EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Håvard Gimse

Håvard Gimse (s. 15. syyskuuta 1966 Kongsvinger) on norjalainen pianisti.Håvard Gimse Store norske leksikon Hän sai diplominsa Berliinin Hochschule der Künstestä vuonna 1995.Håvard Gimse Naxos Siellä hänen opettajanaan oli toiminut Hans Leygraf. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan kotimaassaan Jiri Hlinkan johdolla.Håvard Gimse, piano Nordic Artists Management Gimse voitti Jugend Musiziert -kilpailun vuonna 1987. Hän on saanut Prinsessa Astridin musiikkipalkinnon (1985), Steinway-palkinnon (1995), Grieg- palkinnon (1996), Gammleng-palkinnon (2001) ja Norjan Sibelius-seuran palkinnon (2004). Kritikerprisenin hän sai Ludwig van Beethovenin sellosonaattien tulkinnoistaan Truls Mørkin kanssa Bergenin kansainvälisellä festivaalilla 2011. Hänelle on myönnetty myös Diapason d'Or ja Gramophonen Editor Choice -tunnustus. Spellemann-ehdokkuuden hän sai vuonna 2011 viulisti Henning Kraggerudin kanssa tekemistään Schubert- ja Schumann-levytyksistä. Gimse on esiintynyt sellaisten pohjoismaisten orkesterien kuin Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin, Oslon filharmonikkojen, Bergenin filharmonikkojen, Radion sinfoniaorkesterin (Suomi), Tanskan kansallisen sinfoniaorkesterin ja Norrköpingin sinfoniaorkesterin kanssa. Pohjoismaiden ulkopuolisista orkestereista hän on työskennellyt esimerkiksi Baltimoren sinfoniaorkesterin, Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin, Royal Philharmonic Orchestran, Liverpoolin kuninkaallisen filharmonisen orkesterin, Japanin filharmonikoiden, Prahan sinfoniaorkesterin, hr-Sinfonieorchesterin ja Belgian kansallisen orkesterin kanssa. Gimse on konsertoinut muiden muassa Wigmore Hallissa, Carnegie Hallissa, Brysselin Palais des Beaux-Artsissa, Amsterdamin Concertgebouwissa, Pietarin musiikkisalissa, Prahan Suk-salissa ja Konzerthaus Berlinissä. Gimsen ohjelmistoon kuuluu kymmeniä konserttoja. Hän on levyttänyt esimerkiksi Sonylle, Chandosille ja Naxokselle. Hänen levyttämiensä teosten joukossa ovat olleet Edvard Griegin ja Geirr Tveittin konsertot sekä Jean Sibeliuksen soolopianotuotanto. Gimse on työskennellyt Elverumin festivaalin taiteellisena johtajana, Oslon kamarimusiikkifestivaalin taiteellisen lautakunnan jäsenenä ja Norjan valtiollisen musiikkikorkeakoulun pianonsoiton professorina. Hänen veljensä on sellisti Øyvind Gimse.Brødrene Gimse Adresseavisen == Lähteet == Luokka:Norjalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Palladiumasetaatti

Palladiumasetaatti ((CH3COO)2Pd) on palladium- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään hyvin yleisesti katalyyttinä useissa reaktioissa orgaanisen kemian synteeseissä ja muiden palladiumyhdisteiden valmistamiseen. ==Ominaisuudet valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa palladiumasetaatti on oranssinruskeaa kiteistä ainetta. Kiinteässä olomuodossa sen rakenne on trimeeri ja vastaa kaavaa (CH3COO)6Pd3. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta se liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi kloroformiin, asetonitriiliin, asetoniin ja dietyylieetteriin. Liuoksessa yhdiste esiintyy useissa eri muodoissa, todennäköisimmin polymeereinä. Palladiumasetaatti voidaan pelkistää kuumentamalla tai valokemiallisesti, jolloin muodostuu palladiumnanopartikkeleita. Palladiumasetaattia valmistetaan teollisuudessa tyypillisimmin Geoffrey Wilkinsonin ryhmineen kehittämällä menetelmällä. Siinä hienojakoinen palladiummetalli eli niin kutsuttu palladiumsieni liuotetaan typpihapon ja etikkahapon seokseen. Kuuma typpihappo hapettaa palladiummetallin ja etikkahappo muodostaa asetaatti-ioneja. Palladiumia käytetään yleensä ylimäärin. Tuote puhdistetaan kiteyttämällä, mutta joukossa voi silti olla hieman palladiumnitriittoasetaattia, jolla ei useimpiin reaktioihin olle kuitenkaan katalyyttistä tehoa heikentävää vaikutusta. Hyvin puhdasta palladiumasetaattia voidaan valmistaa palladiumpivalaatista ja etikkahaposta. :Pd + 2 HNO3 \+ 2 CH3COOH → (CH3COO)2Pd) + 2 NO2 \+ 2 H2O Palladiumasetaatti on yksi runsaimmin käytetyistä palladiumyhdisteistä. Sitä käytetään katalyyttinä esimerkiksi lääkeaineiden ja maatalouskemikaalien valmistuksessa useita tonneja vuosittain. Palladiumasetaatti katalysoi useita orgaanisia reaktioita kuten alkeenien hapetuksia karbonyyliyhdisteiksi, kytkentäreaktioita kuten Heck- reaktioita, vinylointeja, aminointeja, toisiintumisia ja hiilen ja vedyn välisen sidoksen aktivointeja. Siitä valmistetaan myös muita palladiumkatalyyttejä. ==Lähteet== Luokka:Asetaatit Luokka:Palladiumyhdisteet
Max Ryynänen

Max Ryynänen (s. 1972) on suomalainen tutkija, galleristi ja kirjailija. Ryynänen on Aalto-yliopiston visuaalisen kulttuurin teorian vanhempi yliopistolehtori (virassa 2006-) ja hän toimi saman alan VT professorina 2009–2010 (professuuri lakkautettiin sittemmin). Ryynänen on Helsingin yliopiston dosentti, oppialanaan estetiikka. Helsingin yliopiston lisäksi Ryynänen opiskeli Uppsalan yliopistossa, Pisan yliopistossa ja Templen yliopistossa. 2015–2018 Ryynänen oli Aalto-yliopiston Visual Culture and Contemporary Art maisteriohjelman (ViCCA) johtaja. Ryynänen on toiminut myös mm. Suomen Estetiikan Seuran puheenjohtajana (2015–2018) sekä Kansainvälisen Estetiikan Seuran hallituksessa (2014–2018). Hän on Popular Inquiry: The Journal of the Aesthetics of Kitsch, Camp and Mass Culture - lehden päätoimittaja yhdessä Jozef Kovalcikin kanssa, ja The Journal of Somaestheticsin päätoimittaja Richard Shustermanin ja Falk Heinrichin kanssa. Ryynänen on ollut kahden eri helsinkiläisen vaihtoehtogallerian (ROR galleria, Kallio Kunsthalle) perustajajäsen. Hän on Savukeidas-kustantamon esseisti. Tutkijana ja taidekirjoittajana Ryynäsen keskeisiin aiheisiin ovat kuuluneet mm. kaupunki- ja arkkitehtuuritutkimus, nykytaide, kitsch, terrorismi, elokuva ja urheilu. Taidekriitikkona Ryynänen on avustanut mm. Flash Art Internationalia, Art Pulsea ja Kunstkritikkia. (Ks. aiempi viite ViCCA:n sivuilla.) ==Keskeisiä julkaisuja== *On The Philosophy of Central European Art: The History of an Institution and its Global Competitors. Lanham: Lexington Books (Rowman & Littlefield), 2020. *Art, Excess, and Education: Historical and Discursive Contexts. Toim. yhdessä Kevin Tavinin ja Mira Kallio-Tavinin kanssa. New York: Palgrave, 2019. *“From Haunted Ruin to the Most Touristified of All Cities.” Teoksessa Jeanette Bicknell, Jennifer Judkins & Carolyn Korsmeyer (toim. ), Philosophical Perspectives on Ruins, Monuments and Memorials, s. 157-165. London: Routledge, 2019. *Learning from Decay: Aesthetics of Architectural Disintegration. Kirj. Zoltan Somhegyin kanssa. Frankfurt am Main: Peter Lang, 2018. *"The Art Scenes." Contemporary Aesthetics, Vol 16, 2018. *Elokuva - rakastettuni! Turku: Savukeidas, 2014. * Roskamaali - jääkiekon estetiikkaa ja kulttuurifilosofiaa. Turku: Savukeidas, 2014. *Aesthetics of Popular Culture. Toim. yhdessä Jozef Kovalcikin kanssa. Bratislava: Slovart, 2014. *Umberto Eco: James Joyce, Teräsmies ja vesinokkaeläin. Toim. yhdessä Tarja Knuuttilan kanssa. Helsinki: Yliopistopaino, 2005. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Martina Reuter

Anna Martina Reuter (s. 29. joulukuuta 1962 Helsinki) on suomalainen filosofi ja kirjailija, joka työskentelee Jyväskylän yliopistossa.Martina Reuterin CV. Jyväskylän yliopisto. Hän on tutkinut feministisen ajattelun ja naisfilosofien historiaa. Reuter on opiskellut filosofiaa Helsingin yliopistossa, josta valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 2000. Vuonna 2009 hänet nimitettiin filosofian dosentiksi Helsingin yliopistoon. Vuonna 2013 hän siirtyi Jyväskylän yliopistoon, jossa hän on vanhempi luennoitsija ja luennoi sukupuolen tutkimuksesta. Hän tutkii feminismin ja naisfilosofien historiaa ja on erikoistunut 1600-luvun ja 1700-luvun varhaiseen feminismiin. Hän on tutkinut muun muassa ruumiinfenomenologiaa, Hannah Arendtin ajattelua ja Mary Wollstonecraftia. Martina Reuterin isä on professori Tom Reuter ja äiti toimittaja Cita Reuter. == Teoksia == * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset filosofit Luokka:Suomalaiset feministit Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Auranlaakso

Auranlaakso on Kaarinan pohjoisin kaupunginosa, joka rajautuu etelässä Littoisiin, pohjoisessa Turkuun ja idässä Lietoon. Alueella sijaitsee pääasiassa asutusta, mutta myös joitakin liikkeitä, kuten Ravattulan K-Citymarket.Turun karttapalvelu (Aluejaot > Kaupunginosat) opaskartta.turku.fi Auranlaaksossa sijaitsee Kaarinan korkein kohta, Muikunvuori.Auranlaakso | Kaarinan kaupunki www.kaarina.fi ==Liikenne== Auranlaakson läpi kulkee Hämeentie, jonka kautta kulkevat Fölin bussilinjat 6, 612, 614 ja 615 Turkuun, Lietoon, Marttilaan, Koski Tl:ään sekä Somerolle. Lisäksi Auranlaaksosta kulkee Fölin bussilinja K1, joka kulkee Kaarinantietä Littoisten kautta Oskarinaukiolle.Fölin reittiopas reittiopas.foli.fi ==Lähteet== Luokka:Kaarinan kaupunginosat
Nummenniitty

Nummenniitty on Kaarinan kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin länsiosassa. Se rajautuu etelässä Kaarinan keskustaan, pohjoisessa Littoisiin, idässä Voivalaan ja lännessä Turun Skanssiin ja Harittuun. Etenkin Krossin alueella on paljon liiketiloja sekä teollisuutta. ==Liikenne== Nummenniityn pohjoisosassa kulkee Valtatie 1, jota kautta pääsee Turkuun. Myös 110-tietä pitkin, joka taas kulkee Nummenniityn eteläosassa, pääsee Turkuun.Turun karttapalvelu (Aluejaot > Kaupunginosat) opaskartta.turku.fi Alueella kulkee bussi K1, jolla pääsee toiseen suuntaan Littoisten kautta Auranlaaksoon ja toiseen suuntaan Oskarinaukiolle.Fölin reittiopas reittiopas.foli.fi ==Lähteet== Luokka:Kaarinan kaupunginosat
Avenue de Wagram

pienoiskuva|Avenue de Wagram Avenue de Wagram on puistokatu Ranskan pääkaupungin Pariisin 8. arrondissementissa. Se on saanut nimensä Napoleonin sotien Wagramin taistelun mukaan. Avenue de Wagram on yksi Place Charles de Gaullelta säteittäin lähtevistä 12 leveästä puistokadusta. Avenue de Wagram on noin puolitoista kilometriä pitkä, ja se jakautuu kahteen osaan, joista lyhyempi ulottuu Place Charles de Gaullelta Place des Ternesille ja pidempi Place des Ternesiltä Place de Wagramille. Lyhyemmän osan nimi oli aiemmin Boulevard Bezons ja Boulevard de l'Étoile ja pidemmän Route départementale n°6. Kadut nimettiin Ranskan toisen keisarikunnan aikana uudelleen Wagramin taistelussa saavutetun voiton kunniaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pariisin kadut
Operaatio Deckhouse V

Operaatio Deckhouse V oli Yhdysvaltojen ja Etelä-Vietnamin merijalkaväen joukkojen toteuttama maihinnousuoperaatio Mekongin suiston alueella 6.–15. tammikuuta 1967. Operaatiota pidettiin yleisesti epäonnistuneena. ==Tausta== Operaatio Deckhouse V toteutettiin Etelä-Vietnamin Mekongjoen suiston alueella Kiến Hòan maakunnassa Saigonin eteläpuolella. Alue tunnettiin tuolloin vietkongin vahvana tukialueena ja useiden vietkongin pataljoonien toiminta- alueena. Aikaisemmat Deckhouse-operaatiot oli toteutettu yhteistössä maajoukkojen kanssa, mutta Deckhouse V oli puhtaasti maihinnousuoperaatio ja ensimmäinen suuri operaatio Mekongin suistolla. Siihen osallistui joukkoja Yhdysvaltain merijalkaväestä ja Etelä-Vietnamin merijalkaväestä. ==Operaatio== Huonon sään takia muutamalla päivällä lykätty operaatio Deckhouse V alkoi 6. tammikuuta 1967. Joukkoja tuettiin Sikorsky H-34 ja Boeing CH-46 -helikoptereilla USS Iwo Jima-maihinnousualukselta. Huonon sään aiheuttamien vaikeuksien lisäksi vietkong oli saanut mahdollisesti tiedon operaatiosta jo etukäteen tietovuotojen takia. Maihinnousseet joukot yrittivätkin etsiä vihollista turhaan useiden päivien ajan siinä kuitenkaan onnistumatta. Merijalkaväen joukot vedettiinkin pois operaatioalueelta 15. tammikuuta. ==Seuraukset== Operaatiota pidettiin yleisesti epäonnistuneena. Yhdysvaltojen mukaan 21 vietkongin taistelijaa oli saanut surmansa, minkä lisäksi maissa oli tuhottu kaksi asepajaa, takavarikoitu 42 tonnia riisiä ja 44 asetta. 25 henkilöä oli otettu vangiksi, mutta sittemmin vain 10 heistä osoittautui vietkongin taistelijoiksi. Yhdysvaltain merijalkaväki oli menettänyt 7 miestä kaatuneina, minkä lisäksi yksi Etelä-Vietnamin merijalkaväen sotilas oli hukkunut veteen. ==Lähteet== Luokka:Vietnamin sodan taistelut Luokka:Vuoden 1967 sotahistoria Luokka:Yhdysvaltain taistelut
Music to Be Murdered By

Music to Be Murdered By on yhdysvaltalaisen rap-artisti Eminemin 11. studioalbumi, joka julkaistiin 17. tammikuuta 2020. Albumin tuottajina toimivat muun muassa Dr. Dre ja Eminem itse. Music to Be Murdered By on saanut innoitusta elokuvaohjaaja Alfred Hitchcockin vuonna 1958 julkaistusta albumista Alfred Hitchcock Presents Music To Be Murdered By, ja albumilla on käytetty myös Hitchcockin puhetta. Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -albumilistan ykkössijalle, ja siitä tuli Eminemin uran kymmenes listaykkönen. Suomessakin albumi nousi Suomen virallisen albumilistan kärkeen. Saman vuoden joulukuussa Eminem julkaisi albumille jatko-osan Music to Be Murdered By - Side B. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Eminemin albumit Luokka:Vuoden 2020 albumit
Carrie White

Carietta "Carrie" White on kauhukirjailija Stephen Kingin luoma kuvitteellinen hahmo. Hahmo esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1974 ilmestyneessä Kingin esikoisromaanissa Carrie. Suuremmalle yleisölle hahmo tuli paremmin tutuksi vuonna 1976 ilmestyneessä, Brian DePalman ohjaamassa samannimisessä elokuvassa, jossa Carrie Whitea esitti Sissy Spacek. Muita Carrien esittäjiä ovat olleet myös Angela Bettis vuoden 2002 televisiofilmatisoinnissa ja Chloë Grace Moretz vuonna 2013 ilmestyneessä uusintaversiossa. Carrieta ovat myös näytelleet Linzi Hateley ja Molly Ranson, ensimmäinen vuoden 1988 ja jälkimmäinen vuoden 2012 Broadway-musikaaleissa. Heistä Hateley tuli palkituksi vuonna 1988 Theatre World Award -palkinnolla ollessa ehdolla debyyttiroolistaan musikaalissa. Sekä romaanissa että myös jokaisessa sovituksessa Carrie White on Mainen Chamberlainissa asuva nuori ujo lukiolaistyttö, joka joutuu koulussa päivittäin koulukiusaamisen ja hyljeksinnän kohteeksi, samalla kun kotonaan Carrie joutuu kärsimään mieleltään epävakaan fundamentalistisuskovaisen äitinsä kaltoinkohtelua. Kuusitoistavuotiaana hän saa ensimmäistä kertaa kuukautiset ja samalla tulee huomanneeksi omaavansa telekineettisiä voimia. Kun hän joutuu kiusaajien nöyryyttämäksi koulun päättäjäistanssiaisissa saamalla päälleen ämpärillisen sianverta, tulee hän raivon vallassa vapauttaaneeksi sisällä uinuneen voimansa ja hän aiheuttaa sanoinkuvaamattoman verilöylyn, jonka Chamberlainin kaupunki on muistava ikuisesti. == Muussa mediassa == Yhdysvaltalaisen teinidraamasarjan Riverdalen toisen tuotantokauden 18. jakso "Chapter Thirty- One: A Night to Remember" käsittelee aiheena Carrien vuoden 1988 broadway- musikaalia, sarjan hahmojen Cheryl Blossomin (Madelaine Petsch) ja Midge Klumpin (Emilija Baranac) yrittäessä esittää omaa tulkintaansa musikaalin Carrie Whitesta. Yhdysvaltalainen metalcore-yhtyeen Ice Nine Killsin "Hell in the Hallways" -kappaleen musiikkivideo perustuu Carrien tarinaan Isabel McGinityn esittäessä videolla Carrie Whitea. == Lähteet == Luokka:Elokuvahahmot Luokka:Henkilöhahmot Stephen Kingin kirjallisuudesta Luokka:Kuvitteelliset telekineetikot
Kalvaspaju

Kalvaspaju (Salix hastata) on pajukasvien heimoon ja pajujen sukuun kuuluva kasvilaji. == Ulkonäkö ja koko == Kalvaspaju on tavallisesti 0,5–2,5 metrin korkuiseksi kasvava kaksikotinen pensas, jonka hede- ja emikukat ovat eri yksilöissä. Kasvutapa vaihtelee suikertavasta varvusta suoraoksaiseen pensaaseen. Kierteiset silmut ovat pieniä, soikeita, kellertävän- tai punertavanruskeita, karvaisia tai harvoin kaljuja. Vanhat oksat ovat ruskeanharmaita ja tavallisesti kaljuja, nuoret versot punavihreitä ja karvaisia. Kierteisesti järjestäytyneet lehdet ovat ruodillisia ja korvakkeellisia. Vastapuikean, ehyt- tai nystylaitaisen lehtilavan pituus on 3–7 senttimetriä. Tiheästi verkkosuoniset, harvakarvaiset tai kaljut lehdet ovat kasvin nimen mukaisesti kalvaanvihreitä. Korvakkeet ovat melko suuret ja pitkään säilyvät. Kalvaspaju kukkii touko-kesäkuussa lehtien puhjetessa. Kukinto on pitkä, melko harvakukkainen norkko; norkkoperä on pitkä ja karvainen, norkkosuomu tylppä, vaaleanruskea ja karvainen. Yksittäiset kukat ovat pieniä ja kehättömiä. Kukassa on kaksi kaljupalhoista hedettä ja 2-luottinen, yhdislehtinen, pitkävartaloinen emiö. Kukasta kypsyvä hedelmä on vaaleanruskea, kalju kota, joka sisältää useita lenninhaivenellisia siemeniä. == Levinneisyys == Etelä-Suomessa kalvaspajua ei esiinny lainkaan luonnonvaraisena, sillä lajin levinneisyysalue ulottuu vain vähän pohjoisen napapiirin eteläpuolelle. Sen sijaan Pohjois-Suomen tunturiseuduilla laji on melko yleinen. Pohjoisessa laji risteytyy helposti läheisten sukulaistensa villapajun (Salix lanata) ja vaivaispajun (Salix herbacea) kanssa. Koristekasvina kalvaspajua voi löytää myös levinneisyysalueensa ulkopuolelta, kuten Etelä-Suomesta. == Elinympäristö == Kalvaspaju kasvaa monenlaisissa kosteissa tai tuoreissa elinympäristöissä: rannoilla, lähteiköissä, korpireunuksilla, kosteilla pensaikkoniityillä, tuntureilla ja tienvarsilla. == Alalajit == Kalvaspajulla on kaksi alalajia: * Tunturikalvaspaju (Salix hastata subsp. hastata): Korkeus 0,5–1 metriä, korvakkeet saha- tai nystylaitaisia, lehtisuonipareja 6–8. * Idänkalvaspaju (Salix hastata subsp. subintegrifolia): Korkeus 1–2,5 metriä, korvakkeet sahalaitaisia, lehtisuonipareja 7–12. == Lähteet == * LuontoPortti: Kalvaspaju (Salix hastata) === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Suomen Lajitietokeskus: Kalvaspaju (Salix hastata) *ITIS: Salix hastata *United States Department of Agriculture (USDA): Salix hastata *Flora of China: Salix hastata Luokka:Pajut
Mohammad Javad Zarif

Mohammad Javad Zarif (; s. 7. tammikuuta 1960) on iranilainen diplomaatti ja poliitikko, joka toimi maansa ulkoministerinä vuosina 2013–2021. Hän oli maansa YK-edustaja vuosina 2002–2007. Zarif syntyi Teheranissa vuonna 1960 varakkaan kauppiasperheen neljäntenä lapsena. Hän opiskeli islamilaisessa yksityiskoulussa. Kotona hänen perheensä pyrki suojelemaan häntä vallankumouksellisilta aatteilta, minkä vuoksi talossa ei ollut sanomalehtiä eikä televisiota. Hänelle ei annettu myöskään lupaa mennä koulukavereilleen kylään. Yläasteella Zarif päätyi lukemaan hallintoa kritisoivia teoksia kuten Ali Shariatin kirjoja. Vuonna 1977 hän lähti Yhdysvaltoihin opiskelemaan. Islamilaisen vallankumouksen tapahduttua Iranissa Zarif päätti hakea töitä YK:n New Yorkissa sijainneesta Iranin lähetystöstä. Diplomaattina hän on osallistunut muun muassa Iranin ja Irakin välisiin rauhanneuvotteluihin ja amerikkalaisten panttivankien vapauttamisneuvotteluihin Libanonissa. Hän edusti maataan YK:ssa vuosina 2002–2007. Hänellä oli myös tärkeä rooli Iranin ydinsopimuksen solmimisessa vuonna 2015. Yhdysvallat on kohdistanut pakotteita Zarifiin maiden välien huononnuttua. Zarifin mukaan pakotteet johtuvat siitä, että Yhdysvallat pitää häntä uhkana. Hänen mukaansa pakotteilla ei ole häneen minkäänlaista vaikutusta, koska hänellä ei ole omaisuutta Iranin ulkopuolella. Helmikuussa 2019 hän ilmoitti eroavansa ulkoministerin tehtävistään, mutta presidentti Hasan Ruhani ei hyväksynyt eroa. Mohammad Javad Zarif toimi Iranin islamilaisen tasavallan varapresidenttinä 1.8.2024-11.8.2024 ennen eroaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Iranin ulkoministerit Luokka:Iranilaiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pohjoismaiset ravitsemussuositukset

Pohjoismaiset ravitsemussuositukset ovat viiden Pohjoismaan eli Suomen, Ruotsin, Norjan, Tanskan ja Islannin yhteisiä ravitsemussuosituksia. Ensimmäiset pohjoismaiset ravitsemussuositukset julkaistiin vuonna 1980 ja uusimmat vuonna 2023. Suosituksia on julkaistu yhteensä viiteen otteeseen. Suosituksissa on ravintoaineiden saantisuosituksia sekä painonhallintaa ja fyysistä aktiivisuutta koskevia neuvoja kuluttajille ja julkiselle sektorille. Uusissa suosituksissa on ollut tavoitteena parantaa myös ravinnon tuotantotapojen ekologista kestävyyttä. Pohjoismaisia ravitsemussuosituksia käytetään pohjoismaisen Avaimenreikä-ravitsemusmerkin, tanskalaisen Fuldkornslogoet-täysjyvämerkin ja suomalaisen Sydänmerkin pohjana. Kyseisten merkkien tehtävänä on auttaa kuluttajia tekemään terveellisiä valintoja. Ellintarviketeollisuus voi lisäksi parantaa merkintäkriteerien avulla omaa tuotekehitystään. Pohjoismaisen ravitsemussuosituksen tarkoituksena on muodostaa Suomen, Ruotsin, Norjan, Tanskan ja Islannin kansallisten ruoka- ja ravintoainesuositusten tieteellinen perusta. Pohjoismaiset ravitsemussuositukset syntyvät yli sadan tutkijan yhteistyönä siten että pohjoismaiset ja ulkomaiset tutkijat toimivat hankkeessa asiantuntijoina. Suosituksiin kootaan niiden laatijoiden mukaan laajasti uusin saatavilla oleva tutkimustieto. Vuoden 2023 ravitsemussuositukseen sisältyvää lihansyöntirajoitusta on kuitenkin kritisoitu siitä, ettei se perustu tieteelliseen tutkimusnäyttöön. == Lähteet == Luokka:Ravinto-oppi
Lionel Aingimea

Lionel Rouwen Aingimea on naurulainen poliitikko, joka toimi elokuusta 2019 syyskuuhun 2022 Naurun presidenttinä. Naurun parlamentti valitsi hänet maan presidenttinä vuosina 2013–2019 toimineen Baron Waqan seuraajaksi. Aiemmin hän on toiminut maansa oikeusministerinä. == Lähteet == Luokka:Naurun presidentit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Rusutjärvi

Rusutjärvi on Tuusulassa sijaitseva järvi, jonka pinta-ala on 133 hehtaaria ja pinnankorkeus 46 metriä. Järvi sijaitsee noin 3–4 kilometriä Tuusulan keskuksesta, Hyrylästä luoteeseen, ja sen rannalla on myös Rusutjärvi-niminen kylä. Kylässä toimii Rusutjärven koulu. Rusutjärven itärannalla on uimaranta sekä leirikeskus, jonka laajennus valmistui vuonna 2008. Länsirannalla taas on kylän uimaranta sekä useita Rusutjärviseuran vuokraamia ja ylläpitämiä vuokravenepaikkoja. Rusutjärvestä vedet laskevat Vuohikkaanojaa pitkin Tuusulanjärveen. ==Lähteet== *Rusutjärvi | www.rusutjarvi.fi Luokka:Uudenmaan järvet Luokka:Tuusulan luonto Luokka:Vantaanjoen vesistö
Ympäristökansalaisuus

Ympäristökansalaisuudella tarkoitetaan ympäristövastuullista aktiivista kansalaisuutta, jonka kautta yksilö kokee itsensä osallisena kestävän tulevaisuuden rakentamisessa. Sekä ympäristö että kansalaisuus ovat monitulkintaisia käsitteitä, jotka voivat tarkoittaa eri asioita. Tämänhetkisessä yhteiskunnallisessa keskustelussa ilmastonmuutos muodostaa keskeisimmän näkökulman ympäristökansalaisuuteen, mutta myös esimerkiksi saastuminen, kaupunkiluonto, rehevöityminen ja kiertotalous nousevat usein esiin teemasta puhuttaessa. Käsitteellisesti on eroteltu toisistaan ympäristökansalaisuus ja ekologinen kansalaisuus, tämän lisäksi yleisesti käytetään termiä vihreä kansalaisuus. Erottelut näiden välillä eivät kuitenkaan ole vakiintuneita ja termejä käytetään yleisesti synonyymeinä. Ympäristökansalaisuudella viitataan yleisesti kaikenlaiseen ympäristöystävälliseen toimintaan. Näin ympäristökansalaisuuden sisällöksi määrittyy usein yksinkertaisesti ihmisten arkipäiväinen käyttäytyminen, jossa ympäristöstä huolissaan olevat ihmiset vapaaehtoisesti välittävät ympäristöstä. Tampereen yliopiston aluetieteen professori Kirsi Pauliina Kallio on jäsentänyt ympäristökansalaisuutta kolmen ulottuvuuden kautta. Ympäristökansalaisuus on yhtäältä uusliberaali identiteetti, joka määrittää kansalaiset kuluttajiksi suhteessa markkinavoimiin. Tällöin ympäristökansalaisen vaikutuskeinoksi jää pyrkimys hallita ympäristökysymyksiä henkilökohtaisen kuluttajuuden keinoin. Ympäristökansalaisuus on myös valtion rakentama tulkintakehys, jolla sosiaalistetaan kansalaiset vallitseviin ympäristödiskursseihin ja sitoutetaan heidät kansallisiin ratkaisuihin ja strategioihin yhteiskunnallisten käytäntöjen kautta. Näiden ohella ympäristökansalaisuus on jokapäiväistä elämää, jossa ihmisten erilaiset arvot, moraliteetit, näkemykset ja identiteetit johtavat moninaiseen toimintaan, yksin ja yhdessä muiden kanssa. Ilmastokansalaisuus on parin viime vuoden aikana käyttöön tullut käsite. Ympäristökansalaisuuden käsitteen alkuperä paikannetaan 1990-luvun alkupuolelle, jolloin sitä on käytetty sekä Kanadan ympäristövirastossa että YK:n ympäristöohjelman puitteissa. Mikäli ympäristökansalaisuutta ja siihen rinnastettavaa ilmastokansalaisuutta tulkitaan lähinnä yksityiseen piiriin kuuluvana kestävän elämäntavan vapaaehtoisena omaksumisena, voivat sen mahdollisuudet ilmastonmuutoksen torjumisessa olla varsin rajatut. Yhteisölliseen toimintaan ja poliittiseen vaikuttamiseen painottuva ympäristökansalaisuus voi tuottaa kansalaisille konkreettisen toiminnan tilan, joka ei pelkisty kestäviin elämäntapoihin, vaan mahdollistaa myös toimimisen yhdessä ilmaston hyväksi. Tällainen toiminta voi auttaa ilmastoahdistuksen hoidossa ja ehkäisyssä, kannustaa aktiivisuuteen ja ilmastonmuutoksen käsittelyyn sekä auttaa nostamaan politiikkatoimien kunnianhimon tasoa. == Lähteet == Luokka:Ympäristötiede Luokka:Yhteiskuntafilosofia
Angela Bettis

Angela Marie Bettis (s. 9. tammikuuta 1973 Austin, Texas)Kothmann, David: The Kothmanns of Texas, 1845-1991, osa 4, sivu 711. Anchor Publishing Company, 1995. ISBN 978-0-943-63922-2 on yhdysvaltalainen näyttelijä sekä myös elokuvatuottaja ja -ohjaaja. Hänet tunnetaan näyttelijänä elokuvista Vuosi nuoruudestani, May sekä Stephen Kingin Carrie -romaaniin perustuvasta vuoden 2002 samannimisessä televisioelokuvasta, jossa hän näyttelee nimikkohahmoa. Debyyttiroolinsa hän teki vuonna 1993 Franco Zeffirellin elokuvassa Storia di una capinera. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Murchisonin meteoriitti

Murchisonin meteoriitti on meteoriitti, joka putosi 28. syyskuuta 1969 kello 11 tai hieman ennen Victorian osavaltiossa Australiassa lähellä Murchisonin kylää. Ennen törmäämistään ja katoamistaan se jakautui kolmeen osaan. Ilmaan tuli savupilvi ja kuultiin maanjäristys. Meteoriitin suurin palanen teki reiän erääseen kattoon ja löydettiin heinien seasta. Meteoriitti painaa yhteensä 4,5 kilogrammaa. Meteoriitista on löydetty presolaarisia jyväsiä, joiden on todistettu edustavan vanhinta kiinteää ainetta Maassa. == Lähteet == Luokka:Meteoriitit Luokka:Victoria (Australia) Luokka:1969
Carrie (vuoden 2002 elokuva)

Carrie on vuonna 2002 David Carsonin ohjaama ja Bryan Fullerin käsikirjoittama televisiolevitykseen tehty kauhuelokuva, joka perustuu kirjailija Stephen Kingin samannimiseen esikoisteokseen. Elokuvan päähenkilöä ja nimikkohahmoa, Carrie Whitea, näyttelee Angela Bettis. Elokuva esitettiin NBC:llä 4. marraskuuta 2002 ja se keräsi yli 12 miljoonaa katsojaa. Huolimatta loistavista katsojaluvuista ja parista palkintoehdokkuudesta (esimerkiksi Saturn-palkinnon saajaksi) elokuva sai kriitikoilta huonon vastaanoton, pääasiassa huonoihin erikoistehosteisiin, laimeaan kauhutunnelmaan ja ylipituuteen liittyen, mutta roolisuoritukset, etenkin Bettisin, saivat ylistystä osakseen. == Roolit == == Katso myös == *Carrie (vuoden 1976 elokuva) *Carrie (vuoden 2013 elokuva) *Carrie (romaani) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Yliluonnolliset jännityselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 2002 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Stephen Kingin teoksiin perustuvat elokuvat Luokka:Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvat
Voivala

Voivala on Kaarinan kaupunginosa, joka rajautuu lännessä Kaarinan keskustaan, etelässä Kuusistoon, idässä Piikkiönlahteen sekä Piikkiön kirkonkylään ja pohjoisessa Littoisiin. Voivalassa on sekä teollisuutta että asuntoja.Turun karttapalvelu (Aluejaot > Kaupunginosat) opaskartta.turku.fi Voivalan kedon niittyalue, joka sijaitsee Uudenmaantien ja Nummenniityntien risteyksessä, on lajistoltaan arvokas perinnemaisemakohde. ==Historia== Voivalan niittyalueen eteläpuolella on kulkenut historiallinen Kuninkaantie. Itäisessä metsikössä on myös pronssikautinen hautaröykkiö. Itää kohti mentäessä löytyy myös kolme muuta röykkiötä kilometrin säteellä. Röykkiöt sijaitsivat pronssikaudella rantaviivan tuntumassa. Heti moottoritien eteläpuolella sijaitsee myös varhaismetallikautinen asuinpaikka. Voivala on ollut asuttu ilmeisesti jo 1200-luvulla, ja on täten Kaarinan vanhimpia kyliä.Visit Kaarina : Voivalan keto ja muinaisjäännökset www.visitkaarina.fi ==Liikenne== Voivalasta kulkee 110-tietä pitkin Fölin bussilinjat 703, 704, 705 ja 706, jotka kulkevat toiseen suuntaan Piikkiöön ja Paimioon, toiseen suuntaan Kaarinan keskustaan ja Turkuun sekä bussilinja 700, joka kulkee toiseen suuntaan Piikkiöön ja toiseen suuntaan Kaarinan keskustaan ja Turkuun sekä bussilinja 707, joka kulkee toiseen suuntaan Piikkiön Hepojoelle ja toiseen suuntaan Kaarinan keskustaan ja Turkuun.Fölin reittiopas reittiopas.foli.fi ==Lähteet== Luokka:Kaarinan kaupunginosat
Liitokala

Liitokala (Exocoetus volitans) on liitokalojen (Exocoetidae) heimoon kuuluva subtrooppisten ja trooppisten merivesien kalalaji. Liitokalan tavallinen pituus on 20 senttimetriä ja maksimipituus 30 senttimetriä. Sen selkäevässä ei ole piikkejä. Kalan ruumis on tumma ja sen alaosa on värikkäänsininen. Sen rintaevä ja pyrstö ovat vihreät, muut evät ovat värittömiä. Liitokala on levinnyt kaikkiin maailman trooppisiin ja subtrooppisiin meriin ja niiden osiin. Se on kaikissa trooppisissa merissä yleisin liitokalalaji. Liitokala elää pintavedessä sekä rannikoilla että syvemmässä vedessä. Liitokalan ravintoa ovat pääasiassa äyriäiset kuten hankajalkaiset sekä muut planktoniset eliöt. Kaikki alle 14 senttimetrin mittaiset liitokalat eivät ole sukukypsiä, mutta kaikki yli 17 senttimetrin mittaiset ovat. Liitokalan kutu on katkonaista ja mätimunia voi olla 327–418, keskimäärin 370. == Lähteet == Luokka:Nokkakalat
Culex aliciae

Culex aliciae on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Duret vuonna 1953. Lajia tavataan Argentiinasta, Boliviasta, Brasiliasta ja Paraguaysta. Sillä ei ole alalajeja. == Lähteet == Luokka:Hyttyset
Sirovuoripalmu

Sirovuoripalmu eli vuoripalmu (Chamaedorea elegans) on palmukasvien (Arecaceae) heimoon ja vuoripalmujen (Chamaedorea) sukuun kuuluva ainavihanta subtrooppinen kasvilaji. Sirovuoripalmu on hyvin hidaskasvuinen ja palmupuuksi pensasmainen. Sen koko täysikasvuisena on noin kolme metriä, ja tämän saavuttaminen voi kestää kasvilta vuosia, vaikka yleensä ne silti jäävät vain metrin mittaiseksi. Kasvin leveys on noin puoli metriä. Sirovuoripalmun lehtien pituus on 10–20 senttimetriä. Lehdet ovat puhkeamisen jälkeen kirkkaanvihreitä ja tummuvat iän myötä. Sirovuoripalmun kukinnot ovat valkoisia ja niitä tulee säännöllisesti ympäri vuoden. Hedelmät ovat alle puolen tuuman mittaisia, mustia ja pyöreitä. Sirovuoripalmun alkuperäistä levinneisyysaluetta ovat Meksiko ja Guatemala, missä se kasvaa tavallisesti sademetsissä, varjossa, koska se on osana aluskasvillisuutta. Suomessa sirovuoripalmu pärjää ainoastaan huonekasvina. Sirovuoripalmu lisääntyy siemenistä. == Lähteet == Luokka:Vuoripalmut
The Arrow of Satan Is Drawn

The Arrow of Satan Is Drawn on ruotsalaisen death metal -yhtye Bloodbathin viides studioalbumi. Se julkaistiin 26. lokakuuta 2018. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Old Nick – laulu * Blakkheim – kitarat, * Joakim Karlsson – kitarat * Lord Seth – basso * Axe – rummut * Jeff Walker – laulu kappaleessa 2 * John Walker – laulu kappaleessa 2 * Karl Willetts – laulu kappaleessa 2 * Tomas Åkvik – kitarasoolo kappaleissa 4 ja 8 == Arvostelut == * Inferno: [https://www.inferno.fi/arviot/kouraan-ei-meinaa- jaada-mitaan-arviossa-bloodbath/ Kouraan ei meinaa jäädä mitään – arviossa Bloodbath Viitattu 11.10.2022. * Soundi: Levyarvio: Perinteitä kunnioittaen, viileän toteavasti ördäten – Bloodbathin kuolo sujuu rautaisella kokemuksella Viitattu 11.10.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Bloodbathin albumit
Kristiina Regina

Kristiina Regina on suomalainen filosofian tohtori, joka työskentelee Luonnonvarakeskuksen tutkimusprofessorina Jokioisissa. Hän tutkii työtovereineen erityisesti maatalouden kasvihuonepäästöjen vähentämiskeinoja. Regina kuuluu Suomen ilmastopaneeliin (2020–2023). Reginan englanninkielinen väitöskirjatutkimus Joensuun yliopistolle (1998) käsitteli turpeen mikrobien tuottamia typen oksideja. Väitöskirja oli otsikoitu Microbial production of nitrous oxide and nitric oxide in Boreal peatlands. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kristiina Regina. Natural Resources Institute Finland (Luke) (researchgate.net) Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Luonnonvarakeskus Luokka:Suomalaiset professorit
Jansen Harkins

Jansen Harkins (s. 23. toukokuuta 1997) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Anaheim Ducksia. Winnipeg Jets varasi hyökkääjänä pelaavan Harkinsin vuoden 2015 varaustilaisuuden toisella kierroksella. Lokakuussa 2020 Harkins teki Jetsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 1,45 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. https://www.tsn.ca/winnipeg-jets- lock-up-f-jansen-harkins-on-a-two-year-1-45m-deal-1.1544379 Lokakuussa 2023 Jets asetti Harkinsin waiwers-listalle josta Pittsburgh Penguins poimi hänet joukkueeseensa. https://www.tsn.ca/nhl/penguins-claim-jansen-harkins-off- waivers-from-jets-predators-nab-samuel-fagemo-1.2015554 Harkins on kaudella 2019–2020 alkaneella NHL-urallaan pelannut yhdeksän runkosarjaottelua, joissa on saanut kaksi syöttöpistettä. Tilastot päivitetty 17. tammikuuta 2020 Heinäkuussa 2024 Harkins teki vapaana agenttina Anaheim Ducksin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 1,576 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. ==Lähteet== * Jansen Harkins #12 === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Anaheim Ducksin pelaajat Luokka:Winnipeg Jetsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Keskusta (Kaarina)

Keskusta on kaupunginosa Kaarinassa, joka rajautuu pohjoisessa Nummenniittyyn, etelässä Kuusistoon, lännessä Piispanristiin ja idässä Voivalaan. ==Palvelut== Suuri osa Kaarinan palveluista sijaitsee keskustassa. Siellä on esimerkiksi virastotalo, terveyskeskus, kirjasto, kirkko sekä paloasema.Turun karttapalvelu (Aluejaot > Kaupunginosat) opaskartta.turku.fi Alueella sijaitsi myös kauppakeskus Kaarina-Center vuoteen 2018 asti, jolloin sen purkutyöt aloitettiin. Tilalle oli tarkoitus rakentaa neljä uutta asuintaloa.Kaarina-Center murusiksi toukokuun aikana | Yle uutiset | Yle.fi ==Liikenne== Kaarinan keskustasta pääsee Turkuun Fölin bussilinjoilla 7, 700, 701, 703, 704, 705, 706 ja 707 sekä saaristobussilinjoilla 901, 902, 903 ja 904. Lisäksi alueella kulkevat myös Kaarinan sisäiset bussilinjat K1, K2, K3, K4 sekä K5.Fölin reittiopas reittiopas.foli.fi ==Lähteet== Luokka:Kaarinan kaupunginosat
Turkoosikillinen

Turkoosikillinen (Aphanius iberus) on hammaskillien (Cyprinodontidae) heimoon kuuluva kalalaji. Turkoosikillisen pituus on tavallisesti 4–5 senttimetriä. Naaraat ovat suurempia kuin koiraat. Koirailla on kyljissä 15 vaaleansinistä raitaa, selkäevässä vaaleansininen reunus ja pyrstössä kolmesta viiteen ruskeaa kaarevaa juovaa. Naaraiden evät ovat värittömät ja kyljissä on 2–4 ruskeapilkullista raitaa. Turkoosikillinen on levinnyt Espanjan Välimeren rannikolle ja luoteiseen Algeriaan. Algerian populaatioiden uskotaan kuitenkin edustavan eri lajia, vaikka tätä ei olekaan vielä varmistettu. Turkoosikillinen viihtyy kaikenlaisissa lätäköissä, lammissa, vesihaudoissa ja soissa mutta sietää myös lievästi suolaista murtovettä. Se kestää suurta veden lämpötilan vaihtelua ja alhaisia happipitoisuuksia. Turkoosikillisen populaatiot ovat kuitenkin vähenemässä ja Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokitteleekin lajin erittäin uhanalaiseksi. Sitä uhkaavat elinympäristöjen tuhoutuminen, kuivuus, veden saastuminen ja vieraslajit. Turkoosikillisen ravintoa ovat vesikirput ja sääksentoukat. Sen lisääntyminen kestää koko kesän. Mätimunia on noin 200 ja naaras kutee ne vesikasvillisuuden sekaan. Poikaset kuoriutuvat kahdessa viikossa ja saavuttavat sukukypsyyden puolen vuoden iässä. == Lähteet == Luokka:Hammaskarppikalat Luokka:Uhanalaiset kalat
Piikkiön kirkonkylä

Piikkiön kirkonkylä on entinen Piikkiön kunnan hallinnollinen keskus ja nykyinen Kaarinan kaupunginosa. Sitä rajaavat Nunna ja Hepojoki pohjoisessa, Makarla idässä, Voivala lännessä sekä Piikkiönlahti etelässä. ==Palvelut== Suurin osa Piikkiön palveluista sijaitsee kirkonkylässä. Siellä on esimerkiksi paloasema, kirjasto, nuorisotalo sekä liikuntahalli. Piikkiön kirkonkylässä sijaitsee kaksi koulua, Piikkiön yhtenäiskoulu sekä Rungon koulu.Turun karttapalvelu (Aluejaot > Kaupunginosat) opaskartta.turku.fi ==Liikenne== Piikkiön kirkonkylästä pääsee Turkuun Fölin bussilinjoilla 700–708 sekä Vainion Liikenteen linjoilla 720–723. Lisäksi alueella kulkevat Kaarinan sisäiset bussilinjat K4, K5 ja K6.Fölin reittiopas reittiopas.foli.fi Piikkiössä on toiminut rautatieasema, joka valmistui vuonna 1899 ja lopetettiin 1970-luvun lopulla.Kaarinalaismies teki elämänsä heräteostoksen - Piikkiön asemalla riittää remonttia vuosiksi | Yle uutiset | Yle.fi ==Lähteet== Luokka:Piikkiö Luokka:Kaarinan kaupunginosat Luokka:Varsinais-Suomen maakunnan entiset taajamat Luokka:Suomen entiset kuntakeskukset
Max Trapp

Max Trapp (1. marraskuuta 1887 Berliini – 31. toukokuuta 1971 Berliini) oli saksalainen säveltäjä. Dictionary of German Biography: Thibaut - Zycha, s. 73 Walther Killy, Rudolf Vierhaus Hän oli vuodesta 1932 lähtien natsipuolueen jäsenReich's Orchestra: The Berlin Philharmonic 1933-1945, s. 185 Misha Aster ja pääsi Natsi-Saksassa poliittiseen suosioon. Hän asettui puolustamaan melodisempaa musiikkia kuin kaksitoistasäveljärjestelmän esitellyt Arnold Schönberg; tämä oli Joseph Goebbelsin mieleen.Culture in Nazi Germany, s. 106 Michael H. Kater Trapp opiskeli musiikin teoriaa Paul Juonin ja pianonsoittoa Ernst von Dohnányin johdolla Berliinin musiikkikorkeakoulussa. Tämän jälkeen hän työskenteli pianistina ja vuodesta 1920 Berliinin musiikkikorkeakoulun opettajana. Hän johti sävellyksen mestarikursseja Dortmundissa vuosina 1924–1930 ja Berliinissä 1934–1945. Vuosina 1951–1953 hän jatkoi opetustyötä Berliinissä. Trapp liittyi vuonna 1932 Berliinin Kampfbund für deutsche Kulturiin ja pääsi vuonna 1934 jäseneksi uudelleen muodostettuun Preussin taideakatemiaan. Trappin sävellystyyliin vaikuttivat Max Reger ja Richard Strauss. Hänen tuotantoonsa kuuluu esimerkiksi seitsemän sinfoniaa, kamari- ja pianomusiikkia, näyttämöteoksia, kuorokappaleita ja lauluja. Hänen pianokonsertostaan (1931) äänitettiin Walter Giesekingin tulkinta vuonna 1935.Rach 2 & Max Trapp Concerto/Concertgebouw C Classics Today Trappin viides sinfonia (op. 33) esitettiin vuonna 1937 Baden-Badenissa. Esityksen tiimoilta kansallissosialistinen musiikkihistorioitsija Joseph Müller-Blattau esitti saksalaisen klassis-romanttisen perinteen päättyneen. Müller-Blattau pyrki Werner Korten tavoin toimimaan välikätenä natsien vanhakantaisempien kulttuuri-ihanteiden ja Euroopassa 1920–1930-luvuilla vallinneiden trendien välillä.Music and Ideology, s. 223-224 Mark Carroll Vuonna 1935 Wilhelm Furtwängler kantaesitti Trappin konserton orkesterille (op. 32). Kolme vuotta myöhemmin Trapp sävelsi sellokonserton musiikkifestivaalille Düsseldorfiin. Hänen sävellystensä joukossa on myös viulukonsertto. Trappin johdolla opiskelivat muiden muassa Sophie-Carmen Eckhardt-GramattéThe Harvard Biographical Dictionary of Music, s. 239 Randel Don, Carlos SurinachThe Harvard Concise Dictionary of Music and Musicians, s. 646 Don Michael Randel ja Joseph Tal.Josef Tal The National Library of Israel Ollessaan Suomessa Trapp tapasi Erik Bergmanin, jolle suositteli opettajaksi Heinz Tiesseniä, vaikka Tiessen oli ollut aktiivinen vasemmistopiireissä.Transformations of Musical Modernism, s. 83 Erling E. Guldbrandsen, Julian Johnson == Lähteet == Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset kansallissosialistit Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Puropellon koulu

Puropellon koulu (ent. Itäinen kansalaiskoulu) on Turun Mäntymäen kaupunginosassa toimiva yläaste.Turun karttapalvelu (Aluejaot > Kaupunginosat) opaskartta.turku.fi Vuoden 2025 tammikuussa koulussa oli yhteensä 620 oppilasta ja 32 luokkaa.oppilasmaarat_7-9.pdf www.turku.fi Koulun rehtori on Mervi Viipuri.Puropellon koulu | Turku.fi Koulutalo on valmistunut vuonna 1958, ja se on peruskorjattu kokonaan 2010-luvulla. Koulussa toimii oma valmistuskeittiö. Puropellon koulu on urheiluyläkoulu, joka toimii tiiviissä yhteistyössä Turun Seudun Urheiluakatemian kanssa. Vuosittain koulussa aloittaa uusi liikuntaluokka, johon pyritään keväällä testeillä. Puropellon ilmaisutaitopainotteisuus näkyy muun muassa valinnaisainetarjonnassa sekä teatteria, musiikkia ja liikeilmaisua yhdistävissä esityksissä. Koulussa on tähän tarkoitukseen suunniteltu teatteritila ja tarvittava tekniikka. Turun terrori-iskun tehnyt Abderrahman Bouanane kävi Puropellon koulun perusopetukseen valmistavan opetuksen luokkaa vuoden 2016 elokuusta vuoden 2017 kesäkuuhun.Terrori-iskun tekijä kävi vuoden Puropellon yläkoulua - Paikalliset - Turun sanomat www.ts.fi == Ilkivalta == Vuoden 2019 aikana Puropellon koulussa oli lukuisia ilkivaltatapauksia. WC-tiloissa oli muun muassa potkittu pönttöjen vesisäiliöitä irti ja rikottu ilmastointikanavia. Lisäksi suihkujen päitä oli irrotettu niin, että vesi suihkuaa kattoon asti. Tammikuussa 2020 koulun vessat päätettiin lukita ilkivallan ehkäisemiseksi; nyt niihin pääsee vain pyytämällä opettajaa avaamaan oven. Ennen WC-tilojen sulkemista ilkivalta oli maksanut koululle jopa 5 000 euroa. == Historia == Unto Toivonen suunnitteli Puropellon koulun vuonna 1956 Turun kaupungin talonrakennusosastolla. Katselmukset tehtiin 1958. Koulun julkisivu on eterniittiä ja tiiltä.Turun koulut - Koulurakennus.fi Vuonna 1958 koulu aloitti toimintansa uudessa koulurakennuksessa Kupittaankadun ja Sepänkadun kulmassa, aluksi nimellä Itäinen kansalaiskoulu Jo ensimmäisenä lukuvuotena koulussa oli 1215 oppilasta ja 56 opettajaa. Se oli tuolloin Suomen suurin kansalaiskoulu ja oppilasmäärältään suurin koulu Turussa. 1960-luvun loppupuolella rakennuksessa aloitti Kunnallinen kokeilukeskikoulu. 1970-luvun alussa kansalaiskoulu muuttui kokeiluperuskoulun yläasteeksi ja sai nimen Puropellon koulu. == Koulun alumni == Puropellon koulussa on opiskellut vuosien varrella usea julkisuuden henkilö. Laulaja ja lauluntekijä Evelina (oik. Eveliina Maria Tammenlaakso) opiskeli Puropellon koulussa vuosina 2008–2011. Tammenlaakson musiikinopettaja Puropellon yläkoulussa sai hänet kiinnostumaan musiikista. Tammenlaakso on kertonut olleensa yläkoulussa koulukiusattu. Tv- sekä radiojuontaja ja videobloggaaja Maria Veronica Verho kävi yläkoulun yhdeksännen luokan Puropellon koulussa, opiskeltuaan Turun Steiner-koulussa koko peruskoulun ajan. == Lähteet == Luokka:Turun peruskoulut
Takahashi (Okayama)

Takahashi () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Okayaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa Takahashijoen keskijuoksulla Kibin ylängöllä. Lännessä se rajautuu Hiroshiman prefektuuriin. Kaupungin keskusta on rakentunut kapealle tasankoalueelle Takahashijoen vasemmalle rannalle. Takahashissa on 30 141 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 546,99 neliökilometriä. Paikkakunta tunnettiin Meiji-kauden alkuvuosiin saakka nimellä Matsuyama (). Siitä tuli Bitchūn provinssin poliittinen keskus 1200-luvulla. Edo-kaudella sieltä käsin hallittiin Bitchū- Matsuyaman daimiokuntaa, jonka vallan kahvassa oli vuodesta 1744 lähtien Itakura-klaani. Matsuyaman linnanaluskaupunki kehittyi vuorelle rakennetun Matsuyaman linnan eteläpuolelle daimion residenssin ympärille. Kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kunnallishallinnon puitteissa Takahashille myönnettiin laajan kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1954. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2004, kun siihen liitettiin Bitchūn, Nariwan ja Ukanin maaseutukaupungit. Tärkeitä elinkeinoja ovat riisin, vihannesten, hedelmien ja konjakin viljely sekä karjatalous. Urushi-lakan ja lakkatöiden valmistus ovat tunnettuja perinteisiä käsityöaloja. Takahashin pohjoisosassa sijaitseva Fukiyan kaupunginosa kukoisti Heian-kaudelta lähtien kuparin kaivun ansiosta. Siellä valmistettiin myös punaokraa, jolla värjättyjä Edo- ja Meiji-kausien rakennuksia on säilynyt lukuisia. Alue on suojeltu merkittävänä rakennettuna kulttuuriympäristönä. Matsuyaman linna on vuorostaan maan ainoa vuorelle rakennettu linna, jonka ympärysmuurit ovat säilyneet. Sen päätorni on nimetty yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Kaupungin kulttuuriperintöön kuuluvat myös Raikyū-jin temppeli puutarhoineen ja kagura- tanssin paikallinen muoto Bitchū-kagura. Takahashissa toimii vuonna 1990 perustettu Kibin kansainvälinen yliopisto. Kaupunkia palvelee JR Nishi-Nihonin Hakubi-linja. == Kuvia == Tiedosto:Bitchu Matsuyama Castle, Takahashi.jpg|Matsuyaman linna Tiedosto:New Building of Bitchu-Takahashi Station - West Japan Railway.JPG|Bitchū-Takahashin rautatieasema Tiedosto:Fukiya01s3200.jpg|Katu Fukiyassa Tiedosto:Kibi International University.jpg|Kibin kansainvälinen yliopisto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Okayaman prefektuurin kaupungit
Kiinamyllyn koulu

Kiinamyllyn koulu on Turussa toimiva erityiskoulu, jolla on kaksi yksikköä. Datacityn yksikkö sijaitsee Kupittaan kaupunginosassa, Datacityn toimistorakennuksessa ja nuorisopsykiatrian yksikkö Kupittaan kaupunginosassa Kunnallissairaalantiellä. Kiinanmyllyn koulun koulunjohtaja on Niina Ekqvist.Kiinamyllyn koulu, nuorisopsykiatrian yksikkö www.turku.fiKiinamyllyn koulu, Datacityn yksikkö www.turku.fiTurun karttapalvelu www.opaskartta.turku.fi Kiinamyllyn koulu vastaa sairaalaopetuksesta peruskouluikäisille Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirin alueella, jotka ovat hoidossa TYKSin lastenklinikan, lasten- ja nuorisopsykiatrian osastoilla tai joilla on käynnissä lasten- tai nuorisopsykiatrinen avohoito. Vuonna 2013 koulussa oli 365 oppilasta, joista 118 tuli Turusta ja loput 247 naapurikunnista.Sairaalakouluun tullaan kun ei jaksaisi käydä koulua | Turkulainen ==Lähteet== Luokka:Turun peruskoulut Luokka:Kupittaa
Taatanpihlaja

Taatanpihlaja eli thüringeninpihlaja (Hedlundia × thuringiaca) on limipihlajien sukuun kuuluva risteymälaji, jonka kantalajit ovat saksanpihlaja (Aria edulis) ja kotipihlaja (Sorbus aucuparia). Risteymä on aiemmin luokiteltu pihlajien (Sorbus) sukuun, mutta 2010-luvulla uudistetussa taksonomiassa Aria × Sorbus -risteymät kuuluvat Hedlundia-sukuun. Taatanpihlaja on ainoa limipihlaja, joka tuottaa hedelmöityneitä siemeniä. == Ulkonäkö ja koko == Taatanpihlaja on tuuhea ja melko pyöreälatvuksinen puu, joka voi kasvaa yli 10 metriä korkeaksi. Viljeltynä siitä on olemassa myös kapeampilatvuksinen muoto, kartiotaatanpihlaja 'Fastigiata'.Sennikov, A.N. & Kurtto, Arto 2017. A phylogenetic checklist of Sorbus s.l. (Rosaceae) in Europe. Memoranda Societatis pro Fauna et Flora Fennica 93: 1–78. == Levinneisyys == Taatanpihlaja voi syntyä luonnossa saksanpihlajan ja kotipihlajan päällekkäisellä levinneisyysalueella. Se on luonnonvaraisena harvinainen. Lajia esiintyy Keski-Euroopassa Ranskassa, Saksassa, Sveitsissä, Itävallassa, Unkarissa, Slovakiassa, Romaniassa ja Isossa-Britanniassa. Se saattaa löytyä muualtakin, missä kantalajit sattuvat kasvamaan lähekkäin. == Käyttö == Suomessa monet taimistot kasvattavat kartiotaatanpihlajaa, ja sitä istutetaan usein koristepuuksi. Lajike on kestävä Suomen kasvuvyöhykkeillä I–V. Nimi Taata viittaa kirjailija Frans Emil Sillanpäähän.Suomalainen taimi: Taatanpihlaja Sorbus x thuringiaca == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Hedlundia ×thuringiaca Luokka:Limipihlajat Luokka:Risteymät
Bartoletti

Bartoletti on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: *Bruno Bartoletti (1926–2013), italialainen kapellimestari *Enrico Bartoletti (1916–1976), italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa
Leppiniemi (täsmennyssivu)

Leppiniemi voi tarkoittaa seuraavia asioita: *Leppiniemi, kylä Muhoksella Leppiniemi on myös seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: *Jarmo Leppiniemi (1948–2020), laskentatoimen professori *Riitta Leppiniemi (s. 1962), varatuomari ja asianajaja