EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Brian Dumoulin

Brian Joseph Dumoulin (s. 6. syyskuuta 1991 Biddeford, Maine, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Anaheim Ducksissa. Hän on Carolina Hurricanesin toisen kierroksen varaus vuodelta 2009. == Ura == 10\. huhtikuuta 2012 Dumoulinin numerolla 51 varannut Carolina Hurricanes kiinnitti hänet tulokassopimuksella. 22. kesäkuuta 2012 Dumoulin kaupattiin Pittsburgh Penguinsiin yhdessä Brandon Sutterin sekä ensimmäisen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Jordan Staaliin. Kaudella 2013–2014 Dumoulin debytoi NHL:ssä 14. joulukuuta 2013 ottelussa Detroit Red Wingsiä vastaan. Hän sai ensimmäisen NHL-pisteensä syöttöpisteen muodossa 16. joulukuuta 2013 Toronto Maple Leafsia vastaan. Kaudella 2014–2015 Dumoulin teki uransa ensimmäisen NHL-maalin ohitettuaan Tampa Bay Lightningin maalivahti Evgeni Nabokovin 15. joulukuuta 2014. Heinäkuussa 2023 Dumoulin teki vapaana agenttina Seattle Krakenin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 6,3 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. https://www.sportsnet.ca/nhl/article/kraken- sign-defenceman-brian-dumoulin-to-two-year-6-3m-contract/ Heinäkuussa 2024 Kraken kauppasi Dumoulinin Anaheim Ducksiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2026 varaustilaisuudessa. == Tilastot == 2009–2010 Boston College NCAA 42 1 21 22 16 – – – – – 2010–2011 Boston College NCAA 37 3 30 33 6 – – – – – 2011–2012 Boston College NCAA 44 7 21 28 26 – – – – – 2012–2013 Wilkes-Barre/Scranton Penguins AHL 73 6 18 24 18 15 2 6 8 6 2013–2014 Pittsburgh Penguins NHL 6 0 1 1 4 – – – – – Wilkes-Barre/Scranton Penguins AHL 53 5 16 21 21 17 3 9 12 22 2014–2015 Pittsburgh Penguins NHL 8 1 0 1 2 5 0 0 0 0 Wilkes-Barre/Scranton Penguins AHL 62 4 29 33 18 6 0 3 3 0 2015–2016 Pittsburgh Penguins NHL 79 0 16 16 14 24 2 6 8 2 2016–2017 Pittsburgh Penguins NHL 70 1 14 15 14 25 1 5 6 6 2017–2018 Pittsburgh Penguins NHL 80 5 13 18 30 12 1 6 7 2 2018–2019 Pittsburgh Penguins NHL 76 3 20 23 20 4 0 1 1 0 2019–2020 Pittsburgh Penguins NHL 28 1 7 8 10 4 0 1 1 4 2020–2021 Pittsburgh Penguins NHL 41 4 10 14 12 6 0 2 2 2 2021–2022 Pittsburgh Penguins NHL 76 3 15 18 24 1 0 0 0 0 2022–2023 Pittsburgh Penguins NHL 82 1 24 25 16 – – – – – 2023–2024 Seattle Kraken NHL 80 6 10 16 20 – – – – – 11 kautta yhteensä NHL 626 25 130 155 166 81 4 21 25 16 3 kautta yhteensä AHL 188 15 63 78 57 38 5 18 23 28 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Carolina Hurricanesin varaamat pelaajat Luokka:Anaheim Ducksin pelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Celgene

Celgene Corporation on yhdysvaltalainen lääketeollisuusyritys, joka kehittää, tuottaa ja markkinoi lääkkeitä syövän sekä muiden vaikeiden immuuni- ja tulehdussairauksien hoitoon.Tietoja meistä, Calgene Oy. Viitattu 4.1.2016. Se on pörssiyhtiö, jonka osake kuuluu Nasdaq-100- ja S&P; 500 -indekseihin. Celgenen kliinisten tutkimusten kohteina ovat erityisesti multippeli myelooma, myelodysplastinen oireyhtymä, krooninen lymfaattinen leukemia (KLL), non- Hodgkinin lymfooma (NHL), glioblastooma sekä munasarja-, haima- ja eturauhassyöpä. Celgenen Suomessa myytäviä valmisteita ovat syöpälääkkeet Abraxane (paklitakseli), Imnovid (pomalidomidi), Revlimid (lenalidomidi), Thalidomide Celgene (talidomidi) ja Vidaza (atsasitidiini) sekä tulehduslääke Otezla (apremilasti).Celgene, Lääkeinfo. Viitattu 4.1.2016. ==Historiaa== Celgene syntyi vuonna 1986, kun se eriytettiin omaksi yhtiökseen vasta fuusioituneesta Hoechst Celanese -yhtiöstä. Celgene on kasvanut vuosituhannen vaihteesta lähtien monin yritysostoin. Vuonna 2000 Celgene osti Signal Pharmaceuticals -yhtiön, vuonna 2002 Anthrogenesis-yhtiön, vuonna 2008 Pharmion-yhtiön ja seuraavana vuonna Gloucester Pharmaceuticals -yhtiön. Vuonna 2010 Celgene ja Abraxis BioScience Inc. ilmoittivat fuusiostaan, ja vuonna 2012 ostettiin Avila Therapeutics. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset lääkealan yritykset Luokka:Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Aleksandr Jakovlev (kirjailija)

Aleksandr Stepanovitš Jakovlev (, oikealta sukunimeltään Trifonov-Jakovlev, Три́фонов-Я́ковлев; 5. joulukuuta 1886 Volsk, Saratovin kuvernementti – 11. huhtikuuta 1953 Moskova) oli neuvostovenäläinen kirjailija. Aleksandr Jakovlev syntyi lukutaidottoman maalarin perheeseen. Hän työskenteli postivirkailijana ja opiskeli vähän aikaa Pietarin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa. Vuoden 1905 vallankumoustapahtumissa syvästi uskonnollisesta Jakovlevista tuli sosialistivallankumouksellinen. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan lääkintämiehenä ja työskenteli toimittajana Donin Rostovissa. Jakovlevin pienoisromaanit Povolniki (1922) ja Oktjabr (1923) olivat ensimmäisiä Venäjän vallankumoukselle omistettuja kirjoja. Kirjailija kuvasi vallankumouksellisen tietoisuuden heräämistä ja Neuvostoliiton sosialistista rakennustyötä. Monet hänen teoksistaan ovat omaelämäkerrallisia. Vuonna 1928 Jakovlev osallistui Umberto Nobilen retkikunnan ja Roald Amundsenin etsintöihin. Hän kirjoitti myös lastenkirjoja. ==Suomennetut teokset== Suomennetut teokset julkaistu tekijänimellä Aleksander Jakovlev * "Talonpoika" teoksessa Talonpoika y. m. kertomuksia. Leningrad: Kirja, 1930. * Roald Amundsenin elämä ja seikkailut. Suom. V. Adamova. Petroskoi: Kirja, 1936. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Aleksandr Jakovlevin teoksia Lib.ru -sivustolla Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Aleksandr Jakovlev (täsmennyssivu)

Aleksandr Jakovlev voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: * Aleksandr Nikolajevitš Jakovlev, taloustieteilijä * Aleksandr Sergejevitš Jakovlev, lentokonesuunnittelija * Aleksandr Stepanovitš Jakovlev, kirjailija
Havukka-ahon ajattelija (televisiosarja)

Havukka-ahon ajattelija on Kaarlo Hiltusen ohjaama 11-osainen televisiosarja, joka perustuu kirjailija Veikko Huovisen samannimiseen romaaniin. Sarja esitettiin ensimmäisen kerran keväällä 1971 ja on sen jälkeen näytetty televisiossa uusintana. == Rooleissa == ==Vastaanotto== Helsingin Sanomien televisiosivulla Jukka Kajava antoi sarjan kahden ensimmäisen jakson perusteella siitä melko murskaavan arvion. Hänestä aidoissa ympäristössä itsekseen höpäjävä hahmo on kovin epärealistinen verrattuna teatterimonologiin, koska teatteritilanne on jo itsessään epärealistinen. Hän moitti myös töksähtelevää kuvausta ja epäselvää ääntä: liian vaimeita repliikkejä ja liian voimakkaita äänitehosteita. == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:1970-luvun televisiosarjat Luokka:Suomalaiset televisiosarjat Luokka:Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
The Best of Us Bleed

The Best of Us Bleed on kanadalaisen teknisen death metalin yhtyeen Cryptopsyn kokoelma-albumi. Se julkaistiin marraskuussa 2012 levymerkillä Century Media. == Kappaleet == === CD 1: 16 Stabwounds === # # # # # # # # # # # # # # # # === CD 2: Bury the Past Alive === # # # # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review * Inferno: positiivinenInferno * Kaaoszine.fi: 6/10Kaaoszine.fi == Aiheesta muualla == * * == Lähteet == Luokka:Vuoden 2012 kokoelma-albumit Luokka:Cryptopsyn albumit
Emil Sallila

Emil Sallila (26. elokuuta 1883 Kärkölä – 14. syyskuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen järjestösihteeri ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Sallilan vanhemmat olivat vuokraaja Erland Sallila ja Elviira Anttila. Hän kävi kansakoulun ja oli sitten aluksi maataloustöissä ja sen jälkeen hän oli työssä Valtion rautateiden liikenneosastolla toimien asemamiehenä Hyvinkäällä 1905–1916. Sallila oli Osuusliike Ahjon toimitusjohtajana Hyvinkäällä 1916–1919 ja Osuusliike Ahjon apulaisjohtajana 1919–1924. Viimeksi Sallila toimi Kulutusosuuskuntien keskusliiton rakennusosaston hoitajana Helsingissä 1924–1926 ja sosialidemokraattisen puolueen järjestösihteerinä ja taloudenhoitajana 1926–1936. Sallila oli kansanedustajana 1922–1924 ja 1930–1933 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925 ja 1931 presidentinvaaleissa. Sallila oli Nurmijärven kunnanvaltuuston ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä sekä toimi myös Hyvinkään kunnanvaltuuston puheenjohtajana 1921–1924. Hän oli lisäksi Osuusliike Ahjon hallituksen puheenjohtajana ja oli muun muassa Osuusliike Elannon edustajiston, Helsingin työväen säästöpankin hallituksen ja Kulutusosuuskuntien keskusliiton johtokunnan jäsenenä. Sallila harrasti siirtolapuutarhatoimintaa ja valokuvausta. Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg) Emil Sallila oli naimisissa vuodesta 1907 Johanna Matiskaisen kanssa. == Teoksia == * Järjestöjen taloudenhoito. 1927 * Järjestötoimitsijain käsikirja ; toim. E. K. Louhikko, Arvi Hautamäki ja Emil Sallila. Kansanvalta, Helsinki 1931 * Paikallisen toiminnan keskittäminen : ohjeita perusjärjestöille. Sos.-dem. puoluetoimisto, Helsinki 1934 * Puhe Sos.-dem. puolueen arpajaisjuhlaa varten ; kirjoittanut E. S. Helsinki 1935 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Emil Sallilan 1920- ja 1930-luvulla ottamia valokuvia Finnassa * Emil Sallila käyntikorttikuvassa vuonna 1906 (Hyvinkään kaupunginmuseon kokoelmat, Finna) Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Hyvinkään kaupunginvaltuutetut Luokka:Nurmijärven kunnanvaltuutetut Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Benxi

Beixi (, pinyin: Běnxī Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Liaoningin maakunnan itäosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 50 kilometriä maakunnan pääkaupunki Shenyangista kaakkoon. Prefektuurin pinta-ala on 8 435 neliökilometriä ja väkiluku 1,7 miljoonaa (2010). Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Fushunin, idässä Tonghuan, etelässä Dandongin, lännessä Liaoyangin, sekä luoteessa Shenyangin prefektuuritason kaupunkeihin. == Hallinnollinen jako == Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan 6 osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa): ; Kaupunkipiirit (4) * 1. Pingshan (平山区) * 2. Xihu (溪湖区) * 3. Mingshan (明山区) * 4. Nanfen (南芬区) ; Autonomiset piirikunnat (2) * 5. Benxin mantšujen autonominen piirikunta (本溪满族自治县) * 6. Huanrenin mantšujen autonominen piirikunta (桓仁满族自治县) == Galleria == Benxi Railway Station.jpg|Benxin rautatieasema. Benxi Stadtbild.jpg|Asuintaloja Benxissä. Benxi Steel Industries.jpg|Terästeollisuutta Benxissä. Benxi Watercave National Park entrance.JPG|Benxin vesiluola. Huanren 朝阳门.jpg|Chaoyang-portti Huanrenissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Liaoningin kaupungit Luokka:Liaoningin prefektuurit
Montescudo-Monte Colombo

Montescudo-Monte Colombo on kunta Pohjois-Italiassa Riminin maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Kunta perustettiin vuonna 2016, kun kaksi kuntaa, Montescudo (3 451 asukasta) ja Monte Colombo (3 326), yhdistyivät muodostaen Montescudo-Monte Colombon kunnan. Kuntaliitokset 2016 Kunta sijaitsee Valconcan laaksossa. Se on maatalousvaltainen kunta, jonka kukkuloiden rinteillä on paljon pieniä viljelyksiä ja kyliä. Kunta on sijainnut historiallisesti strategisella paikalla Malatestan suvun hallinnoiman alueen ja Montefeltron välisellä rajaseudulla.Montescudo == Lähteet == Luokka:Emilia-Romagnan kaupungit Luokka:Riminin maakunnan kunnat
Segerstråle

Segerstråle on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi: * Claes Samuel Segerstråle (1850–1897), virka- ja valtiopäivämies * Curt Segerstråle (1895–1955), kalastusbiologi, Knut Albert Segerstrålen poika * Dagny Flodin- Segerstråle (1911–1999), suomenruotsalainen kirjailija * Ellen Segerstråle (1890–1970), arkkitehti ja piirustuksenopettaja, Knut Albert Segerstrålen tytär * Hanna Frosterus-Segerstråle (1867–1946), kirjailija ja taidemaalari, Knut Albert Segerstrålen puoliso * Johan Viktor Segerstråle (1852–1912), virka- ja valtiopäivämies, Claes Samuel Segerstrålen veli * Georg Otto Segerstråle (1860–1914), juristi ja valtiopäivämies, Claes Samuel Segerstrålen veli * Knut Albert Segerstråle (1862–1920), opettaja ja valtiopäivämies, Claes Samuel Segerstrålen veli * Lennart Segerstråle (1892–1975), taidemaalari, Knut Albert Segerstrålen poika * Martin Segerstråle (s. 1984), pianisti, kapellimestari ja säveltäjä * Sven Segerstråle (1899–1994), eläintieteilijä, meribiologi, Knut Albert Segerstrålen poika * Ullica Segerstråle (s. 1945), amerikansuomalainen sosiologi, tieteenhistorioitsija ja professori. ;Entinen nimi * Solveig von Schoultz, o.s. Segerstråle (1907–1996), suomenruotsalainen kirjailija, Knut Albert Segerstrålen tytär
Connor Carrick

Connor Carrick (s. 13. huhtikuuta 1994 Orland Park, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Seattle Krakenin organisaatiossa. Hän on Washington Capitalsin viidennen kierroksen varaus vuodelta 2012. == Ura == Carrick varattiin vuonna 2012 CHL:n varaustilaisuudessa OHL-joukkue Guelph Stormiin 11. kierroksella numerolla 212. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi USA National Team Development Programissa. Ensimmäisenä vuotena hän edusti alle 17-vuotiaiden joukkuetta ja toisena alle 18-vuotiaita. Toisen kauden aikana Guelph Storm kauppasi hänen pelaajaoikeutensa Plymouth Whalersiin varausvuoroihin. NHL:n vuoden 2012 varaustilaisuudessa Carrick varattiin Washington Capitalsiin viidennellä kierroksella 137. pelaajana. Hän päätti pelata kauden 2012–2013 OHL:ssä, jossa puki Whalersin paidan päälleen 68 pelissä tehden 12 maalia ja 32 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä hän teki 18 tehopistettä 15 ottelussa. Hän oli Plymouthin sisäisen syöttöpörssin ensimmäinen 16 syöttöpisteellään. Carrick oli Yhdysvaltojen maajoukkueen mukana voittamassa maailmanmestaruutta vuoden 2012 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. 23\. syyskuuta 2013 Washington Capitals kiinnitti Carrickin kolmivuotisella tulokassopimuksella. Seuraavalla kaudella Carrick pääsi Capitalsin kauden avauskokoonpanoon. Hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa 3. lokakuuta 2013 ohittaessaan Calgary Flamesin maalivahti Karri Rämön päästyään suoraan rangaistusaitiosta läpiajoon. == Tilastot == 2012–2013 Plymouth Whalers OHL 68 12 32 44 79 15 2 16 18 6 2013–2014 Washington Capitals NHL 34 1 5 6 23 – – – – – Hershey Bears AHL 13 0 4 4 15 – – – – – 2014–2015 Hershey Bears AHL 73 8 34 42 132 10 2 2 4 12 2015–2016 Hershey Bears AHL 47 10 16 26 50 – – – – – Washington Capitals NHL 3 0 0 0 0 – – – – – Toronto Maple Leafs NHL 16 2 2 4 15 – – – – – Toronto Marlies AHL 5 1 2 3 2 15 7 11 18 12 2016–2017 Toronto Maple Leafs NHL 67 2 6 8 51 6 0 0 0 4 2017–2018 Toronto Maple Leafs NHL 47 4 8 12 27 – – – – – 2018–2019 Dallas Stars NHL 14 1 3 4 13 – – – – – Texas Stars AHL 4 1 1 2 0 – – – – – New Jersey Devils NHL 20 1 6 7 6 – – – – – 2019–2020 New Jersey Devils NHL 29 1 5 6 17 – – – – – Binghamton Devils AHL 3 0 0 0 2 – – – – – 2020–2021 New Jersey Devils NHL 11 1 1 2 5 – – – – – Binghamton Devils AHL 13 0 6 6 12 – – – – – 7 kausi yhteensä NHL 241 13 36 49 157 6 0 0 0 4 6 kautta yhteensä AHL 158 20 63 83 213 25 9 13 22 24 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Seattle Krakenin pelaajat Luokka:Washington Capitalsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Syväjärvi (Kihniö)

Syväjärvi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Syväjärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta. == Maantietoa == Järven pituus on 1,2 kilometriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 25 hehtaaria. Se sijaitsee 2,3 kilometriä Kihniön kirkolta länteen. Siihen laskee vain Tarsianjärvi ja Paskolampi. Tarsianjärvestä tulee lähes kaikki Syväjärven läpi virtaava vesi ja Paskolammesta tulee vain lyhyt pelto-oja. Syväjärven pääallas on 850 metriä pitkä ja Aittolammeksi kutsuttu oma vesiallas erottuu pääaltaasta alle 20 metrisen salmen kautta, jota kutsutaan myös Hiittanjoeksi ja Sikosaaren toiselta puolelta virtaavan Sikojoen kautta. Syväjärven ja Aittolammin laskujoki Ristajoki on 250 metriä pitkä ja se laskee Kankarinjärveen. Rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä. Rannat ovat metsämaata, mutta Tarsian kohdalla on peltomaata ja samoin on myös sen vastarannalla. Rannan läheisyydessä sijaitsee neljä maatilaa ja kaksi vapaa-ajan asuntoa sekä ulkomuseoalue. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13347 ja 13341. == Historiaa == Kun Kankarinjärven vedenpintaa alennettiin mahdollisesti jo 1800-luvulla, vaikutti sen myös Syväjärven vedenpintaan. Koska nykyään järvien pinnankorkeuksien ero on vain 30 senttimetriä ja koska Kankarinjärven vedenpinta aleni metrin verran tai enemmän, on sillä ollut suuri vaikutus myös Syväjärven pinnankorkeuteen. Kun vertaa nykykarttoja 1800-luvun pitäjänkarttaan, huomaa selvän eron järven rantaviivassa. Selvin ero näkyy Aittolammessa, jonka salmi on pitäjänkartassa leveä ja lampi pyöreämpi. == Lähteet == Luokka:Nerkoonjärven valuma-alue Luokka:Kihniön järvet
Destined to Violate

Destined to Violate on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Gorgasmin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin heinäkuussa 2014 levymerkillä New Standard Elite. Kappale ”Corpsified” kirjoitettiin alun perin yhtyeen vuoden 1996 demolle. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Anthony Voight – bassokitara, laulu * Damian Leski – kitara, laulu * Ryan Saylor – kitara * Kyle Christman – rummut, laulu === Vierailevat muusikot === * Paul Garcia – laulu (kappaleet "Destined to Violate" ja "Visceral Discharge") * Shaun LaCanne – laulu (kappale "Corpsified") * Jacek Leski – piano, kosketinsoittimet (kappaleet "Sadistic Bliss" intro ja "Depraved Depredation") === Tuotanto === * Chris Wisco – äänittäjä * Trevor Sadler – masteroija * Larelle Voight – valokuvat * Jon Zig – kansikuva == Arvostelut == * Metal Temple: The Metal Temple * The Metal Observer: 8/10The Metal Observer == Aiheesta muualla == * * == Lähteet == Luokka:Gorgasmin albumit Luokka:Vuoden 2014 albumit
Adam Pelech

Adam Pelech (s. 16. elokuuta 1994 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura New York Islandersin organisaatiossa. Hän on Islandersin kolmannen kierroksen varaus vuodelta 2012. == Ura == Pelech varattiin New York Islandersiin 65. pelaajana vuoden 2012 varaustilaisuudessa. 15. maaliskuuta 2014 Islanders ja Pelech solmivat kolmivuotisen tulokassopimuksen. Pelech kutsuttiin ensimmäisen kerran NHL:n puolelle kaudella 2015–2016. 13. marraskuuta 2015 hän teki NHL-debyyttinsä pelaten 13 minuuttia 4–1 -voittoon päättyneessä ottelussa Anaheim Ducksia vastaan. Pelech sai uuden kutsun NHL-kokoonpanoon 1. tammikuuta 2016 puolustaja Johnny Boychukin loukkaannuttua. Elokuussa 2021 Pelech teki Islandersin kanssa kahdeksan vuoden mittaisen jatkosopimuksen. https://www.tsn.ca/new-york- islanders-adam-pelech-contract-1.1678578 == Tilastot == 2010–2011 Erie Otters OHL 65 1 12 13 27 7 0 2 2 2 2011–2012 Erie Otters OHL 44 2 18 20 52 – – – – – 2012–2013 Erie Otters OHL 59 8 32 40 98 – – – – – 2013–2014 Erie Otters OHL 60 9 45 54 46 14 2 5 7 10 2014–2015 Bridgeport Sound Tigers AHL 65 0 11 11 48 – – – – – 2015–2016 Bridgeport Sound Tigers AHL 27 2 5 7 6 – – – – – New York Islanders NHL 9 0 2 2 0 – – – – – 2016–2017 New York Islanders NHL 44 3 7 10 6 – – – – – Bridgeport Sound Tigers AHL 13 1 4 5 10 – – – – – 2017–2018 New York Islanders NHL 78 3 16 19 28 – – – – – 2018–2019 New York Islanders NHL 78 5 16 21 24 8 0 2 2 6 2019–2020 New York Islanders NHL 38 1 8 9 20 21 1 4 5 8 2020–2021 New York Islanders NHL 56 4 10 14 18 19 1 4 5 13 2021–2022 New York Islanders NHL 78 3 25 28 42 – – – – – 2022–2023 New York Islanders NHL 61 6 15 21 36 6 1 1 2 2 2023–2024 New York Islanders NHL 58 1 15 16 27 5 0 2 2 4 9 kautta yhteensä NHL 500 26 114 140 201 59 3 13 16 33 3 kautta yhteensä AHL 105 3 20 23 64 – – – – – == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:New York Islandersin varaamat pelaajat Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:New York Islandersin pelaajat
Frits Thaulow

Johan Fredrik "Frits" ThaulowWSOY:n Iso Tietosanakirja, osa 9, WSOY 1997, s. 302 (1847–1906) oli norjalainen maisemamaalariOtavan Iso tietosanakirja, osa 8 vuodelta 1964, palsta 1347 ja graafikkoOtavan Iso Fokus, s. 1347. Hän kuului Norjan uuden realistisen maisemamaalauksen keskeisiin edustajiinSpectrum tietokeskus, osa 16, WSOY 1983, s. 404. Thaulow tutustui ulkoilmamaalaukseen Pariisissa, missä vietti paljon aikaa 1890-luvulta lähtien, vaikka oleskeli muuallakin ulkomailla ja välillä kävi kotimaassakin. Thaulow maalasi varsinkin lunta ja virtaavaa vettä. Uran lopulla hänen maalauksensa keveni ja muuttui aikaisempaa impressionistisemmaksiFacta, osa 8, WSOY 1977, palsta 697. Thaulow opiskeli Kööpenhaminan taideakatemiassa C. F. Sørensenin ja Karlsruhessa Hans Guden johdolla. Hän siirtyi sitten Pariisiin, jossa hän sai vaikutelmia varsinkin Édouard Manet'lta ja liittyi aluksi kannattamaan ja toteuttamaan naturalistisen ulkoilmamaalauksen periaatteita. Kotimaahan 1881 palattuaan hän yhdessä Christian Krohgin ja Erik Werenskjoldin kanssa laski modernin norjalaisen maalaustaiteen perustan.Thaulow, Frits, Tietosanakirja. Osa 9, palsta 1478. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 Thaulow saavutti sekä tekotavan että värikäsittelyn alalla harvinaisen mestaruuden: erityistä huomiota saivat ne hänen maisemansa, joissa hän kuvaa lunta tai juoksevaa vettä. Myöhempinä vuosinaan asuessaan Pariisissa hän yhä enemmän loittoni orjallisesta naturalismista ja alkoi panna pääpainoa maiseman ja sen hienojen värivivahdusten herättämälle tunnelmalle ja maalasi sen mukaisesti mielellään varsinkin pilvisiä päiviä ja kuutamoiltoja. Thaulowin teoksia on ulkomaisissa museoissa, kuten Katu Kragerössa, Hougfossen ja Kuutamomaisema (Oslossa), Ravnsborg (Kööpenhaminassa), Kuutamo Normandiassa (Tukholmassa) ja Talvipäivä Vestre Akerissa (Pariisin Luxembourg-kokoelmissa). Thaulowin isoisä oli taidemaalari Jacob Munch. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Norjalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1847 syntyneet Luokka:Vuonna 1906 kuolleet
Tarsianjärvi

Tarsianjärvi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Tarsianjärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta. == Maantietoa == Järven pituus on 1000 metriä, leveys 730 metriä ja sen pinta-ala on 53 hehtaaria. Se sijaitsee lähellä Kihniön keskustaa. Järveen laskee Myllyjoki, joka tuo vettä Nerkoonjärven valuma-alueelta, jonka pinta-ala on 162 km2. Myös Sulkuejärvi laskee Tarsinjärveen 100 metristä ojaa myöten. Nämä joen tuovat lähes kaikki vedet, sillä muut laskuojat ovat vain lyhyitä metsäojia. Rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä. Peltomaata on rannassa vain Tarsian kohdalla. Vapaa-ajan asuntoja on toistakymmentä. == Lähteet == Luokka:Nerkoonjärven valuma-alue Luokka:Kihniön järvet
Sven Segerstråle

Sven Gustaf Segerstråle (9. elokuuta 1899 Porvoon maalaiskunta – 24. joulukuuta 1994 Kauniainen) oli suomalainen eläintieteilijä ja meribiologi. Hän sai professorin arvon 1961. Segerstråle väitteli filosofian tohtoriksi 1939. Hän toimi 1929–1944 biologian ja maantiedon opettajana Tölö svenska samskolassa ja 1926–1969 Suomen tiedeseuran vesibiologisessa laboratoriossa (vuodesta 1955 Merentutkimuslaitoksen biologinen osasto), vuodesta 1944 sen johtajana. Vuosina 1940–1967 hän työskenteli Helsingin yliopiston eläintieteellisessä museossa, vuodesta 1958 yleisen osaston kustoksena. Hän teki uraauurtavaa tutkimusta Itämeren synnystä, suolapitoisuuden merkityksestä kasvi- ja eläinkunnalle sekä merilajien levinneisyydestä. Hän tutki Suomen merenrantaeläimistöä ja vesien eläimistön jääkautista historiaa.Facta 2001, WSOY 1985, 14. osa, palsta 537 Hän julkaisi biologian oppikirjan Det underbara livet (1949, käännetty useille kielille, suom. Ihmeellinen elämä), sekä uskonnonfilosofisen teoksen Elämän arvoitus (1968), joka herätti keskustelua Segerstrålen puolustaman luomisteorian vuoksi.Uppslagsverket Finland (vanha versio), viitattu 4.1.2016 Segerstrålen vanhemmat olivat opettaja, valtiopäivämies Knut Albert Segerstråle ja taiteilija Hanna Frosterus- Segerstråle. Hänen veljensä oli Lennart Segerstråle ja sisarensa Solveig von Schoultz ja arkkitehti Ellen Segerstråle.Geni: Sven Gustaf Segerstråle Viitattu 24.6.2021. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset biologit Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Scott Mayfield

Scott Mayfield (s. 14. lokakuuta 1992 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura New York Islandersin organisaatiossa. == Ura == Mayfield pelasi kaksi kautta USHL-joukkue Youngstown Phantomsissa vuosina 2009–2011 ja tuli valituksi itäisen konferenssin tähdistöön kaudella 2010–2011. Hänet varattiin New York Islandersiin 34. pelaajana vuoden 2011 varaustilaisuudessa. 5. huhtikuuta 2013 hän solmi kolmivuotisen tulokassopimuksen Islandersin kanssa. 6\. huhtikuuta 2014 Mayfield teki NHL-debyyttinsä saaden jääaikaa 17.04 minuuttia 4–0 -tappioon päättyneessä ottelussa Columbus Blue Jacketsia vastaan. == Tilastot == 2009–2010 Youngstown Phantoms USHL 59 10 12 22 145 – – – – – 2010–2011 Youngstown Phantoms USHL 52 7 9 16 159 – – – – – 2011–2012 Univ. of Denver NCAA 42 3 9 12 76 – – – – – 2012–2013 Univ. of Denver NCAA 39 4 13 17 112 – – – – – Bridgeport Sound Tigers AHL 6 0 0 0 2 – – – – – 2013–2014 New York Islanders NHL 5 0 0 0 7 – – – – – Bridgeport Sound Tigers AHL 71 3 15 18 129 – – – – – 2014–2015 New York Islanders NHL – – – – – 2 0 0 0 0 Bridgeport Sound Tigers AHL 69 1 13 14 173 – – – – – 2015–2016 Bridgeport Sound Tigers AHL 54 5 7 12 80 3 0 0 0 0 New York Islanders NHL 6 1 0 1 11 – – – – – 2016–2017 New York Islanders NHL 25 2 7 9 35 – – – – – Bridgeport Sound Tigers AHL 23 3 3 6 27 – – – – – 2017–2018 New York Islanders NHL 47 2 10 12 45 – – – – – 2018–2019 New York Islanders NHL 79 4 15 19 68 8 0 2 2 8 2019–2020 New York Islanders NHL 67 5 8 13 53 22 1 4 5 12 2020–2021 New York Islanders NHL 56 2 13 15 38 19 2 4 6 25 2021–2022 New York Islanders NHL 61 3 15 18 55 – – – – – 2022–2023 New York Islanders NHL 82 6 18 24 83 6 1 2 3 2 2023–2024 New York Islanders NHL 41 0 5 5 35 – – – – – 11 kautta yhteensä NHL 469 25 91 116 430 57 4 12 16 47 5 kautta yhteensä AHL 223 12 38 50 411 3 0 0 0 0 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:New York Islandersin pelaajat Luokka:New York Islandersin varaamat pelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
R-77

Vympel NPO R-77 () on venäläinen keskimatkan ilmataisteluohjus. R-77 vastaa yhdysvaltalaista AIM-120 AMRAAM ohjusta. == Käyttäjämaat == Ohjuksen käyttäjämaat: * Algeria * Indonesia * Intia * Kiina * Malesia * Slovakia * Ukraina * Venäjä * Venezuela * Vietnam == Muunnoksia == Ohjusperheen muita malleja: * R-77P (RVV-PE) * R-77T (RVV-TE) * RVV-SD ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * GlobalSecurity.org Luokka:Venäläiset ohjukset Luokka:Neuvostoliittolaiset ohjukset Luokka:Ilmataisteluohjukset
Nikolai Erdman

Nikolai Robertovitš Erdman (, 16. marraskuuta 1900 Moskova – 10. elokuuta 1970 Moskova) oli neuvostovenäläinen näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Nikolai Erdman syntyi baltiansaksalaiseen virkailijaperheeseen. Hän opiskeli luterilaisen seurakunnan kauppakoulussa, mutta ei suorittanut loppututkintoa. Kirjailijan varhaiset runot edustivat imaginismia. 1920-luvun alussa Erdman alkoi kirjoittaa pieniä näyttämökappaleita komediateattereille. Hänen ensimmäinen suuri menestyksensä oli Vsevolod Meyerholdin teatterissa esitetty komedia Valtakirja (myös Anastasia ja valtakirja, ven. Mandat, 1925). Sensuuri kielsi kirjailijan seuraavan näytelmän Elämä on ihanaa (myös Eläköön itsemurhaaja – elämä on ihanaa!, ven. Samoubijtsa, 1928). Myöhemmin Erdman kirjoitti yhteistyössä muiden tekijöiden kanssa musiikkinäytelmiä, operettitekstejä ja elokuvakäsikirjoituksia. Hänet pidätettiin vuonna 1933 Iloisten poikien (Vesjolyje rebjata, 1934) kuvauksissa ja karkotettiin kolmeksi vuodeksi Jeniseiskiin ja Tomskiin. Sen jälkeen Erdman asui Kalininissa ja Rjazanissa, josta hänet vuonna 1941 kutsuttiin armeijaan. Vuosina 1942–1948 hän työskenteli NKVD:n laulu- ja tanssiyhtyeen käsikirjoittajana Moskovassa. Toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen Erdman teki Mihail Volpinin kanssa käsikirjoituksia useisiin elokuviin. Niistä Reippain ottein (Smelyje ljudi, 1950) sai Stalin-palkinnon. Vuonna 1954 Erdman hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi. Vuodesta 1964 hän työskenteli Juri Ljubimovin Taganka-teatterissa. Kirjailijan kaksi näytelmää, Valtakirja ja Elämä on ihanaa julkaistiin Neuvostoliitossa ensimmäisen kerran vuonna 1987. Aikalaiset näkivät niissä lähinnä pikkuporvarillisten tapojen arvostelua. Myöhemmin näytelmiä on pidetty aikansa järjestelmän kriittisenä peilinä. Humoristisen ihmiskuvauksensa ansiosta ne ovat yhä ajankohtaisia. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Neuvostoliittolaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Venäläiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Venäläiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1989

Pesäpallon naisten Mestaruussarja kaudella 1989 pelattiin 10 joukkueen 2-kertaisena sarjana, jonka päätteeksi neljä parasta pelasivat mitaleista. == Runkosarja == Joukkue O V T H Juoksut Pts Viinijärven Urheilijat 18 17 0 1 272-97 34 Jyväskylän Kiri 18 13 0 5 267-152 26 Hyvinkään Tahko 18 12 2 4 243-153 26 Ikaalisten Tarmo 18 9 2 7 196-151 20 Roihu, Helsinki 18 9 0 9 211-214 18 Ulvilan Pesä-Veikot 18 8 0 10 161-185 16 Lapuan Virkiä 18 7 1 10 181-214 15 Vähänkyrön Viesti 18 5 1 12 89-201 11 Oulun Lippo 18 3 2 13 138-283 8 Mansen Pesäpallo 18 3 0 15 111-219 6 == Karsintasarja == Joukkue O V T H Juoksut Pts Mansen Pesäpallo 2 2 0 0 36-5 4 Simon Kiri-Siskot 2 0 1 1 11-24 1 Pesäkarhut, Pori 2 0 1 1 12-30 1 Manse PP säilyi. ==Mitaliottelut== *Välierissä Viinijärvi voitti Ikaalisen otteluin 2-0 (9-2, 15-14) ja Kiri Hyvinkään 2-0 (12-5, 15-6). Mestaruusotteluissa Kiri peittosi Viinijärven yhteisjuoksuin 23-9 (17-6, 6-3). Pronssit vei Ikaalinen voitettuaan niukasti Hyvinkään 12-11 (6-4, 6-7). ==Mestarijoukkue== Jyväskylän Kiri: Merja Meriläinen, Riitta Saarenketo, Tiina Paananen, Inkeri Valkonen, Armi Ahola, Sanna Hänninen, Hanna Airaksinen, Riikka Nieminen, Riitta Jalonen, Riikka Punnonen, Katja Saunalahti, Leena Renko, pelinjohtaja Petri Kaijansinkko, valmentaja Riitta Jalonen. ==Palkinnot== Palkinto Pelaaja Joukkue Vuoden pesäpalloilija Kari Kuusiniemi Jyväskylän Kiri Vuoden naispesäpalloilija Riikka Nieminen Jyväskylän Kiri Miehet Miehet Miehet Vuoden lukkari Matti Iivarinen Alajärven Ankkurit Lyöjäkuningas Unto Väisänen Sotkamon Jymy Kärkilyöjä Asko Laine Hyvinkään Tahko Etenijäkuningas Janne Vuorinen Sotkamon Jymy Tehopelaaja Kari Myllyniemi Alajärven Ankkurit Vuoden jokeri Unto Väisänen Sotkamon Jymy Vuoden jokerijoukkue Siilinjärven Pesis Fair Play -joukkue Sotkamon Jymy Naiset Naiset Naiset Vuoden naislukkari Anu Turpeinen Viinijärven Urheilijat Lyöjäkuningatar Virpi Turtiainen Roihu Kärkilyöjä Pirjo Haukkamaa Hyvinkään Tahko Etenijäkuningatar Riikka Nieminen Jyväskylän Kiri Tehopelaaja Riitta Jalonen Jyväskylän Kiri Vuoden jokeri Susanna Sairanen Hyvinkään Tahko Vuoden jokerijoukkue Ulvilan Pesä-Veikot Fair Play -joukkue Viinijärven Urheilijat Muut Muut Muut vuoden tuomari Jarmo Terho Kunnon Jätkä Pentti Yli-Torala Vuoden hymytyttö Anne Nurmela Johtokunnan pytty Pekka Lanamäki, kenttäpäällikkötoiminta Veli-Matti Hautala, seuratoiminta Vuoden pelinjohtaja Petri Kaijansinkko Jyväskylän Kiri Vuoden pelinjohtaja Pekka Peltomäki Alajärven Ankkurit Vuoden valmentaja Riitta Jalonen Itä-Länsi paras pelaaja Hannu Litmanen Vuoden pesäpallojohtaja Markku Pullinen Urheilulehden arvopelaajat: Tiina Tammiruusu ja Vesa Mikkola. ==Lähteet== * Urheilu-Tieto 1990 (ISBN 951-8920-10-9) * Pesäpalloliitto: Pesäpallon vuosikirja 1990 Naisten 1989 Luokka:Vuoden 1989 pesäpallo
Claudius jumala ja hänen vaimonsa Messalina

Claudius jumala ja hänen vaimonsa Messalina () on Robert Gravesin vuonna 1934 ilmestynyt historiallinen romaani. Teos on jatkoa samana vuonna ilmestyneelle romaanille Minä, Claudius. Se ilmestyi Frithiof J. Pennasen suomennoksena vuonna 1936. Yhdessä edeltäjänsä kanssa Claudius jumala on yksi tunnetuimpia Gravesin teoksia. BBC on tuottanut molempiin teoksiin pohjautuvan menestyksekkään televisiosarjan Minä, Claudius. == Romaanin otsikko == Teokseen viitataan usein lyhyellä nimellä Claudius jumala, jossa muodossa otsikko esiintyy myös kirjan kansipaperissa. Kirjan nimiösivulla ilmaistu täysi otsikko alanimikkeineen on Claudius jumala ja hänen vaimonsa Messalina : Rooman keisarin Tiberius Claudius Caesarin, (joka syntyi vuonna 10 e.Kr. ja kuoli A. D. 54) vaivalloinen hallitus hänen itsensä kuvaamana ynnä hänen murhansa surkean kuuluisan Agrippinan (keisari Neron äidin) käden kautta ja hänen sen jälkeen tapahtunut jumalaksi julistamisensa muiden kuvaamina (). == Tarina == Kirja on toinen osa Rooman keisari Claudiuksen fiktiivistä omaelämäkertaa. Minäkertoja-muotoisessa tarinassa kuvataan Claudiuksen aikaa keisarina alkaen hänen valtaannousustaan vuonna 41 ja päätyen hänen kuolemaansa vuoteen 54. Kirjan lopussa on kolme kertomusta Claudiuksen kuolemasta kirjoittajinaan kuuluisat antiikin Rooman aikalaishistorioitsijat Suetonius, Tacitus ja Dion Kassios sekä Senecan satiiri Claudiuksen kurpitsoituminen (Apokolokyntosis). Tarinan keskeisiä tapahtumia ovat Claudiuksen pyrkimykset korjata edellisen keisarin Caligulan virheitä ja hänen ystävyytensä Juudean kuninkaan Herodes Agrippan kanssa, pitkällisen yrittämisen jälkeen onnistunut Britannian valloitus osaksi Rooman keisarikuntaa sekä Claudiuksen avioliitot ensin Messalinan ja myöhemmin keisari Neron äidin Agrippinan kanssa. == Historiallinen tarkkuus == Robert Graves toteaa kirjan alussa tekijän huomautuksena, että jotkut Minä, Claudius -romaanin arvostelijoista ovat uskoneet kirjailijan käyttäneen lähteenään ainoastaan Tacituksen Annaaleja ja Suetoniuksen Kaksitoista Caesaria -teosta. Kirjailijan mukaan molempien romaanien lähdeteosten määrä on kuitenkin huomattavasti monipuolisempi käsittäen muun muassa Dion Kassioksen, Pliniuksen, Varron, Senecan ja itse Claudiuksen tekstejä sekä apokryfiset Nikodemuksen evankeliumi ja Jaakobin evankeliumi. Gravesin mukaan kaikki romaaneissa esiintyvät henkilöt ovat todellisia ja vain hyvin harvoilla romaanien tapahtumista ei ole uskottavaa historiallista tukea.Graves, s. 5–6 == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Claudius jumala ja hänen vaimonsa Messalina Kirjasampo-verkkosivulla Luokka:Brittiläiset romaanit Luokka:Historialliset romaanit Luokka:Vuoden 1934 kirjat
Liaoyang

Liaoyang (, pinyin: Liáoyáng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Liaoningin maakunnan keskiosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 60 kilometriä maakunnan pääkaupunki Shenyangista etelälounaaseen. Prefektuurin pinta-ala on 4 741 neliökilometriä ja väkiluku 1,86 miljoonaa (2010). Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Shenyangin, idässä Benxin, kaakossa Dandongin, etelässä ja lännessä Anshanin prefektuuritason kaupunkeihin. == Hallinnollinen jako == Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan 7 osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa): ; Kaupunkipiirit (5) * 1. Baita (白塔区) * 2. Wensheng (文圣区) * 3. Hongwei (宏伟区) * 4. Gongchangling (弓长岭区) * 5. Taizihe (太子河区) ; Piirikuntatason kaupunki (1) * 6. Dengta (灯塔市) ; Piirikunta (1) * 7. Liaoyang (辽阳县) == Galleria == Wahrzeichen von Liaoyang.JPG|Valkoinen pagodi (Baita) Liaoyangissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Liaoningin kaupungit Luokka:Liaoningin prefektuurit
Aleksandr Možaiski

Aleksandr Fjodorovitš Možaiski (, 21. maaliskuuta 1825 Ruotsinsalmi – 1. huhtikuuta 1890 Pietari) oli venäläinen kontra-amiraali ja ilmailun edelläkävijä. Aleksandr Možaiski valmistui Pietarin merisotakoulusta vuonna 1841. Sen jälkeen hän palveli Venäjän sotalaivastossa ja työskenteli välillä talonpoikaisreformin parissa vuosina 1862–1879. Možaiski erosi laivaston palveluksesta kenraalimajurina vuonna 1882. Vuonna 1886 hän sai kontra- amiraalin arvon. Možaiski kiinnostui ilmailusta 1850-luvulla. Vuonna 1876 hän rakensi hevosvaljakon vetämän purjelentokoneen, jolla hän nousi kahdesti ilmaan. Seuraavina vuosina hän esitteli jousimekanismilla ja potkurilla varustettuja malleja. Vuonna 1881 Možaiski sai Venäjän ensimmäisen lentokoneen pantentin. Samana vuonna hän toi Britanniasta kaksi höyrykonetta, joita oli tarkoitus käyttää koneen voimanlähteinä. Možaiski ryhtyi rakentamaan lentokonettaan Pietarin lähellä Kraasselassa kesällä 1882. Seuraavana kesänä valmistunut höyrykoneella toiminut kolmipotkurinen yksitaso oli Venäjän ensimmäinen kokeiluvaiheeseen yltänyt lentokone. Kaksi vuotta kestäneen kokeilu- ja viimeistelyvaiheen jälkeen Možaiskin kone oli valmis nousemaan ilmaan heinäkuussa 1885. Puisia kiskoja pitkin kiihdyttäessään kone kallistui ja sen siipi särkyi. Možaiskin tarkoituksena oli jatkaa kokeita ja asentaa koneeseen kolme 15 kilowatin höyrykonetta, mutta kuolema keskeytti hänen aikeensa. Stalinin Neuvostoliitossa Možaiskia pidettiin lentokoneen keksijänä. Myöhemmin Možaiskin konetta luonnehdittiin yhdeksi ensimmäisistä yrityksistä rakentaa ihmisen ohjaama lentokone. Tuutarin taajama nimettiin keksijän kunniaksi Možaiskiksi vuonna 1950. Pietarissa on kaksi hänelle omistettua muistomerkkiä. ==Lähteet== Luokka:Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit Luokka:Venäläiset keksijät Luokka:Vuonna 1825 syntyneet Luokka:Vuonna 1890 kuolleet
Munch (BDSM)

Munch (sanoista "burger munch") on rento sosiaalinen kokoontuminen ihmisille, jotka ovat kiinnostuneita BDSM:stä. Muncheja järjestetään usein ravintoloissa, baareissa tai kahviloissa, ja pääasiallinen tarkoitus on keskustella rennossa ilmapiirissä samanmielisten ihmisten kanssa aiheesta kuin aiheesta. Pukukoodi näissä tapahtumissa on useimmiten normaalit eli "katuvaatteet", ellei erikseen ole muuta ilmoitettu. Luokka:BDSM
Panjin

Panjin (, pinyin: Pánjǐn Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Liaoningin maakunnan keskiosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 140 kilometriä maakunnan pääkaupunki Shenyangista lounaaseen. Prefektuurin pinta- ala on 4 084 neliökilometriä ja väkiluku 1,39 miljoonaa (2010). Kaupunki rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Jinzhoun, idässä Anshanin ja Yingkoun prefektuuritason kaupunkeihin. Etelässä naapurina on Bohainmeri. == Hallinnollinen jako == Piirikuntatasolla kaupunki jaetaan kolmeen kaupunkipiiriin ja yhteen piirikuntaan. Panjinin hallinnollinen jako piirikuntatasolla # Nimi Kiinan kirjoitusmerkit Pinyin 1 Xinglongtai 兴隆台区 Xīnglóngtái Qū 2 Shuangtaizi 双台子区 Shuāngtáizi Qū 3 Dawa 大洼区 Dàwā Qū 4 Panshan (piirikunta) 盘山县 Pánshān Xiàn == Galleria == 盘锦市东部天际线（拍摄于广厦新城写字楼C座）.jpg|Kaupunkimaisemaa. 盘锦红海滩.JPG|Punainen ranta Panjinissa. 盘锦芦苇荡.JPG|Ruokolahti Panjinissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Liaoningin kaupungit Luokka:Liaoningin prefektuurit
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1988

Kaudella 1988 naiset pelasivat pesäpallon Suomenmestaruudesta 10 joukkueen 2-kertaisena sarjana, jonka päätteeksi kaksi parasta kohtasivat kaksiosaisessa finaalissa. ==Naisten Mestaruussarja== Joukkue O V T H Juoksut Pts Lapuan Virkiä 18 13 1 4 216-154 27 Roihu, Helsinki 18 12 0 6 238-170 24 Viinijärven Urheilijat 18 11 2 5 190-122 24 Ikaalisten Tarmo 18 12 0 6 298-193 24 Mansen Pesäpallo 18 11 0 9 179-138 22 Vähänkyrön Viesti 18 10 0 8 157-117 20 Jyväskylän Kiri 18 8 0 10 209-197 16 Hyvinkään Tahko 18 7 0 11 226-257 14 Keravan Pallokerho 18 4 1 13 130-334 9 Kokemäen Kova-Väki 18 0 0 18 105-266 0 Kerava ja Kokemäki putosivat. SM-loppuottelut Lapuan Virkiä – Roihu Helsinki Roihu Lapua 4-11 Lapua Lapua Roihu 5-6 Lapuan Virkiä Suomen mestari juoksuin 16-10. Lapuan Virkiä: Virpi Hautala, Anu Ketola, Mari Klemettilä, Maarit Kuivila, Maarit Lehtimäki, Teija Linna, Tiina Mattila, Katriina Peltola, Tarja Pöntinen, Jaana Sippola, Tiina Sissala, Tiina Turunen, Saara Rantavaara, Merja Vainionpää, Marjo Valkama, Kirsi Valo, Niina Välkkilä. Pelinjohtaja Paavo Lakaniemi. ==Palkinnot== Palkinto Pelaaja Joukkue Vuoden pesäpalloilija Risto Tuominen Vuoden lukkari Risto Tuominen Lyöjäkuningas Vesa Mikkola Imatran Pallo-Veikot Kärkilyöjä Kari Kuusiniemi Jyväskylän Kiri Etenijäkuningas Esa Honkalehto Hyvinkään Tahko Tehopelaaja Vesa Mikkola Imatran Pallo-Veikot Vuoden jokeri Hannu Pitkänen Vuoden jokerijoukkue Kankaanpään Maila Fair Play -joukkue Alajärven Ankkurit Vuoden naispesäpalloilija Katja Varis Vuoden naislukkari Kirsi Lakaniemi Lyöjäkuningatar Minna Marjamäki Kärkilyöjä Päivi Lähteenmäki Etenijäkuningatar Katja Varis Tehopelaaja Katja Varis Vuoden jokeri Minna Marjamäki Vuoden jokerijoukkue Ikaalisten Tarmo Fair Play -joukkue Lapuan Virkiä vuoden tuomari Jarmo Terho Kunnon Jätkä Seppo Suuronen Vuoden hymytyttö Erna Kentala Johtokunnan pytty Mika Mikola, nuorisotoiminta Roihu, Helsinki - naispesäpalloilu Vuoden pelinjohtaja Paavo Lakaniemi Lapuan Virkiä Vuoden pelinjohtaja Pekka Peltomäki Alajärven Ankkurit Vuoden valmentaja Juha Tanskanen Itä-Länsi paras pelaaja Jukka Holttinen Vuoden pesäpallojohtaja Jarmo Heinonen ==Lähteet== *Markku Siukonen - Matti Ahola: Urheilu Tieto 1989 (ISBN 951-8920-07-9) Naisten 1988 Luokka:Vuoden 1988 pesäpallo
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1987

Naiset pelasivat pesäpallon Mestaruussarjassa 1987 10 joukkueen 2-kertaisena sarjana, jonka päätteeksi kaksi parasta kohtasivat kaksiosaisessa finaalissa. ==Naisten Mestaruussarja== Joukkue O V T H Juoksut Pts Ikaalisten Tarmo 18 14 2 2 204-92 30 Viinijärven Urheilijat 18 13 0 5 175-95 26 Vähänkyrön Viesti 18 12 1 5 121-92 25 Roihuvuoren Roihu 18 11 0 7 163-136 22 Jyväskylän Kiri 18 9 1 8 156-144 19 Mansen Pesäpallo 18 8 0 10 180-185 16 Hyvinkään Tahko 18 6 3 9 163-179 15 Lapuan Virkiä 18 7 1 10 129-146 15 Oulun Lippo 18 6 0 12 124-198 12 Siilinjärven Ponnistus 18 0 0 18 90-238 0 Oulu ja Siilinjärvi putosivat. SM- loppuottelut Ikaalisten Tarmo – Viinijärven Urheilijat Ikaalinen Tarmo ViU 17-2 Liperi ViU Tarmo 7-5 Ikaalisten Tarmo Suomen mestari juoksuin 22-9. Ikaalisten Tarmo: Minna Hannonen, Anne Herttua, Katja Holopainen, Kirsti Lamminen, Päivi Lehteenmäki, Minna Marjamäki, Johanna Nieminen, Päivi Suikkanen, Katja Varis, Kirsi Virtanen, Päivi Virtanen. Pelinjohtaja: Markku Lähteenmäki, valmentaja: Timo Ranta. ==Palkinnot== Palkinto Pelaaja Joukkue Vuoden pesäpalloilija Jukka Peltoniemi Seinäjoen Maila-Jussit Vuoden lukkari Matti Iivarinen Alajärven Ankkurit Lyöjäkuningas Pasi Niemelä Hyvinkään Tahko Kärkilyöjä Hannu Litmanen Siilinjärven Ponnistus Etenijäkuningas Esa Mäntymaa Seinäjoen Maila-Jussit Tehopelaaja Pasi Niemelä Hyvinkään Tahko Vuoden jokeri Ari Uusitalo Vimpelin Veto Vuoden jokerijoukkue Hyvinkään Tahko Fair Play -joukkue Imatran Pallo-Veikot Vuoden naispesäpalloilija Eeva Karttunen Vuoden naislukkari Minna Marjamäki Lyöjäkuningatar Minna Marjamäki Kärkilyöjä Päivi Lähteenmäki Etenijäkuningatar Katja Varis Tehopelaaja Katja Varis Vuoden jokeri Paula Kontkanen Vuoden jokerijoukkue Vähänkyrön Viesti Fair Play -joukkue Oulun Lippo vuoden tuomari Raimo Hänninen Kunnon Jätkä Mikko Saarinen Kankaanpää Johtokunnan pytty Jussi Meriläinen Vuoden pelinjohtaja Markku Lähteenmäki Ikaalisten Tarmo Vuoden pelinjohtaja Pekka Peltomäki Vuoden valmentaja Tapio Rajala Itä-Länsi paras pelaaja Perttu Härkönen Vuoden pesäpallojohtaja Jaakko Hirvonen ==Lähteet== * http://pesis- fi.directo.fi/@Bin/352189/msu1987.txt *Markku Siukonen - Matti Ahola: Urheilu Tieto 1988 (ISBN 951-8920-00-1) Naisten 1987 Luokka:Vuoden 1987 pesäpallo
Markku Hillilä

Markku ”Make” Hillilä (s. 6. lokakuuta 1960 Helsinki) on suomalainen rumpali ja lääkäri. Muusikkona hän esiintyy myös taiteilijanimillä Tohtori Hillilä ja Doc Hill. Hillilä kasvoi Pakilassa ja kävi koulua Oulunkylän yhteiskoulussa. Siellä eräs hänen opettajistaan oli Klaus Järvinen, joka oli tuolloin juuri perustanut Oulunkylän Pop & Jazz -opiston, jota kutsuttiin myös Ogelin opistoksi. Siellä Hillilä alkoi opiskella rumpujen soittoa yksityisoppilaana, opettajanaan Upi Sorvali. Tämä järjesti Hillilälle hänen ensimmäisen levytyssession, levyä Aurinko ja tuuli varten. Vuosina 1982–1988 Hillilä opiskeli lääketiedettä. Hän erikoistui gastroenterologiaan ja väitteli tältä alalta tohtoriksi vuonna 2010. Hänen tutkimuksensa aiheena oli ärtyvän suolen oireyhtymä. Hillilä oli arvellut, että hankkimalla konventionaalisen ammatin soittaminen voisi olla nautittavampaa, kun ei olisi taloudellisia paineita eikä riippuvaisuuksia. “Siinä olin oikeassa”, hän sanoo. Hillilä soitti pitkään Hasse Wallin Afro-Linessa ja sen jälkeen vuoden Sakari Kukon Piirpaukessa, kunnes hän kohtasi Tuomari Nurmion vuonna 1986. Siitä lähtien hän on soittanut viimemainitun yhtyeissä ja usein duona Nurmion kanssa. “Onnekseni Hande ei ole koskaan ollut keikkafriikki. Siksi olen pystynyt sovittamaan nämä kaksi työtä yleensä yhteen aika hyvin ja säilyttämään kiinnostukseni molempiin.” == Diskografia == * Oulunkylän Yhteiskoulun ja H:gin Uuden Yhteiskoulun Nuorisokuoro ja OYK:n Orkesteri – Musiikkia ihmisille (Love Records, 1976) * Mattijuhani Koponen ja Upi Sorvali – Aurinko ja tuuli (Aurinkolaiva, 1980) * Hasse Walli, Hassan Bah & Afro-Line – Dakar Nights (Digelius Music, 1984) * Tuomari Nurmio – Käytettyä rakkautta (Megamania, 1986) * Hasse Walli, Hassan Bah & Afro-Line – Close To The Line (Digelius Music, 1987) * Tuomari Nurmio – Kuu (Megamania, 1988) * Tuomari Nurmio & Hugry Tribal Marching Band – Radiomafia Live (YLE, 1992) * Tuomari Nurmio – Hullu puutarhuri (Herodes, 1992) * The Barnhill Boys – Hillbilly Spacecraft (Parlophone, 1994) * Tuomari Nurmio – 1999 (Megamania, 1999) * Tuomari Nurmio ja Korkein Oikeus – Tuomari Nurmio ja Korkein Oikeus (Megamania, 2002) * Tuomari Nurmio & Alamaailman Vasarat – Kinaporin Kalifaatti (Pyramid, 2005) * Tuomari Nurmio & Kongontien Orkesteri – Tangomanifesti (Pyramid, 2006) * Judge Bone & Doc Hill – Big Bear's Gate (Bone Voyage, 2008) * Tuomari Nurmio – Dumari ja Spuget (Ratas, 2013) * Tuomari Nurmio – Dumari ja Spuget bailaa! (Ratas, 2014) * Tuomari Nurmio – Dumarillumarei (Sony Music, 2017) *Dumari ja Spuget – Usvaa putkeen (Vallila Music House, 2019) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hillilän diskografia Discogs-sivustolla Luokka:Suomalaiset rumpalit Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toisenlaiset äidit

Toisenlaiset äidit on tositelevisio-ohjelma, jossa seurataan äitien arkea ja valmistautumista uuden perheenjäsenen vastaanottoon. Juontajana toimii Piritta Hagman. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Liv-kanavalla 20. elokuuta 2014. Toinen tuotantokausi alkoi 2. syyskuuta 2015 ja kolmas tuotantokausi 12. syyskuuta 2016. == Lähteet == Luokka:2010-luvun suomalaiset tositelevisiosarjat
Vanhakaupunki (täsmennyssivu)

Vanhakaupunki, vanhakaupunki tai vanha kaupunki yleisnimenä sekä Vanhakaupunki erisnimenä tai etuliite "Vanha" erisnimissä kaupungin nimen edellä voivat viitata ainakin seuraaviin: ==Yleisnimi== ===Vanhakaupunki=== * vanhakaupunki, yleisnimenä nimitys, jota käytetään useiden kaupunkien vanhoista osista. Tällaisia ovat muiden muassa: **Bratislavan vanhakaupunki **Jerusalemin vanhakaupunki **Kaunasin vanhakaupunki **Korfun vanhakaupunki **Krakovan vanhakaupunki **Lijiangin vanhakaupunki ** Pláka, Ateenan vanhakaupunki **Staré Město, Prahan vanhakaupunki **Riian vanhakaupunki **Ródoksen vanhakaupunki **Tallinnan vanhakaupunki **Tukholman vanhakaupunki **Vilnan vanhakaupunki **Vanha Rauma, Rauman kaupungin vanha keskusta **Vanha Porvoo, Porvoon kaupungin vanha keskusta ===Vanha kaupunki=== * vanha kaupunki, epävirallinen nimitys ennen vuotta 1959 perustetuille Suomen kaupungeille ==Erisnimi== * Vanhakaupunki, kaupunginosa Helsingissä, Helsingin kaupungin entinen sijaintipaikka * Etuliite "Vanha" kaupungin nimen edessä. Tämä voi tarkoittaa: ** Kaupungin entistä sijaintipaikkan nykyisen kaupungin keskustan ulkopuolella. Tällaisia ovat muiden muassa: ***Vanha Vaasa, kaupunginosa Vaasassa, Vaasan kaupungin entinen sijaintipaikka ***Vanha Uppsala, pitäjä ja entinen kunta Ruotsissa, Uppsalan kaupunkia edeltänyt vanha keskuspaikka ** Kaupungin vanhaa keskustaa eli vanhaakaupunkia nykyisen kaupungin keskustan sisällä. Tällaisia ovat muiden muassa: ***Vanha Porvoo, Porvoon vanha keskusta ***Vanha Rauma, Rauman vanha keskusta ==Katso myös== *Luettelo Suomen entisistä kaupungeista