EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
François d’Orléans

François Ferdinand Philippe Louis Marie d’Orléans, Joinvillen prinssi (de Joinville; 14. elokuuta 1818 Neuilly-sur-Seine – 16. kesäkuuta 1900 Pariisi) oli ranskalainen prinssi ja vara-amiraali, joka toteutti monia uudistuksia Ranskan laivastossa. ==Elämänvaiheet== De Joinvillen vanhemmat olivat Orléansin herttua, myöhempi Ranskan kuningas Ludvig Filip I sekä tämän puoliso Maria Amalia.Maria Amalia (1782–1866) Women in World History: A Biographical Encyclopedia (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 18.8.2024. De Joinville liittyi laivastoon vuonna 1831 ja sai luutnantin arvon vuonna 1836. Hän osallistui vuonna 1838 sotaretkeen Meksikon Veracruziin ja sai seuraavana vuonna ylennyksen kapteeniksi. Vuonna 1840 hän kuljetti keisari Napoleonin jäännökset Saint Helenan saarelta kotimaahan Ranskaan. Vuonna 1844 de Joinville ylennettiin vara-amiraaliksi. Hän aiheutti myöhemmin skandaalin vertaamalla aikakauslehti Revue des deux mondesissa julkaisemassaan artikkelissa maansa laivastoa Englannin laivastoon jälkimmäisen eduksi. Hän yllytti Ranskaa hankkimaan moderneja höyrylaivoja ja tuki Henri Dupuy de Lômea varhaisten höyrylaivojen suunnittelussa. Hän julkaisi 1850-luvulla Ranskan laivastoa käsitelleet teokset Essais sur la marine française ja Études sur la marine. De Joinville siirtyi Englantiin, kun hänen isänsä syöstiin vallasta vuoden 1848 helmikuun vallankumouksessa. Yhdysvaltain sisällissodan puhjettua vuonna 1861 hän matkusti yhdessä poikansa ja kahden veljenpoikansa, Pariisin kreivi Philippen ja Chartresin herttua Robertin kanssa Yhdysvaltoihin, jossa he värväytyivät vapaaehtoisina Pohjoisvaltioiden armeijaan. De Joinville palveli merisotakoulussa.Nordisk familjebok (1914), s. 907–908 Runeberg.org. Viitattu 26.10.2015. Vuosien 1870–1871 Ranskan–Saksan sodan aikana de Joinville tarjoutui palvelemaan Ranskan armeijassa, mutta sekä keisarikunnan että myöhemmin tasavallan hallitus torjuivat ehdotuksen. Hän palasi Ranskaan sodan aikana salaa kahdesti, jälkimmäisellä kerralla salanimellä eversti Lutherod, mutta joutui kummallakin kerralla karkotetuksi. Jälkimmäisellä kerralla hän ehti osallistua väärällä nimellä taisteluihin kenraali Aurellen ja kenraali Chanzyn joukoissa ennen kuin hän paljastui ja sotaministeri Léon Gambetta karkotti hänet maasta tammikuussa 1871. Myöhemmin samana vuonna rojalistienemmistöinen kansalliskokous kumosi lain Orléansin suvun jäsenten karkotuksesta, joten de Joinville saattoi nyt palata luvallisesti maahan. Hänet valittiin vuonna 1871 Haute-Marnen edustajana kansalliskokoukseen, mutta hän vetäytyi politiikasta vuonna 1875. De Joinville avioitui vuonna 1843 Brasilian prinsessa Franciscan, keisari Pedro I:n tyttären kanssa. Heille syntyi kaksi lasta: prinsessa Françoise Marie Amélie d’Orléans, joka avioitui serkkunsa Chartres’n herttua Robertin kanssa, ja Pierre Philippe Jean Marie d’Orléans, joka sai Penthièvren herttuan arvon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset amiraalit Luokka:Ranskan kuninkaalliset Luokka:Ranskalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1818 syntyneet Luokka:Vuonna 1900 kuolleet
Hjortspring-vene

Hjortspring-vene on muinainen vene, jonka maatyöläiset löysivät ja nostivat ylös 1880-luvulla turvesuosta Hjortspring Mosesta Alsin saarella, Jyllannin niemimaan itäpuolella. Vasta 1920-luvulla arkeologit saivat vihiä veneestä. Kanootti-tyyppinen vene on limilaidoitettu, ja sillä on ollut pituutta noin 19 metriä, mutta vain 14 metriä on säilynyt. Leveyttä sillä on 2 metriä. Veneessä oli mahdollisesti 22–24 hengen miehistö, jotka meloivat. Vene, jonka painoksi on arvioitu 550 kiloa, on tehty lehmuksesta. Radiohiilimittauksella vene on ajoitettu noin vuoteen 350 eaa. Sekä perässä että keulassa on kiinteä ohjausairo. ==Löytö== Turvesuosta löydetyistä palasista on koottu teräksisen tukirungon avulla vene, jota säilytetään Tanskan kansallismuseossa Kööpenhaminassa. Veneestä löydettiin aseita ja muita sotatarvikkeita, kuten 131 kelttiläistyyppistä neliskulmaista puukilpeä, 33 puusta leikattua kilven kupuraa, 138 rautaista keihäänkärkeä ja kymmenen miekkaa, pieni määrä kauriin sarven palasia ja jäänteitä rengashaarniskasta. Aseiden suuren määrän vuoksi ajatellaan, että vene on upotettu uhrina. Vene on hyvin samantyyppinen kuin pronssikauden skandinaavisissa kalliopiirroksissa kuvatut veneet. Vene on myös vanhin tunnettu limilaidoitettu alus. Laitalautoja on kaksi kappaletta, ja ne ovat koko veneen mittaiset. Laudat on sidottu yhteen niinisidoksilla ja punoksin laudoissa olevien reikien avulla. Mitään metalliosia ei ole käytetty. Saumat on tiivistetty tervatulla villalla. Kaaripuut on tehty joustavista mutta tukevista oksista, ja ne on kiinnitetty pohjalautaan. Laitoja yhdistivät ja rakennetta tukevoittivat kiinteät penkit. Laidat kohoavat noin 70 senttiä kölistä. Venetyyppi on helppo käsittää nopeakulkuiseksi ja ketteräksi sota- alukseksi, jolla vietiin iso joukko sotureita kohteeseen. Laivan kulkusuunta voidaan symmetrisen rakenteen vuoksi vaihtaa nopeasti melojien kääntyessä ympäri. Keulan ja perän kaksoispuurakennetta ei ole pystytty selittämään. ==Katso myös== *Brandskogin vene ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * The Guild of the Hjortspring Boat * Foteviken: Hjortspring boat * Review of Crumlin's book, University College London * Kansallismuseon sivu Hjotrspringin suolöydöstä * A history of pre-Viking Age Scandinavian ships (Ruotsinkielinen), tekijä Axel Nelson Luokka:Tanskan muinaisjäännökset Luokka:Tanskan museolaivat Luokka:Sønderborgin kunta Luokka:Veneet
Olympiafanfaari (Merikanto)

