EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Eero Tapio

Eero Johannes Tapio (3. maaliskuuta 1941 Muhos – 17. joulukuuta 2022 Oulu) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painin maailman- ja euroopanmestari ja 1960-luvun lopun menestynein suomalaispainija. Tapion uran kohokohta osui Bukarestin MM-kisoihin 1967, joissa hän voitti maailmanmestaruuden. Kaikkiaan Tapio saavutti vuosina 1965–1969 neljä MM-mitalia. Lisää arvokisamitaleja tuli EM-kisoista, kirkkaimpana kultaa 1969 Modenan kisoista, joita itäblokin maat boikotoivat, kun järjestäjät eivät suostuneet vetämään Itä-Saksan lippua salkoon. Kolmissa olympiakisoissaan Tapio joutui tyytymään parhaimmillaankin pistesijoihin. Hän oli kuitenkin Tokion kisoissa 1964 kuudennella ja Méxicon kisoissa 1968 viidennellä sijallaan parhaiten sijoittunut suomalaispainija . Kotimaassaan hän edusti Haukiputaan Heittoa ja voitti urallaan neljä Suomen mestaruutta. Tapio valittiin Vuoden urheilijaksi vuonna 1967. Lisäksi hänet valittiin neljä kertaa eli vuosina 1965, 1966, 1967 ja 1969 TUL:n parhaaksi urheilijaksi. == Saavutuksia == * Olympiakisoissa kuudes 1964, viides 1968 (sarja 70 kg) * Olympiakisoissa yhdeksäs 1972 (sarja 74 kg) * MM-kultaa 1967 (sarja 70 kg) * MM-hopeaa 1969 (sarja 74 kg) * MM-pronssia 1965 ja 1966 (sarja 70 kg) * EM-kultaa 1969 (sarja 74 kg) * EM-hopeaa 1967 (sarja 70 kg) * Suomen mestari 1964, 1968, 1971 ja 1972 * TUL:n paras urheilija 1965, 1966, 1967 ja 1969. == Lähteet == * * Tapio, Eero (FIN) International Wrestling Database * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Maailmanmestari Eero Tapio – Haukiputaan Heitto *Eero Tapion muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Achilles Last Stand

Achilles Last Stand on Led Zeppelinin tunnettu kappale vuonna 1976 ilmestyneeltä albumilta Presence. == Kappaleen kuvaus == Kappale alkaa kovenevalla Jimmy Pagen kitarasoololla. Hetken kuluttua rummut ja basso tulevat mukaan. Kappale on nopeatempoinen. Kitarariffi soi nopeaa vauhtia rumpukomppien välillä. Kappaleen kesto on 10.22 minuuttia. Presence-albumin kappaleita oli vaikea äänittää, sillä Robert Plant oli pyörätuolissa autokolarin takia levyn äänitysten aikana. Luokka:Led Zeppelinin kappaleet Luokka:Vuoden 1976 kappaleet
Niilo Turkkila

Niilo Ensio Turkkila (22. maaliskuuta 1921 Kymi – 25. elokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen painija, joka ylsi vapaapainin MM-hopealle Helsingissä 1951. Helsingin Tarmoa edustanut Turkkila voitti kaksi Suomen mestaruutta sekä vapaalla että kreikkalais-roomalaisella tyylillä.Rantala & Siukonen, s. 517 == Saavutuksia == * MM-hopeaa vapaapainissa 1951 (sarja 57 kg) * Suomen mestari vapaapainissa 1950 ja 1951 (sarja 57 kg)Pihlaja, s. 503Virtamo, s. 279 * Suomen mestari kreikkalais-roomalaisessa painissa 1949 ja 1950 (sarja 57 kg)Pihlaja, s. 498Virtamo, s. 278–279 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset vapaapainijat Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Ilmari Ruikka

Frans Ilmari Ruikka (16. tammikuuta 1925 Alatornio – 31. heinäkuuta 2013) oli suomalainen painija, joka ylsi vapaapainin MM-hopealle Helsingissä 1951. Helsingin Jyryä edustanut Ruikka voitti samana vuonna uransa ainoan Suomen mestaruudenPihlaja, s. 503Virtamo, s. 279. Ammatiltaan Ruikka oli raitiovaununkuljettaja. Hän oli naimisissa, ja hänellä oli vuonna 1952 syntynyt poika.Ilmari Ruikka tulpaini.fi == Saavutuksia == * MM-hopeaa vapaapainissa 1951 (sarja 62 kg) * Suomen mestari vapaapainissa 1951 (sarja 62 kg) == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset vapaapainijat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Pauli Riihimäki

Pauli Toivo Johannes Riihimäki (24. marraskuuta 1916 Aura – 26. marraskuuta 1979Pauli Riihimäen kuolinilmoitus (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 30.11.1979, HS Aikakone. Viitattu 14.4.2018.) oli suomalainen painija, joka ylsi vapaapainin raskaan sarjan MM-hopealle Helsingissä 1951. EM-pronssia hän paini vuonna 1947 kreikkalais-roomalaisella tyylillä. Helsingin Paini-Miehiä edustanut Riihimäki voitti urallaan kuusi Suomen mestaruuttaPihlaja, s. 501, 505Virtamo, s. 278–279. == Saavutuksia == * MM-hopeaa vapaapainissa 1951 (sarja yli 87 kg) * EM-pronssia kreikkalais-roomalaisessa painissa 1947 (sarja yli 87 kg) * Suomen mestari vapaapainissa 1948 (sarja 87 kg) sekä 1945, 1950, 1951 ja 1952 (sarja yli 87 kg)Pihlaja, s. 505 * Suomen mestari kreikkalais- roomalaisessa painissa 1944 (sarja yli 87 kg) Pihlaja, s. 501Virtamo, s. 278 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset vapaapainijat Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
August Boman

August Boman (18. kesäkuuta 1826 Porvoo - 17\. kesäkuuta 1883 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Bomanilla ei ollut arkkitehdin työhönsä muodollista koulutusta vaan hän pätevöityi arkkitehdiksi lähinnä intendentinkonttorin oppilaana. Hänet otettiin oppilaaksi vuonna 1845. Myöhemmin vuosina 1857-1858 Boman teki opintomatkoja Saksaan ja Englantiin. Boman toimi eri tehtävissä Yleisten rakennusten ylihallituksessa, joksi intendentinkonttorin nimi oli muutettu 1865. Hän erosi palveluksesta vuonna 1882. Boman tunnetaan erityisesti suunnittelemistaan kasarmirakennuksista. == Bomanin työt == thumb|260px|Oulun kasarmirakennuksia * Lohjan pappila, nykyinen Lohjan museo, Lohja - 1860 * Savonrannan kirkko, Savonranta - 1863 * Satamakatu 9, Helsinki - 1869 *Jaalan kirkko, Jaala 1878 * Petäjäveden kirkko, Petäjävesi - 1879 * Provianttimakasiini, Siltavuorenranta 16, Helsinki - 1886 * Oulun kasarmi, Oulu - 1881 (rakennettu Bomanin vuonna 1879 laatimien tyyppipiirustusten mukaan) * Mikkelin kasarmi, Mikkeli - 1879–1882 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1826 syntyneet Luokka:Vuonna 1883 kuolleet
Alphaville (elokuva)

Alphavillehttp://www.kava.fi/esitys/alphaville/2308/year/2009/month/7/week/30 (alun perin suomeksi Lemmy Caution – piru mieheksi, ) on Jean-Luc Godardin elokuva vuodelta 1965. Elokuva on mustavalkoinen. Elokuva kertoo siitä, kuinka amerikkalainen yksityisetsivä Lemmy Caution (Eddie Constantine) saapuu Alphaville-nimiseen tulevaisuuden totalitaariseen kaupunkiin, toiselle planeetalle. Lemmyn valkoinen takki muodostaa erikoisen vastakohdan mustalle yleisilmeelle; elokuvan tunnelma on painajaismainen, mitä korostavat valokirjaimin heijastuvat Einsteinin kaavat. Lemmyn ja Natashan (Anna Karina) romanssia häiritsee ihmismäinen tietokone Alpha 60. Elokuva kuvattiin kokonaisuudessaan tammikuisen Pariisin autioilla, sateisilla öisillä kaduilla. == Näyttelijät == Lähde: Viitattu 18.8.2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 1965 ranskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Jean-Luc Godardin ohjaamat elokuvat Luokka:Tieteiselokuvat Luokka:Dystopiaelokuvat Luokka:Ranskalaiset rikoselokuvat
Kirsikkatetra

Kirsikkatetra (Hyphessobrycon erythrostigma) on tetrojen heimoon kuuluva kalalaji. == Koko ja ulkonäkö == Kirsikkatetra on akvaariossa pidetyistä tetroista suurikokoisimpia, ja voi kasvaa kymmenen senttiä pitkäksi. Sen yleisväri on vaaleanharmaan punertava, kyljessä on punainen alue. Koiraan selkäevä on tumma ja banaaninmuotoinen, naaraan selkäevä on lyhyempi. Kirsikkatetra on vaikea erottaa pikkukirsikkatetrasta (Hyphessobrycon socolofi). == Alkuperä == Kirsikkatetra on peräisin Amazonin vesistöstä Rio Negron alueelta.Fresh Aquarium == Käyttäytyminen ja lisääntyminen == Kirsikkatetra viihtyy pohjan tuntumassa. Se ei kuulu kaikkein vilkkaimpiin tetralajeihin, mutta pysyy kuitenkin melko hyvin ryhmässä. Ryhmän minimikoko 7–10 kalaa, mutta vasta yli kymmenen yksilön ryhmät ovat näyttäviä. Akvaarioksi minimiparvelle riittää jo 150–200-litrainen allas. Kirsikkatetrat ovat mainio tetravalinta lehtikalojen tai muiden hieman isosuisempien kalojen seuraan. Kirsikkatetra kutee ryhmissä kasvitiheikköihin. Uros ja naaras syöksyvät kudun aikana kasvitiheikköön, jossa ne parissa sekunnissa kutevat ja palaavat sen jälkeen parvensa sekaan. Vanhemmat jättävät kudun oman onnensa nojaan ja saattavat myös syödä omaa kutuaan. Kuteminen seura-akvaariossa ei ole kuitenkaan kovin yleistä, ja kudettaminen onnistuukin parhaiten omassa pienessä akvaariossa, jossa on muutama kasvipuska, ihanteelliset vesiolot ja hämärä valaistus. Kutuun valitaan innokas koiras ja pulska naaras. Kuteminen tapahtuu tavallisesti aamun koitteessa. == Vesiolot ja ravinto == Kirsikkatetralle sopiva lämpötila-alue on 24–28 °C ja pH 6–7. Se syö lihapitoista sekaruokaa: vaihteleva ruokavalio ja äyriäisten kuten Artemian syöttäminen pitää kalan värit kirkkaina.AquaHobby == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *Faunatar Luokka:Akvaariokalat Luokka:Tetrat
Veikko Lahti

Veikko Olavi Lahti (7. joulukuuta 1926 Janakkala – 28. heinäkuuta 2014 Kotka)Veikko Lahti Sports Reference LLC. oli suomalainen painija.Siukonen, s. 156 Hän saavutti kreikkalais-roomalaisella tyylillä MM-hopeaa Karlsruhessa 1955, jossa vain Neuvostoliiton Valentin Nikolajev voitti hänet tuomariäänin 3–0. Lahti edusti Suomea kaksissa olympiakisoissa myös vapaapainijana, mutta ylsi parhaimpaansa kreikkalais-roomalaisella tyylillä saavuttaen viidennen sijan Melbournessa 1956. Kotkan Paini-Miehiä edustanut painija voitti urallaan kuusi Suomen mestaruutta. == Saavutuksia == * Olympiakisoissa viides kreikkalais-roomalaisessa painissa Melbournessa 1956 (sarja 87 kg) * Olympiaedustaja vapaapainissa Helsingissä 1952 (sarja 79 kg) ja Melbournessa 1956 (sarja 87 kg) * MM-hopeaa kreikkalais-roomalaisessa painissa 1955 (sarja 87 kg) * Suomen mestari vapaapainissa 1954–1958 * Suomen mestari kreikkalais-roomalaisessa painissa 1956 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Suomalaiset vapaapainijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Tauno Jaskari

Tauno Jaskari (s. 1. kesäkuuta 1934 Nurmo) on suomalainen kilpauransa päättänyt painija, joka saavutti kolme mitalia vapaapainin MM-kisoissa ja osallistui neljiin olympiakisoihin. Rooman olympiakisoissa 1960 Jaskari voitti pisteillä yhdysvaltalaisen Terrence McCannin, joka kuitenkin eteni lopulta olympiavoittoon Jaskarin joutuessa tyytymään viidenteen sijaan. SM-kisoissa Nurmon Jymyn mies oli 15 vuotta lyömätön omassa vapaapainisarjassaan ja nappasi siinä sivussa viisi Suomen mestaruutta kreikkalais-roomalaisella tyylillä.Siukonen, s. 93 == Saavutuksia == * Olympiakisoissa viides vapaapainissa 1960 (sarja 57 kg) * Olympiaedustaja vapaapainissa myös 1952 (sarja 57 kg), 1956 (sarja 57 kg) ja 1964 (sarja 63 kg) * MM-hopeaa vapaapainissa 1957 ja 1959 (sarja 57 kg) * MM-pronssia vapaapainissa 1954 (sarja 57 kg) * Suomen mestari vapaapainissa 1953–1955 (sarja 57 kg), 1956–1961 (sarja 62 kg), 1962–1967 (sarja 63 kg)Pihlaja, s. 503Virtamo, s. 279–281 * Suomen mestari kreikkalais-roomalaisessa painissa 1957–1958 (sarja 57 kg), 1961 (sarja 62 kg) ja 1964–1965 (sarja 63 kg)Pihlaja, s. 498–499 == Lähteet == * * * * * Jaskari, Tauno (FIN) International Wrestling Database === Viitteet === Luokka:Suomalaiset vapaapainijat Luokka:Suomalaiset kreikkalais- roomalaisen tyylin painijat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mantšukuon lippu

Mantšukuon lippu oli käytössä Mantšukuossa, joka oli japanilaisten nukkevaltio vuosina 1932–1945. Lippu oli käytössä koko tämän ajan. Lipussa oli keltainen tausta ja ylhäällä punainen, sininen, valkoinen ja musta raita. Keltainen väri kuvasi lipussa mantšujen yhtenäisyyttä, punainen urheutta, sininen oikeudenmukaisuutta, valkoinen puhtautta ja musta päättäväisyyttä. == Katso myös == * Kiinan lippu == Aiheesta muualla == * Flag of Manchuria Luokka:Historiallisten valtioiden liput Luokka:Mantšurian historia
Arvo Niemelä

Arvo Niemelä (17. tammikuuta 1909 Loppi − 17. elokuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hänen painiuransa huippuhetki osui Heimolan talossa Helsingissä pidettyihin EM-kisoihin 1933, joissa hän ylsi hopealle raskaassa sarjassa. Niemelä hävisi selätyksellä Saksan Kurt Hornfischerille mutta voitti pisteillä Ruotsin kolminkertaisen olympiavoittajan, "Spartan leijona" Carl Westergrenin. Viimeisessä ottelussa Westergren voitti Hornfischerin mutta saksalainen voitti silti mestaruuden. Kotimaassa Niemelä edusti Helsingin Atleettiklubia ja saavutti neljä Suomen mestaruutta. Hänen myöhemmistä vaiheistaan ei ole tietoa, mutta väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan Niemelä kuoli 75-vuotiaana vuonna 1984 Helsingissä. == Saavutuksia == * EM-hopeaa 1933 (sarja yli 87 kg) * Suomen mestari 1932–1934 ja 1938 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Hoikka-albatrossi

Hoikka-albatrossi (Thalassarche chlororhynchos) on Etelä-Atlantilla pesivä pienehkö albatrossi. Lajin nimesi Johann Friedrich Gmelin 1789. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on 74–86 cm, paino noin 2,5 kg ja siipien kärkiväli noin 2 m. Selkäpuoli, pyrstön yläpuoli ja siipien yläpinta ovat mustanharmaat, alapuoli ja päälaki valkoiset ja pää muuten vaaleanharmaa. Siipien alapinta on valkoinen lukuun ottamatta kapeita tummia reunuksia. Tumman nokan yläharja on keltainen ja nokan kärki vaaleanpunainen. Sukupuolet ovat saman näköisiä. Nuori lintu muistuttaa aikuista mutta pyrstö on musta ja pää kokonaan valkoinen. Laji on jaettu (splitattu) vuonna 2004 kahteen lajiin: T. chlororhynchos ja T. carteri. == Esiintyminen == Hoikka-albatrossi pesii eteläisellä Atlantilla Tristan da Cunhalla, Gough Islandilla ja Saint Helenalla. Pesivän kannan koko on noin 30 000–40 000 paria. Parimäärä on ollut laskemassa ja laji on uhanalainen. Kokonaispopulaatio on 50 000–100 000 yksilöä. Pesimäajan ulkopuolella se vaeltelee eteläisellä Atlantilla Etelä- Amerikkaa ja Afrikan lounaisrannikkoa myöten. Suurin uhka lajille on kalastus. Vuosittain arvioidaan Brasilian edustalla kuolevan noin 900 hoikka-albatrossia pitkäsiimakalastuksessa. == Elinympäristö == Pesimäsaaret ovat kallioisia, osin saniaisten peittämiä. Pesimäajan ulkopuolella vaeltelee avomerellä. == Lisääntyminen == Pesii vuosittain. Pesä on rakennettu mudasta maahan, usein saniaisten suojaan. Munia on vain yksi. == Ravinto == Syö kalaa, mustekaloja ja äyriäisiä. == Lähteet == Luokka:Ulappalinnut Luokka:Uhanalaiset linnut
Arvi Pikkusaari

Arvi Pikkusaari (4. huhtikuuta 1909 Lapua – 27. kesäkuuta 1989) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän ylsi EM-pronssille vuoden 1939 kisoissa. Kotimaassa tämä Lapuan Virkiän mies hallitsi 79 kilon sarjaa vuosikausia siitä lähtien, kun hän 1934 onnistui voittamaan maineikkaat kilpailijansa Mikko Nordlingin ja Kyösti Luukon. == Saavutuksia == * EM- pronssia 1939 (sarja 79 kg) * Suomen mestari 1934–1939 * Etelä-Pohjanmaan vuoden urheilija 1937, palkintona Vaasa-lehden kultamitali == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Niigatan lentoasema

Niigatan lentoasema on lentoasema Niigatassa, Japanissa. == Lentoyhtiöt == *All Nippon Airways *China Eastern Airlines *China Southern Airlines *Continental Airlines *Dalavia *Japan Airlines *Korean Air *Vladivostok Air ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Japanin lentoasemat Lentoasema
Karoliina Lundahl

Satu Karoliina Lundahl (o.s. Leppäluoto, s. 30. kesäkuuta 1968 Helsinki) on suomalainen painonnostaja ja kuulantyöntäjä. Lundahl on painonnoston maailmanmestari vuosilta 1994 ja 1998. Hän voitti painonnoston EM-pronssia vuonna 2001. Hänellä on MM- ja EM-kisoista yhteensä 31 mitalia ja 15 peräkkäistä Suomen mestaruutta. Hän oli kuulantyönnössä 19:s Atlantan olympiakisoissa vuonna 1996. EM-kisoissa hänen paras sijoituksensa kuulantyönnössä oli 12:s (Budapestissa 1998). Lundahlin ennätykset painonnostossa ovat 107,0 kg tempauksessa (sarjassa yli 75 kg) ja 127,0 kg työnnössä (sarjassa alle 75 kg). Paras yhteistulos on 232,0 kg (sarjassa yli 75 kg). Hänen kuulantyöntöennätyksensä on 18,28 m, jolla hän sijoittuu vielä vuonna 2021 Suomen kaikkien aikojen tilastossa kolmanneksi. Lundahl jäi pois Varsovan painonnoston MM-kisoista vuonna 2002 vedoten henkilökohtaisiin syihinLundahl jää pois MM-kisoista, minkä jälkeen hänellä ei ole ollut arvokisasijoituksia. Karoliina Lundahl on Oulun Pyrinnön urheiluseuran jäsen. Aktiiviurheilija-aikanaan hän harjoitteli muun muassa Dallasissa. Lundahl on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hän asuu perheineen Ruotsissa, jossa työskentelee opettajana. Aiemmin Lundahl on työskennellyt Painonnostoliitossa sekä toiminut kansainvälisessä painonnostoliitossa ja Pohjoismaiden painonnostoliitossa.Ta­ka­vuo­sien me­nes­ty­sur­hei­li­ja Ka­ro­lii­na Lundahl päätyi kiel­te­no­pet­ta­jak­si Ruot­siin – hän mieltää itsensä yhä ou­lu­lai­sek­si Hän on opiskellut Tampereen yliopistossa kieliä. == Lähteet == * Helsingin Sanomat 27.4.2001. Urheilu. * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset painonnostajat Luokka:Suomalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elis Wecksten

Elis Johannes Weckstén (13. heinäkuuta 1910 Kirkkonummi – 4. tammikuuta 1970 Helsinki)Kuolinilmoitus, Elis Johannes Wecksten, Helsingin Sanomat, 1970, No 5, sivu 2, julkaistu 6.1 1970 oli suomalainen painija.Urheilumme kasvot, Osa 4, Wecksten, Elis, sivu 525, vastaavat toimittajat Risto Rantala ja Markku Siukonen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1976 Hän ylsi vapaapainin EM-hopealle vuoden 1934 kisoissa.http://www.painiliitto.net/historia/arvokisamitalistit.shtml Kotimaassa hän edusti Helsingin Atleettiklubia ja Helsingin Poliisivoimailijoita. Hänen isoveljensä Emil Weckstén oli painin olympiaedustaja. Weckstén oli ammatiltaan poliisikonstaapeli ja ulosottomies. ==Saavutuksia== * EM-hopeaa 1934 (vapaapaini, sarja 79 kg) * Suomen mestari vapaapainissa 1934–35 * Suomen mestari kreikkalais-roomalaisessa painissa 1933 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset vapaapainijat Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Yhdystie 1130

Yhdystie 1130 on Espoon Kivenlahdesta Lohjan Virkkalaan johtava Suomen tieverkon osuus. Tie levennetään lähivuosina nelikaistaiseksi, kaksiajorataiseksi tieksi Kehä III:n ja Länsiväylän välillä noin kahdeksan kilometrin matkalla. Tämä osuus on nimeltään Kauklahdenväylä. Kehä III:lta eteenpäin tie on ensin nimeltään Lapinkyläntie ja sitten Evitskogintie. Siuntion kirkonkylältä Virkkalaan tieosuus on nimeltään Lappersintie, jonka varrella sijaitsee Lappersin kylä. Tiellä on eräs historiallinen merkitys, sillä Porkkalan vuokraamisen takia kantatie 51 linjattiin kulkemaan vuokra- alueen pohjoispuolitse Kivenlahdesta Kauklahden, Lapinkylän ja Siuntion kirkonkylän kautta Virkkalaan. Nykyisin tie on yhdystietä 1130. 1130 Luokka:Espoon liikenne Luokka:Lohjan liikenne
Nepalinalppiruusu

Nepalinalppiruusu (Rhododendron campanulatum) on alppiruusujen sukuun kuuluva ainavihanta pensasmainen kanervakasvi, jota tavataan Himalajan alueella. == Ulkonäkö ja koko == Nepalinalppiruusu on 4,5 metrin korkuiseksi kasvava pensaskasvi ja alalaji aeruginosum matalampi, runsaan metrin korkuinen. Ainavihannan kasvin lehdet ovat nahkamaiset ja ovat pituudeltaan jopa metrisiä. Lehdet ovat päältä vihreitä ja kiiltäviä, mutta alapuolelta nukkaisia ja vaihtelevan värisiä (valkoisesta hopeaan ja kaneliin). Aeruginosum-alalajin lehdet ovat paljon pienempiä ja niissä on sinimetallinen sävy päällä ja alapuolella aikuisten yksilöiden lehdet ovat kellertävänruskeita. Lajin kukat kasvavat suurissa rykelmissä, jotka voivat olla jopa 25-senttimetrisiä halkaisijaltaan. Kukat ovat pienten kellojen muotoisia ja ovat halkaisijaltaan noin kolmen senttimetrin mittaisia. Nepalinalppiruusu kukkii keväällä ja varhaiskesällä. Kukat voivat olla vaihtelevan värisiä. == Levinneisyys == Nepalinalppiruusu kasvaa Intian niemimaan pohjoisosissa alueella, joka ulottuu Kashmirista ja Bhutaniin. Sen kasvualueet Himalajalla ovat 2 700 – 4 400 metrin korkeudessa. == Elinympäristö == Nepalinalppiruusun elinympäristönä ovat metsäiset Himalajan rinteet. Se viihtyy sekä puoli- että täysvarjoisessa paikassa. Laji pitää hiekkaisesta tai savisesta maaperästä, jonka pitää olla kosteaa. Maaperän pitää olla hapanta ja laji pystyy kasvamaan jopa todella happamissa ympäristöissä. == Lähteet == * Rhododendron Campanulatum * Plants for the Future Database Luokka:Alppiruusut
Alberto Santos-Dumont

Alberto Santos-Dumont (20. heinäkuuta 1873 Canbangu, Minas Gerais, Brasilia – 23. heinäkuuta 1932 São Paulo Brasilia) oli ilmailun pioneeri. Santos-Dumont syntyi ja asui nuoruutensa Brasiliassa. Hän muutti Ranskaan vuonna 1891. Hän oli kiinnostunut lentämisestä ja alkoi suunnitella ja rakentaa ilmalaivoja. Aluksi ne muistuttivat lähinnä ilmapalloja, mutta moottorin lisäämisen jälkeen ne olivat ohjattavia. Santos-Dumont nousi maineeseen vuonna 1901, kun hän voitti Pariisissa järjestetyn lentokilpailun rakentamallaan ilmalaivalla Santos-Dumont No 6:lla. Onnistuneiden ilmalaivakokeiluiden jälkeen Santos- Dumont kiinnostui ilmaa raskaamman lentolaitteen rakentamisesta. Hän onnistui siinä, ja vuonna 1906 hän lensi ensimmäisen kerran lentokoneellaan, joka sai nimen 14bis. Euroopassa Santos-Dumontia pidettiin ilmailun isänä, sillä vaikka Wrightin veljekset olivat lentäneet jo kolme vuotta aiemmin, he eivät patentointisyistä kuitenkaan tulleet julkisuuteen. Siksi muun muassa brasilialaiset pitävät Santos-Dumontia lentokoneen keksijänä. Santos-Dumont suunnitteli muitakin lentokoneita, mutta parhaaksi osoittautui yksitasoinen La Demoiselle. Sen piirustukset julkaistiin, ja niitä myytiin paljon. Demoiselle jäi viimeiseksi Santos-Dumontin suunnittelemaksi koneeksi. Wrightin veljesten tullessa Eurooppaan esittäytymään 1908 Santos-Dumont alkoi menettää asemaansa. Hänen koneensa olivat paljon jäljessä Wrightin veljesten koneista, mikä näkyi ilmailun edelläkävijän aseman menettämisenä Wrighteille. Viimeisen lentonsa Alberto Santos-Dumont teki Demoisellella vuonna 1910. Lento päättyi onnettomuuteen, josta Santos-Dumont selvisi lähes vammoitta. Parin kuukauden kuluttua hän sairastui. Jälkikäteen on epäilty MS-tautia tai onnettomuudesta johtuvaa päävammaa. Sairauden takia hän sulki verstaansa. Vuonna 1911 hän muutti pois Pariisista rannikolle ja 1928 kokonaan pois Ranskasta, takaisin synnyinmaahansa Brasiliaan. Santos-Dumont vaipui myöhemmin syvään masennukseen. Sitä pahensi lentokoneen käyttö sotatarkoituksiin, mitä hän ei voinut hyväksyä. Hän hirttäytyi 1932. Hänet on haudattu Rio de Janeiroon. Santos-Dumont sai lentokoneillaan useita palkintoja, esimerkiksi 1902 Deutsch- palkinnon ja 1906 ranskalaisen ilmalaivaklubin palkinnon. Demoiselle Tampereella.jpg|Demoiselle Tampereella 1911 tai 1913 Explaining His Air Ship to the Hon. C.S. Rolls, Acervo do Museu Paulista da USP.webm|Alberto Santos Dumont paljasti vuonna 1901 ilmailun uranuurtajiin kuuluvalle Charles Rollsille lentokoneensa suunnitelmat (kokoelma USP:n Museu Paulista). Santos- Dumont flight around the Eiffel Tower.jpg|Santos-Dumont No 6 kiertämässä vuonna 1906 Eiffel-tornia.]] ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Brasilialaiset keksijät Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1873 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Pro Hockey

Pro Hockey oli Egmont Kustannuksen julkaisema jääkiekkoaiheinen aikakauslehti, joka ilmestyi kymmenen kertaa vuodessa. Lehti perustettiin Ruotsissa vuonna 1992, mutta sitä julkaistiin myös muissa Euroopan maissa, Suomi mukaan lukien. Lehti oli koko Euroopan laajin NHL-aiheinen lehti. Suomen Pro Hockey lopetettiin 2017 vuoden lopussa. == Aiheesta muualla == *Lehden kotisivut Luokka:Ruotsalaiset aikakauslehdet Luokka:Suomalaiset urheilulehdet
Pällin vesivoimalaitos

Pällin vesivoimalaitos on neljäs vesivoimalaitos Oulujoessa noin kahdeksan kilometriä Muhoksen kunnan keskustaajamasta ylävirtaan. Voimalaitos ja siihen liittyvä pieni asuinalue on arkkitehti Aarne Ervin suunnittelema. Voimala ja asuinalue on rakennettu vuosina 1949–1954. Pällin voimalaitoksen omistaa Fortum Oyj. Voimalassa on kolme Kaplan-turbiinia, joiden yhteinen sähköteho on 51 MW. Laitoksen pudotuskorkeus on noin 14 metriä. ==Kuvia Pällin voimalalta== Tiedosto:Pälli 1.JPG|Ohijuoksutus 12.8.2012 Tiedosto:Pälli 2.JPG|Voimalarakennus Tiedosto:Pälli 3.JPG|Voimalan yläpuolista jokea == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Muhoksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Ala-Oulujoen alue Luokka:Suomen vesivoimalat Luokka:Jokivoimalaitokset Luokka:Suomen padot Luokka:Aarne Ervin suunnittelemat rakennukset
TimeSplitters Future Perfect

TimeSplitters: Future Perfect on Free Radical Designin kehittämä ja EA Gamesin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on TimeSplitters-pelisarjan kolmas osa ja jatkoa TimeSplitters 2:n tapahtumille. Peli julkaistiin vuonna 2005 PlayStation 2:lle, Xboxille ja Nintendo GameCubelle. Pelissä pelaaja matkustaa ajassa kersantti Cortezilla, yrittäen pysäyttää TimeSplitters-rodun tuhoamasta ihmiskuntaa menneisyydessä ja tulevaisuudessa. == Pelaaminen == Kuten pelisarjan toisessa osassa, Cortez ja muut pelattavat henkilöt eivät osaa hypätä minkäälaisten esteiden yli. Kuitenkin pelissä on tullut uudeksi toiminnoksi erilaisten ajoneuvojen, kuten autojen kanssa kulkeminen. Future Perfect sisältää verkkopelit PlayStation 2:lle ja Xboxille. PlayStation 2:n verkkopelin kautta sitä voi pelata korkeintaan kahdeksan pelaajaa ja Xboxilla voi pelata 16 Xbox Liven kautta. Pelissä voi myös tehdä omia kenttiä Mapmaker -pelimuodossa, ja ne voi myös jakaa verkkopelissä. Peli sisältää pelattavaa 150 hahmoa, joista 83 pitää avata tarina- (Story Mode), Challenge- tai Arcade League-pelimuodoissa. == Juoni == Tarina alkaa vuodesta 2401 kun Space Marine -sotilas kersantti Cortez lähtee aikakristallit mukanaan avaruusasemalta, jonka hän tuhosi TimeSplitters 2:n lopussa. Cortez tekee pakkolaskun Maahan, jossa hän tapaa kaksi muuta sotilasta. He auttavat Cortezia viemään kristallit turvallisesti avaruusasemalle, jossa niitä käytetään heidän oman aikamatkailulaitteen voimanlähteenä. Cortez lähetetään aikamatkalle eri paikkoihin 1900-luvun ja 2400-luvun välillä maailmaa uhkaavan hullun tiedemies Jacob Crowin perään tehtävänään tuhota hänet. == Ääninäyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2005 videopelit Luokka:1920-luvulle sijoittuvat videopelit Luokka:1960-luvulle sijoittuvat videopelit Luokka:1990-luvulle sijoittuvat videopelit Luokka:2050-luvulle sijoittuvat videopelit Luokka:Ensimmäisen persoonan ammuntapelit Luokka:Science fiction -videopelit Luokka:PlayStation 2 -pelit Luokka:Xbox-pelit Luokka:Nintendo GameCube -pelit
Himalajankoivu

Himalajankoivu (Betula utilis) on koivukasveihin kuuluva puumainen kasvi, jota tavataan Himalajan vuoristoalueella Afganistanista Kiinan lounaisosaan. Himalajankoivu on 20 metriä korkeaksi kasvava puu, joka kukkii huhtikuussa ja tekee siemeniä lokakuussa. Sitä kasvaa aivan puurajan yläosassa 4500 metrissä. Himalajankoivua kasvaa hiekkaisissa ja savisissa maastoissa maan happamuudesta piittaamatta. Kasvi tarvitsee kuitenkin kostean kasvupaikan ja se voi kasvaa varjottomassa tai puolivarjoisessa paikassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Plants for a Future Database *Flora of China: Betula utilis *Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Betula utilis Luokka:Koivut
Esko Hjelt

Esko Uolevi Hjelt (24. marraskuuta 1914 Lapua – 25. heinäkuuta 1941 Kitee) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän ylsi EM-pronssille vuoden 1935 kisoissa. Loukkaantumisen vuoksi Berliinin olympialaiset 1936 jäivät häneltä käymättä, ja seuraavat kisat peruuntuivat sodan myrskyissä. Kotimaassa hän edusti Lapuan Virkiää ja Hallan Visaa voittaen viisi Suomen mestaruutta. Hjelt haavoittui jatkosodassa 23. heinäkuuta 1941 ja kuoli kenttäsairaalassa 25. heinäkuuta 1941. Sotilasarvoltaan hän oli luutnantti. Hänet on haudattu Lapualle. == Saavutuksia == * EM-pronssia 1935 (kreikkalais- roomalainen paini, sarja 56 kg) * Suomen mestari 1934–1936 (kreikkalais- roomalainen paini, 56 kg), 1938–1939 (kreikkalais-roomalainen paini, 61 kg) * Etelä-Pohjanmaan vuoden urheilija 1939, palkintona Vaasa-lehden kultamitali == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Profiili FILA:n tietokannassa Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Antti Mäki (painija)

Antti Edvard Mäki (30. elokuuta 1904 Nurmo – 20. helmikuuta 1947 Ylöjärvi) oli suomalainen painija. Hän ylsi 1930-luvulla kolmasti EM-pronssille ja hallitsi mitalin arvoisesti sekä kreikkalais-roomalaisen että vapaan painityylin. Huippuvuosinaan Mäki edusti kotimaassa Tampereen Kilpa-Veljiä ja Viialan Viriä ja voitti yhteensä kuusi Suomen mestaruutta. == Saavutuksia == * EM-pronssia 1935 ja 1938 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 72 kg) * EM-pronssia 1937 (vapaapaini, sarja 72 kg) * Suomen mestari kreikkalais-roomalaisessa painissa 1931 (sarja 66 kg), 1934–1935, 1937–1938 (sarja 72 kg) Pihlaja, s. 499–500Virtamo, s. 277–278 * Suomen mestari vapaapainissa 1937 Pihlaja, s. 504Virtamo, s. 278 == Lähteet == * Profiili FILA:n tietokannassa * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Suomalaiset vapaapainijat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Pétur Gunnarsson

Pétur Gunnarsson (s. 15. kesäkuuta 1947 Reykjavík) on islantilainen kirjailija.Pétur Gunnarsson, Islandic Literature Pétur Gunnarsson on opiskellut kirjallisuutta Université d'Aix-Marseille -yliopistossa, jossa hän suoritti maisterin tutkinnon filosofiasta. Hän on kirjoittanut muun muassa näytelmiä, lyriikkaa ja laulujen sanoituksia. Pétur teki myös käsikirjoituksen Halldór Laxnessin elämästä kertovaan dokumenttiin. Pétur Gunnarsson on elokuvaohjaaja Dagur Kárin isä. ==Lähteet== Luokka:Islantilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Miliam Maunula

Miliam August Maunula (20. elokuuta 1899 Paraisten mlk – 20. syyskuuta 1948) oli suomalainen vapaapainija. Hän ylsi EM-pronssille vuoden 1937 kisoissa Pariisissa. Suomen mestariksi tämä Turun Voimamiehiä ja Loimaan Voimaa edustanut mies paini kolmasti alle 56 kilon sarjassa: vuosina 1929,Pihlaja, s. 502Virtamo, s. 277 1934Pihlaja, s. 503Virtamo, s. 277 ja 1936Virtamo, s. 278. == Saavutuksia == * EM-pronssia 1937 (sarja 56 kg) * Suomen mestari 1929, 1934, 1936 (sarja 56 kg) == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset vapaapainijat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Villealfa

Villealfa Filmproductions Oy on elokuvatuotantoyhtiö, jonka Aki ja Mika Kaurismäki ystävineen perustivat 1980-luvulla. Yhtiön ensimmäinen pitkä elokuva oli Kaurismäen veljesten yhdessä ohjaama musiikkidokumentti Saimaa- ilmiö. Vuosikymmenen lopulla se oli Suomen kaikkien aikojen kolmanneksi suurin tuotantoyhtiö. Yhtiön toiminta hiljeni 1990-luvulla, jolloin Kaurismäet alkoivat julkaista omat elokuvansa omien tuotantoyhtiöidensä kautta; Akin yhtiö on nimeltään Sputnik ja Mikan Marianna Films. Kaurismäkien lisäksi yhtiössä olivat mukana muun muassa näyttelijät Matti Pellonpää ja Kari Väänänen sekä kuvaaja Timo Salminen. Yhtiö tuotti myös Joe Strummerin äänilevyn Afro-Cuban Be-Bop/ Burning Lights (1990). Kappaleet ovat yhtiön tuottamasta elokuvasta I Hired a Contract Killer, jossa Strummer esiintyy. Yhtiön nimi on viittaus Jean-Luc Godardin elokuvaan Alphaville.Aki Kaurismäen haastattelu Luettu 18.7.2007 Mika Kaurismäen ensimmäisessä elokuvassa, nimeltään Valehtelija, Aki Kaurismäki näyttelee hahmoa, jonka nimi on Ville Alfa. Tämän elokuvan jakelun yhtiö hoiti ennen kuin se oli tuottanut yhtään elokuvaa. == Yhtiön tuottamia elokuvia== Villealfan tuottamat pitkät elokuvat Villealfan tuottamat pitkät elokuvat Villealfan tuottamat pitkät elokuvat Villealfan tuottamat pitkät elokuvat Vuosi Nimi Ohjaaja 1981 Saimaa-ilmiö Aki Kaurismäki ja Mika Kaurismäki 1982 Arvottomat Mika Kaurismäki 1983 Rikos ja rangaistus Aki Kaurismäki 1984 Klaani – tarina Sammakoitten suvusta Mika Kaurismäki 1985 Calamari Union Aki Kaurismäki 1985 Pimeys odottaa Pauli Pentti 1985 Rosso Mika Kaurismäki 1986 Varjoja paratiisissa Aki Kaurismäki 1987 Hamlet liikemaailmassa Aki Kaurismäki 1987 Helsinki Napoli All Night Long Mika Kaurismäki 1987 Macbeth Pauli Pentti 1987 Tilinteko Veikko Aaltonen 1988 Ariel Aki Kaurismäki 1988 Sirppi ja kitara Marjaana Mykkänen 1989 Cha Cha Cha Mika Kaurismäki 1989 Leningrad Cowboys Go America Aki Kaurismäki 1989 Paperitähti Mika Kaurismäki 1990 Amazon Mika Kaurismäki 1990 I Hired a Contract Killer Aki Kaurismäki 1990 Tulitikkutehtaan tyttö Aki Kaurismäki 1991 Il Capitano Jan Troell 1991 Zombie ja Kummitusjuna Mika Kaurismäki 1992 Tuhlaajapoika Veikko Aaltonen 1992 Veturimiehet heiluttaa Kari Paljakka 1993 Isä meidän Veikko Aaltonen 1993 Ripa ruostuu Christian Lindblad 1994 Iron Horsemen Gilles Charmant 1996 Merisairas Veikko Aaltonen 1997 Vaiennut kylä Kari Väänänen ==Lähteet== *Mika Kaurismäen sivusto *Suomen Äänitearkiston tietokanta *IMDb.com ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Villealfa Filmproductions Elonetissä Luokka:Suomalaiset elokuvayhtiöt
Willem van de Sande Bakhuyzen

Willem Hendrik van de Sande Bakhuyzen (13. marraskuuta 1957 Arnhem, Gelderland – 27. syyskuuta 2005 Amsterdam, Pohjois-Hollanti) oli alankomaalainen elokuvaohjaaja. Hän näytteli myös parissa elokuvassa. Van de Sande Bakhuyzenin ensimmäinen elokuvarooli tapahtui Oscar-palkitussa elokuvassa Muistojen vanki vuonna 1986. Ensimmäinen ohjaustyö tapahtui neljä vuotta myöhemmin televisiosarjassa 12 steden, 13 ongelukken. Hän ohjasi urallaan kaikkiaan 16 elokuvaa, joista monet saivat kansainvälisiä palkintoja. Hänen elokuvansa voittivat 21 palkintoa ja olivat ehdolla 11 muuhun. Willem van de Sande Bakhuyzen kuoli vuonna 2005 syöpään, päivää ennen Leef! -elokuvan ensi-iltaa. ==Filmografia== ===Näyttelijänä=== *Muistojen vanki (De Aanslag, 1986) *De Orionnevel (1987) ===Ohjaajana=== *Sop (1999) *Zin (2001) *Lost (2001) *Familie (2001) *Kaas en noten (2002) *De Enclave (2002) *Hotel Bellevue (2003) *Cloaca (2003) *Embracing Time (2004) *Lepel (2005) *Leef! (2005) *Ik Omhels Je Met 1000 Armen (2006) ==Aiheesta muualla== * Luokka:Alankomaalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Nikolaikirche

Nikolaikirche on Berliinin vanhin kirkkorakennus ja ainoa kaupungin varhaisimmilta ajoilta säilynyt rakennus. Se sijaitsee Mitten kaupunginosassa, historiallisen Nikolaiviertelin alueella. Nykyisin Nikolaikirchessä toimii Berliinin kaupunginmuseoon kuuluva museo ja siellä järjestetään myös konsertteja. Nikolaikirche sijaitsee suunnilleen paikalla, johon Berliinin kaupunki perustettiin. Kirkkoa alettiin luultavasti rakentamaan noin vuonna 1230 eli samoihin aikoihin kun Berliini sai kaupunginoikeudet.Nikolaikirche Denkmale in Berlin. Viitattu 30.7.2014. Luonnonkivistä rakennettu pilaribasilika lienee valmistunut noin kymmenessä vuodessa. Kirkko sai nykyisen kolmilaivaisen ulkoasunsa 1300- ja 1400-luvuilla tehtyjen laajennusten jälkeen. Uusgoottilaiset teräväkärkiset tornit lisättiin kuitenkin vasta 1876–1877. Ne suunnitteli Berliinin kaupunginarkkitehti Hermann Blankenstein. Kirkko oli alun perin katolinen, mutta uskonpuhdistuksen myötä se muutettiin luterilaiseksi kirkoksi. Kirkko vaurioitui merkittävästi liittoutuneiden pommituksissa aivan toisen maailmansodan loppuvaiheessa. Tulipalo tuhosi sisätilat ja pääosa runkohuoneen pilareista sortui.Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: Taide & Arkkitehtuuri: Berliini (suom. Pirkko Roinila), s. 300. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin. Itä-Berliinin alueella sijainnut kirkko restauroitiin lopulta vuosina 1981–1987. Samoihin aikoihin sen ympärille rakennettiin jäljitelmä sodassa tuhoutuneesta Nikolaiviertelin korttelista vuonna 1987 vietettyjen Berliinin kaupungin 750-vuotisjuhlien kunniaksi. Nikolaikirche on vuodesta 1987 alkaen toiminut museona ja konserttisalina. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Nikolaikirchen historiaa Luokka:Katedraalit Luokka:Berliinin kirkkorakennukset Luokka:Kivikirkot
Mary Paischeff

Mary Paischeff (6. elokuuta 1899 Viipuri – 7. marraskuuta 1975 Helsinki) oli tanssitaiteilija ja Suomen Kansallisbaletin ensimmäinen sopimustanssija, joka esitti vuonna 1922 Kansallisbaletin avajaisnäytännön Joutsenlampi-baletissa Odette-Odilen osan parinaan balettimestari George Gé. Paischeff oli tanssitaiteen kannatusyhdistys Pro Dancen ensimmäinen puheenjohtajaTarinamme, Pro Dance . Paischeff opiskeli balettia Pietarissa ja toimi sittemmin myös tanssinopettajana. Vuonna 1932 hän perusti Helsinkiin oman balettikoulun, ja hän opetti balettia myös Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulussa. Paischeffilla tiedetään kuuluneen Mannerheimin tuttavapiiriin.Lumoojatar lumeaviossa. Monitori, Mol.fisivu 50 Mary Paischeffille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1956.Ritarikunnat ==Katso myös== * Paischeff ==Lähteet== Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Suomalaiset balettitanssijat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Sverre Anker Ousdal

Sverre Anker Ousdal (s. 18. heinäkuuta 1944 Oslo) on norjalainen näyttelijä. Ousdal on yksi norjalaisen elokuvan kansainvälisesti tunnetuimmista näyttelijöistä. Hän on näytellyt merkittäviä rooleja muun muassa Erik Skjoldbjærgin elokuvassa Insomnia (1997) ja Bent Hamerin elokuvassa Keittiötarinoita (Salmer fra kjøkkenet, 2003) sekä Jan Troellin elokuvassa Hamsun (1996). Luokka:Norjalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luna Alcalay

Lucia ”Luna” Alcalay (21. lokakuuta 1928 Zagreb – 9. lokakuuta 2012) oli Itävallan johtavia nykysäveltäjiä. Hän opiskeli sävellystä ja pianonsoittoa Wienissä ja sai vuonna 1958 opintostipendin Roomaan. Wieniin-paluunsa jälkeen hän sai mainetta musiikinopettajana. Säveltäjänuransa alulla hän käytti nimimerkkiä Lucia Günther, äitinsä tyttönimeä. Alcalay sai sävellysuransa aikana useita palkintoja eri valtioissa. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa kirjava valikoima kamarimusiikkia vaihteleville kokoonpanoille. Hän jatkoi säveltämistä 2000-luvulle saakka. Alcalayn tuotantoon kuuluu kamarimusiikin lisäksi esimerkiksi orkesteriteos Sphygmogram (1992). == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Kjell Sundvall

Kjell Sundvall (s. 31. maaliskuuta 1953 Älvsbyn) on ruotsalainen elokuvaohjaaja. Sundvall on yksi ruotsalaisten toimintaelokuvien merkittävimmistä ohjaajista. Hänen elokuvansa Lain nimessä (1986) oli niin kriittinen elokuva ruotsalaisen kansankodin poliiseista, että sen esittäminen yritettiin aikoinaan jopa estää. Sundvallin suurin menestys on elokuva Metsästäjät (1996), jonka tapahtumat sijoittuvat Ruotsin Norrbotteniin. Elokuva kertoo salametsästystä harjoittavista metsästäjistä, jotka sattumalta tappavat viattoman tulilinjalle eksyneen ihmisen. Elokuvan pääosaa näytteli Kurt Wallanderina tunnettu Rolf Lassgård. Muissa pääosissa olivat muun muassa suomalaiset Jarmo Mäkinen ja Åke Lindman. Sundvall on ohjannut myös Olof Palmen salamurhasta kertovan elokuvan Viimeinen sopimus (1998), romanttisen elokuvan Naapurihaudan kaveri (2002) sekä romanttisen komedian Elämä on i-ha- haa (2005). == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aimo Tepsell

Aimo Allan Tepsell (8. toukokuuta 1932 Sodankylä – 30. kesäkuuta 2017 Kokkola)Keskipohjanmaa Nro 181, julkaistu 5.7.2017, Uutiset: Aimo Tepsell, viitattu 2021-07-04Keskipohjanmaa Nro 192, julkaistu 16.7.2017, KUOLLEITA Aimo Allan Tepsell, viitattu 2021-07-04 oli suomalainen suunnistaja, joka ylsi mitaleille suunnistuksen ensimmäisissä MM-kisoissa 1966. Kultamitalikantaan hän oli päässyt jo aiemmin viestijoukkueen jäsenenä PM-kisoissa 1963 ja EM- kisoissa 1964.Urheilumme kasvot 2, s. 308–309 Viestisuunnistus oli ensimmäistä kertaa PM-kisojen ohjelmassa 1963. Suomalaisista Aimo Tepsell suunnisti avausosuuden ja lähetti matkaan veljensä Osmon. Jälkimmäinen puolisko oli Pohjoismaitten mestaruuteen henkilökohtaisella matkalla yltäneitten Erkki Kohvakan ja Rolf Koskisen varassa, ja he saivatkin pidettyä Ruotsin ja Norjan takanaan ja toivat kultaa Suomeen. Vuonna 1964 viesti tuli myös EM-kisojen ohjelmaan, ja Sveitsin Mont Tendren rinteillä Suomi jätti muut maat yli 8 minuutin päähän. Aimo Tepsell suunnisti nyt kolmososuuden, ja Osmo Tepsellin tilalla oli Juhani Salmenkylä. Henkilökohtaisella matkalla Aimo Tepsell nappasi ensimmäisen henkilökohtaisen arvokisamitalinsa, pronssia.Urheilumme kasvot 2, s. 17 Kaksi vuotta aiemmin hän oli jäänyt 14:nneksi. Suunnistuksen ensimmäiset MM-kisat järjestettiin Suomen Fiskarsissa lokakuussa 1966. Aimo Tepsell puolusti vahvasti Suomen värejä mutta joutui tyytymään hopeamitaliin, kun Norjan nuori Åge Hadler oli runsaan 14 kilometrin reitillä 2.42 minuuttia nopeampi. Viestissä puolestaan Ruotsi meni menojaan, ja Aimo Tepsellin ankkuroima kahden vuoden takainen EM-nelikko jäi hopealle 7.52 minuutin erolla ykköseen. Suomen mestaruuteen Aimo Tepsell ylsi kesäsuunnistuksen henkilökohtaisilla matkoilla viidesti ja vanhoilla päivillään hiihtosuunnistuksessakin kahdesti. Gamlakarleby Idrottsföreningia edustaen hän voitti viestin Suomen mestaruuden kahdesti kesällä ja kolmasti talvella, ja Osmo-veli oli niissä aina mukana. Jukolan viestissä 1965 GIF oli paras suomalaisseura, mutta ensimmäistä kertaa voitto meni ulkomaille, kun ruotsalainen IFK Hedemora näytti voimansa. == Saavutukset == * MM-hopeaa henkilökohtaisella matkalla ja viestissä 1966 * EM-kultaa viestissä 1964 * EM- pronssia henkilökohtaisella matkalla 1964 * PM-kultaa viestissä 1963 * SM- kultaa suunnistuksen normaalimatkalla 1954–56 ja 1962 * SM-kultaa suunnistuksen pitkällä matkalla 1965 * SM-kultaa suunnistuksen viestissä 1958 ja 1965 * SM-kultaa hiihtosuunnistuksen henkilökohtaisella matkalla 1967–68 * SM-kultaa hiihtosuunnistuksen viestissä 1962, 1965 ja 1968 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset hiihtosuunnistajat Luokka:Suomalaiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Júlio Redecker

