EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Mieliönlammi

Mieliönlammi on Pirkanmaalla Urjalassa sijaitseva metsälampi. == Maantietoa == Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä Nuutajoen valuma- alueeseen, johon lampi kuuluu. Se sijaitsee metsäalueella 40 metriä korkean Mieliönlamminvuoren juurella. Lammen vedenpinnan korkeus on 123,6 metriä meren pinnan yläpuolella. Lampeen on johdettu viisi metsä- ja suo-ojaa, joista itärantaan laskeva Mieliönlamminkorven kuivatusoja on huomattavin. Länsirannan kolme ojaa jatkavat lännessä Mieliönojana, joka yhtyy alempana Virttamonojaan. Se puolestaan laskee Rutajärveen. Lampi on 550 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,8 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja koko eteläranta on jyrkkää mäenrinnettä. Lammen itäpäässä sijaitsee kolme vapaa-ajan asuntoa ja vuoren päässä on laavu. Niille johtaa tiet Kolkasta ja yhdystieltä 13603. == Lähteet == Luokka:Tarpianjoen valuma-alue Luokka:Urjalan järvet Luokka:Botin luomat artikkelit
Pourunlammi

Pourunlammi on Pirkanmaalla Urjalan taajamassa Peltorinteellä sijaitseva pieni järvi. == Maantietoa == Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä Kolkanjoen–Kokonjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,5 metriä meren pinnan yläpuolella ja sen erottaa Koiralammista kapea harjuselänne. Lampeen ei laske ojia, mutta sen laskuojana toimii alussa suoraksi kaivettu oja, joka laskee Varosuon kautta Yläjokeen. Lampi on 250 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä, josta puolet ovat luoteispuolen harjunrinnettä ja loput laajan peltoalueen reunaa. Harjun päällä kulkee tie, jonka varrella on asutusta. Rantaan on rakennettu koppi, jonka yhteydessä on yleinen uimaranta. Myös vastarannalla on vapaa-ajan asunto. == Lähteet == Luokka:Tarpianjoen valuma-alue Luokka:Urjalan järvet Luokka:Botin luomat artikkelit
Karjalammi (Urjala)

Karjalammi on Pirkanmaalla Urjalan Välkkilässä sijaitseva järvi. == Maantietoa == Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä Kolkanjoen–Kokonjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 115,9 metriä meren pinnan yläpuolella ja siihen laskee 6 metsä- tai suo-ojaa. Huomattavimmat ojat tuovat lampeen ojitetun Kivenkorvensuon kuivatusvesiä. Lammen rantaan on myös kolme lampea, joista on kaivettu yhdyskanavat lampeen. Lammen laskuoja lähtee sen kaakkoispäästä ja se laskee yli 8 metriä pudottuaan läheiseen Kokonjärveen. Lampi on 500 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 7,0 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja rannoista vain länsipäässä on suota. Rantojen tuntumaan on rakennettu 10 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13681. == Lähteet == Luokka:Tarpianjoen valuma-alue Luokka:Urjalan järvet Luokka:Botin luomat artikkelit
Tampinesin metroasema

Tampines on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Tampinesissa Singaporen itäisellä suuralueella. Se avattiin 16. joulukuuta 1989 East West Linen asemana. Downtown Linen asema siitä tuli 21. lokakuuta 2017, kun linjan itäinen jatke avattiin. == Junat == Pääteasema Ensimmäinen juna Viimeinen juna ma – la su & yleinen vapaa joka päivä East West Line EW1 Pasir Ris 5:21 5:47 0:37 EW33 Tuas Link 5:31 5:57 23:26 Downtown Line DT1 Bukit Panjang 5:43 6:01 23:47 DT35 Expo 6:16 6:36 0:35 thumb|left|East West Linen raiteet lähellä asemaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tampinesin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla Luokka:Mass Rapid Transitin asemat
Hangaslammi (Urjala)

Hangaslammi on Pirkanmaalla Urjalan Välkkilässä sijaitseva järvi. == Maantietoa == Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä Kolkanjoen–Kokonjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 132,6 metriä meren pinnan yläpuolella ja siihen laskee Lystinkankaalta pienten ojien kuivatusvedet. Lammen laskuoja lähtee sen luoteispäästä ja yhtyy Ämmäojan nimisenä Kolunkulmalla Lammasojaan, joka puolestaan yhtyy Kokonjokeen Urjalan aseman lähellä. Lampi on 850 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,8 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä ja rannoille on rakennettu 8 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tie Välkkilän suunnalta yhdystieltä 13681. == Lähteet == Luokka:Tarpianjoen valuma-alue Luokka:Urjalan järvet Luokka:Botin luomat artikkelit
Luostarinlammi

Luostarinlammi on Pirkanmaalla Urjalan Hakolahdella sijaitseva järvi. == Maantietoa == Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä Kolkanjoen–Kokonjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 128,7 metriä meren pinnan yläpuolella ja se sijaitsee loivassa painaumassa. Siihen laskee vain kolme lyhyttä metsäojaa. Laskuoja lähtee lammen eteläpäästä ja yhtyy Kankaistensuon ojaverkkoon, joka on johdettu Lahmajärveen. Lampi on 250 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä ja rannoille on rakennettu viisi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Välkkilän ja Lautaportaan yhdistävältä yhdystieltä 2846. == Lähteet == Luokka:Tarpianjoen valuma-alue Luokka:Urjalan järvet Luokka:Botin luomat artikkelit
Särki-Tiiri

Särki-Tiiri on Pirkanmaalla Urjalan Hirsijärvenkulmalla sijaitseva järvi. == Maantietoa == Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä Kolkanjoen–Kokonjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,1 metriä meren pinnan yläpuolella ja se sijaitsee avonaisen kosteikon keskellä. Kosteikon ympärillä on metsäojia, jotka päättyvät kosteikon reunaan. Lampeen asti on kaivettu laskuojalle oja, joka laskee 500 metrin päähän Lahmajärven eteläpään lahdenpohjukkaan. Lampi on 350 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 9,1 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Lammen länsipuolelta sen ohittaa muutaman kymmenen metrin päästä Forssan vastainen kunnanraja, joka ylittää lampea ympäröivän kosteikon. == Historiaa == Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven vierekkäisten järvien nimet kirjoitettiin ”Särkijärvi” ja ”Ahvenjärvi”. Nämä järvet on nykyään kuivatettu Särki-Tiiriksi ja Ahven-Tiiriksi, joka on avosuota. Lahmajärven pohjoispuolella sijaitseva Kankaistenlammin avosuo oli aikaisemmin nimeltään ”Kangastakainenlampi”. == Lähteet == Luokka:Tarpianjoen valuma-alue Luokka:Urjalan järvet Luokka:Botin luomat artikkelit
Sammakkolammi (Urjala, Hakolahti)

Sammakkolammi on Pirkanmaalla Urjalan Hirsijärvenkulmalla sijaitseva järvi. == Maantietoa == Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä Kolkanjoen–Kokonjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 133,7 metriä meren pinnan yläpuolella ja se sijaitsee Lahmajärven pohjoispuolella olevan harjun länsipuolella suolla. Suolla sijaitsevat myös Suokullin ja Likolammin lammet, joiden vedet kulkeutuvat samoihin suojiin, johon Sammakkolammen vedet on ohjattu. Ne laskevat lopuksi Lahmajärven kaakkoispäähän Mäyränlahteen. Lampi on 200 metriä pitkä, 50 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen harjunpuolelille rannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Ohtisten ja Lautaportaan yhdistävältä yhdystieltä 2846. Hämeenlinnan Kalvolan puoleinen raja ohittaa lammen 200 metrin etäisyydellä idässä. == Lähteet == Luokka:Tarpianjoen valuma-alue Luokka:Urjalan järvet Luokka:Botin luomat artikkelit
Fredrik Axberg

Fredrik Axberg (1747 Helsingin pitäjä – 15. heinäkuuta 1820 Pernaja) oli suomalainen Helsingin pitäjän Veromiehenkylän Nygrenin talosta kotoisin ollut maallikkosaarnaaja, joka kierteli mm. Etelä-Suomen alueilla pitämässä valistus- ja hartaushetkiä. Axberg kohosi 1770-luvulla Uudenmaan herätysliikkeen johtohahmoksi. Naimattomana koko elämänsä elänyt Axberg muutti 1800-luvun alussa Helsingin pitäjästä Pernajan Liljendaliin. == Toiminta maallikkosaarnaajana == Axberg toimi räätälinä kunnes ryhtyi n. 20-vuotiaana saarnaajaksi. Omakohtaisen herätyksen Axberg oli kokenut ahkeran raamatuntutkimuksen jälkeen. Axberg noudatti pietismiläistä oppia ja pyrki hillitsemään kannattajiaan ns. "hurmosilmiöiltä", jotka saivat usein jopa kansanliikemäisiä piirteitä. Eräiden aikalaisten mukaan Axberg edusti raitista kristillisyyttä, joka oli lähellä herrnhutilaisuutta. Hänen johtamansa herätysliike sai kannatuksensa sääty-yhteiskunnassa osattomiksi jääneiltä ihmisiltä, vaikka se ei ollutkaan varsinainen protestiliike. Samalla Axberg loi pohjaa myöhemmälle evankeliselle liikkeelle. Saarnamatkoillaan Axberg joutui usein vaikeuksiin epäluuloisen esivallan kanssa. Hänet määrättiin oikeuden eteen ja tuomiokapitulin kuulusteluihin. Hänen kokouksiaan myös kiellettiin konventikkeliplakaatin nojalla. Axberg oli luotettu henkilö mm. papiston ja säätyläisten keskuudessa, joten hänen toimintaansa ei koskaan kokonaan kielletty. Axbergin suojelijoihin kuuluivat Porvoon piispa Gabriel Fortelius, maaherra Anders de Bruce ja Helsingin pitäjän kirkkoherra Fredrik Collin. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset uskonnolliset vaikuttajat Luokka:Vuonna 1747 syntyneet Luokka:Vuonna 1820 kuolleet
Mustilammi (Akaa)

Mustilammi tai myös Mustalammi on Pirkanmaalla Akaan Poutalassa sijaitseva järvi. == Maantietoa == Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueesta erotetaan vielä Lumijoen valuma-alue, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 96,5 metriä meren pinnan yläpuolella ja se sijaitsee mäen rinteen notkelmassa, johon laskee kaksi ojaa. Lammen kaakkoispäähän laskee Ylisen Mertajärven ja Alisen Mertajärven yhteinen laskuoja ja koillisrantaan laskee Ahveniston laskuoja. Mustilammen laskuoja putoaa yli 5 metriä noin 400 metrin matkallaan Lumijärveen, johon se laskee. Lampi on 300 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,3 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja rannat ovat itärannoilla soistunutta metsää. Rantaan on rakennettu yli 5 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tie Lumijärven länsipuolelta yhdystieltä 13721. == Lähteet == Luokka:Tarpianjoen valuma-alue Luokka:Kylmäkosken järvet Luokka:Botin luomat artikkelit
Ahvenisto (Akaa)

Ahvenisto tai myös Ahvenistenlammi on Pirkanmaalla Akaan Poutalassa sijaitseva järvi. == Maantietoa == Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueesta erotetaan vielä Lumijoen valuma-alue, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 121,5 metriä meren pinnan yläpuolella ja se sijaitsee Kolkankallion taakse jäävälle Iisakinkorpeen. Siihen laskee neljä ojitettujen soiden kuivatusojaa. Lammen laskuoja on myös kaivettu oja, joka on johdettu 25 metriä alempana sijaitsevaan Mustilammiin. Lampi on 300 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,1 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä ja rantaan on rakennettu vain kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Viialasta ja Kylmäkoskelta tulevilta teiltä. == Lähteet == Luokka:Tarpianjoen valuma-alue Luokka:Kylmäkosken järvet Luokka:Botin luomat artikkelit Luokka:Viialan järvet
Alinen Mertajärvi

Alinen Mertajärvi on Pirkanmaalla Akaan Savikoskella ja Poutalassa sijaitseva järvi. == Maantietoa == Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueesta erotetaan vielä Lumijoen valuma-alue, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 119,3 metriä meren pinnan yläpuolella ja se sijaitsee Golgatanvuoren koillispuolella ylängöllä. Siihen laskee neljä metsäojaa, joista lännestä tuleva on Ylisen Mertajärven laskuoja. Alisen järven laskuoja lähtee kaakkoispäästä ja se putoaa 23 metriä 1,6 kilometrin matkalla Mustilammiin, josta se jatkaa vielä Lumijärveen. Järvi on 600 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 8,4 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja rannoille on kolme vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Poutalasta. == Lähteet == Luokka:Tarpianjoen valuma-alue Luokka:Kylmäkosken järvet Luokka:Botin luomat artikkelit
Ylinen Mertajärvi

Ylinen Mertajärvi on Pirkanmaalla Akaan Savikoskella sijaitseva järvi. == Maantietoa == Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueesta erotetaan vielä Lumijoen valuma-alue, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 120,4 metriä meren pinnan yläpuolella ja se sijaitsee kapeassa soistuneessa painanteessa. Järveen laskee vain yksi oja, joka tuo pienen Kaakkolammin kautta ojitetun Kaakkolamminkorven suolta kuivatusvesiä. Laskuoja lähtee järven kakkoispäästä ja laskee 50 metrin jälkeen Aliseen Mertajärveen. Vedet päättyvät lopuksi Lumijärveen. Järvi on 700 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,6 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä ja rannat ovat autiot ja soistunutta metsää. Järvelle ei johda teitä. == Lähteet == Luokka:Tarpianjoen valuma-alue Luokka:Kylmäkosken järvet Luokka:Botin luomat artikkelit
Mustalammi (Vesilahti)

Mustalammi on Pirkanmaalla Vesilahdella sijaitseva järvi. == Maantietoa == Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueesta erotetaan vielä Lumijoen valuma-alue, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 123,1 metriä meren pinnan yläpuolella ja se sijaitsee Mustalamminkorven itäreunassa. Siihen laskee ojitetun suon viisi ojaa, mutta selkeää laskuojaa sillä ei näy olevan. Luontainen valumissuunta on lounaaseen, missä Riehun kylän pelto-ojat keräävät suodosvedet ojiinsa ja laskevat ne Riehunojaan Riehun peltoaukealla. Lampi on 400 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,4 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on kilometrin pituinen. Rannoista puolet ovat suota ja rantojen kuivalla osuudella sijaitsee maja. == Lähteet == Luokka:Tarpianjoen valuma-alue Luokka:Vesilahden järvet Luokka:Botin luomat artikkelit
Kyynärälammi

Kyynärälammi eli myös Kyynärölammi on Pirkanmaalla Vesilahden Krääkkiössä sijaitseva järvi. == Maantietoa == Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueesta erotetaan vielä Lumijoen valuma-alue, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 110,2 metriä meren pinnan yläpuolella ja se sijaitsee avosuon keskellä. Suon itäreunaa kiertää kaivettu oja, joka kerää aiemmin suolle johdettujen ojien vettä ja ohjaa ne laskuojaan. Kiertävää ojaa ei ole koko suon ympärillä, vaan neljä ojaa on edelleen ohjattu suon reunaan. Lammen laskuoja on koneellisesti suoraksi kaivettuna ja se laskee Ammeenjärven pohjoiseen työntyvän Rotanlahden pohjukkaan. Rannat ovat voimakkaasti kasvillisuuden ja sammaleen peittämät, mutta lammessa on vielä avovettä jäljellä. Lampi on 200 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja lampi on autio. Lammen pohjoispuolella sijaitsee maatila, jonne johtaa tiet Krääkkiön suunnalta. == Lähteet == Luokka:Tarpianjoen valuma-alue Luokka:Vesilahden järvet Luokka:Botin luomat artikkelit
Louise af Forselles

Hedvig Maria Lovisa Louise af Forselles (o.s Etholén; 30. syyskuuta 1850 Pietari – 25. maaliskuuta 1934 Kauniainen) oli suomalainen hyväntekijä. Hän oli aikansa tunnetuin kristillisen hyväntekeväisyyden harjoittaja Suomessa. Hän toimi Pelastusarmeijan, Nuorten Naisten Kristillisen Yhdistyksen (NNKY) ja kristillisen ylioppilasliikkeen piirissä. Louise af Forsellesin isä oli Alaskan kuvernöörinä toiminut vara-amiraali Arvid Adolf Etholén ja äiti Margaretha Hedvig Johanna Sundvall. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1869 Peippolan kartanon omistaja ja myöhempi yliopiston konsistorin notaari Pehr Emil af Forselles. Pankkivirkailija, valtiopäivämies Pehr Adolf Alf af Forselles oli heidän poikansaYlioppilasmatrikkeli 1853–1899: Af Forselles Pehr Adolf Viitattu 10.5.2021.. Af Forselles koki uskonnollisen herätyksen vuonna 1875 ollessaan matkalla Etelä-Ranskassa. Hän alkoi tämän jälkeen muun muassa vierailla vankiloissa naisvankien luona ja järjestää kristillistä sielunhoitoa. Tutustuttuaan vuonna 1888 Lontoossa Pelastusarmeijan perustajan William Boothin työhön hän rohkaisi Hedvig von Haartmania ja eräitä muita perustamaan Suomen Pelastusarmeijan vuonna 1889. Af Forselles oli myös perustamassa vuonna 1895 Helsinkiin NNKY:n ensimmäistä Suomen-osastoa ja hänestä tuli sen varapuheenjohtaja. Hän toimi Suomen NNKY-liiton puheenjohtajana vuosina 1902–1918 ja Helsingin ruotsinkielisen NNKY:n puheenjohtajana vuosina 1906–1931. Hän vaikutti myös Suomen kristillisen ylioppilastyön tärkeänä neuvonantajana ja äitihahmona. Af Forselles valittiin vuonna 1906 ainoana naisena senaatin asettamaan uskonnonvapauskomiteaan. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Hyväntekeväisyyden harjoittajat Luokka:Suomalaiset kansalaisaktivistit Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Pengerkosken harkkohytti

Pengerkosken harkkohytti sijaitsi Petäjävedellä Jämsänveteen laskevan Pengerjoen Ruukkimutka (aikaisemmin Pengerkoski)-nimisessä paikassa. Harkkohytti oli toiminnassa vuosina 1841–1847.Museovirasto kulttuuriympäristön rekisteriportaali : Petäjävesi, Pengerkosken harkkohytti Harkkohytin perustajat Carl Henrik John ja Elis Walles saivat hytin perustamisluvan Vaasan läänin kuvernööriltä vuonna 1841. Toimiluvan mukaan laitoksessa oli kaksi kankirautavasaraa ja kaksi ahjoa. Harkkohytin toiminta päättyi lyhyeen sillä tulipalo ja tulva tuhosivat sen vuonna 1847 eikä sitä enää rakennettu uudelleen. Myöhemmin Pengerkoskella toimi 1860-luvulla lyhyen aikaa tervatehdas. 1940-luvulla kosken itärannalle rakennettiin pientä kotitarvevoimalaitosta varten voimakanava. Harkkohytin padon kerrotaan sijainneen joen nykyisin ylittävän sillan alapuolella paikassa jossa matalan veden aikana on nähty hirsiä näkyvissä. Padon paikan alapuolella on jäljellä matala maakumpu jossa harkkohytti on mahdollisesti sijainnut ja sen vieressä on hirsisalvoksinen kaivo tai lähde. == Lähteet == Luokka:Suomen ruukit Luokka:Petäjäveden rakennukset ja rakennelmat
UnixWare

UnixWare oli AT&T;:n Unix System Laboratoriesin ja Novellin yhteisyrityksen Univelin Unix-käyttöjärjestelmä. == Historia == UnixWare siirtyi myöhemmin kokonaan Novellin omistukseen. Novell myi UnixWare-liiketoimintansa Santa Cruz Operationille vuonna 1995. Santa Cruz Operation yhdisti OpenServer tuotteensa UnixWare:een. Tämä siirtyi Caldera Systemsin omistukseen, joka nimesi itsensä uudelleen Caldera International ja jälleen The SCO Group. SCO Group aloitti useita oikeustoimia ja päätyi lopulta konkurssiin. Xinuos (ent. UnXis) osti SCO Groupin jäänteet ja hankki oikeudet UnixWareen ja OpenServeriin. == Tekniikka == Käyttöjärjestelmä perustui Unix System V ytimeen. Eritystarkoitukseen tehty Boot File System (BFS) käytettiin kernelin lataamiseen. UFS-tiedostojärjestelmä korvattiin Veritas VxFS tiedostojärjestelmällä. Käyttöjärjestelmässä oli tukea sekä Unix- järjestelmissä käytetylle TCP/IP-protokollalle että Novellin IPX/SPX- protokollalle, jota käytettiin Novell Netwaren yhteydessä. == Versiot == * UnixWare 1.0 (1991) – Univel * UnixWare 1.1 (1993) – Novell * UnixWare 2.1 (1996) – Santa Cruz Operation * UnixWare 7 (1998) – Santa Cruz Operation ** yhdistyminen OpenServer käyttöjärjestelmän kanssa * Open UNIX 8 (2001) – Caldera International * UnixWare 7.1.3 (2003) – SCO Group * UnixWare 7.1.4 (2013) – Xinuos == Lähteet == Luokka:Unix
Skogbyn ruukki

Skogbyn ruukki toimi Tammisaaressa Hankoniemen luoteisrannalla vuosina 1682–1908. Nykypäiviin säilynyt ruukinalue käsittää 1700-luvun lopulla rakennetun masuunin, ruukin konttorirakennuksen ja patolammet sekä masuuniin yhteydessä olleen 1800-luvun puolessa välissä rakennetun puhalluskoneen. Ruukkialueella on myös entisiä työväenasuntoja, kivisen myllyn rauniot ja runsaasti purettujen ruukin rakennusten ja rakennelmien jäänteitä. 1700-luvulla rakennettu ruukin päärakennus siirrettiin läheisen Skogbyn sahan johtajan asunnoksi.Museovirasto : Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt : Raasepori, Skogbyn masuuni ja sahan alue Skogbyn ruukin ja masuunin perusti 1682 Fagervikin ja Pinjaisten Billnäsin rautaruukit omistanut Carl Billsten nuorempi. Ruukissa valmistettiin Ruotsista tuodusta vuorimalmista takkirautaa jota Fagervikin ja Billnäsin ruukkien kankirautapajat käyttivät. Skogbyn säilynyt alaosaltaan harmaakivestä ja yläosaltaan tiilestä rakennettu masuuni on vuodelta 1789 ja siihen liittynyt puhalluskone on vuodelta 1856. Masuunilammen harmaakivipato rakennettiin 1780 ja ruukin konttori 1783. Ruukki oli toiminnassa vuoteen 1908 saakka. Noin viiden kilometrin päässä ruukkialueesta Hankoniemen itärannalla sijaitsi Skogbyn höyrysaha jonka perusti Mauritz Hisinger vuonna 1888. Saha toimi vuoteen 1987 saakka. Säilyneen saha-alueen tuotantorakennukset ovat peräisin pääosin 1950–1980-luvuilta. Vanhimmat sahan asuinrakennukset ja ruokalarakennus ovat vuodelta 1888 ja uudempia työväen asuinrakennuksia on useita 1920-luvulta. Sahalta ruukin alueelle kulkee välirauhan aikana vuosina 1940–1941 rakennettu kantalinnoitettu Harparskog-linja. == Lähteet == Luokka:Suomen ruukit Luokka:Tammisaari Luokka:Raaseporin rakennukset ja rakennelmat
Trollshovdan ruukki

Trollshovdan ruukki toimi Tammisaaressa Trollshovdan kylässä Trollshovdavikenin pohjukkaan laskeneen puron varrella vuosina 1840–1915.Museovirasto : Kultturiympäristön rekisteriportaali : Raasepori, Trollshovdan ruukki Trollshovdan ruukin ja masuunin perusti vuorineuvos John Julin, joka sai ruukille privilegion vuonna 1840. Ruukin masuuni käytti aluksi Julinin omista kaivoksista saatua rautamalmia sekä Itä-Suomesta kuljetettuja järvi- ja suomalmeja. 1870-luvulla masuuni siirtyi käyttämään yksinomaan Ruotsista tuotua rautamalmia. Ruukki oli 1900-luvun alussa käynyt vanhanaikaiseksi, ja kun ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen vuonna 1914 lopetti malmintuonnin Ruotsista, ruukin malmivarastot käytettiin loppuun ja sen toiminta päättyi kesällä 1915. Ruukkialueella on jälkellä rakennusten pohjia ja jäännöksiä voimakanavista. Kallioiden välissä Degergårdsträsket- järven ja merenlahden puolivälissä sijainneen masuunin lähellä on säilynyt malmikasa ja kalkkikiveä. Merenlahden pohjukassa ja länsirannalla oli aikoinaan 12–13 slagitiilistä hiiliuunia, joista 1980-luvulla oli jäljellä neljä ja yksi oli muutettu kappelirakennukseksi. == Lähteet == Luokka:Suomen ruukit Luokka:Tammisaari Luokka:Raaseporin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen entiset rakennukset ja rakennelmat
McKinsey-palkinto

McKinsey-palkinto jaettiin vuosittain yhdelle Teknillisestä korkeakoulusta ja yhdelle Helsingin kauppakorkeakoulusta valmistuneelle, opinnoissaan parhaiten menestyneelle henkilölle. Palkinto oli rahalliselta arvoltaan aluksi 10000 markkaa, sitten 15000 markkaa ja lopulta 2500 euroa. McKinsey & Company perusti vuonna 1995 nimeään kantavan palkinnon kannustaakseen opiskelijoita hyviin opintosuorituksiin. Palkinnonsaajan valitsivat Teknillinen korkeakoulu ja McKinsey & Company yhdessä. Palkinnon jakoperusteina olivat opintomenestys, opintojen kesto, aktiivisuus opiskelijatoiminnassa ja kansainvälinen kokemus. ==Palkitut Teknillisessä korkeakoulussa== *1994 Kalle Mikkola, tietotekniikka"Kansainvälinen liikkeenjohdon konsulttiyritys...", Helsingin Sanomat, 20.2.1995. *1995 Harri Holma, sähkö- ja tietoliikennetekniikka"Ekonomi Pia Kalsta ja dipl.ins...", Helsingin Sanomat, 20.2.1996. *1996 Panu Virolainen, sähkö- ja tietoliikennetekniikka"Palkitut Ekonomi Ari Prihti ja...", Helsingin Sanomat, 16.2.1997. *1997 Ville Turunen, teknillinen fysiikka ja matematiikka"Diplomi-insinööri Ville Turunen...", Helsingin Sanomat, 16.2.1998. *1998 Matti Lehmus, kemian tekniikka"Teknillisen korkeakoulun tietotekniikan...", Helsingin Sanomat, 11.4.1999. *1999 Lasse Leskelä, teknillinen fysiikka ja matematiikka"Diplomi-insinööri Lasse Leskelä...", Helsingin Sanomat, 18.3.2000. *2000 Emma Falck, teknillinen fysiikka ja matematiikka"Diplomi-insinööri Emma Falck on...", Helsingin Sanomat, 6.4.2001. *2002 Antti Niskanen, teknillinen fysiikka ja matematiikka"Diplomi-insinööri Antti Niskanen...", Helsingin Sanomat, 18.8.2003. *2003 Mikko Parviainen, teknillinen fysiikka ja matematiikka"Diplomi-insinööri Mikko Parviainen...", Helsingin Sanomat, 3.3.2004. *2004 Riikka Korte, teknillinen fysiikka ja matematiikka"Diplomi- insinööri Riikka Korte...", Helsingin Sanomat, 1.5.2005. *2005 Jan-Mikael von Gerich, tuotantotalous *2006 Taneli Riihonen, sähkö- ja tietoliikennetekniikka"McKinsey-palkinto Taneli Riihoselle", Helsingin Sanomat, 16.3.2007. *2007 Juha Voutilainen, teknillinen fysiikka ja matematiikka"McKinsey-palkinto Juha Voutilaiselle", Helsingin Sanomat, 21.4.2008. *2008 Jaakko Nieminen, teknillinen fysiikka ja matematiikka ==Palkitut Helsingin kauppakorkeakoulussa== *1994 Ari Kelloniemi, laskentatoimi *1995 Pia Kalsta, markkinointi *1996 Ari Prihti, laskentatoimi ==Lähteet== Luokka:Tieteen ja tekniikan palkinnot Luokka:Suomalaiset tiedepalkinnot Luokka:Teknillinen korkeakoulu
Ricky Waxlax

Ricky Waxlax (s. 2. joulukuuta 1999) on suomalainen koripalloilija. == Ura == === Seurajoukkueet === Malmin Super-Koriksen kasvatti Waxlax pelasi kasvattajaseuransa juniorijoukkueissa. Kaudella 2014–2015 hän oli B-poikien SM-sarjassa koko kauden kolmen parhaan tilastokärjessä pisteissä, levypalloissa, pallonriistoissa ja heitontorjunnoissa. MaSu saavutti tuolla kaudella ikäluokan SM-hopeaa. Elokuussa 2016 Waxlax teki kolmivuotisen pelaajasopimuksen Korisliigassa pelanneen Helsinki Seagullsin kanssahttp://www.basket.fi/uutiset/kaikki_uutiset/?x122462=41787366. Hän pelasi kauden aikana hajaminuutteja ja ylsi ajoittain pisteille. Vuoden 2016 lopussa hänet kutsuttiin Basketball Without Borders -maailmanleirillehttp://www.basket.fi/uutiset/kaikki_uutiset/?x122462=44559833. Seagulls voitti kauden 2016–2017 päätteeksi SM-pronssia.Ricky Waxlax – Suomen Koripalloliitto Kaudella 2017–2018 Waxlaxin peliaika ja tilastolukemat kasvoivat edelliskaudesta. === Maajoukkue === Waxlax on pelannut kymmeniä maaotteluita Suomen nuorisomaajoukkueissa. Hän kuului Suomen kokoonpanoihin vuonna 2016 U17-ikäluokan MM- ja U18-ikäluokan EM-kilpailuissa sekä U15-ikäluokan EM-kilpailuissa 2015.Maajoukkuetilastot – Suomen Koripalloliitto Miesten maajoukkueessa Waxlax pelasi ensimmäisen kerran Latviaa vastaan 31. elokuuta 2018 tehden kaksi pistettä.https://www.basket.fi/basket/uutiset/susijengin-perjantain- tulokasviisikossa-osaamista-ja-potentiaalia/ == Yksityiselämä == Waxlaxilla on kaksoisveli, myös nuorisomaajoukkueissa pelannut koripalloilija Erik Waxlax. Kaksoset ovat syntyneet harvinaislaatuisesti eri päivinä, ja Erik on veljeään selvästi lyhyempi.https://twitter.com/kaustofi/status/631184394586312704 == Lähteet == * Ricky Waxlax Suomen Koripalloliitto * Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kirjavaleskorpionit

Kirjavaleskorpionit eli kirjaskorpionit (Cheliferidae) on valeskorpioneihin kuuluva hämähäkkieläinten heimo. Sammalvaleskorpioneista poiketen kirjaskorpioneilla on saaliin lamauttavaa myrkkyä tuottavat rauhaset saksiensa molemmissa terissä. Saksien sisäpinnalla ei ole hammastusta. Kirjaskorpionit ovat 1,5-5 millimetrin pituisia ja niillä on yleensä kaksi silmää. Niiden usein puna- tai oliivinruskeasävyinen väritys vaihtelee vaaleasta tummanruskeaan tai mustaan ja siinä on tummia kuvioita. Kirjaskorpionien kosiomenot voivat olla hyvin monimutkaisia, kuten monilla muillakin hämähäkkieläimillä. Koiras ja naaras tanssivat pitäen kiinni toistensa pedipalpeista. == Lähteet == Luokka:Hämähäkkieläimet
Sammalvaleskorpionit

Sammalvaleskorpionit (Neobisiidae) on valeskorpioneihin kuuluva hämähäkkieläinten heimo. Sammalvaleskorpionit ovat hyvin pieniä, vain 1-5 mm:n pituisia. Niillä on yleensä 4 silmää, mutta luolissa asuvilla lajeilla niitä voi olla vähemmän, tai silmiä ei ole ollenkaan. Sammalvaleskorpionien väritys vaihtelee oliivinruskeasta tummanruskeaan ja siinä voi olla punaisia, keltaisia tai kermanvaaleita vivahteita. Raajat ovat usein hieman vihertävät ja nilkoissa on 2 jaoketta. Molempien pedipalpien saksissa on myrkkyrauhanen kiinteässä terässä. Kun sammalvaleskorpioni on lamauttanut saaliin, se repii sen kappaleiksi suurilla leuoillaan. Luokka:Hämähäkkieläimet
Varsinaiset skorpionit

Varsinaiset skorpionit (Scorpionidae) on maailman suurimmat skorpionit sisältävä heimo, lajit voivat olla jopa 21 sentin pituisia. Uhkaavasta ulkonäöstään huolimatta suurimmat lajit eivät ole yleensä yhtä myrkyllisiä kuin pienet. Saalistaessaan ne luottavat pääasiassa fyysiseen voimaan ja kaivavat maasta saaliseläimiinsä kuuluvat hämähäkit, liskot ja jopa pienet nisäkkäät. Varsinaiset skorpionit eivät käytä piikkiään ainoastaan uhrinsa lamauttamiseen, vaan saattavat pistää myös kumppaniaan osana monimutkaista pariutumisrituaaliaan. Emo pysyy 30-35 poikasen muodostaman pesueen lähettyvillä vielä jonkin aikaa ensimmäisen nahanluonnin jälkeen. Varsinaisten skorpionien rintalasta on viisisivuinen kun se taas kenttäskorpioneilla on kolmiomainen. Luokka:Skorpionit
Kenttäskorpionit

Kenttäskorpionit (Buthidae) on skorpionien kaikista heimoista suurin, se sisältää noin 90 sukua ja 1 102 lajia. Heimo on levinnyt laajalle, ja lajeja tavataan trooppisilta, subtrooppisilta ja osittain laukeilta alueilta ympäri maailman, lukuun ottamatta Etelämannerta ja Uutta-Seelantia. Heimon jäsenet ovat pieniä ja keskikokoisia skorpioneja, koot vaihtelevat 20 millimetristä yli 120 millimetriin. Useat heimon lajit voivat olla hyvin myrkyllisiä, mutta alle 20 ovat riittävän myrkyllisiä tappaakseen aikuisen miehen. Useimmista muista skorpioniheimoista poiketen kenttäskorpionit ovat lääketieteellisen merkityksensä takia useilla maapallon alueilla suosittuja sekä tieteen että kansan keskuudessa. Lajien määrä on myös edesauttanut niistä syntynyttä harrastusta. Kokeneille kerääjille tämä on turvallista, vaikkakin kaikkein vaarallisimpia lajeja tulee varoa. == Lähteet == Luokka:Skorpionit
Kullan ruukki

Kullan ruukki toimi Tenholassa Kullanjärven eteläpuolella Kockböleträsket- järvestä Kvarnträsket-järveen laskevan joen varrella lähellä Kullan kylää vuosina 1730–1754.Museovirasto : Kultturiympäristön rekisteriportaali : Raasepori, Kullan ruukki Kullan koskessa oli jo 1600-luvulla kolme puromyllyä jotka hävitettiin kun ruukki ja masuuni rakennettiin. Ruukin tarvitseman malmin ja sen tuottaman takkiraudan kuljetus osoittautui hankalaksi ja niinp ruukin toiminta päättyi jo 1754 ja masuuni purettiin todennäköisesti vuonna 1766. Ruukkialueella joen länsirannalla on säilynyt kivillä vahvistettu pato, suurista lohkokivistä tehty mahdollinen rakennuksen pohja ja maakumpare jonka kohdalla masuuni on mahdollisesti sijainnut. Itärannalla on pato- ja siltarakenteiden jäänteitä, rakennuksen pohja ja vanha tie sekä kalliolouhos. Länsirannalla on edelleen runsaasti kuonaa ruukin ajoilta sekä sysi- ja liuskekivikasoja. Ruukin paikalta noin 500 metriä pohjoiseen on mahdollisesti 1730-luvulla rakennetun kaksikivisen vesimyllyn ja myllypadon rauniot. Läheisen Kullan kylän alueelta on löydetty yli 30 vanhaa miilunpohjaa. == Lähteet == Luokka:Suomen ruukit Luokka:Tenhola Luokka:Raaseporin rakennukset ja rakennelmat
Nymfimerilukit

Nymfimerilukit (Nymphonidae) on kapeavartaloisten ja vankkakärsäisten merilukkien heimo, jonka lajit ovat muita merilukkeja aktiivisempia ja uivat enemmän. Pituudeltaan ne ovat 1-8 millimetrin mittaisia. Etummaisissa lisäkkeissä on yleensä sakset. Sekä koirailla että naarailla on kymmenjaokkeiset munankantojalat, joissa voi olla kerrallaan jopa tuhat munaa. Kävelyraajapareja voi olla 4–6. Nämä merilukit käyttävät ravinnokseen polyyppien ja sammaleläinten kaltaisia pehmeävartaloisia selkärangattomia. Useimmat Nymphonidae-heimon lajit elävät syvissä vesissä, mutta joitakin tavataan myös matalilta rannikkovesiltä. == Lähteet == Luokka:Leukakoukulliset
Unescon maailmanperintökohteet Venezuelassa

Unesco on nimennyt Venezuelasta kolme kohdetta maailmanperintöluetteloon. Kohteet ovat merkittäviä kulttuuri- ja luonnonperintönsä ansiosta. == Maailmanperintökohteiden sijainti == == Maailmanperintökohteet == Paikka Kuva Sijainti Kriteerit Ala (ha) Vuosi Kuvaus Viite Canaiman kansallispuisto Bolívar, Venezuela Luontokohde VII, VIII, IX, X 3 000 000 1994 Kansallispuisto on 3 miljoonan hehtaarin laajuinen alue, josta noin 65% alan muodostavat tepui pöytävuoret. Alueella on biogeologisesti ainutlaatuista ja kansallispuiston alueella sijaitsevat maailman korkeimmat vesiputoukset, Angelin putoukset Ciudad Universitaria de Caracas Caracas, Venezuela Kulttuurikohde I, IV 164 2000 Caracasin yliopistokaupunki on esimerkki modernista arkkitehtuurista. Yliopistoalueella suuri määrä rakennuksia integroituu selvästi määritellyksi kokonaisuudeksi. Coro ja sen satama alt= Falcón, Venezuela Kulttuurikohde IV, V 18,4 1993 Coro on yksi ensimmäisiä siirtomaakaupungeista, se perustettiin vuonna 1527 ja kaupungissa on yli 600 historiallista rakennusta. Kaupungissa yhdistyvät espanjalaisten ja hollantilaisten arkkitehtuuri, sekä paikalliset perinteet. ==Lähteet== *
Anthony Kennedy

Anthony McLeod Kennedy (s. 23. heinäkuuta 1936 Sacramento, Kalifornia) on yhdysvaltalainen lakimies, joka toimi Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomarina vuosina 1988–2018. Hänet nimitti presidentti Ronald Reagan helmikuussa 1988. Kennedyn ääni ratkaisi monta täpärää oikeuden päätöstä, ja hän äänesti sekä konservatiivisten että liberaalien jäsenten kannan puolesta. Ennen lakiopintojaan Harvardin yliopistossa Kennedy opiskeli Stanfordin yliopistossa ja London School of Economicsissa. Hän työskenteli lakimiehenä Kaliforniassa, minkä jälkeen hän oli professorina kalifornialaisessa yliopistossa University of the Pacificissa vuosina 1965–1988. Vuonna 1975 presidentti Gerald Ford nimitti Kennedyn Yhdysvaltain vetoomustuomioistuimen yhdeksännen tuomiopiirin tuomariksi. Vuoden 1987 loppupuolella presidentti Ronald Reagan nimitti hänet korkeimpaan oikeuteen kesäkuussa eläkkeelle jääneen Lewis F. Powellin tilalle. Senaatti vahvisti nimityksen yksimielisesti äänin 97-0, ja Kennedy vannoi valansa 18. helmikuuta 1988. 51-vuotiaasta Kennedystä tuli tuomioistuimen senhetkisen kokoonpanon nuorin jäsen. Kennedy ei ollut Reaganin ensimmäinen valinta korkeimpaan oikeuteen: senaatti hylkäsi Reaganin ensimmäiseksi nimittämän Robert Borkin lokakuussa äänin 58–42, ja Douglas H. Ginsburg vetäytyi nimityksestä, koska muun muassa hänen opiskelun aikainen kannabiksen käyttönsä oli aiheuttanut kohua nimityksen ympärillä. Korkeimman oikeuden tuomarin Antonin Scalian kuoltua helmikuussa 2016 Kennedystä tuli tuomioistuimen silloisessa kokoonpanossa pisimpään toiminut tuomari. 27\. kesäkuuta 2018 Kennedy ilmoitti jäävänsä eläkkeelle heinäkuun viimeisenä päivänä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomarit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Amerikanirlantilaiset Luokka:Elävät henkilöt
Harkkohytti

Harkkohytti eli harkkouuni on aikaisemmin raudan valmistuksessa käytetty yksinkertainen sulatusuuni, joka erotuksena masuuniin oli kertatäyttöinen, eli raudan tuotanto ei ollut jatkuvaa, vaan uuni täytyi välillä tyhjentää ja täyttää uudelleen. Harkkohytti tehtiin muuraamalla harmaasta kivestä tai tiilestä se jätettiin ylhäältä avoimeksi, jotta se voitiin täyttää ja tyhjentää sieltä käsin. Raudan valmistus tapahtui täyttämällä hytti kerroksittain sydellä ja malmilla. Harkkohytin alaosassa oli reikä, josta puhallettiin palkeilla ilmaa hyttiin sysien palaessa, jolloin puhalletun ilman happi reagoi hehkuvien hiilien kanssa synnyttäen hiilimonoksidia, joka pelkistää raudan. Näiden nahkaisten palkeiden käyttövoimana saattoi olla vesiratas, tai sitten niitä käytettiin käsivoimin. Harkkohytin sulatus kesti puolesta yhteen vuorokauteen. Raudan pelkistyessä syntyi hytin pohjalle kuonapitoinen sulain eli harkko, joka sitten harkkohytin tyhjentämisen yhteydessä nostettiin harkkohytin yläpäästä ulos ja vietiin aluksi pilkottavaksi ja valkohehkuiseksi tulistamisen jälkeen tiiviimmäksi taottavaksi. Rauta täytyi sitten hiilestää ja karkaista, jotta siitä voitiin valmistaa esimerkiksi työkaluja. Harkkohyteissä valmistettu rauta oli kuitenkin usein hataraa ja kuonaista eikä soveltunut hyvin taottavaksi.Harkkouuni, Tietosanakirja (1909-1922) osa 3, palstaMöhkön ruukki : Rautaa järvimalmista GTK tietoaineistot : Rautateollisuuden synty Suomessa Myllyrannan ruukki : Raudanvalmistuksen historiaa (KirjastoVirma) Harkkohyttejä käytettiin Suomessa erityisesti 1800-luvulla teollisesti raudan valmistukseen järvimalmista ja suomalmista. Näiden malmien kosteus ja epäpuhtaudet pyrittiin poistamaan polttamalla niitä nuotiossa ennen harkkohyttiin laittamista. Tätä kutsuttiin pasuttamiseksi. Harkkohyttien avulla raudanvalmistusta harjoitettiin myös varsinkin Itä-Suomessa talonpoikien kotitarveteollisuutena, koska alueella oli runsaasti järvi- ja suomalmia saatavissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lohtajalaiset herättivät harkkohytin henkiin, Yle Uutiset Kotimaa 10.9.2013 * Luokka:Metallurgia Luokka:Metalliteollisuus Luokka:Rauta Luokka:Suomen teollisuushistoria Luokka:Esiteolliset keksinnöt
Luettelo ammunnan olympiamitalisteista

Ammunta on yksi kesäolympialaisten alkuperäisistä lajeista, se on ollut lajivalikoimassa vuosia 1904 ja 1928 lukuun ottamatta jokaisissa kesäolympialaisissa. Menestynein maa olympialaisten ammunnassa on Yhdysvallat. == Nykyiset tapahtumat == === Miehet === ==== 10 metrin ilmapistooli ==== ==== 10 metrin ilmakivääri ==== ==== Kaksoistrap ==== ==== 50 metrin vapaapistooli ==== ==== 25 metrin olympiapistooli ==== ==== 50 metrin pienoiskiväärin makuuammunta ==== ==== 50 metrin pienoiskiväärin moniasentokilpailu ==== ==== Skeet ==== ==== Trap ==== === Naiset === ==== 10 metrin ilmapistooli ==== ==== 10 metrin ilmakivääri ==== ==== 25 metrin urheilupistooli ==== ==== 50 metrin pienoiskiväärin moniasentokilpailu ==== ==== Trap ==== ==== Skeet ==== ==Poistetut tapahtumat == ===Miehet === ==== 25 metrin sotilaspistooli ==== ==== 30 metrin sotilaspistooli ==== ==== 30 metrin sotilaspistoolin joukkuekilpailu ==== ==== 200 metrin sotilaskivääri ==== ==== 300 metrin sotilaskiväärin makuuammunta ==== ==== 300 metrin sotilaskiväärin joukkuemakuuammunta ==== ==== 300 metrin sotilaskiväärin pystyammunta ==== ==== 300 metrin sotilaskiväärin joukkuepystyammunta ==== ==== 300 metrin sotilaskiväärin moniasentokilpailu ==== ==== Sotilaskiväärin joukkuekilpailu ==== ==== 600 metrin sotilaskivääri ==== ==== 600 metrin sotilaskiväärin joukkuekilpailu ==== ==== 300 + 600 metrin sotilaskiväärin joukkuekilpailu ==== ==== 100 metrin hirven kertalaukauskilpailu ==== ==== 100 metrin hirven joukkuekilpailu ==== ==== 100 metrin hirven parilaukauskilpailu ==== ==== 100 metrin hirven kerta- ja parilaukauskilpailu ==== ====100 metrin hirven joukkueparilaukauskilpailu ==== ==== 10 metrin liikkuva maali ==== ==== 50 metrin liikkuva maali ==== ==== 300 metrin vapaakiväärin polviammunta ==== ==== 300 metrin vapaakiväärin makuuammunta ==== ==== 300 metrin vapaakiväärin pystyammunta ==== ==== 300 metrin vapaakiväärin moniasentokilpailu ==== ====Vapaakiväärin joukkuekilpailu ==== ====600 metrin vapaakivääri ==== ====1000 jaardin vapaakiväärin makuuammunta ==== ====Vapaapienoiskiväärin katoava maali ==== ====Vapaapienoiskiväärin liikkuva maali ==== ====Vapaapienoiskiväärin pysyvä maali ==== ====25 metrin vapaapienoiskivääri ==== ====25 metrin vapaapienoiskiväärin joukkuekilpailu ==== ====50 metrin vapaapienoiskiväärin joukkuekilpailu ==== ====50 metrin vapaapistoolin joukkuekilpailu ==== ====Joukkuetrap ==== ===Naiset === ==== Kaksoistrap ==== == Lähteet == Ammunta Luokka:Ammunta olympialaisissa
Sebastián Keitel

Sebastián Keitel Bianchi (s. 14. helmikuuta 1973 Santiago de Chile) on chileläinen pikajuoksija, sisäratojen MM-mitalisti. Keitel saavutti Barcelonan MM-hallikilpailuissa 1995 pronssia 200 metrin juoksussa Chilen ennätysajalla 20,98. Atlantan olympialaisissa 1996 hän karsiutui saman matkan alkuerissä. Seuraavana vuonna hän karsiutui 200 metrillä välierissä Pariisin MM- hallikilpailuissa ja puolivälierissä Ateenan MM-kilpailuissa. Johannesburgin maailmancupissa 1998 hän sijoittui samalla matkalla kuudenneksi. Sevillan MM- kilpailuissa 1999 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä. Keitel saavutti Pan- Amerikan kisoissa pronssia 200 metrillä Mar del Platassa 1995 ajalla 20,55 ja Winnipegissä 1999 ajalla 20,82. Etelä-Amerikan kisoissa hän voitti kultaa 200 metrillä 1994. Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hän saavutti 100 metrillä kultaa 1997 ja hopeaa 1999 sekä 200 metrillä hopeaa 1997. Nuorten Etelä- Amerikan-mestaruuskilpailuissa hän saavutti 200 metrillä kultaa 1992 sekä 400 metrillä hopeaa 1991 ja 1992. Keitel saavutti Ibero-Amerikan- mestaruuskilpailuissa 100 metrillä kultaa 1996 ja 1998 sekä pronssia vuonna 2000. 200 metrillä hän voitti kultaa 1994, 1996 ja 1998 sekä oli kolmas 2000. 400 metrillä hän saavutti kultaa 1994. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Matka Aika Paikka Päivä 100 m 10,10 10,10 São Leopoldo Lissabon 26. huhtikuuta 1998 (Chilen ennätys) 17\. heinäkuuta 1998 (Chilen ennätys) 200 m 20,15 Santiago de Chile 17. toukokuuta 1998 (Chilen ennätys) 400 m 46,01 Valemcia 24. marraskuuta 1994 === Sisäradat === Matka Aika Paikka Päivä 200 m 20,98 Barcelona 11. maaliskuuta 1995 (Chilen ennätys) == Lähteet == Luokka:Chileläiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hollolan teloitukset

Hollolan teloitukset tapahtuivat Suomen sisällissodan aikana huhti–toukokuun vaihteessa 1918, jolloin valkoiset ampuivat Hollolan kirkonkylässä ainakin 200 punaista tai sellaiseksi epäiltyä. Joidenkin lähteiden mukaan teloitettuja saattaa olla jopa 500. == Teloitukset == Valkoiset saivat Hollolan haltuunsa Lahden taistelun loppuvaiheessa 29. huhtikuuta. Tämän jälkeen pahamaineinen virolainen majuri Hans Kalm perusti sotaoikeuden, joka toimi Hollolan kunnantalolla. Sen toimeenpanemat oikeudenkäynnit olivat nopeita, syytetyn tiedot kirjattiin ylös, jonka jälkeen päätettiin, ammutaanko hänet vai ei. Syytettyjen joukossa oli paikallisten lisäksi runsaasti Länsi-Suomesta saapuneen pakolaiskolonnan mukana tulleita punaisia, jotka olivat jääneet valkoisten vangiksi. Hollolalaisten kohdalla sotaoikeus otti päätöksiä tehdessään huomioon myös paikallisten antamia lausuntoja. Pikaoikeudenkäyntien alettua suoritettiin viiden päivän aikana ainakin 202 teloitusta, joiden nimet histrioitsija Jaakko Paavolainen onnistui 1960-luvulla saamaan selville. Tuomitut marssitettiin neljän ryhmissä Hollolan kirkon vieressä sijaitsevan pitäjänmakasiinin luokse, jonka seinää vasten heidät ammuttiin. Nykyään rakennuksessa toimii Hollolan kotiseutumuseo. Sekä teloittajat että teloitetut olivat enimmäkseen ulkopaikkakuntalaisia, jotka eivät tunteneet toisiaan. Teloitettujen joukossa oli myös lukuisia naisia. Sisällissodan aikaisista Hollolan tapahtumista myöhemmin kesäkuun lopulla Porvoo tuomiokapitulille raportoinut kappalainen Hjalmar Paunu mainitsi ammuttuja olleen lähes 500. Hänen mukaansa ruumiit lojuivat röykkiöinä pitäjänmakasiinin luona useita päiviä, ennen kuin ne siirrettiin haudattaviksi. Tuomiokapitulille tekemässään selonteossa Paunu paheksuu kirkon vierustan käyttämistä teloituspaikkana, mutta ei teloituksia itsessään. Hänen mukaansa ”metsää ja mäkeä olisi hiukan kauvempanakin ollut miten paljon tahansa.” == Joukkohauta ja muistomerkki == Teloitettujen omaiset kävivät tunnistamassa ruumiita, mutta niitä ei silti luovutettu heille haudattavaksi, vaan kaikki haudattiin samaan joukkohautaan vajaan kilometrin päähän Parinpellon kylään. Haudassa on yhteensä 500 punaista, joista noin 200:n tiedetään olevan varmasti teloitettuja. Vuonna 1948 Parinpellon joukkohaudalle pystytettiin kirkkoherra Rafael Saartion suunnittelema pyramidinmuotoinen muistomerkki. Saartio on myös siunannut haudassa olevat vainajat. == Lähteet == Luokka:Valkoinen terrori Luokka:Joukkosurmat Suomessa Luokka:Hollola Luokka:Päijät-Hämeen historia
Catharina Justander

Catharina Justander (syyskuu 1723, Lempäälä – 5. lokakuuta 1778, Zeist, Alankomaat) oli suomalainen lähetyssaarnaaja. Hän vaikutti herrnhutilaisen veljesseurakunnan varhaisten vaiheiden aikana Turussa, Tukholmassa ja Alankomaiden Zeistissa. Vuonna 1759 hän sai luottamustehtävän akoluuttina, joka oli katolisuudesta periytyvä böömiläisessä kirkossa tunnettu alin vihkimystä vaativa virka. Justander kuoli 55-vuotiaana kovia kipuja aiheuttaneeseen sairauteen. == Lähteet == * Luokka:Vuonna 1778 kuolleet Luokka:Vuonna 1723 syntyneet Luokka:Suomalaiset lähetyssaarnaajat Luokka:Herrnhutilaisuus
Barinas

Barinas on Barinasin osavaltion pääkaupunki Venezuelassa. Sen keskustaajamassa on noin 300 000 asukasta, koko kunnan alueella 350 000. Barinas sijaitsee Santo Domingo -joen varrella tasangolla, joka ympäröi Merida-vuoria osavaltion länsiosassa. Sen keskustassa on paljon siirtomaa-aikaisia hallintorakennuksia. Ympäröivä maaseutu on karjankasvatusaluetta. Aiemmin siellä viljeltiin tupakkaa ja kaakaota, mutta nykyisin tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, kahvi ja hirssi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka: Venezuelan kaupungit
Vääksyn manufaktuuripaja

Vääksyn manufaktuuripaja toimi Kangasalla Huutijärven kylässä Vääksyn kartanon yhteydessä vuosina 1837–1845. Manufaktuuripajan perusti Vääksyn kartanon ostanut koskenperkausluutnantti Fr. V. Favorin. Paja sijaitsi Vääksynjoen rannassa lähellä vanhoja vesimyllyjä. Pajassa taottiin erilaisia rautaesineitä maataloustyökaluista aina ovenripoihin saakka. == Lähteet == Luokka:Suomen ruukit Luokka:Kangasalan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Huutijärvi
Antero Maunula

Yrjö Antero Maunula (4. lokakuuta 1937 Vaasa – 30. lokakuuta 2014 Seinäjoki) oli suomalainen upseeri, joka toimi Pohjan prikaatin komentajana. Maunulan vanhemmat olivat majuri, Mannerheim-ristin ritari Auvo Maunula ja Ester Jensen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1963 oli Kaija Marttila ja toinen vuodesta 1978 Tarja Nieminen. Maunula tuli ylioppilaaksi Seinäjoen lyseosta 1955 ja valmistui Kadettikoulusta 1958. Hän toimi sitten nuorempana upseerina, opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä Pohjanmaan jääkäripataljoonassa vuoteen 1962. Laskuvarjojääkärikoulussa Maunula oli nuorempi upseeri, opetusupseeri ja komppanianpäällikkö 1962–1965, Kouvolan sotilaspiirin esikunnan toimistoupseeri ja järjestelytoimiston päällikön sijainen 1967–1969 ja Keski-Suomen sotilasläänin esikunnan toimistoupseeri 1969–1970 sekä operatiivisen toimiston päällikkö 1970–1973. Pääesikunnan operatiivisen osaston toimistoesiupseerina Maunula toimi 1973–1975 ja toimistopäällikkönä 1975–1977, Sotakorkeakoulun maasotalinjan johtajana 1977–1981 ja Seinäjoen sotilaspiirin päällikkönä 1981–1986. Pohjan prikaatia Maunula komensi 1986–1989 eversti Pekka Mustosen jälkeen, toimien sitten Pohjois-Suomen sotilasläänin esikuntapäällikkönä vuodesta 1989 vuoteen 1991, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta. Sotilasuransa jälkeen Maunula toimi aktiivisesti Seinäjoen kunnallispolitiikassa kuudella valtuustokaudella kokoomuksen valtuutettuna. Maunula ylennettiin vänrikiksi 1956, luutnantiksi 1959, yliluutnantiksi 1962, kapteeniksi 1965, majuriksi 1970, everstiluutnantiksi 1975 ja everstiksi 1982. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Seinäjoen kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet