EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Mäski

Mäski on oluen ja erilaisten tislattujen alkoholijuomien valmistuksessa saatava sivutuote, joka jää jäljelle, kun osa mallasrouheen tärkkelyksestä on mäskäyksessä amyloitu mallassokeriksi ja dekstriiniksi. Oluen valmistuksessa sanalla "mäski" tarkoitetaan sitä sivutuotetta, joka jää jäljelle, kun panoksesta on erotettu nestemäinen vierre. Varsinainen olut siis valmistetaan vierteestä. Viinan tai hiivan valmistamisessa sanalla "mäski" on eri merkitys, ja se merkitsee käymispanosta. Mäskiä kutsutaan rankiksi, kun mäskistä on tislattu pois alkoholi esimerkiksi pontikaksi. Oluen "mäski" on siis viinan tai hiivan "rankki". Mäskijätettä käytetään karjan ruokinnassa rehuna, ja kaljamaltaan rukiista valutettua mäskiä voi myös käyttää leivonnassa. == Katso myös == * Mäski (kalastus) == Lähteet == Luokka:Oluen valmistus
MTV

Lyhenne MTV tai Mtv voi viitata ainakin seuraaviin: == Media == * MTV, suomalainen mainosrahoitteinen mediayhtiö * MTV, yhdysvaltalaisen ViacomCBS:n omistama televisiokanavien ryhmä * Magyar Televízió, Unkarin julkisen palvelun televisioyhtiö == Vesiliikenne == * MTV, moottoritorpedovene ** MTV 1 ”Sisu” ** MTV 2 ”Hurja” ** MTV 3 ”Isku” ** MTV 4 ”Syöksy” ** MTV 5 ”Nuoli” ** MTV 6 ”Vinha” ** MTV 7 ”Raju” == Muuta == * Muonion Tunturi-Veikot, muoniolainen hiihto- ja suunnistusseura * Mtv, Matkanevan rautatieaseman lyhenne == Lähteet ==
The Jakarta Post

The Jakarta Post on Indonesian luetuin englanninkielinen sanomalehti. Lehteä alettiin julkaista vuonna 1983. Sitä julkaistaan päivittäin. == Aiheesta muualla == *Thejakartapost.com Jakarta Post, The
Kuensel

Kuensel on Bhutanin ainoa sanomalehti. Sitä alettiin julkaista vuonna 1967. Lehdessä on artikkeleita kolmella eri kielellä: dzongkhaksi (Bhutanin kansallinen kieli), englanniksi ja nepaliksi. Siinä on 28 sivua, joista 16 ovat dzongkhaksi ja englanniksi ja loput nepaliksi. Vuoteen 1996 asti sanomalehdessä oli 20 sivua, joista 12 olivat dzongkhaksi ja englanniksi ja loput nepaliksi. == Aiheesta muualla == *Kuenselonline.com Luokka:Bhutanilaiset viestimet
Messukirja

Messukirja (lat. missale) on katoliseen kirkkoon kuuluvien, latinalaista riitusta käyttävien paikalliskirkkojen liturginen kirja, joka sisältää kaikki ohjeet ja tekstit kaikkien vuoden messujen viettämiseen. Vuonna 1570 julkaistu paavi Pius V:n Missale Romanum ("Roomalainen messukirja") korvasi ensimmäisenä piispanistuinten omat messukirjat. Nykyään messukirjat julkaistaan alun perin latinaksi, ja käännetään siitä muille kielille. Katolinen kirkko käytti keskiajalla Suomessa omaa messukirjaa, Missale Aboensea. Ensimmäinen painettu suomenkielinen messukirja oli Mikael Agricolan kokoama Messu eli Herran Echtolinen. == Katso myös == * Breviario (Breviarium) * Graduaali (Graduale) * Kirkkokäsikirja (Manuale) == Aiheesta muualla == * Missale Romanum * Catholic Encyclopedia: Missal * Vatican: Liturgical Year Luokka:Kristillinen kirjallisuus Luokka:Messu
Ruoansulatus

Ruoansulatus eli digestio saa aikaan sen, että monimutkaiset ravintoaineet pilkkoutuvat yksinkertaisiksi aineiksi, jotka ruumiin solut sitten käyttävät hyväkseen energianlähteenä ja rakennusmateriaalina. Hiilihydraatit pilkkoutuvat osittain suussa amylaasi-entsyymin vaikutuksesta yksinkertaisiksi sokereiksi (ennen kaikkea rypälesokeriksi eli glukoosiksi), jotka ovat solujen tärkein energianlähde. Mahassa proteiinit eli valkuaisaineet hajoavat pepsiini-entsyymin vaikutuksesta aminohapoiksi, jotka puolestaan käytetään elimistön rakennusaineiksi. Rasvat eli lipidit pilkkoutuvat lipaasientsyymillä, jota haima erittää ruuansulatuskanavaan. Rasvat kulkeutuvat soluihin rasvahapoiksi ja glyseroliksi pilkkoutuneina. Sitten nämä aineosat yhdistyvät uudelleen, ja rasva käytetään joko solujen rakennusaineeksi, tai se jää ravintovarastoksi rasvasoluihin. Ravinnon käsittely tapahtuu ruoansulatuskanavassa. Lukuun ottamatta niitä elimiä, joiden kautta ravinto kulkee suusta suoliston loppuun asti, ruoansulatuselimistöön kuuluu joukko ruoansulatusrauhasia, kuten sylkirauhaset, maharauhaset, suolinesterauhaset, haima ja maksa, jotka erittävät ruoansulatusnesteitä. Nämä sisältävät entsyymejä, joiden avulla ravinnon pilkkoutuminen käyttökelpoiseen muotoon tapahtuu nopeasti. == Ihmisen ruoansulatus == Ihmisen ruoansulatus on järjestelmä, joka muuttaa syödyn ravinnon elimistölle käyttökelpoiseen muotoon. Ensin ravintoa pilkkovat suussa kieli ja hampaat. Sylkirauhaset erittävät mukaan sylkeä. Ruoka jatkaa matkaa nieluun ja ruokatorveen ja edelleen mahaan. Täältä ravinto etenee ohutsuoleen, jossa suurin osa ravinnosta imeytyy suolinukan kautta verenkiertoon. Imeytymätön aines kertyy paksusuoleen, jossa vielä osa aineista imeytyy elimistöön. Loppu poistuu lopulta peräaukon kautta ulosteena. Ihmisen ruoansulatuskanava on noin 9 metriä pitkä. Ruoansulatuksen fysiologia vaihtelee yksilöllisesti sekä muiden tekijöiden, kuten ruoan ominaisuuksien ja aterian koon mukaan. Ruoansulatus kestää tavallisesti 1–3 vuorokautta. Tutkimuksessa on havaittu terveillä, länsieurooppalaista ruokavaliota noudattavilla, liikkuvilla aikuisilla ravinnon energiasta imeytyvän keskimäärin 89,4 %. Energiaravintoaineista rasvan havaittiin imeytyvän 92,5-prosenttisesti, proteiinin 86,9-prosenttisesti ja hiilihydraattien 87,3-prosenttisesti. Tutkimuksessa verrattiin nautitun ravinnon energiamäärää pommikalorimetrillä mitattuun ulosteen energiamäärään. Ruoansulatuksen kannalta merkittäviä elimiä ovat maksa ja haima. Haima erittää suurimman osan ruoansulatusentsyymeistä. Maksa säätelee veren sokeri- ja aminohappopitoisuuksia, varastoi monia aineita sekä valmistaa ravinnosta muun muassa rasvoja ja glukoosia. Ruoansulatuskanavassa ravinto ja sen mukana tulleet mikrobit ja muut aineet joutuvat vaihteleviin ympäristöihin. Suu on lähes neutraali ympäristö, maha taas hyvin hapan ja osa suolesta lievän emäksinen. Aineet kohtaavat monia ruoansulatusentsyymeitä, jotka hajottavat suolessa kulkevat aineet elimistön käyttöön sopiviksi aineiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *OpetusTV, biologia: Ruuansulatus *Yle Oppiminen: Ruoansulatus Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Okapäämadot

Okapäämadot, aikaisemmin okakaulamadot (Kinorhyncha) on eläinkunnan pääjakso. Okapäämadot ovat pieniä, vain 0,2–1,2 millimetrin pituisia. Niiden pää on esiin työntyvä ja väkästen ympäröimä, ja siinä on kärsä. Okapäämatoja on yli 300 lajia, jotka elävät merien mutaisissa ja hiekkaisissa sedimenteissä ympäri maailman. Niitä tavataan rantavyöhykkeen matalista vesistä jopa noin 9540 metrin syvyyteen hadaalivyöhykkeessä. Suomen ainoa tunnettu laji on Echinoderes levanderi. == Lähteet == Luokka:Eläinkunta
Helmiveneet

Helmiveneet (Nautiloidea) ovat kuorellisia, merissä eläviä pääjalkaisten luokkaan luettavia nilviäisiä. Helmiveneet olivat varhaisimpia pääjalkaisia ja niiden valtakausi oli jo paleotsooisella maailmankaudella 400-500 miljoonaa vuotta sitten, jolloin ne olivat merten hallitsevia petoja. Noin 2 500 lajia tunnetaan fossiileista. Kaikkien muiden pääjalkaisten katsotaan kehittyneen varhaisista helmiveneistä noin 400 miljoonaa vuotta sitten. == Nykyiset lajit == Nykyisin eläviä helmiveneitä tunnetaan vain kuusi lajia, kaikki Nautilida- lahkon Nautilidae-heimon kahdessa suvussa: Allonautilus ja Nautilus.Eden P: Nautiloids: the first cephalopods Nämä lajit ovat noin 20 senttimetriä pitkiä ja elävät trooppisissa merissä. Ne viettävät suuren osan ajastaan yli sadan metrin syvyydessä ja niitä on löydetty usein 500-700 metrin syvyyksistä. Samojen sukujen helmiveneitä tunnetaan eoseenikauden fossiileina. * Allonautilus perforatus * Allonautilus scrobiculatus * Nautilus belauensis * Nautilus macromphalus * Nautilus pompilius * Nautilus stenomphalus == Rakenne == Nykyisillä helmiveneillä on spiraalimainen kuori, jonka väliseinät (septat) jakavat erillisiin lokeroihin. Alkeellisten helmiveneiden kuori oli kuitenkin suora, kartiomainen ja monenlaisia muotoja esiintyi helmiveneiden valta- aikoina. Helmiveneen kuoren sisällä kammiosta toiseen ja väliseinissä olevien reikien kautta kulkee yhtenäinen kudosrihma. Se säätelee eri kammioissa olevan veden ja ilman määrää ja helmiveneen kelluvuutta. Helmiveneellä on kaksi silmää ja samanlaisia lonkeroita kuin muillakin pääjalkaisilla. Lonkeroita voi olla jopa 90 kappaletta, eikä niissä ole imukuppeja. Helmiveneen silmissä ei ole linssiä, ja on arveltu, että se näkee ympäristön mustavalkoisena ja epäselvänä. Helmiveneiden aivot eivät ole kovin kehittyneet verrattuna muihin pääjalkaisiin, vaan niillä on aivojen tilalla ns. aivosolmukkeet, joiden sijainti on silmien takana. Helmivene hengittää kahdella kidusparilla. Helmiveneen sydän sijaitsee sen vaippaontelon takana. Sydän pumppaa helmiveneen tarvitseman veren sen alkeelliseen verenkiertoon. == Uhat == Helmiveneen kuori on haluttu matkamuisto ja monet etupäässä köyhät helmiveneiden levinneisyysalueella elävät kalastajat tienaavat lisäansioita pyydystämällä ja myymällä helmiveneitä. Pyydystäminen on kuitenkin fyysisesti raskasta, sillä helmiveneet voivat painaa jopa kaksi kiloa. Tutkijat ja luonnonsuojelijat ovat vastanneet helmiveneiden pyydystämiseen nostamalla helmiveneitä jopa kolmensadan metrin syvyydestä ja tutkituttamalla sekä merkitsemällä näitä. == Lähteet == Luokka:Pääjalkaiset Luokka:Elävät fossiilit Luokka:Esihistorialliset selkärangattomat
Balladi

Balladi oli alun perin lyhyt lyyrinen, tavallisesti tanssin säestyksenä laulettu lemmenruno. Myöhemmin sana tuli merkitsemään tunnelmallisia kertovia runoja, jotka ovat kuitenkin synkempiä kuin romanssit. Balladi on runomuotoinen, surullisesti päättyvä rakkaustarina, jonka pääosissa ovat yleensä eri säätyluokkiin kuuluvat nuorukainen ja neito. Sana tulee ranskan kielestä. Balladi voi tarkoittaa myös pientä tarinaa laulussa. Klassisessa musiikissa balladi voi olla yksinlaulu, piano- tai orkesterisävellys. Balladeja ovat säveltäneet esimerkiksi Frédéric Chopin, Johannes Brahms, Edvard Grieg ja Jean Sibelius.Toivo Haapanen ym. (toim.): Musiikin tietokirja (2. painos), s. 39. Helsinki: Otava, 1957. Popmusiikin yhteydessä ja varsinkin englannin kielessä sanaa "ballad" käytetään usein mistä tahansa hitaasta kappaleesta vastapainona nopeatempoisemmille kappaleille. == Lähteet == * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sappi

Sappi on kellanruskea, tahmea ja kitkeränmakuinen ruoansulatukseen liittyvä neste. Sitä muodostuu maksassa. Vuorokaudessa maksasta erittyy 0,5–1 litraa sappea. Ohutsuolen verenkiertoon erittämä sekretiini-hormoni sekä itse sappisuolat lisäävät sapen eritystä. Sapen tehtävänä on hajottaa rasvat pieniksi pisaroiksi, jotta ruoansulatusentsyymit pääsevät vaikuttamaan niihin. Sappi keräytyy sappitiehyitä pitkin sappirakkoon, missä se väkevöityy 4–10-kertaiseksi. Sappirakko tyhjentyy puolestaan sapenjohtimesta pohjukaissuoleen ison pohjukaissuolinystyn kohdalle. == Sapen koostumus == Sappi koostuu pääosin vedestä, kolesterolista, sappisuoloista ja sappiväriaineista (esimerkiksi bilirubiinidiglukuronidi). Näiden lisäksi siinä on fosfolipidejä, elektrolyyttejä, proteiineja, sekä raskasmetalleja, lääke- ja hormonimetabolian erittyviä lopputuotteita. Kolesteroli osallistuu sappisuolojen valmistukseen, mutta liiallisena se voi aiheuttaa sappikiviä. Sappi mahdollistaa rasvojen imeytymisen siten, että sappisuolat ja fosfolipidit sitoutuvat kolesteroliin ja muodostavat ohutsuolessa mikroskooppisen pieniä pallosia eli misellejä, joihin ravinnon mukana tulleet rasvat tarttuvat ohutsuolessa. Tällöin haiman erittämä vesiliukoinen lipaasi- entsyymi pystyy hajottamaan rasvoja monoglyserideiksi ja rasvahapoiksi. Sappiväriaineet ovat elimistön kuona-aineita, jotka aiheuttavat sapen ja ulosteiden värin. == Sapen tehtävät == # Emulgointi ja misellien muodostus; rasvojen digestio, rasvojen ja rasvaliukoisten vitamiinien imeytyminen. # Sappineste sisältää runsaasti emästä (bikarbonaattia). Se auttaa neutraloimaan suolahappoa pohjukaissuolessa. # Eräiden lääkeaineiden ja toksiinien erittäminen; elohopea, kupari, sekä konjugoituneen bilirubiinin erittäminen ja kolesterolin eritys. == Sappihappojen biosynteesi == * kolesteroli → 7(alfa)-hydroksikolesteroli → kolyyli-CoA tai kenodeoksyykolyyli-CoA. * Kolyyli-CoA → Taurokoolihappo tai glykokoolihappo → deoksikoolihappo * Kenodeoksyykolyyli-CoA → Tauro- ja glykokenodeoksikoolihappo → Litokoolihappo. Sappihappoja syntetisoidaan yhtä paljon kuin menetetään. == Katso myös == * Humoraalioppi * Enterohepaattinen kierto == Lähteet == Luokka:Ruoansulatusnesteet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Ballaadi

Ballaadi on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1944. Tarina on sepitteellinen kertomus perheellisen säveltäjän Fredrik Paciuksen (Thure Bahne) ja nuoren Ebba Dunckertin (Maaria Eira) romanssista. ==Näyttelijät== == Vastaanotto == Kritiikeissä elokuvaa on pidetty paitsi hupaisan teennäisenäPäivän elokuvia. TV-maailma, 14–15/2012, s. 57. myös koomisen paatoksellisena ja yltiöisänmaallisena.Pajukallio, Arto: Elokuvat. Helsingin Sanomat 19.4.2012, s. D 7. ==Lähteet== Luokka:Toivo Särkän ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1944 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset romanttiset elokuvat
Sappikivi

Sappikivet ovat sapen kivimäisiä kiteytymiä, jotka sisältävät pääasiassa kolesterolia ja sappiväriaineita. Sappikivet ovat suuruudeltaan pippurin ja kirsikan välimailta, ja niitä esiintyy sappirakossa tavallisesti useita. Kivet aiheuttavat vaivoja, jos ne ovat hanganneet sappirakon seinämän herkkää limakalvoa (sappirakko tulehtuu) tai jos sappikivi on tukkinut sappitiehyen. Tilaa kutsutaan sappikivitaudiksi. Sappikivet diagnosoidaan ultraäänellä ja verikokeiden antamien maksa-arvojen avulla. Tautia hoidetaan yleensä poistamalla sappirakko. Poisto tehdään useimmiten tähystysleikkauksella nukutuksessa. Harvemmin hoitona on kivien ultraäänimurskaus tai liuotushoito. Sappikivet ovat jossain määrin perinnöllisiä, mutta ylipaino ja liikunnan puute kasvattavat riskiä sairastua sappikiviin. Lisäksi alkoholinkäyttö ja huono ruokavalio vaikuttavat kivien syntyyn. Washingtonin yliopiston runsaalla 3 000 naisella tehdyssä seurantatutkimuksessa havaittiin runsaan fruktoosin ja tärkkelyksen käytön lisäävän sappikivien muodostumisen riskiä. ==Lähteet== Luokka:Ruoansulatuselinten sairaudet
Turun Wiikko-Sanomat

Turun Wiikko-Sanomat oli Turussa vuosina 1820–1827 ja 1829–1831 ilmestynyt sanomalehti. Reinhold von Becker perusti Turun Wiikko-Sanomat hyvän kielenkäytön malliksi Mnemosynessä käydyn polemiikin innoittamana. Lehti oli alkuaikoinaan hyvin toimitettu ja sen levikki oli poikkeuksellisen suuri, ensimmäisenä vuonna jopa yli 1 600 kappaletta. Kreikan vapaustaistelun kannattaminen johti helmikuussa 1822 uutisten julkaisukieltoon, ja Becker lopetti lehden toimittamisen. Vuoden 1824 alussa hän myi sen kirjapainonomistaja Christian Ludvig Hjeltille, minkä jälkeen Turun Wiikko- Sanomien taso laski ja lehdestä tuli lähes yksinomaan uskonnollinen lukemisto. Turun palon aiheuttaman keskeytyksen jälkeen ulkomaanuutiset palasivat lehden palstoille, mutta sisällöltään köyhänä se kuihtui kannatuksen puutteeseen. Kerran viikossa ilmestyneen lehden toimittajina työskentelivät Beckerin jälkeen Karl Niklas Keckman (1822–1823), Karl Erik Hällfors (1823–1824) ja Engelbrekt Boijer (1825–1827 ja 1829–1831). Levikki painui alle 300 kappaleen vuonna 1826 ja oli viimeisenä vuonna enää alle sata. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Turun Wiikko-Sanomat digitoituna kansalliskirjastossa * Agricola: Turun Viikko-Sanomat 1820 ja 1823 Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Turun media
Valloni

Valloni (walon) on romaaninen kieli, jolla on noin 600 000 puhujaa lähinnä Valloniassa, eteläisessä Belgiassa. Se kuuluu samaan d’oïl -kieliperheeseen kuin ranska, ja se lasketaan joskus ranskan murteeksi. Ranskankielisellä henkilöllä on tosin todennäköisesti suuria vaikeuksia ymmärtää kieltä ja erityisesti sen itäisiä murteita. Vallonia ei pidä sekoittaa Belgian ranskaan, joka poikkeaa Ranskassa puhutusta ranskasta vain hieman sanaston ja ääntämyksen osalta. ==Historia== Vallonin kieli kehittyi pitkän ajan kuluessa 700-1200-luvuilla. Ensimmäisen kerran kielestä käytettiin nimitystä valloni vuonna 1510 tai 1511 Jean Lemaire de Belgesin kirjoittamassa tekstissä. 1900-luvun puolivälin jälkeen vallonin merkitys Etelä-Belgiassa on vähentynyt huomattavasti samalla kun ranskan kielen asema on vahvistunut. Useimpien vallonin puhujien äidinkieli on ranska. 1600-luvun alussa tulivat käyttöön ranskankieliset aakkoset. Vuonna 1998 vallonilla oli arviolta 1 120 000 puhujaa, joista pieni osa oli yksikielisiä. Lisäksi kaikki puhujat eivät osaa sitä sujuvasti. Kielen puhujien määrä vähenee jatkuvasti ranskan kielen vallatessa alaa. Vuonna 1990 valloni tunnustettiin virallisesti alueellisena vähemmistökielenä Vallonian alueella. Valloniassa toimii vallonin kielen kulttuuri liike nimeltä Union Culturelle Wallonne, johon kuuluu useita kouluja, kirjailijoita ja yli 200 teatteria. ==Murteet== Vallonin kielellä on neljä murretta: *keskimurretta puhutaan Namurin (Nameur), Dinantin ja Wavren (Åve) kaupungeissa ja niitä ympäröivillä alueilla. *itämurretta puhutaan Liègen (Lidje), Verviersin (Vervî), Malmedyn (Måmdi), Huyn (Hu) ja Waremmen kaupungeissa ja niitä ympäröivillä alueilla. Itämurre on vallonin murteista kaikista etäänpänä ranskan kieltä. *länsimurretta puhutaan Charleroin (Tchårlerwè), Nivellesin (Nivele) ja Philippevillen (Flipvile) kaupungeissa ja niitä ympäröivillä alueilla. Länsimurteisiin on vaikuttanut voimakkaasti picardin kieli. *etelämurretta puhutaan Bastognen, Marche-en-Famennen (Måtche- el-Fåmene) ja Neufchâteaun (Li Tchestea) kaupungeissa ja niitä ympäröivillä alueilla. ==Kielinäyte== ==Valloninkielinen kirjallisuus== Valloninkielistä kirjallisuutta on ollut 1600-luvulta lähtien. Liègeen perustettiin valloninkielinen teatteri, kun koomisen oopperan suosio alkoi kasvaa ja syntyi merkittäviä librettoja. Valloninkielistä kirjallisuutta alettiin julkaista runsaammin 1800-luvulla, kun runoilijoita ja muita murrekirjailijoita tuli enemmän. Ensimmäinen merkittävä lyyrikko oli Nicolas Defrêcheux. Murteille käännettiin myös klassikkoteoksia. Murteiden oikeinkirjoitusta ja kielioppia yhtenäistettiin 1900-luvulla. Kielen ja kirjallisuuden tukemiseksi perustettiin 1856 Société de Littérature Wallone.Historique, Société de langue et de littérature wallonnes, viitattu 30.12.2020 (lähde vuosiluvulle) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Valloninkielinen Wikipedia Luokka:Belgian kielet Luokka:Ranskan kielet Luokka:Romaaniset kielet Luokka:Vallonia
Siipi

Siipi on lintujen ja hyönteisten lenninelin. Lintujen siivet ovat eturaajoja. Hyönteisten siivet, joita on tavallisesti kaksi paria, kiinnittyvät keskiruumiiseen. Lepakoilla on eturaajoissa siipimäiset lenninräpylät. == Linnut == Linnun siiven luut ovat keveitä, yleensä onttoja ja luupylväin vahvistettuja. Olkavarsi on lyhyt, ja siiven näkyvän tukirakenteen muodostavat kyynärvarsi ja kättä vastaavat luut. Siiven ulomman osan eli käsisiiven luusto muodostuu kahdesta ranneluusta ja kolmesta sormiluusta. Käden luut ovat sulautuneet yhteen, ja ne poikkeavat selvästi maanisäkkäiden vastaavista luista. Toiseen sormiluuhun kiinnittyy pikkusiipi, ja kolmas ja neljäs muodostavat siiven kärjen. Kyynärsiivessä on kyynärluu ja värttinäluu. Linnun siivet ovat höyhenten ja sulkien peittämät. Linnun lentäessä kantavan pinnan muodostavat siipisulat, joita ovat käsisulat ja kyynärsulat. Monien lintujen peukalosulista muodostunut pikkusiipi vähentää pyörteiden syntymistä ja lisää siiven kantokykyä varsinkin liidossa. Siiven alaspäin suuntautuvasta liikkeestä vastaa linnun suurin lihas, olkaluuhun kiinnittyvä iso rintalihas. Siipeä kohottaa sen takana sijaitseva pieni rintalihas. == Hyönteiset == Selkärangattomista eläimistä vain hyönteisillä on siivet. Hyönteisistä alkeellisimmilla ei tosin ole ollut siipiä koskaan, kuten hyppyhäntäisillä, alkuhyönteisillä ja kaksi- ja kolmisukashäntäisillä. Joiltakin hyönteisiltä siivet taas ovat surkastuneet kehityksen aikana. Näitä ovat esimerkiksi kirput, täit, eräät kärpäset, muurahaistyöläiset, eräät koskikorennot ja suorasiipiset, jotkut kovakuoriaiset ja luteet sekä jotkut perhosnaaraat (halla- ja pakkasmittari). Useimmilla siivekkäillä hyönteisillä siipiä on kaksi paria. Kaksisiipisillä sekä joillakin päivänkorennoilla takasiivet ovat kehityksen aikana surkastuneet tai kokonaan hävinneet. Siivet ovat pingottuneina siipisuoniston avulla. == Lähteet == Luokka:Ruumiinosat Luokka:Lintujen anatomia
Siivet

Siivet tarkoittaa seuraavia: * siivet, lintujen ja hyönteisten lenninelimet * Siivet, Teleks-yhtyeen albumi * Siivet, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1927 * Siivet, ilmailulehti *Siivet, sarjakuvalehti * Siivet, Martti Tarvaisen veistos Oulun Karjasillanpuistossa *Siivet, Paula Koivuniemen musiikkikappale vuodelta 1988
Borovo Selo

Borovo (, tunnetaan myös nimellä Borovo Selo) on kylä ja samanniminen kunta Vukovar-Syrmian piirikunnassa Kroatiassa. Vuoden 2017 arvion mukaan siellä asui 4 303 asukasta. Kylä on tunnettu siellä tapahtuneesta Borovo Selon välikohtauksesta. == Lähteet == Luokka:Kroatian kunnat
Harittu

Harittu on kaupunginosa ja lähiö Turun kaakkoisosassa noin kuusi kilometriä kaupungin keskustasta aivan Kaarinan rajalla. Vuonna 2016 Haritun väkiluku oli 3 553. Alueen väestöstä 18,2 % on alle 15-vuotiaita ja 11,3 % yli 65 vuotiaita. Suomea puhuu äidinkielenään 79,3 % väestöstä ja ruotsia 5,7 %. Muun kielisiä on 15,0 %. Alue koostuu pääasiallisesti 1990-luvulta lukien rakennetuista kerros- ja rivitaloista, mutta omakotitaloalueita löytyy myös useita. Useimmat talot ovat Puolimatkan, Heikki Sarainmaan tai Olli Vahteran arkkitehtitoimiston suunnittelemia. Haritun ja sen pohjoispuolella sijaitsevan Koivulan erottaa toisistaan ainoastaan puinen kaarisilta. Haritun alueella ei ole peruskoulua lainkaan. Lähimmät ala-asteen koulut sijaitsevat Ilpoisissa ja Luolavuoressa. Harittu kuuluu aluekumppanuusprojektiin Turku74. Turku74-projekti kattaa alueet: Ilpoinen-Peltola-Koivula-Harittu-Katariina. Harittuun on myös 2000-luvun alkupuolella rakennettu rivitaloja. == Historia == Harittu oli yksi keskiajalla perustetuista rannikkokylistä. Kylä oli osa Rauvolanlahtea ympäröivää laajaa aukeaa. Se rajoittui Pisuvuoreen lännessä ja Vaarniemenkallioon idässä. Vuonna 1939 alueliitoksessa osa Kaarinasta siirtyi Turulle, jolloin Harittun läpi vedettiin keinotekoisesti raja. Tosin nykyinen Haritun kaupunginosa noudattaa melko lailla vanhoja kylärajoja. Omakotitaloasutusta alkoi levittäytymään peltomaisemiin 1900-luvun puolivälistä lähtien. Seuraava rakennusaalto koettin 1970-1980 -luvuilla, jolloin paikalle rakennettiin kerros- ja pientaloja. Pellot oli rakennettu täyteen 1990-luvun loppupuolelle mentäessä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Turun kaupunginosat Luokka:Turun lähiöt
Luuydin

Luuydin () on kudosta, joka täyttää pitkien luiden ja selkänikamien yhtenäiset ydinontelot. Luuydinontelo sijaitsee hohkaluukerroksen sisäpuolella. Punaisen luuytimen kantasolujen yksi solulinja johtaa kypsien punasolujen kehittymiseen, toinen granulosyyttien ja monosyyttien kehittymiseen ja kolmas imusolujen kehittymiseen. Verihiutaleet muodostuvat luuytimessä kuroutumalla irti luuytimen jättisoluista, megakaryosyyteistä. Keltainen luuydin on pääasiassa sidekudosta ja rasvaa. Vastasyntyneen luuydin on kokonaan verisoluja tuottavaa punaista ydintä, mutta kasvuvuosina punainen luuydin rasvoittuu suurelta osin keltaiseksi ytimeksi. Terveellä ja täysikokoisella henkilöllä on punaista luuydintä vain kylkiluissa ja muutamissa muissa lyhyissä litteissä luissa kuten lantiossa ja rintalastassa. Luissa ei ole hermoja vaan ne ovat luuta ympäröivässä luukalvossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luuytimensiirto Luokka:Immuunijärjestelmä Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Orvaskesi

pienoiskuva|pysty Orvaskesi eli epidermi (epidermis) on selkärankaisten ihon uloin kerros. == Orvaskeden tehtävä == Orvaskesi toimii ihmisen suojana ulkomaailmaa vastaan. Sen happamuus, solujen väliset liitokset (junktionaalinen kompleksi) ja mikrofloora suojaavat elimistöä pieneliöiltä. Lisäksi talirauhasten erittämä tali estää vesiliukoisia aineita tunkeutumasta epiteelin läpi. Orvaskeden kautta poistuu myös pieni määrä kuona-aineita esimerkiksi ihon hilseillessä ja ihon hikirauhasten kautta. == Orvaskeden rakenne == Orvaskesi on paksuudeltaan 0,05–0,20 mm. Se on kerrostunutta keratinisoitunutta levyepiteeliä, joka kestää hyvin kulutusta. Karvattomilla ja erityisesti kuluvilla ihoalueilla (kämmenet ja jalkapohjat) orvaskesi on paksumpi kuin alueilla, joilla on ihokarvoja. Orvaskedessä ei ole lainkaan verisuonia, vaan se saa ravintonsa diffuusion välityksellä runsassuonisen verinahan verisuonista. Samalla kun ravintoaineita siirtyy orvasketeen, kuona- aineita poistuu verisuoniin. Ihmisen orvaskeden uloin kerros muodostuu marraskedestä, joka koostuu kuolleista keratinosyyteistä. Marraskeden alla on eläviä soluja sisältäviä kerroksia: kirkassolukerros, jyväiskerros, okasolukerros sekä tyvisolukerros. Tyvisolukerroksessa eli tyvikerroksessa on kantasoluja, joista muodostuu jatkuvasti uusia ihosoluja. Nämä ihosolut edelleen jakautuvat ja siirtyvät kohti ihon pintaa. Epiteeliä kohti kulkiessaan niihin kerääntyy rikkipitoista keratiini-proteiinia. Solut elävät noin kuukauden ja kuolevat pintaa lähestyessään. Kuolleet solut muodostavat ihon uloimman osan, sarveiskerroksen eli marraskeden, joka on eräänlainen ihon kulutuspinta. Sen pinnasta irtoaakin jatkuvasti soluja hilseenä samalla, kun uusia syntyy kantasoluista, joten koko orvaskesi uudistuu jatkuvasti. Ihonvärin määräävät orvaskeden alimmassa kerroksessa olevat pigmentti- eli värisolut, melanosyytit, jotka erittävät ihoon melaniinia. Tummaihoisten ihossa on enemmän melaniinia kuin vaaleaihoisten. Melanosyytit suojaavat elimistöä ultraviolettisäteilyltä erittämällä melaniinia. Melaniinia on myös silmän värikalvossa eli iiriksessä sekä silmän pohjan pigmenttiepiteelissä, joka estää valon heijastumista takaisin silmästä. == Lähteet == Luokka:Iho Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kärpäset

Kärpäset (Brachycera) ovat kaksisiipisiä hyönteisiä. Kärpäset ovat yleensä lyhyitä ja leveitä, ja niillä on lyhyemmät jalat kuin sääskillä. Suuret verkkosilmät miltei peittävät pään. Kärpäset ovat nopeita ja kestäviä lentäjiä. Huonekärpänen (Musca domestica), joka kuuluu varsinaisten eli sukaskärpästen heimoon, levittää monia tauteja. Se on noin 8 mm pitkä, mustan- ja harmaankirjava, koiraalla on kellertävät laikut takaruumiissa. Muita kärpäsheimoja ovat muun muassa kukkakärpäset, juurikärpäset, petokärpäset, paarmat, mahlakärpäset, täikärpäset ja raatokärpäset. Suomessa on tavattu yli 4 200 kärpäslajia. == Katso myös == * Kärpästen torjunta == Lähteet == * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kautsu

Kautsu eli raakakumi on koaguloitua lateksia. Luonnonkumin raaka-aineena käytettävää lateksia saadaan trooppisten kasvien maitiaisnesteestä, erityisesti brasilialaisesta kumipuusta (Hevea brasiliensis). Lateksi juoksutetaan kolotuista puista keruuastioihin. Kerätty maitiaisneste saostetaan esimerkiksi muurahaishapolla, jolloin saadaan raakakumia, kautsua, joka on juustoa muistuttavaa ainetta. Tämä raakakumi on lämpimänä tahmeaa, ja kylmänä jäykkää. Kemiallisesti kautsu on cis-1-4-polyisopreenia, toisin sanoen polymeroitunutta isopreenia. Kun raakakumi vulkanoidaan, saadaan kumia, joka on joustavaa ja säilyttää ominaisuutensa huolimatta lämpötilan vaihtelusta. Vulkanoinnissa polymeeriketjut silloitetaan useimmiten rikin avulla. Pääosa luonnonkumista käytetään moottoriajoneuvojen renkaisiin. Suurimmat kumiviljelmät sijaitsevat Malesiassa ja Indonesiassa. Nämä kaksi aluetta tuottavat noin 67 % koko maailman luonnonkumiin käytettävästä kautsusta. Nykyään valmistetaan kautsua myös keinotekoisesti niin sanottuja synteettisiä kumeja varten. Kansallissosialistisessa Saksassa kautsun korvikkeena käytettiin nitriilikumia, erästä synteettistä kumia. == Lähteet == Luokka:Luonnonvarat
Kauppakorkeakoulu

Kauppakorkeakoulu on itsenäinen korkeakoulu tai yliopiston tiedekunta, joka keskittyy pääasiassa kauppatieteiden, liiketaloustieteiden ja kansantaloustieteen opetukseen ja tutkimukseen. Kauppakorkeakoulujen perustutkintoja ovat kauppatieteiden kandidaatin (KTK) ja kauppatieteiden maisterin tutkinnot (KTM). Kauppatieteiden maisterille voidaan myöntää ekonomin arvo. Jatko-opintojen kautta opiskelija voi suorittaa kauppatieteiden lisensiaatin (KTL) ja tohtorin tutkinnon (KTT). Suomessa oli 2000-luvun alkuun saakka kaksi erillistä suomenkielistä kauppakorkeakoulua, Helsingin kauppakorkeakoulu ja Turun kauppakorkeakoulu. Helsingin kauppakorkeakoulu on osa Aalto-yliopistoa (Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu) ja Turun kauppakorkeakoulu osa Turun yliopistoa. Vaasan kauppakorkeakoulu laajeni jo aiemmin monialaisemmaksi Vaasan yliopistoksi. Helsingissä toimii edelleen ruotsinkielinen kauppakorkeakoulu Svenska handelshögskolan, joka on Suomen ainoa itsenäinen kauppakorkeakoulu. Muut Suomen yhdeksän kauppakorkeakoulua toimivat osana monitieteistä yliopistoa. Syynä on poikkitieteellisen opiskelun ja tutkimuksen edistäminen, joka on nähty tärkeänä nykymaailmassa pärjäämiseksi. ESCP Europe perustettiin Ranskassa vuonna 1819 ja on näin ollen maailman vanhin kauppakorkeakoulu. Lisäksi useimmissa yliopistoissa on kauppatieteellinen tiedekunta. Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulu, Tampereen yliopiston johtamisen ja talouden tiedekunta ja Oulun yliopiston kauppakorkeakoulu ovat kehittyneet alusta lähtien osana suurta ja monialaista yliopistoa. Myös Åbo Akademin yhteydessä toimii ruotsinkielinen kauppakorkeakoulu. Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa on kahden teknillispainotteisen tiedekunnan lisäksi kauppakorkeakoulu. Lisäksi kahden ulkomaisen yliopiston kauppakorkeakoulut tarjoavat opetusta Suomessa. Nämä ovat University of Readingin Henley Business School ja University of Northamptonin yhteistyökumppaninsa HELBUSin kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yliopisto Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Yleiskieli

Yleiskieli (myös standardikieli) on kaikille kielen puhujille yhteinen kielimuoto.Sajavaara s. 82 Yleiskieli on normitettu, sanastoltaan yleispätevä ja perussävyltään neutraali kielimuoto, jota käytetään kirjallisesti ja suullisesti julkisissa yhteyksissä. Varsinkin silloin kun kyse on kirjoitetusta standardikielestä, käytetään myös nimitystä kirjakieli. Toisaalta kirjakieleksi voidaan myös kutsua kirjoitettua kieltä, jolloin sen alue on yleiskieltä laajempi.Sajavaara s. 79.Kielitoimiston sanakirjan mukaan yleiskieli on erikoiskielten sanastoa sisältämätön suositusten mukainen kirjoitettu ja puhuttu kieli; kirjakieli. ==Normitettu kieli== Yleiskieli on kehitetty tietoisesti ja julkisesti, ja sen oikeasta käytöstä on tehty ohjeet. Se ei siis ole kehittynyt luonnollisesti, vaan se on kulttuurin tuote. Ohjeet tehdään tunnetuksi kouluopetuksen, kielioppien ja sanakirjojen avulla. Jotta ohjeita noudatettaisiin, niitä laativien ja ylläpitävien tahojen pitää olla yhteiskunnallisia ja kulttuurisia auktoriteetteja.Sajavaara s. 80–81. Vaikka yleiskieli onkin normitettu, se ei voi olla täysin muuttumaton eikä yhtenäinen kielimuoto, sillä sitä on voitava käyttää eri aikoina ja eri tarkoituksiin. Yleiskielessä onkin historiallisista syistä eri-ikäisiä kerrostumia. Koska sitä käytetään myös puheessa, se saa vaikutteita myös elävästä puhekielestä.Sajavaara s. 81. Sosiolingvistiikan näkökulmasta yleiskieli on vain yksi kielen sosiaalinen murre. Muista kielen murteista se kuitenkin eroaa siinä, että sitä käytetään maantieteellisesti laajemmalla alueella, sillä on enemmän tehtäviä ja se on suhteellisen pysyvä. Toisin kuin murteet, yleiskieli toimii kieliyhteisön yhteisenä kielenä, joten käyttötarkoitukseltaan se on murteiden välinen lingua franca. Sosiaalisesti yleiskieli ei ole kuitenkaan neutraali, vaan se on kulttuurin valtamurre, joka nauttii arvostusta eli prestiisiä. Yleiskieli myös edustaa koko kieltä suhteessa toisiin kieliin esimerkiksi silloin, kun virallisia tekstejä käännetään kielestä toiseenSajavaara s. 83.. Yleiskieli on väline, jonka avulla kulttuuri välittyy sukupolvelta toiselleSajavaara s. 82.. Varsinkin pienille kansakunnille se on myös tärkeä kansakunnan identiteetin ja yhtenäisyyden symboli. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Jukka Korpela: Onko yhtenäisyys tarpeen? Luokka:Kielenhuolto
Kirjekyyhky

Kirjekyyhky on kirjeiden kuljettamiseen käytetty kesykyyhky. Kirjekyyhkyn hyvän suunnistuskyvyn uskotaan perustuvan Maan magneettikenttään. Jos kirjekyyhky viedään pois kotiseudultaan ja päästetään sitten irti, se lentää heti takaisin omaan kyyhkyslakkaansa eli pesäänsä. Kyyhkyset lentävät hyvin nopeasti, yli 60 kilometriä tunnissa. Egyptiläiset käyttivät jo kauan sitten kirjekyyhkyjä viestinviejinä. Pariisin piirityksen aikana 1870–1871 lähetettiin kirjekyyhkyjen avulla saarrettuun kaupunkiin yli miljoona tiedotusta. Kyyhky kantaa kirjettä kevyessä säiliössä, joka on kiinnitetty sen jalkaan. Ensimmäisessä maailmansodassa Ranskan armeijan kirjekyyhky Vaillant lähetti vaikeassa tilanteessa viestin rintamalta päämajaan. Kyyhky lensi myrkyllisten taistelukaasupilvien läpi ja kuoli päästyään lakkaan. Ranskan valtio palkitsi Vaillantin kunnianosoituksin, ja se on nyt täytettynä nähtävillä sotamuseossa. Animaatioelokuva Valiant (2005) kuvaa brittiarmeijan kirjekyyhkyjen seikkailuja toisessa maailmansodassa. == Kouluttaminen == Nuoret kirjekyyhkyt pitäisi pitää kyyhkyslakassa, kunnes ne ovat kuuden viikon ikäisiä, jotta paikka jäisi linnuille mieleen. Kyyhkyslakan on tärkeä olla mukava ja viihtyisä, jotta kyyhkyt palaisivat sinne. Nuorien kirjekyyhkyjen pitää aluksi antaa lennellä pihapiirissä vapaasti, jotta ne muistaisivat ympäristöä. Sitten niitä voi pikku hiljaa viedä kauemmas ja kauemmas ja antaa lentää takaisin kyyhkyslakkaan. Kun sitä on tehty tarpeeksi kauan ja monista eri paikoista, kirjekyyhky yleensä löytää takaisin satojenkin kilometrien päästä. Jos kirjekyyhky halutaan käymään kahden paikan väliä edestakaisin, silloin kumpaankin paikkaan pitää rakentaa kyyhkyslakka. Niitä pitää myös ruokkia kummassakin paikassa säännöllisesti. Kun kirjekyyhkyllä halutaan lähettää viesti paikasta toiseen, niin kyyhkyä pitää lopettaa ruokkimasta, jolloin se lentää johonkin toiseen paikkaan, mistä ruokaa saa. Eli silloin se lentää määränpäähän, jossa viesti vastaanotetaan ja kyyhkystä pitää ruokkia. Jos kirjekyyhky halutaan lähettää takaisin, sen ruokkiminen pitää lopettaa taas. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Suomen Viestikyyhky-yhdistys ry * Puolustuslaitoksemme höyhensarjaa, Suomen Kuvalehti, 16.09.1933, nro 38, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Suomen kevyimmät "ilmavoimat", Hakkapeliitta, 15.10.1935, nro 42, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Kyyhkynen valokuvaa, Kuva, 08.11.1939, nro 23, s. 27, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Postiliikenne Luokka:Kyyhkylinnut Luokka:Kotieläimet
Yksilö

Yksilö on sellainen entiteetti, jolla on ominaisuuksia ja relaatioita. Yksilön määritelmä ei vaadi että yksilöt olisivat elollisia. Yksilö voi olla oliona esimerkiksi henkilö, eliö tai yleisemmin jonkin joukon yksittäinen jäsen. Identiteetti tekee oliosta määriteltävän ja tunnistettavan, antamalla sille joitakin ominaisuuksia tai piirteitä, jotka mahdollistavat sen erottamisen muista olioista. Olion identiteetti siis tekee olioista samoja asioita tai eri asioita. Tilastotieteessä yksilö on yksittäinen tutkimuskohde, jonka vastakohta on populaatio. Tilastotieteessä populaatiosta tehtyjä tutkimuksia ei voi yleistää yksilötasolle, mutta yksilöstä voi yleistää yleiseen. Yksilöitä koskevat yleistykset edellyttävät joidenkin yksittäisten asioiden tai ilmiöiden käsittämistä ryhmäksi, joukoksi tai luokaksi, jonka jäsenillä on samankaltaisia piirteitä. Biologiassa yksilöt muodostavat yhteisöjä ja jotkin hyönteiset yhdyskuntia. ==Biologinen yksilö== Biologiassa yksilö on eliön yksittäinen, muista erillinen esiintymä. Se voi koostua yhdestä tai useammasta solusta, mutta sillä on vain yksi perimä. Joissain tapauksissa yksilön määrittäminen on vaikeaa. Esimerkiksi neliökilometrienkin laajuudelle levittäytynyt sienirihmasto voi olla periaatteessa samaa yksilöä, jos rihmasto on yhtenäinen. Näennäinen rihmaston katkaisu näennäisesti myös jakaa tällaisen yksilön kahdeksi, vaikka rihmaston elämä jatkuisi täysin samanlaisena, ja rihmasto kasvaisi taas pian yhteen. Jotkut eliöt lisääntyvät jakaantumalla tai muulla tavoin siten, että jälkeläisillä on sama perimä kuin emolla. Mikäli jakaantumisen tuotteet toimivat erikseen, ne ovat ilman muuta yksilöitä. Joskus kuitenkin perimältään samat eliöt muodostavat yhteisön, jonka jäsenet ovat riippuvaisuussuhteessa toistensa kanssa. Jotkut tutkijat laskevat yhdeksi yksilöksi jopa muurahaisyhdyskunnan, jossa työläiset ovat lisääntymiskyvyttömiä, vaikka niillä onkin tarkalleen ottaen eri perimä kuningattaren kanssa. ==Lähteet== * * == Aiheesta muualla == * Stanford Encyclopedia of Philosophy: The Biological Notion of Individual Luokka:Biologia Luokka:Filosofian termit
Evoluutio (elokuva)

Evoluutio on Ivan Reitmanin ohjaama, vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiskomediaelokuva. == Juoni == Ira Kaine ja Harry Block löytävät maahan syöksyneestä asteroidista ulkoavaruudesta peräisin olevan organismin. Organismi kehittyy nopeasti mönjästä moninaisiksi olioiksi, jotka uhkaavat vallata hiljaisen Glen Canyonin kaupungin. Armeija saapuu paikalle Ira Kainen entisen tuttavuuden johdolla ja yrittää saada tilanteen hallintaan. He epäonnistuvat ja tilanne pahenee, ja lopulta tilanteen pelastaminen jää Kanen, Blockin ja heidän ystäviensä vastuulle. Lopulta käy ilmi, että eräissä Head & Shoulders -shampoissa lisäaineena oleva seleeni on olioille myrkyllistä. Idea syntyi kuljettaessa alkuaineiden jaksollista järjestelmää kaksi askelta alas ja yksi oikealle olioiden perustana olevasta typestä. Päättely perustui siihen, että ihmisille, jotka ovat hiilipohjaisia, arseeni (kaksi askelta alas ja yksi oikealle hiilestä) on myrkyllinen. == Näyttelijät == == Lähteet == Luokka:Vuoden 2001 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat Luokka:Ivan Reitmanin ohjaamat elokuvat Luokka:Elokuvat avaruusolennoista
Ricimer

Ricimer (noin 405 – 18. elokuuta 472) oli Länsi-Rooman todellinen hallitsija 400-luvulla. Ricimer oli areiolainen ja hänen äitinsä oli visigoottien kuninkaan tytär. Hän vietti nuoruutensa Valentinianus III:n hovissa ja kunnostautui palvellessaan Aëtiusta. Valentinianuksen kuoltua Petronius Maximus kaappasi vallan, mutta hän kuoli vandaalien hyökätessä Roomaan vuonna 455. Tämän jälkeen Avitus julistautui keisariksi ja nimitti Ricimerin Länsi- Rooman korkeimpaan sotilasvirkaan magister militumiksi. Vuonna 456 Ricimer kukisti vandaalit niin merellä kun maalla. Samana vuonna Ricimer kapinoi Majorianuksen kanssa Avitusta vastaan ja Ricimerin avulla Majorianuksesta tuli Länsi-Rooman keisari. Majorianus osoittautuikin kuitenkin odotettua paremmaksi keisariksi. Mutta kun Majorianus kärsi tappion vandaaleja vastaan Espanjassa vuonna 461 sai Ricimer armeijan kapinoimaan häntä vastaan. Ricimer pakotti Majorianuksen eroamaan ja antoi myös lopulta murhata hänet. Ricimer julisti nyt Libius Severuksen keisariksi. Severus oli täysin Ricimerin vallassa, mutta hän kuoli vuonna 465. Länsi-Roomassa ei ollut tämän jälkeen keisaria 18 kuukauteen. Lopulta Itä-Rooman keisari Leo I lähetti Anthemiuksen Länteen keisariksi. Saadakseen sovinnon aikaiseksi Ricimer nai Anthemiuksen tyttären. Yhteistyö jatkui muutaman vuoden ajan. Mutta lopulta Ricimer kapinoi Anthemiusta vastaan ja perusti oman tukikohtansa Milanoon. Vuonna 472 hän hyökkäsi ja valtasi Rooman. Hän antoi teloittaa Anthemiuksen ja julisti Olybriuksen keisariksi. Ricimer kuoli kuitenkin vain pari kuukautta tämän jälkeen. Hänen veljenpoikansa Gundobad peri hänen asemansa. Luokka:Hallitsijat Luokka:Roomalaiset sotilaat Luokka:Myöhäisantiikin henkilöt Luokka:400-vuosikymmenellä syntyneet Luokka:Vuonna 472 kuolleet
Tero Ojanperä

Tero Ojanperä (s. 1966)Tero Ojanperä Tek.fi. Tekniikan Akateemiset. Viitattu 7.6.2016. on entinen Nokia Oyj:n palveluliiketoiminnasta vastaava johtaja ja nykyinen Silo AI tekoäly-yrityksen ja Vision+ -rahaston hallituksen puheenjohtaja ja yksi niiden perustajista. Hän toimi TTY-säätiön hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana 2012–2017. Nykyään hän toimii DNA Oyj:n, Siili Solutions Oyj:n ja OP finanssiryhmän hallitusten jäsenenä. Tero Ojanperä valmistui diplomi-insinööriksi Oulun yliopistosta, ja hän on väitellyt tekniikan tohtoriksi Delftin teknillisessä yliopistossa Alankomaissa. Opiskeluaikoinaan Ojanperä osallistui Teekkaritoimintaan. Hän on Oulun tietotekniikan opiskelijoiden killan, Oulun Tietoteekkarit ry:n (OTiT), perustajajäsen ja kiltalehti Terminaalin ensimmäinen päätoimittaja. Ojanperä oli Nokian palveluksessa vuodesta 1990 alkaen. Uransa aikana hän toimi Nokian teknologia- ja strategiajohtajana, Nokia Research Centerin vetäjänä ja Nokia Networksin johtajana sekä lukuisissa muissa tehtävissä. Elokuussa 2011 Ojanperä ilmoitti jättävänsä Nokian ja siirtyvänsä vastaamaan uudesta Vision+ -rahastosta . Vuonna 2009 teknologiabisneksen erikoislehti Fast Company listasi liike-elämän sata luovinta; Ojanperä oli sijalla seitsemän listan ainoana suomalaisena. Marraskuussa 2017 Ojanperä siirtyi uuden tekoälyratkaisuja kehittävän startup-yrityksen Silo AI:n johtoon.. ==Teokset== * * == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Nokian henkilöstö Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Päivölä (mytologia)

Päivölä on päivättärien ja päivän poikien koti suomalaisessa kansantarustossa. Päivölä esiintyy myös maanpäällisenä paikkana kertomuksessa Päivölän pidoista. Joissain kertomuksissa Päivölän tilalla on Pohjola. Näin on myös kansanrunoissa kootussa Kalevalassa. Päivölän suuressa talossa pidetään suuret pidot eli juhlat, joissa tarjotaan ruokaa ja juomaa. Tappelupukarina tunnettua Lemminkäistä ei kuitenkaan ole kutsuttu. Lemminkäinen saa kuulla pidoista ja tulee paikalle. Hänelle tarjotaan matoinen olut, jonka hän juo otettuaan ensin madot pois. Lemminkäinen istuu isännän paikalle, jolloin hänen ja isännän välille tulee riitaa. Syntyneessä kaksintaistelussa Lemminkäinen surmaa Päivölän isännän ja pakenee sitten pidoista. Luokka:Suomalaisen mytologian paikat ja olotilat
Gundobad

pienoiskuva|Gundobadia esittävä veistos Genevessä. Gundobad, jota kutsuttiin myös nimellä Gundibald, oli burgundien kuningas noin 474–516 ja sitä ennen Rooman patriisi ja magister militum (472–473). Hänen setänsä oli Ricimer, joka todellisuudessa oli hallinnut Länsi-Roomaa heikkojen keisareiden aikana. Kun Ricimer kuoli vuonna 472 kaappasi Gundobad tämän vallan itselleen ja teki Glyceriuksesta keisarin. Gundobadista tuli kuitenkin burgundien kuningas vuonna 473 kun hänen isänsä Gunderik kuoli. Hän joutui tosin jakamaan vallan kolmen veljensä Godegiselin, Kilperikin ja Godomarin kanssa. Vuonna 486 Gundobad tappoi veljensä Gundomarin. Vuonna 493 hän tappoi Kilperikin, hukutti tämän vaimon ja karkotti näiden kaksi tytärtä. Yksi tyttäristä, Klotilde, päätyi frankkien kuninkaan Klodvigin luokse. Klodvig pyysi Gundobadilta lupaa saada Klotilde vaimokseen, ja Gundobadin oli pakko suostua. Godegiselin kanssa Gundobad soti pitkään. Hän yritti saada frankit puolelleen, mutta Klodvig päättikin auttaa Godegiseliä. Lopulta Gundobadin oli antauduttava ja luvattava maksaa veroa frankeille. Hän kuitenkin perui myöhemmin lupauksensa ja alkoi piirittää Godegiseliä Viennessä. Vuonna 501 hän valtasi kaupungin ja tappoi veljensä. Gundobad hallitsi burgundien kuninkaana kuolemaansa asti vuonna 516. Vaikka Gundobad oli virallisesti areiolainen, hän suhtautui salaa myönteisesti katolisia kohtaan ja piti yllä hyviä suhteita ortodoksiseen papistoon sekä yleensäkin roomalaisiin alamaisiinsa. Gundobadin merkittävin perintö olivat kaksi lakikokoelmaa, burgundeja koskeva Lex Gundobada ja roomalaisia alamaisia koskeva Lex Romana Burgundionum. Gundobadin seuraaja oli hänen poikansa Sigismund. == Lähteet == Luokka:Burgundien kuninkaat
Chathamsaaret

Chathamsaaret (, ) ovat Uudelle-Seelannille kuuluva noin kymmenestä saaresta koostuva saariryhmä noin 800 kilometriä Eteläsaarella sijaitsevasta Christchurchin kaupungista itään. Saaret ovat kuuluneet virallisesti Uudelle- Seelannille vuodesta 1842 lähtien. Chathamsaarten pinta-ala yhteensä on 966 neliökilometriä. Kaikki asutus on ryhmän kahdella suurimmalla saarella, Chathamilla ja Pittillä. Saaret on nimetty HMS Chatham -laivan mukaan. ==Maantiede== Chathamsaaret ovat ilmestyneet merestä vasta noin 4 000 000 vuotta sitten. Chathamsaaren maaperä on pääasiassa kalkkikiveä, basalttia ja hiekkaa. Chathamsaarta ympäröi useita tuliperäisiä saaria, joiden yhteenlaskettu pinta-ala Chathamsaaren kanssa on noin 950 neliökilometriä. Saarten ilmasto on viileä ja kostea. Lämpötila ei juuri vaihtele vuodenaikojen mukana. Saarten endeeminen eliöstö on läheistä sukua Uuden-Seelannin ja lähimpien subantarktisten saarten eliöstöille. Ehkä tunnetuin saarilla kasvava endeeminen kasvi on Myosotidium hortensia. Endeemisistä eläimistä saarilla elää muun muassa makeanveden kala Neochanna rekohua, sekä useita lintu- ja hyönteislajeja. ==Historia== 250px|thumb|oikea|Moriorien puukaiverrus. Chathamsaarten ensimmäisiä asukkaita olivat moriorit. Moriorien esi-isät saapuivat saarille Uudesta-Seelannista vuoden 1500 paikkeilla, vaikkakin heidän perimätietonsa mukaan saarella oli asukkaita jo ennen heitä. Enimmillään morioreita oli saarilla noin 2 000. Marraskuussa 1791 brittiläinen alus Chatham joutui sivuun kurssiltaan ja ajautui Chathamsaarille. Luutnantti William Broughton julisti saaren kuuluvaksi Isolle-Britannialle ja nimesi saaret Chathamsaariksi. 1800-luvulta lähtien saarilla kävi valaanpyytäjiä, jotka toivat saarille tauteja. Vuonna 1835 saarille tuli noin 900 maoria, jotka alistivat paikalliset moriorit. Moriorien määrä hupeni nopeasti ja vuonna 1862 heitä oli enää 101. Vuonna 1870 maat jaettiin suureksi osaksi maoreille moriorien jäädessä ilman maata. Moriorit ovat sittemmin saaneet oikeuksia maihin Chathamsaarilla. ==Väestö== Chathamsaarilla asuu noin 600 asukasta, joista noin 30 Pitt-saarella. Saaren asukkaista 65,6 prosenttia kuului vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan eurooppalaistaustaisiin etnisiin ryhmiin ja 64,2 prosenttia kuului maoreihin. Väestönlaskennoissa henkilöt saattoivat ilmoittaa kuuluvansa useampaan kuin yhteen etniseen ryhmään. Moriorit luetaan kuuluviksi maoreihin. Saarella puhutut kielet ovat englanti ja maori. ==Lähteet== Luokka:Uuden-Seelannin saaret
Vanatinai

Vanatinai on saari Papua-Uudessa-Guineassa. Se sijaitsee Louisiadesaarilla ja on saariston itäisistä saarista pinta-alaltaan suurin. Saaren pinta-ala on noin 800 neliökilometriä ja se sijaitsee noin 320 kilometriä Uuden-Guinean saaresta kaakkoon. Eurooppalaiset ovat tunteneet saaret myös nimillä Sudest ja Tagula. Vanatinai on paikallisten asukkaiden saarelle antama nimi. Luokka:Papua-Uuden-Guinean saaret
Yhdyskuntahyönteiset

Yhdyskuntahyönteisiksi nimitetään niitä pistiäisiä, jotka ovat järjestäytyneet yhdyskunniksi. Yhdyskuntahyönteisiä ovat muurahaiset, termiitit, kimalaiset, mehiläiset ja ampiaiset. ==Hierarkia ja lisääntyminen== Yhdyskuntahyönteisten hierarkiaan kuuluu vähintään kolme eri kastia. Seuraavassa on kuvaus muurahaisyhteiskunnan kasteista. *Kuningatar on lisääntymiskykyinen naaras, jonka jälkeläisiä kaikki muut yhdyskunnan jäsenet ovat. Joillain lajeilla voi olla useampia kuningattaria samassa pesässä. *Koiraat ovat haploideja. Ne syntyvät suvuttomasti kuningattaren jälkeläisinä. Koiraiden ainoa tarkoitus on hedelmöittää uudet kuningattaret. Niitä kutsutaan kuhnureiksi, ja ne kuolevat tehtävänsä jälkeen. *Naaraat ovat syntyneet suvullisesti kuningattaren ja tämän edesmenneen puolison liitosta. Työläiset ovat muuten tavallisia naaraita, mutta niitä on toukka-asteella ruokittu eri tavalla, jolloin niistä on tullut lisääntymiskyvyttömiä. Työläiset hoitavat kaikki pesän käytännön asiat. Joillain muurahaisilla on työläiskasteja, jotka ovat erikoistuneet muun muassa taistelemiseen tai vartijoiksi. Luokka:Pistiäiset