EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Suomen Osakesäästäjät

Suomen Osakesäästäjät ry () on yhdistys, jonka tarkoituksena on edistää osakesäästämistä ja pyrkiä parantamaan yksityisten sijoittajain asemaa. Liitolla on 37 paikallisyhdistystä. Lisäksi liitto kommentoi valmisteltavia lakeja ja jakaa tietoa osake- ja rahastosäästämisestä. Heinäkuun 2019 loppuun asti yhdistyksen nimi oli Osakesäästäjien Keskusliitto ry (). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Suomen Osakesäästäjät Luokka:Suomalaiset talousjärjestöt Luokka:Osakemarkkinat
Karl-Jesco von Puttkamer

Karl-Jesco von Puttkamer () oli saksalainen laivastoupseeri, joka toimi Adolf Hitlerin adjutanttina. Hän loukkaantui eversti Claus von Stauffenbergin Hitleriä vastaan kohdistetussa murhayrityksessä 20. heinäkuuta vuonna 1944. Sotilasarvoltaan hän oli kontra-amiraali. Luokka:Kriegsmarinen amiraalit Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Tieteellinen kirjasto

Tieteellinen kirjasto on korkeakouluopetuksen, opiskelun ja tutkimuksen tukena toimiva kirjasto. Suomessa tieteellisiä kirjastoja ovat Kansalliskirjasto, yliopistojen ja ammattikorkeakoulujen kirjastot sekä esimerkiksi tutkimuslaitoksia palvelevat erikoiskirjastot. Kansalliskirjasto tarjoaa kirjastoverkkopalveluja kaikille kirjastosektoreille. Omien kokoelmiensa lisäksi Kansalliskirjasto vastaa kansallisesta julkaisuperinnöstä. Kansalliskirjasto on osa kansallista tutkimusinfrastruktuuria ja toimii Helsingin yliopiston yhteydessä. Yliopistojen kirjastot ovat yleisiä tutkimuskirjastoja. Ammattikorkeakouluilla on omat kirjastonsa, jotka ovat avoimia kansalaisille. Korkeakoulut saavat perusrahoituksensa valtiolta ja päättävät itsenäisesti kirjastojensa rahoituksesta. Erikoiskirjastoja ovat muun muassa Eduskunnan kirjasto, Tilastokirjasto ja tutkimuslaitosten, virastojen ja museoiden kirjastot. Koululaisten ja opiskelijoiden kirjastopalveluista vastaavat oppilaitokset. Palvelujen järjestämiseksi ne tekevät yhteistyötä mm. yleisten kirjastojen kanssa. Vuonna 2020 Suomessa toimi 35 tieteellisen kirjaston hallinnollista yksikköä, ja niillä oli 111 toimipistettä. == Suomen yliopistokirjastot == Suomen yliopistokirjastot vuonna 2014:http://www.kirjastot.fi/fi/kirjastot/yliopistokirjastot/ *Aalto- yliopiston kirjasto *Helsingin yliopiston kirjasto *Itä-Suomen yliopiston kirjasto *Jyväskylän yliopiston kirjasto *Kansalliskirjasto *Kuvataideakatemian kirjasto *Lapin yliopiston kirjasto *Lappeenrannan tiedekirjasto *Maanpuolustuskorkeakoulun kirjasto *Oulun yliopiston kirjasto *Päijäthämeen koulutuskonsernin Korkeakoulujen yhteiskirjasto *Sibelius- Akatemian kirjasto *Svenska Handelshögskolans bibliotek *Tampereen teknillisen yliopiston kirjasto *Tampereen yliopiston kirjasto *Teatterikorkeakoulun kirjasto *Tiedekirjasto Tritonia *Turun yliopiston kirjasto *Åbo Akademin kirjasto == Suomen ammattikorkeakoulukirjastot == Suomen ammattikorkeakoulujen kirjastot vuonna 2014:http://www.kirjastot.fi/kirjastot/ammattikorkeakoulukirjastot/ *Arcada YHS - Bibliotek och informationstjänst *Centria ammattikorkeakoulun kirjasto *Diakonia-AMK-kirjasto *Haaga-Helia AMK kirjasto *Humanistinen AMK-kirjasto *Hämeen AMK-kirjasto *Högskolan på Åland, Bibliotek *Jyväskylän AMK-kirjasto *Kaakkois-Suomen AMK-kirjasto Kyamk ja Mamk *Kajaanin AMK-kirjasto *Karelia AMK-kirjasto *Lahden AMK-kirjasto *Lapin korkeakoulukirjasto *Lappeenrannan tiedekirjasto *Laurea AMK-kirjasto *Metropolia AMK-kirjasto *Oulun AMK- kirjasto *Poliisiammattikorkeakoulun kirjasto *Satakunnan AMK-kirjasto *Savonia AMK-kirjasto *Seinäjoen korkeakoulukirjasto *Tampereen AMK-kirjasto *Turun AMK-kirjasto *Vaasan AMK-kirjasto *Yrkeshögskolan Novia == Muita tieteellisiä kirjastoja Suomessa == *Eduskunnan kirjasto *Kuvataiteen keskusarkisto *Metsäntutkimuslaitoksen kirjasto *Opiskelijakirjasto *Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjasto *Suomen oikeuskirjastot *Tiedekirjasto Tritonia *Tilastokirjasto *Varastokirjasto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen kirjastoverkko * Suomen tieteellisten kirjastojen yhteistilasto Luokka:Kirjastot
Rudolf Serkin

Rudolf Serkin (28. maaliskuuta 1903 - 8\. toukokuuta 1991) oli böömiläissyntyinen pianisti. Egerissä silloisessa Itävalta-Unkarissa venäjänjuutalaiseen perheeseen syntynyt Rudolf sai osakseen ihmelapsiarvioita ja hänet lähetettiinkin Wieniin yhdeksän vanhana opiskelemaan pianonsoittoa Richard Robertin johdolla. Myöhemmin hän aloitti sävellysopinnot Joseph Marxin johdolla. Ensikonserttinsa hän antoi Wienin filharmonikkojen solistina 12 vuoden iässä. ==Palkintoja== Grammy Award for Best Chamber Music Performance: *Mstislav Rostropovich & Rudolf Serkin for Brahms: Sonata for Cello and Piano in E Minor, Op. 38 and Sonata in F, Op. 99 (1984) ==Lähteet ja kirjallisuus== * A biography, Rudolf Serkin: A Life, by Stephen Lehmann and Marion Faber was published in 2003. Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Itävaltalaiset pianistit Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Jan Hartman

Jan Hartman (1940 – 9. marraskuuta 2006 Wareside, Hertfordshire, Englanti) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja näytelmäkirjailija. Hartman sai kolme Emmy-palkintoa ABC:lle käsikirjoittamistaan lastenohjelmista. Writers Guild of America -palkinnon hän sai 1985 radiokuunnelmasta The Next War, jonka Yleisradio esitti samana vuonna nimellä Seuraava sota. Hartmanin näytelmiin kuuluu muun muassa Tapahtui myrsky-yönä, josta vuonna 1999 tehdyn televisioversion pääosissa esiintyivät Julie Andrews ja James Garner. Hartman toimi opettajana New Yorkin yliopistoon kuuluvassa Tisch Schoolissa, jonka lisäksi hän opetti myös lontoolaisessa The Method Studiossa ja Syracusen yliopiston Newhouse School of Communicationsissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiokäsikirjoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset radiokäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet Luokka:Emmy-palkinnon voittajat
Tommy Phillips

Thomas N. "Tommy" Phillips (22. toukokuuta 1883 Kenora, Ontario – 30. marraskuuta 1923) oli kanadalainen ammattimainen jääkiekkoilija, joka pelasi hyökkääjänä Kenora Thistlesissä, Montreal Hockey Clubissa, Ottawa Senatorsissa, Toronto Marlborosissa ja Vancouver Millionairesissa lajin varhaisina vuosina. Stanley Cupin hän voitti sekä Montreal Hockey Clubin että Kenora Thistlesin riveissä. Hän ampui ratkaisumaalin vuoden 1903 Stanley Cupin haasteottelussa Montrealin ja Winnipeg Victoriasin välillä. Tommy Phillips oli niin ikään keskeisessä roolissa Kenoran joukkueessa sen saavuttaessa Stanley Cupin 1907. Hänet valittiin pelaajana Hockey Hall of Fameen 1945 kunniagallerian ensimmäisessä sisäänotossa. Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Hockey Hall of Fame Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1923 kuolleet
Agamemnonin kuolinnaamio

Agamemnonin kuolinnaamio on mykeneläisaikainen, pronssikautinen kullasta tehty kuolinnaamio, jonka saksalainen arkeologi Heinrich Schliemann kaivoi esiin Mykenestä vuonna 1876. Se on nykyisin näytteillä Kansallisessa arkeologisessa museossa (sali 4) Ateenassa. Kuolinnaamio on ajoitettu noin vuosiin 1550–1500 eaa. eli aikaan noin 300 vuotta ennen Homeroksen Iliaan kuvaamaa Troijan sotaa. Schliemannin katsotaan usein ajatelleen virheellisesti, että hän olisi löytänyt tarunhohtoisen sotapäällikön kuningas Agamemnonin haudan. Todellisuudessa hän ei kuitenkaan varsinaisesti väittänyt, että hauta olisi kuulunut juuri Agamemnonille, vaikka hänen kerrotaankin lausuneen pian naamion löydyttyä innoissaan: ”Olen katsonut Agamemnonia kasvoista kasvoihin”. Joka tapauksessa naamio sai julkisuudessa Agamemnonin nimen, koska naamio oli merkittävin Mykenen löydöistä. Naamio esittää vainajaa, parrakasta miestä, ja se on tehty taotusta kultalevystä, johon kasvojen yksityiskohdat on myöhemmin kaiverrettu. Naamion korkeus on noin 25 senttimetriä, leveys noin 17 senttimetriä ja paino noin 169 grammaa. Kultalevyssä on reiät kummankin korvan lähellä, mikä osoittaa, että se on ollut sidottu kasvojen päälle esimerkiksi nuoralla niin, että laidat on taitettu kasvojen sivuille. Naamio löytyi Mykenen niin kutsutusta hautakehästä A neljän muun kultaisen kuolinnaamion ohella. Ne oli todennäköisesti tehty Mykenen hallitsijoille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset Luokka:Historialliset esineet Luokka:Kansallinen arkeologinen museo (Ateena) Luokka:Kultaesineet Luokka:Mykene Luokka:Mykeneläinen kulttuuri
Kalle Myllylä

Kaarle (Kalle) Myllylä (14. syyskuuta 1844 Kalajoki – 11. heinäkuuta 1923 Kalajoki) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko. Myllylä oli talonpoikaissäädyssä Saloisten tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1897, 1899 ja 1905–1906. Hän oli myös Suomalaisen puolueen kansanedustaja. Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä edustanut Myllylä valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, eduskuntavaaleissa 1907, joissa hän keräsi eniten ääniä vaalipiirissään, eduskuntavaaleissa 1908 ja eduskuntavaaleissa 1909. Hän toimi kansanedustajana toukokuusta 1907 helmikuuhun 1910. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti lakivaliokunnassa, pankkivaliokunnassa, sivistysvaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa.KirjastoVirma: Henkilögalleria: Kalle Myllylä Myllylä oli varsinaisilta ammateiltaan maanviljelijä ja kunnankirjuri. Hänet valittiin Kalajoen kunnankirjuriksi maaliskuussa 1870 ja hän luopui tehtävästä 52 vuotta myöhemmin, vuoden 1922 lopulla. Hän toimi myös Kalajoen kunnan rahastonhoitajana vuosina 1870–1894 ja 1904–1919 sekä Kalajoen Säästöpankin kirjurina vuosina 1887–1899. Hänen vanhempansa olivat merimies Pekka Heikkilä- Myllylä ja Maria Naatus. Myllylä oli naimisissa kahdesti. Joulukuussa 1869 hän avioitui Anna Hukan kanssa, joka kuoli joulukuussa 1883, ja heinäkuussa 1884 Stiina Maria Törmälän kanssa, joka kuoli marraskuussa 1914. Kalle Myllylä kuoli heinäkuussa 1923, 78-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Suomalaisen puolueen poliitikot Luokka:Oulun läänin eteläinen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1844 syntyneet Luokka:Vuonna 1923 kuolleet
Musica

Musica voi viitata ainakin seuraaviin: *Musica, Wäinö Aaltosen veistos *Musica-kuoro *Musica, Discophonin levymerkki *Musica, konserttisali Jyväskylässä *MSC Musica, MSC Cruisesin omistama alus *Musica nova Helsinki, helsinkiläinen uuden musiikin tapahtuma *Música Popular Brasileira, brasilialainen musiikkityyli *Musica, syysperunalajike (CMK 93-042-005 × Lady Christl) *Musica Antiqua Köln, vanhan musiikin yhtye *Música sertaneja, brasilialaista kantrimusiikkia.
Taneli Nykänen

Daniel ”Taneli” Nykänen (15. syyskuuta 1845 Pieksämäki – 8. marraskuuta 1927 Pieksämäen maalaiskunta) oli suomalainen poliitikko. Nykänen oli talonpoikaissäädyssä Rautalammin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1888, 1897, 1899, 1900 ja 1904–1905. Hän oli myös Suomalaisen puolueen kansanedustaja. Mikkelin läänin vaalipiiriä edustanut Nykänen valittiin eduskuntaan kaksissa vaaleissa, 1907 ja 1908, ja hän toimi kansanedustajana toukokuusta 1907 toukokuuhun 1909. Hän oli eduskunnan pankkivaliokunnan ja rautatievaliokunnan jäsen. Nykänen syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin maanviljelijä. Hän toimi Pieksämäen palovakuutusyhdistyksen esimiehenä ja rahastonhoitajana vuosina 1883–1895, Pieksämäen maalaiskunnan rahastonhoitajana vuosina 1895–1898 ja Pieksämäen kirkonisäntänä vuosina 1897–1913. Hän vaikutti myös kunnallispolitiikassa Pieksämäen maalaiskunnan kunnallislautakunnan jäsenenä ja puheenjohtajana sekä kunnanvaltuuston jäsenenä ja varapuheenjohtajana. Hän oli myös evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustaja. Nykäselle myönnettiin taloustirehtöörin arvonimi vuonna 1920. Nykänen avioitui vuonna 1869 Anna Sofia Kantasen kanssa. Taneli Nykänen kuoli 82-vuotiaana marraskuussa 1927. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Suomalaisen puolueen poliitikot Luokka:Pieksämäen maalaiskunnan kunnanvaltuutetut Luokka:Etelä-Savon vaalipiiri Luokka:Vuonna 1845 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Lars Passgård

Lars Passgård (14. helmikuuta 1941 Borås, Ruotsi – 16. maaliskuuta 2003 Malmö, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä. Passgård opiskeli Malmön kaupunginteatterin oppilaskoulussa, opintojen päätyttyä Malmön kaupunginteatterista tuli kymmenvuotista taukoa (1963–1973) lukuun ottamatta hänen kotinäyttämönsä, vaikka hän vieraili eri teattereissa sekä Ruotsissa että Tanskassa. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli "Minus" Ingmar Bergmanin elokuvassa Kuin kuvastimessa 1961. Hänen kuolemansa jälkeen hänen äitinsä perusti teatteristipendin, joka on omistettu hänen muistolleen ja myönnetään Malmön teatteriopiskelijalle. ==Filmografia (valikoima)== * Kuin kuvastimessa 1961 * Lastenvaunut 1963 * Takaa-ajettuna 1963 (ei tekijäluettelossa) * Häähuolia 1964 * Jakten 1965 * Yökahvila 1965 * Hans nåds testamente (TV) 1965 * Käärme 1966 * Prinsessa 1966 * Förhinder (TV) 1969 * Ferien (TV) 1971 * Ålder okänd (TV) 1991 * Vasasagan (TV) 1998 * Soldater i månsken 2000 * Viides nainen 2002 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Reijo Häyry

Reijo Johannes Häyry (17. kesäkuuta 1929 – 4. helmikuuta 2023)Kuolinilmoitus, Kauppaneuvos Reijo Johannes Häyry, Turun Sanomat, 2023, No 71, sivu 25, julkaistu 12.3.2023 oli elintarviketeollisuuden vaikuttaja, toimitusjohtaja ja kauppaneuvos (1979). Häyry valmistui ekonomiksi vuonna 1953 ja työskenteli aluksi valtion verohallinnossa, kunnes hänet vuonna 1962 palkattiin Satakunnan Osuusteurastamon konttoripäälliköksi Poriin. Vuonna 1965 Häyry siirtyi Keravalle Etelä-Suomen Osuusteurastamon toimitusjohtajaksi. Kolmen vuoden kuluttua hänet kutsuttiin Satakunnan Osuusteurastamon toimitusjohtajaksi Poriin. Häyry johti SOT:a vuosina 1969–1988. Osuusteurastamoiden keskinäisissä rakennejärjestelyissä Satahämeen Osuusteurastamo sulautui LSO Osuuskuntaan vuoden 1989 alussa, ja Reijo Häyry nimitettiin lyhyeksi aikaa LSO Osuuskunnan toimitusjohtajaksi, mistä tehtävästä hän siirtyi eläkkeelle vuoden 1989 lopussa."Eläköön ekonomit", Porin seudun ekonomit 1943-2003"Lihan tähden kaikki työ." LSO:n 75-vuotishistoriikki. Jyväskylä 1988, s. 225 Häyry on haudattu Turun hautausmaan muistolehtoon. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Dino Saluzzi

Timoteo ”Dino” Saluzzi (s. 20. toukokuuta 1935 Campo Santo, Argentiina) on argentiinalainen säveltäjä ja bandoneónisti. Saluzzi on muokannut tangosta oman postmodernin tyylinsä, jossa on vaikutteita bebopista.Dino Saluzzi, Popular Artist Biographies. All Media Guide, 2009. Answers.com 12.6.2009 Fanfare-lehden mukaan Saluzzi on ”todennäköisesti suurin elossa olevia bandoneónin mestari”. Buenos Airesissa kasvaneen Dino Saluzzin isä Cayetano Saluzzi oli multi-instrumentalisti, säveltäjä ja Argentiinan ensimmäisen radiokanavan orkesterin Orquestra Estable at Radio el Mundon jäsen. 14-vuotiaana Dino Saluzzi johti omia yhtyeitä. Hän työskenteli opiskelun ohessa muusikkona, ja hänkin oli Orquesta Estable at Radio El Mundon jäsen. Saluzzi tapasi Buenos Airesissa Astor Piazollan. Saluzzi luopui työpaikastaan radio-orkesterissa vuonna 1956 ja keskittyi säveltämiseen. 1970-luvulla hän työskenteli muun muassa Gato Barbierin, Mariano Moresin ja Enrique Mario Francinin kanssa, kunnes perusti 1979 Cuarteto Dino Saluzzin, joka esiintyi myös Euroopassa ja oli yksi kokeellisen Música Creativa -kamariorkesterin perustajista. 1980-luvulta alkaen Saluzzi on työskennellyt monien eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten jazzmuusikoiden, muun muassa Al Di Meolan ja saksalainen Rosamunde-Quartettin, kanssaArton Music, Fernando Simone, Dino Saluzzi, Biographie . ==Diskografia (valikoima)== * Kultrum, 1985 * Once Upon a Time – Far Away in the South, 1985 * Volver, 1986 * Andina, 1988 * Argentina, 1990 * Mojotoro, 1991 * Rios, 1995 * Cite de la Musique, 1997 * Senderos, 2005 * Juan Condori, 2006 * Ojos Negros, 2007 == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset säveltäjät Luokka:Argentiinalaiset jazzmuusikot Luokka:Tangomuusikot Luokka:Bandoneónistit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Felipe Melo

Felipe Melo de Carvalho (s. 26. elokuuta 1983 Volta Redonda, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka pelaa keskikentällä brasilialaisessa Palmeirasin joukkueessa. Hänet tunnetaan aggressiivisuudestaan ja hän onkin kerännyt 17 keltaista ja kolme punaista korttia ensimmäisellä kaudellaan Serie A:ssa. ==Ura== ===Seurajoukkueura=== Melo pelasi hyvän kauden Almerían joukkueessa ja hän hyväksyi siirron Italian Serie A:n ACF Fiorentinaan kaudeksi 2008–2009. Tämä tieto vahvistui ottelussa Almería–Recreativo de Huelva Espanjan Primera División -liigassa. Hän teki pelidebyyttinsä ensimmäisellä puoliajalla karsintakierroksella Mestarien liigassa Slavia Prahaa vastaan kaudella 2008–2009. Ensimmäisen maalinsa hän teki Serie A:ssa Fiorentinan paidassa Atalanta BC:tä vastaan. Heinäkuussa 2009 Felipe Melo siirtyi Fiorentinasta kilpailija Juventukseen 21 miljoonan euron siirtosummalla. Firenzeen matkasi myös Marco Marchionni, jonka siirtosumma oli neljä miljoonaa euroa eli kaupan arvo yhteensä oli 25 miljoonaa euroa. ===Maajoukkue=== 27\. tammikuuta 2009 Brasilian valmentaja Dunga kutsui Melon 22 miehen joukkueeseen Italiaa vastaan 8. helmikuuta. Tämä oli Melon ensimmäinen kutsunta Brasilian joukkueeseen. Melo oli Brasilian avauskokoonpanossa ja pelasi koko ottelun ystävyysottelussa Italiaa vastaan. Hän teki kilpailullisen debyyttinsä 29. maaliskuuta 2009 Ecuadoria vastaan vuoden 2010 MM-kilpailujen karsinnoissa. Ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa Melo teki 1. huhtikuuta 2009 samoissa karsinnoissa Perua vastaan. Toukokuussa 2009 hänet valittiin Brasilian kokoonpanoon vuoden 2009 Maanosaliittojen cupiin. Hän teki turnauksessa avausmaalinsa Yhdysvaltoja vastaan 18. kesäkuuta. ===Mestaruudet=== Brasilian maajoukkue * Confederations Cup: 2009 Cruzeiro * Campeonato Carioca: 2001 * Copa dos Campeões: 2001 Galatasaray * Turkin Superliiga: 2012, 2013, 2015 * Turkin Cup: 2014, 2015 * Turkin Supercup: 2012, 2013, 2015 ===Maajoukkuemaalit=== # Päivä Paikka Vastustaja Melon maali (Ottelun lopputulos) Ottelutyyppi 1\. 1. huhtikuuta 2009 Porto Alegre, Brasilia 3–0 (3–0) Karsinnat MM-kisat 2010 2\. 8. kesäkuuta 2009 Pretoria, Etelä-Afrikka 1–0 (3–0) Maanosaliittojen cup 2009 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Tilastot Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Daisy (äänikirjastandardi)

DAISY (Digital Accessible Information System) on kansainvälinen saavutettava julkaisustandardi, jonka mukaisesti tuotetaan elektronisia äänikirjoja näkövammaisten ja muiden lukemisesteisten käyttöön. Daisy koostuu äänitiedostoista, jotka sisältävät luetun tekstin, sekä niitä hierarkkisesti jäsentävästä XML-pohjaisesta kuvauskielestä, joka lisäksi linkittää niihin tekstimuotoista dataa. Kuvauskieli on standardisoitu vuonna 2005 ANSI/NISO Z39.86-2005 Specifications for the Digital Talking Book Verrattuna kasettikirjoihin DAISY helpottaa sisällön selaamista, mikä on ollut aiemmin ongelma esimerkiksi hakuteoksissa. Useat näkövammaisten ja lukemisesteisten kirjastot ovat alkaneet tuottaa ja lainata Daisy-kirjoja 2000-luvun puolivälistä alkaen. Niitä voidaan käyttää erityisesti tätä varten suunnitelluilla laitteilla tai tietokoneohjelmilla. Pelkän äänen saa kuuluville millä tahansa laitteella, joka pystyy toistamaan MP3-tiedostomuotoa, esimerkiksi matkapuhelimilla tai MP3-soittimilla. Daisy- kirjoja voidaan jakaa esimerkiksi CD- tai DVD-levyillä, muistikorteilla tai Internetin välityksellä. ==Katso myös== * Puhelias, suomalainen Daisy- kuuntelulaite == Lähteet == * DAISY-konsortio - DAISY-tietoa === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Daisy-konsortio * DAISY Consortium Luokka:Näkövammaisen apuvälineet Luokka:Äänikirjat
Mihail Timašov

Mihail Nikolajevitš Timašov (; 25. lokakuuta 1905 – 1938) oli udmurttilainen kirjailija. Mihail Timašov syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Udmurtian Alnašin piirin Jelkibajevon kylässä. Hän kävi opettajakurssin Jelabugassa, valmistui Možgan opettajaopistosta ja toimi sen jälkeen opettajana, koulutarkastajana sekä kulttuuritalon ja teatteriopiston johtajana Iževskissä. Možgassa työskennellessään hänestä tuli NKP(b):n jäsen. Hän kuului Udmurtian proletaarikirjailijoiden yhdistykseen ja kirjallisuuslehti Keńešin toimitusneuvostoon. Timašov alkoi kirjoittaa opiskeluaikoinaan. Hänet tunnetaan ensimmäisen udmurtinkielisen musiikkinäytelmän Naśtok (1928) tekijänä. Hänen tärkeimmät teoksensa ovat historiallinen runoelma Kamit (1931) ja pienoisromaani Tyr toleź uljosyn (”Täydenkuun alla”, 1929), joissa – kuten vielä vuonna 1989 ilmestyneessä hakuteoksessa todetaan – tekijä syyllistyi ”venäläisten ja udmurttien välisten suhteiden historian yksittäisten tapahtumien virheelliseen tulkintaan” sekä ”vallankumouksen jälkeisen vuosikymmenen udmurttimaaseudun arjen naturalistiseen kuvaukseen”. Timašov pidätettiin ns. ”Gerdin jutun” yhteydessä ja hän kuoli vankilassa. ==Lähteet== Luokka:Udmurtinkieliset kirjailijat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Puhelias

Puhelias () on näkövammaisten ja muiden lukemisesteisten tarpeisiin kehitetty apuväline, jolla on mahdollista kuunnella ääneen luettua tekstiä, esimerkiksi sanomalehtiä tai kirjoja. Laite on suunniteltu korvaamaan aiemmin näkövammaisia varten tuotetut äänikasetit tai cd-levyt. Puhelias on itsenäinen sähkölaite, joka kytketään tietoverkkoon tietokoneen tapaan. Siinä on sisäänrakennettu kaiutin sekä suuret, selkeät näppäimet, joilla käyttäjä pystyy ohjaamaan laitteen toimintaa. Käyttäjän niin pyytäessä laite ottaa automaattisesti yhteyttä ennalta sovittuun sisällöntuottajaan, esimerkiksi lehden julkaisijaan tai näkövammaisten kirjastoon ja lataa kuunneltavaksi ennalta tilatun aineiston, vaikkapa uusimman sanomalehden. Lataustekniikkana on Internet audio streaming, kuten esimerkiksi nettiradioissa. Tiedostomuotona on Daisy, jota useimmat näkövammaisille informaatiota tuottavat nykyään käyttävät. Haluttaessa laite voidaan kytkeä myös tietokoneeseen USB-portin kautta. Langattomia verkkoyhteyksiä varten siihen on saatavissa erillinen sovitin. Vuonna 2008 Puhelias julkaistiin myös tietokoneohjelmana. Vuonna 2012 yrityksestä ja sen tuotteista alettiin käyttämään pelkästään nimeä Pratsam, mm. lukuohjelmasta tuli nyt Pratsam Reader. Näkövammaisten kirjasto Celia toteuttaa lainaamiensa kirjojen verkkokuuntelun Pratsamia käyttäen. == Lähteet == * pratsam.com Luokka:Näkövammaisen apuvälineet Luokka:Äänikirjat
Pentti Hakulinen

Pentti Kalervo Hakulinen (s. 30. syyskuuta 1947 Pielavesi) on entinen Kajaanin kaupunginjohtaja, Haapaveden ja Siilinjärven kunnanjohtaja sekä Audiatorin toimitusjohtaja (2002–2010). Hän on työskennellyt myös muun muassa sisäministeriössä ja sosiaali- ja terveysministeriössä. Tasavallan presidentti Tarja Halonen myönsi Hakuliselle kaupunkineuvoksen arvonimen 12. kesäkuuta 2009. Hakulinen on istunut muun muassa Kainuun Sähkö Oy:n hallituksessa (1997–2001), Kajaanin kehittämiskeskuksen johtokunnan puheenjohtajana (1995–1999) ja Suomen Kuntaliiton hallituksen varapuheenjohtajana (1993–2002). Koulutukseltaan Hakulinen on hallintotieteiden maisteri Tampereen yliopistosta. Hän oli keskustan ehdokas Vantaalla vuoden 2012 kuntavaaleissa, joissa ylsi varasijalle. Hakulinen asuu Vantaalla. Hän oli naimisissa Pirjo Ala-Kapeen kanssa. Hakulisella on kaksi lasta. == Lähteet == Luokka:Kajaanin pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Haapaveden kunnan- ja kaupunginjohtajat Luokka:Siilinjärven kunnanjohtajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Erityisavustajat
Pessimistinen metainduktio

Pessimistinen (meta)induktio on tieteenfilosofinen argumentti, joka pyrkii kumoamaan tieteellisen realismin ja ennen kaikkea siihen liittyvän tietoteoreettisen optimismin. Argumentin esitti ensimmäisenä Larry Laudan (1981), ja se on edelleen yksi vahvimpia realismia vastaan suunnattuja argumentteja. Tieteelliset realistit katsovat, että meillä on hyviä perusteita uskoa, että menestyksekkäimmät tämän hetkiset tieteelliset teoriat ovat tosia tai totuudenkaltaisia. Teorioiden keskeisten termien katsotaan yleensä viittaavaan johonkin todellisuudessa olemassa olevaan. Pessimistinen metainduktio pyrkii osoittamaan nämä ajatukset vääriksi vetomalla tieteen historiassa esiintyviin vastakkaisiin tapauksiin. Laudanin mukaan tieteen historia on sellaisten teorioiden hautausmaa, joita on kerran pidetty empiirisesti menestyksekkäinä, mutta joiden keskeisten termien on havaittu olevan sellaisia, etteivät ne viittaa mihinkään todellisuudessa olemassa olevaan. Esimerkiksi valoeetteriteoria ja humoraalioppi olivat aikanaan menestyksekkäitä, mutta nykyään emme enää usko valoeetterin tai humoraalien olemassaoloon emmekä katsoisi tällaisten teorioiden olleen totuudenkaltaisia. Laudan päättelee tällaisella meta-induktiivisella päättelyllä, että jos kerta aiempien menestyksekkäiden teorioiden on havaittu olleen virheellisiä, meillä ei ole syytä uskoa tieteellisten realistien väitteeseen siitä, että nykyiset menestyksekkäät teoriamme olisivat totuudenkaltaisia. == Lähteet == * Luokka:Filosofiset argumentit Luokka:Tieteenfilosofia
Ivan Mihejev

Ivan Stepanovitš Mihejev (; 19. heinäkuuta 1876 – 17. syyskuuta 1937) oli udmurttilainen kirjailija, pedagogi ja kansanvalistaja. Ivan Mihejev syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Tatarstanin Kukmorin piirin Oštormo-Jumjan kylässä. Vuonna 1896 hän valmistui Kazanin opettajaseminaarista ja työskenteli sen jälkeen seminaarin udmurttikoulun opettajana. Vuonna 1913 hänet erotettiin opiskelijalevottomuuksiin osallistumisen takia. Sen jälkeen Mihejev toimi oppikirjojen ja opetusohjelmien laatijana ja kustantajana sekä vallankumouksen jälkeen Kansallisuusasian kansankomissariaatin udmurtinkielisen kirjallisuuden toimittajana. Vuosina 1924–1929 hän työskenteli Kazanin itämaisessa pedagogisessa instituutissa ja sen jälkeen opettajana Hudžandin ja Samarkandin korkeakouluissa Keski-Aasiassa. Vuonna 1936 hänet kutsuttiin Joškar-Olaan Marin pedagogisen instituutin venäjän kielen laitoksen johtajaksi. Stalinin vainojen aikana 61-vuotias Mihejev pidätettiin ja teloitettiin. Mihejev oli ensimmäinen udmurttilainen kirjankustantaja. Laatimiensa oppikirjojen, apuneuvojen ja opetusohjelmien ansiosta hän tuli tunnetuksi Venäjällä ja jopa sen ulkopuolella Turkissa, Kiinassa ja Japanissa. Erityisen suosittu oli ainekirjoituksen tueksi tarkoitettu kuvasarja, josta vuosina 1906–1917 otettiin 17 painosta. Mihejevin vähemmistökansoille suunnattujen venäjän kielen oppikirjojen pohjalta laadittiin udmurtin-, marin-, tšuvassin- ja tataarinkielisiä lukukirjoja, joita Keski-Aasiassa käännettiin tataarista paikallisille kielille. Kirjoituksissaan hän puolusti äidinkielistä opetusta ja kansallista itsetuntoa. Vuosina 1904–1909 Miheejev julkaisi omilla varoillaan udmurtinkielistä kalenteria Udmort kylyn kalendar, jonka viranomaiset lakkauttivat sen yhteiskunnallisen sisällön takia. Mihejevin kirjoittamat udmurtinkieliset näytelmät on omistettu kansanvalistuksen aatteille. Näytelmissä En luška (”Älä varasta”, 1906), Viźtem Onton (”Hölmö- Onton”, 1919) ja Udmurtjoslen revoljutsije poton aźyn ulemzy (”Udmurttien elämä ennen vallankumousta”, 1925) hän kuvaa tsaarin-Venäjän pakkovaltaa sekä kapitalismin ja kaupunkielämän vahingollista vaikutusta maaseudun asukkaisiin. Näytelmä Udmurt dyšetiś (”Udmurttiopettaja”, 1924) agitoi äidinkielisen kouluopetuksen puolesta. Peĺĺaśkiś (”Poppamuija”, 1919) ja Udmurt doktor (”Udmurttilääkäri”, 1920) arvostelevat kansan tietämättömyyttä ja takapajuisuutta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Vjatšeslav Ar-Sergi: Zabytytyje imena. Ivan Mihejev Luokka:Udmurtinkieliset kirjailijat Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Kolme etsivää ja purppuranpunainen merirosvo

Kolme etsivää ja purppuranpunainen merirosvo () on William Ardenin kirjoittama 3 etsivää -kirjasarjaan kuuluva teos. Sen on suomentanut Kristian Kardén. == Juoni == Väärinymmärrettyjen sankarien puolustajat -yhdistys on asettanut tavoitteekseen rikollisina pidätettyjen henkilöiden maineen puhdistamisen, ja he haluavat ensiksi kerätä kertomuksia paikallisista värikkäistä varkaista. Kolme etsivää huomaavat tilaisuutensa tulleen; heillä on ainakin omakohtaisia kertomuksia roistoista. Parisen sataa vuotta sitten eläneen Purppuranpunaisen merirosvon tarina näyttää kiinnostavan yhdistystä hyvinkin paljon. Eräät kummalliset tapaukset saavat etsivät uskomaan, että kysymyksessä on muutakin kuin merirosvotarina. Erityistä päänvaivaa aiheuttaa entisessä kaappareiden turvapaikassa näyttäytyvä elävä merirosvo. Purppuranpunainen merirosvo
Loistomedestäjät

Loistomedestäjät (Hedydipna) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Loistomedestäjien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan neljä lajia. Joissain lähteissä suvun lajit luetaan kuuluvaksi lyhytnokkamedestäjien (Anthreptes) sukuun. == Loistomedestäjiin kuuluvia lajeja == * Atulapyrstömedestäjä (Hedydipna platura) * Niilinmedestäjä (Hedydipna metallica) * Sitruunavihermedestäjä (Hedydipna collaris) * Sokokenmedestäjä (Hedydipna pallidigaster) == Aiheesta muualla == *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) Luokka:Medestäjät
Maksim Prokopjev

Maksim Prokopjevitš Prokopjev (; 29. tammikuuta 1884 – 30. kesäkuuta 1919) oli yksi ensimmäisistä udmurttilaisista runoilijoista, bolševikki ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Maksim Prokopjev syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Tatarstanin Kukmorin piirin Nyrjan kylässä. Hän valmistui Kazanin vierasheimolaisten opettajaseminaarista ja työskenteli opettajana nykyisten Baškortostanin ja Permin aluepiirin udmurttikylissä. Vuonna 1914 hänet kutsuttiin armeijaan. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hän liittyi bolševikkipuolueeseen. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Prokopjev toimi Osan kihlakunnan neuvostossa ja johti vuosina 1918 ja 1919 Jelabugassa järjestettyjä yleisvenäläisiä udmurttien edustajakokouksia. Heinäkuussa 1918 hänet nimitettiin kansallisuusasiain kansankomissariaatin udmurttiosaston johtajaksi. Prokopjev lähti vapaaehtoisena Koltšakin joukkojen vastaiselle rintamalle ja menehtyi taistelussa Kungurin kaupungin lähellä. Prokopjev tunnetaan Kansainvälisen udmurtintajana. Hänen elinaikanaan ilmestyi vain yksi kotimurteella laadittu runokirja Makśimlen gožtemez (”Maksimin kirjoituksia”, 1918). Vuonna 1979 kirjailijan teokset julkaistiin udmurtin kirjakielelle muokattuna kokoelmana Kalyk šoryn (”Kansan parissa”). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Maksim Prokopjev Luokka:Udmurtinkieliset kirjailijat Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet
Puutarhamedestäjät

Puutarhamedestäjät (Anabathmis) on medestäjien (Nectariniidae) heimoon kuuluva varpuslintusuku. Puutarhamedestäjien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kolme lajia. Joissain lähteissä suvun lajit luetaan kuuluvaksi medestäjien (Nectarinia) sukuun. == Puutarhamedestäjiin kuuluvia lajeja == * Keltaperämedestäjä (Anabathmis reichenbachii) * Keltarintamedestäjä (Anabathmis newtonii) * Principenmedestäjä (Anabathmis hartlaubii) == Aiheesta muualla == *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) Luokka:Medestäjät
Arvi Kontu

Arvi Samuli Kontu (1. syyskuuta 1883 Uusikirkko Tl – 31. tammikuuta 1945 Turku) oli suomalainen agronomi, toimitusjohtaja, maanviljelysneuvos ja kansanedustaja. ==Henkilöhistoria ja ammattiura== Konnun vanhemmat olivat talollinen Samuel Johan Kontu ja Fredrika Vilhelmina Puttaa ja puoliso vuodesta 1914 Signe Vilhelmina Granqvist, Vuonna 1908 agronomiksi valmistuneen Konnun koko työura sivusi maataloutta, erityisesti kotieläintaloutta. Hän oli ollut kuusi vuotta Lounais-Suomen maanviljelysseuran karjatalouskonsulenttina, kun Lounais-Suomen Osuusteurastamo palkkasi hänet vuonna 1916 osuuskuntaan ns. toiseksi johtajaksi. Vuonna 1918 Kontu nimitettiin Osuusteurastamon toimitusjohtajaksi, missä tehtävässä hän toimi kuolemaansa asti 1945. Konnulla oli runsaasti luottamustehtäviä kotimaakunnassaan Varsinais-Suomi Varsinais- Suomessa. Hän oli lähtöisin ympäristöstä, missä koulun kynnys oli vielä korkea, ja siksi hän suosi kouluttautumista. Hän oli muun muassa perustamassa ja ylläpitämässä Turun Suomalaista Yliopistoseuraa, jonka keräämin varoin perustettiin Turun Suomalainen Yliopisto vuonna 1920. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Kontu sai vuonna 1933. ==Toiminta poliitikkona== Kontu oli Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustajana vuosina 1919–1922, edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Tasavallan presidentin valitsijamiehenä hän oli viidesti, vuosina 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943. Turun kaupunginvaltuustoon Kontu kuului vuosina 1924–1930 ja 1934–1945, mistä ajasta hän oli valtuuston puheenjohtajana vuodet 1934–1945. Rahatoimikamarin (nyk. kaupunginhallitus) jäsen hän oli vuosina 1924–1929. Poliitikkona ja yritysjohtajana Arvi Konnulla oli selkeä käsitys tuolloin ajankohtaisiin kielikiistoihin Suomessa. Hän kannatti suomalaisuusaatetta ja edisti suomen kielen käyttöä. == Lähteet == * * Lihan tähden kaikki työ. LSO:n 75-vuotishistoriikki. Jyväskylä 1989, s. 36–37 * 75 Sampovuotta. Vakuutusyhtiö Sampo 1909–1984. Rauma 1983, s. 130–131, 138 ===Viitteet=== Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kansallisen Edistyspuolueen poliitikot Luokka:Turun kaupunginvaltuutetut Luokka:Varsinais-Suomen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Kolme etsivää ja vihreä aave

Kolme etsivää ja vihreä aave () on Robert Arthurin kirjoittama 3 etsivää -kirjasarjaan kuuluva teos. Sen on suomentanut Laura Tetri. Tapauksen ainekset ovat vihreä aave, arvokas helminauha ja pieni koira. Vihreä aave
Häyry

Häyry on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: * Esko Häyry (k. 2007), pesäpalloilija * Heta Gylling (o.s. Lehtonen, ent. Häyry, s. 1955), Turun yliopiston käytännöllisen filosofian professori * Matti Häyry (s. 1956), Manchesterin yliopiston oikeusfilosofian professori * Olavi Häyry (1909–1985), yritysjohtaja, kauppaneuvos * Pekka Häyry (1939–2020), lääkäri ja Helsingin yliopiston elinsiirtokirurgian professori * Reijo Häyry (1929–2023), elintarviketeollisuuden vaikuttaja * Tomas Häyry (s. 1967), Vaasan kaupunginjohtaja.
Kolme etsivää ja Aavejärven arvoitus

Kolme etsivää ja Aavejärven arvoitus () on Robert Arthurin kirjoittama 3 etsivää -kirjasarjaan kuuluva teos. Kirjan on suomentanut Inkeri Pitkänen. == Juoni == Aavejärveen kätkeytyy ikivanha arvoitus. Ratkaisu on rähjäisessä merimiesarkussa löytyneessä lokikirjassa, mutta viestiä ei saa edes Jupiter heti selville. Ja ajatus merirosvoaarteesta saa muutamia rosvoja liikkeelle. Alkaa taistelu, jossa armoa ei tunneta. Lopulta Jupiter keksii, missä aarre on, mutta rosvot ovat hieman edellä. Jupiter järjestää kuitenkin varkaille heidän elämänsä yllätyksen. Aavejärven arvoitus
Metoklopramidi

Metoklopramidi (kauppanimellä Primperan ja MetoclopramideIhmisille tarkoitettujen lääkevalmisteiden valmisteyhteenvedot ATC-koodin perusteella: A03FA01 Fimea.) on dopamiinin D2-reseptorin antagonisti, jota käytetään yleensä pahoinvoinnin (myös sytostaattihoidon jälkeisen pahoinvoinnin) hoitoon. Lääke vaikuttaa keskushermostossa pahoinvointia estävästi ja lisää suolistokanavan peristaltiikkaa. Metoklopramidilla on myös äidinmaidon eritystä lisäävä vaikutus ja sitä saatetaankin joskus käyttää tarkoituksena lisätä maidontuotantoa. Pitkäaikaiskäyttöä ei suositella, koska varsinkin lapsilla on havaittu lääkkeen käytön pitkittyessä vakavia neurologisia haittoja. == Historia == Lääkeaineen kuvasivat ensi kerran kemian yhtiö Laboratoires Delagrangessa työskennelleet ranskalaiset kemistit Louis Justin- Besançon ja Charles Laville vuonna 1964. Samana vuonna julkaistujen kokeiden jälkeen Laboratoires Delagrange toi metoklopramidin myyntiin kauppanimellä Primperan. Vuonna 1991 yhtiön osti Synthelabo, joka myöhemmin fuusioitui Sanofin kanssa. USA:ssa lääkkeen toi markkinoille A.H. Robins vuonna 1979 nimellä Reglan. == Lähteet == * Lääkelaitoksen selostus valmisteesta Primperan === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Terveysportti: Metoklopramidi *PubChem: Metoclopramide *DrugBank: Metoclopramide *KEGG: Metoclopramide *ChemBlink: Metoclopramide Luokka:Lääkkeet Luokka:Pahoinvointilääkkeet Luokka:WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Besermanit

Besermanit (udmurtiksi бесерманъёс, besermanjos) ovat udmurteille läheinen etninen ryhmä Udmurtian luoteisosassa ja Kirovin alueella Venäjällä. He puhuvat suomalais-ugrilaisen udmurtin kielen besermanin murretta, jossa on eräitä turkkilaisten kielten piirteitä. Besermanit pitävät itseään yleensä udmurteista erillisenä etnisenä ryhmänäEdygarova, Svetlana: Udmurt. Teoksessa Marianne Bakró-Nagy, Johanna Laakso & Elena Skribnik (toim.): The Oxford Guide to the Uralic Languages. Oxford University Press, 2022.. Besermanit asuvat Vjatkan sivujoen Tšeptsan varrella Udmurtian Balezinon, Glazovin, Jarin ja Jukamenskojen piireissä sekä Kirovin alueen lähiseuduilla. Monissa besermanikylissä asuu myös muita udmurtteja, tataareja ja venäläisiä. Vuonna 1926 besermaneja laskettiin olleen 10 000 henkeä, mutta myöhemmissä Neuvostoliiton väestönlaskennoissa heidät luettiin udmurteiksi. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 3 100 besermania. Venäläisissä 1200–1400-lukujen kronikoissa mainitaan Volgan varrella ja Kaman alajuoksulla asunut besermanien kansa. 1600-luvun lähteissä he esiintyvät Tšeptsajoen varrella, jossa heitä nimitettiin usein tšuvasseiksi. Nykytietämyksen valossa he ovat alun perin eteläisiin udmurtteihin kuulunut ryhmä, johon turkkilaiset kansat ovat vaikuttaneet voimakkaasti. Volgan Bulgariassa osa eteläudmurteista omaksui islamin, johon myös ryhmän nimitys perustunee (venäjän musulmane, basurmany ’muslimit’). Venäläisiä nimityksiä besermjane, besermene, bisurmene on käytetty myös monista muista Volgan–Uralin seudulla asuneista kansanryhmistä. Mongolien hävitettyä Volgan Bulgarian besermanit pakenivat nykyiselle asuinseudulleen. 1700-luvulla besermanit käännytettiin ortodokseiksi, mutta he ovat säilyttäneet myös perinteisiä uskomuksia ja islamin tapoja. Mullahit vierailivat vuosittain besermanikylissä ja heidän osallistumistaan hautajaisiin pidettiin välttämättömänä. Uskonto näkyi myös ruokakulttuurissa. Besermanit eivät 1900-luvun alkuun saakka syöneet sianlihaa, mutta valmistivat tataarien tavoin hevosenlihasta tehtyjä ruokalajeja. Aineellinen kulttuuri ei merkittävästi poikennut muista udmurteista. Viime aikoina besermanien kansallinen itsetunto on lujittunut. Vuonna 1990 perustettiin oma kulttuuriseura ja vuonna 1992 Udmurtian korkein neuvosto tunnusti heidät erilliseksi kansaksi. Vuonna 2000 Venäjän hallitus myönsi besermaneille Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan aseman. Ohjelmasarjan Suomensukuiset 30 päivässä (2013) neljännessä jaksossa näyttelijä Ville Haapasalo kuvausryhmineen yrittää tutustua besermanien elämään Balezinon piirin Jundan kylässä. Jundan maalaiskunnassa, jonka keskuksena tämä kylä toimii, asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 1 503 henkeä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Udmurtit
The Slim Shady EP

The Slim Shady EP on rap-artisti Eminemin vuonna 1997 julkaisema EP, jota myytiin 250 kappaletta. Se julkaistiin sekä kasettina että CD:nä. == Kappaleet == # Kappale Tuottaja(t) Samplet Aika 1 "Intro" (Slim Shady) Eminem 1:05 2 "Low Down, Dirty" Mr. Porter, Kuniva * Redman - "Soopaman Luva 3" * The Notorious B.I.G. - "One More Chance" (Remix) 4:44 3 "If I Had..." DJ Rec 4:07 4 "Just Don't Give a Fuck" F.B.T. 4:01 5 "Mommy" (Skit) F.B.T. 0:36 6 "Just the Two of Us" DJ Head * Grover Washington, Jr. - "Just the Two of Us" 4:20 7 "No One's Iller" (feat. Swift, Bizarre, Fuzz Scoota) DJ Head * Hank Crawford - "Wildflower" 4:59 8 "Murder, Murder" DJ Rec * Paul Simon - "50 Ways to Leave Your Lover" * Tupac - "Outlaw" * Eminem - "No One's Iller" * Masta Ace - "SlaughtaHouse" 4:41 9 "If I Had..." (Radio Edit) DJ Rec 4:03 10 "Just Don't Give a Fuck" (Radio Edit) Mr. Porter 4:04 Luokka:Vuoden 1997 EP:t Luokka:Eminemin albumit Luokka:Hip hop -EP:t
S/S Jussi H

S/S Jussi H oli suomalainen rahtilaiva, joka joutui 12. syyskuuta 1942 Pohjanlahdella venäläisen sukellusveneen torpedoimaksi ja upposi. Laivan 23 hengen miehistöstä vain yksi selvisi hengissä. Jussi H oli ostettu Englannista vuonna 1937, ja sen omisti Laiva Oy -niminen laivaisännistöyhtiö, jonka takana oli porilainen kauppaneuvos Werner Hacklin. Jussi H kuljetti ennen sotia pääasiassa puutavaraa Suomesta Itämeren alueen ja Länsi-Euroopan satamiin sekä toi paluulastina kappaletavaraa ja kivihiiltä. Jussi H lähti perjantaina 11. syyskuuta 1942 Raumalta kohti Königsbergiä. Laivan lastina oli kappaletavaraa ja puisten parakkien osia. Päällikkönä oli nuori ja pystyvä merikapteeni Heikki Pietilä. Laivan oli tarkoitus suunnata aluksi Selkämeren poikki Ruotsin rannikolle ja sitten jatkaa matkaa suojatussa saattueessa lähellä Ruotsin rannikkoa. Lauantaiaamuna kello 4 aikaan laivaan osui kaksi venäläisen S-13 sukellusveneen laukaisemaa torpedoa. Laivan kattilat räjähtivät pian tämän jälkeen, jolloin laiva upposi, niin että meren pinnalle jäi ajelehtimaan vain sekalaista kansilastia. Laivan miehistöstä onnistui pelastautumaan vain 18-vuotias lämmittäjä Pauli Kankaala, joka ajelehti pelastuslautan mukaan eräälle Ahvenanmaan saariston karille. Paikalle tulleet kalastajat pelastivat hänet sieltä 15. syyskuuta. Merestä onnistuttiin löytämään vain Jussi H:n ajelehtivaa kansilastia ja laivan emännöitsijän ruumis. Laivan upottanut sukellusvene S-13 kuului kymmenen veneen ryhmään, joka oli lähetetty elokuussa 1942 partioimaan Suomenlahden länsiosiin ja Itämerelle. S-13 oli saanut tehtäväkseen tunkeutua Pohjanlahdelle, ja siinä se onnistuikin sukellettuaan ruotsalaisten Ahvenanmerelle asettaman miinakentän ali. S-13 upotti Pohjanlahdella ensin S/S Heran 12. syyskuuta heti puolenyön jälkeen ja sitten muutamia tunteja myöhemmin S/S Jussi H:n. Ennen paluutaan sukellusvene kävi vielä Merenkurkussa ja ampui siellä 18. syyskuuta tuleen hollantilaisen M/S Anna W:n. Vene onnistui palaamaan Leningradiin, vaikka se kärsikin paluumatkalla pahoja vaurioita syvyyspommituksessa. S/S Jussi H oli rakennettu Ranskassa Dunkerquessa vuonna 1910 Ospringe-nimisenä. Laivan pituus oli 87,89 metriä, leveys 13,06 metriä ja ruuman korkeus 5,96 metriä. Laivan kantavuus oli 2 215,61 bruttorekisteritonnia, ja sen kolmipaisunta-höyrykoneen teho oli 1 150 hevosvoimaa. Ospringe myytiin vuonna 1931 Englantiin, jossa sen omisti lontoolainen Constants (South Wales) Limited. Tältä yhtiöltä Hacklin osti laivan tammikuussa 1937. Porin Reposaaressa sijaitsee Jussi H:n ja toisen samana vuonna upotetun Hacklinin omistaman kauppalaivan, Betty H:n, muistomuuri. == Lähteet == * Seppo Salosen merihistoriasivut: Höyrylaiva Jussi H:n kohtalonhetket Pohjanlahdella Jussi H Jussi H Jussi H
S/S Betty H

S/S Betty H oli suomalainen rahtilaiva, joka joutui 26. lokakuuta 1942 venäläisen sukellusveneen torpedoimaksi Ahvenanmerellä lähellä Nyhamnin majakkaa ja upposi. Laivan 23 hengen miehistöstä 12 selvisi hengissä. Betty H oli ostettu Englannista vuonna 1932, ja sen omisti Porin Laiva Oy, jonka takana oli porilainen kauppaneuvos Werner Hacklin. Laiva sai uuden nimensä Hacklinin vaimon Elisabethin mukaan. Betty H kuljetti ennen sotia pääasiassa puutavaraa Suomesta Itämeren alueen ja Länsi-Euroopan satamiin sekä toi paluulastina kappaletavaraa ja kivihiiltä. Betty H lähti torstaina 22. lokakuuta 1942 Kotkasta kohti Ruotsin Oskarshamnia. Laivan lastina oli Outokummun kaivoksesta louhittua rikkikiisua. Päällikkönä oli merikapteeni Ruben Ceder. Nyhamnin luotsiaseman ohitettuaan Betty H liittyi aamupäivällä 26. lokakuuta mukaan saattueeseen, jota suojasivat merivoimien neljä saattajaa: Uisko, Louhi, Aura ja VH1. Saattueessa oli Betty H:n lisäksi neljä muutakin rahtilaivaa: Henry John, Monsun, Corona ja Grundsee. Kello 11.10 Betty H:n peräosaan osui torpedo, kun se oli noin 10 meripeninkulman päässä Nyhamnin majakasta. Laiva upposi hyvin nopeasti tämän jälkeen, eikä pelastusveneiden vesillelasku onnistunut enää. Veteen joutuneet miehistön jäsenet pysyttelivät pinnalla kelluvan puutavaran varassa, ja osa onnistui myös uimaan kahdella pinnalle jääneelle pelastuslautalle. Saattaja Aura saapui uppoamispaikalle noin 20 minuutin kuluttua ja pelasti Betty H:n 12 miehistöön kuulunutta jäsentä. Saattue jatkoi matkaansa Ruotsin aluevesirajalle, ja tämän jälkeen saattajina toimineet sotalaivat suuntasivat Maarianhaminaan Betty H:n pelastunut miehistö mukanaan. Betty H:n upottanut sukellusvene oli SC-307 (Treska) (3. luokan kapteeni N.O. Momot), joka kuului syksyllä 1942 Kronstadtista liikkeelle lähteneeseen 16 sukellusveneen ryhmään. Ammuttuaan torpedonsa vene onnistui pakenemaan paikalta välttäen suomalaisten suorittaman syvyyspommituksen. Vene palasi Kronstadtiin, mutta se ei enää seuraavina vuosina onnistunut upottamaan muita laivoja. Sukellusvene romutettiin Kronstadtissa vuosina 1958–1959, ja sen komentotorni on nykyisin muistomerkkinä sukellusvenekoulun pihalla. S/S Betty H oli rakennettu vuonna 1902 Whitbyssä Englannissa Kirktown-nimisenä. Ennen Suomeen myyntiä laivan omisti essexiläinen laivanvarustaja Alfred Smith. Laivan pituus oli 94,7 metriä, leveys 13,4 metriä ja ruuman korkeus 6 metriä. Laivan kantavuus oli 2 478 bruttorekisteritonnia, ja sen kolmipaisuntahöyrykoneen teho oli 1 120 hevosvoimaa. Porin Reposaaressa sijaitsee Betty H:n ja toisen samana vuonna upotetun Hacklinin omistaman kauppalaivan Jussi H:n muistomuuri. == Lähteet == * Seppo Salosen merihistoriasivut: Vaara vaanii saattueessa. Betty H:n tuho Ahvenanmerellä. Betty H Betty H Betty H Luokka:Vuoden 1942 onnettomuudet Luokka:Ahvenanmaan historia
Virkakäsky

Virkakäsky on valtion tai kunnan hallinnon sisäinen määräys, jonka esimies antaa alaiselleen tai ylempi viranomainen alemmalle hallintoelimelle. Viranomainen voi antaa virkakäskyn vain oman johto- ja valvontavaltansa alla toimivalle viranomaiselle. Virkakäskystä ei voi valittaa. Sen lähikäsite on hallintonormi.Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa V palsta 1191. Virkakäskyn tulee olla lainmukainen ja sen pitää noudattaa normihierarkiaa. Virkamiehen on noudatettava saamiaan määräyksiä valtion virkamieslainValtion virkamieslaki, 14 § ja kunnallisesta viranhaltijasta annetun lain perusteellaLaki kunnallisesta viranhaltijasta, 17 §. Virkamiestä ei kuitenkaan voida velvoittaa ratkaisemaan tai esittelemään jotakin asiaa tietyllä tavalla. Määräyksen tulee olla yleisluonteinen, kuten esimerkiksi määräys tietyn asian esittelemisestä. Mahdollisia ovat myös hallintotehtävien toteuttamistapaan liittyvät tarkatkin määräykset. Virkakäskyn lainvastaisuus kumoaa kuuliaisuusvelvollisuuden. Esimerkiksi rikoksen tekemiseen ei voida käskeä, vaikka muun muassa kansallissosialismin aikaisten tekojen oikeudenkäynneissä vedottiin ehdottomaan kuuliaisuusvelvollisuuteen. Perinteisesti on katsottu, että epäselvää ja tulkinnanvaraistakin virkakäskyä on noudatettava, vaikka käskyn saaja epäilisikin sitä.Eero Vilkkonen: Virkakäskystä vähäsen. Lakimies 7–8/1995 s. 1431–1432. ==Lähteet== Luokka:Hallinto-oikeus
Kolme etsivää ja hermostunut leijona

Kolme etsivää ja hermostunut leijona on Robert Arthurin kirjoittama 3 etsivää -kirjasarjaan kuuluva teos. Kirjan on suomentanut Annikki Lievonen. == Juoni == Etsivät saavat erikoisen tehtävän: mennä turistipuistoon, joka on Viidakkomaa. Siellä heidän täytyy selvittää, miksi puiston kesy leijona on alkanut käyttäytyä hermostuneesti. Seuraukset voivat olla kohtalokkaat, sillä leijonalla on osa Viidakkomaassa kuvattavassa elokuvassa. Selvittäessään tapahtumaa etsivät joutuvat pakenemaan villiä gorillaa ja nopeaa pantteria ja pelastuvat täpärästi metallinhajottajasta. Hermostunut leijona
Death Before Dishonour

Death Before Dishonour on suomalaisen black metal -yhtye Goatmoonin ensimmäinen studioalbumi, ja se on julkaistu vuonna 2004. CD-versiota valmistettiin 1 014 kopiotahttp://www.discogs.com/Goatmoon-Death-Before- Dishonour/release/1167001 ja vinyyliversiota 110 kopiota.http://www.discogs.com/Goatmoon-Death-Before-Dishonour/release/2623789 == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * BlackGoat Gravedesecrator – kaikki soittimet == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2004 esikoisalbumit Luokka:Goatmoonin albumit