EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Daniel Paul Schreber

Daniel Paul Schreber (25. heinäkuuta 1842 Leipzig — 14. huhtikuuta 1911 Leipzig) oli saksalainen juristi ja kirjailija, ortopedi Moritz Schreberin poika. Hän toimi Dresdenin hovioikeuden presidenttinä. Schreber sairasti paranoidista skitsofreniaa (tuonaikainen diagnoosi oli ”dementia paranoides”) ja kuvasi sairauttaan muistelmateoksessa Denkwürdigkeiten eines Nervenkranken (1903). Kirjasta on tullut psykiatrian klassikko, ja sitä ovat analysoineet muiden muassa Sigmund Freud, Jacques Lacan, Gilles Deleuze ja Félix Guattari (Anti-Oidipus), Alice Miller sekä Elias Canetti (Joukko ja valta). Alex Proyas käytti Schreberin hahmoa tieteiselokuvassa Dark City (näyttelijänä Kiefer Sutherland) vuonna 1998. ==Teokset== * Schreber, Daniel Paul: Denkwürdigkeiten eines Nervenkranken, nebst Nachträgen. Leipzig: Mutze, 1903. * Schreber, Daniel Paul: Denkwürdigkeiten eines Nervenkranken, nebst Nachträgen. Neuausgabe mit einem Nachwort von Wolfgang Hagen. Berlin: Kadmos, 2003. ISBN 3-931659-50-X. ==Lähteet== * ==Kirjallisuutta== * * * * Lothane, Z: In defense of Schreber. Soul murder and psychiatry. Hillsdale, NJ/London, The Analytic Press, 1992 * Greb, Ulrike: Erziehung und Paranoia: Eine erkenntniskritische Studie zum Fall Schreber. Mabuse, 2004. ISBN 3-935964-46-3. * Junk, Anke: Macht und Wirkung eines Mythos - die mythenhaften Vorstellungen des Daniel Paul Schreber. Hannover, Impr. Henner Junk, 2004, * Israëls, Han: Vater und Sohn: Eine Biographie. München–Wien 1989. ISBN 3-621-26509-0 * Niederland, William G.: Three Notes on the Schreber Case. — Psychoanalytical Quarterly 20, 1951, s. 579–591. ==Aiheesta muualla== * Denkwürdigkeiten eines Nervenkranken (koko teos) * Daniel Paul Schreber: Different Psychoanalytic papers regarding his case . Documents collected by Romulo Lander. * Schreberin tapaus: Ensimmäinen osa. Katkelma Elias Canettin teoksesta Joukko ja valta. Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Saksalaiset juristit Luokka:Psykiatria Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1911 kuolleet
Raiku Kemppi

Raiku Kemppi (Harpf, o.s. Pennanen, 13. kesäkuuta 1928 Helsinki – 21. kesäkuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Raiku Kemppi näytteli Suomen Työväenteatterissa 1947–56 sekä dramatisoi ja ohjasi myöhemmin monia kuunnelmia Ylen Radioteatterille. Hän näytteli pieniä rooleja noin kymmenessä elokuvassa. Hän oli naimisissa ensin toimittaja Uki Kempin ja sitten äänitarkkailija Antero Harpfin kanssa. Hänen isänsä oli kirjailija Jarno Pennanen ja isoisänsä näyttelijä Aarne Orjatsalo. Ohjaaja Jotaarkka Pennanen on hänen velipuolensa, Tuomas ja Tiina Harpf hänen lapsiaan ensimmäisestä avioliitosta ja näyttelijä Niko Saarela hänen tyttärenpoikansa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset televisio-ohjaajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Kaikista kaikkein

Kaikista kaikkein on Heikki Helan ensimmäinen sooloalbumi. Se nauhoitettiin ja julkaistiin vuonna 1994. Suurin osa albumin kappaleista on Heikki Helan omia sävellyksiä ja sanoituksia. Joukossa on myös neljä Juice Leskisen sanoittamaa laulua, joista ”Maailmanmies” on käännös Peter Greenin kappaleesta ”Man of the World”. Tunnetuin kappale albumilta on ”Uneton yö”, josta tehtiin myös musiikkivideo. Video esitettiin ensimmäisen kerran Kummeli-ohjelmassa. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # == Muusikot == * Heikki Hela – laulu * Mongo Aaltonen – lyömäsoittimet * Timo Kahilainen – kosketinsoittimet, flyygeli, Rhodes, Hammond-urut, taustalaulu * Jouko Laivuori – Hammond-urut (kappale 5) * Jyrki Niemi – pasuuna (kappale 7) * Petri Nieminen – saksofoni (kappale 7) * Jarmo Nikku – kitarat, sitar * Anssi Nykänen – rummut * Harri Rantanen – basso, nauhaton basso, taustalaulu * Safka Pekkonen – haitari (kappale 11) * Heikki Silvennoinen – kitarat, taustalaulu, sitar, dobro == Aiheesta muualla == * Kaikista kaikkein discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1994 esikoisalbumit Luokka:Heikki Helan albumit
Lauri Mäkelä

Jalmari Lauri Mäkelä (12. lokakuuta 1885 Urjala – 7. kesäkuuta 1947 Luopioinen) oli suomalainen kansanedustaja. Hän oli Kansallisen Kokoomuksen edustaja 1930–1933 Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä. Mäkelä oli maanviljelijä sekä puutavara- ja meijeriliikkeen harjoittaja. Hän toimi myös Koijärven ja Luopioisten kunnanvaltuutettuna. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho Kustaa Mäkelä ja Ida Karoliina Mattila. Hän oli naimisissa vuodesta 1916 Lempi Vilhelmiina Kaislan kanssa. ==Lähteet== Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Koijärven kunnanvaltuutetut Luokka:Luopioisten kunnanvaltuutetut Luokka:Hämeen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Kolka

Kolka (liiviksi Kūolka) on kylä Kuurinmaan pohjoiskärjen niin sanotun Liivinrannan itärannalla. Kylä kuuluu Dundagan kuntaan (Dundagas novads, 2009 kuntajako). Kylässä asuu lähes 900 ihmistä. Kolkan nimi tulee liivinkielisestä nimestä Kūolka, jolla on ilmeisesti sama merkitys kuin suomen kielen sanalla kolkka. Kolka on mahdollisesti paikka, jossa tanskalainen arkkipiispa Absalon kävi kastamassa ensimmäiset liiviläiset kristinuskoon. Paikalle rakennettiin alkeellinen kirkko, joka on tosin jo tuhoutunut. Kirjallisissa lähteissä kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1387, jolloin siitä käytettiin nimeä Domesnes, joka tarkoittaa liiviläisten kirkkoa. Kolka oli suhteellisen pieni kylä vielä 1800-luvun alussa, vuonna 1826 kylässä oli 99 asukasta. Vuonna 1859 asukasmäärä oli kasvanut 316:een ja vuonna 1896 se oli 392. Kasvuun vaikuttivat hyvät yhteydet Riian kaupunkiin. Asukkaat elivät pääasiassa kalastuksella. Neuvostoliiton aikana kylässä sijaitsi kalastuskolhoosi. Alueella toimii kolme kalastusyritystä, jotka ovat alueen suurimmat työnantajat. Kolka on suurin liiviläisten keskittymä nykypäivänä, vuonna 1995 Latvian 186 liiviläisestä 53 asui Kolkassa. Kylässä on liiviläisen kulttuurin keskus, joka sijaitsee keskellä kylää. Kolkan peruskoulussa järjestetään myös liivin kielen opetusta. Kylässä on ortodoksinen, luterilainen ja katolinen kirkko. Kolkassa on kaksi majakkaa, uudempi majakka on rakennettu vuonna 1884 ja sitä on uudistettu vuosina 1975 ja 1985. Vanha majakka on rakennettu jo 1300-luvulla, mutta siitä on jäljellä enää vain rauniot. ==Lähteet== Luokka:Latvian kylät Luokka:Liivinranta
Ingvild Bryn

Ingvild Bryn (s. 18. maaliskuuta 1961 Voss) on norjalainen toimittaja. Hän aloitti uutisankkurina vuonna 1990 ja on tällä hetkellä uutisankkurina NRK:n uutisohjelmassa Dagsrevyen. Hän toimi kirjeenvaihtajana Washingtonissa 1996-1999. Hän juonsi Eurovision laulukilpailun 1996 yhdessä Morten Harketin kanssa. Luokka:Norjalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nuo mainiot miehet soivine koneineen

__NOTOC__ Nuo mainiot miehet soivine koneineen on Dave Lindholmin ja Jarmo Saitajoen albumi, jolla on Dave Lindholmin vanhoja kappaleita uudelleen sovitettuina. Jarmo Saitajoki säestää kaikkia kappaleita posetiivilla. Albumi julkaistiin vuonna 2007. Kaikki sanoitukset ja sävellykset ovat Dave Lindholmin tekemiä. Kappaleet 1.–4. on sovittanut Orgelbau Raffin ja muut kappaleet Tomi Väisänen. Nauhoitukset tehtiin Rovaniemen teatterin studiossa tammikuussa 2007. Äänittäjänä ja miksaajana toimi Kari Mehtälä. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Rumba: ristiriitainenRumba: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nuo mainiot miehet soivine koneineen discogs.com -sivustolla Luokka:Dave Lindholmin albumit Luokka:Vuoden 2007 albumit
Helmiaratti

Helmiaratti (Pyrrhura lepida) on Koillis-Brasilian kotoperäinen papukaija, joka elää Amazonin suistoalueen eteläpuolella Parán ja Maranhãon alueella. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Johann Georg Wagler Brasilian Amazoniasta 1832.IBC == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Helmiaratti (Pyrrhura lepida) *iNaturalist: Helmiaratti (Pyrrhura lepida) *UniProt: Taxonomy - Pyrrhura lepida (Pearly parakeet) *ITIS: Pyrrhura lepida *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Pyrrhura lepida Luokka:Suomuaratit Luokka:Uhanalaiset linnut
Inka-aratti

Inka-aratti (Pyrrhura rupicola) on eteläamerikkalainen papukaija, joka elää Perussa sekä Brasilian länsikolkassa ja Pohjois-Boliviassa. Siitä tunnetaan kaksi alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Johann Jakob von Tschudi Perusta 1844.IBC == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Inka-aratti (Pyrrhura rupicola) *iNaturalist: Inka-aratti (Pyrrhura rupicola) *UniProt: Taxonomy - Pyrrhura rupicola (black-capped parakeet) *ITIS: Pyrrhura rupicola *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Pyrrhura rupicola Luokka:Suomuaratit
Ailyn

Pilar Giménez García (s. 29. toukokuuta 1982), joka tunnettiin ensin taiteilijanimellä An Ling ja sittemmin nimellä Ailyn, on espanjalainen naislaulaja. Hän oli vokalisti Sirenia-yhtyeessä. Hän on tunnettu myös osallistumisestaan kotimaassaan Espanjassa paikalliseen X Factor -viihdeohjelmaan, jossa hän lauloi nuorten joukkueessa. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Spectrum Tietokeskus

Spectrum Tietokeskus on vuosina 1976–1987 julkaistu 17-osainen suomenkielinen tietosanakirja., Spectrum Tietokeskuksen ensimmäisessä osassa mainitaan 33 päätoimittajaa eri alueilta. Osat 1–13 koostuvat suurartikkeleista ja osat 14, 15 ja 16 sisältävät hakemiston ja pienhakusanoja. Teoksen osissa 1–16 on 9 728 sivua ja noin 9 000 hakusanaa. Täydennysosa 17 on painettu vuonna 1987. == Sarjan osat == Koko sarjan ISBN-tunnus on ISBN 951-0-07239-7. * * * * * * * * * * * * * * * * == Vertailu Otavan Suureen Ensyklopediaan == Samaan aikaan julkaistiin kilpaileva suomalainen tietokirja, Otavan kustantama Otavan Suuri Ensyklopedia. Teokset ovat rakenteeltaan samanlaisia, noin 5 000 artikkelin kokonaisuuksia. Suurartikkelit on tehty asiakokonaisuuksista, eikä artikkelien suuri määrä ole ollut tavoitteena. Tietosanakirjatoimittaja Veli Valpolan Helsingin Sanomille kirjoittamassa arvostelussa Spectrumia moitittiin aakkosjärjestyksen virheistä, joissa sanan artikkeli (esimerkiksi the) on ratkaissut aakkostuksen. Karttoja pidettiin tavanomaisina ja informaatioltaan köyhinä. Suurartikkeleita Suomen kaupungeista on paljon niukemmin kuin Otavan Suuressa Ensyklopediassa. Taulukointia olisi voinut harrastaa enemmän. Englannin, japanin, kiinan, kreikan, ranskan, saksan ja venäjän kielistä puuttuu suurartikkeli.Valpola, Veli: Ensyklopedioiden loppuottelu. Helsingin Sanomat 21.10.1984. Suomen maantietoon liittyviä suurartikkeleita on paljon vähemmän kuin Otavan Suuressa Ensyklopediassa. Vaikka Spectrumissa on suurempi sivumäärä, on Otavan teoksessa suurempi määrä tekstiä, ja kukin artikkeli on Spectrumissa tietomäärältään pienempi. Huomattava myönteinen ero on, että Spectrumissa on hakusanojen ääntämisohjeet, joita Otavan Suuressa Ensyklopediassa ei ole. (täydennysosat puuttuvat) Ensyklopedia Spectrum Varsinaisia osia 1–10 (tai 1–20) 1–13 niissä tekstisivuja 8 069 7 776 tekstin merkkimäärä noin 66 milj. 49 milj. suurartikkeleja 4 902 4 402 kuvia ja karttoja noin 8 700 15 000 Hakemisto-osia 11–12 14–16 hakemistosivuja 1 368 1 803 hakemistotekstin merkkimäärä noin 21 milj. 24 milj. hakemistoviittauksia noin 270 000 290 000 hakemiston mustavalkokuvia noin 5 500 4 600 pienartikkeleja noin 50 000 50 000 Yhteensä tekstimerkkejä noin 87 milj. 73 milj. yhteensä sivuja 9 576 9 740 hinta (vuonna 1984) 5 414,40 mk 7 440 mk == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietosanakirjat Luokka:1970-luvun kirjat Luokka:1980-luvun kirjat
Epäilyksen varjossa (dokumenttielokuva)

Epäilyksen varjossa on Pekka Lehdon dokumenttielokuva Alpo Rusin Stasi- yhteyksien tutkinnasta. Vuonna 2009 valmistunut Epäilyksen varjossa kattaa oikeusprosessin ja erityisesti esitutkinnan tapahtumien kulun sekä maalaa henkilökuvaa myrskyn silmään joutuneesta Rusista. == Tuotanto == Pekka Lehdon dokumenttielokuvaan kieltäytyivät haastattelua antamasta esimerkiksi Olli Ainola, Tarja Halonen, Ville Itälä, Paavo Lipponen ja Juhani Suomi. == Haastattelut == === Dokumenttia varten haastateltuja === * Martti Ahtisaari * Heidi Hautala * Max Jakobson * Aarno Laitinen * Pekka Lehtinen * Olli Mäenpää * Jarmo Mäkelä * Olli Rehn * Tapani Ruokanen * Arto Rusi * Juha-Pekka Tikka * Janne Virkkunen === TV-haastatteluissa esiintyviä henkilöitä === * Olli Ainola * Tarja Halonen * Petri Knape * Matti Wuori == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ylen Dokumenttiprojektin sivu filmistä Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2009 dokumenttielokuvat Luokka:Pekka Lehdon ohjaamat elokuvat
NRJ Extravadance

NRJ Extravadance (2.2.2013 asti NRJ @ The Club) on radio NRJ:ltä lauantaisin ja sunnuntaisin klo 01-06 kuultava ohjelma, jossa kuullaan klubi- ja konemusiikkia suomalaisilta ja ulkomaalaisilta DJ:ltä. Ohjelmassa voi olla kerralla kahden eri DJ:n soittamaa musiikkia, jolloin kumpikin soittaa tunnin setin. Ohjelman aiempi nimi, NRJ @ The Club, oli ehdolla vuoden radio- ohjelmaksi 2011 RadioMedian Radio Gaalassa. Ensimmäisessä Extravadance -ohjelmassa (9.2.2013) soittivat Avicii ja DJ Dosse. == DJ:t == NRJ @ The Club -nimen aikana ohjelmassa soittivat muun muassa: * DJ Orion * Alex Kunnari * Stonebridge * JS16 * Judge Jules * Above & Beyond * Fboti * Stonebridge * Heikki L * K-System * DJ Orkidea * Ferry Corsten == Katso myös == * Finnish Dance Chart == Aiheesta muualla == * NRJ Extravadance Luokka:Suomalaiset radion musiikkiohjelmat Luokka:NRJ
César Arzo

César Arzo Amposta (s. 21. tammikuuta 1986 Vila-real, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Valladolidia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja. == Ura == Arzo on kotikaupunkinsa Villarrealin kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 23. maaliskuuta 2003 ottelussa Real Sociedadia vastaan. Kaudeksi 2006–2007 hänet lainattiin juuri maan pääsarjaan nousseeseen Recreativoon, yhdessä joukkuetovereidensa Javier López Vallejon ja Santi Cazorlan kanssa. Seuraavaksi kaudeksi hänet jälleen lainattiin nousijajoukkueeseen tällä kertaa Real Murciaan. Palattuaan lainalta takaisin Villarrealiin, hän ilmoitti silloiselle valmentajallensa Manuel Pellegrinille haluavansa siirtyä pysyvällä siirrolla Recreativoon. 24\. heinäkuuta 2009 hän siirtyi nelivuotisella sopimuksella Valladolidiin. == Aiheesta muualla == * Tilastot BDFutbol -sivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Der Kaiser von Atlantis

Der Kaiser von Atlantis on Viktor Ullmannin yksinäytöksinen ooppera. Se sävellettiin vuonna 1943 Petr Kienin librettoon Theresienstadtin keskitysleirillä sekä säveltäjän että libretistin ollessa siellä.New York Magazine: In Brief: "Der Kaiser von Atlantis" Teos kantaesitettiin Amsterdamissa 16. joulukuuta 1975.András Batta: Ooppera, s. 664-665 (ISBN 3-8290-5833-0) == Lähteet == Luokka:Saksankieliset oopperat Luokka:1940-luvun musiikkiteokset
Minsk-1

Minsk-1 eli Minskin vanha lentoasema on Valko-Venäjän pääkaupunki Minskin eteläosissa sijaitseva, nyt jo vähemmälle käytölle jäänyt lentoasema. Asema on avattu vuonna 1933. Lentoaseman nykyinen asemarakennus on arkkitehtien A. P. Voinov (1902–1987) ja G. Zaborski (1909–1999) suunnittelema. Se rakennettiin vuosina 1946–1956 ja valmistui tammikuussa 1958. Lentoasemalla on yksi 2 000 metriä pitkä kiitotie. Lentokentältä lennettiin vielä 2012 sekä Valko-Venäjän sisäisiä lentoja ja kansainvälisiä lentoja; kentälle lensi esimerkiksi Gomelavia ja UTair, mutta ainakin jälkimmäisen reittiliikenne Minsk-1:lle loppui syksyllä 2012. Vuonna 1982 valmistunut Minsk-2 eli Minskin kansallinen lentoasema on Minskin nykyinen päälentoasema ja lentotoiminta on miltei täysin siirtynyt sinne. Minsk-1 lentokenttäalueen käyttötarkoitus on muuttumassa. Jo vuonna 2006 esitettiin alueen muuttamista Minskin uudeksi liikekeskukseksi pilvenpiirtäjineen. Hankealueen investoinneiksi arvioitiin nousukaudella jopa 30 miljardia dollaria, myöhemmin 5 miljardia dollaria. Lentokenttäalueelle oli määrä tulla myös asuin- ja toimistorakennuksia. Alkuperäinen hankekehittäjä, venäläinen Itera Group esitti myöhemmin, taantuman yhä jatkuessa tilaajalle epäilynsä laskelmiensa mukaan kannattamattomaksi muuttuneesta hankkeesta, jolloin projekti siirrettiin heiltä pois alkuvuonna 2012. == Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kotisivut (airportminsk1.by) *Julkisesta liikenteestä Valko-Venäjän lentokentille *Valko-Venäjän lentokentistä *Vip-palvelusta Minsk-1 kentällä *METAR lentosäähavainto ja TAF lentosääennuste Minsk-1 lentoasemalle (UMMM) *Valkovenäläinen sääennuste Minskiin (pogoda.by) Luokka:Valko-Venäjän_lentoasemat Luokka:Minskin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Minskin liikenne
Sisinio González

Sisinio González Martínez eli Sisi (s. 22. huhtikuuta 1986, Albacete, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Puolan Ekstraklasassa pelaavaa Lech Poznańia ja on pelipaikaltaan vasen laitalinkki. == Seurajoukkueura == Sisi siirtyi 15-vuotiaana Valencian junioriakatemiaan kotikaupunkinsa Albacetestä. Sisi pelasi kaudet 2004–2006 lainalla Segunda Divisiónissa pelanneessa Hérculesissa, josta hänet lainattiin kausiksi 2006–2008 samalla sarjatasolla pelanneeseen Valladolidiin. Kauden 2006–2007 päätteeksi Valladolid nousi Espanjan pääsarjaan ja niin hän pääsi tekemään ensiesiintymisensä maan korkeimmalla sarjatasolla. Heinäkuussa 2008 hän siirtyi kasvattajaseurastaan Recreativoon.'Sisi' ficha por el Recreativo de Huelva Marca. Viitattu 1.2.2010. Kesken kauden hänellä todettiin olevan hepatiitti A, minkä vuoksi hän joutui olemaan kaksi kuukautta pois pelikentiltä.Spain's Sisi laid low with virus UEFA. Viitattu 1.2.2010. 4\. huhtikuuta 2009 hän teki paluun sairastumisensa jälkeen kotiottelussa Sevillaa vastaan. 24\. elokuuta 2009 Recreativon pudottua pääsarjasta Sisi palasi Valladolidiin ja teki joukkueen kanssa kolmivuotisen sopimuksen.El Real Valladolid ficha a Sisi Real Valladolid. Viitattu 1.2.2010. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sisin tilastot BDFutbol-sivustolla * Sisin tilastot FIFA:n virallisella sivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Day the World Ended

Day the World Ended on Roger Cormanin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva joka sai ensi-iltansa 8. joulukuuta 1955. == Juoni == Elokuvassa joukko ydinsodasta henkiinjääneitä löytää turvapaikan suojaisesta laaksosta, jonka omistaa Jim Maddison (Paul Birch) yhdessä tyttärensä Louisen (Lori Nelson) kanssa. Laaksossa osoittautuu kuitenkin olevan runsaasti radioaktiivisia mutanttieläimiä. Myöhemmin laaksoon saapuu myös mutatoituneita ihmisiä. == Roolit == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1955 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat Luokka:Roger Cormanin ohjaamat elokuvat
Kunnian kentällä

Kunnian kentällä (The Red Badge of Courage) on John Hustonin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1951. Elokuva perustuu Stephen Cranen romaaniin Punainen kunniamerkki ja sen tapahtumat sijoittuvat Yhdysvaltain sisällissotaan. Elokuvan päähenkilö on Audie Murphyn näyttelemä sotilas, joka joutuu todistamaan itselleen rohkeutensa, osoitettuaan aiemmin pelkuruutta. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. == Roolit == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1951 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset sotadraamat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:John Hustonin ohjaamat elokuvat Luokka:Metro- Goldwyn-Mayerin elokuvat
Raimo Pasanen

Raimo Tapio Pasanen (27. kesäkuuta 1946 Jyväskylän maalaiskunta) on entinen suomalainen pesäpalloilija. Raimo (Spede) Pasanen aloitti uransa pelaamalla Kuohun Vedon joukkueessa - Kuohu on Pasasen kotikylä. Vedossa pelatessaan hän saavutti jo hieman menestystä Vedon noustessa Työväen Urheiluliiton mestaruussarjaan ja TUL:n pesäpallomestaruus 1964 -kisoissa Veto saavutti neljännen sijan. Tämän jälkeen Pasanen siirtyi pelaamaan Jyväskylään ja pelasi pesäpallon SM-sarjassa vuodesta 1965 1970-luvun loppupuolelle saakka. Ensimmäinen mitali Spedelle ojennettiin 1966, Pronssia HoNsU:n väreissä. Lyöjäkuninkuuden Pasanen vei 1970 Haminan Palloilijoissa pelatessaan, jolloin myös tuli pronssiset mitalit. Suomen mestaruus tuli samassa seurassa kauden 1974 päätteeksi. Itä-Länsi -otteluun hänet on valittu kahdeksan kertaa. Pasanen on kilpaillut myös yleisurheilussa ja toiminut polyteknikkojen pesäpallojaoston puheenjohtajana. == Saavutukset == === Pelaajana === * 1 SM- kulta: 1974 * 3 SM-pronssia: 1965, 1966, 1970 * 8 Itä-Länsi-ottelua: 1966-1967, 1970-1972, 1974-1976 * Pesäpallon lyöjäkuningas: 1970 == Lähteet == * http://www.mrasilainen.com/scripts/W_IL_pelaaja.php?hid=P-89 * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Haminan Palloilijoiden pelaajat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Francisco Camps Ortiz

Francisco Enrique Camps Ortiz (s. 28. elokuuta 1962 Valencia) on espanjalainen kansanpuolueen poliitikko. Camps on lakitieteen lisensiaatti. Hän toimi Valencian itsehallintoalueen presidenttinä vuodesta 2003 vuoteen 2011. Camps joutui eroamaan korruptiosyytteistä, niin sanotun Gürtel-tapauksen johdosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Espanjan kansanpuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dag Anckar

Dag Börje Börjesson Anckar (s. 12. helmikuuta 1940 Helsinki) on suomalainen valtio-opin emeritusprofessori. Hän on toiminut lähinnä Åbo Akademissa. Anckar valmistui yhteiskuntatieteen kandidaatiksi vuonna 1967. Lisensiaatiksi hän valmistui 1970 ja teki tohtorinväitöksensä seuraavana vuonna. Anckarin tutkimuskohteita ovat olleet Suomen tasavallan presidentin valtaoikeudet, mikro- ja saarivaltiot sekä Ahvenanmaan itsenäisyyden mahdollisuus. Vuonna 1982 Anckar herätti vilkasta keskustelua eriteltyään julkisuudessa Suomen ja Neuvostoliiton välisen YYA-sopimuksen kielteisiä puolia ja esitettyään, että Suomen tulisi yksipuolisesti purkaa sopimus. Tällaisen ajatuksen esittäminen katsottiin historioitsija Max Jakobsonin mukaan eräissä piireissä lähes maanpetokseen verrattavaksi teoksi aikana, jolloin poliitikot suorastaan kilpailivat siitä, kuka ensimmäisenä ehtisi ehdottamaan sopimuksen voimassaoloajan pidentämistä. Anckar joutuikin poliitikkojen rajun syytösryöpyn kohteeksi. Dag Anckarin veli Olle Anckar on Åbo Akademin kansantaloustieteen professori. Hänen poikansa Carsten Anckar on myös valtio- opin professori, kuten isänsä. Dag Anckar harrasti opiskeluaikanaan 1950- ja 1960-luvuilla pikajuoksua. == Bibliografia == * * * * * * * * * == Lähteet == * Kuka kukin on 2003. Helsinki: Otava, 2003. === Viitteet === Luokka:Suomalaiset politiikan tutkijat Luokka:Åbo Akademin professorit Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit
Carsten Anckar

Carsten Gustaf Erik Anckar (s. 17. huhtikuuta 1969 Turku) on suomalainen politiikan tutkija. Hän on toiminut Åbo Akademin valtio-opin professorina vuodesta 2005. Hänen isänsä Dag Anckar on valtiotieteen emeritusprofessori. Anckar valmistui ylioppilaaksi vuonna 1988, valtiotieteen maisteriksi 1994 ja lisensiaatiksi 1995. Tohtoriksi hän väitteli Åbo Akademista vuonna 1998. Hänen väitöskirjansa Storlek och partisystem. En studie av 77 stater käsitteli eri maiden poliittisia järjestelmiä. Anckar työskenteli vuosina 1999 ja 2002–2005 Keski-Ruotsin yliopiston lehtorina ja vuosina 2005–2006 professorina. Vuosina 1999–2002 hän oli Suomen Akatemian tutkijatohtori. Vuonna 2006 hänestä tuli Åbo Akademin erityisesti vertailevan politiikan professori. ==Julkaisuja== * * * * ==Lähteet== Anckar, Carsten Anckar, Carsten Anckar, Carsten Anckar, Carsten Luokka:Suomalaiset professorit
Tilkkumaalaus

thumb|Tilkkumaalaus, jossa on hyödynnetty vetoketjuja. Tilkkumaalaus on tilkkutyötekniikka, jossa jäännöstilkuista sommitellaan valittu aihe maalauksen tapaan pohjakankaalle. Tilkkujen paikallaan pitämiseen käytetään tylliä, ja lopuksi tilkut ommellaan paikoilleen ompelukoneella. Työn pohjakankaana on tukeva kangas ja "maalaustarpeina" kaikenlaiset tilkut, kangas- ja lankasilppu. Lisäksi tarvitaan tylliä sekä koneompelulankaa ja nuppineuloja. == Katso myös== * Tilkkutäkki == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Maalaa tilkuin langoin ja ompelein Maija-Leena Seppälä ja Helena Mantere. Luokka:Käsityötekniikat
Kajaanin vapaaherrakunta

Kajaanin vapaaherrakunta on Ruotsissa 1650–1681 käytössä ollut hallinnollinen alue, jonka kuningatar Kristiina antoi läänitykseksi valtakunnan drotsille, kreivi Pietari Brahelle 18. syyskuuta 1650. Vapaaherrakuntaan kuului Kajaanin linna sekä kruunun hallussa olleet tilat Iisalmen, Kuopion ja Paltamon pitäjissä. Kuningatar oikeutti 1652 Pietari Brahen yhdistämään vapaaherrakuntaansa vielä Saloisten pitäjän ja Pielisten pogostan ostotilat. Kajaanin vapaaherrakunta oli aikanaan Ruotsi-Suomen suurin läänitys. Sillä oli oma hallinto-organisaatio.Iso tietosanakirja, Otava 1931–1939.Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966. Hallintoa hoiti Pietari Brahen järjestämä vuosittainen vapaaherrakunnan virkamiesten kokous eli Kajaanin konventti, joka oli nimetty kokouksen pitopaikkakunnan mukaan.Uusi tietosanakirja, hakusana Brahe Pietari. Pietari Brahe perusti vapaaherrakunnan alueelle kolme kaupunkia, nimittäin Raahen 1649, Kajaanin 1651 ja Pielisjärvelle Brahean 1653. Kaarle XI:n reduktiossa Kajaanin vapaaherrakunta peruutettiin 1681 kruunun haltuun. Läänityksen koko oli suuri, sillä siihen kuuluiMauno Jokipii: Suomen kreivi- ja vapaaherrakunnat, 2 nidettä, Suomen historiallinen seura 1956–1960, Historiallisia tutkimuksia 48.1 sivu 44. * Kajaani, läänitys 89 manttaalia, koko pitäjä 90 manttaalia * Kuopio, läänitys 100 manttaalia, koko pitäjä 90 manttaalia * Iisalmi, läänitys 80 manttaalia, koko pitäjä 82 manttaalia * Saloinen, läänitys 125 manttaalia, koko pitäjä 144 manttaalia * Pielinen, läänitys 1 232 arvioruplaa, koko pitäjä 1 232 arvioruplaa. ==Lähteet== Luokka:Suomen kreivi- ja vapaaherrakunnat Luokka:Kajaanin historia Luokka:Kainuun historia Luokka:Pohjois-Savon historia Luokka:Pohjois-Pohjanmaan historia Luokka:Pohjois-Karjalan historia
Johan Agapetus Törngren

Johan Agapetus Törngren (17. elokuuta 1772 Porvoo – 17. toukokuuta 1859 Vesilahti) oli suomalainen Turun akatemian ja Helsingin yliopiston kirurgian ja synnytysopin professori, lääkintöhallituksen pääjohtaja ja arkkiatri. Törngrenin vanhemmat olivat Uudenmaan jalkaväkirykmentin lippumies Jakob Johan Törngren ja Beata Kristina Malin. Porvoon kymnaasia käynyt Törngren toimi Ruotsin–Venäjän sodan aikana sotalasaretin alilääkärinä Porvoossa 1789–1790 ja sodan jälkeen komppanian välskärinä Hämeen läänin jalkaväkirykmentissä 1791–1795. Törngrenistä tuli välskärinkisälli 1793 ja hän pääsi ylioppilaaksi 1796. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1798 ja suoritti farmaseuttisen tutkinnon samana vuonna. Törngrenistä tuli lääketieteen kandidaatti 1798, lisensiaatti 1800 ja tohtori 1802. Hän sai professorin arvonimen 1812, arkkiatrin arvon 1833 ja filosofian kunniatohtorin arvon 1840. Hänet aateloitiin 1826. Törngen toimi pataljoonanlääkärinä Turun läänin jalkaväkirykmentissä 1796–1797 ja Porin läänin jalkaväkirykmentissä 1798–1805. Vuonna 1800 hänestä tuli Ruotsin lääkintökollegion jäsen ja Turun kaupunginvälskäri. Hän oli Suomen talousseuran julkinen rokottajana 1804–1808 sekä Uudenmaan ja Hämeen läänin rakuunarykmentin rykmentinlääkärinä vuodesta 1805. Vuonna 1811 Törngrenistä tuli Turun kaupunginlääkäri ja 1812 Turun lääninlasareetin kirurgi. Vuonna 1825 Törngren valittiin lääkintöhallituksen edeltäjän lääkintökollegion (Collegium medicum) puheenjohtajaksi ja vuonna 1829 kollegion päätirehtööriksi. Hän erosi tästä toimesta 1833 täysinpalvelleena. Turun akatemiassa Törngen oli lääketieteen apulaisena ja anatomian prosektorina 1802–1816 sekä kirurgian ja synnytysopin professorina 1816–1833, jolloin hän erosi täysinpalvelleena. Törngren omisti vuodesta 1817 Laukon kartanon Vesilahdella, missä hän myös asui perheineen. Törngren omisti myös Pirkkalassa sijainneet Nokian ja Haapaniemen kartanot, Nuutajärven kartanon lasitehtaineen Urjalassa sekä useita maatiloja eri puolella Suomea. Törngren oli vuodesta 1810 lähtien naimisissa Laitilan rovastin Johan Helsingbergin tyttären Eva Agata Helsingbergin (1783–1849) kanssa. Heidän poikansa oli teollisuusmies ja varatuomari Adolf Törngren ja kasvattipoikansa Helsingin yliopiston kirjastonhoitaja Karl Wilhelm Törnegren. Elias Lönnrot toimi ylioppilaana ollessaan neljänä kesänä Törngrenin kasvattipojan kotiopettajana Laukossa. Myöhemmin Lönnrot kirjoitti vuonna 1849 valmistuneen Kalevalan uuden laitoksen asuessaan Laukossa Törngrenien vieraana. == Lähteet == * Luettu 29.1.2010. * * Jouko Isometsä: Eva Törngren – Suomen itsenäistymishistorian unohdetuin nainen. Narvasoft.fi, viitattu 1.2.2010 * Jenny af Forselles: Elias Lönnrot ja Eva Törngren, Suomen Kuvalehti, 18.9.1937, nro 38, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Arkkiatrit Luokka:Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1772 syntyneet Luokka:Vuonna 1859 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Kajaanin lääni

Kajaanin lääni on nimitys, jota on käytetty Kajaanin linnaa ympäröivistä alueista. Ahtaammassa merkityksessä nimitys tarkoittaa silloista Oulun erämaa- aluetta eli Paltamon pitäjää ja laajemmassa merkityksessä koko Kajaanin vapaaherrakuntaa. Vanha Paltamon pitäjä käsitti myöhemmät Paltamon, Sotkamon, Kuhmoniemen, Säräisniemen, Hyrynsalmen, Suomussalmen, Puolangan, Ristijärven ja Vuolijoen seurakunnat sekä Kajaanin kaupunkiseurakunnan ja Kajaanin maaseurakunnan.Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966.Iso tietosanakirja, Otava 1931–1939. Seudun asutus sai alkunsa, kun Kustaa Vaasa 1550 kehotti maansa viranomaisia järjestämään alueelle uudisasukkaita, jotka saivat muutaman vuoden verovapauden. Venäläisten hyökkäysten varalta uudisasutuksen turvaksi rakennettiin myöhemmän Kajaanin seudulle kuninkaankartano, josta käytettiin nimitystä Oulun Palte. Asutus kuului aluksi Limingan pitäjään, mutta jo 1559 asukkaita varten oli oma pappi. Uudesta pitäjästä käytettiin alkuun nimitystä Oulujärven eli Oulun erämaan seurakunta ja myöhemmin nimeä Paltamo. Kajaanin linnan rakentaminen aloitettiin 1604 Pohjanmaan käskynhaltijan Iisak Behmin johdolla. Toisinaan uutta seurakuntaa nimitettiin Kajaanin linnan mukaan Kajaanin linnanpitäjäksi. Vuonna 1716 ylivoimainen venäläinen sotajoukko pakotti linnoituksen antautumaan, jonka jälkeen he tuhosivat linnan räjäyttämällä.Iso tietosanakirja, hakusanat Kajaanin lääni ja Kajaanin linna. Samalla myös Kajaanin lääni siirtyi historiaan. ==Katso myös== * Sarkasota *Kainuun lääni ==Lähteet== Luokka:Suomen läänit Luokka:Kainuun historia
José Antonio Griñán Martínez

José Antonio Griñán Martínez (s. 7. kesäkuuta 1946 Madrid) on espanjalainen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Andalusian aluehallinnon johtajana vuosina 2009–2013 ja Espanjan sosialistisen työväenpuolueen puheenjohtajana vuosina 2012–2014. Hän on ollut kahdesti ministerinä. Koulutukseltaan Griñán on lakitieteen lisensiaatti. == Lähteet == *Biografía de José Antonio Griñán abc.es *José Antonio Griñán Martínez Junta de Andalucía Luokka:Espanjan ministerit Luokka:Espanjan sosialistisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Espanjan puolueiden puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
HMS Vehement

HMS Vehement (viirinumero F12Smith, Peter C. s. 64) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin V-luokan hävittäjä ensimmäisen maailmansodan lopulla. == Valmistus == Alus tilattiin Dumbartonista William Denny and Brothersilta, missä köli laskettiin 1916. Alus laskettiin vesille 6. heinäkuuta 1917 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna. == Palvelus == Alus muutettiin 1917 nopeaksi miinalaivaksi ja se liitettiin helmikuussa 1918 20. (miinanlaskija)hävittäjälaivueeseen laivuetta perustettaessa, jolloin aluksen päällikkönä oli V. Hammersley-Heenan.Smith, Peter C. s. 39 Alus lähti 31. toukokuuta 1918 laivueen mukana Imminghamista rakentamaan miinakenttää A51 Dogger Bankin alueelleSmith, Peter C. s. 66. Alus lähti yöllä 4.-5. kesäkuuta Humberista jälleen laivueen mukaan rakentamaan samalle alueelle seuraavaa miinakenttää, johon laskettiin yhteensä 330 miinaa.Smith, Peter C. s. 67-68 Alus lähti 21. kesäkuuta jälleen laivueen mukana Imminghamista rakentamaan miinakenttää A57. Satamasta lähtiessä aluksen potkurit osuivat kaapeliin, jolloin ne vaurioituivat niin pahoin, että aluksen oli jäätävä satamaan. Alus osallistui kuitenkin jo 27. kesäkuuta miinakenttä A58 rakentamiseen.Smith, Peter C. s. 68 Aluksen seuraava operaatio oli 5.-6. heinäkuuta miinakenttä A61:n rakentaminen ja edelleen 8.-9. heinäkuuta miinakenttä A62, johon pudotettiin 384 miinaa kahdeksaantoista riviin.Smith, Peter C. s. 70 Vehement, HMS Venturous, HMS Vanquisher ja HMS Telemachus laskivat yöllä 13.-14. heinäkuuta 224 miinaa kenttään A63. Alus oli 17.-18. heinäkuuta laivueen mukana rakentamassa kenttää A64, johon laskettiin 424 miinaa. Operaation suojana oli 7. risteilijäviirikkö, mutta mitään odottamatonta ei tapahtunut. Seuraava suunniteltu miinakenttä A65 oli jälleen koko laivueen operaatio. Kenttään oli tarkoitus laskea kaikkiaan 496 miinaa kahteenkymmeneenkahteen riviin. Matkalla alueelle Vehement havaitsi 24. heinäkuuta kaksi periskooppia. Seuraavakin miinakenttä A66 rakennettiin 28.-29. heinäkuuta laivueena. Laivue lähti kello 13.00 Humberista ja laski suunnitellulle alueelle 416 miinaa kahdeksaantoista riviinSmith, Peter C. s. 73-74. Vehement lähti 1. elokuuta laivueen mukana rakentamaan miinakenttä A67. Amiraliteetti oli antanut tarkat ohjeet reitistä jota tuli kulkea. Aluksen oikeassa kyljessä räjähti miina kello 23.47 pisteessä ollessaan jonon neljäntenä aluksena. Aluksen päällikkö Hammersley lensi mereen noin 400 metrin päähän aluksesta, missä hän virkosi täyttäen pelastusliivinsä. Hän myös pelasti toisen hukkuvan, minkä jälkeen HMS Vanquisher pelasti molemmat meressä olleet. Aluksen jäänteet upotettiin tykkitulella ja asentamalla kaksi syvyyspommia räjähtämään aluksen kyljillä. Aluksen mukana meni luutnantti George Hatch sekä 47 miestä.Smith, Peter C. s. 74-85 ==Lähteet== * * * * * ===Viitteet=== Luokka:Kuninkaallisen laivaston V- ja W-luokkien hävittäjät Luokka:Dennyn valmistamat alukset
Carl Gustaf Grönqvist

Carl (Karl) Gustaf Grönqvist (14. lokakuuta 1804 Sääksmäki – 15. elokuuta 1850 Karjalohja) oli suomalainen pappi ja kirjailija. Grönqvistin vanhemmat olivat Sääksmäen Sillantaan Heikkilän tilan lampuoti Gustaf Gustafsson ja Beata Michelsdotter. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1829. Grönqvist vihittiin papiksi 1837. Hän toimi pappina Vesilahdella ja Pirkkalassa. Vuodesta 1839 hän oli Karjalohjan pitäjänapulaisena. Grönqvist julkaisi 1849 lapsille tarkoitetun opettavaisten kertomusten kokoelman. Grönqvist oli naimisissa vuodesta 1837 Johanna Sofia Alanderin kanssa. == Teoksia == * Lukemisia lapsille heidän jouto-hetkillänsä, joita heille hyödyksi ja huvitukseksi osittain suomenteli osittain myöskin uudistansa kirjoitteli yksi vanha lasten ystävä C.G.G. Ensimäinen Wihkoinen. J. Simeliuksen perillisten kirjapaino, Helsinki 1849 == Lähteet == * * Luettu 29.1.2010. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1804 syntyneet Luokka:Vuonna 1850 kuolleet
Izjaju

Izjaju (komiksi ja venäjäksi Изъяю) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Petšoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kotlasin ja Vorkutan välisen rautatien varrella 18 kilometriä Petšorasta lounaaseen. Asukkaita on 1 600 henkeä (vuonna 2009). Paikkakunta on syntynyt vuonna 1939 perustetun Kožvan rautatieaseman yhteyteen. Virallisesti se rekisteröitiin vuonna 1977. Seuraavana vuonna avattiin lähellä toimiva sepelitehdas. Vuonna 1981 asemataajama erotettiin Kožvan taajamaneuvostosta ja se sai nimen Izjaju (komiksi ”Kivijoki”). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Izjaju Petšoran piirin sivustolla Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Petšoran piiri
Putejets

Putejets (komiksi ja venäjäksi Путе́ец) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Petšoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Petšorajoen varrella 12 kilometriä Petšoran kaupungista luoteeseen. Asukkaita on 1 200 henkeä (vuonna 2009). Paikkakunta on syntynyt vuonna 1947 Petšoran jokilaivaston varikon yhteyteen. Putejetsin taajama perustettiin vuonna 1960 ja vuonna 1975 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Taajamassa toimii Petšoran jokihallinto, jokiliikenneyritys sekä Severgazpromin kaasukondensaatin ja metanolin tuotantolaitos. Palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, kulttuuritalo ja poliklinikka. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Putejets Petšoran piirin sivustolla Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Petšoran piiri
Jegor Ligatšov

Jegor Kuzmitš Ligatšov (, 29. marraskuuta 1920 Dubinkino, Venäjän SFNT – 7. toukokuuta 2021 Moskova, Venäjä) oli venäläinen poliitikko. Hän toimi muun muassa Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) keskuskomitean politbyroon jäsenenä 1985–1990 ja NKP:n pääsihteeriehdokkaana vuoden 1990 puoluekokouksessa. Ligatšov tuki Mihail Gorbatšovia Neuvostoliiton johtajaksi vuonna 1985 ja otti osaa tämän hankkeeseen alkoholinkäytön vähentämiseksi maassa. Myöhemmin vuonna 1992 Ligatšov kuitenkin sanoi, että Gorbatšovin tukeminen oli ollut hänen suurimpia virheitään. Vuosina 1993–2003 Ligatšov toimi Venäjän federaation duumassa kommunistien edustajana. == Lähteet == Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Neuvostoliittolaiset poliitikot Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet venäläiset Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Kožva

Kožva (komiksi ja venäjäksi Ко́жва) on Petšoran sivujoki Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 194 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 9 560 neliökilometriä. Joen nimi perustuu komin murresanaan köža ’sora’ ja va ’vesi’. Sen suussa sijaitsee Kožvan kaupunkimainen taajama. ==Lähteet== Luokka:Komin tasavallan joet Luokka:Petšoran vesistö
Fredrik Bergstadi

Fredrik Bergstadi (2. kesäkuuta 1817 Pälkäne – 14. lokakuuta 1853 Turku) oli suomalainen opettaja, pappi ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä Bdi, B-i ja F.B. Pälkäneen Kukkolassa syntyneen Bergstadin vanhemmat olivat auskultantti Johan Reinhold Bergstadius ja Anna Katarina Lindström. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulua ja Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1835. Bergstadi valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1841 ja maisteriksi 1844. Hänet vihittiin papiksi 1845. Bergstadi toimi vt. opettajana Porissa ja Hämeenlinnassa. Hän oli Hämeenlinnan yläalkeiskoulun kollegana 1845–1848 ja Turun yläalkeiskoulun konrehtorina vuodesta 1848. Vuosina 1851–1852 Bergstadi toimi Sanomia Turusta -lehden toimittajana. Bergstadi oli naimisissa vuodesta 1845 Emilia Fredrika Walleniuksen kanssa. Bergstadi kuoli koleraan lokakuussa 1853 Turussa. Hänen veljensä oli Johan Reinhold Bergstadi nuorempi. == Teoksia == * Tal vid minnefesten efter kapten C. J. Hollming och Styrman C. F. Bergfors. Hjelt 1850 == Lähteet == * * Uutinen Bergstadin kuolemasta. Suometar 28.10.1853 s. 3 (Historiallinen sanomalehtiarkisto) * Luettu 29.1.2010. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1817 syntyneet Luokka:Vuonna 1853 kuolleet
Kožva (taajama)

Kožva (komiksi ja venäjäksi Ко́жва) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Petšoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Petšoraan laskevan Kožva-joen suussa 9 kilometriä Petšoran kaupungista lounaaseen. Taajaman kautta kulkee Kotlasin ja Vorkutan välinen rautatie. Asukkaita on 3 200 henkeä (vuonna 2009). Paikkakunta on saanut alkunsa Gulag-vankien 1930–1940-lukujen vaihteessa rakentamasta Kožvan rautatieasemasta. Vuonna 1941 sen yhteyteen perustettiin ensimmäinen vankileiri ja vuonna 1943 siirtokuormauspaikka, jonka tärkein tehtävä oli toimittaa puutavaraa Vorkutan kaivoksille. Petšoran rannalle syntyi taajama, jonka nimenä oli aluksi Vorkutstroi ja myöhemmin Saratovka. Vuonna 1952 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja nimen Kožva. Vankileirit lakkautettiin vuonna 1961 ja Kožvassa toiminut Petšoran metsätyökeskus siirtyi Neuvostoliiton metsäteollisuusministeriön alaisuuteen. Uittopuun kuormauksen ohella siellä valmistettiin lautatavaraa ja kaivospölkkyjä. Vuonna 1980 Kožvan taajamassa oli 6 600 asukasta. Metsätyökeskuksen alamäki alkoi 1990-luvun alussa ja vuonna 2002 se lopetti toimintansa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kožvan taajama Petšoran piirin sivustolla Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Petšoran piiri
Carl August Renvall

Carl August Renvall (28. helmikuuta 1823 Turku – 1. elokuuta 1853 Turku) oli suomalainen opettaja, sanomalehtimies ja kääntäjä. Renvallin vanhemmat olivat Naantalin entinen pormestari Henrik Renwall ja Agneta Cornelia Cairenius. Hän kävi Turun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1841. Renvall valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1850. Hän toimi Turun yläalkeiskoulun vt. ensimmäisenä kollegana 1851–1852 ja vt. kolmantena kollegana 1852–1853. Renvall käänsi yhdessä Karl Collanin kanssa ruotsin kielelle Heinrich Heinen runoja (Dikter af H. Heine i Sv. öfversättning, Öhmanska bokhandel, Helsingfors 1849). Renvall kuoli koleraan elokuun alussa 1853 Turussa. == Lähteet == * (Vanhentunut linkki) * Luettu 29.1.2010. Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset kielenkääntäjät Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1853 kuolleet
Jaana Makkonen

Jaana Makkonen (s. 1967) on suomalainen käsikirjoittaja. Hän on muun muassa vuoden 2009 parhaan elokuvan Jussi-palkinnon voittaneen Klaus Härön Postia pappi Jaakobille -elokuvan alkuperäiskäsikirjoittaja. Makkonen valmistui Turun ammattikorkeakoulun taideakatemian viestinnän koulutusohjelman elokuvan suuntautumisvaihtoehdosta vuonna 2007. Postia pappi Jaakobille -käsikirjoitus oli Makkosen taiteellinen opinnäytetyö taideakatemiasta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jimmie Johnson

Jimmie Kenneth Johnson (s. 17. syyskuuta 1975 El Cajon, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen autourheilija. Hän on voittanut NASCARin Sprint Cup Seriesin mestaruuden vuosina 2006–2010 ja on ainoa, joka on voittanut sarjan mestaruuden viisi kertaa peräkkäin. Ensimmäisen Sprint Cup -kilpailunsa hän ajoi vuonna 2001. Johnson voitti Daytona 500:n vuonna 2006 ja 2013. Luokka:Yhdysvaltalaiset autourheilijat Luokka:NASCAR-kuljettajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gustaf Idestam

Gustaf Idestam (sukunimi vuoteen 1819 Idman; 26. syyskuuta 1802 Huittinen – 9. toukokuuta 1851 Tyrväntö) oli suomalainen tuomari, vuorimestari ja yksi Tampereen masuunin perustajista. Idestamin vanhemmat olivat Huittisten kirkkoherra Daniel Idman ja Ulrika Charlotta Mörtengren ja puoliso vuodesta 1827 Anna Sofia Trapp (k. 1872). Idestamin isä kuoli hänen ollessaan nelivuotias ja hänen isänsä veli Carl Johan adoptoi hänet. Hän pääsi ylioppilaaksi 1813 vain 11-vuotiaana ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1819. Idman suoritti tuomarintutkinnon 1821 ja toimi Turun hovioikeuden kanslistina vuodesta 1822. Opiskeltuaan vuoritiedettä Idestamista tuli Suomen vuorimestari 1826. Hän oli yhtenä osakkaana perustamassa Tampereen vuorimasuunia, joka aloitti toimintansa 1844. Muina osakkaina olivat Hatanpään kartanon omistaja laamanni Nils Johan Idman ja Taalintehtaan ruukin omistaja senaattori Carl August Ramsay. Masuunin käyttämä rautamalmi tuli Viljakkalan Haverin rautakaivoksesta. Idestam omisti myös Lahdentaan kartanon Tyrvännössä. Idestam kuului opiskelijana Aura-seuraan ja julkaisi sanomalehdissä romanttisia runoja kuten Till min Fosterbygd, Vid min Faders Graf sekä Sångaren. Hän myös osallistui Åbo Morgonbladet -lehden toimittamiseen Adolf Ivar Arwidssonin kanssa. Idestamin muusta kirjallisesta tuotannosta on esimerkki hänen väitöskirjansa Kemisk undersökning af slagger: tillkomne vid smältningar af malm från Orijervi koppargrufva; ett försök i bergsvetenskapen (J. C. Frenckell & son, Åbo 1824). Luettu 29.1.2010. Idestamin poika oli Nokia Ab:n perustaja ja toimitusjohtaja Knut Fredrik Idestam.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Knut Fredrik Idestam (Viitattu 22.11.2020) Toinen poika, Gustaf Richard Idestam, oli senaattori ja valtiopäivämiesKuka kukin oli (Viitattu 22.11.2020) ja kolmas Josef Frans Oskar Idestam juristi ja virka- ja valtiopäivämies. Idestamin tytär Sofia Charlotta Idestam oli puolestaan naimisissa teollisuusmies Adolf Törngrenin kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1802 syntyneet Luokka:Vuonna 1851 kuolleet
Rémy Vercoutre

Rémy Vercoutre (s. 26. kesäkuuta 1980 Grande-Synthe) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edusti vuonna 2018 päättyneellä pelaajaurallaan Ranskan liigassa Montpellier'ta, yli kymmenen vuotta Lyonia, Strasbourgia ja Caenia. Ennen siirtymistään Lyoniin vuonna 2002 Vercoutre pelasi Montpellier’ssa. Vuonna 2004 hän pelasi 11 ottelua (liigassa viisi) lainalla Strasbourgissa. Lyonissa hän oli useimpina vuosina kakkosmaalivahti. Kun Grégory Coupet loukkaantui kauden 2007–2008 alkupuoliskolla, Vercoutresta tuli Lyonin ykkösmaalivahti ja hän pelasi lähes jokaisessa ottelussa ennen Coupet'n paluuta. Lyonin ykkösmaalivahtina kaudella 2009–2010 oli Hugo Lloris Vercoutren ollessa kakkosmaalivahti. Kaudella 2012–2013 Vercoutre pelasi ykkösmaalivahtina 31 liigaottelua mutta kauden loppupuolella tapahtunut loukkaantuminen piti hänet poissa kentiltä ison osan seuraavaakin kautta. Kaudet 2014–2018 hän oli Caenin ykkösmaalivahti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vercoutren tilastot Ranskan liigan sivustolla Luokka:Ranskalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jakob Hällsten

Jakob Hällsten (9. toukokuuta 1807 Kokkola – 6. marraskuuta 1851 Geta) oli suomalainen kappalainen ja Helsingin yliopiston oppihistorian dosentti. Hällstenin vanhemmat olivat talollinen Matts Mattsson Hällinen ja Magdalena Katarina Gabrielsdotter Rönnberg. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1825. Hällsten valmistui filosofian kandidaatiksi 1831 ja maisteriksi 1832. Hänet vihittiin papiksi 1832 ja hän laati dosentin väitöskirjansa 1837. Hällsten oli Jomalassa kirkkoherran apulaisena 1832 ja vt. kirkkoherrana sekä armovuodensaarnaajana 1833. Hän oli sitten pedagogina Tammisaaressa vuodesta 1834 mutta lähti virkavapaalle 1835 ja sai eron 1837. Tämän jälkeen Hällsten oli Helsingin yksityislyseon opettajana 1835–1839, Turun triviaalikoulun vt. konrehtorina 1840 ja Helsingin yliopiston oppihistorian dosenttina 1837–1841. Hän toimi Sundin kirkkoherran apulaisena 1840–1843, Jomalan kappalaisen apulaisena 1843–1845 ja Getan sekä Finströmin kappalaisena vuodesta 1845. == Teoksia == * Dissertatio fata quae fuerunt literarum in Fennia medio aevo adumbratura, dosentin väitöskirja. 1837 * Theses pro muneribus in scholis superioribus obtinendis. 1839 == Lähteet == * * Luettu 29.1.2010. * Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640-1917, osa H-O Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1807 syntyneet Luokka:Vuonna 1851 kuolleet