EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Huiskilopietaryrtti

Huiskilopietaryrtti eli huiskilopäivänkakkara (Tanacetum corymbosum) on pietaryrtteihin kuuluva monivuotinen asterikasvilaji. Huiskilopietaryrtti kasvaa 30–120 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi haaroo yläosasta runsaasti ja muodostaa huiskilomaisen mykeröstön. Kasvin mykeröt ovat ahopäivänkakkaraa (Leucanthemum vulgare) muistuttavia ja 2,5–5 cm leveitä. Kielimäiset laitakukat ovat valkoisia ja kehräkukat keltaisia. Huiskilopietaryrtti kasvaa alkuperäisenä Euroopassa, Länsi-Aasiassa ja Luoteis-Afrikassa. Laji esiintyy Pohjoismaissa harvoin uustulokkaana Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa, yleensä villiytyneenä koristekasvina.Plants of the World Online: Tanacetum corymbosum (L.) Sch.Bip. Viitattu 19.2.2023. Suomessa se on luokiteltu korkeintaan puutarhojen sisällä leviäväksi viljelykarkulaiseksi, mutta ei luonnonvaraiseksi.Suomen Lajitietokeskus: Huiskilopietaryrtti – Tanacetum corymbosum Viitattu 19.2.2023. == Lähteet == Luokka:Pietaryrtit
Urhoollisuuden ritarikunta (Ukraina)

Urhoollisuuden ritarikunta () on ukrainalainen kunniamerkki, joka on perustettu 21. elokuuta 1996 presidentti Leonid Kutšman käskystä. Ritarikunnan tunnukset on suunnitellut ukrainalainen taiteilija Mykola Lebid. Ritarikunta korvasi Urhoollisuuden tähti- ja Urhoollisuuden risti -mitalit. Kunnianosoitusta jaetaan kolmessa luokassa: * I luokka * II luokka * III luokka == Lähteet == Luokka:Ukrainan kunniamerkit
Unelmointi

Unelmointi tai päiväuni tarkoittaa ihmisen ajatusten virtaa hänen ollessaan valveilla. Unelmoivan ihmisen ajatukset harhailevat joko tarkoituksellisesti tai spontaanisti pois siitä, mitä hän on sillä hetkellä tekemässä. Useimmat päiväunet ovat realistisia mutta vaeltelevia ajatuksia, jotka liittyvät henkilön omaan elämään. Päiväunet voivat myös olla mielikuvituksellisia tapahtumia, kuten suuria saavutuksia, sankaritekoja, jännittäviä karkaamisia, urheilullisia tai yliluonnollisia urotöitä, rakkaus- tai seksiseikkailuja, poikkeuksellisia itseluottamuksen osoituksia tai epätodennäköisiä väkivaltatekoja. Monet päiväunet liittyvät henkilön tavoitteisiin ja käsittelevät keskeneräisiä asioita. Monesti unelmoinnin käynnistää jokin tällaisen tavoitteen mieleen tuova ärsyke, joka voi olla ulkoinen tai omista ajatuksista syntynyt, tai tunne. Henkilö alkaa unelmoida usein silloin, kun hän ei voi sillä hetkellä toimia tavoitteellisesti. Ne unelmoijat, jotka haaveilevat onnistumisista eivätkä keinoista saavuttaa tavoitteensa, onnistuvat näitä harvemmin tavoitteissaan. Tutkijat ovat jakaneet päiväunet kolmeen luokkaan: myönteiset, rakentavat ja nautinnolliset; syylliset ja pelottavat; ja heikkoon tarkkaavaisuuden hallintaan liittyvät. Unelmointi on yleisintä nuorilla aikuisilla, joiden ajatuksista noin puolet on päiväunia. Iän myötä unelmointi vähenee. Vanhukset eivät enää juurikaan unelmoi etenkään seksistä, sankariteoista tai vihamielisistä tilanteista. Unelmoinnin tarkoitukseksi on esitetty tavoitteiden pitämistä mielessä kun ihminen tekee muita asioita. Päiväunissa voi myös arvioida menneitä kokemuksia ja harjoitella tulevaisuutta varten. Päiväunissa löytyy luovia ratkaisuja vaikeisiin ongelmiin. Päiväuniin yhdistyy lisäksi kasvanut empatia toisia ihmisiä kohtaan. Toisaalta masentuneiden ihmisten päiväunet ovat usein masentavia. == Lähteet == Luokka:Ajattelu
Sturegatan

Sturegatan on Tukholman Östermalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu Stureplanilta Valhallavägenille. Sieltä se jatkuu eteenpäin Lidingövägeninä. Sturegatanin varrella sijaitsee Humlegården. ==Kuvia== Hotel Scandic Anglais, jan 2020.jpg|Scandicin Anglais-hotelli Sturegatanin ja Humlegårdsgatanin kulmassa. Sturegatan October 2016 01.jpg|Tukholman paikallisliikenteen bussilinja 1 Frihamnenin ja Stora Essingenin välillä kulkee Sturegatania pitkin. Sturegatan 4 (Sturebadet), dec 2019a.jpg|Sturebadet-kylpylä Sturegatan 4:ssä. Venetsiasta vaikutteita saaneen 1885 valmistuneen rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Isæus & Sandahl. Vuonna 1903 rakennusta laajennettiin Sigge Cronstedtin piirtämällä uimahallilla.Andersson & Bedoire, 163 Nobelstiftelsens hus, dec 2019a.jpg|Sturegatan 14:ssä pitää majaansa Nobel-säätiö. Arkkitehti Ragnar Hjorth, 1926.Andersson & Bedoire, 167 Park Teater 2016.jpg|Elokuvateatteri Park Sturegatan 18:ssa. Elite Eden Park Hotel 2018.jpg|Elite Eden Park Hotel Sturegatanin ja Linnégatanin kulmassa. Stureparken Stockholm 20060509.jpg|Sturegatanin loppupäässä Östermalmsgatanin kulmassa sijaitseva Stureparken oli aikoinaan Skoonen sodassa kuolleita laivaston sotilaita varten perustettu hautausmaa. Tontin omistusoikeudesta tuli myöhemmin kiistaa, minkä vuoksi se säilyi puistona. ==Lähteet== * Andersson, Henrik O. & Bedoire, Fredric. Stockholms byggnader. Bokförlaget Prisma, 1991. ISBN 91-518-1841-8. === Viitteet === ==Aiheesta muualla== Luokka:Tukholman kadut Luokka:Östermalm
Ukrpošta

Ukrpošta () on Ukrainan kansallinen postipalvelu. Sen kotipaikka on Kiova. == Historia == Se perustettiin 13. toukokuuta 1947, jolloin postilaitos liittyi myös maailman postiliittoon. Ukrpošta toimi Neuvostoliiton televiestintäministeriön tasavaltalaisena välitoimintona Ukrainan SNT:n alueilla ja sen keskus sijaitsi Moskovassa. Ukrainan SNT:llä ei ollut erillistä televiestintäjärjestelmää joten se oli täysin integroitu Neuvostoliiton televiestintäjärjestelmään. Osana Mihail Gorbatšovin uudistuksia vuonna 1991 perustettiin Ukrtelekom Neuvosto-Ukrainaan. Se otti hoitaakseen kaikki viestintävälineet, mukaan lukien postin ja televiestinnän. Vuonna 1994 Ukrpošta aloitti toimimaan erillisenä liiketoimintayksikkönä Ukrtelekomin rakenneuudistuksen jälkeen. Tämän jälkeen Ukrpošta on tarjonnut postipalveluita, kun taas Ukrtelekom puhelin- ja lennätinpalveluita. Vuodesta 1994 lähtien Ukrpoštan on ollut taloudellisesti itsenäinen organisaatio. Heinäkuussa 1998 Ukrpošta uudistettiin maan uuden hallituksen pyynnöstä. Vuosina 1999–2015 Ukrpošta oli Ukrainan hallituksen omistama yritys. Vuodesta 2001 lähtien Ukrpoštan toimintaa ovat säädelleet postipalvelulaki ja muut lait. Yhtiön nykyrakenne johtuu vuonna 2001 säädetystä laista, jonka mukaan Ukrpošta noudattaa sekä Ukrainan että maailman postiliiton säädöksiä. Vuodesta 2002 lähtien Ukrpošta on toiminut maan infrastruktuuriministeriön alaisuudessa. == Toiminta nykyään == Yhtiön toimitusjohtajana toimii Ihor Smiljanskyi (2/2023). Vuonna 2023 Ukrpoštalla on oman ilmoituksensa mukaan noin 11 000 toimipaikkaa (niin pysyviä postitoimistoa ja mobiilitoimistoja). Työntekijäitä yhtiöllä on noin 50 000. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Postiyhtiöt Luokka:Ukrainalaiset yritykset
Nicole & Hugo

Nicole & Hugo oli belgialainen duo, jonka muodostivat Nicole Van Pamel (21. lokakuuta 1946 – 4. marraskuuta 2022) ja Hugo Sigal (s. 10. marraskuuta 1947). Duo oli toiminnassa vuosina 1970–2017. Duo valittiin julkisessa karsinnassa edustamaan Belgiaa Eurovision laulukilpailuun 1971 kappaleella Goeiemorgen, morgen. Kuitenkin Nicolen sairastumisen vuoksi duo joutui perumaan osallistumisensa kansainväliseen laulukilpailuun, ja Belgian edustuskappaleen kilpailussa esittivät Lily Castel ja Jacques Raymond. Duo valittiin uudestaan julkisessa karsinnassa edustamaan Belgiaa Eurovision laulukilpailussa 1973 kappaleella "Baby, Baby". Duo sijoittui kilpailussa 17. ja viimeiselle sijalle. Duo edusti Belgiaa Tokion kansainvälisellä musiikkifestivaalilla vuonna 1974 kappaleella "Met de zomer mee" ja sijoittui kilpailun toiseksi. Duo osallistui Belgian euroviisukarsintaan 2004 kappaleella "Love Is All Around", mutta ei pääsyt karsinnan alkuerästä jatkoon. Nicole kuoli 76-vuotiaana 4. marraskuuta 2022 kaaduttuaan portaissa kotonaan. ==Diskografia== ===Albumit=== :Sijoitus Belgian albumilistallahttps://www.ultratop.be/nl/showinterpret.asp?interpret=Nicole+%26+Hugo#albums *Het beste uit 35 jaar (2005) #43 *Eeuwig geluk (2008) #9 *Bedankt Vlaanderen (2012) #35 *Voor het doek valt - het allerbeste van Nicole & Hugo (2014) #20 ==Lähteet== Luokka:Belgialaiset duot Luokka:Belgian euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1973 euroviisuedustajat
Ukrainan kansalaisuus

Ukrainan kansalaisuus on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Ukrainan tasavallan kanssa. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta, mutta jonkin verran myös ius soli -periaatetta. == Kansalaisuuden saaminen syntymällä == Syntyperäisiä Ukrainan kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden vanhemmista vähintään toinen on Ukrainan kansalainen lapsen syntyessä. Myös sellaiset lapset, jotka adoptoidaan ukrainalaisiin perheisiin tai jotka julistetaan Ukrainan kansalaisen holhottavaksi, lasketaan syntyperäisiksi kansalaisiksi. Ukrainan maaperällä syntyneet lapset voivat saada kansalaisuuden, mikäli he täyttävät jonkin seuraavista ehdoista: * lapsi on löydetty eikä hänen alkuperäänsä kyetä selvittämään * vähintään toinen lapsen vanhemmista oleskelee luvallisesti Ukrainan maaperällä pakolaisena tai valtiottomina == Kansalaisuuden saaminen hakemuksella == Hakemuksen perusteella Ukrainan kansalaisuuden voi saada, mikäli henkilö täyttää seuraavat ehdot: * tunnustaa ja noudattaa Ukrainan perustuslakia * todistaa luopuneensa muista kansalaisuuksista * asunut Ukrainassa pysyvästi 5 vuotta (lyhenee 2 vuoteen, mikäli hakija on naimisissa Ukrainan kansalaisen kanssa tai on pakolainen) * oleskelee Ukrainassa laillisesti * ymmärtää ukrainan kieltä * pystyy elättämään itsensä laillisesti Vuonna 2023 vaatimuksiin lisättiin Ukrainan historiaa ja perustuslakia käsittelevän kansalaisuuskokeen läpäisy. == Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuuden menettäminen == Ukrainan laki ei tunnusta kaksoiskansalaisuutta, mutta ei suoranaisesti estä kansalaisia omistamasta jonkin toisen maan kansalaisuutta. Henkilöt, jotka saavat Ukrainan kansalaisuuden hakemuksella, joutuvat tosin luopumaan muista mahdollisista kansalaisuuksistaan viimeistään 2 vuoden kuluessa siitä, kun heidät on rekisteröity Ukrainan kansalaisiksi. Kansalaisuus on mahdollista menettää niissä tapauksissa, joissa se on saatu vilpillisesti mm. ilmoittamalla henkilötiedot tahallaan väärin tai pimittäneen tietoa tahallisesti. Vuonna 2021 presidentti Volodymyr Zelenskyi ilmoitti haluavansa muuttaa kansalaisuuslakia siten, että kaksoiskansalaisuus sallittaisiin. == Lähteet == kansalaisuus Luokka:Kansalaisuus
Paavo Pelttari

Paavo Johannes Pelttari, vuoteen 1906 Helenius (10. tammikuuta 1887 Tyrväntö – 18. huhtikuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja metsäasiantuntija, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Viitattu 20.2.2023. ==Henkilöhistoria== Pelttarin vanhemmat olivat kappalainen Johan Gustaf Alfred Helenius ja Hilda Amanda Sainio ja puoliso vuodesta 1914 farmaseutti Vera Regina Kierinkivaara, aiemmin Molnberg. Pelttari tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan klassillisesta lyseosta 1907, opiskeli Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston fyysis-matemaattisessa osastossa 1907–1909, valmistui metsänhoitajaksi 1912 ja sai samana vuonna metsäkonduktöörin arvon. Hän oli Metsähallituksen Lapin tarkastuspiirin ylimääräinen metsänhoitaja 1912–1913, Luiron hoitoalueen vt. aluemetsänhoitaja ja metsäkasööri 1913, Kitisten hoitoalueen vt. aluemetsänhoitaja 1913–1918, Sodankylän hoitoalueen metsäkasööri 1915–1918, Iin tarkastuspiirin ylimetsänhoitajan apulainen 1918–1919, Oulun läänin lääninmetsäntarkastaja 1919–1928 ja Keskusmetsäseura Tapion ylimetsänhoitaja vuodesta 1929 aina kuolemaansa asti. Pelttari oli myös Veljekset Åström -yhtiön kiinteistöjen isännöitsijä 1921–1928, kansanhuoltoministeriön puu- ja polttoaineosaston osastosihteeri 1941–1942 ja toimistopäällikkö 1942–1944 sekä maatalousministeriön ylimääräinen esittelijä 1942. Sodankylän kunnanvaltuuston varapuheenjohtaja Pelttari oli 1915–1918. Hänellä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä sekä metsänhoitoon ja varsinkin yksityismetsätalouteen liittyviä julkaisuja. Metsäneuvoksen arvonimen Pelttari sai 1941.Kuka kukin on 1934, s. 507. Viitattu 20.2.2023. ==Julkaisuja== * Pohjois-Suomen yksityismetsät, 1928 * Yksityismetsälaki 11 päivältä toukokuuta 1928 sekä siihen liittyvät asetukset: viittauksilla J. O. Peurakosken ja Hugo Rautapään laatimien metsän hävittämisen ehkäisemiseksi annetun asetuksen selityksiin ja lisäyksillä varustettuna sekä metsänparannuslaki asetuksineen, 1929 (toim.) * Metsänhoitolautakuntien toiminta 1–12, 1929–1940 (toim.) * Kontiomäen-Kuusamon ratasuunta: Kainuun rautatietoimikunnalle antama lausunto ratasuunnalla olevista metsävaroista, 1930 * Ohjeita metsätalousneuvojille suunnitelmia laadittaessa kovien metsämaiden metsittämistä varten, 1932 * Pohjois-Kainuun rautatiekysymys, 1932 * Yksityismetsien hakkauksesta hakkuukautena 1933–1934: suomenkielisten metsänhoitolautakuntien alueet, 1935 * Yksityismetsien työtarjonnasta. Silva Fennica 35, 1935 * Yksityismetsälaki ja sen nojalla annetut asetukset selityksillä varustaneet, 1937, Toivo J. Komsin ja V. R. Toijalan kanssa * Metsänhoitolautakunnille, niiden toimihenkilöille ja mittausviranomaisille tarkoitettuja ohjeita puutavaran mittauksessa, 1939 * Metsänhoitolautakuntien toiminta vuosina 1929–1938, 1939, Kalle Räsäsen kanssa * Sahatukkien ja muun järeän havupuun hinnan laskeminen, 1944 * Ohjeita puiden leimaamisesta ja hinnoittelusta, 1946 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Sodankylän kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Vuohijärven työväentalo

Vuohijärven työväentalo sijaitsee Kouvolan Valkealan Vuohijärven kylässä. ==Historia== Työväentalo on valmistunut vuonna 1947. Talo on rakennettu talkoilla ja rahoitettu pankkilainalla. ==Rakennus== Talo on rankorakenteinen ja vuorattu. Ulkoväri on ollut kellertävä. Alun perin talossa oli huopakate, joka on vuonna 1966 vaihdettu peltikatteeksi. Sisäkatto on vuorattu halltexlevyillä. Sisäseinissä on kipsoniittilevyt. Taloa on alkujaan lämmitetty puu-uuneilla, jotka vuonna 1968 vaihdettiin öljykamiinoihin. Vuonna 1975 taloon asennettiin vesijohto, viemäri ja wc. Ulkorakennuksessa on käymälät. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, neljä eteistä, huoneen ja keittiön asunto sekä varasto. Yläkerrassa on kaksi kokoushuonetta. ==Toimintaa työväentalolla== Talossa järjestetään kokouksia, nuorisotoimintaa, elokuvanäytöksiä, bingoa ja juhlia. Ravintola on ollut vuokrattuna vuodesta 1974 lähtien.(1982) == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Kouvolan rakennukset ja rakennelmat
Pyhtään työväentalo

Pyhtään työväentalo sijaitsee Pyhtään kirkonkylän haja-asutusalueella. ==Historia== Työväentalo on rakennettu 1900-luvun alussa, ja siihen on tehty laajennuksia vuosina 1914–1925. Talo on rakennettu talkoilla ja rahoitettu lainalla. ==Rakennus== Talo on hirsirunkoinen ja siinä on pystyvuoraus. Vuosina 1914–1925 talo on ollut punaiseksi maalattu. Alkuperäinen pärekate on vaihdettu vuonna 1974 peltikatteeksi. Sisäkatto on ollut pahvitettu, vuosina 1914–1925 katto on paneloitu ja sisäseinille on laitettu insuliittilevyt ja pahvit. Talossa on ollut puulämmitys, ja vuonna 1962 on laitettu kuumailmapuhallin. Talossa ei ole vesijohtoa, viemäriä eikä wc:tä. Ulkorakennuksessa on käymälät ja liiteri. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen sekä vaatesäiliö. ==Toimintaa työväentalolla== Talossa on järjestetty kokouksia, tansseja ja juhlia. (1982) == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Pyhtään rakennukset ja rakennelmat
Korvenkylän työväentalo

Korvenkylän työväentalo sijaitsee Lappeenrannan kaupungin itäisimmässä Joutsenon Korvenkylän taajamassa. ==Historia== Työväentalo on rakennettu talkoilla vuonna 1922. Sisällisodan aikana vuonna 1918 rakennustarpeet oli takavarikoitu. ==Rakennus== Talo on hirsirunkoinen ja vuorattu pystylaudoilla. Talo on maalattu beigeksi. Katteena on huopa. Sisäseinät on vuorattu puupaneelilla. Katto on paneloitu. Talossa on uunilämmitys, jota on myöhemmin täydennetty sähköpattereilla ja ilmalämpöpumpuilla. Kuistit on muutettu vuonna 1946. Taloa on remontoitu vuosina 1979–2012 useaan otteeseen Kotiseutuliiton tuella. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, huoneen ja keittiön asunto ja kokoushuone. Piharakennuksessa on käymälät ja puuvaja. ==Toimintaa työväentalolla== Talossa on järjestetty kokouksia, urheiluharjoituksia.(1982) Omien kokousten lisäksi taloa vuokrataan ulkopuolisten juhliin, ja kyläyhdistys saa käyttää taloa ilman vuokraa. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Lappeenrannan rakennukset ja rakennelmat
Saivikkalan työväentalo Jyrisevä

Saivikkalan työväentalo Jyrisevä sijaitsee Miehikkälän keskustassa. ==Historia== Työväentalo on rakennettu 1908 talkoilla ja rahoitettu keräyksillä. Talo on ollut takavarikoituna sisällissodan aikana vuonna 1918. ==Rakennus== Talo on hirsirunkoinen ja vuorattu laudoilla. Talo on maalattu punaiseksi. Alkuperäinen kate on ollut päre, joka on vaihdettu vuonna 1955 huopakatteeksi ja uusittu vuonna 1978. Sisäkatto ja sisäseinät on paneloitu. Talo on uunilämmitteinen. Talossa ei ole vesijohtoa, viemäriä eikä wc:tä. Lisärakennuksena on talousrakennus. Talossa on juhlasali näyttämöineen, keittiö ja eteinen sekä yhden huoneen asunto. ==Toimintaa työväentalolla== Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, elokuvanäytöksiä. (1982) Talo ei ole enää työväentalokäytössä (2018). == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Miehikkälän rakennukset ja rakennelmat
Salomiehikkälän työväentalo

Salomiehikkälän työväentalo sijaitsee Miehikkälän Salomiehikkälän kylässä. ==Historia== Työväentalo on rakennettu 1919, ja siihen on tehty laajennuksia vuonna 1929. Rakennus on ollut alun perin vanha maalaistalo, joka on ostettu ja siirretty paikalle vuosina 1918–1919. Työväentalo takavarikoitiin sisällissodan aikana vuonna 1918. Tällöin talo oli vielä Vehkalahden Onkamaalla mutta työväenyhdistyksen omistuksessa. Talon vapauduttua se siirrettiin nykyiselle paikalle. Talo rakennettiin talkoilla. Lainaa saatiin kulkukauppias Jussi Sokalta, ja se maksettiin vähitellen takaisin. Talvisodan ja jatkosodan aikana taloon majoitettiin sotaväkeä. ==Rakennus== Talo on hirsirunkoinen ja vuorattu laudoilla. Talo on maalattu punaiseksi vuonna 1929. Alkuperäinen kate on ollut päre, joka mikä on vaihdettu huopaan. Sisäkatto on ollut laudoitettu vuonna 1929 rakennetussa osassa, vuonna 1963 kattoon on laitettu paneeli ja kovalevy. Talon ikkunat ja ovet on uusittu vuonna 1929. Talo on uunilämmitteinen. Ulkorakennuksessa on halkoliiteri ja käymälät. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen sekä yhden huoneen asunto. ==Toimintaa työväentalolla== Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, elokuvanäytöksiä ja urheiluharjoituksia.(1982) == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Miehikkälän rakennukset ja rakennelmat
Sysmän työväentalo Nurkkala

Sysmän työväentalo Nurkkala sijaitsee Sysmän kunnan keskustassa. ==Historia== Työväentalo on rakennettu talkoilla. Rakentaminen on rahoitettu lainoituksella. Lapuanliikkeen aikana tuotiin pihaan lautakuorma naulausta varten, mutta yhdistyksen jäsenet pitivät vartiota ja naulaus saatiin estettyä. ==Rakennus== Talo on hirsirunkoinen. Ulkovuoraus on lapepaneelia. Katteena on pelti. Sisäseinät ovat lastulevyä ja pahvia, ja sisäkatto on paneelia. Talossa on uunilämmitys ja vuonna vuonna 1972 on laitettu sähkölämmitys. Vuonna 1965 taloon on tehty vesijohto, viemäri ja wc:t. Taloa on remontoitu viimeksi vuosina 2009-2011. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, kaksi huonetta ja kahden huoneen ja keittiön asunto. ==Toimintaa työväentalolla== Talo on ollut osittain omassa käytössä ja osittain vuokrattuna. Talossa on järjestetty kokouksia, tansseja, elokuvanäytöksiä, bingoa ja juhlia. (1982) Talon vuokralaiset ovat kauppiaita, eläkeläisiä, juhlijoita ja tanssikursseja. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Sysmän rakennukset ja rakennelmat
Läsänkosken työväentalo

Läsänkosken työväentalo sijaitsee Kangasniemen kunnan haja-asutusalueella. ==Historia== Talo on rakennettu talkoilla. ==Rakennus== Talo on hirsirunkoinen, kate on huopaa. Sisäkatto on paneloitu. Sisäseinillä on tapetti ja paneeli. Talossa on uunilämmitys. Talossa ei ole vesijohtoa, viemäriä eikä sisäwc:tä. Talossa on juhlasali näyttämöineen, keittiö, eteinen ja yksi huone. ==Toimintaa työväentalolla== Talossa on ollut kokouksia ja tansseja.(1982) == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Kangasniemen rakennukset ja rakennelmat
Naisten Pirtti

Naisten Pirtti sijaitsee Imatran kaupungissa Joutsenonkadun varressa. ==Historia== Talo on rakennettu talkoilla. Rakentaminen on rahoitettu lahjoituksilla ja keräyksillä ==Rakennus== Talo on lautarakenteinen ja maalattu punaiseksi. Alkuperäinen kate on ollut päre, mutta vuonna 1976 se on vaihdettu peltikatteeksi. Sisäkaton enso-tapetti on vaihdettu vuonna 1977 halltex-levyihin. Sisäseinillä on enso-tapetit. Taloa lämmitetään puu- ja öljykamiinoilla. Talousrakennuksessa on puuvarastot ja käymälät. Talossa on keittiö ja eteinen. ==Toimintaa työväentalolla== Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa ja juhlia. (1982) == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Imatran rakennukset ja rakennelmat
Koskenpään työväentalo

Koskenpään työväentalo sijaitsee Jämsänkosken Koskenpään kylän keskustassa. Se edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä ja on rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja maisemallisesti arvokas. ==Historia== Koskenpään työväentalo on ilmeisesti rakennettu vuoden 1907 tienoilla. Varmaa tietoa ei ole, koska pöytäkirjat ovat tuolta ajalta takavarikoitu vuonna 1918 sisällissodan aikana. Hugo Nurmisen mukaan talon tontti on ostettu Taipaleen talosta Räihältä. Talo on kunnostettu Siljavirran meijerirakennuksesta. Työväentalo takavarikoitiin suojeluskunnalle vuonna 1919 ja saatiin myöhemmin käräjöimällä takaisin yhdistykselle. Vuonna 1935 talo on vuorattu ulkoapäin ja samalla on rakennettu vahtimestarin huone ja putka. Jatkosodan aikana valtio lunasti talon itselleen, ja sitä pidettiin siirtolaisten majoituspaikkana vuoteen 1944 asti. Vuonna 1944 talolle vedettiin sähköt. Vuonna 1949 talo maalattiin sekä sisältä että ulkoa ja talon taakse rakennettiin tanssilava. Tanssilava oli käytössä vain lyhyen aikaa. Vuonna 1949 Koskenpää ja Jämsänkoski liitettiin yhteen. Jämsänkosken kunta vuokrasi työväentalon koulutiloiksi 1950-luvulla. Nyt työväentalo on yhdistyksen omistuksessa mutta edelleen kansakoulun jäljiltä. Ravintolaa ja juhlasalia on käytetty käsityöluokkina, ja ne ovat siivottomassa kunnossa. ==Rakennus== Koskenpään työväentalo on hirsirunkoinen ja satulakattoinen rakennus. Katteena on huopa. Rakennuksen perusta on osin kalliota ja osin harmaakiveä. Talon ulkoväri on punamulta, vuori- ja ikkunalaudat ovat valkoiset. Talossa on sali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, vahtimestarin huone ja eteinen. Uunien tilalle kunta on hankkinut kamiinat. Pihamaalla on ollut lankuista rakennettu avotanssilava, joka on purettu. Näyttämön kulissit on maalannut Väinö Nurminen vuosina 1938–1939. ==Toimintaa työväentalolla== Talo on viimeksi ollut koulutilana, ja se on sen jäljiltä huonossa kunnossa ja autiona. (1979) == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Jämsän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Koskenpää
FC-88 seurantalo

Ritikan työväentalo oli Kemin kaupungin Ritikan kaupunginosassa sijainnut työväentalo. == Historiaa == Ritikan Työväenjärjestöjen yhdistyksen pääosin talkoilla rakentama työväentalo valmistui 1955. Talo toimi vuoteen 1988 asti nimellä Ritikan työväentalo.FC-88 Seurantalo (Tökäri) Seurantalot.fi == Rakennus == Talo on hirsirunkoinen, mineriitillä vuorattu huopakattoinen rakennus. Sen sisäseinät on vuorattu lastulevyillä, ja sisäkatto on vuorattu halltexlevyin. Talossa on öljykeskuslämmitys. Talossa on vesi- ja viemäriverkosto. Rakennus sisältää juhlasalin näyttämöineen, ravintolan, keittiön ja eteisen ja WC-tilat. Lisäksi talossa on 2h + keittiön suuruinen asunto, joka on toiminut talonmiehen asuntona. Myöhemmin talo on peruskorjattu 1993. == Toimintaa == Talon ollessa Ritikan työväenjärjestöjen yhdistyksen omistama, talo oli yhdistyksen omassa käytössä. Siellä järjestettiin kokouksia, harjoitettiin nuorisotoimintaa, näytettiin elokuvia, pelattiin bingoa ja järjestettiin urheiluharjoituksia ja tansseja sekä juhlia. Omistajanvaihdoksen jälkeen talo on ollut jalkapalloseura FC-88:n käytössä vuodesta 1988. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Työväentalot Luokka:Kemin rakennukset ja rakennelmat
Pihlajanlahden työväentalo Mäntyrinne

Pihlajanlahden työväentalo Mäntyrinne sijaitsee Savonlinnan Pihlajalahdessa. ==Historia== Työväentalo on rakennettu talkootyönä ja osittain teetetty tuntityönä. Rakentaminen on rahoitettu lainalla. ==Rakennus== Talo on rankorakenteinen ja vuorattu laudoilla. Alkuperäinen väri on ollut vaalea, myöhemmin keltainen. Katteena on kattopahvi. Talossa ei ole vesijohtoa, viemäriä eikä wc:tä. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, ja keittiö. ==Toimintaa työväentalolla== Taloa on käytetty kesäisin kokouksiin, nuorisotoimintaan, tansseihin ja juhliin. (1982).b == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Savonlinnan rakennukset ja rakennelmat
Lahden Lasten Talvikarnevaalit

Lahden Lasten Talvikarnevaalit on vuodesta 1983 järjestetty lastenkulttuurin festivaali Lahdessa. Jokavuotinen tapahtuma järjestetään alkuvuodesta eri puolilla kaupunkia. Ohjelmana on esityksiä, konsertteja ja työpajoja koko perheelle. Talvikarnevaaleja järjestää Lahden kaupungin kulttuuripalvelut. == Historia == Ensimmäiset talvikarnevaalit järjestettiin loppuvuodesta 1983 teemalla Koiramäen talossa. Tapahtuma ajoittui joulun ja uudenvuoden välipäiville, mutta sittemmin järjestämisajankohdaksi vakiintui tammi- helmikuu. Vuosina 2021-2022 tapahtuman ajankohta siirtyi koronapandemian vuoksi kevään loppuun. Tapahtuma on kulkenut nykyisellä nimellään vuodesta 1987 lähtien. Talvikarnevaalien teema vaihtuu joka vuosi. Ohjelman toteutukseen osallistuvat paikalliset harrastajaryhmät ja ammattilaiset. Ohjelma voi koostua näytelmistä, työpajoista, musiikkiesityksistä, nukketeatterista, näyttelyistä, tanssiesityksistä, elokuvista tai ulkoilmatapahtumista. Tapahtumat sijoittuvat teattereihin, kirjastoihin, museoihin ja puistoihin. Joinain vuosina on panostettu ulkona järjestettäviin tapahtumiin ja vuonna 2021 karnevaalit järjestettiin osittain etänä sosiaalisen median välityksellä. Kävijäluvut vaihtelevat muutamista tuhansista reiluun 14 000.Lahden Kulttuuripalveluiden arkistot, vuodet 2020-2023. Viitattu 16.2.2023Lahden Kulttuuripalveluiden arkistot, vuodet 2004-2019. Viitattu 16.2.2023 Talvikarnevaalien ilme muuttuu vuosittain julistekilpailun kautta. Vuosien varrella mukana on ollut muotoiluinstituutin ja taideinstituutin opiskelijoita, sekä Kauno ry:n ja Kaarisilta-yhdistyksen jäseniä. Talvikarnevaaleille on sävelletty myös oma tunnuskappale eli Karnevaaliviisu, joka kuultiin ensimmäistä kertaa vuoden 2015 Vesivärijärven jäällä -teemaisessa tapahtumassa. Viisua varten järjestettiin kaikille lauluntekijöille avoin kilpailu. Vuonna 2023 Talvikarnevaalit vietti neljäkymmentävuotissyntymäpäivää lapsien valitsemalla teemalla Jippiaijuu, juhlavirneeseen suu! Teeman valinnassa tehtiin yhteistyötä Runomaratonin ja lahtelaisen päiväkodin kanssa. Karnevaaleissa keskityttiin ulkona järjestettäviin tapahtumiin ja mukana oli moninainen joukko paikallisia taiteentuottajia. Vuonna 2019 Talvikarnevaaleille myönnettiin Ekokompassi- sertifikaatti. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Lahden Lasten taidekarnevaalit, Lastenkulttuurikeskus Efekti Luokka:Lastenkulttuuri Luokka:Suomen kulttuuritapahtumat
Pierre Jean François Turpin

Pierre Jean François Turpin (1775–1840) oli ranskalainen kasvitieteilijä ja kuvittaja. Vaikka Turpin ei noussut samankaltaiseen maineeseen ja kuuluisuuteen kuin hänen aikalaisensa Pierre-Joseph Redouté, häntä pidetään kuitenkin yhtenä aikansa parhaimmista kasveja kuvanneista taiteilijoista. Turpin oli pitkälti itse oppinut niin kasvitieteessä kuin taiteessakin. 1790-luvun alussa hän meni armeijaan ja palveli Haitilla, missä hän tapasi Pierre Antoine Poiteaun vuonna 1794. Yhdessä he keräsivät yli 1 200 kasvinäytettä ja kokosivat Haitin kasvistosta kirjan, jonka he julkaisivat vuonna 1808. Sittemmin Turpin työskenteli yhdessä useiden kasvitieteilijöiden kanssa. Hän teki satoja käsin väritettyjä kuvatauluja eri teoksiin, muun muassa vuonna 1808 julkaistuun Alexander von Humboldtin kasvien ensyklopediaan ja vuonna 1835 julkaistuun Louis Duhamel du Monceaun hedelmäpuututkielman uuteen versioon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * JSTOR Global Plants: Turpin, Pierre Jean François Luokka:Ranskalaiset taiteilijat Luokka:Ranskalaiset kasvitieteilijät Luokka:Vuonna 1775 syntyneet Luokka:Vuonna 1840 kuolleet
Keski-Mahlun työväentalo

Keski-Mahlun työväentalo on Saarijärven kunnan Mahlun kylässä sijaitseva työväentalo. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä ja se on rakennushistoriallisesti ja maisemallisesti arvokas. ==Historia== Keski-Mahlun työväenyhdistys on perustettu vuonna 1905. Tontti työväentaloa varten ostettiin kauppias Jylhältä. Puita taloa varten ostettiin Pitkäahon Kaapon maalta. Talon rakensivat urakalla Otto ja Väinö Heinänen Einari Koskisen piirustusten mukaan. Lapuanliikkeen aikana 1931–1932 talo pakkohuutokaupattiin, ja sen osti Mahlun evankelisluterilainen seurakunta. Seurakunta kunnosti talon rukoushuoneeksi. Näyttämön tilalle tehtiin vahtimestarin asunto. Yhdistyksen toiminta päättyi talon huutokaupan myötä. ==Rakennus== Talo on hirsirunkoinen ja harjakattoinen rakennus. Katteena on huopa. Perustuksena on betonikivijalka ja ritiläjalusta. Väritykseltään talo on valkoinen. Talossa on ollut sali, jonka toisessa päässä ravintola ja toisessa päässä näyttämö. Näyttämön tilalle seurakunta rakennutti vahtimestarin asunnoksi huoneen ja keittiön sekä eteisen. ==Toimintaa työväentalolla== Yhdistyksen toiminnan jälkeen talossa on ollut seurakunnan järjestämää toimintaa. Tilaisuuksia ei kuitenkaan enää vuonna 1979 ole järjestetty, mutta siinä on vielä asunut vahtimestari. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Saarijärven rakennukset ja rakennelmat
Mikkeli (nimi)

Mikkeli on miehen etunimi. Se on Mikaelin suomalainen muunnelma, joka on tunnettu jo keskiajalla. Arkkienkeli Mikaelia on kutsuttu kansanomaisesti Mikkeliksi, ja hänelle pyhitetyn keskiaikaisen Savilahden kirkon mukaan on nimetty nykyinen Mikkelin kaupunki (1838, ). Mikkeli on aikoinaan ollut Suomessa erittäin suosittu nimi, mutta myöhemmin se on muuttunut harvinaiseksi. Viime vuosisadalla se oli virallisena etunimenä 57 miehellä, joista suurin osa (36) syntyi jo ennen 1920-lukua. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Mikkeli-nimen on 2000-luvulla saanut alle 5 poikaa.Kiviniemi 2006, s. 367, 370. Tyypillisesti Mikkeliä ei ole annettu ensimmäiseksi etunimeksi. == Nimipäivä == Mikkelillä ei ole almanakassa virallista nimipäivää. Kirkolliseen perinteeseen kuuluva mikkelinpäivä on arkkienkeli Mikaelille omistettu pyhäpäivä, jota vietetään Mikon nimipäivänä 29. syyskuuta, mutta vain jos kyseessä on sunnuntai. Muussa tapauksessa se on seuraavana sunnuntaina. Mikkelinpäivä-nimeä käytettiin virallisessa almanakassa ensimmäisen kerran vuonna 1861 (muodossa Mikkel.p.).Kiviniemi 1982 s. 111.Nivanka, Eino: Suomalaisen almanakan nimipäivät ja kiinteät juhlapäivät vuosina 1705–1955 – Kustaa Vilkuna, Eino Kaskimies, Gösta Hedström & Eino Nivanka (toim.) Suomen almanakan juhlakirja, s. 241\. Helsinki: Helsingin yliopisto & Weilin+Göös, 1957. == Lähteet == Luokka:Etunimet
Kylläisyys

Kylläisyys voi merkitä seuraavia: *fysiologinen kylläisyys *kylläisyys, kun liuotettavaa ainetta ei enää liukene nesteeseen *värikylläisyys.
Fernando Tordo

Fernando Travassos Tordo (s. 29. maaliskuuta 1948 Lissabon) on portugalilainen laulaja-lauluntekijä. Tordo voitti portugalilaisen Festival da Canção -laulukilpailun 1973 itse säveltämällään kappaleella "Tourada" ja edusti näin Portugalia saman vuoden Eurovision laulukilpailussa. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Tordo sijoittui kymmenenneksi 17 kilpailijan joukosta. Tordo sävelsi myös Portugalin vuoden 1977 euroviisuedustuskappaleen "Portugal no coração" ja oli osa kappaleen esittänyttä Os Amigos -yhtyettä. Tordo on osallistunut useita muitakin kertoja Festival da Canção -kilpailuun. Tordolle myönnettiin Portugalin ansioritarikunnan kunniamerkki vuonna 2003. ==Osallistumiset Festival da Canção -kilpailuun== Vuosi Kappale Sijoitus 1969 "Cantiga" 5. 1970 "Escrevo às cidades" 10. 1971 "Cavalo à solta" 3. 1972 "Dentro da manhã" 8. 1973 "Tourada" 1. 1973 "Carta de longe" 5. 1984 "Canto de passagem" 10. ==Diskografia== ===Albumit=== *Tocata (1974) *Feito Cá P'ra Nós (1975) *Estamos Vivos (1977) *Fazer Futuro (1979) *Cantigas Cruzadas (1980) *Sopa De Pedra (1981) *Adeus Tristeza (1982) *Anticiclone (1984) *A Ilha Do Canto (1986) *O Menino Ary Dos Santos (1988) *Boa Nova (1992, yhdessä Carlos Mendesin kanssa) *Só Ficou O Amor Por Ti (1994) *Lisboa De Feira (1995) *Calendário (1996) *E No Entanto Ela Move-se (2002) *Tributo Aos Laureados Nobel (2006) *Duetos - Diz-me Com Quem Cantas (2019) *Os Fados Que Eu Fiz (2021) https://www.discogs.com/artist/622700-Fernando- Tordo?type=Releases&subtype;=Albums&filter;_anv=0 ==Lähteet== Luokka:Portugalilaiset laulajat Luokka:Portugalilaiset lauluntekijät Luokka:Portugalin euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1973 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaakamon työväentalo

Kaakamon Työväentalo on Tornion kaupungissa Kaakamon kylässä sijainnut työväentalo. Käyttämätön työväentalo on muutettu asuinrakennukseksi. ==Historiaa== Kaakamon työväenyhdistys on perustettu vuonna 1908. Yhdistys toimi alussa vuokratiloissa, mutta pian yhdistyksen perustamisen jälkeen alettiin suunnitella omaa työväentaloa. Talon rakennuskustannukset saatiin kerättyä iltama- ja arpajaistuloilla.. Itse rakentaminen tapahtui talkoilla. Talon avajaiset pidettiin 12. huhtikuuta 1908. Tontti lunastettiin yhdistykselle 1914. Yhdistyksen toiminta oli vilkasta 1920-luvulla mutta hiljaisempaa 1930-luvulla, jolloin talo oli osittain suljettuna. Sodan aikana yhdistyksen toiminta loppui kokonaan, ja talo oli ensin saksalaisten ja myöhemmin suomalaisten sotilaiden majoitustilana. Sotien jälkeen toiminta työväentalolla virisi jälleen. Talo on peruskorjattu 1983. ==Rakennus== Talon on suunnitellut Ville Liiden. Talo on hirsirakenteinen, lautavuorattu, ja katteena on alkuun ollut teevikate, joka vaihdettiin pärekatoksi 1946, ja vielä 1977 vaihdettiin päreet peltikatteeksi. Sisäseinissä on ollut puolipaneeli ja tapetti. Talossa on juhlasali, näyttämö, ravintola ja eteinen. Lämmitys suoritettiin aluksi puukamiinoilla. Tarkempaa tietoa remontista ei ole. Rakennus edustaa kaunista ja koristeellista uusrenessanssityylistä seurataloa, jossa ikkunajaotus ja vuorauksen rytmitys toteuttavat tasapainoisen symmetrian. Kaakamon Sos.dem.Ty luovutti talon 3. syyskuuta 1992 lahjakirjalla Tornion Työväensäätiölle == Toimintaa työväentalolla== Talossa on järjestetty iltamia, kokouksia, nuorisotoimintaa sekä tansseja ja juhlia. ==Lähteet== Luokka:Työväentalot Luokka:Tornion rakennukset ja rakennelmat
Me olemme ihme

Me olemme ihme on Ismo Alangon kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin 10. helmikuuta 2023. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: * Soundi: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2023 albumit Luokka:Ismo Alangon albumit
Di-isobutyyliketoni

Di-isobutyyliketoni (C9H18O) on ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena ja muiden yhdisteiden valmistukseen. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa di-isobutyyliketoni on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen ja paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin, muun muassa etanoliin tai dietyylieetteriin. Di-isobutyyliketoni liuottaa useita orgaanisia yhdisteitä.Yng-Long Hwang & Thomas C. Bedard: Ketones, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2001Dieter Stoye: Solvents, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Di- isobutyyliketonia valmistetaan joko vedyttämällä foronia tai kondensoimalla metyyli-isobutyyliketonia asetonin tai isopropanolin kanssa ja vedyttämällä muodostunut tuote. Di-isobutyyliketonia käytetään maalien, hartsien, kumien ja lakkojen liuottimena ja uuttoliuottimena. Yhdisteestä valmistetaan myös di- isobutyylikarbinolia. == Lähteet == Luokka:Ketonit
Wybrand Hendriks

Wybrand Hendriks (1744–1831) oli alankomaalainen taidemaalari. Hendriks syntyi Amsterdamissa ja sai koulutuksensa maalari Johannes Remmersiltä. 1780-luvulta alkaen hän toimi Teylers Stichting -säätiössä ja asui useita vuosia Haarlemissa säätiön Fundatiehuisissa. Hendriks oli säätiön taidekokoelman kuraattori ja hän matkusteli ympäri Alankomaita keräten teoksia taidekokoelmaan. Hendriks oli myös mukana Ruotsissa ostamassa teoksia Kristiina I:n kokoelmista sekä piirustuksia Michelangelolta ja Rafaellolta. Hendriksin hankkima kokoelma on nykyisin osa Teylersin museon ydintä. Taiteen keräämisen ohella Hendriks maalasi myös itse ja teki useita teoksia muun muassa Teylersin museon lähistöllä. Hendriks maalasi sekä sisätiloissa että kaupunkimaisemia. Parhaiten Hendriks tunnetaan kuitenkin muotokuvistaan ja hänen tunnetuin työnsä on vuodelta 1820 oleva Interieur met slapende man en kousenstoppende vrouw, jossa on nukkuva mies sekä sukkaa parsiva nainen. Hendriks toimi myös Haarlemin kaupunginvaltuustossa ja oli yksi Batavian vallankumousliikkeen tukijoista. Vuonna 1775 Hendriks meni naimisiin Agatha Ketelin kanssa. Ketel oli Anthonie Palthen leski ja kuoli vuonna 1802. Vuonna 1806 Hendriks meni uudelleen naimisiin Geertruid Harmsenin kanssa, mutta Harmsen kuoli vuonna 1817. Hendriks itse kuoli vuonna 1831 86-vuotiaana Haarlemissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Alankomaalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1744 syntyneet Luokka:Vuonna 1831 kuolleet Luokka:Taidekuraattorit
Hohol

Hohol () on ukrainankielinen sukunimi. Sen lisäksi, että Hohol on sukunimi, sitä käytetään Venäjällä muodossa hohol () ukrainalaisista. Venäjän kielessä sana on pejoratiivi eli sävyltään halventavaNina Porzucki, There's powerful history in the slurs that Ukrainians and pro-Russian separatists are slinging at each other The World 17.5.2014, viitattu 10.1.2024 . Sanan alkuperä on slaavilaisessa kantakielessä, jossa se tarkoitti lyhdettä. Sittemmin sillä viitattiin kasakoiden hiustupsuun. 1900-luvulla ukrainalaiset alkoivat käyttää samaa venäläistyneistä ukrainalaisista. Lisäksi Ukrainasta maana voidaan käyttää ilmausta Hohljandia, Hohlandia tai Hohlostan eli ”hoholien maa”. == Lähteet == Luokka:Haukkumasanat Luokka:Sukunimet Luokka:Ukrainankieliset sanat ja sanonnat
Vasili Ignatenko

Vasili Ivanovitš Ignatenko (, , ; 13. maaliskuuta 1961 – 13. toukokuuta 1986) oli neuvostoliittolainen palomies. == Elämä == Vasili Ivanovitš Ignatenko syntyi 13. maaliskuuta 1961 Valko-Venäjän sosialistisessa neuvostotasavallassa lähellä Ukrainan rajaa. Lapsena Ignatenko asui kolhoosissa Spjaryžžan kylässä perheensä kanssa. Hän piti urheilusta. Vuodesta 1978 vuoteen 1980 hän työskenteli tehtaalla sähköasentajana. Ignatenkon palomiesura alkoi hänen asepalveluksen aikana. Hän sai palomieskoulutuksen Moskovassa, ja vannoi palvelusvalan harjoittelujaksonsa lopussa. Armeijasta valmistuttuaan hän palasi kotikyläänsä, ja alkoi välittömästi etsiä työtä palomieheksi lähikaupungeista. Hän sai työpaikan Prypjatista, ja pian hän asuntoon kaupungin paloasemalle. Vuonna 1983 hän meni naimisiin Ljudmila Ignatenkon (s. 1963) kanssa. == Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus == 26\. huhtikuuta 1986 Tšernobylin ydinvoimalassa, joka sijaitsi lähellä Prypjatia, tapahtui räjähdys. Yksikkö, jossa Ignatenko työskenteli, kutsuttiin paikalle kello 2.29. Ignatenko meni rakennuksen katolle sammuttamaan tulipaloa, jolloin hän altistui tappavalle säteilyannokselle. Ignatenko ja muut palomiehet alkoivat pian kokea akuutin säteilyoireyhtymän alkuvaikutuksia, kuten hallitsematonta oksentamista. Ignatenko evakuoitiin Prypjatin sairaalaan aamulla. Myöhemmin hänet evakuoitiin maateitse Kiovan lähellä olevalle Boryspilin lentoasemalle ja sieltä ilmateitse Moskovaan. Moskovassa hänelle tehtiin luuytimensiirto. Vaikka Ignatenko toipui leikkauksesta, luuytimensiirto ei tuottanut toivottua tulosta ja hänen tilansa heikkeni. Hän kärsi hiustenlähdöstä, jalkojen turpoamisesta, ihovammoista ja sisäelinten heikkenemisestä. Toukokuun 4. päivään mennessä hän ei pystynyt edes seisomaan. Vasili Ignatenko kuoli kello 11.20 aamulla 13. toukokuuta 1986. Ignatenkon hautajaiset pidettiin kaksi päivää myöhemmin. Radioaktiivinen ruumis oli haudattava suuren sinkki- ja betonipeitteen alle. == Muistaminen == pienoiskuva|oikea|Ignatenkon muistomerkki Brahinissa, Valko-Venäjällä. Hänelle myönnettiin vuonna 1986 Punalipun kunniamerkki ja vuonna 2006 hänelle myönnettiin Ukrainan sankarin arvonimi. Adam Nagaitis esittää Ignatenkoa HBO:n Chernobyl-minisarjassa. == Lähteet == Luokka:Palomiehet Luokka:Neuvostoliittolaiset henkilöt Luokka:Ukrainan sankarit Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Tansaniannystylehti

Tansaniannystylehti (Macaranga conglomerata) on tyräkkikasvien (Euphorbiaceae) heimoon, nystylehtien (Macaranga) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on laakealatvuksinen puu, joka voi kasvaa korkeimmillaan 32 metriä korkeaksi. Rungon halkaisija voi olla suurimmillaan 60 cm ja runko voi olla oksaton yhdeksän metrin korkeuteen asti, vaikkakin tavallisesti oksia kasvaa jo sitä alempana. Tansaniannystylehti on kaksikotinen. Tansaniannystylehti kasvaa ainavihannissa vuoristometsissä 1400–2000 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan Itä-Afrikassa Kenian eteläosissa ja Tansanian pohjoisosissa. Sen levinneisyysalue on varsin pieni ja laji on luokiteltu uhanalaiseksi. Tansaniannystylehteä kaadetaan luonnosta puutavaran lähteeksi ja sen puuaineksesta tehdään muun muassa veitsien kahvoja ja soittimia. Lisäksi puuainesta käytetään polttopuuna. Joskus tansaniannystylehteä myös istutetaan varjopuuksi. == Lähteet == * Useful Tropical Plants: Macaranga conglomerata === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Tansaniannystylehti (Macaranga conglomerata) * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Macaranga conglomerata Luokka:Tyräkkikasvit Luokka:Puut Luokka:Uhanalaiset kasvit
Níkos Christodoulídis

Níkos Christodoulídis (; s. 6. joulukuuta 1973 Geroskípou) on Kyproksen presidentti vuodesta 2023. Hän on taustaltaan poliitikko ja entinen diplomaatti. Christodoulídis valittiin presidentiksi 12. helmikuuta 2023 järjestettyjen presidentinvaalien toisella kierroksella, jossa hän sai lähes 52 prosenttia äänistä. Hän toimi tätä ennen ulkoministerinä 2018–2022 ja hallituksen tiedottajana 2014–2018. Christodoulídis astui virkaan 28. helmikuuta 2023. == Tausta ja yksityiselämä == Christodoulídis on opiskellut politiikan tutkimusta, taloutta sekä Bysantin valtakunnan ja nyky-Kreikan historiaa, kulttuuria ja politiikkaa. Hän väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Ateenan yliopistossa vuonna 2003, jonka jälkeen hän muutti takaisin Kyprokselle ja alkoi työskentelemään luennoitsijana Kyproksen yliopistossa. Christodoulídis on naimisissa Filíppa Karserán kanssa. Parilla on neljä tytärtä. == Poliittinen ura == Christodoulídis aloitti uransa diplomaattina vuonna 1999. Hän on toiminut erilaisissa viroissa maansa suurlähetystöissä mm. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Euroopan unionissa. Vuonna 2014 hän aloitti hallituksen tiedottajana ja toimi virassa seuraavat neljä vuotta. Vuonna 2018 Christodoulídis nimitettiin presidentti Anastasiádisin hallituksen ulkoministeriksi. Vuoden 2023 presidentinvaaleissa toisella kierroksella Christodoulídisin vastaehdokkaana oli sitoutumaton Andréas Mairogiánnis (myös ammattidiplomaatti). Tullessaan valituksi 49-vuotiaasta Christodoulídisista tuli maansa historian nuorin presidentti. === Poliittisia kantoja === Christodoulídis on sanonut, että Kyproksen tulisi YK:n avulla aloittaa uudet neuvottelut Pohjois-Kyproksen kanssa. Viimeisimmät rauhanneuvottelut päättyivät tuloksettomina vuonna 2017. == Kunnianosoituksia == * Puolan tasavallan ansioritarikunta (Puola, 2021) * Serbian lipun ritarikunta (Serbia, 2021) * Vapahtajan ritarikunta (Kreikka, 2023) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kyproksen presidentit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Noyers-Pont-Maugis

Noyers-Pont-Maugis on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, noin kuusi kilometriä Sedanin kaupungista etelään. Noyers-Pont-Maugissa käytiin ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikana taisteluita, ja kunnan alueella onkin kaksi sotilashautausmaata. Ranskan sotilaallinen hautausmaa, Cimetière militaire Français de la Marfée, on ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneiden hautausmaa. Hautausmaa valmistui vuonna 1920, ja sinne siirrettiin yli 1 700 taistelukentille haudattua ranskalaista sotilasta. Saksalainen sotilashautausmaa, Nécropole allemande de la Marfée, on 14 055 ensimmäisessä maailmansodassa ja 12 788 toisessa maailmansodassa kaatuneen saksalaisen sotilaan hautapaikka. Hautausmaalle on haudattu kenraali Günter Schwartzkopff, jota kutsuttiin Stukan isäksi. Hautausmaalla on myös kuparikattoinen kappeli ja 11 metriä korkea graniittiristi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ardennesin kunnat
Julija Svyrydenko

Julija Anatolijivna Svyrydenko (; s. 25. joulukuuta 1985) on ukrainalainen poliitikko, joka on toiminut Ukrainan 1. varapääministerinä ja talousministerinä marraskuusta 2021 lähtien. Svyrydenko syntyi Tšernihivissä. Hän opiskeli Kiovan kansallisessa kauppa- ja talousyliopistossa monopolienvastaisen toiminnan johtamista ja valmistui maisteriksi vuonna 2008. Vuonna 2015 hänet nimitettiin Tšernihivin alueen päämiehen Valeri Kulitšin neuvonantajaksi sekä Tšernihivin aluehallinnon taloudellisen kehityksen osaston johtajaksi. Saman vuoden paikallisvaaleissa hän oli ehdolla Tšernihivin kaupunginvaltuustoon. Syyskuussa 2017 hänestä tuli Tšernivin aluehallinnon virkaa toimittava 1. varapäämies, ja toukokuussa 2018 hänet nimitettiin alueen 1. varapäämieheksi. Heinäkuusta marraskuuhun 2018 hän toimi Tšernihivin alueen virkaa toimittavaksi päämieheksi. Syyskuussa 2019 hänet nimitettiin Ukrainan talouskehitys-, kauppa- ja maatalousasioiden varaministeriksi. Joulukuussa 2020 hänet nimitettiin presidentin kanslian varajohtajaksi. Marraskuussa 2021 hänet nimitettiin Ukrainan 1. varapääministeriksi ja talousministeriksi. == Lähteet == Luokka:Ukrainan ministerit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Denys Maljuska

Denys Leontijovytš Maljuska (, s. 19. marraskuuta 1981) on ukrainalainen liikemies ja poliitikko, joka on vuodesta 2019 lähtien toiminut kansanedustajana sekä Ukrainan oikeusministerinä. Maljuska syntyi Dunajivtsissä. Hän opiskeli oikeustiedettä Kiovan kansallisessa yliopistossa ja valmistui vuonna 2004. Vuonna 2016 hän suoritti oikeustieteen maisterintutkinnon Lontoon yliopistossa. Vuosina 2000–2010 hän työskenteli lakimiehenä ja vuosina 2010–2019 Maailmanpankkiryhmällä konsulttina. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Ukrainan parlamenttiin eli Verh’ovna Radaan Kansan palvelija -puolueen listalta. Elokuussa 2019 hänet nimitettiin Ukrainan oikeusministeriksi. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ukrainan ministerit
Saint-Marcel (Ardennes)

Saint-Marcel on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista länteen. pienoiskuva|vasen|Dolmen de la Ganguille (Allée couverte de Giraumont) Kunnan alueella on esihistoriallinen megaliittirakennelma Dolmen de la Ganguille. Dolmen on tehty noin 2000 eaa. Se on noin 5 metriä pitkä, ja sen kantena on kolme noin 10 tonnia painavaa hiekkakivilaattaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ardennesin kunnat