EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kangaslammin kirjasto

Kangaslammin kirjasto on Varkauden kaupungin Kangaslammin kirkonkylässä toimiva yleinen kirjasto. Se on ollut vuodesta 2005 Varkauden kaupunginkirjaston lähikirjasto ja on osa Etelä-Savon Lumme-kirjastojen kirjastokimppaa. Kirjastokimpan jäsenet voivat lainata koko kirjastokimpan eri toimipisteiden fyysisiä aineistoja ja verkkoaineistoja. Kirjastotoiminta alkoi Kangaslammilla 1800-luvun loppupuoliskolla. Nykyisin kirjasto toimii samassa Kangaslammin koulun pihapiirin koulurakennuksessa, jossa se toimi aiemmin jo 1880-luvulla. Samassa tilassa on myös Varkauden kaupungin Kangaslammin yhteispalvelupiste. Rakennus on Museoviraston suojelema. Kirjastolla on ollut oma rakennus vuosina 1966–2009, mutta vakavien kosteus- ja sisäilmaongelmien vuoksi tuosta tilasta luovuttiin. == Lähteet == Luokka:Varkauden rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot
Giovanni delle Bande Nere

pienoiskuva|Giovanni delle Bande Neren patsas Firenzen Ufficin gallerian edustalla. Giovanni delle Bande Nere tai Giovanni dalle Bande Nere, alun perin Lodovico de' Medici (6. huhtikuuta 1498 Forlì – 30. marraskuuta 1526 Mantova) oli kondottieeri ja Medici-suvun huomattavin sotilas. Hänen kutsumanimensä Giovanni delle Bande Nere merkitsee ”Mustien nauhojen Giovanni”. Nimitys tulee siitä, että hänen palkkasoturijoukkonsa piti mustia surunauhoja paavi Leo X:n kuoleman muistoksi. ==Tausta== Giovanni delle Bande Nere kuului Medicien suvun nuorempaan haaraan, joka polveutui Cosimo de’ Medicin nuoremmasta veljestä Lorenzosta. Tämä nuorempi sukulinja pysyi sivuosassa aina 1500-luvulle saakka, jolloin Medicien vanhempi haara oli lähellä sammua. Giovannista tuli nuoremman sukuhaaran ensimmäinen merkittävä edustaja. Giovanni delle Bande Neren isä oli Giovanni di Pierfrancesco de’ Medici ja äiti Caterina Sforza. Poika kastettiin Lodovicoksi, mutta hän otti etunimekseen isänsä nimen Giovanni. Isä oli nimittäin kuollut pian hänen syntymänsä jälkeen. Nuori Giovanni sai jo varhain koulutusta aseiden käytössä, ja hän näytti perineen äitinsä energisen luonteen. ==Kondottieerina== Giovanni aloitti taistelunsa Medici-sukuisen paavi Leo X:n joukoissa Urbinon herttua Francesco Maria della Roverea vastaan vuosina 1516–1517 sekä ranskalaisia vastaan vuonna 1521. Hän siirtyi ranskalaisten riveihin vuonna 1522, mutta astui keisari Kaarle V:n palvelukseen vuonna 1523. Giovanni delle Bande Nere palasi takaisin Ranskan joukkoihin vuonna 1525, juuri ennen Pavian taistelua. Vuonna 1526 Giovanni delle Bande Nere liittyi Cognacin liiton armeijaan, joka taisteli keisaria vastaan. Giovanni haavoittui kuitenkin kuolettavasti lähellä Mantovaa 25. marraskuuta ja kuoli vammoihinsa viisi päivää myöhemmin. Giovanni oli naimisissa Maria Salviatin kanssa, ja he saivat pojan, Cosimon, josta tuli Cosimo I de’ Medici, ensimmäinen Toscanan suurherttua ja Medicien uuden hallitsijasuvun perustaja. == Lähteet == Luokka:Kondottieerit Luokka:Vuonna 1498 syntyneet Luokka:Vuonna 1526 kuolleet
Viru – Tarinoita hotellista

Viru – Tarinoita hotellista on Taru Mäkelän ja Jolle Onnismaan ohjaama suomalais-virolaisena yhteistuotantona tehty yhteiskunnallinen dokumenttielokuva vuodelta 2013. Elokuva on dokumentti Tallinnassa sijaitsevasta Viru-hotellista. Elokuvassa käydään läpi hotellin historia sen Neuvostoliiton aikaisesta rakentamisajankohdasta, aina Viron itsenäistymisen jälkeiseen hotellin yksityistämiseen saakka. Elokuva käsittelee myös neuvostoaikaista Suomen ja Viron välistä suhdetta sekä Viroon suuntautunutta suomalaisturismia. == Lähteet == Luokka:Taru Mäkelän ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 2013 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Elokuvat liike-elämästä
Enonkosken kirjasto

Enonkosken kirjasto on itäsavolaisen Enonkosken kunnan kirkonkylässä toimiva yleinen kirjasto. Kirjasto on osa Lumme-kirjastokimppaa. Kirjastokimpan aineistot ovat kirjastokimppaan osallistuvien kuntien asukkaiden lainattavissa. Verkkokirjasto on toteutettu osana Lumme-kirjastojen palveluja. Kirjastotoiminta alkoi Enonkoskella jo 1860-luvulla Kangassaaren lasitehtaan omistajan kirkon yhteyteen perustaman pienen kirjalainaamon muodossa. Nykyinen Enonkosken koulun ja kirkon läheisyydessä sijaitseva kirjastorakennus on arkkitehti Irma Valjuksen suunnittelema ja valmistui vuonna 1992. == Lähteet == Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Enonkosken rakennukset ja rakennelmat
The Paris Review

The Paris Review on vuonna 1953 perustettu kirjallinen aikakauslehti, joka kuuluu alansa tunnetuimpiin.Top 50 literary magazines, Every Writers Resource, viitattu 18.6.2021 Lehden perustivat Peter Matthiessen, [[Harold L. Humes] ja George Plimpton. Lehti perustettiin Pariisissa, mutta se siirtyi 1970-luvulla New Yorkiin. Ensimmäinen päätoimittaja oli Plimpton 1953–2003.The Paris Review, Britannica, viitattu 18.6.2021 Lehti julkaisee sekä vakiintuneiden tunnettujen että vähemmän tunnettujen kirjailijoiden tuotantoa. Se vauhditti muun muassa Philip Rothin ja Jack Kerouacin uraa. Lehti on julkaissut merkittävien kirjailijoiden haastatteluja Writers at Work -nimisenä sarjana. Lehti jakaa vuosittain kirjallisuuspalkintoja Hadada Award, Plimpton Prize for Fiction ja Terry Southern Prize for Humor. Aiempia palkintoja ovat Aga Khan Prize for Fiction ja Bernard F. Conners Prize For Poetry, jotka molemmat jaettiin viimeisen kerran 2004.Prizes, The Paris Review, viitattu 18.6.2021 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * The Paris Review’n verkkosivut Luokka:Kirjallisuuslehdet Luokka:Ranskalaiset aikakauslehdet Luokka:Yhdysvaltalaiset aikakauslehdet
Tarik O’Regan

