EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Elias (filosofi)

Elias (500-luku?) oli uusplatonilainen filosofinen kirjailija, jonka nimi liitetään joihinkin Aristoteleen ja Porfyrioksen kommentaarien käsikirjoituksiin. Tekstillisten tyyliseikkojen vuoksi tutkijat ovat olettaneet, että Elias kuului Davidin tavoin Olympiodoroksen koulukuntaan ja oli tämän oppilas. Tuolloin hän olisi vaikuttanut Aleksandriassa 500-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Todistusaineisto tällaisen henkilön olemassaolosta on kuitenkin vähäinen. Siksi nimellä viitataan usein lähinnä kirjoituksiin, jotka kulkevat hänen nimellään. Näihin kuuluvat kommentaarit Porfyrioksen teokseen Eisagoge sekä Aristoteleen teoksiin Kategoriat ja Ensimmäinen analytiikka. Nimensä perusteella Elias on saattanut olla kristitty. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Antiikin kreikkalaiset kirjailijat Luokka:Uusplatonistit
Reveal

Reveal on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen R.E.M:n vuonna 2001 ilmestynyt albumi. Se on yhtyeen kahdestoista täysmittainen studioalbumi. Levyn ensimmäinen single oli "Imitation of Life". Reveal myi edeltäjäänsä Upia paremmin ja nousi Britannian albumilistan ykköseksi. Yhdysvalloissa levy oli Billboard 200 -listalla parhaimmillaan kuudes. == Kappalelistaus == Kaikki kappaleet Buck, Mills ja Stipe. # "The Lifting" – 4:39 # "I've Been High" – 3:25 # "All the Way to Reno (You're Gonna Be a Star)" – 4:43 # "She Just Wants to Be" – 5:22 # "Disappear" – 4:11 # "Saturn Return" – 4:55 # "Beat a Drum" – 4:21 # "Imitation of Life" – 3:57 # "Summer Turns to High" – 3:31 # "Chorus and the Ring" – 4:31 # "I'll Take the Rain" – 5:51 # "Beachball" – 4:14 == Arvostelut == * Soundi: R.E.M.: Reveal Viitattu 5.10.2022. == Lähteet == Luokka:R.E.M:n albumit Luokka:Vuoden 2001 albumit
David (filosofi)

David (500-luku?) oli uusplatonilainen filosofinen kirjailija, jonka nimi esiintyy joissakin Porfyrioksen ja Aristoteleen teosten kommentaarien käsikirjoituksissa. Näihin kuuluvat kommentaarit Porfyrioksen teokseen Eisagoge ja Aristoteleen teokseen Kategoriat. Jälkimmäisen katsotaan kuitenkin nykyään olevan Eliaan kirjoittama. Davidiksi kutsuttu henkilö on mahdollisesti vaikuttanut Aleksandriassa 500-luvun puolessa välissä tai jälkimmäisellä puoliskolla. Hän on mahdollisesti ollut Olympiodoroksen oppilas. David yhdistetään usein varhaisen armenialaisen filosofian merkittävään nimeen, David Voittamattomaan, mutta tällainen on hyvin epävarmalla pohjalla: armenialaisen tradition mukaan tämä oli 400-luvulla elänyt teologi. David sekoitetaan tekstitraditiossa myös David Thessalonikilaiseen (k. n. 530) ja Niketas Paflagonialaiseen. On mahdollista, että todellinen kirjoittaja on anonyymi, ja tekstit on laitettu Davidin nimiin paljon myöhemmin. Nimensä perusteella David on saattanut olla kristitty. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Antiikin kreikkalaiset kirjailijat Luokka:Uusplatonistit
Polydeuces (kuu)

Polydeuces on pieni Saturnuksen kuu, joka kiertää samalla radalla Dione-kuun kanssa sen jäljessä Lagrangen pisteessä L5. Polydeuces löydettiin 24. lokakuuta 2004 Cassini-luotaimen 21. lokakuuta 2004 ottamista kuvista ja sille annettiin väliaikainen nimi S/2004 S 5. Virallinen nimi annettiin 21. tammikuuta 2005 kreikkalaisen mytologian Polydeukesin mukaan. Kuulla on myös nimitys Saturn XXXIV. Polydeuces vaeltaa tunnetuista Saturnuksen Lagrangen pisteissä sijaitsevista kuista kauimmaksi Lagrangen pisteestä. Kuun sijainti huojuu pisteestä L5, joka sijaitsee 60° Dionen jäljessä, 31,4° jälkeen ja 26,1° kohti Dionea 790,931 päivän jaksossa.www.journals.uchicago.edu ==Lähteet== Luokka:Saturnuksen kuut
André Theuriet

Claude Adhémar André TheurietTheuriet, Claude Adhémar André, Tietosanakirja. Osa 9, palsta –1493. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 (8. lokakuuta 1833 Marly- le-Roi, Ranska – 23. huhtikuuta 1907 Bourg-la-Reine, Ranska) oli ranskalainen runoilija, romaanikirjailija ja näytelmäkirjailija. Hän oli Ranskan akatemian jäsen. Käytyään koulun Bar-le-Ducissa Theuriet toimi opettajana Toursissa vuosina 1859–1863. Sen jälkeen hän siirtyi opiskelemaan oikeustiedettä Pariisiin. Opintojen päätyttyä hänestä tuli virkamies. Hän oli toimistopäällikkö Ranskan valtiovarainministeriössä. Theuriet sai esikoisteoksestaan, runokokoelmasta Le chemin des bois (1867) Ranskan akatemian palkinnon ja 1890 akatemian Vitet-palkinnon. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan 1896. ==Teokset== ===Suomennettu tuotanto=== * Kuvia ja kertoelmia : valikoima maalaisjutelmia, ; suomentaneet Hildur ja I. Koskimies. Hämeenlinna : Kansa, 1909 Sarja: Kansan novellikirjasto, 15. * Vanha talo : 1-näytöksinen huvinäytelmä. Kuopio : U. W. Telén & C:o, 1917. Keskinäinen henkivakuutusyhtiö Suomi. Näytelmäkirjallisuutta, n:o 137. Kariston seuranäytelmiä, 375. * Pahanilmanlintu (La bête noire); suomentanut Lauri A. Hirvensalo. Helsinki : Kustannusoy. Ahjo, 1920. Sarja: Ahjon ajanviete- lukemisto, 29. ;Lyhytproosa * "Juhlasaatto", teoksessa: Tuhoavat tunteet: : kertojamestarien novelleja. Helsinki : E. Viljanteen kirjakauppa ja kustannusliike, 1945 * "Rodolphe Toepfferistä : eräs André Theuriet'n kirjallinen arvostelu", Aika 1 (1907), s. 498--501 ===Runoteokset=== *Le Chemin des bois, poèmes et poésies (1867) *Le Bleu et le noir, poèmes de la vie réelle (1873) *Le Livre de la payse, nouvelles poésies (1883) *Nos Oiseaux (1886) ===Romaanit ja novellit=== *Mademoiselle Guignon (1874) *Le Mariage de Gérard (1875) *Le Fils Maugars (1879) *La Maison des deux Barbeaux (1879) *Sauvageonne (1880) *Madame Heurteloup (1882) *Le Secret de Gertrude (1885) *Contes de la forêt (1888) *Reine des bois (1890) *L'Abbé Daniel (1893) *Le Refuge (1898) *Villa tranquille (1899) *Le Manuscrit du chanoine (1902) *Colette (postuumi, 1908) *La chanoinesse (postuumi, 1930) ===Teatteri=== *Jean-Marie, drame en 1 acte, en vers, Pariisi, Théâtre de l'Odéon, 11. lokakuuta 1871. *La Maison des deux barbeaux, comédie en 3 actes (yhteistyössä Henri Lyon kanssa), Pariisi, Odéon-Théâtre de l'Europe, 4. helmikuuta 1885. *Raymonde, comédie en 3 actes, (yhteistyössä Eugène Morandin kanssa), Pariisi, Comédie-Française, 28. toukokuuta 1887. *Les Maugars, pièce en 4 actes (yhteistyössä Georges Loiseaun kanssa), Pariisi, Odéon-Théâtre de l'Europe, 1. lokakuuta 1901. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ranskan akatemian elämäkertatiedosto * Tekstejä Gallica-sivustossa Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1833 syntyneet Luokka:Vuonna 1907 kuolleet
Jean Richepin

Jean Richepin (4. helmikuuta 1849 Médéa, Ranskan Algeria – 12. joulukuuta 1926 Pariisi) oli ranskalainen runoilija, prosaisti ja näytelmäkirjailija. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.Richepin, Jean Tietosanakirja. Osa 8, palsta 5. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1916 ==Elämäkerta== Tämä voimakkaasti vaikuttanut runoilija oli bretagnelaisen sotilaslääkärin poika. Hän oli jo nuorena tunnettu vahvana asian ihmisenä ja suoritti siksi lyseon loistavin arvosanoin. Hän jatkoi opintoja École normale supérieuressa vuoteen 1868 saakka ja suoritti vuonna 1870 maisterin tutkinnon. Sodan sytyttyä hän liittyi tarkka- ampujiin. Hän ihastui vapaaseen elämään ja vietti neljä vuotta kuljeskellen ja ansaitsi elantonsa lehtimiehenä. opettajana, merimiehenä, lastaajana sekä Napolissa että Bordeaux’ssa. Vihdoin vuonna 1875 hän löysi Latinalaiskorttelin, jossa hän ryhtyi viettämään vaihtelevaa elämää ja tutustui useisiin kirjallisiin henkilöihin. ==Teokset== ===Runoteokset=== *La Chanson des gueux (1876). Uusi painos: 1990 *Les Caresses (1877) *Les Blasphèmes (1884) *La Mer (1886) *Mes Paradis (1895) *La Bombarde (1899) *Poèmes durant la guerre (1914–1918) (1919) *Les Glas (1922) *Interludes (1923) *Les petits gagne-pain parisiens (1927) ===Romaanit ja novellit=== *Madame André (1878) *La Glu (1881) *Quatre petits romans (1882) *Miarka, la fille à l'Ourse (1883) *Braves Gens (1886) *Césarine (1888) *Le Cadet (1890) *L'Aimé (1893) *Flamboche (1895) *Lagibasse (1900) *L'Aile (1911) ===Satuja ja novelleja=== *Les Morts bizarres (1877) . Uusi painos : 1980 *Le Pavé, croquis parisiens (1883) *Truandailles (1890) *Cauchemars (1892) *La Miseloque (1893) *Les Grandes Amoureuses (1896) *Contes de la décadence romaine (1898). Uusi painos: 1993 *Paysages et coin de rue (1900) *Contes espagnols (1901) *Prose de guerre (1915) *La Clique (1917) *Le Coin des fous, Histoires horribles (1921). Uusi painos : 1996 *Contes sans morale (1922) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Ranskan akatemian elämäkertatiedosto * Richepin, Jean, Nordisk familjebok Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset runoilijat Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1849 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Skillet

Skillet on yhdysvaltalainen kristillinen rockyhtye, joka perustettiin Memphisissä Tennesseessä 1990-luvun puolivälissä. Skilletin musiikkityyli on vaihdellut post-grungen, nu-metallin ja industrial rockin välillä. Pääpaino on kuitenkin ollut raskaassa rockissa. Skillet on julkaissut vuoteen 2016 mennessä kahdeksan studioalbumia ja kaksi livealbumia, live-dvd:n ja kaksi ep:tä sekä lukuisia singlejä. Kahdeksas albumi Awake meni sijalle kaksi Billboard 200 -listalla, kun albumia oli myyty 68 000 kappaletta julkaisuviikollaan. == Diskografia == === Albumit === *Skillet (1996) *Hey You, I Love Your Soul (1998) *Invincible (2000) *Ardent Worship (live) (2000) *Alien Youth (2001) *Collide (2003) *Comatose (2006) *Comatose Comes Alive (live) (2008) *Awake (2009) *RISE (2013) *Unleashed (2016) *Victorious (2019) *Dominion (2022) == Esiintymiset Suomessa == * Maata näkyvissä -festarit - 19.11.2011 * Tampere, Klubi - 20.11.2016 Skillet-yhtyeen uusi albumi julki tänään – Skillet Suomeen marraskuussa == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Skilletin kotisivut *Skillet MySpacessa Luokka:Kristilliset yhtyeet Luokka:Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Tauno Kuosa

Tauno Ilmari Kuosa (6. elokuuta 1917 Varkaus – 1. lokakuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen yleisesikuntaeversti ja historioitsija. Kuosa pääsi ylioppilaaksi Varkauden yhteiskoulusta 1936 ja aloitti historian opinnot Helsingin yliopistossa syyskuussa 1939. Hän palveli jatkosodan aikana komppanianpäällikkönä Rukajärven suunnalla ja suoritti 1945 aktiiviupseerin tutkinnon Kadettikoulussa. Hän haavoittui kolmesti jatkosodan aikana. Hän toimi opettajana Kadettikoulussa vuosina 1946–1948 ja Tykistökoulussa vuosina 1953–1954. Kuosa sai myös sodan vuoksi keskeytyneet historian opintonsa loppuun ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1947. Kuosa toimi upseerina sekä kotimaassa että myös Suomen YK-joukoissa Kyproksella ja Lähi-idässä toimien muun muassa 1970-luvulla YK:n lähi-idän joukkojen apulaisesikuntapäällikkönä. Kuosa oli 10 vuoden ajan siviiliuralla Uusi Suomi -lehden palveluksessa toimittajana ja vuosina 1954−1961 lehden Lontoon- kirjeenvaihtajana. Hän julkaisi useita historiateoksia ja käänsi myös suomeksi varsinkin sotahistoriaan liittyviä kirjoja. 1960-luvun alussa Kuosa arvosteli teoksessaan Oman aikamme maailmantapahtumat presidentti Urho Kekkosen toimintaa yöpakkasten ja noottikriisin yhteydessä ja sai tästä kritiikkiä presidentin taholta.Urho Kekkonen: Kirjeitä myllystäni 1, s. 153–154. Helsinki: Otava, 1976. ISBN 951-1-02391-8. Vuosina 1967–1972 hän työskenteli toimistopäällikkönä Pääesikunnan tiedusteluosastolla. Kuosa ylennettiin everstiksi vuonna 1974. Vuosina 1981–1988 Kuosa oli Kokoomuksen valtuutettuna Helsingin kaupunginvaltuustossa. Kuosa on suomentanut toistakymmentä teosta asiantuntemuksensa piiriin kuuluvilta aloilta. Kuosan veli oli eversti Maunu Kuosa.Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org) == Teoksia == * Jokamiehen Suomen historia, kuvitus Henrik Tikkanen. WSOY 1952, 2. ja 3. painos 1963 (WSOY- taskukirjasto 29−32) * Oman aikamme maailmantapahtumat, osa 1: 1945–1953: hyökkäävä kommunismi. WSOY 1962, 2. p. 1965 * Oman aikamme maailmantapahtumat, osa 2: 1953–1962: kilpaileva rinnakkaiselo. WSOY 1962, 2. p. 1965 * Lukion yleinen historia, kokeilumoniste. WSOY 1968 * Suomalainen upseerikoulutus 200 vuotta 1779–1979, toimittanut Pertti Kilkki, kirjoittajat Tauno Kuosa, T.V. Viljanen, Pertti Kilkki. Jääkäriliitto 1978 * A. F. Airo: legenda jo eläessään: päämajoitusmestari kenraaliluutnantti A. F. Airo operaatioiden johtajana 1939–1945. WSOY 1979 * A. O. Pajari: viiden sodan soturi. WSOY 1981 == Toimittajana == * W. E. Tuompo: Päiväkirjani päämajasta 1941–1944. WSOY 1968, 1994 == Lähteet == * * Kadettiupseerit 1920–2010. Helsinki: Upseeriliitto. ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Presidentti Urho Kekkosen kirje Uuden Suomen päätoimittajalle Eero Petäjäniemelle 13.1.1963 jossa hän arvosteli Kuosan historiantulkintoja. Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Ulkomaankirjeenvaihtajat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Johannes Stobaios

Johannes Stobaios (, ) (400-luku) oli antiikin kreikkalainen kirjailija. Hänet tunnetaan ennen kaikkea kreikkalaisilta kirjailijoilta kokoamistaan tekstikatkelmista, joista on tullut arvokas lähde moniin muuten kadonneisiin teoksiin. == Elämä ja teokset == Stobaios oli kotoisin Stobista, pohjoisesta Makedoniasta. Hänen elämästään ei tiedetä mitään, mutta hän eli todennäköisesti 400-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Koska hän ei mainitse kristittyjä, tutkijat ovat päätelleet, ettei hän todennäköisesti ollut itse kristitty. Toisaalta hänen nimensä Johannes viittaa pikemminkin kristittyyn tai ainakin kristityn kodin lapseen. Stobaioksen kokoamat tekstikatkelmat hän oli tarkoittanut pojalleen Septimiukselle. Niitä edelsi kirje, joka selitti teoksen tarkoituksen ja antoi yhteenvedon sen sisällöstä. Tästä yhteenvedosta, joka on säilynyt Fotioksen teoksessa Bibliothēkē (Bibliotheca), käy ilmi, että Stobaios jakoi teoksensa kahteen osaan, jotka koostuivat yhteensä neljästä kirjasta. Suurimmassa osassa säilyneitä käsikirjoituksia teos on jaettu kolmeen kirjaan, joista ensimmäistä ja toista kutsutaan yleensä Fysikaalisiksi ja Moraaliksi katkelmiksi ja kolmatta nimellä Florilegium ('kukkakimppu') tai Sermones. Teoksen johdanto-osa, joka käsitteli filosofiaa, on loppua lukuun ottamatta kadonnut. Toisesta kirjasta tunnetaan vain katkelma, ja kolmas ja neljäs kirja on sulautettu yhteen. Tämän vuoksi vaikuttaa, että säilynyt versio teoksesta on vain alkuperäisestä tehty tiivistelmä, jonka on tehnyt paljon myöhemmin joku tuntematon bysanttilainen kirjailija. Stobaioksen teos on selvästi luonteeltaan opettava. Ensimmäinen kirja opettaa fysiikkaa -- siinä laajassa muodossa, jossa kreikkalaiset käsittivät fysiikan -- katkelmien avulla. Teos on usein epäluottava, koska Stobaios vaikuttaa sekoittavan keskenään varhaisten joonialaisten filosofien, sekä Platonin ja pythagoralaisten ajatuksia. Osa ensimmäisestä ja toisesta kirjasta ovat paljon velkaa peripateettiselle filosofille Aetiokselle sekä Didymos Khalkenterokselle. Osa toisesta kirjasta sekä kolmas ja neljäs kirja käsittelevät etiikkaa; kolmas hyveitä ja paheita, pareittain; neljäs yleisempiä eettisiä ja poliittisia aiheita. Yhteensä Stobaios lainaa yli viittäsataa kirjailijaa, alkaen yleensä runoilijoista, ja edeten historioitsijoihin, puhujiin, filosofeihin ja lääkäreihin. Stobaioksen ansiosta tunnetaan monia tärkeitä katkelmia draamakirjailijoilta, erityisesti Euripideeltä. Stobaiokselta löytyy myös useita merkittäviä stoalaisuutta käsitteleviä katkelmia. == Lähteet == * Luokka:Antiikin kreikkalaiset kirjailijat
Erwin Panofsky

Erwin Panofsky (30. maaliskuuta 1892 – 14. maaliskuuta 1968) oli saksalainen taidehistorioitsija, joka muutti Yhdysvaltoihin toisen maailmansodan alla. Panofsky on tunnettu erityisesti ikonografisen tutkimuksen kehittämisestä. Monia hänen teoksiaan on yhä saatavissa uusintapainoksina, kuten kirjoja Studies in Iconology : Humanist Themes in the Art of the Renaissance (1939, 1972), sekä The Life and Art of Albrecht Dürer (1943). Hän kuuluu nykytaiteen historian perustajahahmoihin. Panofsky tuli aluksi Yhdysvaltoihin vuonna 1931 opettamaan New Yorkin yliopistossa. Natsien noustua valtaan Saksassa hän jäi pysyvästi Yhdysvaltoihin. Panofsky tuli tunnetuksia erityisesti symboleja ja ikonografiaa koskevista tutkimuksista. Panofskyn ystäväpiiriin kuuluivat niin Wolfgang Pauli kuin Albert Einsteinkin. ==Lähteet== == Teokset == * Perspective as Symbolic Form (1927) * Studies in Iconology : Humanist Themes in the Art of the Renaissance (1939, 1972) * The Life and Art of Albrecht Dürer (1943) * Gothic Architecture and Scholasticism (1951) * Early Netherlandish Painting (1953) * Meaning in the Visual Arts (1955) * Pandora's Box: the Changing Aspects of a Mythical Symbol (1956) (with Dora Panofsky) * Renaissance and Renascences in Western Art (1962) * Tomb Sculpture (1964) * Problems in Titian, mostly iconographic (1969) ===Artikkeli=== *Erwin Panofsky: ”Et in Arcadia ego: Poussin and the elegiac tradition” teoksessa Meaning in the visual arts: papers in and on art history (1955), 295–320. Luokka:Saksalaiset taidehistorioitsijat Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Jaakko Jahnukainen

Jaakko Juhani ”Jahnu” Jahnukainen (15. maaliskuuta 1925 Helsinki – 8. lokakuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja, jazzmuusikko ja television Levyraati-ohjelman ensimmäinen juontaja. ==Ura== Jahnukainen kiinnostui jazzista ja rumpujensoitosta jo käydessään koulua Helsingin Normaalilyseossa. Syksyllä 1959 hän toimi Suomen ensimmäisten televisiouutisten uutistenlukijana, mutta hänen uutisankkurin uransa jäi lyhyeksi. Jahnukainen sai Levyraati-ohjelman idean kesällä 1961 ja toimi saman vuoden syksyllä alkaneessa ohjelmassa raadin puheenjohtajana aina vuoteen 1980 saakka. Ohjelmalla oli 1960-luvulla parhaimmillaan liki kaksi miljoonaa katsojaa.Jake Nyman, Jukka Lindfors ja Pekka Gronow (toim): Suomi soi 3: ääniaalloilta parrasvaloihin, s. 53–54. Helsinki: Tammi, 2004. ISBN 951-31-2507-6. Levyraadin ohella Jahnukainen toimitti radiossa Jazzstudio- ohjelmaa ja Suomen Televisiossa M-Show -haastatteluohjelmaa. Jahnukainen tunnettiin varsinkin 1960-luvun alussa intohimoisena jazzmusiikin harrastajana, joka suhtautui kielteisesti perinteiseen suomalaiseen tangomusiikkiin. Aikakirjoihin on jäänyt Veikko Tuomen esittämän Sabina-tangon saama Levyraadin silloin vielä lyhyen historian huonoin pistemäärä syksyllä 1961. Jahnukaisen omia jazz-suosikkeja olivat Max Roachin kvintetti ja Ella Fitzgerald. Hänen musiikkimakunsa näkyi Levyraadissa myös suhtautumisena rautalankamusiikkiin ja The Beatles -yhtyeen kappaleisiin; jälkimmäisten hän julisti olevan vain "mölisevää karjuntaa, typerää, mautonta ja yksitoikkoista". Eräässä lähetyksessä kesällä 1963 Jahnukainen jopa rikkoi brittiläisen rautalankayhtyeen The Cougarsin levyn Saturday Night at the Duck- pond, jossa häntä kiukutti etenkin se, että kappale oli mukailtu Pjotr Tšaikovskin Joutsenlampi-baletin eräästä teemasta. Nyman ym. (toim.), s. 36. Jahnukainen oli opiskellut valtiotieteitä Helsingin yliopistossa ja mainontaa Yhdysvalloissa. Varsinaisena leipätyönään Jahnukainen johti omaa Suomen Ilmoituskeskus-nimistä mainostoimistoaan. Hänen muita yrityksiään olivat muun muassa Mainos-Visio ja ohjelmatoimisto Finntuonti Oy. Jahnukainen oli myös innokas harrastelentäjä. Hän kuoli sydänkohtaukseen lokakuussa 1980. Jahnukainen teki sivuosia muutamissa suomalaisissa elokuva- ja televisiotuotannoissa, kuten Tähtisumua (1961), jossa hän oli myös käsikirjoittajana.Elonet.fi ==Lähteet== *Pomus.net: Jaakko Jahnukainen * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Ylen Elävä arkisto Luokka:Suomalaiset jazzmuusikot Luokka:Suomalaiset juontajat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Thomas A. Hendricks

Thomas Andrews Hendricks (7. syyskuuta 1819 – 25. marraskuuta 1885) oli Yhdysvaltain 21. varapresidentti. Hendricks istui demokraattipuolueen jäsenenä Indianan osavaltion edustajainhuoneessa vuonna 1848 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1851–1855. Hän oli ehdolla Indianan kuvernööriksi 1860, mutta ei tullut valituksi. Hän istui Yhdysvaltain senaatissa 1863–1869 ja sen jälkeen Indianan kuvernöörinä 1873–1877. Grover Clevelandin voitettua presidentinvaalit 1884, Hendricksistä tuli varapresidentti, jossa virassa hän ehti olla vain muutaman kuukauden ennen kuolemaansa vuonna 1885. Hänen kuolemansa jälkeen varapresidentin virka oli hoitamatta vuoteen 1889, jolloin Levi P. Morton valittiin virkaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Indianan kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Yhdysvaltain varapresidentit Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Vuonna 1819 syntyneet Luokka:Vuonna 1885 kuolleet
Mika Kihlström

Mika ”Kille” Kihlström (17. maaliskuuta 1969 – 1. lokakuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen raskaansarjan nyrkkeilijä. Kihlströmin ura alkoi 1987 kun hän voitti nuorten Suomen mestaruuden. Hän hankki neljä SM-kultamitalia yleisessä sarjassa vuosina 1991-1994 ja hänen paras kansainvälinen saavutuksensa oli yli 91-kiloisten EM-pronssimitali vuonna 1993. Kihlström siirtyi ammattilaiseksi 1995 ja voitti 14 ammattilaisottelustaan 11. Hän voitti WBB-liiton raskaansarjan maailmanmestaruuden 1999 lyötyään itävaltalaisen Hermann Bendlin tuomariäänin 3–0 Oulussa käydyssä ottelussa. Syyskuussa 2000 Kihlström oli puhdistamassa helsinkiläisen nyrkkeilysalin lattiaa maalitahroista kun puhdistusaine syttyi palamaan ja tuli tarttui Kihlströmin vaatteisiin. Kihlström menehtyi saamiinsa palovammoihin viikkoa myöhemmin. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Werner Jaeger

Werner Wilhelm Jaeger (30. heinäkuuta 1888 – 19. lokakuuta 1961) oli saksalainen antiikintutkija. == Elämä ja ura == Jaeger syntyi Lobberichissa, Saksassa. Hän opiskeli Lobberichissa sekä Kempenin Gymnasium Thomaeum, ja myöhemmin Marburgin yliopistossa. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Berliinin yliopistosta vuonna 1911 Aristoteleen Metafysiikkaa käsitelleellä väitöskirjalla. 26-vuotiaana Jaeger kutsuttiin Baselin yliopiston professoriksi ilman habilitaatiota. Vuotta myöhemmin hän siirtyi professoriksi Kielin yliopistoon, ja vuonna 1921 hän palasi Berliiniin. Hän pysyi siellä vuoteen 1936, jolloin hän muutti Yhdysvaltoihin, koska oli tyytymätön Adolf Hitlerin hallintoon; hänen vaimonsa oli juutalainen, ja siksi natsihallinto esti häntä opettamasta yliopistossa. Yhdysvalloissa Jaeger toimi Chicagon yliopiston professorina vuosina 1936–1939, jonka jälkeen hän siirtyi Harvardin yliopistoon. Hän pysyi Cambridgessa kuolemaansa saakka. Jaeger tunnetaan kenties parhaiten moniosaisesta teoksestaan Paideia: die Formung des griechischen Menschen, joka käsitteli laajasti sekä varhaista kreikkalaista kasvatuskulttuuria (paideia) että sen myöhempiä filosofisia heijastusvaikutuksia. Hän toivoi sen palauttavan dekadentin 1900-luvun alkupuolen Euroopan arvoiltaan helleenisille juurilleen. Jaeger oli myös toimittamassa Gregorios Nyssalaisen koottuja teoksia (Gregorii Nysseni Opera). == Teoksia == * Aristoteles: Grundlegung einer Geschichte seiner Entwicklung (1923) * Platons Stellung im Aufbau der griechischen Bildung (1928) * Paideia: die Formung des griechischen Menschen, 3 osaa (vuodesta 1934, pääteos kreikkalaisesta ajattelusta ja kasvatuksesta) * Humanistische Reden und Vorträge (1937) * Humanism and Theology (1943) * The Theology of the Early Greek Philosophers (käännös saksasta Edward S. Robinson, 1947) == Katso myös == * Paideia == Aiheesta muualla == * Werner Jaeger , Gifford Lectures Luokka:Saksalaiset antiikintutkijat Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Jean Pépin

Jean Pépin (30. maaliskuuta 1924 - 10\. syyskuuta 2005) oli ranskalainen filosofi, joka oli erikoistunut antiikin filosofian historiaan. Hänen työllään on ollut suuri vaikutus erityisesti uusplatonismin tutkimuksen alalla. == Elämä ja ura == Pépin opiskeli filosofiaa ja teologiaa Toulousessa vuosina 1942–1948. Vuonna 1950 hän pääsi Centre national de la recherche scientifique'iin (CNRS), jossa hän osallistui myöhäsantiikin ja varhaiskeskiajan ajattelun tutkimustyöhön vuoteen 1986 saakka. Samaan aikaan hän opetti vuodesta 1963 École pratique des hautes études'ssa (IVe section: Sciences historiques et philologiques). == Teoksia == * Mythe et allégorie (1958) * Les Deux approches du christianisme (1961) * Théologie cosmique et théologie chrétienne ("Bibliothèque de philosophie contemporaine", 1964) * Dante et la tradition de l'allégorie (Librairie philosophique J. Vrin, 1970) * Idées grecques sur l'homme et sur Dieu (1971) * Saint Augustin et la dialectique (1976) * Études sur les lectures philosophiques de saint Augustin (1977) * De la philosophie ancienne à la théologie patristique (1986) * Proclus lecteur et interprète des anciens (toim., 1987) * La Tradition de l'allégorie de Philon d'Alexandrie à Dante (1987) Luokka:Antiikintutkijat Luokka:Ranskalaiset filosofit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Interaktiivinen tekniikka koulutuksessa -konferenssi

ITK – Interaktiivinen tekniikka koulutuksessa (vuodesta 1990 vuoteen 1999 Interaktiivinen teknologia koulutuksessaITK 99: Täällä tietoyhteiskunnan alla ;-), interaktiivinen teknologia koulutuksessa 10-vuotisjuhlakonferenssi 15.–17.4. Hämeenlinna: Hämeen kesäyliopisto, 1999.ITK 2000: Vapaus, veljeys, tasa-arvo: interaktiivinen tekniikka koulutuksessa 6.–8.4.2000. Hämeenlinna: Hämeen kesäyliopisto, 2000.) on Hämeenlinnassa Aulangolla vuosittain järjestettävä tieto- ja viestintätekniikan opetuskäyttöön liittyvä konferenssi. Konferenssin ohjelma sisältää yhteisiä luentoja ja pienryhmille tarkoitettuja foorumeita, joita aiemmin kutsuttiin nimellä Areena. Tori on tarkoitettu ohjelmistojen, laitteiden ja pedagogisten konseptien esittelyyn.ITK 2014: call for papers Lisäksi konferenssia edeltää erillinen työpajapäivä. Vuodesta 2008 ITK-konferenssin järjestäjiä ovat olleet mm. Hämeen kesäyliopisto, Tampereen yliopisto ja Hämeen ammattikorkeakoulu sekä opetus- ja kulttuuriministeriö, opetushallitus, Luokanopettajaliitto ry ja Matemaattisten Aineiden Opettajien Liitto MAOL.ITK 2008: Opi valitsemaan – olet aikaasi edellä: interaktiivinen tekniikka koulutuksessa -konferenssi 17.–18.4.2008. Hämeen kesäyliopisto, 2008. Kesällä 2018 Hämeen kesäyliopisto ilmoitti luopuvansa ITK-konferenssin järjestämisestä. ITK-konferenssi järjestetään tieteellisistä konferensseista tutulla menetelmällä niin, että osallistujat lähettävät esitysehdotuksia joista vertaisarvioinnilla valitaan esitykset konferenssiohjelmaan. Konferenssin nykyiseen suunnitteluryhmään kuuluu asiantuntijoita mm. Suomen Akatemiasta, Aalto-yliopistosta, Otavan Opistosta, Suomen luokanopettajaliitosta, Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:sta, Tampereen yliopistosta, Matemaattisten Aineiden Opettajien Liitto MAOL:sta, Helsingin yliopistosta, Business Finlandista, sekä Satakunnan ammattikorkeakoulusta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Interaktiivinen tekniikka koulutuksessa -konferenssin verkkosivut Luokka:Hämeenlinnan tapahtumat Luokka:Konferenssit Luokka:Tietotekniikka-alan tapahtumat
Seppo Lappalainen

Seppo Kalevi Lappalainen (15. lokakuuta 1936 Polvijärvi - 12\. joulukuuta 2001 Polvijärvi) oli suomalainen kirjailija. Lappalaisen tuotantoon kuuluu romaaneja, novelleja, pakinoita, näytelmiä, runoja ja elokuvakäsikirjoituksia. Lappalainen teki käsikirjoituksen Seppo Putkisen elokuvaan Lintumies (1978) ja Edvin Laineen elokuviin Akaton mies (1983) ja Akallinen mies (1986). Vuonna 1965 Lappalaisen syntymäkoti siirrettiin Polvijärven Kinahmon kylän Lappalanmäeltä Polvijärven ulkomuseoalueelle. Tämän jälkeen siirrettiin joukko saman pihapiirin muita rakennuksia. Lappalaisen synnyinkotitalon seinään kiinnitettiin sittemmin muistolaatta kertomaan, mistä Polvijärven talomuseo päärakennus oli peräisin. == Teoksia== *Polvijärveläisiä. Polvijärvi-seura 1962 *Asekätkijät. Kirjayhtymä 1964 *Kapinantekijät. Kirjayhtymä 1965 *Vanha talo, näytelmä. 1965 *Paratiisileikki. WSOY 1967 *Tonkkakuninkaat. WSOY 1969 *Miljoonamiesten suku. WSOY 1971 *Suomessa olen minä syntynyt. WSOY 1972 *Maailmanrannan rellut. WSOY 1974 *Kehitysaluemarkka, näytelmä. 1974 *Määttälän emännän lähtö, näytelmä. 1974 *Kummikuntavierailu, näytelmä. 1975 *Alkio-iltamat, näytelmä kirjoittajat Viljo Laitinen ja Seppo Lappalainen 1976 *Eletty eilinen päivä, tämä päivä tähän asti : kuvia ja pakinoita Polvijärveltä. Polvijärvi-seura 1976 *Suomalainen etsii itseään, näytelmä. 1977 *Tukkilaiskisat, näytelmä. 1977 *Ugrien matalia kurkkuääniä, runokokoelma. WSOY 1977 *Ihmisen ääni. WSOY 1978 *Lintumies, elokuvakäsikirjoitus. 1978 *Ihmetohtori, näytelmä. 1979 *Höytiäisen laskijat, näytelmä. 1979 *Muuan rakkaustarina, romaani. WSOY 1980 *Suomessa olen minä syntynyt, näytelmä. 1980 *Lomahotelli. Kolmiokirja, Oulu 1981 *Sensorit, näytelmä. 1981 *Halkokauppias, näytelmä. 1983 *Akaton mies, elokuvakäsikirjoitus. 1983 *Poika pimeässä eli Hylkysyrjän miehet, näytelmä. 1983 *Valtapeli, näytelmä. 1984 *Humu Antin häät, näytelmä. 1984 *Akaton mies, romaani. 1985 *Kukkos-pappi: näytelmä karjalaisesta pastorista, kirjankustantajasta ja herännäisjohtajasta Henrik Renqvististä. Otava 1986 *Akallinen mies, elokuvakäsikirjoitus. 1986 *Runokarjalani, näytelmä. 1987 *Snellmannilaisia : komedia Pohjois-Karjalan teollistamisesta ja itäsuomalaisen lehdistön synnystä vuosina 1836–1851. Otava 1988 *Savottaooppera, näytelmä. 1988 *Henrik Renqvist 1789 – 1866, elämäkerta. Karjalaisen kulttuurin edistämissäätiö 1989 *Raivaajaeepos, runonäytelmä. 1989 *Kekäläinen, näytelmä. 1989 *Sateen vihkimät, näytelmä. 1991 *Syrjäseudun ihmisiä, näytelmä. 1991 *Laivalinnan kavaljeerit, näytelmä. 1991 *Valtakunnan vaikuttaja, maaherra Esa Timosen elämäkerta. Maakunta, Joensuu 1992 *Eloseutu. WSOY 1994 *Kirkkaat valot, näytelmä. 1995 *Elämän pidot, näytelmä. 1997 *Nuottamiehet, tarinoita. WSOY 1997 == Palkinnot == * Pohjois-Karjalan läänin taidepalkinto 1978 == Lähteet == * Suomen kirjailijat tietokanta * Joensuun kirjaston sivu Seppo Lappalaisesta ==Aiheesta muualla== *Lappalainen, Seppo (kirjasampo.fi) *Karjalalainen artikkelitietoanta Käkönen: Seppo Lappalainen (Löytyi 242 artikkelia/ 2.8.2021) (kakonen.jns.fi) Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Ahmed Rami

Ahmed Rami (s. 12. joulukuuta 1946 Tafraoute, Marokko) on ruotsalais- marokkolainen kirjailija ja holokaustin kiistäjä. Hän perusti paikallisradiokanava Radio Islamin, jota on nykyisin lakkautettu. Ahmed Rami syntyi Marokossa, ja toimi siellä upseerina armeijassa. Hän sai poliittisen turvapaikan Ruotsissa vuonna 1973, koska hän väitti olleensa mukana kenraali Mohamed Oufkirin kuningas Hassan II kohdistuneeseen vallankaappausyrityksessä. Vuonna 1990 Rami tuomittiin kuuden kuukauden vankeuteen kansanryhmän vastaisesta kiihotuksesta. Tuomio perustui Ramin esittämiin väitteisiin ja mielipiteisiin kirjassaan Vad är Israel? sekä Radio Islam -kanavalla. Rami on pitänyt luennon ruotsalaisten uusnatsien tapaamisessa ja uusnatsistiset ryhmät myös myyvät hänen kirjojaan. == Teokset == * Vad är Israel? (1988) * Ett liv för frihet (1989, omaelämäkerta) * Israels makt i Sverige (1989, pamfletti) * Min väg (1989, omaelämäkerta) * Judisk häxprocess i Sverige (1990) * Tabubelagda tankar (2005) == Lähteet == Luokka:Marokkolaiset kirjailijat Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Holokaustin kieltäjät Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viimeinen partiopoika

Viimeinen partiopoika (The Last Boy Scout) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Sen on ohjannut Tony Scott, ja pääosissa ovat Bruce Willis ja Damon Wayans. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa noin 59,5 miljoonaa dollaria.http://www.boxofficemojo.com/movies/?id=lastboyscout.htm ==Juoni== Elokuva kertoo poliisista Joe Hallenbackista, joka saa kuulla, että hänen vaimonsa makaa hänen parhaan ystävänsä kanssa, eikä suhde tyttäreenkään ole siitä parhaimmasta päästä. Mies saa pienen kyttäyskeikan, joka päättyy ammuskeluun, jossa kuolee tanssijatar Cory. Hän oli entisen jalkapalloilijan Jimmy Dixin tyttöystävä, joka lensi liigasta sopupelien takia. Joe ja Jimmy aloittavat yhteistyön saadakseen kiinni järjestön, joka on Coryn murhan takana. == Näyttelijät == ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo Viimeistä partiopoikaa väkivaltaiseksi ja melkoisen typeräksi luupääviihteeksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa elokuvalle kaksi tähteä neljästä.The Last Boy Scout, VideoHound’s Golden Movie Retriever. Gale, 2008. Haettu 15.11.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen). == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintakomediat Luokka:Vuoden 1991 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Tony Scottin ohjaamat elokuvat Luokka:Warner Brosin elokuvat
Radonfluoridi

Radonfluoridi (RnF) on jalokaasu radonin ja fluorin yhdiste. Radon reagoi fluorin kanssa ja muodostaa kiinteää ainetta. Se hajoaa, kun sitä yritetään muuttaa kaasuksi. Radonfluoridin tarkka rakenne on epävarma. Laskelmat ehdottavat sen olevan ioniyhdiste. Yleisesti radonyhdisteiden käytettävyyttä heikentää radonin radioaktiivisuus. Sen pitkäikäisimmän isotoopin puoliintumisaika on vain 3,82 päivää. == Lähteet == Luokka:Radonyhdisteet Luokka:Fluoridit
Seleenidioksidi

Seleenidioksidi on (SeO2) (seleeni(IV)oksidi) on seleenin dioksidi. Se on väritön kiinteä aine ja yksi yleisimmistä seleeniyhdisteistä. Sitä käytetään muun muassa orgaanisessa synteesissä ja lasin värjäyksessä punaiseksi. Sen härmistymislämpötila 315 °C. Seleenidioksidia valmistetaan hapettamalla seleeniä kuumalla happi- tai ilmavirralla. Seleenioksidi on hapetin, mihin tarkoitukseen sitä käytetään orgaanisessa synteesissä. Siitä voidaan valmistaa myös muita seleeniyhdisteitä. Muita käyttökohteita ovat analyyttisessä kemiassa alkaloidien tutkimus ja loisteväreissä sekä lasien valmistuksessa. Seleenidioksidi reagoi veden kanssa muodostaen seleenihapoketta. Seleenidioksidi on haitallista vesieliöille. Seleenidioksidi on etenkin hengitettynä myrkyllistä.http://huhtama.kapsi.fi/ele/index.php?si=paheet.sis#a13 . Seleenidioksidin LCLO-arvoksi kanille on raportoitu 5 890 mg/m3 (20 min. altistus) ja vuohelle ja lampaalle 6 590 mg/m3 (10 min.) . == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Myrkylliset kemikaalit Luokka:Seleeniyhdisteet Luokka:Puolimetalliyhdisteet Luokka:Oksidit
Regina Rask

Regina Rask (s. 1962 ViialaOtavan kirjailijaesittely) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on valmistunut yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1986 pääaineenaan tiedotusoppi. Raskilla on ollut monia toimia Yleisradiossa. Toimittajana ja juontajana hän oli uutistoimituksessa (radio ja televisio), A-studiossa, Vierivät kivet -ohjelmassa ja Priimassa. Tällä hetkellä Rask on toimittajana Ylen Puoli seitsemän -ohjelmassa. Hän oli yksi SunRadio-tilannekomediasarjan (1999) käsikirjoittajista.Regina Rask Kirjasammossa Rask aloitti kirjailijanuransa suhteellisen myöhään, 40-vuotiaana. Hänen teoksensa Ei millään pahalla oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas 2002. Seitsemän romaanin ja yhden esseeteoksen lisäksi Rask on kirjoittanut myös kolumneja ja jatkokertomuksia eri lehtiin. Hän on ollut Suomen Sukututkimusseuran blogisti. Raskia pidetään yhtenä harvoista suomalaisen kirjallisuuden naishumoristeista.Sanojen aika -artikkeli Regina Raskista Kirjasammossa Raskilla on kaksi aikuista poikaa ja kaksi lapsenlasta. Hän asuu aviomiehensä, kahden koiran ja kissan kanssa Hattulassa. == Teokset == * Ei millään pahalla (Otava, 2002) * Tänään kotona (Otava, 2003) * Jos rehellisiä ollaan (Otava, 2004) * Paikka auringossa (Otava, 2005) * Puhtaalta pöydältä (Otava, 2006) * Hyvä naapuri (Otava, 2007) * Jouluihminen (Otava, 2011) * Onnellisten salaseura (WSOY, 2021) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sanojen aika -artikkeli Regina Raskista Kirjasammossa Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset televisioalan henkilöt
Johannes Jandunlainen

Johannes Jandunlainen (Jean de Jandun, Johannes de Genduno, de Ganduno, de Gandavo, Jean de Jandum, Joannes Jandum) (k. 1328) oli averroistinen filosofi, teologi ja politiikan teoreetikko. Hän oli kotoisin Jandunista, Ardenneilta nykyisestä Belgiasta. Johannes vaikutti Pariisin yliopistossa, jonka Collège de Navarressa hän opiskeli. Hän oli merkittävä Aristoteleen tulkitsija. Johannesta on perinteisesti pidetty teoksen Defensor pacis toisena kirjoittajana Marsilius Padovalaisen ohella, mutta nykyisin monet tutkijat, kuten Quentin Skinner, ovat asettaneet tämän epäilyksenalaiseksi. Häntä pidetään myös Pariisin ensimmäisen ”turistioppaan” De laudibus Parisiis kirjoittajana. Johannes Jandunlaista on monesti pidetty samana henkilönä kuin Johannes Gandilainen, mutta nykyään heidän katsotaan yleensä olevan eri henkilöitä. Hänet sekoitetaan joskus myös Johannes Gauntilaiseen. == Teoksia == Kaikista teoksista ei tiedetä, ovatko ne Johannes Jandunlaisen vai Johannes Gandilaisen kirjoittamia. * Kommentaareja: ** Petrus Lombarduksen Sentenssit ** Aristoteleen Fysiikka ** Aristoteleen Metafysiikka ** Aristoteleen Sielusta * Quaestio in Averroem de substantia orbis * De laudibus Parisiis == Aiheesta muualla == * Catholic Encyclopedia: John of Janduno Luokka:Belgialaiset filosofit Luokka:Keskiajan filosofit Luokka:Skolastikot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Vuonna 1328 kuolleet
Terminen leikkaus

Terminen leikkaus on joukko materiaalien leikkaamiseen sovellettavia menetelmiä, joissa leikkaaminen tapahtuu lämmön tai palamisen avulla. Yleisimpiä menetelmiä ovat poltto-, plasma- ja laserleikkaus.http://www.ttl.fi/partner/kamat/tietokortteihin/Documents/Terminenleikkaus.pdf Termisiä menetelmiä käytetään paljon metallilevyjen leikkaamiseen. 3D-leikkaus laitteilla ja käsinleikkaamalla voidaan leikata myös monimutkaisempia muotoja. Eniten termistä leikkausta käytetään metallien leikkaamiseen, mutta esimerkiksi laserleikkauksella voidaan leikata lähes kaikkia tunnettuja materiaaleja. == Lähteet == Luokka:Leikkaaminen
Elect the Dead

Elect the Dead on System of a Downin laulaja Serj Tankianin esikoissooloalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 2007. Tankian soitti suurinta osaa soittimista itse, mutta sai albumin teossa apua System of a Downin rumpalilta John Dolmayanilta, entiseltä Primusin/nykyiseltä Guns N' Rosesin rumpalilta Bryan "Brain" Mantialta, Dan Montilta ja Larry "Ler" LaLondelta kitarassa ja bassossa, oopperalaulajalta Ani Maldjianilta ja joiltakin kielisoitinten soittajilta, kuten Antonio Pontarellilta.Serj Tankian biography on SOADFans fansite ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # ===Bonuslevyn kappaleet=== # # # # ===iTunesin erikoisversio=== 13. 14. 15. *Kappaleen "Lie Lie Lie" musiikkivideo (vain ennakkotilauksessa) ==Musiikkivideot== Kaikille normaalialbumin kappaleille tehtiin musiikkivideot. SYSTEM OF A DOWN Frontman To Post Videos For Each Track On Forthcoming Solo Album. Videoiden ohjaajat ovat: Kappale Ohjaaja "Empty Walls" Tony Petrossian "The Unthinking Majority" Tawd b. Dorenfeld "Money" Ara Soudjian "Feed Us" Sevag Vrej "Saving Us" Kevin Estrada "Sky is Over" José Rivera "Baby" Isaac Flores "Honking Antelope" Roger Kupelian "Lie Lie Lie" Martha Colburn "Praise the Lord and Pass the Ammunition" Greg Watermann "Beethoven's Cunt" Adam Egypt Mortimer "Elect the Dead" Gariné Torossian == Kokoonpano == * Ani Maldjian – laulu * Antonio Pontarelli – viulu * Bryan "Brain" Mantia – rummut * Dan Monti – kitara, basso * Serj Tankian – piano, koskettimet, rummut, kitara, basso, laulu * Larry "Ler" LaLonde – kitara * John Dolmayan – rummut == Arvostelut == * Desibeli.net: Serj Tankian: Elect The Dead Viitattu 5.1.2023. * Imperiumi: 7½/10Tankian, Serj - Elect the Dead Viitattu 5.1.2023. * Soundi: Serj Tankian: Elect The Dead Viitattu 5.1.2023. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2007 esikoisalbumit Luokka:Serj Tankianin albumit
Giulietta Masina

Giulia Anna ”Giulietta” Masina (22. helmikuuta 1921 Bologna, Italia - 23\. maaliskuuta 1994 Rooma, Italia) oli italialainen näyttelijätär ja italialaisen elokuvaohjaaja Federico Fellinin puoliso. Masinan tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa Varieteen valot (Luci del varietà, 1950), Valkoinen sheikki (Lo sceicco bianco, 1952), La Strada – Tie (La Strada, 1954), Huijarit (Il bidone, 1955), Cabirian yöt (Le notti di Cabiria, 1957), Giulietta ja viettelykset (Giulietta degli spiriti, 1965) ja Ginger ja Fred (Ginger e Fred, 1986). Masina ja Fellini olivat naimisissa noin viidenkymmenen vuoden ajan. Pariskunnalla ei ollut lapsia. Masina kuoli keuhkosyöpään vain viisi kuukautta Fellinin kuoleman jälkeen. ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Tankred Dorst

Tankred Dorst (19. joulukuuta 1925 Sonneberg – 1. kesäkuuta 2017 Berliini) oli varsinkin näytelmillään tunnetuksi tullut saksalainen kirjailija. Hän syntyi Sonnebergissä, Thüringenissä, ja saavutti ensimmäiset huomattavat menestyksensä näytelmäkirjailijana 1960-luvun alussa. Dorst toimi vierailevana professorina Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Petri Nummela

Petri Nummela (s. 17. kesäkuuta 1971 Hollola) on suomalainen trap-ampuja, joka on kilpaillut useissa arvokilpailuissa. Hän edustaa Lahden Ampumaseuraa. == Saavutukset == * 1998 MM-kilpailu: 93. sija * 1999 MM-kilpailu: 43. sija * 2001 EM-kilpailu: 11. sija * 2002 MM-kilpailu: 7. sija * 2003 EM-kilpailu: 50. sija * 2003 MM-kilpailu: 57. sija * 2004 EM-kilpailu: 31. sija * 2004 olympialaiset: 14. sija * 2005 EM-kilpailu: 14. sija * 2005 MM-kilpailu: 48. sija * 2007 EM-kilpailu: 41. sija * 2007 MM-kilpailu: 77. sija * SM-kultaa 1997, 1999, 2001, 2002 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Idänhopeanokka

Idänhopeanokka (Euodice malabarica) on eteläaasialainen loistopeippoihin kuuluva varpuslintu. Lajin nimesi Carolus Linnaeus 1758. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on 11–11,5 cm. Se on pieni, höyhenpuvultaan punavarpusnaarasta muistuttava lintu, jolla on pitkähkö tumma pyrstö ja hopeanharmaa kekonokka. Sukupuolet ovat samannäköisiä. == Esiintyminen == Idänhopeanokka pesii Keski-Idässä ja Etelä-Aasiassa, Israelista Nepaliin, Bangladeshiin ja Sri Lankaan. Se on yleinen ja sen kanta on elinvoimainen. Se on paikkalintu eikä sitä ole tavattu Suomessa. Se on ollut yleinen lemmikkilintu, ja karkuun päässeistä lemmikeistä on muodostunut pesiviä vieraslajipopulaatioita ainakin Kuwaitiin, Jordaniaan, Qatariin, Puerto Ricoon ja Yhdysvaltoihin. == Elinympäristö == Kuivat, osin pensaikkoiset tai harvapuustoiset avomaat, savannit, viljelysmaat, mielellään vesistön lähellä. == Lisääntyminen == Pesä on suurehko ruohonkorsista punottu kupukattoinen rakennelma puussa. Valkoisia munia on 4-10. Haudonta-aika on noin 2 viikkoa. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 3-viikkoisina.The Free Information Society == Ravinto == Idänhopeanokka on siemensyöjä. == Lähteet == * Perrins, C. M. (toim.) 1994: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. VIII. – Oxford University Press. Hong Kong. ISBN 0-19-854679-3 === Viitteet === Luokka:Loistopeipot Luokka:Lemmikkilinnut
Gundel Henrikson

Gundel Anita Henriksson-Fors (31. toukokuuta 1916 Porvoo – 7. marraskuuta 1989) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli elokuvissa ja näytteli sekä ohjasi ruotsinkielisessä radioteatterissa. Henrikson sai Pro Finlandia -mitalin 1964. ==Filmografia== *Viikon tyttö 1946 *Synd (Synnin jäljet) 1946 *Pimeänpirtin hävitys 1947 *Huhtikuu tulee 1953 *Harjunpää ja kylmä kuolema, osa 4 1983 *Sista leken (Viimeinen kesä) 1984 *-30°C aurinkoa etsimässä 1985 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Ipatinga

Ipatinga [-ti´e-] on kaupunki Minas Geraisin osavaltiossa Brasiliassa. Kaupunki sijaitsee noin 140 kilometriä Belo Horizontesta itään. Vuonna 2000 siellä asui 212 000 henkeä. Ipatingassa on huomattavaa terästeollisuutta, joka perustuu läheiseen Itabiran rautamalmiesiintymään.CD-Facta 2005 Pinta-alaa kaupungilla on 166.5 km². ==Lähteet== Luokka:Minas Geraisin kunnat
Joonas Olkkonen

Joonas Olkkonen (s. 19. helmikuuta 1976 Lahti) on suomalainen kaksoistrap- ampuja. Hän edustaa Lahden Ampumaseuraa. == Saavutuksia == === Henkilökohtaiset suomenennätykset === *1996 peruskilpailu+finaali 194 === Kilpailullinen menestys === *2001 EM-kilpailu: 14. sija *2002 6. maailmancupin finaalissa *2002 EM-kilpailu: 12. sija *2002 MM-kilpailu: pronssia *2003 12. maailmancupin finaalissa *2003 EM-kilpailu: 9. sija *2003 MM-kilpailu: 19. sija *2004 EM-kilpailu: 13. sija *2004 olympialaiset: 25. sija *2005 EM-kilpailu: 19. sija *2005 MM-kilpailu: 34. sija *2006 EM- kilpailu: 18. sija *2006 MM-kilpailu: 43. sija == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Joonas Olkkosen urheilijaprofiili Luokka:Suomalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Inke Mikkola

Inke Mikkola (oik. Ingeborg (Inke) Aina Lemmitty Maattola; 29. heinäkuuta 1910 – 4. huhtikuuta 1992) oli suomalainen näyttelijä. Hän sai Pro Finlandia -mitalin 1964. Inke Mikkola tuli tunnetuksi monista operettirooleistaan Turun teattereissa. Hänen puolisonsa oli kapellimestari Almos Maattola.Almos Maattolan 25-vuotisjuhla, Helsingin Sanomat 13.10.1963, sivu 21. Viitattu 28.11.2020. ==Filmografia== *Tee työ ja opi pelaamaan 1936 *Rakastunut rampa 1975 (nimellä Inke Maattola) ==Lähteet== * * *kuva Inke Maattolan hautakivestä Turun hautausmaalla Findagrave.com. ===Viitteet=== Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Mossoró

Mossoró [-ro´] on kaupunki Brasiliassa Rio Grande do Norten osavaltiossa. Kaupungin väkiluku on noin 263 000 (2011). Mossoró on puuvillanviljelyalueen kauppakeskus. Siellä on myös suolantuotantoa ja yliopisto.CD-Facta 2005 ==Aiheesta muualla== == Lähteet == Luokka:Brasilian kunnat Luokka:Rio Grande do Norte
Matti Morottaja

Matti Heikki Ilmari Morottaja eli Kuobžâ-Saammâl Matti (s. 1942) on inarinsaamelainen kieliaktivisti, opettaja ja entinen Suomen saamelaiskäräjien jäsen. Hän on Anarâškielâ servi -yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja ja hän on ollut perustamassa yhdistystä vuonna 1986. Matti Morottajan ansiota on kielipesätoiminnan vakiinnuttaminen inarinsaamen kielenelvytysmenetelmäksi alle kouluikäisille lapsille. Hänen poikansa Saammâl Morottaja, Petter Morottaja ja Mikkâl Morottaja ovat myös edistäneet inarinsaamen käyttöä. Morottaja sai Suomen Kulttuurirahaston Mikael Agricola -mitalin 1. huhtikuuta 2007, ja hän on Helsingin yliopiston kunniatohtori. == Teokset == Vuonna 1996 Matti Morottaja toimitti kirjan nimeltä Tovlááh mainâseh, joka sisältää satuja ja tarinoita Anarâš- ja Sabmelaš-lehdistä, vuosina 1968–1970 tehdyistä ääninauhoista ja Aanaarkiela čájttuzeh -kokoelmasta. Yhdessä Ilmari Mattuksen kanssa Morottaja on toimittanut novellikokoelman Kyelisieidi maccâm já eres novelleh (Kalaseidan paluu ja muita novelleja), joka ilmestyi jouluna 2005. === Käännökset === * Nieidâ kote šoodâi kollekuálsin (Samuli Aikion kirjoittama pohjoissaamenkielinen kirja Nieida guhte šaddai gollegoalsin), 1982 * Rauna Paadar-Leivon kirja Halstemjeegi noaidi, 1990 * Kirsti Palton kirja Tivgâ (Divgá), 1994 * Veikko Holmbergin kirja Tuuru-kuobžâ, 1995 == Lähteet == * Siida.fi: Matti Morottaja Luokka:Saamelaiskäräjien jäsenet (Suomi) Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
São Carlos

São Carlos [- karluš] on kaupunki Brasilian kaakkoisosassa, São Paulon osavaltiossa. São Carlos sijaitsee 230 kilometriä São Paulosta luoteeseen. Siellä asui vuonna 1991 201 000 henkeä. Kaupunki on paikallisen maatalousalueen keskus. São Carlosissa on myös panimo- ja tekstiiliteollisuutta sekä lentoasema.CD-Facta 2005 == Lähteet == Luokka:São Paulon kunnat
Baltic Dry Index

Baltic Dry Index on indeksi joka sisältää raaka-aineiden merirahtiliikenteen hintoja. Sitä ylläpitää Baltic Exchange -niminen brittiläinen yritys Lontoossa.Daniel Gross: Why Should You Care About the Baltic Dry Index? 24.10.2003 luettu 8.11.2007 Se on yleisimmin käytettyjä rahtitasoa mittavia indeksejä. Esimerkiksi metsäteollisuuden suhdannekatsauksessa 2002–2003 todettiin, että "Kuiva-ainerahtien spot-hintoja vilkkaimmilla merireiteillä kuvaava Baltic Dry Index (BDI) on noussut vuoden alusta 50 prosenttia", mikä kertoi maailmankaupan vilkastumisesta. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == === Internetissä=== * InvestmentTools.com - Baltic Dry Index * Bloomberg.com - Baltic Dry Index Luokka:Kauppamerenkulku