EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Anatole Abragam

Anatole Abragam (15. joulukuuta 1914 – 8. kesäkuuta 2011) oli ranskalainen fyysikko. Hän oli Royal Societyn ja 25. kesäkuuta 1973 alkaen Ranskan tiedeakatemian jäsen. Abragamin perhe oli venäläinen, mutta muutti vuonna 1925 Ranskaan. Hän opiskeli Pariisin yliopistossa vuosina 1933–1936 ja oli toisen maailmansodan veteraani. Sodan jälkeen hän jatkoi opintojaan École Supérieure d’Électricitéssä ja suoritti filosofian tohtorin tutkinnon Oxfordin yliopistossa 1950. Abragam nimitettiin vuonna 1976 Oxfordin Merton Collegen ja Jesus Collegen kunniajäseneksi. Hän työskenteli vuosina 1960–1985 Collège de Francen professorina ja sai vuonna 1982 Lorentz-mitalin. Hän julkaisi mm. omaelämäkerran ja teki merkittävää työtä ydinmagneettisen resonanssin alalla. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset fyysikot Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Royal Societyn ulkomaiset jäsenet Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Postilla

Postilla on tarkoittanut alun perin Raamatun evankeliumiperikooppeja, mutta myös epistolatekstejä seuraavaa selittävää saarnanomaista tekstiä. Postilla sisältää koko kirkkovuoden saarnat. Sana on lyhentynyt latinankielisestä ilmauksesta Post illa verba textus "näiden tekstisanojen jälkeen". Saarnakokoelman merkityksessä postilla-sanaa on käytetty 1200-luvulta alkaen. Monet papit ja muut uskonnolliset persoonat ovat laatineet postilloita, joita toiset papit ovat käyttäneet apuna saarnojensa valmistelussa. Maallikkoiden käytössä postilla on hartauskirja. Postillat ovat kuuluneet erityisesti luterilaiseen perinteeseen. Vanhimman suomenkielisen postillan on tehnyt Eerik Sorolainen. Suomessa paljon käytettyjen postillojen tekijöitä ovat muun muassa Martti Luther, Johan Arndt, Christian Scriver, Peter Olivarius Bugge, Anders Nohrborg, Antti Björkqvist, Juhana Wegelius nuorempi, Johan Fredrik Bergh, Lars Levi Laestadius, Aatu Laitinen ja Wilhelmi Malmivaara. A. W. Ingman joka käänsi suomeksi Martti Lutherin postillan oli omien sanojensa mukaan itse varsin kokematon suomen kielen kirjoittamisessa ja käytti sen kääntämisessä 20 vuotta kolmen toverinsa kanssa. Ingman myös turvautui Awellanin apuun, joka oli sen ajan etevimpiä tutkijoita suomen kielen lauseopissa. Ongelmana koettiin myös ruotsin kielen lainasanat. Lutherin postilla pitää sisällään 110 evankeliumia.Tohtori Martti Lutheruksen kirkko postillan evankeliumi osa, A.W.Ingman, G.W.Edlundin kustannuksella, Helsinki, S.W.Wilenin ja kumppanien kirjapaino, Turku, sekä Suomalaisen kirjallisuuden Seuran kirjapaino, Helsinki, 1875.. Postillan kysyntä oli aikoinaan valtaisaa ja esimerkiksi vuonna 1875 Lutherin postillaa myytiin 2806 kappaletta. Ote A.W.Ingmanin esipuheesta teoksessa postilla; "Ohjatkoon Jumala raamatullisen sanan kuuliaisuuteen syvästi nöyrtynyt ja alentunut Lutherus meidän kansaamme yhtä suuresti ja vilpittömästi raamattua rakastamaan kuin hän tämä ylevä opettajamme itse sitä on rakastanut. Eläköön Suomen kansamme aina Jumalan ilmoituksen puhtaudesta, taivaallisesta ilmasta ja oppikoon juuri Lutherukselta kammomaan teeskenneltyä kaava hengellisyyttä ja oman ihmisluonnon jumalallisuutta. Helsingissä, toukokuun 8. päivänä 1875. A.W. Ingman." == Lähteet == Luokka:Luterilaiset kirkot Luokka:Spiritualiteetti
Cross totals -indeksi

Cross totals -indeksi mittaa ilmakehän epävakaisuutta ja ukkosen esiintymisen mahdollisuutta. *≤ 17 melko varmasti ei ukkosia *18–19 paikoin ukkosia *20–21 monin paikoin ukkosia *22–23 monin paikoin ukkosia / yksittäisä ankaria *24–25 monin paikoin ukkosia / muutamia ankaria / joitain tornadoja *26–29 monin paikoin tai yleisesti ukkosia, muutamia ankaria, muutamia tornadoja *≥ 30 Yleisesti ukkosia, paikoin vakavia, paikoin tornadojahttp://twister.sbs.ohio- state.edu/severe/ctotals.html ==Lähteet== Luokka: Ilmakehän epävakaisuusindeksit
Douglas DC-1

Douglas DC-1 oli Douglas Aircraft Companyn valmistama kaksimoottorinen matkustajalentokone. Kone oli metallirakenteinen, alatasoinen ja varustettu sisäänvedettävillä laskutelineillä. Koneesta valmistui vain prototyyppi, jonka pohjalta kehitettiin menestyneet DC-2 ja DC-3 -koneet.Eden 2002 s. 602 ==Historia== DC-1:n kehityksen voidaan katsoa alkaneen 1931 tapahtuneesta TWA- lentoyhtiön kahdeksan ihmishenkeä vaatineesta onnettomuudesta, jossa Fokker Trimotor -tyyppinen kone hajosi ilmassa sen puisen siipisalon petettyä. Onnettomuuden seurauksena Yhdysvaltojen ilmailuhallinto määräsi, ettei tulevissa koneissa tule olla puusta valmistettuja siipiä tai kantavia rakenteita. Kilpaileva Boeing-yhtiö kehitti uusien vaatimusten mukaisen modernin Boeing 247 -koneen, mutta rajallisen tuotantokapasiteetin takia kykeni valmistamaan koneita vain pääasiakkaalleen, United Airlines -lentoyhtiölle. TWA järjesti tarjouskilpailun vastaavasta koneesta. Douglas ei aluksi ollut halukas vastaamaan, epäillen ettei koneelle löytyisi riittävästi markkinoita kattamaan kehityskulut. Hän hahmotteli kuitenkin 2-moottorisen, alatasoisen ja metallirakenteisen koneen, joka kykeni TWA:n vaatimusten mukaisesti lentämään ja laskeutumaan turvallisesti myös yhdellä moottorilla. Koneesta valmistettiin yksi prototyyppi, joka suoritti ensilentonsa 1. heinäkuuta 1933. Kone osoittautui koelennoilla suorituskyvyltään ja lento- ominaisuuksiltaan ylivertaiseksi aikalaisiinsa Fokker Trimotoriin ja Ford Trimotoriin nähden. Se asetti myös uuden nopeusennätyksen lentäessään Yhdysvaltojen halki 13 tunnissa ja viidessä minuutissa. TWA:n toivomusten mukaisesta kone varustettiin tehokkaammilla moottoreilla ja muutettiin 14-paikkaiseksi. Tätä Douglas DC-2:ksi nimettyä tuotantomallia yhtiö tilasi 20 kappaletta. Alkuperäinen DC-1 myytiin Englantiin vuonna 1938, jossa se lensi yksityisomistuksessa joitakin kuukausia. Tämän jälkeen kone päätyi Ranskan kautta Espanjaan Líneas Aéreas Postales Españolas -lentoyhtiölle ja edelleen Iberialle. Kone tuhoutui lento-onnettomuudessa joulukuussa 1940. == Tekniset tiedot == == Katso myös == *Boeing 247 == Lähteet == * === Viitteet === DC-1 Luokka:Yhdysvaltalaiset matkustajalentokoneet Luokka:1930-luvun matkustajalentokoneet
Douglas DC-5

Douglas DC-5 (Douglas Commercial 5) on Douglas Aircraft Companyn 20. helmikuuta vuonna 1939 ensilentonsa lentänyt lentokonemalli. Kaksimoottorisessa ylätasokoneessa oli paikat 16 matkustajalle, ja se oli tarkoitettu DC-3 ja DC-4 -malleja lyhyemmille matkoille.Eden 2002 s. 605 Konetta valmistettiin vain 12 kappaletta, näistäkin yli puolet sotilasversioita. Ilmavoimille kone oli C-110, merivoimien ja merijalkaväen luetteloissa R3D. == Tekniset tiedot == == Lähteet == * === Viitteet === DC-5 Luokka:Yhdysvaltalaiset matkustajalentokoneet Luokka:1930-luvun matkustajalentokoneet
Rotterdamin metro

Rotterdamin metro () on Alankomaiden toiseksi väkirikkaimman kaupungin Rotterdamin metrojärjestelmä. Ensimmäinen linja, jotka kutsuttiin Pohjois- Etelälinjaksi, avattiin 8. helmikuuta 1968. Linja kulki Centraal Stationilta Zuidpleinille alittaen Niuwe Maas -joen tunnelissa. Tämä oli Alankomaiden ensimmäinen metrolinja. Samaan aikaan se oli myös yksi maailman lyhimmistä metrolinjoista pituuden ollessa vain 5,9 kilometriä. Vuonna 1982 avattiin toinen linja nimeltään Itä-Länsi-linja, joka kulki Capelsebrugista Coolhaveniin. 1990-luvun lopulla linjat nimettiin kahden historiallisesti merkittävän rotterdamilaisen henkilön mukaan, Erasmus-linja (Pohjois-Etelä) Erasmus Rotterdamilaisen mukaan ja Caland-linja (Itä-Länsi) Pieter Calandin mukaan. Näistä nimistä luovuttiin kuitenkin joulukuussa 2009, jolloin otettiin käyttöön linjojen kirjaimet sekä värit. Tällä haluttiin selkeyttää alkuperäisestä huomattavasti laajentuneen metroverkon linjoja, varsinkin entisen Itä-Länsi-linjan osalta. ==Linjat== Linja Eteläinen / Läntinen pääteasema Pohjoinen / Itäinen pääteasema Linja A Schiedam Centrum Binnenhof Linja B Schiedam Centrum Nesselande Linja C De Akkers De Terp Linja D De Akkers Rotterdam Centraal Linja E Slinge Den Haag Centraal ==Kevytraitiotie== Rotterdamin metron tekee poikkeukselliseksi sen kulku pikaraitiotien kaltaisesti muun liikenteen seassa osassa rataverkkoa. Pääsääntöisesti metrojunat käyttävät radan vieressä kulkevaa virtakiskoa, mutta Capelsebrugin aseman jälkeen linjojen A (Binnehof) ja B (Nesselande) metrojunien yläpuolella nostetaan virroittimet, jonka jälkeen virta saadaan metrojuniin niiden yläpuolisesta ajojohtimesta. Tämän jälkeen metrojunat (sarja 5200 ja 5400) kulkevat maan tasalla pikaraitiotien tapaisesti ohittaen useita vartioituja tasoristeyksiä. Tällä rataosuudella kulkevat metrojunat on varustettu myös suuntavilkuilla, aivan kuten muut maantieajoneuvot. Huomioitavaa on myös, että linjan B metrojunat laskevat virroittimen alas De Tochenin aseman jälkeen ja jatkavat matkaansa Nesselandiin käyttämällä radan vieressä kulkevaa virtakiskoa. Lisäksi linja E, joka kulkee Slingestä Rotterdamin päärautatieaseman kautta Haagiin, käyttää junan yläpuolista ajojohdinta. Junan yläpuolinen virroitin otetaan käyttöön metrojunan poistuessa tunnelista Blijdorpin ja Melanchtonwegin asemien välillä. == Aiheesta muualla == * RET Luokka:Alankomaiden metroliikenne Luokka:Rotterdam
Belayneh Densamo

Belayneh Densamo (s. 28. kesäkuuta 1965 Diramo Afarrara) on etiopialainen kestävyysjuoksija, jonka suurimmat saavutukset ovat tulleet maratonjuoksuissa. Densamo juoksi vuoden 1988 Rotterdamin maratonilla uuden maailmanennätyksen 2.06.50. Tulos kesti lajin maailmanennätyksenä kolmanneksi pisimpään kautta aikojen; sen rikkoi Ronaldo da Costa vuonna 1998. ==Saavutuksia== *Rotterdamin maraton: 1987 voitto, 1988 voitto ja ME, 1989 voitto, 1996 voitto *Moskovan maraton: 1986 voitto *Tokion maraton: 1986 toinen *Afrikan mestaruuskilpailut: 1987 kultaa maratonilla *Fukuokan maraton: 1990 Luokka:Etiopialaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sammy Korir

Sammy Korir (s. 12. joulukuuta 1971) on kenialainen kestävyysjuoksija, joka keskittyi urallaan pääasiassa maratonjuoksuun. Korir on historian toinen henkilö, joka on juossut maratonin alle kahden tunnin ja viiden minuutin. Tämä tapahtui hänen sijoituttuaan toiseksi vuonna 2003 Berliinin maratonilla, sekunnin voittajalle ja uuden maailmanennätyksen juosseelle Paul Tergatille hävinneenä ajalla 2.04.56. Kyseisessä kilpailussa hänen oli alun perin tarkoitus toimia jäniksenä, mutta hän tunsi olonsa vahvaksi juoksun edetessä ja päätti taistella kilpailun voitosta. Samana vuonna Korir kävi Evans Rutton kanssa tiukan kamppailun Lontoon maratonin voitosta. Kilpailun loppupuolella molemmat liukastuivat kostealla asvaltilla ja nousivat ylös, mutta myös tällä kertaa Korir jäi kakkoseksi. Vuonna 2006 hän voitti Rotterdamin maratonin ajalla 2.06.38, mikä oli kauden maailmantilaston kakkosaika. Lisäksi hän on voittanut muun muassa Amsterdamin maratonin kahdesti. Tammikuussa 2008 Korirista tuli historian ensimmäinen henkilö, joka on alittanut 2.09 maratonilla kymmenen kertaa. Korir on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 60 kilogrammaa. ==Lähteet== * http://www.worldmarathonmajors.com/US/index.php?nid=143&athlete;=46 * * http://marathoninfo.free.fr/athletes/korir_samy.htm ===Viitteet=== Luokka:Kenialaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
World Marathon Majors

World Marathon Majors on vuonna 2006 käynnistynyt maratonjuoksukilpailujen sarja. Sarjaan kuuluu kuusi maailman suurimpiin lukeutuvaa maratonkilpailua: Tokion, Bostonin, Lontoon, Berliinin, Chicagon ja New Yorkin maratonit. Lisäksi vuosina, jolloin käydään yleisurheilun MM-kisat tai kesäolympialaiset, kuuluvat näiden maratonkilpailut myös mukaan sarjaan. Yksi sarjan kausi koostuu maratonkilpailuista vuoden ajalta ja alkaa ja päättyy aina samaan maratoniin, ei kuitenkaan arvokilpailumaratoniin. Sarjan kahdestoista kausi alkoi syyskuussa 2018 Berliinistä ja päättyi samaan kilpailuun syyskuussa 2019. Ensimmäinen kausi käytiin vuosina 2006–2007. Alun perin sarjan kilpailukausi oli kahden vuoden pituinen ja ensimmäiset voittajat palkittiin marraskuussa 2007 ja sen jälkeen vuosittain. Vuonna 2015 kilpailukausi muuttui vuoden pituiseksi. Kilpailuissa jaetaan viidelle parhaiten sijoittuneelle juoksijalle pisteitä seuraavasti: voittaja saa 25 pistettä, toiseksi sijoittunut 16, kolmas yhdeksän, neljäs neljä ja viides yhden pisteen. Sarjaan lasketaan mukaan juoksijan kaksi parasta sijoitusta. Tasatilanteessa ratkaisee keskinäiset sijoitukset ja tarvittaessa kilpailujärjestäjien äänestys. Sekä miesten että naisten sarjan voittajat saavat palkinnoksi puoli miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. == Voittajat== Kausi Miehet Naiset Lähde # Vuodet I 2006–2007 Robert Cheruiyot Gete Wami II 2007–2008 Martin Lel Irina Mikitenko III 2008–2009 Samuel Wanjiru Irina Mikitenko IV 2009–2010 Samuel Wanjiru Irina Mikitenko V 2010–2011 Emmanuel Mutai Edna Kiplagat VI 2011–2012 Geoffrey Mutai Mary Keitany VII 2012–2013 Tsegay Kebede Priscah Jeptoo VIII 2013–2014 Wilson Kipsang Edna Kiplagat IX 2015–2016 Eliud Kipchoge Mary Keitany X 2016–2017 Eliud Kipchoge Edna Kiplagat XI 2017–2018 Eliud Kipchoge Mary Keitany XII 2018–2019 Eliud Kipchoge Brigid Kosgei Sarjan neljännen (2009–2010) ja viidennen kauden (2010–2011) naisten kilpailun alkuperäinen voittaja Lilija Šobuhova jäi kiinni dopingin käytöstä ja menetti voittonsa vuonna 2015. Kahdeksannen kauden (2013–2014) naisten kilpailun voittaja varmistui vuonna 2016 kun alun perin eniten pisteitä keränneen Rita Jeptoon dopingkäry ja siitä johtuneet hylkäykset varmistuivat. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivu Luokka:Maratonit
Chaconne

Chaconne (/ʃaˈkɔn/, myös ciaccona /tʃakˈko:na/) on sävellys, joka sisältää yleensä muunnelmia lyhyestä, toistetusta sointukulusta, sekä kolmijakoinen tanssi. Chaconne ilmaantui Espanjaan 1600-luvun alussa ja levisi ympäri Eurooppaa. Monien aikalaisten, muun muassa Miguel de Cervantesin, Francisco Gómez de Quevedon ja Lope de Vegan mukaan tanssi on latinalaisamerikkalaista alkuperäähttp://webusers.siba.fi/~amattila/urania.html http://www.britannica.com/eb/article-9022215/chaconne. Levitessään ympäri Eurooppaa chaconne muuttui muuntelua sisältäväksi musiikin muodoksi, jossa basso continuo -kuviot toistuivat yhä uudelleen ylempien äänien vastatessa muuntelustahttp://www.haverford.edu/musc/multimedia/music230/herrero/chaconnewithlinks.html . Eri puolilla Eurooppaa chaconnesta kehittyi monia eri tyylejä. Italiassa chaconne sisälsi usein tasaisen basso continuon, mutta myös muuttuvia bassokuvioita käytettiin. Ranskassa chaconnesta kehittyi arvokkaampi ja hitaampi ja tässä muodossa se levisi Englantiin ja Saksaan. Saksassa italialainen ja ranskalainen tyyli lähenivät toisiaan. Yksi tunnetuimmista – ellei tunnetuin – esimerkki chaconnesta on Johann Sebastian Bachin Partitan d-molli sooloviululle viimeinen osa. Tämä 12–14 minuutin kestoinen teos koostuu 64 muunnelmasta, jotka pohjautuvat samaan neljän tahdin sointukulkuun. Muunnelmat seuraavat chaconnelle tyypilliseen tapaan toisiaan ilman taukoja. Bachin chaconne on keskeinen osa sooloviulun repertuaaria ja se on myös sovitettu monille eri soittimille, kuten pianolle (Ferruccio Busoni, Johannes Brahms), klassiselle kitaralle (muun muassa Andrés Segovia), uruille, orkesterille ja fagotille (Arthur Weisberg). Barokin jälkeen chaconnen suosio hiipui, joskin Ludwig van Beethovenin 32 muunnelmaa c-molli on chaconne. Myöhemmät säveltäjät, kuten Johannes Brahms (Neljäs sinfonia, viimeinen osa), elvyttivät chaconne-muodon. Nykyaikana chaconneja ovat säveltäneet muun muassa John Adams, Philip Glass, Gustav Holst ja Benjamin Britten. Tyypillinen chaconne on duurisävellajissa ja tahtilaji on kolmijakoinen. Se alkaa yleensä tahdin toisella iskulla. Teema on tyypillisesti neljän tahdin mittainen. Nykyajan chaconne on vapaamuotoisempi eikä tahtilajin tarvitse olla kolmijakoinen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Bachin Chaconne PDF-muodossa Luokka:Historiallinen tanssi Luokka:Taidemusiikin muodot
Douglas DC-7

Douglas DC-7 on viimeisiä mäntämoottorein varustettuja suuria liikennekoneita. Se laskettiin markkinoille vain muutamia vuosia ennen Douglas DC-8 ja Boeing 707-koneita. Nelisenkymmentä kaiken kaikkiaan 338 koneesta on edelleen käytössä. ==Historia== Konetyyppiä suunniteltiin alun perin USAAF:n käyttöön nimellä C-74 Globemaster. Toinen maailmansota ehti kuitenkin päättyä, ja C-74-koneita valmistui vain 14 kappaletta. Niiden merkittävin käyttöaika oli Berliinin ilmasilta. Douglas jatkoi rungon kehittämistä siviililiikenteeseen sopivaksi, ja DC-7 teki ensilennon 1953. DC-7 oli Douglasin koneista ensimmäinen, joka kykeni lentämään välilaskutta Lontoosta New Yorkiin tai vaihtoehtoisesti Yhdysvaltain rannikolta toiselle. Kilpailevan Boeingin mallistossa vastaava kone oli Boeing 377. Suomen ilma-alusrekisterissä ei ole ollut yhtään DC-7 -konetta. == Tekniset tiedot== == Onnettomuudet == Valmistetuista DC-7-koneista 74 eli noin 21,8 prosenttia tuhoutui onnettomuuksissa, alasampumisissa ja muissa tapahtumissa. Vertailun vuoksi saman aikakauden ja kokoluokan koneista vastaava osuus Bristol Britannialla on 16,5 prosenttia ja Lockheed L-1049 Super Constellationilla 19,7 prosenttia. Konetyypin pahin onnettomuus sattui 4. maaliskuuta 1962, kun Caledonian Airwaysin lento 153 alkoi menettää korkeutta pian lähdettyään lentoon Doualasta, osui puihin ja syöksyi maahan. Onnettomuuden syytä ei saatu varmuudella selvitettyä, mutta aiheuttajaksi epäiltiin jumiutunutta korkeusvakaimen jousilaippaa. Onnettomuuslennolla oli 111 ihmistä, jotka kaikki kuolivat maahansyöksyssä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Boeing McDonnell Douglas: DC-7 *Airliners.net: DC-7 *The Douglas Globemaster, Globemaster II, & Cargomaster DC-7 Luokka:Yhdysvaltalaiset matkustajalentokoneet Luokka:1950-luvun matkustajalentokoneet
Ronaldo da Costa

Ronaldo da Costa (s. 7. kesäkuuta 1970 Descoberto) on brasilialainen maratonjuoksija, lajin entinen maailmanennätysmies. Da Costa sijoittui kolmanneksi Puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1994. Vuodenvaihteessa 1994–1995 da Costa voitti São Paulon uudenvuodenyönjuoksun. Hänen voittonsa oli ensimmäinen brasilialaisen juoksijan kotivoitto kymmeneen vuoteen. Da Costan voittoaika 15 kilometrin kilpailussa oli 44.11 ja hän voitti kilpailun kolmella sekunnilla. Vuoden 1998 Berliinin maratonilla hän juoksi uuden maailmanennätyksen 2.06.05 rikkoen Belayneh Densamon kymmenen vuotta vanhan ennätyksen 45 sekunnilla. Da Costan puolimatkan väliaika oli 1.04.42 ja jälkimmäiseen puoliskoon hän käytti aikaa 1.01.23. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * http://marathoninfo.free.fr/athletes/dacosta.htm Luokka:Brasilialaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Reggie Miller

Reginald Wayne ”Reggie” Miller (s. 24. elokuuta 1965 Riverside, Kalifornia) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut NBA-koripalloilija. Miller pelasi koko 18-vuotisen uransa Indiana Pacersissa. Hänet tunnettiin erityisesti kolmen pisteen heitoistaan. Hän oli vuosina 1998–2011 NBA:n kolmen pisteen heittojen tilaston kärjessä ja vielä tammikuussa 2022 hän oli kolmanneksi eniten kolmosia NBA:ssa heittänyt pelaaja (2560). Maajoukkueessa Miller voitti olympiakultaa Atlantassa 1996 sekä maailmanmestaruuden Kanadassa pelatuissa vuoden 1994 MM-kisoissa. Jälkimmäisissä hänet valittiin kisojen tähtiviisikkoon. Miller valittiin vuonna 2012 Basketball Hall of Famen jäseneksi. Hänen isosiskonsa Cheryl Miller valittiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1995 ja voitti olympiakultaa Los Angelesissa 1984. == Lähteet == * NBA history: Reggie Miller === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nupi

Nupi voi tarkoittaa seuraavia: * Nupi, naulatyyppi * Norjan ulkopoliittinen instituutti, , lyh. NUPI
Harri Huhtala

Harri Hilmer Huhtala (s. 13. elokuuta 1952 Paattinen) on suomalainen moukarinheittäjä. Urheilu-uran päätyttyä hän on toiminut nuorten moukarinheittäjien valmentajana. Hän on ammatiltaan poliisi. Huhtala edusti moukarinheittäjänä Suomea kolmissa olympiakisoissa, kaksissa MM-kisoissa ja kolmissa EM-kisoissa. Hänen paras arvokisasijoituksensa oli viides Ateenan EM- kisoissa 1982. Kotimaassa Harri Huhtala edusti Tampereen Pyrintöä. Hän voitti yhdeksän Suomen-mestaruutta, mikä oli moukarinheittäjien ennätys vuoteen 2007, jolloin Olli-Pekka Karjalainen voitti kymmenennen mestaruutensa. Huhtala sai Kalevan kisoissa 17 mitalia. 1980-luvulla Suomen-mestaruuksia Huhtalan lisäksi voitti ainoastaan Juha Tiainen (kolme). Vuoden 1980 Kalevan kisoissa Huhtala heitti Suomen ennätyksen 75,28 metriä. Hän paransi tulosta vielä samana vuonna Kotkassa 75,94 metriin. Uransa pisimmän heiton Huhtala heitti 78,74 metriä Turussa kesäkuussa 1984. Hän päätti aktiiviuransa vuoden 1989 jälkeen, mutta voitti vielä 1990-luvulla muun muassa viisi poliisien Suomen-mestaruutta., viitattu 30.7.2008 Huhtala paransi tulostaan 17 vuotta peräkkäin 1968–1984. Kalevan kisoihin Huhtala osallistui 21 kertaa. == Saavutuksia == * Olympiakisoissa ** Yhdeksäs Moskovassa 1980 ** Kuudes Los Angelesissa 1984 – Gianpaolo Urlandon dopingdiskauksen jälkeen ** Yhdeksäs Soulissa 1988 * MM- kisoissa ** Kymmenes Helsingissä 1983 ** Kahdestoista Roomassa 1987 * EM- kisoissa ** Yhdestoista Prahassa 1978 ** Viides Ateenassa 1982 ** Kymmenes Stuttgartissa 1986 * Kalevan kisoissa ** SM-kultaa 1975, 1976, 1980, 1982, 1983, 1985, 1986, 1988 ja 1989 ** SM-hopeaa 1973, 1978, 1979, 1981, 1984 ja 1987 ** SM-pronssia 1974 ja 1977 *Maajoukkueen kapteeni 1982–1988 == Lähteet == *Kalevan Kisat 24.–27.7.2008 Tampere -ilmoitusliite === Viitteet === Luokka:Suomalaiset moukarinheittäjät Luokka:Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Villaviciosa de Odón

Villaviciosa de Odón on kunta Madridin itsehallintoalueella Espanjassa. Se sijaitsee metropolialueella noin 20 kilometriä lounaaseen itsehallintoalueen ja maan pääkaupungista Madridista. Kunnan pinta-ala on 68 neliökilometriä ja vuonna 2016 siellä oli 27 276 asukasta. Villaviciosa de Odónin nähtävyyksiin kuuluu 1400-luvun lopussa rakennettu linna (Castillo de Villaviciosa de Odón), joka toimii nykyään ilmavoimien museona.Castillos Net: Castillo de Villaviciosa de Odón (Luettu 5. elokuuta 2007) Kunnan läpi virtaa Guadarramajoki. Kunnan alueella on kuvattu useita suosittuja espanjalaisia televisiosarjoja, kuten Al salir de clase, El comisario ja Serranon perhe.Internet Movie Database: Titles with locations including Villaviciosa de Odón (Luettu 5. elokuuta 2007) == Kuvia == Villaviciosa de Odón - Ayuntamiento 1.jpg|Kunnantalo Villaviciosa de Odón - Castillo (sede del Archivo Histórico del Ejército del Aire, AHEA) 1.jpg|Castillo de Villaviciosa de Odón Villaviciosa de Odón - Palacio de Manuel de Godoy 01.jpg|Palacio de Manuel de Godoy Villaviciosa de Odón - Coliseo de la Cultura (Auditorio Teresa Berganza y Biblioteca Municipal) 4.jpg|Kulttuurikeskus Villaviciosa de Odón - Parque del Castillo o de los Patos 08.jpg|Parque de los Patos Villaviciosa de Odón - Fuente de las Hadas 03.jpg|Fuente de las Hadas Villaviciosa de Odón - 13.jpg Villaviciosa de Odón - 31.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Google Maps Villaviciosa de Odon
ItaloBrothers

ItaloBrothers(myös Italobrothers) on saksalainen dance-yhtye. Yhtyeeseen kuuluu kolme jäsentä: Zacharias Adrian (DJ ja tuottaja), Kristian Sandberg (sanoittaja ja säveltäjä) ja Matthias Metten (laulaja). ==Diskografia== ===Albumit=== * Stamp! (2010) ===Singlet=== * ItaloBrothers - The Moon (2005) * ItaloBrothers - Colours Of The Rainbow (2006) * ItaloBrothers - Moonlight Shadow (2007) * ItaloBrothers - Counting Down The Days (2007) * ItaloBrothers - Stamp On The Ground (2009) * ItaloBrothers - Love Is On Fire (2010) * ItaloBrothers - Radio Hardcore (2010) * ItaloBrothers - Crying In The Rain (2011) * ItaloBrothers Feat. Carlprit - Boom! (2011) * ItaloBrothers - Pandora 2012 (2012) * ItaloBrothers - My Life Is A Party (2012) * ItaloBrothers - This Is Nightlife (2013) * ItaloBrothers - Luminous Intensity 2013 (2013) * ItaloBrothers - Up N' Away (2014) * ItaloBrothers - P.O.D (2014) * ItaloBrothers - Let's Go (feat. P. Moody) (2014) * ItaloBrothers - One Heart (with Floorfilla feat. P. Moody) (2015) * ItaloBrothers - Springfield (with Martin Tungevaag) (2015) * ItaloBrothers - Welcome To The Dancefloor (2015) * ItaloBrothers - Sleep When We're Dead (2015) * ItaloBrothers - Kings & Queens (2015) * ItaloBrothers - Summer Air (2016) * ItaloBrothers - Hasselhoff 2017 (2017) * ItaloBrothers - Fiction Squad (2017) * ItaloBrothers - Sorry (2017) * ItaloBrothers - Looking Back Someday (2018) * ItaloBrothers - Inside Out (2018) *ItaloBrothers - Games (2019) *ItaloBrothers - Ocean Breeze (2019) *ItaloBrothers - Let go (feat. Kiesza) *ItaloBrothers - Stay *ItaloBrothers - Down For The Ride *ItaloBrothers - Daydream *ItaloBrothers - One Day ===EP:t=== * Counting Down the Days (Toukokuu 2007) === Remixit === * Cascada - Ready for Love (ItaloBrothers New Voc Rmx/ 2006) * Cerla vs. Manian - Jump (ItaloBrothers New Voc Rmx/ 2006) * Floorfilla - Italodancer (ItaloBrothers New Voc Rmx/ 2007) * Manian - Turn the Tide (ItaloBrothers New Voc Rmx/ 2007) * Dan Winter & Mayth - Dare Me (ItaloBrothers New Voc Rmx/ 2007) ==Aiheesta muualla== * ItaloBrothers - virallinen kotisivu Luokka:Saksalaiset eurodanceartistit ja -yhtyeet Luokka:Trance-yhtyeet
Michelle Burgher

Michelle Burgher (s. 12. maaliskuuta 1977) on jamaikalainen 400 metrin juoksija. Burgher kilpaili Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004, mutta karsiutui 400 metrin alkuerissä ajalla 54,18. Myöhemmin samana vuonna Ateenan olympialaisissa hän oli mukana Jamaikan joukkueessa, joka voitti olympiapronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa.http://news.bbc.co.uk/sport2/hi/olympics_2004/athletics/results/3532552.stm MM-kilpailuissa hän sai 4 × 400 metrin viestijuoksussa kultaa Edmontonissa 2001 ja pronssia Pariisissa 2003 vaikka juoksi molemmilla kerroilla vain alkuerässä. ==Ennätykset== * 400 metrin juoksu: 51,88 (2004) * 400 metrin aitajuoksu: 57,39 (2006) ==Lähteet== Luokka:Jamaikalaiset pikajuoksijat Luokka:Jamaikalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Väinö Kokko

Väinö Wilhelm Kokko (27. syyskuuta 1880 Oulu – 5. joulukuuta 1943 Oulu) oli jääkäriliikkeen perustamiseen keskeisesti vaikuttanut suomalainen aktivisti, lehtimies, kansanedustaja ja pankinjohtaja. Maisteri Kokko oli Pohjois- Pohjalaisen Osakunnan kuraattori. Hän kuului vuoden 1914 filosofisen tiedekunnan promootiotoimikuntaan promootion gratistina. Promootiossa esitettiin ajatuksia Suomen itsenäistymisen mahdollisuuksista. Promootiotoimikunnan jäsenistä moni muukin oli sittemmin itsenäisyysliikettä johtaneen keskuskomitean jäsen. Oululainen Kokko valmistui ylioppilaaksi Oulun lyseosta vuonna 1901, filosofian kandidaatiksi 1911 ja promovoitiin filosofian maisteriksi 1914. Opintojensa ohessa hän toimi Uusmaalainen-lehden toimittajana ja taloudenhoitajana vuosina 1905–1907. Nuori Suomi -lehden päätoimittajaksi hänet valittiin 1907. Länsi-Uusimaa -lehden päätoimittajana Hangossa hän toimi vuosina 1916–1928. Kokko toimi 1914 puheenjohtajana Pohjalaisten osakuntatalossa järjestetyssä kokouksessa, jota pidetään jääkäriliikkeen alkuna. Hän edusti Ylioppilaiden keskuskomiteassa eli jääkäreiden ensimmäisessä värväysorganisaatiossa Pohjois-Pohjalaista osakuntaa. Väinö Kokko opetti Hangon suomalaisessa yhteiskoulussa luonnonhistoriaa ja maantietoa sekä toimi koulun johtajana vuosina 1915–1919 ja uudelleen vuosina 1925–1926. Vuonna 1931 Kokko palasi takaisin kotiseudulleen Ouluun tullessaan Säästöpankki Sammon toimitusjohtajaksi. Tätä tehtävää hän hoiti kuolemaansa asti kansanedustajuuden rinnalla. Kokko oli ensin Kokoomuksen kaupunginvaltuutettu Oulussa vuosina 1934–1936 ja sen jälkeen kansanedustaja vuosina 1936–1943. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * * ==Aiheesta muualla== * * * Hangon suomalainen yhteiskoulu Luokka:Jääkäriaktivismi Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Oulun vaalipiiri Luokka:Oulun läänin eteläinen vaalipiiri Luokka:Oulun kaupunginvaltuutetut Luokka:Hangon kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Konvektiivinen inhibitio

Konvektiivinen inhibitio (, CIN tai CINH, joskus negative buoyant energy NBE) on ilman nousun estävää voimaa kuvaava luku. Konvektiota estävä kerros on inversio, joka on ylä- ja alapuolista ilmaa lämpimämpi. Konvektiivinen inhibitio eli konvektion esto CIN ilmaistaan energiana J/kg tai nopeuden neliönä m²/s². Negatiivinen ilmakehän noste CIN on CAPE:lle vastakkainen. Sbcinh on cin maan pinnalle, ja mlcinh niin sanotulle sekoittumiskerrokselle. *CIN < 100 mahdollisesti epävakaa *CIN 100–200 hieman vakaa *CIN 200–300 keskinkertaisen vakaa *CIN > 400 hyvin vakaa ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Suomen mlcinh *Suomen sbcinh Luokka:Ilmakehän epävakaisuusindeksit
Käbi Laretei

Käbi Alma Laretei (14. heinäkuuta 1922 Tartto – 31. lokakuuta 2014 Tukholma) oli virolais-ruotsalainen pianisti ja kirjailija. Hän opiskeli pianonsoittoa Tallinnan konservatoriossa ja pakeni vuonna 1940 Ruotsiin, jossa hänen isänsä Heinrich Laretei (1892–1973) työskenteli Viron suurlähettiläänä ja sittemmin asianajajana. Hän jatkoi pianonsoiton opiskelua Ruotsissa ja Sveitsissä. Laretei teki kansainvälisen uran ja järjesti varsinkin luentokonsertteja, esiintyi myös televisiossa ja levytti muun muassa Eduard Tubinan musiikkia sekä julkaisi kirjoja. Hän teki yhteistyötä Paul Hindemithin ja Igor Stravinskin kanssa. Vuodesta 1968 hän oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen. Käbi Laretei saattoi palata synnyinmaahansa vasta vuonna 1988, ja Viron itsenäistyttyä uudelleen hän konsertoi Tallinnassa ja Tartossa. Laretei oli vuosina 1959–1969 naimisissa Ingmar Bergmanin kanssa. Heidän poikansa on ohjaaja Daniel Bergman. __NOTOC__ == Bibliografia == * Vem spelar jag för? (1970) * En bit jord (1976) * Tulpanträdet (1983) * Virvlar och spår (1987) * En förlorad klang (1991) * Kaukana koti läheinen: Muistoja (Helsinki: Otava, 1996) * Såsom i en översättning (2004) ==Lähteet== * Eesti Entsüklopeedia 14, s. 224. Tallinn 2000. ISBN 9985-70-064-3 ===Viitteet=== Luokka:Virolaiset pianistit Luokka:Ruotsin virolaiset Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Konrad Winkler

Konrad Winkler (s. 17. helmikuuta 1955 Neuhausen) on saksalainen yhdistetyn hiihtäjä ja maailmanmestari. Hän edusti aktiiviurallaan Saksan demokraattista tasavaltaa.Arponen, ym., s. 338–339 Winkler sai 20-vuotiaana yhdistetyn hiihdon olympiapronssia Innsbruckissa 1976. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti maailmanmestaruuden Lahden kisoissa. Kaksissa seuraavissakin arvokisoissa hän oli mitaleilla (olympiapronssia Lake Placidissa 1980 ja MM-hopeaa 0,04 pistettä Norjan Tom Sandbergille hävinneenä Oslossa 1982). Oslon kisoissa hän voitti yhdessä Uwe Dotzauerin ja Günther Schmiederin kanssa kaikkien aikojen ensimmäisen yhdistetyn hiihdon joukkuemaailmanmestaruuden.Arponen, ym., s. 339, 343 == Saavutukset == * Olympialaiset 1976 Innsbruckissa: pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa * MM-hiihdot 1978 Lahdessa: kultaa henkilökohtaisessa kilpailussa * Olympialaiset 1980 Lake Placidissa: pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa * MM-hiihdot 1982 Oslossa: hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa ja kultaa joukkuekilpailussa == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Itäsaksalaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka:Itäsaksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Richard Dreyfuss

Richard Stephen Dreyfuss (s. 29. lokakuuta 1947 New York) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. ==Nuoruus== Dreyfuss (sukunimi tuolloin vielä ilman toista s-kirjainta) syntyi New Yorkin Brooklynissä amerikanjuutalaisille vanhemmille. Hän vietti lapsuutensa Brooklynissa ja Queensissa, kunnes perhe muutti Kaliforniaan. Siellä Dreyfuss alkoi näytellä Beverly Hillsin juutalaisessa keskuksessa ja sai roolin lyhytikäisessä televisiosarjassa Karen (1964). ==Ura== Dreyfuss kieltäytyi asepalveluksesta Vietnamin sodan aikana ja suoritti kahden vuoden siviilipalveluksen Los Angelesin sairaalassa. Samalla hän esitti pieniä rooleja televisiosarjoissa kuten Peyton Place, Gidget, Vaimoni on noita ja The Big Valley. Lisäksi hän näytteli teatterissa Broadwaylla, off-Broadwaylla ja muualla. Dreyfussin ensimmäiset elokuvaroolit olivat elokuvissa Nukkelaakso (1967) ja Miehuuskoe (1967). Hänen ensimmäinen iso roolinsa oli gangster Baby Face Nelsonina elokuvassa Dillinger - maailman paras pankkirosvo (1973). Dreyfussin läpimurtorooli oli ylioppilas Curt Hendersonina elokuvassa Svengijengi ’62 (1973). Sitä seurasivat kiitosta saaneet roolisuoritukset elokuvissa Syntymäfiksu (1974), Tappajahai (1975), Kolmannen asteen yhteys (1977) ja Rakkaus ei sula sateessa (1977), josta hän sai parhaan miespääosan Oscar-palkinnon nuorimpana palkinnon historiassa. Dreyfussin menestys taantui 1980-luvun taitteessa, ja hän kärsi huumeriippuvuudesta. Hän palasi huipulle elokuvassa Beverly Hillsin pummi (1986), jota seurasi sarja menestyselokuvia kuten Kyttäyskeikka (1987), Hullu (1987) ja Peltiheikit (1987). 1990-luvulla Dreyfuss näytteli elokuvissa kuten Rosencrantz ja Guildenstern ovat kuolleet (1990), Entäs Bob? (1991) ja Kerran vielä (1991). Musiikinopettajan roolistaan elokuvassa Mr Holland's opus – elämän sinfonia (1995) hän sai Oscar-ehdokkuuden. Dreyfus julkaisi vuonna 1996 yhteistyössä Harry Turtledoven kanssa humoristisen romaanin The Two Georges. 2000-luvun taitteessa Dreyfuss esiintyi teatterielokuvien ohella myös televisioelokuvissa kuten Lansky (1999) ja Fail Safe (2000), sekä sarjoissa kuten The Education of Max Bickford (2001–2002). Vuonna 2016 hän esitti Bernard Madoffia minisarjassa Madoff. Dreyfussin ura jatkuu edelleen. Dreyfussilla on tähti Hollywood Walk of Famella. == Yksityiselämä == Dreyfussin suku väittää näyttelijän olevan Alfred Dreyfusin kaukainen sukulainen. Dreyfuss sairastaa kaksisuuntaista mielialahäiriötä, ja Stephen Fry haastatteli häntä asian tiimoilta vuoden 2006 dokumentissaan. Dreyfuss pidätettiin kokaiinin hallussapidosta hänen törmättyään autollaan puuhun vuonna 1982. Dreyfuss oli vuosina 1983–1995 naimisissa Jeramie Rainin kanssa ja sai tämän kanssa kolme lasta. Hän meni vuonna 1999 naimisiin Janelle Laceyn kanssa, erosi, ja solmi vuonna 2006 avioliiton Svetlana Erokhinin kanssa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:BAFTA-palkinnon saajat Luokka:Parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajat
Masterplan (albumi)

Masterplan on saksalaisen power metal -yhtye Masterplanin ensimmäinen albumi. Se julkaistiin vuonna 2003 AFM Recordsin kautta. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # Rajoitetun painoksen bonusraidat: # * # == Kokoonpano == *Jørn Lande – laulu *Roland Grapow – kitarat *Jan S. Eckert – basso *Uli Kusch – rummut *Axel Mackenrott – koskettimet === Vierailevat muusikot === *Janne Wirman – kosketinsoittimet *Michael Kiske – laulu kappaleessa "Heroes" Janne Wirman soitti suurimman osan albumin kosketinsoitinosuuksista, mutta ei voinut kuitenkaan jäädä Masterplaniin pääyhtyeensä Children of Bodomin vuoksi. == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review * Imperiumi: 9½/10Masterplan – Masterplan Viitattu 2.1.2023. ==Singlet== == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2003 esikoisalbumit Luokka:Masterplanin albumit
Tomo Miličević

Tomislav ”Tomo” Miličević (s. 3. syyskuuta 1979 Sarajevo, Jugoslavia (nyk. Bosnia ja Hertsegovina)) on yhdysvaltalainen muusikko ja 30 Seconds to Mars -yhtyeen entinen kitaristi. Miličević oli yhtyeen jäsen vuodesta 2003 vuoteen 2018. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset kitaristit Luokka:Yhdysvaltalaiset rockmuusikot Luokka:Elävät henkilöt
HK Vodnik Arkangeli

Vodnik () on arkangelilainen jääpalloseura, joka pelaa Venäjän pääsarjassa. Vodnik on perustettu vuonna 1925. Seura pelasi useita kausia Neuvostoliiton mestaruussarjassa, mutta mitalisijoja se ei koskaan saavuttanut. Vodnikin suurimmat menestysvuodet ovat ajoittuneet vuosien 1996–2005 väliselle ajalle, jolloin se voitti yhdeksän Venäjän mestaruutta. Ainoastaan vuonna 2001 se jäi hopealle mestaruuden mentyä Kransnojarskin Jeniseille. Jääpallon maailmancupin Vodnik voitti vuosina 2003 ja 2004, ja oli hopealla vuonna 2002. Kaudeksi 2006 suuri osa huippujoukkueen tähtipelaajista siirtyi Moskovan Dynamoon, minkä seurauksena Vodnik vajosi sarjassa keskikastiin ja Dynamo nousi Venäjän uudeksi superjoukkueeksi. Suomalaisista Venäjän Superliigaseurassa on pelannut Sami Laakkonen kaudella 2004-2005. ==Saavutuksia== Saavutuksia Venäjän liigassa * 9 kultaa 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2002, 2003, 2004, 2005 * 3 hopeaa 2001, 2022, 2024 * 3 pronssia 1993, 2020, 2023 2 Maailmancupin voittoa 2003, 2004 ==Entisiä pelaajia== * Pavel Frants * Jevgeni Ivanuškin * Sami Laakkonen * Sergei Obuhov * Kirill Petrovski * Juri Pogrebnoi * Mihail Svešnikov * Aleksandr Tjukavin * Maksin Tšermnyh ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivu Vodnik Arkangeli Luokka:Vuonna 1925 perustetut urheiluseurat Luokka:Arkangeli
Flowing Tears

Flowing Tears oli saksalainen goottimetalliyhtye. Sen alkuperäistä nimeä Flowing Tears And Withered Flowers käytettiin kahdella ensimmäisellä albumilla. Flowing Tearsilla oli uransa aikana kolme päälaulajaa. Debyyttialbumi Swansongsilla (1996) lauloi Manfred Bersin; vuosina 1998–2004 laulajana toimi Stefanie Duchêne ja vuoden 2004 jälkeen Helen Vogt. 20\. lokakuuta 2004 kaksi jo yhtyeestä eronnutta alkuperäisjäsentä, Björn Lorson ja Cristian Zimmer, kuolivat liikenneonnettomuudessa. == Diskografia == * Swansongs (1996) * Joy Parade (1998) * Swallow EP (2000) * Jade (2000) * Serpentine (2002) * Razorbliss (2004) * Invanity – Live in Berlin (2007) * Thy Kingdom Gone (2008) == Kokoonpano == * Helen Vogt (laulu, 2004–) * Benjamin Buss (kitara, 1996–) * Frederic Lesny (basso, 1996–) * Stefen Gemballa (rummut, 2002–) == Aiheesta muualla == * * Viralliset sivut Luokka:Saksalaiset goottimetalliyhtyeet
Majgull Axelsson

thumb|Majgull Axelsson Majgull Axelsson (oik. Andersson, s. 1947 Landskrona) on ruotsalainen toimittaja ja kirjailija. Hän vietti lapsuutensa Nässjössä ja asuu Upplands Väsbyssä. Axelsson on ollut toimittajana päivä- ja ammattilehdissä ja tehnyt reportaaseja katulapsista ja lapsiprostituutiosta. Hän on saanut Ruotsin Teollisuustyöntekijöiden liiton kulttuuristipendin 1998 siitä, että hän on ainutlaatuisella tavalla kuvannut todellisia työoloja ja syrjäytyneitä. 1997 hän sai August-palkinnon romaanistaan Aprilhäxan (suom. Huhtikuun noita). == Palkinnot ja tunnustukset == * Moa Martinsson -palkinto * Jörgen Erikssonin palkinto * Industrifacketin kulttuuristipendi 1998 * August- palkinto 1997 == Teokset == * Asien i deras ögon (1978) * Våra minsta bröder (1986) * Rosario är död (1989) * Dom dödar oss (1991) * Svenska beklädnadsarbetareförbundet 1950–1971, (1991) * Sko- och läderarbetareförbundet 1948–1971, (1991) * Svenska textilarbetareförbundet 1949–1971, (1991) * Med i facket (1992) * Orättvisans ansikten (1992) * Långt borta från Nifelheim (1994) * Vad händer med barnen? (1994) * ...och dom som inte har (1996) * Aprilhäxan (1997, suom. Huhtikuun noita) * Slumpvandring (2000, suom. Kuiskausten talo) * En stad av slott (2002) * Den jag aldrig var (2004, suom. Toista tietä) * Is och vatten, vatten och is (2008) * Moderspassion (2011, suom. Kuparienkeli) * Jag heter inte Miriam (2014) * Ditt liv och mitt (2017) == Lähteet == * Majgull Axelsson Nässjön kunnan sivuilla == Aiheesta muualla == * Majgull Axelsson * Suvi Ahola: Eihän mitään kansankotia koskaan ollutkaan! Helsingin Sanomat 4.4.2000. Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mihail Ippolitov-Ivanov

Mihail Mihailovitš Ippolitov-IvanovMikhail Mikhaylovich Ippolitov-Ivanov, Naxos, viitattu 28.6.2022 (; 19. marraskuuta (J: 7 marraskuuta) 1859 Hatsina – 28. tammikuuta 1935 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen säveltäjä. Ippolitov-Ivanov syntyi Hatsinassa Pietarin lähellä ja aloitti vuonna 1875 opiskelun Pietarin konservatoriossa. Hän opiskeli säveltäjäksi opettajanaan Nikolai Rimski-Korsakov, jonka vaikutukset pysyivät vahvoina Ippolitov- Ivanovin myöhemmässäkin tuotannossa. Hän valmistui 1882. Ippolitov-Ivanov meni valmistuttuaan Tbilisiin musiikkiakatemian johtajaksi ja orkesterin kapellimestariksi. Vuonna 1905 hänestä tuli Moskovan konservatorion professori, ja hän johti konservatoriota kuolemaansa saakka. Hänen oppilaidensa joukkoon kuuluivat Reinhold Glière ja Sergei Vasilenko. Ippolitov-Ivanovin tuotannossa on Rimski-Korsakovin sävellysten lisäksi vaikutteita muun muassa kansanmusiikista, varsinkin georgialaisesta. Hänen tunnetuimpiin orkesteriteoksiinsa kuuluu muun muassa sarja Kaukasialaisia kuvia (Kavkazskije eskizy) nro 1 op. 10 vuodelta 1894. Lisäksi hän viimeisteli Modest Musorgskin keskeneräistä oopperaa Ženitban. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Vapaasti käytettävissä olevia Ippolitov-Ivanovin partituureja Mutopia Project * Ippolitov-Ivanov, Michail Michailovitch, The Encyclopedia Americana (1920) (Wikiaineisto) Luokka:Venäläiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1859 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
Alkyone

Alkyone tai Halkyone (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa tuulten hallitsijan Aioloksen ja Enareten tytär. Hän meni naimisiin Keyksin, Hesperoksen pojan kanssa.Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 1.7.3 (engl. käännös). Alkyone ja Keyks elivät onnellisina yhdessä Trakhiissa, jopa niin onnellisina, että he vertasivat itseään Zeukseen ja Heraan. Tämä suututti Zeuksen, ja kun Keyks lähti merelle, jumala iski alukseen vasamallaan tappaen tämän. Keyksin haamu, itse asiassa unien jumala Morfeus ilmestyi Alkyonelle kertoen mitä hänelle oli tapahtunut, ja suruissan Alkyon heittäytyi mereen. Myötätunnosta jumalat muuttivat heidät molemmat jäälinnuiksi (, halkyon); tämä lintu yhdistetään usein kuningaskalastajaan.Ovidius: Muodonmuutoksia xi.410–748 (engl. käännös). Koska Alkyone pesi meren äärellä, tuulen nostama aallokko esti häntä hautomasta muniaan. Hänen isänsä Aiolos pidättäytyi puhaltamasta tuulia viikon ajaksi joka vuosi ennen talvipäivänseisausta, jotta hänen tyttärensä pesintä onnistuisi. Tarina selittää sanan alkuperän termille "jäälinnun päivät" (kreikaksi Halkyonia),Esim. englanniksi: joka tarkoittaa ensisijaisesti tätä tyvenen jaksoa, jolloin talvimyrskyjä ei koskaan esiinny, mutta myös yleensäkin rauhallista aikaa.Hyginus: Fabulae lxv (engl. käännös). == Alkyone, Atlaksen tytär == Alkyone oli myös Atlaksen ja Pleionen tytär, plejadi. Orionin yritettyä ahdistella sisaruksia, Zeus muutti heidät tähdiksi tyynnytelläkseen heidän isäänsä; heidät voidaan edelleen nähdä taivaalla Seulasten tähtijoukkona.Hyginus: Astronomica ii.21 (engl. käännös). == Lähteet == Luokka:Kreikkalaisen mytologian muodonmuutokset Luokka:Plejadit
Gorky Park

Gorky Park () on venäläinen rock-yhtye, jonka kulta-aika sijoittuu vuosille 1989–1998. Yhtye on tähän asti julkaissut yhteensä neljä albumia. Gorky Park oli 1990-luvulla hyvin suosittu Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Gorky Park tunnetaan venäläisten stereotyyppien, kuten perinteisten venäläisten vaatteiden, balalaikan muotoisen kitaran sekä moukarin ja sirpin logossaan käytöstä. ==Kokoonpano== * Nikolai Noskov * Aleksei Belov * Aleksandr Minkov * Jan Janenkov * Aleksandr Lvov ==Diskografia== ===Albumit=== *Gorky Park (1989) *Moscow Calling (1992) *Stare (1996) *Protivofazza (1998) *Moscow Calling (remasteroitu) (2008-2009?) ===Kokoelmat=== *Легенды Русского Рока (Legend of Russian Rock) (1996) == Aiheesta muualla == * Yhtyeen virallinen kotisivu Luokka:Venäläiset rockyhtyeet Luokka:Neuvostoliittolaiset rockyhtyeet
Laulava muukalainen

Laulava muukalainen on Jarkko Even taiteilijanimellä Eve julkaistu sooloalbumi vuodelta 1986. Albumi julkaistiin uudelleen remasteroituna CD:nä vuonna 2002.Discogs.com Levyn kappaleet löytyvät kahta lukuun ottamatta (”Kun meri tyyntyy” ja ”Viimeinen syksy”) Even kokoelmalevyltä 20 suosikkia - Rankkasateessa.Spotify == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Muusikot == * Jarkko Eve – laulu, kitara * Hombre Lampinen – kitara * Stenu Määttänen – basso * Mauri "Ming" Sumén – koskettimet * Edu Kettunen – taustalaulu * Kim Lönnholm – taustalaulu * Marko Kainulainen - rummut * Miri Miettinen - rummut == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laulava muukalainen discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1986 albumit Luokka:Jarkko Even albumit Luokka:Dan Tigerstedtin tuottamat albumit
Saura (albumi)

Saura on Jarkko Even albumi vuodelta 1987. == Kappalelista == # # # # # # # # # == Muusikot == * Jarkko Eve – laulu, kitara * Markku Petander – kitara * T. T. Oksala – kitara, syntetisaattori * Jari Paulamäki – basso * Vesa-Matti Loiri – huilu * Pepe Ahlqvist – huuliharppu * Kai Koski – rummut * Pekka Tyni – koskettimet * Marko Kataja – koskettimet * Edu Kettunen – taustalaulu * Kim Lönnholm – taustalaulu * Dan Tigerstedt – taustalaulu Luokka:Vuoden 1987 albumit Luokka:Jarkko Even albumit
Kuun poika Luca

Kuun poika Luca on Jarkko Even studioalbumi vuodelta 1995. == Kappalelista == # # # # # # # # # # Luokka:Vuoden 1995 albumit Luokka:Jarkko Even albumit
Rankkasateessa

20 suosikkia – Rankkasateessa on suomalaisen Jarkko Even kokoelmalevy vuodelta 1998. Se sisältää musiikkia hänen neljältä studioalbumiltaan vuosilta 1985–1995. == Kappalelista == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # ==Katso myös== * 20 suosikkia -sarjan muut levyt Luokka:Vuoden 1998 kokoelma-albumit Luokka:Jarkko Even albumit
Eve (albumi)

Eve on Jarkko Even debyyttialbumi vuodelta 1985, joka julkaistiin Even erottua Dingosta edellisenä kesänä. Albumia on myyty 26 500 kappaletta ja se on Even soololevyistä ainoa, joka on ylittänyt kultalevyrajan.http://www.ifpi.fi/tilastot/kplista.html?action=vapaa&tyyppi;=koti&haku;=artisti&julkaisuntyyppi;=albumi&teksti;=eve == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Muusikot == * Jarkko Eve – laulu, basso, kitarat * Miri Miettinen – rummut * Ming Sumen – koskettimet, saksofoni, oboe * Dave Lindholm – kitarasoolo (kappaleet 7 & 8) * Pave Maijanen – taustalaulu == Lähteet == Luokka:Vuoden 1985 esikoisalbumit Luokka:Jarkko Even albumit Luokka:Dan Tigerstedtin tuottamat albumit
Australian vihreät

Australian vihreät () on vihreää ideologiaa Australiassa edustava poliittinen puolue. Australian vihreiden juuret ovat vuonna 1972 perustetussa United Tasmania Groupissa, jota pidetään maailman ensimmäisenä vihreänä puolueena. Puolue nykyisellään on perustettu 1992, ja sillä on yhdeksän paikkaa nykyisessä 76-jäsenisessä senaatissa: * Bob Brown (s. 1944, Tasmania 1996–) * Richard Di Natale (s. 1970, Victoria 2011–) * Sarah Hanson-Young (s. 1981, Etelä-Australia 2008–) * Scott Ludlam (s. 1970, Länsi-Australia 2008–) * Christine Milne (s. 1953, Tasmania 2005–) * Lee Rhiannon (s. 1951, Uusi Etelä- Wales 2011–) * Rachel Siewert (s. 1961, Länsi-Australia 2005–) * Larissa Waters (s. 1977, Queensland 2011–) * Penny Wright (s. 1961, Etelä-Australia 2011–) Australian vihreiden puoluejohtaja huhtikuusta 2012 alkaen on Christine Milne sen jälkeen, kun puoluetta 16 vuoden ajan johtanut Bob Brown ilmoitti jäävänsä eläkkeelle. Puolueen varapuheenjohtajaksi Christine Milnen tilalle valittiin kansanedustaja Adam Bandt. Vuoden 2010 parlamenttivaaleissa vihreät lisäsivät edustustaan senaatissa yhdeksään paikkaan ja saivat ensimmäisen kansanedustajansa parlamentin alahuoneeseen.Vihreä lanka 25.8.2010 Lakimies Adam Bandt valittiin vuonna 2010 kansanedustajaksi Melbournen vaalipiiristä, jota Australian työväenpuolue oli pitänyt hallussaan vuodesta 1906 alkaen. Vuoden 2022 edustajainhuoneen vaaleissa puolue nosti paikkamääränsä neljään. == Lähteet == * The Australian Greens: History * Australian parlamentti: Senaattorit === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Vihreät Luokka:Vihreät puolueet
Oudenaarde

Oudenaarde () on kunta Itä-Flanderin provinssissa, Belgiassa. Vuoden 2017 alussa siellä oli 30 972 asukasta. Kunnan pinta-ala on 68,06 neliökilometriä. ==Kuuluisia asukkaita== * Adriaen Brouwer, taidemaalari == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kaupungin kotisivut Luokka:Belgian kaupungit Luokka:Itä-Flanderin kunnat