Júlio Redecker (12. heinäkuuta 1956 – 17. heinäkuuta 2007, São Paulo) oli brasilialainen poliitikko. Hän oli Brasilian sosiaalidemokraattisen puolueen edustajana edustajainhuoneessa vuodesta 1995. Hän sai surmansa 17. heinäkuuta 2007 São Paulon lentoturmassa. Hän oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Viralliset internetsivut Luokka:Brasilialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Barclays Asia Trophy

Barclays Asia Trophy on kesäisin harjoituskaudella pelattava jalkapallon seurajoukkueiden harjoitusturnaus. Se pelataan nimensä mukaisesti Aasiassa. Turnaukseen osallistuu joka kerta kolme Valioliigan joukkuetta. Kaksi ensimmäistä turnausta vuosina 2003 ja 2005 pelattiin nimellä FA Premier League Asia Cup, mutta vuoden 2007 turnauksen kilpailun nimi vaihdettiin, koska pääsponsori on Barclays bank. ==Historia== Ensimmäinen turnaus pelattiin jo vuonna 2003. Tuolloin heinäkuussa pidetty turnaus pelattiin Malesiassa. Kaupunki oli Kuala Lumpur. Turnausta iännöi Malesian jalkapallomaajoukkue. Valioliigajoukkueita turnaukseen osallistui jo tuolloin kolme. Nämä olivat Chelsea FC, Newcastle United ja Birmingham City FC. Lopulta turnauksen voittajaksi selvisi tuolloin Chelsea. Tosin senkään urakka ei ollut helppo vaan finaali ratkesi vasta rangaistupotkukilpailun jälkeen. Chelsealle kilpailun voitto oli ensimmäinen sen jälkeen kun seura siirtyi Roman Abramovitšin alaisuuteen. Kilpailu on järjestetty myös vuonna 2005. Tuolloin se pelattiin Thaimaan Bangkokissa. Näin ollen turnauksen isäntäjoukkue oli Thaimaan jalkapallomaajoukkue. Kolme Valioliigaseuraa olivat Everton FC, Manchester City ja Bolton Wanderers. Bolton voitti tuolloin turnauksen. ==Barclays Asia Trophy 2007== Vuonna 2007 Barclays Asia Trophy järjestetään Hong Kong Stadionilla, jolle mahtuu 40 000 katsojaa. Turnaus pelataan heinäkuun lopussa. Turnauksen isäntäjoukkueena toimii Hong Kong FA Cupin voittaja South China. Kolme turnaukseen osallistuvaa Valioliigan joukkuetta ovat Liverpool FC, Fulham FC ja Portsmouth FC. Turnauksen muoto on sellainen, että ensin pelataan välierät, joiden jälkeen pelataan pronssiottelu ja loppuottelu. Välieräparit ovat South China vastaan Liverpool ja Fulham vastaan Portsmouth. Näistä Portsmouth selvisi finaaliin kukistamalla Fulhamin 1-0. Liverpool taas eteni finaaliin 3-1 voitolla South Chinasta. Pronssia voitti Fulham lukemin 4-1. Turnauksessa ei pelattu jatkoaikoja vaan, jos tilanne oli varsinaisen peliajan jälkeen tasan, ratkaistiin ottelu rangaistuspotkukilpailulla. Näin Portsmouth voittikin finaalissa Liverpoolin rangaistuspotkuilla, kun varsinainen peliaika päättyi 0-0. Suomessa turnauksen televisioi Canal+. Suomalaisista turnauksessa olivat mukana Antti Niemi ja Sami Hyypiä. ==Barclays Asia Trophy 2009== Vuonna 2009 pelipaikkana toimi Pekingin Worker Stadium Kiinassa. Mukana olivat Valioliigan seurat West Ham United, Hull City ja Tottenham Hotspur. Neljäntenä joukkueena mukana oli paikallinen Beijing Guoan. Finaalissa Tottenham voitti Hullin 3–0 ja West Ham voitti pronssiottelun. ==Turnauksen voittajat== * 2003 Chelsea FC * 2005 Bolton Wanderers * 2007 Portsmouth FC * 2009 Tottenham Hotspur * 2011 Chelsea FC Luokka:Jalkapallon seurajoukkuekilpailut
Renault Vel Satis

Renault Vel Satis on Renault’n vuosina 2002–2009 valmistama edustusluokan automalli, joka korvasi Renault Safranen. Sen seuraajaksi tuli Renault Latitude. Mallin nimi Vel Satis tulee sanoista velocity ja satisfaction. Auto oli käytössä muun muassa Ranskan presidentillä. Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä Vel Satis sai tulokseksi täydet viisi tähteä. Vel Satis esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2001. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin Renault Laguna- ja Espace-mallit. Autoa myös valmistettiin niiden kanssa samalla tehtaalla Sandouvillessä. Vuoden 2005 faceliftissä etusäleikön kromikoristusta vähennettiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Vel Satis Luokka:E-segmentin autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot
Live at Massey Hall 1971

__NOTOC__ Live At Massey Hall on vuonna 2007 julkaistu Neil Youngin livealbumi. Albumi on äänitetty 19. tammikuuta 1971 Toronton Massey Hallissa Journey Through the Past -kiertueen aikana. Young esiintyy konsertissa yksin ja soittaa akustisesti kitaraa ja pianoa. Albumi on toinen julkaisu Youngin "Archives Performance" -sarjasta. Useat konsertin kappaleista olivat tuntemattomia yleisölle, vaikka kappalevalikoima olikin samanlainen kuin muissa konserteissa kiertueen aikana. 18 kappaleesta, jotka Young esitti tässä konsertissa ainoastaan 8 oli julkaistu aiemmin levyillä. Näihin kuuluvat kappaleet, jotka Young oli levyttänyt Buffalo Springfieldin ja Crosby, Stills, Nash & Youngin kanssa tai julkaissut jollakin kolmesta sooloalbumistaan, jotka olivat ilmestyneet siihen mennessä. Viisi konsertin kappaleista julkaistiin seuraavana vuonna ilmestyneellä albumilla Harvest, vaikkakin kappaleessa "A Man Needs a Maid" on huomattavia eroja sanoituksessa. "Bad Fog of Loneliness" on julkaistu ensimmäistä kertaa tällä albumilla. Neljä kappaleista julkaistiin myöhemmillä 1970-luvun albumeilla. "Love in Mind" ja "Journey Through the Past" ilmestyivät livealbumilla Time Fades Away vuonna 1973, jota ei ole julkaistu toistaiseksi CD-muodossa. "See the Sky About to Rain" ilmestyi erilaisella sovituksella vuonna 1974 albumilla On the Beach. "Dance Dance Dance" ilmestyi ensimmäisen kerran Crazy Horsen vuonna 1971 ilmestyneellä debyyttialbumilla ja uudella sanoituksella ja nimellä "Love Is a Rose" kokoelma-albumilla Decade vuonna 1977. Kappaleesta teki myöhemmin oman versionsa Linda Ronstadt. == Kappaleet == Kaikki kappaleet Neil Youngin. # # # # # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Neil Young – laulu, kitara, piano == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review * Pitchfork: 8.0/10.0Pitchfork Media: Album review == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Live at Massey Hall 1971 discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2007 konserttitallenteet Luokka:Neil Youngin albumit