EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
My Way (kappale)

My Way on Frank Sinatran esittämä laulu, jonka on sanoittanut Paul Anka. Se on englanninkielinen versio ranskalaisesta ”Comme d’habitude” -kappaleesta, jonka ovat säveltäneet Claude François ja Jacques Revaux ja jonka Claude François alun perin esitti. Ankan englanninkielisellä sanoituksella ei ole yhteyttä Claude François’n ja Gilles Thibaut’n ranskankieliseen alkuperäistekstiin. Sanoitus kertoo minä-muodossa miehestä, joka kertoo viimeisen esiripun laskeutuessa eli kuoleman koittaessa tavastaan, jolla hän eli arvokkaan ja täyden elämän. Vaikka henkilö ei ollut ylpeä kaikista teoistaan, hänellä oli hyvä itsetunto ja varma ote ja mikä tärkeintä, hän eli "omalla tavallaan" ("my way"). ==Historia== Paul Anka kuuli vuonna 1967 ranskalaisen popkappaleen ”Comme d’habitude” Claude Francois’n esittämänä lomallaan Ranskassa. Hän lensi Pariisiin neuvottelemaan laulun tekijänoikeuksista. Haastattelussaan vuonna 2007 Anka haukkui esitystä, mutta sanoi kappaleessa olevan ”sitä jotain”. Hän hankki laulun oikeudet maksutta. Kaksi vuotta myöhemmin Anka aterioi Frank Sinatran ja kahden mafioson kanssa. Tuolloin Sinatra kertoi lopettavansa pian uransa. Anka kirjoitti lauluun englanninkieliset sanat New Yorkissa varta vasten Sinatran tyyliin sopivaksi. Anka viimeisteli laulun kello viideltä aamulla ja soitti Nevadassa, Caesars Palacessa olevalle Sinatralle ja kertoi laulun olevan vain Sinatralle eikä kenellekään muulle. Bon Jovi viittasi kappaleeseen hitissään ”It’s My Life” (”My heart is like open highway, like Frankie said I did it my way”). Kappale sai yllättävän aseman suurvaltapolitiikan näyttämöllä, kun Neuvostoliiton edustajat ilmoittivat vuonna 1989 Sinatran opin korvanneen Brežnevin opin maan ulkopolitiikassa. Tällä tarkoitetettiin että My Wayn hengessä Neuvostoliiton tosiasiallisessa ohjauksessa olleet itäblokin maat saivat tästedes valita oman polkunsa ilman Neuvostoliiton puuttumista asioihin. Vuonna 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70 suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. Sinatran versio kappaleesta ylsi kokonaistuloksissa sijalle 79. ==Muita levytyksiä== Ainakin seuraavat artistit ovat tehneet My Waystä oman versionsa: *Elvis Presley *Sex Pistols (Sid Viciousin laulamana) *Céline Dion *Cliff Richard *Julio Iglesias *Il Divo *Kanye West *Paska *Luciano Pavarotti (duettona Sinatran kanssa) *Tom Jones *Kari Tapio *Tapani Kansa *Ossi Ahlapuro *Tumppi & Problems? *Pearl Jam *Shakira *Shirley Bassey *U2 *Jay-Z *Paul Potts *Robbie Williams *Robin Williams (elokuvassa Happy Feet) *Simon Cowell (elokuvassa Shrek 2) *The Strokes *Nina Hagen *Northern Kings ==Katso myös== *Sinatran oppi ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1969 kappaleet
Anglokatolisuus

Anglokatolisuus () on nimitys anglikaanisen kirkon korkeakirkolliselle traditiolle, joka korostaa kirkon katolista identiteettiä ja perintöä. Sen juuret juontuvat Oxford-liikkeeseen, joka 1800-luvulla pyrki uudistamaan Englannin kirkkoa. Nimitys esiintyy ensi kerran liikkeen johtajien kirjoituksissa, joissa korostettiin Englannin kirkon ja katolisen kirkon välistä jatkumoa. Anglokatoliset korostavat kristillisen opin ja elämän dogmaattisia ja sakramentaalisia aspekteja sekä nykyisen Englannin kirkon historiallista jatkumoa keskiajan kirkosta. Yleisesti ottaen anglokatolinen ryhmittymä on halunnut solmia mahdollisimman läheisen yhteyden katoliseen kristikuntaan luopumatta kummankin kirkkokunnan olennaisista opillisista ja käytännöllisistä eroavaisuuksista. Vähemmistö traditionalistisista anglokatolisista (nk. Anglo-Papalists) katsoo historiallisista ja opillisista syistä olevansa paavin alaisuudessa riippumatta toistaiseksi puuttuvasta täydestä yhteydestä kirkkokuntien välillä. Anglokatolisuus oli suosionsa huipulla 1920–1930-luvulla. Anglikaanisuudessa se oli keskeinen intellektuaalinen ja uskonnollinen voima aina ensimmäisen maailmansodan alkuun asti. Yksi anglokatolisen teologian huomattavia vaikutuksia oli inkarnaation merkityksen korostaminen, josta tuli tunnusomainen osa anglikaanisuutta, antaen perustan myös sosiaalietiikalle. Erilaisia anglokatolisia teologeja ovat olleet muun muassa H. P. Liddon, Charles Gore, Darwell Stone, E. L. Mascall, C. B. Moss, Edwyn Hoskyns, Michael Ramsey ja Gregory Dix. Anglokatolisen ryhmittymän merkittävimpiä järjestöjä ovat muun muassa Church Union, pappisveljeskunta Society of the Holy Cross (SSC) sekä ehtoollishartautta edistävä Confraternity of the Blessed Sacrament. Naispappeutta vastustava Forward in Faith on pääosin anglokatolinen organisaatio. Liberaalit korkeakirkolliset anglikaanit eivät yleensä käytä itsestään traditionalistiseksi leimautunutta termiä anglokatolinen, vaan sen sijaan nimitystä liberaali katolinen (Liberal Catholic). Luterilaisella korkeakirkollisuudella Pohjoismaissa on ollut kiinteät yhteydet traditionalistiseen anglokatolisuuteen. ==Lähteet== *Anglo-Catholicism. The Oxford Dictionary of the Christian Church, Frank Leslie Cross, Published by Oxford University Press 1957 *anglikaanisuus. Modernin teologian ensyklopedia, toim. Alister E. McGrath. Kirjapaja 2000 ISBN 951-625-495-0 ==Aiheesta muualla== *What is Anglo-Catholicism? A Response in Six Parts *The Anglo- Catholic Vision *Anglo-Catholicism - An explanation and appreciation *Catholic Societies of the Church of England Luokka:Anglikaanisen kirkon teologia
Siniviikunakaijat

Siniviikunakaijat (Cyclopsitta) ovat kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. == Lajit == * Naamioviikunakaija (Cyclopsitta nigrifrons) * Oranssiviikunakaija (Cyclopsitta gulielmitertii) * Täpläviikunakaija (Cyclopsitta melanogenia) * Viikunakaija (Cyclopsitta diophthalma) Jotkut lähteet tunnustavat lisäksi lajin C. amabilis. Kaikkia nykyisiä lajeja pidettiin aiemmin oranssiviikunakaijan alalajeina. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018) Luokka:Kaijat
Valomainos

Valomainos on ulkomainonnan muoto, jossa yrityksen tai tuotteen nimi, logo tai muu viesti on toteutettu valoa tuottavista materiaaleista tai varustettu valaisimin niin, että mainoksen viesti on nähtävissä erityisen hyvin pimeänä vuorokaudenaikana. Valomainokset sijoitetaan näkyville paikoille, kuten rakennusten katoille tai seiniin tai liikkeen ikkunaan tai sen yläpuolelle. ==Polttimot ja neonputket== Ensimmäiset valomainokset oli toteutettu polttimoilla, jotka muodostivat nimen tai sanan. Myöhemmin ne toteutettiin värillisistä, taivutetuista, matalapaineisella neonilla tai muulla kaasulla täytetyistä putkista tehdyillä kirjaimilla tai kuvilla. Sellaisia kutsutaan yleisesti neonputkiksi ja niillä aikaansaatuja valoja neonvaloiksi, vaikka neonin ohella niissä käytetään muitakin jalokaasuja, erityisesti argonia. Valon väri riippuu käytetystä kaasusta tai kaasuseoksesta. Neonputken toimintaperiaatteen patentoi Georges Claude 19. tammikuuta 1915 (U.S. Patent 1,125,476). Nykyään valomainoksissa käytetään paljon LED-tekniikkaa, joka kuluttaa huomattavasti vähemmän sähköä kuin neonvalo. ==Valolaatikot== Vastaava idea saatiin toteutettua myös edullisemmin valon sisältävällä kirjaimen muotoisella tai neliömäisellä laatikolla. Läpikuultava, värillinen mainos painetaan tai teipataan läpikuultavalle pohjamateriaalille. 2000-luvulla JCDecaux toi katukuvaan valolaatikot, joissa mainos vaihtuu rullaamalla kelalta toiselle. ==Näytöt== Uusin valomainoksen muoto on isokokoinen litteä näyttö, jossa mainoksen sanoma vaihtuu sähköisesti. ==Valomainokset Suomessa== Tunnettuja valomainoksia Helsingissä ovat esimerkiksi Bio Rexin valokyltit Lasipalatsilla, sekä Hakaniemen kauppahallin ja Arenan talon valomainokset Hakaniemessä. ==Galleria== Kuva:Payday loan shop window.jpg Kuva:BBC iPlayer advertisement on Old Street roundabout.jpg Kuva:Shanghai (Huang Pu River at Night) 046.jpg Kuva:Largeviewtimessquare.jpg Kuva:MandinasNightDec07B.jpg Kuva:Silesia city center night.jpg Kuva:ComiqueTheatre.jpg Kuva:RockNBowl Neon Sign.jpg ==Eri jalokaasuilla saatuja erivärisiä valoja== Image:HeTube.jpg|Helium. Image:NeTube.jpg|Neon, valomainoksissa yleisimmin käytetty jalokaasu. Image:ArTube.jpg|Argon (elohopeahöyryllä seostettu), toiseksi eniten käytetty. Image:KrTube.jpg|Krypton. Image:XeTube.jpg|Ksenon. ==Lähteet== *Neonputkimainoksen historiaa Luokka:Mainonta Luokka:Valaistus
Suomalaisen jalkapallon kunniagalleria

Suomalaisen jalkapallon kunniagalleria (joskus Hall of Fame) on vuonna 1993 perustettu kunniagalleria, joka sijaitsee Suomen Jalkapallomuseossa Valkeakoskella. Siihen voidaan valita suomalaisen jalkapalloilun kehittämisessä ansioitunut pelaaja, valmentaja, erotuomari tai järjestötoiminnassa vaikuttanut henkilö. Kunniagalleriaan valittavat henkilöt päättää Suomen Palloliiton, Suomen Urheilumuseon, Jalkapallomuseon ja jalkapallotoimittajien yhdistyksen Pallo-Koplan edustajista koostuva toimikunta. Pelaaja voidaan valita Suomalaisen jalkapallon kunniagalleriaan, kun hänen pelaajauransa päättymisestä on kulunut kolme vuotta. == Jäsenet == Nimi Valintavuosi (1952–2017) 2017 (1918–2002) 1996 (1897–1955) 2005 (1961–2018) 2018 (s. 1948) 2018 (s. 1973) 2018 (1887–1977) 1993 (1902–1968) 1994 (1923–2007) 2010 (s. 1937) 2016 (1945–2020) 2018 (1933–2005) 1993 (s. 1962) 2003 (s. 1960) 2018 (s. 1973) 2015 (1938–2013) 2017 (s. 1957) 2007 (s. 1975) 2019 (s. 1960) 2018 (1909–1977) 2003 (s. 1945) 2005 (1928–2008) 2010 (s. 1945) 2016 (1921–2004) 1997 (1914–2005) 1993 (1928–2016) 2010 (1931–2016) 2017 (s. 1947) 2007 (s. 1971) 2015 (s. 1956) 2019 (s. 1940) 2007 (s. 1943) 2016 (s. 1954) 2019 (1925–2020) 1993 (s. 1939) 2018 (s. 1976) 2012 (1941–2019) 2015 (1943–1995) 2007 (s. 1944) 2010 (1935–2013) 1993 (s. 1936) 1994 (1921–2012) 2003 (s. 1947) 2016 (s. 1947) 2019 (1929–2014) 1993 (s. 1938) 2010 (s. 1964) 2007 (1917–1993) 1993 (s. 1934) 2015 (1894–1973) 1993 (1888–1960) 2007 (s. 1951) 2007 (s. 1943) 2018 (1894–1982) 1993 (1949–2017) 2012 (1945–1989) 1993 (1905–1977) 1993 (1936–2014) 2019 (1907–1972) 1997 (1941–2018) 2018 (s. 1940) 2018 (s. 1979) 2014 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hall of Fame Jalkapallomuseon sivustolla Luokka:Suomalaiset jalkapallopalkinnot Luokka:Jalkapallon kunniagalleriat
Bernard du Bus de Gisignies

Bernard Amé Léonard du Bus de Gisignies (21. kesäkuuta 1808 Sint-Joost-ten- Node – 6. heinäkuuta 1874 Bad Ems, Saksa) oli belgialainen poliitikko, lintutieteilijä ja paleontologi. Bernard oli Leonard Pierre Joseph du Bus de Gisigniesin toinen poika. Hän avioitui Petronilla Truytsin kanssa 19. toukokuuta 1845, ja heille syntyi kaksi lasta. Du Bus de Gisignies opiskeli lakia Leuvenin katolisessa yliopistossa, mutta kiinnostui pian lintutieteestä. Vuonna 1835 hän esitteli Belgian kuninkaalliselle akatemialle tutkimuksensa, jossa hän kuvaili linnun nimeltä vyöpitkäjalka (silloinen nimi Leptorhynchus pectoralis, nykyisin Cladorhynchus leucocephalus). Hän oli Soigniesin parlamenttiedustaja. Du Bus de Gisignies valittiin Belgian luonnontieteellisen museon (Muséum des sciences naturelles de Belgique) johtajaksi vuonna 1846. Tässä yhteydessä hän lahjoitti museolle kokoelmastaan 2 474 lintua. Vuonna 1860, Antwerpenin ympäristön vallitustöiden yhteydessä, hän joutui tekemisiin paleontologian kanssa. Löydetyt fossiilit olivat pääasiassa valaita. Hän tutki muun muassa grönlanninvalaan (Balaena mysticetus) ja nuoren sinivalaan (Balaenoptera musculus) luurankoja. Nämä luurangot ovat yhä esillä museossa. Vuonna 1860 Lierin läheltä löydettiin mammutin luuranko, joka tuotiin museoon ja asetettiin näytteille vuonna 1869. Tuohon aikaan maailman museoissa oli näytteillä vain kaksi mammuttia, ja niistä toinen oli Pietarissa. Du Bus de Gisignies valittiin 1867 Belgian kuninkaallisen akatemian (Académie royale des sciences, des lettres et des beaux-arts de Belgique) tieteellisen osaston johtajaksi. Du Bus de Gisignies nimesi linnuista ainakin jouhihapsukolibrin (Discosura popelairii). Luokka:Belgialaiset poliitikot Luokka:Belgialaiset tieteilijät Luokka:Ornitologit Luokka:Vuonna 1808 syntyneet Luokka:Vuonna 1874 kuolleet
Shefali Chowdhury

Shefali Chowdhury (s. 20. kesäkuuta 1988 Denbigh, Wales) on walesilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Harry Potter -elokuvista, joissa hän esitti vuosina 2005–2009 Parvati Patilia. Häntä ennen samassa roolissa esiintyi Sitara Shah sarjan kolmannessa osassa Harry Potter ja Azkabanin vanki (2004). Chowdhuryn vanhemmat ovat kotoisin Bangladeshista. == Filmografia == * Harry Potter ja liekehtivä pikari (2005) * Harry Potter ja Feeniksin kilta (2007) * Harry Potter ja puoliverinen prinssi (2009) == Aiheesta muualla == * Luokka:Walesilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heikkilä (Kuortane)

Heikkilä on yksi Kuortaneen kylistä. Se sijaitsee kunnan eteläosissa Lapuanjoen molemmin puolin. Heikkilä rajoittuu pohjoisessa Mäyryyn ja Leppälänkylään, idässä Löyään ja Alavuden kaupunkiin, etelässä Ylipäähän sekä lännessä Luhtalaan ja Kivenmäkeen Kuortaneen kartta www.kuortane.fi. Heikkilässä on noin 200 asukasta. Kylässä oli aiemmin oma ala-aste, Heikkilän koulu, jonka tiloista osa on nykyään kyläläisten käytössä. Heikkilässä on myös pallokenttä, lentopallokenttä, uimaranta, pyöräilyreitti sekä luistinrata. Kylän alueella sijaitsee myös lounaskahvila Kuhapirtti. == Lähteet == *Heikkilän esittely Kuortaneen kunnan sivustolla === Viitteet === Luokka:Kuortaneen kylät Luokka:Etelä-Pohjanmaan maakunnan entiset taajamat
Hanna-Mari Sarlin

Hanna-Mari Sarlin (s. 1964)Salibandyliiga.fi on suomalainen aktiiviuransa päättänyt jalkapalloilija ja salibandynpelaaja. Koulutukseltaan Sarlin on kasvatustieteiden maisteri ja on työurallaan toiminut muun muassa Pohjois- Suomen aluehallintoviraston opetustoimen ylitarkastajana ja koulunjohtajana Espoossa. Sarlin pelasi Helsingin Jalkapalloklubissa ja Puotinkylän Valtissa vuosina 1979–1996 voittaen peräti 11 Suomen mestaruutta. Näistä kymmenen tuli HJK:n riveissä ja yksi Valtissa. Sarlin pelasi SM-sarjassa kaikkiaan 236 ottelua ja teki niissä 107 maalia. Hän voitti maalikuningattaruuden kahdesti vuosina 1986 ja 1987 sekä vuoden parhaan naispelaajan tittelin 1983 ja 1986. Suomen Cupin Sarlin voitti HJK:ssa viidesti. Ruotsin Damallsvenskanissa Sarlin pelasi vuosina 1989–1990 edustaen Hammarby IF:a. Maajoukkueessa Sarlin pelasi 47 A-maaottelua ja teki 5 maalia. Hanna-Mari Sarlin on ensimmäinen nainen, joka on valittu Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen. Hänet valittiin sinne vuonna 2007. Sarlin oli ainoa HJK:n Hall of Fameen valittu naispelaaja, kun se perustettiin 1997. Sarlin oli myös liigatason pelaaja salibandyssä. Hän pelasi m/s ICS:ssä ja Espoon Oilersissa, jossa hän voitti mestaruuden kaudella 1993–1994. Sarlin pelasi salibandyssa myös 5 maaottelua. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Edward William Nelson

Edward William Nelson (8. toukokuuta 1855 Amoskeag, New Hampshire – 19. toukokuuta 1934 Washington, DC) oli yhdysvaltalainen luonnontieteilijä ja etnologi. Nelsonin vanhemmat olivat William Nelson ja Nancy Martha Wells, jotka olivat tulleet Englannista. Hänen isänsä kaatui sisällissodassa ja äiti muutti lapsineen Chicagoon. Vuonna 1871 heidän kotinsa tuhoutui suuressa Chicagon tulipalossa. Vuonna 1876 Nelson muutti Washingtoniin ja aloitti biologian opinnot Johns Hopkinsin yliopistossa Baltimoressa. Vuonna 1877 Nelson liittyi Yhdysvaltain armeijan viestijoukkoihin (Signal Corps). Spencer Fullerton Baird oli vastuussa viestiupseerien värväämisestä kaukaisille tutkimusasemille ja valitsi tehtäviin miehiä, joilla oli kokemusta tieteellisestä työskentelystä ja jotka olivat kykeneviä tutkimaan paikallista kasvistoa ja eläimistöä. Baird lähetti Nelsonin St. Michaeliin Alaskaan, missä hän palveli vuoden 1881 loppuun. Nelson toimi luonnontieteilijänä USRC Corwinilla, joka purjehti Wrangelinsaarelle etsimään kadonnutta USS Jeanettea vuonna 1881. Nelson julkaisi havaintonsa kirjoituksessaan Report upon Natural History Collections Made in Alaska between the Years 1877–1881 (1887). Hän julkaisi myös etnologiset havaintonsa Beringinsalmen eskimoista kirjoituksessaan The Eskimo about Bering Strait (1900). Vuonna 1890 Nelson osallistui Clinton Hart Merriamin johtamalle tutkimusmatkalle Kuolemanlaaksoon. Tämän retken jälkeen hänet komennettiin kenttätutkimuksiin Meksikoon. Nelson vietti Meksikossa seuraavat 14 vuotta työskennellen muun muassa Edward Alphonso Goldmanin kanssa. Sen jälkeen hän jatkoi työskentelyä Bureau of Biological Surveyssa aina vuoteen 1929 saakka, jolloin hän jäi eläkkeelle. Vuosina 1916–1927 hän toimi toimiston johtajana. Nelson toimi muun muassa Amerikan lintutieteellisen yhdistyksen (American Ornithologists’ Union), Amerikan nisäkästutkijoiden (American Society of Mammalogists) ja Washingtonin biologisen yhdistyksen (Biological Society of Washington) puheenjohtajana. Hän omisti valtavan kokoelman, johon kuului näytteitä monista eläinryhmistä, ja kuvaili ryhmineen satoja uusia lajeja. Linnuista hän nimesi muun muassa pirrenkolibrin (Goethalsia bella); kaikkiaan hän nimesi 18 lintulajia tai alalajia. Nelson julkaisi kaikkiaan yli 200 kirjoitusta. Hän ei koskaan avioitunut, vaikka hänen tiedettiin seurustelleen lukuisten naisten kanssa, myös eräiden työtovereiden. Nelsonin kunniaksi on nimetty Nelsoninsaari ja Nelsoninlaguuni Beringinmeressä ja Nelson Range -vuorijono Kaliforniassa. George Washingtonin yliopisto myönsi hänelle tohtorin arvon vuonna 1920. == Lähteet == * Muistokirjoitus (The Auk) Luokka:Yhdysvaltalaiset ornitologit Luokka:Vuonna 1855 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Op-taide

Op-taide tai optinen taide on kuvataiteen suuntaus, joka käyttää välineinään optisia illuusioita ja ihmisen havaintojärjestelmän toimintaa. Taidesuunnan pyrkimyksinä oli tutkia liikkeen, kaksiulotteisen kuvapinnan ja havaintomaailman olemusta. Pelkistetyimmillään op-taiteen voidaan sanoa olevan kokemus näkemisen toiminnasta. Op-taide tuli laajemmin tunnetuksi 1960-luvulla ja saavutti laajaa suosiota myös taidepiirien ulkopuolella varsinkin Yhdysvalloissa. Termiä op-taide käytettiin ensi kerran Time-lehdessä 1964. Yksi suuntauksen merkittävimmistä katalysaattoreista laajemman yleisön piirissä oli New Yorkin Modernin taiteen museossa MoMAssa pidetty "The Responsive Eye" -näyttely. == Tyylilliset ja ulkoiset piirteet == Op- taideteoksille on tyypillistä teoksissa olemattoman liikkeen, tilan tai värien illuusio. Ne koostuvat usein melko puhdaslinjaisista geometrisistä muodoista ja käyttävät usein hyvin pelkistettyä väripalettia. Monissa teoksissa värejä on vain kaksi, tai ne ovat monokromaattisia. == Vaikutukset == Op-taiteeseen on vaikuttanut erityisesti 1900-luvun alkuvuosikymmenien suuntaukset, kuten Bauhausissa vallinnut konstruktivismin ajatusmaailma ja käytäntö László Moholy-Nagyn (1895–1946) valokuvaamalla tekemän ja oppilailleen opettaman op- tyylin kautta, dadaismi, ja futurismi. Bauhauslainen värioppi, kuten Josef Albersin, vaikutti myös. Varsinkin pohjois-amerikkalaisen op-taiteen syntyyn vaikutti minimalismi ja sen piirissä toimineet taiteilijat. Op-taide vaikutti kineettisen taiteen suuntauksiin, kun kaksiulotteisten maalausten ilme ja illuusiot siirtyivät liikkuvien veistosten tehokeinoiksi. Samoin op-taiteen suosion kasvettua 1960-luvulla se vaikutti laajalti populaarikulttuurin kuvastoon ja tehokeinoihin, hyvinä esimerkkeinä vaatekuosit ja levynkansigrafiikka. Op-taiteen vaikutus jatkuu edelleen sekä kuvataiteen kentän sisä- että ulkopuolella. Tunnetuimpia op-taiteilijoita ovat Victor Vasarely (1908–1997) ja Bridget Riley (s. 1931). Op-taiteen keinoja on myös käytetty ennen itse taidesuuntauksen tai sen nimen keksimistä. Esimerkiksi Josef Albers (1888–1976) ja Maurits Cornelis Escher (1898–1972) käyttivät monissa teoksissaan op-taiteelle ominaisia tehokeinoja. == Psykofyysiset vaikutukset == Op-taide saattaa aiheuttaa epätavallisia tai uusia aistimuksia. Nämä saattavat aiheuttaa herkille ihmisille pahoinvointia, huimausta tai päänsärkyä ja epilepsiasta kärsiville ihmisille jopa epileptisiä kohtauksia. ==Katso myös== * Kineettinen taide * Optinen harha ==Lähteet== == Aiheesta muualla== * Bridget Riley Artcyclopediassa * Victor Vasarelyn verkkosivut Luokka:Nykytaide Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Vicenzan maakunta

Vicenzan maakunta () on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Veneton alueella maan koillisosassa. Vicenzan maakunnan pinta-ala on 2 723 km² ja asukasluku noin 870 000\. Maakunta muodostuu 121 kunnasta, pääkaupunki on Vicenza. Maakunnan suurimmat kaupungit ovat: * Vicenza 113 599 asukasta * Bassano del Grappa 43 363 asukasta * Schio 39 433 asukasta * Valdagno 26 455 asukasta * Arzignano 25 926 asukasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vicenzan maakunta
Laqua

Laqua voi tarkoittaa: * Maria Laqua (1889–2002), vanhimmaksi koskaan elänyt saksalainen * Wilhelm Laqua (Willy, Willi), Einsatzkommando Finnlandin komentaja * LaQua, huvipuisto Tokiossa, Japanissa
Padovan maakunta

Padovan maakunta () on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Veneton alueella maan koillisosassa. Padovan maakunnan pinta-ala on 2 142 km² ja asukasluku noin 910 000 (2007). Maakunta muodostuu 104 kunnasta ja sen pääkaupunki on Padova. == Suurimmat kaupungit demo.istat.it (31.12.2007) == *Padova 210 173 asukasta *Selvazzano Dentro 21 888 asukasta *Vigonza 21 208 asukasta *Albignasego 21 192 asukasta *Cittadella 19 869 asukasta *Abano Terme 19 346 asukasta *Piove di Sacco 18 535 asukasta *Monselice 17 560 asukasta *Este 16 840 asukasta *Cadoneghe 15 752 asukasta == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto *
Kari Saari

Kari Jyrki Johannes Saari (5. lokakuuta 1956 Alavus – 4. toukokuuta 1997 Äänekoski) oli Vapaa-ajattelijain liiton puheenjohtaja ja Vapaa ajattelija -lehden päätoimittaja. Kari Saari oli Ilkka Niiniluodon mukaan johtavia suomalaisia ateistisia vapaa-ajattelijoita V. T. Aaltosen, Väinö Voipion ja Erkki Hartikaisen ohella.Niiniluoto, Ilkka: Ateismi. Teoksessa Vapaa- ajattelijain liiton vuonna 1993 hyväksytty kulttuuriohjelma oli pitkälti Saaren käsialaa.Vaismaa, Aaro: Kari Saari (5.10.1956 – 4.5.1997). Teoksessa == Elämä ja toiminta == Saari valmistui sosionomiksi Tampereen yliopistosta vuonna 1980 ja työskenteli raittiussihteerinä Äänekoskella ja kuluttaja- ja velkaneuvojana Äänekoskella, Saarijärvellä ja Viitasaarella. Vapaa-aikanaan hän itseopiskeli filosofiaa ja muita aiheita. Saari julkaisi runsaasti artikkeleita Vapaa ajattelija -lehdessä vuodesta 1978 lähtien. Saari oli Vapaa-ajattelijain liiton hallituksessa 1987–1997, pääsihteerinä 1992–1993, liiton lehden päätoimittajana 1994–1997 ja liiton puheenjohtajana 1993–1997. Hän oli myös juhlapuhujana uskonnottomissa hautajaisissa ja muissa tilaisuuksissa ja oli ennen kuolemaansa laatimassa uskonnottomien juhlapuheiden kokoelmaa. Saari oli mukana tekemässä aloitetta Vapaa- ajattelijain liiton jakamalle Väinö Voipio -palkinnolle. Hän ajoi uskonnottomien muistolehdon perustamista sekä Äänekoskella että Jyväskylässä. Saari osallistui sekä maakunnalliseen että valtakunnalliseen keskusteluun yleisempinä aiheinaan ateismi, uskonto, kirkko ja moraali. Saari oli Skepsis ry:n perustajajäsen. Hän osallistui myös humanistien järjestötoimintaan Jyväskylässä sekä Prometheus-leiritoimintaan. Saari osallistui Vapaa- ajattelijain liiton julkaisujen toimittamiseen ja muun muassa kirjoitti yhdessä Helena Klementjeffin kanssa Vapaa-ajattelijan käsikirjan (1993, toinen painos 2000). Saaren artikkeli ”Sekulaarihumanismin maailmankuva” on julkaistu elämänkatsomustiedon 10-vuotisjuhlakirjassa Arvot, hyveet ja tieto (1995) sekä teoksessa Kansanhumanismin ABC (1998). Saari kuoli äkillisesti sairauteen 40-vuotiaana. Hänen jälkeensä jäivät aviopuoliso ja tytär. == Julkaisuja == * * == Lähteet == Luokka:Ateismiaktivistit Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset humanistit Luokka:Suomalaiset skeptikot Luokka:Suomalaiset uskontokriitikot Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Viirikaijat

Viirikaijat (Prioniturus) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Viirikaijojen erityispiirteenä voidaan pitää niiden nimessäkin olevaa pyrstön ominaisuutta: kahden pyrstösulan päät ovat viirimäiset. Englanniksi suvun nimi on Racket- tail, joka tarkoittaa (tennis)mailapyrstöä. == Viirikaijoihin (Prioniturus) kuuluvia lajeja == * Burunviirikaija (Prioniturus mada) * Celebesinviirikaija (Prioniturus platurus) * Filippiinienviirikaija (Prioniturus discurus) * Isoviirikaija (Prioniturus flavicans) * Mindanaonviirikaija (Prioniturus waterstradi) * Mindoronviirikaija (Prioniturus mindorensis) * Palawaninviirikaija (Prioniturus platenae) * Sulanviirikaija (Prioniturus verticalis) * Viherviirikaija (Prioniturus luconensis) * Vuoriviirikaija (Prioniturus montanus) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018) Luokka:Viirikaijat
Sergei Šoigu

Sergei Kužugetovitš Šoigu (, s. 21. toukokuuta 1955 Tšadanaa, Tuvan autonominen aluehttp://government.ru/en/gov/persons/25/events/) on venäläinen poliitikko. Hän on ollut vuodesta 1991 Venäjän kansalaissuojelun, hätätila- asioiden ja luonnononnettomuuksien selvityskomitean johdossa, vuodesta 1994 hätätilaministeri, sittemmin Moskovan alueen kuvernööri ja vuodesta 2012 puolustusministeri.YLE uutiset 6.11.2012 Šoigu on sotilasarvoltaan armeijakenraali sekä Venäjän federaation sankari. Šoigu on etnisesti tuvaani. Hän opiskeli Krasnojarskin polyteknillisessä instituutissa rakennusinsinööriksi vuosina 1972-1977. Hän työskenteli rakennusprojekteissa ja oli myös vuodesta 1988 Abakanin NKP:n keskuskomitean toinen sihteeri ja piirintarkastaja. Vuonna 1990 hän muutti Siperiasta Moskovaan ja pääsi 1991 pelastusjoukkojen johtoon, josta tuli 1991 valtionkomitea ja 1994 ministerinvirka, jota hän on hoitanut siitä lähtien yhtäjaksoisesti. Šoigu saavutti näkyvyyttä hoitaessaan erilaisia pelastustoimia, kuten tulvien, maanjäristyksien ja terrori-iskujen selvittämistä. Hän on kerännyt mainetta myös ulkomailla hätätilaministeriön hoitaessa apua Kiinan maanjäristysalueille ja hurrikaanituhojen koettelemaan Kuubaan. Hänelle myönnettiin 1999 Venäjän federaation sankarin kunniamerkki. Šoigusta tuli 1999 yksi Putinin hallitusta kannattavan Yhtenäisyys-puolueen johtajista. Hän oli puolueen listan kärjessä Aleksandr Karelinin kanssa. Puolue sai toiseksi eniten ääniä duuman vaaleissa kommunistisen puolueen jälkeen. Šoigu piti paikkansa ministerinä, eikä liittynyt duumaan, jossa Boris Gryzlov valittiin parlamenttiryhmän johtajaksi. Yhtenäisyys yhdistyi Isänmaa – Koko Venäjä -puolueen kanssa Yhtenäiseksi Venäjäksi 2001. Toukokuussa 2024 Putin ilmoitti, että Sergei Šoigu siirtyy liittovaltion turvallisuusneuvoston sihteeriksi ja puolustusministeriksi nousee taloustieteilijä Andrei Belousov. Haagissa sijaitseva kansainvälinen rikostuomioistuin antoi Šoigusta pidätysmääräyksen kesäkuussa 2024. Häntä syytetään siviilejä vastaan hyökäämisestä Ukrainassa. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Venäjän puolustusministerit Luokka:Tuvalaiset henkilöt Luokka:Venäjän federaation kuvernöörit ja aluejohtajat Luokka:Sotarikoksista syytetyt Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bydgoszczin roomalaiskatolinen hiippakunta

Bydgoszczin roomalaiskatolinen hiippakunta on puolalainen hiippakunta, jonka keskus on Bydgoszcz ja joka kuuluu Gnieznon roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan alaisuuteen. Hiippakunta perustettiin 24. helmikuuta 2004 ja sen pinta-ala on 4000km². Vuonna 2004 hiippakunnassa oli ihmisiä 596 202. Sitä on johtanut koko sen olemassaolon ajan piispa Jan Tyrawa. ==Aiheesta muualla== * Hiippakunnan verkkosivut Luokka:Katolisen kirkon hiippakunnat Luokka:Katolinen kirkko Puolassa Luokka:Bydgoszcz
Tehtaanmyymälä

thumb|Suuri outlet-kauppakeskus Istanbulissa. Tehtaanmyymälä tai outlet- myymälä (englanniksi factory outlet) tarkoitti alun perin kulutustavaroiden valmistajan ylläpitämää, usein tehtaan välittömässä läheisyydessä sijaitsevaa myymälää, jossa myydään valmistajan priimatavaran ohella myös kakkoslaatua ja mallikappaleita. Nykyisin termi outlet-myymälä tarkoittaa yhä useammin vähittäiskauppa- tai maahantuojayrityksen perustamaa, myymättä jääneiden jäännöserien poistomyymälää eli viimeistä myyntipaikkaa, jossa tuotteet myydään huomattavalla alennuksella. Sanaa tehtaanmyymälä käytetään usein markkinointimielessä herättämään mielikuvia suoramyynnistä ja edullisista hinnoista. Outlet-myymälän voi valmistajan, vähittäiskaupan tai maahantuojan sijasta omistaa myös itsenäinen yrittäjä, joka ostaa poistoeriä yhdeltä tai useammalta taholta. Jotkut tehtaanmyymälät ovat matkamuistomyymälän kaltaisia, ja alennukset tuotteiden hinnoista ovat nimellisiä. Outlet-myyntiä harjoitetaan nykyisin myös verkkokauppana. Suosituimmat outlet-myynnin tuoteryhmät ovat vaatteet, asusteet ja jalkineet, joista usein muodostuu jäännöseriä sään ja muodin vaihteluiden sekä väärien sisäänosto- ja hinnoittelupäätösten takia. ==Outlet-kylät ja -keskukset== Kävijämääriensä maksimoimiseksi merkkitavaroiden jäännöseriä myyvät outlet-myymälät hakeutuvat usein toistensa läheisyyteen edullisen vuokratason mutta hyvät liikenneyhteydet ja paikoitusmahdollisuudet tarjoaviin sijaintipaikkoihin, kuten entisiin teollisuushalleihin tai tyhjentyneisiin liikekeskuksiin kaupunkien liepeillä ja valtateiden varsilla. Outlet-myymälöiden kasvava suosio mahdollistaa myös uudisrakentamisen, joista suosittu muoto on kylämäisen pienimittakaavaiseksi, monista erillisistä rakennuksistä muodostuvaksi kehitetty outlet-kylä. Tällaisia on ympäri maailmaa satoja. Suomen ensimmäinen outlet-kylähanke piti olla Liminkaan suunniteltu Nordlett, mutta hanke peruttiin.Nordlett luopuu outlet-kylän toteutuksesta. Kaleva Ensimmäinen toteutunut outlet-kylä, Vaalimaan Zsar, avattiin marraskuussa 2018 mutta joutui sulkemaan ovensa tilapäisesti koronakeväänä 2020 ja asetettiin selvitystilaan saman vuoden elokuussa. Marraskuussa 2019 avattiin Vantaan Porttipuistoon Helsinki Outlet. ==Jatkuva tai kausittainen myynti== Yksi outlet-myynnin muoto on kausittainen myyntitoiminta. Tätä mallia edusti muun muassa Orimattilassa toiminut Megamyynti Areena, joka vuonna 2012 oli avoinna seitsemän erillistä myyntikautta, yhteensä 155 kauppapäivää. Megamyynti Areena lopetti toimintansa vuonna 2020. Helsingin Messukeskuksessa on vuodesta 2011 järjestetty kaksi kertaa vuodessa Outlet Expo -myyntinäyttely yhtä aikaa muiden kuluttajille suunnattujen messutapahtumien kanssa. Outlet-myymälöitä ja niistä muodostuvia kyliä tai muita keskuksia on hankkeilla myös Suomen itärajalle Luumäelle, Virolahdelle ja Vaalimaalle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Forbes.com: World’s Best Outlet Stores Luokka:Vähittäiskauppa
Ruohokaijat

Ruohokaijat (Neophema) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. == Ruohokaijoihin (Neophema) kuuluvia lajeja == * Isoruohokaija (Neophema elegans) * Kaunoruohokaija (Neophema pulchella) * Punaruohokaija (Neophema splendida) * Rantakaija (Neophema petrophila) * Siniruohokaija (Neophema chrysostoma) * Tasmanianruohokaija (Neophema chrysogaster) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018) Luokka:Ruohokaijat
Robert Bosch (yritys)

Robert Bosch GmbH tai tunnetummin tuotemerkiltään Bosch on saksalainen monialayritys. Boschin päätoimialat ovat ajoneuvoteollisuuden alihankinta, käyttöhyödykkeiden valmistus (kodinelektroniikka, työkalut), teollisuus- ja rakennustekniikka sekä pakkaustekniikka. Yrityksen perusti Robert Bosch vuonna 1886 Stuttgartissa. Yrityksen liikevaihto oli 51,4 miljardia euroa vuonna 2011, ja se työllistää maailmanlaajuisesti noin 303 000 työntekijää. Robert Bosch on Saksan suurin rajavastuuyhtiö (GmbH). Bosch oli vuonna 2012 maailman suurin autoteollisuuden osatoimittajayritys.Top 100 global OEM parts suppliers – Ranked on 2012 global OEM automotive parts sales, Autonews. Viitattu 4.10.2016. Vuoden 2017 tutkimuksessa Bosch oli maailman toiseksi suurin käsi- ja sähkötyökalujen valmistaja Stanley Black & Deckerin jälkeen. Boschin muita työkalumerkkejä ovat Beissbarth, CST/berger, Diablo, Dremel, Freud, Hawera, OTC, Robinair, Rolatape, RotoZip ja Vermont American. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Bosch.fi Luokka:Ajoneuvoteollisuuden osatoimittajat Luokka:Saksalaiset yritykset Luokka:Työkaluvalmistajat Luokka:Työkalumerkit
Ortodoksinen kirkko Mongoliassa

Ortodoksinen kirkko Mongoliassa on hyvin pieni, se käsittää vain yhden seurakunnan Ulaanbaatarissa. Se kuuluu Moskovan patriarkaatin (Venäjän ortodoksisen kirkon) alaisuuteen. Alun perin seurakunta perustettiin rakentamalla vuonna 1864 Elämänantavan Kolminaisuuden kirkko Venäjän konsulaatin yhteyteen. Vuonna 1917 vallankumous lakkautti seurakunnan toiminnan, ja se perustettiin uudelleen vasta vuonna 1998. Vuonna 2006 seurakunta sai oman kirkon, kun Pyhän Kolminaisuuden kirkko valmistui. ==Lähteet== *A Russian Orthodox church to be built in Mongolia Interfax, 2006. Luokka:Moskovan patriarkaatti Luokka:Kristinusko Mongoliassa
Alina Alexandra Dumitru

Alina Alexandra Dumitru (s. 30. elokuuta 1982 Ploiești) on romanialainen judoka, lajin olympiavoittaja ja kahdeksankertainen Euroopan-mestari. == Ura == Dumitru voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 48 kg:n sarjassa Nabeulissa vuonna 2000. Seuraavana vuonna hän saavutti samassa ikäluokassa EM- hopeaa Budapestissa. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Dumitru sai oltuaan kolmas 52 kg:n painoluokassa Mariborin EM-kilpailuissa 2002. Tätä lukuun ottamatta kaikki hänen merkittävät saavutuksensa ovat tulleet 48-kiloisissa. Dumitru sijoittui vuonna 2003 pronssille sotilaiden MM- kilpailuissa Cataniassa ja oli seitsemäs niin Düsseldorfin EM- kuin Osakan MM- kisoissakin. Seuraavana vuonna hän voitti Bukarestissa Euroopan mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa Valko-Venäjän Tatjana Moskvinan. Ateenan olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi. Dumitru voitti vuonna 2005 Euroopan mestaruuden Rotterdamissa voitettuaan loppuottelussa ranskalaisen Frédérique Jossinet'n. Kairon MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia. Seuraavana vuonna Dumitru voitti jälleen Euroopan mestaruuden kukistettuaan Tampereella käytyjen kisojen 48-kiloisten finaalissa Turkin Nese Sensoyn. Lisäksi hän voitti sotilaiden maailmanmestaruuden Vinkovcissa. Vuonna 2007 Dumitru voitti neljännen kerran peräkkäin 48-kiloisten Euroopan mestaruuden kukistettuaan Belgradin EM-kisojen loppuottelussa italialaisen Valentina Moscattin. Rio de Janeiron MM-kilpailuissa Dumitru saavutti pronssia. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen EM-kultaa Lissabonin kisoissa, loppuotteluvastustajana oli Frédérique Jossinet. Pekingin olympialaisissa Dumitru voitti kultaa 48 kg:n sarjassa kukistettuaan finaalissa kuubalaisen Yanet Bermoit'n. Vuonna 2009 hän sai pronssia Tbilisin EM-kisoissa ja sijoittui viidenneksi Rotterdamin MM- kilpailuissa. Wienin EM-kilpailuissa 2010 hän voitti kultaa kukistettuaan loppuottelussa unkarilaisen Éva Csernoviczkin. Saman vuoden Tokion MM- kilpailuissa hän sai pronssia. Istanbulissa 2011 hän voitti EM-loppuottelussa jälleen Éva Csernoviczkin. Hän sai samana vuonna pronssia sotilaiden MM- kilpailuissa Rio de Janeirossa ja oli seitsemäs Pariisin MM-kilpailuissa. Dumitru voitti Euroopan-mestaruuden jälleen Tšeljabinskissa 2012 kukistettuaan loppuottelussa belgialaisen Charline van Snickin. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa Brasilian Sarah Menezesille. Dumitru on voittanut kymmenen maailmancup- tai Continental Open -kilpailua, ollut seitsemän kertaa toinen ja 11 kertaa kolmas. Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa hänellä on kaksi turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja neljä kolmossijaa. Romanian mestaruuden hän on voittanut kolmesti. == Lähteet == *Profiili JudoInside.com-sivustolla Luokka:Romanialaiset judokat Luokka:Romanialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jean Louis Émile Boudier

Jean Louis Émile Boudier (1828-1920) oli ranskalainen apteekkari ja sienitieteilijä. Hän tutki kotelosieniä ja määritti useita kärpässienilajeja. Illinois Mycological Association == Julkaisuja == * Révision analytique des morilles de France (1897) * Influence de la nature du sol et les vegetaux qui y croissant sur le développement des champignons (1901) * Icones mycologicae ou iconographie des champignons de France, principalement Discomycètes (1904-1909) * Histoire et classification des Discomycètes d'Europe (1907) * La fresque de Plaincourault (Indre) (1911) Sienitieteessä käytetty auktorilyhenne Boud. tarkoittaa Boudieria. == Katso myös == *Luettelo sienitieteilijöistä ja heistä käytettävistä auktorilyhenteistä == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset sienitieteilijät Luokka:Vuonna 1828 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
Olst-Wijhe

Olst-Wijhe on kunta Alankomaissa Overijsselin provinssissa, IJssel-joen varrella. Asukkaita kunnassa on 17 389 (30.6.2008) ja väestötiheys on 152/km². Kunnan pinta-ala on 118,38 neliökilometriä, josta vettä on 4,22 km². Olst- Wijhen pormestarina toimii Ton Strien. Kunnan keskuspaikat ovat Wijhe ja Olst. == Historia == Kunnan molemmat keskuspaikkakunnat, Olst ja Wijhe ovat vanhoja kaupunkeja. Olst mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 947. Tuolloin paikkakunta tunnettiin nimellä "Holsto". Wijhestä ensimmäinen maininta on vuodelta 960. Nykyinen Olst-Wijhen kunta syntyi vuonna 2001, kun Olst ja Wijhe yhdistyivät. == Maantiede == Olst-Wijhen alueella virtaa IJssel-joki, joka on osittain myös Overijsselin ja itäpuolella jokea sijaitsevan Gelderlandin provinssin raja. Joen itäpuolella, Olstin ja Wijhen kaupunkeja vastapäätä, sijaitsee kuitenkin kaksi Olst-Wijhen eksklaavia: Welsum ja Welsumerveld Olstia vastapäätä ja Marle Wijheä vastapäätä. Olstin ja Welsumin sekä Wijhen ja naapurikunta Heerdeen kuuluvan Vorchtenin välillä on kaapelilautta. Marle ei puolestaan ole mitenkään yhteydessä Olst-Wijheen eikä siten koko Overijsselin provinssiin. Kunnan naapurikunnat ovat Zwolle pohjoisessa, Raalte pohjoisessa ja idässä, Deventer etelässä sekä Gelderlandin provinssiin kuuluvat Voorst, Epe ja Heerde lännessä. == Asutuskeskukset == Olst-Wijhen kunta muodostuu seuraavista osista (): Väkiluvut, 1\. tammikuuta 2006 Nimi Väkiluku Wijhe 5 640 Olst 4 780 Boskamp 1 150 Wesepe 560 Den Nul 540 Boerhaar 200 Lähde: CBS Muut viralliset osat: * Welsum * Elshof * Hengforden * Overwetering * Herxen * Middel * Duur * Fortmond * Marle == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Virallinen kotisivu Luokka:Overijsselin kunnat
Lymykaijat

Lymykaijat (Pezoporus) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. == Lymykaijoihin (Pezoporus) kuuluvia lajeja == * Lymykaija (Pezoporus wallicus) * Lännenlymykaija (Pezoporus flaviventris) * Yökaija (Pezoporus occidentalis) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018) Luokka:Kaijat
Nurmikasvit

thumb|right|Timotei lasketaan nurmikasviksi. Nurmikasvit ovat sellaisia heinä- ja palkokasveja, joita viljellään karjan ravinnoksi. Osa säilötään rehuksi, osaa karja saa laiduntaa suoraan pellosta.Nurmikasvit. Finnfood Oppimateriaali. Heinäkasveihin kuuluvista nurmikasveista ovat Suomessa eniten viljeltyjä timotei, nurminata, englanninraiheinä, italianraiheinä ja koiranheinä sekä poutaa kestävä ruokonata, jonka viljely yleistyy vuosi vuodelta. Tärkein nurmikasvina viljelty palkokasvi on puna-apila. ==Katso myös== *Heinä == Lähteet == *
International Democrat Union

International Democracy Union (lyh. IDU) on konservatiivisten poliittisten puolueiden muodostama kansainvälinen internationaali. Järjestö on perustettu vuonna 1983 ja sen jäseninä on konservatiivisten puolueiden lisäksi myös joitain keskusta-oikeistoa edustavia puolueita. == Jäsenpuolueet == Puolueet, jotka hakevat jäsenyyttä IDU:ssa tulee täyttää järjestön periaatejulistuksen, eli ns. Lontoon julistuksen, arvot. Lisäksi hakijapuolueella tulee olla vähintään yksi IDU:n jäsenpuolue "sponsoroimassa" hakijan jäsenyyttä järjestössä. Tämän sponsoripuolueen tulee olla IDU:n täysjäsen ja mukana ohjaamassa hakijapuoluetta hakemusprosessin aikana. Jäsenyysehtojen täyttyessä hakijapuolue kutsutaan esittämään hakemuksensa IDU:n johdolle (IDU Executive), jonka täytyy vielä hyväksyä hakemus. Hyväksynnän saatuaan hakijapuolueesta tulee joko liitännäisjäsen (mikäli puolue ei tässä vaiheessa täytä täysjäsenyyden ehtoja) tai tarkkailijajäsen, jolle suositellaan täysjäsenyyttä. Lopullisesti puolueen hyväksymisestä IDU:n täysjäseneksi päättää puoluejohtajien kokous, minkä jälkeen puoluejohtajan tai puheenjohtajan tulee vielä allekirjoittaa IDU:n periaatejulistus. IDU:n puoluejohtajien kokous pidetään pääsääntöisesti kolmen vuoden välein. === Täysjäsenet === Maa Puolue Albanian demokraattinen puolue Propuesta Republicana Australian liberaalipuolue Azerbaidžanin kansallinen itsenäisyyspuolue Uusi Flaamin liitto Movimiento Demócrata Social Demokraattisen edistyksen puolue Kroatian demokraattinen liitto Bosnia- Hertsegovinassa União Brasil GERB Demokraattisten voimien liitto Union Democrata Independiente Partido Renovacion Nacional Partido Unidad Social Cristiana Fuerza Nacional Progresista Partido Social Cristiano Alianza Republicana Nacionalista Kansanpuolue Yhdistynyt kansallinen liike New Patriotic Party New National Party Partido Unionista Hondurasin kansallispuolue Itsenäisyyspuolue Likud Itävallan kansanpuolue Kanadan konservatiivipuolue Demokraattinen puolue Kuomintang Kolumbian konservatiivipuolue Yhdistynyt tulevaisuus Uusi demokratia Kroatian demokraattinen liitto Demokraattinen liike Libanonin joukot Kotimaan liitto – Liettuan kristillisdemokraatit Malediivien demokraattinen puolue Kansallispuolue Itsenäisyyspuolue Demokraattinen puolue Pokret za promjene Rastriya Prajatantra Party Høyre Cambido Democrático Kristillinen kansanpuolue VMRO-DPMNE CDS – Kansanpuolue Kansallisliberaalinen puolue Maltillinen kokoomus Yhdistynyt työväenpuolue New Democratic Party Saksan kristillisdemokraattinen unioni Baijerin kristillissosiaalinen unioni Serbian edistyspuolue Slovenian demokraattinen puolue Yhdistynyt kansallispuolue Kansallinen Kokoomus CHADEMA Konservatiivinen kansanpuolue People's Democratic Movement Kansalaisdemokraattinen puolue Forum for Democratic Change Batkivštšyna Fidesz Uuden-Seelannin kansallispuolue Proyecto Venezuela Isänmaa Konservatiivipuolue Republikaaninen puolue == Lähteet == == Aiheesta muualla == * International Democrat Union Luokka:Kansainväliset poliittiset järjestöt
Nokilakki

Nokilakki (Myxomphalia maura) on kupera, navallinen mustanruskea sienilaji. Sen heltat ovat aluksi vaaleat ja vanhemmilla sienillä ruskeatäpläiset. Jalka on musta tai harmaanruskea. Sieni kasvaa palopaikoilla ja paljaalla maalla puutarhoissa ja tienvarsilla. Se on Suomessa melko yleinen. == Lähteet == Luokka:Fayodiaceae
Ketonapalakki

Ketonapalakki (Arrhenia griseopallida vanh. Omphalina griseopallida) on kupera tai laakealakkinen tumman harmaanruskea sienilaji. Sen jalka on lakin värinen. Heltat ovat myös lakin väriset. Sieni ei ole syötävä. Se kasvaa melko harvinaisena avoimilla paikoilla lyhyissä ruohikoissa. == Lähteet == Luokka:Hygrophoraceae
Poimunapalakki

Poimunapalakki (Lichenomphalia umbellifera, syn. Omphalina ericetorum) on kupera tai laakealakkinen ruskeankeltainen tai valkea sienilaji. Sen heltat ovat vaaleat tai kermanväriset. Sienen jalka on ruskeanvioletti ja alhaalta vaalea. Sieni kasvaa yleisenä koko maassa humuksella, turpeessa ja lahonneissa lahopuissa. == Lähteet == Luokka:Hygrophoraceae
Palolakki

Palolakki, aiemmin palonapalakki (Loreleia postii) on kupera tai laakealakkinen kirkkaanoranssi sienilaji. Sen jalka on vaalean kellanoranssi. Malto on lakin värinen. Heltat ovat sienessä kellertävät. Sieni kasvaa kosteissa paikoissa ja turpeessa. Se ei ole ruokasieni. Laji on Suomessa harvinainen. == Taksonomia == Palolakki on eri aikoina luokiteltu useisiin eri sukuihin, kuten napalakkeihin (Omphalina) ja kantolakkeihin (Gerronema). Vuonna 2002 palolakki siirrettiin tyyppilajiksi uuteen lorelakkien sukuun (Loreleia). Samaan sukuun luetaan myös keuhkolakki (Loreleia marchantiae), jota on joskus arveltu palolakin synonyymiksi. Tutkijoiden keskuudessa on ollut erimielisyyttä siitä, miten palo- ja keuhkolakin erottaa toisistaan. Yksi oletettu ero on se, että palolakki kasvaa lehtisammalten ja keuhkolakki keuhkosammalten yhteydessä. On epäselvää, mihin lahkoon ja heimoon palolakki kuuluu. Vuonna 2018 julkaistun fylogeneettisen analyysin perusteella keuhkolakki kuuluu Hymenochaetales-lahkoon ja Rickenellaceae-heimoon. Samassa tutkimuksessa sekvensoitiin myös yksi palolakkinäyte, joka kuitenkin sijoittui Agaricales-lahkoon napalakkien yhteyteen. Lisätutkimuksia tarvitaan lorelakkien sukulaissuhteiden selvittämiseksi. == Ekologia == Sekä palolakki että keuhkolakki kasvavat sammalten yhteydessä. Keuhkolakki on ektomykorritsojen kautta yhteydessä keuhkosammaliin, mutta palolakin yhteyttä sammaliin ei vielä tunneta yhtä hyvin. Palolakkikin saattaa muodostaa ektomykorritsoja sammalten kanssa, mutta se saattaa myös olla saprotrofi. Sammallajeja, joilla palolakkia on tavattu, ovat esimerkiksi metsäkulosammal (Ceratodon purpureus) ja nuotiosammal (Funaria hygrometrica). Lisäksi sitä on havaittu rahkasammalilla (Sphagnum). == Lähteet == Luokka:Varsinaiset avokantaiset
Keltanapalakki

Keltanapalakki (Lichenomphalia alpina vanh. Omphalina luteovitellina) on kupera tai laakea navallinen sienilaji. Lakki on keltainen. Sienen heltat ovat keltaiset tai kellanvalkoiset ja juomuiset. Sienen jalka on kellanvalkoinen tai keltainen, mutta lakkia vaaleampi. Sieni kasvaa humuksella ja matalassa sammalikossa tuntureilla. Se on pohjoinen laji Suomessa ja kasvaa Botrydina vulgaris -lajin seurassa. == Lähteet == Luokka:Hygrophoraceae
Mario Capecchi

Mario Renato Capecchi (s. 6. lokakuuta 1937 Verona Italia) on italialaissyntyinen yhdysvaltalainen geneetikko ja vuoden 2007 lääketieteen Nobel-palkinnon saanut tutkija. Capecchi sai Nobelin palkinnon yhdessä Martin Evansin ja Oliver Smithiesin kanssa hiirien geenien muokkaamisesta kantasolujen avulla. Martin Evans keksi ensimmäisenä menetelmän kasvattaa hiiren alkion kantasoluja. Lisäämällä niitä kehittyvään hiiren alkioon hänen onnistui kasvattaa hiiriä, joiden soluista osa oli viljeltyjä kantasoluja. 1980-luvun aikana Capecchi ja Smithies kehittivät toisistaan riippumatta menetelmän sammuttaa hiiren jokin tietty geeni siirtämällä vierasta DNA:ta hiiren kromosomistoon tarkasti tiettyihin kohtiin. Vieras DNA lopettaa geenin toiminnan ja näin voidaan tutkia mikä geeni vaikuttaa mihinkin hiiren ominaisuuteen. Vuonna 1987 Capecchi ja Smithies onnistuivat Evansin keksinnön avulla kasvattamaan hiiren alkion poistogeenisiä kantasoluja. Niiden avulla voitiin saada aikaan hiiriä, joiden jälkeläiset olivat poistogeenisiä. Capecchi on tutkimusryhmineen selvittänyt poistogeenisten hiirten avulla mitkä hiirten 22 000:sta geeneistä määräävät hiirten raajojen, sisäelinten ja ruumiinrakenteen kehitystä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset geneetikot Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat
Leopold Arends

Leopold Alexander Friedrich ArendsMentz, s. 87 (1817 Vilna - 1882 Berliini) oli saksalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä. Leopold Arends syntyi vuonna 1817 Vilnassa, joka tuolloin kuului Venäjään. Arendsin isä oli kotoisin Saksan Braunschweigista, mutta toimi Vilnassa puutarhurina. Arends joutui jättämään lukion kesken perheen rahavaikeuksien takia, mutta suoritti myöhemmin filosofian ja kielitieteen opintoja. Hän toimi kotiopettajana, kunnes vuonna 1844 muutti Saksaan.Melin 1929, s. 138–139 Saksassa Arends hankki toimeentuloaan kirjoittamalla artikkeleita eri aiheista, muun muassa luonnontieteistä ja musiikin historiasta. Vuonna 1847 hän kiinnostui pikakirjoituksesta ja perehtyi Gabelsbergerin ja Stolzen järjestelmiin, mutta oltuaan niihin tyytymätön hän alkoi kehittää omaa järjestelmää. Arends julkaisi järjestelmänsä vuonna 1850, mutta varsinaisen oppikirjan vasta kymmenen vuotta myöhemmin, jolloin hän oli myös parannellut järjestelmäänsä. Vuodesta 1859 hän opetti Berliinin käsityöläisyhdistyksen kursseilla kemiaa ja myöhemmin myös pikakirjoitusta.Johnen, s. 117. Melin 1929, s. 139–141 Arends kuoli Berliinissä vuonna 1882.Melin 1929, s. 148 Hänen pikakirjoitusjärjestelmänsä suosio jäi Saksassa vähäisemmäksi kuin Gabelsbergerin ja Stolzen järjestelmien, eikä sitä käytetty valtiopäivillä lainkaan.Melin 1929, s. 151 Ruotsin kielelle sovitettu versio Arendsin järjestelmästä menestyi kuitenkin hyvin, ja esimerkiksi Ruotsin eduskunnan pikakirjoittajien keskuudessa se oli suosituin järjestelmä vuosina 1907–1933. ==Lähteet== * * * ===Viitteet=== Luokka:Pikakirjoittajat Luokka:Saksalaiset keksijät