EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pikkuteatteri (Lahti)

Pikkuteatteri on kaikille avoin lahtelainen teatteritila. Se sijaitsee Lahden keskustassa vuonna 1911 valmistuneessa jugendrakennuksesa osoitteessa Loviisankatu 8, samassa rakennuksessa ravintola Torven kanssa. Rakennus on eräs Suomen vanhimmista teatterikäyttöön valmistuneista rakennuksista.https://areena.yle.fi/podcastit/1-50248709 Teatterin juhlasali on ollut käytössä vuodesta 1912,Kulttuurikaupunki Lahti Lahdenmuseot.fi Teatterissa on 150 istumapaikkaa ja 80 neliömetrin näyttämö. Viime vuosina Pikkuteatterin aktiivisia käyttäjiä ovat olleet Lahden Nuorisoteatteri, Lahden Lauantainäytämö ja Lahden kesänäyttämö, minkä lisäksi tiloissa on aktiivista tapahtumatoimintaa, kuten Lahden Taideviikot, Taidelauantai, kansainenvälinen Fringe festivaali, Mastofestivaali, Lahden Jazztori, Lahden Lasten Talvikarnevaalit ja stand-up -iltoja.Kallio, Joni. Tekninen tuottaja, Lahden kulttuuripalvelut. Viitattu 24.3.2023. == Historia == Loviisankatu 8 vihittiin käyttöön 16.3.1911. Rakennuksesta tuli Lahden tärkein varhaisen teatteri- ja orkesteritoiminnan keskus ja se toimi Lahden amatööriteatterin, Lahden teatterin ja Lahden kaupunginteatterin keskuksena vuoteen 1957 asti. Talossa sijaitsi Lahden Kirjapaino- ja Sanomalehtiosakeyhtiön- ja Suomalaisen Seuran tilat, asuntoja, liikehuoneistoja ja juhlasali, joka oli siihen aikaan kaupungin suurin ja ajanmukaisin. Juhlasali oli aktiivisesti teatteriharrastajien käytössä ja rakennusta alettiin kutsua 1920-luvulta alkaen teatteritaloksi. Tiloja uudistettiin kesällä 1938 ja seuraavan kerran vuosina 1974-1976, jolloin teatteritilan yleisilmettä, teknisiä ratkaisuja, näyttämöä ja katsomoa remontoitiin. Uudistettu teatteri nimettiin Pikkuteatteriksi ja sen ensi-iltaa juhlistettiin 16.-18.1.1976 Minna Canthin näytelmällä Kovan onnen lapsia. Lahden kaupunginteatteri esiintyi Pikkuteatterissa viimeisen kerran syksyllä 1982 Martti Kainulaisen tulkinnalla näytelmästä Hamlet, jonka pääosissa esiintyi Kari Hakala ja Erja Manto. Pikkuteatterin toiminta on jatkunut harrastajaryhmien, kuten Nuorisoteatterin, elokuvakerhojen, Satuteatterin, Lahden Lauantainäyttämön, Timotei-teatterin ja Päijät-Hämeen lausujien käytössä. Pikkuteatterissa on vuosikymmen aikana esiintynyt useita tunnettuja nimiä, kuten veljeksi Joel ja Jalmari Rinne, Topo Leistelä, Reino Valkama, Kerttu Hämeranta, Uljas Kandolin, Veikko Tyrväinen, Maikki Ruoppila, Aino Ackté, Toivo ja Alma Kuula, Aarne Orjatsalo, Elli Tompuri, Iida Aalberg, Eeva-Kaarina Volanen, Tauno Palo, Ensio Jouko, Kauko Helovirta, Rauni Ranta, Evert ja Kirsi Suonio, sekä Fritz-Hugo Backman. == Lähteet == Luokka:Suomen teatterit Luokka:Lahden rakennukset ja rakennelmat Luokka:Lahden kulttuuri
Bones and All

Bones and All on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut kansainvälisesti tuotettu romanttinen kauhudraamaelokuva, jonka on ohjannut Luca Guadagnino. Se perustuu Camille DeAngelisin vuonna 2015 julkaistuun romaaniin Bones & All, jonka on sovittanut käsikirjoitukseksi David Kajganich. Elokuvan pääosia esittävät muun muassa Taylor Russell, Timothée Chalamet, Mark Rylance, André Holland, Michael Stuhlbarg, David Gordon Green, Chloë Sevigny ja Jessica Harper. Elokuvan keskiössä on kannibalistinen nuoripari (Russell ja Chalamet), joka lähtee road tripille Yhdysvaltojen halki. Bones and All sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 2. syyskuuta 2022, missä se palkittiin parhaan ohjauksen Hopeisella leijonalla. Taylor Russell palkittiin myös Marcello Mastroianni -palkinnolla, joka jaetaan vuosittain parhaalle nousevalle nuorelle näyttelijälle. Suomen-ensi-iltansa elokuva sai 25. marraskuuta 2022. Elokuva sai pääosin positiivisia arvosteluja kriitikoilta, jotka kehuivat erityisesti roolisuorituksia, ohjausta, kuvausta sekä eri genrejen yhdistelyä. == Näyttelijät == == Vastaanotto == Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 83% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 7,5/10. Keräys perustuu 253 arviointiin. Metacriticissä elokuvalla on 74 pistettä 100:sta. Keräys perustuu 53 arvosteluun. The Guardian antoi elokuvalle täydet viisi tähteä ja piti sitä pelottavana, ilkeänä ja hätkähdyttävänä kaikessa romanttisuudessaan. Muropaketti, Episodi ja Kulttuuritoimitus antoivat elokuvalle neljä tähteä ja kehuivat erityisesti sen roolisuorituksia. Helsingin Sanomat antoi elokuvalle niin ikään neljä tähteä ja piti sitä Guadagninon parhaimpana ja mielenkiintoisimpana teoksena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Luokka:Vuoden 2022 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Brittiläiset kauhuelokuvat Luokka:Italialaiset kauhuelokuvat Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Italialaiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romanttiset draamaelokuvat Luokka:Brittiläiset romanttiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Italialaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Elokuvat kannibalismista Luokka:Road moviet Luokka:Elokuvat seksuaali- ja sukupuolivähemmistöistä Luokka:Metro- Goldwyn-Mayerin elokuvat
Tarhagallianruusut

Tarhagallianruusut eli ranskanruusut eli ranskanruusu (Rosa Gallica-ryhmä) on viljeltyjen ruusuristeymien lajikeryhmä. Risteymien tunnistettavana kantalajina on Euroopassa alkuperäisenä kasvava laji gallianruusu (Rosa gallica), jota on myös kutsuttu joskus ranskanruusuksi. == Lajikkeita == Tarhagallianruusuryhmän tunnettuja lajikkeita ovat muun muassa:Suomen Lajitietokeskus: Tarhagallianruusut – Rosa Gallica-Ryhmä Viitattu 25.11.2022.Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Rosa Rosa Gallica- Ryhmä * Rosa 'Alika' * Rosa 'Cardinal de Richelieu' * Rosa 'Charles de Mills' * Rosa 'Duchesse de Montebello' * Rosa 'Frankfurt' * Rosa 'Iitin Tiltu' * Rosa 'Jenny Duval' * puna-apteekkarinruusu eli apteekkarinruusu (Rosa 'Officinalis') * vihdinruusu (Rosa ’Olkkala’) – myös kirkonruusujen ryhmään luokiteltuSuomen Lajitietokeskus: Vihdinruusu – Rosa (Francofurtana-Ryhmä) 'Olkkala' Viitattu 25.11.2022. * kirjoapteekkarinruusu (Rosa 'Rosa Mundi') * Rosa 'Rose du Maitre d'Ecole' * Rosa 'Tuscany' == Lähteet == Luokka:Ruusulajikkeet
Ray Noppa

Noppa on RAY:n varhainen videopohjainen raha-automaatti. Raha-automaatin julkistus tapahtui vuonna 1991. Pelin grafiikka oli tarkoitus saada näyttämään kolmiulotteiselta, joskaan se ei ollut sitä aidosti. Peli ei ollut erityisen suosittu huolimatta kehittyneisyydestä ja näyttävyydestä. Pelissä oli muutamia erityisiä toimintoja, kuten tuplauksessa valitun näppäimen vilkkuminen tuplauksen onnistuessa. Pelaaja saattoi kontrolloida, kuinka kauan noppia sekoitettiin.Noppien määrä on kolme ja suora voi muodostua vain peräkkäisistä nopista. Lisäksi pelissä on tuplaustoiminto Pelin päävoitto oli 200 markkaa 5 markan panoksella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.nostalgiapelit.fi/historia.html Luokka:Veikkauksen rahapeliautomaatit
Mohammed Muntari

Mohammed Muntari (; s. 20. joulukuuta 1993 Kumasi, Ghana) on ghanalaissyntyinen qatarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 194-senttimetrinen. Hän on pelannut koko pääsarjauransa Qatarissa ja edustanut el-Jaishia, al-Duhailia sekä al-Ahlia. Qatarin maajoukkueessa Muntari on pelannut helmikuun 2023 alkuun mennessä 55 maaottelua ja tehnyt niissä 14 maalia. MM-kilpailuissa 2022 hän tuli Qatarin kaikissa kolmessa ottelussa vaihdosta kentälle ja teki toisessa ottelussa Senegalia vastaan Qatarin ainoan maalin. == Lähteet == Luokka:Qatarilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anthony Perkinsin filmografia

Tämä on Anthony Perkinsin filmografia. Vuosi Elokuvan nimi Nimi suomeksi Rooli 1992 In the Deep Woods Metsän pimeydessä Paul Miller 1992 The Naked Target El Mecano 1991 A Demon in My View Arthur Johnson 1990 I’m Dangerous Tonight Punainen vaate professori Buchanan 1990 Daughter of Darkness Anton Crainic 1990 Psycho IV: The Beginning Psyko IV Norman Bates 1989 Edge of Sanity Järjen tuolla puolen tohtori Henry Jekyll / Mr. Jack Hyde 1988 Destroyer Robert Edwards 1986 Psycho III Psyko III Norman Bates 1985 For the Term of His Natural Life 1984 Crimes of Passion Intohimorikoksia pastori Peter Shayne 1983 The Sins of Dorian Gray Tapaus Dorian Gray Henry Lord 1983 Psycho II Psyko II Norman Bates 1980 Double Negative Kauhun kierre Lawrence Miles 1979 North Sea Hijack Kaappaus Pohjanmerellä Lou Kramer 1979 Twee Vrouwen Kaksi naista Alfred 1979 Winter Kills Kyltymättömät John Ceruti 1979 The Black Hole Musta aukko tohtori Alex Durant 1978 Les Miserables Miserables, Les - kurjat poliisitarkastaja Javert 1978 First You Cry Ensin itket Arthur Herzog 1978 Remember My Name Neil Curry 1975 Mahogany Sean Mcavoy 1974 Murder on the Orient Express Idän pikajunan arvoitus Mcqueen 1974 Lovin' Molly Gid 1972 Play It As It Lays B. Z. Mendenhall 1972 The Life and Times of Judge Roy Bean Roy Bean – piru mieheksi pastori LaSalle 1971 Quelqu'un derrière la porte Murhaaja oven takana Larry 1971 La Décade prodigieuse Pimeä kuilu Charles Van Horn 1970 Catch-22 Me sotasankarit Chaplain Tappman 1970 WUSA W.U.S.A. Rainey 1968 The Champagne Murders Shamppanjamurhat Christopher Balling 1968 Pretty Poison Turmeltuneet Dennis Pitt 1966 Is Paris Burning? kersantti Warren 1966 A Ravishing Idiot Harry Compton 1966 Evening Primrose Charles Snell 1965 El Asesino de tontos Milo Bogardus 1964 Two Are Guilty Johnny 1964 Une Ravissante idiote Harry Compton 1963 Le Procès Oikeusjuttu Joseph K. 1962 Le Couteau dans la plaie Kohtalokas keskiyö Robert Macklin 1962 Phaedra Fedra Alexis 1961 Aimez-vous Brahms? Pidättekö Brahmsista? Philip Van der Besh 1960 Tall Story Tytöt pitävät pitkistä pojista Ray Blent 1960 Psycho Psyko Norman Bates 1959 On the Beach Viimeisellä rannalla luutnantti Peter Holmes 1959 Green Mansions Viidakon kukka Abel Guevez de Argensola 1958 The Matchmaker Nokkela puhemies Cornelius Hackl 1958 Desire Under the Elms Intohimot jalavien alla Eben Cabot 1957 This Angry Age Katkera maa Joseph Dufresne 1957 The Tin Star Hopeatähti sheriffi Ben Owens 1956 Fear Strikes Out Pelon vanki Jim Piersall 1956 The Lonely Man Yksinäinen kostaja Riley Wade 1956 Friendly Persuasion Onnellisen laakson kansa Josh Birdwell 1953 The Actress Näyttelijätär Fred Whitmarsh Lähde: == Lähteet == Luokka:Filmografiat
Cheltenham Township

Cheltenham Township on kunta (township) Yhdysvalloissa Pennsylvanian osavaltiossa. Sen väkiluku oli 37 452 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Montgomeryn piirikunnan eteläosassa. Cheltenham Township kuuluu Philadelphian esikaupunkialueeseen. == Väestö == Vuonna 2020 Cheltenham Townshipin 37 452 asukkaasta valkoisia oli 45,3 %, mustia 37,8 %, aasialaisia 7,1 % ja alkuperäisasukkaita 0,3 %. Asukkaista 3,2 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 6,3 % asukkaista asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 14,0 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 12,2 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == Luokka:Pennsylvanian kunnat
Ben-Zion Orgad

Ben-Zion Orgad (; 1926 Gelsenkirchen, Saksa – 28. huhtikuuta 2006 Tel Aviv, Israel) oli säveltäjä, musiikkipedagogi ja runoilija.Orgad Ben Zion Israel Music InstituteBen-Zion Orgad Jewish Music Research Centre Hän syntyi Saksassa, mutta emigroitui nykyisen Israelin alueelle vuonna 1933. Orgad aloitti viulunsoiton opiskelun vuonna 1934 Rudolf Bergmanin johdolla. Hän sai myös musiikin teorian ja sävellyksen opetusta Paul Ben-Haimilta. Vuonna 1947 Orgad valmistui Jerusalemin musiikkiakatemiasta Josef Talin opiskelijana. Hänen muita opettajiaan olivat Jerusalemissa Solomon Rosowsky ja Yhdysvalloissa Aaron Copland. Orgadin tuotannossa tärkeä asema on heprean kielellä. Huomattavan osan hänen tuotannostaan muodostavat hänen vokaalimusiikkiteoksensa. Niiden innoittajina olivat raamatulliset kirjoitukset, keskiaikaiset hepreankieliset tekstit ja moderni hepreankielinen runous. Orgad oli myös itse tuottelias runoilija ja kirjoittaja. Hänen teoksiaan esitettiin sellaisten johtavien kapellimestarien kuin Leonard Bernsteinin ja Gary Bertinin johdolla. Vuonna 1997 Orgadille myönnettiin Israel-palkinto musiikista. Orgad toimi vuosina 1975–1988 Israelin kansallisena musiikkikoulutuksen superintendenttinä. Hänen sävellystensä joukossa on Mizmorim (Psalmien kirja, 1966–1968). Hän laati teoksia myös orkesterille (esimerkiksi sinfonia Hatzvi Israel, 1949/1964) ja kamarimusiikkikokoonpanoille. Orgad kuoli Tel Avivissa pitkään sairastettuaan. == Lähteet == Luokka:Israelilaiset säveltäjät Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Israelilaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Grethe Kausland

Grethe Kausland (3. heinäkuuta 1947 Horten – 16. marraskuuta 2007 Oslo) oli norjalainen laulaja ja näyttelijä. Kausland teki läpimurtonsa kahdeksanvuotiaana kappaleella "Teddyen min", jota myytiin yli 100 000 kappaletta. Elokuvadebyyttinsä Kausland teki vuonna 1957 elokuvassa Smuglere i smoking. Ensimmäisen pääosansa Kausland esitti vuonna 1959 elokuvassa Ugler i mosen. Uransa alkuaikoina Kausland tunnettiin nimellä Lille Grethe. Kausland voitti Melodi Grand Prix'n 1972 duettona Benny Borgin kanssa kappaleella "Småting" ja duo valikoitui näin Norjan edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa duo sijoittui 14:nneksi 18 kilpailijan joukosta. Kausland teki vuodesta 1973 runsaasti yhteistyötä Dizzie Tunes -yhtyeen kanssa. Kausland kuoli keuhkosyöpään 60-vuotiaana vuonna 2007. ==Diskografia== ===Albumit=== *A Taste Of... (1978) *Grethe Synger Lille Grethe (1979) *Stay With Me (1984) *Jazz My Way (2008) ====Dizzie Tunes -yhtyeen kanssa==== *Toppopp 1 (1972) *Norsklåt (1973) *Hei- Hå Hei-Hå (1973) *Tut Og Kjør (1975) *På Go'fot (1976) *Memories Of Music (1982) *Go'biter - Live At Dizzie (1991) https://www.discogs.com/artist/842753-Grethe-Kausland ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Norjalaiset laulajat Luokka:Norjalaiset näyttelijät Luokka:Norjan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1972 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Aymen Dahmen

Aymen Dahmen (, s. 28. tammikuuta 1997 Sfax) on tunisialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa CS Sfaxienia. == Seurajoukkueura == Dahmen aloitti uransa kasvattajaseurassaan CS Sfaxienissa kaudella 2017–2018. Tuolloin hän oli joukkueen varamaalivahti. Rami Jridin siirryttä kauden jälkeen Esperanceen nousi Dahmen seuran ykkösmaalivahdiksi. Hän saavutti joukkueen kanssa Tunisian cupin mestaruuden, kun pääsarjassa joukkue sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2019–2020 Dahmenin Sfaxien sijoittui Tunisian pääsarjassa toiseksi Esperancen voitettua mestaruuden. Kausi 2020–2021 meni vaihtelevasti, kun joukkue sijoittui pääsarjassa viidenneksi. Sitä vastoin Dahmen saavutti Sfaxienin kanssa toistamiseen Tunisian cupin mestaruuden. Dahmen saavutti myös kaudella 2021–2022 Tunisian cupin mestaruuden, kun Sfaxien voitti loppuottelussa AS Marsan 0–2. == Maajoukkueura == Dahmen pelasi Tunisian alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa vuosina 2018–2019. Hänen ensimmäinen A-maaottelu Tunisian paidassa oli 28. maaliskuuta 2021 Päiväntasaaja vastaan Afrikan kisojen karsintaottelussa. Tunisia voitti ottelun 2–1.Aymen Dahmen national-football- teams.com Viitattu 26.11.2022 Kesäkuussa 2022 Dahmen saavutti Tunisialle Kirin Cupin mestaruuden. Hän pelasi kisojen kaikki ottelut. Dahmen valittiin Tunisian maajoukkueeseen 2022 MM-kilpailuihin Qatariin. == Lähteet == Luokka:Tunisialaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Benny Borg

Artie Benny Borg (s. 13. marraskuuta 1945 Göteborg) on ruotsalaissyntyinen norjalainen laulaja. Borg muutti Norjaan vuonna 1969. Borg tunnetaan yhteistyöstään Dizzie Tunes -yhtyeen ja Grethe Kauslandin kanssa. Borg voitti Kauslandin kanssa Melodi Grand Prix'n 1972 kappaleella "Småting" ja duo valikoitui näin Norjan edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa duo sijoittui 14:nneksi 18 kilpailijan joukosta. Borg osallistui Melodi Grand Prix'in myös vuonna 1975 kappaleella "En enkel sang", joka sijoittui kilpailussa kolmanneksi. Borgin suurimpia hittejä Norjassa ovat olleet "Balladen om Morgan Kane" (1972) ja "Legenden om Metzgar" (1973). Borgille myönnettiin parhaan miesartistin Spellemannprisen-palkinto vuonna 1973. Borg oli naimisissa laulaja Kirsti Sparboen kanssa vuosina 1972–1978. ==Diskografia== ===Albumit=== *Mine Låter På Min Måte (1974) *Mina Låtar På Mitt Sätt (1976) *Tur -Retur (1978) *The Nashville Collection (1979) *Benny Borg Synger Elvis (1980) *Idag (1993) *Den Største Reisen (2016) https://www.discogs.com/artist/792750-Benny-Borg ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Norjalaiset laulajat Luokka:Norjan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1972 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mr. Do’s Castle

Mr. Do’s Castle (myös Mr. Do!'s Castle ja Mr. Do! v.s Unicorns) on Universalin kehittämä ja julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna kolikkopelinä ja seuraavana vuonna Atari 2600:lle, Atari 5200:lle, Atarin 8-bittisille, ColecoVisionille, Commodore 64:lle ja MSX:lle. == Pelaaminen == Pelissä pelaaja omaksuu sirkusklovni Mr. Do:n roolin. Pelaajalla on käytössään vasara, jolla voi pudottaa tasoja alas. Tasoja pudottamalla voi myös tappaa vihollisia. Taso on suoritettu, kun joko kaikki kirsikat on pudotettu alas tai viholliset on tapettu. Pelissä on myös avaimia, joita keräämällä voi saada suojakilven ja pelaajan täytyy kerätä kirjaimia saadakseen EXTRA-sanan ja pääsee näin seuraavaan kenttään. Pelaajan tuhottua tietyn kirjaimen nousee lippu linnan yläosaan. Lisäksi pelissä on tikapuita joita voi siirtää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * https://strategywiki.org/wiki/Mr._Do%27s_Castle Luokka:Vuoden 1983 videopelit Luokka:Tasohyppelyt
Menachem Avidom

Menachem Avidom (; 6. tammikuuta 1908 Stanislaviv, Itävalta-Unkari – 5. elokuuta 1995 Tel Aviv, Israel) oli israelilainen säveltäjä.Menachem Avidom (Composer) Bach-Cantatas.com Avidom oli itävaltalaisen säveltäjä Gustav Mahlerin serkku. Hän emigroitui Palestiinan brittiläiselle mandaattialueelle vuonna 1925.Composer Menachem Avidom, a pioneer of the Mediterranean musical style and... AP News Avidom opiskeli musiikkia ja säveltämistä Beirutin amerikkalaisessa yliopistossa sekä Pariisin konservatoriossaComposer Menachem Avidom Passes Away Center for Israel Education, jossa hänen opettajiinsa kuului Henri Rabaud. Hän vietti myös neljän vuoden jakson Egyptissä. Vuosina 1935–1946 Avidom opetti konservatoriossa ja musiikin opettajien koulutuslaitoksessa Tel Avivissa.Avidom Menachem Israel Music Institute Lisäksi hän työskenteli musiikkikriitikkona. Avidom sävelsi varhaisia teoksia impressionistiseen tyyliin, mutta siirtyi sitten kohti atonaalista sävelkieltä. Vuonna 1939 hän teki sovituksia Jemenin juutalaiselle laulaja Bracha Zefiralle. Avidom alkoi tuntea mielenkiintoa Lähi-idän ja Euroopan musiikin teorioiden yhdistämistä kohtaan. Vuodesta 1944 hän sävelsi teoksia tämän pohjalta syntyneellä uudella tyylillään, joka oli leimallinen hänen myöhemmällekin sävellystuotannolleen. Tätä "välimerelliseksi" kuvattua tyyliä edustivat muiden muassa huilukonsertto (1944) sekä sinfoniat nro 1 ("Amamit", 1945) ja nro 3 ("Yam ha'Tichonit", 1951). Avidom esimerkiksi käytti itämaisia melodisia motiiveja, mutta hänen orkestraatioonsa vaikuttivat Maurice Ravel ja Les Six -ryhmän ilmaisu. Avidomin toinen sinfonia ("David", 1948–1949) kuvaa raamatullisen kuninkaan elämää; hänen viides sinfoniansa ("Shirat Eilat", 1956–1957) yhdistää perinteisen sinfonisen muodon ja laulusarjan. Israelin musiikissa tulivat 1960-luvun alkupuolella enemmän muotiin kansainväliset tyylit ja tekniikat alueellisen painotuksen kustannuksella. Tämä vaikutti myös Avidomiin, joka alkoi käyttää kaksitoistasäveljärjestelmää. Hänen viimeisessä sinfoniassaan (nro 10, 1981) kaksitoistasäveljärjestelmä on yhdistetty itämaisiin melodioihin. Avidom käytti useissa teoksissaan muusikoiden nimien kirjaimiin sopineiden nuottien sarjoja. Sinfoniassaan nro 7 (1960–1961) hän viittasi tällä tavalla itseensä, teoksessa ArtHur ruBinStEin (kuusi inventiota pianolle) Arthur Rubinsteiniin ja teoksessa Bachiana (1984–1985) Johann Sebastian Bachiin. Avidom sävelsi sinfonioidensa lisäksi muun muassa oopperoita, joista Alexandra ha'khashmonait toi hänelle Israel-palkinnon vuonna 1961. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös kamarimusiikkiteoksia, pianosävellyksiä ja vokaalimusiikkia. Israel-palkinnon lisäksi Avidom sai useita muitakin palkintoja, kuten Tel Avivin kunnan palkinnot vuosina 1947 ja 1956. Avidom työskenteli Israelin filharmonisen orkesterin pääsihteerinä vuosina 1945–1952, Israelin matkailuministeriön neuvonantajana taiteissa 1952–1955, Israelin säveltäjäliiton puhemiehenä 1958–1971 ja tekijänoikeusjärjestö ACUM:n pääjohtajana 1955–1980. == Lähteet == Luokka:Israelilaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Véronique Müller

Véronique Müller (s. 9. helmikuuta 1948 Murten) on sveitsiläinen laulaja. Müller valittiin julkisessa karsinnassa edustamaan Sveitsiä Eurovision laulukilpailussa 1972 kappaleella "C'est la chanson de mon amour". Samana vuonna Müller esitti Sveitsin karsinnassa myös kappaleen "La rose et le tambour". Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Müller sijoittui kahdeksanneksi. Müller sanoitti Sveitsin vuoden 1980 euroviisuedustuskappaleen "Cinema", jonka esitti Paola. ==Diskografia== ===Albumit=== *beidi zwöi (1979) *Y Üsne Breitegrade (1984) *Viviamo Per Amare (1990) *Los E Mal... - Neui Lieder Für Chind Und Settegi Wo Gross Worde Sind *Véronique Muller Presents International And Swiss Popular Songs *Üsi Lieder Und Lieder Vo Üs *Du *Wie Du Und Ig https://www.discogs.com/artist/990693-V%C3%A9ronique-M%C3%BCller ==Lähteet== Luokka:Sveitsiläiset laulajat Luokka:Sveitsin euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1972 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antti Keinänen

Antti Keinänen on suomalainen balettitanssija. Hän on ollut kiinnitettynä Suomen Kansallisbalettiin vuodesta 2000 alkaen, ja on toiminut 1. solistitanssijana vuodesta 2010. Keinänen on valmistunut Suomen kansallisoopperan balettikoulusta vuonna 1995 opettajinaan muun muassa Ilkka Lampi ja Jarmo Rastas. Keinänen on palkittu Tanssin kukan Nuppu-palkinnolla 2001 ja Pro Dance -palkinnolla 2003. Balettitanssijan uran lisäksi Antti Keinänen on esiintynyt Helsingin kaupunginteatterin Billy Elliot -musikaalissa 2015 aikuisen Billyn roolissa. Hän on osallistunut joulukuussa 2020 MTV3-kanavalla esitettyyn Laulu rakkaudelle – Secret Song Suomi -ohjelmaan, jossa hän ja näyttelijä-laulaja Irina Björklund yllättivät Jorma Uotisen esityksellään "Balladi elokuvasta Klaani” -kappaleesta kunnoittaakseen tämän uraa. Keinäsen puoliso on balettitanssija Teemu Tainio. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset balettitanssijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Yardena Alotin

Yardena Alotin (; 19. lokakuuta 1930 Tel AvivYardena Alotin AllMusic – 5. lokakuuta 1994 New York, New YorkNecrology JSTOR) oli israelilainen säveltäjä ja pianisti.Yardena Alotin Israel Music Institute Alotin aloitti 5-vuotiaana pianonsoiton opiskelun Moshe Sharettin siskon Rivka Sharett-Hozin johdolla. Hän opiskeli vuosina 1948–1950 Tel Avivin musiikin opettajien koulutuslaitoksessa ja vuosina 1950–1952 Israelin musiikkiakatemiassa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Alexander Uriah Boskovich (musiikin teoria), Mordecai Seter (harmonia, kontrapunkti), Paul Ben-Haim (orkestraatio), Ilona Vincze-Krausz (pianonsoitto) ja Ödön Pártos (sävellys). Alotin toimi vuosina 1975–1976 Bar-Ilanin yliopiston residenssisäveltäjänäYardena Alotin Jewish Music Research Centre. Alotin yhdisteli tyylissään itäisten ja läntisten traditioiden vaikutteita sekä juutalaista kansanperinnettä ja moderneja ideoita keskenään. Hän sai ensimmäisellä teoksellaan (Yefei Nof sekakuorolle, 1952) Nissimov-palkinnon. Hän teki tästä sävellyksestä myös uuden version soolohuilulle James Galwayta varten vuonna 1978. Alotinin tuotannon joukossa merkittäviksi nousivat vuodelta 1958 olevat a cappella -kantaatti ja Al Golah D'vuyah (The Painful Exile) lauluäänelle sekä orkesterille. Lisäksi hänen pianoteoksiaan, kuten sarjaa (1974), on esitetty usein. Tel Avivin kirjallisuus- ja taidejärjestö tilasi Alotinilta vuonna 1984 teoksen Tel Avivin kaupungin 75-vuotisjuhlan kunniaksi. Alotin kuoli vuonna 1994. Hänen leskensä perusti vuonna 1998 hänen mukaansa nimetyn rahaston israelilaisen esittävän säveltaiteen tueksi. == Lähteet == Luokka:Israelilaiset säveltäjät Luokka:Israelilaiset pianistit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Juhani Marttila

Paavo Juhani Marttila (10. toukokuuta 1916 Konginkangas – 4. marraskuuta 1986 Kokkola) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 26.11.2022. Marttilan vanhemmat olivat kaupanhoitaja Paavo Albert Marttila ja Vappu Augusta Berggrén ja puoliso vuodesta 1940 Kerttu Marjatta Ypyä. Marttila kävi keskikoulun Kannuksen yhteiskoulussa 1932 ja sai päästötodistuksen Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta 1935. Hän oli Keski-Pohjanmaan Osuuskaupan mainoshoitaja 1935–1944, Sotainvalidien Keski-Pohjanmaan piirin piirisihteeri 1944–1946, Pukumies Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja 1946–1977 ja hallituksen puheenjohtaja 1977–1986 sekä Pohjan Puku Oy:n toimitusjohtaja 1946–1950. Marttilalla oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri. Vapaamuurarina tunnettu Marttila oli myös lahjoittaja. Hän tuki taloudellisesti merkittävällä tavalla muun muassa sotainvalideja. Suomen Kulttuurirahaston Keski-Pohjanmaan rahastoon perustettiin Kerttu ja Juhani Marttilan nimikkorahasto. Kauppaneuvoksen arvonimen Marttila sai 1978. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset vapaamuurarit Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Viljo Meriläinen

Viljo Meriläinen (18. elokuuta 1916 Sotkamo – 23. huhtikuuta 1995 Kuhmo) oli suomalainen kauppias ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 26.11.2022. Meriläisen vanhemmat olivat maanviljelijä Konsta Meriläinen ja Katri Huotari ja puoliso vuodesta 1941 Irja Annikki Korhonen. Meriläinen kävi kansakoulun ja maamieskoulun ja suoritti osuuskassakurssin ja diplomikauppiastutkinnon. Hän oli Sotkamon Osuuskassan toimitusjohtaja 1939–1944, Sotkamon Keskus-Liike Oy:n liikeapulainen 1944–1945 ja Aug. Korhonen Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1945. Sotkamon työvoimapäällikkönä Meriläinen toimi 1940–1941. Hän oli Kuhmon kunnanhallituksen jäsen 1956–1960 ja hänellä oli lisäksi useita kaupan alan ja muita luottamustehtäviä. Keskon neuvottelukunnan jäsen hän oli 1949–1951 ja 1983–1985 ja puheenjohtajana 1955–1957 ja hallintoneuvoston jäsen 1958–1978 ja varapuheenjohtaja 1968–1978. Sotkamon suojeluskuntaan 1933–1944 kuulunut ja molempiin sotiin osallistunut Meriläinen oli sotilasarvoltaan reservin majuri. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1978. == Lähteet == Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Heikki Saloheimo

Heikki Viktor Saloheimo (31. maaliskuuta 1926 Hankasalmi – 18. elokuuta 2006 Kuopio) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 26.11.2022. Saloheimon vanhemmat olivat lääketieteen lisensiaatti Viktor Rafael Saloheimo, aiemmin Berner, ja Karin Elisabeth Fallström. Hänen puolisonsa vuodesta 1951 oli opettaja Raili Kyllikki Parrio. Saloheimo tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1946 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1952. Hän oli Hankkijan Jyväskylän konttorin neuvontaosaston hoitaja 1951–1953, pääkonttorin maatalouskoneosaston päällikkö Helsingissä 1954–1957, Mikkelin konttorin johtaja 1957–1959, Oulun konttorin johtaja 1959–1963, Tampereen konttorin johtaja 1963–1967, pääkonttorin liiketaloudellisen osaston apulaisjohtaja 1967–1970, Kuopion konttorin johtaja 1970 ja Itä-Suomen yhteistoiminta-alueen aluejohtaja 1971–1987. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Saloheimo oli reservin alikersantti. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1978. == Lähteet == Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Rashad al-Alimi

Rashad Muhammad al-Alimi (; s. 15. tammikuuta 1954) on jemeniläinen poliitikko. Hän johtaa maata hallitsevaa presidenttineuvostoa huhtikuusta 2022 alkaen. Aikaisemmin hän on toiminut Jemenin sisäministerinä. ==Lähteet== Luokka:Jemenin presidentit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kristian Brander

Kristian Brander (26. marraskuuta 1862 Raahe – 4. joulukuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja Virallisen lehden toimitussihteeri. Hänen toimittajanuransa kesti 49 vuotta.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Päivästä päivään, Helsingin Sanomat, 26.11.1932, nro 322, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotToimittaja Kristian Brander kuollut, Helsingin Sanomat, 06.12.1938, nro 330, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 06.12.1938, nro 330, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Kristian Branderin äiti oli emännöitsijä Katarina Elisabet Brander. Hän kävi Tampereen reaalikoulua, pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1884 ja opiskeli Helsingin yliopiston historiallis-filologisessa tiedekunnassa. Brander toimi opettajan sijaisena Raahen alkeiskoulussa ja kauppakoulussa sekä oli pari lukuvuoden ajan tuntiopettajana Helsingissä Hedengrenin kauppakoulussa. Hän siirtyi sitten sanomalehtialalle sanomalehtimiesuralle ja oli työssä aputoimittajana Uusi Suometar-lehden toimituksessa 1889–1898. Vuosina 1898–1899 Brander oli Kemissä Perä-Pohjolainen-lehden päätoimittajana. Hän oli sitten nelisen vuotta Viipurissa sanomalehtimiehenä avustaen kaupungissa ilmestyneitä lehtiä kunnes hän tuli vuoden 1905 alussa työhön Suomen virallisen lehden toimitukseen. Brander oli Virallisen lehden toimitussihteerinä 1908–1930. Hän jäi eläkkeelle 1930. Brander toimi vielä senkin jälkeen vapaana toimittajana avustaen pääkaupunkilaislehtiä. Brander oli naimisissa kolme kertaa; 1890–1909 Maria Kristina Gleisnerin kanssa liiton päättyessä avioeroon, 1912–1924 Ester Johanna Nymanin (k. 1924) kanssa ja vuodesta 1925 Helene Stutzerin kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kristian Brander : Muisteloita pääkonsuli Akseli Rauanheimosta sanomalehtimiehenä, Suomen viesti, 01.12.1932, nro 9, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Johannes de Plano Carpini

Johannes de Plano Carpini () (n. 1182 Umbria, Italia – 1. elokuuta 1252) oli italialainen tutkimusmatkailija ja fransiskaanimunkki. Hän oli ensimmäinen merkittävä mongolivaltakunnan eurooppalainen tutkimusmatkailija 1200-luvulla ja varhaisimman merkittävän länsimaisen teoksen kirjoittaja, joka käsittelee Pohjois- ja Keski-Aasiaa, Venäjän Eurooppaa ja muita mongolivaltakunnan alueita. ==Elämä== Johannes oli ilmeisesti kotoisin Umbriasta. Hän oli yksi maanmiehensä Franciscus Assisilaisen kumppaneista ja oppilaista, ja osallistui merkittävällä tavalla fransiskaanien opetuksen levittämiseen Pohjois- Euroopassa. Hän kuului toiseen niistä lähetystöistä, jotka paavi Innocentius IV lähetti mongolien maahan, ja kirjoitti kertomuksen matkasta. Lähetystö pyrki osittain vastustamaan mongolien hyökkäystä kristittyjen maille, osittain keräämään luotettavaa tietoa mongoleista ja heidän tavoitteistaan. Taustalla saattoi piillä myös ajatus diplomaattisen kanssakäymisen aloittamisesta mongolien kanssa, jotta liitto muslimeja vastaan voitaisiin solmia. Tämä lähetystö lähti toisena pääsiäispäivänä 1245 Lyonista, kulki Krakovan ja Kiovan kautta Dneprin yli Batu-kaanin pääleiriin Volgan rannalle, sai Batulta turvasaaton suurkaanin luo Karakorumiin, jossa se oleskeli seuraavan talven. Ögödei-kaanin kuoleman jälkeen oli tapahtunut hallitsijavaihdos, ja Johanneksella oli tilaisuus nähdä siellä 4 000 lähettilästä kaikista mongolivaltakunnan eri kansoista, jotka olivat rientäneet osoittamaan uudelle hallitsijalleen Güyük-kaanille alamaisuuttansa suurilla mongolien heimopäivillä. Marraskuussa he saivat lähteä, mukanaan paaville osoitettu lyhyt mongoli-, arabiankielinen ja latinankielinen kirje. Lähetystö palasi Kiovaan 9. kesäkuuta 1247, jossa heidät otettiin vastaan juhlallisella vieraanvaraisuudella. He ylittivät Reinin Kölnin kohdalla ja toimittivat raporttinsa ja kaanin kirjeen paaville Lyoniin kahden vuoden poissaolon jälkeen. Matkan jälkeen Johannes, joka oli matkalle lähtiessään vanha ja lihava ja palattuaan sairas, palkittiin Dalmatian Antivarin arkkipiispan viralla. Hän kirjasi keräämänsä tiedot teokseen, joka on jaettu kahdeksaan laajaan lukuun, jotka käsittelevät mongolien maata, ilmastoa, tapoja, uskontoa, luonnetta, historiaa, politiikkaa ja taktiikkaa sekä parasta tapaa vastustaa heitä, minkä jälkeen seuraa luku lähetystön vierailemista alueista. Teos oli kenties keskiajan kristittyjen kirjailijoiden paras esitys aiheesta. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * de Plano Carpini, Johannes: Mongolien historia: matka tartarien maahan vuosina 1245-1247. Suom. Sami Jansson; johdanto, viitteet ja kirjeiden suom. Antti Ruotsala. Alkuteos: Historia Mongalorum (1247). 1. painos 2003, 2. painos 2015, 2019, Gaudeamus. ISBN 9789516628731, E-kirja 9789524959957 Luokka:Italialaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Fransiskaanit Luokka:Vuonna 1252 kuolleet
Aïssa Laïdouni

Aïssa Bilal Laïdouni (, s. 13. joulukuuta 1996 Montfermeil, Ranska) on ranskalais-tunisialainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Laïdouni edustaa qatarilaista Al-Wakrahia, johon hän siirtyi kesällä 2024 Saksan Bundesliigan Union Berlinistä. Laïdouni pelasi Angersissa yhden ottelun Ligue 1:ssä huhtikuussa 2016. FC Voluntarissa hän pelasi kausilla 2018–2020 putoamiskarsinnat mukaan lukien 52 Romanian pääsarjaottelua ja teki seitsemän maalia. Hän pelasi Ferencvárosissa kahden ja puolen kauden aikana 64 Unkarin liigan ottelua ja teki kuusi maalia. Hän voitti Unkarin-mestaruuden vuosina 2021 ja 2022 sekä Unkarin cupin 2022. Hän pelasi Ferencvárosissa viisi ottelua Mestarien liigassa. Eurooppa-liigassa hän teki yhden maalin pelaamissaan kymmenessä ottelussa. Union Berlinissä hän on vuodenvaihteeseen 2023–2024 mennessä pelannut Bundesliigassa 27 ottelua ja tehnyt kaksi maalia. Eurooppa- liigassa hän on pelannut neljä ja Mestarien liigassa kuusi ottelua ilman maaleja. == Maajoukkueura == Laïdouni pelasi ensimmäisen maaottelunsa 25. maaliskuuta 2021 Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Libyaa vastaan. Hän on pelannut lokakuun 2023 loppuun mennessä 36 maaottelua ja tehnyt maalin MM-karsinnoissa Sambiaa vastaan marraskuussa 2021 ja ystävyysottelussa Egyptiä vastaan syyskuussa 2023.Aïssa Laïdouni national- football-teams.com Viitattu 26.11.2022 Laïdouni pelasi Tunisian maajoukkueesssa MM-kilpailuissa 2022 Qatarissa. Hänet valittiin avausottelussa Tanskaa vastaan ottelun parhaaksi pelaajaksi.Coupe du monde. Danemark – Tunisie : le gros match d’Aïssa Laidouni en chiffres ouest-france.fr 22.11.2022 Viitattu 26.11.2022 Hän pelasi avauskokoonpanossa myös Tunisian kahdessa muussa ottelussa. Laïdouni valittiin Tunisian vuoden jalkapalloilijaksi 2022. == Lähteet == Luokka:Tunisialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mohammed al-Owais

Mohammed al-Owais (s. 10. lokakuuta 1991) on saudiarabialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän on edustanut kotimaansa pääsarjassa ensin al-Shababia, vuosina 2017–2022 al-Ahlia ja tammikuusta 2022 alkaen al-Hilalia. Vuonna 2022 hän voitti ensi kertaa maansa mestaruuden. Vuonna 2014 hän oli varamaalivahtina voittamassa Saudi-Arabian cupia. Saudi-Arabian maajoukkueessa al-Owais on pelannut runsaat 40 maaottelua. MM-kilpailuissa 2018 kukin Saudi- Arabian kolmesta maalivahdista pelasi yhden ottelun, ja al-Owais pelasi niistä keskimmäisen, jonka se hävisi Uruguaylle 0–1. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi turnauksen ennakkosuosikeihin kuulunutta Argentiinaa vastaan alkulohko- ottelussa, jonka Saudi-Arabia voitti 2–1. == Lähteet == Luokka:Saudiarabialaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Indian Airlinesin lento 171

Indian Airlinesin lento 171 oli 12. lokakuuta 1976 tapahtunut lento- onnettomuus, jossa intialaisen Indian Airlinesin Caravelle-matkustajakone tuhoutui räjähdyksessä sen yrittäessä hätälaskua pian lähdettyään Bombayn (nyk. Mumbai) silloiselta Santa Cruzin lentoasemalta kohti Madrasia (nyk. Chennai). Kaikki koneessa olleet 89 matkustajaa ja kuusihenkinen miehistö saivat surmansa, useimmat pahoin palaneina. Onnettomuus aiheutui heti nousussa ilmenneestä kakkosmoottorin viasta, joka aiheutti tulipalon. Tuli pääsi leviämään, kun miehistö ei heti sulkenut polttoaineen syöttöä moottoriin. Tuli vaurioitti koneen hydrauliikkaa, mikä aiheutti koneen hallinnan menettämisen hätälaskussa. Kone iskeytyi maahan 45 asteen kulmassa nokka edellä noin 300 metriä ennen kiitoradan alkua.. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1976 lento- onnettomuudet Luokka:Lento-onnettomuudet Intiassa
Frivolitee

pienoiskuva|Käpy eli sukkula ja muutama käpyilty kuvio. Frivolitee (fr frivolité, sv frivolitet) eli käpy- tai sukkulapitsi on lankatekniikoihin kuuluva käsityö, joka solmitaan yhden tai useamman pienen sukkulan eli kävyn avulla.Orr, sivu 14. Työ muodostuu siroiksi riveiksi asettuvista kaksoissolmuista, jotka tehdään kahdessa vaiheessa, ylä- ja alasolmu erikseen. Solmut ryhmitellään ja yhdistetään ympyröiksi ja kaariksi. Näiden määrää, kokoa ja pituutta muuntelemalla saadaan monenlaisia yhdistelmiä, joita toistamalla ja ryhmittämällä syntyy uusia pitsimalleja.Orr, sivut 2-14. Valmis frivoliteetyö on yksinkertaisimmillaan ympyröistä, kaarista tai molemmista sekä silmuista koostuva pieni somiste, kapea reunus tai nauha. Käpyilemällä voidaan kuitenkin valmistaa myös asusteita, kookkaita tekstiilejä tai erilaisia kolmiulotteisia kappaleita. == Materiaalit ja työvälineet == Frivoliteehen käytetään tiukkakierteistä ja vetoa kestävää lankaa, jossa solmut pysyvät hyvin. Sellaisia ovat esimerkiksi puuvillainen virkkuulanka ja helmilanka, mutta harrastajat käyttävät muitakin kuituja työn paksuudesta ja toivotusta vaikutelmasta riippuen.Hoare mainitsee kulta- ja silkkilangat, pdf s. 22. Erilaisiin korutöihin käytetään myös koristehelmiä ja muita koristeosia, jotka pujotetaan lankaan ennen työn aloittamista.Hoare, pdf s. 32. Työn vaativuudesta riippuen solmut tehdään yhdellä tai useammalla kävyllä. Työskentelyn aluksi lanka kierretään aluksi kävyn keskiosassa sijaitsevan kelan tai kiinteän keskiosan ympäri. Sieltä juokseva lanka pujotetaan kävyn avulla eri tavoin solmuiksi tai annetaan sen asettua eri mittaisiksi silmuiksi. Silmuilla on kaksi tehtävää: ne koristavat työtä ja toimivat ankkureina, kun työn osia yhdistetään toisiinsa. Jotta lankaa ei tarvitse katkaista, käytetään varsinkin yhdellä kävyllä työskenneltäessä koukkua myös silloin, kun halutaan kuljettaa lanka huomaamattomasti työn takana kohtaan, josta työtä jatketaan.Hoare, pdf s. 29. Muita työvälineitä ovat neula tai puikko sekä sakset. == Katso myös == * Makramee * Virkkaus == Lähteet == * Hoare, Katharin L.: The Art of Tatting. Longmans, Green and Co., London, 1910. Teoksen verkkoversio. * Orr, Anne: Tatting, Book Nr. 43. Anne Orr Studios, Nashville Tennessee, USA. 1942. Teoksen verkkoversio. === Viitteet === == Aiheesta muualla == Puroaho, Maire: Sukkulapitsikorut. Lankava-sivusto Luokka: Käsityötekniikat
Abdulellah al-Malki

Abdulellah al-Malki (s. 11. lokakuuta 1994) on saudiarabialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut kotimaansa pääsarjassa al-Wehdaa, vuosina 2019–2022 al-Ittihadia ja tammikuusta 2022 alkaen al-Hilalia. Saudi-Arabian maajoukkueessa al-Malki pelasi ensimmäisen kerran vuonna 2019. Hän on ennen vuoden 2022 MM-kilpailuja pelannut 27 maaottelua. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi täydet minuutit ensimmäisessä alkulohko-ottelussa, jossa Saudi-Arabia voitti turnauksen ennakkosuosikeihin kuuluneen Argentiinan maalein 2–1. == Lähteet == Luokka:Saudiarabialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yhdysvaltain Riukiusaarten siviilihallinto

Yhdysvaltain Riukiusaarten siviilihallinto (englanniksi United States Civil Administration of the Ryukyu Islands, japaniksi 琉球列島米国民政府, Ryūkyū-rettō Beikoku Minseifu, okinawaksi Rūcū ʔAmirika Minhyōjōju) oli Tyynellämerellä, Riukiusaarilla Yhdysvaltain sotilashallinnon korvannut siviilihallinto vuosina 1950–1972, minkä jälkeen saaret palautettiin Japanille. == Historia == Okinawan taistelun jälkeen vuonna 1945 Yhdysvaltain laivasto otti alueen saaret hallintaansa, jotka se myöhemmin luovutti muille armeijan joukoille. Samana vuonna laivasto sai alueet takaisin ja perusti Yhdysvaltain Riukiusaarten sotilashallinnon, jotka luovutettiin taas seuraavana vuonna armeijalle. Vuonna 1950 alueelle annettiin siviilihallinto. Riukiusaarten valuutta oli vuoteen 1958 B-jeni, jolloin se vaihdettiin dollariin. Saarten alueella ajettiin tien oikealla puolella, joka oli päinvastoin Japanin tapoja. Vuonna 1978, kuusi vuotta saarten luovutuksen jälkeen ajopuoli siirrettiin vasemmalle. Saarten palauttamisesta tehtiin sopimus 17. kesäkuuta 1971, ja ne luovutettiin Japanille toukokuussa 1972. ==Lähteet== Luokka:Riukiusaaret Luokka:Yhdysvaltain entiset territoriot
Aleksanterinkatu (Lahti)

thumb|Aleksanterinkatu vuonna 2007. Aleksanterinkatu on Lahden pääkatu. Se kulkee kaupungin keskustan halki itä–länsisuuntaisesti ja sen pituus on noin 850 metriä. Itäpäässä katu jatkuu eteenpäin Karjalankatuna ja länsipäässä Hollolankatuna. Noin kadun puolivälissä on sen tärkein poikkikatu, Vesijärvenkatu. Aleksanterinkadun varrella sijaitsee useita nähtävyyksiä ja palveluita, kuten Lahden tori, Hakkapeliittojen kotiinpaluu -patsas, Lanunaukio, Lahden Sokos, Lahden Seurahuone ja Kauppakeskus Trio. Sen kautta kulkee useita paikallisliikenteen busseja. Katu muutettiin yksisuuntaiseksi vuonna 2014.https://yle.fi/a/3-7664483 Sitä uudistettiin merkittävästi vuonna 2016, kun mm. jalankulkuväyliä levennettiin.https://www.ess.fi/paikalliset/4385699 == Lähteet == Luokka:Lahden kadut
Vapaudenkatu (Lahti)

Vapaudenkatu on Lahden keskustassa sijaitseva merkittävä kulkuväylä ja kauppakatu. Se kulkee itä–länsisuuntaisesti sen eteläpuolella sijaitsevan kaupungin pääkadun, Aleksanterinkadun, myötäisesti. Katu alkaa lännestä Lahdenkadun risteyksestä ja päättyy Saimaankadun risteykseen, jossa se muuttuu Laaksokaduksi. Vapaudenkadun kautta liikennöi useita Lahden seudun liikenteen paikallisbussilinjoja. Katu on yksisuuntainen. Vapaudenkadun palveluihin kuuluu muun muassa Lahden kauppatori, Lanunaukio, Kuvapalatsi, Kauppakeskus Trio ja lukuisia kauppoja ja ravintoloita. Puolustusvoimien valtakunnallinen itsenäisyyspäivän paraati järjestettiin Lahdessa vuonna 2021, jolloin paraatin ohimarssi kulki Vapaudenkadun kautta.https://www.lahti.fi/uutiset/itsenaisyyspaivan-valtakunnallinen- paraati-jarjestetaan-lahdessa-lisaksi-kansalaisjuhla-torilla/ Vapaudenkatu tunnetaan Lahdessa myös lempinimellä Vapari. == Lähteet == Luokka:Lahden kadut
Vesijärvenkatu

Vesijärvenkatu on Lahden keskustan merkittävin pohjois–eteläsuuntainen väylä. Se alkaa Sibeliustalon luota Lahden satamasta ja päättyy Lahden rautatieasemalle, jossa se vaihtuu Uudenmaankaduksi. Kadun pituus on noin 2,5 kilometriä ja sen tärkeimpiin poikkikatuihin kuuluvat pääkatu Aleksanterinkatu, Vapaudenkatu sekä Harjukatu. Vesijärvenkadun varrella ovat mm. Lanupuisto, kauppakeskus Syke, Kirkkopuisto, kauppakeskus Trio ja Kaupungintalonpuisto. Merkittäviä rakennuksia ovat myös mm. Asunto Oy Lahden Hämeenkatu 24, entinen Lahden taidemuseo, Vesijärvenkadun huoltoasema ja Vesijärvenkadun sähkölaitos. Kadun varrella on sijainnut myös musiikkistudio Microvox. Lahden kaupunki on pyrkinyt rauhoittamaan Vesijärvenkatua, sillä sen vilkas läpimenoliikenne on koettu epämiellyttäväksi ja kadulla on todettu liikenneturvallisuus-, melu- ja ilmanlaatuongelmia.https://www.lahti.fi/asuminen-ja- ymparisto/kaupunkiympariston-suunnittelu/liikennesuunnittelu/keskustan- liikenne-ja-liikkumissuunnitelma/usein-kysyttya-liisusta/ Toisaalta kadusta ollaan tekemässä paikallisliikenteen tärkeintä solmukohtaa Lahden kauppatorin ympäristön rauhoittamisen myötä. Vesijärvenkatu tunnetaan Lahdessa myös lempinimellä Vesku. == Lähteet == Luokka:Lahden kadut
Firas al-Buraikan

Firas al-Buraikan (s. 14. toukokuuta 2000) on saudiarabialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän aloitti kotimaan pääsarjauransa al-Nassrin joukkueessa, jossa hän voitti liigamestaruuden vuonna 2019. Hän siirtyi heinäkuussa 2021 al-Fatehiin. Saudi-Arabian maajoukkueessa al-Buraikan pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2019. Hän on ennen vuoden 2022 MM- kilpailuja pelannut 27 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia, joista kolme MM-karsintaotteluissa. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa, jossa Saudi-Arabia voitti turnauksen ennakkosuosikeihin kuuluneen Argentiinan maalein 2–1, ja syötti joukkueensa 1–1-tasoitusmaalin. == Lähteet == Luokka:Saudiarabialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fenamidoni

Fenamidoni (C17H17SN3O) on imidatsolinonijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa fenamidoni on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten asetoniin, metanoliin ja etyyliasetaattiin. Aineen fungisidiset ominaisuudet perustuvat soluhengityksen estoon, koska fenamidoni estää tärkeitä hapetus- ja pelkistysreaktioita. Fenamidonin synteesin lähtöaine on 2-metyylifenyyliglysiini tai sen metyyliesteri, joka reagoi tiofosgeenin kanssa muodostaen isotiosyanaatin. Seuraavassa vaiheessa tämä yhdiste reagoi fenyylihydratsiinin kanssa, jolloin muodostuu heterosyklinen rengas. Viimeinen vaihe on reaktio jodimetaanin tai dimetyylisulfaatin kanssa emäksisissä olosuhteissa. Fenamidonia käytetään muun muassa perunan, tomaatin, salaatin, kurkkukasvien ja viiniköynnösten sienitautien torjuntaan. Euroopan unionin alueella sen myyntilupa päättyi vuonna 2018. == Lähteet == Luokka:Sienentorjuntamyrkyt