Tarik Hamilton O'Regan (s. 1. tammikuuta 1978 Lontoo) on brittiläis- yhdysvaltalainen säveltäjä.Tarik O'Regan AllMusicTarik O'Regan Wise Music Classical O'Regan oppi nuotinluvun verrattain myöhään, 13-vuotiaana. Hän valmistui Oxfordin Pembroke Collegesta vuonna 1999 ja jatkoi sävellysopintoja muiden muassa Robin Hollowayn johdolla Cambridgen Corpus Christi Collegessa. Opiskeluaikoinaan hän muun muassa kirjoitti säännöllisesti levyarvosteluja The Observer -lehteen. O'Regan saavutti varhaista menestystä, kun vuoden 2002 aikana London Sinfonietta kantaesitti hänen teoksensa Cliches (2000) ja BBC:n sinfoniaorkesteri teoksen The Pure Good of Theory (2000). Vuonna 2003 hän sai Corpus Christi Collegen säveltäjäresidenssin. Vuonna 2004 O'Regan muutti New Yorkiin. Hänellä oli Yhdysvalloissa stipendiaatit Columbian ja Harvardin yliopistoissa. Vuonna 2005 O'Regan sai British Composer Awardin (nyk. Ivors Composer Award) vokaaliteoksellaan Sainte (2002). Toinen British Composer Award hänelle myönnettiin vuonna 2007 teoksesta Threshold of Night. Teoksen mukaan nimetty Harmonia Mundin levy toi säveltäjälle kaksi Grammy-ehdokkuutta vuonna 2009. Proms-debyyttinsä O'Regan teki vuonna 2010, jolloin Royal Philharmonic Orchestra esitti hänen teoksensa Latent Manifest. O'Reganin saamien nimitysten ja kunnianosoitusten joukossa on ollut myös esimerkiksi valinta Yaddo-taiteilijayhteisön johtokuntaan vuonna 2017. Vuonna 2011 kantaesitettiin Royal Opera Housessa O'Reganin ensimmäinen ooppera, Heart of Darkness. Vuonna 2016 Alankomaiden kansallisbaletissa sai kantaesityksensä hänen ensimmäinen täysimittainen balettinsa, Mata Hari. O'Reganin musiikkiin ovat vaikuttaneet muiden muassa hänen irlantilais- ja arabijuurensa sekä jazz- ja rocktyylit. Sävellykset ovat usein olleet tonaalisia tai modaalisia, ja niissä on esiintynyt minimalistisia aineksia. Erityisen runsaasti O'Reganin tuotantoon kuuluu kuoroteoksia. Pohjois-Afrikan musiikkiperinteet ovat kuuluneet sellaisista teoksista kuin rai-genren mukaan nimetty Rai (kamariteos, 2006; orkestroitu versio, 2011) ja ud-luutulle sekä orkesterille sävelletty konserttotyyppinen Corsair (2014). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Billy Gilmour (jalkapalloilija)

Billy Clifford Gilmour (s. 11. kesäkuuta 2001 Irvine) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Napolia. == Seurajoukkueura == Gilmour pelasi skotlantilaisseura Rangersin junioreissa vuoteen 2017, jolloin hän siirtyi lontoolaiseen Chelseaan. Edustusjoukkueeseen hän pääsi kaudella 2019–2020, jolloin hän pelasi Valioliigassa kuusi ottelua, FA Cupissa kolme ottelua ja liigacupissa kaksi ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi viisi valioliigaottelua, neljä FA Cupin ottelua ja kaksi Mestarien liigan ottelua. Kauden 2021–2022 hän pelasi lainalla Norwich Cityssä, jossa hänelle kertyi 24 Valioliigan, kaksi FA Cupin ja kaksi liigacupin ottelua. Hän siirtyi syyskuussa 2022 Brighton & Hove Albioniin, jossa hän pelasi 14 Valioliigan ja kaksi liigacupin ottelua sekä yhden FA Cupin ottelun kaudella 2022–2023. Seuraavalla kaudella hän pelasi Brightonissa 30 valioliigaottelua, kaksi FA Cupin ottelua, yhden liigacupin ottelun ja kahdeksan Eurooppa-liigan ottelua. Elokuussa 2024 Gilmour siirtyi Brighton & Hove Albionista italialaiseen SSC Napoliin viisivuotisella sopimuksella. Siirtosummaksi uutisoitiin noin 15 miljoonaa euroa. == Maajoukkueura == Gilmour pelasi useissa Skotlannin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Skotlannin A-maajoukkueessa ensimmäiset kaksi otteluaan kesäkuussa 2021 EM-kilpailuihin valmistavissa ystävyysotteluissa Alankomaita ja Luxemburgia vastaan. EM- lopputurnauksessa hän pelasi avauskokoonpanossa Englantia vastaan mutta ei päässyt kolmanteen alkulohko-otteluun jouduttuaan koronavirustartunnan vuoksi karanteeniin. Syksyllä 2021 hän pelasi seitsemän MM-karsintaottelua ja kesäkuussa 2022 MM-jatkokarsintaottelun Ukrainaa vastaan. Kesän 2024 EM- kilpailuissa Gilmour tuli vaihdosta kentälle turnauksen avausottelussa Saksaa vastaan ja oli avauskokoonpanossa muissa alkulohko-otteluissa Sveitsiä ja Unkaria vastaan. Syyskuun loppuun 2024 mennessä hän on pelannut 32 miesten maaottelua, joissa hän on ollut 25 kertaa avauskokoonpanossa ja tehnyt niissä kaksi maalia: lokakuussa 2023 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan sekä syyskuussa 2024 Kansojen liigan ottelussa Puolaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Skotlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kalvin Phillips

Kalvin Phillips (s. 2. joulukuuta 1995 Leeds) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Ipswich Townia lainasopimuksella saman sarjan Manchester Citystä. Hän pelasi Englannin maajoukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2020. == Seurajoukkueura == Phillips nousi Leeds Unitedin junioreista edustusjoukkueeseen ensi kerran huhtikuussa 2015 ja pelasi Englannin mestaruussarjassa 165 ottelua, joissa hän teki 12 maalia. Kaudeksi 2020–2021 Leeds nousi Valioliigaan, ja Phillips pelasi ensimmäisellä valioliigakaudellaan 29 ottelua ja teki yhden maalin, kauden viimeisessä ottelussa West Bromwich Albionia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän oli joulu- maaliskuussa poissa kentiltä takareisivamman vuoksi ja pelasi 20 valioliigaottelua. Kauden ainoan maalinsa hän teki liigacupin toisella kierroksella Crewe Alexandraa vastaan. Phillips siirtyi kesällä 2022 Manchester Cityyn. Hän meni syyskuussa olkapääleikkaukseen, jonka vuoksi oli sivussa marraskuun alkuun. Hän pelasi triplamestaruuden voitaneessa Cityssä kauden aikana 12 valioliigaottelussa, joista vain kahdessa hän oli avauskokoonpanossa. Mestarien liigassa hän tuli kolmessa ottelussa vaihdosta kentälle. FA Cupissa hän pelasi neljässä ottelussa. Seuraavan kauden syyspuolella hän pelasi neljässä valioliigaottelussa yhteensä 89 minuuttia. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua ja teki yhden maalin. Hän pelasi 13 minuuttia Cityn voittaessa seurajoukkueiden maailmanmestaruuden. Kevätkaudella 2024 hän pelasi lainalla West Hamissa kahdeksan valioliigaottelua, joista kolmessa hän oli avauskokoonpanossa. Eurooppa- liigassa hän pelasi kaksi ottelua. Kauden 2024–2025 hän pelaa lainalla Valioliigan Ipswichissä. == Maajoukkueura == Phillips pelasi Englannin maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2020. Hänet valittiin kesän 2021 EM-kilpailuihin, ja lopputurnauksen avauskierroksen ottelu Kroatiaa vastaan oli hänen yhdeksäs maaottelunsa. Hän muodosti EM-turnauksessa Declan Ricen kanssa vakiokaksikon Englannin keskikentän pohjalla. Hän pelasi kolmessa alkulohko-ottelussa ja neljännesvälierässä täydet minuutit. Puolivälierässä Ukrainaa vastaan hän tuli kentältä vaihtoon 65. minuutilla Englannin johtaessa neljällä maalilla. Välierän Tanskaa vastaan hän pelasi kokonaan jatkoaikaa myöten, kuten myös Englannin tappioon rangaistuspotkukilpailun tuloksena päättyneen loppuottelun Italiaa vastaan. Phillips valittiin Englannin joukkueeseen marras-joulukuussa 2022 pelattuihin MM-kilpailuihin vaikka hän ei ollut juurikaan pelannut edes seurajoukkueessaan syksyn aikana. Hän pääsi MM- turnauksessa vaihdosta kentälle viimeisessä alkulohko-ottelussa Walesia vastaan ja syötti joukkueensa kolmannen maalin. Puolivälieräottelussa Senegalia vastaan Phillips tuli vaihdosta kentälle 82. minuutilla Englannin johtaessa 3–0. Phillips on 26. toukokuuta 2024 mennessä pelannut 31 maaottelua, joissa 23 kertaa avauskokoonpanossa. Ainoan maalinsa hän on tehnyt EM-karsintaottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan kesäkuussa 2023. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rob Cohen

Rob Cohen (12. maaliskuuta 1949 Cornwall, New York) on yhdysvaltalainen ohjaaja, tuottaja ja käsikirjoittaja joka on ohjannut muun muassa ensimmäisen Hurjapäät (The Fast and The Furious, 2001) elokuvan. == Töitä == * Alex Cross (Alex Cross), 2012, ohjaus * Muumio: Lohikäärmekeisarin hauta (The Mummy: Tomb of the Dragon Emperor), 2008, ohjaus * Stealth - näkymätön uhka (Stealth), 2005, ohjaus * xXx (xXx), 2002, ohjaus * Hurjapäät (The Fast and the Furious) 2001, ohjaus * Skulls (The Skulls), 2000, ohjaus * Rat Pack (The Rat Pack), 1998, ohjaus * Daylight - paniikki tunnelissa (Daylight), 1996, ohjaus * Viimeinen lohikäärme (Dragonheart), 1996, ohjaus * Vanishing Son (Vanishing Son), 1994, ohjaus, käsikirjoitus * Dragon - Bruce Leen tarina (Dragon: The Bruce Lee Story), 1993, ohjaus, käsikirjoitus * Rankka keikka (The Hard Way), 1991, tuottaja * Vastakkain (The Antagonists), 1991, ohjaus * Kuin lintu langalla (Bird on a Wire), 1990, tuottaja * Kolkyt ja risat (Thirtysomething), 1987, ohjaus (myös muita ohjaajia) * Matkalla maineeseen (Light of Day), 1987, tuottaja * Käärme ja sateenkaari (The Serpent and the Rainbow), 1987, tuottaja * Hei me vakoillaan (Scandalous), 1984, ohjaus * Läheiset ystävät (A Small Circle of Friends), 1980, ohjaus * Nippa nappa kesä (Almost Summer), 1978, tuottaja * Luojan kiitos, on perjantai! (Thank God It's Friday), 1978, tuottaja * Taikuri Oz (The Wiz), 1978, tuottaja Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Yhdysvaltalaiset käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mansikkalahden uimaranta

Mansikkalahden uimaranta on uimaranta Kotkassa Kotkansaarella Katariinan kaupunginosassa. Uimaranta on jaettu kahteen osaan: kivipohjaiseen päärantaan sekä sen vieressä sijaitsevaan pienempään lastenrantaan. Mansikkalahden uimaranta sijaitsee meren rannalla, jonka vuoksi siellä on havaittu ajoittaisia sinileväesiintymiä. Uimarannalla on myös pieni leikkipuisto, sekä ajoittain toiminnassa oleva kioski. == Lähteet == Luokka:Kotka Luokka:Suomen uimarannat
Juri Isakov

Juri Isakov () (s. 30. joulukuuta 1949 Sverdlovsk - 29. syyskuuta 2013 Jekaterinburg) oli venäläinen seiväshyppääjä, joka edusti urallaan Neuvostoliittoa. Hän saavutti EM-pronssia vuonna 1974. Urheilu-uransa jälkeen hän toimi neuvostoarmeijassa alueellisena urheilujohtajana. Isakov aloitti yleisurheilun Uralmash Sverdlovskin urheilukoulussa opettajanaan Valeri Isakin. Hän monipuolinen yleisurheilija ja saavutti erinomaisia tuloksia erityisesti hyppylajeissa. Hän saavutti juniorien Euroopan mestaruuden vuonna 1968 Leipzigissa maanmiehen Vladimir Kiškunin sijoittuessa hopealle. Samana vuonna hän aloitti opinnot Sverdlovskin pedagogisessa instituutissa. Vuonna 1969 Isakov otti ensimmäisen Neuvostoliiton mestaruuden. Samana vuonna hän sijoittui EM-sisähalleissa neljänneksi ja oli mukana vuoden 1969 Ateenan EM- kisoissa jääden ilman tulosta. Hän oli kyseisenä vuonna saavuttanut ennätyksekseen 520 cm. Ensimmäisen kerran kansainvälistä menestystä tuli aikuisten sarjassa vuoden 1971 EM-sisähalleissa Sofiassa, joissa hän sijoittui pronssille Itä-Saksan Wolfgang Nordwigin voittaessa ja Ruotsin Kjell Isakssonin ottaessa hopeaa. Kesän 1971 alussa Isakov teki uuden Neuvostoliiton ennätyksen 536 cm Rostovissa. Myöhemmin kesällä EM-kisoissa Helsingissä hänen sijoituksensa oli 7. tuloksella 510 cm. Olympiavuoden 1972 EM-sisähalleissa hän oli 4. Nordwigin voittaessa ja Suomen Antti Kalliomäen sijoittuessä edelle kolmanneksi. Maansa mestaruuskisojen hopea jäi kyseisen vuoden ainoaksi menestykseksi. Vuonna 1973 Isakov päätti opinnot pedagogisessa instituutissa ja siirtyi neuvostoarmeijan palvelukseen. Samana vuonna hän teki toisen kerran maansa ennätyksensä tuloksella 541 cm, otti toisen kerran maansa mestaruuden ja saavutti hopeaa Moskovassa Universiadeissa Ranskan François Tracanellin voittaessa. Seuraavan vuoden EM-kisoissa Roomassa hän sai pronssia voiton mennessä maanmiehelle Vladimir Kiškunille ja hopean Puolan Władysław Kozakiewicz 5 cm paremmalla tuloksella eli 535 cm:llä. Isakov osallistui ainoan kerran olympialaisiin vuonna 1976 Montrealissa, joissa kohtalo oli pudota jo karsinnoissa saavuttamatta tulosta. Ennätyksensä 550 cm hän teki kesäkuussa 1977, ja uraansa hän jatkoi aina vuoteen 1980 asti menestyksen kuitenkin vähetessä. Kaikkiaan Isakov saavutti kaksi Neuvostoliiton seiväsmestaruutta (1969 ja 1973) sekä viisi hopeaa (1970, 1972 ja 1974-1976). Hän oli armeijan palveluksessa aina eläköitymiseensä eli vuoteen 1994 asti. Viime vaiheessa uraansa Isakov oli vuosina 1989-1994 Uralin sotilaspiirin armeijan urheiluseuran johtaja. Hän oli tällöin everstiluutnantin arvoinen. Sen jälkeen hän toimi paikallisen jääpallojoukkueen SKA Jekaterinburgin palveluksessa. Hänen poikansa Jevgeni Isakov (1974-) jatkoi isänsä urheiluperinteitä ja saavutti vuonna 1997 Venäjän yleisurheilumestaruuskilpailuissa seiväshypyssä hopeaa. Hänen ennätyksensä on 5 cm parempi kuin isänsä Jurin eli 555 cm. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset seiväshyppääjät Luokka:Neuvostoliittolaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Luettelo Helsingin kaupunginvaltuutetuista, 2021–2025

Valtuustokauden 2021–2025 Helsingin kaupunginvaltuutetut valittiin kuntavaaleissa 2021. Helsingin kaupunginvaltuusto koostuu 85:stä edustajasta. == Valtuutetut == Valtuustoryhmät on lueteltu paikkamäärien mukaisesti. Edustajat on lueteltu valtuustoryhmiensä sisällä heidän vaalissa saamansa äänimäärän mukaan. Nimi Puolue Kokoomuksen valtuustoryhmä Elina Valtonen Juhana Vartiainen Sari Sarkomaa Atte Kaleva Matias Pajula Daniel Sazonov Pia Pakarinen Arja Karhuvaara Otto Meri Harry Bogomoloff Dani Niskanen Anniina Iskanius Juha Hakola Seija Muurinen Mirita Saxberg Maaret Castrén Mia Nygård- Peltola Maarit Vierunen Risto Rautava Nina Suomalainen Sini Korpinen Jenni Pajunen Vihreä valtuustoryhmä Anni Sinnemäki Fatim Diarra Alviina Alametsä Maria Ohisalo Emma Kari Reetta Vanhanen Mari Holopainen Osmo Soininvaara Atte Harjanne Outi Alanko-Kahiluoto Pekka Sauri Amanda Pasanen Shawn Huff Ozan Yanar Otso Kivekäs Minna Lindgren Tuomas Rantanen Johanna Nuorteva Sosialidemokraattinen valtuustoryhmä Nasima Razmyar Eveliina Heinäluoma Tuula Haatainen Erkki Tuomioja Ville Jalovaara Hilkka Ahde Pentti Arajärvi Sinikka Vepsä Pilvi Torsti Timo Harakka Mahad Ahmed Elisa Gebhard Ilkka Taipale Vasemmistoliiton valtuustoryhmä Minja Koskela Paavo Arhinmäki Veronika Honkasalo Mai Kivelä Mia Haglund Suldaan Said Ahmed Elina Kauppila Petra Malin Titta Hiltunen Tuomas Nevanlinna Sami Frank Muttilainen Perussuomalaisten valtuustoryhmä Jussi Halla-aho Wille Rydman Mari Rantanen Mika Raatikainen Laura Korpinen Teija Makkonen Pirkko Ruohonen-Lerner Pia Kopra Tom Packalén Nuutti Hyttinen Ruotsalaisen kansanpuolueen valtuustoryhmä Eva Biaudet Marcus Rantala Björn Månsson Silja Borgarsdóttir Sandelin Nora Grotenfelt Liike Nyt Helsinki Hjallis Harkimo Joel Harkimo Mikael Jungner Keskustan valtuustoryhmä Laura Kolbe Terhi Peltokorpi Kristillisdemokraattien valtuustoryhmä Mika Ebeling == Lähteet == Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Luettelot suomalaisista poliitikoista
August Eskelin

August Reinhold Eskelin (15. kesäkuuta 1851 Postlar, Kerava – 17. helmikuuta 1927 Ylitalo, Tuusula) oli suomalainen maanomistaja, tilallinen ja kievarin pitäjä. Eskelin oli Postlarin viljelijä vuosina 1869–1917, jonka jälkeen hän toimi Tuusulassa tunnetun Ylitalon tilan ja kestikievarin omistajana ja pitäjänä. == Elämäkerta == August Reinhold Eskelin syntyi 15. kesäkuuta 1851 Tuusulassa. Eskelin toimi Postlarin kruunutilan vuokraviljelijänä yli 40 vuotta, jonka jälkeen hän osti vaimolleen Henrika Eskelinille ja pojilleen Olof ja Eskil Eskelinille Tuusulasta Ylitalon tilan. Talolle kuului kievarivelvollisuus ja sen myötä myös hollikyyditykset, joita Eskelinin suku hoiti aina vuoteen 1955 asti, jolloin säädettiin asetus kievarien lopettamisesta. August Eskelinin jälkeen Ylitalon tilaa pitivät hänen poikansa, jotka suomensivat nimensä muotoon Otto ja Esko Eho. August Eskelin oli myös perustamassa Keravan vapaapalokuntaa, sekä puhelinlaitosta. Eskelin oli myös aktiivinen kunnallispolitiikassa. Vapaapalokunnassa Eskelin oli mukana yli 30 vuotta. Eskelin on haudattu sukuhautaan Tuusulaan Paijalan hautausmaalle. Hauta on yksi Paijalan hautausmaan merkittävistä hautamuistomerkeistä Eskelin kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Ylitalossa Tuusulassa vuonna 1927, 75-vuoden ikäisenä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Tuusulan historia Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Paijalan hautausmaa

Paijalan hautausmaa on Tuusulan seurakunnan ylläpitämä hautausmaa Tuusulan Hyrylässä Paijalannummella. Hautausmaa on vihitty käyttöön vuonna 1896 ja se on laajuudeltaan noin 10 hehtaaria. Hautausmaa perustettiin Tuusulan kirkon ympärillä olevan hautausmaan alkaessa käydä ahtaaksi. == Merkittäviä muistomerkkejä hautausmaalla == Lista Paijalan hautausmaan merkittävistä muistomerkeistä: * Terijoelle haudattujen sankarivainajien muistokivi. * Vakaumuksensa puolesta kaatuneiden muistomerkki * Ylitalon sukuhauta eli Eskelinin ja Ehon sukuhaudat. * Peltolan talon Winqvistien sukuhauta, jossa muun muassa Rolf Winqvist, Mannerheim-ristin ritari numero 55. * Koskenmäen Koskelan talon kauppias Oskar Salmen hauta. * Yli-Postin omistajien hauta * Koskenmäen karjalaisten kauppiaiden hauta * Tuusulan nahkatehtaan johtajan Juho Tikkasen hauta * Valtiopäivämies ja ministeri Juho Niukkasen hauta == Kappelit == Paijalan hautausmaalla on kaksi kappelia. Vanha kappeli valmistui vuonna 1910, sen suunnitteli arkkitehti Ernst Albin Kranck. Uudemman kappelin suunnittelija on arkkitehti Timo Suomalainen ja se valmistui vuonna 1993. mode=packed heights=210px align=left> File:Paijalan kappeli 2020.jpg|Paijalan kappeli.. File:Paijalan vanha kappeli - Paijalannummentie 11, Hyrylä - Tuusula - 1.jpg|Vanha kappeli. == Lähteet == Luokka:Suomen hautausmaat Luokka:Tuusulan rakennukset ja rakennelmat
Jan Johansen (meloja)

Jan Johansen (s. 3. joulukuuta 1944 Tønsberg) on norjalainen ratameloja, olympiavoittaja sekä maailman- ja Euroopan-mestari. Johansen kuului Méxicon kesäolympialaisissa 1968 Norjan kultaa voittaneeseen joukkueeseen 1 000 metrin kajakkinelosessa. Münchenin olympialaisissa 1972 hän sai Norjan joukkueessa pronssia samassa kilpailussa. Johansen saavutti 10 000 metrin kajakkinelosen maailmanmestaruuden Kööpenhaminassa 1970 ja Euroopan-mestaruuden Moskovassa 1969. Hänellä on lisäksi kaksi MM-hopeaa vuosilta 1966 ja 1971 sekä yksi EM- hopea vuodelta 1969. Johansen edusti Tønsberg Kajakk Klubbia. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen ja painaa 86 kilogrammaa. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset melojat Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jan Johansen

Jan Johansen voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: * Jan Johansen (s. 1944), norjalainen ratameloja ja olympiavoittaja * Jan Johansen (s. 1955), tanskalainen poliitikko * Jan Johansen (s. 1966), ruotsalainen laulaja
Johansen

Johansen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Arne Johansen (1927–2013), norjalainen pikaluistelija * Bård Tufte Johansen (s. 1969), norjalainen koomikko ja juontaja * David Johansen (s. 1950), yhdysvaltalainen rocklaulaja * Egil Johansen (1934–1998), norjalainen muusikko * Egil Johansen (s. 1954), norjalainen suunnistaja * Egil Johansen (s. 1962), norjalainen jalkapalloilija * Hans Johansen (1897–1973), tanskalais-venäläinen lintutieteilijä ja professori * Henrik Johansén, suomalainen tennisvalmentaja * Henry Johansen (1904–1998), norjalainen jalkapallomaalivahti * Hermann Johansen (1866–1930), venäläinen biologi ja lintutieteilijä * Inghill Johansen (s. 1958), norjalainen kirjailija * Ivar Christian Johansen, Ravi (s. 1976), norjalainen rap-artisti * Jahn Otto Johansen (1934–2018), norjalainen toimittaja ja kirjailija * Jan Johansen (s. 1944), norjalainen ratameloja ja olympiavoittaja * Jan Johansen (s. 1955), tanskalainen poliitikko * Jan Johansen (s. 1966), ruotsalainen laulaja * Johan Strand Johansen (1903–1970), norjalainen toimittaja, kommunistipoliitikko ja ministeri * Jon Lech Johansen, DVD Jon (s. 1983), norjalainen koodinmurtaja * Jouni Johansen, suomalainen mäkihyppääjä * Kari Mette Johansen (s. 1979), norjalainen käsipalloilija * Kathrine Thorborg Johansen (s. 1989), norjalainen näyttelijä * Lars Emil Johansen (s. 1946), Grönlannin pääministeri 1991–1997 * Lucas Johansen (s. 1997), kanadalainen jääkiekkoilija * Magne Johansen (s. 1965), norjalainen mäkihyppääjä * Maik Johansen (1895–1937), ukrainalainen runoilija, prosaisti, kääntäjä, kirjallisuusteoreetikko ja kielitieteilijä * Marte Mæhlum Johansen (s. 1997), norjalainen maastohiihtäjä * Roy Johansen (s. 1960), norjalainen jääkiekkoilija ja valmentaja * Ryan Johansen (s. 1992), kanadalainen jääkiekkoilija * Stefan Johansen (s. 1991), norjalainen jalkapalloilija * Terje Riis-Johansen (s. 1968), norjalainen keskustapuolueen poliitikko ja ministeri * Tor Egil Johansen (s. 1950), norjalainen jalkapalloilija * Tore Johansen (s. 1948), norjalainen näyttelijä ja laulaja * Truls Sønstehagen Johansen (s. 1991), norjalainen yhdistetyn hiihtäjä.
Mesenaatti (vuoden 2013 elokuva)

Mesenaatti on Pia Andellin ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2013. Elokuva on henkilödokumentti taiteenkerääjänä sekä muotivaatteiden kauppiaana tunnetusta Sara Hildénistä. Se käsittelee Hildénin työtä muodin ja taiteen parissa sekä hänen ja Erik Enrothin välistä avioliittoa. == Palkinnot ja ehdokkuudet == * Elokuva sai kunniamaininnan vuodea 2014 Tampereen elokuvajuhlilla. * Elokuva voitti pääpalkinnon vuoden 2014 Arktisen upeeta -elokuvajuhlilla. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Tappava talvi

Tappava talvi on Marcus Häggin ohjaama ja käsikirjoittama suomalais- sveitsiläisenä yhteistuotantona tehty jännitys-, rikos- ja toimintaelokuva vuodelta 2013. Elokuva kertoo sveitsiläisestä pariskunnasta, joka on lomalla Lapissa. He vuokraavat mökin Tapanilta , joka on paikallinen eräopas. Pian mökin vuokraamisen jälkeem Tapania syytetään veljensä murhasta ja hän turvautuu mökin vuokranneen sveitsiläispariskunnan apuun. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 suomalaiset elokuvat Luokka:Sveitsiläiset elokuvat Luokka:Suomalaiset toimintaelokuvat Luokka:Suomalaiset jännityselokuvat Luokka:Suomalaiset rikoselokuvat
Erkki-Pekka Mäkinen

Erkki-Pekka Mäkinen (s. 27. heinäkuuta 1961) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Mäkinen on pitänyt valmennustallia Tampereen Teiskossa sijaitsevalla Kivirannan tilalla. Hänen valmentamansa hevoset ovat voittaneet palkintorahaa 1 232 231 euroa. Mäkinen valmensi varsahuutokaupasta 2 250 eurolla ostamaansa Graceful Swampia. Se oli ikäluokkansa menestyneimpiä hevosia ja voitti muun muassa Suuren Suomalaisen Derbyn. Graceful Swamp kuoli lokakuussa 2019. Mäkinen tuomittiin kesäkuussa 2021 Pirkanmaan käräjäoikeudessa neljän ja puolen vuoden vankeusrangaistukseen useista lapsiin kohdistuneista seksuaalirikoksista, jotka olivat tapahtuneet hevosharrastuksen yhteydessä. Hippos perui Mäkisen harrastajalisenssin ja asetti hänet toistaiseksi voimassa olevaan kilpailukieltoon. Erkki-Pekka Mäkisellä on kolme poikaa ja vaimo. Hän on autokauppias Pekka Mäkisen poika. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Erkki Pekka Mäkinen Hippoksen sivuilla Luokka:Suomalaiset ravivalmentajat Luokka:Suomalaiset raviohjastajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Koundou

Koundou (myös Kondou) on kylä Kayesin alueen Kitan piirin Kassaron kunnassa Malissa. Sen lähellä sijaitsevat ranskalaisten rakentaman linnakkeen rauniot. Koundoun linnake oli osa ranskalaisten Senegalin yläjuoksulta Nigerjoelle edennyttä Länsi-Sudanin valloitusta. Sen tehtävänä oli suojata Kitan ja Bamakon välistä huoltoreittiä Ahmadu Sékun johtamien tukulorien hyökkäyksiltä. Linnake rakennettiin vuonna 1884 Louis Archinardin johdolla kallioiselle kukkulalle, joka hallitsi tasankoa Koundoun kylän ja Baouléjoen ylittävän sillan välillä. Se käsitti kaksi rakennusta, joita ympäröi muuri ja kaksi bastionia. Linnaketta puolusti kaksi tykkiä ja parikymmentä sotilasta.Gatelet, s. 55–56. Koundouun perustettiin vuonna 1884 yksi Ranskan Sudanin ensimmäisistä kouluista. Vuonna 1888 se oli Fuladugun itäosan käsittäneen hallintopiirin keskus. Koundianin tukulorilinnoituksen hävittämisen jälkeen vuonna 1889 Koundoun linnakkeesta tuli tarpeeton ja se hylättiin.Gatelet, s. 131, 143. Myöhemmin sen kautta oli tarkoitus rakentaa Kitan ja Bamakon välinen rautatie. Tämä pohjoinen reitti oli kuitenkin mäkinen, köyhä ja harvaan asuttu, ja siksi sen asemasta valittiin huonommin tunnettu mutta lyhyempi eteläinen reitti. Koundou kuuluu Boucle du Baoulén kansallispuistoon. Kahden kilometrin päässä kylästä sijaitseva linnake on nykyään raunioina. Sen yhteydessä on pieni ranskalainen hautausmaa. Lähistöllä sijaitsee kaksi luolaa kalliomaalauksineen, raudanvalmistusuuneja ja muinainen asuinpaikka. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Kassaro Luokka:Malin rakennukset ja rakennelmat
Mateusz Klich

Mateusz Andrzej Klich (s. 13. kesäkuuta 1990 Tarnów) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Pohjois- Amerikan MLS-liigassa pelaavaa D.C. Unitedia. Hän on aiemmin pelannut kotimaansa lisäksi Saksassa, Alankomaissa ja Englannissa. Hän on pelannut Puolan A-maajoukkueessa vuodesta 2011. Klich edusti kotimaassaan Cracoviaa. Kesällä 2013 hän siirtyi saksalaisseura Wolfsburgiin. Sittemmin hän edusti Alankomaissa Zwollea, Saksassa Kaiserslauternia ja Alankomaissa Twenteä. Kesällä 2017 hän siirtyi Leeds Unitediin mutta pelasi vielä kevätkauden 2018 lainalla alankomaalaisseura Utrechtissa. Hän on tammikuun 10. päivään 2023 mennessä pelannut 56 ottelua Puolan Ekstraklasassa, 21 ottelua Saksan 2. Bundesliigassa, 86 ottelua Alankomaiden Eredivisiessa, 82 ottelua Englannin Valioliigassa ja 96 ottelua Englannin mestaruussarjassa. Maaleja hän on näissä sarjoissa tehnyt vastaavasti viisi, neljä, kolmetoista, viisi ja kuusitoista. Klich pelasi Puolan alle 18-, alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2011 ystävyysottelussa Argentiinaa vastaan. Vuonna 2013 hän pelasi viisi ja vuonna 2014 neljä maaottelua mutta jäi sitten sivuun maajoukkueesta tasan neljäksi vuodeksi. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän suoritti aikuisten arvokisadebyyttinsä ja pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kolme ottelua. Vuoden 2022 loppuun mennessä hän on pelannut 41 A-maaottelua, joissa 31 kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän on tehnyt kaksi: elokuussa 2013 ystävyysottelussa Tanskaa ja syyskuussa 2018 ystävyysottelussa Irlantia vastaan. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kamil Jóźwiak

Kamil Jóźwiak (s. 22. huhtikuuta 1998 Międzyrzecz) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Derby Countya. Kotimaassaan hän edusti Lech Poznańia ja GKS Katowicea ennen siirtymistään syyskuussa 2020 Englantiin. Jóźwiak pelasi kaikissa Puolan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Sloveniaa vastaan. Kesäkuun 18. päivään 2021 mennessä hän on pelannut 15 A-maaottelua, joissa kahdeksan kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän on tehnyt kaksi: marraskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Alankomaita ja maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Unkaria vastaan. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Peter Lovesey

Peter Lovesey, kirjailijanimi Peter Lear, (1936 Whitton, Middlesex, Britannia) on brittiläinen jännityskirjailija. Kirjojen tapahtuma-aika on yleensä viktoriaaninen ja päähenkilö ylikonstaapeli Cribb. ==Suomennetut teokset== * Hoippuen kohti kuolemaa (Wobble to Death), suom. Eva Siikarla, Helsinki: WSOY 1970 Sarja: SaPo, 129 * Käsi krokotiilialtaassa (Mad Hatter's Holiday), suom. Kersti Juva, Helsinki: WSOY 1978 ISBN 951-0-08698-3 Sarja: Sapo 225 * Salapoliisi silkkipöksyissä (The Detective Wore Silk Drawers), suom. Leena Tamminen, Helsinki: WSOY 1978 ISBN 951-0-08600-2 Sarja: Sapo, 221 * Dynamiittia, dynamiittia (Invitation to a Dynamite Party), suom. Hilkka Pekkanen, Helsinki: WSOY 1979 ISBN 951-0-09025-5 Sapo, 232. * Vahakuva (Waxwork), suom. Pirkko Lokka, Helsinki: WSOY 1982 ISBN 951-0-11405-7 Sarja: Sapo, 275 * Vaitelias komisario (The False Inspector Dew), suom. Eero Mänttäri, Helsinki: Tammi 1983 ISBN 951-30-5741-0 * Katkeraa satoa (Rough Cider), suom. Risto Raitio, Hyvinkää: Viihdeviikarit 1988 ISBN 951-611-166-1 Sarja: Jännityksen mestarit, 13 * Hiuskarvan varassa (On the Edge), suom. Risto Raitio,: Hyvinkää Viihdeviikarit 1990 ISBN 951-611-299-4 Sarja: Jännityksen mestarit, 36 * Oma henki kullan kallis (A Case of Spirits), suom. Kersti Juva, Helsinki: WSOY 1994 ISBN 951-0-19617-7 Sarja: Sapo, 379 * Viimeinen oikea rikosetsivä (The Last Detective), suom. Risto Raitio, Jyväskylä: Blue moon 2002 ISBN 952-5410-05-6 * Ruusunnuppuja vainajalle (The Summons), suom. Risto Raitio, Jyväskylä: Blue Moon 2005 ISBN 952-5410-25-0 ;Novellit * Dokkari. Julkaisussa: Ruumiin kulttuuri 21(2004): 3 * Arkku on lastattu, suom. Pasi Junila, teoksessa: Murha Agathan malliin: 12 tarinaa Agatha Christien syntymän satavuotisjuhlan kunniaksi (A Classic English Crime), toimittanut Tim Heald, Book Studio 1996 ISBN 951-611-806-2 * Kummitustalo (Mistletoe Mysteries), suom. Kari Salminen, teoksessa: Joulun murhat: [rosvojoukko varpaisillaan... 15 jouluista rikostarinaa], koonnut Charlotte MacLeod. Book Studio 1990 ISBN 951-611-363-X * Lukittu huone, suom. Jouko Vanhanen, teoksessa: Top crime: jännityksen valiot (Top Crime), valik. ja toim. Josh Pachter. Kirjayhtymä 1884 ISBN 951262575X * Teurastajat (The Butchers), suom. Annika Eräpuro, teoksessa: Murhan viisi vuosikymmentä. 3 (Fifty Years of the Best of Ellery Queen's Mystery Magazine). Hyvinkää: Book Studio 1991 ISBN 951-611-432-6 Sarja: Jännityksen mestarit, 57 ==Lähteet== Luokka:Englantilaiset jännityskirjailijat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bartosz Bereszyński

Bartosz Bereszyński (s. 12. heinäkuuta 1992 Poznań) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän on tammikuusta 2017 alkaen edustanut Italian Serie A:ssa pelaavaa Sampdoriaa. Kotimaassaan hän edusti Lech Poznańia, Warta Poznańia lainasopimuksella ja Legia Varsovaa. Bereszyński on 4,5 kauden aikana pelannut Serie A:ssa 130 ottelua. Ainoan maalinsa hän on tehnyt maaliskuussa 2021 Cagliaria vastaan. Bereszyński pelasi Puolan alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2013 ystävyysottelussa Liechtensteinia vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän tuli vaihdosta kentälle ensimmäisen alkulohko-ottelun lopulla ja pelasi avauskokoonpanossa kahdessa muussa alkulohko-ottelussa. Kesäkuun 18. päivään 2021 mennessä hän on pelannut 33 A-maaottelua, joissa 27 kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole A-maaotteluissaan tehnyt. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
R. Ruth

R. Ruth Oy on jyväskyläläinen yrityskonserni, jonka nykyisiä toimialoja ovat autokauppa sekä ravintola- ja hotellitoiminta. Vuonna 1925 perustettu yritys tunnettiin 1900-luvulla myös merkittävänä tukkukauppana ja leipomona. R. Ruth -konserni on Jyväskylän vanhin kauppa-alan yritys, joka on ollut alusta asti saman suvun, Routtien, hallussa. ==Historiaa== ===Tukkukauppa=== Robert Ruth (1854–1925) syntyi Jämsän Auvilan kylässä ja aloitti liiketoimintansa tukkukauppiaana välittämällä paikallisia maalaistuotteita Helsinkiin myytäviksi. Vuonna 1883 hän ryhtyi myös vähittäiskauppiaaksi perustamalla sekatavarakaupan Jyväskylän keskustaan, mutta liike tuhoutui tulipalossa jo viisi vuotta myöhemmin. Ruth myi palaneen talon ja sai siitä palovakuutuskorvauksia, ja näillä rahoilla hän perusti Jyväskylään ensimmäisen tukkuliikkeen. Se kasvoi Keski-Suomen suurimmaksi viljatuotteiden ja siirtomaatavaroiden välittäjäksi. Routit myivät tukkukauppansa vuonna 1980 samaan Tuko-ryhmään kuuluneelle Pohjanmaa Oy:lle, ja vuonna 1992 loppui myös R. Ruthin valtakunnallisen kemikaalitukun toiminta. ===Leipomot=== Vuonna 1906 Robert Ruth perusti Jyväskylän Höyryleipomon, josta yhdessä tukkukaupan kanssa tuli hänen kuoltuaan R. Ruth Oy. Vuonna 1955 Jyväs-Hyvä-nimen saanut korppu- ja rinkelituotanto eriytettiin omaksi kommandiittiyhtiökseen, ja vuodesta 1993 Jyväshyvä-merkki on kuulunut Fazerille. Vuonna 1992 Ruth hankki omistukseensa Herkkusuu Oy:n, ja laajentuneelle toiminnalle valmistui uudet toimitilat Jyväskylän Hämeenlahteen. Vuonna 2000 Ruth myi leipomonsa Fazerille ja päätti keskittyä ravintola- ja autokauppatoimintaan. Fazer lakkautti Jyväskylän leipomon, mutta vuonna 2010 aloitti uusi yrittäjä tiloissa leipomotoiminnan nimellä Ruthin Leipomo Oy. ===Ravintolat ja hotellit=== Ensimmäinen Ruthin kahvila avattiin vuonna 1955 Jyväskylän keskustaan Asemakadulle. Sittemmin R. Ruth Oy:n ravintolatoimintaan ovat kuuluneet kahvilat Robert ja Kahvila- Myymälä sekä ravintolat Ruthin Vintti ja Ruthin Ravintola eli Ylä-Ruth. 2000-luvulla toiminta laajeni Helsinkiin, jossa Ruth on enemmistöomistajana ravintoloissa Kolme Kaisaa Sörnäisten kurvissa ja Villi Wäinö Kalevankatu 4:ssä. Liiketoiminta laajeni hotellialalle Ruth-yhtiöiden ostettua kesäkuussa 2018 toteutetulla Mattilanniemen Hotelli Oy:n eli jyväskyläläisen Hotelli Alban. ==Autokauppa== Ruth-konserni ryhtyi autokauppa-alalle 1963 ostettuaan Jyväskylän Autotarvike Oy:n, joka myy nykyisin Volkswagen-konsernin merkkejä ja Hyundaita. Autokauppa laajentui Savilahden Auto Oy:n oston myötä vuonna 2004 Mikkeliin ja Savonlinnaan ja vuonna 2007 pariksi vuodeksi myös Keuruulle (Keuruun Autokeskus). ==Lähteet== * * * * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset tukkukaupat Luokka:Suomalaiset autoliikkeet Luokka:Suomalaiset leipomot
Przemysław Frankowski

Przemysław Frankowski (s. 12. huhtikuuta 1995 Gdańsk) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapelaaja. Hän edustaa ranskalaista Lensiä, johon hän siirtyi elokuussa 2021 pelattuaan 2,5 vuotta Major League Soccerissa yhdysvaltalaisessa Chicago Firessa. Kotimaassaan hän edusti Lechia Gdańskia ja Jagiellonia Białystokia. Frankowski on pelannut Ligue 1:ssä helmikuun 2024 loppuun mennessä 93 ottelua ja tehnyt niissä 13 maalia. Joulukuussa 2023 hän teki kaksi maalia kotiottelussa Lyonia vastaan. Frankowski pelasi useissa Puolan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Nigeriaa vastaan. Maaliskuun 2024 loppuun mennessä hän on pelannut 40 A-maaottelua, joissa 25 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt kolme A-maaottelumaalia: lokakuussa 2019 EM- karsintaottelussa Pohjois-Makedoniaa, marraskuussa 2023 ystävyysottelussa Latviaa ja maaliskuussa 2024 EM-jatkokarsintaottelussa Viroa vastaan. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle Puolan kaikissa kolmessa ottelussa. MM-kilpailuissa 2022 hän tuli Puolan ensimmäisessä ottelussa vaihdosta kentälle ja pelasi loput kolme ottelua avauskokoonpanossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Przemysław Frankowski (90minut.pl) *Przemysław Frankowski (national-football-teams.com) Luokka:Puolalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kerimäen kirjasto

Kerimäen kirjasto on itäsavolaisen Savonlinnan kaupungin Kerimäen kirkonkylässä toimiva yleinen kirjasto. Kirjasto on Savonlinnan kaupunginkirjaston Kerimäen pitäjän lähikirjasto ja osa Lumme-kirjastokimppaa. Kirjastokimpan aineistot ovat kirjastokimppaan osallistuvien kuntien asukkaiden lainattavissa. Verkkokirjasto on toteutettu osana Lumme-kirjastojen palveluja. == Lähteet == Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Savonlinnan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Savonlinnan kulttuuri Luokka:Kerimäki
Tymoteusz Puchacz

Tymoteusz Puchacz (s. 23. tammikuuta 1999 Sulechów) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on kotimaassaan edustanut Lech Poznańia sekä lainasopimuksilla Zagłębie Sosnowiecia ja GKS Katowicea. Kaudeksi 2021–2022 hän siirtyi Saksan Bundesliigassa pelaavaan Union Berliniin, jossa hän on pelannut toistaiseksi ainoan bundesliigaottelunsa lokakuussa 2022. Kevätkauden 2022 Puchacz oli lainalla turkkilaisseura Trabzonsporissa, jossa hän pelasi yhdeksän Superliigan ottelua. Kevään 2023 hän oli lainalla kreikkalaisessa Panathinaikosissa, jossa hän osallistui 13 superliigaotteluun. Kauden 2023–2024 Puchacz pelaa lainalla Saksan 2. Bundesliigan Kaiserslauternissa. Puchacz pelasi useissa Puolan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäiset ottelunsa kesäkuussa 2021. Hänen kolmas maaottelunsa oli EM-kilpailujen alkulohko-ottelu Slovakiaa vastaan; hän tuli vaihdosta kentälle 74. minuutilla. Toisen alkulohko-ottelun Espanjaa vastaan hän pelasi kokonaan ja kolmannesta alkulohko-ottelusta Ruotsia vastaan hän pelasi ensimmäisen jakson. Puchacz on pelannut maaliskuun 2024 loppuun mennessä 13 A-maaottelua, joissa kymmenen kertaa avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jakub Moder

Jakub Moder (s. 7. huhtikuuta 1999 Szczecinek) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on kotimaassaan edustanut Lech Poznańia ja lainasopimuksella Odra Opolea. Lokakuussa 2020 hän siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Brighton & Hove Albioniin mutta jatkoi vielä lainasopimuksella Poznańissa vuoden 2020 loppuun. Kevätkaudella 2021 hän pelasi Valioliigassa 12 ottelua, joista seitsemän ottelua avauskokoonpanossa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 28 valioliigaottelua ja niissä 19 kertaa avauskokoonpanossa. Eturistisideloukkaantuminen huhtikuun 2022 alussa valioliigaottelussa Norwich Cityä vastaan piti hänet loppukauden ajan ja koko seuraavan kauden poissa kentiltä. Hän palasi pelikentille lokakuussa ja valioliigapeleihin marraskuussa 2023. Moder pelasi useissa Puolan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Alankomaita vastaan. Hän on 11. heinäkuuta 2024 mennessä pelannut 26 A-maaottelua. Maaleja hän on tehnyt kaksi: marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Ukrainaa ja maaliskuussa 2021 MM- karsintaottelussa Englantia vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi muutaman minuutin ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Slovakiaa vastaan ja avauskokoonpanossa toisessa alkulohko-ottelussa Espanjaa vastaan. EM- kilpailuissa 2024 hän pelasi Puolan kaikissa kolmessa ottelussa, näistä Ranskaa vastaan hän oli avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paha vieras

Paha vieras on Markku Sadelehdon toimittama ja WSOY:n vuonna 1996 julkaisema novelliantologia, joka sisältää 19 alkujaan englanninkielistä kauhutarinaa vuosilta 1839–1955. Antologian teemoja ovat okkultismi, manaaminen, henkiolennot ja paholainen.Elo, Eija: Paha vieras. Aikakone, n. 1996. Viitattu 19.6.2021. == Sisältö == * Joseph Conrad: Idiootit (The Idiots, 1908) * D. K. Broster: Vaanija oven edessä (Couching at the Door, 1933) * Thomas Hardy: Kuihtunut käsi (The Withered Arm, 1888) * J. Sheridan Le Fanu: Maalari Schalken (Schalken the Painter, 1839/1851) * Robert Louis Stevenson: Markheim (Markheim, 1887) * H. Russell Wakefield: ”Hän saapui ja hän lähti pois” (“He Cometh and He Passeth By”, 1928) * L. P. Hartley: Matkaava hauta (Travelling Grave, 1929) * Algernon Blackwood: Kuuntelija (The Listener, 1907) * M. R. James: Riimujen mahti (Casting the Runes, 1911) * Walter de la Mare: Yön sydämestä (Out of the Deep, 1923) * M. P. Shiel: Jylisevä talo (The House of Sounds, 1911) * Elizabeth Jane Howard: Kolme mailia ylempänä (Three Miles Up, 1951) * Oliver Onions: Maalatut kasvot (The Painted Face, 1929) * A. E. Coppard: Toisella puolella (Adam and Eve and Pinch Me, 1921) * John Metcalfe: Kyltymätön kuolema (The Feasting Dead, 1954) * Arthur Machen: Valkea väki (The White People, 1906) * E. F. Benson: Negotium perambulans (Negotium Perambulans, 1923) * J. B. Priestley: Harmaat herrat (The Grey Ones, 1953) * Robert Aickman: Muutoksen kellot (Ringing the Changes, 1955) == Vastaanotto == Aikakoneen arvostelussa Eija Elo ylisti kokoelmaa täysosumaksi, joka ”ansaitsee laajan yleisön”. Mukana on sekä kuuluisia että vähemmän tunnettuja kirjailijoita, ja vaikka ”tunnetut taatusti elävät maineensa mukaisesti, vähemmän tunnetut tuottavat herkullisimmat yllätykset”. Myös Matti Rosvallin suomennos on onnistunut. Kankeahko alku, unohdettava otsikko ja sensaationhakuinen ulkoasu sen sijaan saavat hieman kritiikkiä. Jälkimmäisen Elo on tosin valmis antamaan anteeksi, jos se houkuttelee ostajia näinkin hyvän kirjan pariin. == Lähteet == Luokka:Markku Sadelehdon toimittamat kirjat Luokka:Suomalaiset kauhunovellikokoelmat Luokka:Vuoden 1996 kirjat
Karol Świderski

Karol Świderski (s. 23. tammikuuta 1997 Rawicz) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän siirtyi tammikuussa 2019 kotimaansa Jagiellonia Białystokista kreikkalaisseura PAOK:iin, jossa hän pelasi kolme vuotta. Tammikuussa 2022 hän siirtyi yhdysvaltalaiseen MLS-seura Charlotteen. Helmi-kesäkuussa 2024 hän pelaa lainasopimuksella Italian Serie A:n Hellas Veronassa. Świderski pelasi useissa Puolan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2021 MM- karsintaotteluissa Andorraa ja Englantia vastaan. Hän on maaliskuun 2024 loppuun mennessä pelannut 30 A-maaottelua, joista 15 ottelua avauskokoonpanossa. Maaleja hän on tehnyt kymmenen: ensimmäisessä ottelussaan Andorraa vastaan, kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Islantia vastaan, syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan, lokakuussa 2021 MM- karsintaotteluissa San Marinoa ja Albaniaa vastaan, marraskuussa 2021 MM- karsintaottelussa Unkaria vastaan, kesä- ja syyskuussa 2022 Kansojen liigan otteluissa Walesia vastaan, maaliskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Albaniaa vastaan ja lokakuussa 2023 EM-karsintaottelussa Moldovaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Solwers

Solwers Oyj on suomalainen rakennusalan konsultointiyritys. Solwers listautui Helsingin pörssin First North Growth -listalle kesäkuussa 2021. Solwers tarjoaa suunnittelu- ja projektinhallintapalveluita 29 operatiivisen yhtiönsä kautta työllistäen yli 700 työntekijää (28.11.2024 Q3 liiketoimintakatsaus). Konserni toimii arkkitehtuurin, teknisen konsultoinnin, sähkö-, automaatio- ja sähkönsiirtosuunnittelun, ympäristövaikutusten valvonnan, projektinjohtamisen ja -valvonnan, kiertotalouden, taloushallinnon ja digitaalisten ratkaisujen sekä logistiikkaratkaisujen palveluntarjoajana Suomessa ja Ruotsissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset First North -yhtiöt Luokka:Suomalaiset suunnittelu- ja konsultointitoimistot Luokka:Kauniainen