EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pariisi–Roubaix 2006

Kilpailun 2006 tulokset {| align="center" 1 Fabian Cancellara Sveitsi Team CSC 6h 07' 54" 2 Tom Boonen Belgia Quickstep + 1'49" 3 Alessandro Ballan Italia Lampre-Fondital s.a. 4 Juan Antonio Flecha Espanja Rabobank s.a 5 Bernhard Eisel Itävalta La Française des Jeux + 3'25" 6 Steffen Wesemann Sveitsi T-Mobile Team + 5' 35" 7 Frédéric Guesdon Ranska La Française des Jeux + 6' 31" 8 Bert Roesems Belgia Predictor-Lotto + 6' 44" 9 Christophe Mengin Ranska La Française des Jeux s.a. 10 Staf Scheirlinckx Belgia Cofidis + 6' 45" Pariisi–Roubaix 2006 -pyöräilykilpailu ajettiin 9. huhtikuuta ja sen voittoon ajoi sveitsiläinen Fabian Cancellara. Vuoden 2005 maailmanmestari belgialainen Tom Boonen, joka oli kisan suuri ennakkosuosikki, ajoi toiseksi. Vain 47 kilometriä ennen maalia eräs kisan ennakkosuosikeista, yhdysvaltalainen George Hincapie, kaatui erittäin pahasti Mons-en-Pévèlèn sektorilla rikkoontuneen etuhaarukan vuoksi. Hänen olkapäänsä luu katkesi ja hän joutui jättämään kisan kesken. Fabian Cancellara sai seuraajikseen kaksi ryhmää tehtyään irtioton 19 km ennen maalia Chanhin-En-Pélèven sektorilla. Ensimmäisessä ryhmässä ajoivat Peter Van Petegem, Vladimir Gusev ja Leif Hoste sekä toisessa ryhmässä Tom Boonen, Juan Antonio Flecha ja Alessandro Ballan. Kymmenen kilometriä ennen maalia oli rautatien tasoristeyksen puomi jo laskettu alas, mutta ensimmäinen seuraajaryhmä jatkoi matkaansa, vaikka säännöt kieltävät moisen. Toinen seuraajaryhmä pysähtyi 30 sekunnin ajaksi odottamaan metallilastissa ollutta junaa. Ensimmäinen seuraajaryhmä suljettiin kilpailusta, vaikka kilpailijoiden tallit protestoivatkin poissulkemista. Näin toiselle sijalle tuli Tom Boonenin johdolla ajanut seuraajaryhmä. Kuitenkin 21. syyskuuta 2006 Pariisi-Roubaix -kisan järjestäjät saivat 5 000 Sveitsin frangin sakot UCI:ltä järjestelyissä sattuneen epäonnistumisen tähden. ==Diskaukset== 1.17 voittajalle hävinneet ja alun perin toiselle, kolmannelle ja neljännelle sijalle tulleet belgialaiset Leif Hoste ja Peter Van Petegem sekä venäläinen Vladimir Gusev diskattiin koska olivat jatkaneet matkaa suljetusta puomista huolimatta. == Katso myös == * Pariisi–Roubaix 2005 - Pariisi–Roubaix 2007 Luokka:Pariisi–Roubaix Luokka:Pyöräilykausi 2006
Are You Shpongled?

Are You Shpongled? on brittiläisen Shponglen ensimmäinen albumi. Se julkaistiin vuoden 1998 tammikuussa. == Kappaleet == # # # # # # # Luokka:Vuoden 1998 albumit Luokka:Vuoden 1998 esikoisalbumit Luokka:Shponglen albumit
Jerusalemin risti

Jerusalemin risti muodostuu kahvarististä, jonka sakaroiden väleissä on pienet kreikkalaiset ristit. Neljä pientä ristiä viittaa neljään evankelistaan . Kaikki viisi ristiä taas Jeesuksen haavoihin, eli stigmoihin. Heraldiikan mukaisesti Jerusalemin kuningaskunnan vaakuna, kultainen jerusaleminristi hopeisessa kentässä, on ainoa vaakuna missä kahta metallia saa laittaa päällekkäin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Heraldiset kuviot Luokka:Kristilliset ristit Luokka:Jerusalemin historia
Sisko Istanmäki

Aino Sisko Istanmäki (s. 16. marraskuuta 1927 Laihia) on suomalainen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on Liian paksu perhoseksi, josta hän sai Kiitos Kirjasta -mitalin. Sen pohjalta on tehty myös televisioelokuva, jonka ohjasi Heidi Köngäs ja pääosaa Kaisua esittää Kaarina Hazard. Teos on muokattu 2006 selkokielelle. Istanmäen monet teokset sijoittuvat 1900-luvun puolenvälin ja loppupuolen suomalaiselle maaseudulle. Niissä on sekä traagisia että humoristisia sävyjä. == Teokset == * Helmi Vilponen ruusutarhassa (näytelmä, 1969) * Väki ja valta (näytelmä, 1971) * * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sisko Istanmäki Kirjasampo.fi:ssä Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ruohokarppi

Ruohokarppi (Ctenopharyngodon idella) on noin 120 senttimetrin pituiseksi kasvava joissa elävä kala, joka on kotiseudullaan Kiinassa arvostettu ruokakala. Ruohokarppi luetaan aasiankarppien heimoon ja se on sukunsa Ctenopharyngodon ainoa laji. Se on ollut FAO:n tilaston mukaan maailmanlaajuisesti kalanviljelyssä eniten tuotettu kalalaji, ja sen kokonaistuotantomäärä vuonna 2012 oli noin viisi miljoonaa tonnia.World aquaculture production of fish, crustaceans, molluscs, etc., by principal species in 2012 FAO statistics 2014 Päätuotantoalueen Kiinan lisäksi sitä on myös istutettu ympäri maailmaa lähinnä kanaviin ja tekoaltaisiin estämään liikaa rehevöitymistä, sillä aikuiset ovat puhtaasti kasvinsyöjiä. Poikaset taas syövät vastakuoriutuneina pieniä selkärangattomia. Suomessa Ahvenanmaalla on istutettu 1970-luvulla ruohokarppeja erääseen järveen, mutta pysyvää kantaa ei ole muodostunut.Urho & Lehtonen: Kalalajit Suomessa (s. 15–16) RKTL == Lisääntyminen == Kutu tapahtuu kesällä. Munat kelluvat pintavedessä ja poikaset tarvitsevat kehittyäkseen lämmintä vettä. Siksi ruohokarpit eivät menesty kovin kylmässä ilmastossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Ruohokarppi - Ctenopharyngodon idella. Suomen Lajitietokeskus. *ITIS: Ctenopharyngodon idella *Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Ctenopharyngodon idellus Luokka:Aasiankarpit
Errol Morris

Errol Morris (s. 5. helmikuuta 1948, Hewlett, New York, USA) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu dokumenttiohjaaja. Vuonna 2003 The Guardian -lehti sijoitti hänet seitsemänneksi maailman 40 parhaan ohjaajan listalla. Hänen tunnetuimpia töitään ovat syyttömän, kuolemaantuomitun miehen vapautumiseen johtanut Johtolanka (The Thin Blue Line), fyysikko Stephen Hawkingistä kertova A Brief History of Time ja Oscarin tuonut Robert McNamaran muotokuva Sodan oppitunnit (The Fog of War). == Elokuvia == * Johtolanka (The Thin Blue Line, 1988) * Ajan lyhyt historia (A Brief History of Time, 1991) – Stephen Hawking * Musta tuuli – Navajomurhat (The Dark Wind, 1991) Draamaelokuva. * Halpa, nopea ja hallitsematon (Fast, Cheap and Out of Control, 1997) * Mr. Death: The Rise and Fall of Fred A. Leuchter, Jr., 1999 * Sodan oppitunnit (The Fog of War: Eleven Lessons from the Life of Robert S. McNamara, 2003) – Robert McNamara * Standard Operating Procedure, 2008 – Abu Ghraib * Tabloid - Rakkaustarina (Tabloid, 2010) * Tuntematon totuus (The Unknown Known, 2013) – Donald Rumsfeld * American Dharma, 2018 – Steve Bannon * The Pigeon Tunnel, 2023 – John le Carré ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Errol Morris's website * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Liian paksu perhoseksi

Liian paksu perhoseksi on Sisko Istanmäen 1995 julkaistu romaani.Fennica Kirja oli Finlandia-palkintoehdokkaana. == Sovitukset == Romaanista muokatun tv- elokuvan ohjasi Heidi Köngäs. Siinä pääosaa Kaisua esittää Kaarina Hazard ja Kaisun miestä Erniä Mika Nuojua. Elokuva kuvattiin Alavuden Niinimaalla. Kesällä 2022 Salon Teatteri esittää Vuohensaaren kesäteatterissa romaanin pohjalta sovitetun musiikkinäytelmän, jonka ohjaa Janne Jämsä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Ylen elävä arkisto: Liian paksu perhoseksi Luokka:Suomalaiset romaanit Luokka:Vuoden 1995 kirjat
Alaskanseiti

Alaskanseiti eli mintai (Gadus chalcogrammus, synonyymi Theragra chalcogramma) on Tyynenmeren pohjoisosissa elävä turskakala, joka kuuluu maailman tärkeimpiin talouskaloihin. == Koko, levinneisyys ja elintavat == Alaskanseiti kasvaa 55–75 cm:n mittaan, pohjoisessa suuremmaksi kuin etelässä. Sen levinneisyys kattaa Pohjoisen Tyynenmeren rannikot Japaninmereltä Alaskan kautta Kaliforniaan. Norjasta harvinaisena kuvattu Theragra finnmarchica kuuluu ilmeisesti samaan lajiin. Alaskanseiti elää enimmäkseen 100–300 metrin syvyydessä, joskus 700 metriin saakka. Se tulee sukukypsäksi 3–4-vuotiaana ja lisääntyy rannan läheisyydessä 50–100 metrin syvyydessä. Munat kelluvat vapaasti avovedessä. Nuoret yksilöt syövät planktonia, vanhemmat pikkukaloja, kuten kuoretta ja villakuoretta. == Taloudellinen merkitys == Alaskanseidistä on viime vuosikymmeninä tullut tärkeä talouskala, ja siihen on viitattu merkittävimpänä jäljellä olevana ruokakalavarantona maailmassa. Pyynti on lähinnä troolikalastusta, ja vuotuiset pyyntimäärät ovat olleet 2000-luvulla 3 miljoonan tonnin luokkaa. Suurimpia pyytäjiä ovat Venäjä ja Yhdysvallat, joiden saaliit ovat kuitenkin laskeneet viime vuosina. Yhdysvallat pyytää alaskanseitiä vuosittain noin 1,5 miljoonaa tonnia, siis enemmän kuin mitään muuta kalaa. Pakastettuja tuotteita tuodaan suuria määriä Venäjältä, Kiinasta ja Yhdysvalloista Eurooppaan, etenkin Saksaan, Ranskaan ja Isoon-Britanniaan. Saksassa noin 25 % kalankulutuksesta vuonna 2008 oli alaskanseitiä.Fischkonsum in Deutschland Delphinschutz.org Alaskanseidin liha on miedon makuista, vaaleaa ja vähärasvaista, Atlantin seitiinkin verrattuna. Se myydään ensisijaisesti eri tasoisina pakastetuotteina. Sitä käytetään muun muassa leivitetyissä kalapuikoissa, fish-and-chips -fileinä, samoin suurten pikaruokaketjujen kala-annoksissa (esimerkiksi Burger King, McDonalds). Se on myös tärkeä surimi-kalatahnan raaka-aine; surimista valmistetut äyriäisenlihajäljitelmät (crab sticks, surimipuikot) ovat yleensä alaskanseitiä. Myös alaskanseidin mäti on tärkeä markkinatuote. == Kalakannan hoito == Beringinmeren ja Alaskanlahden kalastuksen on katsottu täyttävän kestävän käytön kriteerit, vaikka vuosina 2006–2008 alaskanseidin populaatio on laskenut merkittävästi. Vuonna 2008 kannan lasku oli 38 prosenttia. Greenpeace on kritisoinut alaskanseidin kannan hoitoa vuosien ajan ja vaatinut kalastuksen rajoittamista puoleen vuonna 2009, jotta elinkelpoinen kalakanta voitaisiin varmasti säilyttää. Esimerkki suuren kalakannan romahtamisesta ryöstökalastuksen seurauksena on Luoteis-Atlantin turskakannan nopea romahtaminen 90-luvulla. == Lähteet == *NOAA NMFS: U.S. Seafood Facts *FISHINFOnetwork Market Report 04/07 *Dominic's Pacific Seafood * Luokka:Turskakalat
Saharausku

Saharausku (Pristis pectinata) on noin viisimetrinen saharauskujen heimoon kuuluva kala, joka tunnetaan pitkästä, terävien hampaiden reunustamasta kuonostaan, jota sen uskotaan käyttävän pienten saaliskalojen haavoittamiseen ja tappamiseen. Vankeudessa elävien yksilöiden on nimittäin nähty heiluttavan kuonoaan sivusuunnassa ruokinta-aikaan. Sillä se myös tunnustelee merenpohjaa saalista etsiessään. == Levinneisyys == Saharauskua tavataan Atlantin trooppisissa ja lauhkeissa osissa. Ne viihtyvät matalikoilla ja tunnetaan hyvin Yhdysvaltain Atlantin puoleisella rannikolla ja Itä-Afrikassa. Niitä arvellaan olevan myös Välimerellä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Rauskut Luokka:Uhanalaiset kalat Luokka:Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Marianne Heemskerk

Marianne Yvonne Heemskerk (s. 28. elokuuta 1944, Rotterdam, Etelä-Hollanti) on alankomaalainen uimari, joka saavutti hopeamitalin 100 metrin perhosuinnissa kesäolympialaisissa 1960. Heemskerk rikkoi 200 metrin perhosuinnin maailmanennätyksen 12. kesäkuuta 1960 Leipzigissa Itä-Saksassa ajalla 2.34,4. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Alankomaalaiset uimarit Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mentuhotep II

Mentuhotep II, myös Nebhepetre, oli 11. dynastian faarao, joka hallitsi noin 2008 eaa. – 1957 eaa. tai 2049 – 1999 eaa. Mentuhotep oli aluksi vain eteläisen Egyptin hallitsija, mutta onnistui yhdistämään Ylä-Egyptin ja Ala- Egyptin uudelleen kukistamalla kilpailijansa ja aloitti keskivaltakuntana tunnetun ajanjakson. Torinon papyruksen mukaan hän olisi hallinnut 51 vuotta. Mentuhotep II:sta pidetään yhtenä muinaisen Egyptin suurimmista hallitsijoista. Hänen vanhempansa olivat faarao Intef III ja kuningatar Jah. Noustessaan valtaistuimelle Mentuhotep hallitsi Ylä-Egyptiä, joka ulottui Assuanista Thinisiin. Thinis sijaitsi noin 145 kilometriä pohjoiseen pääkaupunki Thebasta. Ylä-Egypti oli ollut noin 60 vuotta ajoittaisessa sodassa Keski- ja Ala-Egyptin valtakunnan kanssa, jonka pääkaupunki oli Herakleopolis Megale. Kummankin valtakunnan pyrkimyksenä oli hallita koko maata. Valtakautensa 14. hallintovuotena Mentuhotep II käynnisti hyökkäyksen Herakleopolista vastaan. Sodan kulusta ei ole tarkempia tietoja, mutta Mentuhotepin joukkoja auttoi se, että vihollisen pääkaupungissa tapahtui hallitsijoiden vaihdos. Viimeistään vuonna 1968 eaa. Mentuhotep oli valloittanut Herakleopoliin ja yhdistänyt koko Egyptin valtansa alle. Seuraavina vuosina taistelut jatkuivat pohjoisessa beduiineja vastaan, jotka tekivät ryöstöretkiä Niilin suistoalueelle. Nubian pohjoisosat liitettiin Egyptiin Mentuhotepin kauden loppupuolella. Mentuhotep teki myös sotaretken Libyaan sekä soti Siinain beduiineja vastaan. Deir el-Bahrin kivilohkareessa mainitaan keitaiden ja Ala-Nubian liittäminen Egyptiin. Henenun pylväässä mainitaan kostoretki beduiineja vastaan ja retki Libyaan, josta tuotiin saaliina puuta. Yhdistymisen varmistamiseksi Mentuhotep alisti Keski-Egyptin paikalliset kuvernöörit, joista useimmat hän kuitenkin jätti virkaansa. Thebasta tuli valtakunnan pääkaupunki, ja Mentuhotepin uskolliset kannattajat saivat keskushallinnon tärkeimmät virat. Mentuhotep myös armahti ne kukistetut vihollisensa, jotka osoittivat lojaalisuutta uutta hallintoa kohtaan. Egyptin yhdistymistä seurasi kaupan ja rakennustoiminnan valtava kiihtyminen. Mentuhotep rakensi temppeleitä useisiin paikkoihin Ylä-Egyptissä, mutta niistä on säilynyt vain vähäisiä jäänteitä. Thebaan hän rakennutti loisteliaan temppelin ja hautakompleksin. Sitä ympäröivät kukkulat olivat täynnä hänen virkamiestensä hautoja. Ilmeisesti Mentuhotep myös palautti kauppasiteet Puntin maan kanssa. Mentuhotep II jätti kuollessaan seuraajalleen Sankhkare Mentuhotep III:lle yhdistyneen ja kukoistavan valtakunnan. == Kuvagalleria == Kuva: Mentuhotep Seated edit.jpg|Mentuhotep II:sta esittävä patsas Kairon Egyptiläisessä museossa. Kuva: Mentuhotep-Tempel 01.JPG|Mentuhotep II:n hautatemppeli Deir el-Bahri ssa Kuva: Temple-montouhotep.jpg|Mentuhotep II:n hautatemppelin rekonstruktio Kuva: Mentuhotep II Deir el Bahri.jpg|Mentuhotep II:ta esittävä reliefi hautatemppelissä == Lähteet == Luokka:Egyptin faaraot Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Ennen ajanlaskun alkua kuolleet
Mårten Mickos

Mårten Gustaf Mickos (s. 6. marraskuuta 1962 Espoo) on Kalifornian Piilaaksossa toimiva suomalainen ohjelmistoalan yritysjohtaja ja hallitusammattilainen. Mickos saavutti maailmanlaajuista tunnettuutta toimiessaan tammikuusta 2001 helmikuuhun 2008 Sun Microsystemsille miljardilla dollarilla myydyn tietokantayritys MySQL AB:n toimitusjohtajana. Keväästä 2010 lähtien hän on työskennellyt pilviohjelmistoja kehittävän Eucalyptus Systemsin toimitusjohtajana ja vuodesta 2012 Nokian hallituksen jäsenenä. Vuonna 2014 Hewlett-Packard osti Eucalyptuksen, ja Mickos siirtyi HP:n palvelukseen.Mäntylä, Juha-Matti: Piilaakson kuninkaat, Talouselämä 45–46/2014 s. 34–36. Hän on aktiivinen bloggaaja ja puhuja erityisesti johtamisen, avoimen lähdekoodin liiketoimintamallien sekä pilviteknologian aihealueilla. Aiemmin hän on toiminut Electrosonicin hallituksessa (2009–2012) ja Mozilla Messagingin (2008–2011) ja RightScalen hallituksissa (2010–2011). Syyskuusta 2009 kevääseen 2010 hän oli vieraileva yrittäjä Entrepreneur in Residence piilaaksolaisessa pääomasijoitusyhtiö Benchmark Capitalissa. sekä keväällä 2010 Lontoolaisessa Index Ventures:ssa. Helmikuusta 2008 maaliskuuhun 2009 Mickos oli Sun Microsystemsin Sun Microsystems tietokantaliiketoimintojen johtaja yhtiön ostettua MySQL:n. Tätä aiemmin hän toimi Matchon Sports -yrityksen toimitusjohtajana. Englantilaisen jalkapallon uutispalveluna aloittanut ja sittemmin teknologia-alustansa tuotteistanut yhtiö ajautui teknokuplien puhjetessa konkurssiin.. Hänen muita tehtäviään ovat olleet: Intellitel Communications – toimitusjohtaja; Solid Information Technology – kanavamarkkinointijohtaja; ViSolutions – myyntijohtaja; Valtion Tietokonekeskus – vientijohtaja; Polycon – partneri. Mickos on Teknillisestä korkeakoulusta valmistunut diplomi-insinööri. Hän perusti 24-vuotiaana opiskelijakavereiden kanssa ohjelmistoyrityksen Polycon Ab vuonna 1987. Hän sai vuonna 2006 Nokia Oyj:n Säätiön myöntämän tunnustuspalkinnon avoimen lähdekoodin käytön edistämisestä sekä ansiokkaasta kansainvälisen ohjelmistoalan yrityksen kehittämisestä. Tietokonealan ammattilehti Tietoviikko valitsi Mickoksen vuoden 2006 tivi-vaikuttajaksi. Mickos sai tekniikan kunniatohtorin arvonimen Aalto-yliopistosta vuonna 2022. ==Kirjoituksia ja videoita== Luentoja, opastusta ja tukea Aaltoes -opiskelijoille Boardman 2020: Yhteen hiileen voi puhaltaa eri suunnista Muutoksentekijät: Kaiken liiketoiminnan A ja O löytyy uskalluksesta Twitter: Twitter-profiili ====Englanniksi==== Puhe Stanfordissa yrittäjyydestä ja yrittämisestä: Video Audio Eucalyptus Systems: Toimitusjohtajan blogi: ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Nokian henkilöstö Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bagre marinus

Bagre marinus on noin 60 senttimetrin pituinen kala, jolla on leuassaan ja suupielissään lyhyt ja pitkä viiksipari. Selkäevä on korkea ja ensimmäinen eväruoto on pidentynyt rihmaksi. Rintaevien ensimmäinen ruoto taas on pitkä piikki, jossa on myrkkyä. == Levinneisyys == Lajin esiintymisalue kattaa Pohjois- ja Keski-Amerikan Atlantin puoleisen rannikon Cape Codista Panamaan. Niitä tavataan myös Meksikonlahdessa, ja joskus myös jokisuiden murtovedessä. == Ravinto == Bagre marinus syö pieniä pohjassa eläviä kaloja ja äyriäisiä, joita se löytää viiksiensä avulla. == Lisääntyminen == Bagre marinus kutee kesällä. Munia on 10–30 ja koiras ottaa ne hedelmöityksen jälkeen suuhunsa turvaan. Kuoriuduttuaan poikaset hakevat vielä usean viikon ajan turvaa isänsä suusta. Haudonnan aikana koiras ei syö mitään. Gafftopsail Catfish (Bagre marinus) Texas Parks and Wildlife Department ==Lähteet == Luokka:Monnikalat
Konsta

Konsta on suomalainen miehen nimi. Nimi on annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 5 428 suomalaiselle. Ylivoimainen enemmistö heistä on saanut nimen vuoden 1980 jälkeen. Nimen taustalla on nimi Konstantinus, joka pohjautuu latinan sanaan constans (pysyvä, muuttumaton). Suomalaisessa almanakassa esiintyivät 1708–1851 nimet Constantin ja Constantinus, vuosina 1852–1907 nimiasuna oli Konstantin ja 1908–1925 Konstantinus. Kosti pääsi kalenteriin 1929, ja 1950 sen rinnalle otettiin uudelleen Konstantin. Vuosina 1929–1949 Kostin rinnalla esiintyi Kostia. Konsta tuli almanakkaan 1984. ==Tunnettuja Konstia== *Konsta Alatupa (s. 1999), pikajuoksija *Konsta Helenius (s. 2006), jääkiekkoilija *Konsta Hiekkanen, Jimi Constantine (s. 1981), suomalainen laulaja, kitaristi ja näyttelijä *Konsta Hietanen (s. 1984), jalkapalloilija, muusikko ja näyttelijä, tenavatähti 1994 *Konsta Hirvonen (s. 2000), jääkiekkoilija *Konsta Hyötyläinen (s. 1995), pesäpalloilija *Konsta Häkkälä (1926–2021), kvartetti- ja kuorolaulaja *Konsta Hämäläinen (s. 1998), keskimatkojen juoksija *Konsta Jaakola (s. 1997), jääkiekkoilija *Konsta Jylhä (1910–1984), mestaripelimanni *Konsta Kapanen (s. 2003), jääkiekkoilija *Konsta Kettunen (s. 1999), pesäpalloilija *Konsta Kurikka (s. 2001), pesäpalloilija *Konsta Laakso (s. 1990), näyttelijä *Konsta Lappalainen (s. 2002), autourheilija *Konsta Launonen (s. 2002), pesäpalloilija *Konsta Lehtola (s. 2001), pesäpalloilija *Konsta Lindqvist (1877–1920), SDP:n kansanedustaja *Konsta Mannerheimo, erikoistehosteiden suunnittelija *Konsta Mervelä (s. 2004), jalkapalloilija *Konsta Mesikämmen (s. 1995), jääkiekkoilija *Konsta Mikkonen, Muffler, suomalainen drum'n'bass- ja breakbeat-DJ *Konsta Mäenpää (s. 1997), kreikkalais-roomalaisen tyylin painija *Konsta Mäkelä (s. 1965), näyttelijä *Konsta Mäkinen (s. 1992), jääkiekkoilija *Konsta Piironen (s. 1996), pesäpalloilija *Konsta Punkka (s. 1994), luontovalokuvaaja *Konsta Pöyliö (s. 2001), lapsinäyttelijä *Konsta Rasimus (s. 1990), jalkapalloilija *Konsta Saajanto, HurHur (s. 1997), YouTube- videoiden tekijä *Konsta Saarilehto (s. 2002), pesäpalloilija *Konsta Sohlberg (s. 1973), elokuvaaja *Konsta Talvio (1892–1970), SKDL:n ja SSTP:n kansanedustaja ja maanviljelijä, vaikuttanut myös SKP:ssä *Konsta Vesa (1885–1968), metsätyönjohtaja ja maastohiihtäjä *Konsta Vuokila (1877–1941), Työväen ja pienviljelijäin vaaliliiton kansanedustaja == Kuvitteellisia Konstia == * Konsta Koponen, koululainen Tuula Kallioniemen Konsta- kirjasarjassa * Konsta Kuttaperkka, sketsihahmo Spede Show'ssa 1960-luvulla * Konsta Nurmi, henkilöhahmo tv-sarjassa Salatut elämät * Konsta Pylkkänen, filosofi Veikko Huovisen teoksessa Havukka-ahon ajattelija ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Isovesiherne

Isovesiherne (Utricularia vulgaris) on vesiherneiden sukuun kuuluva yleinen vesikasvi ja lihansyöjäkasvi. == Ulkonäkö ja koko == Isovesiherne on juureton irtokelluja, joka kasvaa noin 20–100 cm pitkäksi. Sen varsi on sitkeä ja rento. Varsi ja pillimäiset, ohuet lehdet pysyvät veden alla, mutta kukkavarsi kohoaa pinnan yläpuolelle. Teriöltään keltaisia kukkia on 5–10. Isovesiherne kukkii heinä-elokuussa . Isovesiherne on lihansyöjäkasvi. Lehdissä on 2–3 mm kokoisia pyöreähköjä pyyntirakkuloita, joilla kasvi pyydystää pieniä vesieliöitä. Kun esimerkiksi vesikirppu menee pyyntirakkulan sisälle ja koskettaa sukasia, rakkula täyttyy entsyymeillä, jotka sulattavat eläimen. Entsyymit sulattavat vain saaliin pehmeät osat, kovat osat jäävät rakkulaan. Rakkulassa on alipaine, joka imaisee saaliin sisäänsä auetessaan.YLE Puutarharadio == Levinneisyys == Isovesiherne on laajalle levinnyt. Euroopassa se puuttuu vain Norjan vuorilta, Italian eteläkärjestä ja Kreikasta. Pohjois-Amerikassa ja Japanissa on omat alalajinsa. Suomessa se esiintyy yleisenä Keski- ja Etelä-Suomessa, Lapissakin tuntureita lukuun ottamatta monin paikoin.Den virtuella floran == Elinympäristö == Isovesiherne kasvaa järvien, jokien ja murtovesilahtien matalissa ja suojaisissa osissa, lammissa, kaivannoissa ja puroissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2022: Isovesiherneen (Utricularia vulgaris) levinneisyys Suomessa. * Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Isovesiherne (Utricularia vulgaris) * LuontoPortti: Isovesiherne (Utricularia vulgaris) * ITIS: Utricularia vulgaris * Flora of China: Utricularia vulgaris Luokka:Vesiherneet
Syklotymia

Mielialan aaltoiluhäiriö eli syklotymia on kaksisuuntaista lieväasteisempi mielialahäiriö, jossa hypomaaniset ja lievät masennusjaksot vaihtelevat. Sairaus on lievän dystymian tavoin pitkäaikainen, tyypillisesti vähintään kahden vuoden kestoinen. Syklotymiaa sairastaa suunnilleen yksi prosentti väestöstä. Syklotymia voi pisimmillään olla lähes koko elämän mittainen. Sitä voidaan kuitenkin hoitaa psykoterapialla ja samankaltaisella lääkityksellä kuin varsinaista kaksisuuntaista mielialahäiriötä. Toisin kuin dystymiaa, syklotymiaa tavataan jokseenkin yhtä yleisenä sekä miehillä että naisilla. == Lähteet == Luokka:Kaksisuuntainen mielialahäiriö
George Ernest Shelley

George Ernest Shelley (1840 – 29. marraskuuta 1910) oli englantilainen geologi ja ornitologi. Hän toimi ammattisotilaana ja oli sotilasarvoltaan kapteeni. Geologina Shelley työskenteli Etelä-Afrikassa ja Etiopiassa. Hän myös matkusti muualla Afrikassa perehtyen laajalti maanosan linnustoon. Hänen erikoistutkielmansa medestäjien heimosta julkaistiin vuonna 1878. Hänen pääteoksensa Afrikan linnuista jäi kesken ja teoksen viimeisteli englantilainen biologi Philip Lutley Sclater. Shelley nimesi lukuisia afrikkalaisia lintulajeja, muun muassa arabianaavikkokiurun. ==Teoksia== * A Monograph of the Cinnyridae, or Family of Sun Birds (1878) * A Handbook to the Birds of Egypt (1880) * The Birds of Africa (5 osaa, 1896–1912). Luokka:Brittiläiset geologit Luokka:Brittiläiset ornitologit Luokka:Vuonna 1840 syntyneet Luokka:Vuonna 1910 kuolleet
Argentavis magnificens

Argentavis magnificens on ehkä suurin koskaan elänyt lentävä lintu. Se eli Andien vuoriston alueella myöhäismioseenikaudella, 23–6 miljoonaa vuotta sitten. Argentavis luokitellaan joskus haikaralinnuksi ja joskus päiväpetolinnuksi. == Koko ja ulkonäkö == Argentaviksen siipiväli oli 5,7–8,3 metriä ja painoa sillä oli noin 70 kilogrammaa. Ruumis oli 1,5-metrinen. Lajin väritystä ja höyhenpukua on mahdoton tietää, mutta sen pää on saattanut olla kalju sen lähimpien nykyään elävien sukulaisten, kondorien tapaan. Sillä oli ehkä myös kaulus suojaamassa kylmiltä tuulilta. Kynnet olivat vahvat ja linnulla oli vahva koukkunokka, mikä viittaa petolintuun eikä pelkästään raadonsyöjään. Kaula oli kuitenkin pitkä kuin korppikotkalla. == Elintavat == Argentaviksen elinalue oli sen elinaikana nykyistä paljon rehevämpää ruohotasankoa. Siellä sille riitti saaliseläimiä, kuten hevosensukuisia Diadiaphoruksia. Reviiri lienee ollut laaja linnun suuren koon vuoksi. Painonsa takia linnulla saattoi olla vaikeuksia päästä ilmaan. Todennäköisesti sen täytyi joko heittäytyä kallionkielekkeeltä siivilleen vauhtiaskelten jälkeen, tai sitten juosta kymmeniä metrejä loivaa rinnettä alaspäin, ennen kuin se pystyi irtoamaan maanpinnasta. Nykylinnuista esimerkiksi albatrossit käyttäytyvät samaan tapaan. Argentaviksen lihasvoima ei riittänyt varsinaiseen lentämiseen, mutta se pystyi liitelemään Andeilta Argentiinaan jatkuvasti puhaltavien tuulten ja termiikkien ansiosta jopa 300 kilometriä yhteen menoon. Liidellessään se pystyi etsimään suurilla silmillään saalista ja raatoja. Saaliin havaittuaan se on voinut rauhassa laskeutua alas ja syöksyä saaliin kimppuun nopealla vauhdilla. Se on voinut katkaista isonkin saaliin selän. Laji lienee hävinnyt, kun sen elinalue kuivui ja saaliseläimet hävisivät. == Löydöt == Argentaviksen fossiileja on löydetty vain Argentiinan pohjoisosista, Patagonian tasangoilta. Sen lähisukulaisten jäännöksiä on löydetty ympäri Pohjois- ja Etelä-Amerikkaa. == Lähteet == * Tieteen Kuvalehti 12/2009, s. 48–53: Hirmuliskojen jälkeen tulivat hirmulinnut * Monster World - Muinaishirviöt -kortti nro 67. Mestarikustannus Oy. Luokka:Petolinnut Luokka:Esihistorialliset linnut
David Pizarro

David Marcelo Cortes Pizarro (s. 11. syyskuuta 1979) on chileläinen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän pelasi lähes koko ammattilaisuransa Italian Serie A:ssa. Hän pelasi siellä ensi kerran Udinesen paidassa ottelussa Venezia–Udinese 29. elokuuta 1999. Pizarro oli Udinesen riveissä kuuden kauden ajan ja sen jälkeen Interissä yhden kauden ajan ennen siirtoaan AS Romaan. Kaudella 2006–2007 Pizarro nousi yhdessä Simone Perrottan kanssa Roman keskikentän pohjan avainpelaajaksi. Vuosina 2012–2015 hän oli Fiorentinan palkkalistoilla ja palasi sen jälkeen Chileen. Pizarro oli pelaajana myös Chilen jalkapallomaajoukkueessa, jonka kanssa hän sai vuonna 2000 pronssia Sydneyn kesäolympialaisissa. Hän on pelannut kaikkiaan 46 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Chileläiset jalkapalloilijat Luokka:Chileläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Clinton Davisson

Clinton Joseph Davisson (22. lokakuuta 1881 – 1. helmikuuta 1958)Clinton Joseph Davisson oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka teki pitkän uran tutkijana Bell Labsissä. Hänet palkittiin Nobelin fysiikanpalkinnolla 1937 yhdessä G.P. Thomsonin kanssa. He keksivät elektronien diffraktion kiteistä eli elektronidiffraktion toisistaan riippumatta. ==Opinnot ja ura== Davisson aloitti akateemiset opiskelunsa Chicagon yliopistossa 1902. Seuraavana vuonna hän joutui kuitenkin keskeyttämään opinnot rahan puutteessa ja meni takaisin kotikaupunkiinsa töihin puhelinyhtiöön. Opiskelujensa aikana hän oli tutustunut professori Robert A. Millikaniin, jonka suosituksilla Davisson sai fysiikan assistenttuurin Purduen yliopistosta vuoden 1904 tammikuussa. Kesäkuussa hän kuitenkin palasi takaisin Chicagoon. Seuraavan vuoden syyskuussa Millikan suositteli häntä osa-aikaisen opettajan virkaan Princetonin yliopistoon ja siellä Davisson jatkoikin opiskelujaan saaden päätökseen tohtorin tutkintonsa 1911 pääasiassa professori Owen Willans Richardsonin ohjauksessa. Työskenneltyään useampia vuosia Carnegie Institute of Technologyssä Pittsburghissa ja yhden kesän J.J. Thomsonin alaisuudessa Cavendish-laboratoriossa, Davisson meni 1917 töihin yhtiöön nimeltä Western Electric Company (sittemmin Bell Laboratories) New Yorkiin. Hän työskenteli yhtiön teknisellä osastolla tutkijana ja vuonna 1927 hänen C.H. Kunsmanin ja L.H. Germerin kanssa tekemät koneensa johtivat elektronidiffraktion keksimiseen. J. J. Thomsonin poika G. P. Thomson keksi saman ilmiön Davissonista riippumatta. Thomson ja Davisson palkittiin elektronidiffraktion keksimisestä Nobelin fysiikanpalkinnolla 1937. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Nobelprize.org Clinton Davissonin elämäkerta Davisson, Clinton Joseph Davisson, Clinton Joseph Davisson, Clinton Joseph Davisson, Clinton Joseph
Alkukampela

Alkukampela (Psettodes erumei) on alkukampeloiden heimoon kuuluva kampelakala, joka elää Intian valtameressä sekä läntisellä Tyynellämerellä, Afrikan rannikolta ja Punaiseltamereltä Australiaan ja Japaniin. Alkukampelat ovat muita kampelakaloja paksumpia ja kapearuumiisempia, ja niiden heimo erotetaankin omaksi ’alkeelliseksi’ alalahkokseen muista kampelakaloista. Alkukampelan silmät voivat olla yksilöstä riippuen joko vasemmalla tai oikealla kyljellä. Ominainen piirre on myös selkäevän etuosassa olevat piikkiruodot. Alkukampela on yleensä 20–40 senttimetrin pituinen, korkeintaan 60-senttinen. Alkukampela elää suhteellisen matalassa vedessä, yleisimmin 20–50 metrin syvyydessä. Alkukampela makaa päivisin hiekka- tai mutapohjaan kaivautuneena ja lähtee öisin uintiretkelle saalistamaan. Se ui usein pystyasennossa. Se syö pääasiassa pieniä kaloja. Alkukampelaa pyydetään pääasiassa troolaamalla ja kaupataan enimmäkseen tuoreena. ==Lähteet== *Carpenter, K.E. & Niem, V.H. (toim.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Volume 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae), estuarine crocodiles, sea turtles, sea snakes and marine mammals. (pdf) * === Viitteet === Luokka:Kampelakalat
Heikki Alikoski

Heikki A. Alikoski (5. joulukuuta 1912 Oulu – 28. joulukuuta 1997 Turku) oli suomalainen tähtitieteilijä ja matemaatikko. Hän työskenteli Yrjö Väisälän assistenttina Turun observatoriossa vuosina 1937–1956. Tuolloin hänen mukaansa nimettiin asteroidi 1567 Alikoski. Hän löysi myös itse uusia asteroideja. Sotien jälkeen Alikosken päivätyö oli matematiikan puolella: hän oli Turun kaupungin tilastotoimiston johtaja 1944–1958, sen jälkeen Turun Teknillisen oppilaitoksen matematiikan lehtori ja myöhemmin matematiikan yliopettaja. Hän luennoi myös Turun yliopistossa tuntiopettajana. Myöhemmin Alikoski oli mukana perustamassa Turun yliopiston tähtitieteellis-optista tutkimuslaitosta. Hän toimi jonkin aikaa myös Turun Ursan puheenjohtajana. Vapaa-ajallaan hän oli tunnettu esperanton harrastaja. == Alikosken löytämät asteroidit == Alla olevassa taulukossa on lueteltu Heikki Alikosken löytämät numeroidut asteroidit. Kaikki löydöt on tehty Turussa. Numero ja nimi Löydetty Lähde 1508 Kemi 21. lokakuuta 1938 1512 Oulu 18. maaliskuuta 1939 1697 Koskenniemi 8. syyskuuta 1940 1715 Salli 9. huhtikuuta 1938 1786 Raahe 9. lokakuuta 1948 2180 Marjaleena 8. syyskuuta 1940 2257 Kaarina 18. elokuuta 1939 2487 Juhani 8. syyskuuta 1940 2573 Hannu Olavi 10. maaliskuuta 1953 2714 Matti 5. huhtikuuta 1938 2911 Miahelena 8. huhtikuuta 1938 3776 Vartiovuori 5. huhtikuuta 1938 4066 Haapavesi 7. syyskuuta 1940 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tähtitieteilijät Luokka:Esperantistit Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Neponen

Neponen on käsinukkejänishahmo, joka juonsi maanantai-, keskiviikko- ja perjantaiaamuisin lastenohjelma Pikku Kakkosen ohjelmistoon kuuluvaa Neppajymykerhoa. Ennen Neppajymykerhoa Neponen juonsi Pikku Kakkosta Jyrkin kanssa 2000-luvun alussa. Neposen äänenä toimii Anu Tuomi-Nikula. Neponen on ollut myös Yle TV2:n joulukalenterin päähahmona vuonna 2002. Neposesta on julkaistu myös kirja, jonka on kirjoittanut Anu Tuomi-Nikula ja kuvittanut Nadja Sarell. Neposen joulu -kirja perustuu Yle TV2:ssa esitettyyn joulukalenteriin, jossa Neponen löytää ystävän tontusta. == Lähteet == Luokka:Pikku Kakkonen Luokka:Kuvitteelliset jänikset ja kaniinit Luokka:Nukkehahmot Luokka:Televisiohahmot
Veera Degerholm

Veera Marjaana Degerholm (s. 12. kesäkuuta 1971 Turku)Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993, Tammi 1993 on suomalainen näyttelijä ja juontaja. Degerholm kuuluu Tampereen freelancer-näyttelijöihin. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta vuonna 1995. Degerholm on esiintynyt teatterissa Vaasan kaupunginteatterissa, Pyynikin kesäteatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa. Hänen elokuvaroolinsa ovat Ajomies (2013) ja Kymmenen riivinrautaa (2002), minkä lisäksi hän on vieraillut muutamassa televisiosarjassa. Degerholm on juontanut lastenohjelma Pikku Kakkosta vuodesta 2005 keskiviikkoisin, lauantaisin ja sunnuntaisin. == Lähteet == *Degerholmin tiedot Tampereen freelancer- näyttelijöiden sivuilla * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Suomalaiset juontajat Luokka:Pikku Kakkonen Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maple Cross

Maple Cross on jääliläinen thrash metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1985. Maple Cross toimi yhtäjaksoisesti vuoteen 1996 saakka, piti taukoa noin viisi vuotta ja palasi uudella kokoonpanolla vuonna 2001. Ensimmäisen demo- nauhoituksen aikana bändi oli nimeltään ACE, tai A.C.E, mutta vaihtoi nimensä Maple Cross:ksi toisen demon nauhoitusten aikaan. Alkuperäinen kokoonpano oli Ilkka Heino, Marko Siekkinen, Petri Puolitaival, Mika Karppinen ja Ville Hyry. Toiselle demolle (Thirteen Witches...But One Of Them) laulajaksi vaihtui Marco R.J. ja seuraavalle, kolmannelle demolle bassoon Niko Karppinen. Sen jälkeen porukka pysyi samana aina vuoteen 1996, jolloin bändi päätti jäädä tauolle. Maple Cross:in uusi tuleminen alkoi Marco R.J.:n innoittamana vuonna 2001, jolloin hän keräsi bändin uudelleen kasaan uusien soittajien kanssa - entisten soittajien suostumuksella. Marco R.J. on myös Club Teatrian ohjelmavastaava. Yhtyeen uusin, vuonna 2007 julkaistu albumi Heimo on nimetty laulaja Marcon talvi- ja jatkosodassa taistelleen isoisän mukaan. == Jäsenet == * Marco R.J. – laulu * Joni Lehto – bassokitara * Juha Henttunen – kitara * Jukka Kröger – kitara * Ilkka Leskelä – rummut === Entiset jäsenet === * Petri Puolitaival – laulu * Lauri Tuohimaa – kitara * Ilkka Heino – kitara * Marko Siekkinen – kitara * Avather – kitara * Sami Siekkinen – kitara * Mika Karppinen – bassokitara * Olli-Pekka Karvonen – bassokitara * Niko Karppinen – bassokitara * Sami Mäki – bassokitara * Ville Hyry – rummut * Aki Karppinen – rummut ==Diskografia== === Studioalbumit === * * * === EP:t === * === Split-albumit === * === Singlet === * === Demot === * * * * * * * * ==Aiheesta muualla== * Yhtyeen viralliset kotisivut * * * Luokka:Suomalaiset thrash metal -yhtyeet
Pietro Pipolo

Pietro Pipolo (s. 27. helmikuuta 1986 Marino) on italialainen jalkapallomaalivahti. Hän kuuluu AS Roman organisaatioon ja pelaa lainasopimuksessa Serie C1:ssä Potenza SC:n joukkueessa. AS Roman juniorijoukkueessa Pipolo pelasi ykkösmaalivahtina. Aikuisten joukkueessa hän ei ole päässyt pelaamaan, ja kaudeksi 2007–2008 hänet lainattiin Serie C1:ssä pelaavaan Potenzaan. Luokka:Italialaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rami Rafael

Rami Rafael (s. 31. lokakuuta 1980 Laitila) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän on Seinäjoen tangomarkkinoiden tangoprinssi vuosilta 2002 ja 2003. Vuonna 2015 Rami osallistui jälleen tangomarkkinoille sijoittuen kolmannelle sijalle. Koulutukseltaan Rafael on leipuri ja lähihoitaja. Hän on harrastanut harmonikansoittoa kuusivuotiaasta lähtien. == Aiheesta muualla == * Kotisivut. Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kristoforos

Kristoforos (, ”Kristuksen kantaja”) voi tarkoittaa: * Pyhä Kristoforos (k. n. 251), pyhimys * Munkki Kristoforos (1700-luku), ortodoksisen kirkon kaanonien selittäjä * Korkeasti Pyhitetty Helsingin metropoliitta Ambrosius, noviisinimeltään veli Kristoforos *Kristoforos, hengellinen lauluyhtye == Katso myös == * Kristoffer
Unto Torniainen

Unto Torniainen (17. kesäkuuta 1948 Levonmäkihttps://www.kirjastot.fi/kysy/milloin-muusikko-unto-torniainen-syntyi – 9. huhtikuuta 2015 Kajaani) oli kajaanilainen muusikko ja musiikkivaikuttaja. Torniainen toimi Kainuun Jazzkevään toimitusjohtajana 1990-luvulla. Torniainen tuotti myös levyjä, kuten esimerkiksi: Finnish Graffiti, Suomalaisen rockin historiaa Vol. 1–3. Torniainen soitti esimerkiksi H-Band-nimisessä kokoonpanossa sekä Jussi & The Boysin studioalbumilla Hämeentie 38 (congat). Unto Torniainen kuoli 9. huhtikuuta 2015 asuntonsa tulipalossa Kajaanin keskustassa.http://www.kainuunsanomat.fi/kainuun- sanomat/kulttuuri/musiikkivaikuttaja-unto-torniainen-on-kuollut/ Unto Torniaisen poika on rumpali Kalle Torniainen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Suomalaiset musiikkivaikuttajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Zoom Airlines

Zoom Airlines oli kanadalainen halpalentoyhtiö, joka lensi useilta kanadalaisilta lentokentiltä Eurooppaan ja erityisesti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Sillä oli noin 450 työntekijää Kanadassa ja 250 henkeä Britanniassa. Lentoyhtiö ajautui konkurssiin elokuun 2008 lopulla rajusti kallistuneen polttoaineen aiheuttaman kustannusten nousun takia. Lennot loppuivat 28. elokuuta 2008. == Laivasto == Toimintansa aikana Zoom Airlines käytti seuraavia konetyyppejä: * Airbus A320-200 * Boeing 737-800 * Boeing 757-200 * Boeing 767-300ER == Lähteet == Luokka:Entiset kanadalaiset lentoyhtiöt Luokka:Halpalentoyhtiöt
Pukalus

Pukalus eli Pukalusjärvi () on Vilajoen vesistöön kuuluva pitkänomainen järvi Suomen ja Venäjän rajalla. Suomen puoleinen osa järvestä on Lappeenrannassa. Hieman yli puolet järvestä sijaitsee Venäjän puolella. == Lähteet == Luokka:Lappeenrannan järvet Luokka:Leningradin alueen järvet Luokka:Luovutettujen alueiden järvet Luokka:Vilajoen vesistö Luokka:Suomen ja Venäjän raja Luokka:Ylämaa
Asko Parpola

Asko Heikki Siegfried Parpola (s. 12. heinäkuuta 1941 Forssa) on suomalainen indologian ja Etelä-Aasian tutkimuksen emeritusprofessori Helsingin yliopistosta. Hän on maailman johtavia Indus-kirjoituksen asiantuntijoita. Parpola on Intian-tutkijoiden ja kielitieteilijöiden keskuudessa tullut tunnetuksi erityisesti teoriastaan, jonka mukaan Indus-kirjoitus kuvaisi jotakin muuten tuntematonta dravidakieltä. Hän oli myös ensimmäisiä suomalaisia kielitieteilijöitä, joka käytti laajalti tutkimuksessaan – yhdessä Kimmo Koskenniemen kanssa – korpuslingvististä tietokoneanalyysia. Parpola on tutkinut laajasti myös intialaisia uskontoja ja niiden taustoja. Kielitieteen alalla hän on käsitellyt myös suomalais-ugrilaisia lainoja arjalaisista kielistä. Arkeologiaa ja kielitiedettä Parpola on yhdistänyt tutkimuksissaan indoeurooppalaisen kantakielen ja sen tytärkantakielien (erityisesti arjalaisen kantakielen) maantieteellisestä sijoittamisesta ja kronologisesta ajoittamisesta. Parpola toimi Helsingin yliopistossa indologian henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina 1982–2004 ja Aasian ja Afrikan kielten ja kulttuurien laitoksen esimiehenä 1995–1998. Vuosina 1994–1998 hän johti Suomen Itämaista Seuraa. Hänen 60-vuotispäivänsä kunniaksi julkaistiin vuonna 2001 laitoksen Studia Orientalia -sarjan osa 94 Vidyārṇavavandanam: Essays in Honour of Asko Parpola. Myös Asko Parpolan veli on maailmankuulu kielitieteilijä, assyriologi Simo Parpola.Kangastus, 1/2011, s. 15. (PDF) Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2000.https://www.ae- info.org/ae/Member/Parpola_Asko ==Tuotantoa== * * * * * *The Roots of Hinduism: The Early Aryans and the Indus Civilization. Oxford: Oxford University Press, 2015. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Asko Parpola. 375 humanistia 8.10.2015. Helsingin yliopisto. *Asko Parpola. Helsingin yliopisto. *Asko Parpola. Harappa.com. Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Indologit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Academia Europæan jäsenet
Relanderinmatala

Relanderinmatala () on Rauman edustalla sijaitseva laaja ja kivikkoinen matalikko; se oli hyvin kauan Rauman majakkalaivan, Relandersgrundin, sijoituspaikka. ==Matalikon löytyminen== Noin vuonna 1850 Rauman luotsiaseman päällikkö, luotsivanhin Kustaa Reilander, havaitsi meren kuohuvan erikoisella tavalla tietyssä paikassa varsinkin pohjoistuulen yhteydessä, kun vedenpinta oli alhaalla. Tämä sai hänet epäilemään, että paikalla olisi ennestään tuntematon ja mahdollisesti vaarallinen matalikko; hän luotasi paikan ja löysi uuden ennen karttoihin merkitsemättömän, hyvin vaarallisen matalikon. Sen sijainti on . Reilander kirjasi havaintonsa ylös ja välitti tiedon esimiehilleen. Turun luotsipiirin tarkastaja esitti matalikolle nimeksi Reilandersgrund löytäjän mukaan. Jostain syystä matalikolle kirjaantui kaksi nimeä: koska kaikki kirjeet ja paperit laadittiin vielä tuolloin käsin ja etupäässä mustekynillä, jonkin luku- tai kirjoitusvirheen takia nimi merkittiin karttoihin muodossa Relandersgrund – mutta ehdotetussa muodossa joihinkin virallisiin asiakirjoihin. Tästä seurasi, että paikallinen majakkalaiva nimettiin kartoissa olevan nimen mukaan. ==Lopullinen nimeäminen== Matalikon nimi suomennettiin keväällä 1927 Lauri Kristian Relanderin ollessa Suomen presidentti. Samalla vaihtui myös majakkalaivan nimi; alun perin ehdotettu nimi säilyi vielä joitakin aikoja eräissä virkapapereissa, mutta lopulta sekin vaihtui. ==Lähteet== * merikapteeni Seppo Laurell: Aalloilla keinuvat majakat * ylikonemestari Unto Lintala, Vaasa Luokka:Rauman luonto Luokka:Selkämeri
Juan Arango

Juan Fernando Arango Sáenz, lempinimeltään ”Arangol”, (s. 16. toukokuuta 1980 Maracay, Venezuela) on venezuelalainen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaansa lisäksi viisi kautta Espanjassa ja viisi kautta Saksassa sekä lisäksi Meksikossa ja Yhdysvalloissa, jossa hän päätti pelaajauransa vuonna 2017. Arango oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja eli niin sanottu piilokärki. Hän on pelannut Venezuelan maajoukkueessa eniten otteluja (129) ja tehnyt eniten maaleja (23). Siirryttyään Eurooppaan vuonna 2004 Arango edusti viiden vuoden ajan Espanjan Primera Divisiónin Real Mallorcaa vuoteen 2009 asti. Kesällä 2009 saksalaisseura Borussia Mönchengladbach hankki Arangon. Mönchengladbach maksoi Arangosta Real Mallorcalle arviolta 3,6 miljoonaa euroa espanjalaislehti Marcan mukaan. Aikaisemmin Arango edusti kotimaassaan Venezuelassa Nueva Cádizia, Zuliaa ja Caracasia. Hän on pelannut myös Meksikossa. Siellä hän on edustanut ennen Eurooppaan siirtymistään Monterreytä, Pachucaa ja Pueblaa sekä Saksasta palattuaan Tijuanaa. Yhdysvalloissa Arango edusti New York Cosmosia. Arango pelasi kausina 2004–2009 Real Mallorcan joukkueessa 182 Espanjan pääsarjan ottelua ja teki niissä 45 maalia. Toisella Espanjan-kaudellaan hän teki 11 liigamaalia ja neljännellä kaudellaan 12. Hän teki hattutempun eli kolme maalia syyskuussa 2005 Real Sociedadia vastaan ja maaliskuussa 2008 Recreativo de Huelvaa vastaan. Real Madridia vastaan hän teki maalin kotiottelussa helmikuussa 2006 ja vierasottelussa toukokuussa 2009 sekä FC Barcelonaa vastaan kotiottelussa toukokuussa 2009 viikko ennen edellä mainittua Real-ottelua, ja nämä kaikki kolme ottelua päättyivät Mallorcan voittoon. Myös tammikuussa 2008 hän teki voittoisassa Espanjan cupin ottelussa maalin Real Madridia vastaan. Arango pelasi kausina 2009–2014 Borussia Mönchengladbachin joukkueessa 155 Saksan pääsarjan ottelua ja teki niissä 25 maalia. Viimeisellä kaudellaan hän teki kahdeksan maalia. Kaudella 2012–2013 hän teki Mestarien liigan karsinnassa yhden maalin ja Eurooppa-liigassa kaksi maalia. Arango pelasi Venezuelan maajoukkueessa 129 A-maaottelua ja teki niissä 23 maalia. Hän teki 58 MM- karsintaottelussaan 12 maalia. Copa Américassa hän pelasi vuosina 1999, 2001, 2004, 2007, 2011 ja 2015 yhteensä 20 ottelua ja teki maalin vuonna 2007 Uruguayta sekä vuonna 2011 tappiollisessa pronssiottelussa Perua vastaan. Parhaimmillaan Arango teki yhdessä maaottelussa kaksi maalia: huhtikuussa 2003 Trinidad ja Tobagoa sekä lokakuussa 2010 Meksikoa vastaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla== * Arangon viralliset kotisivut Luokka:Venezuelalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kuka lohduttaisi Nyytiä?

Kuka lohduttaisi Nyytiä? () on Tove Janssonin kirjoittama ja kuvittama muumiaiheinen kuvakirja vuodelta 1960. Sen on suomentanut Kirsi Kunnas. Kirjassa pikkuinen Nyyti seikkailee Muumilaaksossa ja Yksinäisillä vuorilla. == Juoni == Pieni Nyyti Nyytiäinen asuu yksin pienessä talossaan. Hän pelkää, sillä ulkona tallustelevat pelottavat hemulit. Mörkö ulisee. Hän päättää lähteä matkaan, mutta on koko ajan aivan yksin, koska ei uskalla puhua kenenkään kanssa. Homssut ja Vilijaanat vilistelevät ohi tämän tästä. Nyyti löytää merenrannasta pullopostia, jonka on kirjoittanut Tuittu. Tuittu on myös yksinäinen, ja Nyyti päättää lähteä etsimään tätä. Hän saa apua Rontilta, joka on kalastamassa homssujen kanssa. Rontti kertoo, että Tuittu mahtaa olla Mörön luona. Nyyti kulkee läpi karvamönkiäisiä kuhisevan metsän, mutta pelästyy kovin, kun vuoren takaa kuuluu Mörön kammottavaa mörinää. Mörinän loputtua Nyyti suuttuu itselleen ja päättää pysyä urheana Tuitun vuoksi. Pian Nyyti onkin kasvokkain Mörön kanssa, jonka takana Tuittu hytisee. Nyyti esittää kunnon sotatanssin ja puraisee Mörköä hännästä. Sitä Mörkö ei ollut osannut odottaa, vaan ällistyy ja juoksee pakoon. Nyyti ja Tuittu ovat molemmat hyvin ujoja, ja Nyyti päättää kirjoittaa Tuitulle kirjeen, jossa selittää asiat. Se osoittautuu hyvin vaikeaksi, mutta lopussa hän antaa Tuitulle kirjeen ja ruusuja. Vilijaana johdattaa heidät kohti uutta elämää homssujen hurratessa. == Tarina muualla == Tarinan pohjalta on tehty kuunnelma, jonka on säveltänyt ruotsalainen Peter Lundblad. Sen on laulanut suomeksi Reijo Karvonen. Kuunnelma ilmestyi vinyylilevyllä vuonna 1979. Muusikko Pekka Streng käyttää suomennoksen säkeitä laulussaan "...ja Tuittu ruusut sai" (1972). Taidegraafikko Tuulikki Pietilä on lisäksi rakentanut kaksi kolmiulotteista kuvaelmaa, jotka perustuvat kirjaan. Ensimmäinen teos, Suuri simpukka (1978), kuuluu tamperelaisen Muumimuseon kokoelmaan. Toinen teos, Kuka lohduttaisi nyytiä? (1984), on Tampereen kaupunginkirjaston hallussa. == Lähteet == Luokka:Muumikirjat Luokka:Vuoden 1960 kirjat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Lasten kuvakirjat
Olenjokin kansallinen piiri

Olenjokin evenkien kansallinen piiri (, ) on paikallinen itsehallintoalue Olenjokin ja Anabarin yläjuoksujen alueilla Sahan tasavallan länsiosassa Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Anabarin kansalliseen ulusiin, idässä Bulunin ulusiin, Žiganskin kansalliseen piiriin sekä Viljuiskin ja Verhneviljuiskin uluseihin, kaakossa Njurban piiriin, etelässä Mirnyin piiriin ja lännessä Sahan naapurialueeseen Krasnojarskin aluepiiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Olenjokin (Ölöönin) kylä. Olenjokin piiri on lähes Suomen laajuinen, 318 100 km², ja pinta-alaltaan Sahan suurin piiri. Vuonna 1999 piirin väkiluku oli 4 400, Olenjokski ulus Якутский Государственный Университет, "Центр Интернет". www.sitc.ru, vuonna 2009 asukkaita oli 4 179.Оленёкский эвенкийский национальный район Piirin sivut Sahan tasavallan portaalissa. Vuonna 1989 piirin asukkaista 54 % oli evenkejä, 32 % jakuutteja, 9 % venäläisiä. Asukkaiden keski-ikä oli 28 vuotta. Alueen tärkein elinkeino on porotalous. Piirissä on neljä maalaiskuntaa (naslegia), jokaisessa näistä on vain yksi kylä. Nämä keskuskylät ovat Ejik, Haryjalah, Olenjok ja Žilinda. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Olenjokin piirin kartta Luokka:Sahan tasavallan piirit