EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jürg Baur

thumb|right|Jürg Baur Jürg Baur (11. marraskuuta 1918 Düsseldorf – 31. tammikuuta 2010 Düsseldorf) oli saksalainen säveltäjä.Bach Cantatas: Jürg Baur (Composer) Baurin ensimmäinen jousikvartetto kantaesitettiin, kun hän oli 18-vuotias. Vuosina 1937–48 Baur opiskeli Kölnin musiikkikorkeakoulussa; toinen maailmansota tosin välillä keskeytti hänen opintonsa. Hänelle opetti sävellystä Philipp Jarnach, pianonsoittoa Karl-Hermann Pillney sekä urkujensoittoa ja hengellistä musiikkia Michael Schneider. Tämän jälkeen Baur opiskeli vielä musiikkitiedettä Kölnin yliopistossa vuoteen 1951. Vuonna 1946 hän sai nimityksen musiikin teorian luennoitsijaksi Düsseldorfin konservatorioon. Vuosina 1952–60 hän toimi kuoromestarina ja urkurina Pyhän Paavalin kirkossa Düsseldorfissa. Vuonna 1960 Baur pääsi hallituksen stipendin turvin opiskelemaan Rooman Villa Massimoon kuuden kuukauden ajaksi; hän palasi Roomaan vuonna 1968 ja oli siellä kunniavieraana vuonna 1980. Baur toimi Düsseldorfin konservatorion johdossa vuosina 1965–71 ja sai nimityksen professoriksi vuonna 1969. Vuonna 1971 hän seurasi Bernd Alois Zimmermannia sävellyksen opettajana Kölnin musiikkikorkeakoulussa, jossa hän opetti vuoteen 1990 saakka. Baurin lukuisiin tunnustuksiin kuuluvat Düsseldorfin kaupungin Schumann-palkinto (1957) ja Bundesverdienstkreuz (ensimmäisessä luokassa, 1970). Baur sai laajaa tunnustusta säveltäjänä kohtalaisen myöhään urallaan. Hänen teoksissaan 1950-luvun alusta on kuultavissa Béla Bartókin tyylillinen vaikutus. Myöhemmin hän keskitti huomionsa dodekafoniaan ja tutki varsinkin Anton Webernin tuotantoa. Sarjallisuuden vaikutus on kuultavissa mm. teoksissa Jousikvartetto nro 3 (1952), Quintetto sereno (1958), Sonaatti kahdelle pianolle (1957) ja Ballata romana (1960). Quintetto serenossa huomionarvoista on myös aleatoriikan hyödyntäminen. 1960-luvun alussa Baur tavoitteli helposti lähestyttävää, mutta modernia tyyliä, joka pysytteli vapaana avantgarden vaikutuksesta. Hänen menestyksekkäimpiä teoksiaan tältä ajalta ovat Concerto romano oboelle ja orkesterille (1960–61) ja Romeo und Julia (1962–63). Ensisijaisesti Baur oli orkesteri- ja muun soitinmusiikin säveltäjä. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa kuoroteos Perch? (1967–68). == Lähteet == Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset urkurit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Eero Holopainen

Eero Holopainen -nimisiä henkilöitä ovat: * Eero Holopainen (1937–2022), suomalainen meterologian professori * Eero Holopainen (s. 1942), suomalainen jääkiekkomaalivahti
Murray Adaskin

Murray Adaskin (28. maaliskuuta 1906 Toronto – 6. toukokuuta 2002 VictoriaThe Canadian Encyclopedia: Murray Adaskin) oli kanadalainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari. Hän opiskeli sävellystä John Weinzweigin, Charles Jonesin ja Darius Milhaudin johdolla.Canadian Music Centre: Murray Adaskin: Biography Adaskin toimi Toronton sinfoniaorkesterin viulistina kymmenen vuoden ajan. Vuosina 1952–66 hän johti Saskatchewanin yliopiston musiikin jaosta; tämän jälkeen hän toimi saman yliopiston nimikkosäveltäjänä vuoteen 1972 saakka. Hän myös johti Saskatoonin sinfoniaorkesteria viiden vuoden ajan. Vuosina 1966–69 hän oli Canada Councilin jäsen. Vuonna 1973 hän vetäytyi Victoriaan, jossa jatkoi sävellystyötään vuoteen 2000 saakka. Adaskin myös opetti Victorian yliopistossa 1990-luvulla sekä viulunsoittoa että sävellystä. Hän oli vuodesta 1931 naimisissa sopraano Frances Jamesin kanssa. Adaskinilla oli seuraavat oppiarvot: * oikeustieteen tohtori (Lethbridgen yliopisto, 1970) * oikeustieteen tohtori (Saskatchewanin yliopisto, 1984) * musiikin tohtori (Brandonin yliopisto, 1972) * musiikin tohtori (Windsorin yliopisto, 1977) * musiikin tohtori (Victorian yliopisto, 1984) * kirjallisuuden kunniatohtori (Brockin yliopisto, 2000) Adaskin valittiin vuoden kaupunkilaiseksi Saskatoonissa (1969), ja hän sai Saskatchewanin taidelautakunnan palkinnon elinikäisistä saavutuksista (1991). Adaskinilta tilattiin yli 40 teosta; hänen sävellystuotantoonsa kuuluu kaikkiaan toistasataa teosta. == Teoksia == * Saskatchewan Legend * Algonquin Symphony * Grant, Warden of the Plains (ooppera) * Rondino for Nine Instruments * Jousikvartetto nro 1 * Diversion for Orchestra * In Praise of Canadian Painting in the Thirties * Nootka Ritual * Divertimento nro 4 * Fagottikonsertto == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Kanadalaiset kapellimestarit Luokka:Kanadalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Briggs

Briggs on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Asa Briggs (1921–2016), brittiläinen historioitsija * Henrik Briggs (1561–1630), englantilainen matemaatikko, jonka mukaan on nimetty Briggsin logaritmi * Henry Perronet Briggs (1793-1844), brittiläinen taidemaalari * Isabel Briggs Myers (1897–1980), yhdysvaltalainen psykologi ja kirjailija, toinen Myers–Briggs-tyyppi-indikaattorin kehittäjistä * Katherine Cook Briggs (1875–1968), yhdysvaltalainen psylologi, toinen Myers–Briggs-tyyppi- indikaattorin kehittäjistä * Matthew Briggs (s. 1991), englantilainen jalkapalloilija * Raymond Briggs (1934–2022), englantilainen kuvittaja, kirjailija ja sarjakuvataiteilija * Sarah Beth Briggs (s. 1972), brittiläinen pianisti * Shannon Briggs (s. 1971), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä * Stephen Foster Briggs (1885–1976), yhdysvaltalainen insinööri, toinen Briggs & Stratton -moottorinvalmistajayhtiön perustajista. == Kuvitteellisia henkilöitä == * Jacqui Briggs, Jaxin tytär pelisarjassa Mortal Kombat
Gaya (departementti)

Gaya on departementti Nigerin Dosson alueella. Sen arvioitu pinta-ala on 2 581,98 neliökilometriä. Asukkaita on 261 693 henkeä (vuonna 2012). Gayan departementti sijaitsee Dosson alueen eteläisimmässä osassa. Se rajoittuu lännessä Dosson ja pohjoisessa Dioundioun departementteihin, idässä Nigeriaan ja lounaassa Beniniin. Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Kuiva kausi kestää lokakuusta maaliskuuhun ja sadekausi huhtikuusta syyskuuhun. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia sekä metsää. Beninin rajalla virtaa Nigerjoki, johon laskee joukko dallol-nimellä kutsuttuja vadeja. Departementin hallinnollinen keskus on Gayan kaupunki. Samannimisen kaupunkikunnan lisäksi siihen kuuluu viisi maalaiskuntaa: Bana, Bengou, Tanda, Tounouga ja Yélou. Perinteinen hallinto käsittää Banan, Gayan ja Yéloun kantonit. Hallinnollisia kyliä on yhteensä 126. Asukkaat ovat etupäässä tchiangoja (djermojen ja hausojen sekakansaa), dendejä ja djermoja. Gayaan johtaa päällystetty maantie Dossosta. Kaupungissa on lentokenttä. Seudun pääelinkeinot ovat maatalous ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, fonio, maissi, riisi ja maapapu. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää, lehmänpapua, maniokkia, bataattia, seesamia, sipulia ja sokeriruokoa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit, hevoset, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja erityisesti Beniniin suuntautuvaa kaupankäyntiä. ==Lähteet== *
Jaakko Lintinen

Jaakko Johannes Lintinen (8. toukokuuta 1933 Tampere – 26. helmikuuta 2023 Helsinki)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 12.3.2023, s. B 29. oli suomalainen toimittaja ja taidekriitikko. Koulutukseltaan hän oli filosofian maisteri. Lintinen oli Taide-lehden pitkäaikainen toimitussihteeri ja 1990-luvulla myös sen päätoimittaja. Vuonna 1984 Lintinen sai E. J. Vehmaksen palkinnon ja vuonna 2009 hänet nimettiin Suomen arvostelijain liiton kunniajäseneksi. Lintinen kuoli 89-vuotiaana pitkäaikaisen sairauden uuvuttamana Hopeatien ryhmäkodissa Helsingissä. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle. ==Teoksia== * * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset taidekriitikot Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Gologin tiibetiläisten autonominen prefektuuri

Gologin tiibetiläisten autonominen prefektuuri (, Golog Poirig Ranggyong Kü, ) eli Golog, tai joskus pinyinin mukaan Guoluo, on tiibetiläisille varattu autonominen prefektuuri Kiinan Qinghain maakunnan kaakkoisosassa. Prefektuurin pinta-ala on 76 442 neliökilometriä ja väkiluku 181 682 (2010). Prefektuurin päähallintopaikka sijaitsee Maqênin piirikunnassa, jonka keskusta sijaitsee linnuntietä noin 275 kilometriä maakunnan pääkaupunki Xiningistä etelälounaaseen. == Hallinnollinen jako == Piirikuntatasolla autonominen prefektuuri jaetaan kuuteen piirikuntaan (numerointi kuten oheisessa kuvassa): ; Piirikunnat (6) * 1. Maqên (, Maqên Zong, ) * 2. Baima (, Baima Zong, ) * 3. Gadê (, Gadê Zong, ) * 4. Darlag (, Tarlag Zong, ) * 5. Jigzhi (, Jigzhi Zong, ) * 6. Madoi (, Madoi Zong,) == Väestö == Vuoden 2014 lopussa Gologissa asui 194 156 henkilöä, josta oli 178 371 tiibetiläistä (91,87%). == Galleria == Kuva:Tawo town, Machen.JPG|Maqênin piirikunnan keskusta. Kuva:Temples in Tawo.JPG|Temppeli Maqênin piirikunnassa. Kuva:2007年久治县城2.JPG|Jigzhin piirikunnan keskusta vuonna 2007. Kuva:First bridge on Yellow river.JPG|Ensimmäinen silta Keltaisenjoen yli Madoin piirikunnassa. Kuva:Golog Prefecture.jpg|Maisemaa Gologin prefektuurissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Guoluo Travel Guide (travelchinaguide.com) Luokka:Qinghain prefektuurit Luokka:Kiinan autonomiset prefektuurit Luokka:Tiibetiläiset
State Grid Corporation of China

State Grid Corporation of China (SGCC, ; pinyin: Guójiā Diànwǎng Gōngsī) on erittäin suuri, vuonna 2002 perustettu kiinalainen valtionyhtiö. SGCC on maailman suurin sähkönsiirtoverkkojen rakentamiseen ja operointiin keskittynyt yhtiö. Yhtiö operoi myös maailman suurinta aurinkovoimalaitosta. Kiinan laajenevan uusiutuvan energiatuotannon takia yhtiö uusii laajalti Kiinan sähkönsiirtoverkkoja. Yhtiön kotipaikka on Peking. SGCC on myös yksi maailman suurimpia työnantajia. Yhtymä kertoo sillä olevan 1,87 miljoonaa työntekijää, ja toisenkin lähteen mukaan väkeä on 921 964 henkeä. Ulkomaista toimintaa yhtiöllä on muun muassa Filippiineillä, Brasiliassa, Portugalissa ja Australiassa. Vuoden 2015 Fortune 500 -listallaan talouslehti Fortune arvioi SGCC:n sijalle 7 viidestäsadasta arvioimastaan suuryrityksestä maailmanlaajuisesti. Yrityksen liikevaihto oli vuonna 2014 yhteensä 339,426 mrd. USD ja nettovoitto 9,796 miljardia dollaria. SGCC:n perustaminen oli osa Kiinan valtion energiasektorin uudistusten kolmatta vaihetta. Vuonna 2002 valtion jättiläismäinen voimantuotantokonserni (State Power Corporation), joka vastasi tuolloin 46 prosentista koko Kiinan sähköntuotannosta, jaettiin pienempiin osiin. Kantaverkkoyhtiöitä perustettiin kaksi: State Grid Corporation of China (SGGC, Peking) ja pienempi China Southern Power Grid (CSG, Kanton). Voimantuotantoyhtiöitä perustettiin viisi: China Huaneng Group (tytäryhtiö pörssiyritys Huaneng Power International), China Datang Corporation, China Huadian Corporation, China Guodian Corporation ja China Power Investment Corporation. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset valtionyhtiöt Luokka:Kiinalaiset energiayhtiöt Luokka:Peking Luokka:Sähkönsiirto
Perjodihappo

Perjodihappo (H5IO6) on epäorgaaninen molekyyliyhdiste ja yksi jodin happihapoista. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa hapettimena ja värjäysreagenssina biokemiallisissa tutkimuksissa. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa perjodihappo on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee myös eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja tetrahydrofuraaniin.Jason H. Stengel & Mark C. McMills: Periodic Acid, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis, John Wiley & Sons, New York, 2006. Teoksen verkkoversio Viitattu 16.3.2016 Yhdiste on suhteellisen heikko happo ja sen pKa-arvot kolmelle ensimmäiselle deprotonoitumiselle ovat pKa1 3,29, pKa2 8,31 ja pKa3 11,6. Perjodihappo on vahva hapetin erityisesti happamissa olosuhteissa ja kykenee hapettamaan muun muassa mangaani(II)ionit permanganaateiksi, sulfiitit sulfaateiksi ja alkoholit ketoneiksi. Kuumennettaessa perjodihappo alennetussa paineessa triperjodihapoksi (H7I3O14) noin 70 °C:n lämpötilassa ja noin 100 °C:n lämpötilassa muodostuu metaperjodihappoa (HIO4). Enemmän kuumennettaessa muodostuu lopulta jodipentoksidia. ==Valmistus ja käyttö== Perjodihappoa voidaan valmistaa hapettamalla jodihappoa tai natriumjodaattia elektrolyyttisesti tai kloorin avulla. Sitä muodostuu myös käsiteltäessä bariumperjodaattia rikkihapolla, jolloin veteen liukenematon bariumsulfaatti saostuu ja perjodihappo jää liuokseen. Perjodihappoa voidaan käyttää orgaanisessa synteeseissä hapetettaessa dioleita ketoneiksi ja sekundäärisiä amiineja nitrosoamiineiksi. Se myös hajottaa useat suojaryhmät ja epoksidirenkaan. Biokemiallisissa tutkimuksissa perjodihappoa voidaan käyttää yhdessä hopean, hopean ja kromihapon tai tiosemikarbatsidien kanssa polysakkaridien kuten glykogeenin tai glykosaminoglykaanien värjäämiseen. ==Lähteet== Luokka:Epäorgaaniset hapot Luokka:Jodiyhdisteet
Lasten ja nuorten taidekeskuksen säätiö

Lasten ja nuorten taidekeskuksen säätiön perustivat opetusministeriö ja Hyvinkään kaupunki vuonna 1980. Säätiö ylläpitää taidekeskusta, jonka ytimen muodostaa kansainvälinen lasten ja nuorten taiteen arkisto. Arkisto sai alkunsa hyvinkääläisen kuvataiteilijan ja taideopettajan Eino Vesalaisen 1970-luvulla pitämistä kansainvälisistä maalauskilpailusta. Hyvinkäällä oli Vesalaisen toiminnan ansiosta vahva asema, kun opetusministeriö 1970-luvun lopulla päätti käynnistää valtakunnallisen lasten taidekeskuksen perustamisen eräiden ulkomaisten esikuvien innostamana.http://www.artcentre.fi/historia Taidekeskuksen tehtävänä on sääntöjen mukaan kansainvälisen lasten ja nuorten taiteen kokoelman kartuttaminen ja arkistointi, kotimainen näyttelytoiminta, kansainvälinen toiminta, koulutus- ja tutkimustoiminta, taiteellinen kokeilutoiminta sekä paikallinen taidekasvatustoiminta. Paikallisesti, valtakunnallisesti ja kansainvälisesti toimiva Lasten ja nuorten taidekeskus edistää taidekasvatusta pääasiassa visuaalisissa taiteissa. Taidekeskus toimii yhteistyössä nuorisotyön, kulttuurin, taiteen, tutkimuksen sekä opetuksen ja koulutuksen asiantuntijoiden kanssa. Se toimii linkkinä taidealan, lasten ja nuorten sekä heidän kanssaan työskentelevien välillä. Taidekeskus tuottaa näyttelyitä, kokoaa koti- ja ulkomaista lasten ja nuorten taidetta, tutkii, kouluttaa ja innostaa elämyksiin taiteen parissa. Taidekeskus on yksi opetus- ja kulttuuriministeriön nimeämistä nuorisotyön valtakunnallisista palvelu- ja kehittämiskeskuksista.http://www.minedu.fi/OPM/Nuoriso/nuorisotyoen_kohteet_ja_rahoitus/kehittamis_ja_palvelukeskukset/?lang=fi Taidekeskuksen toimitilat ovat Hyvinkään Villatehtaalla vuonna 2005 avatussa Lasten ja nuorten kulttuurikeskus Villa Artussa.http://www.villaarttu.fi Samoissa tiloissa toimivat myös taiteen perusopetusta antavat Hyvinkään kaupungin Lasten ja nuorten kuvataidekoulu sekä Taito-Uusimaan käsityökoulu Helmi. Kulttuurikeskuksen toimijoita yhdistää innostus luoda Villa Artusta valtakunnallinen kokeellisen taidekasvatuksen laboratorio ja innostava oppimisympäristö eri ikäisille taiteen tekijöille ja kokijoille. Taidekeskuksen tutkimuksellisen toiminnan keskiössä on kansainvälinen lasten ja nuorten taiteen arkisto, jossa on arviolta 100 000 teosta yli 130 maailman maasta. Aineisto on digitoitu ja asiasanoitettu, ja sitä voi tutkia niin taiteellisista kuin kulttuurihistoriallisista lähtökohdista käsin. Sekä maantieteellinen kattavuus että eri-ikäisten lasten ja nuorten tekemät teokset tarjoavat mahdollisuuden myös vertailevaan tutkimukseen.http://www.artcentre.fi/kansainvalinen_taiteenarkisto == Lähteet == * Laurila-Hakulinen, Raisa: Eino ja maailman lapset – Eino Vesalainen taidekasvattajana. Julkaisussa Eino Vesalainen, taidetta sydämellä. Hyvinkään taidemuseon julkaisuja no 33, 2012. * Katara, Elina - Laurila-Hakulinen, Raisa - Venäläinen, Päivi (toim.): Maailman lasten värikäs arki, Children’s Art from Around the World, Everyday life in Colour, Lasten ja nuorten taidekeskuksen säätiö, 2014. * http://www.artcentre.fi === Viitteet === Luokka:Suomalaiset säätiöt
Saara Jantunen

Saara Jantunen (s. 1980 Hamina) on suomalainen sotatieteiden tohtori, joka on vuodesta 2014 lähtien työskennellyt Suomen puolustusvoimien palveluksessa informaatiosodankäynnin asiantuntijana. Jantunen on opiskellut englantilaista filologiaa Groningenin yliopistossa Hollannissa sekä Helsingin yliopistossa. Jantusen väitöskirja tarkasteli ideologian ilmenemismuotoja Yhdysvaltain strategisessa kommunikaatiossa. Ennen uraa puolustusvoimissa Jantunen työskenteli englannin opettajana 2008 – 2013. Jantunen on kirjoittanut kirjan Infosota (Otava, 2015), jossa hän käsittelee aihetta erityisestä Venäjän kannalta. Vuonna 2017 Suomen tasavallan presidentti palkitsi Jantusen työstään 4. luokan vapaudenristillä. Saara Jantunen on Elisabeth Rehniin liittyvän ajatushautomon, Elisabeth Rehn Bank of Ideas:in, toinen perustajajäsen. == Oikeusjuttu == Juha Molari tuomittiin Jantuseen kohdistuneesta törkeästä kunnianloukkauksesta ehdolliseen vankeusrangaistukseen ja maksamaan Jantuselle 12 923,64 euroa korvauksia ja 17 478,81 euroa oikeudenkäyntikuluja. Molari oli esittänyt nettikirjoituksissa Jantusesta valheellisia tietoja ja vihjailuja sekä muulla tavalla halventanut Jantusta. Kirjoitukset olivat levinneet laajalti ja olivat olleet tarkoituksellisesti Jantusta loukkaavia aiheuttaen hänelle suurta kärsimystä. ==Yksityiselämä== Jantunen asuu Helsingissä. Hän on suorittanut vapaaehtoisen varusmiespalveluksen 2004 – 2005 ja on sotilasarvoltaan kersantti. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stuart Hall

Stuart McPhail Hall (3. helmikuuta 1932 Kingston – 10. helmikuuta 2014 Lontoo) oli jamaikalaissyntyinen sosiologi ja kulttuurintutkija. Hän tutki monikulttuurisuuden, identiteetin, sukupuolen murrosta ja rasismin rakenteita. Hall tunnettiin pääministeri Margaret Thatcherin talouspolitiikan ja uuskonservatiivisen ideologian tiukkana arvostelijana. Hän myös piti julkisuudessa aktiivisesti esillä Britannian värillisen väestönosan ja monikulttuurisuuden marginalisoitua asemaa. Hall oli New Left -liikkeen keskeinen vaikuttaja. Hallia on kritisoitu hänen teorioidensa monitulkintaisuudesta sekä käsitteiden määrittelyn epämääräisyydestä. Häntä on myös jonkin verran kritisoitu siitä, että hän käytti elämäntarinaansa osana teorianmuodostustaan. Hallin kiinnostus maahanmuuttokokemusten tarkastelemiseen kumpusi nimenomaan hänen omasta taustastaan. ==Suomennettu artikkeli== * Uutiskuvien määräytymisprosessi. Julkaisussa: Kuvista sanoin: ajatuksia valokuvasta. 2, koonnut Martti Lintunen. Helsinki: Suomen valokuvataiteen museon säätiö 1984 ISBN 951-9086-23-4 == Lähteet == Luokka:Brittiläiset sosiologit Luokka:Jamaikalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Vaporwave

Vaporwave on musiikin tyylisuunta, joka syntyi 2010-luvun alussa eri Internet- yhteisöissä. Sille on ominaista nostalginen suhtautuminen 1980-, 1990- ja 2000-luvun alun videopeleihin, teknologiaan ja mainoksiin. Musiikillisesti vaporwave on ottanut vaikutteita mainos- ja hissimusiikista sekä lounge- ja smooth jazzista. Samplaaminen eli ääninäytteiden käyttäminen on yleistä, ja näytteitä usein hidastetaan, asetetaan soimaan yhtäaikaisesti sekä pätkitään Chopped and Screwed -tyylin mukaisesti. Musiikkiin liitettyyn visuaaliseen tyylilajiin viitataan usein sanalla aesthetics (). Siinä käytetään muun muassa elementtejä antiikin klassisesta kuvanveistosta, verkkosivujen suunnittelusta, surrealismista, low poly -renderöinnistä, glitch-taiteesta, VHS- nauhoituksista, animesta ja mangasta sekä kyberpunk-taiteesta. Vaporwaven tunnetuimpiin artisteihin kuuluvat muun muassa Vektroid, BLΛNK BANSHΣΣ, 情報デスクVIRTUAL, Saint Pepsi, Internet Club ja マクロスMACROSS 82-99.Vaporwave – rateyourmusic.com == Suuntauksia == === Vapourtrap === Vapourtrap lisää musiikkiin trap-vaikutteita. === Poliittinen vaporwave === Fashwave on suurelta osin instrumentaalinen yhdistelmä vaporwavea ja synthwavea, joka syntyi YouTubessa vuonna 2015. Poliittisilla kappaleiden nimillä ja satunnaisilla ääniklipeillä genre yhdistää natsisymbolismin vaporwave- ja synthwave-estetiikkaan. Trumpwave on Yhdysvaltojen 45. presidentin Donald Trumpin kannattajien luomaa tyylilajin musiikkia. Laborwave on elektronisen musiikin tyylisuunta, jota on kutsuttu vasemmistoliikkeen musiikiksi. ==Lähteet== Luokka:Fuusiomusiikin tyylilajit Luokka:Elektronisen musiikin alalajit Luokka:2010-luvun musiikki
James Deen

James Deen (oik. Bryan Matthew Sevilla, s. 7. helmikuuta 1986 Los Angelesin piirikunta, Kalifornia) on yhdysvaltalainen AVN-palkittu pornonäyttelijä ja ohjaaja. Hän aloitti esiintymisen 2004. Hän on toiminut myös Penthousen mallina. ==Ura== Deen oli omien sanojensa mukaan halunnut esiintyä pornoelokuvissa jo lastentarhaikäisenä.The Well-Hung Boy Next Door gq.com 2.7.2012 Viitattu 16.3.2016 Täytettyään 18 vuotta, Deen otti yhteyttä Pamela Peaksiin, joka järjesti hänelle koekuvauksen. Pian Deen esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan Art School Sluts.What Women Want: Porn and the Frontier of Female Sexuality good.is 4.4.2012 Viitattu 16.3.2016 Sittemmin Deen esiintyi usein vanhempien naisten kanssa, erityisesti tehtyään rooleja MILFseeker.com- sivustolle. 2008 Deen palkittiin ensimmäistä kertaa XRCO-palkinnolla muun muassa parhaana elokuvaparina Joanna Angelin kanssa. Seuraavana vuonna 2009 Deen palkittiin AVN-palkinnolla vuoden miesesiintyjänä, jonka myötä hänestä tuli nuorin voittaja. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Symbiosis

Symbiosis on Stefan Lindforsin muotoilema veistos Turussa, Aurajokirannassa Forum Marinum -merimuseon ja Suomen Joutsenen lähellä. Vuonna 2014 paljastettu ja 2015 nykyiselle paikalleen sijoitettu veistos liittyy Saaristomeren suojelukampanjaan: sen pintaan hitsataan jatkuvasti lisää teräslaattoja, joihin on kaiverrettu lahjoittajien nimiä. ”Suomuiksi ja suliksi” kutsuttuja haponkestäviä teräslaattoja voivat ostaa yksityishenkilöt, yritykset ja yhteisöt, ja tuotto ohjataan Saaristomeren Suojelurahastoon. Pienimmät laatat maksavat 75 ja suurimmat 5 000 euroa.Symbiosis , Saaristomeren Suojelurahasto. Viitattu 16.3.2016. Tavoitteeksi asetetusta 3 500 laatasta oli lokakuuhun 2015 mennessä saatu kokoon tuhat. Kalan ja linnun päitä kuvaava veistos on pinta- alaltaan 8 × 4,5 metriä ja korkeudeltaan 2,5 metriä.Symbiosis sai pysyvän kodin, Turun kaupungin verkkosivusto 13.10.2015. Viitattu 16.3.2016. Veistoksen paljastivat Turun Itämeri-päivillä kesäkuun 2014 alussa Suomen ja Viron pääministerit Jyrki Katainen ja Taavi Rõivas. Tämä tapahtui Forum Marinumin edustalla, minkä jälkeen veistos oli elokuussa 2014 tarkoitus lennättää näyttävästi joen yli ja sijoittaa Korppolaismäen kalliolle, jossa se olisi valaistuna toiminut eräänlaisena merelle näkyvänä ”majakkana”.Symbiosis lennätetään loppukesästä joen toiselle rannalle , Turkulainen 3.6.2014. Viitattu 16.3.2016. Teoksen pysyväksi sijoituspaikaksi tuli yleisön ja myös Stefan Lindforsin toiveesta kuitenkin Aurajoen ranta Suomen Joutsenen katveessa, jossa se saa enemmän katsojia.Symbiosis löysi pysyvän paikan , Turkulainen 8.10.2015. Viitattu 16.3.2016. ==Lähteet== Luokka:Turun patsaat ja veistokset Luokka:IX kaupunginosa
Dembélé

Dembélé on alun perin malilainen sukunimi. Se on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: *Ibrahima Dahirou Dembélé (s. 1967), malilainen kenraali ja ministeri *Jonas Dembélé (s. 1963), malilainen roomalaiskatolinen piispa *Karim Dembélé (1939–2010), malilainen sotilas, poliitikko ja ministeri *Mamadou Dembélé (1934–2016), Malin pääministeri 1986–1988 *Mousa Dembélé (s. 1987), belgialainen jalkapalloilija *Moussa Dembélé (s. 1996), ranskalainen jalkapalloilija *Ousmane Dembélé (s. 1997), ranskalainen jalkapalloilija *Sidiki Dembélé (1921–1983), malilainen kirjailija *Siraba Dembélé (s. 1986), ranskalainen käsipalloilija.
Väiski on aina Väiski

Väiski on aina Väiski (The Bugs Bunny/Road Runner Movie) on Warner Bros. -studion tuottama vuonna 1979 valmistunut animaatioelokuva, jonka on ohjannut Chuck Jones yhdessä Phil Monroen kanssa. Kyseessä on kooste-elokuva, joka sisältää valikoiman parhaita Chuck Jonesin 1940–1960-luvuilla ohjaamista Looney Tunes -lyhytanimaatioista. Niiden väliin on sijoitettu lyhyitä juonto- osuuksia, joissa mahtavassa huvilassa eläkepäiviään viettävä Väiski Vemmelsääri esittelee Looney Tunes -animaatioiden hahmoja ja tapahtumia. Väiski Vemmelsäären ohella Repe Sorsa esiintyy suuressa osassa valikoiduista animaatioista. Koko elokuvan loppuosa on omistettu Kelju K. Kojootti ja Maantiekiitäjä -lyhytanimaatioista laaditulle yhtenäiselle koosteelle. Väiski on aina Väiski sisältää useita Chuck Jonesin arvostetuimpia lyhytelokuvia, kuten jatkuvaan neljännen seinän rikkomiseen perustuva surrealistinen Duck Amuck (1953), jossa näkymätön animaattori piinaa Repe Sorsaa, niin sanotun metsästystrilogian käynnistänyt Rabbit Fire (1951), jossa Väiski ja Repe yrittävät kilvan usuttaa Elmerin toistensa kimppuun, sekä Richard Wagnerin oopperoita parodioiva Väiski ja Elmeri -tarina What's Opera, Doc? (1957). Eräitä vähemmän kuuluisia Jonesin lyhytelokuvia on tässä lyhennetty alkuperäisestä. Lähes kaikkia elokuvan hahmoja ääninäyttelee Mel Blanc. Elmerin äänenä on Arthur Q. Bryan. Warner Bros. julkaisi Väiski on aina Väiskin jälkeen seuraavan vuosikymmenen aikana kolme muuta vastaavaa kooste- elokuvaa vanhoista Looney Tunes -lyhytelokuvista. Kooste-elokuvan ideaa oli käytetty jo tätä ennen vuonna 1975 valmistuneessa dokumentissa Väiski Vemmelsäären juhlagaala (Bugs Bunny Superstar), jossa veteraanianimaattori Bob Clampett oli ottanut yksinään kunnian Väiski Vemmelsäären hahmon luomisesta ja sivuuttanut Chuck Jonesin osuuden. Kostoksi tästä Jones lisäsi Väiski on aina Väiskiin kohtauksen, jossa Väiski kertoo katsojille lukuisista "isistään" kuitenkaan mainitsematta Clampettia. ==Ääninäyttelijät== Alkuperäinen ääninäyttelijä Suomalainen ääninäyttelijä (1990) Suomalainen ääninäyttelijä (2006) Rooli Mel Blanc Jukka Puotila Antti Pääkkönen Väiski Vemmelsääri Pekka Autiovuori Repe Sorsa Matti Ranin Jarkko Tamminen Marvin Marsilainen Petri Hanttu Putte Possu ? Antti Jaakola Henry Haisuli Pekka Autiovuori Juha Paananen Kelju K. Kojootti Arthur Q. Bryan Rauno Ahonen Elmeri Paul Julian Maantiekiitäjä Mel Blanc Matti Ranin Pasi Ruohonen tohtori Ä. O. lampunhenki ? Hassan \- Juha Paananen otsikot ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Markku Salmi kehuu etenkin koosteen alun avaruusjaksoja ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1979 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Looney Tunes -elokuvat
Pacific Crest Trail

Pacific Crest Trail eli PCT on 4 265 kilometriä pitkä yhdysvaltalainen vaellusreitti, joka kulkee Meksikon rajalta Kanadan rajalle Kalifornian, Oregonin ja Washingtonin osavaltioiden läpi. Clinton Churchill Clarke esitti ajatuksen Yhdysvaltain läpi kulkevasta vaellusreitistä jo vuonna 1932, mutta virallisen statuksen Pacific Crest Trail sai vuonna 1968 ja se valmistui lopullisesti vasta 1990-luvun alkupuolella. Arviolta 180–300 vaeltajaa kulkee PCT:n läpi vuosittain. PCT tuli kuuluisaksi Cheryl Strayedin omakohtaisiin kokemuksiin perustuvan kirjan Villi vaellus (Wild: From Lost to Found on the Pacific Crest Trail) myötä. Kirja julkaistiin vuonna 2012, ja siitä tehty elokuvasovitus Wild – Villi vaellus sai ensi-iltansa joulukuussa 2014. Cheryl Strayed vaelsi sadan päivän ajan PCT:llä vuonna 1995. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain maantiede Luokka:Vaellusreitit
Josef Wenzel I

Josef Wenzel I (9. elokuuta 1696 – 10. helmikuuta 1772) oli Liechtensteinin ruhtinas kahdesti, ensin vuosina 1712–1718 ja uudestaan vuodesta 1748 kuolemaansa saakka. Lisäksi hän toimi ruhtinaana käytännössä myös vuodet 1732–1745, joina hän oli alaikäisen Johann Nepomuk Karlin holhooja. Hän meni 19. huhtikuuta 1718 naimisiin serkkunsa, prinsessa Anna Maria Antonien kanssa. He saivat viisi lasta, jotka kaikki kuolivat nuorina: * Prinssi Philipp Anton (1719) * Prinssi Philipp Anton (1720) * Prinssi Philipp Ernst (1722–1723) * Prinsessa Maria Elisabeth (1724) * Prinsessa Marie Alexandra (1727) == Lähteet == Luokka:Liechtensteinin ruhtinaat Luokka:Vuonna 1696 syntyneet Luokka:Vuonna 1772 kuolleet
Peter Karlsson (jääkiekkoilija)

Peter Karlsson (17. helmikuuta 1966 Västerås – 11. maaliskuuta 1995 Västerås) oli ruotsalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan lähinnä Ruotsilla toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa, mutta edusti Västeråsia myös Elitserienissä kaudella 1992–1993. Karlsson kuoli maaliskuussa 1995 19-vuotiaan uusnatsin puukotettua häntä. Teon syynä oli Karlssonin homoseksuaalisuus. Elokuussa 1997 hänen muistokseen pelattiin ottelu, jossa vastakkain olivat Västerås IK ja ruotsalaisista NHL-pelaajista koottu joukkue. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Ruotsalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Joona Leppälä

Joona Leppälä (s. 4. huhtikuuta 1993 Ylivieska) on suomalainen Youtube- persoona, joka tekee videoita nimimerkillä ZoneVD. Leppälä muutti 2016 vuoden kesällä Rovaniemeltä Jyväskylään. Leppälällä oli helmikuussa 2025 yli 258 000 tilaajaa Youtubessa. Hän aloitti videoiden tekemisen vuonna 2008 ilmaveivausvideoilla ja vloggaamisen vuonna 2013. Vuonna 2009 hän esitti Talent Suomi -ohjelmassa ilmaveivausta ja pääsi finaaliin. Leppälä julkaisi syksyllä 2021 kirjan Kiehtovan tiedon jäljillä ja hänen toinen kirjansa Uskomattoman tiedon jäljillä julkaistiin syksyllä 2022. Kolmas kirja, Pelottavan tiedon jäljillä, taas julkaistiin vuoden 2023 syksyllä. Kirja oli ehdolla Vuoden 2023 lasten- ja nuortenkirja -Adlibris-palkinnon saajaksi Leppälän neljäs kirja, Jännittävän Japanin jäljillä, julkaistiin vuoden 2024 syksyllä. Viides kirja Parhaiden pelien jäljillä julkaistaan syksyllä 2025. == Youtube-kanavat == === Omat kanavat === ==== ZoneVD-kanava ==== Leppälä tekee kanavalleen pääasiassa videoblogeja, jotka seuraavat hänen elämäänsä. Hänellä on myös videoita, joissa hän esiintyy itse eri persoonassa. Hänen viisi persoonaansa ovat veljekset Vili, Rubert ja heidän isänsä Nörtti-Joona ja hyvin omalaatuinen Köyriäis-Joona. Vilillä, Rubertilla ja heidän isällään on ollut myös yksittäisten sketsien lisäksi oma sarjansa kanavalla, joka on eräänlainen "dokumenttisarja" perheen elämästä. Leppälällä on tämän lisäksi joukko muita erilaisia hahmoja kanavallaan, joita hän ei kuitenkaan itse esitä. Näitä hahmoja ovat muun muassa hänen tekemissä sarjakuvissa seikkailleet Hesa ja Vesa, sekä Bob the Mob. Leppälän kanavalla on myös ollut monenlaisia videosarjoja. Näistä esimerkkeinä: *Pelihaippi oli videopeliaiheinen sarja, jossa Leppälä kertoi videopeliuutisia, puhui uusista videopeleistä ja -konsoleista sekä jakoi niistä ajatuksiaan. *ZoneTV oli sarja, jossa Leppälä puhui erilaisista aiheista, kuten hänen kanavaansa ja harrastuksiinsa liittyvistä asioista. Joka jaksossa näytettiin Leppälän mielestä kolme parasta kommenttia eri sosiaalisista medioista sekä katsojien tekemiä ZoneVD-kanavaan liittyviä piirroksia. *Joona Japanissa oli videosarja jossa Leppälä asui Japanissa kahden kuukauden verran kavereidensa Juuso Karikuusen, Sami Koiviston sekä tyttöystävänsä kanssa. Matkansa aikana Leppälä asui muun muassa Tokiossa, Kiotossa ja Osakassa. Leppälä lopetti Pelihaippi-, ja ZoneTV-sarjat vuoden 2017 kesäkuun alussa. Hän kertoi syyksi sen, että jokainen jakso tuntui kulkevan samalla kaavalla. Leppälä opiskeli liikunnanohjausta ammattikorkeakoulussa, ==== TeamOxdog ==== Muun muassa Leppälän mennessä armeijaan, videoiden julkaiseminen zone93-kanavalle loppui. Tällöin Leppälä perusti kaverinsa Jani "Jaxu" Grönroosin kanssa uuden Team Oxdog -kanavan, jota sponsoroi Oxdog. Kanavalle he julkaisivat ilmaveivausvideoita. == Teokset == * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ZoneVD * ZoneVD:n Twitter-tili * ZoneVD:n Instagram-tili Luokka:Suomalaiset tubettajat Luokka:Speedrun Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anton Florian

Anton Florian (28. toukokuuta 1656 – 11. lokakuuta 1721) oli Liechtensteinin ruhtinas vuodesta 1718 kuolemaansa saakka. Hän meni 15. lokakuuta 1679 naimisiin Thun-Hohensteinin kreivitär Eleonore Barbara Catharinan kanssa. He saivat 11 lasta, joista useimmat kuolivat nuorina: * Prinssi Franz Augustin (1680–1681) * Prinsessa Eleonore (1681–1682) * Prinsessa Antonia Maria Eleonore (12. tammikuuta 1683 – 19. joulukuuta 1715) * Prinssi Karl Josef Florian (1685) * Prinssi Anton Ignaz Josef (1689–1690) * Prinssi Josef Johann Adam (27. toukokuuta 1690 – 17. joulukuuta 1732) * Prinssi Innozenz Franz Anton (1693–1707) * Prinsessa Maria Karoline Anna (23. elokuuta 1694 – 16. huhtikuuta 1735) * Prinssi Karl Josef (1697–1704) * Prinsessa Anna Maria Antonie (1699–1753) * Prinsessa Maria Eleonore (1703 – 18. heinäkuuta 1757) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Liechtensteinin ruhtinaat Luokka:Vuonna 1656 syntyneet Luokka:Vuonna 1721 kuolleet
Blås ut mitt månljus

Blås ut mitt månljus on ruotsalaisen blueskitaristi-laulajan Rolf Wikströmin kymmenes albumi, joka julkaistiin vuonna 1986 levymerkillä Nacksving. == Kappaleet == Kaikki kappaleet on kirjoittanut Rolf Wikström, ellei toisin mainita. === A-puoli === # # # # === B-puoli === # # # # == Kokoonpano == * Rolf Wikström – kitara, laulu * Sven Zetterberg – huuliharppu * Kristofer Hansén – basso * Ali Lundbohm – rummut * Malte Sjöstrand – saksofoni, piano, urut, syntetisaattori == Aiheesta muualla == * Blås ut mitt månljus discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1986 albumit Luokka:Rolf Wikströmin albumit
Evert Wilhelm Åberg

Evert Wilhelm Åberg (9. syyskuuta 1890 – 29. tammikuuta 1959 Iisalmi) oli suomalainen teollisuusneuvos ja iisalmelaisen panimoyritys Olvi Oy:n toimitusjohtaja.Geni.com : Evert Wilhelm Åberg Åbergin vanhemmat olivat panimomestari William Gideon Åberg (1849–1930) ja Onni Edith Alfhild Nygrén (1864–1940). Hän oli naimisissa Hedvig Johanna Frohnen (s. 1892) kanssa. Åberg hankki omistukseensa vuonna 1919 olutta, sahtia, simaa ja limonadia valmistaneen Iisalmen Oluttehdas Oy:n jonka hänen isänsä oli perustanut kahdeksan yhtiökumppanin kanssa vuonna 1878. Vuonna 1925 hän perusti Kajaanissa toimineen Kajaanin Kalja Oy:n. Kun kieltolaki kumottiin 1932 Kajaanin Kalja Oy:n nimeksi muutettiin Oluttehdas Oiva Oy joka sitten vuokrasi Iisalmen Oluttehdas Oy:n laitteet ja aloitti III-oluen valmistuksen. Vuonna 1952 tehtaan nimeksi tuli Olvi Oy ; nimi ostettiin toimintansa lopettaneelta helsinkiläiseltä oluttehtaalta. Olvin tarina Beerfinland.com : Olvi Oy E. W. Åberg perusti vuonna 1955 vaimonsa Hedwigin kanssa Olvi-säätiön jolle siirrettiin enemmistö Olvi Oy:n osakkeista. Samana vuonna voimaan astunut uusi oluen myyntialuejärjestely johti siihen että Olvi Oy:n valmistaman vahvan oluen menekki laski lähes neljänneksen. 1950-luvulla Olvi Oy:n päätuotteena oli I-olut. Olvin tuotteiden menekki alkoi kasvaa 1960-luvulla kun oluen myyntialuerajoituksia lievennettiin ja Olvi pääsi markkinoimaan tuotteitaan myös Etelä-Suomeen. I-olut säilyi Olvin päätuotteena aina vuoteen 1969 saakka jolloin keskioluesta tuli Olvin tärkein myyntituote. == Teoksia == * Iisalmen I vapaaehtoinen jalkaväkikomppania Suomen vapaussodassa v. 1918. Tekijä, Iisalmi 1934 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Olvi-säätiön sivusto Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet Luokka:Olvi
Free Range

Free Range (Free Range - ballaad maailma heakskiitmisest) on Veiko Õunpuun ohjaama vuonna 2013 valmistunut virolainen elokuva. Ensimmäisellä julkaisuviikollaan elokuvan kävi katsomassa 3 928 ihmistä. Vuoden 2013 aikana elokuvalla oli Virossa kaikkiaan 6 237 katsojaa. Elokuva valittiin Viron viralliseksi ehdokkaaksi parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar- palkintosarjassa. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2013 virolaiset elokuvat Luokka:Draamaelokuvat
Andreas Mitter

Andreas Mitter (s. 28. marraskuuta 1981http://www.hs.fi/urheilu/a1458105076744) on itävaltalainen mäkihyppyvalmentaja. Hän toimi vuosina 2016–2018 Suomen mäkihyppymaajoukkueen päävalmentajana. Mitterillä on valmennustutkinto Innsbruckin yliopistosta. Hän toimi Itävallan C-maajoukkueen päävalmentajana vuodet 2011–2012 ja B-maajoukkueen päävalmentajana vuodet 2012–2016. Maaliskuussa 2016 Mitter valittiin Suomen mäkihyppymaajoukkueen päävalmentajaksi 2+1-vuotisella sopimuksella.http://www.ts.fi/urheilu/854929/Andreas+Mitter+makihyppymaajoukkueen+paavalmentajaksi Hän on Suomen historian ensimmäinen ulkomaalainen päävalmentaja mäkihypyssä. Mitterin veli Christian toimii Norjan alppihiihtomaajoukkueen päävalmentajana. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset mäkihyppyvalmentajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johanna Puhakka

Johanna Julia Puhakka (s. 3. huhtikuuta 1993) on suomalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi Alissa Nikkisen roolistaan televisiosarjoissa Salatut elämät ja Rantabaari. Vuonna 2003 hän näytteli Sibeliuksen tytärtä Sibelius- elokuvassa. Hän on esiintynyt myös erilaisissa mainoksissa ja näytellyt harrastelijateatterissa. Lisäksi Puhakalla on ollut Papupata-podcast yhdessä Sara Parikan kanssa. Puhakka aloitti syksyllä 2019 draaman ja tanssin opiskelun Lontoossa sijaitsevassa East 15 Acting Schoolissa. Näyttelijäksi hän valmistui koulusta elokuussa 2020. Hän oli aiemmin pyrkinyt Suomessa Teatterikorkeakouluun kuudesti pääsemättä sisään. == Yksityiselämä == Puhakan isä on kapellimestari Jari Puhakka. Puhakka on asunut avoliitossa jalkapalloilija Paulus Arajuuren kanssa Kyproksella. Parin erosta uutisoitiin alkuvuodesta 2022. Kesäkuussa 2023 Puhakan kerrottiin olevan parisuhteessa näyttelijä Samuel Glassarin kanssa. Puhakka sai Glassarin kanssa kaksospojat heinäkuussa 2024. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Elokuva Rooli 2003 Sibelius Sibeliuksen tytär 2021 Luokkakokous 3 – Sinkkuristeily Leila 2022 Allas Nainen === Televisiosarjat === Vuosi Sarja Rooli 2015–2019 Salatut elämät Alissa Nikkinen 2016 Bikineitä ja timantteja Pihlajakadun tuhmat tädit 2018 Pihlajasatu 2019–2022, 2023– Rantabaari 2022 Jukka Lindströmin Sivuhistoria Saara Blom Kaverikirja sänkyä myyvä nainen 2023 Jarkko Tammisen maailma Minttu Räikkönen == Lähteet == Luokka:Suomalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Janne Saarinen (näyttelijä)

Janne Saarinen (s. 1. marraskuuta 1995 Vesilahti) on suomalainen näyttelijä ja radiojuontaja, joka on tullut tutuksi Anton Heleniuksen roolistaan televisiosarjassa Salatut elämät sekä Niklas ”Nikke” Uotilan roolistaan sairaalasarjassa Syke. Teattarilavalla hän on näytellyt Marco Bjurströmin ohjauksessa Valkeakosken kaupunginteatterin Grease-musikaalissa keväällä 2016 sekä Helsingin Kaupunginteatterissa Prinsessa Ruusunen – Paluu tulevaisuuteen -musikaalissa loppuvuodesta 2017. Keväällä 2018 hän näytteli Matti Hurmalaa Kulttuuritalo Martinuksen Blondi tuli taloon -televisiosarjaan perustuvassa näytelmässä. Vuoden 2020 alussa Saarinen aloitti Radio Suomipopin keskipäivän juontajana. Aiemmin hän on juontanut eri viikonloppuohjelmia Iskelmässä sekä lauantai-illan ohjelmaa Loop-kanavalla. Saarinen laulaa vapaa-ajallaan Kaksoisveljet-nimisessä bändissä ja pelaa jalkapalloa FC Gillassa. Saarinen osallistui Idols-laulukilpailun kuudennelle tuotantokaudelle vuonna 2012 edeten koelauluista teatteriviikonloppuun. Hän oli Kokoomuksen sitoutumattomana ehdokkaana Vesilahden kuntavaaleissa 2017 saaden 29 ääntä ja jääden varasijalle. Saarinen on ilmoittanut tavoittelevansa olympiakelkkailija paikkaa Milano–Cortinan Olympialaisiin 2026. Maaliskuussa 2024 Saarinen voitti epävirallisen aloittelijoiden pohjoismaiden mestaruuden pariohjauskelkkailussa yhdessä Tristan Jeskasen kanssa. Saarinen joutui vakavaan kelkkailuonnettomuuteen Norjan Lillehammerissa 20. marraskuuta 2024. Hänen ja kelkkailijaparinsa Tristan Jeskasen kelkka kaatui 115 km tuntivauhdissa ja Saarinen sai keskivaikean aivovamman.Kammottavaan onnettomuuten joutunut Janne Saarinen avautui oireistaan – ”Keskivaikealla aivovammalla mennään” Yle Uutiset 13.12.2024 == Filmografia == * Salatut elämät – Anton Helenius (2015–2017) * Syke – Niklas ”Nikke” Uotila (2018–) * Aktivistit – Einar Florin (2019) * Teräsleidit – Janne (2020) * Syke-elokuva: Hätätila – Nikke Uotila (2021) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Janne Saarisen profiili Näyttelijäliiton sivuilla Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Michael Barratt (televisiojuontaja)

Michael Barratt (3. tammikuuta 1928 Leeds – 10. heinäkuuta 2022 Berkshire) oli englantilainen televisiojuontaja ja toimittaja sekä tietokirjailija. Hän tuli tunnetuksi etenkin suositun, joka arki-ilta lähetetyn Nationwide- ajankohtaisohjelman juontajana BBC:ssä vuosina 1969–1977. == Elämä ja ura == Leedsiläiseen virkamiesperheeseen syntynyt Michael Barratt kävi Rossall School -poikakoulun Lancashiressa ja Paisley Grammar Schoolin Skotlannissa. Hän kiinnostui lehtialasta ja kertoo aloittaneensa toisen maailmansodan aikana 16-vuotiaana teetarjoilijana The Sunday Mail -lehdessä Glasgow’ssa. Hän eteni ensin urheilutoimittajaksi ja vähitellen yleistoimittajaksi ja lähti 1956 Nigeriaan, jossa hän työskenteli Nigerian Citizen -sanomalehdessä ja maan radioyhtiössä.Padman, Tony: What happened to Nationwide's Michael Barratt? Express 21.9.2013. Viitattu 16.3.2016. Palattuaan Englantiin Barratt oli toimittajana alueellisissa sanomalehdissä. Samanaikaisesti hän avusti BBC:n ulkomaanpalvelun vastaperustetulla Afrikan-osastolla ja toimi freelance- reportterina myös televisiolle, aluksi Midlandsin alueellisessa ohjelmassa Scan. Pian Barratt siirtyi kokonaan televisioon ja alkoi tehdä BBC:n ajankohtaisohjelmaa Midlands Today, sitten kaksi vuotta valtakunnallista Panoramaa kunnes lähti mukaan tekemään 24 Hours -nimistä uutiskatsausta. Pisin rupeama oli Nationwide-ohjelman juontajana vuodesta 1969 vuoteen 1977.Michael Barratt in Conversation, British Film Institute. Sen jälkeen hän juonsi Thames Televisionin Reporting London -ohjelmaa, kunnes perusti oman yritysvideoita tekevän tuotantoyhtiönsä Michael Barratt Limited, joka toimi vuoteen 1997 saakka. Hän toimi myös luennoijana, viestintäkonsulttina ja erilaisten kongressien puheenjohtajana. Barratt kirjoitti myös tietokirjoja kuten Michael Barratt's Complete Gardening Guide, Making the Most of the Media ja Making the Most of Retirement. Vuonna 2013 hän julkaisi muistelmansa nimeltä Mr. Nationwide. Ensimmäiset muistelmansa hän julkaisi jo 1970-luvun loppupuolella. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Brittiläiset toimittajat Luokka:Vuonna 2022 kuolleet Luokka:Brittiläiset tietokirjailijat Luokka:Brittiläiset televisiojuontajat
Jared Fogle