Olympiafanfaari on Aarre Merikannon säveltämä juhlafanfaari, jolla hän voitti vuonna 1939 Helsingin olympiakisojen fanfaarisävellyskilpailun. Olympiafanfaari on sävelletty 4 trumpetille, 4 käyrätorvelle, 3 pasuunalle, tuuballe ja patarummuille, ja Merikanto laati sekä orkesteri- että pianopartituurin. Vuoden 1940 kesäolympialaiset oli alun perin tarkoitus järjestää Japanissa ja sitten Helsingissä. Kun Japani oli luopunut kisojen järjestämisestä, Helsingin olympialaisten järjestelytoimikunnan musiikkijaosto kokoontui ensimmäisen kerran huhtikuussa 1939 pohtimaan kisojen fanfaarikysymystä. Toimikunnan puheenjohtajaksi valittiin Yrjö Kilpinen, ja fanfaaria varten päätettiin järjestää sävellyskilpailu. Merikanto osallistui sävellyskilpailuun nimimerkillä ”Teräs”, ja hänet valittiin voittajaksi. Kisat peruuntuivat toisen maailmansodan takia. Merikannon fanfaari oli välillä kadoksissa, mutta käsikirjoitus löydettiin vuonna 1951 ja fanfaaria päätettiin käyttää Helsingin olympialaisissa 1952. Järjestelytoimikunnan pyynnöstä Merikanto lyhensi viisiminuuttista fanfaaria parin minuutin mittaiseksi. Olympiastadionilla fanfaarin esitti soittokunta, ja radiossa, olympiatiedotuksissa ja urheiluselostuksissa käytettiin nauhoitettuja 10, 20 ja 30 sekunnin fanfaareja. Nauhoitukset tehtiin elokuussa 1951. Olympiafanfaari levytettiin vielä kisojen jälkeen vuonna 1953. ==Lähteet== * Luokka:Kesäolympialaiset 1952 Luokka:1930-luvun musiikkiteokset
Jääpallon Ruotsin 1.divisioonan kausi 1944

Jääpallon Ruotsin Division I:n kausi 1944 pelattiin kahdessa kahdeksan joukkueen lohkossa, joiden voittajat pelasivat loppuottelun vuoden 1944 Ruotsin jääpallomestaruudesta. Lohkovoittajiksi selviytyivät Skutskärs IF ja Västerås SK. Tukholmassa 20. helmikuuta pelatussa loppuottelussa Skutskärs IF voitti maalein 2–0. ==Division I== === Pohjoinen === Joukkue O V T H Maalit P Skutskärs IF 7 6 0 1 23-10 12 Brobergs IF 7 4 3 0 23-19 11 IK Heros, Smedjebacken 7 3 2 2 17-23 8 Sandvikens AIK 7 3 1 3 18-13 7 Bollnäs GIF 7 3 1 3 11-10 7 Forsbacka IK 7 2 1 4 21-24 5 Hammarby IF 7 1 1 5 18-29 3 IK Huge, Gävle 7 1 1 3 14-26 3 === Etelä === Joukkue O V T H Maalit P Västerås SK 7 6 1 0 29-10 13 Nässjö IF 7 4 1 2 17-13 9 Örebro SK 7 2 3 2 19-11 7 Reymersholms IK, Tukholma 7 2 3 2 13-10 7 Katrineholms SK 7 3 1 3 17-16 7 IF Göta, Karlstad 7 2 2 3 12-6 6 Tranås AIF 7 2 0 5 9-38 4 IFK Uppsala 7 1 1 4 12-24 3 VSK sai luovutusvoiton IF Götasta. === Loppuottelu === 20.2.1944 Tukholma, Yleisöä: 20 770 Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 Skutskärs IF 2–0 Västerås SK ==Lopulliset sijoitukset== Sija Joukkue 1\. Skutskärs IF 2\. Västerås SK ==Lähteet== * Tabeller och matcher 1930-2001 VSK ===Viitteet=== 1944 Luokka:Vuoden 1944 jääpallo
Lange

Lange on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Algot Lange (1850–1904), ruotsalainen oopperalaulaja * Anders Lange (1904–1974), norjalainen toimittaja ja poliitikko * André Lange (s. 1973), saksalainen rattikelkkailija * Antti Lange (s. 1941), suomalainen matemaatikko ja tilastotieteilijä * Artie Lange (s. 1967), yhdysvaltalainen näyttelijä * Balthazar Lange (1854–1937), norjalainen arkkitehti * Bernd Lange (s. 1955), saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko * Christian Lous Lange (1869–1938), norjalainen taideasiantuntija ja poliitikko, Nobelin rauhanpalkinnon saaja * David Lange (1942–2005), uusiseelantilainen juristi ja poliitikko * Dorothea Lange (1895–1965), yhdysvaltalainen valokuvaaja * Esther de Lange (s. 1975), alankomaalainen poliitikko ja europarlamentaarikko * Eva Lange (s. 1935), ruotsalainen kuvanveistäjä * Friedrich Albert Lange (1828–1875), saksalainen teologi, pedagogi ja ekonomi * Gunnar Lange (1909–1976), ruotsalainen poliitikko ja ministeri * Günter Gerhard Lange (1921–2008), saksalainen kirjainmuotoilija, typografi ja opettaja * Halvard Lange (1902–1970), norjalainen diplomaatti ja poliitikko, ulkoministeri 1946–1965 * Hilde Lange, Hilde Benjamin (1902–1989), saksalainen oikeustieteilijä, kommunistipoliitikko ja ministeri * Ina Lange (1849–1930), suomenruotsalainen pianisti ja kirjailija * Ira Lange, suomalainen yritys- ja ryhmävalmentaja, puhuja, kouluttaja ja tietokirjailija * Jacob Otto Lange (1833–1902), norjalainen poliitikko * Jakob Lange (s. 1995), saksalainen yhdistetyn hiihtäjä * Jakob Emanuel Lange (1864–1941), tanskalainen kasvitieteilijä * Jessica Lange (s. 1949), yhdysvaltalainen näyttelijä * Marita Lange (s. 1943), itäsaksalainen kuulantyöntäjä * Mathias Lange (s. 1985), itävaltalais-saksalainen jääkiekkomaalivahti * Max Lange (1864–1899), saksalainen shakin suurmestari * Monique Lange (1926–1996), ranskalainen kirjailija, käsikirjoittaja ja näyttelijä * Morten Lange (1919–2003), tanskalainen sienitieteilijä ja poliitikko * Noa Lange (s. 2002), suomalainen näyttelijä ja artisti * Oskar R. Lange (1904–1965), puolalainen taloustieteilijä ja diplomaatti * Paul Lange (1931–2016), saksalainen ratameloja * Peter Lange-Müller (1850–1926), tanskalainen säveltäjä * Robert John ”Mutt” Lange (s. 1948), brittiläinen äänitetuottaja ja lauluntekijä. * Rudolf Lange (1910–1945), saksalainen SS-upseeri * Santiago Lange (s. 1961), argentiinalainen kilpapurjehtija * Sven Lange (1868–1930), tanskalainen kirjailija * Ted Lange (s. 1948), yhdysvaltalainen näyttelijä * Thomas Lange (s. 1964), saksalainen soutaja * Vilhelm Lange (1893–1950), tanskalainen voimistelija.
Cheilopogon

Cheilopogon on liitokaloihin kuuluva suku. Suvusta tunnetaan 31 lajia. ==Lähteet== Luokka:Nokkakalat
A La Carte

__NOTOC__ A La Carte on saksalaisen progressiivisen rockin yhtyeen Triumviratin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1978. Albumi äänitettiin Kölnissä EMI:n Electrola Studio I:ssä Wolfgang Thierbachin johdolla. Laajat loppuäänitykset tehtiin Capitol Record Studiolla Hollywoodissa. Loppuäänityksissä oli mukana yhdysvaltalaisia orkesterimuusikoita. Yhtye oli kokenut monia miehistönmuutoksia vuosien aikana ja vain kosketinsoittaja/biisientekijä Fritz oli enää mukana alkuperäisestä kokoonpanosta. Edellisen kokoonpanon laulaja Barry Palmer oli eronnut yhtyeestä ja hänet korvasi Massage-yhtyeen solisti David Hanselmann. Werner Kopal oli tullut basistiksi ja Matthias Hofmann oli uusi rumpali. Albumin tuotantokustannukset ylittivät reilusti budjetin ja sen julkaisu viivästyi, se ilmestyi vasta 20. joulukuuta 1978. Albumia myytiin 30.000 kappaletta. == Kappaleet == # # # # # # # # === CD:n bonuskappaleet=== # * # == Kokoonpano == * Jürgen Fritz – kosketinsoittimet * Matthias Hofmann – rummut * Werner Kopal – basso * David Hanselmann – laulu == Arvostelut == * AllMusic: AllMusic review == Lähteet == Luokka:Vuoden 1978 albumit Luokka:Triumviratin albumit
Vares ja kaidan tien kulkijat

Vares ja kaidan tien kulkijat on seitsemäs Reijo Mäen kirjoittama Jussi Vares -kirja. Kirja ilmestyi vuonna 1992. Anders Engströmin ohjaama romaaniin pohjautuva elokuva Vares – Kaidan tien kulkijat ilmestyi vuonna 2012. Vareksen roolin elokuvassa esittää Antti Reini. Mäki on kertonut kirjoittaneensa teoksen pastissiksi David Lynchin Twin Peaksille. ==Juoni== Jussi Vareksen tämänkertainen toimeksianto vie hänet Pohjanmaalle, Kahdenvirranmaalle. Nuoren Annaliisa Vaaran ruumis on löytynyt hautausmaalta, eikä murhaajaa ole saatu selville. Vares ryhtyy selvittämään murhaa. ==Lähteet== * Kirjaesittely: Vares ja kaidan tien kulkijat Kirjaseuranta.fi === Viitteet === Luokka:Suomalaiset rikosromaanit Luokka:Vuoden 1992 kirjat Luokka:Reijo Mäen kirjoittamat kirjat
Kevin Giovesi

Kevin Giovesi (s. 8. marraskuuta 1993 Rho) on italialainen moottoriurheilija. == Ura == Giovesi aloitti Karting-uransa vuonna 2005 ja kilpaili pääsäännöllisesti kotimaassaan Italiassa koko uransa ajan. Vuonna 2009 Giovesi siirtyi kilpailemaan Formula Lista Junior -sarjaan voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2010 Giovesi ajoi Italian Formula 3:ssa sijoittuen loppupisteissä 15:ksi. Vuonna 2011 Giovesi jatkoi sarjassa voittaen kaksi kilpailua sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Vuonna 2012 Giovesi kilpaili European F3 Open -sarjassa voittaen sarjan Cope Class -luokan mestaruuden. Pääsarjassa hän sijoittui loppupisteissä kuudenneksi. Samana vuonna hän ajoi Italian F3 -sarjassa, Eurocup Formula Renault ja Formula Renault NEC -sarjassa. Vuonna 2013 Giovesi kilpaili GP2-sarjassa Venezuela GP Lazarus -tallissa. Hän ei saavuttanut pisteitä ja hänet korvattiin Fabrizio Crestanilla. Hän siirtyi loppukaudesta kilpailemaan Auto GP World Series -sarjaan, jossa hän sijoittui sarjan kuudenneksi. Vuonna 2014 Giovesi jatkoi Auto GP -sarjassa voittaen kaksi kilpailua sijoittuen sarjan viidenneksi. Samana vuonna hän ajoi kaksi kilpailua GP2:ssa saavuttamatta pisteitä. == GP2-tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 Pisteet Sijoitus 2013 Venezuela GP Lazarus MAL FEA 16 MAL SPR 10 BHR FEA Kesk. BHR SPR 17 ESP FEA Kesk. ESP SPR 17 MON FEA Kesk. MON SPR 20 GBR FEA GBR SPR GER FEA GER SPR HUN FEA HUN SPR BEL FEA BEL SPR ITA FEA ITA SPR SIN FEA SIN SPR ABU FEA ABU SPR 0 29. 2014 Rapax BHR FEA BHR SPR ESP FEA ESP SPR MON FEA MON SPR AUT FEA AUT SPR GBR FEA GBR SPR GER FEA GER SPR HUN FEA HUN SPR BEL FEA BEL SPR ITA FEA ITA SPR RUS FEA RUS SPR ABU FEA 19 ABU SPR 20 0 33. Luokka:Italialaiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:GP2-kuljettajat
Martti Alatalo

Martti Ilmari Alatalo (s. 1. maaliskuuta 1930 Oulu) on suomalainen kenraaliluutnantti. Alatalon vanhemmat olivat konemestari Lauri Alatalo ja Impi Jussila. Hänen puolisonsa vuodesta 1951 on Ilta Nikula. Alatalo kävi Oulun lyseota vuoteen 1951 ja valmistui Kadettikoulusta 1954 ja Sotakorkeakoulusta 1963. Hän toimi Pohjan prikaatissa joukkueenjohtajana 1951-1956 ja komppanianpäällikkönä 1956-1960. Pääesikunnan jalkaväen osaston teknisen toimiston toimistoupseerina Alatalo työskenteli 1960-1961 ja opetti Taistelukoulussa 1963-1968. Pataljoonan komentajana Karjalan prikaatissa hän toimi 1968-1970 ja Pääesikunnan operatiivisen osaston toimistopäällikkönä 1970-1974. Lapin jääkäripataljoonaa Alatalo komensi 1974-1976 ja Kainuun prikaatia 1976-1979. Ennen eroamistaan vakinaisesta palveluksesta 1989 hän toimi Keski-Suomen sotilasläänin esikuntapäällikkönä 1979-1981, Sisä-Suomen sotilasläänin komentajana 1981-1986 ja Pohjois-Suomen sotilasläänin komentajana 1986-1989. Alatalo ylennettiin vänrikiksi 1951, luutnantiksi 1954, yliluutnantiksi 1957, kapteeniksi 1960, majuriksi 1965, everstiluutnantiksi 1971, everstiksi 1976, kenraalimajuriksi 1981 ja kenraaliluutnantiksi 1987.https://runeberg.org/kuka/1978/0040.html ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
No Age

No Age on yhdysvaltalainen punkduo, joka perustettiin Los Angelesissa vuonna 2005. Duon jäsenet ovat kitaristi Randy Randall ja rumpali/laulaja Dean Allen Spunt. ==Diskografia== ===Studioalbumit=== *Weirdo Rippers CD/12" (2007) *Nouns CD/12" (2008) *Everything in Between CD/12" (2010) *An Object CD/12" (Sub Pop, 2013) *Snares Like a Haircut (Drag City, 2018) *Goons Be Gone (Drag City, 2020) *People Helping People (Drag City, 2022) ===EP;t=== *DVD-R No. 1 (2006) *Get Hurt 12" (2007) *Dead Plane 12" (2007) *Sick People Are Safe 12" (2007) *Flannel Graduate CD-r (Zach Hillin kanssa) (2008) *Goat Hurt 10" (2008) *Losing Feeling 12" (2009) *Collage Culture 12" (2012) *Barely Mixed, No Master CD-r (2015) ===Singlet=== *"Neck Escaper 7" (2007) *PPM 7" (2007) *Liars / No Age split 7" (2008) *"Eraser 7" (2008) *"Teen Creeps" (2008) *"Glitter" 7"/12" (2010) *"Fever Dreaming" (2010) *Bored Fortress split 7" (Infinite Bodyin kanssa) (2010) *"C'mon, Stimmung" (2013) *"Separation b/w Serf To Serf" 7-inch (2016) *"Turned to String" (2020) *"Feeler" (2020) *"War Dance" (2020) *"Head Sport Full Face" (2020) Luokka:Yhdysvaltalaiset punkyhtyeet
Saving Mr. Banks

Saving Mr. Banks on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut elämäkertaelokuva, joka kertoo vuoden 1964 menestyselokuvan Maija Poppanen tuotannosta. Pääosissa ovat Emma Thompson kirjailija P. L. Traversin roolissa ja Tom Hanks elokuvantekijä Walt Disneyn roolissa. Elokuvan on ohjannut John Lee Hancock ja käsikirjoittanut Kelly Marcel. Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 13. joulukuuta 2013 ja Suomessa ensi-ilta oli 14. maaliskuuta 2014. Emma Thompson sai roolistaan parhaan naispääosan Golden Globe-, BAFTA- ja SAG-ehdokkuudet. == Näyttelijät == == Vastaanotto == === Arvostelut === Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 221 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 80 prosenttia oli positiivisia. Episodi Päivi Laajalahti Filmgoer Jussi Toivola Filmitähti Ursula Borg Helsingin Sanomat Anna Möttölä Iltalehti Tuomas Riskala Ilta-Sanomat Taneli Topelius == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * * Saving Mr. Banks Box Office Mojossa * Saving Mr. Banks Rotten Tomatoesissa * Saving Mr. Banks Metacriticissä Luokka:Vuoden 2013 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset elämäkertaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:John Lee Hancockin ohjaamat elokuvat Luokka:Tositapahtumiin perustuvat elokuvat Luokka:Maija Poppanen Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Vuoden 2013 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 2013 australialaiset elokuvat Luokka:Elokuvat elokuvanteosta
Heikki Anttila

Henrik "Heikki" Ilmari Anttila (13. joulukuuta 1920 Helsinki – 3. huhtikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri. Anttila oli mukana suojeluskuntatoiminnassa, ja osallistui talvisotaan, minkä jälkeen hän suoritti RUK:n 50. kurssin. Jatkosodassa hän toimi nuorempana upseerina JR 13:ssa. Hän kävi 26. kadettikurssin jatkosodan aikana Maasotakoulussa 1941 ja 1942-1943. Tämän jälkeen hän oli kouluttajana RUK:ssa 1943-1944. Pääesikunnassa Anttila työskenteli toimistoupseerina 1946-1953. 5. prikaatin aliupseerikoulua hän johti 1955-1956. Pääesikunnassa toimistoesiupseerina hän oli 1956-1958. Puolustusvoimien komentajan adjutanttina hän palveli 1958-1960. Sotilas-, laivasto-, ja ilmailuasiamiehen apulaiseksi Washingtoniin ja Ottawaan hän oli sijoitettuna 1960-1963. Savon prikaatissa hän komensi pataljoonaa 1964-1965. Pääesikunnan tilastotoimiston päällikkönä Anttila palveli 1965-1967. Rannikkojääkäripataljoonaa hän komensi 1967-1970, jolloin 1969 hän komensi myös suomalaista YK-pataljoonaa Kyproksessa. Pääesikunnan ulkomaanosaston päällikkönä hän oli 1970 sekä 1974-1976. Sotilas-, laivasto-, ja ilmailuasiamiehenä Moskovassa hän oli 1970-1974. Tasavallan presidentin 1. adjutanttina hän palveli vuonna 1977. Pohjanmaan sotilaslääniä Anttila komensi 1977-1980. Ylennykset: vänrikki 1941, luutnantti 1942, kapteeni 1948, majuri 1958, everstiluutnantti 1964, eversti 1970, kenraalimajuri 1977. ==Kunniamerkit== * 4. luokan Vapaudenristi miekkojen ja tammenlehvien kera * Suomen Leijonan 1. luokan komentajamerkki * Ruotsin Miekkaritarikunnan 1. luokan ritarimerkki * Suomen Olympialainen ansiomitali ==Lähteet== * https://runeberg.org/kuka/1978/0052.html * http://muistot.hs.fi/muistokirjoitus/2875/henrik-heikki-anttila Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Yūki Itō

Yūki Itō (, s. 10. toukokuuta 1994 Shimokawa, Japani) on japanilainen mäkihyppääjä. Itō on ollut MM-kilpailuissa seitsemän kertaa. Liberecissä 2009 hän oli 17:s, Oslossa 2011 15:s sekä Val di Fiemmessä 2013 20:s. Val di Fiemmen MM-kilpailuiden sekajoukkuemäestä Itō voitti kultaa yhdessä Japanin joukkueen kanssa. Falunissa 2015 hän saavutti normaalimäessä hopeaa ja sekajoukkuekisasta pronssia. Lahdessa 2017 hän saavutti samoin normaalimäessä hopeaa ja sekajoukkuekisassa pronssia. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli normaalimäessä 15:s ja naisten joukkuemäessä kuudes. Oberstdorfin MM- kilpailuissa 2021 hän oli normaalimäessä yhdestoista ja suurmäessä kolmastoista. Planican MM-kilpailuissa 2023 Itō sijoittui normaalimäessä kuudenneksi ja suurmäessä 11:nneksi. Olympialaisissa hän on ollut seitsemäs Sotšissa 2014, yhdeksäs Pyeongchangissa 2018 ja kolmastoista Pekingissä 2022. Itōn ensimmäinen kilpailu Continental Cupissa oli 5. maaliskuuta 2007 Japanin Zaōssa, jossa hän oli 17:s. Itō on voittanut yhden Continental Cupin osakilpailun, myös Zaōssa 9. maaliskuuta 2011. Hänen ensimmäinen Maailmancup- kilpailunsa oli Hinzenbachissa 4. helmikuuta 2012, jossa hän sijoittui 19:nneksi. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Zaōssa 18. tammikuuta 2014. Hän sijoittui samalla kaudella lisäksi kaksi kertaa sekä toiseksi että kolmanneksi ja maailmancupin kokonaispisteissä kolmanneksi. Seuraavalla kaudella hän oli maailmancupin kokonaiskilpailussa viides. Kaudella 2015–2016 hän oli kerran toinen ja kolmas sekä maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksas. Kaudella 2016–2017 hän saavutti Sapporossa 14. tammikuuta ensimmäisen osakilpailuvoittonsa. Lisäksi hän voitti kahdesti Zaōssa, kerran Pyeongchangissa ja Oslon päätösosakilpailun sekä sijoittui neljästi toiseksi ja kahdesti kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli toinen. Kaudella 2017–2018 hän oli toinen Zaōssa sekä kolmas Lillehammerissa ja Oslossa. Maailmancupin kokonaispisteissä hän sijoittui neljänneksi. Kaudella 2021–2022 hän oli Oslossa kolmas ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksas. Kaudella 2022–2023 hän voitti Willingenissä ja Lahdessa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui jälleen kahdeksanneksi. Kaudella 2023–2024 hän voitti Lillehammerin ensimmäisen ja Sapporon toisen kilpailun. Zaōssa hän sijoittui toiseksi ja Willingenissä kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljäs. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Japanilaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ahmad al-Mansur

Aḥmad al-Manṣūr (, 1549 Fès – 20. elokuuta 1603 Fès) oli Marokon sulttaani. Hän oli Saadi-dynastian kuudes hallitsija ja nosti sen huippuunsa keskittämällä valtaa itselleen ja diplomaattisin keinoin. Hän koulututti armeijaa osmanien avulla ja loi valtion virkamiehille keskitetyn järjestelmän, jossa keskusvaltaa palvelevat virkamiehet saivat verohelpotuksia ja maaomaisuutta. ==Elämäkerta== Ahmadin isä oli sulttaani Muhammad al-Shaikh. Hän toimi sotapäällikkönä isänsä palveluksessa. Muhammad al-Shaikhin kuoltua Ahmadin veljet Abd al-Malik ja Muhammad al-Mutawakkil kamppailivat vallasta. Sulttaaniksi noussut Abd al-Malik karkotti Muhammad al-Mutawakkilin Marokosta, jolloin tämä etsi tukea Portugalin Sebastian I:ltä. Ahmad osallistui vuonna 1578 Ksar el-Kebirin taisteluun, jossa Sebastian ja Muhammad al-Mutawakkil saivat surmansa. Vakavasti sairas Abd al-Malik kuoli taistelun aikana, ja Ahmad julistettiin sulttaaniksi lisänimellä al-Mansur (’voittoisa’). Taistelussa otetuista vangeista saadut lunnaat rahoittivat Ahmad al-Mansurin uudistukset, ja monet vangeista jäivät sotilaiksi hänen armeijaansa. Ahmad al- Mansur loi makhzen-nimisen hallintojärjestelmän, joka säilyi 1900-luvun alkuun saakka. Marokko jaettiin paššojen ja beyden hallitsemiin alueisiin, ja veroista vapautetut sotilaat järjestettiin turkkilaismalliseksi armeijaksi. Ahmad al-Mansur linnoitti Tazan, Fèsin ja Marrakechin kaupungit, murskasi suufilaisveljeskuntien ja heimoryhmien vastarinnan ja loi Marokkoon neljännesvuosisadan kestäneen rauhan kauden. Ahmad al-Mansur oli taitava diplomaatti. Hän ehkäisi Algerin ottomaanikuvernöörin valtapyrkimykset, neuvotteli espanjalaisten kanssa ja liittoutui sitten Englannin Elisabet I:n kanssa Espanjan Filip II:sta vastaan. Kaupankäynnistä ja teollisuudesta tuli valtion monopoli, ja Englantiin vietiin suuria määriä sokeria ja salpietaria. Etelässä Ahmad al-Mansur tavoitteli songhaivaltakunnan hallitsemia Taghazan suolakaivoksia. Hän neuvotteli songhaihallitsija Dawudin kanssa ja ryhtyi sitten sotatoimiin tämän seuraajaa Ishaq II:sta vastaan. Ahmad lähetti vuonna 1590 Nigerjoen keskijuoksulle Jawdar-paššan johtaman armeijan, joka valloitti tuliaseineen helposti Gaon ja Timbuktun. Songhaivaltakunnan kulta ja orjat antoivat Ahmadille hänen toisen lisänimensä al-Dhahabi (’kultainen’). Ahmad al-Mansur tunnettiin myös taiteiden suosijana. Hän rakennutti pääkaupunkiinsa Marrakechiin valtavan palatsin ja tuki kirjailijoita, joista tunnetuin oli runoilija ja historioitsija Abd al-Aziz al-Fishtalli. Ahmad al-Mansurin viimeisiä vuosia varjostivat hänen poikiensa valtataistelu sekä pääkaupungin väestön hävittänyt koleraepidemia. Saadi-dynastian suurin hallitsija on haudattu Marrakechiin hänen itseään ja perhettään varten rakennuttamaan mausoleumiin. ==Lähteet== Luokka:Marokon sulttaanit Luokka:Vuonna 1549 syntyneet Luokka:Vuonna 1603 kuolleet
Kapealehtisavikka

Kapealehtisavikka (Chenopodium pratericola) on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva savikkakasvi.Retkeilykasvio 1998, s. 129. == Ulkonäkö ja koko == Yksivuotinen kapealehtisavikka kasvaa 30–70 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on useimmiten harmaanvihreä ja hyvin jauhoinen. Varsi on pysty, kova, vihreäraitainen ja lehtihangoiltaan vihreä. Kierteisesti olevat lehdet ovat lyhytruotisia. Lehtilapa on kasvin keskiosissa kooltaan tavallisesti 2–4 cm, ehytlaitainen tai sen tyviosassa on joskus yksi tai kaksi isoa liuskamaista hammasta. Lehtilapa vaihtelee muodoltaan kapeanpuikeasta suikeaan ja tasasoukkaan, kärki on lyhytsuippuinen ja otainen. Vihreä kukinto on tavallisesti pitkälti lehdetön ja muodoltaan tavallisesti tähkämäinen. Kukinnon sykeröt ovat pieniä ja tiheitä. Suomessa kapealehtisavikka kukkii elo-syyskuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Musta siemen on vaaka-asennossa, 1,2–1,6 mm pitkä, ympärykseltään pyöreä, tylppäreunainen sekä pinnaltaan matalakuoppainen.Retkeilykasvio 1998, s. 126–127, 129. Laji muistuttaa suuresti kapealehtisiä jauhosavikka-yksilöitä (C. album).Den virtuella floran: Smalmålla Viitattu 24.2.2013. == Levinneisyys == Kapealehtisavikka on alkujaan kotoisin Pohjois-Amerikasta. Suomessa lajia on tavattu satunnaisesti eri puolilta maata Oulun korkeudelle saakka.Lampinen, R., Lahti, T. & Heikkinen, M. 2012: Kasviatlas 2011: Kapealehtisavikan levinneisyys Suomessa. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki. Viitattu 24.2.2013. == Elinympäristö == Kapealehtisavikka on Suomessa uustulokas, jota on tavattu erilaisilla joutomailla kuten myllyillä, rautateillä, satamissa, kaatopaikoilla ja täytemailla. == Käyttö == Muiden savikkalajien tapaan myös kapealehtisavikka sopii ihmisravinnoksi. Kapealehtisavikat ovat ruskopikkumittarin (Eupithecia sinuosaria) ja savikkamittarin (Pelurga comitata) ravintokasveja. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2022: Kapealehtisavikan levinneisyys Suomessa. * Suomen Lajitietokeskus: Kapealehtisavikka (Chenopodium pratericola) * ITIS: Chenopodium pratericola * United States Department of Agriculture (USDA): Chenopodium pratericola * Flora of North America: Chenopodium pratericola Luokka:Savikat
Laurell

Laurell tai Laurel on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: *Arnold Laurell, A. Laurio (1894–1972), suomalainen toimittaja, kirjailija ja suomentaja *Axel Laurell (1715–1790) suomalainen pappi ja perunanviljelyksen uranuurtajia *Axel Adolf Laurell (1801–1852), suomalainen teologian professori, filosofi ja pedagogi *Bertel Laurell (1879–1954), suomalainen lääkäri *Eemil Laurell (s. 2004), suomalainen jääkiekkoilija *Gustaf Fredrik Laurell (1802–1885), suomalainen vuorihallituksen intendentti ja vuorineuvos *José P. Laurel (1891–1959), Filippiinien presidentti Japanin miehityksen aikana *Juan Tomás Ávila Laurel (s. 1966), päiväntasaajanguinealainen kirjailija *Seppo Laurell (1937–2022), suomalainen merikapteeni, tietokirjailija ja majakkahistorioitsija *Stan Laurel, oik. Arthur Stanley Jefferson (1890–1965), brittiläinen näyttelijä ja koomikko ("Ohukainen") *Tuomas Laurell, aik. Laurila (1855–1925), suomalainen voinvientiä harjoittanut tukkukauppias ja kauppaneuvos
Emmanuel Krontiris

200px|thumb Emmanuel Krontiris (s. 11. helmikuuta 1983) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Saksan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Germania Halberstadtia. Korkeimmalla tasolla Bundesliigassa Krontiris on pelannut kahdeksan ottelua. == Tilastot == Päivitetty 24. tammikuuta 2014.Fussballdaten Kausi Joukkue Sarja Ottelut Maalit 2000–2001 Tennis Borussia Berlin Regionalliga Nord 6 1 Borussia Dortmund Bundesliiga 3 0 Borussia Dortmund II Regionalliga Nord 14 2 2001–2002 Borussia Dortmund Bundesliiga 0 0 2002–2003 Borussia Dortmund Bundesliiga 0 0 Borussia Dortmund II Regionalliga Nord 20 11 Alemannia Aachen 2. Bundesliiga 15 6 2003–2004 Alemannia Aachen 2. Bundesliiga 32 8 2004–2005 1860 München 2. Bundesliiga 17 3 2005–2006 1860 München 2. Bundesliiga 9 0 1860 München II Regionalliga Süd 2 2 2006–2007 Alemannia Aachen Bundesliiga 5 0 2007–2008 Alemannia Aachen 2. Bundesliiga 19 3 2008–2009 Koblenz 2. Bundesliiga 27 8 2009–2010 Koblenz 2. Bundesliiga 18 2 2010–2011 Rot-Weiß Oberhausen 2. Bundesliiga 13 0 2011–2012 Unterhaching 3. Liga 8 4 2012–2013 Germania Halberstadt Regionalliga Nordost 20 3 2013–2014 Germania Halberstadt Regionalliga Nordost 15 5 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joel Napoleon Lang

Joel Napoleon (J. N.) Lang (13. marraskuuta 1847 Pieksämäki – 4. tammikuuta 1905 Helsinki) oli suomalainen juristi, Helsingin yliopiston taloudellisen lainopin ja taloustieteen professori 1882–1905. Suomen merioikeuden kannalta ovat olleet merkittäviä hänen julkaistut luentonsa Finlands sjörätt.Otavan Iso tietosanakirja, osa 5, p. 250. Otava 1968. ==Julkaisuja== * Finlands sjörätt (2 osaa, 1890, 1910 Weilin & Göös; 3. lisätty p. 1932, Juridiska studentfakulteten, sis. molemmat osat). * Professori J. N. Lang'in vesioikeuden-luennot. Julkaistut professori Lang'in kuoleman jälkeen. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1910. (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia, 125.) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1847 syntyneet Luokka:Vuonna 1905 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Bad Neuenahr-Ahrweiler

Bad Neuenahr-Ahrweiler on 27 457 asukkaan kaupunki Rheinland-Pfalzin osavaltiossa Saksassa. Paikkakunta koostuu idässä sijaitsevasta kylpyläpaikka Bad Neuenahrista ja lännessä olevasta Ahrweilerista, jotka yhdistettiin 1969. Bad Neuenahr-Ahrweiler tunnetaan muun muassa kivennäisvedestä, sillä vesiyritys Apollinaris ja Heppinger ovat lähtöisin sieltä. Kaupungista on kotoisin myös naisten jalkapallojoukkue SC 07 Bad Neuenahr, joka pelaa Bundesliigassa. Bad Neuenahr-Ahrweilerin ystävyyskaupunki on Brasschaat Belgiassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == thumb|left|250px|Kauppakatu Bad Neuenahr-Ahrweilerissa Luokka:Saksan kaupungit Luokka:Rheinland-Pfalzin kunnat
Sarvvik

Sarvvik () on kylä Kirkkonummella. Alueen asutus koostuu pääasiassa omakotitaloista. Sarvvikissä on myös Sarfvikin Golf, jossa on kahden kentän lisäksi ravintola. Golfkentällä kuoli vuonna 2001 yksi Suomen tunnetuimmista viihdealan henkilöistä, Spede Pasanen. == Lähteet == Luokka:Kirkkonummen kylät
Hämeen Partiopiiri

Hämeen Partiopiiri ry on yksi Suomen partiopiireistä. Yhdistyksellä on toimistoja ja kokoustiloja Tampereella ja Lahdessa. Tampereen toimistolla toimivat lisäksi Tampereen Partiolaiset ry ja Hämeen Partiosäätiö rs. Hämeen Partiolaiset ja Salpausselän Partiolaiset yhdistyivät vuoden 2010 alusta uudeksi Hämeen Partiopiiriksi. == Aiheesta muualla == * Hämeen Partiopiirin WWW-sivusto * PartioWikissä Luokka:Suomalaiset partiojärjestöt Luokka:Tamperelaiset järjestöt
Buchholz in der Nordheide

Buchholz in der Nordheide on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa. Siellä asuu 38 487 (2015), ja se sijaitsee 25 kilometriä lounaaseen Hampurista. Buchholz on asukasluvultaan Harburgin piirikunnan suurin kaupunki. Sen ystävyyskaupunkeja ovat Canteleu Ranskassa, Wołów Puolassa ja Järvenpää Suomessa. Buchholzissa yritettiin vuonna 2006 tehdä maailmanennätys asettamalla 2000 ihmistä sydämen muotoon, mutta ennätys jäi tekemättä, koska paikalle saapui 39 ihmistä liian vähän. ==Kaupunki== Buchholz on rakennuskannaltaan uudehko ja nuorekas kaupunki. Kaupungin keskusta on rakennettu junaradan läheisyyteen. Asemalta kävelykadulle ja kaupungin sydämeen Galerie-nimiseen kauppakeskukseen on kävellen matkaa vain muutama minuutti. Kaupungista löytyy kaikki kansalliset kaupat ja suurin osa eri alojen erikoisliikkeistä. Suuret kaupat on sijoitettu pois keskustasta moottoritien varteen. ===Galerie-kauppakeskus=== Galerie on vuoden 2012 syksyllä avattu 3-kerroksinen ostoskeskus. Alakerrassa on useita ruokapaikkoja ja kaksi muuta tasoa on varattu erikoisliikkeille ja vaatekaupoille. Valikoima on erittäin kattava ja rakennuksesta löydätkin lähes kaiken tarvitsemasi. Ainoastaan ruokakauppaa ei ole rakennukseen sijoitettu. Uusi Famila palvelee asiakkaita 50m päässä. ==Koulut== Kaupungissa on kaksi Gymnasiumia eli lukiota (vuosiluokat 5.-12.) Kaupungissa on näiden lisäksi useita alakouluja (vuosiluokat 1.-4.) sekä Realschule ja Gesamtschule. Rautatieaseman viereisessä uudessa Kabenhof-rakennuksessa on myös työväenopisto. Työväenopistosta löytyy laaja tarjonta monenlaisia kursseja. Vaihto-oppilaille järjestetään täällä kootusti yhteinen kielikurssi ennen koulujen alkua. *Albert Einstein Gymnasium Koulukeskus 1 **Järvenpään lukion ystävyyskoulu *Gymnasium am Kattenberg Koulukeskus 2 ==Liikenne== ===Bussit=== Kaupungissa liikennöi kaupungin oma bussiyhtiö "Buchholz bus". Bussit ovat uusia ja liikennöinti säännöllistä. Sunnuntaisin bussit eivät kulje. Kaikki bussit lähtevät "Treffpunkt"-nimiseltä päätepysäkiltä. Pysäkki sijaitsee kauppakeskus Galerien vieressä, kävelykadun kirkon puoleisessa päässä. ===Rautatieasema=== Juna-asemalla pysähtyy Metronom-niminen juna, joka liikennöi Hampurin ja Bremenin välillä. Metronom on yleensä 5 vaunua pitkä kaksikerroksinen juna. Junat kulkevat Hampurin suuntaan ykkösraiteelta 00:59 ja 00:19. Viimeinen juna Hampurista Buchholziin saapuu aamu yhden aikaan. Aamun ensimmäinen juna Hampurista pysähtyy aamu viideltä. Lippu Hampuriin maksaa 6,10€ ja päivälippu suur-Hampurin alueelle 11,90€. Lippuja voi ostaa automaateista tai juna- asemalta. Automaatit hyväksyvät useimmiten vain pieniä seteleitä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kaupungin verkkosivusto Luokka:Saksan kaupungit Luokka:Ala-Saksin kunnat
Jerusalem (elokuva)

Jerusalem on Bille Augustin ohjaama elokuva vuodelta 1996 ja neliosainen television minisarja vuodelta 1997. Se perustuu Selma Lagerlöfin romaaniin vuosilta 1901–1902, joka puolestaan pohjautuu tositapahtumiin lahkosaarnaaja Olof Larssonin ympärillä 1800-luvun loppuvuosina.. Viitattu 24.2.2013. Jerusalem kertoo Taalainmaalla sijaitsevasta kylästä uskonnollisen hurmosliikkeen vallassa. Maallikkosaarnaaja johdattaa osan kylästä Jerusalemiin, osa jää kotisijoilleen. == Juoni == Pienestä Nåsin kunnasta Taalainmaalla lähtee vuonna 1896 nelisenkymmentä ihmistä kohti Palestiinaa, koska neljän vuoden päästä koittavan vuosisadan vaihteen tienoille ennustetaan maailmanloppua. Heidän johtajansa on Pohjois-Amerikasta kotiseudulle palannut maallikkosaarnaaja, ja perillä odottaa amerikkalaisnaisen perustama pakkotyöyhteisö. == Rooleissa == == Tuotanto == Draamasarjan kuvaukset kestivät viisi kuukautta ja loppuivat helmikuun lopulla 1996, ja Bille August alkoi heti seuraavana päivänä kuvata seuraavaa elokuvaansa Lumen taju. Budjetiltaan Jerusalem oli siihen asti kallein pohjoismainen yhteistuotanto. == Vastaanotto == Elokuvaversio sai Suomessa ensi-iltansa Espoo Ciné -tapahtumassa elokuussa 1996, ja saman vuoden lokakuussa se tuli teattereihin. Neliosainen tv-sarja ensiesitettiin seuraavan vuoden jouluviikolla 22.–28. joulukuuta joka toisena iltana. Helsingin Sanomien Helena Ylänen oli elokuvaversion suhteen melko varauksellinen ja piti henkilöhahmoja huonosti käsikirjoitettuina ja puisevasti näyteltyinä. ”August on perinyt [Selma Lagerlöfin] romaanista tietyn ulkokohtaisuuden. Runsaiden tapahtumien raportointi, luterilaisen totisesti luonnehditut mutta tosiasiassa hyvin melodramaattiset kohtalon iskut ja värisevät rakkaustarinat eivät oikein löydä muotoaan ja sijaansa samassa kudelmassa.” Saman lehden televisiokriitikko Jukka Kajava kirjoitti televisiosarjan esityksen alla tuntevansa kateutta ruotsalaisia kohtaan, jotka osaavat vuodesta toiseen käsikirjoittaa, ohjata ja roolittaa hienoja tv-eepoksia: ”Työ on hyvin viimeisteltyä ajankuvaan uskovine tyyppeineen ja päähenkilöihin keskittyminen hallittua. Juoni virittyy jäntevästi ihmisten välille, kuten hyvään draamaan kuuluukin. Ja nuo ihmiset ovat näyttelijöittensä harteilla mielenkiintoisia.” == Lähteet == Luokka:1990-luvun draamasarjat Luokka:Ruotsalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Bille Augustin ohjaamat elokuvat Luokka:Ruotsalaiset draamasarjat Luokka:Kristinuskosta kertovat elokuvat Luokka:Vuoden 1996 ruotsalaiset elokuvat
Vladimir Jengibarjan

Vladimir Jengibarjan (, , 24. huhtikuuta 1932 Jerevan, Transkaukasian SFNT – 1. helmikuuta 2013 Los Angeles, Yhdysvallat) oli Neuvostoliittoa urheilu- urallaan edustanut armenialainen nyrkkeilijä, olympiavoittaja ja Euroopan mestari. Jengibarjan voitti sarjan 63,5 kg olympiakultaa Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Rooman kesäolympialaisissa 1960 hän sijoittui viidenneksi ja Helsingissä 1952 hän ei kilpaillut loukkaantumisen vuoksi. Lisäksi hän voitti EM-kilpailuista kolme kulta- ja yhden pronssimitalin.http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/en/vladimir- engibaryan-1.html http://amateur- boxing.strefa.pl/Championships/EuropeanChampionships1953.pdf http://amateur- boxing.strefa.pl/Championships/EuropeanChampionships1955.htmlhttp://amateur- boxing.strefa.pl/Championships/EuropeanChampionships1957.htmlhttp://amateur- boxing.strefa.pl/Championships/EuropeanChampionships1959.html Jengibarjan muutti vuonna 1992 Los Angelesiin, Yhdysvaltoihin, missä hän kuoli 1. helmikuuta 2013, 80-vuotiaana.http://hetq.am/eng/news/22911/vladimir- yengibaryan-olympic-gold-medalist-boxer-dies-in- us.htmlhttp://armenpress.am/eng/news/706875/olympic-champion-vladimir- yengibaryan-passed-away.html == Lähteet == * Vladimir Engibaryan Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset nyrkkeilijät Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Leszek Drogosz

Leszek Melchior "Lech" Drogosz (6. tammikuuta 1933 Kielce – 7. syyskuuta 2012 Kielce) oli puolalainen nyrkkeilijä, olympiamitalisti ja Euroopan mestari. Drogosz voitti sarjan 67 kg olympiapronssia Rooman kesäolympialaisissa 1960. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 hän sijoittui viidenneksi ja Melbournen kesäolympialaisissa 1956 yhdeksänneksi. Lisäksi Drogosz voitti kolme Euroopan mestaruutta.http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/dr/lech- drogosz-1.html http://amateur- boxing.strefa.pl/Championships/EuropeanChampionships1953.pdf http://amateur- boxing.strefa.pl/Championships/EuropeanChampionships1955.htmlhttp://amateur- boxing.strefa.pl/Championships/EuropeanChampionships1959.html Drogosz näytteli kahdessa Andrzej Wajdan elokuvassa.http://www.imdb.com/name/nm0238204/ Hän kuoli 7. syyskuuta 2012, 79-vuotiaana.http://www.wprost.pl/ar/346576/Nie-zyje- Leszek-Drogosz-czarodziej-ringu/ == Lähteet == * Lech Drogosz Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Puolalaiset nyrkkeilijät Luokka:Puolalaiset olympiamitalistit Luokka:Puolalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Jääpallon Ruotsin 1.divisioonan kausi 1943

Jääpallon Ruotsin Division I:n kausi 1943 pelattiin kahdessa kahdeksan joukkueen lohkossa, joiden voittajat pelasivat loppuottelun vuoden 1943 Ruotsin jääpallomestaruudesta. Lohkovoittajiksi selviytyivät Bollnäs GIF ja Västerås SK. Tukholmassa 21. helmikuuta pelatussa loppuottelussa joukkueet pelasivat tasan 2–2. Uusintaottelua Bollnäs johti 1–0, mutta surkean jään takia ottelua ei saatu pelatuksi loppuun ja se jouduttiin jälleen uusimaan. 7. maaliskuuta pelatussa toisessa uusintaottelussa Västerås SK voitti lopulta mestaruuden maalein 3–0. ==Division I== === Pohjoinen === Joukkue O V T H Maalit P Bollnäs GIF 7 6 0 1 21-15 12 Skutskärs IF 7 5 0 2 30-5 10 IK Huge, Gävle 7 4 1 2 31-18 9 IK Heros, Smedjebacken 7 4 1 2 17-11 9 Söderhamns IF 7 4 0 3 22-17 8 Sandvikens AIK 7 2 0 5 17-21 4 IFK Rättvik 7 1 0 6 9-33 2 IF Vesta, Uppsala 7 1 0 6 11-38 2 === Etelä === Joukkue O V T H Maalit P Västerås SK 7 6 1 0 18-6 13 Nässjö IF 7 4 1 2 21-14 9 Reymersholms IK, Tukholma 7 3 2 2 18-13 8 IF Göta, Karlstad 7 3 2 2 18-13 8 Katrineholms SK 7 3 0 4 13-17 6 Örebro SK 7 2 2 3 16-13 6 Slottsbrons IF 7 1 2 4 14-15 4 IK Viljan, Strängnäs 7 1 0 6 10 - 36 2 === Loppuottelut === 21.2. Tukholma, 28.2. Bollnäs ja 7.3. Tukholma, Yleisöä Tukholman otteluissa: 15 769 ja 6 392 Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 Västerås SK 2–2 Bollnäs GIF Bollnäs GIF 1–0 k Västerås SK Västerås SK 3–0 Bollnäs GIF ==Lopulliset sijoitukset== Sija Joukkue 1\. Västerås SK 2\. Bollnäs GIF ==Lähteet== * Bandytipset kalenderbiteri * VSK:n finaaliottelut kautta aikain ===Viitteet=== 1943 Luokka:Vuoden 1943 jääpallo
Florian Kringe

Florian Kringe (s. 18. elokuuta 1982) on saksalainen jalkapalloilija. Hän edustaa 2. Bundesliigassa pelaavaa FC St. Paulia. Hän on voittanut Saksan- mestaruuden kolme kertaa ja Saksan cupin kerran. == Tilastot == Päivitetty 25. helmikuuta 2013.Fussballdaten Kausi Joukkue Sarja Ottelut Maalit 2000–2001 Borussia Dortmund II Regionalliga Nord 22 4 2001–2002 Borussia Dortmund Bundesliiga 0 0 2002–2003 Köln 2. Bundesliiga 33 7 2003–2004 Köln Bundesliiga 29 1 Köln II Regionalliga Nord 1 0 2004–2005 Borussia Dortmund Bundesliiga 30 1 Borussia Dortmund II Regionalliga Nord 1 1 2005–2006 Borussia Dortmund Bundesliiga 30 5 2006–2007 Borussia Dortmund Bundesliiga 34 2 2007–2008 Borussia Dortmund Bundesliiga 27 5 2008–2009 Borussia Dortmund Bundesliiga 29 4 2009–2010 Hertha BSC Bundesliiga 12 0 Hertha BSC II Regionalliga Nord 1 0 2010–2011 Borussia Dortmund Bundesliiga 0 0 Borussia Dortmund II Regionalliga West 2 0 2011–2012 Borussia Dortmund Bundesliiga 1 0 Borussia Dortmund II Regionalliga West 6 0 2012–2013 St. Pauli 2. Bundesliiga 17 1 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Giving Pledge

The Giving Pledge on sijoittaja Warren Buffettin ja Microsoftin perustajan Bill Gatesin vuonna 2010 aloittama kampanja, jossa kannustetaan raharikkaita sitoutumaan julkisesti luopumaan suurimmasta osasta omaisuuttaan joko elämänsä aikana tai kuolemansa jälkeen. Kampanja ei kerää rahaa, vaan ainoastaan julkisia sitoumuksia siitä, että rikkaat lupaavat antaa omaisuuttaan hyväntekeväisyyteen. Sitoumuksia oli kertynyt noin sata kappaletta helmikuuhun 2013 mennessä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kampanjan verkkosivu Luokka:Hyväntekeväisyys
Ratsupalvelus

Ratsupalvelus () oli alun perin joidenkin tilojen tai niiden omistajien tehtäväkseen ottama ratsumiehen (ratsusotilaan) varustaminen kruunun palvelukseen, mikä tietyin edellytyksin oikeutti verovapauteen. Tällä yleensä tarkoitetaan ennen ruotujakolaitosta tapahtunutta ratsupalvelusta, jonka varhaisin tunnettu vahvistaminen tapahtui vuosina 1279–1280 Alsnön säännössä. Täten esimerkiksi 1300-luvun puolivälissä ratsupalvelukseen ilmoittautunut talonpoika sai verovapauden tilaansa. Tällaista etua nauttineita on myöhemmin nimitetty rälssimiehiksi. Näin kruunu sai kipeästi tarvitsemiaan ratsusotilaita. Ratsupalvelu oli kallista, koska siinä edellytettiin raskaita ritarivarusteita. Rälssimiehistä kehittyi 1500-luvulla perinnöllinen aatelissääty. Aatelissäädyn sisäisiä eroja korosti vuoden 1626 ritarihuonejärjestys, jonka mukaan sääty jakaantui kolmeen luokkaan. Kun aatelinen ratsupalvelu väistyi, tulivat tilalle hiljalleen ratsutilat eli rusthollit (), jotka varustivat ratsumiehen armeijaan. Rusthollari oli usein säätyläinen tai suhteellisen varakas talonpoika, jotka sittemmin muodostivat johtavan kerrostuman talonpoikaisessa säädyssä. ==Lähteet== Luokka:Suomen asutus- ja yhteiskuntahistoria Luokka:Suomen sotahistoria Luokka:Ratsuväki
Tabatha Coffey

Tabatha Coffey (s. 17. toukokuuta 1967 Surfers Paradise)BuddyTV: Tabatha Coffey Biography on australialainen hiusstylisti, televisiopersoona, kirjailija ja yrittäjä. Hänet äänestettiin fanisuosikiksi Shear Genius -sarjassa vuonna 2007. Tämän jälkeen alkoi Bravolla hänen sarjansa Tabatha's Salon Takeover (Kaiken maailman kampaamot).Advocate.com: Tabatha Coffey Opens Up on Her Mother's Death Coffey tutustuu sarjassaan Los Angelesin ja New Yorkin huonosti menestyviin kampaamoihin ja selvittää, millä alueella niiden toiminnassa on puutteita.Katsomo.fi: Kaiken maailman kampaamot Neljännellä tuotantokaudella nimeksi vaihdettiin Tabatha Takes Over, ja samalla formaattia muutettiin siten, että neuvoja annetaan muillekin yrityksille kuin kampaamoille. Coffey aloitti uransa kampaajana 14-vuotiaana Australiassa. Hän on avoimesti lesboCurve Magazine: Tabatha's Taking Over ja asuu kumppaninsa kanssa New Jerseyssä. Hän julkaisi muistelmateoksen It’s Not Really About the Hair: The Honest Truth About Life, Love, and the Business of Beauty (2011).About Tabatha Coffey == Lähteet == Luokka:Australialaiset kampaajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jordi Roura

Jordi Roura Solà (s. 10. syyskuuta 1967 Llagostera, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija sekä nykyinen jalkapallovalmentaja. Roura toimii toisena valmentajana FC Barcelonassa. Kaudella 2012–2013 FC Barcelonan päävalmentajan Tito Vilanovan ollessa syöpähoidossa toimi Roura osan kaudesta hänen sijaisenaan. == Lähteet == *FC Barcelonan sivusto == Aiheesta muualla == *BDFutbol coach profile Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Espanjalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Katalonialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nando de Colo

Nando de Colo (s. 23. kesäkuuta 1987 Sainte-Catherine-lès-Arras) on ranskalainen koripalloilija. Ranskan maajoukkueessa de Colo on voittanut olympiahopeaa Tokiosta 2020, MM-pronssia ja kolme EM-mitalia. Vuoden 2015 EM- kilpailuissa hänet valittiin lopputurnauksen tähdistöviisikkoon.http://www.eurobasket2015.org/en/compID_qMRZdYCZI6EoANOrUf9le2.season_2015.roundID_9322.coid_1G5HHn4IJKElOrQ5ytLr01.articleMode_on.html == Lähteet == == Aiheesta muualla == * NBA:n pelaajaprofiili * Profiili Basketball-Reference.com * Luokka:Ranskalaiset koripalloilijat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt