EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Johan Väänänen

Johan Aleksander Väänänen () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä esikuntavääpelinä ja joukkueenjohtajana.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Perhetaustat== Väänäsen vanhemmat olivat postinkantaja Juho Väänänen ja Maria Kinnunen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Martta Kinnusen kanssa, josta hän erosi vuonna 1932. ==Opinnot== Väänänen kävi kansakoulun ja suoritti viisi luokkaa Joensuun lyseossa vuoteen 1920 mennessä. ==Jääkärikausi== Väänänen työskenteli postinkantajana Alatorniolla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 26. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. ==Suomen sisällissota== Väänänen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan esikuntavääpeliksi 3. Jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan esikuntaan, josta hänet siirrettiin 15. huhtikuuta 1918 joukkueenjohtajaksi 5. Jääkärirykmentin 14. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Karjalankannaksella. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Väänänen palveli sisällissodan jälkeen edelleen 5. Jääkärirykmentissä, joka tunnettiin myöhemmin nimellä aluksi Kuopion jalkaväkirykmentti 4 ja myöhemmin Tampereen rykmentti. Hän toimi rykmentissä koulutusaliupseerina ja 3. tammikuuta 1919 lähtien 5. komppanian vääpelinä. Hänet siirrettiin 11. maaliskuuta 1920 Pohjois-Savon rykmentin 1. komppaniaan, missä hän toimi aluksi koulutusaliupseerina ja myöhemmin nuorempana upseerina. Väänänen erosi armeijasta 29. maaliskuuta 1922 ja palveli myöhemmin 1. huhtikuuta 1922 - 28. huhtikuuta 1923 välisen ajan nuorempana upseerina Lapin rajavartiossa ja 1. tammikuuta - 31. joulukuuta 1924 välisen ajan Punkalaitumen suojeluskunnan paikallispäällikkönä. Myöhemmissä vaiheissa hän työskenteli vuosina 1925 - 1928 varastonhoitajana ja vuosina 1928 - 1930 rakennusurakoitsijana, jonka jälkeen hän työskenteli lähinnä satunnaisissa töissä. ==Talvisota== Väänänen osallistui talvisotaan komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 25:ssä ja osallistui taisteluihin Kuhmossa. Välirauhan aikana hän oli hoidettavana eri sotilassairaaloissa, mistä päästyään hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi Jalkaväkirykmentti 64:ään. Hänet haudattiin Poriin. ==Lähteet== * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Fort Gibraltar

Fort Gibraltar oli vuonna 1809 North West Companyn perustama linnoitus ja turkiskaupan keskus nykyisessä Manitoban provinssissa Kanadassa. Turkiskauppa oli Länsi-Kanadan tärkein elinkeino 1800-luvun alkupuolella. Ensimmäisenä kaupallisena ryhmittymänä alueelle saapui brittiläinen Hudson's Bay Company, jonka kotipaikka oli Lontoo. Yhtiön henkilöstö koostui enimmäkseen englantilaisista. Kilpailevan montréalilaisen North West Companyn henkilökunta koostui puolestaan ranskalaisista, skotlantilaisista ja First Nations -intiaaneista. North West Companyn turkiskauppiaat (voyageurs) rakensivat aluksi The Forksin alueelle useita väliaikaisia leirejä. Vuonna 1809 yhtiö rakensi samalle paikalle Fort Gibraltarin linnoituksen. Linnoitus sijaitsi nykyisen Winnipegin kaupungin kohdalla. Se rakennettiin Hudson's Bay Companyn Fort Douglasin linnoituksen läheisyyteen. Sijainnista ja kulttuurieroista johtuen välit yhtiöiden välillä olivat kireät ja aiheuttivat ongelmia ja yhteenottoja. 17\. maaliskuuta 1816 North West Companyn entisen työntekijän Colin Robertsonin johdolla Selkirk Colonyn joukot valtasivat ja tuhosivat sitten linnoituksen. Brittiläinen tuomioistuin totesi valtauksen laittomaksi ja North West Companylle annettiin 1817 lupa rakentaa linnoitus uudelleen. 26\. maaliskuuta 1821 kilpailijayhtiöt North West Company ja Hudson's Bay Company yhdistyivät. Kaikkiaan 84 HBC:n linnoitusta ja tukikohtaa sekä 97 NWC:n tukikohtaa yhdistettiin Hudson's Bay Company nimen alle. Fort Gibraltar rakennettiin uudelleen 1970-luvun loppupuolella jokavuotisen Festival du Voyageur -festivaalin toimesta ja sen pitopaikaksi. Linnoitus sijaitsee Whittier Parkissa, St. Bonifacen kaupunginosassa, Winnipegissä. Hudson's Bay Company myi vuonna 1987 North West Companyn nimen, yrityksen jäljellä olleet osat ja toiminnot winnipegiläisille sijoittajille. Nämä herättivät tuotemerkin North West Company uudelleen henkiin. Nykyisin North West Companyllä on Pohjois-Kanadassa lukuisia päivittäistavarakauppoja. == Fort Gibraltarin historia == * 1809 The North West Company rakentaa Fort Gibraltarin * 1816 Selkirk Colony valtaa ja tuhoaa Fort Gibraltarin * 1817 North West Company rakentaa Fort Gibraltarin uudelleen * 1821 The North West Company yhdistyy Hudson's Bay Companyyn, ja Fort Gibraltar jatkaa toimintaansa Hudson's Bay Companyn alaisuudessa * 1822 Fort Gibraltarin nimi muutetaan Fort Garryksi * 1835 Fort Garryn linnoitus hylätään, mutta rakennuksia käytetään edelleen varastointiin * 1852 Fort Garry tuhoutuu Redjoen tulvassa * 1978 Fort Gibraltar rakennetaan uudelleen Festival du Voyageurin pitopaikaksi, entisen Fort Rougen linnoituksen läheisyyteen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Fort Gibraltar Fort Gibraltar kotisivut , (fortgibraltar.com) * The Lord Selkirk Settlement at Red River, Part 2 Luokka:Winnipeg Luokka:Manitoban historia Luokka:Kanadan linnoitukset
Charles Arkoll Boulton

Charles Arkoll Boulton (17. huhtikuuta 1841 Cobourg, Ontario Kanada – 15. toukokuuta 1899 Russell, Manitoba) oli kanadalainen sotilas, joka osallistui Redjoen ja Saskatchewanin kapinoiden tukahduttamiseen. G. D'Arcy Boultonin pojanpoika Boulton sai koulutuksen Upper Canada Collegessa. Sotilasurallaan hän palveli 100. jalkaväkirykmentissä, Gibraltarilla, Maltassa ja Montrealissa. Vuonna 1869 hän oli mukana maanmittausryhmässä, joka lähetettiin Red River Colonyyn suorittamaan maan uudelleenjakoa. Alueen métis-asukkaiden kapinoitua maanjakoa vastaan Boulton kokosi joukon vapaaehtoisia ryhmänjohtaja John Stoughton Dennisin kanssa taistellakseen Louis Rielin johtamia kapinoitsijoita vastaan. Taistelua ei kuitenkaan päästy aloittamaan, sillä 50 hänen miestään vangittiin. Boulton pakeni Portage la Prairien kylään, jossa hän tapasi muita pakoon päässeitä tovereitaan. Joukko teki hyökkäysyrityksen siirtokuntaan vapauttaakseen vangitut toverinsa, mutta joutui itsekin vangituksi. Boulton vapautettiin myöhemmin, ja hän palasi Ontarioon. Boulton perusti sahan lähelle Lakefieldin kylää Ontariossa. Hänet valittiin kunnanhallitukseen, ja myöhemmin hänestä tuli kunnanjohtaja. Sahayrityksen ajauduttua konkurssiin hän muutti Shelljoen jokilaaksoon Manitobassa. Hän sai lainvartijan () aseman Russellin kunnassa 1881 ja toimi läntisen piirin tuomioistuimessa. Vuonna 1885 Boulton johti Boulton's Scouts sotilasosastoa auttaakseen kukistamaan Saskatchewanin kapinan. Hänet nimitettiin Kanadan senaattiin vuonna 1889. == Aiheesta muualla == * Biography at the Dictionary of Canadian Biography Online * Kandan parlamentti, Charles Boulton Luokka:Kanadalaiset sotilaat Luokka:Manitoban historia Luokka:Kanadalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1841 syntyneet Luokka:Vuonna 1899 kuolleet
Eerola

Eerola voi tarkoittaa seuraavia asioita: *Eerola-Yhtiöt, suomalainen perheyritys Paikannimenä: *Eerola, Valkeakosken kaupunginosa. *Eerola, alue Jyväskylän Palokassa Sukunimenä: *Aimo Eerola (1913–2007), insinööri ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos *Albert Eerola (1874–1950), kokoomuslainen poliitikko ja kirjailija *Aulikki Eerola (s. 1948), oopperalaulaja *Eero Eerola (1884–1939), agronomi ja kirjailija *Eeva Eerola (s. 1942), nuorisonohjaaja, aluesihteeri ja kirjailija *Erkki Eerola (s. 1987), kunnanjohtaja ja valokuvaaja *Essi Eerola (s. 1972), taloustieteilijä *Jaakko Eerola (s. 1977), balettitanssija *Juho Eerola (s. 1975), perussuomalainen poliitikko *Kaija Eerola (s. 1944), kanttori-urkuri ja kuoronjohtaja *Kalle Eerola (s. 1983), jalkapalloilija *Mikko Eerola (s. 2000), suunnistaja *Paula Eerola (s. 1962), hiukkasfysiikan professori ja Suomen Akatemian pääjohtaja *Pertti Eerola (s. 1980), pianisti, urkuri ja kapellimestari *Rafael Eerola (s. 1972), jääkiekkoilija *Raija Eerola, korkeushyppääjä *Salla Eerola, balettitanssija *Sami Eerola (s. 1969), näyttelijä ja koripalloilija, Suomen pisin mies *Talvikki Eerola (s. 1988), näyttelijä *Tapio Eerola, toimittaja *Tuomas Eerola (s. 1971), musiikkitieteilijä *Untamo Eerola (s. 1941), televisiotoimittaja ja dokumenttiohjaaja *Ville-Veikko Eerola (s. 1992), jääkiekkoilija Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Punatupsukotinga

Punatupsukotinga (Ampelion rubrocristatus) on Etelä-Amerikassa elävä kotingoihin kuuluva varpuslintu. == Koko ja ulkonäkö == Kooltaan punatupsukotinga on noin 21-22 cm. Aikaunen lintu on väritykseltään pääosin lyijynharmaa, pää ja siivet ovat mustemmat. Päälaen punaruskeakärkinen töyhtö on usein litteänä, eikä siten näkyvissä. Yläperä, pyrstö ja alaperä ovat mustan ja valkoisen kirjavat. Lennossa näkyy pysrstön leveä valkea poikkiraita. Lajin nokka on valkoinen ja sen kärki on musta Nuoren punatupsukotingan töyhtö puuttuu tai on pienikokoisempi kuin aikuisella. Nuoren yksilön yläruumis on ruskeampi ja siinä on myös valkeaa viirutusta. Vatsa on kellertävä ja harmaa viiruinen. Nuoren yksilön voi sekoittaa rosvokotingaan (Ampelion rufaxilla). == Levinneisyys ja elinympäristö == Punatupsukotingaa tavataan Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Laji elää vuoristometsissä ja niiden reunamilla sekä myös pensasaidoissa ja puissa lähellä maanviljelysmaita. Lintuja on tavattu aina vuoriston puurajalta asti 2 200-3 700 metrin korkeudella. ==Elintavat ja ravinto == Punatupsukotingat elävät yksinään tai pareittain. Laji asettuu usein puun tai pesaiden latvaan ja saattaa istua liikkumattomana pitkiäkin aikoja. Punatupsukotingojen lisääntymiskausi kestää helmikuusta elokuuhun. Pesä sijaitsee puussa ja on pieni oksista ja sammaleista tehty kuppi, joka on toisinaan värjätty marjoilla punaisiksi. Punatupsukotingat saavat vain yhden poiksen pesimiskerralla. Ravntonaan punatupsukotingat käyttävät pääasiassa hedelmiä. Mistelin hedelmät ovat erityisen suosittuja. Toisinaan laji saattaa myös pyydystää hyönteisiä ilmasta. == Lähteet == Luokka:Kotingat
Summan kartano

Summan kartano on Haminan Summassa sijaitseva kartano. Sen päärakennus on 1700-luvulta, ja sitä on laajannettu 1800-luvulta. Sisäosat ovat säilyneet suurelta osin alkuperäisinä.Summan kartano Kaakkois-Suomen ympäristökeskus ==Historia== Kiinteistön ensimmäisiä omistajia on ollut pommerilaisperäinen aatelismies Niklis Poitz, joka sai maaomistuksia Vehkalahdelta 1400-luvun loppupuolella ja perusti säterikartanonsa kylään jonka nimeksi sitten muodostui Poitsila. Valtionhoitaja Eerik Akselinpoika myönsi rälssioikeudet herra Niklisille vuonna 1463.Vähäkangas, T, Uusmaalainen rälssisukusikermä, Genos 1999 Maaomaisuuskokonaisuuteen kuulunut Summan kylässä ollut tila siirtyi perintöosuutena Poitz-suvun tyttären Aune Niilontyttären (synt n 1470) avioliitolla Reitkallin kartanon Junkar-Husgavel-suvulle perinnönjaossa, joka 1520-luvulla toimitettiin Niklis Poizin pesän jakamiseksi.Hausen, R, Bidrag till Finlands historia V Summan kartanonkin omistajana oli viimeistään vuodesta 1546 Reitkallin Näkin säterin herra Petteri Niilonpoika, Junkar-sukua (joka kuoli 1590-luvulla). 1660-luvulle tultaessa Reitkallin kartanonherra, Henrikki Junkar, oli velkaantunut niin että hän rahaa saadakseen myi Summan kartanon vapaaherra Lauritsa Creutz vanhemmalle. Tämä puolestaan joidenkin vuosien kuluttua myi Summan vaimonsa veljelle, maaherra Kustaa Duwallille. 1700-luvun puolivälissä, pikkuvihan jälkeen, venäläisten hallitsemaan maakuntaan jääneen Summan kartanon osti kihlakunnantuomari Arvid Renner, joka johti suomalaista "autonomiataistelua" - hän ensin oli mukana huolehtimassa että Ruotsi menetti alueen, ja sen jälkeen balttilaisen maaherran von Campenhausenin tuella huolehti, että myöskään venäläiset eivät saaneet sanottavaa otetta alueen rutiininomaisesta vallankäytöstä. Merkittävin asema alueella jäikin sinne asetetuille virkamiehille, jotka olivat osaksi baltteja, osaksi ruotsalaisia ja monet suomalaisia. Poitsilan kartanon omistajaperheen poika, virkamies Taavetti Bruun osti Summan kartanon Rennerin perillisiltä. Sittemmin hänen perikuntansa myi kartanon hänen sisarentyttärensä (Jaakoppiina 'Bine' Stevenin) aviomiehelle, kauppaneuvos Antton Bruunille, joka itsekin oli Taavetti Bruunin serkun poika. Anttonin ja Binen poika, ministerivaltiosihteeri Theodor Bruun peri Summan kartanon ja korotettiin vapaaherran arvoon. Tämän pojanpojan tytär, paronitar Christina Bruun kuoli 2010 ilman jälkeläisiä. == Katso myös == * Bruun, omistajasuku vuoteen 2010 * kauppaneuvos Anttoni Bruun ja jälkeläisiään, Genealogics-tietokannassa == Lähteet == * Sjöström (2011), Medieval landed inheritances of the Junkar and Vilken lineages of Vehkalahti, Finland, Journal of the Foundation for Medieval Genealogy vol 3 issue 5 (2011 January), pp 425-461 Luokka:Haminan kartanot Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Mahler (täsmennyssivu)

Mahler on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: *Alma Mahler (1879–1964), itävaltalainen säveltäjä ja taiteilija *Anna Mahler (1904–1988), itävaltalainen kuvanveistäjä *Gustav Mahler (1860–1911), itävaltalainen säveltäjä ja kapellimestari *Horst Mahler (s. 1936), saksalainen poliitikko *Margaret Mahler (1897–1985), unkarilainen lapsipsykologi. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Veli Leskinen

Veli Leskinen (5. toukokuuta 1907 Pietari, Venäjän keisarikunta – 31. joulukuuta 1989) oli suomalainen jalkapalloilija. Leskinen pelasi 1932–1940 Helsingin Tovereissa, jossa hän voitti kolme SM-pronssia vuosina 1934, 1935 ja 1939. Helsingin Tovereiden jälkeen hän pelasi Valkeakosken Hakassa. Maajoukkuetta Leskinen edusti 20 maaottelussa vuosina 1932–1943. Veli Leskisen poika on Olavi Leskinen, joka pelasi jalkapallon mestaruussarjaa 1950-luvulla saavuttaen Valkeakosken Hakassa SM-hopeaa kaudella 1955 ja RU-38:ssa 1959 ja pelasi yhden B-maaottelun. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Sojuz TMA-02M

Sojuz TMA-02M oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento Kansainväliselle avaruusasemalle (ISS). Avaruusalus laukaistiin Baikonurin kosmodromilta 7. kesäkuuta 2011 kello 20.12.45 (UTC).http://en.rian.ru/science/20110608/164501498.htmlSojuz TMA alus lähti Kansainväliselle avaruusasemalle Venäjän Ääni 8.6.2011. Viitattu 11.6.2011. Miehistö oli ISS-avaruusaseman Retkikunta 28:n täydennysmiehistö. Sojuz telakoitui ISS:lle 9. kesäkuuta kello 21.18 (UTC).http://www.nasa.gov/mission_pages/station/expeditions/expedition28/index.html http://www.spaceref.com/news/viewsr.html?pid=37355 Paluu maahan tapahtui marraskuussa 2011. ==Miehistö== * venäläinen päällikkö kosmonautti Sergei Volkov JAXA announcement of Furukawa assignment * NASAn astronautti Michael Fossum * japanilainen avaruuslentäjä Satoshi Furukawa, JAXA ===Varamiehistö=== * Oleg Kononenko, Venäjän avaruusjärjestö, päällikkö * André Kuipers, ESA * Donald Pettit, NASA ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Miehitetyt avaruuslennot Luokka:Sojuz-ohjelma Luokka:Vuoden 2011 avaruustoiminta
Sojuz T-8

Sojuz T-8 oli Neuvostoliiton miehitetty avaruuslento. Avaruusalus laukaistiin avaruuteen 20. huhtikuuta 1983 Baikonurin kosmodromilta ja se laskeutui maahan 22. huhtikuuta 1983 eli lento kesti vain kaksi vuorokautta. Sen tarkoitus oli telakoitua Saljut 7 -avaruusasemaan, jossa epäonnistuttiin. ==Miehistö== * Vladimir Titov, päällikkö (1. lento) * Gennadi Strekalov, tekninen asiantuntija * Aleksandr Serebrov, tutkija ===Varamiehistö=== * Vladimir Ljahov, päällikkö * Aleksandr Aleksandrov, tekninen asiantuntija * Viktor Savinyh, tutkija ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * space.kursknet.ru (engl.) * spacefacts.de Luokka:Miehitetyt avaruuslennot Luokka:Sojuz-ohjelma Luokka:Vuoden 1983 avaruustoiminta
Betty Zane – seikkailukertomus Pohjois-Amerikasta intiaanisotien ajoilta

Betty Zane – seikkailukertomus Pohjois-Amerikasta intiaanisotien ajoilta on Zane Greyn vuonna 1903 kirjoittama 1700-luvulla Pohjois-Amerikassa riehuvaan Yhdysvaltain vapaussotaan ja Zanen perheeseen sekä heidän lähimpiin ystäviinsä keskittyvä kirja. Kirjan alkuvaiheissa nuori valkoinen Isak Zane pääsee pakenemaan huron-intiaanien luota, mutta hänet myöhemmin kaapataan takaisin huroniprinsessa Myeraahin vaimoksi. Myeraahin nimi tarkoittaa valkoista kurkea. Myeraah on valkoisen naisen ja huronipäällikkö Tarhen tytär. Myeraahin isoäiti oli ranskalainen makriisitar L Durante. Isakin paetessa uudestaan hän joutuu Shawneiden - Cornplanterin vangiksi josta Myeraah käy toisten huroneiden kanssa pelastamassa tämän kidutuspaalusta. Isakin pelastumisen jälkeen Isak ja Myeraah menevät uudisasutukselle. Uudisasutuksella Clarken ja Millerin välillä tulee kiistaa Betyn pyrkiessä ratsastamaan läheiseen jokeen jota Clarke ei hyväksy. Miller yrittää usuttaa Betyn ratsastamaan mutta Clarke estää aikeet. Seuraavana yönä Miller pettää uudisasukkaat ja yrittää tappaa Clarken mutta yritys epäonnistuu. Seuraavana päivänä Isak ja Myeraah menevät kihloihin. Vietettyään uudisasutuksella neljä päivää Isak ja Myeraah lähtevät takaisin huronien luo tulevan hyökkäyksen tieltä. Seuraavana päivänä Shawneet ja Britit hyökkäävät Fort Henryn linnaketta vastaan. Taistelu jatkui kolme päivää. Taistelun aikana uudisasukkailta loppui linnakkeesta ruuti. Betty haki lisää ruutia ja taistelu jatkui. Taistelu päättyi seuraavana päivänä lähes kaikkien brittien kaatumiseen ja uudisasukkaiden saamiin apujoukkoihin. Betty Zane oli todellinen henkilö. Sukulaisensa kunniaksi kirjailija nimesi tyttärensä Betty Zaneksi. Kertomus oli Zane Greyn ensimmäinen romaani ja hän kustansi sen itse jäätyään ilman kustantajaa. ==Aiheesta muualla== *Betty Zane Gutenberg-projektissa *The Centenary of Zane Grey's Betty Zane Luokka:Vuoden 1903 kirjat Luokka:Zane Greyn teokset
Shepard Fairey

Frank Shepard Fairey (s. 15. helmikuuta 1970 Charleston, Etelä-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kuvataiteilija, graafinen suunnittelija ja kuvittaja, jonka taiteen keskeisenä vaikuttajana on ollut rullalautailukulttuuri. Fairey opiskeli Etelä-Carolinassa Charlestonissa yksityisessä Porter Gaud -koulussa ja Mt. Pleasantissa Wando High Schoolissa sekä Kaliforniassa Idyllwild School of Music and the Arts -lukiossa, josta valmistui 1988. Lukion jälkeen hän jatkoi opintojaan Rhode Islande School of Designissa, josta sai 1992 Bachelors of Arts in Illustration -tutkinnon. Opiskeluaikanaan Fairey perusti ensimmäisen yrityksensä Alternate Graphicsin, joka tuotti tarroja, t-paitoja, rullalautoja ja julisteita. Faireyn teoksia on nykyisin esillä Smithsonian-museossa, Los Angeles County Museum of Artissa, Museum of Modern Artissa ja Victoria and Albert Museumissa. Fairey nousi taiteellaan julkisen huomion kohteeksi Barack Obaman vuoden 2008 presidentinvaalikampanjan aikana, jota varten hän teki laajalle levinneen kampanja-aineiston ja erityisesti julisteen, jossa Obaman kasvojen alle oli kirjoitettu teksti ”HOPE” (). Teos perustuu uutistoimisto AP:n välittämään valokuvaan, jonka on ottanut Mannie Garcia. Fairey itse nosti kuvan käytöstä oikeusjutun 2009 saadakseen päätöksen siitä, ettei kuvan käyttö loukkaa kuvaajan tekijänoikeutta. Vastakanteen nosti kuvan oikeuksien omistaja AP. Fairey ja AP pääsivät ennen tuomioistuinkäsittelyä sopimukseen, jonka sisällöstä julkistettiin ainoastaan, että AP ja Fairey ryhtyvät yhteistyöhön ja Fairey pyytää vastedes kuvien käytölle luvan. Hope-kuva on liitetty National Portrait Galleryn kokoelmiin.Pirkko Kotirinta: Kuulun Obama-teoksen oikeuksista syntyi sopu. Helsingin Sanomat, 15.1.2011, sivu C 5. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Horace Darwin

Horace Darwin (13. toukokuuta 1851 – 29. syyskuuta 1928) oli englantilainen rakennusinsinööri. Hän oli Charles Darwinin yhdeksäs lapsi ja viides poika. Vuonna 1885 hän perusti Cambridge Scientific Instrument Companyn, joka valmisti tieteellisiä välineitä. Vuosina 1896-–1897 hän toimi Cambridgen pormestarina. Vuonna 1903 hänestä tuli Royal Societyn jäsen, ja vuonna 1918 hänet aateloitiin. Hänellä oli kolme lasta, josta yksi kuoli Ypresin toisessa taistelussa vuonna 1915. Luokka:Charles Darwin Luokka:Brittiläiset insinöörit Luokka:Cambridgen historia Luokka:Pormestarit Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet
Anna ystävämme (televisiosarja)

Anna ystävämme () on Kevin Sullivanin ohjaama kanadalainen televisiosarja. Vuosina 1985–2000 tuotettu sarja pohjautuu L. M. Montgomeryn suosittuihin Anna-kirjoihin. ==Rooleissa== Emmy-palkittu 13-osainen sarja on esitetty Suomessa Yleisradion kanavilla viitisen kertaa suomeksi tekstitettynä ja kahdesti ruotsinkielisin tekstein. Sarja on julkaistu myös kolmen dvd:n sarjana. Sarjaa jatkaa vuonna 2008 valmistunut kolmiosainen jatkosarja Anna ystävämme: uusi alku, jonka kehyskertomus sijoittuu vuoteen 1945. Tässä sarjassa Anna Shirleytä esittää Barbara Hershey. Niin ikään Montgomeryn kirjoihin perustuva sarja Tie Avonleaan sijoittuu Prinssi Edwardin saarelle ja seuraa Avonlean kylän elämää. ==Juoni== ===Kolme ensimmäistä tuotantokautta === Annan tarina alkaa, kun punatukkainen orpotyttö Anna Shirley päätyy Prinssi Edwardin saarelle kasvatiksi iäkkäiden Marilla ja Matthew Cuthbertin luo. Hän tuottaa heti alkajaisiksi pettymyksen, sillä Cuthbertit ovat odottaneet tilalle avuksi riuskaa poikaa. Älykäs ja hauska, mutta omapäinen ja arvaamaton Anna järjestääkin yllätyksen toisensa jälkeen, eikä hänen sopeutumisensa ole helppoa kenellekään Avonleassa. Anna kuitenkin varttuu ja kiintyy niin Vihervaaraan ja kasvatusvanhempiinsa kuin myös erääseen hauskannäköiseen poikaan, Gilbert Blytheen. Vuosien kuluessa nuorten toveruus kasvaa rakkaudeksi. Kirjailijan urasta haaveileva Anna ja lääkäriksi opiskeleva Gilbert ovat aikeissa avioitua. Mutta Euroopassa raivoava ensimmäisen maailmansota vie Gilbertin rintamalle, ja myös Anna joutuu kohtaamaan sodan kauhut. ===Neljäs tuotantokausi=== Eletään vuotta 1945 ja Anna palaa Prinssi Edwardin saarelle kirjoittamaan näytelmää. Visiitti tuo kuitenkin menneisyyden hänen elämäänsä – ja menneisyydestä paljastuu myös salaisuuksia. == Aiheesta muualla == * Sarjan kotisivusto * Sarja Yleisradion sivuilla Luokka:Kanadalaiset draamasarjat Luokka:1980-luvun televisiosarjat Luokka:CBC:n televisio-ohjelmat
Sokolniki-urheilupalatsi

Sokolniki-urheilupalatsi () on jäähalli Moskovan Sokolnikin kaupunginosassa Venäjällä. Se sijaitsee viidentoista minuutin kävelymatkan päässä Sokolnikin metroasemalta, aivan Sokolnikin puiston reunalla. Alun perin Sokolniki oli ulkojäärata. Ulkojäärata oli Moskovan ensimmäinen ja se avattiin 14. huhtikuuta 1956. Ulkojäärata katettiin vuonna 1973, saman vuoden Universiadeihin. Vuonna 1978 Sokolnikia alettiin jälleenrakentaa Moskovan Olympialaisiin. Rakennustyöt kestivät kaksi vuotta.ДВОРЕЦ СПОРТА "СОКОЛЬНИКИ": Историческая справка Viitattu 5.3.2009 Sokolnikin-urheilupalatsissa järjestettiin Olympialaisten käsipallo-ottelut. Sokolniki toimii KHL-liigaan osallistuvan jääkiekkoseura HK Spartak Moskovan kotihallina. Hallissa on 5 000 katsomopaikkaa. ==Vuoden 1975 katastrofi== Kanadan Ontariosta oli saapunut 17-vuotiaiden nuorten jääkiekkojoukkue pelaamaan viisi ottelua paikallisia joukkueita vastaan. Matkan sponsoroi Wrigley-purukumi, ja purukumia oli tarkoitus jakaa kilokaupalla Moskovan lapsille. Sana anteliaista vieraista oli kirinyt kouluissa. Kolmannen ottelun loppusummerin soitua 10. maaliskuuta 1975 katsomossa olleet lapset juoksivat kohti bussille johtanutta ulko-ovea. Yhden kaaduttua portaissa toiset kompuroivat hänen päälleen. Ovi olikin lukossa ja sille ehtineet puristuivat kiinni toisiinsa. Syntynyttä kaaosta pahensi humalainen sähkömies, joka luuli yleisön jo poistuneen ja sammutti valot. Lapsia tukehtui kuoliaaksi. Valtion sensuurilaitos Glavlit kielsi kokonaan tapahtuman uutisoinnin. Kanadalaiset pelasivat lopulta ottelut loppuun ja palasivat kotimaahansa. Vasta vuosikausia myöhemmin kerrottiin uhreista ja siitä, että heistä valtaosa oli lapsia. Kuolleita sanotaan olleen 21 ja loukkaantuneita 25. Sokolnikin johtaja ja alueen miliisin johtaja saivat molemmat kolmen vuoden vankeustuomiot, mutta kaksikko armahdettiin pikaisesti. Humalaisen sähkömiehen henkilöllisyys ei koskaan selvinnyt. Sokolnikiin suostuttiin panemaan uhreja kunnioittava muistoplakaatti vuonna 2013. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sokolnikin kotisivut Luokka:Venäjän jäähallit Luokka:Moskovan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Moskovan urheilu
Kerimäen vaakuna

Kerimäen kunnanvaakuna on saanut aiheensa Kerimäen sijainnista ja sen kuuluisasta puukirkosta. Vaakunan kello viittaa pitäjässä sijaitsevaan ”kristikunnan suurimpaan puukirkkoon”. Aaltokoro ja verkko puolestaan symboloivat pitäjän sijaintia Puruveden järven rannalla. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 17. huhtikuuta 1951. Vaakunan selitys on ”aaltokorokatkoisen kilven mustassa yläkentässä kultainen kirkonkello, kultaisessa alakentässä musta, reunoihin ulottuva verkko”. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2013, kun Kerimäki ja Punkaharju liittyivät Savonlinnan kaupunkiin. == Lähteet == * Luokka:Suomen entisten kuntien vaakunat Luokka:Gustaf von Numersin suunnittelemat kunnanvaakunat *Vaakuna
Pidätysoikeus

Pidätysoikeus eli retentio-oikeus on toiselle kuuluvan irtaimen esineen haltijalla oleva oikeus pitää esinettä hallussaan, kunnes sen omistaja on toteuttanut sovitun suorituksen, esimerkiksi maksanut velan. Pidätysoikeus muistuttaa panttioikeutta, mutta on sitä heikompi. Pidätysoikeus on painostuskeino velan maksamiseen, koska esineen omistaja ei saa sitä haltuunsa ilman maksua. Käsityöläisellä ja elinkeinonharjoittajalla on pidätysoikeus korjaamaansa esineeseen, kunnes työpalkka on maksettu.(kuluttajansuojalaki 8:31, kauppakaari 12:12) Myös asiamies saa pitää hallussaan oikeudenkäyntiasiakirjoja palkkion maksuun saakka. Pidätysoikeus on myös huolinnassa, kauppaedustajalla, laivan korjaajalla, rakennusurakassa, tavaran säilyttäjällä ja toimeksiannossa.Otavan iso tietosanakirja, Otava 1960–1965Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966 Pidätysoikeuden haltija ei saa myydä pidätettyä esinettä kuin poikkeustapauksissa. Tässä pidätysoikeus eroaa panttioikeudesta. Velkojalla saattaa määrätapauksissa olla ensin vain pidätysoikeus ja tietyn ajan kuluttua myös esineen myyntioikeus, jolloin käytetään nimitystä lakisääteinen panttioikeus. (Laki 688/1988) Pidätysoikeus syntyy lain nojalla ilman velallisen ja velkojan tekemää sopimusta. Pidätysoikeus esineeseen syntyy siinäkin tilanteessa, ettei esineen tuoja olekaan sen oikea omistaja. Pidätysoikeus ei myöskään vanhennu, vaan velkoja saa pitää maksamatonta esinettä hallussaan määräämättömän ajan. Oikeus kuitenkin lakkaa, jos velkoja luovuttaa esineen pois. Esine voidaan ulosmitata jonkun toisen velkojan saamisesta, mutta vaikka pidätysoikeus tällöin lakkaa, on pidätysvelkojalla etuoikeus esineestä saatuun hintaan. Esineen omistajan konkurssissa on pidätysvelkojalla paras etuoikeus esineen arvoon.Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa I palstat 653–654 == Katso myös == * Pidättämisoikeus eli pidättymisoikeus eli detentio-oikeus, joka tarkoittaa eri asiaa. * Pidättäminen, joka tarkoittaa poliisin oikeutta pidättää henkilöitä. * Pantti ==Lähteet== Luokka:Esineoikeus Luokka:Vakuudet
Rikosprosessioikeus

Rikosprosessioikeus tarkoittaa toisaalta rikosasioiden oikeudenkäyntimenettelyä säänteleviä oikeusnormeja ja toisaalta rikosprosessia tutkivaa oikeustieteen haaraa. Julkisoikeuden piiriin kuuluva rikosprosessioikeus on prosessioikeuden alahaara. Rikosprosessiin kuuluu esitutkinta, rikosasioiden oikeudenkäynti ja rangaistusten täytäntöönpanon menettelypuoli.Otavan iso tietosanakirja, Otava 1960–1965 Kansainvälinen rikosprosessioikeus on se osa kansallista rikosprosessioikeutta, joka sääntelee kansainvälistä oikeusapua ja yhteistoimintaa rikosasioissa. Toisaalta nimitys tarkoittaa kansainvälisiä rikoksia ja kansainvälistä rikostuomioistuinmenettelyä koskevia oikeusnormeja. Tämä oikeudenala kuuluu kansainväliseen oikeuteen ja tarkemmassa jaottelussa kansainväliseen julkisoikeuteen.Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa IV palsta 138 ==Lähteet== Luokka:Rikosoikeus Luokka:Prosessioikeus
Dionysios Khalkedonilainen

Dionysios Khalkedonilainen (n. 320 eaa.) oli antiikin kreikkalainen megaralaiseen ja dialektiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Khalkedonista, Bithyniasta.Diogenes Laertios (DL): Merkittävien filosofien elämät ja opit II.106Strabon, XII.4.9. Dionysios oli ensimmäisiä dialektikkoja ja se, joka käytti ensimmäisenä megaralaisesta koulukunnasta irtautuneesta koulusta nimeä ”dialektinen koulu”, koska koulukunta esitti argumenttinsa dialektisesti kysymysten ja vastausten muodossa. Dialektikot harrastivat muun muassa asioiden määrittelyjä sokraattiseen tyyliin.Sedley, David: ”Dialectical School”. Teoksessa Aristoteles kritisoi teoksessaan Topiikka Dionysioksen antamaa määritelmää elämälle, joka kuului: ”ravinnon ylläpitämä olennon liike, joka on siinä synnynnäisesti”.Aristoteles: Topiikka VI.10. Dionysioksen kerrotaan opettaneen muun muassa Theodoros Kyreneläistä.DL II.98. == Lähteet == Luokka:Megaralaiset filosofit
Panthoidos

Panthoidos () (n. 280/275 eaa.) oli antiikin kreikkalainen megaralaiseen ja dialektiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän keskittyi filosofiassa logiikkaan.Sekstos Empeirikos: Matemaatikkoja vastaan VII.13. Panthoidos kirjoitti teoksen Monitulkintaisuuksista (Peri amfiboliōn), jota vastaan stoalainen Khrysippos hyökkäsi omassa teoksessaan.Diogenes Laertios (DL): Merkittävien filosofien elämät ja opit VII.193. Panthoidos oli eri mieltä kuin Diodoros Kronos eräästä tämän keskeisestä argumentista: Diodoros katsoi, että kaikki mikä on tapahtunut on välttämättä totta; siksi mikään, mikä ei voi koskaan olla totta, ei ole mahdollista. Panthoidos puolestaan katsoi, että jokin, joka ei koskaan voi olla totta, on mahdollista; mahdoton ei koskaan voi olla mahdollisen seuraus; ja siksi kaikki tapahtunut ei ole välttämättä totta.Epiktetos: Keskusteluja, II.19.5. Panthoidos opetti muun muassa peripateetikkofilosofi Lykon Troaslaista.DL V.68. == Lähteet == Luokka:Megaralaiset filosofit
Otto Virtanen

Otto Virtanen (s. 1970 Ikaalinen) on suomalainen fagotisti. Hänen ensimmäinen soittimensa oli piano ja toinen klarinetti; fagotinsoiton opinnot hän aloitti vasta vuonna 1985 Tampereella. Myöhemmin hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa, Tanskassa kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa ja Pariisin konservatoriossa. Hän valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2002. Virtanen on työskennellyt orkesterimuusikkona Helsingin kaupunginorkesterissa, Tampere Filharmoniassa ja Radion sinfoniaorkesterissa. Hän on myös aktiivinen kamarimuusikko ja solisti.Idée Fixe Hän on soittanut esimerkiksi vuonna 2005 soolo-osuuden Jouni Kaipaisen fagottikonserton kantaesityksessä.Suomalaisen musiikin tiedotuskeskus == Lähteet == Luokka:Suomalaiset fagotistit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
N. G. L. Hammond

Nicholas Geoffrey Lemprière Hammond (15. marraskuuta 1907 – 24. maaliskuuta 2001) oli englantilainen historioitsija. Hänen erikoisalansa oli Antiikin Kreikka ja erityisesti Makedonian ja Epeiroksen historia. Hammond toimi toisen maailmansodan aikana Special Operations Executiven tehtävissä Kreikassa. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Vaara (täsmennyssivu)

Vaara voi tarkoittaa seuraavia: * vaara, uhka tai riski, etenkin ihmisen henkeä tai terveyttä uhkaava asia tai tilanne * vaara, Itä- ja Pohjois-Suomen korkeista mäistä käytetty nimitys * Vaara, Oulun kaupunginosa * Veljekset Vaara Oy, tervolalainen puunjalostusyritys * Vaara (myös Waara), suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimen kantajia ovat: ** Arvo Vaara (s. 1891), Kanadassa ja Neuvostoliitossa työskennellyt suomalaissyntyinen toimittaja ** Eero Vaara (s. 1968), liiketaloustieteilijä ** Elina Vaara (1903–1980), runoilija, kirjailija ** Ilo Waara (1874–1942), kirjailija ** Jalmari Vaara (1888–1958), huonekalutehtailija (Jalmari Vaara Oy) ** Maria Vaara (1931–1992), kirjailija ** Merja Vaara (1963–1980), kadonnut henkilö ** Pekka Vaara (s. 1950), diplomi-insinööri ja Vienan Karjalan historiasta kirjoittanut historioitsija ** Roi Vaara (s. 1953), performanssitaiteilija ** Salomon Waara (1855–1926), nahkatehtailija ** Tero Vaara (s. 1965), Mamba- yhtyeen laulusolisti ** Topi Vaara (1913–1989), sotakirjailija ** Väinö Vaara (1874–1957), opettaja, historioitsija ja sähköyhtiön johtaja * Vaara, kuvitteellisia henkilöitä: ** Elli Vaara, Rajaton, supersankari elokuvasarjassa Ihmeperhe ** Esalias "Esa" Vaara, Ilu Vaaran poika elokuvasarjassa Ihmeperhe ** Ilari "Ilu" Vaara, Herra Ihme, supersankari elokuvasarjassa Ihmeperhe ** Ilona Vaara, Ilu Vaaran tytär elokuvasarjassa Ihmeperhe ** Jaska Vaara, Ilu vaaran toinen poika elokuvasarjassa Ihmeperhe
Kameškovo

Kameškovo () on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Nižni Novgorodin välisen rautatien varrella (Kameškovon asema) 41 kilometriä Vladimirista koilliseen. Kaupunki on Kameškovon piirin keskus. Asukkaita on 13 700 henkeä (vuonna 2008). 1900-luvun alussa paikalle rakennettiin kehräämö ja kutomo, jonka asuintaajamasta muodostettiin vuonna 1951 Kameškovon kaupunki. Nykyään siellä on tekstiilitehdas, elintarviketeollisuutta, konepaja ja muovimattoja valmistava tuotantolaitos. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Kameškovon piirin sivusto Luokka:Vladimirin alueen kaupungit
Lohikäärmeen merkki

Lohikäärmeen merkki () on Rick Ungarin luoma yhdysvaltalainen piirrossarja. Sarjaa esitettiin ensi kerran Isossa-Britanniassa heinäkuussa 2005 ja myöhemmin Yhdysvalloissa lokakuussa 2006 Jetixillä. Sarjasta oli tuotettu alun perin 26 jaksoa, jonka jälkeen sitä tilattiin vielä 13 jaksoa lisää. Toistaiseksi australialainen Toasted TV -kanava on esittänyt uusia jaksoja vuoden 2008 aikana. Suomessa sarjaa esitettiin Nelosella vuosien 2005–2006 aikana suomeksi tekstitettynä.Nelonen Viitattu 5.3.2009 Sarjan uusintakierrosta esitettiin vuoden 2007 huhtikuusta marraskuuhun.Telvis.fi Viitattu 5.3.2009 Lohikäärmeen merkin 26. jaksoa on myös julkaistu Suomessa DVD:lle vuoden 2006 aikana.DVDPlaza Viitattu 5.3.2009 ==Tarina== Lohikäärmeen merkki kertoo lohikäärmeen vuonna syntyneistä 15-vuotiaista kaksosista Ang ja Ling Leungista, joilla on erityinen kohtalo. Kultaisen Lohikäärmeen kuoltua Mestari Chin valitsee kaksosista Angin uudeksi Kultaiseksi Lohikäärmeeksi ja antaa tälle haltuun kultaisen voimarenkaan. Ling pettyy suuresti Angin valinnasta, sillä hän oli Mestari Chinin dojon paras kamppailija. Ling kokee suurta nöyryytystä ja vannoo kostoa häntä kohtaan pettäneille, aloittaen veljestään ja mestaristaan. Ling siirtyy pimeälle puolelle Woo Yinin alias Eläinradan herran palvelukseen, jonka myötä hänestä tulee Varjolohikäärme. Eläinradan herra puolestaan pyrkii saamaan haltuunsa vähintään neljä kahdestatoista muinaisesta kiinalaista eläinradanmerkin voimarenkaasta, jonka myötä hän voisi elvyttää heikentyneen mestarinsa, Pimeimmän Jinin herran. Angin tehtävänä on pysäyttää kaksikko ja suojella kultaista rannekettaan, jonka avulla hän voi muuntautua Kultaiseksi Lohikäärmeeksi. ==Äänirooleissa== Sarjan alkuperäiset äänet. ==Videopelit== Sarjan pohjalta on kehitetty Legend of the Dragon, joka julkaistiin vuonna 2007 PlayStation 2:lle, Wiille ja PlayStation Portablelle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lohikäärmeen merkki TV.comissa Luokka:2000-vuosikymmenen piirrossarjat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Karabanovo

Karabanovo () on kaupunki Vladimirin alueen Aleksandrovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman sivujoen Šernan rannalla 128 kilometriä Vladimirista luoteeseen. Kaupungin kautta kulkee Aleksandrovin ja Orehovo-Zujevon välinen rautatie (Karabanovin asema). Asukkaita on 15 300 henkeä (vuonna 2008). Paikkakunta on syntynyt vuonna 1846 perustetun väritehtaan yhteyteen. Vuonna 1938 siitä tuli kaupunki. Neuvostoaikana suurin yritys oli tekstiilitehdas, joka sittemmin on lopettanut toimintansa. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Epävirallinen kaupunkisivusto Luokka:Vladimirin alueen kaupungit
Kiržatš

Kiržatš () on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman sivujoen Kiržatšin rannalla 125 kilometriä Vladimirista länteen. Kaupunki on Kiržatšin piirin keskus. Sen kautta kulkee Aleksandrovin ja Orehovo-Zujevon välinen rautatie (Kiržatšin asema). Asukkaita on 30 600 henkeä (vuonna 2008). Paikkakunta on saanut alkunsa Sergei Radonežilaisen 1300-luvun alkupuoliskolla perustaman luostarin yhteyteen syntyneestä esikaupungista. Vuonna 1778 siitä tuli kaupunki ja Vladimirin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus, mutta jo vuonna 1796 se menetti hallinnolliset tehtävänsä. Nykyään Kiržatš on maatalousalueen keskus, jossa on metalli-, elintarvike-, puunjalostus- ja ompelimoteollisuutta. Neuvostoaikana suurin yritys oli silkkitehdas, joka sittemmin on lopettanut toimintansa. Huomattavin nähtävyys on 1600-luvulla rakennettu Marian ilmestyksen luostari. 21 kilometrin päässä kaupungista on muistomerkki paikalla, jossa Juri Gagarin ja hänen ohjaajansa saivat surmansa vuonna 1968 ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Kiržatšin piirin sivusto Luokka:Vladimirin alueen kaupungit
Marko Portin

Marko Juhani Portin (s. 1970http://www.uusinta.com/Portin.html ) on suomalainen klarinetisti ja säveltäjä. Portin tuli tunnetuksi Ultra Bra -yhtyeen saksofonistina. Lisäksi Portin on esiintynyt useiden suomalaisten sinfoniaorkestereiden kanssa (muun muassa Radion sinfoniaorkesteri, Helsingin kaupunginorkesteri) ja on Uusinta-kamariyhtyeen sekä Albero-kvartetin jäsen. Portinin oma sävellystuotanto käsittää muun muassa kamarimusiikkiteoksia. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset klarinetistit Luokka:Ultra Bran jäsenet Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Koltšugino

Koltšugino () on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman sivujoen Pekšan varrella 76 kilometriä Vladimirista luoteeseen. Kaupunki on Koltšuginon piirin keskus. Sen kautta kulkee Aleksandrovin ja Kinešman välinen rautatie (Koltšuginon asema). Asukkaita on 45 700 henkeä (vuonna 2008). Paikkakunta on saanut alkunsa värimetallitehtaan yhteyteen syntyneestä asuintaajamasta. Vuonna 1931 siitä tuli kaupunki. Nykyään siellä on mm. ruokailuvälineitä ja metalliastioita valmistava tehdas sekä muuta metalliteollisuutta. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Koltšuginon piirin sivusto Luokka:Vladimirin alueen kaupungit
Kosterjovo

Kosterjovo () on kaupunki Vladimirin alueen Petuškin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman sivujoen Lipnjan varrella 52 kilometriä Vladimirista länteen. Kaupungin kautta kulkee Moskovan ja Vladimirin välinen rautatie (Kosterjovon asema). Asukkaita on 8 900 henkeä (vuonna 2008). Paikkakunta on saanut alkunsa tekstiiliteollisuuden tarvikkeita valmistaneen tehtaan asuintaajamasta. Vuonna 1981 siitä tuli kaupunki. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Kosterjovon kaupungin sivusto Luokka:Vladimirin alueen kaupungit
Lakinsk

Lakinsk () on kaupunki Vladimirin alueen Sobinkan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman varrella 32 kilometriä Vladimirista lounaaseen. Kaupungin kautta kulkee Moskovan ja Nižni Novgorodin välinen rautatie (Undolin asema) sekä kaupunkien välinen M7-valtatie. Asukkaita on 15 900 henkeä (vuonna 2008). Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1889 perustetun tekstiilitehtaan asuintaajamasta, joka sai nimen Lakinski siellä vuonna 1905 menehtyneen vallankumouksellisen M.I. Lakinin mukaan. Vuonna 1969 taajamasta tuli kaupunki. Nykyään siellä on mm. tekstiili-, elintarvike- ja huonekaluteollisuutta. Nähtävyyksistä huomattavin on vuonna 1693 rakennettu Kazanin jumalanäidin ikonin kirkko. Kaupungin alueeseen kuuluvassa entisessä Undolin kylässä asui vuosina 1784–1786 Aleksandr Suvorov. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Lakinskin kaupungin sivusto Luokka:Vladimirin alueen kaupungit
Hirttäkää heidät!

Hirttäkää heidät! (Hang ’Em High) on vuonna 1968 valmistunut lännenelokuva, jossa pääosaa esittää Clint Eastwood. Muissa rooleissa ovat muun muassa Pat Hingle, Inger Stevens ja Ed Begley. Elokuvan ohjasi Ted Post, ja sen pääosa oli Eastwoodin ensimmäinen rooli Hollywoodin western-elokuvissa. == Juoni == Entinen seriffi Jed Cooper viettää rauhallista elämää karjanajajana. Hänen ja karjalauman ylittäessä jokea saapuu aseilla varustettu rosvojoukko hänen luokseen. Miehet väittävät Jedin varastaneen lehmät, vaikka näin ei ole. Hänet hirtetään mutta kuin ihmeen kaupalla Jed selviää. Tuomari toteaa hänet syyttömäksi ja haluaa palkata tämän yhdeksi territorion seriffiksi. Jed suostuu ja aikoo kostaa kaikille hirttäjille yksi kerrallaan. == Näyttelijöitä == ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kuvasi elokuvaa kohtalaisen hallituksi spagettityyliseksi jenkkilänkkäriksi ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset lännenelokuvat Luokka:Vuoden 1968 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Ted Postin ohjaamat elokuvat
Melenki

Melenki () on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Meštšoran alangon itäosassa Okan sivujoen Unžan varrella 150 kilometriä Vladimirista kaakkoon. Sen kautta kulkee Muromin ja Tambovin välinen maantie. Asukkaita on 15 300 henkeä (vuonna 2008). Tarinan mukaan paikkakunta on saanut alkunsa Unža-joelle rakennetuista myllyistä (melenki). Vuonna 1778 siitä tuli kaupunki ja Vladimirin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Nykyisin Melenkissä on lähinnä tekstiili- ja metalliteollisuutta. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Melenkin piirin sivusto Luokka:Vladimirin alueen kaupungit
Inventaario

thumb|Inventaarion tekoa Inventaario on luettelo tavaroista ja materiaaleista, jotta selviäsi, mitä tavaroita on omistuksessa ja mitä on mahdollisesti kadonnut. Liiketaloudessa niitä pidetään lakisääteisesti kerran vuodessa, mutta inventaarioita tehdään tilinpäätöksille ja testamenteillekin. Varaston inventointi tarkoittaa tilinpäätöstermein kirjanpitovelvollisen laatimaa vaihto-omaisuuden tase-erittelyä. Suurin syy hävikkiin päivittäistavarakaupoissa on tavaran varastaminen, mutta saldot saattavat heittää myös mm. keräilyvirheiden vuoksi. Inventaariossa lasketaan kaikki tuotteet kattavasti, ja se viekin usein paljon aikaa ja työtunteja. Joidenkin tuotteiden kohdalla inventointi on ainoa tapa selvittää menekkiä. == Lähteet == Luokka:Liiketalous Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Lauri Laine

Lauri Laine (s. 17. marraskuuta 1946 Helsinki) on suomalainen taidemaalari. Hän asuu ja työskentelee Helsingissä, mutta on vuodesta 1986 lähtien työskennellyt säännöllisesti myös Roomassa. Hänet tunnetaan valoa ja tilaa tutkivista maalauksista, jotka ovat saaneet vaikutteita italialaisesta ja espanjalaisesta renessanssi- ja barokkitaiteesta. Lauri Lainetta voisi luonnehtia käänteiseksi modernistiksi, jonka tie on kulkenut johdonmukaisin askelin abstraktista ilmaisusta esittävään ja sukeltanut samalla syvälle eurooppalaisen taiteen ja kulttuurin historiaan. Laine opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa Helsingissä vuosina 1975–1979. Laineella on ollut lukuisia yksityisnäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla vuodesta 1981 lähtien ja hän on osallistunut myös moniin kansainvälisiin yhteisnäyttelyihin, muun muassa São Paulon biennaaliin vuonna 1989 ja Pekingin biennaaliin vuosina 2017 ja 2019. Laineen teoksia on useissa merkittävissä taidekokoelmissa, esimerkiksi Nykytaiteen museo Kiasmassa Helsingissä, Moderna museetissa Tukholmassa, Malmö Konstmuseumissa ja Museum Haus Konstruktiv´issa Zürichissä. Hän on toiminut myös piirustuksen ja maalauksen opettajana muun muassa Suomen Taideakatemian koulussa / Kuvataideakatemiassa 1983–1986 ja Taideteollisessa Korkeakoulussa 1986–1998. Laine on palkittu Suomen Taideyhdistyksen tunnustuspalkinnolla 2009 ja Biennale Balticum-palkinnolla 1985. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2008. Vuonna 2020 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali. Taiteilijan retrospektiivinen näyttely ”Maalauksia valosta ja tilasta” järjestettiin vuosina 2012–2013 Helsingin Taidehallissa, Kuntsin modernin taiteen museossa Vaasassa, Tuusulan taidemuseossa ja Joensuun taidemuseossa. ==Lähteet== * Kuka kukin on 2007 (Otava joulukuu 2006) * Kustantamo Parvs Publishing / http://www.parvspublishing.com * http://www.laurilaine.fi/ * http://www.taidehalli.fi/ ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
BKN

BKN (the Bohbot Kids Network) on Allen J. Bohbot perustama kansainvälinen animaatioita tuottava ja levittävä yhtiö, joka tunnettiin aikaisemmin nimillä Amazin' Adventures ja Bohbot Productions. Tuolloin yhtiö tunnettiin vuosien 1995–2000 aikana animaatio-osiona FOXin, UPN ja The WB Television Networkin kanavilla. Se teki myös tiiviisti yhteistyötä DIC Entertainmentin kanssa. BKN:llä on toimistoja Lontoossa, Kölnissä, Barcelonassa ja New Yorkissa.About BKN == Televisiosarjat == * Basket Fever (1992) * Delfy and his Friends (1992) * Adventures of Sonic the Hedgehog (1993) * Double Dragon (1993) * King Arthur and the Knights of Justice (1993) * Katuhait (1994–1996) * Highlander: The Animated Series (1995) * Animal Crackers (1997) * Enigma (1997) * Extreme Dinosaurs (1997) * Pocket Dragon Adventures (1998) * Mona the Vampire (1999) * Roswell Conspiracies: Aliens, Myths & Legends (1999) * Eckhart (2000) * Cocco Bill (2001) * Cone Control (2001) * Manu ja Matti (2001) * UBOS Loitsukirja (2001) * Howdi Gaudi (2002) * Kitou – The Six Eyed Beast (2002) * Pongwiffy (2002) * Spaced Out (2002) * Anna's Tales (2003) * Cosmic Cowboys (2003) * Lilly The Witch (2003) * Albert Asks (2004) * Kauhulan koulu (2004) * Lohikäärmeen merkki (2005–2008) * Speed Racer: The Next Generation (2008) * Zorro: Generation Z (2008–2009) * Dork Hunters from Outer Space (2008) * Blake: Double Identity (2011) == Elokuvat == * Ali Baba and the Forty Thieves – The Lost Scimitar of Arabia (2005) * Kong – King of Atlantis (2005) * A Christmas Carol – Scrooge's Ghostly Tale (2006) * Kong – Return to the Jungle (2006) * Alice in Wonderland – What's the matter with Hatter? (2007) * Robin Hood – Quest for the King (2007) * Dork Hunters and The Pirates of Tortuga Island (2008) ==Lähteet== Luokka:Animaatiostudiot Luokka:Elokuvalevittäjät Luokka:Saksalaiset pörssiyhtiöt Luokka:Saksalaiset elokuvayhtiöt
Petuški

Petuški () on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman varrella 67 kilometriä Vladimirista länteen. Kaupunki on Petuškin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Nižni Novgorodin välinen rautatie (Petuškin asema) sekä kaupunkien välinen M7-valtatie. Asukkaita on 14 900 henkeä (vuonna 2008). Paikkakunta on saanut alkunsa Petuškin kylän lähelle perustetun rautatieaseman asuintaajamasta, joka aluksi tunnettiin nimellä Novyje Petuški. Vuonna 1965 siitä tuli Petuškin kaupunki. Nykyisin siellä on mm. metalli- ja rakennustarviketeollisuutta. Kaupungin nimi tunnetaan Venäjällä Venedikt Jerofejevin ”runoelmasta” Moskova–Petuški. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Petuškin piirin sivusto Luokka:Vladimirin alueen kaupungit