Suuri vokaalisiirtymä

Suuri vokaalisiirtymä () tarkoittaa englannin kielessä pääasiassa vuosien 1400 ja 1700 välisenä aikana tapahtuneita äänteenmuutoksia. Muutokset tapahtuivat ensin Etelä-Englannissa, mutta muuttunut ääntäminen on sittemmin levinnyt käytännöllisesti katsoen kaikkiin englannin kielen muotoihin. Näissä äänteenmuutoksissa muuttui kaikkien keskienglannin kaikkien pitkien vokaalien ääntämys. Suppeat pitkät suljetut vokaalit /i:/ ja /o:/ muuttuivat useimmissa tapauksissa diftongeiksi, muut pitkät vokaalit taas jokainen astetta suppeammiksi. Samoihin aikoihin myös joidenkin konsonanttien ääntämys muuttui tai niitä ei enää eräissä tapauksissa äännetty ollenkaan. Toisinaan nämäkin muutokset luetaan kuuluvaksi samaan tapahtumasarjaan, joka tunnetaan suurena vokaalisiirtymänä. Englannin oikeinkirjoitus vakiintui pitkälti 1400- ja 1500-luvuilla. Pian sen jälkeen suuressa vokaalisiirtymässä kielen ääntämys muuttui perusteellisesti, mutta oikeinkirjoitusta ei juuri muutettu. Tämä onkin keskeisin syy siihen, miksi englannin kielen ääntäminen ja oikeinkirjoitus poikkeavat niin paljon toisistaan. Suurta vokaalisiirtymää tutki ensimmäisenä järjestelmällisesti tanskalainen kielitieteilijä Otto Jespersen (1860–1943), joka myös nimesi sen. ==Syyt== Suuren vokaalisiirtymän syitä ei tunneta. Tutkijat ovat väitelleet asiasta runsaasti, mutta yksimielisyyteen ei ole päästy. Suurimmat muutokset tapahtuivat 1400- ja 1500-luvuilla, ja niiden alkuperä on ainakin osittain foneettinen. Asiaan vaikuttaneiksi syiksi on arveltu seuraavia: * Väestön liikkuminen: Tämä on yleisimmin hyväksytty teoria. Jotkut tutkijat ovat väittäneet, että nopea väestön siirtymä Kaakkois-Englannista Englannin keskiosiin mustan surman jälkeen sai aikaan murteiden yhteentörmäyksen, jonka seurauksena Lontoon asukkaiden puhuma kielimuoto eriytyi kaupunkiin muualta muuttaneiden puhumasta kielestä niin, että vokaalijärjestelmä muuttui. * Ranskalaiset lainasanat: Toiset ovat väittäneet, että englantiin tulleet lukuisat ranskalaisperäiset lainasanat olivat keskeinen syy äänteenmuutoksiin. * Keskiluokkainen hyperkorrektius: On myös väitetty, että ranskalainen ääntämys sai keskiluokan piirissä arvostetun prestiisiaseman, joka kenties liittyi siihen, että samoihin aikoihin Englannin aiemmin ranskaa puhunut aatelisto siirtyi käyttämään englantia. Tämän vuoksi sanoja olisi ryhdytty ääntämään hyperkorrektisti, mikä lopulta johti siihen, että vokaalit alettiin ääntää ranskaa epäonnistuneesti jäljitellen. * Sota Ranskaa vastaan: Vastakkainen teoria väittää, että päinvastoin Ranskaa vastaan käytyjen sotien ja ranskalaisvastaisten tunteiden vaikutuksesta englantia päin vastoin alettiin tietoisesti ääntää tavalla, joka mahdollisimman vähän muistuttaisi ranskaa. ==Yleiset muutokset == Suurin ero vuonna 1400 puhutun keskienglannin ja nykyenglannin ääntämysten välillä on pitkien vokaalien välillä. Keskienglannissa oli seitsemän vokaalia. Niistä /a/, /e/, /i/, /o/ ja /u/ äännettiin kutakuinkin samoin kuin vastaavat vokaalit useimmissa mannereurooppalaisissa kielissä ja myös suomessa; kaksi muuta olivat /ɔ/ ja /ɛ/, jotka merkittiin kirjainyhdistelmillä ea / ja oa. Kun englannin oikeinkirjoitusta kuitenkaan ei suuresta vokaalisiirtymästä huolimatta sanottavasti muutettu, samat vokaalikirjaimet tarkoittavat englannissa nykyisin varsinkin pitkinä aivan eri äänteitä kuin useimmissa muissa latinalaista aakkostoa käyttävissä kielissä. Tämä kuvastuu vokaali­kirjainten englannin­kielisissä nimissäkin: niinpä a on /ei/, e /i:/, i /ai/, o /ou/ ja u /ju:/. Myös saksan kielessä oli jo aikaisemmin tapahtunut vokaalien äänteenmuutoksia, jotka muistuttavat englannin suurta vokaalisiirtymää, mutta saksassa oikeinkirjoitustakin on sen mukaisesti muutettu. Niinpä keskiyläsaksan sanasta bizen on tullut nykysaksan beißen. Sana merkitys Vokaalin ääntämys Myöhäinen keskienglanti ennen suurta vokaalisiirtymää Nykyenglanti suuren vokaalisiirtymän jälkeen bite purra meet tavata meat liha serene juhlallinen mate puoliso out ulos boot saapas boat vene stone kivi Sana Merkitys Diftongin ääntämys Myöhäinen keskienglanti ennen suurta vokaalisiirtymää Nykyenglanti suuren vokaalisiirtymän jälkeen day päivä they he boy poika law laki knew tiesi dew kaste know tietää Nämä taulukot osoittavat tärkeimmät vuoden 1400 jälkeen tapahtuneet vokaalien muutokset. Ääntämys on merkitty kansainvälisen foneettisen aakkoston mukaisesti, ja nykyinen ääntämys vastaa englannin yleiskielistä käytäntöä (Received Pronunciation). Suuri vokaalisiirtymä tapahtui noin vuosien 1400 ja 1600–1700 välillä. Äänteenmuutoksia on tapahtunut vielä vuoden 1700 jälkeenkin, mutta niiden ei yleensä katsota kuuluvan suureen vokaalisiirtymään. ==Yksityiskohtaisemmin== ===Keskienglannin vokaalijärjestelmä=== Kuten edellä todettiin, ennen suurta vokaalisiirtymää Etelä-Englannissa puhutussa keskienglannissa oli seitsemän pitkää vokaalia, joita nykyisessä kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa vastaavat merkit . Niistä /ɔː/ oli /a/:n ja /o:/:n välinen pyöreä puoliväljä takavokaali, //ɛ:/ taas suomen e:n ja ä:n välinen lavea puoliväljä etuvokaali, muut vastasivat samoilla kirjaimilla merkittyjä suomen kielen vokaaleja. Nämä vokaalit esiintyivät esimerkiksi sanoissa bite, meet, meat, mate, boat, boot ja out. Keskienglannin vokaalijärjestelmä etuvokaali takavokaali suppea : bite : out puolisuppea : meet : boot puoliväljä : meat : boat väljä : mate – Kaikissa näissä sanoissa oli pitkä vokaali, mutta ne lausuttiin keskienglannissa täysin toisin kuin kuin nykyenglannissa. Myös eräiden lyhyiden vokaalien ääntämys muuttui, joskin toisin kuin pitkien. Niinpä lyhyt /a/ muuttui useimmissa tapauksissa suomen ä:n kaltaiseksi /æ/:ksi (esimerkiksi sanoissa man ja cat), lyhyt /u/ taas suomen a:ta muistuttavaksi mutta hieman suppeammaksi vokaaliksi /ʌ/ (esimerkiksi sanassa hut). ===Muutokset === Noin vuoden 1300 jälkeen keskienglannin pitkille vokaaleille tapahtui seuraavat muutokset: * Diftongisoituminen – suppeat vokaalit muuttuivat diftongeiksi /ai/ ja /ou/. * Vokaalin nousu – viisi muuta vokaalia, , muuttuivat kukin asteen verran suppeammiksi. Nämä muutokset tapahtuivat vähitellen useiden vuosisatojen kuluessa, ja ne voidaan jakaa kahteen vaiheeseen. Ensimmäisessä vaiheessa suppeat vokaalit /i:/ ja /u:/ muuttuivat diftongeiksi tai . Toisessa vaiheessa väljä vokaali /a:/ muuttui useimmissa tapauksissa /e:/:ksi, puoliväljät vokaalit taas suljetuiksi vokaaleiksi . Suuressa vokaalisiirtymässä eri vokaalit eivät sulautuneet yhteen, joten varhaisessa nykyenglannissa siirtymän jälkeen oli yhtä monta vokaalifoneemia kuin keskienglannissa ennen siirtymää. Esimerkiksi sanojen meet ja meat vokaalit olivat erilaisia, mutta nykyisin molemmat sanat lausutaan . Myöhemmin, 1500- ja 1600-luvuilla, tapahtui kuitenkin useitakin sulautumisia, joista joidenkin vaikutus näkyy yksittäisissä nykyenglannin sanoissa, kuten great, jossa oleva vokaali ääntyy diftongina , kuten sanassa mate, ei pitkänä vokaalina , kuten sanassa meat. Professori Jürgen Handke on kuitenkin väittänyt, että jonkin aikaa keskienglannin pitkä /i:/:tä vastaava vokaali lausuttiin eri sanoissa eri tavoin, toisinaan ja toisinaan . Esimerkiksi sanassa high olisi tuolloin lausuttu pitkä /i:/, sanoissa like ja my sen sijaan diftongi. Niinpä loogisista syistä suppeat vokaalit olisivat muuttuneet diftongeiksi ennen kuin /e:/ ja /o:/ muuttuivat niiden kaltaisiksi. Tämän tyyppistä muutosta sanotaan "vetäväksi ketjuksi". ===Toinen vaihe=== Suuren vokaalisiirtymän toinen vaihe vaikutti keskienglannin väljään vokaaliin , esimerkiksi mate, sekä puoliväljiin vokaaleihin , jotka esiintyivät sanoissa meat ja boat. Noin vuoteen 1550 mennessä keskienglannin pitkä oli muuttunut etuvokaaliksi . Myöhemmin, vuoden 1600 jälkeen, se kehittyi edelleen vokaaliksi , samaan aikaan kun keskienglannin puoliväljät vokaalit muuttuivat puolisuppeiksi vokaaleiksi . Suuren vokaalisiirtymän toinen vaihe Sana Vokaalin ääntämys 1400 1550 1640 meat (liha) mate (puoliso) , boat (vene) ===Myöhemmät yhteensulautumiset === Suuren vokaalisiirtymän ensimmäisessä ja toisessa vaiheessa pitkät vokaalit siirtyivät, kuitenkin ilman että alkuperältään erilaiset vokaalit olisi alettu ääntää samalla tavalla. Vasta toisen vaiheen jälkeen jotkin vokaalit ovat sulautuneet yhteen, toisin sanoen ero niiden väliltä on hävinnyt. Nämä myöhemmät muutokset vaikuttivat myös keskienglannin diftongiin , joka esiintyi esimerkiksi sanassa day (päivä), niin että se yksinkertaistui pitkäksi vokaaliksi , ja se alettiin näin ollen ääntää samoin kuin sanoissa mate esiintyvä vokaali, joka keskienglannissa oli äännetty . Joissakin murteissa myös keskienglannin sanoissa meet ja meat esiintyvät vokaalit, joista edellinen oli keskienglannissa äännetty , jälkimmäinen , esimerkiksi sanassa meat, alettiin ääntää samoin. 1500- ja 1600-luvuilla esimerkiksi vokaalit sanoissa meet, meat, mate ja day äännettiin englantilaisen kielialueen eri osissa eri tavoin. Kaikissa kielimuodoissa kuitenkin vähintään kaksi ennen erilaista pitkää vokaalia tai diftongia samankaltaistui keskenään. Alla olevassa taulukossa esitetään neljä eri kielimuodoissa esiintynyttä ääntämystä. Nykyenglannin ääntämys on kehittynyt sarakkeessa 4 esitetystä. Nykyisin esimerkiksi sanat meet ja meat lausutaan samoin: kummassakin on pitkä {{IPA|/i:/), kun taas sanoissa mate ja day on kummassakin sama diftongi , joka on kehittynyt 1500-luvulla äännetystä pitkästä vokaalista . Sana Vokaali Keskienglanti Nykyenglanti bite (purra) feet (jalka) house (talo) boot (saapas) Koska pohjoisenglannissa /o:/ oli jo aikaisemmin muuttunut etuvokaaliksi , juuri ennen suurta vokaalisiirtymää etelä- ja pohjoisenglannissa oli seuraavat pitkät vokaalit: {| class="wikitable nowrap" style="text-align: center;" etu- taka- suppeat puolisuppeat puoliväljät väljät – Sekä pohjois- että etelä­englannissa suuren vokaali­siirtymän ensimmäisessä vaiheessa puolisuppeat vokaalit muuttuivat suppeiksi. Sitä ennen pohjois­englannissa oli ollut kaksi puolisuppeaa vokaalia – , kuten sanassa feet, ja , kuten sanassa boot – jotka muuttuivat suppeiksi: ja . Myöhemmin muuttui monissa joskaan ei kaikissa pohjois­englannin murteissa :ksi, minkä vuoksi siellä sanassa boot on nyt sama vokaali kuin sanassa feet. Etelä­englannissa puoli­suppeita vokaaleja olivat olleet , kuten sanassa feet, ja , kuten sanassa boot, ja ne muuttuivat suppeiksi vokaaleiksi aja . Eteläenglannissa suppeat vokaalit , kuten sanassa bite, ja , kuten sanassa house, muuttuivat diftongeiksi. Samoin tapahtui pohjois­englannissakin :lle, mutta pysyi ennallaan. Mikäli ero pohjoisen ja eteläisen vokaali­siirtymän välillä johtui vokaalijärjestelmästä sellaisena kuin se oli ennen siirtymää, voidaan päätellä, että pohjois­englannissa ei siirtynyt, koska tässä kielimuodossa ei ennestään ollut puolisuppeaa takavokaalia . Etelä­englannissa :n muuttuminen johti alkuperäisen :n diftongistumiseen, mutta koska pohjois­englannissa ei tätä puolisuppeaa takavokaalia ollut, ei myöskään muuttunut diftongiksi. == Lähteet == * * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Luokka:Englannin kieli Luokka:Kielihistoria