EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Reijo Ikäheimonen

Reijo Juhani Ikäheimonen (2. lokakuuta 1943 Savonlinna – 6. elokuuta 2015 EspooKuolleita, Helsingin Sanomat 23.8.2015, s. C 28) oli suomalainen ulkomainosalan toimija ja toimitusjohtaja. Vuonna 2011 Ikäheimonen sai yhtenä 12 henkilöstä liikenneturvallisuusalan ansiomitalin pitkäjännitteisestä työstään liikenneturvallisuuden hyväksi. == Julkaisut == * Toistava ulkomainonta, Weilin + Göös 1982. ISBN 951-35-2829-4 * Perhonen lentää yli pimeän kentän : luovuuden monet kasvot (1987) ISBN 9519988505 * Marketposters : aikamme uusi idea (1993) ISBN 9519687203 * Luova äly : luovuuden monet kasvot : "pimeä kenttä ja perhonen" (1997) ISBN 9519687211 * TunneÄly - tervettä järkeä : tunne äly - älyä tunne (1999) ISBN 951968722X * Strateginen äly : elämän hallinta (2003) ISBN 9529162022 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Reijo Ikäheimosen muistokirjoitus HS Muistot -palvelussa Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Maunu Knaapinen

Maunu Kustaa Aadolf Knaapinen (5. marraskuuta 1863 Perniö – 18. heinäkuuta 1954 Perniö) oli suomalainen kouluneuvos ja paikallishistorioiden kirjoittaja. Knaapisen vanhemmat olivat tilanomistaja, lautamies Abraham Johansson ja Lovisa Gustava Herlin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 Turun yksityislyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1890. Knaapinen toimi Länsi-Suomen kansanopiston johtajana Huittisissa 1892–1904 ja hän oli sen jälkeen kansakouluntarkastajana Rauman ja Turun piireissä 1902–1929. Knaapinen sai kouluneuvoksen arvon vuonna 1944. Knaapinen kirjoitti Kiskon, Perniön ja Piikkiön paikallishistoriasta sekä teki yhteisöhistoriikkejä. Hän oli myös perustamassa Perniö Tunnetuksi-yhdistystä ja toimi sen puheenjohtajana.Perniönseudun Leht 27.4.2009 : M. A. Knaapinen Knaapinen oli naimisissa 1895–1920 Laina Sofia Stenborgin (k. 1920) kanssa.Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg) == Teoksia == * Piispa Henrikin surmavirsi : viime vuosisadalla tehtyjä kirjaanpanoja ; julkaissut sekä esipuheella ja muistutuksilla varustanut E. N. Setälä - Länsisuomalaisia naima- ja häätapoja ; koonnut sekä muutamien muiden suomalaisugrilaisten ja indogermaanisten kansojen häätapoihin verrannut Maunu A. Knaapinen. Länsi-Suomi - Västra Finland : tietoja Länsi-Suomesta 2. Länsisuomalainen osakunta, Helsinki 1890 * Katsaus Länsi-Suomen kansanopiston syntyyn, alkuvaiheisiin ja kahteentoista ensimmäiseen toimintavuoteen teoksessa Länsi-Suomen 1. Huittisten kansanopiston kertomus lukuvuodelta 1904-05. Pori 1905 * Skandinavian kansansivistystyötä katsomassa. Tekijä, Rauma 1913 * Perniön pitäjä ; esihistoriallisen osan kirjoittanut Helmer Salonen-Salmo ; historiallisen osan kirjoittanut M. A. Knaapinen. Yhdistys ”Perniö tunnetuksi”, Turku 1930 * Kansansivistystyö Perniössä ; lyhyin piirtein esitti M. A. Knaapinen. Perniön kunta, Turku 1922 * Perniön maamiesseuran historiikki. Perniön maamiesseura, Salo 1931 * Länsi-Suomen kansanopiston perustoiminta ja toimihenkilöitä teoksessa Länsi-Suomen kansanopisto vv. 1892-1932 ; toim. Aarre Tuompo, Väinö Ryöppy. Länsi-Suomen kansanopisto, Vammala 1932 * Piikkiön pitäjä : kotiseutukirja nykyisille ja entisille piikkiöläisille. Turku 1935 * Perniön museon opas. Perniön museo, Turku 1936 * Kiskon entisyyttä. Kiskon kunta, Salo 1947 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Enno Littmann

pienoiskuva|Enno Littmann Enno Littmann (1875–1956) oli saksalainen orientalisti. Hän oli professori Strasbourgissa, Göttingenissä, Bonnissa ja vuosina 1921–1951 Tübingenissä. Hän oli etiopialaisten kielten erikoistuntija. Hän julkaisi ensimmäisen täydellisen Tuhannen ja yhden yön käännöksen arabiasta saksaan, Erzählungen aus den Tausendundein Nächten (kuusi osaa 1921–1928, 2. p 1953–1954).Otavan iso tietosanakirja, osa 5 vuodelta 1963, palstat 738–739 == Teoksia == *Zur Entzifferung der Safa-Inschriften (1901) *Geschichte der äthiopischen Literatur (1907) *Thamud und Safa (1940) *Safaïtic Inscriptions (1948). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Enno Littmann; Lissan Magazine - Magazine for Ethiopian art, culture & lifestyle *Littmann, Enno; Deutsche Biographie Luokka:Orientalistit Luokka:Saksalaiset professorit Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Paul Laband

Paul Laband (24. toukokuuta 1838 – 23. maaliskuuta 1918) oli saksalainen oikeustieteilijä, jonka tutkimusaloja olivat erityisesti yksityisoikeus, oikeushistoria ja myöhemmin julkisoikeus. Hän toimi professorina Königsbergissä vuodesta 1865 ja Strasbourgissa vuodesta 1872.Otavan iso tietosanakirja, osa 5, 1963, palsta 156. Laband oli Carl Friedrich von Gerberin ohella saksalaisen valtio-oikeuden myöhäisperustuslaillisen koulukunnan perustajaisäTuori 2013, s. 122, ja hänen pääteoksensa on Das Staatsrecht des Deutschen Reichs, jonka esipuhetta on pidetty edustavana esimerkkinä käsitelainopin ohjelmajulistuksesta julkisoikeudessa.Tuori 2013, s. 128 Labandin mukaan positiivisen oikeuden tieteellisen oikeusdogmatiikan tehtävänä oli konstruoida oikeusinstituutioita, palauttaa yksittäiset oikeuslauseet yleisemmiksi käsitteiksi ja toisaalta johtaa niistä seuraavat johtopäätökset. Laband puolusti yksityisoikeuden käsitteiden käyttämistä valtio-oikeudessa. Hänen mukaansa kyseiset käsitteet eivät olleet olemukseltaan erityisesti yksityisoikeudellisia vaan yleisiä oikeuskäsitteitä. Koska yksityisoikeudellinen tutkimus oli saavuttanut muihin oikeudenaloihin nähden niin melkittävän etumatkan, opillinen ammentaminen tältä "kypsemmältä sisarelta" oli perusteltua. Tämän menetelmän arvostelijoita Laband syytti siitä, että he puolsivat usein luopumista valtio-oikeuden juridisesta tarkastelusta ja olivat taipuvaisia korvaamaan oikeuskäsitteet filosofisella tai poliittisella näkökulmalla.Tuori 2013, s. 123 Laban myös esitti ensimmäisen selväpiirteisen oikeuslähdeopillisen subsumptiomallin, jossa oikeuslähteet olivat lakeina yleisiä normeja, joita tuomarit ainoina oikeuslähteinä syllogisesti soveltavat.Tolonen 2003, s. 14 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Saksalaiset oikeustieteilijät Luokka:Saksalaiset professorit Luokka:Vuonna 1838 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Broms

Broms (ruotsia, ) on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Anna Broms (1862–1890), suomalainen ylihoitaja ja sairaanhoitokoulutuksen uranuurtaja * Arvid Broms (vuoteen 1933 Arvi Autere, 1910–1968), suomalainen taidemaalari * Bengt Broms (1917–1989), suomalainen yli-intendentti, Finlandia-talon johtaja * Bengt Broms (1929–2023), suomalainen professori ja oikeustieteilijä * Carl Gustaf Broms (1756–1833), ruotsalainen valtiopäivämies * Gustaf Emil Broms (1849–1903), ruotsalainen liikemies, yritysjohtaja ja mesenaatti * Henri Broms (1927–2014), suomalainen runoilija, kirjastonjohtaja ja semiootikko * Oskar Paarma (vuoteen 1935 Broms, 1905–1994), suomalainen pappi ja kirjailija. ==Katso myös== * Paarma
Vertaisohjaus

Vertaisohjaus eli peer instruction on näyttöön perustuva, interaktiivinen opetusmenetelmä, jonka on kehittänyt Harvardin yliopiston professori Eric Mazur 1990-luvun alussa. Alun perin menetelmää käytettiin parantamaan Harvardin yliopiston perustutkinto-opiskelijoiden fysiikan oppimista, mutta nykyisin vertausohjausta käytetään eri tieteenalojen ja instituutioiden opetuksessa ympäri maailmaa. Vertaisohjaus on opiskelijakeskeinen opetusmenetelmä, jossa sovelletaan käänteistä opetusmenetelmää, eli perinteisiä luentoja ei pidetä, vaan opiskelijat perehtyvät aiheeseen katsomalla videoita tai lukemalla kirjaa ennen luentoja. Luentoaika käytetään tiedon syventämiseen kysymysten avulla. Opiskelijat vastaavat kysymyksiin sähköisesti esimerkiksi älypuhelimillaan ja keskustelevat niistä toistensa ja opettajan kanssa. Hyvät kysymykset ovat avainasemassa: kysymysten on oltava kiinnostavia ja niiden täytyy pureutua opittavaan aiheeseen. Menetelmän perusajatus on, että opiskelija, joka tietää oikean vastauksen opettajan esittämään kysymykseen, osaa perustella vastauksensa vakuuttavammin kuin se opiskelija, jolla on väärän vastaus. Lisäksi opiskelija, joka on juuri äsken oppinut opittavan asian, pystyy useimmiten selittämään asian opiskelijatovereilleen paremmin kuin opettaja (joka ei kykene asettumaan opiskelijan tasolle). Peer instruction -työskentelyssä pyritään luomaan olosuhteet, jossa opiskelijat voivat ohjata toisiaan. Tyypillinen vertaisohjausluennon rakenne voi olla esimerkiksi seuraava:Pekka koskinen: Jäähyväiset luennoinnille ARKHIMEDES3/01 Tyypillisesti alussa on aiheesta pieni alustus, jonka jälkeen äänestetään aiheeseen liittyvästä kysymyksestä itsenäisen pohdinnan jälkeen. Luento pohjautuu yleensä 4–6 kysymykseen (Concept Test), joihin opiskelijat vastaavat älypuhelimillaan (tai niin kutsutuilla klikkerillä eli palautelaitteilla, "äänestyskapuloilla"). Jos äänestyksestä havaitaan, että asia on hyvin hallinnassa, siirrytään seuraavaan aiheeseen. Muussa tapauksessa asian käsittelyä jatketaan oheisen kaavion mukaisesti. Seuraavassa vaiheessa voidaan kertoa äänestystulosten jakautuminen opiskelijoille, mutta oikeaa ratkaisua ei paljasteta vielä tässä vaiheessa. Äänestystulos auttaa opettajaa havaitsemaan opiskelijoiden harhakäsitykset opittavasta asiasta. Tämän jälkeen seuraa pienryhmäkeskustelu eli varsinainen vertaisohjaus. Keskustelun aikana opettaja kiertelee salissa, kuuntelee, kyselee ja osallistuu keskusteluihin. Keskustelun jälkeen äänestetään aiheesta uudelleen ja tässä vaiheessa tyypillisesti havaitaan opiskelijoiden vastausten siirtymä kohti oikeaa ratkaisua, joka saattaa olla jopa 30 % eli jo muutaman minuutin vertaisohjaus voi selkiyttää aihetta suurelle osalle opiskelijoista. Lopuksi oikea ratkaisu paljastetaan ja aiheesta keskustellaan vielä tarvittaessa koko ryhmänä. Vertaisohjaus toimii parhaiten silloin, kun kysymys on sopivan vaikea. Liian helpolla kysymyksellä vertaisohjaus ei ole mielekästä eikä tarpeellista ja toisaalta liian vaikeaan kysymykseen ei löydy riittävästi opiskelijoita, jotka voisivat ohjata tovereitaan. == Lähteet == Luokka:Opetusmenetelmät Luokka:Pedagogiset mallit
Ashraf Amgad Elseify

Ashrad Amgad Elseify (, s. 20. helmikuuta 1995) on egyptiläinen Qataria edustava moukarinheittäjä. Elseify pitää hallussaan kuusikiloisen moukarin nuorten maailmanennätystä 85,57. Elseify oli mukana vuoden 2013 MM- kilpailuissa Moskovassa, jossa hän jäi karsintaan. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä hän selviytyi finaaliin sijoittuen yhdeksänneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli kuudes tuloksella 75,46. Hän karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa 2017, oli yhdeksäs Dohan MM- kilpailuissa 2019 ja karsiutui loppukilpailusta vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa. Elseify voitti kultaa Aasian kisoissa 2018 tuloksella 76,88. Vuosien 2015 ja 2019 Aasian-mestaruuskilpailuista Elseify saavutti hopeaa ja vuoden 2013 Frankofonisista kisoista pronssia. Elseifyllä on kaksi alle 20-vuotiaiden MM-kultaa vuosilta 2012 ja 2014. Vuoden 2012 MM- kilpailuissa hän heitti nykyisinkin voimassa olevan nuorten maailmanennätyksen. Hän voitti vuosina 2012 ja 2014 myös nuorten Aasian- mestaruuden. Elseify on syntynyt Egyptissä, ja hän voitti 15-vuotiaana maan nuorten mestaruuden. Hänet kutsuttiin sen jälkeen Qatariin harjoittelemaan, ja hän edusti maata ensimmäisen kerran vuonna 2012. == Ennätykset == Laji Tulos Paikka Päivä Moukarinheitto 78,19 m NR Doha 27. maaliskuuta 2016 Moukarinheitto (6 kg) 85,57 m WJR Barcelona 14. heinäkuuta 2012 == Lähteet == Luokka:Qatarilaiset moukarinheittäjät Luokka:Egyptiläiset moukarinheittäjät Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Judith Leyster

Judith Leyster (1609–1660) oli alankomaalainen taidemaalari, joka maalasi laatukuvia, asetelmia ja henkilökuvia.Otavan iso tietosanakirja, osa 5 vuodelta 1963, palsta 564 Hän oli Frans Halsin oppilas, ja seurasi taidokkaasti tämän käsitys- ja maalaustapaa. Leyster oli naimisissa vuodesta 1636 taidemaalari J. M. Molinaerin kanssa.Iso tietosanakirja, osa 7 vuodelta 1934, palsta 1124 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Alankomaalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1609 syntyneet Luokka:Vuonna 1660 kuolleet
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja 2015

Vuonna 2015 Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin kahtena erillisenä turnauksena. Lohkojen voittajat Ruotsi ja Kroatia selvisivät pääsarjan turnaukseen 2016 ja vastaavasti lohkojen viimeiset Puola ja Slovenia putosivat C-sarjan turnaukseen kesäksi 2016. == Ryhmä Wien == Wien, Itävalta ===Alkusarja=== joukkue Ot. V H AVG 5 4 1 .800 - 1-10 9-7 14-8 - 5 4 1 .800 5-810 \- - 10-910 13-4 5 3 2 .600 - 8-9 - - 8-6 5 2 3 .400 - 0-147 7-5 - - 5 1 4 .200 - - 1-138 4-10 16-13 5 1 4 .200 1-138 \- - 11-07 \- ===Loppuottelu=== \- 5–8 == Ryhmä Karlovac == Karlovac, Kroatia ===Alkusarja=== joukkue Ot. V H AVG 5 5 0 1.000 10-5 5-4 9-5 - - 4 3 1 .750 - 3-2 - per. - 5 3 2 .600 - - 4-0 12-10 10-2 5 2 3 .400 - 10-12 - 8-4 11-17 4 1 3 .250 2-9 - - - 5-3 5 0 5 .000 4-11 7-17 - - - ===Loppuottelu=== \- 6–4 ==Lähteet== * Ryhmä Wien * Ryhmä Karlovac B-2015 Luokka:Vuoden 2015 baseball Luokka:Wienin urheilutapahtumat Luokka:Kroatian urheilutapahtumat
Martti Salmi

Martti Jaakko Salmi (24. syyskuuta 1908 Vähäkyrö – 9. joulukuuta 1997) oli suomalainen filosofian tohtori, professori ja valtiongeologi.Geni.com : Martti Jaakko Salmi Salmen vanhemmat olivat herastuomari Jaakko Vilhelm Salmi ja Maria Serafina Härö. Hän pääsi ylioppilaaksi 1931 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1936, maisteriksi 1936 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1942. Hän teki tutkimusmatkoja useisiin Euroopan maihin sekä oli mukana Väinö Auerin johtamassa retkikunnassa jotka tutki Argentiinassa Patagonian soita ja kasvillisuutta vuosina 1937–1938.Pentti Alhonen : Väinö Auer – Tulimaan tietäjä Salmi toimi Helsingin yliopistossa tutkimusassistenttina 1939 ja 1940. Hän oli geologisella tutkimuslaitoksella ylimääräisenä geologina 1941–1948 ja toimi valtiongeologina vuodesta 1949 alkaen. Salmi oli myös Helsingin yliopiston maantieteen laitoksella assistenttina 1939 ja turvegeologian dosenttina 1951–1961 sekä geologian ja paleontologian dosenttina 1961–1972. Hän toimi sittemmin Turun yliopiston maaperägeologian professorina. Salmi oli Suomen geologisen seuran sihteerinä ja rahastonhoitajana 1942–1943, Suoseuran sihteerinä 1949–1950 sekä turveteollisuuden keskusvaliokunnan jäsenenä vuodesta 1942 ja varapuheenjohtajana vuodesta 1949. Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesluettelo 1918-2000 : Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta : Geologia Salmi oli naimisissa vuodesta 1943 professori, toimitusjohtaja Eljas Sandelinin tyttären lääketieteen lisensiaatti Birgit Sandelinin kanssa.Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg) == Teoksia == * Ein von der Litorinatransgression überspültes Torflager in NE-Estland zwischen Narwa und Narwa-Joesuu. Acta geographica 9, 4. Societas geographica Fenniae, Helsinki 1945 * Physical and chemical peat investigations on the Pinomäensuo bog, SW Finland. Bulletin de la Commission géologique de Finlande, Tome 25, 145. Geologinen tutkimuslaitos, Helsinki 1949 * Tanskan polttoturveteollisuudesta. Geoteknillisiä julkaisuja 48. Geologinen tutkimuslaitos, Helsinki 1949 * Suomen turvevarat ja niiden käyttö. Geoteknillisiä julkaisuja 50. Geologinen tutkimuslaitos, Helsinki 1950 * Turpeiden hivenaineista. Geoteknillisiä julkaisuja 51. Geologinen tutkimuslaitos, Helsinki 1951 * Additional information on the findings in the Mylodon cave at Ultima Esperanza. Acta geographica 14, 19. Societas geographica Fenniae, Helsinki 1955 * Pollen and spore types of Fuego-Patagonia ; kirj. Väinö Auer, Martti Salmi, Kyllikki Salminen. Annales Academiae scientiarum Fennicae. Series A 3, Geologica- Geographica 43. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1955 * Prospecting for bog-covered ore by means of peat investigations. Bulletin de la Commission géologique de Finlande Tome 28, 169. Geologinen tutkimuslaitos, Helsinki 1955 * Peat and bog plants as indicators of ore minerals in Vihanti ore field in Western Finland. Bulletin de la Commission géologique de Finland Tome 28, 175. Geologinen tutkimuslaitos, Helsinki 1956 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset geologit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Heikki Somersalo

Heikki Antero Somersalo (16. helmikuuta 1936 Helsinki – 27. heinäkuuta 2015 HelsinkiKuolleita Helsingin Sanomat 16.2.2015, s. 29) oli suomalainen taidemaalari. Hänen teoksiaan on muun muassa Kiasman ja Suomen valtion kokoelmissa. Hän toimi Taideteollisen Korkeakoulun opettajana 1973–2001. Somersalon vanhemmat olivat agronomi Artturi Somersalo ja kuvaamataidonopettaja Margit o.s. Roos. Hänen puolisonsa oli taiteilija Helga Reinikainen.Suomen Taiteilijaseura: Kuvataiteilijamatrikkeli: Helga Reinikainen == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Wojciech Nowicki

Wojciech Nowicki (s. 22. helmikuuta 1989 Białystok) on puolalainen moukarinheittäjä. Hän on olympiavoittaja, kolminkertainen Euroopan-mestari ja moninkertainen MM-mitalisti. 196 senttimetriä pitkä ja 112 kilogrammaa painava Nowicki edustaa KS Podlasie Białystokia.Wojciech Nowickin profiili European Athleticsin sivustolla Nowicki saavutti pronssia vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä tuloksella 78,55. Hän nousi pronssisijalle viimeisellä kierroksella ohitettuaan Krisztián Parsin. Tadžikistanin Dilšod Nazarov saavutti hopeaa samalla tuloksella Nowickin kanssa. Hän sai pronssia myös Amsterdamin EM- kilpailuissa 2016 tuloksella 77,53 ja Rio de Janeiron olympialaisissa viimeisen kierroksen heitollaan 77,73. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli niin ikään kolmas kolmannen kierroksen heitollaan 78,03. Hän voitti Euroopan- mestaruuden Berliinissä 2018 tuloksella 80,12. Dohan MM-kilpailuissa 2019 Nowicki oli kolmas tuloksella 77,69 m. Hän oli alun perin neljäs, mutta nousi jaetulle kolmannelle sijalle kun Puolan joukkue teki protestin kolmanneksi sijoittuneen Bence Halászin suorituksesta. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa ennätystuloksellaan 82,52. Eugenen MM- kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa tuloksella 81,03 häviten maanmiehelleen Paweł Fajdekille 95 senttimetrillä. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 Nowicki voitti EM-kultaa tuloksella 82,00 metriä. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti hopeaa tuloksella 81,02. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Roomassa 2024 tuloksella 80,95. Puolan-mestaruuskilpailuissa Nowicki on saavuttanut kultaa vuosina 2017, 2018, 2020, 2022 ja 2023, hopeaa vuosina 2013, 2014, 2015, 2016, 2019 ja 2021, sekä pronssia vuosina 2011 ja 2012. == Henkilökohtaiset ennätykset == Laji Tulos Paikka Päivä Moukarinheitto 82,52 m Tokio 4. elokuuta 2021 == Lähteet == Luokka:Puolalaiset moukarinheittäjät Luokka:Puolalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mäkitalo

Mäkitalo on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Anni Mäkitalo (s. 1991), koripalloilija * Ilkka Mäkitalo (s. 1964), muusikko, säveltäjä ja kapellimestari * Janne Mäkitalo (s. 1967), eversti, sotatieteen tohtori ja maanpuolustuskorkeakoulun professori * Jarmo Mäkitalo (s. 1960), jääkiekkoilija * Kari Mäkitalo (s. 1959), jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja * Mika Mäkitalo (s. 1985), jalkapalloilija * Miika Mäkitalo (s. 1977), virkamies, yritysjohtaja * Raimo Mäkitalo (s. 1950), jääkiekkoilija * Risto Mäkitalo (1929–2015), arkkitehti, professori * Roope Mäkitalo (s. 1998), jääkiekkoilija, Kari Mäkitalon poika * Tom Mäkitalo (s. 1995), ruotsalainen jääkiekkoilija * Östen Mäkitalo (1938–2011), ruotsalainen sähkötekniikan insinööri
Hyvinkään Hangon radan rautatieasema

Hangon radan Hyvinkään rautatieasema (, ) oli yksityisen Hanko–Hyvinkää-radan pääteasema Hyvinkäällä lähellä Helsinki–Hämeenlinna-rataa. Asema avattiin 8. lokakuuta 1873. Asemalla oli Knut Nylanderin suunnittelema asemarakennus ja kuusipaikkainen veturitalli. Asema lakkautettiin 30.4.1875 radan jouduttua valtion omistukseen ja sen toiminnot yhdistettiin Valtionrautateiden Hyvinkään asemaan. Lakkautetun aseman tilat jäivät Valtionrautateiden muuhun käyttöön ja nykyään niissä toimii Suomen rautatiemuseo. Hyvinkään asemarakennus on yksi kolmesta Hyvinkää–Hanko-radan alkuperäisestä, nykypäiviin saakka säilyneestä asemarakennuksesta; muut ovat Mustion ja Tammisaaren asemat.Jussi Iltanen: Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat (2. painos), s. 93. Helsinki: Karttakeskus, 2010. ISBN 978-952-593-214-3. Henkilöliikenne Hyvinkään ja Karjaan välisellä rataosalla lopetettiin vuonna 1983.Iltanen 2010, s. 86. Hyvinkään aseman läheisyydestä lähti myös yksityinen kapearaiteinen Hyvinkään–Karkkilan rautatie, joka lakkautettiin vuonna 1967. Hangon ja Karkkilan ratojen välissä oli suuri siirtokuormausalue, jossa tavarat siirrettiin Karkkilan junista VR:n juniin ja päinvastoin.Iltanen 2010, s. 64. Rautatieaseman seinässä on Terho Sakin suunnittelema lehtimies T. W. Paavonkallion muistolaatta vuodelta 1974. ==Lähteet== Rautatieasema, Hangon rata Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Uudenmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:1870-luvulla rakennetut rautatieliikennepaikat
Risto Mäkitalo

Risto Pekka Mäkitalo (1. syyskuuta 1929 Tornio – 31. heinäkuuta 2015 OuluKuolleita Helsingin Sanomat 16.2.2015, s. 29) oli suomalainen arkkitehti. Hän oli Teknillisen korkeakoulun yhdyskuntasuunnittelun apulaisprofessori 1978–1996.Arkkitehtuurin koulutusohjelma, Opinto-opas 2011–2012, Aalto- yliopisto Hänen suunnittelutöitään on Meltosjärven kirkko. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Ritva Grunberg

Ritva Mirjam Grunberg (15. huhtikuuta 1943 Ruokolahti – 21. heinäkuuta 2015 LappeenrantaKuolleita Helsingin Sanomat 16.2.2015, s. 29) oli suomalainen keraamikko. Hän asui Lappeenrannassa, jossa hänellä oli työpajaLiikkistä, symppistä ja trooppista, Helsingin Sanomat 17.4.2004. Hän on työskennellyt myös farmaseuttina.Lappeenrannan kaupungin museoiden toimintakertomus 2008 Hänen töitään on Suomen valtion kokoelmassa.Valtion taideteostoimikunnan kokoelma 1990-luvulta. Kansallisgalleria. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kuvia teoksista . Pihkala.info (1999). *Paluumuuttaja Ritva Grunberg haluaa kokeilla uudella mantereella oppimaansa. Etelä-Saimaa 22.10.1997, n:o 286, s. 10. *Keraamikko Ritva Grunberg herkuttelee kirkkailla väreillä. Karjala-lehti 26.10.1995, n:o 43, s. 16. Luokka:Suomalaiset keramiikkataiteilijat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Brita Heikkilä

Brita Heikkilä (30. kesäkuuta 1925 – 2. heinäkuuta 2015Kuolleita Helsingin Sanomat 23.8.2015, s. C 31) oli Helsingin kaupunginvaltuutettu vuosina 2001–2007. Hän oli terveydenhuollon maisteri.Heikkilä, Brita. Porvarillisen työn liitto. Hänet palkittiin vuonna 1998 Vuoden kellokkaana ansioistaan Ihmisarvoinen vanhuus -työrymän jäsenenäVuoden kellokas , Naistoimittajat ry. Viitattu 23.8.2015., ja Vuoden kaupunkilaisenaKaupunkitoimittajat ry . Helsinkiläiset Brita Heikkilä, Eeva Jokinen, Taru Jaakonkari, Irma Pokela ja Marjatta Laitila luovuttivat 19. marraskuuta 1998 eduskunnalle Kansanliike ihmisarvoisen vanhuuden puolesta -adressin, jonka oli allekirjoittanut 155 443 suomalaista. Naiset olivat aloittaneet nimienkeruun, koska heidän omaisiaan ja ystäviään oli hoidettu huonosti hoitolaitoksissa. Adressiin oli kerätty nimiä apteekeissa ja kirjastoissa runsaalla 30 paikkakunnalla eri puolilla Suomea vuoden ajan. Adressin allekirjoittajat vaativat yleisen asennemuutoksen ohella vanhusten laitoshoidon kriittistä tarkastelua, vanhustenhoidon hallinnossa olevien virkojen vähentämistä sekä toteuttavan tason työpaikkojen lisäämistä. Adressin alullepanijoiden johdolla perustettiin samalla päivämäärällä Ihmisarvoisen Vanhuuden Liitto, jonka puheenjohtajaksi valittiin Taru Jaakonkari.Mitä Missä Milloin, Kansalaisen vuosikirja 2000, s. 64. Helsinki: Otava, 1999. ISBN 951-1-15503-2. Samana päivänä oppositiopuolue Keskusta jätti adressiin viitaten Lipposen hallitukselle 36 kansanedustajan allekirjoittaman välikysymyksen valtion vastuusta vanhusten ja sairaiden hoidossa vaatien hallitusta lisäämään kuntien mahdollisuuksia huolehtia lakisääteisistä sosiaali- ja terveyspalveluista. Silloinen sosiaali- ja terveysministeri Terttu Huttu-Juntunen vastasi 26. marraskuuta 1998, että epäilyt kuntien kyvystä hoitaa vanhuksia olivat perusteettomia. Hänen mukaansa suomalainen terveydenhuoltojärjestelmä toimi ja oli tehokas, eivätkä erot hoivapalvelujen laadussa olleet yhteydessä kuntien taloudelliseen tilanteeseen. Hallitus sai eduskunnan luottamuksen äänin 132–53. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Mielekäs-lehti 2005. Stakes.fi (Web Archive). * Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Joe Broekhuizen

Joseph "Joe" Broekhuizen (s. 8. heinäkuuta 1991 Grand Rapids, Michigan) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Vaasan Palloseuraa. Pelipaikaltaan Broekhuizen on hyökkääjä. Broekhuizen edusti vuosina 2009-2012 yhdysvaltalaisen Calvinin yliopiston Knights- joukkuetta pelaten 66 ottelua, joissa syntyi 30 maalia. Vuodet 2013-2014 hän pelasi United Soccer Leaguen Dayton Dutch Lionsissa 36 ottelua tehden kaksi maalia. Elokuussa 2015 Broekhuizen solmi loppukauden kattavan ja kaudesta 2016 option sisältävän sopimuksen Suomen Veikkausliigassa pelaavan Vaasan Palloseuran kanssa.http://yle.fi/urheilu/vps_hankki_kolossin_hyokkaykseen/8245275 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ursus leijonien laaksossa

Ursus leijonien laaksossa () on vuonna 1961 ensi-iltansa saanut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Carlo Ludovico Bragaglia. Sen sankaria Ursusta esittää yhdysvaltalainen Ed Fury. == Juoni == Vallananastaja Ajakin murhaaman kuninkaan poika eksyy erämaahan, jossa leijonat kasvattavat hänet aikuiseksi. Eräänä päivänä Ursus kohtaa orjatar Anian, ja he rakastuvat toisiinsa. Ursuksen perheeltään saama medaljonki päätyy Ajakille, joka ymmärtää oikean kruununperillisen olevan elossa. Ajak yrittää tappaa Ursuksen, mutta lopulta tyranni saa surmansa ja Ursus ja Ania nousevat valtaistuimelle. == Näyttelijät == == Tuotanto == Carlo Ludovico Bragaglian ohjaustyö on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin ja Olimpian studiolla Roomassa. Ulkokuvissa näkyvät Tor Caldaran maisemat, Grotte Di Salonen luolat, Monte Gelaton vesiputoukset ja Roomalaisen sivilisaation museo Rooman EURin kaupunginosassa. Ed Furyn sijaisnäyttelijänä toimii eläintenkesyttäjä Orlando Orfei. Ursus leijonien laaksossa on tehty Bragaglian ja Furyn erinomaisesti menestyneen Ursus – orjien vapauttajan (1960) vanavedessä. Sen jälkeen valkokankaalle oli ilmestynyt kaksi muutakin Ursus-elokuvaa, joista varteen otettavan kilpailijan muodosti Luigi Capuanon ja Samson Burken Ursuksen kosto (1961). Bragaglian elokuvan mainoslauseen mukaan ”on olemassa vain yksi Ursus – Ed Fury elokuvassa Ursus leijonien laaksossa. Koskaan ennen ei ole nähty yhtä suurenmoista Ursusta!” Elokuva on vaatimattomasti toteutettu toimintaseikkailu, joka tavanomaisten peplum-teemojen ohella lainaa aineksia Tarzan-elokuvista ja Alessandro Blasettin Rautakruunusta (1941). Sen kohokohtia ovat kesyt leijonat, lihaksikkaan sankarin kamppailut hyeenojen ja norsujen kanssa ja juoksuhiekkaan vajoava nainen. == Vastaanotto == Kaupallisesti kohtalaisen hyvin menestynyt elokuva tuotti Italiassa 446 miljoonan liiran pääsylipputulot. Ranskassa sen näki yli 900 000 katsojaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:77.4 Elokuvataide Luokka:Italialaiset seikkailuelokuvat Luokka:Vuoden 1961 italialaiset elokuvat
Kukutin

Kukutin on melko pieni järvi Kiskonjoen–Perniönjoen vesistössä. Se sijaitsee Salon kaupungissa Suomusjärvellä. == Lähteet == Luokka:Suomusjärven järvet Luokka:Aneriojoen valuma-alue
Paavo Latva-Rasku

Paavo Sakari Latva-Rasku (s. 5. toukokuuta 1944 Ilmajoki) toimi Lapuan kaupunginjohtajana vuosina 1993–2012. Sitä ennen hän toimi Salon kaupungin tutkimus- ja suunnittelusihteerinä 1971–1973 sekä sivutoimisesti Salo-Uskelan seurakunnan suunnittelusihteerinä 1972–1973, Kannuksen kunnan- ja kaupunginjohtana 1973–1989 ja Vaasan läänin seutukaavaliiton seutukaavajohtajana 1989–1992. Jäätyään elokuun lopussa 2012 eläkkeelle Latva- Rasku on toiminut perustamansa Lapuan Renessanssi Oy:n toimitusjohtajana. Hän sai kaupunkineuvoksen arvonimen vuonna 2001 ja Suomen kulttuurirahaston H. G. Porthan -mitalin vuonna 2004. ==Lähteet== Luokka:Lapuan kaupunginjohtajat Luokka:Kannuksen kunnan- ja kaupunginjohtajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pesäpallon naisten Suomenmestaruuskilpailut 1954

Pesäpallon naisten Suomenmestaruuskilpailu 1954 oli viimeinen PEVA:n järjestämä naisten SM-kilpailu. Yhteistoiminta liittojen välillä päättyi tähän kauteen ja vuodesta 1955 lähtien on Pesäpalloliitto järjestänyt naisten SM- kilpailun, joka on pelattu sarjamuotoisena. ==Naisten SM-kilpailu== Naisten Suomen mestaruuskilpailussa Pesäpalloliitto ja Työväen Urheiluliitto ratkaisivat ensiksi liittokohtaiset mestaruudet omissa kilpailuissaan. Suomen mestaruus ratkaistiin liittojen mestareiden välisessä finaalissa:https://sut.azurewebsites.net/1954/011054.html ===PPL:n mestaruus=== SVUL:n piirien mestarit jaettiin kuuteen alkulohkoon, joista jokaisesta voittaja jatkoi välieriin. ==== Alkuerät ==== Joukkue O V T H Juoksut Pisteet Limingan Niitto-Miehet 1 1 0 0 20-16 2 Kemin Naisvoimistelijat 1 0 0 1 16-20 0 Joukkue O V T H Juoksut Pisteet Kuopion Kelta-Mustat 1 1 0 0 16-3 2 Sotkamon Jymy 1 0 0 1 3-16 0 Polvijärven Urheilijat luopui. luopui. luopui. luopui. luopui. luopui. Joukkue O V T H Juoksut Pisteet Vaasan Maila 2 2 0 0 9-3 4 Kannuksen Pilke 2 1 0 1 10-12 2 Jyväskylän Kiri 2 0 0 2 11-15 0 Joukkue O V T H Juoksut Pisteet Myllykosken Kilpa-Veikot 2 2 0 0 20-8 4 Savonlinnan Pallokerho 2 1 0 1 13-6 2 Vuoksenniskan Urheilijat 2 0 0 2 5-24 0 Joukkue O V T H Juoksut Pisteet Porin Pallo-Veikot 2 2 0 0 21-9 4 Loimaan Palloilijat 2 1 0 1 20-18 2 Nokian Urheilijat 2 0 0 2 10-24 0 Joukkue O V T H Juoksut Pisteet Helsingin Pallo-Toverit 1 1 0 0 9-7 2 Heinolan Isku 1 0 0 1 7-9 0 Riihimäen Pallonlyöjät luopui. luopui. luopui. luopui. luopui. luopui. ==== Välierät ==== Semifinaali 1 - Kuopio 22. elokuuta Joukkue O V T H Juoksut Pisteet Kuopion Kelta-Mustat 2 2 0 0 23-3 4 Vaasan Maila 2 1 0 1 13-15 2 Limingan Niitto-Miehet 2 0 0 2 2-20 0 Semifinaali 2 - Helsinki 22. elokuuta Joukkue O V T H Juoksut Pisteet Helsingin Pallo-Toverit 2 2 0 0 16-8 4 Porin Pallo-Veikot 2 1 0 1 18-9 2 Myllykosken Kilpa-Veikot 2 0 0 2 3-20 0 ==== Loppuottelu ==== Helsingin Pallo-Toverit – Kuopion Kelta-Mustat 29\. elokuutahttps://sut.azurewebsites.net/1954/030854.html Helsinki PT KeMu 8-7 5\. syyskuutahttps://sut.azurewebsites.net/1954/010954.html Kuopio KeMu PT 6-8 Pallo-Toverit voitti Pesäpalloliiton mestaruuden yhteistuloksella 16-13 ==== SM-ottelu ==== Helsingin Pallo-Toverit – Helsingin Veto 3\. lokakuuta PT Veto 23-7 Pallo-Toverit voitti Suomen mestaruuden Pallo-Toverit: Anja Riski, Irmeli Krogerus, Leila Kyröjärvi (o.s. Liusvaara), Maj-Lis Rehell, Marja Muukkonen, Merja Murto, Pirkko Mäntylä, Seija Knuutila, Sinikka Takasalo, Urpu Kosonen, Vilja Valtonen, Sinikka Koskela Helsingin Veto. - TUL:n Mestarijoukkue: Annikki Aarnio, Kyllikki Leino, Tyyne Huttunen, Helve Suomalainen, Maire Viberg, Leena Ahvenainen, Laina Ekholm, Agda Tiilikainen, Saara Malmberg ja Sirkka Löfström.TUL:n toimintakertomus 1954 ==Lähteet== * M.Rasilaisen tilastot Naisten 1954 Luokka:Vuoden 1954 pesäpallo
Jeffery Gibson

Jeffery Gibson (s. 15. elokuuta 1990 Nassau) on bahamalainen aitajuoksija, joka kilpailee 400 metrin aitajuoksussa. Gibson pitää hallussaan matkan Bahaman ennätystä. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa Gibson jäi välieriin. Vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä hän saavutti pronssia juostuaan finaalissa uuden Bahaman ennätyksen 48,17. Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoista hän saavutti pronssia.http://g2014results.thecgf.com/athlete/athletics/1001975/j_gibson.html Vuoden 2015 Pan-Amerikan kisoissa Torontossa Gibson voitti 400 metrin aidat ajalla 48,51.http://results.toronto2015.org/IRS/en/athletics/athlete- profile-n10202254-gibson-jeffery.htm Keski-Amerikan ja Karibian -mestaruuskilpailuista hänellä on kaksi hopeamitalia. == Ennätykset == Laji Tulos Paikka Päivä 400 metrin aitajuoksu 48,17 NR Peking 25. elokuuta 2015 == Lähteet == Luokka:Bahamalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anna Kashfi

Anna Kashfi (alkujaan: Joan O'Callaghan, (30. syyskuuta 1934 – 21. elokuuta 2015) oli lyhyen uran 1950-luvulla Hollywoodissa tehnyt intialaissyntyinen näyttelijä. Ensisijaisesti hänet tunnetaan parin vuoden avioliitosta Marlon Brandon kanssa. Heillä oli yhteinen poika Christian Brando, joka joutui vankilaan ammuttuaan sisarpuolensa poikaystävän. Christian Brando kuoli 49-vuotiaana. Kashfin syntyperä ei ole koskaan selvinnyt. Muistelmissaan hän sanoo, että syntyi äitinsä avioliiton ulkopuolisesta suhteesta. ==Filmografia== *Tuhoava vuori (1956) *Taisteluhymni (1957) *Cowboy (1958) *Kuunsirpin yö (1959) ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Iso-Hirvanen

Iso-Hirvanen on Keski-Suomessa Laukaassa Vehniän lähellä sijaitseva järvi. == Maantietoa == Järven pinta-ala on 170 hehtaaria eli 1,7 neliökilometriä, se on 3,9 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Se sijaitsee korkean Hirvasmäen länsirinteen alla pohjois-etelä-suuntaisesti. Hirvasmäki kohoaa yli 105 metriä järven yläpuolelle, mutta länsirannat ovat alavampaa seutua. Järvellä on kartan mukaan yksi pieni Hirvasensaari, joka sijaitsee järven eteläpäässä Kuokkaniemen kaakkoispuolella. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 11,77 miljoonaa kuutiometriä eli 0,012 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 6,9 metriä ja suurin syvyys on 21 metriä. Syvin kohta sijaitsee Kuokkaniemen pohjoispuolella. Jyrkimpien rantojen alla kulkee yli 10-metrinen syvännejakso. Järven rantaviivan pituus on 9,4 kilometriä ja suurin osa rannoista ovat metsämaata. Suuri osa asutuksesta on haja-asutusta, joka on keskittynyt eteläpäässä Vehniään ja Yläpohjaan, puolivälissä Pökköperään ja pohjoisessa Hirvaskylään, joka jää Uuraisten puolelle. Valtatie 4 seuraa järven länsirantaa ja itärannan puolelle johtaa pohjoisesta ja etelästä pienemmät tiet. Hirvasmäellä sijaitsevalle Mäkikylälle pääsee Vehniästä kylätietä pitkin. == Vedenlaatu == Järvi on rehevähkö. Vesi on lievästi humuspitoista.http://www.kalapaikka.net/iso- hirvanen_jarvi_kalastus_luvat_kalaistutukset_ravustus_vesilinnun_metsastys_vedenlaatu_lomamokit_laukaa___51862.asp == Vesistösuhteet == Iso-Hirvanen sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Niiniveden valuma- alueella (14.34), jonka Iso-Hirvasen valuma-alueeseen (14.343) järvi kuuluu. Järveen laskee lähinnä lännestä päin pieniä metsäojia, joiden latvoilla sijaitsee Konttilampi (1 ha), Pierulampi (3 ha) ja Riuttalampi. Järven vedenpinnan korkeus on 122,1 metriä mpy ja sen laskujoki Huovilanjoki laskee 900 metrin päässä sijaitsevaan Pieni-Hirvaseen. Huovilanjoelle tulee pudotusta 11,3 metriä. Vesireitti jatkuu tästä Hirvasjokena Niiniveteen ja edelleen Kaakkolammen ja Salakkajoen kautta Kuhnamoon. == Lähteet == Luokka:Niiniveden valuma-alue Luokka:Laukaan järvet
Sali (romaani)

Sali on Jarkko Tontin vuonna 2011 ilmestynyt romaani. Teos ilmestyi uudestaan e-kirjana vuonna 2014 Otavan kustantamana. == Juoni == Virkamiesjuristi Sami ja kansanedustajan avustaja Karoliina ovat juuri eronneet. Eläkkeelle jäänyt hammaslääkäri Pirkko taas etsii uutta sisältöä elämäänsä. Kaikkia kolmea yhdistää yksi asia – sama kuntosali. Etäältä katsottuna Sami ja Karoliina näyttävät pinnallisilta uraohjuksilta, joiden suurin suru on odotettavissa oleva läskisodan tappio, henkilökohtaisen Tali-Ihantalan taistelun häviäminen. Heidän elämäänsä seuraava Pirkko on löytänyt eläkepäiviinsä sisällön aktiivisena blogikirjoittajana ja osapäiväisenä stalkkerina, salakatselijana. Salilla kaikki ei kuitenkaan ole sitä, miltä ensi alkuun näyttää. Sali piirtää kuvan tyhjästä elämästä, joka ei täyty samaantahtiin kalenterin kanssa. Elämästä, jossa oman kropan kiinteänä pitämisestä on tullut synonyymi elämänhallinnalle. Tontti kurkistaa politiikan vinoutuneen maailman kulisseihin ja itseensä rakastuneihin pelureihin. Sali on myös kertomus siitä, kuinka Suomen historian kipupisteet voivat herätä henkiin vielä useiden sukupolvien jälkeen. Ja kuinka kaikkia ihmisiä yhdistää kaipuu rakkauteen, rakastamisen vaikeudesta huolimatta. Sali on tarina maailmasta, jossa elämän- ja painonhallinta sekoittuvat ja ihminen on varmuudella olemassa vain nostaessaan rautaa - mutta myös tarina rakkaudesta, politiikan kulisseista ja historian pitkistä varjoista. == Vastaanotto == “Mielet kyllä häilähtelevät, hetkin peräti lyyrisesti, ja Tontin kieli on antelias. Päähenkilöt Tontti kuitenkin rakentaa ihan viehättävästi. He eivät juuri kohtaa, paitsi satunnaisesti, tovin, ja ovat sitten taas yksin. Tämmöinen alakuloinen perusvärinä on Tontissa kauneinta. Se ei tunnu koristeelta. Sitä on Tontin lyriikassa paljon.” – Parnasso 5/2011. “…ilahduttavan raikasta kerrontaa, jossa juoni etenee kuin leikitellen oivaltavan kielenkäytön tukemana.” - Turkulainen 15.10.2011. Vantaan Sanomat 15.10.2011. “Pienessä sivumäärässä Tontti onnistuu luomaan suurta draamaa.” - Oulun ylioppilaslehti 9/2011. “Nautittavimmillaan Sali on kuntoilun kuvailussa, jossa Tontti taitaa olennaisen. Lukija samalla ymmärtää ja pudistelee epäuskoisesti päätään mielipuolisina rehkiville raukoille….Aivan kuten Tontin esikoisromaanissa Luokkakokous, myös Salissa naiset vievät ja miehet vikisevät. Sympaattista.” – Käkriäinen 4/2011. “Sujuvasti kirjoitettua proosaa.” – Lakimiesuutiset 7/2011. “Hauska, ajatuksia herättävä teos.” – Iltalehti Ilona 21.9.2011. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Teoksesta kirjailijan sivuilla. * Kirjailija keskustelee teoksesta kustannuspäällikkö Jyri Hännisen kanssa. Luokka:Suomalaiset romaanit Luokka:Vuoden 2011 kirjat
Myllyjoki (Jyväskylä)

Myllyjoki eli SiekkilänjokiEloranta & Perämäki 2015, s. 12. on joki Jyväskylän Vesangassa, joka virtaa Vähä-Vesangasta Kotaseen Myllynperän alueen läpi. Jyväskylästä Keuruulle vievä valtatie ja Myllyperäntie kulkevat Myllyjoen yli. Joki on noin 822 metrin pituinen. Myllyjoki kuuluu Kymijoen vesistön (vesistöaluetunnus 14) Muuratjärven valuma-alueeseen (14.28), tarkemmin Kuusjärven alueeseen (14.285).Eloranta & Perämäki 2015, s. 7. == Joen kulku == Myllyjoki alkaa Vähä-Vesangan länsiosasta 145,5 metrin korkeudelta mpy. Vähä- Vesanka on Vesankajärven valuma-alueen (14.286) alin järvi, ja kaikkien yläpuolisten järvien vedet kulkeutuvat sen kautta Myllyjokeen. Näistä suurimpia ovat Vesankajärvi, Vasarainen ja Iso-Musta. Joen niskan ympärys on soistunutta ja suurimmaksi osaksi rakentamatonta. Keskijuoksullaan joki alittaa valtatien 18 ja alempana Myllyperäntien. Keskijuoksulla alkaa joen noin 200 metrin pituinen koskiosuus, Siekkilänkoski. Sen varrella on vesimylly, jonka yhteydessä oleva pato estää kaloja vaeltamasta järvien välillä. Siekkilänkoski päättyy alajuoksulla lampimaiseen suvantoon.Eloranta & Perämäki 2015, s. 40–41. Lopulta joki laskee Kotaseen, jonka pinnankorkeus on 141,2 metriä, joten pudotusta Myllyjoella on noin 4 metriä. == Historiaa == Myllyjoen keskijuoksulla on 1800-luvun loppupuolella rakennettu Siekkilänkosken mylly, joka muodostaa läheisen myllärin asunnon ja kivisillan kanssa maakunnallisesti arvokkaan kohteen.Eloranta & Perämäki 2015, s. 29. Vuonna 1861 aloittanut mylly kuului aluksi Siekkilän talolle, mutta ostettiin erilliseksi tilaksi vuonna 1912.Lintunen 2003, s. 105. Mylly oli merkittävä osa Vesangan taloutta vielä 1950-luvulle asti, sillä siellä toimi myös saha, pärehöylä sekä sähkölaitos. Sahassa tuotettiin rakennusmateriaalia sekä Vesangan että Kypärämäen ja Köhniön asukkaiden tarpeisiin. Vuonna 1926 myllyn yhteyteen perustettiin vielä sähkölaitos, joka vuonna 1936 alkoi tuottaa sähköä lähistön asukkaille.Lintunen 2003, s. 106–107. Myllyn ja sahan käyttö lopetettiin vuonna 1975, mutta sähkölaitos on yhä yksityisessä käytössä.Eloranta & Perämäki 2015, s. 18–19. Siekkilänkoskessa on ollut uittorännejä, vaikka virallinen uittoväylä olikin alkanut vasta alempaa Kuusjärvestä. Uitot väylällä loppuivat vuonna 1964.Eloranta & Perämäki 2015, s. 24. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Jyväskylän joet Luokka:Kuusjärven alue Luokka:Vesanka
Elsa Triolet

Elsa Triolet, kirjailijanimi myös: Laurent Daniel, Elsa Triolet, Bnf, viitattu 18.10.2021 oik. Elsa Brick, (1896 Moskova, Venäjä – 1970 Saint-Arnoult-en- Yvelines, Ranska) oli venäläissyntyinen ranskalainen kirjailija. Hän muutti Ranskaan 1918. Hänen puolisonsa oli Louis Aragon. Hän kirjoitti venäjäksi ja ranskaksi. Maxim Gorki kannusti Triolet'ta julkaisemaan esikoisromaaninsa. Triolet toimi Ranskassa toisen maailmansodan aikana vastarintaliikkeessä ja kuvaa romaaneissaan naisen roolia sodassa. Hänen novellikokoelmansa Le Premier accroc coûte deux cents francs ilmestyi 1944 ja sai Goncourt-palkinnon. Sosialistisia näkemyksiään hän sovelsi tuotannossaan omaperäisesti. ==Palkinnot ja tunnustukset== * Goncourt-palkinto 1944Kirjasampo: Goncourt- palkinto Viitattu 4.7.2024. ==Suomennetut teokset== * Ruusuja velaksi (Roses à credit, 1959), suom. Eine Mannerkoski, Helsinki: Kansankulttuuri 1963 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Väinö Horelli

Väinö Valpas Horelli (5. lokakuuta 1882 Kokemäki – 18. elokuuta 1973 Harjavalta) oli suomalainen ylilääkäri ja professori.Ylioppilasmatrikkeli 1902 Horellin vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Fredrik Horelli ja Amanda Giers. Hän pääsi ylioppilaaksi Porin lyseosta 1902 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1909, lääketieteen lisensiaatiksi 1914 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1930. Horelli toimi Ruoveden kunnanlääkärinä 1914–1918, Uudenkaupungin kaupunginlääkärinä ja Lounais-Suomen piirimielisairaalan lääkärinä 1918–1923, vakuutusyhtiö Tarmon ylilääkärinä 1923–1924 sekä Satakunnan parantolan (Satalinna) ylilääkärinä 1924–1952. Suomen sisällissodan aikana Horelli oli ambulanssi- ja sotasairaalan lääkärinä, talvisodan aikana hän oli sotasairaalan ylilääkärinä ja jatkosodan aikana sotasairaalan päällikkölääkärinä. Hän sai professorin arvonimen 1948. Horelli oli myös Uudenkaupungin kaupunginvaltuuston ja Harjavallan kunnanvaltuuston jäsenenä. Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg) Horellin veljiä olivat pankinjohtaja ja ministeri Toivo Horelli ja lääkintöneuvos Edvard Horelli.Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg) Helsingin yliopiston Satakuntalainen Osakunta jakaa vuosittain Väinö Horellin nimikkostipendejä, joka on suunnattu opinnoissaan menestyneille ja osakunnan toiminnassa ansioituneille jäsenille. == Teoksia == * Keuhkotuberkuloosin kirurgisesta hoidosta. Duodecim 9/1928 * Uber die Oligoiynamie der Elemente bei Myko-bakterien, väitöskirja. 1930 * Keuhkotautikuolleisuus ja yleinen kuolleisuus Satakunnassa vv. 1906—1933. Julkaistu Satakunta-sarjan osassa XII (1946). Luettavissa Satakuntalaisen Osakunnan nettisivuilla. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Harjavallan kaupunginvaltuutetut Luokka:Uudenkaupungin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Lynn Hill

Carolynn Marie ”Lynn” Hill (s. 3. tammikuuta 1961) on amerikkalainen kalliokiipeilijä. Hänen on sanottu olevan yksi maailman parhaita naiskiipeilijöitä ja yksi kaikkien aikojen parhaita kalliokiipeilijöitä. Hill on muokannut kalliokiipeilyä naisille sopivaksi ja ollut lajin julkinen puolestapuhuja, edistäen sen suosiota. Hän on myös puhunut kalliokiipeilyn tasa-arvoisuuden puolesta. Hill on tehnyt lajia tunnetuksi esiintymällä eri televisio-ohjelmissa ja dokumenteissa sekä kirjoittamalla omaelämäkerran. Hill harrasti voimistelua jo lapsena, miltei rikkoen painonnoston maailmanennätyksen. Hän harrasti myös kilpajuoksua. Hän ryhtyi harrastamaan kiipeilyä nuorena ja tuli osaksi kiipeilyharrastajayhteisöä Etelä- Kaliforniassa ja Yosemiten kansallispuiston Camp 4:ssä. Hän matkusteli 1980-luvun alussa pitkin Yhdysvaltoja kiiveten yhä vaikeampia reittejä sekä rikkoen ennätyksiä. Vuosina 1986–1992 Lynn Hill oli yksi maailman huippukiipeilijöistä. Hän voitti yli 30 kansainvälistä kilpailua, mukaan lukien viisi voittoa Arco Rock Master -kilpailussa. Tämä tapahtui samaan aikaan, kun johtavat naiskiipeilijät saavuttivat tasossa johtavat mieskiipeilijät. == Media == Hill on ollut useissa televisio-ohjelmissa, kuten esimerkiksi ohjelmassa Survival of the Fittest, jonka neljä tuotantokautta hän voitti peräkkäin vuosina 1980 – 1984; hän löi olympiaurheilijat köysikiipeilyssä ja maastojuoksussa. Kalliokiipeilijälegenda Beverly Johnson pyysi häntä ensimmäisenä osallistumaan ohjelmaan. Kilpailuohjelman ensimmäisenä vuonna miesten ensimmäisen palkinnon arvo oli 15 000 dollaria ja naisten 5000 dollaria. Hill pyysi suuttuneena tasapuolisuutta palkintojen arvon välille sanoen, että naisten tulisi saada palkinnoksi vähintään 10 000 dollaria, koska naiset kilpailivat neljässä lajissa ja miehet kuudessa. Hän ehdotti boikottiin osallistumista muille naiskilpailijoille, ja neuvotteli ohjelman tuottajan kanssa sopimuksen, että seuraavana vuonna palkinnon arvoa korotetaan ja Hill voisi kilpailla uudestaan. Elämäkerrassaan Hill kirjoittaa kuulleensa huhun, että NBC lopetti naisten osuuden ohjelmasta, koska tuottajat eivät pystyneet löytämään ketään, joka olisi voinut voittaa hänet. Hill esiintyi 1980-luvun alussa myös ohjelmissa The Guinness Game, That's Incredible! ja Ripley's Believe it or Not. Vuonna 1999 Hill esiintyi Imax- formaatin elämysurheiluelokuvassa Extreme. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kalliokiipeilijät Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kimmo Karttunen

Kimmo Lauri Karttunen (27. maaliskuuta 1934 Viipuri – 30. toukokuuta 2000 Helsinki) toimi Lapuan kauppalan- ja kaupunginjohtajana vuosina 1968–1992. Karttunen suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon toukokuussa 1963 ja sai varatuomarin arvonimen toukokuussa 1966. Hän toimi Mäntyharjun tuomiokunnan notaarina 1963-1964 ja Heinolan kaupunginsihteerinä 1964–1968. Lapuan kauppalan- ja kaupunginjohtajana Karttunen toimi 1968–1992. Hän jäi eläkkeelle keväällä 1992. Karttunen sai kaupunkineuvoksen arvonimen jäätyään eläkkeelle 1992. Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Lapuan kaupunginjohtajat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Pettymys (albumi)

Pettymys on rap-artisti Pyhimyksen studioalbumi, joka julkaistiin digijulkaisuna, cd:nä ja vinyylinä 14. elokuuta 2015. Pyhimys sai vision uudesta albumista heinäkuussa 2013 ja teki albumia muun muassa matkustellessaan Argentiinassa tammikuussa 2014. Albumin julkaisukeikka oli Blockfestissä 21. elokuuta 2015.http://yle.fi/ylex/uutiset/pyhimys_ei_kyllasty_pettymykseen__rappari_julkaisee_uuden_levyn_neljan_vuoden_tauon_jalkeen/3-8222396http://www.pyhimys.com/2015/06/08/pettymys/ Pettymys nousi julkaisunsa jälkeen viikolla 34 Suomen virallisen listan ykkössijalle ja Rumban listan ensimmäiseksi.http://www.rumba.fi/listat/pyhimyksen-pettymys-ei-ole-ainakaan- listapettymys-rumban-listan-ykkossija/ Albumin kappaleista Ei unta ennen Maltsuu ja Häiriintyny julkaistiin tuplasinglenä. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arviot == * Soundi: Soundi * Keskisuomalainen: Keskisuomalainen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pettymys discogs.com -sivustolla Luokka:Pyhimyksen albumit Luokka:Vuoden 2015 albumit Luokka:OP Beatsin tuottamat albumit