EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tomáš Kalas

Tomáš Kalas (s. 15. toukokuuta 1993 Olomouc) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Englannissa, Alankomaissa ja lyhyesti Saksassa. Hän on kesästä 2018 alkaen edustanut Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Bristol Cityä, ensimmäisen kauden lainalla Chelseasta. Hän kuului Chelsean omistukseen vuosina 2010–2019 mutta pelasi sen edustusjoukkueessa vain kaksi Valioliigan ottelua sekä tuli lyhyeksi ajaksi kentälle yhden liigacupin ja yhden Mestarien liigan ottelun lopussa kaudella 2013–2014. Kalas on pelannut useissa Tšekin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi kolme ottelua alle 17-vuotiaiden EM- kilpailuissa 2010, pelasi viisi ottelua ja teki yhden maalin alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 Tšekin saavuttaessa hopeaa sekä pelasi kaksi ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Hän pelasi Tšekin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2012 ystävyysottelussa Slovakiaa vastaan. Hän on kesän 2021 EM-kilpailujen päättyessä pelannut 28 A-maaottelua, joissa 23 kertaa avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä kaksi maalia: maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Kiinaa ja kesäkuussa 2018 ystävyysottelussa Nigeriaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi Tšekin kaikki viisi ottelua alusta loppuun. == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vladimír Coufal

Vladimír Coufal (s. 22. elokuuta 1992 Ostrava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän pelasi kotimaassaan syyskuun 2020 loppuun ja siirtyi sitten Englannin Valioliigassa pelaavaan West Ham Unitediin. Hän on pelannut Tšekin maajoukkueessa vuodesta 2017 alkaen. Coufal pelasi vuoteen 2009 asti Baník Ostravan junioreissa ja edusti tämän jälkeen Hlučínia, Bílovecia ja Opavaa. Ensimmäiset pääsarjaottelunsa hän pelasi kaudella 2012–2013 siirryttyään Slovan Libereciin. Hän voitti Tšekin Cupin kaudella 2014–2015 joskaan ei pelannut enää toisessa välieräottelussa eikä loppuottelussa. Kesällä 2018 hän siirtyi Slavia Prahaan ja voitti kahdesti liigamestaruuden. Hän aloitti Slaviassa kauden 2020–2021, joka sekin päättyi joukkueen mestaruuteen, mutta siirtyi lokakuun alussa englantilaisseura West Ham Unitediin. Hän pelasi kauden aikana 34 valioliigaottelua, joissa kaikissa avauskokoonpanossa ja yhtä lukuun ottamatta täydet minuutit. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Valioliigassa 28 ja Eurooppa- liigassa neljä ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi West Hamin voittamassa Konferenssiliigassa yhdeksän ottelua, kaikki avauskokoonpanossa, mukaan lukien loppuottelu. Valioliigassa hän pelasi 27 ottelua. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Valioliigassa 36 ottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa, ja Eurooppa- liigassa seitsemän ottelua. Coufal pelasi Tšekin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi Tšekin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2017 ystävyysottelussa Qataria vastaan. Hän on vuoden 2024 loppuun mennessä pelannut 51 A-maaottelua ja ne kaikki avauskokoonpanossa. Hän teki maaottelu-uransa toistaiseksi ainoan maalin syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Slovakiaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit Tšekin kaikissa viidessä ottelussa, kuten myös EM-kilpailuissa 2024 joukkueen kaikissa kolmessa ottelussa. == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Colonna (suku)

Colonna on italialainen aatelissuku, joka kuuluu Rooman vanhimpiin ja vaikutusvaltaisimpiin sukuihin. Sukuun kuuluu useita kardinaaleja ja prelaatteja sekä sotilaita ja kirjailijoita. Perimätiedon mukaan suvun kantaisät olivat Tusculumin kreivejä. Nimen Colonna – alun perin de Columna – omaksui ensimmäisenä Tusculumin kreivin Gregorion poika Piero, joka isänsä kuoltua noin vuonna 1064 peri Colonnan linnan sekä Palestrinan ja muita maa- alueita. Suku on saanut nimensä vaakunastaan, jossa on kuvattuna hopeinen pylväs (colonna) punaisessa kentässä. Muiden roomalaisten aatelisperheiden tavoin Colonnat saivat valtaa ja rikkauksia paavin suosion avulla. Colonnan suvusta nousikin jo 1300-luvulle tultaessa useita kardinaaleja ja senaattoreita. Siitä lähtien Colonnan suku toimi näkyvästi katolisen kirkon ja Rooman politiikassa. Keskiajalla Colonna oli johtavia ghibelliineihin kuuluneita sukuja, ja Colonnat kamppailivat jatkuvasti Orsinien ja Caetanien sukujen kanssa. Colonnan suku jakautui useaan sukuhaaraan. Vanhin sukuhaara sai Palianon herttuan arvon vuonna 1520, ja sen jäseniä ovat muun muassa kardinaalit Egidio Colonna, Pompeo Colonna ja Oddone Colonna, josta tuli sittemmin paavi Martinus V. Myös runoilija Vittoria Colonna ja amiraali Marcantonio II Colonna kuuluvat tähän sukuhaaraan. Vanhempi sukuhaara omistaa Rooman Palazzo Colonnan, jossa on huomattava taidekokoelma. Nuorempi sukuhaara sai ruhtinaan arvon vuonna 1688, kun se peri Castiglionen ruhtinaiden arvon. Kuvanveistäjä Adèle Colonna di Castiglione on tunnetuin tämän sukuhaaran edustaja. Kolmas sukuhaara oli Palestrinan ruhtinaina 1571–1630 ja uudestaan vuodesta 1738, kun suku peri ruhtinaan arvon Barberinin suvulta. Tähän sukuhaaraan kuului Sciarra Colonna, joka auttoi vuonna 1303 Filip IV:n neuvonantajaa Guillaume de Nogaret'a vangitsemaan kilpailevaan Caetani-sukuun kuuluneen paavi Bonifatius VIII:n Anagnissa. Sukuhaara jakautui vuonna 1787 kahteen alahaaraan, Colonna di Sciarraan ja Colonna-Barberiniin, joka kuitenkin sammui vuonna 1892. Neljänteen sukuhaaraan kuuluvat Cesaron ja Reitanon herttuat. Tähän sukuhaaraan lukeutuu kenraali Prospero Colonna, joka valloitti vuonna 1522 Genovan. Suvun nykypäiviin säilyneet sukuhaarat ovat Colonna di Paliano, Colonna di Stigliano ja Barberini-Colonna di Palestrina. == Lähteet == Luokka:Italian aateli
Ondřej Čelůstka

Ondřej Čelůstka (s. 18. kesäkuuta 1989 Zlín, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Italiassa, Turkissa, Englannissa ja Saksassa. Hän on elokuusta 2020 alkaen edustanut Tšekin jalkapalloliigassa pelaavaa Sparta Prahaa. Hän on pelannut Tšekin maajoukkueessa vuodesta 2013. Čelůstka aloitti liigauransa Tescoma Zlínin joukkueessa kausina 2007–2009. Kaksi seuraavaa kautta hän edusti Slavia Prahaa ja pelasi kotimaansa liigan lisäksi viisi ottelua Eurooppa-liigassa. Hän oli alkuvuoden 2010 lainalla italialaisseura Palermossa mutta pääsi Serie A:ssa kentälle vain yhdessä ottelussa runsaaksi kymmeneksi minuutiksi. Kesällä 2011 hän siirtyi turkkilaisseura Trabzonsporiin. Kahden seuraavan kauden aikana hän pelasi Turkin Superliigassa 55 ottelua ja teki yhden maalin, lokakuussa 2011 Ankaragücüa vastaan. Kaudella 2011–2012 hän pelasi Mestarien liigassa kuusi ottelua ja teki ensimmäisessä ottelussaan vieraskentällä italialaista Interiä vastaan ottelun ainoan maalin. Eurooppa- liigassa hän pelasi kahdella kaudella yhteensä viisi ottelua. Kauden 2013–2014 Čelůstka pelasi lainasopimuksella englantilaisseura Sunderlandissa. Hän pelasi Englannin Valioliigassa 21 ottelua, joista 14 ottelua avauskokoonpanossa. Čelůstka siirtyi elokuussa 2014 Saksan 2. Bundesliigassa pelaavaan Nürnbergiin. Hän pelasi kauden aikana 31 liigaottelua. Kesällä 2015 Čelůstka palasi Turkkiin, tällä kertaa Antalyasporin joukkueeseen, jossa hän viipyi viisi kautta. Hän pelasi Superliigassa 142 ottelua ja teki yhden maalin, joulukuussa 2019 entistä seuraansa Trabzonsporia vastaan. Kesällä 2020 hän siirtyi kotimaansa pääsarjassa pelaavaan Sparta Prahaan. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Tšekin liigassa 28 ottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaksi ottelua. Čelůstka pelasi Tšekin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi neljä ottelua alle 20-vuotiaiden MM- kilpailuissa 2009 ja viisi ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Hän pelasi ensimmäisen kerran Tšekin A-maajoukkueessa marraskuussa 2013 ystävyysottelussa Kanadaa vastaan. Hän on kesän 2021 EM-kilpailujen päättyessä pelannut 31 A-maaottelua, joissa 28 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt kolme maaottelumaalia: debyyttiottelussaan Kanadaa vastaan sekä marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Kosovoa ja kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Albaniaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi Tšekin viidessä ottelussa täydet minuutit aina Tanskaa vastaan pelatun puolivälieräottelun 65. minuutille, jolloin hän joutui loukkaantumisen takia vaihtoon. == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Albert Oesch (pappi)

Albert Oesch (19. huhtikuuta 1897 Balgach, St. Gallen kantoni, Sveitsi – 5. huhtikuuta 1962 Jerusalem, Israel) oli sveitsiläinen katolinen Pyhän Haudan ritarikunnan pappi. == Historia == Oesch valmistui Einsiedelnin luostarikoulusta, opiskeli filosofiaa ja teologiaa Innsbruckin yliopistossa ja Fribourgissa. Vuonna 1920 hänet vihittiin papinvirkaan. Vuosina 1920–1929 hän oli Flawilissa kirkkoherrana ja vuonna 1929 hänestä tuli pastori Thaliin. Oesch oli sveitsiläisamerikkalaisen avustusjärjestön "Association de la faculte americaine de theology" puheenjohtaja ja osallistui merkittävästi Innsbruckin teologisen tiedekunnan karkotukseen Sionissa vuosina 1938−1940. Oesch tunsi silloisen kardinaalivaltiosihteeri Eugenio Pacellin, joka vietti lomia Stella Mariksessa Rorschachissa. Pacelli valittiin vuonna 1939 paaviksi (Pius XII). Hän kutsui Oeschin vuonna 1947 rakentamaan uutta Pyhän haudan ritarikunnan ritaristoa Jerusalemiin, Sveitsiin ja saksankielisiin maihin. Oesch perusti piispa Josephus Meilen ja tuomarivaltuuskunnan kanssa vuonna 1947 Sveitsiin ritarikunnan. Paavi Pius XII nimitti hänet ensimmäiseksi suurprioriksi. Vuonna 1950 häntä seurasi Josephus Meile. Toukokuussa 1953 Oeschista tuli ritarikunnan konsultti ja ritarikunnan ritari. Oesch oli mukana lukuisissa Pyhän maan hankkeissa, erityisesti Beit Jalan seminaarissa. Hänet haudattiin fransiskaanien hautausmaalla Getsemanessa Jerusalemissa. == Kunnianosoitukset == Oeschille on myönnetty seuraavat arvonimet: Lähde: * Paavi Pius XII:n paavin salainen kamariherra (1942) * Paavi Pius XII:n apostolinen protonotaari (1957) * Kunniakansalainen palvelusta Innsbruckin yliopiston teologiselle tiedekunnalle (1958) * Kunniapuheenjohtaja Jerusalemissa == Lähteet == * Prelaatti Albert Oeschin muistoksi: Elämä kirkolle ja Pyhälle Maalle 1962 === Viitteet === Luokka:Sveitsiläiset papit Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Louis MacNeice

Louis MacNeice (1907 Belfast, Pohjois-Irlanti – 1963 Lontoo, Britannia) oli irlantilais-brittiläinen kirjailija. MacNeice opetti klassisia kieliä ja oli BBC:ssä vuodesta 1941 radiotoimittajana. Hänen esikoisrunokokoelmansa Blind Fireworks ilmestyi 1929. Hän kuului yhdessä Stephen Spenderin, W. H. Audenin ja Cecil Day-Lewisin kanssa runoilijaryhmään, joka ennusti kulttuurin tuhoutumista. ==Suomennetut teokset== * Pimeä torni: kuunnelma (The Dark Tower) * Auringonsäteitä hatussa: tutkielma Tšehovista ihmisenä, kuunnelma, (Sunbeams in his Hat), suom. Veli Sandell, Helsinki: Yleisradio 1971 * Mielettömät saaret: kuunnelma (The Mad Islands), suom. Antero Tiusanen, Helsinki: Yleisradio 1966 (moniste) ===Suomennettuja runoja=== ;LähdeLouis MacNeice, Luettelo suomennetuista runoista, Linkki maailman runouteen, Runotietokanta, Lahden kaupunginkirjasto. Päivitetty 17.5.2021, viitattu 22.6.2021 * Elegia vähäisemmistä runoilijoista, suom. Hannu Kankaanpää, julkaisussa: Parnasso 2001; nro 1 * Lunta (Snow), suom. Janne Tarmio, teoksessa Maailman runosydän toim. Hannu Tarmio ja Janne Tarmio, WSOY Helsinki 1998 ISBN 951-0-22134-1 * Omaelämäkerta (Autobiography), suom. Risto Ahti, teoksessa Maailman runosydän * Rukous ennen syntymää (Prayer Before Birth), suom. Risto Ahti, teoksessa Maailman runosydän Lisäksi suomennoksia MacNeicen runoista on antologiassa: Tuomas Anhava, Minä kirjoitan sinulle kaukaisesta maasta, Helsinki: Otava 2003 ISBN 951-1-18638-8 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Irlantilaiset kirjailijat Luokka:Brittiläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Imre Madách

Imre Madách (1823 Alsósztregova, Unkari (nyk. Slovakia) – 1864 Balassagyarmat, Unkari) oli unkarilainen kirjailija. Hän osallistui vuoden 1848 vapaustaisteluun ja sai pitkän vankeustuomion. Hänen pääteoksensa on Ihmisen murhenäytelmlä (Az ember tragédiája, 1861). ==Suomennetut teokset== * Ihmisen murhenäytelmä (Az ember tragédiája), suom. Toivo Lyy, Porvoo: WSOY 1943 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Imre Madách -sivusto Luokka:Unkarilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1864 kuolleet
Damiano David

Damiano David (s. 8. tammikuuta 1999 Rooma, Italia) on italialainen laulaja ja lauluntekijä. Hän muodostaa rock-yhtye Måneskinin yhdessä Victoria De Angelisin, Ethan Torchion ja Thomas Raggin kanssa. David tuli tunnetuksi suurelle yleisölle voittaessaan Euroviisut Måneskinin kanssa vuonna 2021. Vuonna 2024 hän aloitti soolouransa laulajana.https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000010738326.html == Ura == David syntyi Roomassa vuonna 1999. Vanhempien ammatin takia hän ja hänen veljensä matkustivat ympäri maailmaa jo nuorena. Hän pelasi koripalloa 17-vuotiaaksi asti paikallisessa joukkueessa pelintekijänä. David aloitti laulamisen jo kuusivuotiaana. Hän oli lukiossa Roomassa, mutta keskeytti opintonsa musiikkiuransa vuoksi. Myös hänen vanhempansa tukivat hänen musiikkiuraansa. David tapasi Victoria De Angelisin ja Thomas Raggin lukiossa. Vuonna 2016 he perustivat Måneskinin. He soittivat aluksi Rooman kaduilla, mutta nousivat suosioon vuonna 2017 saavutettuaan toisen sijan Italian X Factorin yhdennellätoista kaudella. Seuraavana vuonna julkaistiin heidän debyyttialbuminsa ”Il ballo della vita”. He olivat myös kiertueella vuosina 2018 ja 2019. Vuonna 2021 julkaistiin heidän toinen albuminsa ”Teatro d’ira: Vol. I”. Euroviisujen voiton jälkeen David ajautui huumekohuun. Häntä syytettiin kokaiinin käytöstä live-lähetyksessä. Myöhemmin hän meni huumetestiin ja tulos oli negatiivinen. David sanoi Voguen haastattelussa, että he eivät ole stereotyyppisiä rocktähtiä jotka käyttävät paljon huumeita ja alkoholia. == Lähteet == Luokka:Italialaiset laulajat Luokka:Italialaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Måneskin
Eizan-rautatiet

Eizan-rautatiet (), lyhyemmin Eiden (叡電), on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Kioton kaupungin pohjoisosassa. Se liikennöi kahta rautatielinjaa, jotka liittävät Kioton keskustan kaupungin koillispuolella kohoavaan Hieivuoreen sekä Kuraman ja Kibunen kyliin, jotka ovat suosittuja turistikohteita. Eizan-rautateiden linjojen yhteispituus on 14,4 kilometriä, ja asemia niillä on 17 kappaletta. Eizan-rautatiet on osa suuremman Keihan- rautatieyhtiön muodostamaa yritysryhmää. Raideliikenteen lisäksi se toimii muun muassa vähittäiskaupan, matkailupalveluiden ja kiinteistökehityksen aloilla. Sen pääkonttori sijaitsee Kioton kaupungin Sakyōn suuralueella Yamabana-Itchōdachōn kaupunginosassa. == Historia == Eizan-rautateiden juuret ovat vuonna 1888 perustetussa Kyōto dentō -sähköyhtiössä, joka harjoitti myös raideliikennettä. Yrityksen rautatielinja Hieivuoren juurelle avattiin vuonna 1925, linja Kuraman kylään vuonna 1928. Kyōto dentōn raideliikenne erotettiin omaksi yhtiökseen, Keifuku-rautatieksi, vuonna 1942. Perustamisensa jälkeen Keifuku liikennöi myös Kioton luoteisosan raitiotielinjoja (Randen), jotka se omistaa edelleen, ja useita rautatielinjoja Fukuin prefektuurissa. 1960-luvulta lähtien osa Keifukun linjoista lakkautettiin ja osa siirrettiin muiden yhtiöiden omistukseen. Eizan-rautatiet muodostettiin 6. heinäkuuta 1985, ja seuraavan vuoden huhtikuussa sen haltuun siirrettiin Keifuku- rautateiden Hieivuorelle ja Kuramaan johtavat linjat. Yrityksen perustamiseen vaaditun pääoman tarjosi kokonaisuudessaan Keifuku. Vuonna 1990 Keifukun emoyritys Keihan osti Eizan-rautateiden osakkeista 60 prosenttia. Eizan- rautatiet liittyi Japanin vuoristossa toimivien rautateiden Zenkoku tosantetsudō pāmiru-kai -yhdistykseen vuonna 2009. == Linjat == Eizan- rautatiet liikennöi kahta rautatielinjaa, joista Eizan-päälinja johtaa Kioton keisarillisen palatsin koillispuolella sijaitsevalta Demachiyanagin rautatieasemalta Hieivuoren juurelle ja Kurama-linja Takaragaiken rautatieasemalta pohjoiseen Kuraman kylään. Lähes kaikki Kurama-linjan junat jatkavat Takaragaikesta Eizan-päälinjaa pitkin Demachiyanagiin saakka. Demachiyanagista on vaihtoyhteys Keihan-rautateiden linjoille. Eizan-päälinjan toiselta pääteasemalta Yase-Hieizanguchista on sen sijaan yhteys Hieivuorelle nousevaan Eizan-funikulaariin ja Eizan-riippuköysirataan, joita liikennöi Keifuku-rautatiet. Yase-Hieizanguchista on myös bussiyhteyksiä Ōharan alueelle. Tavanomaisen liikenteen lisäksi Eizan-rautateillä on kaksi sightseeing-junaa: Eizan-päälinjalla kulkeva Hiei ja Kurama-linjalla kulkeva Kirara, jossa on suuret panoraamaikkunat. Kurama-linjalla Ichiharan ja Ninosen asemien välillä on noin 250 metrin pituinen vaahterapuiden reunustama ”vaahteratunneli”. Symboli Linja Japaniksi Reitti Pituus (km) Eizan-päälinja 叡山本線 Demachiyanagi–Yase-Hieizanguchi 5,6 Kurama-linja 鞍馬線 Takaragaike–Kurama 8,8 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Yhtiön internetsivut Luokka:Japanilaiset rautatieyhtiöt Luokka:Kioto
Jan Krzysztof Bielecki

Jan Krzysztof Bielecki (s. 3. toukokuuta 1951) on puolalainen poliitikko. Hän oli Puolan pääministeri vajaan vuoden ajan vuonna 1991. Bielecki luennoi taloustiedettä Gdanskin yliopistossa vuodesta 1973, mutta hänet erotettiin kommunisminvastaisten puheiden takia. Hän tutustui Solidaarisuus-liikkeeseen ja liittyi sen keskeisten hahmojen taloudelliseksi neuvonantajaksi. Vuosina 1993–2003 Bielecki edusti Puolaa Lontoossa Euroopan kehityspankin johtokunnassa. Vuosina 2003–2010 Bielecki johti Pekao-pankkia, joka fuusioitui italialaisen UniCredito-pankkikonsernin kanssa ja kasvoi näin Puolan suurimmaksi rahoituslaitokseksi ja merkittäväksi yhteiskunnalliseksi tekijäksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Puolalaiset poliitikot Luokka:Puolan pääministerit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maciej Morawski

Maciej Morawski (20. syyskuuta 1929 – 6. kesäkuuta 2021) oli puolalainen toimittaja, joka työskenteli Radio Free Europe -hankkeessa Ranskassa.Zmarł Maciej Morawski, wieloletni korespondent Radia Wolna Europa w Paryżu ==Elämäkerta== Hän oli poliitikon, diplomaatin ja Puolan hallituksen ministerin Kajetan Morawskin (1892-1973) poika. Varsovan kansannoususta selviytynyt Morawski kärsi masennuksesta monien vuosien ajan. Hän saapui Ranskaan marraskuussa 1946 17-vuotiaana toivoen palaavan Puolaan keskeyttämällä ensimmäiset opintonsa. Puolan kansantasavallan nousun vuoksi hän kuitenkin huomasi, että tämä ei olisi mahdollista. Hän vietti aikaa Saint- Germain-des-Prés'ssä ja tuli kristillisen demokratian aktivistiksi opiskellessaan Pariisissa ja Strasbourgissa. Vuonna 1954 häneltä kiellettiin pääsy Yhdysvaltoihin entisten sosialististen ihanteidensa ja väitetyn jatkuvan homoseksuaalisuuden vuoksi - mikä osoittautui kommunistisen salaisen palvelun tekeväksi irtisanomiseksi, jonka tarkoituksena oli häntä herjata. Myöhemmin hän tuomitsi McCarthyismin ja sen "noidanmetsän". Siksi hän työskenteli Radio Free Europe -lehdessä toimittajana ja puolan kirjeenvaihtajana . Vuonna 1967 Morawskille myönnettiin Armia Krajowa -risti, Puolan tasavallan ansioiden ritarikunnan komentaja vuonna 1993, M.P. 1993 nr 39 poz. 402 ja Polonia Restituta -ritarin komentajaristi vuonna 1995.M.P. 1995 nr 22 poz. 265 Hän sai myöhemmin komentajan Risti Starin kanssa ritarikunnasta vuonna 2007.M.P. 2007 nr 78 poz. 837 Vuonna 2016 hänestä tuli Ordre des Arts et des Lettresin ritari. Hän oli lehtien kirjoittaja ja yksi vanhimmista puolalaisista bloggaajista, hän editoi verkkosivustoa ja fanisivua Facebookissa kuolemaansa saakka. Hänen päiväkirjat on julkaistu neljässä osassa "Kaksi rantaa" (julkaistu 2015-2017).Dwa brzegi. Zapiski weterana zimnej wojny Vuosina 2015-2021 hän oli Varsovassa, Puolassa, Jan Nowak-Jezioranski Radio Free Europe -henkilöstön, freelancereiden ja ystävien yhdistyksen kunniapuheenjohtaja.Maciej Morawski - Prezes Honorowy Stowarzyszenia (2015-2021) Maciej Morawski kuoli Pariisin Pitié-Salpêtrièren sairaalassa 6. kesäkuuta 2021 91-vuotiaana. Hänet haudattiin Lailly-en-Valiin vanhempiensa viereen.Curriculum Vitae ==Lähteet== Luokka:Puolalaiset toimittajat Luokka:Holokaustista selviytyneet Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Category:Vuonna 2021 kuolleet
Ivan Alexander Aminoff

Ivan Alexander Aminoff (8. marraskuuta 1847 Mietoinen – 1. tammikuuta 1918 Saaren kartano) oli suomalainen vapaaherra, merikapteeni, maanviljelijä ja valtiopäivämies.Geni: Ivan Alexander Aminoff Viitattu 23.6.2021. == Perhe == Aminoffin vanhemmat olivat eversti Alexander Aminoff ja Fredrika Charlotta Maria af Forselles. Aminoff avioitui Augusta Lovisa Josefina Janssonin kanssa vuonna 1878. Pariskunta sai yhteensä kaksitoista lasta. Gustaf Aminoff toimi Vuoksenniskan toimitusjohtajana ja hänen lapsensa oli hallituksen puheenjohtaja, toimitusjohtaja Cecil Aminoff. Hänen veljensä oli kenraaliluutnantti, kuvernööri Johan Fredrik Gustav Aminoff, hänen isoisänsä oli kreivi Johan Fredrik Aminoff ja isoisoisän isä äidin puolelta oli kauppaneuvos Jakob af Forselles. == Ura == Aminoff kävi Haminan kadettikoulua, mutta lähti 1862 merille. Perämiehen tutkinnon hän suoritti 1868 ja merikapteenin tutkinnon 1872, minkä jälkeen hän toimi laivan päällikkönä Kaspianmerellä vuoteen 1876 ja sitten Åbo-aluksen päällikkönä Pietarin, Turun ja Tukholman reitillä. Vuosina 1880–1887 hän oli Nobelin veljesten yhtiön kuljetusosaston päällikkö Kaspianmerellä ja Volgalla. Aminoff oli myös maanviljelijä Saaren kartanon everstinpuustellissa ja omisti tilan Mynämäellä.Adelsvapen-wiki: Adliga ätten Aminoff nr 456, TAB96 Viitattu 23.6.2021. Aminoff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1899.Förteckning öfver Finlands till urtima landtdagen i Helsingfors år 1899 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Urtima Landtdagen år 1899. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1899, s. 207–215. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset merikapteenit Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1847 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Nokia G10

Nokia G10 on HMD Globalin 8. huhtikuuta 2021 esittelemä älypuhelin. Puhelimessa on kahdeksanydinprosessori ja 6,52 tuuman näyttö. Tallennustilaa on valittavana 32 tai 64 gigatavua ja keskusmuistia kolme tai neljä gigatavua. Tallennustila on laajennettavissa enintään 512 gigatavun mircoSD-kortilla. Puhelimessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 13 megapikseliä, makrokameran kaksi megapikseliä ja syvyyskameran kaksi megapikseliä. Etukameran tarkkuus on kahdeksan megapikseliä. Akun kapasiteetti on 5 050 milliampeerituntia ja se tukee 10 watin latausta. Sormenjälkitunnistin on sijoitettu laitteen kylkeen. Käyttöjärjestelmänä on Android 11. Toukokuussa 2022 puhelin sai Android 12 -päivityksen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Nokia G10 Nokian sivuilla G10 G10 Luokka:Vuoden 2021 matkapuhelimet Luokka:Android-pohjaiset laitteet
Edvard Bergenheim (tilanomistaja)

Edvard Bergenheim (3. huhtikuuta 1863 – 13. marraskuuta 1932) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies.Geni: Edvard Bergenheim Viitattu 23.6.2021. Bergenheimin vanhemmat olivat kenraali Johan Adolf Bergenheim ja Maria Gustava Frögd ja puoliso Aili Loviisa Teodora Örnhjelm. Bergenheim asui pitkään Tammisaaressa. Hän oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1899.Förteckning öfver Finlands till urtima landtdagen i Helsingfors år 1899 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Urtima Landtdagen år 1899. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1899, s. 207-215. Edvard Bergenheimin poika oli vuorineuvos Holger Bergenheim (1907–1977).Biografia-sampo: Holger Bergenheim Viitattu 23.8.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Edvard Bergenheim (täsmennyssivu)

Edvard Bergenheim -nimisiä henkilöitä ovat olleet: * Edvard Bergenheim (1798–1884), Turun arkkipiispa ja yksityisen reaalikoulun perustaja * Edvard Bergenheim (1844–1893), suomalainen rautatieinsinööri ja tehtailija * Edvard Bergenheim (1863–1932), suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Zhao Tuo

Zhao Tuo oli Qin-dynastian han kiinalainen kenraali ja Nanyuen ensimmäinen kuningas. Hän osallistui Guangdongin, Guangxin ja Pohjois-Vietnamin Baiyue- kansojen valloitukseen. Qinin kaatumisen jälkeen hän perusti itsenäisen Nanyue-valtakunnan, jonka pääkaupungiksi tuli Panyu (nykyinen Kanton) vuonna 204 eaa. Jotkut perinteiset vietnamilaiset historiantutkijat pitivät häntä Vietnamin keisarina ja Triệu-dynastian perustajana, toiset historioitsijat kiistivät hänen olevan ulkomaalainen hyökkääjä. == Lähteet == Luokka:Kiinan historia Luokka:200-luvulla eaa. syntyneet Luokka:100-luvulla eaa. kuolleet
Zhao Xing

Zhao Xing (kiina: 趙興, pinyin: Zhào Xīng, ? - 112 eaa.) oli Zhao Yingqin toinen poika ja Nanyuen neljäs hallitsija. Hänen hallintonsa alkoi vuonna 115 eaa. Ja päättyi kuolemaansa vuonna 112 eaa. Luokka:Vietnamilaiset henkilöt Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 112 eaa. kuolleet
Pala sydämestä

Pala sydämestä on Yleisradion tuottama lastensuojeluaiheinen televisiosarja vuodelta 2021. Anna ja Aino Lappalaisen käsikirjoittaman mysteeridraaman on ohjannut Hanna Maylett, ja sen pääosia näyttelevät Lotta Lehtikari, Niina Koponen ja Martin Bahne Sarja palkittiin kesäkuussa 2021 Monte Carlon televisiofestivaalin Golden Nymph -palkinnolla. ==Rooleissa== ==Lähteet== Luokka:2020-luvun suomalaiset draamasarjat Luokka:Yle TV1:n televisio-ohjelmat
Kryptomnesia

Kryptomnesia on ilmiö, jossa ihminen erehtyy pitämään mieleensä juolahtanutta ajatusta tai keksintöä omanaan, vaikka todellisuudessa kyseessä on aiemmin koetun tapahtuman muisto. Koska henkilö ei muista nähneensä tai kuulleensa asiasta aiemmin, hän voi pitää oivallustaan omaperäisenä. Tämä voi johtaa tahattomaan plagiointiin.cryptomnesia. APA Dicitionary of Psychology. Viitattu 23.6.2021. == Lähteet == == Katso myös == * Regressioterapia * Valemuisto Luokka:Muisti
Tankkaustarinat

Tankkaustarinat on suomalainen televisio-ohjelma, joka kertoo ABC- liikennemyymälöiden työntekijöiden ja asiakkaiden tavallisesta arjesta. Ohjelmaa esitetään Nelonen-kanavalla. Kussakin jaksossa ollaan yhdellä ABC- liikennemyymälällä, jossa seurataan liikennemyymälän arkea. Ohjelman ensimmäisellä kaudella olivat mukana ABC:t Porissa, Lohjalla ja Vaajakoskella, Jyväskylässä. Toisella kaudella Porin ABC jättäytyi pois ohjelmasta ja tilalle tulivat ABC:t Varkaudesta ja Renkomäestä Lahdesta. Välillä ohjelmassa tavataan myös julkisuuden henkilöitä. Ohjelman ensimmäinen kausi kuvattiin keväällä 2019 ja se esitettiin alkusyksystä 2019. Toinen kausi kuvattiin kevättalvella 2021 ja se esitettiin kesän 2021 aikana. Tankkaustarinoiden ensimmäinen kausi oli kovin suosittu sillä se sai yli 4,2 miljoonaa katsojaa. Ohjelmaa juontaa Kimmo Vehviläinen. == Jaksot == Ensimmäinen tuotantokausi Jakso Nimi ABC Esityspäivä 1 Maailman vahvin mies Pori 29.7.2019 2 Donitseja ja hevosia Vaajakoski, Jyväskylä 30.7.2019 3 Tempparitähtiä ja Pin-up -mummoja Lohja 31.7.2019 4 Puumia ja haulikoita Pori 1.8.2019 5 Promohommia ja peukalokyytejä Vaajakoski, Jyväskylä 5.8.2019 6 Alpakoita ja räppiä Pori 6.8.2019 7 Samppanjaa ja uuninpesua Lohja 7.8.2019 8 Klovni tuli taloon Vaajakoski, Jyväskylä 8.8.2019 9 Pääsiäisyllätyksiä Vaajakoski, Jyväskylä 12.8.2019 10 Tankotanssia ja rasvaisia juttuja Lohja 13.8.2019 11 Sukulaisia ja tatuointeja Pori 14.8.2019 12 Rekkoja ja mehiläisiä Lohja 15.8.2019 13 Ihania naisia Lohja 19.8.2019 14 Rugbya ja hevosmiekkailua Vaajakoski, Jyväskylä 20.8.2019 15 Hei me kupataan! Pori 21.8.2019 16 Vieläkö on villihevosia? Lohja 22.8.2019 17 Arvo ja Pertti alpakkafarmilla Pori 26.8.2019 18 Moottorigrilli on kuuma Vaajakoski, Jyväskylä 27.8.2019 19 Taiteilijoita ja herkkusuita Lohja 28.8.2019 20 Keikkailua ja makuelämyksiä Pori 29.8.2019 Toinen tuotantokausi Jakso Nimi ABC Esityspäivä 1 Autokoulua ja räppiä Vaajakoski, Jyväskylä 14.6.2021 2 Kilejä ja etanapostin erikoisuuksia Lohja 15.6.2021 3 Ukuleletunnelmia ja ABC-superfani Varkaus 16.6.2021 4 Jättilanttu ja ritareita Renkomäki, Lahti 17.6.2021 5 Saappaanheittoa ja nahkaliivi Varkaus 21.6.2021 6 Suklaata ja korttien luentaa Vaajakoski, Jyväskylä 22.6.2021 7 Pin-up -mummoja ja seniori-eurheilija Lohja 23.6.2021 8 Kylähullu ja mekaanista musiikkia Varkaus 24.6.2021 9 Faneja ja mainosvideo Varkaus 28.6.2021 10 Asuntomyyntiä ja leivontavinkkejä Renkomäki, Lahti 29.6.2021 11 Lada-tatuointi ja kierrätyshattukakku Vaajakoski, Jyväskylä 30.6.2021 12 Taikoja ja cosplay- hahmoja Varkaus 1.7.2021 13 Yllätys Heimolle ja jäämoottoripyöriä Varkaus 5.7.2021 14 Teetä, kukkoja ja viulisteja Vaajakoski, Jyväskylä 6.7.2021 15 Aaveenmetsästystä ja rekkakuski Renkomäki, Lahti 7.7.2021 16 Potkukelkkailua ja melonikukkanen Varkaus 8.7.2021 17 Maalauksia ja fanitapaaminen Renkomäki, Lahti 12.7.2021 18 Saunanlämmityskisa ja missejä Vaajakoski, Jyväskylä 13.7.2021 19 Vara-Danny Varkaus 14.7.2021 20 Naurujoogaa ja lännenratsastusta Lohja 15.7.2021 Lähde: == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tositelevisiosarjat Luokka:Nelosen televisio-ohjelmat
Caetani

Caetani tai Gaetani on italialainen aatelissuku. Caetanin suku johtaa alkuperänsä keskiajalla vaikuttaneeseen niin sanottuun Anagnin sukuhaaraan, joka saavutti poliittista valtaa ja taloudellista menestystä tuettuaan Benedetto Caetanin valintaa paavi Bonifatius VIII:ksi vuonna 1294. Bonifatius VIII pyrki lisäämään Caetanin suvun vaikutusvaltaa muiden aatelissukujen, erityisesti Colonnan, kustannuksella. Tämän ansiosta Caetanin suku kohosi Roomassa hallitsevaan poliittiseen asemaan ja säilyi siinä 1400-luvun loppuun saakka. Caetanit pitivät hallussaan Anagnin, Sermonetan, Fondin ja Piedmonten voimakkaita herttuakuntia. Noin vuonna 1420 perhe jakautui kahteen haaraan Napolin ja Rooman omistustensa perusteella. Suvun jäsenet toimivat merkittävissä asemissa sekä politiikassa että tiedemaailmassa 1800- ja 1900-luvuilla. == Katso myös == * Leone Caetani ==Lähteet== Luokka:Italian aateli
Arunachalintimali

Arunachalintimali (Liocichla bugunorum) on pyrstötimaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Intiasta. ==Koko ja ulkonäkö== Arunachalintimali voi kasvaa noin 22 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Arunachalintimalikoiraan päälaki on musta ja silmäkulma on keltainen. Laji naama, selkä ja siipien olkapäät ovat väriltään oliivinvihreät ja siipien kärjissä on punaista. Linnun alaperä on punainen ja rinta vihertävän keltainen. Arunachalintimalinaaraan päälaki on ruskehtava ja punaista on vähemmän tai ei lainkaan. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Arunachalintimalia tavataan Intiasta Arunachal Pradeshin osavaltiosta. Lajin kuvannut Ramana Athreya havaitsi sen ensimmäisen kerran vuonna 1995 ja seuraavan kerran vasta kymmenen vuotta myöhemmin 2005. Linnun elinympäristöä ovat vuoristojen bambumetsät ja pensaikot. Arunachalintimali luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kannan kooksi arvioidaan 70-380 yksilöä. Suurin uhka kannalle on elinympäristön häviäminen metsien hakkuiden, teiden rakentamisen ja maastopalojen vuoksi. ==Lähteet== Luokka:Pyrstötimalit Luokka:Uhanalaiset linnut
Viirumuuranen

Viirumuuranen (Myrmotherula cherriei) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu. Viirumuurasta tavataan Brasiliassa, Kolumbiassa, Perussa ja Venezuelassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 1 430 000 km2. Lajia on kuvattu melko yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. == Lähteet == Luokka:Muuraset Luokka:Elinvoimaiset lajit
Arpino

Arpino on kaupunki Italiassa Latiumissa Lirijoen varrella. Kaupungissa asuu yli 7 000 asukasta ja sen pinta-ala on 55 km2. Antiikin ajalla kaupunki tunnettiin nimellä Arpinum. Sitä asuttivat volskit, samnilaiset ja pelasgit, kunnes se liitettiin osaksi Rooman valtakuntaa vuonna 305 eaa. Antiikin Arpinum oli Gaius Mariuksen ja Marcus Tullius Ciceron kotikaupunki. == Lähteet == Luokka:Latiumin kaupungit
Paranmuuranen

Paranmuuranen (Myrmotherula klagesi) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu. Paranmuurasta tavataan Brasilian pohjoisosassa várzea-metsissä, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 289 000 km2. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen ja se on luokiteltu vaarantuneeksi. == Lähteet == Luokka:Muuraset Luokka:Vaarantuneet lajit Luokka:Uhanalaiset linnut
Viirurintamuuranen

Viirurintamuuranen (Myrmotherula longicauda) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu. Viirurintamuurasta tavataan Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 1 010 000 km2. Lajia on kuvattu melko yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Se on kuitenkin vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. == Lähteet == Luokka:Muuraset Luokka:Elinvoimaiset lajit
Georg Mauritz von Essen

Georg Mauritz von Essen (16. tammikuuta 1850 Vöyri – 27. kesäkuuta 1937 Turku) oli suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Von Essen Georg Mauritz Viitattu 23.6.2021. Von Essenin vanhemmat olivat panimon isännöitsijä Georg Magnus von Essen ja Celina Elisabet Kjemmer ja puoliso vuodesta 1879 Olga von Willebrand (k. 1931). Von Essen tuli ylioppilaaksi Turussa 1869 ja valmistui filosofian maisteriksi 1873 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1880. Von Essen oli 1889–1907 Turun lääninvankilan lääkäri, 1907–1917 Tammelan piirin piirilääkäri ja 1918–1923 Turun pakkotyölaitoksen lääkäri. Hänellä oli myös useita kunnallisia luottamustehtäviä ja hän oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen 1893–1907. Von Essen oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1899.Förteckning öfver Finlands till urtima landtdagen i Helsingfors år 1899 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Urtima Landtdagen år 1899. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1899, s. 207-215. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Turun kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Klemens VII (vastapaavi)

Klemens VII, syntymänimeltään Robert de Genève (1342 Geneve – 16. syyskuuta 1394 Avignon), oli ensimmäinen vastapaavi katolisen kirkon suuren skisman aikana. Robert de Genève toimi Thérouannen piispana vuodesta 1361, ja vuonna 1368 hänestä tuli Cambrain arkkipiispa ja kardinaali vuonna 1371. Hän toimi paavin legaattina Pohjois-Italiassa vuosina 1376–1378 ja ryösti vuonna 1377 Cesenaa, jossa tapettiin Firenzen vastaisessa sodassa 4 000 paavia vastustanutta kapinallista. Robert de Genève johti niitä kardinaaleja, jotka julistivat epäsuositun paavi Urbanus VI:n valinnan epäpäteväksi. Robert de Genève valittiin vastapaavi Klemens VII:ksi Kirkkovaltioon kuuluneessa Fondissa 20. syyskuuta 1378. Hänen valintansa käynnisti katolisen kirkon suuren skisman, joka kesti vuoteen 1417. Vuoden 1378 loppuun mennessä Ranska päätyi tukemaan Klemensiä, kun taas Englanti kannatti Urbanusta. Sen jälkeen kaikki Euroopan maat jakautuivat kannattamaan eri paaveja. Idän kirkko oli pääasiassa Klemensin puolella. Klemens VII toivoi voivansa karkottaa Urbanus VI:n Vatikaanista käyttämällä ranskalaisia palkkasotureita, jotka olivat miehittäneet Castel Sant’Angelon linnoituksen Roomassa. Piirittäjät kuitenkin valloittivat linnoituksen, ja Klemens VII vetäytyi Napoliin, jossa Napolin kuningatar Johanna I tunnusti hänet paaviksi. Napolilaiset kannattivat kuitenkin paavi Urbanusta, ja Klemens vetäytyikin pian Avignoniin, jonne hän asettui pysyvästi. Kahden samanaikaisen paavin olemassaolo aiheutti kirkossa suurta sekaannusta alueilla, joissa oltiin epävarmoja, kumpaa paavia tulisi totella, ja esimerkiksi Englannin ja Ranskan väliset erimielisyydet paavista pidensivät satavuotista sotaa. Samalla Ranskalle tarjoutui otollinen tilaisuus puuttua Italian sisäisiin asioihin. Ranskan kuningas Kaarle V Viisas ei ainoastaan tunnustanut Klemens VII:ta paaviksi, vaan julisti Klemensin tämän kuolinpäivänä ”kirkon todelliseksi paimeneksi”. Klemens VII kuolikin täysin vakuuttuneena oikeutuksestaan paavin asemaan. == Lähteet == Luokka:Vastapaavit Luokka:Vuonna 1342 syntyneet Luokka:Vuonna 1394 kuolleet
Svend Åge Madsen

Svend Åge Madsen (1939 Århus, Tanska) on tanskalainen kirjailija. Madsen on saanut tuotantoonsa vaikutteita ranskalaisesta antiromaanista, joka ilmentää fiktion ja identiteetin problematiikkaa. Myöhemmin hän on harrastanut kielellistä kokeilua erilaisten esikuvien mukaan. ==Suomennetut teokset== * Kuvia todellisuudesta: kuunnelma (I virkeligheden), suom. Heikki O. Seppänen, Helsinki: Yleisradio 1973 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carl Theodor von Frenckell

Carl Theodor von Frenckell (16. helmikuuta 1855 Tampere – 9. kesäkuuta 1902 Wiesbaden, Saksa) oli suomalainen upseeri, liikemies ja moninkertainen valtiopäivämies.Geni: Carl Theodor von Frenckell Viitattu 23.6.2021. Von Frenckellin vanhemmat olivat Frans von Frenckell ja Ida Mathilda Bublina Kuhlström ja puoliso Fanny Lovisa Ehrnrooth. Kirjailija Greta von Frenckell- Thesleff, vuorineuvos Rafael von Frenckell ja kansanedustaja, Helsingin apulaiskaupunginjohtaja, Suomen olympiakomitean puheenjohtaja Erik von Frenckell olivat heidän lapsiaan. Yritysjohtaja, lahjoittaja Waldemar von Frenckell oli puolestaan Carl Theodor von Frenckellin veli. Von Frenckell oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897 ja 1899.Förteckning öfver Ridderskapet och Adelnsmedlemmar vid Landtdagen i Helsingfors år 1882. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1882. Tredje häftet. Helsingfors: Finska Litteratur-Sällskapets Tryckeri, 1885, s. 1489-1493.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1885 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1885. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1886, s. 1419-1424. Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1888 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1888. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1888, s. 1685-1691.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1891 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1891. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Central- Tryckeri, 1891, s. 1467-1472.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1894 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1894. Tredje delen. Helsingfors: Helsingfors Central-Tryckeri, 1895, s. 1537-1544.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1897 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1897. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1897, s. 1699-1707. Förteckning öfver Finlands till urtima landtdagen i Helsingfors år 1899 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Urtima Landtdagen år 1899. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1899, s. 207-215. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1855 syntyneet Luokka:Vuonna 1902 kuolleet
Mahjar

Mahjar, al-Mahjar, Mahǧar (arab. > 'emigrantti'), oli kirjailijaryhmä, jonka Syyriasta ja Libanonista Yhdysvaltoihin muuttaneet kristityt kirjailijat perustivat ja 1920-luvulla muodostivat yhdistykseksi. Sen perustajia oli ennen kaikkea Kahlil Gibran, ja muita merkittäviä jäseniä olivat muun muassa Mikhail Naimy, Nasib Arida ja Abd al-Masih Haddad.Mizazur Rahman Talukdar, Arabic Migration Literature of America, The Echo s. 21 ==Lähteet== Luokka:Kirjailijaryhmät Luokka:Arabialainen kulttuuri Luokka:Yhdysvaltalainen kirjallisuus
Jens Cajuste

Jens-Lys Michel Cajuste (s. 10. elokuuta 1999 Göteborg) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Napolia. Cajuste siirtyi Ruotsin toisella sarjatasolla pelanneesta Örgrytestä Tanskan Superliigan Midtjyllandiin kesällä 2018. Hän voitti Tanskan-mestaruuden kaudella 2019–2020 sekä Tanskan cupin 2019. Hän pelasi Tanskan Superliigassa kaikkiaan 58 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän pelasi neljä ottelua sekä Mestarien liigassa että Eurooppa-liigassa. Cajuste siirtyi Ligue 1:n Reimsiin 10 miljoonalla eurolla tammikuussa 2022. Hän pelasi puolentoista vuoden aikana 39 Ranskan pääsarjaottelua ja teki viisi maalia. Hän siirtyi Serie A:n Napoliin 12 miljoonalla eurolla kesällä 2023. Cajuste pelasi Ruotsin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kolme ottelua. Hän pelasi Ruotsin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Tanskaa vastaan. Hän on joulukuun 6. päivään 2023 mennessä pelannut 20 A-maaottelua. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pääsi vaihdosta muutamaksi minuutiksi kentälle ensimmäisessä alkulohko- ottelussa Espanjaa vastaan. Cajuste aloitti jalkapallon pelaamisen lapsena Kiinassa, jossa hän asui jonkin aikaa ruotsalaisen äitinsä ja haitilaistaustaisen yhdysvaltalaisen isänsä kanssa. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Molossus (koira)

Molossus () on sukupuuttoon kuollut kreikkalainen koirarotu. Sitä pidetään useimpien eurooppalaisten mastiffien kantarotuna. == Ulkonäkö == Vaikka usein molossusta pidetään mastiffien prototyyppinä, osa asiantuntijoista kiistää tämän. Heidän mukaansa se olisi sen sijaan ollut pystykorvainen, hoikkarakenteinen, pitkäraajainen ja ketterä susimainen metsästyskoira, väriltään joko fawn tai liuskeenvärinen. Desmond Morriksen mukaan nämä ristiriidat johtuisivat siitä, että molosseilla oli useita erityyppisiä koiria yhden ainoan "molossien koiran" sijaan. Hän pitää tästä hyvänä esimerkkinä Aleksanteri Suuren erityisen kookkaita koiria 300-luvulta eaa. David Hancockin mukaan muinaisen Kreikan molossikoirat olivat yleensä paimenkoiria, useimmiten valkoisia ja toisinaan karkea- tai pörrökarvaisia. Kuva:Molossus Pio- Clementino Inv872.jpg|Mastiffimainen molossus Kuva:Statue of a Molossian hound. Ca. 320 B.C.jpg|Metsästyskoiramainen molossus Kuva:Caserta Fuente Diana y Acteón 12.jpg|Sekä mastiffimaisia että metsästyskoiria == Luonne ja käyttäytyminen == Rodulla oli raivoisa ja aggressiivinen maine. 1. vuosisadalla eaa. roomalainen runoilija ja filosofi Lucretius kuvaili sitä vihaiseksi ja raivokkaaksi, ja tämä mielikuva säilyi vuosisatojen ajan. == Alkuperä == Rotu sai nimensä Luoteis-Kreikan vuoristoalueella 100–400-luvuilla eaa. eläneeltä molossi-heimolta. Jonkinlainen kookas vahtikoira tuotiin idästä Kreikkaan, missä se päätyi molossien käsiin. Se oli lähinnä vahtikoira, mutta sitä käytettiin myös muihin tehtäviin. Kynologi Otto Keller uskoo molossuksen polveutuneen tiibetinmastiffista, minkä kautta se on liitetty myös tiibetiläiseen suteen ja tanskandoggiin.Hancock, David. Hounds - Hunting by Scent, s. 28. The Crowood Press: Ramsbury, Marlborough, Wiltshire, 2014. ISBN 978-1-84797-601-7. === Vaikutus nykyisiin rotuihin === Suosituimman teorian mukaan molossus oli mastiffien varhainen kantamuoto. Se olisi kulkeutunut Kreikasta Roomaan, missä sitä käytettiin armeijan vahtikoirana, ja se levisi roomalaisten sotilaiden mukana eri puolille Eurooppaa. Näin olisivat saaneet alkunsa suurin osa raskasrakenteisista eurooppalaisista roduista. Aleksanteri Suuri, jonka äiti oli molossiprinsessa, tapasi matkoillaan itään erityisen kookkaita koiria, joihin hän mieltyi niin paljon että vei osan niistä kotiseudulleen. Mahdollisesti juuri hänen omistamistaan koirista kehittyivät myöhäisemmät mastiffirodut. Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 616-617. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont. ==Lähteet== Luokka:Kreikkalaiset koirarodut Luokka:Mastiffit Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut
Xavier de Maistre

Xavier de Maistre (1763 Chambéry, Ranska – 1852 Pietari, Venäjä) oli ranskalainen kirjailija, kreivi. Hän palveli ensin Sardinian kuninkaan armeijassa ja sai upseerin arvon, sen jälkeen hän palveli myös Italian, Sveitsin ja Venäjän armeijoissa. Vuosina 1815–1816 hän asui Suomessa. Maistren tuotanto oli suppea. Lähinnä hän kuvaa Kaukasiaan ja Persiaan tekemiään matkoja. Hänen tunnetuin teoksensa on Matka huoneessani (1794), jonka hän kirjoitti jouduttuaan kuudeksi viikoksi kotiarestiin rangaistuksesi virkavirheestä eli kaksintaistelussa. ==Suomennetut teokset== * Aostan kaupungin spitaalinen (Le Lépreux de la Cité d'Aoste) teoksessa Luonnonlapsi : Olkikattoinen maja Italiassa : Rene : Aostan kaupungin spitaalinen : Carmen, ExLibris (Concert Hall Society) 1970 * Matka huoneessani (Voyage autour de ma chambre), suom. Olli-Matti Ronimus ja Pentti Holappa, Helsinki: WSOY 1965 Sarja: Intiimikirjasto * Matka huoneeni ympäri ; ja Öinen tutkimusmatka huoneessani (Voyage autour de ma chambre ja Expédition nocturne autour de ma chambre), suom. Kai Mikkonen, Turku: Savukeidas 2011 ISBN 978-952-5500-86-8 (Matka huoneeni ympäri julkaistu aiemmin suomeksi nimellä Matka huoneessani) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1763 syntyneet Luokka:Vuonna 1852 kuolleet
László Bénes

László Bénes (s. 9. syyskuuta 1997 Dunajská Streda) on slovakialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Union Berliniä. Hän edusti kaudet 2022–2024 2. Bundesliigassa Hamburger SV:tä, johon hän siirtyi Borussia Mönchengladbachista kesällä 2022. Hän on Saksassa pelannut lainasopimuksilla myös Holstein Kielissä vuoden 2019 alkupuoliskon ja Augsburgissa vuoden 2021 helmikuusta kauden loppuun. Hän on pelannut Slovakian A-maajoukkueessa vuodesta 2017. Bénes on kauden 2023–2024 loppuun mennessä pelannut Bundesliigassa 65 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia, ja 2. Bundesliigassa 75 ottelua, joissa hän on tehnyt 21 maalia. Slovakian liigassa hän on pelannut Žilinan joukkueessa 31 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Bénes pelasi useissa Slovakian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Slovakian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2017 MM-karsintaottelussa Liettuaa vastaan. Vuonna 2019 hän pelasi kaksi maaottelua ja kesäkuussa 2021 ennen EM-kilpailuja kaksi, joista ensimmäisessä Bulgariaa vastaan hän teki joukkueensa ainoan maalin. EM- turnauksessa hän pääsi vaihdosta kentälle Slovakian toisessa alkulohko- ottelussa Ruotsia vastaan ja kolmannessa alkulohko-ottelussa Espanjaa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän tuli vaihdosta kentälle alkulohko-ottelussa Ukrainaa ja tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Englantia vastaan. Hän on pelannut heinäkuun 2024 loppuun mennessä 24 A-maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, joista toisen kesäkuussa 2024 ystävyysottelussa Walesia vastaan. == Lähteet == Luokka:Slovakialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lumikuru

Lumikuru – Tarinoita ja kuvia Saariselän tuntureista ja eräretkeilystä on Kullervo Kemppisen kirjoittama Saariselän ja nykyisen Urho Kekkosen kansallispuiston alueesta kertova eräkirja. Siitä on julkaistu neljä painosta 1950-luvulla ja 1960-luvulla sekä uusintapainos vuonna 2015. Lumikuru antaa ohjeita ja vinkkejä vaellusten aloituspaikoista, reiteistä ja eräretkeilystä alueella. Kirjan vuonna 2017 Retkipaikka-sivustolla arvioinut Antti Kulmanen kuvailee kirjaa inhimilliseksi ja tarinanomaiseksi kertomukseksi kaikesta siitä, mitä on hyvä ottaa huomioon Saariselän-vaelluksella. == Merkitys == Lumikurun julkaisuaikana 1950-luvun lopulla vastaavaa kirjallisuutta ei ollut ja sen aikaiset kartat olivat heikkolaatuisia, joten Kemppisen Lumikuru oli merkityksellinen. Kirjan lopussa on Kemppisen äidin piirtämä kartta Saariselän vaelluskohteista. Reppuretki-sivustolla teoksesta kirjoittaneen Olli Järvenkylän mukaan ”kirjan voidaan sanoa aloittaneen retkeilybuumin Itä- Lappiin”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lumikuru, kirja lapinhullun kainaloon. Kävelystä ja elämästä -blogi. Luokka:Suomalaiset kirjat Luokka:Vuoden 1958 kirjat