EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Adélaïde Labille-Guiard

Adélaïde Labille-Guiard (11. huhtikuuta 1749 Pariisi – 24. huhtikuuta 1803 Pariisi), tunnettu myös nimellä Adélaïde Labille-Guiard des Vertus oli ranskalainen taidemaalari. Hän keskittyi tuotannossaan miniatyyreihin ja muotokuviin. Labille-Guiard syntyi porvarisperheeseen. Hänen isänsä omisti kaupan "A La Toilette", jossa työskenteli nuori Jeanne Bécu eli myöhemmin kuuluisa Madame du Barry. Se, miten myöhemmin kuuluisa taiteilija sai koulutuksensa tai miten hän pääsi kosketuksiin taidepiirien kanssa, on melko huonosti tunnettu. Perhetuttuihin kuului kuitenkin taiteilija François-Andere Vincent, joka opetti Labille-Guiardille miniatyyrimaalausta. Hän järjesti myös Labille-Guiardille mahdollisuuden esitellä töitään Académie de Saint-Lucissa. Ensimmäisen avioliittonsa Labille-Guiard solmi 20-vuotiaana virkamies Louis- Nicolas Guiardin kanssa. Vuonna 1783, 31. toukokuuta Labille-Guiard hyväksyttiin Académie royale de peinture et de sculpturen opiskelijaksi. Toinen kuuluisa naistaiteilija Elisabeth Vigée-Lebrun hyväksyttiin opiskelemaan samana päivänä. Kuningas Ludvig XVI:n täti, Marié Adelaide otti Labille-Guiardin suojatikseen ja hänen kauttaan alkoi tulla ylhäisöltä muotokuvatilauksia. Muotokuvamaalarina Labille-Guiard oli suosittu. Suosittuna muotokuvamaalarina Labille-Guiardilla oli suhteita Ranskan kuninkaallisiin ja yläluokkaan. Tämä teki hänestä Ranskan suuren vallankumouksen aikaan vuosina 1789 poliittisesti epäluotettavan henkilön. Vuonna 1793 hänet määrättiin hävittämään maalaamiaan muotokuvia. Mielipiteiltään Labille-Guiard oli kuitenkin kaukana konservatiiveista. Vuonna 1790 hän kampanjoi näkyvästi naisten oikeudesta päästä opiskelemaan taideakatemiaan. Hän sai tilauksia myös kansalliskokouksen jäseniltä ja hän maalasi muun muassa Robespierren muotokuvan. Vuonna 1795 hänelle myönnettiin työskentelytila Louvresta ja 2000 livren eläke. Hänestä tuli näin ensimmäinen ranskalainen nainen, joka sai perustaa oman ateljeen ja opettaa oppilaitaan Louvressa. Ensimmäisestä aviomiehestään Labille-Guiard oli eronnut jo vuonna 1777, mutta laillisen vahvistuksensa se sai vasta vuonna 1793. Uuden avioliiton hän solmi entisen opettajansa kanssa 8. kesäkuuta 1799 François-André Vincentin kanssa. Tämän jälkeen hän signeerasi maalauksensa usein nimellä Madame Vincent. Hän jatkoi näyttelyiden pitämistä vuoteen 1800. == Teoksia == File:Adélaïde Labille- Guiard - Self-Portrait with Two Pupils - The Metropolitan Museum of Art.jpg|Adélaïde Labille-Guiard: Omakuva ateljeessa kahden oppilaan kanssa. Oppilaat ovat Marie-Gabrielle Capet ja Marie-Marguerite Carreaux de Rosemond. File:Labille-Guiard - Comtesse de Selve.jpg|Adélaide Labille-Guiard: Selven kreivitär File:Marie-Gabrielle Capet - Atelier of Madame Vincent - 1808.jpg|Madame Vincent opettaa ateljeessaan, vuodelta 1808. Adélaïde Labille- Guiard oppilaan Marie-Gabrielle Capet`n maalaus. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1749 syntyneet Luokka:Vuonna 1803 kuolleet Luokka:Muotokuvamaalarit Luokka:Rokokoomaalarit
Kurt Björk

Kurt Emil Björk (20. huhtikuuta 1938 Kokkola – 19. huhtikuuta 2010 Vaasa) oli suomalainen taidemaalari. Kurt Björk, Helsingin Sanomat Muistot 19.4.2010 Björk opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa Helsingissä 1957–1960 ja piti ensimmäisen näyttelynsä 1965. Björk kuvasi 1970-luvun maalauksissaan maaltapaon ja Ruotsin muuton vaikutuksia Pohjanmaan maaseudulla. Hän siirtyi sittemmin lyyrisempään maisema- ja luontomaalaamiseen ja maalasi talvimaisemia, avohakkuiden jälkiä sekä eläimiä. Björk osallistui myös taidepolitiikkaan ja oli muun muassa valtion kuvataidetoimikunnan jäsenenä 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa.Uppslagsverket Finland : Kurt Björk == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Meritxell Serret

Meritxell Serret i Aleu (s. 1975 Vallfogona de Balaguer) on katalonialainen poliitikko. Hän edustaa Katalonian tasavaltalaista vasemmistoa ja toimi Katalonian aluehallinnon maatalousministerinä Carles Puigdemontin johtamassa hallituksessa, joka järjesti 1. lokakuuta 2017 kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä. Serret lähti Puigdemontin ja kolmen muun ministerin (Antoni Comín, Lluís Puig ja Clara Ponsatí) kanssa Belgiaan maanpakoon Espanjan nostettua kansanäänestyksen järjestämisen takia heitä vastaan syytteet "kapinasta"http://janneriitakorpi1.puheenvuoro.uusisuomi.fi/245913-mihin- kannattaa-kiinnittaa-huomiota-kataloniassa-seuraavan-viikon-aikana http://www.iltalehti.fi/ulkomaat/201711052200511665_ul.shtml, josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaanhttps://yle.fi/uutiset/3-9905674. Espanja antoi heistä myös eurooppalaisen pidätysmääräyksen, mutta perui sen myöhemmin 5. joulukuuta 2017.https://yle.fi/uutiset/3-9963279 Uusissa Katalonian parlamenttivaaleissa 21. joulukuuta 2017 yhä maanpaossa ollut Serret valittiin uudelleen parlamenttiin. Hän kuitenkin ilmoitti 28. tammikuuta 2018 samaan aikaan Ponsatín ja Puigin kanssa luopuvansa parlamenttipaikastaan varmistaakseen pääministeriäänestyksessä itsenäisyysmielisen enemmistön, sillä Espanjan korkein oikeus oli torpannut maanpaossa olevilta edustajilta oikeuden valtuuttaa toisen edustajan äänestämään istunnossa puolestaan.https://www.ara.cat/politica/Lluis-Puig-assegurar-independentista- Parlament_0_1951005098.htmlhttp://www.ccma.cat/324/ponsati-serret-i-puig- renuncien-a-lacta-de-diputat-des-de-belgica/noticia/2834193 Serretin kohdalla kapinasyytettä () lievennettiin maaliskuussa 2018 syytteeksi "kansalaistottelemattomuudesta" () ja "julkisten varojen väärinkäytöstä" ().https://www.ara.cat/politica/Llarena-Comin-Serret-personar-se- Suprem_0_1990601057.htmlhttps://www.ara.cat/politica/Guia-rapida-situacio- cadascun-processats_0_1983401779.html Espanja uusi 23. maaliskuuta 2018 aiemmin jäädytetyn eurooppalaisen pidätysmääräyksen Puigdemontista ja useasta muusta maanpaossa olevasta katalaanipoliitikosta, mukaan luettuna Serrethttp://www.ccma.cat/324/el-suprem-activa-lordre-detencio-per-a-tots-els- politics-a-lexili-menys- gabriel/noticia/2846396https://www.vilaweb.cat/noticies/llarena-reactiva- leuro-ordre-contra-puigdemont-comin-serret-ponsati-i-puig-i-dicta-una-ordre- internacional-contra-rovira, joka ilmoittautui itse poliisille Belgiassa 5. huhtikuuta 2018 yhdessä muitten Belgiassa yhä olleitten eli Comínin ja Puigin kanssahttps://www.naciodigital.cat/noticia/152051/comin/serret/puig/llibertat/sense/fianca . Heitä ei kuitenkaan pidätetty ja he saivat odottaa Espanjan vaatiman luovutuksen oikeuskäsittelyä Belgiassa vapaana. Heille ei myöskään määrätty takuita, eikä passeja takavarikoitu, vaikka heiltä kiellettiinkin Belgiasta poistuminen. 16\. toukokuuta 2018 Belgian oikeus ilmoitti, että Serretiä, Comínia ja Puigia ei luovuteta Espanjaan.https://www.ara.cat/politica/euroordre-Comin-Serret-Puig-Belgica- Llarena_0_2015798492.html == Lähteet == Luokka:Katalonialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matilda Skotlantilainen

Matilda (n. 1080–1118) oli Skotlannin prinsessa, josta tuli Henrik I:n puolisona Englannin kuningatar. Hän kasvoi Skotlannin hovissa vanhempinaan Malcolm III ja Skotlannin Pyhä Margaret. Skotlannissä hänestä käytettiin nimeä Edith of Dunfermline. Hänen kolmesta veljestään tuli Skotlannin kuninkaita. Hänen kummisetänsä oli Robert Curthose, Henrikin vanhempi veli. Henrikin viettäessä pitkiä aikoja Normandiassa Matilda hallitsi käytännössä Englantia sillä aikaa. Hän rakennutti luostareita ja siltoja. Kerrotaan, että Matilda on alkuperäinen ”my fair lady” lastenlaulussa ”Lontoon silta romahtaa” (”London Bridge is Falling Down”). Matildalle ja Henrikille syntyi tytär, Matilde, ja poika, Vilhelm. Poika kuoli traagisessa onnettomuudessa pian äitinsä jälkeen. == Lähteet == Luokka:Englannin normannihallitsijat Luokka:1080-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1118 kuolleet
Peitsimöhkäkala

Peitsimöhkäkala (Masturus lanceolatus) on möhkäkaloihin kuuluva suurikokoinen kalalaji. Se voi kasvaa lähes 3,4 metriseksi ja kahden tonnin painoiseksi. Peitsimöhkäkala elää maailmanlaajuisesti trooppisissa ja subtrooppisissa merissä. Peitsimöhkäkalan erottaa möhkäkalasta sen peräosassa olevan ”peitsen” perusteella. Peitsimöhkäkalojen arvioidaan elävän 85-105-vuotiaiksi. == Lähteet == Luokka:Jäykkäleukakalat
Kay Hagan

Kay Hagan (o.s. Ruthven, 26. toukokuuta 1953 Shelby, Pohjois-Carolina – 28. lokakuuta 2019Former US Senator Kay Hagan dead at 66) oli yhdysvaltalainen poliitikko demokraattisesta puolueesta. Hän toimi vuosina 2009–2015 Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Pohjois-Carolinasta. == Ura == Hagan suoritti vuonna 1975 alemman korkeakoulututkinnon (Bachelor of Arts) Floridan osavaltionyliopistossa ja vuonna 1978 oikeustieteen tutkinnon (Juris Doctor) Wake Forest Universityssä. Hän työskenteli ennen poliittista uraansa North Carolina National Bankin (NCNB) palveluksessa yleten lopulta sen varapuheenjohtajaksi. Hagan toimi vuosina 1992 ja 1996 Jim Huntin kampanjapäällikkönä Guilfordin piirikunnassa tämän pyrkiessä onnistuneesti Pohjois-Carolinan kuvernööriksi. Vuonna 1998 hän tuli itse valituksi Pohjois- Carolinan senaattiin. Hän toimi sen jäsenenä tammikuuhun 2009, jolloin aloitti Yhdysvaltain senaatin jäsenenä. Hagan voitti marraskuun 2008 vaaleissa istuvan senaattorin, republikaani Elizabeth Dolen prosentein 52,6–44,2. Hagan toimi vuosinaan Yhdysvaltain senaatissa kaikkiaan neljän valiokunnan (Committee on Armed Services, Committee on Banking, Housing, and Urban Affairs, Committee on Health, Education, Labor and Pensions ja Committee on Small Business and Entrepreneurship) jäsenenä ja kahden alivaliokunnan (Subcommittee on Emerging Threats and Capabilities ja Subcommittee on Children and Families) puheenjohtajana. Hän pyrki jatkokaudelle marraskuun 2014 vaaleissa, mutta hävisi Pohjois-Carolinan edustajainhuoneen puhemiehenä toimineelle republikaani Thom Tillisille prosentein 47,25–48,8. Tammikuussa 2016 Hagan aloitti lobbausfirma Akin Gump Strauss Hauer & Feldin konsulttina Washingtonissa. == Yksityiselämä == Kay Hagan, silloinen Ruthven, syntyi Shelbyssä, Pohjois-Carolinassa, mutta muutti lapsena perheensä kanssa Lakelandiin, Floridaan. Hänen isänsä Joe Ruthven valittiin myöhemmin Lakelandin pormestariksi ja hänen äitinsä Jeanette Chiles Ruthvenin veli Lawton Chiles toimi 1970- ja 1980-luvuilla Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Floridasta ja 1990-luvulla Floridan kuvernöörinä. Kay Hagan on naimisissa Charles “Chip” Haganin kanssa ja hänellä on kolme lasta, poika Tilden ja tyttäret Jeanette ja Carrie. Hagan joutui joulukuussa 2016 sairaalahoitoon punkkien levittämän Powassan-viruksen takia ja oli tajuttomana 43 vuorokautta. Hän pääsi sairaalasta heinäkuussa 2017, mutta jatkoi kuntoutuksessa viruksen vietyä hänen kävelykykynsä ja rajoitettua hänen puhekykyään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Yhdysvaltalaiset juristit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Vuodenajat (Tšaikovskin teos)

Vuodenajat, opus 37ahttp://en.tchaikovsky-research.net/pages/The_Seasons (venäjäksi: Времена года; julkaistu ranskankielisellä tittelillä: Les Saisons) on Pjotr Tšaikovskin säveltämä 12 sävellyksen sarja pianolle. Sävellyskokoelman jokainen osa on Tšaikovskin näkemys eri kuukausista pohjoisella pallonpuoliskolla. Yksittäisistä sävellyksistä erityisesti kesäkuuta ja marraskuuta edustavat teokset ovat olleet erityisen suosittuja. == Kokoelman osat == Kuukausi jota teos edustaa Sävellaji Teoksen lisänimi suomeksi Tammikuu A-duuri Tulisijan vierellä Helmikuu D-duuri Karnevaali Maaliskuu g-molli Leivon laulu Huhtikuu B-duuri Lumikello Toukokuu G-duuri Valkeat yöt Kesäkuu g-molli Barcarolle Heinäkuu Es-duuri Niittäjän laulu Elokuu h-molli Sadonkorjuu Syyskuu G-duuri Metsästys Lokakuu d-molli Syyslaulu Marraskuu E-duuri Troikka Joulukuu As-duuri Jouluviikko ==Lähteet== Luokka:Pianokappaleet Luokka:Pjotr Tšaikovskin teokset
Raimo Andersson

Raimo Juhani Andersson (25. heinäkuuta 1956 Hamina – 14. huhtikuuta 2018Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 2.6.2018, s. C 16. Vantaa) oli suomalainen rikollinen. Andersson johti huumeliigaa 1990-luvulla ja sai pitkän vankeustuomion törkeästä huumausainerikoksesta ja ampuma-aserikoksesta. Vuonna 1990 Andersson esitti perättömän väitteen, että laulaja Juice Leskinen olisi ostanut häneltä noin kilon hasista, ja sai tästä väitteestä myöhemmin tuomion. Andersson myös kuului vuosien ajan rikollisjengi United Brotherhoodin voimahahmoihin. Andersson oli yksi keskeisiä hahmoja United Brotherhoodissa, mutta hänen toimintaansa alkoi loppuaikoina kohdistua syvää tyytymättömyyttä ja jopa vihaa. Vankilan kirjastossa työskennelleen Anderssonin oli nähty pitävän yhteyttä KRP:n poliisien kanssa ja poistuvan näiden seurassa vankilasta useampia kertoja. Tapaamiset liittyivät tiettävästi Anderssonin ja hänen kolmen rikoskumppaninsa murhaaman ruotsinturkkilaisen Volkan Ünsalin ruumiin etsintöihin. Andersson istui elinkautista tuomiota Ünsalin murhasta. Murha tapahtui lokakuussa 2003 Vuosaaressa, eikä ruumista ole tähän päivään mennessä löydetty. Helsingin hovioikeus hylkäsi syksyllä 2017 Anderssonin hakemuksen päästä ehdonalaiseen vapauteen. Andersson löydettiin huhtikuussa 2018 surmattuna vaimonsa kotitalosta Vantaalta. Hän oli lomalla vankilasta. Maaliskuussa 2019 Itä-Uudenmaan käräjäoikeus tuomitsi murhasta Veli Matti Huohvanaisen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset murhaajat Luokka:Huumerikolliset Luokka:Suomalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Erna Berger

Erna Berger (19. lokakuuta 1900 Dresden – 14. kesäkuuta 1990 Essen, Saksa) oli saksalainen oopperalaulaja ja näyttelijä. Dresdenissä syntynyt Berger vietti osan lapsuuttaan Intiassa ja Etelä-Afrikassa. Hänestä tuli yksi 1930-luvun tunnetuimmista lyyrisistä koloratuurisopraanoista. Hänen tunnetuimpia laulajaroolejaan olivat oopperoissa La Traviata, Taikahuilu, Rigoletto, La Bohème ja Ryöstö seraljista. Hän oli mukana useissa elokuvaproduktioissa joko lauluosuuksia sisältävissä näyttelijänrooleissa tai lauluosuuksien ääninäyttelijänä.Porträt der Sängerin und Schauspielerin Erna Berger. Thomas Staedli. Viitattu 15.4.2018. ==Bergerin elokuvia== * Unkarilaista verta (Maria Ilona, 1939) * Falstaff in Wien (1940) * Ruotsin satakieli (Die schwedische Nachtigall, 1941) * Jumalten suosikki (Wen die Götter lieben, 1942) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Saksalaiset näyttelijät Luokka:Saksalaiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Samooja

Samooja voi viitata muun muassa seuraaviin: * Anja Samooja (1919–1966), runoilija ja suomentaja * Kalle Samooja (s. 1988), golfammattilainen * Teppo Samooja (1890–1978), kirjastonjohtaja * samoojat, dúnedainiin kuuluva joukko Tolkienin tarustossa
Hangman (elokuva)

Hangman on Johnny Martinin ohjaama 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen rikoselokuva. Elokuvan pääosia näyttelevät Al Pacino, Karl Urban, Joe Anderson, Sarah Shahi ja Brittany Snow. Elokuvan ensiesitys oli Yhdysvalloissa 22. joulukuuta, 2017. Suomen elokuvateattereissa Hangmania ei ole esitetty. Elokuva kertoo kahdesta poliisista ja toimittajasta, jotka yrittävät saada kiinni sarjamurhaajaa, jolla on sangen kieroutunut käsitys lasten hirsipuu- pelistä. == Juoni == Ruiney on poliisi, jonka vaimo murhattiin vuosi aiemmin kylmäverisesti, ja murhaajaa ei vieläkään ole saatu kiinni. Ruiney saa ratkaistavakseen nuoren naisen murhan, jossa uhri on pahoinpidelty ja sen jälkeen hirtetty. Mukaan liittyy toimittaja Christi Davies (Brittany Snow) ja eläkkeelle jäänyt poliisi Ray Archer (Al Pachino). Ensimmäinen epäilty on uhrin tyttöystävä, jonka syyttömyys kuitenkin selviää. Rikospaikka on hyvin verinen, ja käy ilmi, että veren seasta löytyy DNA:ta, joka ei kuulu uhrille. Laboratoriossa selviää, että DNA on entisen rikollisen David Greenin. Kolmikko matkaa kirkkoon, jossa Davidin uskotaan asuvan nykyään. Kun he ovat alttarilla, katosta putoaa yhtäkkiä toinen hirtetty ruumis, jolla on sikamaski päällään. Ray kaatuu ja satuttaa selkänsä, ja sen vuoksi epäilty pääsee pakenemaan. Poliisin saapuessa paikalle saapuu myös David Green. Hän kertoo, että viikko sitten joku hyökkäsi hänen kimppuunsa ja varasti hänestä verta. Pian alkaa ilmestyä uusia ruumiita ja jokaiseen on kirjoitettu kirjain. Poliisit etsivät epätoivoisesti murhaaja, joka on askeleen edellä, kun vuorokauden kuluttua löytyy taas uusi ruumis. == Näyttelijät== ==Vastaanotto== Hangman esitettiin MTV Sub -kanavalla helmikuussa 2024. Tv-maailma-lehdessä Pekka Eronen kutsui elokuvaa ”sarjamurhakliseiden ketjukolariksi”, jossa Pacinon mukanaolo tuntuu surulliselta. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä. == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 2017 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat
Electric Touch

Electric Touch on venäläisen pop-laulaja Sergei Lazarevin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 16. lokakuuta 2010. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Sergei Lazarevin albumit Luokka:Vuoden 2010 albumit
Arvi Suvanto

Arvi Aulis Suvanto (3. tammikuuta 1934 Nuijamaa – 2. toukokuuta 2017 HankoKuolinilmoitus, Västra Nyland 23.5.2017, s. 28Hangös mångåriga stadsdirektör Arvi Suvanto död. Yle, 8.5.2017 (ruots.). (Viitattu 15.4.2018)) oli Hangon pitkäaikainen kaupunginjohtaja, joka toimi koko työuransa Hangon kaupungin palveluksessa. Arvi Suvannon vanhemmat olivat Paavo Jalmari Suvanto ja Saima Siviä Pönkkä. Hänen puolisonsa vuodesta 1953 oli Svea Marianne Tötterman. Suvanto tuli ylioppilaaksi 1966 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1970. Hän toimi Hangon kaupunginsihteerinä 1970–1973 ja kaupunginlakimiehenä 1973–1975. Hangon kaupunginjohtajaksi hänet nimitettiin vuonna 1975. Suvanto hoiti tehtävää aina vuoteen 1997 asti eli yli kaksikymmentä vuotta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Hangon kaupunginjohtajat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Sofia Preussilainen

Sophia Dorothea Ulrike Alice (14. kesäkuuta 1870 – 13. tammikuuta 1932) oli Preussin prinsessa, josta tuli Konstantin I:n puolisona Kreikan kuningatar. Sofia oli Saksan keisari Fredrik III:n ja Ison-Britannian kuningatar Viktorian tyttären, Viktorian tytär. Hän meni kihloihin Kreikan kruununprinssin kanssa pian isänsä kuoleman jälkeen, ja häitä juhlittiin Ateenassa vuonna 1889. Äiti ei ollut liitosta kovin innoissaan, sillä Kreikan kuningashuoneen asemaa pidettiin jo tuolloin epävarmana. Sofia kääntyi ortodoksiseen uskoon vuonna 1891, mikä suututti hänen veljeään keisari Vilhelm II:ta. Tämä jopa kielsi Sofiaa vierailemasta enää Saksassa. Vuonna 1913 Konstantinin isä murhattiin, ja Konstantinista ja Sofiasta tuli Kreikan kuningaspari. Ensimmäisessä maailmansodassa Kreikka pyrki olemaan sitoutumaton, mutta liittoutuneet epäilivät heitä veljeilystä Saksan kanssa, osaksi koska Sofia oli Saksan keisarin sisar. Kuninkaallinen palatsi tuhoutui piirityksessä, ja kuningasperheen oli lähdettävä maanpakoon Sveitsiin. Vanhinta poikaa pidettiin saksalaismielisenä, joten toiseksi vanhimmasta tuli kuningas Aleksanteri. Tämä kuoli jo vuonna 1920, ja kun nuorin poika kieltäytyi kruunusta, Konstantin kutsuttiin takaisin Ateenaan. Epäonnisen Turkkia vastaan käydyn sodan jälkeen Konstantin ja Sofia joutuivat jälleen lähtemään maasta vuonna 1922. Tällä kertaa vanhin poika nousi valtaan hallitsijanimellä Yrjö II. Sofia vietti viimeiset vuotensa Firenzessä. Hän kuoli 13. tammikuuta 1932 Frankfurtissa, missä oli saamassa hoitoa syöpäänsä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan kuninkaalliset Luokka:Hohenzollernin hallitsijasuku Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Alina Zagitova

Alina Ilnazovna Zagitova (; s. 18. toukokuuta 2002 Iževsk, Venäjä) on venäläinen taitoluistelija, joka on voittanut olympiakultaa sekä maailman- ja Euroopan-mestaruuden. Alina Zagitova syntyi 2002 Iževskin kaupungissa. Hän sai nimensä rytmisen voimistelijan Alina Kabajevan mukaan. Alinan isä Ilnaz Zagitov pelasi jääkiekkoa ja on pelaajauransa jälkeen työskennellyt jääkiekkovalmentajana. Tämä pelasi Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa ja VHL:ssä yli 800 ottelua. Alina Zagitova aloitti taitoluistelun ammattimaisen harjoittelun seitsemänvuotiaana. Hän muutti Iževskistä Moskovaan päästäkseen harjoittelemaan Eteri Turberidzen vetämässä ryhmässä. Zagitov on kertonut näkevänsä perhettään kerran kahdessa kuukaudessa. Zagitova osallistui ensimmäisiin kansainvälisiin kilpailuihin vuonna 2016, kun hän luisteli nuorten Grand Prix -kilpailuihin. Hän oli ensimmäinen Saint-Gervais-les-Bainsin osakilpailussa ja kolmas Ljubljanassa. Marseillessa järjestetyn Grand Prix -finaalin hän voitti. Zagitova voitti vuonna 2017 nuorten maailmanmestaruuden ja vuonna 2018 aikuisten Euroopan- mestaruuden. Maailmanmestaruuskilpailussa hän sijoittui viidenneksi. Kauden 2017–2018 Grand Prix -sarjassa hän voitti kaksi osakilpailua sekä Nagoyan Grand Prix -finaalin. Zagitova sai Pyeongchangissa 2018 kaksi olympiamitalia. Hän voitti olympiakultaa yksinluistelussa ja sijoittui hopealle joukkuekilpailussa. Zagitova sai yksinluistelun lyhytohjelmastaan maailmanennätyspisteet 82,92. Hän rikkoi Jevgenija Medvedevan ennätyksen 81,61, jonka tämä oli luistellut noin varttia aikaisemmin. Saitamassa 2019 Zagitova voitti maailmanmestaruuden. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venäläiset taitoluistelijat Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harriet Bosse

Harriet Bosse (19. helmikuuta 1878 Oslo – 2. marraskuuta 1961 Oslo) oli norjalais-ruotsalainen näyttelijä. Hän oli kirjailija August Strindbergin puoliso vuodesta 1901. Bosse aloitti näyttelijänuransa sisarensa Alma Fahlstrømin teatteriseurueessa ja siirtyi vuosisadan vaihteessa Tukholman teatterielämään. Hän tutustui siellä August Strindbergiin ja tuli tunnetuksi esittämällä keskeisiä rooleja tämän näytelmissä. Vuonna 1919 Bosse esiintyi ensimmäisessä elokuvaroolissaan ruotsalaisessa filmissä Ingmarssönerna yhdessä Victor Sjöströmin kanssa sekä saksalaisessa filmissä Kameraden (1919) Alfred Abelin kanssa. Vuosi 1912 oli Harriet Bosselle menetysten vuosi, sillä tällöin kuolivat August Strindberg pitkään sairastettuaan, Bossen sisaren puoliso Arne Fahlstrøm Titanicin onnettomuudessa ja Bossen entinen puoliso Gunnar Wingård oman käden kautta. Bosse avioitui vuonna 1927 Edvin Adolphsonin kanssa. Porträt der Schauspielerin Harriet Bosse. Thomas Staedli. Viitattu 15.4.2018. Bossen ja Strindbergin tytär Anne-Marie Hagelin eli 105-vuotiaaksi (vuoteen 2007). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Norjalaiset näyttelijät Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
The One (Sergei Lazarevin albumi)

The One on venäläisen pop-laulaja Sergei Lazarevin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 1. huhtikuuta 2018. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Sergei Lazarevin albumit Luokka:Vuoden 2018 albumit
Claude (Ranska)

Claude de Valois (13. lokakuuta 1499 Romorantin-Lanthenay, Loir-et-Cher departmentti, Centre-Val de Loire, Ranskan kuningaskunta – 20. heinäkuuta 1524 Château de Blois, Ranskan kuningaskunta) oli Bretagnen herttuatar omalla oikeudellaan (suo jure) ja Frans I:n puolisona Ranskan kuningatar. == Suku == Claude oli Ranskan kuninkaan Ludvig XII:n ja tämän toisen puolison Anna Bretagnelaisen vanhin tytär. Hän sai nimensä Claudius Besançonista, pyhimyksestä, jota hänen äitinsä oli rukoillut pyhiinvaelluksen aikana synnyttääkseen elävän lapsen. Kahden avioliittonsa aikana Itävallan prinssi Maksimilianin ja Ludvig XII:n kanssa kuningatar Anna koki vähintään neljätoista raskautta, joista vain kaksi lasta selvisi aikuisiksi asti, Claude ja hänen yli kymmenen vuotta nuorempi sisarensa Renée Ranskalainen, joka syntyi vuonna 1510. Anna Bretagnelainen oli aikonut ennen kuolemaansa vuonna 1514 antaa herttuakuntansa nuoremmalle tyttärelleen Renéelle. Toisin kuin sisarensa, Claude ei ollut koskaan kiinnostunut herttuakunnastaan vaan antoi sen hallitsemisen tulevalle puolisolleen Frans I:lle. == Avioliitto ja lapset == Anna Bretagnelainen yritti pitää Bretagnen irti Ranskan vallasta, ja kihlasi siksi tyttärensä Itävallan prinssi Kaarlelle, tulevalle Kaarle V:lle. Kihlaus purkautui, ja Clauden ja Frans I:n liiton myötä vuonna 1514 Bretagnesta osa Ranskaa. Claude avioutui serkkunsa kanssa 14-vuotiaana toukokuussa 1514 ja hänet kruunattiin kuningattareksi Reimsin katedraalissa vuonna 1517. Claude kuoli 24-vuotiaana. Hänen kuolinsyynsä ei ole selvillä. Claudella ja Frans I:llä oli seitsemän lasta, joista kaksi eli yli 30-vuotiaaksi. Hänen nuorimmat tyttärensä Madeleinen ja Margueriten kasvatti Frans I:n toinen vaimo Eleonoora Itävaltalainen. * Louise (19. elokuuta 1515 – 21. syyskuuta 1518), kihlattiin Espanjan 16-vuotiaan kuningas Kaarle I:n kanssa heti synnyttyään, kuoli 3-vuotiaana * Charlotte (23. lokakuuta 1516 – 8. syyskuuta 1524), kihlattiin vuonna 1518 Espanjan kuningas Kaarle I:n kanssa, kuoli 7-vuotiaana * François III (28. helmikuuta 1518 – 10. elokuuta 1536), seurasi äitiään Bretagnen herttuana, kuoli naimattomana ja lapsettomana 18-vuotiaana * Henrik II (31. maaliskuuta 1519 – 10. heinäkuuta 1559), seurasi isäänsä Ranskan kuninkaana ja avioitui Katariina de' Medicin kanssa, heillä oli jälkeläisä * Madeleine de Valois (10. elokuuta 1520 – 2. heinäkuuta 1537), avioitui Skotlannin kuningas Jaakko V:n kanssa, heillä ei ollut jälkeläisiä, kuoli 16-vuotiaana * Charles (22. tammikuuta 1522 – 9. syyskuuta 1545), kuoli naimattomana ja lapsettomana 23-vuotiaana * Marguerite de Valois (5. kesäkuuta 1523 – 14. syyskuuta 1574), avioitui Savoijin herttuan Emanuel Filibertin kanssa vuonna 1559 ja heillä oli jälkeläisiä == Perintö == Clauden äidinperinnön Bretagnen herttuakunnan, peri hänen toiseksi vanhin poikansa Frans III Bretagnen herttua. == Lähteet == Luokka:Ranskan kuninkaalliset Luokka:Vuonna 1499 syntyneet Luokka:Vuonna 1524 kuolleet
Malin kaivosteollisuus

Malin kaivosteollisuus tuottaa etupäässä kultaa, joka on maan tärkein vientituote. Lisäksi tuotetaan pieniä määriä timantteja ja muita jalokiviä, rautamalmia, fosfaattia, kivisuolaa, hiekkaa ja soraa sekä kullankaivun sivutuotteena hopeaa. Toistaiseksi hyödyntämättömiin mineraalivaroihin kuuluvat bauksiitti, kromi, kupari, graniitti, kipsi, kaoliini, lyijy, litium, mangaani, marmori, nikkeli, niobi, palladium, rutiili, talkki, torium, tina, titaani, volframi, uraani ja zirkonium. ==Kulta== Kullankaivulla on Malissa pitkät perinteet. Keskiajalla kulta oli suolan ja orjien ohella alueen tärkein vientituote Saharan ylittäneessä karavaanikaupassa.Socio-Economic Effects, s. 6-7. Perinteistä käsityönä tapahtuvaa kullankaivua harjoitetaan yhä maan etelä- ja länsiosissaSanoh & Coulibaly, s. 24.. Se tuottaa vuosittain arviolta 2,5–10 tonnia kultaaSanoh & Coulibaly, s. 2.Socio-Economic Effects, s. 7. ja työllistää kenties 25 000–28 000 päätoimista kaivajaa. Toiminnan laajuutta on kuitenkin hyvin vaikeaa arvioida.Sanoh & Coulibaly, s. 24–25. Teollinen kullankaivu alkoi Malissa Neuvostoliiton tuella 1980-luvulla. Tuotanto kasvoi voimakkaasti 1990-luvun puolivälistä lähtien varsinkin eteläafrikkalaisen pääoman avulla. Kaivokset ovat yksityisomistuksessa, ja Malin valtiolla on niissä vähemmistöosuus. Vuonna 2014 toimineet kultakaivokset olivat Kalana, Loulo–Gounkoto, Morila, Sadiola, Syama, Tabakoto–Segala ja Yatela. Malin teollinen kaivostoiminta tuotti vuosina 2003–2012 keskimäärin 50 tonnia kultaa vuodessa. Vuonna 2018 tuotanto nousi yli 60:een ja vuonna 2019 yli 65:een tonniin. Maa on Etelä-Afrikan ja Ghanan jälkeen Afrikan kolmanneksi suurin kullan tuottaja. Vuonna 2013 kulta muodosti 7 % maan bruttokansantuotteesta, 65 % viennistä ja 25 % valtion verotuloista. Kaivosyhtiöt ja niiden alihankkijat työllistävät lähes 10 000 työntekijää, joista valtaosa on Malin kansalaisia. Työpaikat ovat keskittyneet kolmeen kuntaan, Sadiolaan, Sitakillyyn ja Gouandiakaan.Sanoh & Coulibaly, s. 2–5. ==Tulevaisuus== Malin kultavarat ovat auttaneet maan taloutta pysymään jaloillaan vuoden 2012 sisällissodan jälkeen, mutta niiden arvioidaan ehtyvän vuoden 2030 tienoillaSanoh & Coulibaly, s. 8.. Talouden riippuvuutta kullasta tulisi vähentää ja kaivostoimintaa monipuolistaa. Olemassa olevat kaivoshankkeet koskevat kullan lisäksi bauksiittia, rautamalmia, mangaania, kuparia, hopeaa, uraania ja fosfaattia, mutta monet niistä ovat toistaiseksi pysähdyksissä. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Ministère des Mines du Mali * Chambre des Mines du Mali Luokka:Kaivosteollisuus Luokka:Malin talous
Lina Carstens

Lina Carstens (6. joulukuuta 1892 Wiesbaden – 22. syyskuuta 1978 München) oli saksalainen näyttelijä. Carstens aloitti teatterinäyttelijänä Karlsruhen Hoftheaterissa vuonna 1911. Hän oli uransa aikana kiinnitettynä eri teattereihin Leipzigissa, Hampurissa, Münchenissä ja Berliinissä. Hän aloitti filmiuransa mykkäelokuvan kaudella saksalaisissa elokuvissa Leidendes Land (1922) ja Verkrachte Existenzen (1924). Myöhempiä elokuvarooleja hänelle kertyi kymmeniä, mahdollisesti tunnetuimpana Feuerwerk (1954). Yleensä hän kuitenkin asetti teatteriuransa etusijalle ja tyytyi filmeissä sivurooleihin.Porträt der Schauspielerin Lina Carstens. Thomas Staedli. Viitattu 15.4.2018. Vuonna 1974 hän oli vielä isossa roolissa rikossarja Derrickin pilottijaksossa. Hän oli naimisissa kirjailija Otto Ernst Sutterin kanssa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Saksalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Manilanlahden taistelu

Manilanlahden taistelu oli Espanjan-Yhdysvaltain sodassa 1. toukokuuta 1898 käyty meritaistelu. Kommodori George Deweyn johtama Yhdysvaltain laivaston Aasian laivue kohtasi ja tuhosi Espanjan laivaston kontra-amiraali Patricio Montojon johtaman Tyynenmeren laivueen. Filippiineillä Manilanlahdella käyty taistelu oli sodan ensimmäinen suurempi kohtaaminen. == Tausta == Espanjan- Yhdysvaltain sodan alkaessa Yhdysvaltain länsirannikon asukkaat pelkäsivät Espanjan laivaston hyökkäystä. Vain muutama panssarikansiristeilijä oli rannikon asukkaisen suojana. Espanjan laivaston Tyynenmeren laivueen, joka oli siirretty Filippiineille, komentajalla amiraali Montojolla oli alaisuudessaan sekalainen joukko vanhentuneita aluksia. Tilanteen parantamiseksi ei tehty juuri mitään. Espanja piti mahdottomana sodan voittamisen pyrkien tekemään ainoastaan sen mikä kasvojen säilyttämiseksi vaadittiin. == Taistelu == Kommodori George Deweyn johtama Yhdysvaltain Aasian laivue saapui Manilanlahdelle yöllä 30. huhtikuuta. Deweyn laivasto käytti El Frailen ja Caballon välistä eteläistä reittiä, jolloin El Fraileen sijoitettu rannikkopatteri avasi tuloksetta tulen. Manilanlahdella Espanjan laivaston alukset ja Caviten rannikkopatteri avasivat tulen, joka jäi lyhyeksi. Yhdysvaltain laivaston alukset muodostivat taistelulinjan ja kulkivat viidesti edestakaisin siirtyen joka kerta hieman lähemmäs lahden poikki tulittaen espanjalaisia. Kahdeksan Espanjan laivaston alusta, rannikkopatterit ja linnakkeet vastasivat tuleen kaksi ja puoli tuntia, vaikka rannikkopatterien tuli ei kantanut. Montojo käski aluksensa hyökkäämään katkaisten Reina Cristinan ankkurikaapelin. Yhdysvaltain laivaston alukset keskittivät tulen hyökkäävään alukseen ampuen sen palasiksi. Kaikki espanjalaisalukset tuhoutuivat tai alusten miehistö upotti aluksensa. == Organisaatio == ;Yhdysvaltain laivasto *USS Olympia (C-6) *USS Baltimore (C-3) *USS Raleigh (C-8) *USS Boston (1884) *USS Concord (PG-3) *Petrel (PG-2) ;Espanjan laivasto *Reina Cristina (1887) *Castilla (1881) *Don Antonio de Ulloa (1887) *Don Juan de Austria (1887) *Isla de Cuba *Isla de Luzón *Marqués del Duero (1875) Luokka:1898 Luokka:Yhdysvaltain taistelut Luokka:Espanjan taistelut taistelu
Leann Hunley

Leann Hunley (s. 25. helmikuuta 1955 Forks, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hunley kiinnostui näyttelemisestä 1970-luvun lopulla, jolloin hän asui Havaijilla. Ensimmäiset esiintymisensä hän teki Hawaii Five-O -sarjassa. Vuonna 1982 hän sai Anna Dimeran roolin saippuasarjasta Päivien viemää. Hän voitti myöhemmin roolityöstään parhaan naissivuosanäyttelijän Daytime Emmy -palkinnon.Bates 2013, s. 282. Vuonna 1986 Hunley siirtyi Dynastiaan, jossa hän näytteli pari vuotta Dana Waring Carringtonia. Hunleylla on sen jälkeen ollut rooleja esimerkiksi sarjoissa Murhasta tuli totta, Dawson’s Creek ja Gilmoren tytöt. Vuonna 2007 hän palasi takaisin Päivien viemää -sarjaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Daytime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sellulaasit

Sellulaasit ovat entsyymejä, jotka kykenevät hajottamaan selluloosaa. Sellulaaseja tuottavat luonnossa pääasiassa bakteerit ja aerobiset sienet. ==Tyyppejä== *Eksosellulaasit (sellobiohydrolaasit) poistavat sellobioosia, joka on selluloosan toistuva rakenteellinen yksikkö, jommastakummasta päästä ketjua. *Endoglukanaasit (endosellulaasit) katkaisevat sidoksia sattumanvaraisesti ketjun keskeltä. *Sellobiaasit (beta-glukosidaasit) hydrolysoivat sellobiooseja glukoosiksi. == Käyttökohteita == Mekaanisen massanvalmistuksen ongelmana on korkea sähkönkulutus. Entsymaattista käsittelyä voidaan käyttää esikäsittelynä ennen kaksivaiheisen prosessin toista vaihetta tai rejektin käsittelyssä. Eräässä tutkimuksessa saavutettiin 20 % energiansäästö käyttämällä sellobiohydrolaasia. Paperinvalmistuksessa sellulaasien käyttö parantaa paperin kuivattavuutta, jolloin sen ajettavuus paranee. Sellulaaseja voidaan käyttää sellaisenaan tai yhdessä ksylanaasien kanssa jätepaperin musteenpoistossa. Musteenpoisto perustuu hiilihydraattien osittaiseen hydrolyysiin kuidun pinnalla. Tekstiiliteollisuudessa sellulaaseja käytetään kankaan viimeistelyssä. Sellulaasit poistavat lyhyitä kuituja ja nukkaisuutta, jolloin kangas näyttää tasaisemmalta ja kiiltävämmältä. Sellulaasien käyttöä bioetanolin valmistuksessa tutkitaan. Etuna on se, että entsyymien käyttö tapahtuu happo- tai emäshydrolyysin sijaan miedoissa olosuhteissa (pH 4-6 ja lämpötila 45-50 °C), eikä aiheuta korroosio- ongelmia. == Katso myös == *Hydrolaasit == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Risto Mäkelä: Sellulaasit ja niiden käyttö teollisuudessa, Kandidaatintyö, Lappeenrannan teknillinen yliopisto, 20.1.2015 (pdf) Luokka:Hydrolaasit
Käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2009

Vuoden 2009 naisten käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Kiinassa 5.–20. joulukuuta. Kisapaikkakuntina olivat Nanjing, Suzhou, Wuxi, Changzhou, Yangzhou ja Zhangjiagang. Kilpailuihin osallistui 24 joukkuetta. Mestaruuden voitti Venäjä, hopealle sijoittui Ranska ja pronssia sai Norja. Kisojen arvokkaimpana pelaajana palkittiin Venäjän Ljudmila Postnova. Turnauksen paras maalintekijä oli Itävallan Katrin Engel. == Loppuottelu == Venäjä – Ranska 25–22 == Pronssiottelu == Norja – Espanja 31–26 == Lähteet == Naisten maailmanmestaruuskilpailut 2009 Luokka:Kiinan urheilutapahtumat Luokka:Vuoden 2009 urheilu
Gro Hammerseng-Edin

Gro Hammerseng-Edin (o.s. Hammerseng, s. 10. huhtikuuta 1980 Gjøvik) on norjalainen käsipalloilija. Hän pelasi Norjan maajoukkueessa 167 maaottelua ja teki niissä 631 maalia. Hän voitti olympiakultaa Pekingissä 2008 sekä Euroopan-mestaruuden Unkarissa 2004, Ruotsissa 2006 sekä Tanskan ja Norjan yhdessä järjestämissä kisoissa 2010. MM-kilpailuissa hän saavutti kahdesti hopeaa. Seuratasolla hän on edustanut Gjøvik og Vardal HK:ta, tanskalaista FC Midtjyllandia (aik. Ikast-Bording, Ikast-Brande) sekä Larvik HK:ta. Kansainvälinen käsipalloliitto valitsi Hammersengin vuoden 2007 maailman parhaaksi naispelaajaksi. Gro Hammerseng avioitui maajoukkuekäsipalloilija Anja Edinin kanssa vuonna 2013. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset käsipalloilijat Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Poste du Mali

La Poste du Mali on Malin kansallinen postilaitos. Posti-, lennätin- ja puhelinlaitos sai alkunsa nykyisen Malin alueella Ranskan siirtomaa-aikana. Maan itsenäistyttyä vuonna 1960 perustettiin Office des Postes et Télécommunications, jonka tehtäviin kuuluivat posti- ja rahaliikenne sekä televiestintä. Vuonna 1989 siitä erotettiin teleyhtiö Sotelma, jolloin postilaitoksen nimeksi tuli Office National des Postes du Mali. Nykyisen nimensä laitos sai vuonna 2011. Malin postin tehtäviin kuuluu julkisten ja yksityisten kirje-, tavara-, raha- ja arvolähetysten välittäminen, postilinja- autotoiminta, postimerkkien ja arvopaperien valmistaminen ja myynti sekä pikalähettipalvelu. Maan pääkaupungin Bamakon lisäksi postilla on seitsemän aluekeskusta, joiden alaisena toimii sata postikonttoria. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * La Poste du Mali Luokka:Malin liikenne Luokka:Postiyhtiöt
Silvestr

Silvestr eli Sylvester (, munkkinimenä Spiridon , s. todennäköisesti Novgorod. k. n. 1565 todennäköisesti Vologdan alue, Venäjä) oli huomattava venäläinen ortodoksinen uskonoppinut. Hän kuului metropoliitta Makarin ja kreikkalaissyntyisen munkin Maksim Grekin ohella niihin uskonnollisiin vaikuttajiin, jotka toimivat Iivana IV Julman opettajina ja neuvonantajina. Silvestr oli luonteeltaan karismaattinen ja hänen retoriikkaansa on luonnehdittu mykistäväksiMadariaga, 2009, s. 98–99. Hän kokosi ja kirjoitti myös käytännöllis-moraalisen kolmiosaisen julkaisun nimeltä Domostroj (vapaasti suomennettuna 'Taloudenpito'). Koska Iivanan isä, tsaari Vasili III kuoli tapaturmaisesti vuonna 1533 Iivanan ollessa vasta kolmivuotias, tästä tuli Moskovan suuriruhtinas jo pikkulapsena. Tämä aiheutti monenlaisia vallanperimysriitoja, jotka jatkuivat vielä hänen tultuaan Makarin voideltua hänet koko Venäjän itsevaltiaaksi 16 vuoden iässä ja naimattomana. Tsaarin arvonimen Iivana sai Konstantinopolin patriarkan suostumuksella vuonna 1561. Vaikutusvaltaisena pappina Silvestr oli myös vaatimassa kaikkien Iivanan alamaisten uskollisuutta.Madariaga, s. 77 Silvestr oli tullut Iivanan luottomieheksi vuonna 1947, jolloin tämä astui ensimmäiseen avioliittoonsa Jurjev Zaharinin pajarisukuisen tyttären Anastasija Romanovnan kanssa hurjin menoin, mikä jo sinänsä pahensi ristiriitoja pajarisukujen välillä. Itse asiassa pajarilaitos poikkesi jossain määrin läntisistä aatelijärjestelmistä. Kun sitten kuumana kesänä Moskovassa syttyi suuria tulipaloja, joissa Makari loukkaantui vaikeasti. Silvestr lähestyi historioitsija Nikolai Karamzinin sanoja käyttäen Iivanaa sormi pystyssä, näyttäen profeetalta ja sanoi vakuuttavasti, että Jumalan tuomio leijui kevytmielisen, pahojen himojen riivaaman tsaarin päällä. Katuvaiseksi nöyrtynyt Iivana rukoili Silvestriä auttamaan. Pikku hiljaa Iivana siirsi häntä nuoruudessaan vainonneiden pajarien ohi alempisäätyisen Aleksei Adaševin, joka hallitsi käytännössä yhteistyössä Silvestrin kanssa. Neuvostoliittolainen historioitsija Aleksandr Aleksandrovitš Zimin on arvellut, että Iivanan sittemmin tarkoituksiinsa luoma satunnaisesti kokoontunut "valittu neuvosto" olisi Silvestrin idea ja osoitus jonkinlaisesti demokratisoitumisesta Venäjällä jo tuohon aikaan.Madariaga, s. 89–91, 99–107, 175–178 Silvestr kannatti Iivanan serkkua Staritsan ruhtinasta Vladimiria hallitsijaksi Iivanan sairastaessa 1553. Lisäksi hän kävi kirjeenvaihtoa ruhtinas Aleksandr Gorbati–Šuiskin kanssa. Silvestrillä oli poika Anfim, jolle myönnettiin djakin arvo. Kun Iivanan puoliso Anastasija kuoli 1560 todennäköisesti myrkytettynä, jälleen Moskovan palojen aikaan, Iivana sytti Adaševia ja Silvestriä kuolemantapauksesta. On arveltu, että Silvestrin ja Anastasijan välit olivat muuta kuin lämpimät. Adašev lähti maanpakoon, Vladimir ja Gorbati-Šuiski teloitettiin, mutta ilmeisesti Silvestr kuoli luonnollisesti majailtuaan Solovetskissa sekä Kirillo-Belozerskin luostarissa omaehtoisessa karkotuksessa Vologdan lähellä.Madariaga, s. 178 == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Venäläiset papit Luokka:1560-luvulla kuolleet
Bariumsyanidi

Bariumsyanidi (Ba(CN)2) on barium- ja syanidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää apuaineena metallien elektrolyyttisissä pinnoituksissa, rotanmyrkkynä ja orgaanisen kemian synteeseissä. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa bariumsyanidi on valkoista kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen dihydraatti (Ba(CN)2·2H2O). Bariumsyanidi on myrkyllistä ja aineelle altistumisesta seuraavat oireet ovat tyypillisiä syanidimyrkytykselle, esimerkiksi hengityksen vaikeutuminen ja huonovointisuus. Bariumsyanidi reagoi happojen kanssa, jolloin muodostuu vetysyanidia. ==Valmistus ja käyttö== Bariumsyanidia valmistetaan neutraloimalla bariumhydroksidia vetysyanidilla ja haihduttamalla vesi pois alhaisessa paineessa.Lawrence D. Pesce: Cyanides, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 14.4.2018 Bariumsyanidia käytetään metallien elektrolyyttisessä pinnoituksessa, muiden syanidien valmistamiseen, rotanmyrkkynä ja orgaanisen kemian synteeseissä. ==Lähteet== Luokka:Bariumyhdisteet Luokka:Syanidit
Cecilie Leganger

Cecilie Leganger (s. 12. maaliskuuta 1975 Bergen) on norjalainen käsipalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi Norjan maajoukkueessa 162 maaottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän saavutti olympiapronssia Sydneyssä 2000. Hän voitti maailmanmestaruuden Tanskan ja Norjan yhdessä järjestämissä kisoissa 1999 sekä Euroopan-mestaruuden Alankomaissa 1998. Seuratasolla Leganger on edustanut muun muassa Bækkelagetia, slovenialaista Krim Ljubljanaa, tanskalaista Slagelsea, tanskalaista FCK:ta sekä Larvikia. Hän voitti Euroopan mestarien liigan vuosina 2005 ja 2007 Slagelsen sekä vuonna 2011 Larvikin joukkueessa. Kansainvälinen käsipalloliitto valitsi Legangerin vuoden 2001 maailman parhaaksi naispelaajaksi. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset käsipalloilijat Luokka:Norjalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Briossi

Briossi () on runsaasti voita sekä kananmunaa ja maitoa sisältävästä hiivataikinasta tehty leivonnainen. Edellä mainitut rasva- ja proteiinipitoiset ainesosat sekä pitkä nostatusaika antavat briossille täyteläisen ja hieman makean maun, pehmeän ja kuohkean koostumuksen sekä kullanruskean kuoren. Briossi on peräisin Ranskasta, jossa sitä on syöty yleisesti esimerkiksi aamiaisella. Sen suosio hampurilaisten sämpylänä on kasvanut viime vuosina. == Aiheesta muualla == * Resepti ==Lähteet== Luokka:Pullat Luokka:Ranskalainen keittiö
Käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1999

Vuoden 1999 naisten käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tanskassa ja Norjassa 29. marraskuuta – 12. joulukuuta. Kilpailuihin osallistui 24 joukkuetta. Mestaruuden voitti Norja, hopealle sijoittui Ranska ja pronssia sai Itävalta. Turnauksen parhaat maalintekijät olivat 67 maalia tehneet Saksan Grit Jurack ja Romanian Carmen Amariei. Tähdistöjoukkueeseen valittiin norjalaisista Cecilie Leganger ja Kristine Duvholt sekä Itävallan Ausra Fridrikas, Ranskan Nodjialen Myaro, Makedonian Indira Kastratović, Unkarin Dóra Lőwy ja Tanskan Tonje Kjærgaard. == Loppuottelu == Norja – Ranska 25–24 == Pronssiottelu == Itävalta – Romania 31–28 == Lähteet == Naisten maailmanmestaruuskilpailut 1999 Luokka:Vuoden 1999 urheilu Luokka:Norjan urheilutapahtumat Naisten maailmanmestaruuskilpailut 1999 Naisten maailmanmestaruuskilpailut 1999 Luokka:Naisten käsipallo Luokka:Tanskan urheilutapahtumat
Deborah Adair

Deborah Adair (s. 23. toukokuuta 1952 Lynchburg, Virginia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa saippuasarjoissa. Adair sai vuonna 1980 roolin sarjasta Tunteita ja tuoksuja. Hän näytteli siinä kolme vuotta ja siirtyi sen jälkeen Dynastiaan. 1990-luvun alussa hän oli pari vuotta mukana Päivien viemää -sarjassa. Adairilla on ollut rooleja myös esimerkiksi televisio-ohjelmissa Lemmenlaiva ja Melrose Place sekä elokuvassa Uhka syvyyksistä (The Rift).Bates 2013, s. 290. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Véronique Vendell

Véronique Vendell (syntyjään Véronique Duraffourd, s. 21. heinäkuuta 1942) on ranskalainen elokuvanäyttelijä, jonka kotimainen tuotanto on suurelta osin tehty 1960-luvulla ja kansainvälinen ura 1970-luvulla. Hän aloitti filmiuransa elokuvassa Petkuttajat (Les menteurs, 1961). Huomattavampia töitä olivat Becket (1964), Quand passent les faisans (1965) ja saksalainen komedia Martin Soldat (1966). Sen jälkeen Vendell pyrki kansainväliselle uralle ja oli tekemässä muun muassa filmejä Barbarella (1968) ja Mayerling (1968). Uran huippukohtaan kuuluvat Sam Peckinpahin elokuva Rautaristi (Cross of Iron, 1977) ja Andrew V. McLaglen ohjaama Läpimurto - Rautaristi II (Steiner - Das Eiserne Kreuz, 2, 1979).Porträt der Schauspielerin Véronique Vendell. Thomas Staedli. Viitattu 12.4.2018. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Daimabad

Daimabad on raunioitunut kylä Maharashtran osavaltiossa Intiassa. Sieltä on löydetty muinaisten talojen, työkalujen, ruukkujen, viljojen jne. jäänteitä. Ilmeisesti myöhäisin Indus-kirjoitus on löydetty täältä. Paikka tunnetaan myös muinaisista kuparisista pienoismalleista, jotka esittävät eläinten vetämiä kärryjä. == Löydöt == Alussa paikalla vallitsi kuparikautinen kulttuuri, jossa käytettiin hidasta savenvalajan pyörää. Mikroliittisiä työkaluja tehtiin. Ihmiset asuivat kylässä, hoitivat karjaa ja viljelivät maata. Viljeltiin muun muassa ohraa ja hernettä. Agaatista tehty fallospatsas on löydetty erään talon sisältä. Daimabadin löytöjen mukaan Harappan kulttuuri levittäytyi sinne noin 2200 eaa. Tällöin paikka kasvoi 20 ha kokoiseksi. Polttohautausta esiintyi jo noin 1800 eaa. alkaneena Daimabadin kaudella. Tuolloin keramiikka tehtiin pääosin hitaalla pyörällä, mutta myös nopealla tehtyjä saviastioita oli. Noin 1600 eaa. alkaneelta Malwan kaudelta on löydetty sekä poltto- että kuoppahautauksia, ja temppeli jossa oli tulialttareita. Jorwen kaudella noin 1400–1000 eaa. paikka kasvoi 30 ha kokoiseksi. Eri alojen ammattilaisten taloja on säilynyt, mm teurastaja, leipuri jne. Tämä kausi jakautuu viiteen alajaksoon. Paikalle rakennettiin tällöin linnoitus. Polttohautaus oli yleisin hautaustapa. == Löydetyt kuparipatsaat == Löydetyt kuparipatsaat esittävät mm. härkää, elefanttia, vesipuhvelia ja sarvikuonoa. == Vaiheet == * Phase I: Savaldan kulttuuri (ennen 2300/2200 BCE) mutataloja, mikroliittityökaluja * Phase II: Myöhäisharappalainen kulttuuri (n. 2300/2200–1800 eaa.) eläinten vetämiä kärrejä esittävät kuparipatsaat? Pyöreitä indus-sinettejä. * Phase III: Daimabadin kulttuuri (musta ruskeankaltainen/kermanvärinen keramiikka) (n. 1800–1600 eaa.) ainakin yksi polttohautaus * Phase IV: Malwan kulttuuri (n. 1600–1400 eaa.) poltto- ja arkkuhautauksia * Phase V: Jorwen kulttuuri (n. 1400–1000 eaa.) temppeli, polttohautaus yleinen == Lähteet == Luokka:Indus- kulttuuri Luokka:Maharashtran maantiede Luokka:Arkeologiset kohteet Intiassa
Otto Hepoaho

Otto Hepoaho (20. helmikuuta 1874 Kärsämäki – 4. huhtikuuta 1928 Piippola) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän voitti Pohjoismaisten kisojen 60 kilometrin hiihdon Tukholmassa vuonna 1901Hiihtäjämestari Hepoaho kuollut, Aamulehti 15.04.1928 nro 103, s. 12, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot sekä Oulun hiihdon 60 kilometriä vuonna 1898 ja 30 kilometriä vuosina 1899 ja 1900. Hepoaho toimi 1900-luvun alussa tukinuiton päällysmiehenä. Hän muutti vuoden 1910 tienoilla Piippolaan ja toimi siellä kauppiaana. Hepoaho oli mukana urheiluelämässä vielä myöhemmälläkin iällä ja saavutti tuloksia yleisurheilussa. Syksyllä 1917 Hepoaho oli perustamassa suojeluskuntaa Piippolaan ja hän haki tammikuun alussa 1918 hevosilla asekuormia Pietarsaaren ja Kokkolan saaristoista ja toi niitä sisämaan kautta Oulun, Nivalan ja Piippolan suojeluskunnille. Suomen sisällissodan alettua Hepoaho osallistui Oulun taisteluun ja toimi sitten Piippolan suojeluskunnan päällikkönä.Juhan suku-uutiset 3.1.2011 : Hiihtäjäsankarit vuosisadan takaa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Piippolan suojeluskunnan päällikkö Otto Hepoaho, Kyösti Wilkunan valokuvakokoelma, Kirjastovirman kuva-arkisto * Samuli Paulaharju : Ensimmäisiä hiihtomestareitamme, Suomen Urheilulehti, 04.12.1919, nro 48-50, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Suomalaisia suurhiihtäjiä 3. Otto Hepoaho, Aamulehti, 01.01.1938, nro 1, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet