EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tomi Ervamaa

Tomi Ervamaa (25. elokuuta 1964 Helsinki – 1. heinäkuuta 2007 Lontoo, Iso- Britannia) oli suomalainen sanomalehtitoimittaja. Hänen uransa alkoi 1980-luvulla Etelä-Suomen Sanomista, josta hän siirtyi Helsingin Sanomiin 1990-luvun alussa. Hän työskenteli lehden ulkomaan-, kulttuuri- ja sunnuntaitoimituksessa. Vuosina 1997–2001 Ervamaa toimi Helsingin Sanomien kirjeenvaihtajana Washington DC:ssä. Kuolemaansa edeltäneen vuoden hän työskenteli kirjeenvaihtajana Lontoossa. Ervamaa oli ehdolla vuoden 2007 Bonnierin journalistipalkinnon saajaksi vuoden 2006 Israelin–Libanonin konfliktiin liittyvistä artikkeleistaan. (Internet Archive) Ervamaa lasketaan ikäluokkansa parhaimpiin suomalaisiin lehtikirjoittajiin, erityisen taidokas hän oli reportterina ja kolumnistina. Hänen tyyliinsä kuului kuivakas huumori, jota hän käytti myös erittäin vakavissa yhteyksissä. Ervamaa oli myös taitava tiivistämään sanottavansa. Hänen terävän kritiikkinsä kohteena olivat eritoten eri alojen fundamentalistit ja tekopyhyys yleisenä ilmiönä. Työnantajansa Helsingin Sanomien sunnuntainumeron paksuudesta Ervamaan kerrotaan todenneen, ”että pitää suunnilleen valita lukeeko tämän vai jonkun kirjan”. Työtovereidensa keskuudessa hän oli pidetty, vaikkei hevin päästänyt heitä lähelleen. Ervamaa oli intohimoinen kirjallisuuden ystävä. Koulutukseltaan hän oli filosofian maisteri, pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Pro gradu -työnsä Ervamaa teki Salman Rushdien tuotannosta. Ervamaa kirjoitti Helsingin Sanomiin Maailmanpahentaja -kolumnia, joka käsitteli yksilön roolia kansainvälisessä politiikassa. ==Lähteet== Luokka:Helsingin Sanomien toimittajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet Luokka:Ulkomaankirjeenvaihtajat Luokka: Britanniansuomalaiset
Timanttitonkija

Timanttitonkija (Satanoperca leucosticta) on kirjoahveniin kuuluva kalalaji, joka on myös suosittu akvaariokala.ITIS, Taksonomian lähde == Koko ja ulkonäkö == Timanttitonkija on hopeanhohtoinen 18–25 cm pitkä kala. Sen voimakas kuonomainen leuka on sopeutunut joenpohjan tonkimiseen. Selkäevän ruodot törröttävät pystyssä kuten kiiskellä. Kalan jokaisessa suomussa on tummalla pohjalla vaaleampi pilkku, joka hohtaa helmien tai timanttien tavoin. Värisävyt vaihtelevat eri joista ja järvistä löytyneissä kannoissa.Wet Petz == Alkuperä == Timanttitonkija on kotoisin Etelä-Amerikasta, Amazonin vesistöalueelta.Cichlidae.info (myös hyvä kuva) == Käyttäytyminen ja lisääntyminen == Nimensä mukaisesti timanttitonkijat tonkivat ruokaa pohjalta. Ne ottavat hiekkaa suuhunsa, imeskelevät hiekanjyvien välissä olevat ravinteet ja sylkevät hiekan pois kidustensa raosta ja suun kautta. Tämä asettaa rajoituksia akvaarion sisustukselle. Timanttitonkijat viihtyvät parhaiten parvena. Ne hoitavat poikasiaan suussaan. == Vesiolot ja ravinto == Timanttitonkijat viihtyvät lämpimässä (25–29 °C), pehmeässä (kH 3–7) ja happamuudeltaan melko neutraalissa tai lievästi happamassa vedessä, pH 6–7. Tonkiminen nostaa lietettä veteen, joten hyvä suodatus on tärkeää. Timanttitonkijoiden akvaarion olisi oltava kooltaan ainakin 500 litraa ja altaan olisi hyvä olla runsaspinta-alainen. Kalat syövät sekaravintoa, jonka pitää painua pohjaan. Mongabay == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Jarmo Willman in kotisivut Luokka:Kirjoahvenet Luokka:Akvaariokalat
Mauricio Soler

Juan Mauricio Soler Hernández (s. 14. tammikuuta 1983) on kolumbialainen maantiepyöräilijä, Ranskan ympäriajon etapin ja mäkikilpailun voittaja. == 2003–2007 == Soler voitti vuonna 2003 Vuelta de la Juventud Colombia -kilpailun toisen etapin. Seuraavana vuonna hän voitti samassa kilpailussa niin ensimmäisen etapin kuin kokonaiskilpailunkin. Vuonna 2005 hän oli paras Kolumbian ympäriajon 14. osuudella. Vuodesta 2006 alkaen Soler kilpaili Euroopassa. Ensimmäisen kautensa "vanhalla mantereella" hän ajoi Acqua & Sapone -joukkueen väreissä voittaen Circuit de Lorraine -kilpailussa niin toisen etapin kuin kokonaiskilpailunkin. Vuosina 2007-2009 Soler edusti Barloworld-tallia. Vuoden 2007 maaliskuussa hän sijoittui toiseksi Milano–Torino-kilpailussa Danilo Di Lucan jälkeen. Elokuussa hän voitti Burgosin ympäriajossa niin toisen etapin kuin kokonaiskilpailunkin Soler wraps up Burgos win Eurosport 18.8.2007 Viitattu 19.8.2007. == Ranskan ympäriajo 2007 == Ranskan ympäriajossa 2007 Soler oli seitsemännellä osuudella neljäs. Muutamaa päivää myöhemmin hän voitti Brianconiin päättyneen yhdeksännen etapin vaikuttavan sooloajon jälkeen. Soler ajoi Col du Galibierin legendaarisessa nousussa, 48 kilometriä ennen maalia, viiden ajajan karkulaisryhmän kiinni ja jätti heidät saman tien. Jaroslav Popovytš kykeni seuraamaan kolumbialaista kolme kilometriä, sitten oli hänenkin antauduttava. Viimeiset 45 kilometriä Soler ajoi yksinään valloittaen niin Col du Galibierin kuin yhdeksännen etapinkin. Tour de France - Rasmussen stays in yellow as Soler shocks field Eurosport 17.7.2007 Sittemmin Soler sijoittui kolmanneksi 14. etapilla ja viidenneksi 16. osuudella ja oli matkalla kohti varmaa mäkikilpailun voittoa. 27\. heinäkuuta 2007, kaksi päivää ennen kilpailun loppumista ilmoitettiin, että Soler olisi kärynnyt dopingista Ranskan ympäriajon aikana. Asiasta kertoi belgialainen Het Laatste Nieuws -lehti . Lehden mukaan kokonaiskilpailun yhdeksäntenä polkenut Soler antoi positiivisen näytteen 14. etapin jälkeen. Seuraavana päivänä ympäriajon järjestäjät ilmoittivat lehdistötilaisuudessa, että kyseessä oli perätön huhu. Näin Soler sai vastaanottaa mäkikilpailun voittajan pilkkupaidan Champs-Élysées'llä. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui yhdenneksitoista. == 2008–2012 == Vuonna 2008 Soler sijoittui Alberto Contadorin jälkeen toiseksi Vuelta a Castilla y León -etappikilpailussa. Kaudesta 2010 lähtien hän edusti Caisse d'Epargne / Team Movistar -joukkuetta. Vuoden 2011 Sveitsin ympäriajossa hän voitti toisen etapin. Kuudennella etapilla hänen kallonsa murtui hänen törmättyään katsojaan ja kaaduttuaan päin aitaa. Tämän seurauksena häntä pidettiin keinotekoisessa koomassa. Hän pääsi sairaalasta neljä kuukautta onnettomuuden jälkeen. Hän ilmoitti heinäkuussa 2012 lopettavana pyöräilyuransa. ==Lähteet== *Mauricio Soler Trap–Friis- tietokannassa *Mauricio Soler cyclingarchives.com-tietokannassa ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Mauricio Solerin profiili Barloworldin nettisivuilla Luokka:Kolumbialaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Avaimet mun kulmille

__NOTOC__ Avaimet mun kulmille Cheekin kolmas ja ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 28. toukokuuta 2004 levymerkillä Sony Music Entertainment. Albumi ylsi neljännellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 19, ja se pysyi listalla yhteensä 11 viikkoa. Kappale "Raplaulajan vapaapäivä" oli parhaimmillaan singlelistan kuudes, kuten myös "Avaimet mun kiesiin". Kappale "Avaimet mun himaan" piipahti singlelistalla vain yhdellä viikolla, sijoituksena 16. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # == Tuottajat == * Ii: 1 * MGI: 2, 3, 7, 9, 12, 13 * Jake Kilpiö: 4, 5, 10 * OCSID & JV: 6 * Antti Turpeinen: 8 * Cheek: 11 * Tiedemies: 14 == Singlet == ;Avaimet mun kiesiin # Radio edit # Sylkäsy # Avaimet mun kiesiin '03 # Instrumental ;Raplaulajan vapaapäivä (mukana Brädi & Pappa) # Raplaulajan vapaapäivä # Instrumentaali # Avaimet mun kiesiin (video) ;Avaimet mun himaan (mukana Idän Ihme & Tupla-S) # Avaimet mun himaan (mukana Idän Ihme & Tupla-S) # Pääsitkö jo sinne (mukana Jaise, Joniveli & Kasanova) == Lähteet == Luokka:Vuoden 2004 esikoisalbumit Luokka:Cheekin albumit Luokka:MGI:n tuottamat albumit Luokka:Tiedemiehen tuottamat albumit
Aleksanteri Keisala

Aleksanteri Keisala (31. toukokuuta 1916 Lapua – 15. toukokuuta 1983 Lapua) oli suomalainen painija, joka menestyi erityisesti vapaapainissa. Hän osallistui olympiakisoihin sekä Lontoossa 1948 että Helsingissä 1952,Siukonen, s. 119 mutta saldoksi jäi yhteensä vain yksi otteluvoitto ja neljä tappiota.Sports Reference LLC Helsingin MM-kisoissa 1951 hän ylsi hopeamitalille. Kotimaassa "Santtu" Keisala edusti Lapuan Virkiää. == Saavutuksia == * Olympiaedustaja vapaapainissa Lontoossa 1948 ja Helsingissä 1952 (sarja 73 kg) * MM-hopeaa vapaapainissa 1951 (sarja 73 kg) * Suomen mestari vapaapainissa 1948–1953 ja 1955 Pihlaja, s. 504Virtamo, s. 278–279 * Suomen mestari kreikkalais-roomalaisessa painissa 1953 (sarja 73 kg) Pihlaja, s. 500Virtamo, s. 279 == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset vapaapainijat Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Lena Huldén

Lena Maria Cecilia Huldén (o.s. Törnblom; s. 24. huhtikuuta 1956 Lohja)Veli- Matti Autio: Suomen Historiallisen Seuran matrikkeli 1875–2007, s. 65. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2007. on suomalainen hyönteistieteilijä, historiantutkija ja poliitikkoLenan tiedeblogi (Huldénin blogi). Hän on julkaissut kirjoja muun muassa Suomen keskiajasta, tapakulttuurista, kulkutaudeista ja hyönteisten vaikutuksesta länsimaiseen sodankäyntiin. Huldén väitteli ensimmäisen kerran tohtoriksi vuonna 1996 historiasta aiheenaan Kastelholman linnan sotilaallinen ja poliittinen merkitys. Vuonna 2009 hän väitteli toisen kerran tohtoriksi metsäekologiasta. Hän työskenteli arkistonhoitajana Helsingin yliopiston kirjastossa 1990–1996 ja Svenska Litteratursällskapetissa 1996–2002. Vuodesta 2002 hän on ollut vapaa tutkija. Lisäksi hän on Helsingin yliopiston soveltavan eläintieteen dosentti.Juha Merimaa: ”Täti punainen”. Yliopisto 5/2002, s. 28–33. Huldén palkittiin vuonna 2008 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla teoksesta Den sexbente fienden, suom. Kuusijalkainen vihollinen. Samana vuonna Suomen tietokirjailijat ry palkitsi hänet Tietokirjailijapalkinnolla. Huldén on myös levittänyt tietoa hyönteisten käytöstä ruokana. Huldén valittiin SKP:n varapuheenjohtajaksi kesällä 2007. Hän pyrki Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2009 vaaleissa ja sai 446 ääntä. SKP:n vuoden 2013 edustajakokouksessa Huldén luopui varapuheenjohtajuudestaKommunistit koolla Vantaalla, Asukkaiden Vantaa, mutta jatkaa SKP:n Uudenmaan piirijärjestön puheenjohtajana ja Demokraattisen sivistysliiton liittovaltuuston puheenjohtajana.Demokraattisen sivistysliiton hallinnon esittely, desili.fi Lena Huldénin puoliso on Luonnontieteellisen keskusmuseon intendentti Larry Huldén. He asuvat Vantaalla. ==Teokset== *Kastelholm, en nyckel till Sverige. Ett slottsläns politiska och militärä betydelse åren 1470–1523. Suomen Historiallinen Seura (Finska historiska samfundet), Bibliotheca Historica 11, Helsinki 1996. (nimellä Lena Törnblom) *(toim.) När kom svenskarna till Finland?, Svenska litteratursällskapet i Finland, 2002 (Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland , ISSN 0039-6842 ; nr 646) *Itärajan vartijat 1: Schildt, 2004, alkuteos På vakt i öster 1 - medeltiden, 2004 *Kuusijalkainen vihollinen, niveljalkaisten vaikutus länsimaiseen sodankäyntiin, Schildt, 2008 Alkuteos: Den sexbente fienden : leddjurens inverkan på västerländsk krigföring, 2006 *Karelen ett gränsland i Norden, Arena Norden, Föreningen Nordens årsbok, 2007. ISSN 1402-2869 (useita kirjoittajia) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Erilaisuuden arvostaminen on SKP:n vahvuus (Tiedonantaja 44/2007) Luokka:SKP:ssä (1994) vaikuttaneet henkilöt Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt luokka:Suomalaiset entomologit
Isoalbatrossi

Isoalbatrossi (Thalassarche cauta) on keskikokoinen etelänalbatrosseihin kuuluva ulappalintu. Lajin nimesi John Gould 1841. == Koko ja ulkomuoto == Linnun pituus on noin 90 cm, paino 4,1 kg ja siipien kärkiväli noin 2,5 metriä. Isoalbatrossin selkäpuoli, siipien yläpinta ja pyrstö ovat tummanruskeat tai mustat. Alapuoli, kaula ja pää ovat valkoiset lukuun ottamatta poskien vaaleanharmaata väriä ja tummaa silmäkulmajuovaa. Nokka on harmaa ja siinä on keltainen kärki. Laji voi elää yli 30-vuotiaaksi. Lajista tunnetaan 3 alalajia, joita on ehdotettu omiksi lajeiksi. Ne ovat T. eremita, T. salvini ja T. steadi. == Esiintyminen == Isoalbatrossi pesii Australiassa ja Uudessa-Seelannissa muutaman yhdyskunnan voimin. Ylivoimaisesti suurin yhdyskunta pesii Aucklandsaarilla Disappointmentin saarella, 70 -80 000 paria. Maailman populaation koko on noin 80 000–90 000 paria. Yksi Australian yhdyskunnista on kasvamassa ja mahdollisesti myös yksi uusiseelantilainen yhdyskunta. Isoalbatrossi tapettiin lähes sukupuuttoon 1800-luvulla ja pareja oli jäljellä noin 300 vuonna 1909. Sen jälkeen kanta on vähitellen kasvanut nykyiselle tasolle. Yhä suuri joukko isoalbatrosseja kuolee vuosittain kalastuksen yhteydessä, sillä isoalbatrossien ravinnosta valtaosa on kaloja. Erityisesti japanilaiset kalastusalukset aiheuttavat merkittävää tuhoa albatrosseille. Laji on uhanalainen. == Elinympäristö == Pesimäaikana Australian, Tasmanian ja Uuden-Seelannin lintusaaret. Pesimäajan ulkopuolella kiertelee eteläisellä Tyynellämerellä Etelä-Afrikkaa ja Yhdysvaltain rannikoita myöten sekä eteläisellä Jäämerellä. == Lisääntyminen == Pesii joka vuosi kallioisilla lintusaarilla. Munii vain yhden munan. == Ravinto == Ravinnosta lähes 90 % on kalaa ja loput mustekaloja ja äyriäisiä. Sukeltaa kaloja jopa 5 metrin syvyydestä. == Lähteet == * ITIS * savethealbatross === Viitteet === Luokka:Ulappalinnut
Mikko Nordling

Mikko Nordling (15. huhtikuuta 1906 Porvoo – 23. tammikuuta 1988 Porvoo)Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 17.2.1988, HS Aikakone. Viitattu 8.5.2018. oli suomalainen painija, joka ylsi 1930-luvulla kolme kertaa kreikkalais-roomalaisen tyylin Euroopan-mestariksi.M-o-n-i, s. 113–116 Kotimaassa ”Mikko Vilkastus” edusti Porvoon Akillesta, Porvoon Veikkoja, Helsingin Jyryä, Helsingin Kisa-Veikkoja ja Helsingin Paini-Miehiä. == Ura == Porvoossa olympiavoittaja Adolf Lindforsin esitykset innostivat poikia painin pariin, ja tätä kautta myös Mikko Nordling löysi tiensä Porvoon Akilleksen harjoituksiin. Ensimmäisen kerran Nordling osallistui piirikunnallisiin kilpailuihin Porvoossa vuonna 1922 ja sijoittui toiseksi alle 60-kiloisten sarjassa. Seuraavana vuonna hän edusti Porvoon Veikkoja mutta lähti vuonna 1925 töihin Helsinkiin ja vaihtoi seuran Helsingin Jyryyn. Vuonna 1926 hän sijoittui TUL:n mestaruuskilpailuissa kolmanneksi K. Tammen ja Väinö Kajanderin jälkeen. Samana syksynä hän saavutti Jyryn kansainvälisissä kilpailuissa voiton. Vuonna 1928 Nordling sijoittui kolmanneksi Moskovan spartakiadeissa. Kisamatkan seurauksena Nordling erotettiin TUL:sta ja hän vaihtoi edustamaan SVUL-seura Helsingin Kisa-Veikkoja, mikä avasi tien kansainvälisiin arvokilpailuihin. Vuonna 1930 hän voitti Tukholman EM- kilpailuissa kultaa välisarjassa ja uusi voittonsa seuraavana vuonna Prahassa. Maaliskuussa 1933 hän voitti kolmannen Euroopan-mestaruutensa Helsingissä. Vastustajistaan hän voitti italialaisen Ercole Gallegatin pistein 3–0, saksalaisen Möchelin selätyksellä ajassa 13.39, virolaisen Albert Kusnetsin selkävoitolla ajassa 5.18 sekä ruotsalaisen Gunnar Glansin pistein 2–1. Syksyllä 1933 Budapestissa Unkarin, Suomen ja Viron maaottelussa Nordling selätti jälleen Kusnetsin, nyt ajassa 9.20. Vielä Rooman EM-kilpailuissa 1934 Nordling saavutti hopeaa hävittyään Gunnar Glansille pistein 2–1. Nordling voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1932 ja 1933. Hän edusti Suomea 14 maaottelussa. Hänen parhaita aseitaan painimatolla olivat yllättävyys ja oveluus. Nordling lopetti aktiivisen kilpailemisen vuonna 1939. Hän oli ammatiltaan vahtimestari. == Saavutuksia == * EM-kultaa 1930, 1931 ja 1933 (sarja 72 kg) * EM-hopeaa 1934 (sarja 72 kg) * Suomen mestari 1932 ja 1933 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Seututie 863

Seututie 863 on Taivalkoskelta Posiolle kulkeva seututie. Se alkaa Taivalkosken kuntakeskuksesta Oulun ja Kuusamon välisen valtatien 20 risteyksestä. Tie 863 sivuaa Taivalkoskella Siekkisen, Virkkusen ja Loukusan kyliä. Virkkusessa tie risteää seututien 862 kanssa. Posion puolella tie ohittaa Sirniön ja Kuloharjun kylät. Seututie 941 liittyy tiehen kahdeksan kilometriä ennen Posion keskustaajamaa. Tie päättyy Posion keskustaajamaan kantatien 81 ja seututien 947 liittymään. Taivalkoskella tie on nimeltään Posiontie ja Posion puolella Taivalkoskentie. Taivalkoskella yhdysteiden 8631 ja 8610 välinen osuus on aiemmin ollut osa valtatietä 20. Vuonna 2021 tien keskimääräinen vuorokausiliikenne (KVL) oli 270–1 400 ajoneuvoa vuorokaudessa. Vilkkaimmillaan tie oli Taivalkosken ja Posion kuntakeskusten lähettyvillä. == Lähteet == Luokka:Taivalkosken liikenne Luokka:Posion liikenne 863
Max Scheler

Max Scheler (22. elokuuta 1874 München, Saksa – 19. toukokuuta 1928 Frankfurt am Main, Saksa) oli saksalainen filosofi, joka on tunnettu ennen kaikkea tiedon muotoja koskevasta opistaan, jolla oli vaikutuksensa tiedonsosiologian syntyyn. Hänet tunnetaan myös Edmund Husserlin fenomenologisen perinteen jatkajana, mutta hän antoi panoksensa myös etiikan, uskonnonfilosofian, filosofisen psykologian ja poliittisen psykologian aloilla. Georg Henrik von Wrightin mukaan hän on "Mooren ohella luultavasti filosofisen etiikan etevin edustaja tällä vuosisadalla."Wright 1968, s. 18 Schelerin pääteos on Die Wissensformen und die Gesellschaft (Tiedon muodot ja yhteiskunta ,1926), jossa hän yhdistää fenomenologisen menetelmän yhteiskuntatieteeseen. Scheler erottaa kolme tiedon päämuotoa: luonnontieteen, jota hän kutsuu herruus- tai suoritustiedoksi (Herrschafts-, Leistungswissen); olemustiedon (Wesenswissen) ja vapautustiedon (Erlösungswissen).Nordin 1999, s. 413 == Teoksia == * Zur Phänomenologie und Theorie der Sympathiegefühle und von Liebe und Haß (1913) * Der Genius des Kriegs und der Deutsche Krieg (1915) * Der Formalismus in der Ethik und die materiale Wertethik (1913–1916) * Vom Umsturz der Werte (1919) * Neuer Versuch der Grundlegung eines ethischen Personalismus (1921) * Vom Ewigen im Menschen (1921) * Probleme der Religion. Zur religiösen Erneuerung (1921) * Wesen und Formen der Sympathie (1923) * Schriften zur Soziologie und Weltanschauungslehre, 3 osaa (1923/1924) * Die Wissensformen und die Gesellschaft (1926) * Der Mensch im Zeitalter des Ausgleichs (1927) * Die Stellung des Menschen im Kosmos (1928) * Philosophische Weltanschauung (postuumi, 1929) * Gesammelte Werke, 15 osaa (postuumi, 1954–1998) == Lähteet == * * * Ulla Solasaari: Rakkaus ja arvot kasvattavat persoonan - Max Schelerin kasvatusfilosofiaa Väitöskirja Helsingin yliopistossa. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Max-Scheler-Gesellschaft * *Solasaari, Ulla: Schelerin ajattelun taustoja. Niin & näin 1/2005. Luokka:Fenomenologit Luokka:Saksalaiset filosofit Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Matti Laakso

Matti Samuel Laakso (23. maaliskuuta 1939 Ilmajoki – 3. marraskuuta 2020 Ilmajoki) oli suomalainen painija, joka ylsi kahdesti kreikkalais-roomalaisen painin Euroopan-mestaruusmitaleille 1960-luvulla. Olympiakisoihin hän osallistui kolmasti sijoittuen parhaimmillaan kuudenneksi. Laakso edusti Koskenkorvan Urheilijoita, Vaasan Voima-Veikkoja, Oulun Poliisiurheilijoita ja Oulun Pyrintöä. Laakson nuorempi veli Martti Laakso saavutti myös painin arvokisamitaleja. == Saavutuksia == * Olympiakisoissa kuudes sija 1960 (sarja 73 kg), seitsemäs sija 1964 (sarja 78 kg) ja yhdeksäs sija 1972 (sarja 82 kg). * EM-hopeaa 1966 (sarja 78 kg) ja EM-pronssia 1969 (sarja 82 kg). * Suomen mestari kreikkalais-roomalaisessa painissa 1957–1958, 1960–1961, 1963–1967 ja 1969–1972 * Suomen mestari vapaapainissa 1963, 1965–1967 ja 1970–1971 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Val d’Isère

Val d’Isère on kunta Ranskassa Rhône-Alpesin alueella Savoien departementissa. Se sijaitsee Alpeilla Savoien historiallisessa maakunnassa. Kunta on tunnettu talviurheilukeskus. == Historia == Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Val d’Isèren kylässä oli muutama maatila. Alueen laaksojen hyvätuottoiset laitumet olivat hyvälaatuisten elintarvikkeiden tuotannon perusta, ja kylän koko väestö eli maataloudesta. Tällöin lunta ei nähty kaupallisena mahdollisuutena. == Talviurheilukeskus == 1920-luvulla kylästä ryhdyttiin rakentamaan urheilukeskusta. Vähitellen pienestä kylästä kehittyi hiihtokeskus. Nykyisin Val d’Isère on Euroopan merkittävimpiä hiihtourheilukeskuksia. Kunta muodostaa yhdessä naapurinsa Tignesin kanssa yhteistyöalueen, jota kutsutaan nimellä Espace Killy. Alueella on hiihtolatuja sekä alppihiihtäjille yhteensä 131 laskettelurinnettä yhteispituudeltaan 300 kilometriä. Albertvillen talviolympialaisten alppihiihtolajit järjestettiin Val d’Isèressä vuonna 1992. Siellä on pidetty myös Alppihiihdon maailmancupin kilpailuja. Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2009 pidettiin Val d’Isèressä. == Lähteet == *Val d’Isèren matkailusivusto == Aiheesta muualla == *Valokuvia Val d’Isèrestä *
Camarasaurus

Camarasaurus (”kammiolisko”) oli kookas, neljällä raajalla liikkunut, kasveja syönyt sauropodi, joka eli noin 155–150 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä jurakaudella. Tämän dinosauruksen fossiileita on löydetty Pohjois-Amerikasta ja Portugalista. Camarasaurus kasvoi 18 metriä pitkäksi ja sen arvioidaan painaneen noin 20 tonnia. Camarasauruksella, kuten muillakin Camarasauridae- heimon dinosauruksilla, oli lyhyt ja korkea pää. Tämän sauropodin nimesi Edward Drinker Cope vuonna 1877. == Elintavat == Camarasaurus käytti ravintonaan puiden lehtiä ja saniaisia. Camarasauruksen hampaat olivat lusikkamaiset, toisin kuin useimmilla sauropodeilla, joiden hampaat olivat tappimaiset. Camarasaurukset elivät todennäköisesti laumoissa, joihin kuului eri-ikäisiä yksilöitä. Laumoissa varsinkin nuoret sauropodit olisivat olleet paremmassa turvassa Allosauruksen ja Ceratosauruksen kaltaisilta teropodeilta. Ilman täysikasvuisten eläinten suojaa, nuoret Camarasaurukset olisivat joutuneet helposti teropodien ravinnoksi. Suuri koko riitti suojelemaan aikuisia Camarasauruksia useimmilta vihollisilta. Camarasauruksella oli myös terävät peukalonkynnet, joista saattoi olla hyötyä puolustautumisessa. Samoihin aikoihin eli monia muitakin sauropodeja, kuten Apatosaurus, Barosaurus, Brachiosaurus ja Diplodocus. Lisäksi myöhäisjurakautisessa Pohjois-Amerikassa eli Stegosauruksen kaltaisia harjaliskoja, pienempiä teropodeja kuten Ornitholestes ja ornithopodeja kuten Camptosaurus, Dryosaurus ja Othnielia. == Triviaa == * Camarasaurus esiintyy videopelissä Jurassic Park: Operation Genesis. * Ugoben robottidinosauruksen esikuvana on ollut camarasauruksen poikanen. Luokka:Sauropodit
Highway Star

Highway Star on brittiläisen Deep Purple -yhtyeen kappale sen vuonna 1972 julkaistulta kuudennelta studioalbumilta Machine Head. Tyylilajiltaan se edustaa hard rockia ja heavy metalia. == Kappaleen kuvaus == Kappale alkaa basson 4/4 tahdilla jota tukee vaimennettu virvelirumpu sekä kitara. Basso vaihtaa sävelkorkeutta jakaen perusrytmin neljäsosa- ja kahdeksasosa nuoteiksi. Bassoriffin kautta siirrytään kappaleen uruilla väritettyyn johdanto-osaan joka päättyy lauluefekteihin. Ensimmäinen varsinainen säkeistö seuraa. Kappale etenee A osa A osa B osa kertosäe rakenteella. Tämä toistetaan kahdesti jonka jälkeen seuraa urkusoolo johdanto-osineen. Soolon jälkeen on lyhyt instrumentaali C-osa jonka jälkeen AAB kertosäe jonka jälkeen seuraa kitarasoolo. AAB kertosäe toistetaan soolon jälkeen ja kappale päätetään. Kosketinsoittimet ovat koko ajan tärkeä osa rytmiä tehden siitä tuhdimman. Jon Lordin Hammond - uruissaan käyttämä kitaralle tarkoitettu putkivahvistin tuo kappaleen klassisvaikutteiseen urkusooloon yhtyeelle tunnusomaisen lisävärin. Ritchie Blackmoren kitarasoolo seuraa rakenteeltaan urkusooloa etenkin huippukohtansa klassisvaikutteisissa osassa. Soolo oli ensimmäisiä metalli- ja klassiset vaikutteet selkeästi yhdistäviä kitarasooloja. ==Aiheesta muualla== * Deep Purple - Highway Star YouTubessa Luokka:Deep Purplen kappaleet Luokka:Vuoden 1972 kappaleet
Martti Laakso

Martti Einari Laakso (s. 19. joulukuuta 1943 Ilmajoki) on suomalainen kilpauransa päättänyt kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka saavutti neljä mitalia kreikkalais-roomalaisen tyylin arvokisoissa 1960- ja 1970-luvuilla. Olympiakisoihin hän osallistui kahdesti sijoittuen parhaimmillaan kuudenneksi. Kotimaassa Laakso edusti Vaasan Voima-Veikkoja ja Ilmajoen Kisailijoita. Martin isoveli Matti Laakso on myös painin arvokisamitalisti. Painiuransa jälkeen Martti työskenteli Koskenkorvan viinatehtaalla kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2005. Martti Laakso asuu vaimonsa Kirsti Laakson kanssa Ilmajoen Koskenkorvalla. Heillä on kaksi lasta: Maarit Laakso (s. 1964) ja Kirsi Pakkala (s. 1968). == Saavutuksia == * Olympiakisoissa kuudes sija 1968 (sarja 63 kg) ja seitsemäs sija 1972 (sarja 62 kg). * MM-hopeaa 1965 (sarja 63 kg) ja MM-pronssia 1969 (sarja 62 kg) * EM- hopeaa 1970 ja 1972 (sarja 62 kg) * Suomen mestari 1962, 1965–66, 1968 ja 1971–72 == Lähteet == * * Laakso, Martti (FIN) International Wrestling Database * Martti Laakso Bio, Stats and Results Olympics at Sports- Reference.com Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gösta Diehl

Gösta Diehl (5. maaliskuuta 1899 Viipuri – 3. toukokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Diehl tuli tunnetuksi sekä kubistina että koloristina. Diehl perusti yhdessä Yngve Bäckin, Ragnar Ekelundin, Torger Enckellin, Unto Pusan, Sigrid Schaumanin ja Sam Vannin kanssa Prisma- taiteilijaryhmän, joka painotti modernismia ja voimakasta väri-ilmaisua. == Elämä ja ura == Diehlin vanhemmat olivat norjalais-ruotsalainen valokuvaaja Fredrik Diehl ja riikinruotsalainen Maria o.s. Dryselius. Gösta syntyi perheeseen vuonna 1899 Viipurissa. Perhe joutui talousvaikeuksiin, kun isä teki itsemurhan Göstan ollessa viiden vanha. Äiti joutui asumaan kuuden lapsensa kanssa pienessä huoneen ja keittiön asunnossa.Järvenpää, Eeva: Kertomuksia Helsingin kortteleista – Osa 31: Hevonen. Helsingin Sanomat 4.3.2006. Gösta Diehl sai perheensä talousvaikeuksista huolimatta käydä koulua ja pääsi ylioppilaaksi 1917. Hän muutti Helsinkiin ja opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Albert Gebhardin johdolla. Vuonna 1922 hän pääsi erään metsäteollisuuden edustuston kirjeenvaihtajaksi Pariisiin, missä avautui mahdollisuus opiskeluun kaupungin vapaissa taidekouluissa. Diehl sai vähitellen töitään esille Pariisin taidegallerioihin ja alkoi menestyä taiteilijana. Helsingissä hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli Stenmanin taidesalongissa Heikinkadulla vuonna 1926. Vakinaisesti takaisin Suomeen palattuaan Diehl vuokrasi 1935 Albert Edelfeltin entisen ateljeen Helsingin Kruununhaan Liisankatu 27:n piharakennuksesta. Seitsemännen kerroksen ullakkoasunnosta oli siihen aikaan avarat näkymät muun muassa Pitkänsillan yli Hakaniemeen. Gösta Diehlin ensimmäinen puoliso oli Greta o.s. Hult vuosina 1926–1936. Erottuaan Diehl meni vuonna 1937 naimisiin Elsa Ramsayn kanssa. Parille syntyi pian kolme lasta. Diehlit asuivat Liisankadun ateljeeasunnossaan lähes 20 vuotta. Huoneiston varustelutaso oli niukka, joten perhe joutui tulemaan toimeen ilman omaa kylpyhuonetta tai keittiötä, ja myös portaikossa sijainnut wc oli naapureiden kanssa yhteinen. Talvella lämmittämiseen tarvittiin puita ja koksia, joita jouduttiin kantamaan päivittäin kellarista seitsemänteen kerrokseen ilman hissiä. Vuonna 1954 perhe muutti taiteilijakoti Lallukkaan, jossa Diehlit asuivat Gösta Diehlin kuolemaan asti. Monet Gösta Diehlin tunnetuista töistä syntyivät Kruununhaan ateljeekodissa. Näihin kuuluvat muun muassa Pommitettu kylä ja Näköala ikkunasta, jotka ovat nykyisin Ateneumin taidemuseon kokoelmissa. Prisma-ryhmä järjesti monia yhteisnäyttelyitä, joista ensimmäinen oli Taidehallissa keväällä 1956. Prisman aikana Diehlin työt alkoivat saada yhä laajempaa huomiota ja tunnustusta. Vuonna 1953 Diehlille myönnettiin Pro Finlandia -mitali. Diehl opetti Helsingin yliopiston piirustussalissa vuosina 1945–1946 ja 1948–1949 ja toimi vuodesta 1957 lähtien kuvataiteiden opettajana Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosastolla.Kuvataiteilijamatrikkeli ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * * ==Aiheesta muualla== * Gösta Diehlin teoksia Valtion taidemuseon kokoelmissa. * Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Pirttijärvi

Pirttijärvi voi tarkoittaa seuraavia: ==Järviä== *Pirttijärvi, järvi Hartolassa *Pirttijärvi, järvi Heinolassa *Pirttijärvi, järvi Lammilla Hämeenlinnassa *Pirttijärvi, järvi Hämeenkyrössä *Pirttijärvi, järvi Ikaalisissa *Pirttijärvi, järvi Ilomantsissa *Pirttijärvi, järvi Joensuussa *Pirttijärvi, järvi Joutsassa *Pirttijärvi, järvi Juupajoella *Pirttijärvi, järvi Jyväskylän Leustussa *Pirttijärvi, järvi Jyväskylän Moksissa *Pirttijärvi, järvi Jyväskylän Reinanpohjalla *Pirttijärvi, järvi Jyväskylän Taka-Keljossa *Pirttijärvi, järvi Jyväskylän Vertaalassa *Pirttijärvi, järvi Jämsän Eväjärvellä *Pirttijärvi, järvi Jämsän Kavalassa *Pirttijärvi, järvi Jämsän Jämsänkoskella *Pirttijärvi, järvi Jämsän Jämsänniemellä *Pirttijärvi, järvi Karstulassa *Pirttijärvi, järvi Keuruun Simsiössä *Pirttijärvi, järvi Kinnulassa *Pirttijärvi, järvi Konnevedellä *Pirttijärvi, järvi Kuhmossa *Pirttijärvi, järvi Kuhmoisissa *Pirttijärvi, järvi Kuhmoisissa *Pirttijärvi, järvi Kemijärvellä *Pirttijärvi, järvi Laukaassa *Pirttijärvi, järvi Muhoksella *Pirttijärvi, järvi Multialla *Pirttijärvi, järvi Oriveden Löytäneessä *Pirttijärvi, järvi Oriveden Puharilassa *Pirttijärvi, järvi Padasjoella *Pirttijärvi, järvi Parkanossa *Pirttijärvi, järvi Pielavedellä *Pirttijärvi, järvi Ahlaisissa Porissa *Pirttijärvi, järvi Puolangalla *Pirttijärvi, järvi Raumalla *Pirttijärvi, järvi Rovaniemellä *Pirttijärvi, järvi Ruoveden Jäminkipohjassa *Pirttijärvi, järvi Ruoveden Pourunperällä *Pirttijärvi, järvi Saarijärvellä *Pirttijärvi, järvi Sastamalan Vesunnissa *Pirttijärvi, järvi Sotkamossa *Pirttijärvi, järvi Suodenniemellä *Pirttijärvi, järvi Suomussalmella *Pirttijärvi, järvi Suomussalmella rajavyöhykkeellä *Pirttijärvi, järvi Sysmässä *Pirttijärvi, järvi Tampereen Terälahdessa *Pirttijärvi, järvi Toivakassa *Pirttijärvi, järvi Kullaalla Ulvilassa *Pirttijärvi, järvi Uuraisissa *Pirttijärvi, järvi Viitasaarella *Pirttijärvi, järvi Virtain Pirttikylässä *Pirttijärvi, järvi Virtain Siekkiskylässä *Pirttijärvi, järvi Ylöjärvellä *Pirttijärvi-Kaitainjärvi, järvi Sotkamossa *Pirttijärvi–Riihijärvi, järvi Jämsässä ja Kuhmoisissa *Alainen Pirttijärvi, järvi Keuruun Salmenkylässä *Keskinen Pirttijärvi, järvi Keuruun Salmenkylässä *Yläinen Pirttijärvi, järvi Keuruun Salmenkylässä *Iso Pirttijärvi, järvi Kivijärvellä *Iso Pirttijärvi, järvi Ruovedellä *Pieni Pirttijärvi, järvi Kivijärvellä *Pieni Pirttijärvi, järvi Multialla *Vähä Pirttijärvi, järvi Ruovedellä *Ala-Pirttijärvi, järvi Muuramen Rannankylässä *Ala-Pirttijärvi, järvi Tampereen Yrjölänkylässä *Keskinen Pirttijärvi, järvi Tampereen Yrjölänklässä *Ylä-Pirttijärvi, järvi Muuramen Sääksvuorella *Ylä- Pirttijärvi, järvi Tampereen Yrjölänkylässä ==Muita paikkoja== * Pirttijärvi, kyläkunta Ahlaisissa Porissa * Pirttijärven seisake, lakkautettu rautatieliikennepaikka Kemijärvellä * Pirttijärven pysäkki (Bodträsk), lakkautettu rautatieliikennepaikka Kainuun (Kalix) kunnassa Ruotsissa ==Henkilöitä== * Heini Pirttijärvi (s. 1966), suomalainen yritysjohtaja * Ulla Pirttijärvi (s. 1971), saamelainen laulaja ja joikaaja Luokka:Järvien täsmennyssivut
Kuivahko kangas

Kuivahko kangas on tuoretta kangasta kuivempi, mutta kuivaa kangasta kosteampi Suomen metsätyyppiopin mukainen metsäkasvutyyppi. Kuivahkot kangasmetsät jaetaan puolukkatyyppiin, häränsilmä-puolukkatyyppiin, variksenmarja- puolukkatyyppiin, variksenmarja-mustikkatyyppiin ja juolukka-variksenmarja- mustikkatyyppiin. Tyypit vaihtalevat alueittain. Etelä-Suomessa karuilla moreenimailla, mutta myös viljavemmilla hiekka- ja someromailla puolukkatyyppi on yleinen. Etelä-Suomen metsämaasta 28 prosenttia kuuluu puolukkatyyppiin. Pohjanmaalla ja Kainuussa kuivahkoilla kangasmailla yleinen metsäkasvutyyppi on variksenmarja-puolukkatyyppi. Kasvusto on puolukkatyyppiä niukempi, mutta muistuttaa sen kasvustoa. Kainuussa ja Peräpohjolassa mustikasta tulee kenttäkerroksen hallitseva varpu, minkä vuoksi pohjoisen kuivahkot kankaat ovat yleensä variksenmarja-mustikkatyyppiin luettavia. == Kuivahkon kankaan tyypit == === Puolukkatyyppi === Puolukkatyyppiä (Vaccinium-tyyppi, VT) ilmenee erityisesti Etelä-Suomen moreeni-, hiekka- ja someromailla. Etelä- Suomen metsämaista 28 prosenttia kuuluu puolukkatyyppiin, jonka metsäveroluokka puunkasvun perusteella on ollut II. Kenttäkerroksessa tyypillisiä kasveja ovat puolukan lisäksi mustikka ja kanerva, minkä lisäksi esiintyy myös vanamoa, nuokkutalvikkia, lillukkaa, metsätähteä, kevätpiippoa ja kultapiiskua. Puolukkatyypin valtapuu on mänty, myös kuusia esiintyy. Joissain tapauksissa myös kuusi voi olla valtapuulaji. === Variksenmarja- puolukkatyyppi === Variksenmarja-puolukkatyyppiä (Empetrum-Vaccinum-tyyppi, EVT) ilmenee Pohjanmaan ja Kainuun vyöhykkeiden rajoilla. Kasvillisuus muistuttaa puolukkatyyppiin kuuluvien kuivahkojen kankaiden kasvillisuutta. Variksenmarja-puolukkatyypin metsän metsäveroluokka puuntuoton perusteella on ollut II. Variksenmarja-puolukkatyypin kenttäkerroksen kasvillisuus on puolukkatyyppiä niukempaa, mutta samankaltaista. Valtapuu on mänty. === Variksenmarja-mustikkatyyppi === Variksenmarja-mustikkatyyppiä (Empetrum- Myrtillius-tyyppi, EMT) ilmenee Kainuussa, mutta myös Peräpohjolassa. Se on Peräpohjolan yleisin metsätyyppi. Variksenmarja-puolukkatyyppi ja variksenmarja-mustikkatyyppi yhdessä kattavat lähes puolet Pohjois-Suomen metsäpinta-alasta. Variksenmarja-mustikkatyypin metsän metsäveroluokka puuntuoton perusteella on ollut III. Varpuina variksemarja-mustikkatyypin metsissä ovat variksenmarjan ja mustikan lisäksi puolukka, kanerva, juolukka ja suopursu. Heiniä ja ruohoja on vähän. Jäkäliä ja sammalia on jokseenkin saman verran. Valtapuu on mänty, jonka seassa voi kasvaa hieskoivua. == Soistuminen == Kuivahkosta kankaasta tulee soistuessaan aluksi kangasräme ja soistumisen jatkuessa ja turvekerroksen paksuuntuessa siitä voi kehittyä useita erilaisia rämetyyppejä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kangasmetsä
Kuiva kangas

Kuiva kangasmetsä on yksi Suomen metsätyyppioppiin kuuluva metsien kasvupaikkapäätyyppi. Merkittävin kuiva kangastyyppi on kanervatyyppi (Calluna-tyyppi, CT). Siihen kuuluu kolme prosenttia Etelä-Suomen metsämaasta. Kuivilla kankailla parhaiten menestyvä puulaji on mänty. Niillä voi kasvaa myös kuusia ja useita lehtipuitakin, mutta ne jäävät siellä maaperän karuuden vuoksi yleensä pienikokoisemmiksi. Pohjoisempana Pohjanmaan ja Kainuun leveysasteilla oleva kuivan kankaan kasvupaikkatyyppi on variksenmarja- kanervatyyppi (Empetrum-Calluna-tyyppi, ECT), jonka puusto on samankaltainen kuin kanervatyyppiin kuuluvan metsän. Peräpohjolassa esiintyy kolmas kuivan kankaan tyyppi, varpu-jäkälä-tyyppi (Ericaceae-Cladina-tyyppi, ErCIT). Varpu- jäkälätyyppiin kuuluu 10 prosenttia Suomen pohjoisosan metsistä. Koko maassa myös karukkokankaaksi kutsuttuun kuivan kankaan päätyyppiin kuuluva jäkälätyyppi (Cladinatyyppi, CIT) on samankaltainen kaikkialla Suomessa. Sille on tyypillistä miltei yhtenäinen poronjäkäläkerros. == Lähteet == Luokka:Kangasmetsä
Karukkokangas

Karukkokangas on kangasmetsä, jonka maaperä on erittäin karua eikä tarjoa hyvää kasvualustaa männylle. Kalliomaiden ja hietikoiden kasvillisuus muistuttaa karukkokankaita. Karukkokankaita esiintyy koko Suomessa. Karukkokankaassa humus on ohut ja hapan, pH on noin 3,6. Maannoksessa on lahonnutta jäkälää. Kivennäispitoisissa maissa on vähän tai ei lainkaan hienojakoista maa-ainesta. Jäkäliä on karukkokankailla melko runsaasti. Yleisiä jäkäliä ovat poronjäkälät. Sammalet eivät menesty, mutta kynsisammalta esiintyy. Heiniä ja ruohoja on karukkokankailla vähän, ja ne ovat pääasiassa valoisilla hiekkamailla menestyviä lajeja. Varpuja on harvassa eikä varsinaista pensaskerrosta ole. Puuston muodostavat matalat männyt. Cajanderin metsätyyppioppiin liittyen karukkokankaiden metsätyyppi on jäkälätyyppi (Cladina-tyyppi, ClT) Etelä-Suomessa, Pohjanmaa-Kainuussa, Peräpohjolassa sekä Metsä-Lapissa. Se luetaan joskus myös kuivaksi kankaaksi. Tunturi-Lapin koivikoissa esiintyy lisäksi harvinaisena variksenmarja-jäkälätyyppi (EClT). == Lähteet == Luokka:Kangasmetsä
Tšokurdah

Tšokurdah () eli Tšokuurdaah () on kaupunkimainen taajama Allaihan ulusissa Sahan tasavallan pohjoisosassa Venäjällä. Tšokurdahin taajama sijaitsee Indigirkan varrella, 1 290 kilometriä maan pääkaupungista Jakutskista koilliseen. Tšokurdahissa on lentoasema sekä jokisatama, jota voi kuitenkin käyttää vain vajaat kolme kuukautta vuodessa. Poronhoito ja muut perinteiset elinkeinot ovat edelleen tärkeitä työllistäjiä paikkakunnalla. Tšokurdahissa on kulttuuritalo, yhteiskoulu, ylä- ja alakoulut, musiikkikoulu, tundran luonnosta ja metsästyselinkeinosta kertova museo, terveyskeskus ja kauppoja. ==Historia== Tšokurdahin perustettiin vuonna 1936. Vuonna 1981 siitä tuli taajama. Asukasluvun kehitys: *3 845 (1989) *3 300 (1999) *2 591 (2002) *2 105 (2010) == Lähteet == Tsokurdah
Iida-Liisa

Iida-Liisa () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin ruotsalaisen kirjasarjan 12-vuotias tyttösankari, jonka intohimoja ovat näytteleminen ja pojat. Kirjasarja on tarkoitettu noin 10-12-vuotiaille. Sen on suomentanut Tuula Kallioniemi. == Sarjassa ilmestyneet kirjat == * Iida-Liisa, 1998 (Tuva-Lisa, 1992) * Iida-Liisa, raivareita ja rakkautta, 1999 (Tuva-Lisa och Vindens son, 1996) * Iida-Liisa, ennustuksia ja sydänsuruja, 2002 (Tuva-Lisa och anden i glaset, 2000) Luokka:Ruotsalaiset lastenkirjat Luokka:Ruotsalaiset nuortenkirjat
Pirttijärvi (Muhos)

Pirttijärvi on järvi Oulujoen vesistöalueella Sanginjoen kylässä Muhoksen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Järvi sijaitsee noin neljän kilometrin päässä Sanginkylältä itään, ja linnuntietä noin viisitoista kilometriä pohjoiseen Muhoksen keskustaajamasta. Järven vesi on pääosin peräisin alueen pohjavesistä, pieni osa vedestä on altaaseen järven valuma-alueelta kertynyttä sadevettä. Järvi laskee vetensä kapeaa Pirttiojaa pitkin Sanginjokeen ja sitä kautta Oulujokeen ja edelleen Perämereen. Umpeenkasvavan Pirttijärven kunnostus toteutettiin vuosina 2004–2007 osin alueen asukkaiden ja kesämökkiläisten rahoituksella. Kunnostuksen kustannusarvio oli 100 000 euroa, josta vakinaiset ja kesäasukkaat maksoivat 46 000 euroa. Ennen kunnostusta järven pohjalle oli kertynyt arviolta 180 000 kuutiometriä sedimenttiä. Järvessä havaittiin myös sinilevää. Kunnostus toteutettiin kaivamalla järvestä laskeva Pirttioja kokonaan auki ja valuttamalla järviallas kokonaan tyhjäksi, kuten Särkijärvi Utajärvellä ensimmäisenä Suomessa pari vuotta aiemmin. Kun järven pohjaan kertynyt eloperäinen aines oli kuivunut, Pirttioja padottiin ja altaan annettiin alkaa täyttyä. Heinäkuussa 2007 järven pinta oli vielä noin 80 senttimetriä alkuperäistä pinnantasoa alempana. Kunnostustyöllä saatiin parannettua veden laatua. Kuivatuksen jälkeen osittain täyttyneeseen järvialtaaseen oli kasvanut ruoho, se aiotaan niittää suunnitelmien mukaan vuonna 2008. Järveen tehdyt kalaistutukset ovat osin epäonnistuneet. Järvialtaan veden laadusta ei ole tehty seurantaa, josta olisi julkista tietoa. Tästä huolimatta joidenkin ranta-asukkaiden lehdessä antamien tietojen mukaan järven vesi kirkkaudeltaan ja puhtaudeltaan on vesijohtoveden laatuista. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskus: Muhoksen Pirttijärven kunnostus hyötyi kuivasta kesästä Luokka:Muhoksen järvet Luokka:Ala-Oulujoen alue‎
Juhani Salmenkylä

Heikki Veikko Juhani Salmenkylä (vuoteen 1936 Husgafvel; 8. maaliskuuta 1932 Helsinki – 4. toukokuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen suunnistaja, koripalloilija, koripallotuomari, -valmentaja ja -vaikuttaja. Ammatiltaan hän oli asianajaja. Salmenkylä on nimetty Suomen koripallon Hall of Fameen. == Urheilu-ura == === Suunnistus === Suunnistajana Salmenkylä saavutti kolme viestimitalia arvokisoissa ja sivusi Erkki Aron ennätystä oltuaan Helsingin Suunnistajien joukkueessa seitsemän kertaa voittamassa Jukolan viestiä, viimeksi 1970. Lisäksi hän oli 1954 mukana ensimmäisessä suomalaisjoukkueessa, joka onnistui voittamaan Ruotsissa juostavan Tiomila-viestin. Suomen mestariksi henkilökohtaisella matkalla Salmenkylä ylsi neljästi ja oli voittamassa kuutta viestisuunnistuksen Suomen mestaruutta. Salmenkylä oli luomassa Suomen suurinta viikottaista kuntosuunnistustapahtumaa Iltarasteja vuonna 1977. === Koripallo === Koripalloilijana Salmenkylä saavutti useita Suomen mestaruuksia ja toimi 1969–1972 Suomen Koripalloliiton puheenjohtajana. Tokion olympiakisoissa 1964 hän toimi Suomen koripalloilijoiden joukkueenjohtajana sekä koripallo-otteluiden tuomarina. Salmenkylä nimettiin elokuussa 2015 Suomen koripallon Hall of Fameen. === Yleisurheilu === Yleisurheilijana Salmenkylä saavutti SM-pronssia 4 × 1 500 metrillä 1953. == Perhe == Juhani Salmenkylän veli Matti Salmenkylä oli maineikas urheilutoimittaja, joka johti Urheilutoimittajain Liittoa 1972–1981 ja oli myös voittamassa Jukolan viestiä 1953 ja 1960. Veljesten isä Anton Husgafvel edusti Suomea pikajuoksijana vuoden 1924 olympiakisoissa ja kilpaili vanhoilla päivillään myös suunnistajana. Suomen Suunnistusliiton mestaruuskilpailuissa 1951 kolmen ikäluokan mestaruudet menivät samaan perheeseen, kun Anton voitti M50-, Matti M20- ja Juhani M18-sarjan. Juhani Salmenkylän vaimo Pirkko Salmenkylä (o.s. Niemi) voitti Suomen mestaruuden viestisuunnistuksessa 1952 ja koripallossa 1949 ja pelasi koripallossa 7 maaottelua. Heidän tyttärensä Leena Salmenkylä-Mattila voitti maailmanmestaruuden viestisuunnistuksessa 1979, ja myös perheen muut lapset ovat kilpailleet suunnistajina. Vanhin tytär Hilkka Salmenkylä on isänsä tavoin asianajaja. == Saavutuksia == === Suunnistus === * MM-hopeaa viestissä 1966 ja 1968 * EM-kultaa viestissä 1964 * Jukolan viestin voitto 1950, 1952–1953, 1956–1957, 1960 ja 1970 (Helsingin Suunnistajat) * Tiomila-viestin voitto 1954 (Helsingin Suunnistajat) * SM- kultaa hk. matkalla 1958–1959 ja 1964–1965 * SM-kultaa viestissä 1954–1956, 1959, 1967, 1971 === Koripallo === * Useita Suomen mestaruuksia 1950-luvulla (Pantterit) == Lähteet == * Juhani Salmenkylä baskethotel.com * Profiili Suomen koripallon Hall of Fame === Viitteet === Luokka:Suomalaiset suunnistajat Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Suomalaiset koripallovalmentajat Luokka:Suomalaiset koripallotuomarit Luokka:Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Monopsoni

Monopsoni (kreikan μόνος (monos) "yksin" + ὀψωνία (opsōnia) "osto") on taloustieteellinen tilanne, jossa markkinoilla on vain yksi tietyn tuotteen tai palvelun ostaja. Monopsonissa ostajalla on markkinavoimaa, koska se voi vaikuttaa hintaan muuttamalla markkinoilta ostamaansa määrää. Tällöin tuottajan saama hinta voi olla pienempi kuin kilpailullisen markkinan hinta. Monopsoni lukeutuu markkinahäiriöihin. Monopsonin eräs edellytys on se, että tuottajien tarjoamat tuotteet ovat keskenään niin samankaltaisia, ettei tuottajilla ole mainittavaa mahdollisuutta kilpailla muiden tuottajien samankaltaisten tuotteiden kanssa muilla keinoin kuin hinnalla. Terveydenhoito on esitetty esimerkkinä "luonnollisesta" monopsonista, samoin kuin peruskouluopetus. Monopsoni on tuotemarkkinoilla varsin harvinainen. Sitä esiintyy kuitenkin muun muassa raaka-ainemarkkinoilla ja aseteollisuudessa, jossa useat yritykset kilpailevat keskenään valtion asehankinnoista. Tällöin kyse on yleensä edistyneestä sotatekniikasta kuten ajoneuvoista tai tietojärjestelmistä. Monopsonia pidetään kuitenkin melko yleisenä ilmiönä työmarkkinoilla. Työmarkkinoiden monopsoni kielii yleensä työvoiman vähäisestä liikkuvuudesta, ja se on yleinen ilmiö monilla pienillä paikkakunnilla, joilla yksi ainoa yritys työllistää ison osan paikkakunnan asukkaista. Monopsoneja muistuttavia työmarkkinatilanteita voi esiintyä Suomessa pienissä kunnissa, jotka ovat riippuvaisia esimerkiksi yksittäisestä paperi- tai sellutehtaasta. Suomessa tällaisilla paikkakunnilla esiintyy harvemmin työmarkkinamonopsonille yleistä ilmiötä eli matalaa palkkatasoa, johtuen työntekijöiden yleisesti korkeasta järjestäytymisasteesta. Muita monopsonille tyypillisiä lieveilmiöitä, kuten puuttumista (työ)markkinoiden ulkopuoliseen toimintaan, esimerkiksi kunnallispolitiikkaan, saattaa kuitenkin esiintyä. == Katso myös == *Kartelli *Markkinahäiriö *Monopoli *Oligopsoni *Oligopoli *Ammattiyhdistysliike Luokka:Mikrotaloustiede Luokka:Taloustieteen käsitteet
Edinho (jalkapalloilija, 1970)

Edson Cholbi Nascimento, pelaajanimeltään Edinho (s. 27. elokuuta 1970 Santos) on brasilialainen jalkapalloilija ja legendaarisen Pelén poika. Hänen pelipaikkansa oli maalivahti. Nykyään Edinho on Santos FC:n maalivahtivalmentaja. ==Seurat== *Santos (1990–1991) *Portuguesa Santista (1992) *São Caetano (1993) *Santos (1994–1998) *Ponte Preta (1999) == Historia == 1990-luvulla Edinho oli kuusi vuotta vankilassa osallistuttuaan Santosissa katuajoihin, joissa aiheutti yhden ihmisen kuoleman. Edinho pidätettiin 6. kesäkuuta 2005 Santosissa yhdessä 50 muun ihmisen kanssa poliisioperaation yhteydessä. Operaation tarkoituksena oli saada kiinni huumekauppiaiden joukko. Edinho väitti olevansa syytön ja olleensa riippuvainen marijuanasta. Luokka:Brasilialaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fritz Weaver

Fritz Weaver (19. tammikuuta 1926 Pittsburgh, Pennsylvania – 26. marraskuuta 2016 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. Hän voitti Tony- ja Drama Desk -palkinnot roolistaan Robert Marascon näytelmässä Child's Play (1970). Vaikka Weaver tunnetaan kenties parhaiten teatterista, hänellä oli rooleja myös elokuvissa. Filmografiaan kuuluu muiden muassa Musta sunnuntai (, 1976). Weaver oli Emmy-ehdokkaana roolistaan televisiosarjassa Polttouhrit. Hän meni 7. helmikuuta 1953 naimisiin Sylvia Shortin kanssa ja sai kaksi lasta, mutta liitto päättyi avioeroon vuonna 1979. Weaver teki Broadway-debyyttinsä lokakuussa 1955. Hän esiintyi televisiossa vielä saman vuosikymmenen puolella ja on jatkanut ammattiuraansa 2000-luvulle saakka. Vuodesta 1995 hän toimi kertojana The History Channelin ohjelmissa. Hän solmi vuonna 1997 uuden avioliiton Rochelle Oliverin kanssa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet Luokka:Tony-palkinnon saajat
Akureyrin yliopisto

Akureyrin yliopisto () on islantilainen oppilaitos, joka on perustettu 5. syyskuuta 1987. Yliopisto sijaitsee Akureyrin kaupungissa Pohjois-Islannissa. Se on laajentunut varsinkin viime vuosina, kun sinne on perustettu uusia tiedekuntia. Syksyllä 2006 yliopistossa oli 1 486 opiskelijaa. Toistaiseksi yliopistosta on valmistunut alemman B. C., B. A. ja B. Ed. -tutkinnon sekä ylemmän M. C. ja M. A. -maisteritutkinnon suorittaneita. Tohtoreita yliopistosta ei ole vielä valmistunut. ==Aiheesta muualla== * Yliopiston sivusto Luokka:Islannin yliopistot Luokka:Akureyri
RVA

Lyhenne RVA voi tarkoittaa seuraavia: * rouva, lyhenne rva, naisesta käytetty puhuttelusana ja titteli * Richmond, Virginia, kirjainlyhenne RVA, Virginian osavaltion pääkaupunki Yhdysvalloissa * Relative Virtual Address, lyhenne RVA, eräs COFF-formaatin konsepti * . * Asetus rikoslain voimaanpanemisesta (19.12.1889/39B), RVA, oikeustieteellisessä kirjallisuudessa käytetty lyhenne.
Richard DeVos

Richard (Rich) DeVos Sr (4. maaliskuuta 1926 Grand Rapids, Michigan, Yhdysvallat – 6. syyskuuta 2018) oli yhdysvaltalainen miljardööri. Hän oli toinen verkostomarkkinointiyritys Amwayn perustajista vuonna 1959. DeVos kuului Northwoodin yliopiston johtokuntaan ja istui Council for National Policyn puheenjohtajana. Hänen julkaisemiinsa kirjoihin lukeutuvat Compassionate Capitalism, Hope From My Heart: Ten Lessons For Life ja Believe! Hänelle toteutettiin vuonna 1997 onnistunut sydämensiirto. DeVos omisti koripallojoukkue Orlando Magicin. Forbes nimesi hänet vuonna 2006 Yhdysvaltain 73. varakkaimmaksi henkilöksi 3,5 miljardin Yhdysvaltain dollarin arvioidulla nettotulolla. Vuonna 2007 samainen lehti arvioi hänet maailman 249. rikkaimmaksi ihmiseksi. DeVosin poika Dick DeVos (Richard DeVos Jr, s. 1955) on republikaani ja entinen Michiganin kuvernööriehdokas. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset miljardöörit Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet