopulla. Braunschweig-Lüneburgin herttuakunta korotettiin Hannoverin vaaliruhtinaskunnaksi vuonna 1692. Vuonna 1742 luoteissiipi uusittiin. Ernst Augustin ja Sofia von Hannoverin vanhin poika Yrjö I syntyi Leineschloss- palatsissa vuonna 1660. === 1800-luku === Vuodesta 1814 lähtien vaaliruhtinaan palatsi oli Hannoverin kuningaskunnan hallitsijan asuinpaikka. Vuosina 1816–1844 arkkitehti Georg Ludwig Friedrich Laves suunnitelmien mukaan palatsi rakennettiin kokonaan uudelleen uusklassiseen tyyliin. Tällöin rakennettiin portiikki, jota kannattelee kuusi korinttilaista pylvästä. Yrjö III:n nuorin poika, prinssi Adolphus, Cambridgen herttua, toimi Hannoverin varakuninkaana vuodesta 1816 lähtien. Kuninkaat Ernst August ja Yrjö V olivat ensimmäiset ja ainoat hallitsijat, joiden pääedustusasunto eli residenssi oli Leineschloss- palatsissa vuosina 1837–1866. Hallintopaikka oli kuitenkin tarkoitus siirtää Welfenschlossin palatsiin. === 1900-luku === Toisen maailmansodan aikana Leineschloss-palatsi paloi kokonaan Liittoutuneiden ilmahyökkäysten tuhoamana. Ison-Britannian kuningas Yrjö I haudattiin alun perin palatsin kappeliin. Palatsin kunnostustöiden vuoksi hänen ja hänen vanhempiensa jäännökset siirrettiin Ernst Augustin 1800-luvulla rakennettuun mausoleumiin Herrenhausenin palatsin puutarhaan Berggarteniin vuonna 1957. Arkkitehti Dieter Oesterlen suunnitelmien mukaan palatsi rakennettiin uudelleen vuosina 1957–1962. === 2000-luku === Elokuussa 2016 palatsista löydettiin kunnostusprojektin aikana luita, joita pidettiin aluksi ruotsalaisen kreivi Filip Christoph von Königsmarckin jäännöksinä. Hän katosi jäljettömiin, todennäköisesti surmattuna, heinäkuussa 1694 syytettynä aviorikoksesta Yrjö I:n puolison Sophia Dorothean rakastajana.A Skeleton Found in a Castle Could Be the Key to Cracking a 17th-Century Cold Case Smithsonian Magazine, 18 October 2016 Myöhemmin tehdyt testit osoittivat, että osa luista oli peräisin eläimistä ja ihmisluut olivat peräisin ainakin viidestä eri luurangosta. Näistä yhdenkään ei ole osoitettu kuuluvan kreivi Königsmarckille.Skeleton Discovery Reignites 300-Year-Old Royal Murder Mystery National Geographic 11 November 2016 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu (englanniksi) Luokka:Saksan uudelleenrakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Hannoverin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Saksan palatsit Luokka:Uusklassinen arkkitehtuuri
Fausken kirkko

Fausken kirkko () on Fausken kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1867. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Fauske
Andrei Guruljov

Andrei Viktorovitš Guruljov (; s. 16. lokakuuta 1967 Moskova) on venäläinen kenraali ja Yhtenäisen Venäjän poliitikko.Гурулёв, Андрей Викторович Tass, viitattu 27.8.2024 Guruljov valmistui Moskovan yhdistettyjen aselajien komentokorkeakoulusta vuonna 1988, Venäjän federaation asevoimien yhdistettyjen aselajien akatemiasta vuonna 1997 ja Venäjän federaation asevoimien pääesikunnan sotilasakatemiasta vuonna 2010. Hän osallistui toiseen Tšetšenian sotaan ja Venäjän sotatoimiin Syyriassa. Hän vetäytyi aktiivisesta palveluksesta vuonna 2019. Hän sai kenraaliluutnantin arvon vuonna 2014. Guruljov valittiin valtioduumaan 19. syyskuuta 2021. Hänet nimitettiin Venäjän federaation turvallisuusneuvoston tieteelliseen valtuustoon 11. huhtikuuta 2024.Russian MP known for extreme proposals joins scientific council The New Voice of Ukraine 15.4.2024, viitattu 27.8.2024 Hän on saanut muun muassa ensimmäisen luokan Kunniamerkin ansioista isänmaalle ja Rohkeuden kunniamerkin. == Mielipiteitä == Guruljov on ehdottanut niiden venäläisten eristämistä tai tuhoamista, jotka eivät täysin tue Vladimir Putinin hallintoa. Hänen mukaansa tähän joukkoon kuuluu noin viidesosa Venäjän väestöstä. Guruljov on vaatinut ydinaseilla tehtäviä iskuja Ukrainaa ja muita länsimaita vastaan. Hän kannattaa myös gulagjärjestelmän palauttamista. Hänen mukaansa työttömät tulisi mobilisoida rintamalle.Heikki Mulari, Putinin kenraali höyryää: Perutaan viikonloput, työttömät rintamalle Iltalehti 22.9.2023, viitattu 27.8.2024 Guruljovin mielestä Suomella on aluevaatimuksia Venäjälle kohtaan. Hänen mukaansa kaikki aiheesta kirjoittavat suomalaiset pitävät Petroskoita Suomelle kuuluvana. Hannu Himanen kiisti väitteet.Heikki Mulari, Putinin kenraali: Suomi on Ukrainan tiellä Iltalehti 25.10.2023, viitattu 27.8.2024 == Lähteet == Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gustaf Funck

Gustaf Funck (26. joulukuuta 1670 Tukholma, Tukholman lääni, Uplanti, Ruotsi - 12. syyskuuta 1736 Upplands-Bro, Tukholman lääni, Uplanti, Ruotsi) oli ruotsalainen vapaaherra ja Turun hovioikeuden presidentti. Kuningas Fredrik I aateloi Gustaf Funckin Ruotsin ritarihuoneen aateliskalenteriin 15. lokakuuta 1723 (numerolla 189.) == Historia == Syntynyt 26.joulukuuta 1670. Opiskelija Uppsalassa 1680 ja Leipzigissä 1685 (De Brun, Holmiana et Alia). Auscultant in mountain collegium 1698. Kaivosmies Salbergetissä 1699. Lakimies Bohuslänissä 1710, Närkessä 1714. Varakuvernööri Västmanlandissa 1720. Tavallinen kuvernööri siellä 1720. Nimitetty Turun hovioikeuden presidentiksi vuonna 1728, mutta kieltäytyi ylennyksestä Kuollut 12.9.1736 Brogårdissa ja haudattu vaimonsa kanssa Funckin paroniperheen hautaan Bro kirkossa. Vihitty 14.3.1697 Christina Cronströmin kanssa, syntynyt 27.6.1678 Eskilstunassa, kuollut 27.7.1758 Brogårdissa, arvioija Peter Cronströmin ja Johanna Graun tytär. Vanhemmat: Johan Funck, Elisabet Funck (syntynyt Hansdotter), Puoliso: Kristina Funck (syntynyt Kock Cronström) == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset aateliset Luokka:Hovioikeuksien presidentit Luokka:Vuonna 1670 syntyneet Luokka:Vuonna 1723 kuolleet
Sulitjelman kirkko

Sulitjelman kirkko () on Fausken kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1899. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Fauske
Valnesfjordin kirkko

Valnesfjordin kirkko () on Fausken kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1905. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Fauske
PQC

PQC voi tarkoittaa seuraavia: * Kvanttiturvallinen salaus * Phú Quốcin kansainvälinen lentoasema, IATA-koodi on PQC
Fitjarin kirkko

Fitjarin kirkko () on Fitjarin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1867. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Fitjar
Dalen kirkko (Fjaler)

Dalen kirkko () on Fjalerin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1864. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Fjaler
Dalen kirkko

Dalen kirkko voi tarkoittaa seuraavia: * Dalen kirkko, kirkko Fjalerin kunnassa Norjassa * Dalen kirkko, kirkko Lusterin kunnassa Norjassa * Dalen kirkko, kirkko Vaksdalin kunnassa Norjassa
Guddalin kirkko

Guddalin kirkko () on Fjalerin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1686. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Fjaler
Norsk Sykepleierforbund

Norsk Sykepleierforbund (lyh. NSF) on norjalainen sairaanhoitajien ja kätilöiden ammattiliitto. Se kuuluu Unio-keskusjärjestöön. Järjestöllä oli noin 130 000 jäsentä vuonna 2023, heistä työelämässä oli noin 90 000\. Loput olivat opiskelijoita tai eläkeläisiä. ==Kuvia== Norsk sykepleierforbund foto brage aronsen.jpg|Järjestön jäseniä vappumarssilla Oslossa vuonna 2011. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Liiton verkkosivut Luokka:Norjalaiset ammattiliitot Luokka:Terveydenhuolto Norjassa
Åsa-Nisse

Åsa-Nisse on ruotsalaisen Stig Cederholmin luoma hahmo, joka esiintyi aluksi lyhyissä vitsikertomuksissa Tidsfördrif-viikkolehdessä, ensimmäisen kerran vuonna 1944. Myöhemmin Åsa-Nissestä tehtiin sarjakuvia ja parikymmentä elokuvaa, joissa pääosaa esitti John Elfström. Kansanomaisesta smoolantilaisesta kertoneet elokuvat olivat yleisömenestyksiä, vaikka elokuvakriitikot eivät pitäneet niistä. Åsa-Nisse asuu Knohult-nimisessä kylässä, ja hänen paras ystävänsä on nimeltään Klabbarparn. Åsa-Nisse on naimisissa Eulalian kanssa. ==Kuvia== Artur Rolen.jpg|Klabbarparn (Artur Rolén) Åsa-Nisse, serietidning, 1960.jpg|Åsa Nisse -sarjakuvalehden kansi vuodelta 1960. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Elokuvahahmot Luokka:Sarjakuvahahmot Luokka:Ruotsalainen sarjakuva
John Elfström

Per Johan Hilding Elfström (20. huhtikuuta 1902 Ovansjö – 27. maaliskuuta 1981 Täby) oli ruotsalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti roolistaan Åsa- Nissenä parissakymmenessä elokuvassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Elfström

Efström on seuraavien henkilöiden sukunimi: * Ida Elfström (1840–1896), suomalainen opettaja * John Elfström (1902–1981), ruotsalainen näyttelijä * Karl Edvard Elfström (1821–1883), suomalainen opettaja
Järbo

Järbo on taajama Sandvikenin kunnassa Gästriklandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 770 asukasta vuonna 2021. Järbo sijaitsee Pohjoisen pääradan (Norra stambanan) varrella. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Sandvikenin kunta
Montcléra

Montcléra () on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 23 kilometriä Gourdonin kaupungista lounaaseen. Keskiajalla kunnan asukkaat kokivat useita sotia ja ryöstöjä erilaisissa valtataisteluissa. Satavuotisessa sodassa (1337–1453) koko Montcléra tuhoutui ja muuttui asumattomaksi. Kunta sai kuitenkin uudisasukkaita muualta Quercystä, jotka alkoivat viljellä maata ja rakentaa kaupunkia uudestaan. Montcléran maapohja on rautapitoista, ja kunnan alueelle rakennettiin useita takomoita, joiden tuottamasta raudasta voitiin valmistaa maataloustyökaluja, keittiövälineitä ja nauloja. Château de Montcléra on rakennettu 1400-luvun lopulla, ja sen linnoitetut osat ovat peräisin 1500-luvun lopulla käydyn Ranskan uskonsotien ajalta. Se luokiteltiin ja rekisteröitiin historialliseksi muistomerkiksi vuosina 1925 ja 1929. Linna on yksityinen asuinpaikka. Tyyliltään romaaninen Saint-Caprais'n kirkko on rakennettu 1100-luvulla. Rakennusta on uusittu eri aikoina, ja sitä reunustavat sivukappelit ovat 1400-luvulta. Kirkkoa laajennettiin vuonna 1870. Tiedosto:Montcléra - Château -966.jpg|Château de Montcléra Tiedosto:Montcléra - Château - Porte d'entrée fortifiée -958.jpg |Château de Montcléran linnoitettu portti ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lotin kunnat
Jelena Tregubova

Jelena Viktorovna Tregubova (; s. 1973) on venäläissyntyinen toimittaja ja kirjailija, joka pakeni Isoon-Britanniaan.Inna Komar, Russian journalist gets asylum in Britain Human Rights House 17.4.2008, viitattu 27.8.2024 Tregubova, Elena Virtual International Authority File, viitattu 27.8.2024 Tregubova työskenteli toimittajana Kommersantissa. Vuonna 2003 hän julkaisi Vladimir Putinista ja tätä ympäröineistä toimijoista kriittisen kirjan, joka käännettiin englanniksi nimellä Tales of a Kremlin Digger. Hän syytti siinä Putinia muun muassa sananvapauden tukahduttamisesta. Kirjasta tuli myyntimenestys. Tregubova menetti työpaikkansa ja alkoi saada tappouhkauksia.Chloe Arnold, Russia: Ex-Kremlin Journalist Talks From U.K. Asylum Radio Free Europe/Radio Liberty 8.4.2008, viitattu 27.8.2024 Hänen asuntonsa ulkopuolella räjähti pommi vain kuukausia kirjan julkaisun jälkeen. Tregubova lähti vuonna 2005 Isoon-Britanniaan, joka myönsi hänelle poliittisen turvapaikan huhtikuussa 2008. Tregubova jatkoi kirjoittamista maanpaosta käsin. == Lähteet == Luokka:Venäläiset toimittajat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Helluntaiherätys Ranskassa

Ranskalaiseen helluntaiherätykseen kuuluu vuonna 2024 noin 200 000–300 000 henkilöä. Suurin osa Ranskan helluntalaisista on romaneja, joiden keskuudessa on ollut herätystä 1960-luvulta lähtien. Romanien Vie et Lumière -helluntaijärjestöön () kuuluu noin 100 000 kastettua aikuisjäsentä ja 210 000 kannattajaa. Järjestöllä on 160 seurakuntaa ja yli 1350 pastoria. Ranskan suurin helluntailainen kirkkokunta on Assemblées de Dieu de France, johon kuuluu yli 60 000 jäsentä ja 743 seurakuntaa. == Historia == Helluntaiherätys saapui Ranskaan vuonna 1909, kun Hélène Biolley avasi kristillisen täysihoitolan Le Havreen. Ranskankielisiin maihin matkalla olleet saarnaajat pysähtyivät täällä oppiakseen kieltä. Biolley ja joukko naisia palvelivat herätyksen ja evankelioimisen puolesta Ranskassa. Myöhemmin Douglas Scott saapui täysihoitolaan palvelutyöhön. Scottin työn kautta perustettiin useita seurakuntia, jotka muodostivat vuonna 1932 Assemblées de Dieu -järjestön Ranskassa. == Katso myös == * Kristinusko Ranskassa * Helluntaiherätys == Lähteet == Ranska Luokka:Kristinusko Ranskassa
Helluntaiherätys Romaniassa

Romanialaiseen helluntaiherätykseen kuuluu vuonna 2024 noin 350 000 henkilöä ja yli 2 800 seurakuntaa. Romanian helluntailiike on yksi Euroopan suurimmista. Helluntaiherätyksen piirissä toimii myös lukuisia kouluja sekä erilaisia työmuotoja, kuten Teen Challenge, Life Publishers, Book of Hope, King's Castle, seurakuntaistutusliike, leiritoiminta, työ nuorten, lasten ja naisten keskuudesssa sekä kristillinen kirjapaino- ja mediatuotanto. == Historia == Romanian helluntaiherätys alkoi 1920-luvulla ja liike on kasvanut jatkuvasti. Helluntaiherätys käynnistyi Romaniassa yhden yksinkertaisen traktaatin kautta, kun helluntailainen pastori Paul Budean lähetti lehtisen perheelle. Perhe tuli uskoon ja heidän työnsä kautta syntyi toimiva seurakunta. Vuonna 1925 hallitus kielsi helluntaiseurakunnat, mutta uskovaisia ei estetty evankelioimasta tai kokoontumasta yhteen. Kommunistisen hallinnon aikana helluntailaiset kokivat vainoja kausittaisesti, mutta vastustus uskontoa kohtaan ei ollut yhtä jyrkkää kuin naapurimaiden kommunistihallitusten toimesta. Tiukkojen vainojen jälkeen tilanne rauhoittui vuoden 1970 tienoilla ja Richard Nixonin vierailun aikoihin maahan vietiin noin 200 000 Raaamattua. Tätä kuitenkin seurasi uusi vainon kausi. Vuonna 1950 hallitus tunnusti helluntaikirkon, mutta sen toiminta oli rajoitettua. Kaikkien helluntairyhmien tuli liittyä samaan kirkkokuntaan. 1950-luvulla maassa oli noin 25 000 helluntailaista kun vuonna 1977 jäsenmäärä oli jo yli 150 000\. Vuonna 1973 avattiin helluntailainen raamattukoulu ja nelivuotinen seminaari vuonna 1976. == Katso myös == * Kristinusko Romaniassa * Helluntaiherätys == Lähteet == Romania Luokka:Kristinusko Romaniassa
Leff Pouishnoff

Leff Nicolas Pouishnoff (11. lokakuuta 1891 Odessa, Ukraina – 28. toukokuuta 1959 Lontoo, Englanti) oli ukrainalaissyntyinen pianistiLeff Pouishnoff AllMusic, viitattu 28.8.2024 , joka pakeni Venäjän vuoden 1917 vallankumousten myötä ja asui 1920-luvun alusta asti Isossa-Britanniassa.Lev Pouishnoff Naxos, viitattu 28.8.2024 Pouishnoff piti kaksi julkista konserttia jo 5-vuotiaana. Hän menetti isänsä 9-vuotiaana. Tämän jälkeen perhe muutti Kiovaan, jossa Pouishnoff kävi koulua ja liittyi 14-vuotiaana valtiollisen oopperaseurueen palvelukseen. Tiettävästi Fjodor Šaljapinin suosituksesta Pouishnoff opiskeli pianonsoittoa Anna Jesipovan johdolla Pietarin konservatoriossa. Lisäksi hän opiskeli sävellystä Nikolai Rimski-Korsakovin, Anatoli Ljadovin ja Aleksandr Glazunovin johdolla. Hän sai valmistumisensa yhteydessä kultamitalin. Ennen ensimmäistä maailmansotaa Pouishnoff kiersi esiintyjänä Euroopassa, teki esiintyjänä yhteistyötä viulisti Leopold Auerin kanssa ja aloitti opettamisen Tbilisin konservatoriossa. Venäjän vallankumouksellisten tapahtumien yhteydessä Pouishnoff pakeni ensin Persiaan, jossa hänestä tuli ensimmäinen siellä kiertueen tehnyt pianisti. Pian hän muutti Pariisiin, jossa hän ei kuitenkaan vuonna 1920 onnistunut saamaan yleisöltä suopeaa vastaanottoa. Pouishnoff päätti asettua Lontooseen, jossa hän helmi- ja maaliskuussa 1921 piti viiden resitaalin sarjan Wigmore Hallissa. Hän tulkitsi tuolloin Johann Sebastian Bachin, Ludwig van Beethovenin, Robert Schumannin, Frédéric Chopinin, Sergei Rahmaninovin ja Aleksandr Skrjabinin ohjelmistoa. Pouishnoff aloitti Lontoossa myös esiintymisen konserttosolistina ja toimi pianistina BBC:lle jo vuonna 1925. Hän sai Isossa-Britanniassa menestystä varsinkin Chopinin tulkitsijana. Pouishnoff lähti sitten ensimmäiselle Amerikan- kiertueelleen. 1930-luvun puolessavälissä hän kiersi Australiassa ja Uudessa- Seelannissa. Vuonna 1938 hän esiintyi ensimmäisenä kansainvälisesti menestyneenä pianistina BBC:n televisiolähetyksessä, jossa hän tulkitsi Franz Lisztin ensimmäisen pianokonserton. Pouishnoff teki levytyksiä pääasiassa Columbialle. Toisen maailmansodan aikana Pouishnoff esiintyi säännöllisesti Isossa-Britanniassa. Hän esiintyi myös joukoille Euroopassa ja Lähi-idässä. Toisen maailmansodan jälkeen Pouishnoffin ura alkoi hiipua. Hän sai aiempaa kriittisempiä arvosteluja. Pouishnoff kuoli barbituraattimyrkytykseen, joka virallisesti kirjattiin tapaturmaiseksi. Hänen vaimonsa kuoli alle kolme viikkoa myöhemmin niin ikään barbituraattimyrkytykseen. Vaimo oli Pouishnoffin 50-vuotias entinen oppilas. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Ukrainalaiset pianistit Luokka:Brittiläiset pianistit Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Anna Jesipova

Anna Nikolajevna Jesipova (; 12. helmikuuta 1851 Pietari – 18. elokuuta 1914 Pietari) oli venäläinen pianisti.ЕСИПОВА, Анна Николаевна (1851–1914) Pietarin konservatorio, viitattu 28.8.2024 Jesipova opiskeli Aleksandr Villuanin ja Karel van Arkin johdolla. Vuosina 1865–1870 häntä opetti Theodor Leschetizky. Hän valmistui Pietarin konservatoriosta ja sai vuonna 1871 tämän yhteydessä kultamitalin. Jesipova teki debyyttinsä Salzburgissa vuonna 1868 Frédéric Chopinin ensimmäisen pianokonserton solistina Leschetizkyn johdolla. Vuonna 1869 hän oli Pietarissa solistina Ludwig van Beethovenin neljännen pianokonserton esityksessä Eduard Nápravníkin johdolla. Vuonna 1878 Jesipova meni naimisiin Leschetizkyn kanssa. Hän poistui tuolloin Venäjältä, mutta palasi sinne viisitoista vuotta myöhemmin erottuaan. Jesipova kiersi aktiivisesti suurissa kaupungeissa Venäjällä ja Länsi-Euroopassa. Hän esiintyi myös Yhdysvalloissa vuosina 1877–1878. Jesipova esiintyi 1890-luvulta 1910-luvulle myös duona viulisti Leopold Auerin kanssa sekä triona Auerin ja sellisti Aleksandr Veržbilovitšin kanssa. Solistina hän teki viimeisen esiintymisensä vuonna 1908. Jesipovalla oli laaja ja monipuolinen ohjelmisto. Hän työskenteli vuoteen 1908 saakka professorina Pietarin konservatoriossa. Yksi hänen oppilaistaan oli Sergei Prokofjev. == Lähteet == Luokka:Venäläiset pianistit Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Xandria

Xandria on saksalainen metallimusiikin yhtye. == Historia == Yhtye on perustettu alun perin vuonna 1994, jolloin se soitti goottimetallia. Yhtye hajosi vuonna 1997 ja perustettiin uudestaan vuonna 1999, josta lähtien se on soittanut sinfonista metallia. Alkuperäisestä yhtyeestä mukana on Marco Heubaum. Yhtyeen ensimmäinen albumi Kill the Sun julkaistiin vuonna 2003 Drakkar Recordsin kautta. == Diskografia == === Studioalbumit === * * * * * * * * === EP-levyt === * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Saksalaiset metalliyhtyeet Luokka:Sinfonisen metallin yhtyeet
God Save the Rave

God Save the Rave on saksalainen Scooter-yhtyeen kahdeskymmenes studioalbumi, jonka Sheffield Tunes & Kontor Records julkaisi 16. huhtikuuta 2017. Albumi ylsi Saksan albumilistan sijalle 4, ja pysyi listalla yhteensä 4 viikkoa. == Kappaleet == CD 2 I Want You to Stream! 1\. «Intro» 1:24 2\. «One (Always Hardcore)» 4:15 3\. «The Logical Song» 4:49 4\. «Bora! Bora! Bora!» 3:50 5\. «My Gabber» (with Jebroer) 3:47 6\. «God Save the Rave» (with Harris & Ford) 4:49 7\. «Fire» 4:36 8\. «How Much Is the Fish?» 3:52 9\. «The Age of Love (Live Version)» 2:30 10\. «Fuck the Millenium / Call Me Mañana» 5:39 11\. «J'adore Hardcore / Jumping All Over the World» 7:59 12\. «Maria (I Like It Loud)» 5:01 13\. «Which Light Switch Is Which?» 4:29 14\. «Endless Summer / Hyper Hyper / Move Your Ass! / Move Your Ass (Noisecontrollers Remix)» 7:41 Limited Deluxe Box 2 CD + Auton tuoksupuu, Autotarra, Tarrasarja, Skootterin valmistamat sukat Huomautuksia Albumin vinyyliversiossa kappale Wand'rin' Star on korvattu kappaleella Lugosi == Singlet == * Scooter & Xillions - Rave Teacher (Somebody Like Me) Web # Rave Teacher (Somebody Like Me) (3:15) # Extended mix (5:02) * Scooter x Harris & Ford - God Save The Rave (Web) # God Save The Rave (3:12) # Rave Teacher (Somebody Like Me) (3:15) * God Save The Rave (Extended mix) Web # Extended mix (5:08) * Devil's Symphony (Web) # Devil's Symphony (3:05) * Devil's Symphony (The Mixes) Web # Harris & Ford remix (2:41) # Extended mix (5:09) # Harris & Ford Extended remix (3:27) * Which Light Switch Is Which? (Web) # Which Light Switch Is Which? (3:22) * Which Light Switch Is Which? Extended (Web) # Extended (5:57) * Scooter & FiNCH ASOZiAL - Bassdrum (Web) # Bassdrum (2:55) * Bassdrum - Extended mix (Web) # Extended mix (4:16) * FCK 2020 (Web) # FCK 2020 (3:29) * FCK 2020 - Extended mix (Web) # Extended (4:54) * FCK 2020 - Scooter feat. Rundfunk- Tanzorchester Ehrenfeld (Web) # FCK 2020 (2:28) * FCK 2020 - Raf & Superdefekt Remix (Web) # Raf & Superdefekt remix (3:10) * Scooter vs Timmy Trumpet - Paul Is Dead (Web) # Paul Is Dead (2:55) * Paul Is Dead - Extended mix (Web) # Extended mix (4:15) * Paul Is Dead (Danish Promo CDR) # Instrumental Radio edit (3:07) # Instrumental Extended mix (4:04) # Vocal Snippet (1:30) * Dimitri Vegas & Like Mike x Scooter - We Love Hardcore (Web) # We Love Hardcore (3:15) * We Love Hardcore - Extended mix (Web) # Extended mix (4:34) * Groundhog Day (The Mixes) Web # Extended Mix (4:44) # Allen Watts Extended Remix (4:50) # Radio Edit (2:53) # Allen Watts Remix Radio Edit (2:40) == Arvostelut == * laut.de: Wenn der Allmächtige sonst schon nix auf die Kette bekommt == Lähteet == Luokka:Vuoden 2021 albumit Luokka:Scooterin albumit
Allied Gold

Allied Gold on kanadalainen kaivosyhtiö, joka omistaa ja ylläpitää kultakaivoksia Malissa, Norsunluurannikolla ja Etiopiassa. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Torontossa ja se listattiin Toronton pörssiin vuonna 2023. Vuodesta 2023 lähtien yritys tuottaa 375 000 unssia kultaa vuodessa ja kehittää etiopialaista Kurmuk-kultakaivosprojektia. ==Kaivokset== *Sadiola, Mali *Bonikro ja Agbaou, Norsunluurannikko projektit: *Kurmuk, Etiopia Luokka:Kanadalaiset kaivosyhtiöt Luokka:Kullankaivuu
Kaupunginpuutarhurien Seura

Kaupunginpuutarhurien Seura ry on aatteellinen, vuonna 1935 perustettu yhdistys, jonka tavoitteena on vihreän elinympäristön ja suomalaisen maisema- ja puutarhakulttuurin edistäminen sekä alan arvostuksen kohottaminen. Yhdistys järjestää koulutustilaisuuksia, tapaamisia ja opintomatkoja sekä osallistuu aktiivisesti alan kehitys- ja tutkimustoimintaan. Kaupunginpuutarhurien Seura on tehnyt viheralueiden käyttö- ja hoitoluokituksen, joka toimii runkona kuntien viherhoidon suunnittelussa. Luokitus toimii myös perustana tilastoinnille, jolla voidaan verrata eri kaupunkien viheralueiden hoitoa, ja seurata ja ohjata kustannuskehitystä. Kaupunginpuutarhurin pätevyysvaatimuksena on yleensä puutarha-alan ammattitutkinto ja työkokemus viheralalla. Kaupunginpuutarhurien Seura hyväksyy jäseniksi myös muita kuntien ja kaupunkien palveluksessa työskenteleviä viheralan ammattilaisia. Kaupunginpuutarhurien Seura ei ota ammattiyhdistysliikkeen roolia. Seura perustettiin Helsingissä vuonna 1935.” Seura järjestää Kesäluentopäiviä eri paikkakunnilla, kuten vuonna 2023 Pohjoismaisen Puistokongressin yhteydessä Helsingissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupunginpuutarhurien Seura ry Luokka:Suomalaiset järjestöt
Tampere University Press

Tampere University Press (TUP) on vuonna 1994 perustettu tiedekirjakustantaja, joka toimii Tampereen yliopistossa. Kustantamo julkaisee monografioita ja toimitettuja teoksia yhteiskunta- ja kasvatustieteiden sekä humanististen tieteiden aloilta. Kirjaehdotukset ja käsikirjoitukset ennakkoarvioi TUPin toimitusneuvosto, minkä jälkeen lupaavina pidetyt käsikirjoitukset lähetetään riippumattomille vertaisarvioijille. Kustantamolle on vuonna 2014 myönnetty oikeus käyttää TSV:n vertaisarviointitunnusta. TUP siirtyi vuoden 2016 alussa Open Access -malliin. Kustantamon julkaisemat kirjat ovat vapaasti saatavilla verkossa ja julkaiseminen on kirjoittajille maksutonta heidän taustaorganisaatiostaan riippumatta. == Lähteet == Tampere University Press. Viitattu 13.8.2024. https://edition.fi/tup Tampereen korkeakouluyhteisö: Tampere University Press. Viitattu 13.8.2014. https://www.tuni.fi/fi/kirjasto/tampere-university-press Ruth, A.-S. (2019, October 3). From local to (potentially) global. Case Tampere University Press. 2019 2nd AEUP Conference: (Re-)Shaping University Presses and Institutional Publishing. Profiles – Challenges – Benefits, Brno, Czech Republic. Zenodo. https://doi.org/10.5281/zenodo.3471045 == Aiheesta muualla == * TUPin verkkosivut * Directory of Open Access Books * Edition.fi - Suomalaiset monografiat ja kokoomateokset verkossa Luokka:Suomalaiset kirjankustantamot Luokka:Tampereen yliopisto
Marokko (elokuva)

Marokko () on Josef von Sternbergin ohjaama yhdysvaltalainen mustavalkoelokuva vuodelta 1930. Se on lajiltaan romanttinen draama ja pääosia näyttelivät Marlene Dietrich, Gary Cooper ja Adolphe Menjou. Benno Vignyn saksankieliseen, vuonna 1927 ilmestyneeseen romaaniin perustuva elokuva kertoo kabareelaulajattaresta ja muukalaislegioonalaisesta, jotka rakastuvat Rifin sodan aikana Saharan liepeillä. Marokko on kuuluisa kohtauksestaan, jossa Dietrichin esittämä naispäähenkilö laulaa frakkiin pukeutuneena ja suutelee yleisössä olevaa naista. Kohtaus aiheutti aikanaan skandaalin. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana neljässä kategoriassa, mukaan lukien parhaasta ohjauksesta (Sternberg) ja parhaasta naispääosasta (Dietrich). Marokko valittiin vuonna 1992 osaksi National Film Registryä ”kulttuurisesti, historiallisesti ja esteettisesti merkittävänä”. Vuonna 1936 elokuvasta tehtiin radiokuunnelmaversio Lux Radio Theatreen. Dietrich uusi roolinsa Amy Jollyna, legioonalaisen äänenä oli Clark Gable. == Lähteet == Luokka:Josef von Sternbergin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Vuoden 1930 yhdysvaltalaiset elokuvat
Tautoga

Tautoga (Tautoga onitis) on huulikaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Pohjois-Amerikan itärannikolla. == Koko ja ulkonäkö == Tautoga voi kasvaa suurimmillaan noin 90 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen, korkearuumiinen ja tukeva. Selkäevä on pitkä ja pyrstöevä lyhyt, paksu ja lähes tasakärkinen. Tautogan huulet ovat paksut. Kalan väri vaihtelee vihertävästä harmahtavaan ja hyvin tumman ruskeaan. Erityisesti naarailla ja nuorilla yksilöillä on epäsäännöllisiä juovia. == Levinneisyys ja elintavat == Tautogaa tavataan Nova Scotiasta Etelä-Carolinaan. Se liikkuu rannikoilla erityisesti riuttojen tai laiturien läheisyydessä ja talvisin syvemmissä vesissä. Kala on päiväaktiivinen. Tautoga syö nilviäisiä ja äyriäisiä. Lisääntymiskausi on huhtikuulta kesäkuulle, ja kutu tapahtuu pareittain tai ryhminä. Tautoga on sekä vapaa-ajan että kaupallisen kalastuksen kohde. Kalastuksen vuoksi kannat ovat taantuneet, ja tautoga luokitellaan vaarantuneeksi. == Lähteet == Luokka:Huulikalat
Erika Haavisto

Erika Haavisto (s. 1990) on suomalainen dokumentaaristen elokuvien ja sarjojen tekijä. == Ura == Haavisto valmistui Lundin yliopiston elokuvatuotannon maisteriohjelmasta vuonna 2015. Haaviston lopputyö käsitteli sitä, kuinka totuudenmukainen dokumenttielokuvan esittämä todellisuus on . Erika Haaviston kiinnostus dokumenttielokuvia kohtaan alkoi vuoden 2005 Dokkinon kehittelypajassa , missä hän leikkasi ja kuvasi lyhytelokuvan Mä tykkään muusta luokkatovereidensa kanssa. Elokuva etsi syitä sille, miksi naisia haukutaan lehmiksi. Vuonna 2016 Erika Haavisto kuvasi ensimmäisen lyhytdokumenttielokuvansa Coffee First. Projektin rahoitti Yle FOLK ja elokuva esitettiin Ylellä televisiossa ja Yle Areenassa. Lyhytelokuvassa nuori yrittäjä lähtee Piilaaksoon perustamaan pikakahviyritystä. Lyhytelokuvan julkaisun jälkeen Haavisto sai rahoituksen ensiohjaukselleen Silicon Valley, Baby:lle, joka on laajempi autobiografinen kuvaus nuoren miehen ja tämän puolison matkasta Piilaaksoon valmistamaan maailman parasta pikakahvia . Startup-yrittämisen ala- ja ylämäet kiinnostivat yleisöä, sillä Silicon Valley, Baby oli vuoden 2020 Docpoint-elokuvafestivaalin neljänneksi katsotuin elokuva myyden loppuun kaikki neljä näytöstä . Elokuva esitettiin myös Uudessa-Seelannissa Doc Edge -elokuvafestivaalilla . Haavisto työskenteli pääkuvaajana ja tuottajana Dangerous Play -elokuvassa, jossa ohjaaja seuraa pikkusiskonsa elämää. Haaviston vuodesta 2019 asti kehitteillä ollut toinen pitkä dokumenttielokuvahanke Like a Virgin on saanut neljän säätiön rahoituksen . Dokumenttielokuvien lisäksi hän on kuvannut kaksi kautta rekkailusta kertovaa sarjaa Ylelle . Tuotantojen ohella Erika Haavisto kirjoittaa toisinaan juttuja Lehtiset-elokuvakulttuurilehteen . == Filmografia == * Coffee First. 2016. Dokumentaarinen lyhytelokuva. * Silicon Valley, Baby. 2020. Pitkä dokumenttielokuva. * Rahdinmetsästäjät, kausi 1. 2022. Reality-tv-sarja. * Made in Finland. 2023. Draamasarjan making of -videot. * Rahdinmetsästäjät, kausi 2. 2024. Reality-tv-sarja. * Dangerous Play. 2025. Dokumentaarinen tv-sarja. == Palkinnot ja tunnustukset == * Kunniamainita dokumenttielokuvasta Silicon Valley, Baby. 2020. Nordic International Film Festival. * Rahdinmetsästäjät, kausi 1. 2022 . Yleisösuosikkiehdokas Venla-gaalassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Elonet Erika Haavisto Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Suomalaiset elokuvaajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
AGCO Power Arena

AGCO Power Arena on Nokialla Kankaantaan kaupunginosassa sijaitseva urheiluhalli. Halli otettiin käyttöön vuonna 2024. Hallissa voi pelata lentopalloa, koripalloa, salibandya, käsipalloa sekä useita muita lajeja. Hallin istumapaikkakapasiteetti on noin 1900 paikkaa. AGCO Power Arenalla pelaa kotiottelunsa muun muassa Korisliigassa pelaava BC Nokia. == Lähteet == Luokka:Urheiluhallit
János Melich

János Melich (16. syyskuuta 1872 Szarvas, Unkari – 20. marraskuuta 1963 Budapest, Unkari Melich, János, Bibliotheque nationale de France 6.8.2014, viitattu 28.8.2024 ) oli unkarilainen kielentutkija, filosofian tohtori 1896. Hän oli vuodesta 1896 kirjastonhoitajana Unkarin kansallismuseon kirjastossa, vuodesta 1901 unkarin kielen etymologian dosenttina Budapestin yliopistossa, vuodesta 1911 ylimääräinen professori (honoris causa). Hän julkaisi unkarilaisen ja slaavilaisen kielitieteen alalta useita tutkimuksia ja lisäksi muutamien vanhojen unkarin sanakirjojen ja unkarilaisten painotuotteiden uusintapainoksia.Tietosanakirja 1909, osa 6, Hakusana: Melich, János Hän julkaisi vuodesta 1914 yhdessä Zoltán Gomboczin kanssa unkarin kielen etymologista sanakirjaa Magyar Etymológiai Szótár. Hänet nimitettiin ensimmäisen maailmansodan aikana Unkarin kansallismuseon kirjastonjohtajaksi ja 1921 slaavilaisen kielitieteen professoriksi Budapestin yliopistoon.Tietosanakirja 1909, osa 11, Hakusana: Melich, János ==Julkaisut== * Szláv jövevényszavaink ('Slaavilaiset lainasanamme', 1903-05) * A magyar A magyar szótárirodalom története ('Unkarin sanakirjan historia', 1907) * Deutsche Ortsnamen und Lehnwörter des ungarischen Sprachschatzes 1900 (yhdessä Victor Lumtzellerin kanssa) . ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Unkarilaiset kielitieteilijät Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Freimannin metroasema

Freimann on metroasema Münchenin metrossa, joka avattiin 19. lokakuuta 1971 osana metron ensimmäistä vaihetta. Se sijaitsee U6-linjalla Schwabing- Freimannin kaupunginosassa. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Aleksandr Veržbilovitš

Aleksandr Valerianovitš Veržbilovitš (; 8. tammikuuta 1850 Pietari – 15./16. maaliskuuta 1911 Pietari) oli venäläinen sellisti.ВЕРЖБИЛОВИЧ, Александр Валерианович (Aleksander Wierzbiłłowicz) (1850–1911) Pietarin konservatorio, viitattu 28.8.2024 Veržbilovitšin sukujuuret olivat puolalaisessa aatelistossa. Hänen nimestään käytetään puolaksi kirjoitusasua Aleksander Wierzbiłłowicz. Veržbilovitš valmistui Pietarin konservatoriosta, jossa hän opiskeli vuoteen 1871 saakka sellonsoittoa Karl Davidovin johdolla. Hän aloitti itse sellonsoiton ja kamarimusiikin opettamisen Pietarin konservatoriossa vuonna 1882. Veržbilovitš kantaesitti Karl Davidovin neljännen sellokonserton. Hän oli myös mukana kantaesittämässä Pjotr Tšaikovskin, Eduard Nápravníkin ja Aleksandr Glazunovin teoksia. Hän piti Venäjän-ensiesitykset Frédéric Chopinin ja Edvard Griegin sellosonaateista. Veržbilovitš piti konsertteja laajalti eri puolilla Venäjää. Hän esiintyi myös Suomessa, Itävallassa, Englannissa, Belgiassa, Saksassa, Tanskassa, Italiassa, Alankomaissa, Puolassa, Turkissa ja Ranskassa. Veržbilovitš oli lisäksi aktiivinen esiintyjä eri kamarimusiikkikokoonpanoissa ja toimi oopperatalojen ensimmäisenä sellistinä Pietarissa. Veržbilovitš teki gramofoniäänityksiä. Hänelle myönnettiin muun muassa Pyhän Stanislauksen ritarikunnan toisen luokan kunniamerkki (1897) ja Pyhän Annan ritarikunnan toisen luokan kunniamerkki (1902). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Venäläiset sellistit Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1911 kuolleet
Helluntaiherätys Brasiliassa

Brasilialainen helluntaiherätys on historiansa aikana vakiinnuttanut asemansa merkittävänä väestöllisenä, yhteiskunnallisena ja poliittisena liikkeenä Brasiliassa. Brasilialaiseen helluntailiikkeseen kuului vuoden 2010 väestölaskennassa yli 25 miljoonaa jäsentä. Vaikka helluntaiherätys sai alkunsa lähetyssaarnaajien toiminnan kautta, helluntaiherätyksestä on muodostunut vahva kansallinen liikehdintä. Brasilian helluntaiherätys on maailman suurin helluntairyhmä. Helluntailiikkeen kasvu Brasiliassa on suurin kaikkien helluntailiikkeiden keskuudessa. Monilla seurakunnilla voi olla kymmeniä tytärseurakuntia ja kuukausittain uusia jäseniä kastetaan seurakuntaa kohden kymmenittäin tai sadoittain. Suurimpien helluntaiseurakuntien jäsenmäärät voivat olla kymmeniä tuhansia ja suurimpiin rukoushuoneisiin mahtuu 16 000–25 000 kuulijaa. Brasilian helluntaiherätys on jakautunut useaksi järjestöksi. Suurin ryhmä on amerikanruotsalaisten perustama Assembléias de Deus, joka toimii jossain määrin yhteistyössä Pohjois-Amerikan Assemblies of Godin kanssa. Toinen suuri järjestö on amerikanitalialainen Congregacâo Crista do Brasil, joka toimi alkujaan erityisesti siirtolaisalueilla. Brasisiliassa on myös suuri joukko vapaita helluntaiyhteisöjä, jotka syntyivät 1950-luvulla, eivätkä kuulu perinteisiin kirkkokuntiin. Eräs näistä on Igreja Ecangelica Pentecostal "Brasil para Cristo". == Historia == Helluntaiherätys saapui Brasiliaan kahden haaran kautta vuonna 1910. Amerikanruotsalaiset Gunnar Vingren ja Daniel Berg toimivat työssä Ruotsin helluntaiherätyksen tukemina. Amerikanitalialainen Luigi Francesco sen sijaan aloitti työn São Paulossa. Molemmat työt kantoivat hyvin hedelmää ja Brasiliaan syntyi voimakas helluntaiherätys. Nopean kasvun vuoksi helluntaiherätyksen jäsenmäärän tilastoinnissa on ollut vaikeuksia pysyä mukana. 1960-luvulla helluntaiherätyksen jäsenmääräksi ilmoitettiin 1,5 miljoonaa, vuonna 1967 noin kolme miljoonaa ja vuonna 1976 kuusi miljoonaa. == Katso myös == * Kristinusko Brasiliassa * Helluntaiherätys == Lähteet == Brasilia Luokka:Kristinusko Brasiliassa
Fröttmaningin metroasema

Fröttmaning on Münchenin metron U6 -linjan asema Freimannin kaupunginosassa Münchenissä. Se palvelee Allianz Arenaa ja avattiin 30. kesäkuuta 1994. == Historia == Jotta yksityisestä liikenteestä voitaisiin siirtyä julkiseen liikenteeseen kaupungin ulkopuolella, U6-linjaa, joka päättyi aiemmin Kieferngartenin metroasemalle, jatkettiin yhdellä pysäkillä pohjoiseen. Samalla rakennettiin liityntäpysäköintialue, erityisesti koska Garching- Hochbrückiin kulkevasta reittistä oli jo päätetty. Asema avattiin 30. kesäkuuta 1994, noin 50 metrin päässä nykyisestä sijainnistaan. Ennen kuin reitin jatke Hochbrückiin avattiin 28. lokakuuta 1995, Fröttmaning toimi U6-linjan pohjoisena pääteasemana. Allianz Arenan valmistuminen ja vuoden 2006 jalkapallon maailmanmestaruuskisojen lähestyminen edellyttivät vanhan metroaseman purkamista ja uuden aseman rakentamista sen viereen vuosina 2002-2005. Molemmat asemat suunnittelivat arkkitehdit Peter Bohn ja Julia Mang-Bohn, ja vain eteläinen kahdesta sillasta jäi jäljelle. == Sijainti ja ympäristö == Asema tarjoaa yhteyden Allianz Arenalle. Stadionille on noin 10-15 minuutin kävelymatka metroasemalta. Fröttmaningin varikon raiteiden toisella puolen, metroaseman vieressä, sijaitsee liityntäpysäköintihalli, joka rakennettiin yhtä aikaa aseman kanssa. Länteen päin löytyvät Fröttmaninger Heiden ja Haidparkin asuinalueet, jotka kehittyivät metroaseman läheisyyden ansiosta. Pyhän Ristin kirkko, Fröttmaningin kylän ainoa jäljellä oleva rakennus, joka antoi asemalle sen nimen, sijaitsee noin 1,5 kilometrin päässä koilliseen. == Lähteet == Luokka:Münchenin metroasemat
Stordalin vanha kirkko

Stordalin vanha kirkko () on Fjordin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1789. ==Kuvia== Rosekyrkja interior.JPG|Kirkkosali ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Fjord
Stordalin kirkko

Stordalin kirkko () on Fjordin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1907. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Fjord
Norddalin kirkko

Norddalin kirkko () on Fjordin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1784. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Fjord
Stevie Wonder's Journey Through "The Secret Life of Plants"

**Stevie Wonder's Journey Through "The Secret Life of Plants"** *Stevie Wonder's Journey Through "The Secret Life of Plants"* on Stevie Wonderin albumi, joka julkaistiin 28. lokakuuta 1979. Albumi toimii soundtrackina samaa nimeä olevalle dokumenttielokuvalla, joka käsittelee kasvien elämää ja kasvua. == Tausta ja Tuotanto == Albumi on merkittävä poikkeama Wonderin aikaisemmasta tuotannosta, sillä se on kokeellinen ja instrumentaalinen tupla-albumi. Sen luominen oli osittain vaikutteena Stevie Wonderin kiinnostus ekologisiin ja ympäristökysymyksiin, jotka heijastuvat albumin teemassa. Wonder käytti albumilla monimutkaisempaa syntetisaattoreiden ja elektronisten äänilähteiden käyttöä, mikä poikkesi hänen aiemmasta, enemmän funk- ja soul-painotteisesta tuotannostaan. Albumin sävellykset vaihtelevat syvistä, meditatiivisista äänimaailmoista rytmikkäisiin ja eloisempiin sävyihin. Se sisältää useita instrumentaalikappaleita sekä muutamia laulettuja kappaleita, kuten "Send One Your Love" ja "Outside My Window". == Kritiikki ja Vastaanotto == Albumi sai osittain kriitikoilta sekavaa palautetta. Vaikka monet arvostivat Wonderin luovuutta ja rohkeutta kokeilla uutta musiikillista suuntausta, jotkut kritisoivat albumin kompleksisuutta ja sen vähäistä kaupallista vetovoimaa verrattuna hänen aikaisempiin albumeihinsa. Kuitenkin ajan myötä albumia on alettu arvostaa sen innovatiivisista äänimaailmoista ja konseptuaalisista pyrkimyksistä. == Albumin Vaikutus == *Journey Through "The Secret Life of Plants"* on usein mainittu tärkeänä osana Stevie Wonderin musiikillista evoluutiota ja kokeilunhalua. Se tarjoaa ainutlaatuisen katsauksen hänen kykyynsä yhdistää musiikkia ja ympäristötietoisuutta. Vaikka albumi ei saavuttanut yhtä suurta kaupallista menestystä kuin jotkut hänen aikaisemmat teoksensa, se on vaikuttanut moniin muusikoihin ja säveltäjiin, jotka ovat etsineet uusia tapoja yhdistää musiikkia ja luontoa. == Kappaleet == Kaikki kappaleet ovat Stevie Wonderin säveltämiä, tuottamia ja sovittamia. Puoli 1 1\. "Earth's Creation" – 4:05 (Instrumentaali) 2\. "The First Garden" – 2:33 (Instrumentaali) 3\. "Voyage to India" – 6:23 (Instrumentaali) 4\. "Same Old Story" – 3:45 5\. "Venus' Flytrap and the Bug" – 2:24 6\. "Ai No, Sono" – 2:05 Puoli 2 1\. "Seasons" – 2:53 (Instrumentaali) 2\. "Power Flower" – 5:31 3\. "Send One Your Love (Music)" – 3:05 (Instrumentaali) 4\. "Race Babbling" – 8:51 Puoli 3 1\. "Send One Your Love" – 4:02 2\. "Outside My Window" – 5:29 3\. "Black Orchid" – 3:48 4\. "Ecclesiastes" – 3:44 (Instrumentaali) 5\. "Kesse Ye Lolo De Ye" – 3:00 6\. "Come Back as a Flower" – 3:23 (5:01 CD:llä ja kasetilla) Puoli 4 1\. "A Seed's a Star/Tree Medley" – 5:41 2\. "The Secret Life of Plants" – 4:28 3\. "Tree" – 5:55 (Instrumentaali) 4\. "Finale" – 6:47 (Instrumentaali) Albumin mukana tullut elokuva ja sen musiikki edustavat Stevie Wonderin halua tutkia uudenlaisia musiikillisia ilmaisutapoja ja laajentaa musiikin rajoja. == Lähteet == Luokka:Stevie Wonderin albumit Luokka:Vuoden 1979 soundtrackit
Sylten kirkko

Sylten kirkko () on Fjordin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1863. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Fjord