Jared Scott Fogle"No. 15-3770 United States Court of Appeals for the Seventh Circuit United States of America, Plaintiff-Appellee, v. Jared S. Fogle, Defendant-Appellant." p. 2 (PDF p. 7/42). (s. 23. elokuuta 1977) on Subway- pikaruokaketjun entinen mainoskasvo. Hän nousi julkisuuteen 1990-luvun lopussa, kun hän ilmoitti laihduttaneensa Subwayn tuotteiden avulla noin vuodessa lähes 200 kilosta 80:een kiloon. Laihdutuksen ansiosta hän esiintyi 15 vuoden ajan lukuisissa yhtiön mainoskampanjoissa Yhdysvalloissa. Lisäksi hän on kiertänyt puhumassa lihavuudesta kouluissa sekä sairaaloissa ja perustanut lasten ylipainoon keskittyneen hyväntekeväisyysjärjestön. Fogle kasvoi juutalaisessa perheessä. Hänestä tuli bar mitsva 13-vuotiaana hänen matkalla Israeliin. Vuonna 2015 Fogle sai yli 15 vuoden vankeustuomion lapsipornon hallussapidosta ja maksullisesta seksistä alaikäisten kanssa. Foglen ensimmäinen mahdollisuus päästä vapaaksi on keväällä 2029. Foglesta on tehty amerikkalainen dokumenttisarja Jared from Subway: Catching a Monster, joka sai ensiesityksensä Yhdysvalloissa maaliskuussa 2023. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset televisioalan henkilöt Luokka:Maskotit Luokka:Seksuaalirikoksista tuomitut henkilöt Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aidyn Aimbetov

Aidyn Akanovitš Aimbetov (, s. 27. heinäkuuta 1972 Zaria Kommunizma, Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen kosmonautti. Aimbetov on koulutukseltaan Kazakstanin ilmavoimien hävittäjälentäjä ja sotilasarvoltaan eversti. Aimbetov valittiin kosmonauttikoulutukseen vuonna 2003. Kesäkuussa 2015 hänet valittiin Sojuz TMA-18M -lennon miehistön jäseneksi kun laulaja Sarah Brightman ja hänen varamiehensä Satoshi Takamatsu peruivat kumpikin osallistumisensa lennolle. Hän lähti lennolle Kansainväliselle avaruusasemalle 2. syyskuuta 2015 ja palasi maahan Sojuz TMA-16M -aluksella 12. syyskuuta 2015. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kazakstanilaiset avaruuslentäjät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet
Flatus (yhtye)

Flatus oli 1980-luvun alussa vaikuttanut, Helsingin Maunulaan voimakkaasti identifioitunut suomenkielistä rock-painotteista musiikkia esittänyt yhtye. Flatuksen single "Daisy Love" nousi Suomen virallisen singlelistan neljänneksi vuonna 1981, mutta yhtyeen lopullinen läpimurto jäi toteutumatta.Maunula-seura ry: Maunula-levyn tekeminen Flatus-yhtyeen musiikista. http://maunula.net/uutisia-mainmenu-63/3251-in-the-pirit-of-flatus Flatuksen tunnetuimpaan kokoonpanoon kuuluivat Ilkka "Ile" Nieminen (laulu), Markku Mutru (kitara ja laulu), Tote Hatakka (koskettimet), Anssi Salminen (basso) ja tuolloin vielä teini-ikäinen Kinde Leskinen (rummut). Radio Helsingin haastattelussa maaliskuussa 2016 Kärtsy Hatakka kertoi veljensä Toten alun perin perustaneen yhtyeen uuden aallon hengessä, mutta aluksi kysymys oli vain "jamimeiningistä". Sellaiseksi kaikki olisi Hatakan mukaan jäänytkin, kunnes Maunulasta löytynyt Nieminen toi Flatukseen singer-songwriter-tyyppisen lauluntekokulttuurin. Karismaattisena esiintyjänä ja lahjakkaana lauluntekijänä Niemisestä tulikin nopeasti yhtyeen keulakuva.Radio Helsinki: Pave Maijanen tuottaa Kärtsyn uuden albumin. https://www.radiohelsinki.fi/podcast/36177/?Pave+Maijanen+tuottaa+K%C3%A4rtsyn+uuden+albumin "Daisy Loven" menestyksen jälkeen Finnlevy julkaisi kaksi Jaakko Salon tuottamaa singleä, jotka sisälsivät Flatuksen kappaleita Niemisen esittäminä.Ilkka Niemisen tuotanto Kansalliskirjastossa. https://kansalliskirjasto.finna.fi/Search/Results?lookfor=Nieminen%2c%20Ilkka%20%28laulaja%29&type;=Author Flatus yhtyeenä ei kuitenkaan ollut näillä julkaisuilla mukana, vaan taustalla soittivat studiomuusikot. Etenkin fanien parissa levisi myös Studio 303:ssa äänitetty ja Jarno "Jabba" Patalan miksaama 13 raidan demo, joka sisälsi keikoilla suosittuja kappaleita. Näitä olivat muun muassa koskettava "Valkoinen kuolema" sekä ajan henkeä hyvin kuvaava "Liikaa Progee", jonka lauloi kitaristi Markku Mutru. Yhtyeen toiminta hiipui pian tämän jälkeen. Ile Nieminen menehtyi syöpään vuonna 2006 ja Markku Mutru vuonna 2012. ==Singlet== *Flatus: Daisy Love / Zäppinen (1981) *Nieminen: Kova kundi Stadista / Sininen unelma (1983) *Nieminen: Mä meen minne miellyttää / Laitapuolen tyttö (1984) ==Valkoinen kuolema (demo)== *Valkoinen kuolema *Gigoloa koppaan *Espanjaan *Liikaa progee *Kyttä *Lady Moon *Lällerö *Landella *Sininen unelma *Kyllä tietä riittää *En lähde Ruotsiin *Daisy Love *Antakaa nuorison olla ==Maunula- levy 2016== Maaliskuussa 2016 Stupido Records julkaisi Maunula-levyn, joka sisältää Kärtsy Hatakan kokoaman yhtyeen versioita Flatuksen tuotannosta sekä Tote Hatakan ennen julkaisemattomia kappaleita. Levyn on tuottanut Pave Maijanen ja se on toteutettu osin Maunula-seuran rahoittamana ja osin yhteisörahoituksella.Maunula-seura ry: Maunula-levy. http://maunula.net/kehittminen-mainmenu-55/maunula-levyMesenaatti.me: Maunulan musiikkiaarre. https://mesenaatti.me/maunulan-musiikkiaarre/ == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ilkka Niemisen tuotanto Kansalliskirjastossa Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet