EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hanna Maylett

Hanna Maylett (s. 12. joulukuuta 1973 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.Hanna Maylett Karhusaaren taiteilijatMaylett Hanna CV Espoon Taiteilijakilta Hän on pitkien elokuvien ohella ohjannut televisiosarjoja, lyhytelokuvia ja dokumenttielokuvia. Maylett opiskeli taiteen tutkimusta Helsingin yliopistossa vuosina 1992–1994 ja suoritti vuosina 1994–2000 opinnot Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolla. Hän sai elokuvalla Erottamattomat kolme Jussi-ehdokkuutta vuonna 2008. Vuonna 2017 Maylett aloitti työskentelyn ohjauksen lehtorina Elokuva- ja lavastustaiteen laitoksella Aalto-yliopistossa. Maylett ohjasi Yleisradiolle Pala sydämestä -tv-sarjan, joka esitettiin Yle TV1:ssä keväällä 2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ildikó Pécsi

Ildikó Pécsi (21. toukokuuta 1940 – 5. joulukuuta 2020Meghalt Pécsi Ildikó ) oli unkarilainen näyttelijä. == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Paul César Helleu

Paul César Helleu (17. joulukuuta 1859 – 23. maaliskuuta 1927) oli ranskalainen taidemaalari. Hän teki öljyvärimaalauksia, kuivaneulaetsauksia ja monia muotokuvia Ranskan kolmannen tasavallan seurapiirien henkilöistä. Nykyään häntä pidetään yhtenä Belle époque -ajan johtavista taiteilijoista. == Elämänvaiheita == Helleu opiskeli Jean-Léon Gérômen oppilaana École des Beaux- Artsìssa ja tutustui opiskeluaikanaan John Singer Sargentiin, Auguste Rodiniin, Claude Monet’hen ja moniin muihin kuuluisuuksiin. Opiskeluaikansa jälkeen hän meni oppipojaksi Ceramique Françaiseen. Hän jatkoi kuitenkin koko ajan maalaamista. Vuonna 1884 häneltä tilattiin Alice Louis-Guérinin muotokuva: nuoret rakastuivat ja solmivat avioliiton kaksi vuotta myöhemmin. Ystävyydestä James Tissotiin seurasi se, että Helleu alkoi tehdä kuivaneulaetsauksia timanttineulalla. Hän otti yleensä työstään vain yhden tai kaksi vedosta. Lisäksi Euroopan yläluokkaiset ja upporikkaat naiset pitivät häntä hyvänä muotokuvien tekijänä, joka vangitsi heidän piirteensä ja luonteensa parhaiten. Heidän kauttaan hän sai tilauksen suurtyöstä, kattomaalauksen New Yorkin Grand Central Stationille. Työ herättää ihailua yhä meidän aikanamme. Ensimmäisen maailmansodan syttyminen vuonna 1914 merkitsi Helleun asiakaskunnan köyhtymistä, ja hänen avokätisesti maksetut muotokuvatilauksensa loppuivat. Hän ryhtyi maalaamaan kuvia katedraaleista ja asetelmista. Vähän ennen kuolemaansa hän hävitti monet painolaattansa. == Teoksia == Kuva:Helleu - Peggy Letellier.jpg|Peggy Letellier,vuodelta 1905 Kuva:Helleu XXIX Madame Chéruit.jpg|Louise Chéruit,kuivaneula. Kuva:Alice Louis-Guérin, by Paul-César Helleu.jpg| Alice Guérinin muotokuva. Guérin oli Helleun kihlattu. Kuva:Helleu XXXIV Le Joueur de Flûte.jpg| Le Joueur de Flûte, kuivaneula 1900. Kuva:Helleu - Madame Helleu Seasted at her Secretaire.jpg|Rouva Helleu kirjoituspöytänsä äärellä, öljyvärit kankaalle, vuodelta 1900. Kuva:Helleu - Young Woman in White.jpg|Nuori nainen valkoisissa , taiteilijan vaimo, öljyvärit kankaalle, vuodelta 1900. Kuva:NYC Grand Central Terminal ceiling.jpg|Grand Central Terminalin katto New Yorkissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1859 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet Luokka:Muotokuvamaalarit
Armin Jordan

Armin Jordan (9. huhtikuuta 1932 Luzern – 20. syyskuuta 2006 Zürich) oli sveitsiläinen kapellimestari.Armin Jordan, 74, Swiss Conductor Known for French Music, Dies The New York Times Jordan aloitti uransa teatterin avustavana kapellimestarina Bielissä vuonna 1957. Vuosina 1963–1968 hän toimi Zürichin oopperan ja vuosina 1968–1971 St. Gallenin teatterin pääkapellimestarina. Baselin teatterissa hän työskenteli samassa asemassa vuosina 1971–1989, ja vuosina 1973–1985 hän johti myös Lausannen kamariorkesteria. Jordan tuli tunnetuimmaksi Orchestre de la Suisse Romanden musiikillisena johtajana, jona hän toimi vuosina 1985–1997. Kansainvälisesti hän esiintyi muun muassa Wienin valtionoopperassa, Aix-en-Provencen festivaalilla ja Pariisin oopperassa. Jordan teki ensimmäisen esiintymisensä Pohjois-Amerikassa vuonna 1985 ja johti useita Valkyyrian esityksiä Seattlessa. Vuosina 1991 ja 1994 hän vieraili New Yorkin Mostly Mozart -festivaalilla. Helmikuulle 2001 suunniteltu debyytti Metropolitan-oopperassa peruttiin kapellimestarin sairastuttua keuhkokuumeeseen. Jordan oli erikoistunut ranskalaiseen musiikkiin ja Wolfgang Amadeus Mozartin ohjelmistoon. Hän oli kapellimestari Philippe Jordanin isä. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Adolf Fredrik Josef von Kothen

Adolf Fredrik Josef von Kothen (29. huhtikuuta 1824 Askainen – 2. maaliskuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, juristi, virkamies ja valtiopäivämies. Adolf Fredrik Josef von Kothenin vanhemmat olivat majuri, vapaaherra Karl Axel von Kothen ja Johanna Maria Pippingsköld ja puoliso vuodesta 1859 Sofia Karolina Alexandrina Hisinger (k. 1924). Von Kothen tuli ylioppilaaksi 1842, suoritti tuomarintutkinnon 1848 ja sai varatuomarin arvon 1852. Hän oli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari vuodesta 1848 ja senaatin ylimääräinen kopisti ja prokuraattorintoimituskunnan kopisti vuodesta 1853, kanslisti vuodesta 1856, kirkollistoimituskunnan kanslisti vuodesta 1859 ja valtiovaraintoimituskunnan protokollasihteeri vuodesta 1865. Valtiokonttorin lainopillisena johtajana von Kothen toimi 1880–1890. Hän oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1863–1864, 1867, 1877–1878 ja 1885.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Adolf Fredrik Josef von Kothen. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 5.12.2020.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1885 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1885. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1886, s. 1419-1424. Everstiluutnantti, vapaaherra, valtiopäivämies Magnus Mikael von Kothen (1860–1942) oli Adof Fredrik Josef von Kothenin poika.Geni: Magnus Mikael von Kothen Viitattu 24.5.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka: Suomalaiset juristit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1824 syntyneet Luokka:Vuonna 1896 kuolleet
Leena Laitinen (shakinpelaaja)

Leena Laitinen (s. 16. toukokuuta 1957 Helsinki) on kolminkertainen shakin Suomen naisten mestari vuosilta 1986, 1987 ja 1988. Seuratasolla Laitinen on edustanut Lauttasaaresta lähtöisin olevaa Suomalaista Shakkikerhoa (SSK). Hän on edustanut Suomea vielä vuonna 2017, jolloin hänen Selolukunsa oli 1904. Laitinen on valmistunut Helsingin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta ja tehnyt työuraansa pankkimaailmassa muun muassa Luxemburgissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset shakinpelaajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yukari Ōno

Yukari Ōno (; s. 10. elokuuta 1975 Shinjuku, Tokio, Japani) on japanilainen hyökkääjänä pelannut jääkiekkoilija. Hän edusti Japanin naisten jääkiekkomaajoukkuetta Naganon olympialaisissa 1998 ja saavutti hopeaa Aasian talvikisojen jääkiekkoturnauksessa Gangwonissa 1999. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ian Yungwook Yoo

Ian Yungwook Yoo (s. 27. joulukuuta 1977 Soul) on eteläkorealainen pianisti.Ian Yungwook Yoo NaxosYung Wook Yoo Korean Concert Society Yoo aloitti musiikkiopinnot Soulissa ja piti ensiresitaalinsa 10-vuotiaana. Vuonna 1996 hän siirtyi Juilliard Schooliin, jossa opiskeli Martin Caninin ja Jerome Lowenthalin johdolla. Hän sai sieltä kandidaatin arvon vuonna 2001. Vuodesta 2002 Yoo opiskeli Solomon Mikowskyn johdolla Manhattan School of Musicissa, josta valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2004. Vuonna 2009 hänet nimitettiin professoriksi Yonsei-yliopistoon Etelä-Koreaan. Yoo sai vuonna 1998 ensipalkinnon Santanderin kansainvälisessä Paloma O'Shea -pianokilpailussa ja vuonna 2007 ensipalkinnon toisessa Bonnin Beethoven- kilpailussa. Hän on tullut palkituksi myös muissa kilpailuissa eri maissa. Hän on levyttänyt Ludwig van Beethovenin musiikkia ja Franz Lisztin Beethoven- transkriptioita Naxokselle. Yoo on soittanut sellaisten kapellimestareiden kuin Pinchas Steinbergin, Jesús López Cobosin, Rafael Frühbeck de Burgosin ja Victor Pablo Pérezin johdolla. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset pianistit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Martin Canin

Martin Canin (1930 New York – 9. toukokuuta 2019) oli yhdysvaltalainen pianisti ja pianopedagogi.Martin Canin 1930-2019 | In Memoriam The Juilliard SchoolMartin Canin Atlantic Music Festival Canin syntyi perheeseen, jonka isä oli muuttanut Yhdysvaltoihin Englannista ja äiti Venäjältä. Hän varttui Queensissa.Martin Canin Lower East Side Oral History Collection Canin valmistui vuonna 1956 Juilliard Schoolista maisterinarvolla pianonsoitossa. Hänen opettajanaan oli ollut Rosina Lhévinne, jonka avustajana hän itse aloitti opettamisen Juilliard Schoolissa 1950-luvulla. Canin esiintyi laajalti sekä resitalistina että kamarimuusikkona. Hän sai esiintymisillään positiivisia arvioita Harold Schonbergilta ja Virgil Thomsonilta, mutta keskittyi sittemmin opettamiseen. Canin sai nimityksen Juilliard Schoolin henkilökunnan jäseneksi vuonna 1972, ja hän opetti useita kansallisten ja kansainvälisten kilpailujen voittajia. Canin työskenteli myös kolmen vuosikymmenen ajan Stony Brook Universityn henkilökunnan jäsenenä. Hän toimi tuomarina Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Aasiassa järjestetyissä kansainvälisissä kilpailuissa. Hän johti mestarikursseja eri puolilla maailmaa ja kirjoitti The Piano Quarterly -lehteen. Caninin jäämisestä eläkkeelle Juilliard Schoolin henkilökunnasta ilmoitettiin vuonna 2016. Hänen vaimonsa Fiorella Miotto Canin oli myös valmistunut Juilliard Schoolista pianonsoiton ohjelmasta ja tyttärensä Serena Canin viulunsoiton ohjelmasta. Canin oli viulisti Stuart Caninin veli. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Diéoura

Diéoura on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Diéman piirissä Malissa. Se sijaitsee 90 kilometriä Diémasta länteen. Kunnassa on 11 800 ja kylässä 6 500 asukasta (vuonna 2009). Diéouran kunnan pinta-ala on 390 neliökilometriä. Se rajoittuu luoteessa Diéman piirin Sansankidén, pohjoisessa Lakamanén, idässä Diangounté Camaran ja Lambidoun, etelässä Kitan piirin Séféto Nordin ja lounaassa Bafoulabén piirin Diallanin kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Maisemaa leimaavat kukkulat ja rinteet. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat soninkeja, fulbeja ja bambaroita. Vallitseva uskonto on islam. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja osin transhumanssiin perustuva karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä, lehmänpapu ja okra. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Nuoriso hakeutuu ansiotöihin kaupunkeihin ja ulkomaille. Palveluihin kuuluvat kolme koulua, joukko koraanikouluja, kunnallinen terveyskeskus ja sairastupa. ==Lähteet== Luokka:Diéman piiri Luokka:Malin kunnat
Ragnar Granitin aukio

Ragnar Granitin aukio eli Granitin aukio on Riihimäen Suokylässä sijaitseva Riihimäen kaupungin keskusta-aukio. Aukio valmistui sekavan takapiha-alueen tilalle vuonna 2006 ja se on nimetty Riihimäellä syntyneen nobelistin Ragnar Granitin mukaan.Riihimäen kotikaupunkipolku 2009 , (s. 26, kohde 23 - Ragnar Granitin aukio), riihimaki.fi, viitattu 5.12.2020.Riihimäen rakennuskulttuuria 2010 (s. 69), riihimaki.fi, viitattu 5.12.2020. Avajaisia vietettiin lokakuussa 2006.Granitin aukio - Häme-Wiki , hamewiki.fi, viitattu 5.12.2020. Aukion rakentamiseen saatiin myös EU-tukea. Ragnar Granitin aukio on tarkoitettu kaupunkilaisten sekä lähiseutujen asukkaiden kohtaamis- ja viihtymispaikaksi ja siellä on mahdollisuus järjestää ohjelmaa ja tapahtumia eri kohderyhmille. Aukiolla on myös esiintymislava yleisötapahtumia varten. Aukion reunamilla on myös ravintola Jolene (ent. Graniitti)Ravintola Graniitti - Kauppakuja 6, Riihimäki , riihimaengraniitti.fi, viitattu 5.12.2020., kahvila MokkasydänMOKKASYDÄN: HYVÄN MIELEN KAHVILA RIIHIMÄELLÄ | KOKOLELE , kokolele.fi, viitattu 5.12.2020., baari Rabbit Hole Cocktail BarRabbit Hole Cocktail Bar - Jäsenyritykset (yhteystiedot), slicehame.fi, viitattu 5.12.2020., baari Pool Bar sekä pysäköintialue. Aukion läheisyydessä on myös Pääskynpuisto eli Lapsenlikkapuisto, jonka Helsingin Työväen Säästöpankki lahjoitti Riihimäen kaupungille vuonna 1963. Kaupunki pystytti puistoon myös kuvanveistäjä Jyrki Sailon veistämän patsaan Lapsenlikka vuonna 1964. == Lähteet == Luokka:Riihimäen nähtävyydet Luokka:Suomen aukiot
Knut Theodor Pipping

Knut Theodor Pipping (15. elokuuta 1826 Turku – 19. helmikuuta 1885 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja virka- ja valtiopäivämies. ==Henkilöhistoria== Pippingin vanhemmat olivat professori, senaattori Fredrik Wilhelm Pipping ja Engla Kristina Florin ja puolisot vuodesta 1848 Berta Augusta Gisevius (ero 1855) ja vuodesta 1860 Kristina Lovisa Aline Standertskjöld (k. 1864). Pipping tuli ylioppilaaksi 1842 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1847, lisensiaatiksi 1956 ja tohtoriksi 1857. Hän oli Freibergin vuoriakatemian oppilas 1848. Tie- ja vesikulkulaitosjohtokunnan palveluksessa Helsinki–Hämeenlinna -radan rakennuksen työnjohtajana hän toimi vuodesta 1857, kapteenina eli 2. luokan insinöörinä vuodesta 1858 ja everstiluutnanttina eli 1. luokan insinöörinä vuodesta 1862, jolloin hänestä tuli piiri-insinööri Tampereen piirissä. Helsinki–Hämeenlinna -radan johtajaksi Pipping tuli 1867 ja Pietari–Riihimäki -rautatierakennuksen 2. piirin työnjohtajaksi 1868. Hänet siirrettiin tie- ja vesikulkulaitosten ylihallituksen siviilivirkakuntaan 1. luokan insinöörinä 1870, seuraavana vuonna hänestä tuli Suomen yksityisrautateiden tarkastaja. Piiri-insinöörinä Saimaan piirissä Pipping toimi 1875–1880 ja vielä vt. piiri-insinöörinä Päijänteen piirissä. Hän oli myös Viipurin rahatoimikamarin puheenjohtaja 1879–1881. Pipping oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1872.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Knut Theodor Pipping. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 5.12.2020. Professori Hugo Pipping oli Knut Theodor Pippingin poika, ruotsintaja Aline Pipping oli hänen tyttärensä. Hänen veljensä oli juristi, valtiopäivämies Johan Fridolf Pipping.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Fridolf Pipping. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 11.12.2020. ==Julkaisuja== * Om iochroit, 1855 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka: Suomalaiset insinöörit Luokka: Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1826 syntyneet Luokka:Vuonna 1885 kuolleet
Dmitri Šiškin

Dmitri Šiškin (; s. 1992 Tšeljabinsk) on venäläinen pianisti.Dmitry Shishkin Mariinsky Šiškin pääsi Gnesin-musiikkiakatemiaan vuonna 2001.Top of the World - Dmitry Shishkin Nordlysfestivalen Hän valmistui vuonna 2015 Moskovan konservatoriosta, jossa oli opiskellut Eliso Virsaladzen johdolla. Sittemmin hän on opiskellut Epifanio Comisin johdolla Cataniassa ja Arie Vardin johdolla Hannoverissa. Šiškin on tullut palkituiksi useissa kansainvälisissä kilpailuissa, kuten Geneven kansainvälisessä musiikkikilpailussa (ensipalkinto, 2018) ja kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa (toinen palkinto, 2019). Vuonna 2015 Šiškin sijoittui kuudenneksi kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa. Šiškin on soittanut lukuisten venäläisten ja ulkomaalaisten orkesterien kanssa. Hän on tehnyt esiintymisiä myös kansainvälisillä festivaaleilla, kuten Bergenin kansainvälisellä festivaalilla ja Dubrovnikin kesäfestivaalilla. == Lähteet == Luokka:Venäläiset pianistit Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gimécourt

Gimécourt on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 39 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 10,12 neliökilometriä. Gimécourtin väkiluku on kasvanut neljällä asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 35 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 37, eli siellä asui kaksi asukasta vähemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa. == Kuvia == Tiedosto:Gimécourt (Meuse) église (02).jpg|Kirkko Tiedosto:Gimécourt (Meuse) fontaine avec croix.jpg|Tienvarsiristi ja suihkulähde Tiedosto:Gimécourt (Meuse) pont sur l'Aire.jpg|Kivinen silta == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meusen kunnat
Nordanå

Nordanå on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiönsaaren länsiosassa Dragsfjärdissä. Nordanå sijaitsee Sunnanåjoen pohjoispuolella. Nordanån kyläalue ulottuu länteen merelle saakka ja pohjoiseen Stormossenille. Idässä kylää rajaa Finhova. Kylän eteläosa on tasaista peltoaukeaa, mutta muutoin alue on metsää, mäkiä ja suota. Vuoden 1571 maakirjan mukaan Nordanåssa on ollut tuolloin kuusi taloa. Kylä autioitui 1600-luvulla, mutta asutettiin uudelleen 1700-luvulla. Isojaon aikaan kylässä oli viisi kantatilaa. Näistä Nybondas ja Vestergård yhdistyivät Nyborgin tilaksi vuonna 1969 ja Berga ja Östergård yhdistyivät Nordanån tilaksi vuonna 1983. Nykyisin kylän harva asutus sijaitsee kylän halki kulkevan Skinnarvikintien varrella. Meren rantaan on rakennettu hieman kesämökkejä. ==Lähteet== Luokka:Dragsfjärdin kylät
Kamen Tšanev

Kamen Tšanev (27. elokuuta 1964 Sliven – 26. marraskuuta 2020 Stara Zagora) oli bulgarialainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan tenori.World famous Bulgarian opera singer Kamen Chanev dies of Covid-19 BNTNovember 2020 Obituaries Classical Music Daily Tšanev valmistui Bulgarian kansallisesta Pantšo Vladigerov -musiikkiakatemiasta ja täydensi opintojaan sitten Roomassa.Bulgarian international opera star Kamen Chanev dies of Covid-19 The Sofia Globe Ensiesiintymisensä hän teki herttuan roolissa Rigoletto-oopperassa Sofiassa. Hän toimi solistina Bulgarian kansallisoopperassa ja -baletissa sekä Prahan valtionoopperassa. Kansainvälisellä urallaan Tšanev esiintyi Yhdysvalloissa, Etelä-Koreassa, Alankomaissa, Italiassa, Portugalissa, Israelissa, Unkarissa, Puolassa ja muualla. Hän vieraili myös Savonlinnan oopperajuhlilla.Tenor, 56, dies of Covid Slipped Disc Ensimmäisen esiintymisensä Wienin valtionoopperassa hän teki vuonna 2007. Kaikkiaan Tšanev esiintyi uransa aikana yli kolmessakymmenessä pääroolissa. Tšanev sai tartunnan koronaviruspandemiassa marraskuussa 2020 ja kuoli siihen Stara Zagorassa saamastaan sairaalahoidosta huolimatta. == Lähteet == Luokka:Bulgarialaiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Krystyna Prońko

Krystyna Prońko (s. 14. tammikuuta 1947 Gorzów Wielkopolski) on puolalainen laulaja-lauluntekijä.Krystyna Prońko Onet Kultura Prońko valmistui Katowicen musiikkiakatemiasta. Hän menestyi 1970-luvulla eri laulukilpailuissa ja esiintyi suurilla jazzfestivaaleilla, kuten Jazz Jamboreessa ja Prahan jazzfestivaalilla. Vuosina 1973, 1975, 1979 ja 1987 Prońko palkittiin Puolalaisen laulun kansallisfestivaaleilla Opolessa. Hän on julkaissut lukuisia sooloalbumeita ja tehnyt yhteistyötä Respekt-, Skaldowie- ja Czerwone Gitary -yhtyeiden kanssa. Prońko on työskennellyt musiikkijournalismin parissa ja opettanut laulua esimerkiksi Katowicen musiikkiakatemiassa. Hänelle myönnettiin vuonna 2008 hopeinen Gloria Artis -mitali kulttuuriansioista.Krystyna Prońko FilmPolski.pl == Lähteet == Luokka:Puolalaiset jazzlaulajat Luokka:Laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nia (nimi)

Nia on naisen etunimi, joka voi pohjautua Eugeniaan tai muihin nia-loppuisiin nimiin. Suomessa Nia ja sen rinnakkaisasu Niia ovat olleet myös kutsumamuotoja miehennimistä Nehemia ja Sefanias. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilaston mukaan Suomessa on vuoteen 2023 mennessä ollut noin 200–210 Nia-nimistä ja noin 170–180 Niia-nimistä naista. Kumpikaan nimi ei ole mukana almanakassa. == Tunnettuja Nioja ja Niioja == * Nia Ali (s. 1988), yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija ja olympiamitalisti * Nia Chailin (s. 1984), suomalainen laulaja-lauluntekijä * Nia DaCosta (s. 1989), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja * Nia Jax (s. 1984), australialainen showpainija * Niia Little (s. 2001), suomalainen koripalloilija * Nia Long (s. 1970), yhdysvaltalainen näyttelijä * Nia Peeples (s. 1961), yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä * Niia Salminen (s. 2002), suomalainen jalkapalloilija * Nia Vardalos (s. 1962), kanadalais- yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvakäsikirjoittaja ja -tuottaja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Etunimien taivutus: Nia ja Niia (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
Lakamané

Lakamané on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Diéman piirissä Malissa. Se sijaitsee 80 kilometriä Diémasta länteen. Kunnassa on 16 000 ja kylässä 2 400 asukasta (vuonna 2009). Lakamanén kunnan pinta-ala on 1 000 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Diéman piirin Diangounté Camaran, etelässä Diéouran ja Sansankidén, lännessä Bafoulabén piirin Diakonin ja pohjoisessa Nioron piirin Sandarén ja Simbin kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Maisemaa leimaa tasanko, joka rajoittuu etelässä ja lännessä kukkuloihin. Kasvillisuus on ihmisen toiminnan muuttamaa savannia. Tärkein vesistö on sadekauden jälkeen virtaava Koumbou. Kuntaan kuuluu 16 kylää. Asukkaat ovat etupäässä khasonkoja ja soninkeja. Lisäksi on maureja ja diawandoja. Lakamanén kautta kulkee Bamakon ja Kayesin välinen maantie RN1. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, riisi, hirssi, maapähkinä, lehmänpapu ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Nuoriso hakeutuu ansiotöihin kaupunkeihin ja ulkomaille. Palveluihin kuuluvat viisi alakoulua, yläkoulu ja kunnallinen terveyskeskus. ==Lähteet== Luokka:Diéman piiri Luokka:Malin kunnat
Toukopiippo

Toukopiippo (Luzula forsteri) on piippohin kuuluva monivuotinen kasvilaji. Toukopiippo kasvaa 20–30 senttimetriä korkeaksi. Laji muistuttaa paljon kevätpiippoa (Luzula pilosa). Siihen verrattuna tyviruusukkeen lehdet ovat kapeammat, kehälehdet noin millimetrin pidemmät ja siemenen lisäke lyhyt ja suora. == Levinneisyys == Toukopiippoa esiintyy Keski- ja Etelä-Euroopassa, Turkissa, Kaukasiassa, Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa, Pohjoismaista se on levinnyt äskettäin Norjaan.The Euro+Med PlantBase: Luzula forsteri Viitattu 5.12.2020. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Toukopiippo (Luzula forsteri) * United States Department of Agriculture (USDA): Luzula forsteri Luokka:Piipot
Pauliina Tukiainen

Pauliina Tukiainen (s. 1977 Helsinki) on suomalainen pianisti ja liedsäestäjä.Wettbewerb 2009 - Preisträger Lied - Pauliina Tukiainen University of Music and Performing Arts GrazVita Pauliina Tukiainen Tukiainen opiskeli pianonsoittoa Suomessa ja Frankfurt am Mainissa. Hän valmistui Frankfurtin musiikkikorkeakoulusta vuonna 2006.Taiteilijaesittely Pielinen Soi Liedtulkinnan opintoja hän suoritti Hartmut Höllin ja Anne Le Bozecin johdolla Zürichissä ja Karlsruhessa. Opiskeluaikanaan Tukiainen esiintyi orkestereiden solistina, mutta sittemmin hän keskittyi lied- ja kamarimusiikkityöhön. Hän on tehnyt esiintymisiä esimerkiksi Wienin Musikvereinissa, Zürichin Tonhallessa, Oslon konserttitalossa ja George Enescu -festivaalilla. Tukiainen on toiminut Bonnin Schumann-festivaalin taiteellisena neuvonantajana.Pauliina Tukiainen Mozarteum Lokakuussa 2017 Tukiainen aloitti työskentelyn professorina Salzburgin Mozarteumissa. Hän on opettanut lisäksi Frankfurt am Mainissa ja Freiburg im Breisgaussa. Hän on työskennellyt mestarikursseilla ja workshopeissa sekä kuulunut kilpailujen tuomaristoihin. Syyskuussa 2020 Tukiainen julkaisi pitkäaikaisen yhteistyökumppaninsa, baritoni Arttu Katajan kanssa Alba-levymerkillä Jean Sibeliuksen, Johannes Brahmsin, Robert Schumannin ja Toivo Kuulan yksinlaulujen kokoelmalevyn Serious Songs.Arttu Katajan ja Pauliina Tukiaisen yhteistyö toimii liedin parhaiden perinteiden mukaisesti Kulttuuritoimitus Hän on aiemmin levyttänyt Coviello Classicsille ja tehnyt ensimmäisen levytyksen Wolfgang Rihmin sävellyksestä Ophelia Sings. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chassey-Beaupré

Chassey-Beaupré on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 88 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 14,11 neliökilometriä. Chassey-Beauprén väkiluku on pienentynyt 35 asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 123 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 108, eli siellä asui 20 asukasta enemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meusen kunnat
Pistolekors

Pistolekors on suomalainen aatelissuku, joka introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneelle vuonna 1647 ja Suomen ritarihuoneelle 29. tammikuuta 1818. == Historia == Suvun on väitetty polveutuvan ikivanhasta skotlantilaisesta Scott of Craighallin ylimyssuvusta, mistä ei kuitenkaan ole minkäänlaisia todisteita. Suvun vanhin todistettu kantaisä on sääminkiläinen sotilas Yrjänä Ollinpoika (Göran Olofsson) Skott, joka oli ilmeisesti talonpoikaista alkuperää ja joka käytti lähes samanlaista sinettiä kuin tuolloinen Juvan nimismies Matti Laurinpoika Partanen. Tarinan mukaan Yrjänä Ollinpoika pelasti ampumataidoillaan kuningas Kustaa II Aadolfin, mistä palkkioksi kuningatar Kristiina aateloi hänet 22. helmikuuta 1645. Ampumataitoon viittaa myös suvun nimi ja sukuvaakuna, jossa on kuvattuna kaksi ristikkäin olevaa pistoolia. Suku on elänyt myös Liivinmaalla (nimellä Scott von Pistohlenkors), minne sen kuljetti kantaisän poika Eerik Pistolekors. Kaikkiaan kantaisällä oli kuusi eloonjäänyttä poikaa, jotka kukin perustivat omat sukuhaaransa. Monet Pistolekors-suvun jäsenet ovat toimineet Olavinlinnan päällikköinä. Suomen ritarihuoneelle suku immatrikuloitiin 29. tammikuuta 1818 numerolla 30. Suomalaisen haaran viimeiset tunnetut jäsenet asuivat Venäjällä, eikä heidän kuolinpäivistään ole tietoa. Nykyään suku elää ainoastaan Saksassa ja Baltian maissa, missä se on kirjoitettu Riian ritarihuoneelle numerolla 88 ja Tallinnan ritarihuoneelle numerolla 111 (nimellä von Pistohlkors). ==Suvun jäseniä== * Georg Fredrik Pistolekors (1802–1872), upseeri ja virka- ja valtiopäivämies * Laura Netzel, o.s. Pistolekors (1839–1927), säveltäjä == Lähteet == ==Kirjallisuutta== *Pistohlkors, Harry Nikolai von. Nachrichten über die Adelsgeschlechter Scott of Craighall, Pistolekors und von Pistohlkors. Im Auftrag des Familienverbandes derer von Pistohlkors zusammengestellt in den Jahren 1894−1914. Teil I. Dorpat: Gedruckt bei H. Laakmann, 1914 . *Baron Scott gen. Pistohlkors, Heinrich Nikolai. Nachrichten über die Adelsgeschlechter Scott of Craighall, Pistolekors, von Pistohlkors, Baron Pistolkors, Baron Scott genannt Pistolekors und von Pistohlkors. Teil II. Zusammengestellt in den Jahren 1914−1924. Rummelsburg: Gedruckt bei Otto Hasert, 1926 . *Pistohlkors, Erik von. Pistolekors, von Pistohlkors, Baron de Pistolkors and Pistolkors: the story of a family and their times through four centuries, who they were, how they lived and what became of them. Callander: s.n., 1992. ==Aiheesta muualla== *Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor *Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft: Pistohlkors *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften: Pistohlkors Luokka:Suomalaiset aatelissuvut Luokka:Baltian aateli Luokka:Ruotsin aateli Luokka:Etelä-Savon historia Luokka:Sukunimet
Couvertpuis

Couvertpuis on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 87 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 8,87 neliökilometriä. Couvertpuis’n väkiluku on pienentynyt kahdella asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 89 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli sama kuin vuoden 2007 väestönlaskennassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meusen kunnat
Kääpiösinisilmä

Kääpiösinisilmä (Scaturiginichthys vermeilipinnis) on sinisilmien (Pseudomugilidae) heimoon kuuluva äärimmäisen uhanalainen kalalaji. Kääpiösinisilmä on Australian pienikokoisin makean veden kalalaji, se jää 28 millimetriä pitkäksi. Kalan vartalo on läpikuultava, hopean- tai kullanhohtoinen ja tummenee selkää kohti. Silmät ovat hopeansiniset ja niiden läpi kulkee pystysuora tumma viiva. Aikuisen koiraan evissä on punainen reunus, naaraan ja poikasten evät ovat värittömät tai kellertävät. Kääpiösinisilmä on kotoperäinen laji Australian Edgbastonin alueen matalissa lähdevesilammikoissa, noin 100 kilometriä Brisbanesta pohjoiseen. Tällä alueella sen kanssa kilpailee vieraslaji täplämoskiittokala (Gambusia holbrooki). Alueella laiduntava karja ja villiintyneet kotieläimet juovat lammikoista ja sotkevat niitä samalla. Lammikoiden vettä on koetettu myös ohjata karjan juottoaltaisiin. Paikallinen luonnonsuojelujärjestö on ostanut osan lammikkoalueesta ja rakentanut aitoja pitämään karjaa loitolla. == Lähteet == Luokka:Hopeakylkikalat Luokka:Uhanalaiset kalat Luokka:Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Salokorpi

Salokorpi on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Asko Salokorpi (1935–2009), arkkitehtuurin historian tutkija, arkkitehtuurikriitikko ja tietokirjailija * Jouko Salokorpi, toimittaja * Kyösti Salokorpi (s. 1976), lauluntekijä, muusikko ja kirjailija * Sinikka Salokorpi (1934–2021), toimittaja, tietokirjailija ja lastenkirjailija * Toivo Salokorpi (1892–1976), ekonomi ja tiedustelu-upseeri.
Anastasia Keinänen

Anastasia Keinänen (o.s. Nazarova, , s. 4. elokuuta 2001) on venäläis- suomalainen shakinpelaaja, arvoltaan naisten kansainvälinen mestari, joka on saavuttanut jo ainakin neljä shakin naisten Suomen mestaruutta välillä 2015–2018. Shakkiopin Keinänen on saanut isoisältään. Koulussa hänellä oli haasteena jopa Anna Stjažkina, josta tuli shakin naisten maailmanmestari. Hän muutti vuonna 2011 Suomeen Savitaipaleelle, jossa hänen isällään Vjatšeslavilla oli yritystoimintaa. Anastasia osallistuu kansainvälisiin kilpailuihin, ja vuonna 2018 hän saavutti alle 18-vuotiaiden yleisessä sarjassa Suomen mestaruuden. Kaksoiskansalaisena Anastasia voi osallistua myös Venäjän kansallisiin kilpailuihin. Keinäsen puoliso on shakin kansainvälinen mestari Toivo Keinänen. He avioituivat vuonna 2023. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset shakinpelaajat Luokka:Venäläiset shakinpelaajat Luokka:Suomen venäläiset Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Koronaviruspandemia Itävallassa

Koronaviruspandemia Itävallassa on osa maailmanlaajuista SARS-CoV-2 -koronaviruksen levittäytymistä. Ensimmäiset tartunnat todettiin maassa 25. helmikuuta 2020, ja 5. joulukuuta siellä oli 300 689 vahvistettua tartuntaa, 249 441 parantunutta ja 3 757 kuollutta. == Epidemia == 25\. helmikuuta Itävallassa vahvistettiin kaksi ensimmäistä COVID-19-tartuntaa; kyseessä oli kaksi Bergamon alueelta Innsbruckiin saapunutta italialaista. Myöhemmin tosin viranomaiset ilmoittivat, että ensimmäinen tartunta maassa olikin ollut jo 8. helmikuuta. Maaliskuussa sadat ihmiset saivat koronavirustartunnan Alpeilla Ischglin kylässä, mistä tauti kulkeutui ympäri Eurooppaa. Viranomaiset vähättelivät aluksi riskejä, mutta lopulta koko kylä ja sen ympäristö asetettiin karanteeniin 13. maaliskuuta. Päivää aiemmin maassa oli todettu ensimmäinen kuolemantapaus. Loppukeväällä ensimmäinen aalto hiipui kuten muuallakin Euroopassa. Alkusyksyllä 2020 tartunnat alkoivat jälleen nousta, ja 17. marraskuuta otettiin jälleen käyttöön tiukat rajoitukset. Koulut siirtyivät etäopetukseen 17. marraskuuta – 4. joulukuuta väliseksi ajaksi. Joulukuun alussa Itävalta aloitti massatestaukset tavoitteenaan testata koko maan 9-miljoonainen väestö ennen joulua. Ensimmäisenä massatestaukset alkoivat Wienissä ja taudin pahimmin koettelemissa Vorarlbergin ja Tirolin osavaltioissa. Testausta hallinnoi Itävallan armeija. Massatestauksista on saatu hyviä tuloksia koko väestönsä testanneessa Slovakiassa, mutta niitä on myös kritisoitu resurssien haaskauksena. Marraskuussa 2021 Itävallan koronarajoitukset tiukentuivat. Jo aiemmin oli voimassa rokottamattomia koskeva koronasulku ja se laajennettiin koskemaan kaikkia. Sulun aikana kotoaan saa poistua vain hyvästä syystä, joihin lukeutuvat muun muassa töissä käyminen, välttämättömät kauppa-asiat ja lähiliikunta. Rajoitusten tultua voimaan Itävallassa on sillä hetkellä voimassa EU-alueen tiukimmat koronatoimet. Itävalta aikoo tehdä koronarokotuksista pakollisia helmikuun alusta lähtien. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Terveydenhuolto Itävallassa Itävalta Luokka:Itävallan historia
Chrysler LX -pohjalevy

Chrysler LX -pohjalevy on Chryslerin kehittämä pohjalevy suurikokoisille taka- ja nelivetoisille automalleille. == LX == * Chrysler 300 (LX) (2004–2010) * Dodge Charger (LX) (2005–2010) * Dodge Magnum (2004–2008) == LC == LC on LX- pohjalevyn lyhennetty versio. * Dodge Challenger (LC) (2008–2014) == LD == LD on LX-pohjalevystä uudistettu versio. * Chrysler 300 (LD) (2010–) * Dodge Charger (LD) (2010–) * Lancia Thema (2011–2014) == LA == LA on LD-pohjalevyn lyhennetty versio. * Dodge Challenger (LA) (2014–) LX-pohjalevy Luokka:Autojen pohjalevyt
Priekule (kaupunki)

Priekule () on kaupunki Kuurinmaalla Latviassa. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1928. Vuonna 2016 siellä oli 2 167 asukasta. == Historia == Priekule mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1483, kun paroni Korff osti maata alueelta. Pieni kivikirkko rakennettiin noin vuonna 1680 pienelle mäelle Liettuaan johtavan maantien varteen. Vuonna 1834 Preekulnin kartano siirtyi Korff-suvulta Bruckenin ja Schönbergin suvuille. Vuonna 1865 alueella oli talonpoikaislevottomuuksia. Priekule alkoi nopeasti kasvaa, kun sen läpi rakennettiin rautatie vuonna 1871. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1928. Kaupunki tuhoutui täysin vuonna 1945 toisen maailmansodan Kuurinmaan taisteluissa, ja noin 23 000 Neuvostoliiton sotilasta on haudattu sen sotilashautausmaalle. Hautausmaan suunnittelivat arkkitehti Artūrs Zoldners ja dendrologi Aivars Lašis. Tunnettu kaupungin asukas on latvialainen säveltäjä Ēriks Ešenvalds. Legenda kertoo kaupungissa eläneestä "Priekulen Ikaroksesta", ruotsalaisesta seppä Johanssonista, joka yritti lentää kirkontornista itse valmistamillaan siivillä. Tuolloin lentoyritystä pidettiin jumalanpilkkana ja rohkea "Ikaros" poltettiin kerettiläisenä roviolla Grobiņassa vuonna 1670. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Priekulen kotisivut Luokka:Latvian kaupungit
Alia Dannenberg

Alia Dannenberg (s. 1975) on suomalainen shakinpelaaja. Hänellä on neljä kakkossijaa Suomen naisten mestaruuskilpailuissa, joissa hän on jäänyt Anastasia Nazarovan taakse. Hän on kotoisin Joensuusta ja edustaa sikäläistä shakkikerhoa (JoeSK). Hänen Elo-lukunsa on kansallisesti 1896. Dannenberg on julkisesti transsukupuolinen. Hän on kiinnostunut shakin ohella myös kvanttifysiikasta ja taloustieteestä, joiden hän kokee kietoutuvan yhteen. Dannenberg on toiminut Joensuun kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2017 Vuonna 2019 hänet valittiin Vasemmistoliiton puoluehallitukseen sekä vuonna 2022 Pohjois-Karjalan aluevaltuustoon. Dannenbergin esikoiskirja Kuningatargambiitti julkistettiin 2016 ja dekkarisarjan toinen osa Suurmestari keväällä 2017. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yle, 19.6.2021, Intin priimuksesta tulikin pitkähiuksinen taistelijatar – sukupuolensa korjannut Alia Dannenberg oli 36-vuotiaana teinityttö ja perheenisä Luokka:Suomalaiset shakinpelaajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Joensuun kaupunginvaltuutetut Luokka:Vasemmistoliiton poliitikot Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Pohjois-Karjalan aluevaltuutetut
Meltolan linjavaihde

Meltolan linjavaihde (, ) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Hanko–Hyvinkää-radalla Raaseporissa. Liikennepaikka perustettiin alun perin nimellä Starkom. Vuonna 1910 sen nimeksi vaihdettiin Mjölbolsta ja suomenkieliseksi nimeksi tuli myöhemmin Meltola. Meltolan ensimmäinen asemarakennus, jonka oli todennäköisesti suunnitellut Bruno Granholm, siirrettiin Sipooseen Talman seisakkeelle, yhdelle Porvoon radan liikennepaikoista. Toinen asemarakennus rakennettiin vuonna 1930, ja sen suunnitteli Thure Hellström. Toinen rakennus purettiin 1964. Meltola muutettiin miehittämättömäksi 1. toukokuuta 1958 ja tavaraliikenne lakkautettiin 8. toukokuuta 1961. Henkilöliikenne lakkautettiin 31. toukokuuta 1970 ja liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 28. toukokuuta 1972. Meltola avattiin kuitenkin uudelleen 1. lokakuuta 1980. Meltolassa oli tavaraliikennettä ja sieltä johti sivuraide romuttamolle. Liikennepaikka lakkautettiin uudelleen 29. kesäkuuta 2016. == Lähteet == Luokka:Raaseporin rautatieliikennepaikat Luokka:Uudenmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat
Viktor Laurentius Helander

Viktor Laurentius Helander (21. toukokuuta 1822 Raahe – 9. lokakuuta 1905 Pietarsaaren maalaiskunta) oli suomalainen pappi, rehtori ja moninkertainen valtiopäivämies. ==Henkilöhistoria== Helanderin vanhemmat olivat kirkkoherra Anders Helander ja Anna Magdalena Kihlgren ja puoliso vuodesta 1844 Rosina Evelina Hjelt (k. 1897). Helander tuli ylioppilaaksi 1842 ja vihittiin papiksi 1844. Hän oli Raahen kappalaisen apulainen 1844, Kajaanissa ala-alkeiskoulun rehtori vuodesta 1845 ja Oulussa yläalkeiskoulun apulaisrehtori vuodesta 1859. Koulun muuttuessa 1863 alkeisoppilaitokseksi hän oli teologian lehtori vuodesta 1864 ja koulun rehtori 1866–1869. Oulun lääninvankilan ja lasaretin vt. saarnaajana hän toimi 1864. Pietarsaaren maaseurakunnan kirkkoherraksi Helander tuli 1869. Hän sai rovastin arvon 1873 ja toimi lääninrovastina 1875–1897. Helander oli pappissäädyssä valtiopäiväedustaja 1872, 1877, 1882 ja 1891.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Viktor Laurentius Helander. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 6.12.2020) Suomen papisto: Helander, Viktor Laurentius Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017. (Viitattu 6.12.2020) Rovasti, opettaja ja valtiopäivämies Karl Jakob Helander oli Viktor Laurentius Helanderin veli.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Jakob Helander. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 12.12.2020) ==Julkaisuja== * Theser, hvilka med tillstånd af högvördigste herr doktorn, biskopen och o. l. samt högvördiga domkapitlet i Kuopio, för vinnande af tillstånd att undergå pastoralexamen äfvensom för befordringrätt till konrektorstjenster vid högre elementarskolor, 1857 ==Lähteet== Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1822 syntyneet Luokka:Vuonna 1905 kuolleet
Dungeons of Daggorath

Dungeons of Daggorath on DynaMicron kehittämä ja Tandy Corporationin julkaisema toimintaroolipeli. Peli on julkaistu vuonna TRS-80 Color Computerille. Pelin kehittivät Douglas J. Morgan ja Keith S. Kiyohara sekä äänet teki Phil Landmeier.https://www.8bitcoder.com/dofd == Pelaaminen == Peli on ensimmäisestä persoonasta kuvattu reaaliaikainen luolastoroolipeli. Pelin sanotaan inspiroineen vastaavia pelejä. Pelaajan hahmo kehittyy pelissä kestävyyden paranemisella hirviöitä voittamalla. Jokainen komento piti kirjoittaa näppäimistöllä joko kokonaan tai oikoteitä käyttämällä. == Populaarikulttuurissa == Peli on merkittävässä osassa Ready Player One -kirjassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Pelin ohjekirja (PDF) * http://iloveglory.freehostia.com/daggorath/index.html Luokka:Vuoden 1982 videopelit Luokka:Toimintaroolipelit Luokka:TRS-80 Color Computer -pelit
François Blondel

François Blondel (1618–1686Blondel, François, BnF 22.10.2008, viitattu 30.11.2020) oli ranskalainen arkkitehti. Hän opiskeli rakennustaidetta matkoillaan Saksassa ja Italiassa, jonne hän opettajana seurasi Ludvig XIV:n valtiosihteerin de Lomenien poikaa. Hän toimi sittemmin lähettiläänä muun muassa Konstantinopolissa. Palattuaan hän sai määräyksen dauphinin opettajaksi ja Collège royaliin matematiikan professoriksi.Blondel. 1. François B. Tietosanakirja osa 11. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922 Blondelin ensimmäistä käytännön työtä Saintesin siltaa seurasivat Pariisissa kaupunginportit Porte Saint-Bernard (1670), Porte Saint-Antoine (1673) sekä suurimpana työnä Porte Saint-Denis (aloitettu 1674), jonka veistokset aloitti François Girardon ja sai valmiiksi Michel Anguier. Myös Berliinin Zeughausia on joskus arveltu Blondelin suunnittelemaksi. Blondelista tuli 1672 Pariisin 1671 perustetun arkkitehtuuriakatemian ensimmäinen johtaja. Blondelin kirjallisista töistä Cours d’architecture (1675 ja 1698), jossa hän italialaisten teoreetikkojen esimerkkiä noudattaen pitää antiikin säännöistä kiinni, määräsi pitkiksi ajoiksi Pariisin akatemian suunnan, ja hänen ansionaan pidetään, että rokokoon aikainen arkkitehtuuri Ranskassa jäi melko hillityksi. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1618 syntyneet Luokka:Vuonna 1686 kuolleet
Jacques-François Blondel

:Ei pidä sekoittaa arkkitehti François Blondeliin (1618–1686). Jacques- François Blondel (1705–1774) oli ranskalainen arkkitehti ja kaivertaja. Hän toimi arkkitehtina Metzissä, jonne hän suunnitteli katedraalin entisen portaalin, arkkipiispan palatsin, kaupungintalon ja teatterin, uudisti Valenciennesin luona Saint Armandin luostarin, Châlons-sur-Marnen katedraalin ja Cambraissa arkkipiispanpalatsin. Taitavana kaivertajana hän jatkoi ja päätti Jean Marot’n aloittaman Architecture Française -nimisen sittemmin osittain hävinneiden merkkirakennusten kokoelman. Hän julkaisi muun muassa teokset De Ia distribution des maisons de plaisances et de Ia décoration des édifices en général (1737–1738), Cours d’architecture (1771–1777), jota Pierre Patte hänen kuoltuaan jatkoi.Blondel. 2. Jacques François B. Tietosanakirja osa 11. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1705 syntyneet Luokka:Vuonna 1774 kuolleet
August Fredrik Järnefelt

August Fredrik Järnefelt (7. lokakuuta 1825 Vaasa – 6. joulukuuta 1876 Helsinki) oli suomalainen juristi, tilanomistaja ja virka- ja valtiopäivämies. Järnefeltin vanhemmat olivat hovioikeuden asessori Karl Fredrik Järnefelt ja Susanna Sofia Carström ja puoliso vuodesta 1852 Emma Kristina Björnberg (k. 1909). Järnefelt tuli ylioppilaaksi 1842 ja suoritti tuomarintutkinnon 1846 ja kameraalitutkinnon 1837. Varatuomarin arvon hän sai 1849. Hän oli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari 1846 ja senaatin talousosaston ylimääräinen kamarikirjuri vuodesta 1847. Turun hovioikeuden kanslistina Järnefelt toimi 1851–1854. Järnefelt, joka omisti Anolan kartanon, oli nimikauppias Porissa 1866 ja siellä oikeusraatimies, maistraatinsihteeri ja julkinen notaari 1871 sekä vt. pormestari 1872. Hän oli Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 ja aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1863–1864.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: August Fredrik Järnefelt. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 6.12.2020. Järnefeltin poika oli tilanomistaja, valtiopäivämies Fredrik Järnefelt.Geni: Fredrik Järnefelt Viitattu 31.7.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka: Suomalaiset juristit Luokka: Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1825 syntyneet Luokka:Vuonna 1876 kuolleet
Heinrich Lilienfein

Heinrich Lilienfein (20. marraskuuta 1879 Stuttgart – 14. joulukuuta 1952 Weimar) oli saksalainen kirjailija. Hän oli vuodesta 1919 Schillerstiftungin ylisihteeri.Lilienfein, Heinrich. Tietosanakirja osa 11. Tietosanakirja- osakeyhtiö 1922 Lilienfein opiskeli Tübingenissä ja Heidelbergissä ja muutti valmistuttuaan Berliiniin vapaaksi kirjailijaksi. Hän oli tuottelias ja suosittu näytelmäkirjailija. Merkittäviin teoksiin kuuluu romaani In Fesseln frei (1938), joka kertoo Ch. F. D. Schubartin elämästä ja sisältää rivien välissä Kolmannen valtakunnan sortoon kohdistuvaa kritiikkiä. Hän sai 1949 Weimarin kunniakansalaisen arvon, ja 1952 DDR myönsi hänelle kunniaeläkkeen.Lilienfein, Heinrich, Deutsche Biographie, viitattu 5.12.2020 ==Suomennettu teos== * Suuri hiljaisuus: romaani (Die grosse Stille), suom. Katarina Sibelius, Helsinki: Otava 1922. Sarja: Otavan uusi romaanisarja, 16. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Germund Gustaf Aminoff

Germund Gustaf Aminoff (16. kesäkuuta 1823 Vaasa – 20. maaliskuuta 1908 Kaskinen) oli suomalainen juristi, virkamies ja Tammikuun valiokunnan jäsenHelsingfors Dagblad, no. 15, 20.1.1862, s. 2. Viitattu 6.12.2020.. Aminoffin vanhemmat olivat laamanni Henrik Gustaf Aminoff ja Ebba Magdalena Söderlund ja puolisot vuodesta 1860 Maria Fredrika Thuring (k. 1875) ja vuodesta 1895 Hanna Charlotta Hartman (k. 1942). Aminoff tuli ylioppilaaksi 1838 ja suoritti tuomarintutkinnon 1843, varatuomarin arvon hän sai 1846 ja hovioikeudenneuvoksen arvonimen 1873. Hän oli Vaasan hovioikeuden kanslisti vuodesta 1851, kirjaaja vuodesta 1853, ylimääräinen viskaali vuodesta 1856, varakanneviskaali vuodesta 1859, kanneviskaali 1860, sihteeri vuodesta 1861 ja asessori vuodesta 1863. Närpiön tuomiokunnan tuomarina Aminoff toimi 1868–1897.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Germund Gustaf Aminoff. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 6.12.2020. Aminoff oli sukunsa edustaja aatelissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864.Eduskunta. Alla armahan lakimme – Valtiopäivät 1863–1864. Edusmiehet kartalla. Viitattu 10.4.2021. Oikeusneuvos Gregori Aminoff oli Germund Gustaf Aminoffin poika. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka: Suomalaiset juristit Luokka: Suomalaiset tuomarit Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1908 kuolleet
Edvin Gideon Wasastjerna

Edvin Gideon Wasastjerna (5. kesäkuuta 1824 Maalahti – 28. helmikuuta 1877 Kaskinen) oli suomalainen juristi, virka- ja valtiopäivämies ja Tammikuun valiokunnan jäsen.Helsingfors Dagblad 20.1.1862, s. 2. Viitattu 6.12.2020. Wasastjernan vanhemmat olivat konttorikirjuri Johan Jakob Falander, vuodesta 1808 Wasastjerna, ja Katarina Kristina Bange ja puoliso vuodesta 1855 Rudolfina Charlotta Barck (k. 1916). Wasastjerna tuli ylioppilaaksi 1841, suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1846 ja valmistui molempien oikeuksien kandidaatiksi 1851. Varatuomarin arvon hän sai 1853. Wasastjerna oli senaatin talousosaston ylimääräinen kamarikirjuri ja kamaritoimituskunnan kopisti vuodesta 1854 ja sotilastoimituskunnan 1. apukamreeri 1858–1861. Hän toimi samalla Uudenmaan läänin vt. lääninkamreerina 1856–1857 ja Suomen maalaisten paloapuyhtiön sihteerinä ja asiamiehenä vuodesta 1858 ja 1. asiamiehenä vuodesta 1864. Wasastjerna oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1863–1864, 1867 ja 1872.Kotivuori, Yrjö: Edvin Gideon Wasastjerna. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 6.12.2020. Taidemaalari Torsten Wasastjerna oli Edvin Gideon Wasastjernan poika, samoin kuin juristi ja virka- ja valtiopäivämies Björn Rudolf Wasastjerna ja sisustusarkkitehti Nils Wasastjerna.Wasastjerna Björn Rudolf. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899. Viitattu 22.5.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1824 syntyneet Luokka:Vuonna 1877 kuolleet
Lugné-Poe

Lugné-Poë eli Aurélien François Marie Lugné (1869–1940)Lugné-Poë, Bnf 4.11.2019, viitattu 6.12.2020 oli ranskalainen näyttelijä, teatteriarvostelija ja teatterinjohtaja. Hän perusti 1894 Théâtre de l'Œuvre -nimisen näyttämön, jonka ohjelmana oli esittää Ranskassa erityisesti nuorien kotimaisten kirjailijoiden draamoja mutta myös ulkomaisten, kuten Gerhart Hauptmannin, Henrik Ibsenin, Maurice Maeterlinckin ja Gabriele D’Annunzion. Lugné-Poë teki seurueineen useita vierailuja ulkomaille.Lugné-Poë, Aurélien Marie. Tietosanakirja osa 11. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Ranskalaiset kriitikot Luokka:Ranskalaiset teatterinjohtajat Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet