EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
We Can’t Stop

"We Can’t Stop" on yhdysvaltalaisen laulaja-näyttelijä Miley Cyrusin kappale sekä ensimmäinen single hänen neljänneltä studioalbumiltaan Bangerz. Kappale julkaistiin 3. kesäkuuta 2013 ja levy-yhtiönä toimi ensimmäisen kerran RCA Records. Singlen kirjoittivat Mike L. Williams II, Pierre Ramon Slaughter, Timothy Thomas ja Theron Thomas (joka tunnetaan nimellä Rock City), Cyrus, Douglas Davis ja Ricky Walters. Singlen tuottivat Williams II ja Mike Will Made-It. Tyyliltään kappale on poppia, R&B;:tä ja tanssimusiikkia. Kappaleen sanat puhuvat pääasiassa kotijuhlista. Bangerz on Cyrusin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 2013. Vaikka Cyrusin alkuperäinen suunnitelma oli pitää taukoa musiikista, hän alkoi suunnittelemaan kyseistä albumia vuonna 2012. Albumin työstäminen jatkui vuoteen 2013, jonka aikana Cyrus jätti entisen levy-yhtiönsä Hollywood Recordsin ja siirtyi RCA Recordsiin. Single ylsi sijalle kaksi Billboard Hot 100 -listalla. Cyrus on esittänyt kappaleen livenä useaan otteeseen ja media on antanut paljon kritiikkiä Cyrusin vieläkin radikaalimpaan suuntaan menneestä lavashow’sta ja asukokonaisuuksista. Singleä seuraa albumilta samana vuonna julkaistu ”Wrecking Ball”. Luokka:Miley Cyrusin kappaleet Luokka:Vuoden 2013 kappaleet
Vilsmeier–Haack-reaktio

Vilsmeier–Haack-reaktio eli Vilsmeier-reaktio on elektrofiilisiin aromaattisiin substituutioihin kuuluva reaktio, jolla elektronirikkaista aromaattisista yhdisteistä voidaan valmistaa aromaattisia aldehydejä tai ketoneja. Reaktiossa disubstituoitu amidi reagoi fosforyylikloridin ja elektronirikkaan aromaattisen yhdisteen kanssa. Reaktio on saanut nimensä kehittäjiensä Anton Vilsmeierin ja Albrecht Haackin mukaan. : ==Reagenssit ja reaktiomekanismi== Vilsmeier–Haack-reaktio tapahtuu parhaiten elektronirikkaille aromaattisile yhdisteille, kuten aromaattisille amiineille, fenoleille, atsuleenijohdannaisille ja ferroseenijohdannaisille sekä elektronirikkaille heteroaromaatisille yhdisteille kuten pyraaneille, furaaneille ja indoleille. Amidina reaktiossa käytetään tyypillisesti joko dimetyyliformamidia tai N-metyyliformanilidia, mutta myös jotain muuta dialkyyli- tai diaryyliamidia voidaan käyttää. Fosforyylikloridin sijasta reaktiossa voidaan käyttää oksalyylikloridia, fosgeenia tai trifluorimetaanisulfonihappoanhydridiä käytettäessä reaktio tapahtuu myös vähemmän reaktiivisille aromaattisille yhdisteille, kuten fenantreenille tai naftaleenille. Vilsmeier–Haack-reaktion ensimmäisessä vaiheessa fosforyylikloridi reagoi disubstituoidun amidin kanssa muodostaen kloori- iminiumkationin, joka elektrofiilisena reagoi nukleofiilisen aromaattisen renkaan kanssa elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla. Muodostuvasta tuotteesta eliminoituu kloridi-ioni ja muodostuva epästabiili iminiumioni hydrolysoituu aromaattiseksi aldehydiksi tai ketoniksi. : ==Lähteet== Luokka:Orgaaniset reaktiot
Jan Andersson (toimittaja)

Jan Andersson (s. 1973), on suomalainen toimittaja, joka on työskennellyt marraskuusta 2018 lähtien MTV Uutisten uutisankkurina ja vaaliohjelmien juontajana. Ennen siirtymistään MTV:lle Andersson työskenteli 21 vuoden ajan toimittajana ja ajankohtaisohjelmien juontajana Ylellä. Ennen toimittajaksi siirtymistään Andersson toimi lukion historian opettajana. Ylellä Andersson tuli tunnetuksi muun muassa vaalilähetysten, A-studion, A-talkin, Ajankohtaisen Kakkosen ja Aamu-TV:n juontajana. Hän oli yksi Ylen silloisen päätoimittajan Atte Jääskeläisen kriitikoista niinsanotussa Sipilä-gatessä. Andersson puhuu äidinkielenään ruotsia, mutta on työskennellyt koko uransa ajan suomen kielellä, jota hän puhuu täydellisesti. Hänet tunnetaan tiukasta haastattelutyylistään, ja Helsingin Sanomat valitsikin hänet vuonna 2011 vuoden jankkaajaksi. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset televisiotoimittajat Luokka:Suomalaiset uutisankkurit Luokka:Elävät henkilöt
Satulapiste

Matematiikassa satulapisteellä tarkoitetaan funktion määrittelyjoukon pistettä, joka on funktion stationaaripiste, mutta joka ei kuitenkaan ole funktion paikallinen maksimi/minimi. Esimerkki satulapisteestä on vuorten välissä oleva sola tai kaksiulotteisessa koordinaatistossa toiseen suuntaan nouseva ja toiseen suuntaan laskeva käyrä. == Matemaattinen määritelmä == Funktiolla f(x,y) on satulapiste pisteessä (X,Y) jos: 1\. f(x,y)\in C^2 2\. f_x = f_y = 0 pisteessä (X,Y) 3\. f_{xx}f_{yy}-f_{xy}^2<0 pisteessä (X,Y) Todistus löytyy lähteenä olevasta Widderin kirjasta. === Määritelmä Hessen matriisin avulla === Reaaliarvoisella funktiolla ƒ ei ole satulapiste vaan paikallinen maksimi tai minimi, jos funktion Hessen matriisi on positiivisesti tai negatiivisesti definiitti matriisi. Hessen matriisi on reaaliarvoisen funktion toinen derivaatta. Jos (kahdessa ulottuvuudessa) matriisin determinantti on negatiivinen, ovat ominaisarvot erimerkkiset ja kyseessä on satulapiste. Jos determinantti on nolla, testi ei kerro mitään kyseisestä pisteestä. Hessen matriisi yleisessä n-ulotteisessa tapauksessa (jolloin satulapisteen käsite ei ole niin yksiselitteinen): abla\,^2\,f\,=\text{H}=\begin{bmatrix} \frac{\partial f}{\partial x_1\partial x_1} & \cdots & \frac{\partial f}{\partial x_1\partial x_n} \\\ \vdots & \ddots & \vdots \\\ \frac{\partial f}{\partial x_n\partial x_1} & \cdots & \frac{\partial f}{\partial x_n\partial x_n}\end{bmatrix} Toinen tapa esittää sama asia: Merkitään edellisen matriisin determinanttia tunnuksella D. Funktion f =(x,y) determinantti on (kahdessa ulottuvuudessa) D = f_{xx}f_{yy}-f_{xy}f_{yx} =f_{xx}f_{yy}-f_{xy}^2 Jos D<0 , niin kyseinen piste on satulapiste. Determinantti D voidaan tulkita myös pinnan f(x,y) Gaussin kokonaiskaarevuudeksi tarkastelupisteessä (x,y) missä funktion ensimmäiset osittaisderivaatat häviävät. == Esimerkki == Tarkastellaan funktiota f = x^2-y^2 . Funktion Hessen matriisi stationaaripisteessä (0,0) on \text{H}=\begin{bmatrix} 2 & 0 \\\ 0 & -2 \end{bmatrix} Nyt matriisin H determinantti D = 2*(-2)=-4<0, joten kyseinen piste (0,0) on satulapiste. == Sovellukset == Dynaaminen systeemi: Dynaamisessa systeemissä satulapiste on jaksollinen piste, jonka vakaat ja epävakaat monikerrat omaavat nollasta eroavan ulottuvuuden. Kahden henkilön nollasummapeli: Nashin tasapaino on satulapiste. Satulapiste on matriisin ominaisuus, joka on samalla suurin elementti sarakkeessaan, sekä pienen elementti rivissään. == Katso myös == * Maksimi * Sola * Derivaatta * Differentiaaliyhtälö == Lähteet == * Hilbert, David; Cohn-Vossen, Stephan (1952), Geometry and the Imagination (2nd ed.), New York: Chelsea, ISBN 978-0-8284-1087-8 * Widder, D. V. (1989), Advanced calculus, New York: Dover Publications, pp. page 128, ISBN 0-486-66103-2 * Englanninkielinen Wikipedia == Aiheesta muualla == Luokka:Differentiaaligeometria
Mike Foligno

Michael Anthony "Mike" Foligno (s. 29. tammikuuta 1959 Sudbury, Ontario, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja jääkiekkohyökkääjä. Pelaajaurallaan hän pelasi yhteensä 15 kautta NHL:ssä ja edusti Kanadaa kolmissa maailmanmestaruuskisoissa. Hän toimi NHL:ssä pelaavan New Jersey Devilsin apuvalmentajana kaudesta 2013–2014 kauteen 2014–2015, kunnes hän siirtyi Vegas Golden Knightsin pelaajatarkkailijaksi lopettaen uransa siellä kauteen 2017–2018. Päävalmentajana Foligno on toiminut muun muassa viiden kauden ajan 1998–2003 AHL:ssä pelaavassa Hershey Bearsissa. == Muuta == Foligno on kanadanitalialainen. Hänen poikansa Marcus ja Nick ovat myös jääkiekkoilijoita ja pelanneet NHL:ssä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Kanadanitalialaiset Luokka:Detroit Red Wingsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wallsport Areena

Wallsport Areena on Seinäjoen Jalkapallokerhon omistama sisähalli. Hallissa on kahvio, toimistotiloja, kokoustiloja, sauna sekä punttisali. SJK osti hallin vuoden 2013 alussa, mutta halli jatkaa toimintaansa edelleen omana yhtiönään. Wallsport Areenalla on järjestetty jalkapallon vuosittainen Komia-turnaus. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Wallsport Areenan kotisivut Luokka:Seinäjoen urheiluhallit Luokka:Jouppila
Himojen puutarha (sävellys)

Himojen puutarha, fantasia per orchestra, on Herman Rechbergerin sävellys vuodelta 1977Fimic nuotisto. Hän sai siitä Teoston 1. palkinnonFimic. Rechberger on soveltanut siinä renessanssin piirteitä.Presentation Sävellys on levytetty *esittäjä Itävallan radion sinfoniaorkesteri, Fuga 3022 1983 == Lähteet == Luokka:1970-luvun musiikkiteokset Luokka:Vuoden 1977 musiikki
Nadine Horchler

Nadine Horchler (s. 21. kesäkuuta 1986 Ottlar) on saksalainen ampumahiihtäjä. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 Horchler oli normaalimatkalla kahdeskymmeneskahdeksas. Hän voitti ampumahiihdon maailmancupin yhteislähtökilpailun Antholzissa kaudella 2016–2017. Tätä ennen hän oli parhaimmillaan sijoittunut maailmancupin osakilpailussa kahdesti viidenneksi. Hän on parhaimmillaan sijoittunut maailmancupin kokonaistilanteessa sijalle 25 kaudella 2012-2013. Horchler on saavuttanut ampumahiihdon EM-kilpailuissa kultaa pikakilpailussa 2016, hopeaa sekaviestissä 2019 sekä pronssia takaa- ajossa 2011 ja 2019 sekä viestissä 2011 ja 2012. ==Lähteet== * Luokka:Saksalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hienohelma

Hienohelma (Asparagus densiflorus 'Sprengeri') on parsojen sukuun kuuluvan natalinparsan lajike. == Ulkonäkö ja koko == Hienohelmalla ei ole varsinaisia lehtiä, vaan niiden paikalla on hyvin pieniä, neulasmaisia versoja, jotka hoitavat lehtien tehtäviä. Kasvi kukkii vain silloin tällöin. Kukat ovat valkoisia ja tuoksuvia. Hienohelman hedelmä on marja, joka on oranssi. Kasvin juuret ovat monihaaraiset. == Levinneisyys == Kasvi on kotoisin Etelä- Afrikasta. == Elinympäristö == Kasvi viihtyy aurinkoisella ja lämpimällä kasvupaikalla, mutta ei auringon paahteessa. == Käyttö == Hienohelmaa käytetään huonekasvina. Sitä käytettiin entisaikaan ja jossain määrin vieläkin kukkasidonnassa ja muussa koristelussa. Sitä käytetään myös viherkasviryhmissä. Hienohelman lisääminen onnistuu paitsi siemenistä, myös jakamalla. Kasvi kestää jonkin verran leikkaamista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Puutarha.net: Hienohelma Asparagus densiflorus "Sprengeri" *Vanhat Huonekasvit: Parsat *Hyötykasviyhdistys: Hienohelma Asparagus densiflorus "Sprengeri" *Guide to Houseplants: Care of Asparagus Fern *Village Nurseries: Asparagus densiflorus "Sprengeri" Luokka:Parsat Luokka:Huonekasvit Luokka:Lajikkeet
Lauri Hyvärinen

Lauri Ilmari Hyvärinen (14. heinäkuuta 1926 Kajaani – 14. tammikuuta 2008 Helsinki)Kalevi Kauranne: Lauri Hyvärinen (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 14.1.2008. Viitattu 26.7.2018. oli suomalainen geologi. Hänet nimitettiin vuonna 1977 professori Aarno Kahman seuraajaksi Geologisen Tutkimuslaitoksen malmiosaston johtoon ja vuonna 1981 malmitutkimuksen osastoryhmän tutkimusjohtajaksi professorin arvolla.Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 299 Hän jäi eläkkeelle vuonna 1990. Hyvärinen harjoitti vuosien ajan malminetsintää. Hänen maineikkain löytönsä oli Virtasalmen Hällinmäen malmiesiintymä, josta hän teki väitöskirjansa vuonna 1969. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset geologit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Piikkikruunu (kasvi)

Piikkikruunu (Euphorbia milii) on tyräkkien sukuun kuuluva pensasmainen, monihaarainen kasvilaji, jota kasvatetaan myös huonekasvina. == Ulkonäkö ja koko == Piikkikruunu kasvaa noin 1,5 metriä korkeaksi pensaaksi, huonekasvina pituus jää noin 1 metriin. Varret ovat piikkisiä, piikit 1–1,5 cm pitkiä. Lehdet ovat noin 5 cm pitkiä, himmeän sinertävän vihreitä, muodoltaan vastapuikeita, pyöreäkärkisiä ja keskittyneet versojen kärkiin. Kukat ovat pieniä, huiskiloina, alkuperäinen suojuslehtien väri on vaaleanpunainen mutta nykyään on tullut punaisia ja valkoisia muotojakin. Kukinta-aika on helmi- heinäkuu, mutta voi kukkia lähes ympäri vuodenkin. Piikkikruunun maitiaisneste on ihoa ärsyttävää ja sen on todettu aiheuttavan syöpää. Piikkikruunun lajikkeita ovat muun muassa isopiikkikruunu (E. milii var. splendens) ja tarhapiikkikruunu (E. milii risteymät). Piikkikruunulle läheistä sukua on jättipiikkikruunu (E. × lomii), joka on piikkikruunun ja särmätyräkin (E. lophogona) risteymä. == Levinneisyys == Piikkikruunu on alkujaan kotoisin Madagaskarilta. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Tyräkit Luokka:Huonekasvit
Unto Paltemaa

Unto Lauri Paltemaa (s. 20. elokuuta 1954 Pielavesi)Kuka kukin on 2003 on suomalainen mainosgraafikko. Hän on yksi 1990–2000-lukujen palkituimpiin kuuluvan mainostoimiston Paltemaa Huttunen Santala Oy:n perustajista ja toimi sen hallituksen puheenjohtajana ja art directorina vuoden 2006 loppuun asti. Paltemaa tuli ylioppilaaksi 1974 ja valmistui mainosgraafikoksi 1978. Hän toimi art directorina Unileverin Lintas-mainostoimistossa 1981–1984 ja SEK & Greyssä 1984–1988 ennen kuin perusti oman toimiston yhdessä Kari Huttusen ja Olli Santalan kanssa. He myivät toimistonsa vuonna 1997 kansainväliseen Omnicom Groupiin kuuluvalle TBWA-toimistoketjulle. Suomen suurimpien mainostoimistojen joukkoon kasvaneen PHS:n nimi muuttui aluksi muotoon TBWA\PHS ja tunnetaan nyt nimellä TBWA\Helsinki. Unto Paltemaa palkittiin urastaan Platinahuipulla Grafia ry:n Vuoden huiput -tapahtumassa 1992. Vuonna 1996 Grafia valitsi hänet Vuoden graafikoksi. Paltemaa toimii nykyisin sijoittajana ja työskentelee konsulttiyrityksessään Paltemaa Sparring Oy:ssä. Hän on toiminut hallituksen puheenjohtajana oopperasäätiö Cavassa, joka on järjestänyt oopperaesityksiä Nilsiän Louhosareenassa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset graafiset suunnittelijat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset mainonnan suunnittelijat
Veikko O. Hyvönen

Veikko Olavi Hyvönen (18. syyskuuta 1929 Sysmä – 9. heinäkuuta 2018 Espoo) oli suomalainen oikeustieteilijä ja professori. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1970. Hän oli Helsingin yliopiston kiinteistöoikeuden dosentti 1970–1971Helsingin yliopiston virkamiehet. sekä maa- ja vesioikeuden professori 1971–1996. Hyvönen valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1975. ==Julkaisuja== *Kaavoitus- ja rakentamisoikeus, 1974 *Maapaketti, 1976 *Kiinteistönmuodostamisoikeus 1–2 == Lähteet == ==Kirjallisuutta== *Laaksonen, Kalevi: Veikko O. Hyvönen 1929 – 18/9 – 1999: Juhlajulkaisu. Lakimiesliiton Kustannus, 1999 ==Aiheesta muualla== *Veikko O. Hyvösen muistokirjoitus. Helsingin Sanomat 29.9.2018 (käyttäjätunnuksella). Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Valkoviirukipuaja

Valkoviirukipuaja (Lepidocolaptes leucogaster) on kipuajien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Valkoviirukipuajaa tavataan kotoperäisenä Meksikossa. Sen kannaksi arvioidaan 50 000–499 999 yksilöä. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Kipuajat
Valkokulmakipuaja

Valkokulmakipuaja (Lepidocolaptes angustirostris) on kipuajien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Valkokulmakipuajaa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan itä- ja keskiosissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on nouseva. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Kipuajat
Nätkimet

Nätkimet (Hedysarum) on hernekasvien (Fabaceae) suku. Siihen kuuluu noin 220 Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa kasvavaa lajia. Tunnetuin nätkinlaji lienee siperiannätkin (Hedysarum alpinum), jota monet eläimet syövät ja jonka juuria ovat mm. eskimot syöneet. Punanätkimen (Hedysarum coronarium) siemeniä on käytetty värjäykseen. == Nätkinlajeja == * Hedysarum alpinum – siperiannätkin * Hedysarum boreale – pohjannätkin * Hedysarum cretaceum – kipsinätkin * Hedysarum coronarium – punanätkin * Hedysarum glomeratum – sykerönätkin * Hedysarum hedysaroides – tummanätkin * Hedysarum multijugum – mongoliannätkin * Hedysarum semenovii – tiensaninnätkin * Hedysarum vicioides – idännätkin == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Hedysarum *ITIS: Hedysarum *United States Department of Agriculture (USDA): Hedysarum *Flora of China: Hedysarum *Global Biodiversity Information Facility entry Luokka:Hernekasvit
Kaitanokkakipuaja

Kaitanokkakipuaja (Lepidocolaptes affinis) on kipuajien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Kaitanokkakipuajaa tavataan Meksikon pohjoisosista Panaman länsiosiin. Sen populaation on suuri ja kannankehitys vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Kipuajat
Howard Terpning

Howard Terpning (s. 5. marraskuuta 1927) on yhdysvaltalainen taidemaalari ja kuvittaja, joka tunnetaan parhaiten Amerikan alkuperäisväestöä koskevista töistään. Terpning syntyi Oak Parkissa, Illinois’ssa, Yhdysvalloissa. Hänen äitinsä oli sisustussuunnittelija, ja isä työskenteli rautateillä. Terpning piti lapsena piirtämisestä ja tiesi jo nuorena haluavansa ryhtyä taiteilijaksi. 15-vuotiaana hän kiinnostui Amerikan alkuperäisväestöstä vietettyään kesän leireillen ja kalastaen serkkunsa kanssa Coloradossa. Terpningin töitä on näytteillä monissa museoissa, ja hän on myös voittanut useita palkintoja. == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset kuvittajat
Vuorikipuaja

Vuorikipuaja (Lepidocolaptes lacrymiger) on kipuajien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Vuorikipuajaa tavataan Venezuelasta Andien kautta Peruun ja Boliviaan. Lajin populaation uskotaan olevan suuri, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Kipuajat
Viiruvatsakipuaja

Viiruvatsakipuaja (Lepidocolaptes squamatus) on kipuajien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Viiruvatsakipuajaa tavataan Brasilian itäosissa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Laji on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei uskota olevan vaarassa. ==Lähteet== Luokka:Kipuajat
Kirjokipuaja

Kirjokipuaja (Lepidocolaptes falcinellus) on kipuajien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Kirjokipuajaa tavataan Brasilian ja Paraguayn kaakkoisosissa ja Argentiinan koillisosissa. Lajin on kuvattu olevan melko yleinen tai yleinen kosteissa esivuoristoissa, mutta harvinainen joillain alueilla. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Kipuajat
John Cox

John Cox (7. toukokuuta 1908 – syyskuu 1972) oli brittiläinen elokuvaäänittäjä. Hän sai voitti parhaan äänityksen Oscar-palkinnon elokuvasta Arabian Lawrence (1962), ja oli ehdolla palkinnon saajaksi elokuvista Navaronen tykit (1961) ja Becket (1964). Hän työskenteli yli 140 elokuvan parissa vuosina 1931–1972. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet Luokka:Brittiläiset elokuvaäänittäjät
Esa Hyyppä

Kaino Kaarlo Esaias (Esa) Hyyppä (14. kesäkuuta 1902 Lapua – 27. elokuuta 1977)Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 1.9.1977, HS Aikakone. Viitattu 13.4.2018. oli suomalainen geologi. Hyyppä oli Geologisen tutkimuslaitoksen maaperäosaston johtaja 1946–1969, vuodesta 1962 professorin arvolla. Hän selvitti Suomen glasiaaligeologiaa, myöhäisjääkauden ja sen jälkeisen ajan Itämeren vaiheita ja myös kasvillisuuden ja ilmaston kehitystä Suomessa.Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 300. Häntä kiinnosti varsinkin Itämeren rantojen siirtymisen tutkiminen. Hyyppä työskenteli Geologisen laitoksen apulaisgeologina vuosina 1934–1938, valtiongeologina vuosina 1938–1946 ja sen jälkeen Geologisen laitoksen maaperäosaston ensimmäisenä johtajana aina eläkkeellejäämiseensä saakka. Hän osallistui professori Väinö Auerin johtamaan vuosien 1928–1929 tutkimusmatkaan Tulimaalle ja suoritti omia tutkimusretkiä Yhdysvaltoihin vuosina 1938–1939 ja 1959. Hyyppä oli kvartäärigeologian dosentti Helsingin yliopistossa vuosina 1933–1969. Hänet vihittiin yhdysvaltalaisen Colby Collegen kunniatohtoriksi vuonna 1939. Hyypän vanhemmat olivat osuuskaupan johtaja Esa Hyyppä ja Hulda Alina Niinistö ja toinen puoliso vuodesta 1946 Helka Haarma. Ylioppilaaksi Hyyppä tuli 1922 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja lisensiaatiksi 1933. Tohtoriksi hän väitteli 1935 aiheesta Die postglazialen Niveauverschiebungen auf der karelischen Landenge. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Esa Hyyppä : Suomen miehiä Tulimaata tutkimassa. Puolitoista vuorokautta Isla Martalla, Suomen Kuvalehti, 02.02.1929, nro 5, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset geologit Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Pisarakipuaja

Pisarakipuaja (Lepidocolaptes albolineatus) on kipuajien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Pisarakipuajaa tavataan laajalla alueella Etelä- Amerikan pohjoisosissa, ja sitä esiintyy Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Ranskan Guianassa, Guyanassa, Perussa, Surinamessa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Kipuajat
Seppo Hyyrö

Seppo Juhani Hyyrö (s. 11. heinäkuuta 1936 MynämäkiKuka kukin on 1978 (Runeberg.org)) on suomalainen matemaatikko. Hän on ollut Oulun yliopiston matematiikan professori 1968–1970 ja Tampereen yliopiston vuodesta 1970. Hänen tutkimusaiheenaan on ollut lukuteoria.Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 300 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset matemaatikot Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit
J. E. Hårdh

Johan (Hannu) Efraim Hårdh (21. elokuuta 1917 Kuopio – 28. huhtikuuta 2014) oli suomalainen kasvipatologi. Hän oli Helsingin yliopiston puutarhatieteen professori 1959–1980. Hän tutki muun muassa ilmaston vaikutusta hedelmien laatuun.Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 310 Eero Fredriksson : Hårdh, taulu 8, Genos 55(1984), s. 105-120 (Web Archive) Hårdhin vanhemmat olivat lehtori H. E. J. (Heikki) Hårdh ja lastentarhanopettaja Ester Lovisa Zidbäck. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1935 ja valmistui agronomiksi 1939, maatalous-ja metsätieteiden kandidaatiksi 1943 sekä maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi 1954. Hårdh oli tutkijana Maatalouden tutkimuskeskuksessa 1941–1959 ja hän oli Helsingin yliopiston puutarhatieteen ensimmäinen professori 1959–1980. Hårdh osallistui kansainvälisten tieteellisten seurojen toimintaan seurojen johtoelimissä sekä puheenjohtajana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kasvitieteilijät Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Matti Larres

Matti Larres (vuoteen 1952 Laine, 28. helmikuuta 1931 HelsinkiKuka kukin on 1978 – 30. huhtikuuta 2024 Espoo) oli suomalainen mainosalalla toiminut suunnittelija, yritys- ja järjestöjohtaja sekä tietokirjailija. Ylioppilaaksi päästyään Larres oli 1952–1957 työssä Helsingin Sanomissa mainostoimittajana, oikolukijana ja sanaristikoiden piirtäjänä ja kävi samalla Myynti- ja mainoskoulun. Sanomista hän siirtyi ensimmäiseen mainostoimistopaikkaansa Markkinointi Viherjuureen. Larres toimi 1963–1970 alan ammattilehden Mainosuutisten päätoimittajana. Kansainvälisessä Unileverin omistamassa Lintas-mainostoimistossa Larres toimi luovan osaston johtajana vuodesta 1966 Helsingissä ja 1970–1972 Madridissa. Hän palasi Viherjuureen, jonka toimitusjohtajana työskenteli 1972–1977. Vuosina 1978–1991 hän toimi koko mainosalan edusmiehenä Mainostoimistojen liiton toimitusjohtajan roolissa. Matti Larres suunnitteli hallintotehtäviensä ohella kirjojen kansia ja kuvituksia, liikemerkkejä ja exlibriksiä. Gastronomian harrastuksesta syntyi monia ruokakirjoja ja lehtiartikkeleita muun muassa espanjansuomalaisten Olé- lehteen. Vuonna 1968 Larrekselle myönnettiin Mainonnan monitaho -palkinto. Markkinointiviestinnän Toimistojen Liitto MTL jakaa vuosittain Matti Larres -tunnustuspalkintoa kannustusstipendinä tasokkaan mainonnan suunnittelijoille. ==Teoksia== *1964: Mainonnan tietokirja. Käsikirja käytännön mainosmiehille, oppikirja mainonnan opiskelijoille (yhdessä Bengt Fagerlundin kanssa) *1973: Mainosoppi (yhdessä Bengt Fagerlundin kanssa). WSOY. ISBN 9789510087251. *1975: Espanjan ruokia ja juomia: matkalla ja kotona. Tietoteos. ISBN 9519035745. *1983: Suomalainen ruokapöytä: Arjesta juhlaan. Kirjayhtymä. ISBN 9789512621330. *1984: Miten valitsen oikein oikean mainostoimiston. MTL. *1985: Vierastarjoilut yrityksessä, voisiko sen ajatella toisinkin. MTL. *1987: Espanjan viinejä: pieni käsikirja harrastajalle. WSOY. ISBN 9789510146491. *1987: Mainonta: eurooppalaisia näkemyksiä mainonnan roolista yhteiskunnassamme ja talouselämässämme. MTL. *1989: Viinin ja kutsujen päiväkirja. Tietoteos. ISBN 9789519035918. *1991: Keppihevosia, Yksipalstaisia totuuksia pääasiassa mainonnasta. Talentum. ISBN 9519438548. *1993: Espanjan ruokien ja juomien sanaopas. Tietoteos. ISBN 9789518919295. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset mainonnan suunnittelijat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Suomen Lausujain Liitto

Suomen Lausujain Liitto eli SLL on korkeatasoista lausuntataidetta ja runoesityksiä sekä niihin liittyvää koulutusta tukeva ja edistävä järjestö. Yhdistys toimii alan taiteilijoiden, opettajien ja tutkijoiden yhdyssiteenä. Liittoon kuuluu (vuonna 2024) 303 jäsentä ja 26 jäsenjärjestöä. SLL:n kunniapuheenjohtajana toimii Hannu Huuska, kunniajäseniä ovat Kati Hannula, Malla Kuuranne, Juhani Niemelä ja Seela Sella. Taiteilijajäsenillä on oikeus käyttää itsestään lausuntataiteilija-nimikettä. Jäsenistö koostuu pääosin puheen ammattilaisista, puheilmaisun ja lausunnan opettajista ja puheen alalta päätulonsa hankkivista esiintyjistä, näyttelijöistä ja teatteri-ilmaisun ohjaajista. Jäsenjärjestöillä on jäseniä arviolta noin 600. ==Lausunta taidemuotona== Lausunnan vahvasta kaunolukuperinteestä (esimerkiksi 1940–1950-luvuilla) tuli pitkäksi aikaa leima. Yleisön mielissä lausunta oli korkeakulttuuria, jonka taitava esittämien oli tiukasti säädeltyä. Vahvat ja karismaattiset esiintyjät Ella Erosesta Yrjö Jyrinkoskeen jäivät ihmisten mieliin, ja heidän tapansa esittää alkoi tarkoittaa samaa kuin lausuntataide. Se ymmärrettiin myös hyvin solistiseksi alaksi. Lausunta kulkee muun esittävän taiteen mukana ja trendit kulkeutuvat myös lausuntaan. 2010-luvulla lausunta on yhä runon esittämistä, mutta nyt selvästi näyttämötaiteen ja esittävien taiteiden aluetta: On epätavallisia esityspaikkoja, improvisoituja runoja, poetry-slamia, musiikin, liikkeen ja elävän kuvan käyttöä esityksissä. Esittävissä taiteissa on meneillään käänne. Taiteet ruokkivat toisiaan ja lainaavat toisiltaan. Monitaiteisuus on suosittua. Kun samaan aikaan vanhat ihanteet ja leimat haalistuvat, myös runon esittämisessä voi kokeilla, leikkiä, ottaa vapauksia.Suomen Lausujain Liiton kotisivut, 10/2013. ==Suomen Lausujain Liiton puheenjohtajat== * Kaarlo Marjanen 1938–1965 * Iiro Kaikko 1965–1969 * Reino Jokilehto 1969–1974 * Ritva Ahonen 1974–1977 * Timo Tiusanen 1977–1983 * Liisa Majapuro 1983 * Tuulikki Yli-Lonttinen 1983–1989 * Seela Sella 1989–1990 * Hannu Huuska 1990–2000 * Malla Kuuranne 2000–2011 * Helka- Maria Kinnunen 2010–2014 * Ella Pyhältö 2014–2018 * Eero Ojala 2018–2022 * Hillevi Kilpeläinen 2022–24 * Ella Pyhältö 2024- ==Tunnettuja Suomen Lausujain Liiton jäseniä== * Ella Eronen * Jarmo Heikkinen * Veikko Honkanen * Hannu Huuska * Einar Kiviranta * Krista Kosonen * Iines Laitinen-Sandberg * Tiia Louste * Ritva Oksanen * Anja Pohjola * Taisto Reimaluoto * Matti Ristinen * Niko Saarela * Seela Sella * Sinikka Sokka ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kajaanin Runoviikon sivut Luokka:Suomalaiset kulttuurijärjestöt‎ Luokka:Suomalaiset teatterialan järjestöt
Heinz Rühmann

Heinrich Wilhelm ”Heinz” Rühmann (7. maaliskuuta 1902 Essen, Saksan keisarikunta – 3. lokakuuta 1994 Berg, Saksa) oli saksalainen elokuva-, teatteri- ja televisionäyttelijä. Hän oli erityisesti 1930-luvulla tunnettu koomikko, mutta hänen uransa oli pitkä sekä teatterissa että elokuvissa. Televisioon hän siirtyi vasta vanhemmalla iällä. == Ura == Rühmann syntyi Essenissä, mutta hän kasvoi Wanne-Eickelissa ja Münchenissä. Hän jätti lukion kesken ja opiskeli sen sijaan näyttelijäntyötä. Hän työskenteli vuonna 1920 breslaulaisissa teattereissa ja vuodet 1921–1925 Hannoverissa, Bremenissä ja Münchenissä. Rühmann näytteli vuosina 1927–1935 Deutsches Theaterissa ja Münchner Kammerspielessa. Rühmannin ensimmäinen elokuvarooli oli vuoden 1926 elokuvassa Das deutsche Mutterherz. Hän näytteli myös Wilhelm Thielen ohjaamassa suositussa vuoden 1930 elokuvassa Rakkautta ja bensiiniä. Elokuva oli ensimmäisiä saksalaisia äänielokuvia ja teki Rühmann tunnetun näyttelijän. Hänestä tulikin 1930-luvulla Saksan elokuvan suosituimpia koomikoita. Hän esitti myös Hans Albersin varautunutta mutta fiksua apulaista elokuvissa Intohimojen Monte Carlo (1931) ja Sherlock Holmes (1937). Rühmann yritti sopeutua natsi-Saksan kulttuuripolitiikkaan, ja myöhemmin on väitetty, että hän ystävystyi joidenkin kansallissosialistien johtohenkilöiden kanssa. Sodan aikana hän teki muun muassa propagandaelokuvan Quax, kaikkien aikojen lentäjä ja komedian Aikamiestä lapsettaa, joka oli yksi elokuvista, joita tehtiin kotirintaman rauhoittamiseksi. Sodan jälkeen Rühmann johti omaa teatterikiertuettansa Neuvostoliiton hallinnoimalla Saksan alueella. Hän perusti vuonna 1947 Alf Teichsin kanssa Comedia-tuotantoyhtiön, joka meni konkurssiin jo vuonna 1952. Rühmannin seuraavia suosittuja elokuvia olivat Köpenickin kapteeni, Ilveilijäin kuningas ja Der Pauker. Köpenickin kapteenista hän voitti Deutscher Filmpreisin ja vuonna 1957 hän sai Saksan elokuvakriitikoiden palkinnon. Rühmann teki 1960-luvulla muutaman Hollywood- elokuvan Narrilaiva. Hän vetäytyi elokuvauraltaan vuoden 1977 elokuvan Gefundenes Fressen jälkeen. Tämän jälkeen hän teki enää televisiotuotantoja. Rühmann esiintyi 1980-luvulla käytännössä enää televisiovisailuissa, gaalatilaisuuksissa ja jouluohjelmissa. Hän näytteli kuitenkin vielä 1993 Wim Wendersin elokuvassa In weiter Ferne, so nah!. Rühmann kuoli 92-vuotiaana vuonna 1994. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Saksalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Lunar Atmosphere and Dust Environment Explorer

Lunar Atmosphere and Dust Environment Explorer (lyhenne LADEE) oli NASAn miehittämätön avaruusluotain, joka tutki Kuun kaasukehää, pinnanläheisiä olosuhteita ja kuupölyä. Luotain laukaistiin matkaan 8. syyskuuta 2013 Minotaur V -kantoraketilla, ja Kuun kiertoradalle se saapui 6. lokakuuta. Varsinainen tutkimusvaihe kesti marraskuulta seuraavan vuoden maaliskuulle. 17. huhtikuuta 2014 (PDT) luotain törmäsi suunnitellusti Kuun pintaan. Luotaimen ja Maassa sijainneen lennonjohdon välisessä tietoliikenteessä käytettiin radiolinkin sijaan laseryhteyttä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vuoden 2013 avaruustoiminta Luokka:Kuuluotaimet Luokka:Nasan ohjelmat
Bernard Dietz

Bernard Dietz (s. 22. maaliskuuta 1948 Hamm Länsi-Saksa) on entinen saksalainen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hän oli aktiiviuransa ajan pelipaikaltaan puolustaja. == Ura seurajoukkueessa == Jalkapallon pelaamisen Dietz aloitti SV Bockum-Hövelin riveissä. Hän edusti seuraa vain juniorivuosinaan, eikä päässyt mukaan seuran edustusjoukkueen miehistöön. Aikuisten tasolla Dietz pelasi vuodet 1970–1987 MSV Duisburgin (396 ottelua, 70 maalia) ja FC Schalke 04:n (135 ottelua, 8 maalia) riveissä. == Ura maajoukkueessa == Maajoukkuetasolla Dietz edusti Länsi-Saksan jalkapallomaajoukkuetta vuosien 1974–1981 aikana kaikkiaan 53 ottelussa. Hän oli mukana myös maan edustusmiehistössä vuosien 1976 ja 1980 EM-kilpailuissa sekä vuoden 1978 MM-kilpailuissa. == Ura managerina == Valmentajana Dietz on toiminut vuodesta 1987 lähtien. Tänä aikana hän on valmentanut ASC Schöppingeniä (vuodet 1987–1992), SC Verliä (vuodet 1992–1994), VfL Bochumia (vuodet 1994–2001), MSV Duisburgia (vuodet 2002–2006) ja Rot Weiss Ahlenia (vuodesta 2006 lähtien). == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Saksalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Jalkapallon Euroopan mestarit
Kivipaarina

Kivipaarina oli kylä Viipurin läänin Pyhäjärvellä, Karjalankannaksella. Kylä sijaitsi Pyhäjärven länsirannalla. Sen kaakkoispuolella sijaitsi Jaaman kylä, lounaispuolella Kiimajärven kylä, luoteispuolella Montruan kylä ja aivan vieressä, pohjoispuolella pieni Suhapaarinan kylä. Asutus Kivipaarinassa ja viereisessä Suhapaarinassa, jotka ajoittain luettiin samaksi kyläksi, on vanhaa. J.V. Ronimuksen toimittamaan Vatjan viidenneksen verokirjaan vuodelta 1500 on merkitty kaksi Pa(a)rinan kylää, joissa talonpoikina ovat Vasjko Grihnov ja Jefko Nefedov. Näistä toinen on Ronimuksen mukaan merkitty erehdyksessä sijaitsevaksi Suvannonjärven rannalla. Ronimus, J.V: Novgorodin vatjalaisen viidenneksen verokirja v. 1500 ja Karjalan silloinen asutus. Historiallinen arkisto 20, toim. Suomen Historiallinen seura. Joensuu 1906, s. 63. Kylät elivät 1800–1900-luvuilla etupäässä maanviljelyksestä ja karjanhoidosta, kalastus oli tärkeä sivuelinkeino. Vuonna 1925 kylässä oli kaikkiaan 13 tilaa. Neljä vuotta myöhemmin tehdyssä maatalouslaskennassa kylässä oli kaikkiaan 55,48 hehtaaria peltoa, 22,34 ha niittyä ja 153,25 ha metsää, kokonaispinta-alan ollessa 233,90 hehtaaria. Paarinoiden kylän rantamaisemiin olivat rakentaneet kesähuvilat nimismies Fabritius ja kauppias Taivalantti. Ennen talvisotaa kylässä asui yhteensä 91 vakituista asukasta. Wiika, Impi: Vpl. Pyhäjärvi - kappale kannakselaisvaiheita. Pyhän-Säätiö. Turku 1950, sivut 107, 238, 257, 458. == Lähteet == Luokka:Pyhäjärven Vpl kylät
Pertti Kilkki

Pertti Ilmari Kilkki (8. lokakuuta 1932 Mikkeli – 25. heinäkuuta 2001) oli suomalainen eversti ja sotakirjailija.Kadettiupseerit 1920–1985 ==Elämäkerta== Kilkki kävi kadettikoulun vuosina 1954–1956. Hän palveli kouluttajana vuosina 1956–1957 Hämeen ratsujääkäripataljoonassa ja 1957–1961 Reserviupseerikoulussa. Hän palveli Karjalan prikaatissa komppanianpäällikkönä 1962–1963 ja toimistoupseerina ja -päällikkönä sotahistorianlaitoksella 1965–1973. Kilkki oli Karjalan jääkäripataljoonan komentaja 1973–1977 ja Kaakkois-Suomen sotilasläänin esikunnan osastopäällikkönä 1977–1979. Hän toimi Karjalan Prikaatin komentajana 1980–1983. Kilkki on kirjoittanut useita sotahistoriallisia tutkimuksia. Hän sai Suomen kulttuurirahaston apurahan vuonna 1978 ja 1983. Ylennykset: vänrikki 1954, luutnantti 1957, yliluutnantti 1959, kapteeni 1963, majuri 1968, everstiluutnantti 1973, eversti 1980. == Teoksia == * Hämeen ratsurykmentti – Hämeen ratsujääkäripataljoona 1917–1967 ; tekijät Martti Santavuori, Aapo Savolainen, Pertti Kilkki. Ratsumieskilta, Lahti 1967 * Karjalan kaartin rykmentti, 1918–1939. Karjalan kaartin-prikaatin kilta, Kouvola 1985 * Suomen ratsuväen historia 2. osa, Ratsuväki Suomen sodissa 1939–1944 ; tekijät Pertti Kilkki (Talvisota ja sotien välinen aika), Heikki Pohjanpää (Jatkosota). Sotatieteen laitoksen julkaisuja 28. Uudenmaan rakuunarykmentin säätiö, Helsinki 1991 * Valo Nihtilä – päämajan eversti ; muistelmien pohjalta elämäkerraksi kirjoittanut Pertti Kilkki. WSOY 1994 * Sama kaiku on askelten : Sotainvalidien veljesliiton Kymen piiri ry. 1945–1995. Sotainvalidien veljesliitto, Kymen piiri, Kotka 1995 * Kymen sotainvalidipiirin huoltosäätiö 1955–1995 : Veljeskodit Kurri ja Sepänmäki. Kymen sotainvalidipiirin huoltosäätiö, Lappeenranta 1995 * Tunnus yhteinen: aate veljeyden : Sotainvalidien veljesliiton Haminan-Vehkalahden osasto 1944–1994. Haminan-Vehkalahden sotainvalidit, Hamina 1996 * "Muistakaa, heille kallis on maa..." : Piikkirykmentti Kannaksella 1944. Otava 1998 * Hangosta Petsamoon : rajajääkärijoukot sodassa 1941–1944. Otava 1999 == Toimitustöitä == * Suomen puolustusvoimat ; toim. Vilho Tervasmäki, Pertti Kilkki, Sampo Ahto. Sotahistoriallisen tutkimuslaitoksen julkaisuja 12. WSOY 1971, 2. täyd. painos 1973 * Kastelholma – Kuusisto – Raasepori ; toimituskunta Markus Palokangas ym. ; teksti Martti Santavuori ja Pertti Kilkki ; käännökset ruotsiksi Gustav Öhqu. Sotasokeat, Helsinki 1972, lisäpainos 1976 * Hämeen linna. Sotasokeat, Helsinki 1973, lisäpainos 1979 * Suomalainen upseerikoulutus 200 vuotta 1779–1979 ; julk.: Jääkäriliitto r.y. ym. ; toim. Pertti Kilkki ; kuv. Sampo Ahto ; kirj. Tauno Kuosa, T. V. Viljanen, Pertti Kilkki. Jääkäriliitto, Helsinki 1978 * Kaaderimuistoja : 40. kadettikurssi 40 vuotta 1996 ; toimittanut Pertti Kilkki. 40. kadettikurssi, Kerava 1996 * Valkealan veteraanikirja : muistelmia sotarintamilta 1939–1945 ; koonnut ja toimittanut Pertti Kilkki. Valkealan kunta, Valkeala 1999 ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset sotakirjailijat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Sauli Häkkinen

Sauli Häkkinen (31. tammikuuta 1921 Lappee – 13. joulukuuta 2006 Espoo) oli suomalainen työ- ja liikennepsykologi. Hän oli Teknillisen korkeakoulun työpsykologian ja työnjohto-opin professori 1971–1984. Hän tutki liikenneonnettomuuksiin vaikuttavia psykologisia tekijöitä ja tapaturma- alttiutta.WSOY Iso Tietosanakirja 3. osa, s. 331, WSOY 1995 Häkkinen tuli ylioppilaaksi Lappeenrannan lyseosta (1940). Hän valmistui diplomi- insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta (1950) ja psykologiksi Helsingin yliopistosta. Tekniikan lisensiaatiksi hän valmistui 1957 ja tekniikan tohtoriksi 1958 (TKK). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1958) oli otsikoitu Traffic accidents and driver characteristics : a statistical and psychological study. Häkkinen teki opintomatkoja Englantiin (1951), Saksaan ja Ranskaan (1955) sekä Yhdysvaltoihin (1962–63). Hän oli TKK:n työpsykologian dosentti vuosina 1964–1971. Työurallaan Häkkinen oli Puolustusvoimien pääesikunnan viestiosaston toimistoinsinööri (1949–51). Työterveyslaitoksen psykologian osaston psykologi (1951–53), osaston apulaisjohtaja (1954–63), virkaatekevä johtaja (1963) ja osastonjohtaja (1963–72). Sivutoimisesti hän toimi Tapaturmantorjunta ry:n (Talja), myöhemmin Liikenneturvan, liikennejaoston tutkimustoimiston päällikkönä (1961–69). Tämän ohella hän toimi Teknillisen korkeakoulun työpsykologian assistenttina (1951–63), dosenttina (1964–71). Hän oli Yhteiskunnallisen korkeakoulun virkaatekevä professori (1964), samoin Jyväskylän yliopiston (1967) ja Kauppakorkeakoulun (1969–70). TKK:n työpsykologian ja työnjohto-opin professorina hän toimi 1971–1984. Häkkisen liikenteessä tapahtuvaa havainnointia koskevien tutkimustulosten perusteella Suomessa otettiin 1970-luvulla käyttöön yleiset nopeusrajoitukset, tosin viiveellä, sillä vastustus oli joillakin tahoilla hyvin voimakasta. Taitavana tieteen popularisoijana Häkkinen sai tiedonjulkistamispalkinnon 1982. Erityisistä tieteellisistä ansioistaan Sauli Häkkiselle myönnettiin Human Factors Societyn Fellow-arvo. Häkkiseen kahdesta lapsesta Arja Kaitala (*1954, o.s. Häkkinen) on filosofian tohtori ja Oulun yliopiston eläinekologian professori. ==Julkaisuja== *Traffic accidents and driver characteristics : a statistical and psychological study 1958 *Teknillinen lahjakkuus kahdessa erilaisessa teknillisessä ammatissa 1966 *Jotakin ehkä tietäisin, olinhan siellä minäkin. Ilmatorjuntamiehen muistoja vuosilta 1939-1944, Ilmatorjuntasäätiö, 1997 *Liikennepsykologia, Otatieto, 1991 (yhdessä Juha Luoman kanssa) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org) Luokka:Suomalaiset psykologit Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Klaus Häkkänen

Klaus Oskar Olavi Häkkänen (31. lokakuuta 1905 Hamina – 8. lokakuuta 1983WSOY Iso Tietosanakirja 3. osa, s. 331, WSOY 1995 Suomen lakimiehet 1982, s. 223. Helsinki: Suomen Lakimiesliitto, 1982.) oli suomalainen juristi, hallintomies ja varatuomari. Klaus Häkkänen suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1931 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1934. Hän oli vuodesta 1931 kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön (1970 Liikenneministeriö) palveluksessa: notaarina vuosina 1931–1934, ylimääräisenä esittelijänä vuosina 1934–1938, nuorempana hallitussihteerinä vuosina 1938–1941, vanhempana hallitussihteerinä 1941–1945, hallitusneuvoksena 1945–1953 ja kansliapäällikkönä 1953–1972.Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 313 Suomen lakimiehet 1982, s. 223. Klaus Häkkänen toimi Tapaturmantorjunta ry:n liikennejaoksen Taljan (Liikenneturvan edeltäjä) neuvottelukunnan varapuheenjohtajana vuosina 1946–1965 ja puheenjohtajana vuosina 1965–1966 sekä Liikenneturvan hallituksen jäsenenä vuosina 1971–1973. Esko Salovaara: Talja – Liikenneturva 1935–1973, s. 220 ja 234. Helsinki: Liikenneturva, 1976. == Julkaisuja == * Alkoholi ja autoliikennelainsäädäntö Skandinavian maissa. Helsinki 1937 * Autoilijan lakikirja: autoliikennettä koskevat lait ja asetukset sekä muut viranomaisten määräykset. Otava 1938 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Liikenne- ja viestintäministeriön kansliapäälliköt Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Matti Häkkänen

Matti Klaus Juhani Häkkänen (21. heinäkuuta 1936 Helsinki – 27. toukokuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti. Häkkänen valmistui ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1955 ja lainopin kandidaatiksi vuonna 1960. Hän aloitti samana vuonna uransa ulkoministeriössä, josta jäi eläkkeelle vuonna 2001. Häkkänen toimi suurlähettiläänä Bukarestissa 1976–1980, alivaltiosihteerinä 1980–1983 sekä suurlähettiläänä Haagissa ja Dublinissa 1983–Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 3131987, Buenos Airesissa ja Santiagossa 1987–1988, Pariisissa 1988–1993, Roomassa 1993WSOY Iso Tietosanakirja 3. osa, s. 331, WSOY 1995–1997 ja Lissabonissa 1997–2001. Häkkäsen isä oli kansliapäällikkö Klaus Häkkänen. Häkkänen on haudattu Kulosaaren hautausmaalle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset alivaltiosihteerit Luokka:Suomen suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
TAM (panssarivaunu)

thumb|right|270px|Argentiinalainen keskiraskas TAM tst-psv. TAM (Tanque Argentino Mediano, suomeksi: "keskiraskas argentiinalainen panssarivaunu") on argentiinalainen taistelupanssarivaunutyyppi. Se on 30 500 kg:n painoisena jonkin verran toisia vastaavia verrattavia vaunuja keveämpi ja heikommin panssaroitu. Kehitystyölle tuli tarvetta 1970-luvun alussa, kun Argentiinan M4 Shermanit alkoivat ikääntyä, ja niiden huoltotyöt kävivät vaikeammaksi hoitaa. Argentiina kääntyi länsisaksalaisen Thyssen-Henschel -yhtiön puoleen, jotta tämä aloittaisi kehitystyön, johon otti osaa myöskin itävaltalainen Steyr.Army Guide - SK 105 Kurassier, Light tank http://www.army- guide.com/eng/product912.html (Viitattu 30.9.2013) Tuotanto alkoi 1970-luvun lopulla Buenos Airesiin siirrettynä. Tämä vaunutyyppi ei ehtinyt valmistumaan riittävän ajoissa vaikuttaakseen merkitsevästi Falklandin sotaanTrewhitt: s. 85 Vaunun koneistona on turboahdettu V6-dieselmoottori. Se antaa 720 hevosvoiman eli 537 kW:n tehon. TAM:n enimmäinen tienopeus on 75 km/h. Aseistuksena on 105 mm kanuuna sekä 2x 7,62 mm konekiväärejä. Näistä yksi ampuu tykinsuuntaisesti ja toinen on ilmatorjuntaa varten. ==Lähteet== *Trewhitt, Philip: Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot, Karisto Oy, Hämeenlinna, 2009, suom. Petri Kortesuo ISBN 978-951-23-5145-9 (s. 85) === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *http://www.fas.org/man/dod-101/sys/land/row/tam.htm Luokka:Argentiinalaiset taistelupanssarivaunut
Kansainvälinen kääntäjienpäivä

Kansainvälinen kääntäjienpäivä (International Translation Day) on kansainvälinen vuosipäivä, jolla nostetaan esiin kääntämiseen ja tulkkaamiseen liittyviä asioita ja ihmisiä. Kansainvälisen kääntäjien, tulkkien ja terminologien liiton FITin piirissä päivää on juhlistettu vuodesta 1953, ja Suomessa sitä on vietetty vuodesta 1991. Kääntäjienpäivä on virallisesti 30. syyskuuta, joka on kääntäjien suojeluspyhimyksenä pidetyn Pyhän Hieronymuksen päivä, mutta Suomessa kääntäjienpäivän seminaari järjestetään tuota päivämäärää lähimpänä olevana perjantaina. YK:n yleiskokouksessa 24.5.2017 hyväksyttiin päätöslauselma, jonka mukaan kansainvälisestä kääntäjienpäivästä tuli yksi YK:n teemapäivistä. Sillä halutaan tuoda esille ammattimaisen kääntämisen roolia kansakuntien yhdistämisessä sekä rauhan, ymmärryksen ja kehityksen edistämisessä. Suomessa kääntäjienpäivää on juhlistettu seminaarein, joita ovat olleet järjestämässä Suomen kääntäjien ja tulkkien liitto SKTL, Käännösalan asiantuntijat KAJ sekä Suomen käännöstoimistojen liitto SKTOL. == Aiheesta muualla == * YK:n kansainvälistä kääntäjienpäivää esittelevä sivu (englanniksi) * FITin kansainvälistä kääntäjienpäivää esittelevä sivu Luokka:Käännöstiede Luokka:Syyskuun juhlapäivät Luokka:Tietoisuuspäivät
Dennis Schröder

Dennis Mike Schröder (s. 15. syyskuuta 1993 Braunschweig) on saksalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hän pelaa NBA-seura Toronto Raptorsissa. Schröder oli Atlanta Hawksin ykköskierroksen varaus vuoden 2013 NBA:n varaustilaisuudessa.http://www.basketball- reference.com/players/s/schrode01.htmlhttp://espn.go.com/nba/player/_/id/3032979/dennis- schroeder Hän siirtyi Oklahoma City Thunderiin kesällä 2018.https://hoopshype.com/2018/07/19/oklahoma-city-thunder-dennis-schroder- atlanta-hawks-trade/Syksyllä 2020 Schröder vaihdettiin Los Angeles Lakersiin. Schröder tunnetaan nopeudestaan, pelisilmästään sekä viimeistelytaidoistaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Roman Lob

Roman Lob (s. 2. heinäkuuta 1990 Düsseldorf) on saksalainen laulaja- lauluntekijä. Lob edusti Saksaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan "Standing Still". Saksan edustajana hän eteni automaattisesti loppukilpailuun, jossa sijoittui lopulta kahdeksanneksi. Lob oli osallistunut Saksan karsintaan jo vuonna 2008, mutta tuolloin hänen bändinsä ei edennyt kansalliseen finaaliin. Häneltä on ilmestynyt yksi levy, "Changes". Musiikkivideot hänellä on kappaleista "Call Out the Sun", "Changes" ja "Standing Still". == Lähteet == Luokka:Saksalaiset laulajat Luokka:Saksan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2012 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marcel Noebels

Marcel Noebels (s. 18. maaliskuuta 1992 Tönisvorst) on saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa Saksan DEL- liigajoukkue Eisbären Berliniä. Noebels on NHL-seura Philadelphia Flyersin neljännen kierroksen varaus vuodelta 2011. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Philadelphia Flyersin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Danny aus den Birken

Danny aus den Birken (s. 15. helmikuuta 1985 Düsseldorf) on saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Pääsarjatasolla aus den Birken on edustanut Kölner Haiea Adler Mannheimia sekä Iserlohn Roostersia. Hänet valittiin Saksan maajoukkueen kolmosvahdiksi vuoden 2013 MM-kisoihin. aus Den Birken edusti Saksaa myös jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2017, jossa hän toimi pääasiallisena kakkosmaalivahtina. Hän torjui ykkösmaalivahtina Saksan voittaessa olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Björn Werner

Björn Werner (s. 30. elokuuta 1990 Berliini) on saksalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon ammattilaispelaaja, pelipaikaltaan ulompi tukimies. Hän pelasi kolme kautta NFL-liigan Indianapolis Coltsissa 2013–2015. Werner pelasi yliopistojalkapalloa Floridan osavaltionyliopiston joukkueessa. Vuoden 2013 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella varattu Werner on NFL- historian ainoa ykköskierroksella varattu saksalainen. Aiempaa ennätystä piti vuoden 2009 tilaisuudessa 58. pelaajana varattu Sebastian Vollmer.http://articles.chicagotribune.com/2013-04-25/news/sns-rt-nfl- draftinternationals-pixl2n0dc3bl-20130425_1_nfl-draft-star-lotulelei-bjoern- werner Loukkaantumiset pakottivat Wernerin lopettamaan ammattilaisuransa syksyllä 2016. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt