EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Suomen maakuntatunnukset

Suomen maakunnilla on useita erilaisia maakuntatunnuksia. Yleisimmin maakunnilla on vaakuna, nimikkolintu, -kala, -kasvi ja -kivi. Vuonna 2011 valittiin jokaiselle Suomen maakunnalle myös maakuntajärvi. Myös vanhat isännänviirit voidaan katsoa maakunnallisiksi tunnuksiksi. Maakunnalla voi myös olla lippu. Maakuntatunnuksiin rinnastuvat myös maakuntalaulut. Viidellä maakunnalla ei ole nimikkoeläintä: Etelä-Karjala, Etelä-Savo, Kainuu, Keski- Pohjanmaa ja Päijät-Häme. == Taulukko == Nimi Vaakuna Lippu Maaeläin Lintu Kala Kasvi Kivi Järvi Laulu Ahvenanmaa metsäkauris merikotka haukiUutiskatsaus. Mitä Missä Milloin 1995 s. 74. Otava 1994 ISBN 951-1-13254-7 kevätesikko eloperäinen kalkkikivi Östra och Västra Kyrksundet Ålänningens sång Etelä-Karjala – – satakieli järvilohi kangasvuokko spektroliitti Saimaa Karjalaisten laulu Etelä-Pohjanmaa orava isokuovi siika maitohorsma kärnäiitti Lappajärvi Vaasan marssi Etelä-Savo – kuhankeittäjä muikku pohjanlumme marmori Puula Savolaisen laulu Kainuu – kuukkeli kuore kanerva vihreäkivi Oulujärvi Nälkämaan laulu Kanta-Häme ilves kalasääski lahna hämeenkylmänkukka kirjomaasälpä Vanajavesi Hämäläisten laulu Keski- Pohjanmaa – kiuru siika kissankello gneissi Lestijärvi Keski-Pohjanmaan laulu Keski-Suomi metsäjänis metso järvitaimen päivänkakkara dioriitti Keitele Keski-Suomen kotiseutulaulu Kymenlaakso – saukko punatulkku kuha keltakurjenmiekka, tervaleppä rapakivi Vuohijärvi Kymenlaakson laulu Lappi – poro sinirinta lohi kullero kulta Inarijärvi Kymmenen virran maa Pirkanmaa – valkohäntäpeura västäräkki toutain tuomi pallokivi Längelmävesi Kesäpäivä Kangasalla Pohjanmaa – hirvi tervapääsky siika mesiangervo Vaasan graniitti Luodonjärvi Vaasan marssi Pohjois-Karjala karhu käki järvilohi karjalanruusu vuolukivi Pielinen Karjalaisten laulu Pohjois-Pohjanmaa – kärppä kurki siika suopursu liuske Pyhäjärvi Kymmenen virran maa Pohjois-Savo hirvi kuikka muikku kotipihlaja apatiitti Juojärvi Savolaisen laulu Päijät-Häme – valkoselkätikka lahna ruiskaunokki diabaasi Päijänne Vihreiden harjujen maa Satakunta euroopanmajava sinitiainen nahkiainen tyrni hiekkakivi Säkylän Pyhäjärvi Satakunnan laulu Uusimaa siili mustarastas kuha valkovuokko sarvivälke Tuusulanjärvi Uusmaalaisten laulu Varsinais-Suomi – kettu naakka silakka tammi punainen graniitti Säkylän Pyhäjärvi Varsinaissuomalaisten laulu ===Entiset maakunnat=== Nimi Vaakuna Lippu Maaeläin Lintu Kala Kasvi Kivi Järvi Itä-Uusimaa – – haarapääsky meritaimen leskenlehti Sipoon kalkkikivi – ==Maakuntalinnut== Maakuntalinnut valittiin vuonna 1985 Lintutieteellisten yhdistysten liiton (nykyisin BirdLife Suomi) järjestämässä yleisöäänestyksessä, johon osallistui 5500 vastaajaa. Laulujoutsen oli valittu kansallislinnuksi jo 1981. == Maakuntakivet == Suomen Matkailuliitto ja Geologian tutkimuskeskus järjestivät vuonna 1989 äänestyksen Suomen maakuntakivistä. Ääniä tuli yhteensä yli 20 000 kpl. Vuosien mittaan maakuntakivet ovat hivenen muuttuneet muun muassa maakuntien uudelleennimeämisen takia. Suomen kansalliskivi on graniitti. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * *
Ilmari Pimiä

Ilmari Eino Pimiä (19. kesäkuuta 1897 Kivennapa – 22. marraskuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, kuvataiteilija ja piirustuksenopettaja. ==Elämä ja ura== Ilmari Pimiän vanhemmat olivat Kivennavan suntio ja koulumestari Mikko Pimiä ja Anni Veijalainen. Pimiä kirjoitti ylioppilaaksi Terijoen yhteiskoulusta 1916 ja suoritti piirustuksenopettajan tutkinnon Taideteollisessa keskuskoulussa 1926. Hän toimi 1920-luvulta lähtien piirustuksenopettajana muun muassa Tampereen tyttökoulussa ja Tampereen klassillisessa lukiossa 1926–1927, Viipurin klassillisessa lyseossa ja Viipurin uudessa yhteiskoulussa vuosina 1927–1940 sekä Helsingin Kirkkopuiston tyttökoulussa 1940–1965. Rajavartijana Kannaksen rajavartiostossa Pimiä työskenteli 1922–1923. Hänen opettajanuransa jatkui 1960-luvun puoliväliin saakka. Karjalan Aamun toimittajana hän oli 1942–1950. == Kirjallinen tuotanto == Pimiä oli Olavi Paavolaisen lapsuudenystävä ja eli väkevästi mukana Tulenkantajien vaiheissa. Pimiän kirjallinen ura alkoi yhteiskokoelmista Nuoret runoilijat (1924) ja Hurmioituneet kasvot (1925). Hänen oma esikoiskokoelmansa Näkinkenkä ilmestyi 1926. Hän kirjoitti runotekstit Karjalan Liiton muistojulkaisuun Rakas entinen Karjala, joka ilmestyi 1942, ja toimi muutenkin teoksen avustajana. Teoksen toimitti Olavi Paavolainen. Sodan jälkeen Pimiä tuli tunnetuksi karjalaisrunoilijana, joka tulkitsi kotinsa menettäneiden evakkojen tuntoja. Hänen viimeinen julkaistu teoksensa Jäivät seudut rakkahimmat (1980) sisältää muistoja Karjalasta. ==Teokset== * Nuoret runoilijat. Runoantologiassa mukana Kaarina Vaher, Katri Vala, Onni Halla, Yrjö Jylhä, Arvi Kivimaa, Olavi Lauri (Olavi Paavolainen), Johan Edvard Leppäkoski, P. Mustapää (Martti Haavio) ja Ilmari Pimiä. WSOY 1924 * Näkinkenkä (runoja, 1926) * Taivaan polku (runoja, 1929) * Viimeinen porras (uskonnollisaiheisia runoja, 1936) * Unen maa (runoja Karjalalle, 1942) * Rakas entinen Karjala. Karjalan liiton muistojulkaisu 2. (toimittanut Olavi Paavolainen, runotekstit Ilmari Pimiä, 1942) * Valitut runot (1948) * Jäivät seudut rakkahimmat (runoja ja muisteluita, 1980) == Lähteet == * Kirjailijat puhuvat: Tulenkantajat. Toimittanut Ritva Haavikko. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1976. * Lappeenranta / Pimiä Ilmari ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Tulenkantajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Volta

Volta voi viitata seuraaviin: *Volta, joki Länsi-Afrikassa *Volta, järvi Ghanassa *Volta, Ghanan hallintoalue *Ylä-Volta, Burkina Fason entinen nimi *Volta, sukunimenä: **Alessandro Volta (1745–1827), italialainen fyysikko **Giovanni Volta (1928–2012), italialainen katolinen piispa *Volta, Electroluxin pölynimurimerkki *FS Volta, Ranskan laivaston aluksia: **FS Volta (1867), Limier-luokan aviso ja risteilijä **FS Volta (1936), Mogador-luokan hävittäjä *The Mars Volta, yhdysvaltalainen rockyhtye *Volta, Björkin kuudes studioalbumi. *Volta (tanssi)
Valamon luostarin talvikirkko (Heinävesi)

Valamon luostari talvikirkko Heinävedellä sijaitsee Valamon luostarin pääkirkon yhteydessä. Se on pyhitetty Valamon luostarin pyhittäjäisien Sergei ja Herman Valamolaisen muistolle. Valamon luostarin pääkirkko ja talvikirkko noudattavat pohjoisvenäläisen ortodoksiluostarin arkkitehtuuria. Luostarissa on tyylin mukaisesti erillinen talvikirkko. Luostarin pääkirkon ja talvikirkon on suunnitellut arkkitehti Ivan Kudrjavzev. Talvikirkon ikonostaasi mukailee 1500- ja 1600-lukujen tyyliä. Osa sen ikoneista on peräisin Laatokan Valamosta ja osa on uudempia. Kirkon ulkoseinällä on mosaiikkityö, joka kuvaa Sergeitä ja Hermania,ja sen katolla on pieni sipulikupoli. == Katso myös == * Luettelo Suomen ortodoksisista kirkoista == Lähteet == Luokka:Suomen kivikirkot Luokka:Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset Luokka:Heinäveden rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pohjois-Karjalan kirkkorakennukset
Jean Moulin

Jean Moulin (20. kesäkuuta 1899 Béziers, Ranska – 8. heinäkuuta 1943 Metz, Ranska) oli yksi Ranskan vastarintaliikkeen tunnetuimmista johtajista toisen maailmansodan aikana. Ranskassa häntä pidetään kansallissankarina. Gestapon vankina kuollut Moulin haudattiin myöhemmin Pariisin Panthéoniin, jonne on haudattu myös monia muita kuuluisia ranskalaisia. Moulin värvättiin Ranskan armeijaan vuonna 1918, mutta ensimmäinen maailmansota loppui juuri ennen kuin hän ehti osallistua taisteluihin. Sodan jälkeen Moulinista tuli pian maan nuorin prefekti. Saksan armeijan valloitettua Ranskan kesällä 1940 Moulin kieltäytyi yhteistyöstä saksalaisten kanssa. Gestapo pidätti Moulinin ja kidutti häntä, minkä jälkeen hän yritti sellissään itsemurhaa leikkaamalla kurkkunsa. Sen jälkeen hän piti aina kaulassaan arven peittona huivia. Moulinin toivuttua hänet vapautettiin. Vuonna 1940 Vichyn hallitus määräsi prefektinä toimivan Moulinin erottamaan kaikki vasemmistoon kuuluvat kaupunginjohtajat. Moulin kieltäytyi ja hänet erotettiin. Sen jälkeen hän alkoi liittoutua muiden ranskalaisten kanssa, jotka halusivat syrjäyttää Vichyn hallituksen ja ajaa saksalaiset ulos Ranskasta. Vuonna 1941 Moulin kävi Lontoossa ja tapasi siellä Charles de Gaullen ja muita Vapaan Ranskan johtajia. Moulin teki vaikutuksen de Gaulleen, joka päätti tehdä hänestä Ranskan vastarintaliikkeen johtajan tehtävänään yhdistää Ranskan vastarintaliike. Moulin palasi Ranskaan 1. tammikuuta 1942 ja onnistui tehtävässään. Hänellä oli useita vääriä henkilöllisyyksiä ja hänen pseudonyymejään olivat REX ja MAX. Gestapo pidätti 7. kesäkuuta 1943 Ranskan vastarintaliikkeen tärkeän hahmon René Hardyn, jota kuulusteltiin kiduttamalla. Gestapo ja Klaus Barbie saivat tarpeeksi tietoa pidättääkseen myös Moulinin. Barbie kidutti raa’asti Moulinia, mutta hän ei kertonut mitään. Ranskan vastarintaliike alkoi pelätä turvallisuutensa puolesta ja alkoi suunnitella Moulinin pakoa. Saksalaiset lähettivät hänet junalla Berliiniin, mutta hän kuoli kidutuksen aiheuttamaan sydänkohtaukseen Metzissä 8. heinäkuuta 1943. Luokka:Ranskan vastarintaliikkeen henkilöt Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Volta (järvi)

Volta () on järvi Ghanassa. Se on maailman suurin patojärvi, jonka pinta-ala on 8 502 km².Volta Lake International Lake Environment Committee Järveen laskevat Voltajoen kaksi haaraa, Musta Volta ja Valkoinen Volta, sekä Oti. Järvi syntyi vuonna 1966, kun Akosombon padon rakennustyöt saatiin valmiiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ghanan järvet Luokka:Voltan vesistö Luokka:Tekojärvet
Tithraustes

Tithraustes oli Sardiin satraappi 300-luvun eaa. alkupuolella. Lähteiden puuttuessa tiedämme hänestä hyvin vähän. Persian kuningas tuomitsi Tithrausteen edeltäjän Tissaferneen kuolemaan. Kun Tithraustes pääsi Sardiiseen vuonna 395 eaa. antoi hän vangita ja teloittaa Tissaferneen. Tithraustes sai Persiaa vastaan hyökänneet spartalaiset hyökkäämään pohjoiseen oman kilpailijansa satraappi Farnabazoksen alueelle lahjomalla spartalaisten johtajan Agesilaoksen. Ksenofonin mukaan Tithraustes lähetti Timokrates Rhodoslaisen Kreikkaan yllyttämään kreikkalaisia sotaan Spartaa vastaan. Luokka:Satraapit
Annika Idström

Ilse Annika Idström (12. marraskuuta 1947 Helsinki – 20. syyskuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, suomentaja ja dramaturgi. Hän tuli suomenruotsalaisesta perheestä, mutta kirjoitti suomeksi. ==Elämä ja ura== Idström kirjoitti ylioppilaaksi yksityisestä Laguska skolanista 1968, minkä jälkeen hän suoritti kieliopintoja Ranskassa 1968 ja 1971–1972. Hän opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa kamerataiteen osastolla 1968–1973 ja kirjallisuutta Helsingin ja Jyväskylän yliopistoissa 1970–1974. Vuonna 1975 Idström käsikirjoitti kuunnelman Minna Canthista. Hänen esikoisromaaninsa Sinitaivas ilmestyi vuonna 1980 ja toinen romaani Isäni, rakkaani seuraavana vuonna. Idströmin läpimurtoteos oli romaani Veljeni Sebastian (1985), joka oli myös Finlandia-palkintoehdokkaana. Teos kuvaa aikuisten maailmaa koulupojan näkökulmasta ja saavutti mainetta myös useina käännöksinä. Vuonna 1989 ilmestyi seuraava romaani, perhesuhteita käsittelevä Kirjeitä Trinidadiin, joka oli myös Finlandia-ehdokas. Idströmin viimeiseksi jäänyt romaani, Luonnollinen ravinto, ilmestyi vuonna 1994. Idström työskenteli freelancer- ohjaajana ja -dramaturgina 1973–1980 ja Nuoren Voiman Liiton toiminnanjohtajana 1976–1977. Hän jäi vapaaksi kirjailijaksi 1981. Idström myös opetti suomen kieltä ja kirjallisuutta Minnesotan yliopistossa 1984–1986 ja toimi kirjoittamisen ohjaajana Kriittisessä korkeakoulussa 1995–2001. Idströmin äiti oli Yleisradion pitkäaikainen musiikkitoimittaja Cay Idström ja sisar käsikirjoittaja ja dramaturgi Tove Idström. Idström eli avoliitossa Jotaarkka Pennasen kanssa 1968–1975 ja heille syntyi vuonna 1972 tytär, toimittaja Tyyne Pennanen. Idström kuoli haimasyöpään Helsingin Terhokodissa 63-vuotiaana 2011. == Tuotanto == * Nuori Minna Canth (radiokuunnelma, 1975) * * * * * Muistoja Caprilta (tv-näytelmä, 1993) * ===Suomennoksia=== * Bjørg Vik: Tyttäret (kuunnelma, 1983) * Vita Andersen: Turvallisuusnarkomaanit: runoja (1983) * Astrid Saalbach: Jäljet hiekassa (kuunnelma, 1983) * Suzanne Brøgger: Tone (näytelmä, Kemin kaupunginteatteri, 1985) * Cecilie Løveid: Imu (proosarunoja, 1987) * Synnøve Søe: Isä! (romaani, 1991) * Marguerite Duras: Kirjoitan (2005) == Palkinnot ja tunnustukset == * Kalevi Jäntin palkinto (1981) * Valtion kirjallisuuspalkinto (1985) * Uudenmaan läänin taidepalkinto (1990) * Pro Finlandia (1994) * Finlandia-palkintoehdokkuus (1985 ja 1989) * Valtion viisivuotinen kirjailija-apuraha (1998) Lähde == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ylen Elävä arkisto: Annika Idström kirjoitti, koska ei muuta osannut. * Sanojen ajan artikkeli Annika Idströmistä Kirjasampo.fi:ssä. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomentajat Luokka:Suomalaiset dramaturgit Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Kalevi Jäntin palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Timokrates Rhodoslainen

Timokrates Rhodoslainen (, 300-luku eaa.) oli Rhodokselta kotoisin ollut kreikkalainen, jonka persialainen satraappi Farnabazos lähetti yllyttämään kreikkalaiset sotaan Spartaa vastaan vuonna 396 tai 395 eaa. Timokrates vieraili Ateenassa, Thebassa, Korintissa ja Argoksessa. Kaupungit aloittivatkin niin sanotun Korintin sodan Spartaa vastaan. Timokrateen tehtävän päätarkoitus oli saada Agesilaoksen johtama spartalainen armeija palaamaan Vähästä-Aasiasta Kreikkaan. Plutarkhos kirjoittaa että ”tuhat persialaista jousimiestä ajoi Agesilaoksen pois Aasiasta”, viitaten siihen, että persialaisissa rahoissa oli jousiampujan kuva. Agesilaus By Plutarch. The Internet Classics Archive. Viitattu 9.7.2016. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset
Lilian Thuram

Lilian Thuram (oik. Ruddy Lilian Thuram-Ulien, s. 1. tammikuuta 1972 Pointe-à- Pitre, Guadeloupe) on ranskalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Ennen jalkapallouransa alkamista hän aikoi kouluttautua katoliseksi papiksi. Thuramin ammattilaisura alkoi AS Monacossa vuonna 1991. Vuosina 1996–2001 hän pelasi Parman joukkueessa Italian Serie A:ssa. Parman vuosien jälkeen Thuram pelasi Juventuksessa, josta hän siirtyi vuonna 2006 sopupeliskandaalin takia Barcelonaan. Espanjalaislehdistön mukaan kauppasumma olisi ollut 5 miljoonaa euroa. Edustettuaan Barcelonaa kahden kauden ajan, Thuramin piti palata kesällä 2008 vapaalla siirrolla kotimaahansa Paris Saint- Germainin joukkueeseen, mutta lääkärintarkastuksessa ilmennyt sydänvika aiheutti siirron kariutumisen viime hetkellä. Lilian Thuramilla sydänvika Lehti: Thuram siirtyy PSG:hen Ranskan maajoukkueessa Thuram pelasi 142 ottelua, joka on toiseksi eniten kaikista ranskalaisista miesjalkapalloilijoista. Maajoukkueurallaan hän teki kaksi maalia, jotka molemmat syntyivät vuoden 1998 MM-kilpailuiden välieräottelussa Kroatiaa vastaan. Hän pelasi myös vuosien 2002 ja 2006 MM-kilpailuissa, sekä vuosien 1996, 2000, 2004 ja 2008 EM-kilpailuissa. Saavutuksina näistä Thuramilla on maailmanmestaruus vuodelta 1998, Euroopan mestaruus vuodelta 2000 ja MM-hopea vuodelta 2006. Hän lopetti maajoukkueessa Ranskan jäätyä alkulohkoon EM- kisoissa 2008 YLE.fi ja noin kuukautta myöhemmin hän ilmoitti lopettavansa koko pelaajauransa. Thuram on useaan otteeseen kommentoinut Ranskan poliittisia tapahtumia muun muassa siirtolaisuuteen liittyen. Hän arvosteli sisäministeri Nicolas Sarkozyn politiikkaa Ranskan lähiömellakoiden aikana sanoen, että ennen turvallisuudesta puhumista pitäisi puhua sosiaalisesta tasa-arvosta ja että puheet lähiöiden puhdistamisesta loukkaavat häntä henkilökohtaisesti. Hänen poikansa Marcus Thuram on myös maajoukkuetason pelaaja ja edustaa seuratasolla Italian Serie A:n Interiä. == Seurat == * AS Monaco (1991–1996) ** Ranskan cupin voitto vuonna 1991 * Parma (1996–2001) ** UEFA cupin voitto 1999 ** Italian cupin voitto 1999 ** Italian supercupin voitto 1999 * Juventus (2001–2006) ** Serie A:n voitto 2002 ja 2003 ** Italian supercupin voitto 2002 ja 2003 * Barcelona (2006–2008) == Lähteet == * Thuram Football Databasen sivuilla === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:FIFA 100 Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Jalkapallon Euroopan mestarit
Variskan yhtenäiskoulu

Variskan yhtenäiskoulu on yksi Vaasan yhtenäiskouluista. Se sijaitsee Ristinummella, jonne on keskustasta matkaa noin 7 kilometriä. Variskan koulun on suunnitellut Asko Halme ja se valmistui vuonna 1990. Vuonna 2022 koulua laajennettiin ala-asteen luokille tarkoitetulla lisäsiivellä. Nimi Variska tulee sanoista Vanha Vaasa, Ristinummi ja Kappelinmäki. Koulussa oli keväällä 2006 31 opettajaa ja noin 430 oppilasta. Luokat sijaitsevat useassa eri siivessä, mikä johtuu koulun historian aikana tehdyistä laajennusremonteista. Samassa rakennuksessa toimii myös Variskan kirjasto. Koulun liikuntasali toimii koripallossa Vaasan Salamanhttp://www.vaasansalama.fi/koripallo/edustuksen-kotipelit ja lentopallossa Vaasan Kiiston kotikenttänä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Variskan yhtenäiskoulun kotisivut Luokka:Vaasan peruskoulut Luokka:Ristinummi
Lesley-Anne Down

Lesley-Anne Down (s. 17. maaliskuuta 1954 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä. Hän näytteli sarjassa Kahden kerroksen väkeä vuosina 1973–1975 sekä elokuvissa Vaaleanpunainen pantteri iskee jälleen (1976) ja Muistojen katu (1979). 1990-luvulla hän näytteli Dallasissa. Saippuasarjassa Sunset Beach Down näytteli Olivia Richardsia vuosina 1997–1999. Lesley on nykyisin tunnettu sarjasta Kauniit ja rohkeat, jossa hän näytteli Jacqueline Maronea vuosina 2003–2012. Yksi hänen tunnetuimmista roolisuorituksistaan on Madeleine Mainin rooli televisiosarjassa Jaettu maa vuodelta 1994. Sarjassa hänen vastanäyttelijänään oli Patrick Swayze. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 1969 School for Unclaimed Girls Diana 1970 Sin un adiós Marta Greidy 1971 All the Right Noises Laura Draculan himo Countess Dracula Ilona Nakertajat Assault! The Creepers In the Devil's Garden Tessa Hurst 1972 Petos Pope Joan Cecilia 1973 Peg Leg, Musket & Sabre Lucy-Ann 1974 Haudan tuolta puolen From Beyond the Grave Rosemary Seaton (osa 4 "The Door") 1975 Brannigan - terästä nyrkeissä Brannigan Luana 1976 Vaaleanpunainen pantteri iskee jälleen _The Pink Panther Strikes Again_ Olga 1977 Pieni yösoitto A Little Night Music Anne Egerman 1978 Betsy The Betsy Lady Bobby Ayres Kultajuna The First Great Train Robbery Miriam 1979 Muistojen katu Hanover Street Margaret Sellinger 1980 Mekö muka huijareita Rough Cut Gillian Bromley 1981 Sfinksi Sphinx Erica Baron 1982 A contratiempo La actriz 1986 Nomads - yön muukalaiset Nomads tohtori Eileen Flax 1987 Scenes from the Goldmine Lady Lesley-Anne Down 1992 Out of control - häijy tilanne Over the Line Elaine Patterson 1993 Demoni - Yön teurastaja Night Trap Christine Turner 1994 Väkivallan vihollinen 5: Kalman kasvot Death Wish V: The Face of Death Olivia Regent 1994 Munchie Strikes Back Linda McClelland In the Heat of Passion II: Unfaithful Jean Bradshaw 1996 The Secret Agent Club Eve 1997 Wally Sparks - sika herrasmieheksi Meet Wally Sparks Hooker Nurse 2000 The King's Guard kuningatar Beatrice 2001 The Meeksville Ghost Emily Meeks 2002 13th Child piirisyyttäjä Murphy 2006 Seven Days of Grace Lillian 2011 Rosewood Lane tohtori Cloey Talbot 2014 Dark House Lilian 2015 Kill Me, Deadly Lady Clairmont 2017 Gates of Darkness Sister Clare Justice Elizabeth Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ousmane Issoufi Maïga

Ousmane Issoufi Maïga (s. 1945 tai 1946 Gaon alue) on malilainen taloustieteilijä ja hallintovirkailija. Hän toimi maan pääministerinä vuosina 2004–2007. Maïga valmistui taloustieteilijäksi Kiovan yliopistosta vuonna 1970 ja suoritti pankkialan tutkinnon Washingtonin American Universityssä. Hän on työskennellyt Maailmanpankissa sekä Ranskan ja Malin valtiovarainministeriöissä. Vuonna 2002 Maïga toimi nuoriso- ja urheiluministerinä, joka oli vastuussa jalkapallon Afrikan- mestaruuskilpailujen järjestämisestä Malissa. Kesäkuussa 2002 hänestä tuli talous- ja valtiovarainministeri ja lokakuussa liikenne- ja infrastruktuuriministeri. Maïga ei ollut minkään puolueen jäsen vaan piti itseään virkamiehenä. Presidentti Amadou Toumani Touré nimitti Maïgan pääministeriksi Ahmed Mohamed ag Hamanin tilalle huhtikuussa 2004. Hän erosi tehtävästä vaalien jälkeen syyskuussa 2007. Uudeksi pääministeriksi tuli Modibo Sidibé. ==Lähteet== Luokka:Malin pääministerit Luokka:Malilaiset taloustieteilijät Luokka:1940-luvulla syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
A7V

Sturmpanzerwagen A7V (Allgemeines Kriegsdepartement, 7. Abteilung, Verkehrswesen)http://www.panzerbaer.de/types/dka_stpz_a7v.htm on saksalaisten ensimmäisessä maailmansodassa käyttämä panssarivaunu. Sen kehittely alkoi saksalaisten huomattua brittiläisten panssarivaunujen vaikutuksen omaan jalkaväkeensä. Tämä tapahtui kuitenkin aivan liian myöhään, jotta sillä olisi ollut vaikutusta sodan kulkuun. A7V oli suurikokoinen ja epäkäytännöllinen. Vaunu oli aseistettu belgialaisilta ja myöhemmin venäläisiltä sotasaaliiksi saaduilla brittiläisvalmisteisilla 57 mm Maxim Nordenfeld -tykeillä ja vähintään kuudella 7,92 mm Maxim MG 08/15 -konekiväärillä. Vaunun omat panssarit eivät olleet karaistua terästä, joten ne saattoi läpäistä millä tahansa konekivääriä järeämmällä aseella.Tieteen kuvalehti Historia 16/2013, s.11 Vaunu ei kuitenkaan ollut tasavertainen kohdatessaan englantilaiset Mark V -panssarivaunut. Miehistö koostui kahdesta upseerista ja 16:sta sotilaasta (vaunun johtaja, ajaja, mekaanikko, mekaanikko/viestittäjä, kuusi konekivääriampujaa, kuusi konekiväärilataajaa ja kaksi tykkimiestä). Ensimmäisen kerran A7V:tä käytettiin taistelussa 21. maaliskuuta 1918, jolloin ne avustivat brittien pienimuotoisen läpimurron pysäyttämistä St Quentin kanavan pohjoispuolella. Historian ensimmäinen panssarivaunujen välinen taistelu tapahtui 24. huhtikuuta 1918, jolloin kolme saksalaista A7V:tä kohtasi kolme brittiläistä Mark IV:stä. Brittien johtovaunu kykeni tekemään yhden A7V:n toimintakyvyttömäksi kuusinaulaisella tykillään. Toinen A7V (”Nixe”) sai kolme osumaa, mutta menetti pelin vasta kaaduttuaan epätasaisella alustalla. A7V:n suurin valtti oli sen nopeus. Vaikka 15 km/h ei kuulosta suurelta, oli se siihen aikaan huima nopeus 32,5 tonnia painavalle kolossille. Vaunu oli kuitenkin epävakaa ja sen pitkä etuylitys, telaston rakenne ja vaatimaton maavara (40mm) heikensi sen kykyä ylittää juoksuhautoja ja edetä mutaisessa maastossa. Osittain A7V:n tuntemattomuus johtuu sen vähäisestä valmistusmäärästä. Vain 22 kappaletta tilatusta sadasta vaunusta ehdittiin valmistaa ennen sodan päättymistä. Kaikki valmistuneet vaunut nimettiin (Isolde, Mephisto, Nixe, Wotan, jne.). Suurin osa A7V vaunuista romutettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Ainoa säilynyt A7V Mephisto on näytteillä Queenslandin museossa Australiassa. Siihen perustuen on rakennettu Munsterin panssarimuseossa näytteillä oleva ”Wotan”-jäljitelmä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Tanks and AFV:s of the Great War *A7V Achtung Panzer! -sivustolla Luokka:Saksan ensimmäisen maailmansodan panssarivaunut
Bernard Williams (yleisurheilija)

Bernard Rollen Williams III (s. 19. tammikuuta 1978 Baltimore, Maryland) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka voitti olympiakultaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä. 2001 maailmanmestaruuskilpailuissa Edmontonissa Williams oli kolmas 100 metrin juoksussa häviten Maurice Greenelle ja Tim Montgomerylle ajallaan 9.94. Myöhemmin Williams nousi hopealle Montgomeryn dopingkäryn ja hylkäämisen takia. 4 × 100 metrillä Yhdysvallat voitti Edmontonissa maailmanmestaruuden, mutta Montgomeryn käryn vuoksi Yhdysvaltain joukkue hylättiin ja voittajaksi nousi Etelä-Afrikan joukkue. Vuoden 2003 maailmanmestaruuskilpailuissa Williams oli viides 100 metrin juoksussa. Vuoden 2004 olympialaisissa Williams oli toinen 200 metrillä. Hän on myös tunnettu koomikkona ja näyttelee usein radalla hupaisasti. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kanneltalo

Kanneltalo () on yksi Helsingin kulttuurikeskuksen toimipaikoista. Se sijaitsee Helsingin Kannelmäessä, Kannelmäen rautatieaseman vieressä. == Historia == Kannelmäkeen rakennettu Kanneltalo otettiin käyttöön elokuussa 1992. Talon konsertti- ja näyttelytiloista vastasi Helsingin kaupungin kulttuuriasiainkeskus ja ensimmäisenä toiminnanjohtajana aloitti Irmeli Niemi. Talossa toimi myös nuorisotalo, kirjasto sekä suomen- ja ruotsinkielinen työväenopisto. Vuonna 1999 Kanneltalo toivoi lisätilojen rakentamista. Taloon haluttiin neuvottelutiloja ja sosiaalitiloja tekniselle henkilöstölle sekä enemmän varastotilaa. Kanneltalon konserttitalo remontoitiin alkuvuonna 2010. Käyttöön se otettiin elokuussa Taiteiden yönä. == Rakennus == Kanneltalon edessä oleva aukio tunnetaan nimellä Sitratori. Talossa toimivat kulttuurikeskuksen lisäksi Kannelmäen kirjasto, Läntinen työväenopisto, Kannelmäen nuorisotalo, ja lounaskahvila Pöytäliina. Kanneltalossa on galleria ja 235-paikkainen konserttisali, jossa järjestetään musiikki-, tanssi- ja teatteriesityksiä. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Pekka Salminen. Konserttisalin katossa on Sakari Marilan 24 metriä pitkä lasitaideteos Viva! == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kanneltalon kotisivu Luokka:Helsingin kulttuurikeskus Luokka:Kaarela Luokka:Suomen konserttitalot
Doug Shedden

Douglas Arthur "Doug" Shedden (s. 29. huhtikuuta 1961 Wallaceburg, Ontario) on kanadalainen pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja. Hän toimi Suomen jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana kaudella 2007–2008. Hän johdatti Suomen Euro Hockey Tourilla hopealle ja MM- kilpailuissa pronssille. Pelaajaurallaan Shedden pelasi 416 ottelua NHL- liigassa Pittsburghin, Detroitin, Quebecin ja Toronton joukkueissa. Keskushyökkääjänä pelannut Shedden teki NHL-urallaan 139 maalia ja antoi 186 maalisyöttöä kooten yhteensä 325 tehopistettä. Parhaimmat kautensa pelaajana Shedden pelasi Pittsburghissa Mario Lemieuxin kanssa samassa ketjussa. Shedden on valmentanut Pohjois-Amerikassa CHL-, ECHL-, UHL- ja AHL-sarjoissa. Seuroina olivat Wichita Thunder (CHL), Louisiana IceGators (ECHL), Flint Generals (UHL), Memphis RiverKings (CHL) ja St. John's Maple Leafs (AHL). Suomeen hän tuli kaudeksi 2005–2006 HIFK:n päävalmentajaksi. Shedden johdatti HIFK:n runkosarjassa toiseksi ja pudotuspeleissä välieriin asti. Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi Jokerien päävalmentajaksi. Shedden johdatti myös Jokerit runkosarjan toiseksi, mutta pudotuspeleissä Jokerit hävisi runkosarjavoittajalle Kärpille finaalissa ja jäi hopealle. Seuraavalla kaudella Shedden johdatti Jokerit kauden päätteeksi neljänneksi. 15\. marraskuuta 2006 Shedden nimitettiin Suomen maajoukkueen päävalmentajaksi kaudelle 2007–2008.Hänen pestinsä päättyi Kanadan MM-kilpailuihin 2008, jolloin hän johdatti joukkueen pronssille. Shedden valmensi Sveitsin NLA- joukkue EV Zugia vuosina 2008–2014. Lokakuussa 2014 hän aloitti KHL-joukkue Medveščak Zagrebin päävalmentajana. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Pittsburgh Penguinsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Raimond Valgre

Raimond Valgre (vuoteen 1937 Raimond Tiisel, 7. lokakuuta 1913 Riisipere, Vironmaan kuvernementti – 31. joulukuuta 1949 Tallinna, Eestin SNT) oli virolainen säveltäjä ja muusikko. Valgren tunnetuin sävellys on ”Saarenmaan valssi”. Hänen tekemiään lauluja on säilynyt kuutisenkymmentä. Raplassa lapsuutensa asunut Valgre aloitti soittamisen kuusivuotiaana. Hän opiskeli Tallinnassa rakentamista teknillisessä lukiossa. Hänen vanhempiensa erottua äiti ja sisar muuttivat hänen kanssaan Tallinnaan. Valgre esiintyi Tallinnan kahviloissa ja sai oman harmonikan, minkä lisäksi kotona oli piano. Vuosina 1933–1935 kirjoittamistaan 12 laulusta hän kokosi vihon nimeltä 15 minuutit Deddyga (”15 minuuttia Deddyn kanssa”), jonka nimessä mainittu Deddy oli hänen silloinen tyttöystävänsä Deddy Åkesson. Vuonna 1937 hän vaihtoi sukunimensä Tiiselistä Valgreksi. Toisen maailmansodan syttyessä vuonna 1939 Valgre johti omaa orkesteriaan Pärnussa sijaitsevassa rantaravintolassa. Pärnussa hän tutustui ruotsalais-ranskalais-venäläiseen Alice Feilletiin, joka teki englanninkieliset sanat Valgren lauluun ”Muinaslugu muusikas” (englanniksi ”I hear a little story in the music”). Valgre lähetti laulun Englantiin Melody Makerin iskelmäkilpailuun, mutta se ei menestynyt (kilpailun voitti Toivo Kärjen ”Things happen that way”). Kesäkuussa 1941 Valgre pakko-otettiin Puna- armeijan palvelukseen. Hän joutui metsätöihin koviin olosuhteisiin Arkangeliin ja Tšerbakuliin ja oli välillä huonossa kunnossa. Maaliskuussa 1942 hänet määrättiin Puna-armeijan 8. virolainen armeijakuntaan ja sen soittokuntaan soittamaan harmonikkaa ja kirjoittamaan lauluja. Vuonna 1944 hänet valittiin armeijakunnan Narvassa perustettuun suureen jazzorkesteriin. Rintamalla armeijakunnan joukot joutuivat taistelemaan saksalaisten puolella olleita virolaisia vastaan. Sodan aikana Valgre alkoi käyttää runsaasti alkoholia, ja tarinan mukaan hänen lyhyt avioliittonsa Evi Hannuksen kanssa alkoi kapakassa lyödystä vedosta. Sodan jälkeen Valgre jatkoi soittamista Arkangelista tuttujen ”Soittajasoturien” sekä armeijakunnan orkesterin kanssa. Kotona ei ollut enää pianoa, joten soittoharjoittelu oli vaikeaa. Hän jatkoi kuitenkin laulujen tekemistä ja yksi tuotoksista oli ”Saarenmaan valssi”, jonka hän joutui ylemmältä taholta tulleen määräyksen vuoksi muokkaamaan kansanmusiikin tapaiseksi, vähemmän länsimaiseksi. Valgre kuoli alkoholisoituneena vuoden 1949 lopussa. Raimond Valgren elämästä on tehty musikaali Valge tee kutse (Valkean tien kutsu) sekä elokuvia. == Lähteet == * Luokka:Virolaiset säveltäjät Luokka:Virolaiset harmonikansoittajat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Speedrun

Speedrun eli pikapelaaminen on videopelin tai sen osan läpi suorittaminen mahdollisimman nopeasti. Tämä edellyttää yleensä tarkkaa harjoittelua ja suunnittelua. Speedruneja on käytännössä kahta tyyppiä: normaalit speedrunit, joissa tarkoituksena on pelata taitavasti käyttäen vain pelin sallimia toimintoja (esimerkiksi pelin tallentamista tietyissä paikoissa), ja työkaluavusteiset speedrunit, jotka käyttävät hyväksi emulaattorien erikoisominaisuuksia, kuten hidastusta ja tilanteen tallentamista missä hyvänsä. Usein normaalien speedrunien ideana on esitellä pelitaitoja, kun taas työkaluavusteisien speedrunien ideana on lähinnä viihdyttää katsojaa tekemällä speedrunista mahdollisimman näyttävä. Monet speedrunit käyttävät hyväkseen peleissä olevia glitchejä eli ohjelmointivirheitä, joilla pelaajat pystyvät tekemään asioita, joita pelin tekijät eivät tarkoittaneet mahdollisiksi. Näiden avulla jotkut pelit on mahdollista pelata äärimmäisen nopeasti läpi. Glitchit voivat sisältää lukuisia erilaisia temppuja seinien läpi kävelemisestä aina lähes koko pelin ohjelmoinnin ”rikkomiseen”. Glitchien hyväksikäyttö ei varsinaisesti ole huijaamista, koska ne ovat alkuperäisissä peleissä olevia ”ominaisuuksia”, joita pelaajat vain hyväksikäyttävät. Speedrunien tekijät voivat siten itse päättää haluavatko he käyttää speedruneissaan glitchejä hyväkseen vai pelata ne läpi ”rehellisesti”. Speedrunien tekemisen kulttuuri nousi Doom-pelin myötä, ja saman kehittäjän Quake on yksi tärkeimmistä peleistä, josta edelleen tehdään speedruneja. Tähän vaikutti se, että nämä pelit mahdollistavat pelien nauhoittamisen ”demoksi”, jonka sitten voi itse pelin avulla toistaa uudelleen. Nykyisin sama ominaisuus löytyy myös monista emulaattoreista. Muita tärkeitä pelejä, joista on tehty useita speedruneja, ovat muun muassa Metroid-sarjan pelit, Super Mario Bros. (ennätysaika on 4 min 54 s 798 ms) jatko-osineen, ja Mega Man -sarjan pelit. Speedruneja levitetään runsaasti myös Internetissä, usein joko demo- tai emulaattorinauhoituksina, tai videotiedostoina erilaisissa verkkopalveluissa, kuten esimerkiksi YouTube-sivustolla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Speed Demos Archive – suurin speedrun-yhteisö *TASvideos.org – yhteisö joka on koonnut runsaasti tool-assisted speedrun-videoita *Speedrun.com – suurin speedrun-ennätyksiä listaava sivusto Luokka:Videopelikäsitteet
Personaaliunioni

Personaaliunioni on kahden tai useamman valtion liittouma, jossa valtiot ovat itsenäisiä ja erillisiä, mutta niillä on yhteinen valtionpäämies. Kansainyhteisön Commonwealth realm -maat kuuluvat tällaiseen unioniin. Personaaliunioni liittyy lähes yksinomaan monarkioihin. Personaaliunioni voi syntyä useista eri syistä. Usein ne ovat syntyneet perimysjärjestyksen ulottuessa toiseen valtioon tai sukujen yhdistyessä. Liittymä voi kuitenkin syntyä myös keskenäisestä sopimuksesta, olosuhteiden pakottamana tai voimakeinoin. Pitkään jatkunut personaaliunioni voi johtaa valtioiden lopulliseen yhdistymiseen. Personaaliunionia hieman kiinteämpi liittoumamuoto on reaaliunioni. Edelleen kiinteämpi liitto on esimerkiksi liittovaltio. ==Katso myös== *Luettelo personaaliunioneista * Luokka:Politiikan käsitteet Luokka:Monarkia
Bertel Liljequist

Bertel Karl Liljequist (1. heinäkuuta 1885 Vaasa – 17. kesäkuuta 1954) oli suomalainen arkkitehti, joka on tullut tunnetuksi erityisesti kirkkojen suunnittelijana. Liljequist suunnitteli myös useita merkittäviä teollisuuskohteita, asuin- ja kerrostaloja, pankkeja, elokuvateattereita, kouluja ja seurataloja sekä kokonaisia asuinalueita. Liljequist oli opiskeluaikanaan kiinnostunut antiikin ja keskiajan arkkitehtuurista, ja monissa hänen töissään näkyykin vaikutteita klassismista. Hänen suunnittelutyönsä ajoittui 1920–50-luvuille. == Töitä == === Kirkot ja kappelit === * Rovaniemen kirkko (1950) * Outokummun kirkko (1955) rapatusta tiilestä * Täktomin kappeli Armas Lindgrenin kanssa Hangossa (1919–20, uudelleen 1943) tiilestä * Paavalinkirkko Helsingissä (1930–1931) tiilestä * Degerbyn kirkko Inkoossa (1931–32) rapatusta tiilestä * Kemijärven kirkko (1949–50) rapatusta tiilestä * Kiuruveden kirkko (1940) tiilestä * Kuusamon kirkko (1951) tiilestä * Säynätsalon kirkko Armas Lindgrenin kanssa (1926) rapatusta tiilestä * Valkealan kirkko Armas Lindgrenin kanssa (1926) rapatusta tiilestä * Kuusankosken kirkko Armas Lindgrenin kanssa (1929) * Ähtärin kirkko (1935–37) rapatusta tiilestä * Nurmeksen siunauskappeli (1952) rapatusta tiilestä (?) * Metropoliitan ortodoksinen kotikappeli (1937) kivitalossa === Muut rakennukset === thumb|upright=0.9|Liljequistin suunnittelema sankarihautojen muistomerkki Hangon uudella hautausmaalla on paljastettu 1949. * Naukion ja Myllykallion asuinalueet, Kuusankoski (1920-luku) * Pilkan koulu, Kuusankoski (1922) * Kuusankosken vanha kunnalliskoti, yhdessä Armas Lindgrenin kanssa (1922) * Kuusankosken pappila yhdessä rakennusmestari W. Forsbergin kanssa (1922) * Kouvolan Kivi- ja Kirjapainon lisärakennus (1928) * Kone- ja Silta Oy:n työläisten asuintalo, Helsinki, yhdessä Armas Lindgrenin kanssa (1929) * Entinen elokuvateatteri Iltatähti, Kuusankoski (1932), toiminut squash-hallina vuodesta 1982 alkaen * Helsingin kaupungin teurastuslaitos (1933; nykyään ravintola-alue Teurastamo) * Useita rakennuksia Kymintehtaan tehdasalueella: mm. höyryvoimalaitos (1932–35) tiilestä ja vanha pääkonttori, nykyinen Griffin House (1933) * Voikkaan seuratalo (1934) * Kymen Lukko eli Kymenlaakson Suojeluskuntapiirin esikuntarakennus, Kouvola (1936) * Kuusankosken Yhdyspankin talo (1936), muutettu asuintaloksi 1960-luvun puolivälissä * Kuusankosken Vanha virkamiestalo (1936) yhdessä Arne Helanderin kanssa * Keltin voimalaitos, Kuusankoski (1939–1940) * Useita rakennuksia Voikkaan tehdasalueella Kuva:Vihkimistilaisuus Kiuruveden kirkossa.JPG|Vihkimistilaisuus Kiuruveden kirkossa. Kuva:ChurchOfSaynatsalo1.jpg|Säynätsalon kirkko edestä. Kuva:ChurchOfSaynatsalo3.jpg|Säynätsalon kirkko sivulta. Kuva:Workers’ Housing for Kone & Silta Ltd, Helsinki.jpg|Kone- & Silta Oy:n työläisten asuintalo. == Lähteet == * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Kirkkojen suunnittelijat Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Jaroslav Haritonski

Jaroslav Vjatšeslavovitš Haritonski (s. 12. maaliskuuta 1985) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on Šinnik Jaroslavlin kasvatteja ja nousi seuran edustusjoukkueeseen vuonna 2004, mutta ei ole saanut peliaikaa kuin satunnaisesti. Edustusjoukkueessa hänen ainoa maalinsa on syntynyt Intertoto Cupin ottelussa vuonna 2004. Haritonski on 181 senttimetriä pitkä ja painaa 73 kilogrammaa. ==Aiheesta muualla== * Haritonski Šinnik Jaroslavlin sivuilla Luokka:Venäläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tokyo Game Show

(TGS) on joka vuosi syksyisin Tokiossa, Japanissa järjestettävä E3-messujen tapaan videopeleihin keskittyvä näyttely/messut. Ensimmäinen TGS järjestettiin vuonna 1996. Alun perin se järjestettiin kahdesti vuodessa keväällä ja syksyllä, mutta vuonna 2002 näyttely siirtyi vain kerran vuodessa pidettäviksi. Tavallisesti Nintendo ei ota osaa tapahtumaan, mutta Nintendon toimitusjohtaja Satoru Iwata kuitenkin piti puheen ja paljasti Nintendon Wii- pelikonsolin ohjaimen vuoden 2005 TGS:ssa. == Tapahtumapäivät == Vuonna tapahtuma järjestettiin 21. - 24. syyskuuta, jolloin tapahtumassa oli 254 311 kävijää. == Lähteet == Luokka:Tokio Luokka:Videopelinäyttelyt Luokka:Japanin tapahtumat Luokka:Messut (tapahtumat)
Peabo Bryson

Peabo Bryson (s. Robert Peabo Bryson 13. huhtikuuta 1951 Greenville, Etelä- Carolina) on yhdysvaltalainen R&B-; ja soulartisti. Hän on tunnettu balladeistaan, usein duona naislaulajan kanssa, ja hän on ollut mukana useilla Disneyn animaatioelokuvien soundtrackeilla. Bryson voitti yhdessä Céline Dionin kanssa Grammy-palkinnon vuonna 1992 laulustaan elokuvassa Kaunotar ja hirviö ja toisen Regina Bellen kanssa vuonna 1993 kappaleesta ”A Whole New World” elokuvassa Aladdin. Brysonin suurin soolohitti on ollut ”If Ever You’re In My Arms Again” vuodelta 1985. Hänen duettojaan: * "Kaunotar ja hirviö", Céline Dionin kanssa * "Light The World", Deborah Gibsonin kanssa * "The Gift", Roberta Flackin kanssa * "A Whole New World (Aladdin)", Regina Bellen kanssa * "Tonight I Celebrate My Love", Roberta Flackin kanssa * "Lovers After All", Melissa Manchesterin kanssa * "A Whole New World (Aladdin)", Kumi Kōdan kanssa Lisäksi hän on ollut mukana teatterissa ja laulanut oopperassa. ==Diskografia== * Peace on Earth (1997) * Through the Fire (1994) * The Best Part with Nadia Gifford (1993) * Tonight I Celebrate My Love (1992) * Can You Stop the Rain (1991) * All My Love (1989) * Positive (1988) * Straight From the Heart (1986) * Take No Prisoners (1985) * The Peabo Bryson Collection (1984) * Born to Love (1983) * Straight from the Heart (1984) * Take No Prisoners (1985) * Quiet Storm (1986) * Positive (1988) * All My Love (1989) * Can You Stop the Rain (1991) * Through the Fire (1994) * Peace on Earth (1997) * Unconditional Love (1999) * Christmas with You (2005) * Missing You (2007) * Stand for Love (2018) Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset rhythm and blues -laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset soullaulajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Scream Tracker

Scream Tracker on suomalaisen demoskeneryhmä Future Crew’n 1990-luvulla luoma tracker-ohjelmisto. Ohjelma oli yksi suosituimmista DOS-trackereista. Scream Trackerin eri versiot ohjelmoitiin C:llä- ja assemblyllä. Ohjelmaversiot 3.0:aan asti loivat .STM-päätteisiä tiedostoja, myöhemmät .S3M. Scream Tracker 3 yleisti yli 16-kanavaisen tracker-musiikin PC:n puolella. Ohjelman viimeisin versio on vuonna 1994 julkaistu Scream Tracker 3.21. Scream Trackerin käyttöliittymä lainattiin myös toiseen hyvin suosittuun DOS-trackeriin, Impulse Trackeriin. Scream Trackerin ominaisuuksiin kolmosversiosta lähtien kuului tuki 99:lle 8-bittiselle ääninäytteelle, 32:lle äänikanavalle, 99:lle patternille (tracker-musiikissa ilmenevä kappaleen moniraitaosio, tiettyyn pituuteen jaettu osa) ja 256 järjestyspaikkaa patterneille. Ohjelma kykeni myös tuon ajan äänikorteissa yleisien OPL-piirien (OPL2, OPL3 ja OPL4) avulla toistamaan yhdeksää FM-synteesikanavaa ja tämän lisäksi vielä samanaikaisesti digitaalisia ääninäytteitä. Scream Trackerin FM-synteesimahdollisuuksia ei kuitenkaan käytetty kovinkaan yleisesti. Ennen kaikkea Scream Trackerin .S3M-tiedostomuodon etuna Amigan MOD-formaattiin nähden olivat mahdollisuus stereokuvan luontiin (äänikanavat eivät olleet jaettuna tylysti joko täysin vasempaan tai oikeaan äänikanavaan, vaan heksanumeerisesti kyettiin määrittelemään ääninäytteelle 255 eri stereosijaintia), jopa 32 äänikanavaa (alkuperäinen MOD-formaatti tuki vain neljää), ja ääninäytteitä pystyi olemaan 31:n sijasta 99. == Aiheesta muualla == * http://www.pouet.net/prod.php?which=13351 Luokka:Demoskene Luokka:Tracker- ohjelmistot Luokka:Future Crew Luokka:DOS-ohjelmat
IQue Player

iQue Player (myös Nintendo iQue) on videopelikonsoli, jonka on tehnyt iQue, Nintendon ja kiinalais-yhdysvaltalaisen tutkijan, tohtori Wei Yenin yhteisyritys. Konsoli perustuu Nintendo 64:ään, on ohjaimen muotoinen ja kytketään suoraan televisioon. Tällä hetkellä laitetta myydään vain Kiinassa. Suurin syy siihen on Kiinassa rehottava piratismi. iQue paljastettiin ensi kerran vuoden 2003 Tokyo Game Show'ssa ja julkaistiin Kiinassa 17. marraskuuta 2003. Japanin vuoden 2004 julkaisu peruuntui, eikä Nintendo ole suunnitellut julkaisevansa konetta muuallakaan maailmassa. Konsolin pelit on tallennettu 64 Mt:n flash-muistille, joka sijaitsee konsoliin/ohjaimeen kiinnitettävässä kasetissa. Pelit ostetaan erityisestä "iQue depot" -latauspaikasta, jossa pelit ladataan muistiin myöhemmin pelattavaksi. ==Pelit== *Dr. Mario 64 *Excitebike 64 *F-Zero X *Mario Kart 64 *Paper Mario *Sin and Punishment: Successor of the Earth *Star Fox 64 *Super Mario 64 *Super Smash Bros. *The Legend of Zelda: Ocarina of Time *Wave Race 64 *Yoshi's Story Luokka:IQue Luokka:Nintendon pelikonsolit
Pikkukäenrieska

Pikkukäenrieska (Gagea minima) on toukokuussa kukkiva, kapealehtinen ja yleensä 7–15 senttimetriä korkea sipulikasvi. Kevään edetessä se kuitenkin peittyy korkeampien kasvien alle ja kuihtuu pois. Pikkukäenrieska kulkeutuu helposti paikasta toiseen suurempien hyöty- ja koristekasvien juuripaakkujen matkassa. Kasvi on yleinen Etelä-Suomessa ja se on levittäytynyt monin paikoin pohjoisempaankin. Pikkukäenrieska on Suomessa vanha tulokaskasvi. == Lähteet == * * == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Pikkukäenrieska (Gagea minima) * Kasviatlas 2022: Pikkukäenrieskan (Gagea minima) levinneisyys Suomessa. * Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Pikkukäenrieska (Gagea minima) * LuontoPortti: Pikkukäenrieska (Gagea minima) * Pohjolan kasvien pauloissa: Gagea minima - pikkukäenrieska * Luopioisten kasvisto: Pikkukäenrieska (Gagea minima) Luokka:Käenrieskat
Patrik Eliáš

Patrik Eliáš (s. 13. huhtikuuta 1976 Třebíč, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija, kaksinkertainen Stanley Cup -voittaja ja arvokisamitalisti. Hän pelasi koko NHL-uransa New Jersey Devilsissä ja on seuran historian eniten maaleja, syöttöjä ja tehopisteitä merkkauttanut pelaaja. == Ura == Eliáš aloitti uransa Kladnossa. Hän oli New Jerseyn varaus. Eliáš teki kuten monet muutkin eli NHL-paikan saadakseen pelasi pari kautta AHL:ssä, Albany River Ratsissa. Kun mies laitettiin samaan kenttään Jason Arnottin ja Petr Sýkoran kanssa, hänestä saatiin kaikki irti. Myös tämä oli yksi Eliášin uran käännekohdista. Eliáš pääsi myös maansa olympiajoukkueeseen Torinoon, mutta loukkaantui heti ensimmäisessä pelissä eikä pystynyt jatkamaan kisoja. == Tilastot == 1992–1993 HC Rabat Kladno ČSHL 2 0 0 0 0 – – – – – 1993–1994 HC Rabat Kladno ČEL 15 1 2 3 0 11 2 2 4 0 1994–1995 HC Rabat Kladno ČEL 28 4 3 7 37 7 1 2 3 12 1995–1996 Albany River Rats AHL 74 27 36 63 83 4 1 1 2 2 New Jersey Devils NHL 1 0 0 0 0 – – – – – 1996–1997 Albany River Rats AHL 57 24 43 67 76 6 1 2 3 8 New Jersey Devils NHL 17 2 3 5 2 8 2 3 5 4 1997–1998 Albany River Rats AHL 3 3 0 3 2 – – – – – MM 3 1 0 1 0 New Jersey Devils NHL 74 18 19 37 28 4 0 1 1 0 1998–1999 New Jersey Devils NHL 74 17 33 50 34 7 0 5 5 6 1999–2000 New Jersey Devils NHL 72 35 37 72 58 23 7 13 20 9 HC Pardubice ČEL 5 1 4 5 31 – – – – – 2000–2001 New Jersey Devils NHL 82 40 56 96 51 25 9 14 23 10 2001–2002 New Jersey Devils NHL 75 29 32 61 36 6 2 4 6 6 OK 4 1 1 2 0 2002–2003 New Jersey Devils NHL 81 28 29 57 22 24 5 8 13 26 2003–2004 New Jersey Devils NHL 82 38 43 81 44 5 3 2 5 2 2004–2005 HC Znojemští Orli ČEL 28 8 20 28 65 – – – – – MC 5 3 2 5 10 Metallurg Magnitogorsk RSL 17 5 9 14 28 – – – – – 2005–2006 New Jersey Devils NHL 38 16 29 45 20 9 6 10 16 4 OK 1 0 0 0 2 2006–2007 New Jersey Devils NHL 75 21 48 69 38 10 1 9 10 4 2007–2008 New Jersey Devils NHL 74 20 35 55 38 5 4 2 6 4 MM 7 6 3 9 6 2008–2009 New Jersey Devils NHL 77 31 47 78 32 7 1 2 3 2 2009–2010 New Jersey Devils NHL 58 19 29 48 40 5 0 4 4 2 OK 5 2 2 4 2 2010–2011 New Jersey Devils NHL 81 21 41 62 16 – – – – – MM 9 4 5 9 6 2011–2012 New Jersey Devils NHL 81 26 52 78 16 24 5 3 8 10 2012–2013 New Jersey Devils NHL 48 14 22 36 22 – – – – – 2013–2014 New Jersey Devils NHL 65 18 35 53 30 – – – – – OK 3 0 1 1 0 2014–2015 New Jersey Devils NHL 69 13 21 34 12 – – – – – 2015–2016 New Jersey Devils NHL 16 2 6 8 10 – – – – – NHL yhteensä 1240 408 617 1025 549 162 45 80 125 89 aikuisten arvokisat 28 13 9 22 20 == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Patrik Eliáš jatkoaika.com:issa Luokka:Tšekkiläiset jääkiekkoilijat Luokka:Tšekkiläiset olympiamitalistit Luokka:New Jersey Devilsin varaamat pelaajat Luokka:NHL Plus/Minus Award -voittajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marc Forné Molné

Marc Forné i Molné (s. 30. joulukuuta 1946) oli Andorran hallituksen päämies 7. joulukuuta 1994–27. toukokuuta 2005. Forné i Molné on koulutukseltaan lakimies ja Andorran liberaalipuolueen (Partit Liberal d'Andorra), jonka hän perusti 1992, johtaja. Fornén hallitus kannatti talouden liberalisointia, monipuolistamista ja ulkomaisten investointien lisäämistä. Euro otettiin käyttöön myös Andorrassa 2002. Kahden täyden kauden jälkeen häntä seurasi huhtikuun 2005 vaalit voittanut Albert Pintat. Luokka:Andorran pääministerit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Albert Pintat

Albert Pintat Santolària (s. 23. kesäkuuta 1943) on Andorran liberaalipuolueen poliitikko. Hän toimi ulkoministerinä vuosina 1997–2001 ja hallituksen päämiehenä 2005–2009. Luokka:Andorran pääministerit Luokka:Ulkoministerit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jason Arnott

Jason William Arnott (s. 11. lokakuuta 1974 Collingwood, Ontario) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Arnott aloitti NHL-uransa Edmonton Oilersissa, jossa hän teki tulokaskaudellaan 68 pistettä. Hän oli Edmontonin ensimmäisen kierroksen varaus. Arnott vaihtoi seuraa kaudella 1997–1998 New Jersey Devilsiin, jossa hän muodosti ketjun Patrik Eliášin ja Petr Sýkoran kanssa. Arnott voitti Stanley Cupin Devilsissä kaudella 1999–2000 ja teki itse ratkaisevan maalin viimeisessä loppuottelussa. Hän vaihtoi seuraa taas vuonna 2002, jolloin hän siirtyi Dallas Starsiin. Runsaan kolmen Dallasissa vietetyn kauden jälkeen Arnott teki kesällä 2006 viiden vuoden ja yhteisarvoltaan 22,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hän edusti Predatorsia neljän kauden ajan. Kesäkuussa 2010, pian kauden 2009–2010 päätyttyä, hän palasi takaisin New Jersey Devilsin organisaatioon vaihtokaupassa, jossa Predators sai laitahyökkääjä Matt Halischukin ja varaustilaisuuden 2011 toisen kierroksen varausvuoron. Kausi 2010–2011 sujui häneltä alle odotusten, ja hänet vaihdettiin Washington Capitalsin David Steckeliin ja vuoden 2011 toisen kierroksen varausvuoroon aivan siirtorajan tuntumassa. Capitalsissa Arnott pelasi yhteensä 11 runkosarja- ja 9 pudotuspeliottelua. Kesällä 2011 hän teki vuoden sopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Jason Arnott jatkoaika.com:issa Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Edmonton Oilersin varaamat pelaajat Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt