EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ruskocelebesinmesikko

Ruskocelebesinmesikko (Myza celebensis) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Ruskocelebesinmesikkoa tavataan Celebesin saarella Indonesiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Mesikot
Täpläcelebesinmesikko

Täpläcelebesinmesikko (Myza sarasinorum) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Täpläcelebesinmesikkoa tavataan Celebesin saarella Indonesiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Mesikot
Pitkänokkamesikko

Pitkänokkamesikko (Melilestes megarhynchus) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Pitkänokkamesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Mesikot
Bougainvillenmesikko

Bougainvillenmesikko (Stresemannia bougainvillei) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Bougainvillenmesikkoa tavataan Bougainvillessä Papua-Uudessa-Guineassa. Laji on huonosti tunnettu eikä siitä ole kannanarvioita. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Mesikot
Raitamesikko

Raitamesikko (Glycifohia undulata) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Raitamesikkoa tavataan kotoperäisenä Uudessa-Kaledoniassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Mesikot
Vanuatunmesikko

Vanuatunmesikko (Glycifohia notabilis) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Vanuatunmesikkoa tavataan Vanuatussa. Lajin on kuvattu olevan yleisimmillään vuoristoissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Mesikot
Lombokinvihermesikko

Lombokinvihermesikko (Lichmera lombokia) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Lombokinvihermesikkoa tavataan Indonesiassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Mesikot
Muntra Musikanter

Muntra Musikanter (MM) on suomenruotsalainen mieskuoro, jonka perusti Gösta Sohlström vuonna 1878 aluksi pienempänä kokoonpanona nimellä P. C. eli Petersburgs Concerten. Nimivalinta johtui aikomuksesta lähteä konserttimatkalle Pietariin. Matka ei toteutunut, mutta kuoro jäi pysyväksi. Ensimmäinen konsertti esitettiin 11.5.1878 Helsingin yliopiston juhlasalissa. Vuonna 2010 kuoron tulevaisuus oli vaakalaudalla, kun valtaosa jäsenistä lähti pitkäaikaisen kuoronjohtajan Markus Westerlundin kanssa perustamaan uutta Manifestum-kuoroa.Kvist, Wilhelm: Skivrecension: Ännu en bit kvar att gå. Hufvudstadsbladet 15.8.2012. Viitattu 16.3.2014. Tällä hetkellä kuoroon kuuluu noin 100 jäsentä. ==Historia== MM koottiin alun perin Akademiska Sångföreningenin laulajista. Nimi Muntra Musikanter (”hilpeät musikantit”) keksittiin kuoron samannimisestä suosikkilaulusta, jonka on säveltänyt August Ferdinand Riccius. Vuosina 1891–1896 kuoro oli tauolla, mutta koottiin uudelleen ja on sen jälkeen toiminut keskeytyksettä. Muntra Musikanter on konsertoinut alusta alkaen sekä kotimaassa että ulkomailla. Alkuvuosinaan se esiintyi Venäjän keisariperheelle sekä Peterhofissa että Suomen rannikkoseuduilla ja teki konserttimatkoja Moskovaan, Tukholmaan ja Tallinnaan. Vuonna 1889 kuoro matkusti esiintymään Pariisin maailmannäyttelyssä. Vuonna 1997 kuoro teki esiintymismatkan Yhdysvaltoihin ja esiintyi muun muassa Floridan Disney Worldissä. Kuoro sai pronssia vuoden 2000 kansainvälisillä kuorofestivaaleilla Maltalla. Kesällä 2004 se teki konserttikiertueen Pietariin, jossa esitettiin Igor Stravinskyn oratorio- ooppera Oidipus Rex yhdessä Pietarin filharmonikkojen kanssa. Vuonna 2006 kuoro sai hopeaa Italian Veronassa järjestetyssä kuorokilpailussa. MM-kuoron perinteisiin kuuluvat joulukonsertit Temppeliaukion kirkossa, kevät- ja syyskonsertit ja kiertueet etenkin Suomen rannikkoalueilla.Mieskuoro MM – Muntra Musikanter. Sällskapet MM. Viitattu 16.3.2014. Kuoron ikääntyville jäsenille on oma seniorikuoro, johon siirrytään 62-vuotiaana. 78-vuotiaana siirrytään niin sanottuun kellarikuoroon.Muntra Musikanter har sjungit i 135 år. Svenska Yle 22.10.2013. Viitattu 16.3.2014. Kuoroa on johtanut syksyn 2010 jäsenkadosta alkaen vuoteen 2021 Henrik Wikström. Kuoro toimii yhdistysmuotoisena, viralliselta nimeltään Sällskapet MM rf.Sällskapet MM rf / Muntra Musikanter. Fonecta.fi. Viitattu 16.3.2014. MM on julkaissut kaksiosaisen laulukirjan Blå boken, johon on koottu Suomen ruotsinkielisille mieskuoroille sopivaa ohjelmistoa, yhteensä 250 laulua. ==Kuoronjohtajia== *Gösta Sohlström *Oscar Mechelin *Martin Wegelius *Robert Kajanus *Bengt Carlson *Erik Bergman *Sixten Enlund *Rolf W. Ahlberg *Markus Westerlund 1991–2010 *Henrik Wikström 2010–2021 * Riku Laurikka 2021– ==Diskografia== *1998: Jul med MM *2003: 125 år med MM == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * MM:n verkkosivusto. * Luokka:Suomalaiset mieskuorot Luokka:Suomenruotsalaiset kulttuurijärjestöt Luokka:Helsingin musiikki
Nel segno di Roma

Nel segno di Roma (, , ”Rooman merkin alla”) on vuonna 1959 valmistunut italialais-ranskalais-länsisaksalainen elokuva. Tyylilajiltaan historia- aiheista peplumia edustavan elokuvan ovat ohjanneet Guido Brignone, Michelangelo Antonioni ja Riccardo Freda. Sen pääosia esittävät ruotsalainen Anita Ekberg ja ranskalainen Georges Marchal. ==Juoni== Palmyran kuningatar Zenobia kapinoi keisari Aurelianuksen hallitsemaa Roomaa vastaan. Roomalaisten lähettämä konsuli Marcus Valerius joutuu palmyralaisten vangiksi, mutta pakenee pyhää tulta vartioivaan Batsebaan rakastuneen decurio Julianuksen avulla ja tunkeutuu Zenobian palatsiin. Marcus Valerius tarjoaa kuningattarelle palveluksiaan roomalaisten kukistamiseksi ja he rakastuvat toisiinsa. Samaan aikaan Zenobian neuvonantaja Semantius juonittelee persialaisten kanssa kuningattaren syrjäyttämiseksi. Marcus Valerius pääsee selville Semantiuksen juonista ja liittyy roomalaisiin, jotka kukistavat Zenobian armeijan. Zenobia viedään vankina Roomaan, mutta hänet vapautetaan Marcus Valeriuksen pyynnöstä. Batsebasta tehdään Palmyran uusi kuningatar. ==Näyttelijät== ==Tuotanto ja vastaanotto== Nel segno di Roma on kuvattu Dyaliscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä Dubrava Filmin studiolla Jugoslaviassa. Guido Brignonen sairastuttua sen ohjasivat loppuun Michelangelo Antonioni sekä taistelukohtauksista vastannut Riccardo Freda. Elokuva on isolla budjetilla tehty näyttävä pukudraama, mutta sen juoni on hyvin ohut ja toiminta vähäistä. Yhdysvaltalaisen Variety-lehden mukaan sen syvällisin asia on vako Anita Ekbergin rintojen välissä. Elokuva muistetaan myös vauhdikkaan napatanssin esittäneen Chelo Alonson peplum-debyyttinä. Puutteistaan huolimatta Nel segno di Roma oli melkoinen kaupallinen menestys. Se oli Italiassa kauden kahdeksitoista katsotuin elokuva ja vuoden 1961 loppuun mennessä se oli tuottanut jo 627 miljoonan liiran kassatulot. Yhdysvalloissa se oli ensimmäinen American International Picturesin maahantuoma peplum-elokuva. Elokuva sai Yhdysvalloissa nimen Sign of the Gladiator, vaikka siinä ei gladiaattoreita esiinnykään. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:77.4 Elokuvataide Luokka:Italialaiset historialliset elokuvat Luokka:Vuoden 1959 italialaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1959 ranskalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1959 saksalaiset elokuvat
Maraton olympialaisissa

Juoksumatka Maraton kehitettiin ensimmäisiin nykyaikaisiin olympialaisiin 1896. Se on ollut siitä lähtien olympialaisten ohjelmassa. Naisten maraton oli ensimmäisen kerran ohjelmassa vuonna 1984. == Mitalitaulukot == ===Miehet=== ===Naiset=== ==Lähteet== *
Mitä on tehtävä?

Mitä on tehtävä? on seuraavien kirjojen nimi: *Mitä on tehtävä? (Tšto delat?), Nikolai Tšernyševskin romaani vuodelta 1863 *Mitä on tehtävä? (Tšto delat?), Vladimir Leninin poliittinen pamfletti vuodelta 1902
Joan Prim

Joan Prim (koko nimeltään Juan Prim y Prats; 6. joulukuuta 1814 Reus – 30. joulukuuta 1870 Madrid) oli espanjalainen sotilasjohtaja ja poliitikko. Hänellä oli näkyvä rooli vuoden 1868 vallankumouksessa, joka syöksi kuningatar Isabella II:n vallasta. Hän toimi Espanjan pääministerinä 1869–1870. Hänet salamurhattiin. Prim liittyi armeijaan, joka suojeli kuningatar Isabellaa vanhoillisten karlistien vaatimuksilta vuosien 1833–1840 sodassa. Hänet ylennettiin everstiksi. Prim oli taipuvainen liberaaleihin ajatuksiin, ja hänestä tuli Tarragonan kansanedustaja 1843. Myöhemmin samana vuonna hän osallistui kansannoussuun, jolla valtionhoitaja Baldomero Espartero syöstiin vallasta. Prim nimitettiin ensin Madridin ja sitten Barcelonan sotilaskuvernööriksi. Hän osallistui salaliittoon Ramón María Narváezin hallitusta vastaan ja sai vuonna 1844 kuolemantuomion, mutta hänet armahdettiin. Vuosina 1847–1848 Prim oli Puerto Ricon kuvernööri ja Krimin sodan aikana 1853–1854 hän johti Turkin armeijan mukana kulkenutta espanjalaista sotilaskomissiota.Nordisk familjebok (1915), s. 251–252 Runeberg.org. Viitattu 21.3.2015. Hänet ylennettiin 1856 kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin 1858 Espanjan senaattiin. Prim toimi komentajana Espanjan–Marokon sodassa (1859–1860) ja sai de los Castillejosin markiisin sekä Espanjan granden arvon. Hän komensi myös vuosina 1861–1862 espanjalaisia joukkoja Ranskan Meksikon-sotaretkellä. Palattuaan tältä retkeltä kotiin Prim palasi politiikkaan Isabellan hallintoa vastustaneiden edistyksellisten riveissä. Hän johti epäonnistuneita kapinayrityksiä vuosina 1864, 1866 ja 1867, ja joutui tämän vuoksi lähtemään maanpakoon. Vuoden 1868 vallankumouksessa Prim toimi ensin Cadizissa, josta hän jatkoi Barcelonaan ja Valenciaan nostattamaan kansanjoukkoja mukaan vallankumoukseen. Lopuksi hän marssi lokakuussa voitokkaana Madridiin ja otti vastaan kuningattaren antautumisen. Hänestä tuli aluksi Francisco Serranon hallituksen sotaministeri ja heinäkuussa 1869 pääministeri Serranon siirryttyä valtionhoitajaksi. Pääministerinä Prim johti komiteaa, joka valitsi Espanjalle uutta monarkkia. Ensimmäinen ehdokas oli Hohenzollern-Sigmaringenin Leopold. Hänen ehdokkuutensa johti Ranskan ja Preussin väliseen sotaan. Seuraava valinta oli Savoijin Amadeus I. Kun Prim oli matkalla vastaanottamaan kuningas Amadeusta, hän haavoittui tuntemattoman salamurhaajan luodeista ja kuoli kolme päivää myöhemmin. == Lähteet == Luokka:Espanjan pääministerit Luokka:Espanjalaiset kenraalit Luokka:Espanjalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1814 syntyneet Luokka:Vuonna 1870 kuolleet
Aavikkoleijonan kosto

Aavikkoleijonan kosto (, ”Šeikin poika”; , ”Šeikin pojan paluu”) on vuonna 1962 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Mario Costan ohjaaman elokuvan pääosassa näyttelee yhdysvaltalainen Gordon Scott. ==Juoni== Maaherra Omar terrorisoi aavikon beduiineja 1800-luvun puolivälin Egyptissä. Šeikki Hassanin poika Kerim, jonka siskon Omar on tappanut, ryhtyy taistelemaan häntä vastaan. Omar lähettää rakastajansa Zairan pyytämään aseita kediiviltä. Hän palaa tuoden mukanaan prinsessa Fawzian, johon Kerim rakastuu. Omar yrittää kaapata prinssi Ahmedin tuoman aselastin ja pakottaa Fawzian vaimokseen, mutta Kerimin johtamien beduiinien kapina tekee hänen aikeensa tyhjiksi. ==Näyttelijät== ==Tuotanto== Aavikkoleijonan kosto on kuvattu Euroscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla ja EgyptissäElokuvan alkutekstit.. Se on peplum-kaavaan sovitettu yksinkertainen mutta värikäs toimintaseikkailu, jonka ansioita ovat komea puvustus, suuret avustajajoukot ja autenttiset aavikon maisemat. Tarzan- elokuvistaan tunnettu Gordon Scott paljastaa lihaksikkaan yläruumiinsa, Alberto Farnese on tavanomainen sadistinen roisto ja Moira Orfei hänen juonitteleva tyttöystävänsä. Sivuosassa Kerimin kaksoisolentona vilahtaa toinen peplum-elokuvien tähti Gordon Mitchell. Elokuvasta on olemassa myös egyptiläinen versio, jossa italialaiset näyttelijät on korvattu paikallisilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Italialaiset historialliset seikkailuelokuvat Luokka:Ranskalaiset seikkailuelokuvat Luokka:Vuoden 1962 italialaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1962 ranskalaiset elokuvat
Kaatron koulu

Kaatron koulu oli alakoulu, joka toimi aiemmin erillisenä alakouluna Suonenjoen keskustassa Kaatronlammen koulukeskuksen alueella.Peda.net Vuoden 2015 alussa koulu muutti uudisrakennukseen, joka sijaitsee aiemman Lintharjun koulun (yläkoulu) yhteydessä. Näimä kaksi koulua yhdistämällä muodostettiin Suonenjoen yhtenäiskoulu. Alakoulun uudisrakennuksen suunnitteli pieksämäkeläinen Arkkitehtitoimisto Art Michael Oy. Yhtenäiskoulussa opiskeli vuonna 2016 yhteensä 430 peruskoululaista. Koulun kenttä on Suonenjoen koulualueen piha, ja kesäisin myös mansikkakarnevaalien telttapaikka. ==Lähteet== Luokka:Suonenjoen oppilaitokset Luokka:Suomen peruskoulut Luokka:Entiset suomalaiset oppilaitokset
Kertšin–Eltigenin maihinnousuoperaatio

Kertšin–Eltigenin maihinnousuoperaatio oli marraskuussa 1943 toisessa maailmansodassa puna-armeijan tekemä maihinnousu Kertšin niemimaalle. Se oli seurausta Saksan ja Romanian joukkojen vetäytymisestä Tamanin niemimaalta vuonna 1943. Operaation tarkoituksena oli Krimin niemimaan valtaaminen. Neuvostoliiton 56. armeijan 32. kivääridivisioona, 2. ja 55. kaartin kivääridivisioona ja 383. kivääridivisioona nousivat maihin Jenikaleen, Kertšin lähistölle 3-11. marraskuuta ja 18. armeijan 318. kivääridivisioona, 386. merijalkaväkipataljoona ja 117. kaartin kiväärirykmentti Eltigeniin Krimin itärannikolle 1. marraskuuta. Akselivaltojen joukot onnistuivat kukistamaan Eltigeniin nousseet neuvostojoukot 7. joulukuuta 1943 mennessä, mutta Jenikaleen nousseet joukot pitivät pintansa. Pieni 820 sotilaan ryhmä miehitti Mount Mithridatin vähäksi aikaa, kunnes Romanian 3. vuoristodivisioona valtasi vuoret takaisin 11. joulukuuta. Myöhemmin Yenikaleen maihinnousseet joukot osallistuivat Krimin offensiiviin, joka aloitettiin toukokuussa 1944. Vuonna 1971 löydetty kääpiöplaneetta 2217 Eltigen nimettiin Eltigeniin maihinnousseiden joukkojen mukaan. Luokka:Toisen maailmansodan itärintaman taistelut Luokka:Krim toisessa maailmansodassa Luokka:Vuoden 1943 sotahistoria Luokka:Romanian taistelut
Karl Henrik Kahelin

Karl Henrik Kahelin (13. tammikuuta 1832 Kivijärvi – 26. kesäkuuta 1905 Jyväskylä) oli suomalainen opettaja ja rehtori. Kahelinin vanhemmat olivat lukkari Henrik Gabriel Kahelin ja Eva Charlotta Cheilan. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1858, oli matematiikan ja luonnonhistorian kollega Jyväskylän yläalkeiskoulussa 1859–1862 sekä Jyväskylän suomalaisen alkeisopiston ja sitten Jyväskylän lyseon lehtori 1862–1899. Koulun rehtorina hän toimi 1873–1896. Normaalikoulun yliopettajan virasta Kahelin kieltäytyi, samoin kuin kouluhallituksen jäsenyydestä. Kahelin oli pidetty opettaja, joka toimi opetustyönsä ohella 22 vuoden ajan Jyväskylän kaupungin rahastonhoitajana ja kuului kaupungin säästöpankin ja suomalaisen tyttökoulun perustajiin. Kahelinin puoliso vuodesta 1864 oli Agnes Charlotta Aejmaleus (k. 1894). Varatuomari ja hallintoneuvos Hjalmar Kahelin (1868–1958), joka toimi lyhyen aikaa oikeusministerinä 1919–1920 ja muutti sukunimensä Kahanpääksi, oli heidän poikansa. Toinen heidän pojistaan oli insinööri ja yritysjohtaja Einar Kahelin.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Einar Gabriel Kahelin Kuurojen koulun opettaja ja johtaja Maria Kahelin oli puolestaan heidän tyttärensä.Aikalaiskirja 1920 s. 204. Helsinki: Otava 1920. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Viitattu 16.3.2014. * Tuorila-Kahanpää Heidi 2008. Lukkarin poika. Karl Henrik Kahelin, Jyväskylän Lyseon matematiikan ja luonnontieteiden lehtori 1859-1900 ja rehtori 1873-1896. Omakustanne, Jyväskylä. 196 s. ISBN 952924472X, 9789529244720 (kirjan esittely Keskisuomalaisessa , viitattu 16.3.2014) Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen oppilaitosten rehtorit Luokka:Vuonna 1832 syntyneet Luokka:Vuonna 1905 kuolleet
Pituushyppy olympialaisissa

Pituushyppy on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan jokaisissa nykyaikaisissa olympialaisissa. Naisten puolella se otettiin mukaan vuonna 1948. Eniten mitaleita ovat voittaneet yhdysvaltalaisurheilijat. Menestynein pituushyppääjä olympialaisissa on Carl Lewis, hän voitti urallaan neljä olympiakultaa. Naisten menestynein on Itä-Saksaa ja Saksaa edustanut Heike Drechsler. Hän saavutti kaksi olympiakultaa ja yhden hopean. == Mitalitaulukot == ===Miehet=== ===Naiset=== == Vauhditon pituushyppy == Vuosina 1900–1912 olympialaisten ohjelmassa oli myös vauhditon pituushyppy. ==Lähteet== *
Gong (prinssi)

thumb|Prinssi Gong vuonna 1872. Prinssi Gong (Wade-Giles: Kung, alkuperäinen nimi Yixin; 11. tammikuuta 1833 Peking – 30. toukokuuta 1898 Peking)Gong Qinwang Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 16.3.2014. oli kiinalainen prinssi, joka oli yksi Kiinan johtavia hallitusmiehiä Qing- dynastian myöhäisaikana 1800-luvun jälkipuoliskolla. Gong oli vuosina 1850–1861 hallinneen keisari Xianfengin veli. Kun brittiläiset ja ranskalaiset joukot miehittivät Pekingin toisessa oopiumisodassa vuonna 1860, keisari pakeni pääkaupungista ja Gong sai tehtäväkseen neuvotella rauhasta Kiinan edustajana. Tuloksena oli Pekingin rauhansopimus. Sodan jälkeen Gong tuli siihen johtopäätökseen, että menestyäkseen Kiinan olisi kehitettävä kauppasuhteitaan länsimaiden kanssa ja omaksuttava joitain länsimaisia sodankäynnin ja diplomatian menetelmiä. Valtakunnalla ei ollut entuudestaan edes ulkoministeriötä, sillä se ei ollut halunnut tunnustaa muita valtioita kanssaan samanarvoisiksi. Keväällä 1861 keisari perusti maalle ulkoasiainviraston eli Zongli yamenin, jonka johtajaksi Gong nimitettiin.Erling Bjøi, Olof G. Lidin & Göran Malmqvist (suom. Heikki Eskelinen): Otavan suuri maailmanhistoria 15: Imperialismin aika, s. 298, 300. Otava, Helsinki 1986. Hän pyrki sen jälkeen parantamaan Kiinan suhteita länsimaihin. Gong nimitti alaisuudessaan toimineen Kiinan tullilaitoksen johtoon brittiläisen Robert Hartin, joka toimi tässä tehtävässä hyvin pitkään. Gong oli 1880-luvulle saakka yksi Kiinan johdon keskeisimmistä vaikuttajista ja toimi usein maansa edustajana ulkovaltojen kanssa neuvoteltaessa. Keisari Xianfengin kuoltua elokuussa 1861 maahan muodostettiin kahdeksanhenkinen holhoojahallitus keisari Tongzhin alaikäisyyden ajaksi. Sen tosiasialliset johtajat olivat Gong sekä kaksi leskikeisarinnaa, Cixi ja Ci'an. Etelä- Kiinassa vuosia riehunut Taiping-kapina saatiin lopullisesti nujerrettua vuonna 1864, minkä jälkeen Gong suuntasi huomionsa yrityksiin tehostaa Kiinan hallintoa hillitsemällä korruptiota ja vahvistaa armeijaa perustamalla länsimaisten esikuvien mukaisia asetehtaita. Hänen vaikutusvaltansa hovissa kuitenkin väheni vallan kasautuessa leskikeisarinna Cixille, joka lopulta erotti hänet hallituksesta vuonna 1884. Gong kutsuttiin vielä 1894 takaisin ulkoasiainviraston johtoon, missä tehtävässä hän toimi kuolemaansa asti. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Kuninkaalliset Luokka:Kiinan ulkoministerit Luokka:Vuonna 1833 syntyneet Luokka:Vuonna 1898 kuolleet
Cowboy Style

"Cowboy Style" on Kylie Minoguen kappale albumilta Impossible Princess (1997). Se on albumin neljäs ja viimeinen single, joka julkaistiin 18. elokuuta 1998. Kappaleen ovat kirjoittaneet Kylie Minogue, Steve Anderson ja Dave Seaman. == Singlen kappaleet == ;Australialainen CD-single # # # Cowboy Style (Musiikkivideo) ;Australialainen CD-promo # # == Esitykset konsertissa == * Intimate and Live Tour * KylieFever2002 Tour * Showgirl Homecoming Tour == Listasijoitukset == Lista (1998) Korkein sijoitus Australia (ARIA Charts) 39 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kylie Minoguen virallinen sivusto Luokka:Kylie Minoguen kappaleet Luokka:Vuoden 1998 kappaleet
Lilli Markkanen

Lilli Kaarina Margareta Markkanen (oik. Väyrynen; 9\. toukokuuta 1920 Lappeenranta – 14. marraskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen teatterinaamioitsija ja TV-työn pioneeri. Markkanen aloitti uransa teatterinäyttelijänä 1947.Facta 2001, osa 11, p. 57. WSOY 1981. Porin, Kuopion, Vaasan, Hämeenlinnan, Tampereen ja Joensuun teattereiden näyttämöt tulivat hänelle tutuiksi niin näyttelijänä kuin ohjaajanakin. Markkanen opiskeli ulkomailla ja piti alan kursseja Suomessa ammatti- ja harrastajateattereissa. Markkanen aloitti päänaamioitsijana Suomen Televisiossa vuonna 1960 ja jatkoi Yleisradiossa vuoteen 1985 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hän sai valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen toukokuusta 1987 alkaen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset teatterialan ammattilaiset Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Alfred von Waldersee

Alfred von Waldersee (8. huhtikuuta 1832 Potsdam – 5. maaliskuuta 1904 Hannover) oli saksalainen kreivi ja kenraalisotamarsalkka, joka toimi vuosina 1888–1891 Saksan pääesikunnan päällikkönä ja komensi 1900–1901 Kiinan boksarikapinan kukistamiseen lähetettyjä kansainvälisen liittokunnan joukkoja. Alfred von Waldersee oli kenraali Franz von Walderseen poika. Waldersee aloitti upseerinuransa vuonna 1850 Preussin tykistössä. Hän oli vuoden 1866 sodan aikana tykistön komentajan adjutanttina ja sai Königgrätzin taistelun jälkeen ylennyksen majuriksi sekä siirron pääesikuntaan. Ranskan–Saksan sodan alla vuonna 1870 hän toimi sotilasattašeana Pariisissa ja lähetti hallitukselleen hyödyllisiksi osoittautuneita raportteja Ranskan armeijasta. Sodan puhjettua Waldersee toimi everstiluutnanttina ensin päämajassa ja sitten prinssi Fredrik Kaarlen esikunnassa. Vuonna 1871 hän toimi ensin Mecklenburgin herttua Fredrik Frans II:n esikuntapäällikkönä ja syyskuusta alkaen Saksan asiainhoitajana Ranskan hallituksen luona. Sittemmin hän toimi rykmentinkomentajana ja vuodesta 1873 10. armeijakunnan esikuntapäällikkönä. Hänet ylennettiin 1876 kenraalimajuriksi ja 1882 kenraaliluutnantiksi.Nordisk familjebok (1921), s. 402–403 Runeberg.org. Viitattu 16.3.2014. Vuonna 1881 Walderseesta tuli Saksan päämajoitusmestari ja Helmuth von Moltken sijainen pääesikunnan päällikkönä. Moltken kuoltua vuonna 1888 Walderseesta tuli hänen seuraajansa ja hän sai ratsuväenkenraalin arvon. Hän siirtyi kuitenkin jo helmikuussa 1891 armeijakunnan komentajaksi Schleswig-Holsteiniin. Kenraalisotamarsalkaksi hänet ylennettiin 1895 ja kolme vuotta myöhemmin seurasi nimitys kolmannen sotilaspiirin tarkastajaksi. Syyskuussa 1900 Waldersee nimitettiin komentamaan kansainvälisen liittokunnan joukkoja, jotka lähetettiin Kiinaan kukistamaan boksarikapinaa. Kapinan kukistamisen jälkeen hän palasi Saksaan aiempaan tehtäväänsä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Saksan sotamarsalkat Luokka:Saksalaiset aateliset Luokka:Kreivit Luokka:Vuonna 1832 syntyneet Luokka:Vuonna 1904 kuolleet
Vanhan linnan salaisuus

Vanhan linnan salaisuus () on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä 32-sivuinen Aku Ankka -sarjakuvatarina, joka julkaistiin alun perin kesäkuussa 1948. Barks oli saanut sen valmiiksi 3. joulukuuta 1947. Suomessa tarina julkaistiin ensimmäisen kerran Aku Ankka -lehden numeroissa 1–5 vuonna 1972. Sen suomensi Aku Ankan silloinen päätoimittaja Alli Peltonen, joka tiettävästi käänsi koko päätoimittajakaudellaan vain tämän yhden tarinan.Juhani Tolvanen: ”Neljä walttiässää eli Aku Ankan päätoimittajat kautta aikojen”, s. 115 teoksessa Maailman hauskin kuvasarjalehti – Aku Ankka -lehti 50 vuotta. Helsinki Media, Helsinki 2001. Vanhan linnan salaisuus on toinen tarina, jossa Barks käytti vuoden 1947 joulutarinaa Joulu Karhuvuorella varten keksimäänsä Akun vanhan, rikkaan enonsa Roope Ankan hahmoa. Se on käännekohta Barksin tuotannossa myös sikäli, että kyseessä on hänen ensimmäinen aarrejahtiin alusta lähtien keskittynyt tarinansa. Tarinassa Aku, Tupu, Hupu ja Lupu sekä Roope lähtevät Skotlantiin etsimään aarretta Roopen vanhasta sukulinnasta, Ankkapurhasta. Suvussa salaisuutena kulkenut perimätieto kertoo 1000-luvulla eläneen sir Rikhard Ankanmielen kätkeneen aarrelippaan jonnekin linnan seinämiin, mutta sen sijainti on ollut unohduksissa yhdeksän vuosisataa. Uutta tekniikkaa edustavan röntgenlaitteen avulla Ankat löytävät aarteen, mutta joutuvat linnan sokkeloisissa käytävissä näkymättömän vastustajan ahdistamiksi. He olettavat, että kyseessä on aarrettaan suojeleva Ankanmielen kummitus. Lopulta kuitenkin paljastuu, että kyseessä on armeijalta varastetulla näkymättömyyssuihkeella varustautunut jalokivivaras Timantti- Timo, joka myös on ollut aarteen jäljillä ja esittänyt talonmies Skotti McTerrieriä tämän kuoltua joitakin kuukausia aiemmin. Ankronikka- animaatiosarjan jakso ”Hotelli Outoankka” perustuu löyhästi Vanhan linnan salaisuuteen. Barksin tarinasta on lainattu keskiaikaisessa linnassa näkymättömyysmaalin avulla ”kummitteleva” henkilö, mutta jakso ei liity Roopen sukutaustaan. == Lähteet == Luokka:Carl Barksin sarjakuvatarinat
Jääpallon Elitserien-kausi 2013–2014

Ruotsin jääpallon Elitserien pelattiin kaudella 2013-2014 neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Kahdeksan parasta joukkuetta selviytyivät pudotuspeleihin ja sijoille 11-14 sijoittuneet joukkueet joutuivat karsimaan sarjapaikastaan. Göteborgilainen GAIS luopui hallipuutteen vuoksi Elitserienistä keväällä 2014. Mestaruuden voitti Sandvikens AIK. Se voitti Friends Arenalla pelatussa loppuottelussa Västerås SK:n 5-4. ==Sarjataulukko== Kahdeksan parasta pudotuspeleihin, neljä viimeistä putoamiskarsintaan. == Pudotuspelit == ===Puolivälierät=== ===Välierät=== === Loppuottelu === ==Karsinnat== Karsinnat pelattiin kahdessa neljän joukkueen lohkossa. Karsinnoissa pelasivat Elitserienin neljä heikointa ja Allsvenskanin neljä parasta joukkuetta. Molempien lohkojen kaksi parasta joukkuetta selviytyivät seuraavaksi kaudeksi Elitserieniin. ===Lohko 1=== ===Lohko 2=== GAIS, Ljusdal, Kalix ja Sirius säilyttivät Elitserien-paikkansa. == Parhaat maalintekijät - runkosarja (ml. suomalaiset)== Sija Pelaaja Joukkue Maalit 1\. Christoffer Edlund Sandvikens AIK 73 2\. David Karlsson Villa Lidköping BK 57 3\. Joakim Hedqvist IFK Vänersborg 56 4\. Erik Pettersson Sandvikens AIK 49 5\. Jonas Nilsson Västerås SK 40 6\. Patrik Nilsson Hammarby IF 39 11\. Mikko Lukkarila IFK Kungälv 28 21\. Ville Aaltonen Bollnäs GoIF/BF 20 26\. Juha Liukkonen Bollnäs GoIF/BF 18 31\. Markus Kumpuoja Hammarby IF 15 35\. Janne Hauska IFK Kungälv 14 64\. Rolf Larsson Broberg IF 7 64\. Tomi Hauska Vetlanda BK 7 \- Janne Rintala Västerås SK 5 \- Ilari Moisala Broberg IF 3 \- Samuli Helavuori Bollnäs GoIF/BF 3 \- Pekka Rintala Västerås SK 1 == Lähteet == *Svenska bandyförbundet Viitattu 16.3.2014 *Bandysidan Viitattu 16.3.2014 *Elitrapport Viitattu 16.3.2014 ===Viitteet=== Luokka:Jääpallon Elitserien-kaudet Luokka:Vuoden 2013 jääpallo Luokka:Vuoden 2014 jääpallo
Ristin merkki

Ristin merkki (The Sign of the Cross) on Cecil B. DeMillen ohjaama elokuva vuodelta 1932. Elokuvassa on uskonnollisen paatoksen verhoon kätketty mässäilevää syntien kuvausta, joka läpäisi sensuurinkin. Yhdysvaltojen uskonnollisissa piireissä elokuvaa paheksuttiin syvästi, ja lähinnä katoliset piirit perustivat elokuvien tarkkailuun keskittyneen National Legion of Decencyn.Koury, Phil A.: Yes, Mr. DeMille. Putnam, 1959. Viitattu 16.3.2014 (Archive.org). ==Näyttelijät== ==Arviot== Matti Rämö (Tv-maailma) pitää elokuvaa läkähdyttävän melodramaattisena. Vastakkain ovat toisaalta hovin irstailu ja rahvaan verenhimo ja toisaalta kristillinen pidättyvyys ja armeliaisuus. Hän katsoo, että kaksinaismoralismissaan se on nykynäkökulmasta huvittava mutta pitkäveteinen kuriositeetti.Rämö, Matti: Viikon tv-elokuvia. Tv-maailma 11/2014, s. 11. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Eräs elokuva ja Neron maineen puhdistaminen, Helsingin Sanomat, 11.03.1934, nro 68, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Melodraamat Luokka:Cecil B. DeMillen ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1932 yhdysvaltalaiset elokuvat
Ulla Koivisto

Ulla Koivisto (s. 11. elokuuta 1950) on suomalainen tanssija, koreografi ja tanssipedagogi. Suomalaisen nykytanssin edelläkävijöihin lukeutuva Ulla Koivisto aloitti opintonsa Riitta Vainion modernin tanssin studiossa Helsingissä 1972 ja opiskeli sitten Tukholmassa balettiakatemiassa sekä New Yorkissa tanssia muun muassa Merce Cunninghamin johdolla ja musiikkia John Cagen johdolla 1974–1978. Vuonna 2010 hän järjesti Kiasmassa seminaarin edellisenä vuonna kuolleen Cunninghamin muistoksi. Ulla Koivisto on tehnyt yhteistyötä monien nykysäveltäjien ja muusikoiden kanssa ja suosii elävän musiikin käyttöä tanssiteoksissaan. Vuonna 1986 hän teki koreografian Magnus Lindbergin sävellykseen Kraft. Vuonna 1993 sai Kanadan Vancouverissa kantaesityksensä Ulla Koiviston Olli Koskelinin musiikkiin tekemä tanssiteos To whom it may concern. Muita Koiviston säveltäjäkumppaneita ovat olleet Toni Edelmann, Karólína Eiríksdóttir, Ippe Kätkä, Mikko-Ville Luolajan-Mikkola ja Päivi Takala. Koivisto on toiminut opettajana Teatterikorkeakoulussa näyttelijäntyön laitoksella sekä koreografian professorina tanssitaiteen laitoksella. Hän on opettanut myös Sibelius-Akatemiassa ja Taideteollisessa korkeakoulussa sekä pitänyt kursseja muun muassa Kajaanissa, Kööpenhaminassa ja Amsterdamissa. Koivisto on toiminut Suomen tanssitaiteilijain liiton puheenjohtajana. Seinäjoelta kotoisin oleva Koivisto on vuodesta 2004 toiminut sikäläisen Tanssiteatteri Wimman taiteellisena johtajana ja ollut keskeisesti mukana Seinäjoella järjestettävässä Helmifestivaali-tanssitapahtumassa. Ulla Koivistolle myönnettiin tanssitaiteen valtionpalkinto 2002 ja viisivuotinen taiteilija-apuraha 2007. == Koreografioita == * Dancing my dances (Lontoo 1978, Koiviston soolotanssiesitys) * Hellät jäähyväiset (New York 1979) * Kraft - mustavalkoinen tanssi (1986) * To whom it may concern (Vancouver 1993) * Maryland (Liverpool 2004, Helsinki 2005 ja Tukholma 2009) * Hurmiollisessa tilassa (2010) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset koreografit Luokka:Suomalaiset nykytanssijat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Krimin tasavalta

Krimin tasavalta (, , ) on nimitys Venäjän federaation sotilasvoimien helmi- maaliskuussa 2014 miehittämän Krimin autonomisen tasavallan tilalle perustetulle hallinnolliselle alueelle. Krimin tasavallan laillista asemaa (de jure) ei ole juuri kukaan muu kuin Venäjä tunnustanut. Venäjän aseman miehitetyn tasavallan tosiasiallisena (de facto) vallankäyttäjänä on todennut muutama maa, kuten Venäjän kanssa sotilaallisessa puolustusliitossa oleva Valko-Venäjä. Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous päätti 27.3.2014 – äänin 100 puolesta, 11 vastaan – päätöslauselmasta, joka toteaa, ettei tasavallan perustamisen perusteluna käytetty, hyvin nopeasti järjestetty "Krimin kansanäänestys" ole sitova eikä sen avulla Krimin autonomisen tasavallan tai Sevastopolin kaupungin asemaa voida muuttaa. ==Lähteet== *
Tiedotusmiehet

Tiedotusmiehet oli suomalainen tiedottajien etujärjestö. Se perustettiin nimellä Tiedoitusmiehet r.y. vuonna 1947.Mauri Rautkari: Mitä jäsenyys tiedottajissa on minulle merkinnytProCom: Tiedoitusmiehet r.y. yhdistysrekisteriin Tiedotusmiehet lopetti toimintansa marraskuussa 1978 ja yhdistyi Suomen henkilöstölehtien yhdistyksen kanssa muodostaen Suomen Tiedottajien Liiton (nyk. ProCom).SHY:n vuodet – kohti parempia henkilöstölehtiä ProCom ==Puheenjohtajia== * 1947–1951 Yrjö Kouti == Lähteet == Luokka:Suomalaiset ammattiliitot Luokka:Viestintä
Word Is Out

"Word Is Out" on kappale Kylie Minoguen albumilta Let’s Get to It (1991). Kappale on albumin ensimmäinen single ja se julkaistiin 28. elokuuta 1991. Sen kirjoittivat ja tuottivat Mike Stock ja Pete Waterman. == Kappaleet == ;CD single # "Word Is Out" – 3:41 # "Word Is Out" (12" version) – 5:53 # "Say the Word - I'll Be There" – 4:00 ;Australialainen CD single # "Word Is Out" (Summer Breeze 7" Mix) – 3:41 # "Say the Word - I'll Be There" – 4:00 # "Word Is Out" (Summer Breeze 12" Mix) – 7:41 ;Brittiläinen 7" vinyylisingle # "Word Is Out" – 3:41 # "Say the Word - I'll Be There" – 4:00 ;12" vinyylisingle # "Word Is Out" (Summer Breeze 12" Mix) – 7:41 # "Say the Word - I'll Be There" – 4:00 # "Word Is Out" (Instrumental) – 3:31 ;Brittiläinen 12" vinyylisingle # "Word Is Out" (Summer Breeze 12" Mix) – 7:41 ;Australialainen 12" vinyylisingle # "Word Is Out" (Summer Breeze 12" Mix) – 7:41 # "Word Is Out" (Instrumental) – 3:31 # "Word Is Out" (12" version) – 5:53 # "Say the Word - I'll Be There" – 4:00 == Esitykset konserteissa == * Let's Get to It Tour * Showgirl Homecoming Tour * Anti Tour (a capella Sydneyssä) == Listasijoitukset == Lista (1991) Korkein sijoitus Australia (ARIA Charts) 10 Britannia (UK Singles Chart) 16 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kylie Minoguen virallinen sivusto Luokka:Kylie Minoguen kappaleet Luokka:Vuoden 1991 kappaleet
John R. Brinkley

John Richard Brinkley (synt. John Romulus Brinkley, 8. heinäkuuta 1885 Jackson County, Pohjois-Carolina — 26. toukokuuta 1942) oli yhdysvaltalainen valelääkäriThe Encyclopedia of Arkansas History & Culture ja radioaseman omistaja. Brinkleyn ensimmäinen avioliitto kesti vuodesta 1907 vuoteen 1913. Tästä liitosta syntyi kolme tytärtä. Brinkley suoritti lääketieteen opintoja Bennet Medical Collegessa Chicagossa, muttei koskaan valmistunut sieltä.Quackwatch - The Goat Gland Doctor: The Story of John R. Brinkley Tutkintotodistuksensa hän hankki vuonna 1915 Kansas City Eclectic Medical University -nimisestä laitoksesta, joka oli tunnettu todistusten tehtailusta. Oman praktiikan hän perusti vuonna 1917 Kansasin Milfordiin.Kansas Historical Society - John R. Brinkley Papers Pian tämän jälkeen Brinkley alkoi suorittaa operaatioita, joissa hän siirsi vuohen kivekset potilaan vatsaonteloon. Hänen oman näkemyksensä mukaan operaatio palautti miehisen kyvykkyyden.Tieteen kuvalehti Historia 4/2014, s.76 Aluksi operaatio näyttikin menestyksekkäältä ja huhut tuloksista kiirivät eteenpäin. Leikkauksen hinta oli 750 dollaria (nykyrahassa noin 7 000 euroa). Asiakkaita riitti ja Brinkley rikastui vauhdilla. Vuonna 1923 hän avasi oman koko Yhdysvalloissa kuuluvan KFKB- radioaseman, jonka pääasiallisin tarkoitus oli hankkia lisäasiakkaita hänen klinikalleen. Pian potilaille alkoi kuitenkin ilmaantua monenlaisia komplikaatioita ja Brinkleyn joutui Kansasin terveyshallinnon (Kansas Board of Medical Registration) tarkkailuun. Myös monet lääketieteellisen yhteisön jäsenet suhtautuivat Brinkleyhin kriittisesti ja esimerkiksi The Journal of the American Medical Associationin toimittaja Morris Fishbein kutsui Brinkleytä lipeväkieliseksi huijariksi. Kun 42 hänen potilastaan oli kuollut epäilyttäviin komplikaatioihin, viranomaisten oli pakko toimia. Vuonna 1930 hänen lupansa työskennellä lääkärinä sekä pyörittää radioasemaa peruttiin. Brinkley muutti perheineen Del Rioon Texasissa vuonna 1932. Siellä hän saattoi yhä toimia lääkärinä. Paikan sijaintiin vaikutti myös se, että hän saattoi pyörittää Meksikosta käsin uutta XERA-radioasemaa, joka kuului laajoilla alueilla Yhdysvaltojen puolella. Hänen toinen klinikkansa sijaitsi Arkansasin Little Rockissa. Vielä 1930-luvulla Brinkley oli varakas mies, mutta kuollessaan vuonna 1942 hän oli käytännöllisesti katsoen vararikossa. Uransa aikana hän suoritti jopa 16 000 leikkausta. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset henkilöt Luokka:Huijarit Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Santi Mina

Santiago "Santi" Mina Lorenzo (s. 7. joulukuuta 1995 Vigo) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Espanjan Primera Divisiónissa Celta Vigon ja Valencian joukkueissa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. == Seurajoukkueura == Mina on kotoisin Vigosta ja hän liittyi kaupungin jalkapalloseura Celta Vigon junioriakatemiaan vuonna 2005. Ensimmäistä kertaa hänet nostettiin seuran reservijoukkueeseen kaudella 2012–2013, kun se pelasi Tercera Divisiónissa. 5. tammikuuta 2013 hän allekirjoitti vuoteen 2018 asti ulottuvan ammattilaissopimuksen seuran kanssa.El Celta blinda a Santi Mina La Voz de Galicia. Viitattu 17.3.2014. Mina teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa 16. helmikuuta 2013 tultuaan vaihdosta kentälle 66. peliminuutilla ottelussa Getafea vastaan.Celta stay in drop zone after defeat ESPN. Viitattu 17.3.2014. Ensimmäisen maalinsa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa Mina teki 16. syyskuuta 2013 ottelussa Athletic Bilbaota vastaan. Hänestä tuli maalin tehdessään seurahistorian nuorin maalintekijä maan pääsarjassa 17 vuoden, yhdeksän (9) kuukauden ja kymmenen (10) päivän ikäisenä.Santi Mina se convierte en el goleador más joven del Celta en Primera división La Voz de Galicia. Viitattu 17.3.2014. 11\. huhtikuuta 2015 Mina teki neljä maalia kotiottelussa Rayo Vallecanoa vastaan.El Celta halla una Mina Marca. Viitattu 12.4.2015. Hänestä tuli maan pääsarjahistorian nuorin pelaaja, joka on onnistunut tekemään neljä maalia ottelun aikana ja seurahistorian ensimmäinen sitten vuoden 1979.¡Cuatro goles de Santi Mina! Marca. Viitattu 12.4.2015. 4\. heinäkuuta 2015 Mina siirtyi Valenciaan 10 miljoonan euron siirtokorvauksella ja kuusivuotisella sopimuksella.El Valencia se hace con Santi Mina Marca. Viitattu 5.7.2015. == Muuta == Mina tuomittiin vuonna 2022 neljän vuoden vankeuteen vuonna 2017 tapahtuneesta seksuaalisesta hyväksikäytöstä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Santi Minan tilastot BDFutbol-sivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Koti vaiko kasarmi lapsillemme

Koti vaiko kasarmi lapsillemme : asunnontarvitsijoiden näkökohtia asunto- ja asemakaavakysymyksissä on vuonna 1946 ilmestynyt julkaisu, johon Väestöliiton toiminnanjohtaja, varatuomari Heikki von Hertzen tiivisti ajatuksensa kaupunkirakentamisesta. Pamfletin julkaisi Väestöliitto yhteistyössä WSOY:n kanssa.Päivi Lukkarinen, Tapiolan puutarhakaupunki Arkkitehtuurimuseo Kirja oli poleeminen kuvakertomus, jossa esitetään tunteisiin vetoavasti ihanteellisen asuntoalueen kootut teesit. Von Hertzen arvostelee kovin sanoin Helsingin umpikortteleita ja esittelee englantilaisia puutarhakaupunkeja ja uusia ruotsalaisia asuinalueita. Pamflettia jaettiin tuhat kappaletta asuntopolitiikan päättäjille ja suunnittelijoille, mutta pienestä painosmäärästä huolimatta sen merkitys oli huomattava. Kirja herätti suurta huomiota ja aloitti vilkkaan keskustelun. Kirjan periaatteet toteutuivat suurilta osin, kun puutarhakaupunki Tapiolaa alettiin rakentaa. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1946 kirjat Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Kaupunkisuunnittelu Luokka:Pamfletit Luokka:Tapiola
Katalonia, Katalonia

Katalonia, Katalonia () on englantilaisen kirjailijan George Orwellin vuonna 1938 ilmestynyt sotareportaasi, jossa hän kertoo kokemuksistaan Espanjan sisällissodasta. Se on Eläinten vallankumouksen ja Vuonna 1984:n ohella Orwellin tunnetuimpia teoksia. Katalonia, Kataloniaa pidetään myös yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä sotakuvauksista.Newsinger, John: "Orwell and the Spanish Revolution" International Socialism Journal. Viitattu 17.3.2014. == Yleistä == Orwell liittyi joulukuussa 1936 tasavaltalaisten puolella kenraali Francon fasisteja vastaan sotineen trotskilaisen POUM-puolueen miliisijoukkoihin. Hän palveli aluksi neljän kuukauden ajan Aragonian rintamalla ja sen jälkeen Kataloniassa. Vuonna 1937 aloitettiin toukokuun puolivälin jälkeen tasavaltalaisten liittolaisena olleen Neuvostoliiton painostuksesta Stalinin linjaa vastustaneisiin ryhmiin kohdistuneita puhdistuksia, joiden kohteeksi joutuivat trotskilaisten lisäksi muun muassa CNT-ammattiliiton ja FAI-järjestön anarkistit. Pidätetyksi määrätty Orwell onnistui pakenemaan puolisonsa kanssa 23. kesäkuuta junalla Barcelonasta Pariisiin. Katalonia, Katalonian kirjoittamisen hän aloitti palattuaan Englantiin ja se ilmestyi huhtikuussa 1938. Orwell joutui etsimään kirjalle uuden kustantajan, koska hänen vanha kustantajansa Victor Gollancz ei suostunut julkaisemaan stalinisteihin kriittisesti suhtautunutta teosta. == Sisältö == Katalonia, Katalonia sisältää muun muassa kuvauksia rintamalta, jossa Orwell vietti yhteensä 115 päivää sekä hänen ajastaan eri sairaaloissa, jonne Orwell joutui haavoituttuaan. Hän kertoo myös Barcelonassa käydystä lyhyestä tasavaltalaisten keskinäisestä valtataistelusta, niin sanotusta Barcelonan toukokuusta, jossa vastakkain olivat hallituksen poliisivoimat (Guardia de Asalto) ja CNT:n anarkistit. Erityisen tunnettu teos on ensimmäisestä luvustaan, jossa Kataloniaan saapunut Orwell kuvailee anarkistien hallussa olevaa maakuntaa ja Barcelonan kaupunkia. Kaikki liikeyritykset ja julkiset palvelut oli kollektivisoitu työläisten haltuun ja yhteiskunta toimi anarkismin periaatteiden mukaan. Orwell ihastelee anarkistisessa Barcelonassa vallinnutta tasa-arvoa ja luokkayhteiskunnan katoamista. Kirjan viimeisissä luvuissa Orwell muun muassa pohtii, miten sisällissodassa lopulta tulee käymään, sekä selvittää tasavaltalaisten riveissä taistelevien Espanjan ja Katalonian kommunististen puolueiden, POUM:n ja anarkistien välisiä ideologisia eroja. == Lähteet == Luokka:Sotakirjat Luokka:Vuoden 1938 kirjat Luokka:George Orwell Luokka:Espanjan sisällissota
Brobackan silta

Siltamäen kivisilta () eli Brobackan silta on Keravanjoen ylittävä kivinen holvisilta Helsingin ja Vantaan rajalla. Sillan länsipuolella on Vantaan Tammisto ja itäpuolella Helsingin Siltamäen kaupunginosa, joka on nimetty aiemman paikalla sijainneen sillan mukaan. Sillasta käytetään myös nimiä Kirkonkylän silta, Keravanjoen silta ja Siltamäen silta. Kivisilta rakennettiin vuonna 1896, mutta siltapaikka on ollut olemassa ainakin 1700-luvun alkuvuosilta. Aikaisemmat sillat ovat olleet puisia. Silta on kuulunut Helsingistä Hyrylän kautta Hämeenlinnaan kulkeneeseen vanhaan tiehen. Brobackan silta on yksi Helsingin vanhimpia siltoja ja suurin Vantaan kolmesta säilyneestä kivisillasta. Länsi-Vantaan Keimolassa sijaitsee Luhtaanmäen kivisilta ja Itä-Vantaalla vuonna 1898 rakennettu Hakkilan kivisilta. Kaikki kolme siltaa ovat nykyään kevyen liikenteen käytössä ja suojeltuja asemakaavassa. == Suunnittelu ja rakentaminen == Sillan on suunnitellut rakennusmestari A. G. Hammar, ja se rakennettiin vuonna 1896. Rakentamisesta päätettiin Helsingin pitäjän kunnankokouksessa 28. lokakuuta 1895. Tammikuun 1896 kunnankokouksessa sillan holvia päätettiin korottaa neljä jalkaa. Alkujaan sillan rakennuskustannuksiksi arvioitiin 8 635 markkaa. Ylläpitäjä on Helsingin kaupunki, joka mainitsee sen valmistumisvuodeksi virheellisesti 1890. Sillan yli johtanut maantie lakkautettiin 16. tammikuuta 1990. Viimeisin korjaus siltaan tehtiin vuosina 2000–2001. Korjatun sillan avajaisia vietettiin 29. toukokuuta 2001. Samalla paikalla sijaitsi silta jo ennen nykyisen sillan rakentamista, sillä Senaatin kartassa (1872) tie kulkee tällä paikalla Keravajoen yli, ja sillan itäpuolella on karttaan merkitty nykyisen Siltamäen ruotsinkielinen nimi Brobacka. Toisten lähteiden mukaan vanha silta olisi rakennettu vuonna 1870. == Mitat ja rakenne == Kaksiaukkoisen sillan kokonaispituus on 36,8 metriä ja hyötyleveys 7,4 metriä (rakenteellinen leveys 8,3 m). Sillan alikulkukorkeus on 4,4 metriä. Silta on holvattu graniittiharkoista ja siinä on kaksi holvimaista yhdeksän metriä leveää aukkoa. Siltakannen alla käytettiin myös luonnonkiven lohkareita ja eteläpään rantapergertä on tuettu muuratulla kivilatomuksella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Holvisillat Luokka:Helsingin kevyen liikenteen sillat Luokka:Vantaan kevyen liikenteen sillat Luokka:Suutarila Luokka:Tammisto (Vantaa) Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kivisillat
Golia alla conquista di Bagdad

Golia alla conquista di Bagdad (”Goljat Bagdadia valloittamassa”) on vuonna 1965 julkaistu italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Domenico Paolella. Sen sankaria Goljatia esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Peter Lupus alias Rock Stevens. == Juoni == Kurdien kuningas Thor on ajanut kuningas Selimin pois Bagdadista ja valmistautuu hyökkäämään kharidžiittien muslimilahkon avulla kalifi Sahudin hallitsemaan Nisibisiin. Selim ja Sahud sopivat yhteistyöstä ja päättävät sinetöidä sen lastensa Miriamin ja Phirin avioliitolla. Kharidžiittien johtaja Rhalek kaappaa Miriamin ja pitää häntä panttivankinaan. Selim pyytää apuun Goljatin, joka matkustaa Bagdadiin ja löytää kharidžiittien piilopaikan. Lopuksi Goljat ja Selim kukistavat kharidžiitit ja valtaavat Bagdadin kurdeilta. Selim luopuu vallasta Miriamin ja Phirin hyväksi ja Goljat lähtee etsimään uusia seikkailuja.. == Näyttelijät == == Tuotanto, teemat ja vastaanotto == Golia alla conquista di Bagdad on kuvattu Elioksen studiolla ja Tor Caldaran luonnonsuojelualueella. Se on tehty samaan aikaan kuin Paolellan ja Lupusin aikaisemmin julkaistu Ercole contro i tiranni di Babilonia. Elokuvissa on käytetty samoja lavasteita ja taistelukohtauksia. Elokuva on hyvin vaatimattomasti toteutettu keskinkertainen peplum-seikkailu. Sen suhde historiaan on absurdi, juoni sekava ja henkilöhahmot keskeneräisiä. Tarinaa leimaava juonittelu ja salailu viittaavat peplumia seuranneisiin italialaisiin vakoilujännäreihin. Peter Lupus selviää pääosastaan auttavasti ja Giovanni Pazzafini, Daniele Vargas ja Mario Petri esittävät poikkeuksellisesti positiivisia henkilöhahmoja. Sivuosien nimettöminä voimamiehinä nähdään Mario Novelli, Pietro Ceccarelli sekä mahdollisesti Iloosh Khoshabe. Hetken aikaa elokuvassa välähtävät myös Klaus Kinskin kasvot. Peplumin kukoistuskauden viimeistä vaihetta edustava elokuva keräsi siedettävät 156 miljoonan liiran pääsylipputulot ja menestyi myöhemmin kohtuullisesti myös videokasettina, joka ilmeisesti poikkeaa huomattavasti alkuperäisestä tuotannosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset historialliset seikkailuelokuvat Luokka:Vuoden 1965 italialaiset elokuvat
Chicagojoki

Chicagojoki () on joki Michiganin osavaltiossa Yhdysvalloissa. 251 kilometrin pituinen joki virtaa Chicagon suurkaupungin läpi. Joen suunta on keinotekoisesti käännetty. Aiemmin se laski Michiganjärveen, mutta nykyään se virtaa etelään ja laskee Des Plainesin ja Illinoisjokien kautta Mississippiin. Chicagon kaupunki perinteisesti värjää joen elintarvikevärillä vihreäksi Pyhän Patrickin päivänä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Friends of the Chicago River Luokka:Yhdysvaltain joet Luokka:Mississippin vesistö Luokka:Saint Lawrencen vesistö
Peter Lupus

Peter Lupus (s. 17. kesäkuuta 1932 Indianapolis, Indiana) on yhdysvaltalainen kehonrakentaja ja näyttelijä. Kehonrakennusta harrastanut Lupus tuli Yhdysvalloissa tunnetuksi roolistaan elokuvassa Seksiä ja muskeleita (Muscle Beach Party, 1964). 1960-luvun alussa hän näytteli pääosia kolmessa italialaisessa peplum-filmissä sekä yhdessä perinteisemmässä seikkailuelokuvassa taiteilijanimellä Rock Stevens. Palattuaan Yhdysvaltoihin Lupus työskenteli suositussa tv-sarjassa Vaarallinen tehtävä. Myöhemmin hän esiintyi toisinaan elokuvien ja tv-sarjojen sivurooleissa. ==Elokuvia== * Ercole contro i tiranni di Babilonia, 1964 * Golia alla conquista di Bagdad, 1965 * Il gladiatore che sfidò l’impero, 1965 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Elonet: Peter Lupus * Internet Movie Database: Peter Lupus Luokka:Yhdysvaltalaiset kehonrakentajat Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gong

Gong voi tarkoittaa seuraavia: * Gong, ranskalainen pop- ja rock-yhtye * Falun Gong, kiinalaisperäinen fyysisiä ja henkisiä harjoituksia yhdistävä oppijärjestelmä * Tuff Gong, reggae-levy-yhtiö * Gong, henkilöitä: ** Gong (1833–1898), kiinalainen prinssi ja hallitusmies ** Gong Hyo-jin (s. 1980), eteläkorealainen näyttelijä ja malli ** Gong Li (s. 1965), kiinalainen näyttelijä ** Gong Lijiao (s. 1969), kiinalainen kuulantyöntäjä ** Gong Min-ji (s. 1994), eteläkorealainen rap-artisti, pop-laulaja ja tanssija ** Gong Runbo (1972–2006), kiinalainen sarjamurhaaja ** Gong Yoo (s. 1979), eteläkorealainen näyttelijä ** Gong Zhichao (s. 1977), kiinalainen sulkapalloilija ja olympiavoittaja ** Junior Gong, oik. Damian Marley (s. 1978), jamaikalainen muusikko == Katso myös == * gongi, lyömäsoitin