Kalevalaisten Naisten Liitto

Kalevalaisten Naisten Liitto on perinne- ja kulttuurijärjestö. Yhdistyksessä on noin 2 500 jäsentä, ja jäsenyhdistyksiä on 49, joista neljä on Ruotsissa. Järjestö sai alkunsa 1930-luvulla kalevalaisten naisten patsastoimikunnasta. Nykyistä nimeään järjestö on käyttänyt vuodesta 1954. Kalevalaisten Naisten Liitto omistaa suuren korualan liikeyrityksen Kalevala Korun. Liitto järjestää kulttuuritapahtumia, seminaareja ja matkoja. Järjestö nimeää jäseniä yhdistäväksi tekijäksi kalevalaisuuden etsimisen nykyajasta. Liiton jäsenlehti on neljästi vuodessa ilmestyvä Pirta. Järjestö on puoluepoliittisesti sitoutumaton. == Historia == Ajatus naisista vaalimassa kalevalaista kulttuuria syntyi vuonna 1935 Kalevalan satavuotisjuhlissa kirjailija Elsa Heporaudan ajatuksesta. Hän ihmetteli, miksi yleisö pukeutui iltapukuihin ja frakkeihin Suomen kansalliseepoksen juhlapäivänä. Juhlassa ainoana kansallispukuun pukeutunut Heporauta pohti, mitä voitaisiin tehdä suomalaisen kansankulttuurin ja kansanperinteen hyväksi. Heporaudan aloitteesta perustettiin Muistomerkkitoimikunta, jonka tavoitteena oli pystyttää patsas Kalevalan aineiston runonlaulajanaisten muistoksi. Muistomerkin aiheeksi valittiin Louhi. Patsaan rahoittamiseksi alettiin valmistaa suomalaisten muinaiskorujen jäljennöksiin perustuvia koruja. Patsashankkeesta sai alkunsa Kalevala Koru -yritys. Kuvanveistäjä Eemil Halosen vuonna 1940 tekemä pronssinen patsas nuoresta Louhesta on Kalevalaisten Naisten Liiton toimistossa Helsingissä. Sodan syttyminen muutti suunnitelmat, ja järjestö siirtyi hyväntekeväisyystoiminnan pariin. Vuonna 1941 Muistomerkkiyhdistyksen nimi vaihdettiin Kalevalaiset Naiset ry:ksi, ja Kalevala Koru muutettiin osakeyhtiöksi. Kalevalaisten Naisten ry:n toiminta ulottui ulkomaillekin. Vuonna 1939 puheenjohtaja Elsa Heporauta teki Amerikkaan esitelmämatkan, johon sisältyi suomalaisen kirjallisuuden ja kulttuurin esittelyä. Matkaan kuului myös tapaamisia, joista merkittävimpänä voi pitää vierailua Valkoisessa talossa, jossa presidentin puolisolle Eleanor Rooseveltille lahjoitettiin Kalevala Korun Karkun riipus. Korujen antamisella valtioiden ensimmäisille naisille tavoiteltiin kansainvälistä näkyvyyttä. Rooseveltin lisäksi muun muassa Ruotsin kruununprinsessa prinsessa Sibylle on luovutettu Uhtuan riipus. Kalevalaiset Naiset ry lahjoitti myös korun Saksan naisten valtakunnanjohtajalle, rouva Gertrud Scholtz-Klinkille vuonna 1942 tämän Suomen-vierailun yhteydessä. Helsingistä kalevalaisten naisten toiminta laajeni 1940-luvulla maan suurimpiin kaupunkeihin. Elsa Heporauta puhui kalevalaisuuden etsimisestä nykyajassa. Kotimaisuuden ja kalevalaisen hengen olisi mahdollista näkyä kaikilla elämänaloilla, kotikulttuurissa esimerkiksi sisustuksessa, vaatteissa ja kasvatuksessa. 1950-luvulla Heporauta perusti maakuntiin yhdistyksiä tekemään kalevalaista kulttuurityötä. Vuonna 1954 kattojärjestöksi perustettiin Kalevalaisten Naisten Liitto. Suvijuhlista, sittemmin kulttuuripäivistä tuli suosittuja tapahtumia. Liiton jäsenmäärä on pysynyt tasaisesti 4 000 paikkeilla. Yhdistyksessä oli vielä 2010-luvulla yli 4 000 jäsentä, jotka kuuluivat 60 jäsenyhdistykseen. Vuonna 1984 jäsenyhdistyksiä oli 48 ja yli 4 000 henkilöjäsentä. === Puheenjohtajat === * Elsa Heporauta 1935–1947 * Elsa Enäjärvi-Haavio 1948 * Elsa Vuorjoki 1949–1954 * Elsa Heporauta 1955–1960 * Vera Linkomies 1960–1966 * Inkeri Sahlan 1967–1969 * Kiira Partanen 1970–1975 * Elsa Vuorjoki 1976–1978 * Toini-Inkeri Kaukonen 1979–1985 * Kirsti Mäkinen 1985–1991 * Raili Malmberg 1991–1997 * Anneli Koponen 1997–2003 * Pirkko Nuolijärvi 2003–2009 * Maire Pelttari 2009–2012 * Sari Kaasinen 2012–2015 * Ildikó Lehtinen 2015–2021 * Aila Nieminen 2021– == Toiminta == Liiton tavoitteena on siirtää kulttuuria ja arvoja uusille sukupolville ja luoda samalla uutta perinnettä. Yleisiä toimintoja ovat teatteri- ja museovierailut sekä kirjallisuuspiirit. Useilla jäsenyhdistyksillä on myös esiintyviä ryhmiä. Myös sukukansoja ja -kieliä muistetaan. Liitto on julkaissut kirjallisuutta ja osallistunut perinnekeruiden järjestämisiin. Vuosittain vaihtuvan teeman alla yhdistykset järjestävät kulttuuritapahtumia, seminaareja ja matkoja. Teemoja ovat olleet muun muassa kansalliset merkkipäivät, Kantelettaren juhlavuosi, käsillä tekemisen taidot, kulttuurimaisemat, ruokakulttuurit ja hyvät tavat. Liiton ja Kalevala Koru Oy:n vuonna 1994 perustama Kalevala Korun Kulttuurisäätiö jakaa vuosittain apurahoja ja tunnustuspalkintoja kansanperinteeseen liittyvään tutkimus- ja julkaisutoimintaan sekä esittävän taiteen ja kädentaitojen tukemiseen. Jäseneksi voi hakea liiton paikallisyhdistyksiin. Jäsenyys on avoin 15 vuotta täyttäneille miehille ja naisille. Pirta-lehden voi tilata myös yhdistyksiin kuulumaton henkilö. Liitto tekee yhteistyötä kulttuurijärjestöjen, muistiorganisaatioiden ja kulttuurialan opetusta ja tutkimusta tarjoavien laitosten kanssa. Näitä ovat muun muassa Helkanuorten liitto, Juminkeko-säätiö, Kalevalaseura, Kansallispukuneuvosto, Kansallispukukeskus, Naisjärjestöjen Keskusliitto ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. == Palkinnot == === Larin Paraske -palkinto === Liitto on jakanut vuodesta 1996 Pohjois-Inkerissä ja Itä-Kannaksella eläneen runonlaulaja Larin Parasken mukaan nimettyä palkintoa. Tunnustus myönnetään vuosittain taitavalle puhutun sanan käyttäjälle: esimerkiksi suullisen perinteen kantajalle, luennoitsijalle, aatteelliselle puhujalle, lausujalle tai näyttelijälle. Larin Paraske -palkinnon saajat ovat: * 1996 Kaari Utrio, kirjailija * 1997 Paula Klemola, karjalaisen perinteen taitaja Ilomantsista * 1998 Riitta Uosukainen, eduskunnan puhemies * 1999 Heikki Kirkinen, professori * 2000 Anna-Liisa Alanko, lausuntataiteilija * 2001 Satu Sopanen, muusikko * 2002 Kirsti Mäkinen, kouluneuvos * 2003 Raili Malmberg, opetusneuvos * 2004 Senni Timonen, erikoistutkija * 2005 Mariska, rap-muusikko * 2006 Eila Roine, näyttelijä * 2007 Anna Kortelainen, kirjailija * 2008 Umayya Abu-Hanna, toimittaja * 2009 Heli Laaksonen, runoilija * 2010 Sari Kaasinen, kansanmuusikko * 2011 Antero Mertaranta, urheilutoimittaja * 2012 Ilona Korhonen, runolaulaja * 2013 Kaarina Hazard, vapaa kirjoittaja * 2014 Juha Hurme, ohjaaja, kirjailija * 2015 Jenni Haukio, runoilija, ohjelmapäällikkö * 2016 Ingá-Máret Gaup-Juuso, joikaaja * 2017 Kirsi Kunnas, kirjailija, runoilija * 2018 Liisa Matveinen * 2019 Minna Kettunen, tietokirjailija === Elsa Heporauta -palkinto === Elsa Heporaudan rahaston tarkoituksena on vaalia kalevalaisten naisten järjestötyön ja suomalaiskansallisen kulttuurin kehittäjän muistoa. Rahasto jakaa joka viides vuosi tunnustuspalkintoja sekä apurahoja etusijassa naiskirjailijoille, -taiteilijoille ja -tutkijoille. Elsa Heporauta -palkitut ovat: * 1990 Pirkko-Liisa Lehtosalo-Hilander, arkeologi * 1995 Senni Timonen, erikoistutkija * 2000 Mirja Metsola, dokumenttiohjaaja * 2005 Sanna Kurki-Suonio, muusikko * 2010 Soja Murto-Hartikainen, Tuula Pärnänen ja Tarja Alava, kansallispukukolmoset * 2015 näyttelijä Pinja Hahtola, säveltäjä, muusikko Petra Lampinen ja näyttelijä Eero Enqvist * 2020 muotoilun opiskelija Jenna Lee Shenyer === Osmansolmu === Kalevalaisten naisten liitto jakaa Elsa Vuorjoen rahastosta Osmansolmu-ansiomerkit vuosittain kahdelle järjestötyössään ansioituneelle kalevalaiselle naiselle. Jäsenyhdistykset voivat hakea osmansolmua vuosittain tammikuun loppuun mennessä. Liiton myöntämä osmansolmu on uniikkikoru, jonka on suunnitellut Börje Rajalin ja valmistanut Kalevala Koru. Osmansolmu on rautakaudelta saakka tunnettu onnenmerkki. Muinaisrunojen Osmatar oli ylhäisen juhlaoluen valmistuksesta vastaava henkilö. Sana osma tunnetaan kansanrunoissa myös sulhasen kunnioittavana nimityksenä. == Julkaisuja == * * * * * * * * * * * * Kalevala-värityskirja 2016 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kotisivut. Luokka:Suomalaiset kulttuurijärjestöt Luokka:Suomalaiset naisjärjestöt Luokka:06 Yleinen kulttuuripolitiikka