EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vesa Peipinen

Vesa Peipinen on suomalainen yhteisöpedagogi, nuorisotutkija ja kaupunkiaktiivi. Kansalaisaktivistina Peipinen on toiminut erityisesti rakennetun ympäristön suojeluun, kaupunkikulttuuriin ja nuorisokulttuureihin liittyvien kysymysten parissa. Hän on nuorten talonvaltausliikkeenä 1990-luvun alussa syntyneen Oranssi ry:n perustajajäsen ja pitkäaikainen aktiivi. Hän toimi Oranssin toiminnanjohtajana vuoteen 2012 saakka. Peipinen on ollut aktiivinen mm. Makasiinien, nykyään Teatterikorkeakouluna toimivan Kookostehtaan, Tennispalatsin ja Tehtaankadun puutalojen suojeluliikkeissä. Yhteisöpedagogina Peipinen on perustanut nuorten toimintakeskuksia, kehittänyt nuorten omatoimista asumistoimintaa ja vanhojen rakennusten tilapäiskäyttöä. Nuorisotutkijana hän on tehnyt kansalaisaktivismiin ja nuorten alakulttuureihin liittyvää tutkimustyötä. Vuodesta 2016 lähtien Peipinen on toiminut Vantaalla sijaitsevan Kulttuuritehdas Vernissan johtajana. Koulutukseltaan Peipinen on yhteiskuntatieteen maisteri, pääaineena nuorisotutkimus. Peipinen on toiminut kaupunkipolitiikassa Helsingin Vihreissä mm. asuntolautakunnan puheenjohtajana ja kaupunginhallituksessa vuosina 2009–2012. Peipinen on soittanut lyömäsoittimia mm. Kadotetut-yhtyeessä. == Julkaisuja == * "Kill Citystä Satamaan – nuorten omaehtoisten tilojen helsinkiläinen perinne" * Nuorten oma asuntotuotanto. Ympäristöministeriö. Rakennustieto Oy, Ekotieto-sarja. Helsinki. == Lähteet == * http://www.oranssi.net/] * https://kulttuuritehdasvernissa.fi/ Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset kasvatustieteilijät Luokka:Suomalaiset kansalaisaktivistit Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Claudius Hedman

Claudius Hedman (3. elokuuta 1680 Härnösand Ruotsi – 1. helmikuuta 1765 Vaasa) oli ruotsalaissyntyinen pappi ja suomen kielen harrastaja. Hedmanin vanhemmat olivat suutarimestari Pietari Niilonpoika Edman ja Elisabeth Rahm. Ylioppilaaksi Uppsalassa tullut Hedman valmistui maisteriksi 1707 ja vihittiin papiksi 1709. Hän työskenteli ensin kreivi Carl Piperin kotikappalaisena ja sitten vuodesta 1712 Tukholman Klaran seurakunnan kappalaisena. Hedman siirrettiin 1720 Vaasan ja Mustasaaren kirkkoherraksi. Hän oli lääninrovasti Suupohjassa ja Vaasan koulun tarkastaja. Hedman oli vuosina 1726–1751 kuusi kertaa valtiopäivillä ja vuonna 1751 myös sekreettivaliokunnassa. Hän kokosi suomalaisen sanakokoelman,Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 491 jota Daniel Juslenius käytti 1745 julkaisemansa Finsk orda-boks försök -sanakirjan pohjanaMatti Strang, Fleming. Hedmanin puoliso vuodesta 1712 oli Anna Kristiina Wallman. Pariskunnan kasvattama Hedmanin sisarenpoika Pietari Röring (Hägg) otti Hedmanin sukunimen ja seurasi kasvatti-isäänsä Mustasaaren kirkkoherrana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Hedman, Claudius Tietosanakirja osa 3, palsta 203, Tietosanakirja-osakeyhtiö 1911 Luokka:Suomalaiset papit Luokka:Ruotsalaiset papit Luokka:Ruotsin säätyvaltiopäivien valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1680 syntyneet Luokka:Vuonna 1765 kuolleet
Kaptaani

Kaptaani (C9H8Cl3NO2S) on imideihin kuuluva kasvinsuojeluaine. Sitä käytetään sienitautien ehkäisyyn muun muassa hedelmätarhoilla. Kaptaanin käyttö on Suomessa kielletty vuoden 1997 alusta. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Kaptaani on huoneenlämpötilassa valkoisia tai hieman kellertäviä kiteitä. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin, bentseeniin ja dioksaaniin. Kaptaania valmistetaan 1,2,3,6-tetrahydroftaali-imidin ja trikloorimetaanisulfenyylikloridin välisellä reaktiolla natriumhydroksidin läsnä ollessa. Kaptaania käytetään omenaruven ehkäisemiseen omena- ja päärynäviljelmillä. Lisäksi sitä voidaan käyttää koristekasvien sienitautien torjuntaan. Tähän tarkoitukseen sitä käytetään pulverimuodossa. Kaptaania voidaan käyttää myös sienten kasvua ehkäisevänä aineena synteettisessä tai luonnonkumissa, maaleissa ja lakoissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Sienentorjuntamyrkyt
Haapahangokas

Haapahangokas (Furcula bifida) on nirkkoihin kuuluva keskikokoinen, melko yleinen yöperhonen. == Koko ja ulkonäkö == Haapahangokas muistuttaa erityisesti koivuhangokasta (Furcula bicuspis), mutta sen voi sekoittaa myös pajuhangokkaaseen (Furcula furcula). Haapahangokkaan siipien pohjaväri on harmaanvalkoinen, mutta perhosten sävy tummuu selvästi pohjoista kohti siirryttäessä (maantieteellinen muoto lype). Etusiiven poikki kulkee kaksi leveää, mustaa poikkiviirua, joista sisempi on lähes suora kun ulompi sitä vastoin kaartuu takaosastaan selvästi ulospäin. Poikkiviirujen väliin jäävä alue on vaalean harmaa. Siiven kärkiosassa siiven poikki kulkee kaksi aaltoilevaa poikkiviirua ja siiven etureunassa on kiilamainen vaaleanharmaa laikku. Takasiivet ovat harmaanvalkoiset, ulkoreunastaan tummemmat ja niissä on sumea, tumma keskitäplä. Sekä etu- että takasiipien ulkosyrjässä siipisuonten väleissä on selvästi erottuvat mustat täplät. Siipiväli 30-42 mm.Svenska fjärilar UK Moths s. 279.Norges sommerfugler Toukka on kellanvihreä, täysikasvuisena 34-40 mm:n pituinen ja muistuttaa suuresti koivu- ja pajuhangokkaan toukkia. Sen etuosassa selkäpuolella on kolmiomainen, punaruskea laikku, joka päättyy kyhmyyn. Myös takaosastaan toukan selkä on punaruskea ja usein etu- ja takapään punaruskeat alueet sulautuvat yhdeksi, koko toukan pituiseksi kuvioksi. Toukan peräpäässä on kaksi pitkää uloketta.toukka == Levinneisyys ja lentoaika == Haapahangokasta tavataan lähes koko Euroopassa ja idässä levinneisyys ulottuu Baikalille saakka. Suomessa lajista on havaintoja Lapista saakka, mutta levinneisyys painottuu maan etelä- ja keskiosiin. Perhoset lentävät yleensä yhtenä sukupolvena toukokuulta heinäkuun lopulle lennon painottuessa kesä-heinäkuun vaihteeseen.Perhoswiki Joinakin vuosina esiintyy toinen sukupolvi, joka on lennossa elo-syyskuussa.Suomen perhostutkijain seura: haapanirkko == Elinympäristö ja elintavat == Haapahangokas elää haapaa ja pajuja kasvavissa lehti- ja sekametsissä, mutta lajina se on melko paikoittainen ja yksilömäärät vaihtelevat suuresti. Naaraat aloittavat lennon jo hämärän laskeutuessa, mutta koiraat odottavat illan pimenemistä pitempään. Perhosten lento jatkuu keskiyölle ja lämpiminä öinä aamuyölle saakka. Molemmat sukupuolet tulevat valolle, koiraat kuitenkin naaraita herkemmin. Ennen valopyynnin yleistymistä toukkia tavattiin huomattavasti aikuisia perhosia useammin. Naaras munii 80-120 munaa ravintokasvien lehtien yläpinnoille. Toukat kuoriutuvat parin viikon kuluessa ja elävät aluksi pieninä ryhminä, myöhemmin yksittäin. Ne viihtyvät auringonpaisteessa, eivätkä yritä piilotella. Täysikasvuinen toukka jyrsii puun kuoreen syvennyksen, johon se tekee kovapintaisen kotelokopan ja koteloituu sen sisään. Kotelo talvehtii, joskus kaksi kertaa. == Ravintokasvi == Toukka elää metsähaavalla (Populus tremula) sekä erilaisilla pajuilla (Salix). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen perhostutkijain seura: ohjeita vaaleiden nirkkolajien tunnistamiseen * Moths and Butterflies of Europe and North Africa * Bestimmungshilfe des Lepiforums * Vlindernet Luokka:Nirkot
Virrat 1918

Virrat 1918 on vuonna 1997 julkaistu tietokirja, joka käsittelee Virtoja Suomen sisällissodan aikoihin. Kirjan ovat toimittaneet Helena Hevonkoski, Hilkka Katajamäki ja Jenny Kivelä. Kirjaa on käytetty lähteenä Valtioneuvoston julkaisemassa tutkimuksessa Venäläissurmat Suomessa 1914-1922Venäläissurmat Suomessa 1914-1922 s. 272. Punaisten muistomerkit -sivustolla teosta pidetään erinomaisena katsauksena Virtain vuoden 1918 tapahtumiin. Teosta on käytetty Virtain muistomerkin lähteenä. Vakaumuksensa puolesta henkensä antaneiden muistomerkki == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kari Honkanen, Syvien rivien sotaa. Ilkka-lehti, Seinäjoki, 26.4.1998 Luokka:Virrat Luokka:Suomalaiset sotahistorian tietokirjat Luokka:Vuoden 1997 kirjat Luokka:Kirjat Suomen sisällissodasta
Carl Gustaf Ramsay

Carl Gustaf Ramsay (17. tammikuuta 1783 Jakari, Porvoon pitäjä – 14. heinäkuuta 1808 Lapua)Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 213Nordisk familjebok, Runeberg.org Viitattu 4.9.2019. oli suomalainen luutnantti, joka kaatui Suomen sodassa. Hänen ja hänen veljensä Anders Wilhelm Ramsayn kuolema toimi innoittajana J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden runolle ”Matkamiehen näky”. Heidän isänsä oli Kyminkartanon läänin maaherra Otto Wilhelm Ramsay ja äitinsä Sofia Lovisa Ramsay, josta Runebergin runo varsinaisesti kertoo. Luettavissa myös: Sofia Lovisa Ramsay Vänrikki Stoolin henkilöhahmojen elämäkerrat Kansallisbiografiassa, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Ramsay oli upseeri Uudenmaan rakuunarykmentissä. Kun Suomen sota syttyi vuonna 1808, hän oli toisen prikaatin adjutantti. Hän osallistui muun muassa Siikajoen taisteluun ja haavoittui kuolettavasti Lapuan taistelussa. Ramsayn perheen ystävä, runoilija Erik Gustaf Geijer kirjoitti Ramsaysta ja hänen veljestään sonetin ”Bröderna Ramsay”. Veljesten äiti haetutti heidän ruumiinsa Porvooseen sukuhautaan ja lyötti heidän muistokseen mitalin, mikä oli ainutlaatuista silloisessa Suomessa.Ramsayn veljesten mitali, Kansallismuseo ==Teos== *Matkapäiväkirja 1807: matka eteläisessä Suomessa. Suomentanut ja toimittanut Sampo Honkala. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1999. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia, 0355-1768; 703. ISBN 951-746-038-4. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Suomalaiset matkakirjailijat Luokka:Vänrikki Stoolin tarinoiden esikuvat Luokka:Vuonna 1783 syntyneet Luokka:Vuonna 1808 kuolleet
Meer

Meer on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Fatima Meer (1928-2010), eteläafrikkalainen kirjailija, tutkija, käsikirjoittaja ja poliittinen aktivisti * Fritz ter Meer (1884-1967), saksalainen kemisti ja sotarikollinen * Simon van der Meer (1925-2011), alankomaalainen fyysikko fr:Hoogstraten#Meer
Axel Fredenholm

Axel Fredenholm (1881–1962) oli ruotsalainen kirjailija ja museointendentti, joka tunnetaan parhaiten kirjasta _Näin olen kuullut - Iti mayâ śrutam_ (Så har jag hört / So Have I Heard). Kirjasta on Suomessa otettu jo 19 painosta (Karisto 2004). Fredenholm tutki filosofiaa sekä uskontoja. Hän asui vuosikymmeniä myös Yhdysvalloissa, kunnes palasi Göteborgiin. Siellä hän piti esitelmiä Pythagoraasta sekä antiikin ja itämaiden elämänviisaudesta. Kirjailijan yksityiselämästä tiedetään melko vähän. == Lähteet == * Wennergren, Kristina: "Axel Fredenholmin viisauden säännöt" (Karisto 2008) suom. Kaarina Turja * https://runeberg.org/sfl/2/0186.html Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Ruotsalaiset museonjohtajat Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Aaron Swartz

Aaron H. Swartz (8. marraskuuta 1986 – 11. tammikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen tietokoneohjelmoija ja internet-aktivisti. Swartz muistetaan muun muassa RSS-syötteiden varhaisesta kehitystyöstä ja merkittävästä roolistaan verkkopalvelu Redditissä. Swartz sai vuonna 2011 syytteen yli neljän miljoonan tieteellisen artikkelin varastamisesta. Hän käytti Massachusetts Institute of Technologyn (MIT) tietoverkkoa massaladatakseen artikkeleita JSTOR-verkkoarkistosta. Kun asia huomattiin, Swartzin IP-osoite lukittiin, jonka jälkeen hän asetti uuden IP-osoitteen ja jatkoi artikkeleiden lataamista. Lopulta hän asetti MIT:n kellariin kannettavan tietokoneen, sekä kiintolevyjä ja kytki ne suoraan MIT:n tietoverkkoon (aikaisemmin hän oli käyttänyt wifiä) ja jätti ne lataamaan artikkeleita. Hänen kannettava tietokoneensa ja kiintolevynsä löydettiin, jonka jälkeen kellariin asennettiin kamera, joka kuvasi Aaron Swartzin toimintaa. Swartz perusti Demand Progress -aktivistiryhmän, joka kampanjoi internetin sensuuria vastaan. Hän vastusti Stop Online Piracy Act (SOPA) -lakiehdotusta. Swartz löydettiin hirttäytyneenä asunnostaan Brooklynissä, New Yorkissa 11. tammikuuta 2013. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * The Internet's Own Boy: The Story of Aaron Swartz Aaron Swartzista kertova Creative Commons -lisensoitu dokumenttielokuva Internet Archivessa. Luokka:Yhdysvaltalaiset kansalaisaktivistit Luokka:Yhdysvaltalaiset ohjelmoijat Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Amerikanjuutalaiset
Fjodor Hitruk

Fjodor Saveljevitš Hitruk (; 1. toukokuuta 1917 Tver – 3. joulukuuta 2012 Moskova)Harri Römpötti: Fjodor Hitrukin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa HS.fi. Viitattu 14.1.2013. oli palkittu neuvostoliittolainen animaattori ja elokuvaohjaaja. Hitruk syntyi juutalaiseen perheeseen. Hän opiskeli kaupallista alaa Stuttgartissa ja graafista taidetta Moskovassa, mutta kiinnostui pian animaatiosta. Vuodesta 1937 hän työskenteli lähes puolen vuosisadan ajan Sojuzmultfilm-studiolla, ensin animaattorina, mutta vuodesta 1962 myös animaatioelokuvien ohjaajana. Hitrukin ensimmäinen ohjaus, aikuisille suunnattu satiirinen Erään rikoksen tarina oli menestys ja pian hän kohosi maansa tunnetuimmaksi animaatioiden tekijäksi. Hän ohjasi vuosina 1969–1972 kolme Nalle Puh -elokuvaa, joissa A. A. Milnen lastenkirjahahmot oli kuvattu hyvin eri tavalla kuin amerikkalaisen Disney-yhtiön elokuvissa. Eräitä Hitrukin elokuvia palkittiin ulkomailla: elokuvan tekemisestä kertova Film, Film, Film (1968) palkittiin Tampereen lyhytelokuvafestivaalilla ja Saari (1973) sai Cannesin elokuvajuhlien kultaisen palmun ulkomaisten lyhytelokuvien sarjassa. Hitruk lopetti ohjaamisen vuonna 1984. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset elokuvaohjaajat Luokka:Venäläiset animaattorit Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Könönen

Könönen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: * Aulis V. A. Könönen (1893–1969), lyseon rehtori ja kaupunkineuvos, Tahvo Könösen poika * Eero Könönen (1899–1940), taidemaalari * Elsa Könönen (1899–1980), sairaan- ja sosiaalihoitaja, opettaja, kirjailija ja kääntäjä * Esko Könönen (1930–1983), harmonikkataiteilija * Henriikka Könönen (s. 1997), seiväshyppääjä * Janne Könönen (s. 1977), toimittaja ja tietokirjailija * Juuso Könönen (s. 1998), jääkiekkoilija * Kaarlo Könönen (1892–1965), arkkitehti * Lasse Könönen (s. 1938), harmonikkataiteilija, säveltäjä, sovittaja ja musiikinopettaja, Esko Könösen veli * Lauri Könönen (1904–1971), eversti ja rykmentin komentaja * Maija Könönen (s. 1955), venäläisen kulttuurin tutkimuksen professori * Mai-Lis Könönen (oik. Maija-Liisa Könönen, s. 1940), iskelmälaulaja, säveltäjä ja sanoittaja, Lasse Könösen puoliso * Martti Könönen (1928–2012), taide- ja muotokuvamaalari, professorin arvonimi * Salomon Könönen (1916–1979), poliisi, kestävyys- ja maastojuoksija * Seppo Könönen (1932–2017), taidemaalari ja tietokirjailija * Sirkka Könönen (1947–2018), tekstiilitaiteilija * Tahvo Könönen (1864–1922), päätoimittaja ja joensuulainen kunnallisvaikuttaja * Terho A. Könönen (1920–1998), joensuulainen kunnallispoliitikko, historioitsija, tietokirjailija ja lauluntekijä, Aulis V. A. Könösen poika * Tuomo Könönen (s. 1977), jalkapalloilija
Edvin Hedman

Edvin Leopold Hedman (7. syyskuuta 1863 Oulu – 31. tammikuuta 1915 Vanaja) oli suomalainen kasvattaja, filosofian maisteri ja Perttulan keskuslaitoksen perustaja. Hedmanin vanhemmat olivat kauppias, pankinjohtaja, kauppaneuvos Johan Sanfrid Hedman (1831–1902) ja Anna Helena Blumenthal (1831–1912). Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1883 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi Helsingin yliopistosta 1886. Hedman oli naimisissa vuodesta 1889 Oslosta kotoisin olleen Emma Matilda Hedmanin (o.s. Fleischer) (1863–1935) kanssa. Hedman perusti Helsinkiin vajaamielislaitoksen 1890 käytyään sitä ennen 1885–1890 tutustumassa ulkomailla vajaamielisten opetukseen. Laitos siirtyi 1891 Perttulan tilalle Vanajaan. Hän toimi laitoksen johtajana kuolemaansa saakka.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 491 Sekä Edvin että Emma kannattivat rotuhygieniaa. Vuonna 1912 he antoivat viedä Perttulan asukkaita laittomasti steriloitaviksi Hämeenlinnan lääninsairaalaan. Steriloiminen lopetettiin Edvinin jo kuoltua, kun Lääkintöhallitus huomautti Perttulan lääkärille, että vallitsevan lain mukaan steriloimista voidaan pitää laittomana ja rangaistavana tekona. Emma Hedman johti Perttulan laitosta miehensä kuoleman jälkeen 1915–1927.Perttulan keskuslaitoksen historiaa Heidän poikansa oli maisteri Reidar Hedman (1896–1961) joka toimi Perttulan laitoksen johtajana 1927–1944.Martti Strangin GeneaNet-sukutietopankki : Edvin Hedman == Julkaisuja == * Reseberättelse över en hösten 1913 och våren 1914 företagen studiefärd till Sverige, Norge och Danmark för studier rörande vården av andesvaga. Tavastehus 1914 * Perttulan tylsämielisten kasvatuslaitos 1890-1915 ; kirj. Edwin L. Hedman ja Emma Hedman. Emma Hedman, Hämeenlinna 1916 * Tylsämielistyö-tärkeä yhteiskunnallinen kysymys. Emma Hedman, Hämeenlinna 1920 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kipula, Perttula, historia Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset eugeenikot Luokka:Vammaisten huolto Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Ivan Hedqvist

Ivan Hedqvist (1880–1935) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän näytteli Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa 1902–1904, sen jälkeen Tukholmas Ranftin teatterissa Tukholman Ruotsalaisessa teatterissa 1905–1909 ja Dramatenissa 1909–1919 ja 1927–1932. Hän näytteli myös elokuvissa ja ohjasi elokuvia. Hän vieraili usein Suomessa.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 492 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Ivan Hedqvist, Svensk Filmdatabas Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Ruotsalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
Olli Heikinheimo

Klas Olof (Olli) Heikinheimo (vuoteen 1906 Heikel; 12. toukokuuta 1882 Rovaniemi – 3. helmikuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, Metsäntutkimuslaitoksen johtaja ja metsänhoidon professori 1918–1952. Heikinheimon isoisä oli Albert Heikel, vanhemmat ylimetsänhoitaja Johan Henrik Heikel ja Lina Harlin ja puoliso vuodesta 1912 opettaja Ester Naukler. Metsänhoitajat Karl Henrik (Henni) Heikel, Knut Otto Heikinheimo (Heikel), Lauri Johannes Heikinheimo (Heikel) ja John Heino Heikinheimo (Heikel) olivat hänen veljiään. Heikinheimo tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1901, suoritti päästötutkinnon Evon metsäopistosta 1904, jolloin hänestä tuli myös metsäkonduktööri, ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1911. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1916 kaskiviljelyn vaikutuksista Suomen metsiin.Leikola, Matti: Metsäntutkimuslaitoksen synty ja alkuvuodet osa 2/2. Metsäntutkimuslaitos. Heikinheimo toimi 1910-luvulla muun muassa Evon metsäkoulun johtajana. Heikinheimo kehitti Suomen oloihin soveltuvia metsänhoitomenetelmiäOtavan Iso tietosanakirja, osa 3, p. 512. Otava 1968. sekä loi metsänhoidon kokeilualueiden verkoston. Hän vaikutti merkittävästi Metsäntutkimuslaitoksen tieteelliseen tasoon. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset metsätieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Metsäntutkimuslaitoksen ylijohtajat Luokka: Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Valo (urheilujärjestö)

Valo, Valtakunnallinen liikunta- ja urheiluorganisaatio ry oli vuosina 2013–2016 toiminut Suomen Liikunnan ja Urheilun, Nuoren Suomen ja Suomen Kuntoliikuntaliiton vuonna 2012 perustama urheilujärjestö. Suuret liitot eivät aluksi liittyneet Valoon, koska muun muassa aluejärjestöjen asemasta ei päästy sopuun. Yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Nuoren Suomen puheenjohtaja Petteri Kilpinen. Vuonna 2013 hänen seuraajakseen valittiin Kuntoliikuntaliiton Juha Rehula ja edelleen Timo Laitinen. Valon puheenjohtajaksi kaudelle 2014–2016 valittiin Risto Nieminen, joka toimi myös Olympiakomitean puheenjohtajana. Valo ry:n varsinaisina jäseninä oli 88 jäsenjärjestöä. Näistä 57 oli valtakunnallista ja 15 alueellista jäsenjärjestöä sekä 16 kumppanuusjäsentä. Huhtikuussa 2014 kerrottiin Valon ja Olympiakomitean yhdistävän operatiivisen toimintansa toimintansa ennen kesää 2014. Uuden organisaation johtoon tuli Valon pääsihteeri Teemu Japisson. Valo sai vuonna 2015 liikuntajärjestöistä suurimman avustuksen veikkausvoittovaroista, yli 4,8 miljoonaa euroa. Valo ja Olympiakomitea yhdistyivät uudeksi Olympiakomiteaksi, joka aloitti toimintansa 1.1.2017. == Valon puheenjohtajat == * Petteri Kilpinen 2012 * Juha Rehula 2013 * Timo Laitinen 2013 * Risto Nieminen 2013–2016 == Valon pääsihteeri == * Teemu Japisson 2012–2016 ==Lähteet== Valo
Kyttyränirkko

Kyttyränirkko (Notodonta dromedarius) on keskikokoinen, erikoisen violetinsävyinen yöperhonen. == Koko ja ulkonäkö == Helposti tunnistettava perhonen. Etusiivet ovat pohjaväriltään violetinharmaat. Siiven tyvessä etureunassa on keltainen laikku ja siiven poikki kulkee kaksi keltaista, punaruskealla varjostunutta poikkiviirua. Viirujen välissä sijaitseva keskitäplä on pitkänomainen, punaruskea ja reunoiltaan keltainen. Siiven kärkiosassa on himmeä, punaruskea poikkijuova. Siiven takareunassa on sisemmän poikkiviirun kohdalla tumma suomutupsu. Takasiivet ovat harmaanruskeat ja etusiipiä vaaleammat. Niiden takareunan ulkonurkka on muuta siipeä tummempi. Lajilla on pohjoisessa muoto f. frigida (f. polarisSuomen perhostutkijain seura: kyttyränirkko ), jonka siivet ovat läpikuultavat, vaaleammat ja kuviointi on himmeää. Siipiväli 37-46 mm.Svenska fjärilar UK Moths s. 232-233 == Levinneisyys ja lentoaika == Kyttyränirkkoa tavataan koko Euroopassa ja idässä Etelä-Siperiaan Baikalille.Norges sommerfugler Suomessa sitä tavataan koko maassa pohjoisinta Lappia myöten. Etelä- ja Keski-Suomessa se on kuitenkin yleisempi. Perhoset lentävät kahtena pitkäaikaisena ja osin päällekkäisenä sukupolvena toukokuusta syyskuuhun lennon ollessa runsainta heinäkuun loppupuoliskolla.Perhoswiki Lämpiminä kesinä lajilla saattaa ehkä esiintyä jopa kolmannen sukupolven yksilöitä. == Elinympäristö ja elintavat == Kyttyränirkko on varsin yleinen laji, jota tavataan jokseenkin kaikenlaisissa koivuja kasvavissa ympäristöissä. Perhosia tavataan usein myös avoimilla alueilla, kaukana tyypillisiltä elinpaikoiltaan. Perhoset aloittavat lennon illan hämärtyessä ja molemmat sukupuolet tulevat helposti valolle. Naaras munii lehtien alapintojen reunuksille 150-250 munaa yksitellen. Toukat elävät yksin ja oleskelevat pääasiassa lehtien alapuolella tai lehtiruodilla. Toukka koteloituu maahan maa-aineksella naamioituun kotelokoppaan. Kesäkotelot kuoriutuvat parin viikon kuluttua, syyskotelot talvehtivat. == Ravintokasvi == Toukka elää koivuilla (Betula) sekä pajuilla (Salix), vähäisissä määrin myös muutamilla muilla lehtipuilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen perhostutkijain seura: Tummien nirkkolajien tunnistaminen *Suomen Perhoset: Kyttyränirkko * toukka * Moths and Butterflies of Europe and North Africa * Bestimmungshilfe des Lepiforums * Vlindernet Luokka:Nirkot
Pysäytyskoukku

Pysätyskoukku on lyhyille kiitoteille kuten lentotukialusten lentokansille laskeutumaan suunnitelluissa lentokoneissa käytetty vahva metallikoukku, joka lyhentää rullausmatkaa koneen laskeutuessa. Koukun on tarkoitus tarttua kiitotien poikki viritettyyn joustavaan pysätysvaijeriin koneen rullatessa sen yli. Vaijeriin tarttunut koukku pakottaa laskeutuvan koneen pysähtymään. Pysäytyskoukku on useimmiten sijoitettu lentokoneen takaosaan. Lähes kaikki nykyaikaiset sotilaslentokoneet on varustettu pysäytyskoukulla, joko tukialustoiminnan tai hätälaskujen helpottamiseksi.Aircraft Systems: Mechanical, Electrical and Avionics Subsystems Integration == Lähteet == *Aircraft Systems: Mechanical, Electrical and Avionics Subsystems Integration *http://www.answers.com/topic/aircraft-arresting-hook-aviation == Aiheesta muualla == Luokka:Lentokonekomponentit
Markku Kuittinen

Markku Tauno Tapani Kuittinen (15. heinäkuuta 1948 Jyväskylän maalaiskunta – 19. joulukuuta 2012 Kouvola) oli suomalainen purjelentäjä, joka voitti kaksi maailmanmestaruutta. Kotimaassaan hän edusti Kouvolan Ilmailuyhdistystä. Kuittinen aloitti purjelentoharrastuksensa vuonna 1965. Hän saavutti Suomen ennätykset suurimmassa korkeudessa (7650 metriä) ja suurimmassa omassa nousussa (7030 metriä) vuonna 1972. Ensimmäisen Suomen-mestaruutensa hän voitti vuonna 1977 ja seuraavan vuonna 1979, molemmat 15 metrin luokassa. Kerholuokan Suomen-mestaruuden hän voitti vuonna 1982 ja vakioluokan Suomen- mestaruuden vuosina 1984, 1990, 1991, 1993 ja 1994. Vuonna 1987 Kuittinen voitti vakioluokan maailmanmestaruuden. Kaksi vuotta myöhemmin hän saavutti MM-pronssia. Toisen maailmanmestaruutensa hän voitti vuonna 1995. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset purjelentäjät Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Narni

Narni on kunta Ternin maakunnassa Umbrian hallintoalueella Keski-Italiassa. Kaupungissa on noin 20 000 asukasta. Kaupunki on rakennettu Nerajoen jyrkälle rinteelle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Umbrian kaupungit Luokka:Ternin maakunnan kunnat
Henrik Heikel

Henrik Heikel (14. tammikuuta 1808 oulu – 14. maaliskuuta 1867 Helsinki) oli suomalainen pappi, kuurojen koulun perustaja. Heikel oli Turun lukion lehtori 1835–1860 ja Pietarsaaren maaseurakunnan kirkkoherra vuodesta 1861. Hän oli valtiopäivillä pappissäädyn jäsen 1863–1864 ja 1867. Hän perusti pappilaansa maalle 1863 kuurojen kodin, joka myöhemmin siirtyi valtion haltuun.Otavan Iso tietosanakirja, osa 3, p. Otava 1968. Hänen tyttärensä Anna Heikel toimi kuurojen kodin opettajana ja johtajana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1808 syntyneet Luokka:Vuonna 1867 kuolleet
Saarnakivi (Mietoinen)

Saarnakivi on Mynämäessä entisen Mietoisten kunnan Pyhärannassa sijaitseva siirtolohkare. Paikallisen perimätiedon mukaan Pyhäranta oli ensimmäisen Suomen ristiretken maihinnousupaikka vuonna 1155 ja piispa Henrik olisi pitänyt kiven luona ensimmäisen saarnansa. Yksityistien varrella sijaitsevan kiven juurella on vuonna 2005 paljastettu muistolaatta. Mietoisten Saarnakiven kautta kulkee piispa Henrikin maihinnousupaikalta Mynämäen kirkolle johtava noin 15 kilometrin pituinen Pyhän Henrikin rantatien pyhiinvaellusreitti. Se on vuodesta 2005 lähtien ollut Pyhän Henrikin tien pyhiinvaellukseen liittyvä osa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Mietoisten kyläportaali – Pyhän Henrikin rantatien pyhiinvaellusreitti Luokka:Suomen siirtolohkareet Luokka:Mynämäen luonto Luokka:Mietoinen Luokka:Piispa Henrik ja Lalli Luokka:Suomen keskiajan kristinusko Luokka:Suomen keskiaika
Zong Qinghou

Zong Qinghou (; 1945 – 25. helmikuuta 2024) oli kiinalainen yrittäjä ja perustamansa, nykyään maan suurimman virvoitusjuomayhtiön, Hangzhou Wahaha Groupin toimitusjohtaja. Zong perusti yrityksen Hangzhoun kaupungissa vuonna 1986. Forbes arvioi lokakuussa 2012 hänen olevan maansa rikkain ihminen noin 10 miljardin dollarin omaisuudellaan. Zong syntyi 1945 köyhään perheeseen Hangzhoussa. Hänet lähetettiin 1960-luvulla kulttuurivallankumouksen aikana työskentelemään maaseudulle. Zong palasi 1978 kotikaupunkiinsa työskentelemään myyjänä. Zong osti 1987 kahden eläköityneen opettajan kanssa kaupan ja he alkoivat myydä juomia ja jäätelöä. Hän perusti 1989 Hangzhou Wahaha Nutritional Foods Factoryn, josta tuli kaksi vuotta myöhemmin Hangzhou Wahaha Group. Zong perusti 1995 vesimerkin Wahaha huomattuaan pulloveden myyntimahdollisuudet. Merkistä tuli nopeasti huomattavan suosittu, ja seuraavana vuonna ranskalaisyritys Danone sijoitti 70 miljoonaa dollaria viiteen yhteiseen projektiin. Danonen ja Wahahan yhteistyö loppui 2009, kun Danone myi omistuksensa kiinalaisyritykselle. Yritysten suhteet olivat heikentyneet kaksi vuotta aiemmin, kun Zong oli kieltäytynyt myymästä Wahahan osuutta Danonelle. Zong syytti ranskalaisia yrityskaappauksen yrityksestä, ja Danonen mukaan Wahaha toimi salaa rinnakkaisissa yhtiöissä, jotka myivät samanlaisia tuotteita. Zong siirtyi 2021 hieman sivummalle Wahahassa ja nimitti tyttärensä Zong Fulin varapuheenjohtajaksi ja toimitusjohtajaksi. ==Lähteet== Luokka:Kiinalaiset liikemiehet Luokka:Kiinalaiset miljardöörit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Anna Heikel

Anna Charlotta Heikel (2. helmikuuta 1838 Turku – 3. huhtikuuta 1907 Pietarsaari) oli isänsä Henrik Heikelin perustaman kuurojen koulun Pietarsaaren kuuromykkäinkoulun opettaja ja johtaja 1878–1898.Otavan Iso tietosanakirja, osa 3, p. 511, s.v. Heikel, Henrik. Otava 1968. Hän ei kannattanut kuurojen puheopetusta vaan katsoi että viittomakieli on heidän oikea kielensä. Hän toimi sisarustensa kanssa keskeisesti Suomen baptistiyhdyskunnassa ja 1870 perustetussa ensimmäisessä suomalaisessa baptistiseurakunnassa. Baptistisen toiminnan jälkeen Anna Heikel piti yllä vapaakirkollista toimintaa yhdessä siskonsa Netan (1846–1943) kanssa.Suomen Vapaakirkko, s. 40Tienraivaajat, s. 20-21, 23 Anna Heikel sai baptistisen kasteen vuonna 1868 Örebrossa ruotsalaiselta baptistipastori A. Wibergiltä ja seuraavana vuonna kasteen sai Netta. Anna Heikel oli vuonna 1901 perustetun Naislähetysliiton ensimmäisiä jäseniä. Pietarsaareen rakennettiin 1871 ensimmäinen luterilaisesta kirkosta irrallinen protestanttisen liikkeen saarnahuone. Vuonna 1877 Heikelin sisarukset perustivat Pietarsaareen raittiusyhdistyksen. Netta Heikel oli Vapaan Lähetyksen keskuskomitean jäsen vuosina 1897–1898, sekä varajäsen 1899–1900. ==Lähteet== * Hämelin, Eila, Rautamäki, Vappu: Tienraivaajat: Vapaakirkon naiset ilosanoman viejinä. Hämeenlinna: Päivä, 2001. ISBN 951-622-880-1 (sidottu) * Salmensaari, S. S.: Suomen vapaakirkko. Tampere: Päivä, 1957 === Viitteet === ==Kirjallisuutta== * Backlund-Enges, Susanna: Anna Heikel: Dövstumslärarinna – andlig ledare – samhällspåverkare. Pro gradu -työ 2001. Åbo Akademi. == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Kuurous Luokka:Vuonna 1838 syntyneet Luokka:Vuonna 1907 kuolleet Luokka:Baptismi Suomessa
Kernin kaari

Kernin kaari on erittäin harvinainen halomuoto. Se on ikään kuin zeniitinympäristön kaaren ympyrämäinen jatke, joka kiertää zeniittiä vastapuolella aurinkoa. Kernin kaari syntyy samankaltaisista laatta- asentoisista jääkiteistä kuin zeniitinympäristön kaari, mutta hieman erilaisella valonkululla. Ainoan valokuvatun havainnon Kernin kaaresta luonnollisella valonlähteellä on tehnyt Marko Mikkilä vuonna 2007 Sotkamossa. Halo ei näkynyt paljain silmin, vaan vasta käsitellyissä valokuvissa. Kernin kaari on nimetty siitä Alankomaissa havainnon tehneen H. F. A. Kernin mukaan. Aiemmat valokuvaamattomat havainnot ovat ristiriidassa nykyteorian kanssa, eikä kaikkia havaintoja pidetä todellisina. Zeniitinympäristön kaaren tapaan Kernin kaarella on toinen, teoreettinen osamuoto, joka näyttäytyy horisontinympärisön kaaren yhteydessä. ==Lähteet== Luokka:Haloilmiöt
Silkkivinttikoira

Silkkivinttikoira () on yhdysvaltalainen koirarotu, joka on vielä maailmalla suhteellisen tuntematon. Sillä ei ole FCI:n eikä AKC:n tunnustusta. Kasvattajia löytyy alkuperäismaan lisäksi mm. Englannista, Hollannista, Sloveniasta, Saksasta, Ruotsista ja Suomesta. == Ulkonäkö == Säkäkorkeus on 47–60 cm. Kaikki värit ja kuviot ovat sallittujahttp://www.silkkivinttikoira.net/index.php?option=com_k2&view;=item&layout;=item&id;=175&Itemid;=506: esimerkiksi valkoinen, keltainen, brindle, musta ja kirjava ovat mahdollisia. == Luonne ja käyttäytyminen == Luonteeltaan silkkivinttikoirat ovat ystävällisiä ja älykkäitä. Voimakkaasta saalistusvietistä huolimatta ne soveltuvat erinomaisesti lapsiperheisiin. == Alkuperä == Haaveena oli pieni, atleettisen elegantti, mutta esteettisen miellyttävästi pitkäkarvainen vinttikoiraMorris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 53. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont., ja sen vuoksi rodun luomisessa onkin käytetty whippettiä ja venäjänvinttikoiraa. Alun perin rodun kehitti Kristull -venäjänvinttikoirakennelin teksasilainen kasvattaja Francie Stull. Hän aloitti vuonna 1988 Windsprite-kennelistä hankittujen pitkäkarvaisten whippetien parissa, joihin hän lisäsi pitkän turkin vuoksi venäjänvinttikoiraa ja laajemman geenipoolin vuoksi tavallista whippetiä. International Silken Windhound Society järjesti ensimmäisen tapaamisensa vuonna 1999.Canton, Mario. Levrieri e segugi primitivi, s. 131-132. Antonio Crepaldi Editore, 2012: Porto Viro, Italia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen silkkivinttikoirakerho * ISWS - International Silken Windhound Society Luokka:Vinttikoirat
Tarkki

Tarkki on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: * Eerika Tarkki (2004–2012), henkirikoksen uhriksi joutunut tyttö * Iiro Tarkki (s. 1985), jääkiekkomaalivahti * Saija Tarkki (s. 1982), jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja * Touko Tarkki (s. 1977), murhaaja * Tuomas Tarkki (s. 1980), jääkiekkomaalivahti
Santavuori (sukunimi)

Santavuori on suomalainen sukunimi: * Kustaa Aapo Santavuori (1883–1967), opettaja, tuomiorovasti * Martti Santavuori (1906–1972), kirjailija, suomentaja ja upseeri, Kustaa Aapo Santavuoren veli * Ritva Santavuori (o.s. Lehtinen, 1932–2024), Helsingin ent. kaupunginviskaali, Usko Santavuoren puoliso * Tuomas Santavuori (s. 1985), jääkiekkoilija * Usko Santavuori (1922–2003), toimittaja, Kustaa Aapo Santavuoren poika * Vesa Santavuori (1945–2012), toimittaja, Martti Santavuoren poika. Luokka:Sukunimet
Santavuori (täsmennyssivu)

Santavuori voi viitata seuraaviin asioihin: * Santavuori, mäki Etelä- Pohjanmaalla Ilmajoen kunnassa * Santavuori (sukunimi), suomalainen sukunimi
Kirjakaari

Kirjakaari Oy on monikielisiin julkaisuihin erikoistunut suomalainen kustannus- ja kirjamarkkinointiyhtiö. Kirjakaari julkaisee tarinoihin pohjautuvia kirjoja ja julkaisuja eri alueille ja toimialoille. Yhtiö vie tarinoita myös kansainvälisille markkinoille eri medioissa. Yhtiö on Suomen Kustannusyhdistys ry:n jäsen. Perheyritys on perustettu vuonna 2007 ja sen juuret vievät vuoteen 1995 saakka. Yhtiön toimitusjohtajana työskentelee Johanna Holkko. Yritysviestintää varten Kirjakaaren rinnalle perustettiin syksyllä 2017 viestintätoimisto Brandia. __NOTOC__ == Historia == Aluksi Kirjakaari tarjosi suomalaisille kansainvälisille toimijoille muiden kustantamia monikielisiä teoksia. Vuonna 2009 Kirjakaari kustansi ensimmäisen teoksensa Somewhere in Finland, mikä oli alkusysäys kustannusliiketoiminnalle. Vuosien varrella Kirjakaari on julkaissut erityisesti maakuvaviestintää tukevia teoksia. Kirjakaari on erikoiskirjojen kustantamo. 28.11.2017 julkaistu 100 menestyksen vuotta -teos on tähän mennessä yksi yrityksen tärkeimmistä yksittäisistä projekteista. Suomalaista osaamista esittelevä teos toimii keihäänkärkenä yhtiön kansainvaöistymiselle. Kirjakaaren asiakkaisiin kuuluu organisaatioita pienistä yhdistyksistä isoihin yhtiöihin. == Kirjakaaren projekteja == * Suomi - 100 menestyksen vuotta * Kasvunmaakunta == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirjakaaren kotisivut Luokka:Suomalaiset kirjankustantamot Luokka:Suomalaiset perheyritykset
Theodor August Heikel

Theodor August Heikel (31. tammikuuta 1863 Uudenkaarlepyyn maalaiskunta – 8. lokakuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, valtiopäivämies ja maaherra. ==Henkilöhistoria== Heikelin vanhemmat olivat pitäjänapulainen, varapastori August Heikel (1816–1866) ja vapaaherratar Aurora Emilia von Knorring (k. 1904). Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1884 ja valmistui metsänhoitajaksi Evon metsäopistosta 1886. Heikel oli metsähallituksessa metsäneuvoksena 1908–1917 ja sen jälkeen Vaasan läänin maaherrana 1917–1920. Hän oli porvarissäädyssä Uudenkaarlepyyn edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Hän toimi myös Vaasan väliaikaisen metsähallituksen ylijohtajana 1918.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 511 Hän oli myös Oulun kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1904–1907.Kuka kukin oli (1961), hakusana ”Heikel Teodor August” Wikiaineisto. Viimeksi Heikel toimi liike- ja asiamiehenä puunjalostusteollisuuden alalla. Luettu 17.1.2017. Heikel oli naimisissa vuodesta 1891 Ida Matilda Liljebäckin kanssa. Heikelin veljiä olivat kreikkalaisen kirjallisuuden professori Ivar Heikel, helsinkiläinen lääkäri, professori Oskar August Heikel (1844–1928) ja Vaasan kirkkoherra Joel August Heikel (1851–1918). Jääkärimajuri Ragnar Heikel oli Theodor August Heikelin poika. ==Julkaisuja== Nimellä T. A. Heikel: * Mitä meidän tulee tietää uudesta vaalilaista? : käytännöllisiä ohjeita valitsijoita, kunnallislautakuntia ja vaalilautakuntia varten. Otava 1906 *Käsikirja Suomen kruununmetsien metsänhoitoviranomaisia varten : kokoelma Suomen kruununmetsien hallintoa ja hoitoa koskevia asetuksia, kiertokirjeitä, määräyksiä ja ohjeita. Metsähallituksen julkaisuja 1. Helsinki 1910 *Suomen Metsänhoitoyhdistys 1877-1927 : yhdistyksen viisikymmenvuotinen toiminta pöytäkirjojen valossa. Suomen Metsänhoitoyhdistys, Helsinki 1927 *Metsäpalot : niiden esiintyminen, syyt ja laajuus, niiden ehkäiseminen, huomaaminen ja sammutus. Fennia, Helsinki 1931, 1939 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == T. A. Heikelin lehtiartikkeleita: * Elämän muisteloita : Metsänkävijä Olli Pekka Suikki, Suomen Kuvalehti, 09.05.1925, nro 19, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Elämän muisteloita : Ensimmäinen poromatkani, Suomen Kuvalehti, 01.07.1925, nro 26-27, s. 36, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Elämän muisteloita : Metsänvartija Juho Holm, Suomen Kuvalehti, 17.04.1926, nro 16, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Vaasan läänin maaherrat Luokka:Valtionlaitosten johtajat‎ Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Oulun kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Palma Violets

Palma Violets on englantilainen yhtye Lambethista, Lontoosta. Yhtye perustettiin vuonna 2011. Yhtyeen musiikillinen tuotos on ensisijaisesti rock- genreä, jossa on garage rock ja psykedeelisiä vaikutteita. Yhtyeen ensimmäinen single "Best of Friends" valittiin NME:n vuoden lauluksi 2012. Palma Violetsin debyyttialbumi 180 julkaistiin 25. helmikuuta 2013. ==Diskografia== ===Studioalbumit=== Nimi Tiedot 180 *Julkaistu: 25. helmikuuta 2013 *Levy- yhtiö: Rough Trade Records *Formaatti: CD, LP, Digitaalinen lataus Danger in the Club *Julkaistu: 4. huhtikuuta 2015 *Levy-yhtiö: Rough Trade Records *Formaatti: CD, LP, digitaalinen lataus ===Singlet=== Nimi Vuosi Albumi "Best of Friends"/"Last of the Summer Wine" 2012 180 "Step Up for the Cool Cats" 2013 "We Found Love" 2013 == Lähteet == Luokka:Brittiläiset garage rock -yhtyeet Luokka:Brittiläiset indie rock -yhtyeet
Mikko Heikinheimo

Aukusti Mikko Heikinheimo (vuoteen 1906 Heikel; 7. tammikuuta 1881 RovaniemiKuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 188 (Viitattu 3.7.2019) – 23. huhtikuuta 1960 HelsinkiProfessori Mikko Heikinheimo kuollut. Helsingin Sanomat, 27.4.1960, s. 18.) oli Teknillisen korkeakoulun sähkötekniikan professori 1916–1945. ==Henkilöhistoria== Heikinheimon vanhemmat olivat ylimetsänhoitaja Johan Henrik Heikel ja Lina Harlin. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1899 ja valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1905. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Charlottenburgissa Heikinheimo opiskeli 1905–1907. Hän oli ennen yliopistouraansa Helsingin sähkölaitoksen käyttöinsinööri 1908–1913 ja opettaja Tampereen teknillisessä opistossa 1913–1916. Tampereen ja Rauman ja niiden ympäristöjen valo- ja voimalaitostarkastajana Heikinheimo toimi 1915–1919 ja Suomen höyrykattilayhdistyksen yli-insinöörinä 1917. Hän oli myös Voima- ja polttoainetaloudellisen yhdistyksen yli-insinööri ja toimitusjohtaja 1918–1919. Aikakauslehti Sähkö ja Voiman toimittaja Heikinheimo oli 1908–1909. Eläkkeellä hän toimi maanviljelijänä Pernajan Sarvisalon saaressa. Heikinheimo oli naimisissa vuodesta 1908 kamreeri, pääkirjanpitäjä Anna Reinilän (entinen Rehnbäck) (k. 1960) kanssa. Heikinheimon isoisä oli Albert HeikelOtavan Iso tietosanakirja, osa 3, p. 512. Otava 1968. ja tytär sisustustaiteilija Maija Heikinheimo. ==Julkaisuja== * Kaskadimuuttajat: 1, 1914 * Keksintöjen kirja: Sähkö ja sen käyttö, 1932 (päätoim.) ==Lähteet== Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit Luokka: Suomalaiset professorit Luokka: Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
King’s Cup

King’s Cup on Thaimaassa vuosittain järjestettävä Thaimaan vanhin jalkapallon maajoukkueturnaus. Sitä on pelattu vuodesta 1968 lähtien, poikkeuksina vuodet 1983, 1985, 2008, 2011 ja 2014, jolloin turnausta ei järjestetty. Joinakin vuosina King’s Cupiin on osallistunut myös seurajoukkueita, ikäkausimaajoukkueita tai jonkin kansallisen liigan pelaajista muodostettuja kokoonpanoja. Suomen jalkapallomaajoukkue on osallistunut turnaukseen vuosina 1996, 2000 ja 2013. == King’s Cupin voittajat 2000-luvulla == *2000 Thaimaa *2001 Ruotsi *2002 Pohjois-Korea *2003 Ruotsi *2004 Slovakia *2005 Latvia *2006 Thaimaa *2007 Thaimaa *2009 Tanskan liigamaajoukkue *2010 Tanska *2012 Etelä-Korean alle 23-vuotiaat *2013 *2015 Etelä-Korean alle 23-vuotiaat == King’s Cup 2013 == Vuoden 2013 King’s Cup pelattiin 23.–26. tammikuuta Chiang Main kaupungissa Pohjois-Thaimaassa. Mukana ovat Thaimaa, Pohjois-Korea, Ruotsi ja Suomi. Ruotsi voitti vuoden 2013 King's Cupin kaatamalla Suomen loppuottelussa lukemin 3-0 (1-0) ja pronssiottelussa Thaimaa ja Pohjois-Korea pelasivat tasan 2-2. \---- Pronssiottelu Loppuottelu == Lähteet == Luokka:Jalkapallon maajoukkuekilpailut Luokka:Thaimaan jalkapallo
Mitsubishi F-1

Mitsubishi F-1 on Mitsubishi Heavy Industriesin ja Fuji Heavy Industriesin Japanin itsepuolustusvoimien ilmavoimille valmistama hävittäjä. Se lensi ensilentonsa vuonna 1975, mutta otettiin palveluskäyttöön vasta vuosia myöhemmin. F-1 varustettiin kahdella lisenssillä valmistetulla Rolls-Royce Turbomeca Adour -suihkumoottorilla. Tyyppi oli ensimmäinen Japanin toisen maailmansodan jälkeen valmistama sotilaskonetyyppi, jos pois luetaan Fuji T-1, joka oli koulutuslentokone. Pääsuunnittelija oli Kenji Ikeda. Konetyypin suora esikuva oli SEPECAT Jaguar.Sharpe: s. 213 Konetyyppi korvasi vanhentuneen F-86 Sabren ilmapuolustuksellisesa merkityksessä, sekä suoran edeltäjänsä harjoitushävittäjä Fuji T-1:n, joka oli F-86 Sabren mukaelma. Harjoitushävittäjä Mitsubishi T-2:sta kehitetyn F-1:n huippunopeus on 1 708 km/t, ja lakikorkeus 15 240 m. Kone kykenee ilmataistelutehtäviin, joskin ensi sijassa se oli lähitukikone sekä merimaalien vastaiseen toimintaan kykenevä torjuntakone. Kiinteänä aseena on 20 mm tykki, muut aseet käsittävät sekä raketteja, pommeja että ohjuksia.Sharpe: s. 212 ==Tekniset tiedot== ==Lähteet== *Sharpe, Michael: Attack and interceptor jets, Grange Books, Lontoo, Englanti, 2002 (s. 212–213) ISBN 1-84013-335-X ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == F-1 Luokka:Japanilaiset hävittäjälentokoneet Luokka:1970-luvun hävittäjälentokoneet
Rautakatastrofi

Rautakatastrofi viittaa Maan ytimen syntymiseen johtaneeseen, merkittävään geologiseen tapahtumaketjuun planeetan varhaisessa historiassa hadeeisella ajanjaksolla noin 500 miljoonaa vuotta sen syntymisen jälkeen. Mineraalien uskotaan alussa jakautuneen varhaiseen maankuoreen tasaisesti. Vähitellen törmäysten ja radioaktiivisten materiaalien tuottama lämpö kasvoi riittävästi, että protoplaneetan kuori muuttui nestemäiseksi mahdollistaen mineraalien erottumisen. Tämän seurauksena raskaammat alkuaineet, kuten rauta (Fe) ja nikkeli (Ni), vajosivat sulan massan läpi muodostamaan Maan ytimen. Vastaavasti kevyempi, muun muassa piitä (Si) ja happea (O) sisältänyt aines erottui massan pintakerroksiin. NiFe-yhdisteiden vajoamisessa vapautunut potentiaalienergia kuumensi planeettaa merkittävästi entisestään. Pinta suli silikaattimereksi, josta varhaiset mantereet aikanaan muodostuivat. Rautakatastrofin katsotaan olleen ratkaisevassa roolissa elämän syntymiselle välttämättömän magneettikentän eli magnetosfäärin muodostumisessa. == Aiheesta muualla == * Geologian peruskäsitteitä Luokka:Geologia
Mitsubishi F-2

Mitsubishi F-2 on Mitsubishi Heavy Industriesin (MHI) ja Lockheed Martinin Japanin ilmaitsepuolustusvoimille valmistama monitoimihävittäjä.http://www.lockheedmartin.com/us/products/f2.html Yhdysvaltalaiseen F-16C/D Fighting Falcon -hävittäjään perustuvasta koneesta on kaksi versiota, yksipaikkainen F-2A ja kaksipaikkainen F-2B.http://www.airforce-technology.com/projects/f2/ F-2 sai alkunsa Yhdysvaltain ja Japanin FSX-projektina, jonka tarkoituksena oli korvata Japanin vanhenevat F-1-hävittäjät. Suunnitelmat niiden korvaamiseksi alkoivat vuonna 1985, ja marraskuussa 1988 maat saavuttivat yksimielisyyden F-16:n käyttämisestä uuden japanilaiskoneen pohjana. Yhdysvaltalaiseen esikuvaansa verrattuna F-2:n kokoonpanossa on käytetty enemmän komposiittimateriaaleja. Sen siiven pinta-ala on myös noin 25 prosenttia suurempi. ==Tekniset tiedot== ==Lähteet== ===Kirjallisuutta=== *Crosby, Francis: Modern Fighter Aircraft, Southwater Books/Anness Publishing, 2004, London England (s. 95) ISBN 1-84215-991-7 == Aiheesta muualla == *Avionslegendaires: Mitsubishi F-2, un clone du F-16 *Militaryfactory: Mitsubishi F-2 Multirole Fighter F-2 Luokka:Japanilaiset hävittäjälentokoneet Luokka:1990-luvun hävittäjälentokoneet
André Noël Chaker

André Noël Chaker [ɑ̃dʁe nɔɛl ʃa'keʁ] (s. 25. elokuuta 1966 Montréal, Kanada) on kanadanranskalainen juristi, joka on asunut Suomessa 1990-luvun alkupuolelta asti. Hän on erikoistunut urheilujuridiikkaan, minkä lisäksi hänet tunnetaan kirjailijana, puhujana ja juontajana sekä muusikkona ja laulujen kääntäjänä. Vuonna 2011 hän julkaisi suomalaista elämäntapaa myönteisesti kuvaavan tietokirjan The Finnish Miracle – Ihanuuksien ihmemaa. Chaker suoritti oikeustieteellisen tutkinnon Montréalin McGill-yliopistossa 1989 ja Master of Business Administration -tutkinnon Helsingin kauppakorkeakoulussa 2000. Hän on toiminut kansainvälisen liikuntatieteellisen järjestön ICSSPE:n pääsihteerinä 1992–1996 ja European College of Sport Sciencen johtajana 1997–1999. Saman vuosikymmenen lopulla hän toimi Helsinki 2006 talviolympiakisahankkeen markkinointipäällikkönä. Mobiilimarkkinoinnin ohjelmistoja suunnittelevan Mobicus Oy:n toimitusjohtajana Chaker toimi 2001–2003 ja sitten Helsingissä pidettyjen yleisurheilun vuoden 2005 maailmanmestaruuskilpailujen laki- ja protokolla-asioiden johtajana. Vuodesta 2008 hän on toiminut Veikkaus Oy:n johdon neuvonantajana. Chaker on opettanut kansainvälistä urheilujuridiikkaa Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisessä tiedekunnassa ja kirjoittanut viisi julkaisua urheilujuridiikasta, mobiilimarkkinoinnista ja pop-musiikista. Chaker on ollut Suomen Lakimiesliiton jäsen vuodesta 1994. Suomen kansalaisuuden hän sai 2005. Speakersforum-puhujatoimisto valitsi hänet vuoden puhujaksi vuonna 2012 ja vuoden juontajaksi vuonna 2015. André Chaker on kääntänyt englanniksi muun muassa J. Karjalaisen lauluja. Vuonna 1996 Chaker ja suomalaismuusikoista koostunut yhtyeensä Les Frogs levyttivät ranskaksi Karjalaisen kappaleen ”Hän” nimellä ”Elle”. Chaker on levyttänyt ranskaksi myös Juice Leskisen laulun ”Viidestoista yö” nimellä ”Nos lendemains”. ==Julkaisuja== *Ahonen, Sirpa & Chaker, André Noel & Honkamaa, Stiina (1998). The Internationalization of Finnish Popular Music. Helsinki: Helsinki School of Economics and Business Administration. *Malherbe, Jean-Yves & Chaker, André Noel (toim.) (1996). Spécial Canada. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto. *Chaker, André Noël (1999). Study on National Sports Legislation in Europe. Strasbourg: Council of Europe Publishing. *Chaker, André Noël (2004). Good Governance in Sport: A European Survey. Strasbourg: Council of Europe Publishing. *Chaker, André Noël (suom. Liisa Poikolainen, 2011). The Finnish Miracle: ihanuuksien ihmemaa. Helsinki: Talentum. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Sovijärvi, Sini: André Noël Chaker murtaa suomalaismyyttejä, Ylen Kuusi kuvaa -radiosarja *André Noël Chaker puhuja- & juontajaprofiili Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Kanadalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt