EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Luopioisten kotiseutumuseo ja Mikkelinmäen torpparimuseo

Luopioisten Kotiseutumuseo ja Mikkelinmäen torpparimuseo sijaitsevat Luopioisten kirkonkylässä Pälkäneellä. Museoita ylläpitää Pälkäneen kunta. Kotiseutumuseo toimii rakennuksessa, joka on entinen pitäjänmakasiini, niin sanottu lainajyvästö, vuodelta 1854. Se on muutettu museoksi Kukkia-Seuran toimesta 1950-luvulla. Kolmikerroksisessa museossa esillä olevat esineet on suurimmilta osin kerätty 1950- ja 60-luvuilla Luopioisten kunnan alueelta. Kotiseutumuseon kokoelmiin kuuluu noin 2500 luetteloitua esinettä, pääosin 1800-luvulta. Esillä on kulkuneuvoja, kalastus- ja sahdintekovälineitä, pula- ajan esineitä, 1900-luvun kirkonkylän pienoismalli, kiertokoulu ja sisustusesineistöä. Mikkelinmäen torpparimuseoalue perustettiin 1950-luvun lopulla Kukkia-Seuran toimesta. Se on kunnan omistuksessa ja siellä pääsee tutustumaan vanhanajan käsityötaitoihin, sisustukseen, ja maalaiselämään. Alue koostuu erilaisista museorakennuksista, jotka on siirretty alueelle eri puolilta Luopioisten entistä kuntaa. Ensimmäiset rakennukset tuotiin alueelle 1957. Ensimmäiset mäelle tuodut rakennukset ovat Hirvelän torppa 1800-luvun alkupäästä Ämmätsästä (on ollut alun perin savutupa, pakari ja eteinen on rakennettu myöhemmin) ja niin sanottu Piian aitta 1750-luvulta Niittylahdesta. Yhteensä rakennuksia on 12, ja niissä pääsee tutustumaan museoiden kokoelmissa oleviin esineisiin. Mikkelinmäki on vanha, pyhä paikka. Mäellä on 3-kuppinen uhrikivi ja luonnonlähde. == Viitteet == Luokka:Pälkäneen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen museot
Juan Foyth

Juan Marcos Foyth (s. 12. tammikuuta 1998 La Plata) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Englannin ja Espanjan pääsarjoissa. Hän voitti Argentiinan maajoukkueessa maailmanmestaruuden vuonna 2022. == Seurajoukkueura == Foyth aloitti pääsarjauransa Argentiinassa maaliskuussa 2017 Estudiantesin joukkueessa. Hän siirtyi kesällä 2017 Englantiin Tottenham Hotspurin joukkueeseen, jossa hän pelasi kausina 2018–2020 yhteensä 16 valioliigaottelua ja teki niissä yhden maalin, marraskuussa 2018 vierasottelussa Crystal Palacea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua, joista ensimmäisen joulukuussa 2017. Foyth siirtyi lokakuussa 2020 lainalle espanjalaisseura Villarrealiin, joka kesällä 2021 lunasti hänet omistukseensa. Foyth pelasi La Ligassa lainakaudellaan 16 ottelua ja seuraavalla kaudella 25 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, toukokuussa vierasottelussa Rayo Vallecanoa vastaan. Villarreal voitti kaudella 2020–2021 Eurooppa-liigan mestaruuden, ja Foyth pelasi 12 ottelua, joista ensimmäisessä Sivassporia vastaan hän teki maalin. Loppuottelussa Manchester Unitedia vastaan hän pelasi 88 minuuttia. Kaudella 2021–2022 Foyth pelasi Mestarien liigassa kymmenen ottelua Villarrealin edetessä välieriin. Kaudella 2022–2023 Foyth oli pari kuukautta poissa kentiltä loukkaantumisen vuoksi ja on pelannut marraskuun loppuun mennessä neljä La Ligan ottelua. == Maajoukkueura == Foyth pelasi Argentiinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 12 ottelua. Ikäluokan MM-kilpailuissa 2017 hän pelasi joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa täydet minuutit. Foyth pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2018 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan. Vuoden 2019 Copa Américassa hän pelasi neljä ottelua päästyään kolmannessa alkulohko-ottelussa avauskokoonpanoon. Argentiina sijoittui turnauksessa kolmanneksi. MM-kilpailuissa 2022 hän pääsi muutamaksi minuutiksi vaihdosta kentälle välieräottelussa Kroatiaa vastaan Argentiinan johtaessa ottelua 3–0. Se jäi hänen ainoaksi esiintymisekseen kentällä tuossa Argentiinan mestaruuteen päättyneessä MM-turnauksessa. Foyth on jouluun 2022 mennessä pelannut 17 A-maaottelua, joissa hän on ollut 12 kertaa avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Museo Salinmäki

Museo Salinmäki sijaitsee Pälkäneen Myttäälän kylässä ja sitä ylläpitää Pälkäne-Seura ry, Salinmäen rakennukset ovat olleet museokäytössä vuodesta 1965 ja yleisölle alue avattiin 1977. Ulkomuseoalueella on Salinmäen päärakennus, Alkmanin talo, joka on paritupatyyppinen rakennus 1800-luvulta, punamullattu pitkä aitta, päreillä vuorattu viljamakasiini ja Soinin tilalta Kaitamosta siirretty aitta. Päärakennuksessa pääsee tutustumaan pälkäneläiseen talonpoikaiselämään ja talossa asuneen Alkmanin perheen arkeen ja juhlaan 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. == Lähteet == Luokka:Suomen museot Luokka:Pälkäneen rakennukset ja rakennelmat
Pälkäneen kirkkomuseo

Pälkäneen kirkkomuseo sijaitsee C. L. Engelin suunnittelemassa Pälkäneen kirkossa, joka on rakennettu vuosina 1836-1839. Kirkon kuorin takana olevalla lehterillä on pieni museo jossa on nähtävissä sinne kerättyä seurakunnan vanhaa esineistöä, muun muassa kirkollista esineistöä ja kirjallisuutta sekä aatelisvaakunoita ja muita erikoisuuksia. == Lähteet == Luokka:Suomen museot Luokka:Pälkäneen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen evankelis- luterilaisen kirkon historia
Sebastian Münster

Sebastian Münster (20. tammikuuta 1488 Ingelheim, Pfalz – 26. toukokuuta 1552 Basel) oli saksalainen maantieteilijä, matemaatikko ja orientalisti. ==Elämä== Opiskeltuaan Heidelbergissä ja Tübingenissä Münster liittyi fransiskaaneihin, mutta erosi ja kääntyi luterilaiseksi noin vuonna 1529. Pian tämän jälkeen hänet nimitettiin Heidelbergin hovisaarnaajaksi, ja hän myös luennoi hepreasta ja Vanhan testamentin eksegetiikasta. Vuodesta 1536 lähtien hän opetti Baselin yliopistossa, jossa hän julkaisi kuuluisan Cosmographia universalis -teoksensa vuonna 1544. Teos ilmestyi myös saksaksi Beschreibung alter Länder. Se oli ensimmäinen yksityiskohtainen, tieteellinen ja kansantajuinen kuvaus maailmasta Münsterin äidinkielellä, ja se oli reformaation ajan maantieteellisen tutkimuksen ja kirjallisuuden huipentuma. Teoksen laadinnassa Münsterin apuna oli yli 120 työtoveria. Arvostetuin painos Cosmographiasta on vuoden 1550 painos erityisesti kuvituksensa vuoksi. Elias Levitan oppilaana Münster oli ensimmäinen saksalainen, joka julkaisi Vanhan testamentin alkukielellä (1534–1535). Tähän painokseen liitettiin uusi latinankielinen käännös ja suuri määrä huomautuksia. Hän julkaisi useita heprean kielioppeja ja laati ensimmäisenä aramean kieliopin Grammatica chaldaica (1527). Hänen leksikografiseen työhönsä kuuluivat Dictionarium chaldaicum (1527) ja Dictionarium trilingue (1530), joka käsitteli latinaa, kreikkaa ja hepreaa. Edellä mainittujen Münsterin teosten lisäksi voidaan mainita Germaniae descriptio (1530), Novus orbis (1532), Mappa Europae (1536), Rhaetia (1538), Gaius Julius Solinuksen, Pomponius Melan ja Klaudios Ptolemaioksen laitokset vuosilta 1538–1540 sekä muista kuin maantieteellisistä tutkielmista Horologiographia (1531), joka käsitteli aurinkokelloja, Organum uranicum (1536), joka käsitteli planeettojen liikkeitä, ja Rudimenta mathematica (1551). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:saksalaiset matemaatikot Luokka:saksalaiset maantieteilijät Luokka:orientalistit Luokka:saksalaiset professorit Luokka:Vuonna 1488 syntyneet Luokka:Vuonna 1552 kuolleet
Tuulimyllymuseo

Pälkäneen Tuulimyllymuseo on Pälkäne-Seura ry:n hallinnoima kolmikerroksinen museomylly, joka sijaitsee Onkkaalassa Vilpolan mäellä, Pälkäneen keskustassa. Nykyään museona toimiva tuulimylly on Kuulialan tilan vanhapäreillä vuorattu mamsellimylly, joka on ollut viimeksi toiminnassa vuonna 1915. Myllyn rattaat ja kivet on purettu pois ja mylly on muutettu pieneksi museotilaksi. Museo esittelee kolmessa kerroksessaan viljan käsittelyyn liittyvää pälkäneläistä talonpoikaisesineistöä sekä vanhoja kalastusvälineitä ja siellä pääsee tutustumaan maatalous- ja maalaiselämään sekä perinnerakentamiseen. == Lähteet == Luokka:Tuulimyllyt Luokka:Suomen museot Luokka:Suomen myllyt Luokka:Pirkanmaan nähtävyydet Luokka:Pälkäneen rakennukset ja rakennelmat
Ruoveden kotiseutumuseo

Ruoveden kotiseutumuseo on perustettu 1932 Ruoveden Kotiseutu- ja Museoyhdistys ry:n toimesta ja se sijaitsee Ruovedellä,1989 se siirtyi kunnan omistukseen. Museo on tyypiltään talomuseo, jossa esitellään keskikokoista, omavaraista pohjoishämäläistä talonpoikaistaloa ja sen elämää 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa. Museon kokoelmissa on yli tuhat kädentaidoista kertovaa esinettä, joiden keräämisen aloitti 1920-luvulla kunnanlääkäri, sittemmin lääkintöneuvos Einar Palmén. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ruoveden museo, menneitten aikojen kaunis muistomerkki historiallisen kulttuuripitäjän ylevällä harjulla, Aamulehti, 28.05.1939, nro 141, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Ruoveden rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kotiseutumuseot
Keikyän kotiseutumuseo

Keikyän kotiseutumuseo sijaitsee Sastamalassa, museo perustettu vuonna 1961 ja sitä ylläpitää Keikyän Museo- ja Kotiseutuyhdistys ry. Alkuaikoinaan, vuodesta 1963, museo oli vuokralla Pehulan Torpon tilan päärakennuksessa. Kiviniemeen museo muutti vuonna 1971 jolloin avautui mahdollisuus hankkia museolle omat rakennukset Uotilasta. Museolle johtaa Kiviniementieltä komea koivukuja, jonka puut on istutettu tammikuussa 1925, puiden taimet Uotilan talon isäntä otti suoalueelta. Ammattialoista kotiseutumuseossa on esillä maatalous, rakennus-, lastu-, ja suutarintyöt, kumipallojen, laukkujen, kampojen, lankanappien, piippujen ja tiilien valmistus sekä kehräys ja kudonta ja siellä pääseekin tutustumaan käsityötaitoihin, maatalous ja maalaiselämään sekä ammatti ja liike-elämään. Museoalue koostuu kolmesta rakennuksesta ja museolla on kokoelmissaan noin 3500 esinettä. Kuvia ja dokumentteja kokoelmiin kuuluu noin 1000. == Lähteet == Luokka:Sastamalan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kotiseutumuseot
Kiikoisten esinemuseo

Kiikoisten esinemuseo sijaitsee Kiikoisissa, Sastamalassa, museota ylläpitää Kiikoisten kotiseutuyhdistys. Kiikoisten kirkkopihassa sijaitsevan esinemuseon kokoelma sisältää paikallishistoriallisesti arvokkaita esineitä. Kokoelman on pääasiallisesti tallentanut ja koonnut 1900-luvun alkuvuoisina Tapani Halminen. Museon näyttely esittelee maalaisyhteisön työkaluja sekä ihmisten elämää Kiikoisissa. == Lähteet == Luokka:Suomen museot Luokka:Sastamalan nähtävyydet Luokka:Sastamalan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kiikoinen
Kinnalan Koukun suojeluskunta- ja lottamuseo

Kinnalan Koukun suojeluskunta- ja lottamuseo sijaitsee Kinnalan sukutilan pihapiirissä, maatilan vanhassa leivintuvassa, Sastamalassa. Suojeluskuntamuseossa kävijä pääsee tutustumaan tilan isännän opastuksella sotahistoriaan, Kiikan suojeluskunnan esikuntaan ja erilliseen näyttelyyn. Esikuntahuoneessa on nähtävillä kolme lottaa eri tehtävissä, paikallispäällikkö, paikallisesikunnan jäsen, sekä kapteeni ja vääpeli, huone kuvaa tapahtumaa vuodelta 1943. Museossa esillä olevan näyttelyn teemoja ovat itsenäisen Suomen sodat ja niiden ylipäällikkö Mannerheim sekä maanpuolustus sodan ja rauhan aikana vuosina 1918-1944. Näytillä on kuvia, merkkejä, tunnuksia, kortteja, karttoja, kirjallisuutta ja muuta esineistöä liittyen Mannerheimiin, vapaus-, talvi- ja jatkosotiin, suojeluskuntaan ja Lotta Svärd -järjestöön. == Lähteet == Luokka:Suomen museot Luokka:Sastamalan nähtävyydet Luokka:Sastamalan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kiikka Luokka:Suojeluskunta Luokka:Lotat Luokka:Sotahistoria
Myllymäen torpparimuseo

Myllymäen torpparimuseo sijaitsee Kiikoisissa, Sastamalassa. Museoalueen rakentaminen alkoi 1970-luvun alussa, kun silloinen Kiikoisten museoyhdistys osti kotiseututaloksi 1830-luvulla rakennetun Myllymäen tilan asuinrakennuksen Kuorsumaasta. Alueella on nykyään useita sinne siirrettyjä rakennuksia, joista kulttuurihistoriallisesti arvokkain on Kuorsumaan Heikkilän torpan aitta joka asiantuntijoiden mukaan on peräisin 1700-luvulta. Museoalueen tyypillisen torpan umpipihan muodostavat luhti, navetta, ratashuone, savusauna, Amanda Viitasen Kuorsumaasta siirretty kankurin pirtti, puuliiteri, lehtilato, riihi ja paja. Kotiseututalossa on esillä puusepän työkaluja ja taidokkaita käsitöitä, kuten ryijyjä ja kirjottuja pöytäliinoja. == Lähteet == Luokka:Sastamalan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen museot
Sarkia-museo

Sarkia-museo sijaitsee Sastamalassa ja on kutoja Hilda Runnin mökki, jossa runoilija Kaarlo Sarkia asui kummiensa Hildan ja tämän äidin Tildan hoivissa. Myöhemmin mökin osti Manda Haavisto, joka myi mökin huhtukuussa 1959 Sarkia- seuralle. Rakennus on kunnostettu museoksi urjalalaisen Arvo Kytölän ohjeiden mukaisesti, Kytölä on Suomen Museoliiton neuvoja. Hiljattain Kiikan Lions Club on kunnostanut Sarkia-museon vanhaa navettarakennusta. Museossa on esillä runoilijan elämään liittyvää esineistöä. == Lähteet == Luokka:Suomen museot Luokka:Sastamalan nähtävyydet Luokka:Sastamalan rakennukset ja rakennelmat
Ikaalan Isotalon yksityismuseo

Ikaalan Isotalon yksityismuseo sijaitsee Urjalassa ja se on maalaistalon päärakennus, jonka vanhin osa, pakari, rakennettiin 1700-luvulla savupirtiksi. Isotalon tila on sijainnut samalla paikalla Ikaalan kylässä aina 1500-luvulta asti. Talossa asuttiin aina 1950-luvulle saakka ja museoksi rakennus muutettiin vuonna 1957. Päärakennus on sisustettu 1900-luvun alun tyyliin. Pakarin suureen leivinuuniin mahtui kerralla 32 leipää paistumaan ja katossa saattoi olla kuivumassa yli tuhat leipää 30 vartaassa. Pakarin erikoisuutena on peränurkan kivipermanto, jonka päällä oli mukava pestä talon puuastiat kahdesti viikossa, samassa paikassa tehtiin myös arkipäivän kalja ja juhlapyhien sahti. == Lähteet == Luokka:Urjalan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen museot
Nuutajärven lasimuseo Prykäri

Nuutajärven lasimuseo Prykäri sijaitsee Nuutajärvellä. Museorakennus rakennettiin Nuutajärven lasitehtaan voimakkaalla laajentumiskaudella 1850-luvulla. Kauniin, tiiliholvatun museorakennuksen nimi, Prykäri, juontaa juurensa rakennuksessa aluksi toimineesta tehtaan olutpanimosta eli prykäristä. Museo avattiin yleisölle vuonna 1977 ja nykyisin se on osa Designmuseota. Nuutajärven lasimuseo esittelee Nuutajärven lasikylän mielenkiintoista historiaa ja teollisuushistoriaa, Nuutajärvi on Suomen vanhin toiminnassa oleva lasitehdas, lasinvalmistuksen historiaa sekä tehtaan vanhaa tuotantoa yli 200 vuoden ajalta ja siellä voi tutustua myös lasinpuhaltajan ammattiin. Lasimuseosta löytyy edustava ja laaja kokoelma Nuutajärvellä valmistettuja lasiesineitä, aina 1800-luvulta nykypäivään. Nuutajärvellä on valmistettu alkuajoista aina 1920-luvulle saakka puhaltamalla ikkunalasia, kuten myös erilaisia pulloja, purkkeja ja apteekkilasia. Vierailijat voivat tutustua puhaltamalla ja myöhemmin puristamalla valmistettuihin lasiesineisiin ja useiden 1900-luvun kuuluisien lasitaiteilijoiden Nuutajärvelle suunnittelemiin esineisiin, kuten esimerkiksi Oiva Toikan lintuihin ja Tapio Wirkkalan Kantarelli-maljakkoihin. == Lähteet == Luokka:Suomen museot Luokka:Urjalan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Lasiteollisuus Luokka:Lasitaide Luokka:Lasitaiteilijat
Magnesiumkloraatti

Magnesiumkloraatti (Mg(ClO3)2) on magnesium- ja kloraatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa muiden yhdisteiden valmistukseen. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa magnesiumkloraatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedelliset di- ja heksahydraatit (Mg(ClO3)2·2H2O ja Mg(ClO3)2·6H2O). Magnesiumkloraatti liukenee hyvin veteen ja myös etanoliin ja asetoniin. Aine on voimakas hapetin. Magnesiumkloraattia valmistetaan hapettamalla magnesiumkloridia elektrolyyttisesti tai johtamalla magnesiumhydroksidin vesiliuokseen klooria. Yhdistettä käytetään puuvillan ja soijapapujen lehtien kuihduttamiseen ennen sadonkorjuuta ja magnesiumperkloraatin valmistamiseen.Sudhir K. Mendiratta & Budd L. Duncan: Chloric Acid and Chlorates, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003.Helmut Vogt, Jan Balej, John E. Bennett. Peter Wintzer, Saeed Akbar Sheikh, Ptrizio Gallone, Subramanyan Vasudevan & Kalle Pelin: Chlorine Oxides and Chlorine Oxygen Acids, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2010. == Lähteet == Luokka:Kloraatit Luokka:Magnesiumyhdisteet
Urjalan kotiseutumuseo

Urjalan kotiseutumuseo pihapiireineen sijaitsee rauhallisella ja kauniilla mäellä Urjalankylässä. Museo avattiin yleisölle vuonna 1950. Museon kahdeksan rakennusta on siirretty paikoilleen eri puolilta Urjalaa ja esineistö on saatu lahjoituksina. Kotiseutumuseon päärakennus on 1700-luvun lopulla rakennettu maalaistalon päärakennus, jossa pääsee näkemään 1800-luvun loppupuolen hämäläisen talonpojan elämäntapaa ja pienviljelijäkäsityöläisen elämää 1940-luvulla, paikallishistoriaa, käsityötaitoa, maatalous ja maalaiselämää. Päärakennuksen pirtin erikoisuus on harvinainen päreistä tehty sisäkatto, joka tehtiin perinteisesti joulun alla huonetta koristamaan, samalla päreet kuivuivat, ja juhlapyhien jälkeen niitä poltettiin pärepihdeissä valontuojina. Syytinkirakennuksessa asui 1940-luvun keinutuolinikkari perheineen. Urjala- mallisten keinustoolien teko alkoi kunnassa jo 1860-luvulla, ja vuosisadan vaihteen molemmin puolin nikkarointi kehittyi laajaksi kotiteollisuudeksi. Tuolloin nikkareita oli kymmeniä ja he olivat usein vähävaraisia mökkiläisiä, jotka asuivat ja työskentelivät samassa huoneessa. Rakennuksen porstuakamarissa on pieni suutarin työhuone. Museon pihapiiriin on myös rakennettu korsu, joka on Jalkaväkirykmentti 23:n Syvärin rannalla, etulinjassa olleen Karhukorsun kopio. Silloin korsua asutti puolikiväärijoukkue eli vajaat parikymmentä miestä. Korsun ympäristössä risteilee venäläisten linnoittajien vuosina 1915–1917 kaivamia juoksuhautoja. Alueella on myös muun muassa tuulimylly, joka on peräisin 1800-luvulta ja täysin toimintakuntoinen. Alueen vanhin rakennus on 1600-luvulla rakennettu ruotusotamiehen varusteaitta. Muissa aitoissa säilytettiin viljaa, ruokatarvikkeita ja vaatteita, Kaluaitassa on esillä monia 1800-luvun maa- ja kotitalouden työvälineitä. == Lähteet == Luokka:Urjalan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kotiseutumuseot Luokka:Suomen sotahistorialliset museot
Sääksmäen kotiseutumuseo

Sääksmäen kotiseutumuseo on Valkeakosken Sääksmäellä sijaitseva kotiseutumuseo. Kotiseutumuseo sai alkunsa, kun Sääksmäki-seura osti Munteen Molkan vanhan päärakennuksen, joka on perinteinen paritupatyyppinen asuinrakennus. Päärakennus siirrettiin Kirkonmäelle, ja museo avattiin vuonna 1951. Pihapiiriä täydennettiin myöhemmin Kasurista hankitulla aitalla. Museossa esitellään alueen kulttuuria, perinteitä ja historiaa, vierailija pääsee tutustumaan tyypilliseen pirkanmaalaiseen asumisen tapaan 1700–1800-luvuilla. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Sääksmäki-seura: Sääksmäen kotiseutumuseo Luokka:Suomen kotiseutumuseot Luokka:Sääksmäki Luokka:Valkeakosken museot
Mallimamit

Mallimamit (alkuperäiseltä nimeltä The Mommies) on yhdysvaltalainen vuosina 1993–1995 valmistunut tilannekomediasarja. Sarjaan valmistui kaksi tuotantokautta, joka koostui yhteensä 38 jaksosta. Sarja kertoo kahdesta kotiäidistä Marilynista ja Carylista, jotka elävät esikaupungissa aviomiestensä Jackin ja Paulin sekä lastensa kanssa. ==Sarja Suomessa== Suomen televisiossa sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla kesä- heinäkuussa 1996 arki-iltapäivisin. ==Lähteet== Luokka:1990-luvun yhdysvaltalaiset tilannekomediat
Killinkosken Wanha tehdasmiljöö

Killinkosken Wanha tehdasmiljöö sijaitsee Virroilla. Killinkosken vanha, P. G. Holmin (myöhemmin Inka Oy), nauhatehdas on kuuluisan kirkkoarkkitehti Josef Stenbäckin suunnittelema tehdasrakennus, jonka vanhimmat osat ovat valmistuneet vuonna 1908 ja rakennus kuuluu suojelukohteisiin. Killinkosken kyläyhdistys on kehittänyt vanhoista tehdastiloista mielenkiintoisen ja erittäin monipuolisen matkailukohteen. Tehdasmiljöössä on koettavissa monta eri museota kokoelmineen: Into-keskus, Nahkateollisuusmuseo, Kamerataivas – Suomen Kameramuseo, Josef Stenbäck ja Killinkoski -näyttely, näyttelytila Killin Kalleria, Nostalgiset lelut -näyttely, Parturi-kampaamo kylämuseo, VPK:n palokaluston näyttely ja vanhojen opetustarvikkeiden kokoelma. Museoissa pääsee tutustumaan ammatti ja liike-elämään, entisaikojen koulunkäyntiin, tekniikkaan, teollisuushistoriaan, palontorjuntaan, valokuvaukseen, kameroihin ja projektoreihin. == Lähteet == Wanha_tehdasmiljöö Luokka:Suomen museot Luokka:Virtain rakennukset ja rakennelmat Luokka:Josef Stenbäckin suunnittelemat rakennukset Luokka:Suomen teollisuushistoria Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Virtain perinnekylä

Virtain perinnekylä sijaitsee Marttisen saarella, Virroilla. Perinnekylään kuuluu Rajalahden talomuseo ja Halin metsäkämppämuseo sekä useita paikallishistoriallisesti arvokkaita rakennuksia, joissa pääsee tutustumaan paikalliseen talonpoikaiselämään 1800-1900-lukujen taitteessa, sekä tukkijätkien elämään 1950- ja 60-luvuilla. Rakennuksiin kuuluu muun muassa 1820-luvun hollitalli ja harakkamylly vuodelta 1828. Museon rakennuksissa on nähtävillä laaja esinekokoelma, joka kertoo virtolaisen maalaistalon elämästä 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa, vanhimmat esineet ovat 1700-luvulta. Vuosina 1948-67 käytössä olleella Halin metsäkämpällä voi tutustua metsätyömiesten arkeen ja työhön aikana, jolloin koneet kuten moottorisahat alkoivat jo muuttaa työn luonnetta. Kämppäyhdyskuntaan kuuluu 25 miehen kämppä ja emännän puoli, sekä teräväpää eli pomon asunto, sauna ja talli. Perinnekylän alueella on myös sotaveteraanimuseo, joka kertoo Suomen 1900-luvun sotahistoriasta. Alueella on myös ensimmäisen maailmansodan aikainen kenttälinnoitusalue ja entinen Virtain Monoskylän työväentalo Torppa, joka siirrettiin sinne vuonna 1982. == Lähteet == Luokka:Suomen kotiseutumuseot Luokka:Suomen sotahistorialliset museot Luokka:Pirkanmaan nähtävyydet Luokka:Virrat
Haverin kultakaivosmuseo

Haverin kultakaivosmuseo sijaitsee Viljakkalassa, Ylöjärvellä. Haverin kaivos aloitti toimintansa rautakaivoksena ja ensimmäiset asiakirjamerkinnät kaivoksesta löytyvät vuodelta 1735. Viimeksi kaivostoimintaa Haverissa harjoitti Oy Vuoksenniska Ab vuosina 1935-1960, tällöin päätuotteina oli kulta, hopea ja kupari. Merkittävä osa kaivostoimintaan liittyneistä rakennuksista on säilynyt ja kaivoskylän alkuperäinen muoto on edelleen selkeästi nähtävissä. Maastosta löytyy muun muassa neljä avolouhosta, rautamalmin louhinnan ajalta, joista syvin on 35 metriä ja kullan louhinnan ajasta muistuttaa 85 metriä syvä avolouhos, joka on nykyisin täytetty vedellä. Kaivosmuseossa pääsee tutustumaan kaivoksen toimintaan ja esillä on erittäin monipuolinen kokoelma kivinäytteitä ja kaivoksen toimintaan liittyvää esineistöä. Kaivosmuseon alueella liikutaan turvallisuussyistä ainoastaan oppaan johdolla. == Lähteet == Luokka:Suomen museot Luokka:Viljakkala Luokka:Kultakaivokset
Kurun ulkomuseo, koulumuseo ja Vänrikki Stoolin tupa

Kurun ulkomuseo, koulumuseo ja Vänrikki Stoolin tupa sijaitsevat Kurussa, Ylöjärvellä. Kurun ulkomuseoalueella, joka sijaitsee Hoppasojan notkelmassa, on paljon mielenkiintoista nähtävää, sieltä löytyvät Kurun ulkomuseo, koulumuseo ja Vänrikki Stoolin tupa. Ulkomuseon pihapiirissä on kaikkiaan kuusi rakennusta, joista keskeisin on Vänrikki Stoolin tupa. Kaikissa museon rakennuksissa esitellään kattavasti entisajan elämään liittyvää esineistöä ja siellä pääsee tutustumaan historiallisiin henkilöihin ja entisajan käsityötaitoihin. == Lähteet == Luokka:Suomen museot Luokka:Ylöjärven rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kuru
Petrofysiikka

Petrofysiikka on geologian osa-alue, joka liittyy geologian lisäksi geofysiikkaan. Siihen kuuluu mineraalien ja kivien fysiikka. Sitä hyödynnetään teollisuuden raaka-ainevarojen etsinnässä, ympäristön geologisten ominaisuuksien tutkimisessa ja rakennussuunnitelmia tehdessä. Petrofysiikkaan kuuluva tutkimus selvittää maalajeissa ja kallioperässä tapahtuvia muutoksia. Petrofysiikka on suurelta osin poikkitieteellinen tiede, jossa yhdistyvät geologia, geofysikaaliset mittaukset, fysiikka ja kemia. Sitä hyödynnetään yhteiskunnallisten käyttökohteiden lisäksi lukuisissa tieteellisissä tutkimuksissa, kuten ympäristö- ja ilmastotieteissä ja biologiassa. Myös meteorien tutkimus kuuluu petrofysiikkaan ja sen avulla saadaan tietoa avaruudessa kiertävien kappaleiden ominaisuuksista. Myös lääketieteessä käytettyjen aineiden tutkimuksessa hyödynnetään petrofysiikkaa. Petrofysiikassa käytetyt suureet ovat joko skalaari-, vektori- tai tensorisuureita riippuen siitä, liittyykö mitattaviin ominaisuuksiin tiettyjä suuntia. Petrofysiikassa tehdyt mittaustavat ovat riippuvaisia ympäristöolosuhteista. Petrofysiikan menetelmin mitattavia asioita ovat painovoima, magnetismi, sähkökenttä, sähkömagnetismi, seismiikka, geotermiikka ja radioaktiivisuus. Petrofysiikan tutkimuksissa käytetään kalliopaljastimia, joiden avulla voidaan selvittää maaperän magneettisuutta, sähköluotaimien avulla voidaan selvittää maaperän sähkönjohtavuutta ja painovoimaa tutkimalla voidaan selvittää maaperän tiheyttä ja sen vaihteluita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *https://www.sgs.fi/fi-fi/oil-gas/upstream/subsurface- consultancy/specialized-studies/petrophysics-and-geology Luokka:Geofysiikka
Mount Shasta

Mount Shasta on Kaskadeihin kuuluva uinuva tulivuori (4 317 m) Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltion pohjoisosassa. Se sijaitsee Shastan–Trinityn kansallismetsässä, noin 120 kilometriä Reddingin kaupungista pohjoiseen, ja hallitsee maisemaa laajalla alueella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kalifornian tulivuoret
Wesley Fofana

Wesley Fofana (s. 17. joulukuuta 2000 Marseille, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa, johon hän siirtyi Leicester Citystä elokuussa 2022. Hänen sopimuksensa Chelsean kanssa ulottuu kesäkuun 2029 loppuun. Ennen siirtymistään Leicester Cityyn Fofana edusti kotimaassaan Ranskassa tuolloin Ligue 1:ssä pelannutta AS Saint-Étienneä. Hän pelasi 20 Ligue 1 -ottelua ja teki niissä yhden maalin, joulukuussa 2019 OGC Niceä vastaan. Eurooppa- liigassa hän pelasi kaksi ottelua. Leicesterissä hän pelasi runsaan kahden kauden aikana 37 ottelua Valioliigassa, kuusi peliä Eurooppa-liigassa sekä viisi ottelua Konferenssiliigassa, jossa hän teki yhden maalin. Hän pelasi neljä ottelua, mukaan lukien finaali, Leicesterin voittaessa FA Cupin 2021. Hän oli pohjeluun murtuman vuoksi yli seitsemän kuukautta sivussa kaudella 2021–2022. Fofana pelasi debyyttikaudellaan 2022–2023 Chelseassa 15 ottelua Valioliigassa ja viisi peliä Mestarien liigassa. Hän teki kummassakin kilpailussa yhden maalin. Hän joutui lokakuussa 2022 tulleen polvivamman vuoksi jäämään neljäksi kuukaudeksi tauolle. Kauden 2023–2024 hän oli kokonaan sivussa ristisidevamman vuoksi. Fofana pelasi yhden ottelun Ranskan alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa ja viisi ottelua alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi yhden ottelun alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021. Ranskan jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi toistaiseksi ainoan ottelunsa EM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan kesäkuussa 2023. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mutassim Gaddafi

Mutassim Billah Gaddafi (, transliteroituna myös Al-Moa'tassem Bellah Al- Qaddafi tai Al-Mu'tasim Bi'llah al-Qadhafi; 18. joulukuuta 1974 – 20. lokakuuta 2011) oli libyalainen upseeri ja Libyan kansallinen turvallisuusneuvonantaja vuosina 2008–2011. Hän oli myös Libyan entisen johtajan Muammar Gaddafin neljäs poika ja tämän sisäpiirin jäsen. Vuonna 2011 Gaddafi saatiin kiinni Sirten taistelun aikana ja hänet tapettiin isänsä mukana. == Ura politiikassa == === Neuvottelut Yhdysvaltain kanssa === Gaddafi tapasi Yhdysvaltain ulkoministeri Hillary Clintonin huhtikuussa 2009. Tämä oli merkittävin kyseisten maiden välinen diplomaattinen tapaaminen sen jälkeen, kun ne olivat käynnistäneet suhteensa muutamia vuosia aiemmin. Samana vuonna hän tapasi myös senattorit John McCainin ja Joseph Liebermanin. Tällöin hän ilmaisi tarpeen Libyan auttamisesta sotilaallisesti. === Mahdollinen seuraaja === Gaddafi asui Egyptissä muutamia vuosia, sillä hän oli väitetysti yrittänyt kaapata vallan isältään. Hän kuitenkin palasi myöhemmin takaisin Libyaan esimerkiksi työskennelläkseen kansallisena turvallisuusneuvonantajana. == Yksityiselämä == Gaddafi tunnettiin hänen tuhlailevasta elämäntyylistään. Esimerkiksi hän matkusti usein joulunaikaan Saint-Barthélemyn saarelle yksityiskoneellaan, vuokrasi useita kerroksia Lontoon ja Pariisin kalleimmista hotelleista ystäviensä käyttöön ja lähti Italiaan kalliille kampaajalle. Gaddafia kuvailtiin myös kunnianhimoiseksi ja halusi tehdä asioita paremmin kuin hänen isänsä. Hän myös keskusteli usein autoritaarisista johtajista, kuten Adolf Hitleristä. Malli Vanessa Hessler oli Gaddafin kanssa suhteessa vuosien 2007 ja 2011 välillä, ja jatkoi tämän tukemista vielä tämän kuoleman jälkeen. Häntä myös syytettiin seksuaalisesta hyväksikäytöstä yhden Gaddafin naisystävän Talitha Van Zonin ystävän toimesta. == Kuolema == Mutassim Gaddafi vangittiin 20. lokakuuta 2011 Sirten taistelun päätyttyä. Hänen väitettiin jääneen kiinni yritettyään paeta kaupungista autolla. Erään kapinallisen mukaan Gaddafi ampui heitä kohti kiinnijäämisen hetkellä. Häntä ammuttiin kaulaan, kun hän oli väitellyt kaappaajiensa kanssa uskonnosta. Hänestä otetut kuvat osoittivat, että hän oli loukkaantunut ja tajuton, mutta todennäköisesti elossa. Isänsä tavoin häntä ei haudattu päivää kuolemansa jälkeen islamin tapojen vastaan. ==Lähteet== Luokka:Libyalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Louise Schack Elholm

Louise Schack Elholm (s. 26. lokakuuta 1977 Sorø) on tanskalainen Venstren poliitikko, joka toimi Tanskan kirkko-, maaseutu- ja pohjoismaisen yhteistyön ministerinä joulukuusta 2022 marraskuuhun 2023. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2007. ==Yksityiselämä== Myös Louise Schack Elholmin mies Torsten Schack Pedersen on Venstren kansanedustaja. Heillä on kaksi lasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Louise Schack Elholm Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Thomas Danielsen

Thomas Nolsøe Danielsen (s. 24. kesäkuuta 1983 Fjerritslev) on tanskalainen Venstren poliitikko ja Tanskan nykyinen liikenneministeri joulukuusta 2022. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2011. Koulutukseltaan hän on automekaanikko ja pankkineuvoja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Thomas Danielsen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan liikenneministerit Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rush (Måneskinin albumi)

Rush! on italialaisen rockyhtye Måneskinin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 20. tammikuuta 2023. == Kappaleet Rush!== # # # # # # # # # # # # # # # # # ==Kappaleet Rush! (Are U Coming?)== # # # # # == Arvostelut == * Kulttuuritoimitus: * Soundi: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2023 albumit Luokka:Måneskinin albumit
Nahkasienet

Nahkasienet eli nahakat on kääväkkäisiin kuuluva kantasienten muotoryhmä.Valste (päätoim.) 2006, s. 134 Nahkasienet ovat orvakoita, joiden itiöemä on suhteellisen paksu, ehjänä irtoava, nahkamainen levy. Itiöemä on muiden orvakoiden tapaan ainakin osittain pinnanmyötäinen, mutta se voi ulota hyllyiksi tai ruusukkeiksi.Valste (päätoim.) 2006, s. 267 Itiölava on sileä, eikä siinä näy piikkejä, pillejä tai helttoja. Nahkasienet ovat puun lahottajia, jotka lahottavat kuollutta puuainesta ja sahatavaraa. Esimerkiksi verinahakka (Stereum sanguinolentum) lahottaa kuitenkin myös eläviä kuusia. Nahkasienten rihmasto vähentää puun polttoarvoa, ja osa lajeista on taloudellisesti merkittäviä puiden kasvitautien aiheuttajia. Purppuranahakka (Chondrostereum purpureum) aiheuttaa harmaakiiltotautia esimerkiksi hedelmäpuihin. == Nahkasieniä sisältäviä sukuja == Nahkasieniä on muun muassa seuraavissa suvuissa: * Kuusinahakat (Amylostereum) * Purppuranahakat (Chondrostereum) * Kielinahakat (Stereopsis) * Karvanahakat (Stereum) * Lohkonahakat (Xylobolus) == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Sienten morfologia Luokka:Orvakat
Minervan temppeli (Assisi)

pienoiskuva|Minervan temppeli, nykyään Santa Maria sopra Minervan kirkko. Minervan temppeli on antiikin roomalainen, Minervalle omistettu temppeli. Se sijaitsee Assisissa Keski-Italiassa. Minerva oli viisauden ja rauhan jumalatar. Uusien tutkimusten mukaan temppeli lienee kuitenkin ollut Herculeen temppeli. Nykyään rakennus on nimeltään Santa Maria sopra Minerva.http://www.italyscapes.com/places/umbria/assisi/ancient- monuments/temple-of-minerva/http://www.atlasobscura.com/places/church-of- santa-maria Rakennuksen julkisivussa on kuusi korinttilaista pylvästä, ja sen ulkoseinät ovat myös säilyneet. Sen sisällä on Francesco Appianin ja Martino Knollerin sekä monen muun merkittävän taiteilijan maalauksia. Rakennuksen sisäosat ovat nykyään pääosin 1700-luvun asussa. Alttarin takana on latinankielinen kirjoitus, jossa kerrotaan, että ...tämä kunniakas temppeli, alun perin omistettu Minervalle, väärän tiedon jumalattarelle, on nyt omistettu oikean viisauden äidille. http://www.gpsmycity.com/attractions/church-of-santa-maria-sopra- minerva-34156.html == Historiaa == Temppeli rakennettiin arviolta vuosina 28–25, keisari Augustuksen hallintokaudella. Sen jälkeen kun pakanatemppelit oli suljettu 400-luvulla, jäi rakennus vaille käyttöä. Sen muuttivat kirkoksi noin sata vuotta myöhemmin benediktiinimunkit. Kirkko sai nimen San Donato. Vuoden 1212 toukokuulta on säilynyt asiakirja, jossa munkit vuokraavat rakennuksen sadaksi vuodeksi eteenpäin. http://www.iborghidelleduevalli.it/fr/web/umbria/-/church-of-santa-maria- sopra-minerva-fr 1400-luvulla rakennus sai uutta käyttöä, kun siitä tuli Assisiin kaupungintalo ja sen tiloissa oli myös tuomioistuin ja vankila. Vuonna 1539 paavi Paavali III määräsi, että rakennus pitää muuttaa jälleen kirkoksi. Kirkolle annettiin nimi Santa Maria Sopra Minerva. Tuolloin alkoivat kunnostustyöt, jotka kestivät aina 1600-luvulle saakka. Silloin valitettavasti hävitettiin temppelin cella, sillä rakennusta pidennettiin. Lisäksi rakennettiin kellotorni, Torre del Popolo. Saksalainen runoilija Goethe teki matkan Italiaan vuonna 1786 ja sanoi, että temppeli oli ensimmäinen hänen näkemänsä hyvässä kunnossa ollut antiikin ajan rakennus.http://www.umbriatourism.it/en/-/chiesa-di-santa-maria-sopra-minerva Kun Napoleonin joukot miehittivät Italiaa 1810-luvulla, munkit pakotettiin luopumaan kirkosta. Se palautettiin heille vuonna 1918. Viime vuosina rakennusta on kunnostettu ja töiden yhteydessä on löydetty antiikin aikaista lattiaa ja seinien jäännöksiä. Vuonna 2012 on tehty sopimus, jonka mukaan benediktiinimunkit saavat hallita rakennusta seuraavat sata vuotta. http://assisipaxmundi.org/paxmundi/en/church-of-santa-maria-sopra-minerva/ == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.expedia.fi/Tempio-Romano-Di- Minerva-Assisi-Historic-Center.d6073794.nahtavyydet * https://www.travalour.com/attraction/12163-church-of-santa-maria-sopra- minerva-in-assisi Luokka: Antiikin Rooman rakennukset ja rakennelmat Luokka: Italian kirkot
Kimmerikon

Kimmerikon (, myös Kimmeris, ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Taurikessa Skyytiassa, nykyisellä Krimin niemimaalla Ukrainassa. Se sijaitsi lähellä nykyistä Borysivkan kylää. == Maantiede == Kimmerikonin kaupunki sijaitsi Tauriken eli Taurien Khersonesoksen itäosassa länteen Kimmeroksen Bosporoksesta (nyk. Kertšinsalmi), nykyisen maantieteen termeillä Krimin niemimaan itäpään käsittävän Kertšin niemimaan etelärannikolla Mustanmeren rannalla. Paikka oli noin 50 kilometriä etelään nykyisestä Kertšin kaupungista. Kaupunki oli rakennettu Kimmerion-vuoren (, nyk. Aghirmisch Daghi tai Opuk) lounaisrinteeseen.Strabon: Geografika 11.2.5 (kreik.) (engl. käännös). Kimmerikonin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. == Historia == Kimmerikon oli kreikkalainen siirtokunta, jonka perustivat Joonian Miletoksesta tulleet asuttajat arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Paikalla oli kuitenkin ennen tätä varhaisempi kimmerialainen asutus. Kaupungin historiasta tiedetään vain vähän. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Kimmerikon saattoi kuulua Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Samalla vuosisadalla Kimmerikon tuli osaksi Bosporoksen valtakuntaa, ja kuului tämän jälkeen Pantikapaionin alaisuuteen. Kaupunki toimi linnoituksena skyyttejä vastaan. Kimmerikon kukoisti roomalaisella kaudella ensimmäisellä vuosisadalla ja 100-luvulla jaa. Kaupunki tuhoutui tulipalossa 200-luvulla jaa. == Rakennukset ja löydökset == Kimmerikonin kaupunki on ollut ympäröity tornein varustetuin muurein, joista on löydetty osia sekä kaupungin akropoliilta että alakaupungista. Ne ajoitetaan 400- tai 300-luvulle eaa. Muurit sulkivat sisäänsä noin kahden neliökilometrin kokoisen alueen. Löytöihin lukeutuu myös rakennusten jäänteitä 500-luvulta eaa. aina hellenistiselle ja roomalaiselle kaudelle saakka. Varhaisimmat keramiikkalöydöt ovat 500-luvulta eaa. Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on Kertšin museossa. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan kaupungit Ukrainassa Luokka:Skyytian kaupungit
Kytaia (Skyytia)

Kytaia (, myös Kytaion, , Kytai, ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Taurikessa Skyytiassa, nykyisellä Krimin niemimaalla Ukrainassa. Se sijaitsi lähellä nykyistä Zavitnen kylää. == Maantiede == Kytaian kaupunki sijaitsi Tauriken eli Taurien Khersonesoksen itäosassa, nykyisen maantieteen termeillä Krimin niemimaan itäpään käsittävän Kertšin niemimaan kaakkoisrannikolla Mustanmeren rannalla. Sen paikka on noin 40 kilometriä etelään nykyisestä Kertšin kaupungista. Kaupunki oli rakennettu rannikkotasangolla olevalle kukkulalle. Arvellaan, että noin puolet kaupungin paikasta on nykyisin huuhtoutunut mereen. Kytaian kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. == Historia == Kytaia oli kreikkalainen siirtokunta, jonka perustaminen ajoitetaan arkaaiselle kaudelle 500-luvun eaa. lopulle tai 400-luvun eaa. alkuun. Kytaian emäkaupunkia ei tunneta; sen arvellaan olleen joko joku Joonian kreikkalaiskaupungeista tai joku Mustanmeren alueen varhaisemmista kreikkalaisista siirtokunnista. Klassiselta kaudelta 400-luvulta eaa. lähtien tai viimeistään 300-luvulle eaa. tultaessa Kytaia oli tullut osaksi Bosporoksen valtakuntaa ja kuului Pantikapaionin alaisuuteen. Arkeologian perusteella kaupunki on kukoistanut erityisesti 300- ja 200-luvuilla eaa. Sen talous perustui viljanvientiin Ateenaan, Khiokseen ja Mustanmeren etelärannikon kaupunkeihin, sekä kalastukseen. 100-luvulla eaa. kaupunki taantui jonkun verran. Samalla vuosisadalla Kytaia tuli osaksi Pontoksen valtakuntaa. Ajanlaskun alun jälkeen Kytaia oli osa Rooman valtakuntaa, ja koki toisen kukoistuskauden, jota kesti 300-luvulle jaa. saakka. Kaupunki lakkasi olemasta varhaisella bysanttilaisella kaudella 500-luvulla. == Rakennukset ja löydökset == Kytaian kaupunki on ollut ympäröity torneilla varustetuin muurein, jotka ajoitetaan 300-luvulle eaa. Muurit tuhoutuivat 200- tai 100-luvulla eaa., jonka jälkeen ne kunnostettiin. Kaupungissa on ollut kivestä tehtyjä rakennuksia ehkä jo 400-luvulla eaa. tai viimeistään 300-luvulla eaa., mutta varsinaisen kaupungin asemakaava tunnetaan vain huonosti. Arkeologisiin löydöksiin lukeutuu mahdollisesti agoran paikka sekä pyhäkköjen jäänteitä ja suuri tuhka-alttarikumpu. Kytaiassa oli kultit ja näin oletettavasti myös pyhäköt ainakin Afroditelle, Apollonille, Artemiille, Demeterille ja Korelle, Dionysokselle, Kybelelle eli jumalten äidille, Herakleelle sekä Zeukselle (Zeus Bronton), sekä jollekin heerokselle, mahdollisesti kaupungin perustajalle. Kaupungin ympäristöstä on löydetty useita hautoja. Varhaisimmat haudat ovat 300-luvulta eaa. ja suurin osa kristilliseltä kaudelta. Klassisen ja hellenistisen kauden nekropoliit ovat kaupungin pohjois- ja koillispuolella. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan kaupungit Ukrainassa Luokka:Skyytian kaupungit
Kytaia

Kytaia () tai Cytaea (lat.) voi viitata seuraaviin: * Kytaia, antiikin aikainen kaupunki Skyytiassa * Kotais eli Kytaia, antiikin aikainen kaupunki Kolkhiissa * Cytaea, hämähäkkisuku
Nymfaia

Nymfaia () tai Nymphaea (lat.) voi viitata seuraaviin: * Nymfaion eli Nymfaia, antiikin aikainen kaupunki Skyytiassa * lumpeet eli neidonlumpeet (Nymphaea), vesikasvisuku
Borysthenes

Borysthenes (, myös ) voi viitata seuraaviin: * Dnepr, joki nykyisessä Ukrainassa, antiikin Borysthenes eli Danapris Skyytiassa * Berezan, saari nykyisessä Ukrainassa Dnepr-joen suulla, antiikin Borysthenes Skyytiassa * Olbia eli Borysthenes, antiikin aikainen kaupunki Skyytiassa * Borysthenes, Borysthenes-jokeen liitetty hahmo kreikkalaisessa mytologiassa
Aktuellt i Politiken

Aktuellt i Politiken (lyh. AiP) on Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen omistama viikkolehti ja puolueen äänenkannattaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset aikakauslehdet
Oleksandr Tymtšyk

Oleksandr Vasylovytš Tymtšyk (; s. 20. tammikuuta 1997) on ukrainalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Ukrainan jalkapalloliigan FK Dynamo Kiovaa. Hän on pelannut Ukrainan A-maajoukkueessa vuodesta 2020. Tymtšyk syntyi Vinnytsjan alueella sijaitsevassa Kryklyvetsin taajamassa ja aloitti juniorina Volodymyr-Volynskyin BRV-VIK-joukkueessa. Vuonna 2013 hän siirtyi FK Dynamo Kiovaan. Ensimmäisen ottelunsa Dynamon ykkösjoukkueessa hän pelasi vuonna 2016. Vuonna 2017 hän pelasi lainalla FK Stal Kamjanskessa ja vuosina 2017–2020 FK Zorja Luhanskissa. Heinäkuussa 2020 Tymtšyk palasi Dynamoon, jonka kanssa hänellä on voimassa sopimus vuoteen 2025 asti. Hän on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä 134 pääsarjaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Tymtšyk on edustanut Ukrainaa useissa nuorten maajoukkueissa. Ensimmäisen kerran hän pelasi Ukrainan miesten maajoukkueessa syyskuussa 2020 UEFAn Kansojen liigan otteluissa Sveitsiä ja Espanjaa vastaan. Hän kuului kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa Ukrainan joukkueeseen mutta jäi vaihtopelaajaksi. EM-kilpailuissa 2024 hän on päässyt pelaamaan. Hän on pelannut juhannukseen 2024 mennessä 19 A-maaottelua, joissa hän on ollut 15 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan yhden maalin, syyskuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Armeniaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ukrainalaiset jalkapalloilijat
Theodosia

Theodosia () eli Ardabda () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Taurikessa Skyytiassa, nykyisellä Krimin niemimaalla Ukrainassa. Se sijaitsi nykyisen Feodosijan kaupungin paikalla. == Maantiede == Theodosian kaupunki sijaitsi Tauriken eli Taurien Khersonesoksen etelärannikolla. Sen kaupunkikukkulana toimi Karantinnaian kukkula nykyisen Feodosijan kaupungin länsipuolella. Kaupungilla oli suuri satama, johon sanotaan mahtuneen 100 laivaa.Klaudios Ptolemaios: Geografia 3.6.3; Strabon: Geografika 7.309; Arrianos: Mustanmeren periplus s. 20. Theodosian kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Kaupungin ympäristö oli hedelmällistä maaperää. == Historia == Theodosia oli kreikkalainen siirtokunta, jonka perustivat Joonian Miletoksesta tulleet asuttajat arkaaisella kaudella noin vuonna 550–500 eaa. Sen paikalla saattoi olla varhaisempi paikallisten taurien asutus. Myöhemminkin kaupungin väestö koostui osaksi kreikkalaisista ja osaksi paikallisesta ei-kreikkalaisesta väestöstä. Paikallisella kielellä kaupunki tunnettiin nimellä Ardabda, jonka sanottiin merkitsevän ”Seitsemää jumalaa”. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Theodosieus (). Theodosia kukoisti viljanviennin ansiosta.Demosthenes: Leptinestä vastaan 33 (20.33). 400-luvulla eaa. kaupunki vastusti Pantikapaionia ja Bosporoksen valtakuntaan liittymistä. 300-luvulla eaa. se kuitenkin tuli osaksi Bosporoksen valtakuntaa, ja kuului tämän jälkeen Pantikapaionin alaisuuteen. Kaupunki löi omaa hopearahaa 430-luvulla eaa. ja pronssirahaa 300-luvulla eaa. Theodosian suurinta kukoistusaikaa olivat 300- ja 200-luvut eaa., mutta se kärsi tämän jälkeen Bosporoksen valtakunnan ja skyyttien välisistä sodista sekä orjien kapinoinnista ja taantui. Mithridates VI kukisti kapinan ja sai Theodosian valtaansa. Myöhemmin kaupunki kapinoi häntä vastaan. Kaupunki vaikuttaa raunioituneen roomalaisella kaudella Arrianoksen aikaan 100-luvulle jaa. tultaessa. Sen nimi esiintyy silti myös myöhemmissä lähteissä,Polyainos: Strategemata 5.23; Ammianus Marcellinus: Res gestae 22.8.36; Orosius: Historiae adversus paganos 1.2; Stefanos Byzantionlainen: Ethnika, . ja se vaikuttaa elpyneen 200-luvulle jaa. tultaessa. Kaupunki oli olemassa vielä varhaisella bysanttilaisella kaudella. Myöhempinä aikoina se tunnettiin nimellä Kafa (, ).Konstantinos Porfyrogennitos: De administrando imperio 100.5, 100.43. Ravennan kosmografiassa kaupunki esiintyy nimellä Theodosiopolis.Ravennan kosmografia 4.3, 5.11. == Rakennukset ja löydökset == Theodosia tunnetaan arkeologisesti vain huonosti. Löytöihin lukeutuu joidenkin rakennusten jäänteitä sekä muun muassa nekropolis eli hauta-alue, jonka haudat ajoittuvat 400–300-luvuille eaa. Suurin osa löydetyistä raunioista on peräisin keskiaikaisesta kaupungista. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan kaupungit Ukrainassa Luokka:Skyytian kaupungit
Vermontin kansalliskaarti

Vermontin kansalliskaarti () on Vermontin alueella toimiva kaarti, joka on Yhdysvaltain kansalliskaartin alainen. Se koostuu kahdesta eri haarasta: maa- ja ilmavoimista. Kansalliskaartin komentajana toimii osavaltion kuvernööri, ellei Yhdysvaltain presidentti ole erikseen ottanut komentoa. Kansalliskaarti myöntää seuraavia ansiomitaleja: * 80x80px Vermont National Guard Career Service Award * 80x80px Vermont National Guard Commendation Medal * Vermont National Guard Desert Storm Ribbon * Vermont National Guard Distinguished Service Medal State Award * 80x80px Vermont National Guard Good Conduct Ribbon * 80x80px Vermont National Guard Medal for Merit * 80x80px Vermont National Guard Meritorious Service Ribbon * 80x80px Vermont National Guard National Defense Service Medal * 80x80px Vermont National Guard Organizational Excellence Award * 80x80px Vermont National Guard Outstanding Unit Award * 80x80px Vermont National Guard Service Ribbon * 80x80px Vermont National Guard Patriots Medal * 80x80px Vermont National Guard Professional Development Medal * Vermont National Guard State Medal of Merit Work of a State Goverment Agency * 80x80px Vermont National Guard State Special Duty Ribbon * Vermont National Guard State Special Duty Ribbon Work of a State Government Agency * Vermont National Guard Service Ribbon Work of a State Government * Vermont National Guard World War II Medal == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain kansalliskaarti Luokka:Vermont
Sokka (Avatar)

Sokka on fiktiivinen hahmo animaatiosarjassa Avatar: The Last Airbender- Hän syntyi Etelänavalla eteläiseen vesiheimoon. Sokka on Kannan lapsenlapsi, ja Kataran isoveli. Hänen isänsä, Hakoda, lähti kaksi vuotta ennen sarjan tapahtumia muiden heimon miesten kanssa taistelemaan Tulikansaa vastaan Maan valtakunnan rinnalle. Hänen äitinsä, Kya, kuoli Kataran ja Sokkan ollessa vielä pikkulapsia. Sokka on luonteeltaan melko soturimainen, ja kantaakin aina mukanaan terävää bumerangia ja miekkaa. Hänen hiuksensa on ajeltu sivuilta, ja päällimmäiset on sidottu pienelle nutturalle. Sokka toimii sarjan koomisena hahmona, joka yleensä joutuu noloihin ja vaikeisiin tilanteisiin. Kirjassa 1 Sokka, Katara ja Aang joutuvat Kyoshi-sotureiden hyökkäyksen kohteeksi. Sokka ihastuu sotureiden johtajaan, Sukiin, joka suutelee Sokkaa poskelle kun tämän pitää mennä Aangin ja Kataran mukaan. Kirjan 1 lopussa Sokkalla on suhde pohjoisen vesiheimon prinsessaan, Yueen. Yue kuitenkin muuttuu kuuksi ja kirjassa 2 Sokka tapaa jälleen Sukin. Luokka:Avatarin hahmot Luokka:Kuvitteelliset kamppailulajien harrastajat Luokka:Kuvitteelliset lapsisotilaat