EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Zikhron Ya'akov

Zikhron Ya'akov () on kaupunki Israelin Haifan hallintoalueella. Paikka on perustettu vuonna 1882 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 23 075\. ==Maantiede== Zikhron Ya'akov sijaitsee Israelin pohjoisosassa Karmelvuoren juurelta etelään. ==Historia== Zikhron Ya'akovin perustivat joukko Palestiinaan muuttaneita Romanian juutalaisia vuonna 1882. Vielä tuolloin paikkaa kutsuttiin sen arabiankielisellä nimellä Zammrin. Jo seuraavana vuonna paroni Edmund de Rothschild alkoi kuitenkin sijoittaa kylän kehittämiseen. Paikka sai myös uuden nimen Zikhron Ya'akov, eli suomeksi Jaakobin muisto. James (Jaakob) de Rothschild oli Edmund de Rothschildin isä. Rothschildin aloitteesta Zikhron Ya'akovissa alettiin viljellä viiniä ja kylään perustettiin toinen alueen suurista viinikellareista. Viininviljely koki suuren kolauksen viinikirvojen levitessä viljelmille vain jonkin aikaa myöhemmin, mutta tuhoutuneet viiniviljelmät saatiin korvattua amerikkalaisia kirvoja kestävillä kannoilla. 1900-luvun puolella Zikhron Ya'akovissa asuneet sisarukset Aaron ja Sarah Aaronsohn perustivat osmanien vastaisen ensimmäisen maailmansodan aikana toimineen juutalaisen Nilin vakoojaringin. Aaronsohnien koti on nykyisin museo. 1930- ja 1940-luvuilla kylästä alettiin kehittää matkailukohdetta esimerkiksi taiteilijoille. Kylän asukasluku kasvoi etenkin Israelin itsenäistymisen jälkeen. Vuonna 1954 Edmund de Rothschild haudattiin kylässä sijaitsevaan mausoleumiin. Vuonna 1963 kylään muutti saksalainen joukko kristittyjä ja vuonna 2002 rakennettiin uusia kaupunginosia. ==Talous== Alueella jo pitkään harjoitettu maatalous on edelleen huomattava tekijä paikkakunnan taloudessa. Alueella on esimerkiksi viini- ja hedelmäpuutarhoja. Viinien viljelyn ohella kaupungissa on myös viinikellari. Maanviljelyn ohella merkittäviä talouden osa-alueita ovat matkailu ja vapaa-ajanvietto. Alkuperäisen mošavan keskuskatu on omistettu matkailukohteeksi. ==Väestö== Vuoden 2018 lopussa Zikhron Ya'akovin asukasluku oli 23 075. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 14 300 ja vuonna 1968 4 470. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Israelin kaupungit
Luulajan rovastikunta

Luulajan rovastikunta () on Ruotsin kirkon Luulajan hiippakunnan rovastikunta. == Rovastikuntaan kuuluvat seurakunnat == *Alaluulajan seurakunta *Luulajan tuomiokirkkoseurakunta *Överluleån seurakunta *Edeforsin seurakunta *Råneån seurakunta *Gunnarsbyn seurakunta *Sävastin seurakunta *Jokkmokkin seurakunta == Lähteet == Luokka:Ruotsin kirkko Luokka:Luulajan hiippakunta
Piitimen rovastikunta

Piitimen rovastikunta () on Ruotsin kirkon Luulajan hiippakunnan rovastikunta Piitimen, Älvsbynin, Arvidsjaurin ja Arjeplogin kunnissa. == Rovastikuntaan kuuluvat seurakunnat == *Piitimen seurakunta *Älvsbyn seurakunta *Norrfjärdenin seurakunta *Hortlaxin seurakunta *Arvidsjaurin seurakunta *Arjeplogin seurakunta == Lähteet == Luokka:Ruotsin kirkko Luokka:Luulajan hiippakunta
Honus Wagner

John Peter ”Honus” Wagner (24. helmikuuta 1874 Chartiers, Pennsylvania – 6. joulukuuta 1955 Carnegie, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelasi 21 kautta Major League Baseball -sarjassa (MLB) vuosina 1897–1917, edustaen lähes koko uransa ajan Pittsburgh Piratesia. Hänen pelipaikkansa oli lähinnä polttaja. Wagner teki debyyttinsä vuonna 1897 National Leaguen (NL) Louisville Colonelsissa, jossa hän pelasi kolme kautta ennen siirtymistään NL:n Pittsburgh Piratesiin. Hän voitti World Seriesin kerran, vuonna 1909, ja oli kahdeksan kertaa NL:n paras lyöjä osumatarkkuudella mitattuna. Wagner lopetti uransa 43-vuotiaana vuonna 1917. Hänet valittiin Hall of Fameen vuonna 1936 ensimmäisten viiden pelaajan joukossa. Wagneria esittävä baseballkortti ”T206 Honus Wagner” on yksi harvinaisimmista ja kallisarvoisimmista olemassa olevista baseballkorteista. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset baseballpelaajat
Wayne Northrop

Wayne Northrop (12. huhtikuuta 1947 Sumner, Washington – 29. marraskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jolla oli televisiorooleja useissa saippuasarjoissa. Hän näytteli Michael Culhanea Dynastiassa vuosina 1981 ja 1986–1987. Northrop esiintyi myös muun muassa sarjoissa Päivien viemää (1982–1984, 1987, 1991–1994, 2005–2006) ja Port Charles (1997–1998). == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Skellefteån rovastikunta

Skellefteån rovastikunta () on Ruotsin kirkon Luulajan hiippakunnan rovastikunta Skellefteån kunnassa. == Rovastikuntaan kuuluvat seurakunnat == *Skellefteån maaseurakunta *Norsjön seurakunta *Jörn-Bolidenin seurakunta *Burträskin seurakunta *Byske-Fällforsin seurakunta *Lövångerin seurakunta *Skellefteån Sankt Olovin seurakunta *Bureån seurakunta *Kågedalenin seurakunta *Skellefteån Sankt Örjanin seurakunta == Lähteet == Luokka:Ruotsin kirkko Luokka:Luulajan hiippakunta
Olli Okkonen

Olli Okkonen (s. 6. toukokuuta 1983 Kuopio) on suomalainen entinen pikajuoksija, joka edusti Mikkelin Kilpa-Veikkoja. Okkonen voitti 60 metrin juoksussa kultaa vuoden 2007 Yleisurheilun sisäratojen Suomen- mestaruuskilpailuissa ja pronssia vuoden 2010 Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat
Aitoporapistiäinen

Aitoporapistiäinen eli porapistiäinen (Rhyssa persuasoria) on ahmaspistiäisten (Ichneumonidae) heimoon kuuluva pistiäislaji. Aikuinen aitoporapistiäinen on kooltaan Suomen suurin loispistiäinen. Aitoporapistiäinen on väriltään musta tai tummanruskea ja sen keski- ja takaruumiissa on lukuisia kellanvalkeita pilkkuja. Pään sivuilla on vaaleat täplät ja jalat ovat punaiset. Lajin eri sukupuolet ovat erikokoisia koiraiden ollessa 18–50 mm ja naaraiden ollessa jopa 100 mm. Naaraalla on monen sentin mittainen munanasetin. Tuntosarvet ovat pitkät ja niiden avulla se pystyy havaitsemaan puun sisältä toukat, joiden viereen se laskee munansa ulkoloiseksi poraamalla munanasettimellaan puuhun reiän. Lajin naaraat munivat alkukesästä syvällä puun rungoissa elävien puupistiäisten (Siricidae) ja sarvijäärä (Cerambycidae) -heimojen toukkiin. Aitoporapistiäinen on metsätalouden kannalta hyödyllinen laji, sillä se säätelee puutavaraa rei’ittävien toukkien runsautta. Aitoporapistiäinen elää metsissä, joissa on pystyyn kuolleita puita ja niissä eläviä toukkia. Lajia esiintyy useissa maissa eri puolilla maapalloa kuten myös Suomessa, jossa se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi. Aitoporapistiäisellä on olemassa maailmalla kolme alalajia.University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Rhyssa persuasoria pienoiskuva|left|244px|Aitoporapistiäisuros. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Rhyssa persuasoria *Ötökkätieto: Porapistiäinen (Rhyssa persuasoria) * Kari Heliövaara, Ilpo Mannerkoski, Metsiemme pistiäisiä: Aitoporapistiäinen (Rhyssa persuasoria), sivu 4, UPM Metsä, Kesäkuu 2009 (pdf) *Iowa State University, Bug Guide: Species Rhyssa persuasoria * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Rhyssa persuasoria *Pherobase: Semiochemicals of Rhyssa persuasoria, the Sabre wasp Luokka:Ahmaspistiäiset
Tobias Öhman

Tobias Öhman (s. 24. maaliskuuta 1989 Espoo) on suomalainen entinen pikajuoksija, joka edusti Esbo Idrottsföreningiä. Öhman saavutti vuoden 2010 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa kultaa 400 metrin juoksussa. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat
Tanssi heikolla jäällä

Tanssi heikolla jäällä on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2017. Käsikirjoitus voitti Svenska Yle:n järjestämän Novellfilm 2017 -käsikirjoituskilpailun, joka toteutettiin yhteistyössä Svenska kulturfondenin ja Suomen elokuvasäätiön kanssa. Elokuva on ensimmäinen Lehtisen ohjaama ruotsinkielinen elokuva. Elokuva pyrkii Lehtisen mukaan tuomaan esiin tärkeitä teemoja kuten yksinäisyys, erilaisuuden voima ja itsensä voittaminen. == Juoni == Tanssi heikolla jäällä kertoo Felixistä, 12-vuotiaasta pojasta, joka jää viettämään joulua yksin, kun vanhemmat matkustavat Intiaan. Felix päätyy vastahakoisesti myymäänjäätelöä autiolle uimastadionille, jossa uima-allas on jäätynyt umpeen. Mutta uimastadion ei olekaan täysin autio. Felix kohtaa Fakiran, tummatukkaisen pakolaistytön, jonka vanhemmat ovat kuolleet pommituksessa Syyriassa. Unenomainen tarina, jossa toisilleen vieraat nuori poika ja tyttö tapaavat epätavallisissa olosuhteissa. Yhdessä he tekevät mahdottomasta mahdollisen. == Näyttelijät == ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lyhytelokuvat Luokka:Vuoden 2017 suomalaiset elokuvat
Hyppääjä

Hyppääjä () on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2000. Hyppääjä on hymni uimahyppäämiselle ja liikkeen estetiikalle. Se on unenomainen liikkeen, musiikin ja puheen kollaasi urheilun kauneimmasta muodosta. Elokuvan keskipisteenä on Helge Wasenius, uimahyppyjen grand old man, kaksinkertainen olympiakävijä ja pellehyppääjä. Hyppääjä teki historiaa Tampereen elokuvajuhlilla 2001. Elokuva sai elokuvajuhlien Grand Prix’n, kotimaisen kilpailun alle 30-minuuttisten elokuvien pääpalkinnon ja Risto Jarva -palkinnon, ja lisäksi se oli myös nuorisoraadin ja yleisön suosikki. ”Elokuvan katsominen on kuin joisi raikasta lähdevettä”, tiivisti Risto Jarva -tuomaristo palkintopuheessaan.Maan sisällä elokuva – Risto Jarva -palkinto 40 vuotta, Suomen elokuvasäätiö 50 vuotta Suomen Elokuvasäätiö 20.2.2019 Hyppääjä sai valtion elokuvataidetoimikunnan myöntämän laatutuen 2001. Laatutukea myönnetään elokuvan tuottajalle ansiokkaasta elokuvasta.https://www.marmai.fi/uutiset/elokuvan-laatutukea-kuudelletoista- elokuvalle/8d0149e4-3801-3435-af69-e72168f49cf1 Elokuvan laatutukea kuudelletoista elokuvalle] Markkinointi & Mainonta 22.8.2001 Hyppääjä on saanut useita palkintoja myös ulkomaisilla elokuvafestivaaleilla, muun muassa lyhytelokuvasarjan pääpalkinnon Montrealin uuden elokuvan ja median festivaalilla (Festival du nouveau cinéma) Kanadassa 2001 ja kunniamaininnan samana vuonna Amsterdamin Idfa:ssa. Hyppääjä on palkittu myös kahdella merkittävällä urheiluohjelmien ja -elokuvien festivaalilla Italiassa. Maailman vanhin urheiluelokuvien festivaali Rassegna Cinematografica Internazionale SportFilmFestival palkitsi Hyppääjän parhaana elokuvana Palermossa 2002.Sportfilmfestival Palmares Lisäksi Hyppääjä sai pääpalkinnon Milano International FICTS festivaalin urheiluelokuvien kategoriassa 2006PV Lehtisen Hyppääjä ja Krooli palkittiin Milanossa Kaleva.fi 7.11.2006 Lehtinen on sanonut elokuvastaan: “Elokuva on minulle hyvin rakas, eivätkä kuluneet vuodet ole sitä mitenkään muuttaneet - voima on sen ajattomuudessa. Elokuva on näkemykseni elämän kauneudesta ja ainutkertaisuudesta. En nykyään voi katsoa sitä ilman, että silmäni kostuisi. Haikeus on niin suuri, kun lapsuuteni huimapää, Helge Wasenius, ei ole enää keskuudessamme hauskuuttamassa”.https://www.facebook.com/hashtag/ohjaajanmuisto Wasenius oli Lehtisen lapsuuden naapuri ja elokuvassa hän roikkuu jalkaterien varassa hyppytornissa kuten oli tehnyt tunnetuimmassa pellehyppytempussaan nimeltä “Siivoojan iltapuuhat”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hyppääjä -elokuvan trailer. Youtube. Luokka:Suomalaiset lyhytelokuvat Luokka:Vuoden 2000 suomalaiset elokuvat
D. Stempel

D. Stempel AG oli saksalainen, Frankfurtissa toiminut kirjasinvalimo, jonka perusti David Stempel vuonna 1895. Vuonna 1900 Stempel sai oikeuden valmistaa matriiseja Linotype GmbH:lle, Mergenthaler Linotype -yrityksen eurooppalaiselle tytäryhtiölle. Vuosien saatossa Linotype hankki omistukseensa enemmistön Stempelin osakkeista. Walter Cunz johti kirjasinvalimoa toisen maailmansodan päättymisestä aina 1960-luvun loppupuolelle. Hän laajensi Stempelin kirjasintyyppien valikoimaa Hermann Zapfin kaltaisten lahjakkaiden suunnittelijoiden avustuksella. Stempel hankki omistukseensa Haasin kirjasinvalimon, Klingsporin kirjasinvalimon kirjasintyyppien kokoelman sekä joitain kirjasintyyppejä Weberiltä. Stempel laajensi toimintaansa valolatomakoneisiin vasta vuonna 1977, huomattavasti muita kilpailijoitaan myöhemmin. Viimeiset matriisit Linotypelle valmistettiin vuonna 1983. Alkuvuodesta 1985 Stempel sulautettiin osaksi Linotypea, ja se muodosti yrityksen kirjasintyyppien suunnitteluosaston ytimen. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset yritykset Luokka:Kirjasinvalimot
Sirkka (vuoden 2001 elokuva)

Sirkka on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2001. Se on herkkä kuvaus ensisuudelmasta ja ensirakkaudesta. Elokuvassa 12-vuotias Ville saa kirjeen Sirkalta, koulun kauneimmalta tytöltä. Sirkka haluaa tavata Villen hylätyssä maauimalassa ja suudella häntä. Elokuva on kuvattu Ahveniston maauimalassa Hämeenlinnassa. Tarina perustuu ohjaajan muistoihin ensirakkaudesta.Koulussa tytöt tekivät koristeltuja kirjeitä, joissa oli rakkausruno. Kirjeen sai poika, jolle tyttö halusi antaa suukon. Sirkka sai parhaimman lyhytelokuvan palkinnon Flanderin nuortenelokuvafestivaalilla Belgiassa 2002 (European Youth Film Festival in Flanders). Lisäksi elokuvaaja Jarkko T. Laine sai elokuvasta Tampereen elokuvajuhlien 2002 resurssipalkinnon parhaasta kuvauksesta. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lyhytelokuvat Luokka:Vuoden 2001 suomalaiset elokuvat
Ilmastonmuutos Suomessa

Ilmastonmuutos vaikuttaa Suomen ilmastoon voimakkaasti nostaen keskilämpötilaa ja kasvattaen sademääriä. == Keskilämpötilat == Suomen vuotuinen keskilämpötila on noussut vuoteen 2018 mennessä 1800-luvun puolivälistä 2,3 celsiusastetta. Eniten on noussut alkutalven, kuten joulukuun keskilämpötila joka on noin 5 astetta 1800-luvun puoliväliä korkeampi. Loppukesän keskilämpötila on noussut vähiten, vain vajaan asteen. Kevään alku on vuosina 1846–2005 aikaistunut noin kahdella viikolla. Helsingin keskilämpötila on kasvanut 1830-luvun noin neljästä asteesta kuuteen asteeseen vuonna 2017 kaupungistumisen aiheuttamaa lämpenemistä lukuun ottamatta. Jyväskylän ilmasto on lämmennyt 1880-luvulta noin kaksi astetta kaupungistumista lukuun ottamatta, ja Sodankylän vuoden keskilämpötila on noussut 2000-luvulla nollan yläpuolelle 1910-luvun noin –1,5 celsiusasteesta ja oli 2010-luvun lopulla vajaan yhden asteen paikkeilla. Tulevaisuudessa Suomen keskilämpötila nousee enemmän ja nopeammin kuin globaali keskiarvo, ja Pohjois-Suomi lämpenee nopeiten. Hyvin alhaisten lämpötilojen voidaan odottaa harvinaistuvan, ja hellejaksot tulevat yleistymään. Vuoden korkein lämpötilakin todennäköisesti kohoaa. Täten kasvukausikin pitenee ja lämpenee, ja tuholaisten määräkin kasvaa, kun eteläisten maiden tuhohyönteiset pystyvät sopeutumaan Suomenkin olosuhteisiin. Keskilämpötilan kohotessa lumipeite supistuu ja Itämeren jääpeiteaika lyhenee. IPCC:n syyskuussa 2019 julkaiseman raportin mukaan Suomen keskilämpötila nousee 50 vuodessa 2–7 celsiuastetta mallista riippuen. == Sateisuus ja lumisuus == Suomen sateisuuden odotetaan lisääntyvän sekä rankkasateiden yleistyvän ilmastonmuutoksen myötä. Sateet kasvavat eniten talvella sekä Pohjois-Suomessa. 2100-luvun loppuun mennessä sateisuus on lisääntynyt talvisin noin 5–30 prosentilla, kun taas kesäaikaan muutos on todennäköisesti pieni. Kesäisin ennustetaan satavan suunnilleen yhtä usein kuin nykyäänkin, mutta kerralla enemmän. Kesien rankkasateet voivat voimistua jopa 10–25 prosenttia. Mikäli Suomen päästöt ovat suuret tai melko suuret, sademäärä kasvaa 2100-luvun loppuun mennessä 11–12 prosenttia. Päästöjen ollessa pienet sademäärä kasvaa noin 6 prosentilla, mutta mikäli päästöt kasvavat jatkuvasti tulee sademäärä kasvamaan jopa 20 prosentilla, jolloin Suomessa sataisi yhtä paljon kuin monilla Englannin seuduilla nykyään. Sademäärän lisääntymisestä huolimatta talven lumisien päivien odotetaan A2-skenaarion mukaan vähenevän 2100-luvun loppuun mennessä, Etelä- ja Länsi- Suomessa jopa alle puoleen nykyisestä, ja siellä lumen määrä vähenisi 80–90 prosenttia. Pohjoisessa sateisuuden lisääntymisen vuoksi lumiset päivät eivät vähene niin paljon, vain 20–30 prosenttia nykyisestä, mutta lumen määrä vähenisi 40–70 prosenttia. Suomessa voidaan ilmastonmuutoksen takia odottaa yhä suuremman osan sateista tulevan vetenä, ja suojasäiden lisääntyvän mikä sulattaa lunta. Pysyvä lumipeite saadaan 2100-luvun lopussa todennäköisesti vain Lapissa. == Lähteet == Suomi Luokka:Suomen ilmasto
Keidas (vuoden 2007 elokuva)

Keidas on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2007. Elokuva on meditatiivinen matka keitaalle, josta on muodostunut joukolle ihmisiä kuin toinen koti, jonne he palaavat joka kesä. Heitä yhdistää yhteinen vahva kokemus Helsingin uimastadionista elämänvoiman lähteenä. Monet ovat käyneet siellä pikkulapsesta asti. Keidas palkittiin parhaana elokuvana Zagrebin kokeellisten lyhytelokuvien ja videoiden festivaalilla (25fps Festival) Kroatiassa 2007. Se sai samana vuonna myös kunniamaininnan kansainvälisellä DaKINO-festivaalilla Romaniassa ja tuomariston kunniamaininnan mustavalkoisiin elokuviin erikoistuneessa The Black & White Audiovisual Festival -tapahtumassa Portugalin Portossa 2009. – Palkinnot ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lyhytelokuvat Luokka:Vuoden 2007 suomalaiset elokuvat
Pähkinätaitekoi

Pähkinätaitekoi (Parornix devoniella) on miinaajakoiden (Gracillariidae) heimoon kuuluva perhoslaji, jota esiintyy kaikkialla Euroopassa eteläisimpiä osia lukuun ottamatta. Lajin siipiväli on 9–10 millimetriä. Pähkinätaitekoin toukkien ravintoa ovat pähkinäpensaiden lehdet. thumb|left|Pähkinätaitekoin toukka. == Lähteet == Luokka:Miinaajakoimaiset
Sielunsieppaaja

Sielunsieppaaja () on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2011. Elokuva kertoo sielunsa kadottaneesta miehestä. Monilla alkuperäiskansoilla oli uskomus, jonka mukaan valokuvattava ihminen menettää sielunsa. Ilman sielua ihminen joutui kadotukseen eikä syntynyt enää uudestaan. Sielunsieppaaja on sanaton matka ihmisyyden ytimeen. Se on monikerroksinen tarina, joka jättää katsojan pohtimaan meidän näkymätöntä olemusta, uskomuksia sen ympärillä ja yleisesti ihmisyyttä. Elokuva palkittiin 2011 Helsingin lyhytelokuvafestivaalin parhaana dokumenttina. Tuomaristo kuvaili sen olevan äärimmäisen hallittu, monitasoinen, monia merkityksiä avaava ja monia viittauksia sisältävä teos. Visuaalisesti ja äänellisesti huima elokuva, jossa siinäkin aukeaa globaali näkökulma. Sielunsieppaaja sai samana vuonna myös kunniamaininnan Corkin kansainvälisellä elokuvafestivaalilla Irlannissa ja Tampereen elokuvajuhlilla. – Palkinnot Se on esitetty monella arvostetulla elokuvafestivaaleilla muun muassa kansainvälisellä DOK Leipzig -festivaalilla, Montrealin Uuden Elokuvan festivaalilla Festival du nouveau cinéma ja maailman suurimmalla dokumenttielokuvafestivaalilla Amsterdamin Idfa:ssa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lyhytelokuvat Luokka:Vuoden 2011 suomalaiset elokuvat
Uusia muistoja

Uusia muistoja on rockyhtye St. Petersaaren neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2018 levymerkillä Rocket Records. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Kari Ilmonen – laulu, akustinen kitara, huuliharppu * Heimo Riihimäki – laulu, akustinen kitara, mandoliini, tinapilli * Ari-Matti Lepistö – basso * Hannu Pirttimaa – basso * Simo Vasanoja – koskettimet * Jan Stenhäll – rummut, perkussiot * Iina-Kaisa Rasmus - laulu, tinapilli * Tarja Huntus – viulu * Roope Forss – akustinen kitara, sähkökitara * Jan-Anders Barkar – bodhrán * Michele Uccheddu – congat == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:St. Petersaaren albumit Luokka:Rocket Recordsin albumit
Bibi Besch

Bibi Besch (alk. Bibiana Maria Köchert; 1. helmikuuta 1942 Wien, Itävalta – 7. syyskuuta 1996 Los Angeles, Yhdysvallat) oli itävaltalais-yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänet tunnettiin muun muassa elokuvasta Star Trek II: Khanin viha (1982), jossa hän esitti Carol Marcusia. Televisiorooleja hänellä oli esimerkiksi sarjoissa Dallas, Dynastia, The Edge of Night, Murhasta tuli totta, Perhe on paras, Silkkiä ja luoteja, Teho-osasto ja Viinitila Falcon Crest. Besch oli kahdesti ehdolla Primetime Emmy -palkinnon saajaksi. Ensimmäinen ehdokkuus tuli sivuosasta televisioelokuvassa Perheen piirissä (1992), toinen vierailusta sarjassa Villi Pohjola (1993). Besch kuoli rintasyöpään vuonna 1996. ==Elokuvia== * Etäisyys (Distance, 1975) * Voitto Entebbessä (Victory at Entebbe, 1976) * Villikoirat (The Pack, 1977) * Alaston yö (Hardcore, 1979) * Ikuisesti sinun (The Promise, 1979) * Meteori (Meteor, 1979) * The Beast Within (1982) * Star Trek II: Khanin viha (Star Trek II: The Wrath of Khan, 1982) * Kultanainen (The Lonely Lady, 1983) * Seuraava päivä (The Day After, 1983) * Date with an Angel (1987) * Kundi mekossa – kaksi parhaassa (He's My Girl, 1987) * Who’s That Girl (Who’s That Girl?, 1987) * Tapa minut (Kill Me Again, 1989) * Teräskukat (Steel Magnolias, 1989) * Betsyn häät (Betsy's Wedding, 1990) * Väristyksiä (Tremors, 1990) * Tappavat valheet (Lonely Hearts, 1991) * Perheen piirissä (Doing Time on Maple Drive, 1992) * Siirtolaiset (My Family, 1995) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Itävaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Yonge–Dundas Square

Yonge–Dundas Square eli Dundas Square on julkinen aukio Toronton keskustassa Kanadan Ontariossa. Se sijaitsee nimensä mukaisesti Yonge Street ja Dundas Street -katujen risteyksessä, joka kuuluu Kanadan vilkasliikenteisimpiin. Aukio sai alkunsa osana Toronton kaupungin ja Yonge Street Business and Residents Association -järjestön yhteistyönä laatimaa Yonge Streetin alueen kehityssuunnitelmaa. Vuonna 1998 kaupunki julisti suunnittelukilpailun risteyksen uudelle aukiolle; kilpailun voitti torontolainen arkkitehtitoimisto Brown + Storey Architects. Vuonna 2002 avatun aukion arkkitehtuuria hallitsevat lukuisat pienet suihkulähteet. Keskeisellä aukiolla järjestetään monenlaisia tapahtumia. Tapahtumien ja aukion laitojen suurten valomainosten vuoksi aukiota on verrattu New Yorkin Times Squareen. June 2012 Toronto Yonge Dundas Square Looking West on Dundas (7405247918).jpg|Näkymä länteen aukiolta Yonge-Dundas Square - 2010 (HDR).jpg|Aukio on öisin valomainosten valaisema. Dundas Square, Yonge Street 1979 (1).jpg|Vuoden 1979 kuva Dundas Square -rakennuksesta, joka purettiin aukion tieltä vuonna 1998. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Toronton aukiot
Hietasaaret

Hietasaaret on Päijänteen saariryhmä Päijät-Hämeessä Sysmässä. Sen saarista osa kuuluu Päijänteen kansallispuistoon. == Maantietoa == Saariryhmän saaret sijaitsevat Virmailanselän itäosassa Paatsalon ja Vähä Paatsalon kaakkoispuolella. Pohjoisimmalta saarelta on matkaa Vähä Paatsaloon 80 metriä. Hietasaarien välillä on 20 metriä ja 100 metriä matkaa. Vaikuttaa ilmavalokuvissa siltä, että lähimpien saarten välillä voi kahlata yli. Suurin saari on 400 metriä pitkä, 210 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,0 hehtaaria . Kaksi muuta saarta ovat 230 ja 50 metriä pitkiä ja noin 40 metriä leveitä. Jokaisessa saaressa on vapaa-ajan asunto, mutta se ei ole estänyt perustamasta kahteen pohjoisimpaan saareen suojelualueet. Suurin saari on myös korkein ja se kohoaa noin 7 metrin korkeuteen Päijänteestä. Muut saaret ovat vain 3–4 metrin korkuisia. == Luontoarvoja == Saariryhmän kolmesta saaresta kahdella on suojeltua aluetta. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003). == Katso myös == * Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista * Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista == Huomautukset == == Lähteet == Luokka:Päijänteen saaret Luokka:Sysmän saaret Luokka:Päijänteen kansallispuisto
Korkeat Luotosaaret

Korkeat Luotosaaret on Päijänteen saariryhmä Päijät-Hämeessä Sysmässä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon. == Maantietoa == Saariryhmä sijaitsee Virmailanselän itäosassa Paatsalon kaakkoispuolella Paalahden suulla. Se on yhdentoista saaren ja luodon saariryhmä, joka sijaitsee aivan lahden suualueella erillään eteläpuolen muista saarista. Ropsa sijaitsee niistä luoteessa, mutta muut kolme pääsaarta sijaitsevat lähellä toisiaan. Saariryhmän suurin saari on 280 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta- ala on 2,1 hehtaaria . Ryhmän pääsaaret ovat matalia ja vain 2–3 metriä korkeita. Vain pääsaaret ovat suojeltuja ja kaikki saaret ovat autiot. == Luontoarvoja == Neljä pääsaarta ovat luonnonsuojelualueita, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon. Puiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003). == Katso myös == * Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista * Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista == Huomautukset == == Lähteet == Luokka:Päijänteen saaret Luokka:Sysmän saaret Luokka:Päijänteen kansallispuisto
Hamat Gader

Hamat Gader on Israelin Pohjoisella hallintoalueella Genesaretinjärvestä kaakkoon Jarmukjoen varrella sijaitseva matkailukohde, joka tunnetaan kuumista lähteistään ja roomalaiskauden aikaisista raunioista. ==Maantiede== Hamat Gader sijaitsee Israelissa Genesaretinjärven kaakkoispuolella Jarmukjoen laaksossa. Paikalla on viisi kuumaa lähdettä, joiden veden lämpötila kohoaa 51°C-asteeseen. ==Historia== Hamat Gader sijaitsee vain hieman Umm Qaisista eli muinaisesta Gadarasta pohjoiseen. Paikalla oli juutalaistasutusta Rooman ja sittemmän Bysantin valtakuntien kausina. Jo roomalaiset tunsivat alueen kuumat lähteet kylpyläkohteena. Nykyipäiviin paikalla ovat säilyneet roomalaiskaudella rakennetun temppelin, teatterin ja synagogan rauniot. Hamat Gader oli paikka, jonka kautta alueen läpi vedetty kapearaiteinen Hijazin rautatie ylitti Jarmukjoen. Sittemmin brittien hallitseman Palestiinan mandaattialueen raja vedettiin siten, että se sisälsi vain muutaman sadan metrin levyisen Jarmukjoen laaksoon levinneen ulokkeen Hamat Gaderissa Transjordanian ja Syyrian välissä. Israelin itsenäisyyssodan aikana syyrialaiset joukot miehittivät alueen, mutta se palautettiin Israelille aselevossa vuonna 1949. Paikasta tuli demilitarisoitu vyöhyke ja Syyrian joukot miehittivät sen uudelleen vuonna 1951. Syyrialaiset rakennuttivat paikalle lomakohteen asevoimiensa miehistölle ja virkamiehille. Paikalla oli esimerkiksi moskeija ja kylpylöitä. Israel valtasi alueen jälleen kuuden päivän sodanaikana vuonna 1967. Turvallisuustilanne paikalla oli pitkään melko huono. Palestiinalaiset soluttautuivat Jordaniasta Israelin puolelle asettaen asimerkiksi miinoja. Lopulta paikasta alettiin kuitenkin kehittää matkailukohdetta. Nykyisin Hamat Gader on yksi Israelin johtavista matkailukohteista. Paikka tunnetaan etenkin kylpylöistään, mutta sittemmin niiden ohella paikalle on perustettu myös muita kohteita, kuten vesipuisto ja krokotiilitarha. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Arkeologiset kohteet Israelissa Luokka:Israelin maantiede
Kreikan europarlamenttivaalit

Kreikan europarlamenttivaaleissa valitaan Kreikan edustajat Euroopan parlamenttiin. Ne järjestetään joka viides vuosi samaan aikaan muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa. Vuodesta 2014 Kreikalla on Euroopan parlamentissa 21 edustajaa. == Luettelo europarlamenttivaaleista == Kreikassa on järjestetty seuraavat europarlamenttivaalit: Vaalit Vaalipäivä Paikkoja Suurin puolue Suurimman puolueen ääniosuus (%) Kreikan europarlamenttivaalit 1981 18. lokakuuta 1981 24 Pasok 40,12 Kreikan europarlamenttivaalit 1984 17. kesäkuuta 1984 24 Pasok 41,58 Kreikan europarlamenttivaalit 1989 18. kesäkuuta 1989 24 Uusi demokratia 40,41 Kreikan europarlamenttivaalit 1994 12. kesäkuuta 1994 25 Pasok 37,64 Kreikan europarlamenttivaalit 1999 13. kesäkuuta 1999 25 Uusi demokratia 36,00 Kreikan europarlamenttivaalit 2004 13. kesäkuuta 2004 24 Uusi demokratia 43,01 Kreikan europarlamenttivaalit 2009 7. kesäkuuta 2009 22 Pasok 36,64 Kreikan europarlamenttivaalit 2014 25. toukokuuta 2014 21 Syriza 26,56 Kreikan europarlamenttivaalit 2019 26. toukokuuta 2019 21 Uusi demokratia 33,12 Kreikan europarlamenttivaalit 2024 9. kesäkuuta 2024 21 Uusi demokratia 28,31 == Lähteet == *
Kreikan europarlamenttivaalit 1981

Kreikan vuoden 1981 europarlamenttivaalit järjestettiin sunnuntaina 18. lokakuuta 1981. Niissä valittiin Kreikan 24 Euroopan parlamentin jäsentä eli europarlamentaarikkoa noin kaksi ja puoli vuotta kestäneelle kaudelle 1981–1984. Vaalit olivat Kreikan ensimmäiset europarlamenttivaalit, ja ne järjestettiin maan liityttyä unioniin 1. tammikuuta 1981. Muut tuolloiset jäsenmaat olivat pitäneet edelliset, ensimmäiset europarlamenttivaalit vuonna 1979. Kreikan ensimmäiset europarlamenttivaalit, joissa valittiin europarlamentaarikot kokonaiselle viisivuotiskaudelle, olivat seuraavat eli vuoden 1984 europarlamenttivaalit. Vaalien suurin puolue oli sosiaalidemokraattinen Pasok. == Tulokset == Vaalien tulokset olivat: Puolue Puheenjohtaja Äänet Parlamenttipaikat Määrä % Määrä Parlamenttiin valitut puolueet Pasok Andréas Papandréou 40,12 10 Uusi demokratia Geórgios Rállis 31,34 8 Kreikan kommunistinen puolue (KKE) Charílaos Florákis 12,84 3 Kreikan sisäinen kommunistinen puolue (KKE Esot.) Leonídas Kýrkos 5,30 1 Demokraattisen sosialismin puolue (KODISO) Maanviljelijöiden ja työtätekevien puolue (KAE) Giágkos Pesmazóglou 4,26 1 Edistyspuolue Spyrídon Markezínis 1,96 1 Parlamentin ulkopuolelle jääneet puolueet Kristillinen demokratia Níkos Psaroudákis 1,15 0 Demokraattisen keskustan liitto (EDIK) Ioánnis Zígdis 1,12 0 Liberaalipuolue Nikítas Venizélos 1,04 0 Kreikkalaisten uudistusmielisten liike Pávlos Manolópoulos 0,87 0 Yhteensä 100,00 24 Hyväksyttyjä 98,70 Hylättyjä/Tyhjiä 1,30 Äänestäneitä 78,48 Äänestämättä jättäneitä 21,52 Äänioikeutettuja == Lähteet == 1981 Luokka:Vuoden 1981 vaalit
Kreikan europarlamenttivaalit 1984

Kreikan vuoden 1984 europarlamenttivaalit järjestettiin sunnuntaina 17. kesäkuuta 1984. Niissä valittiin Kreikan 24 Euroopan parlamentin jäsentä eli europarlamentaarikkoa viisivuotiskaudelle 1984–1989 samaan aikaan useimpien muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa. Vaalit olivat Kreikan ensimmäiset europarlamenttivaalit, joissa valittiin edustajat kokonaiselle viisivuotiskaudelle, sillä Kreikka oli liittynyt unioniin edellisen kauden aikana vuonna 1981. Vaalien suurin puolue oli sosiaalidemokraattinen Pasok. == Tulokset == Vaalien tulokset olivat: Puolue Puheenjohtaja Äänet Parlamenttipaikat Määrä % Määrä Parlamenttiin valitut puolueet Pasok Andréas Papandréou 41,58 10 Uusi demokratia (ND) Evángelos Avérof 38,05 9 Kreikan kommunistinen puolue (KKE) Charílaos Florákis 11,64 3 Kreikan sisäinen kommunistinen puolue (KKE Esot.) Leonídas Kýrkos 3,42 1 Kansallinen poliittinen unioni (EPEN) Chrýsanthos Dimitriádis 2,29 1 Parlamentin ulkopuolelle jääneet puolueet Demokraattisen sosialismin puolue (KODISO) Giágkos Pesmazóglou 0,80 0 Kristillinen demokratia Níkos Psaroudákis 0,45 0 Liberaalipuolue Nikítas Venizélos 0,35 0 Kreikan vallankumouksellinen kommunistinen liike (EKKE) 0,30 0 Demokraattisen keskustan liitto (EDIK) Ioánnis Zígdis 0,28 0 Kreikan taisteleva sosialistinen puolue (ASKE) Níkos Kargópoulos 0,18 0 Edistyspuolue Spýros Markezínis 0,17 0 Vapaat Vasílis Levéntis 0,15 0 Kreikan yhdistynyt sosialistinen ryhmittymä (ESPE) Státhis Panagoúlis 0,14 0 Työväen internationalistinen unioni (EDE) 0,11 0 Yhdistynyt nationalistiliike (ENEK) Polýdoros Dákoglou 0,09 0 Yhteensä 100,00 24 Hyväksyttyjä 99,07 Hylättyjä/Tyhjiä 0,93 Äänestäneitä 77,17 Äänestämättä jättäneitä 22,83 Äänioikeutettuja == Lähteet == 1984 Luokka:Vuoden 1984 vaalit
Kreikan europarlamenttivaalit 1989

Kreikan vuoden 1989 europarlamenttivaalit järjestettiin sunnuntaina 18. kesäkuuta 1989. Niissä valittiin Kreikan 24 Euroopan parlamentin jäsentä eli europarlamentaarikkoa viisivuotiskaudelle 1989–1994 samaan aikaan muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa. Vaalien suurin puolue oli keskusta- oikeistolainen Uusi demokratia. == Tulokset == Vaalien tulokset olivat: Puolue Puheenjohtaja Äänet Parlamenttipaikat Määrä % Määrä Parlamenttiin valitut puolueet Uusi demokratia (ND) Konstantínos Mitsotákis 40,41 10 Pasok Andréas Papandréou 35,96 9 Vasemmiston ja edistyksen liitto (SYN) Charílaos Florákis 14,31 4 Demokraattinen uudistuminen (DIANA) Konstantínos Stefanópoulos 1,36 1 Parlamentin ulkopuolelle jääneet puolueet Kansallinen poliittinen unioni (EPEN) Chrýsanthos Dimitriádis 1,17 0 Ekologit – Vaihtoehtoiset 1,11 0 Kreikkalainen demokraattinen ekologinen liike Dimítris Kollátos 1,05 0 Kreikkalainen sosialistinen puolue Gerásimos Arsénis 0,66 0 Kreikan sisäinen kommunistinen puolue – Uudistuva vasemmisto Giánnis Baniás 0,63 0 Kreikkalainen radikaali liike Antónis Trítsis 0,62 0 Ekologinen liike – Poliittinen uudelleensyntyminen Konstantínos Papanikólas 0,42 0 Kristillinen demokratia Níkos Psaroudákis 0,41 0 Liberaalipuolue Nikítas Venizélos 0,40 0 Suora demokratia Manólis Glézos 0,38 0 Demokraattisen keskustan liitto (EDIK) Ioánnis Zígdis 0,28 0 Yhdistynyt nationalistiliike (ENEK) Polýdoros Dákoglou 0,23 0 Uudet poliitikot 0,19 0 Eurooppalainen talousliike 0,13 0 Autonominen vallankumouksellisen politiikan liike (AKEP) Antónis Chálaris 0,12 0 EPEKE Konstantínos Thános 0,11 0 Kansallinen taistelijapuolue 0,06 0 Yhteensä 100,00 24 Hyväksyttyjä 98,16 Hylättyjä 1,56 Tyhjiä 0,28 Äänestäneitä 80,03 Äänestämättä jättäneitä 19,97 Äänioikeutettuja == Lähteet == 1989 Luokka:Vuoden 1989 vaalit
Kreikan europarlamenttivaalit 1994

Kreikan vuoden 1994 europarlamenttivaalit järjestettiin sunnuntaina 12. kesäkuuta 1994. Niissä valittiin Kreikan 25 Euroopan parlamentin jäsentä eli europarlamentaarikkoa viisivuotiskaudelle 1994–1999 samaan aikaan muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa. Kreikan paikkamäärä Euroopan parlamentissa kasvoi edellisten vaalien 24:stä 25:een. Vaalien suurin puolue oli sosiaalidemokraattinen Pasok. == Tulokset == Vaalien tulokset olivat: Puolue Puheenjohtaja Äänet Parlamenttipaikat Määrä % Määrä Parlamenttiin valitut puolueet Pasok Andréas Papandréou 37,64 10 Uusi demokratia (ND) Miltiádis Évert 32,66 9 Poliittinen kevät Antónis Samarás 8,65 2 Kreikan kommunistinen puolue (KKE) Aléka Paparíga 6,29 2 Vasemmiston ja edistyksen liitto (SYN) Níkos Konstantópoulos 6,25 2 Parlamentin ulkopuolelle jääneet puolueet Demokraattinen uudistuminen (DIANA) Konstantínos Stefanópoulos 2,79 0 Keskustaunioni (EK) Vasílis Levéntis 1,19 0 Kansallinen poliittinen unioni (EPEN) Chrýsanthos Dimitriádis 0,78 0 Kollátos Dimítris Kollátos 0,70 0 Kreikkalaisten metsästäjien puolue Giórgos Tsagkaneliás 0,63 0 Ekologistien unioni Dimosthénis Vergís 0,35 0 Puolueiden ulkopuolisten sosiaaliryhmien kansalliset liitot (LEYKO) Konstantínos Ntálios 0,29 0 Poliittinen ekologia 0,26 0 Vasemmistoliike ETY:ä vastaan 0,21 0 Marxilais-leniniläinen Kreikan kommunistinen puolue (M-L KKE) 0,15 0 Ekologinen uudestisyntyminen 0,14 0 Kansalaisliike 0,14 0 Demokraattinen puolue 0,12 0 Kultainen aamunkoitto Níkos Michaloliákos 0,11 0 Organisaatio Kreikan kommunistisen puolueen jälleenrakentamiseksi (OAKKE) Ilías Zafeirópoulos 0,09 0 Evrop. Omosp. Órama 0,07 0 Nationalistinen ryhmittymä 0,06 0 Olympismi Geórgios Zóis 0,05 0 Autonominen vallankumouksellisen politiikan liike (AKEP) Antónis Chálaris 0,00 0 Muut puolueet 0,39 0 Yhteensä 100,00 25 Hyväksyttyjä 96,01 Hylättyjä 2,12 Tyhjiä 1,87 Äänestäneitä 71,24 Äänestämättä jättäneitä 28,76 Äänioikeutettuja == Lähteet == 1994 Luokka:Vuoden 1994 vaalit
Kalevi Pihanurmi

Kalevi Pihanurmi (24. toukokuuta 1930 Impilahti – 6. heinäkuuta 2011 Helsinki) oli Yleisradion pitkäaikainen opetusohjelmien ohjelmapäällikkö. ==Henkilöhistoria== Kalevi Pihanurmen vanhemmat olivat työmies Juho Pihanurmi ja Tarja Peltomäki ja puoliso vuodesta 1955 toimittaja Raija Eila Anneli Pitkänen. Pihanurmi työskenteli kansakoulun jälkeen Varkaudessa paperitehtaalla ja ryhdyttyään opiskelemaan 23-vuotiaana valmistui sosionomiksi 1958 ja yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta 1963. Opiskeluaikanaan hän toimi muun muassa työnvälittäjänä ja Helsingin kaupungin huoltotarkastajana. Työväen Sivistysliiton kirjallinen sihteeri hän oli 1961–1963, opintosihteeri 1963–1965 ja opintojohtaja 1965–1966. Kansalais- ja työväenopistojen opettajana Pihanurmi toimi 1964–1971. Yleisradion ensimmäiseksi aikuisopetustoimittajaksi 1966 tullut Pihanurmi oli vuodesta 1971 Yleisradion opetusohjelmaosaston päällikkö 14 vuoden ajan, osaston vastuulla olivat muun muassa kielten- ja aikuisopetus, koulu-tv ja -radio sekä opetusmateriaalin julkaisutoimitus. Työuransa viimeiset vuodet Pihanurmi toimi Yleisradion ohjelmapankin projektipäällikkönä. Hän hoiti myös Valtion audiovisuaalisen keskuksen johtokunnan puheenjohtajan tehtävää kymmenen vuoden ajan.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 733. (Viitattu 26.9.2019)Kalevi Pihanurmi. HS Muistot, 22.7.2011. (Tilaajille, Viitattu 26.9.2019) ==Julkaisuja== * Maaseudun työllisyys itsenäisyytemme aikana, 1958 (erikoistyö) * Parlamentarismin ilmeneminen vapaudenajan Ruotsi-Suomessa, 1963 (pro gradu) * Opintosuunnitelma teokseen Unesco yli kaikkien rajojen, 1964 * Teoreetikko K.H. Wiik, 1968, Kalevi Pihanurmi, Aimo Poutiainen, teoksessa Tiennäyttäjät, osa III, ss. 265–311 * Yhteiskunnan ongelmia, 1970, toim. Urpo Harva, Väinö Huuska, Kalevi Pihanurmi * Kouluradio ei saa jättää koulua, 1985, julkaisussa Opettaja, 80(1985):9, s. 11 * Oppimateriaalikeskuksia kehittämään, 1986, julkaisussa Oppima, 1986:9, ss.8–11 ==Lähteet== Luokka:Ylen henkilöstö Luokka: Suomalaiset radiotoimittajat Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka: Vuonna 1930 syntyneet Luokka: Vuonna 2011 kuolleet
Kreikan europarlamenttivaalit 1999

Kreikan vuoden 1999 europarlamenttivaalit järjestettiin sunnuntaina 13. kesäkuuta 1999. Niissä valittiin Kreikan 25 Euroopan parlamentin jäsentä eli europarlamentaarikkoa viisivuotiskaudelle 1999–2004 samaan aikaan muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa. Vaalien suurin puolue oli keskusta- oikeistolainen Uusi demokratia. == Tulokset == Vaalien tulokset olivat: Puolue Puheenjohtaja Äänet Parlamenttipaikat Määrä % Määrä Parlamenttiin valitut puolueet Uusi demokratia (ND) Kóstas Karamanlís 36,00 9 Pasok Kóstas Simítis 32,91 9 Kreikan kommunistinen puolue (KKE) Aléka Paparíga 8,67 3 Demokraattinen sosiaalinen liike (DIKKI) Dimítris Tsovólas 6,85 2 Vasemmiston ja edistyksen liitto (SYN) Níkos Konstantópoulos 5,16 2 Parlamentin ulkopuolelle jääneet puolueet Poliittinen kevät (POLAN) Antónis Samarás 2,28 0 Liberaalit Stéfanos Mános 1,62 0 Kreikkalaisten metsästäjien puolue Giórgos Tsagkaneliás 1,00 0 Keskustaunioni (EK) Vasílis Levéntis 0,82 0 Ensimmäinen rivi Konstantínos Plévris 0,75 0 Kollátos Dimítris Kollátos 0,66 0 Kreikkalaiset ekologistit Dimosthénis Vergís 0,48 0 Radikaali kieltojen vastainen liike (RAK) Kleánthis Grívas 0,33 0 Marxilais-leniniläinen Kreikan kommunistinen puolue (M-L KKE) 0,26 0 Hellenistinen puolue Sotíris Sofianópoulos 0,26 0 Ekologit – Vaihtoehtoiset Dim. Chatzipanagiótou 0,22 0 Puolueiden ulkopuolisten sosiaaliryhmien kansalliset liitot (LEYKO) Konstantínos Ntálios 0,22 0 Radikaalivasemmiston rintama (MERA) 0,17 0 Kreikan taisteleva sosialistinen puolue (ASKE) Níkos Kargópoulos 0,15 0 Vasemmisto 0,15 0 Sosialistinen työväenpuolue 0,13 0 Kreikkalainen rintama Mákis Vorídis 0,12 0 Sateenkaari 0,08 0 Organisaatio Kreikan kommunistisen puolueen jälleenrakentamiseksi (OAKKE) Ilías Zafeirópoulos 0,07 0 Autonominen vallankumouksellisen politiikan liike (AKEP) Antónis Chálaris 0,07 0 Olympismi Geórgios Zóis 0,07 0 Luonnonlain puolue 0,05 0 Christopistía Efstáthios Patsantzís 0,03 0 Anthrópina Dikaiómata Chrístos Antonópoulos 0,02 0 Ekologit – Vaihtoehtoiset Giánnis Schízas 832 0,01 0 Anexártiti Politikí Parousía 105 0 Dimokratikí Frontída 90 0 Kómma Ethnikón Agonistón 74 0 Diakommatikí Kínisi 57 0 Athinaïkí Dimokratía 49 0 Ellinikí Pagkósmia Olympiakí Dimokratía 43 0 Koinonikí Mérimna 30 0 Ethnikó Patriotikó Kómma 28 0 Ethnikí Patriotikí Topikí Agonistikí Kínisi Ellínon 21 0 Yhteensä 100,00 25 Hyväksyttyjä 95,77 Hylättyjä 2,24 Tyhjiä 1,99 Äänestäneitä 70,25 Äänestämättä jättäneitä 29,75 Äänioikeutettuja == Lähteet == 1999 Luokka:Europarlamenttivaalit 1999
Kreikan europarlamenttivaalit 2004

Kreikan vuoden 2004 europarlamenttivaalit järjestettiin sunnuntaina 13. kesäkuuta 2004. Niissä valittiin Kreikan 24 Euroopan parlamentin jäsentä eli europarlamentaarikkoa viisivuotiskaudelle 2004–2009 samaan aikaan muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa. Kreikan paikkamäärä Euroopan parlamentissa putosi aikaisemmasta 25:stä 24:ään. Vaalien suurin puolue oli keskusta-oikeistolainen Uusi demokratia. == Tulokset == Vaalien tulokset olivat: Puolue Puheenjohtaja Äänet Parlamenttipaikat Määrä % Määrä Parlamenttiin valitut puolueet Uusi demokratia (ND) Kóstas Karamanlís 43,01 11 Pasok Giórgos Papandréou 34,03 8 Kreikan kommunistinen puolue (KKE) Aléka Paparíga 9,48 3 Vasemmiston ja edistyksen liitto (SYN) Níkos Konstantópoulos 4,16 1 Ortodoksinen kansankokous (LAOS) Giórgos Karatzaféris 4,12 1 Parlamentin ulkopuolelle jääneet puolueet Naiset toisen Euroopan puolesta 0,76 0 Demokraattinen alueellinen liitto Michális Charalampídis 0,73 0 Ekologiset vihreät 0,67 0 Keskustaunioni (EK) Vasílis Levéntis 0,56 0 Kreikkalaiset ekologistit Dimosthénis Vergís 0,54 0 Marxilais-leniniläinen Kreikan kommunistinen puolue (M-L KKE) 0,35 0 Kreikkalainen rintama Mákis Vorídis 0,25 0 Demokraattinen sosialistinen liike Giórgos Skarvelákis 0,22 0 Radikaalivasemmiston rintama (MERA) 0,22 0 Antikapitalistinen liitto 0,19 0 Kreikan taisteleva sosialistinen puolue (ASKE) 0,19 0 Isänmaallinen liittouma Ioánnis Vántzos 0,17 0 Sateenkaari Stávros Anastasiádis 0,10 0 Visio (Órama) Dimítris Katsímpras 0,10 0 Organisaatio Kreikan kommunistisen puolueen jälleenrakentamiseksi (OAKKE) 0,08 0 Eurooppalainen valtioliitto Geórgios Kókkas 0,06 0 Ekologit – Vaihtoehtoiset Michális Dertoúzos 284 0,00 0 Christopistía Efstáthios Patsantzís 45 0,00 0 Yhteensä 100,00 24 Hyväksyttyjä 97,44 Hylättyjä/Tyhjiä 2,56 Äänestäneitä 63,22 Äänestämättä jättäneitä 36,78 Äänioikeutettuja == Lähteet == 2004 Luokka:Europarlamenttivaalit 2004
Kreikan europarlamenttivaalit 2009

Kreikan vuoden 2009 europarlamenttivaalit järjestettiin sunnuntaina 7. kesäkuuta 2009. Niissä valittiin Kreikan 22 Euroopan parlamentin jäsentä eli europarlamentaarikkoa viisivuotiskaudelle 2009–2014 samaan aikaan muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa. Kreikan paikkamäärä Euroopan parlamentissa putosi aikaisemmasta 24:stä 22:een. Vaalien suurin puolue oli sosiaalidemokraattinen Pasok. == Tulokset == Vaalien tulokset olivat: Puolue Puheenjohtaja Äänet Parlamenttipaikat Määrä % Määrä Parlamenttiin valitut puolueet Pasok Giórgos Papandréou 36,64 8 Uusi demokratia (ND) Kóstas Karamanlís 32,29 8 Kreikan kommunistinen puolue (KKE) Aléka Paparíga 8,35 2 Ortodoksinen kansankokous (LAOS) Giórgos Karatzaféris 7,15 2 Syriza Aléxis Tsípras 4,70 1 Ekologiset vihreät 3,49 1 Parlamentin ulkopuolelle jääneet puolueet Panhelleeninen makedonialainen rintama Stélios Papathemelís 1,27 0 Kreikkalaisten metsästäjien puolue Giórgos Tsagkanélias 1,26 0 Toiminta (Drási) Stéfanos Mános 0,76 0 Kreikan ekologistit Konstantínos Papanikólas 0,65 0 Kreikkalaiset ekologistit Dimosthénis Vergís 0,61 0 Kultainen aamunkoitto Níkos Michaloliákos 0,46 0 Antarsya 0,43 0 Keskustaunioni (EK) Vasílis Levéntis 0,38 0 Marxilais-leniniläinen Kreikan kommunistinen puolue (M-L KKE) 0,26 0 Puolueiden ulkopuolisten sosiaaliryhmien kansalliset liitot (LEYKO) Konstantínos Ntálios 0,21 0 Yhteiskunta – Kapodístriaksen seuraajien poliittinen ryhmittymä Manólis Voloudákis 0,16 0 Kreikkalainen suoran demokratian liike Giórgos Kókkas 0,15 0 Liberaalipuolue Manólis Kalligiánnis 0,13 0 Nuorten puolue Kyriákos Topsóglou 0,12 0 Työväen vallankumouksellinen puolue – Trotskilaiset 0,12 0 Kreikan taisteleva sosialistinen puolue (ASKE) 0,11 0 Eurooppalainen vapaa liittouma – Sateenkaari Stávros Anastasiádis 0,09 0 Liberaali liittouma Fótis Perlikós 0,08 0 Kreikkalainen ykseys Vasílis Protópapas 0,06 0 Organisaatio Kreikan kommunistisen puolueen jälleenrakentamiseksi (OAKKE) 0,05 0 Isänmaallinen humanistinen liike Giórgos Dontás 762 0,01 0 Yhteensä 100,00 22 Hyväksyttyjä 97,46 Hylättyjä 1,38 Tyhjiä 1,16 Äänestäneitä 52,63 Äänestämättä jättäneitä 47,37 Äänioikeutettuja == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Europarlamenttivaalit 2009 2009
Noah Lyles

Noah Lyles (s. 18. heinäkuuta 1997) on yhdysvaltalainen pikajuoksun 100 metrin olympiavoittaja sekä 100 ja 200 metrin matkojen maailmanmestari. Lyles on saavuttanut alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 100 metrillä ja 4 × 100 metrin viestissä 2016. Nuorten olympialaisissa hän voitti kultaa 200 metrillä 2014. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa niin sanotussa ruotsalaisviestissä 2013. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän voitti 200 metrin kultaa ajalla 19,83. Pikaviestissä hän juoksi ankkuriosuuden Yhdysvaltojen joukkueessa, joka voitti kultaa maan ennätysajalla 37,10. Tokion 2020 olympialaisissa hän saavutti 200 metrillä pronssia ajalla 19,74. Eugenen MM- kilpailuissa 2022 Lyles voitti 200 metrin maailmanmestaruuden Yhdysvaltain ennätysajalla 19,31. Samalla hän nousi jamaikalaisten Usain Boltin ja Yohan Blaken jälkeen kolmanneksi nopeimmaksi 200 metrin juoksijaksi. Samojen kisojen pikaviestissä hän juoksi toisen osuuden Yhdysvaltojen hopeajoukkueessa. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 Lyles voitti 100 metrin maailmanmestaruuden ajalla 9,83 sekä 200 metrin maailmanmestaruuden ajalla 19,51. Lisäksi hän juoksi ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024 hän saavutti hopeaa 60 metrillä ajalla 6,44 ja 4 × 400 metrin viestissä. Pariisin olympialaisissa 2024 hän voitti 100 metrin kultaa ennätyksellään 9,79 ja saavutti 200 metrillä pronssia ajalla 19,70. Timanttiliigassa hänellä on 22 osakilpailuvoittoa, joista neljä on tullut Timanttiliigan finaaleissa. IAAF World Relays -kilpailuissa hän on saavuttanut hopeaa 4 × 100 metrin viestissä 2019 ja 4 × 200 metrin viestissä 2017. Hänen 100 metrin ennätyksensä on 9,81, 200 metrin 19,31 sekuntia ja hallissa 60 metrin ennätys 6,43. Noah Lylesin pikkuveli Josephus Lyles on myös pikajuoksija. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt