EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ukkosrintama

thumb|right|220px|30 asteen korkeudessa oleva ukkospilvirintama. Huomaa pilven kuituinen yläosa, ja tummemmaksi muuttuva alaosa. Ukkonen on jo melko lähellä, vaikka sen jyrinä ei välttämättä vielä kuulu. Ukkosrintama on kansanomainen nimitys vierekkäisistä ukkospilvistä koostuvalle kuuropilvinauhalle tai muulle nauhamaiselle voimakkaalle sadealueelle, johon liittyy ukkosta. Ukkosrintamaksi voidaan kutsua sekä rintamaukkosten että ilmamassaukkosten muodostamaa jonoa. Jälkimmäisissä ei ole, toisin kuin varsinaisissa säärintamissa eri puolilla eri ilmamassoja. == Aiheesta muualla == *Kevään ensimmäinen ukkosrintama tulossa YLE 16.5.2012 *Ukkosrintama lähestyy Suomea – Fortum varautuu sähköhäiriöihin Ilta-Sanomat 16.5.2012 Luokka: Ukkonen
Sillanpääasema

Sillanpääasema () on sotilastermi, joka tarkoittaa vesistön ylityksen jälkeen saavutetun aseman vahvistamista lisäjoukoilla ja sen käyttämistä jalansijana jatkohyökkäyksille. Tunnetuimmat sillanpääasemat ovat liittyneet Normandian maihinnousuun sekä Gallipolin taisteluun. Luokka:Maasodankäynti
Keiji Suzuki

Keiji Suzuki (, s. 3. kesäkuuta 1980 Jōsō, Ibarakin prefektuuri, Japani) on japanilainen judoka, lajin olympiavoittaja ja maailmanmestari. Suzuki voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden alle 100 kg:n sarjassa Calissa 1998. Hän voitti saman sarjan myös Pekingin universiadeissa 2001. Vuonna 2002 hän kuului joukkuekilpailun maailmanmestaruuden voittaneeseen Japanin joukkueeseen Baselissa. Busanin Aasian kisoissa hän voitti kultaa alle 100 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa eteläkorealaisen Jang Sung-Hon. Suzuki voitti Osakan MM-kilpailuissa 2003 avoimen luokan mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa Viron Indrek Pertelsonin. Vuoden 2004 Aasian mestaruuskilpailuissa Almatyssa hän hävisi yli 100-kiloisten loppuottelussa Etelä-Korean Kim Sung-Bumille. Ateenan olympialaisissa 2004 Suzuki voitti kultaa yli 100 kg:n painoluokassa kukistettuaan loppuottelussa Venäjän Tamerlan Tmenovin. Kairossa 2005 hän saavutti alle 100-kiloisten maailmanmestaruuden voitettuaan loppuottelussa ukrainalaisen Vitali Bubonin. Taipein Aasian-mestaruuskilpailuissa 2009 hän sai yli 100 kg:n sarjassa hopeaa Etelä-Korean Kim Soo Whanin jälkeen. Tokion MM-kilpailuissa 2010 hän sai avoimessa luokassa pronssia. Hän sijoittui kolmanneksi myös avoimen luokan MM- kilpailuissa Tjumenissa 2011. Suzuki on saavuttanut masters-, GP- ja Grand Slam -kilpailuissa kaksi voittoa, neljä kakkossijaa ja kolme kolmossijaa sekä maailmancup- ja Continental Open -kilpailuissa viisi voittoa ja kolme kolmossijaa. Japanin-mestaruuskilpailuissa hän on saanut aikuisten sarjassa yhdeksän kultaa ja kuusi hopeaa ja kaksi pronssia. == Lähteet == *Profiili JudoInside.com Luokka:Japanilaiset judokat Luokka:Japanilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Virtain vaakuna

Virtain kaupungin vaakuna on saanut aiheensa pitäjän nimestä ja virtolaisesta Martti Kitusesta. Aaltokoroiset jänteet viittaavat suoraan paikkakunnan nimeen, ja keihäänkärjet muistuttavat Kitusesta Suomen kuuluisimpana karhuntappajana – hän metsästi elämänsä aikana yli 100 täysikasvuista karhua. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 15. helmikuuta 1954. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä aaltokoroiset kolmoisjänteet, saatteena kummallakin puolella palkeittainen karhukeihäänkärki; kaikki hopeaa”. == Lähteet == * Luokka:Suomen kuntien vaakunat Luokka:Virrat
Pekka Barck

Pekka Barck (s. 1963 Kokkola) on suomalainen kilpapurjehduksen historioitsija. Barck kilpailee itse aktiivisesti 6mR-veneillä ja on ollut klassisen, vuosien saatossa kilpailuissa menestyneen Harry Beckerin 1940 suunnitteleman 6mR- veneen Off Coursen osakas. Barck on julkaissut useita kilpapurjehduksen historiaa käsitteleviä teoksia. == Kirjat == * Sexornas jakt (yhdessä Ingvard Liwendahlin ja Harald "Affe" Althanin kanssa, Finlands 6mR -förbund 1992 (Vuoden urheilukirja 1992) * Villa Doris jubileumsskrift 1994 * May Be IV Jubileumsskrift 1936-1996 1996 ISBN 952-5045-02-1 * Finlands Segeljakter - En bok om fritidsseglingen i Finland från 1850-talet till 1920" 2003 ISBN 952-5045-14-5 * Segel och hav – ett bildverk om klassiska båtar och fartyg (yhdessä kuvaaja Jorma Rautapään kanssa) 2004 ISBN 978-9525-04517-8 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carlos Tapia

Carlos Daniel Tapia (s. 20. elokuuta 1962 San Miguel, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija. Tapia edusti Argentiina vuoden 1986 MM-kisoissa. Suurimman osan urastaan Tapia pelasi Boca Juniorsissa. == Lähteet == * Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suomen tiedepalkinto

Suomen tiedepalkinto on vuonna 1997 perustettu, joka toinen vuosi myönnettävä suomalainen tiedepalkinto. Se myönnetään tunnustuksena korkeatasoisesta ja kansainvälisesti erityisen merkittävästä tieteellisestä tutkimuksesta Suomessa tutkimustyötä tekevälle tieteenharjoittajalle tai tutkimusryhmälle. Palkinnon myöntää opetus- ja kulttuuriministeriö Suomen Akatemian hallituksen esityksestä. Vuonna 2015 palkinto oli arvoltaan 85 000 euroa. Vuosina 2017, 2019 ja 2021 palkintosumma oli 100 000 euroa. ==Palkitut== * 1997 – Risto Näätänen, aivotutkija * 1999 – Oulun yliopiston kollageenitutkimusryhmä (akatemiaprofessori Kari Kivirikko, professori Taina Pihlajaniemi ja dosentti Leena Ala-Kokko) * 2001 – Lea Pulkkinen, psykologian professori * 2003 – Markku Kulmala, aerosoli- ja ympäristöfysiikan professori * 2005 – Bjarne Holmbom, puu- ja paperikemian professori * 2007 – Ilkka Hanski, ekologi * 2009 – Riitta Hari, aivotutkija * 2011 – Simo Knuuttila, uskonnonfilosofi * 2013 – Kari Alitalo, lääketieteen ja kirurgian tohtori * 2015 – Markku Laakso, lääkäri ja akatemiaprofessori * 2017 – Christina Salmivalli, Turun yliopiston psykologian professori ja KiVa-kouluohjelman kehittäjä * 2019 – Heli Jantunen, professori ja Oulun yliopiston mikroelektroniikan tutkimusyksikön johtaja * 2021 – Martti Koskenniemi, Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden professori * 2023 – Olli Ikkala, Aalto-yliopiston fysiikan professori == Lähteet == Luokka:Tieteen ja tekniikan palkinnot Luokka:Suomalaiset tiedepalkinnot
Midtown Madness 3

Midtown Madness 3 on Midtown Madness -pelisarjaan kuuluva ajopeli, jossa ajetaan autolla ja suoritetaan erilaisia tehtäviä. Myös verkkopelaaminen on mahdollista. Midtown Madness 3:n pelattavat kaupungit ovat Pariisi ja Washington DC, jotka on kuvattu pelissä tarkasti. Mukana on myös jalankulkijoita ja muuta liikennettä. Haluamansa ajoneuvon voi valita yli 30 auton valikoimasta, joka sisältää myös esimerkiksi linja-autoja. Pelissä on mukana myös Career mode eli uratila, jossa pelaajan pitää suorittaa erilaisia tehtäviä, kuten toimia pizzalähettinä tai poliisina. Uratilan edetessä muun muassa valittavana olevien ajoneuvojen määrä kasvaa. == Pelin sisältämät ajoneuvot == Ajoneuvoja saa esimerkiksi suorittamalla uratilan tehtäviä. * Pariisin linja-auto * Washingtonin linja-auto * Paloauto * Sementtiauto * Panssariauto * Freightliner Century Class S/T * Hummer H2 SUV * FLE * Limusiini * Cadillac Escalade * Ambulanssi * Taksi * Pariisin poliisiauto * Washingtonin poliisiauto * Chrysler PT Cruiser Turbo * 1959 Cadillac Eldorado Seville * Mini Cooper S * Chevrolet SSR * Saab 9-3 Turbo * Audi TT * Chrysler Crossfire * Audi S4 Avant * 1967 Ford Mustang 2+2 Fastback * Chevrolet Corvette Z06 * Lotus Esprit V8 * Dodge Viper SRT-10 * Koenigsegg CC == Lähteet == Luokka:Vuoden 2003 videopelit Luokka:Midtown Madness
James G. Stavridis

James G. Stavridis (s. 15. helmikuuta 1955 West Palm Beach, Florida)http://en.sae.gr/?id=16559 on yhdysvaltalainen amiraali, Yhdysvaltain Euroopan joukkojen ja Naton joukkojen komentaja (SACEUR) 2009-2013\. Hän oli aiemmin Yhdysvaltain eteläisten joukkojen komentaja. Hänen edeltäjänsä molemmissa tehtävissä oli Bantz J. Craddock. Stavridis valmistui Yhdysvaltain laivastoakatemiasta vuonna 1976. Hän on palvellut pinta-aluksilla, vuosina 1993–1995 hän komensi Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä USS Barrya (DDG-52), vuonna 1998 hävittäjälaivue 21:tä Persianlahdella ja 2002–2004 USS Enterprisen lentotukialusryhmää. Stavridis on myös suorittanut tohtorintutkinnon ja maisterintutkinnon oikeustieteessä The Fletcher School of Law’sta ja kansainvälisestä politiikasta Tuftsin yliopistosta 1984. == Lähteet == * http://www.navy.mil/navydata/bios/navybio.asp?bioID=270 * http://yle.fi/uutiset/ulkomaat/2009/10/nato- komentaja_hakee_sotilasliitolle_tukea_facebookista_1052435.html === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset amiraalit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Martingaalistrategia

Martingaalistrategia () on ruletin strategia, jossa pelataan 1:1 palauttavia vetoja (punainen/musta, parillinen/pariton ja 1-18/19-36) ja jossa jokaisen häviön jälkeen panos tuplataan. Strategia on usein käytetty kasinoilla. Strategialla päästään melkein varmasti eli todennäköisyydellä 1 voitolle, jos ajalle, rahalle ja yksittäisen kierroksen panokselle ei ole ylärajaa. Käytännössä peliin voi panostaa vain rajallisen määrän rahaa (ja aikaa), jolloin martingaali on odotusarvoisesti tappiollinen, kuten mikä tahansa muukin järjestelmä. ==Periaate== Aina hävityn pelikierroksen jälkeen asetetaan aikaisempaan panokseen verrattuna kaksinkertainen panos ja tätä jatketaan seuraavaan voittoon asti. Esimerkki: * Panostetaan 10 € punaiselle. Tulos on musta. Panos menetetään. * Panostetaan 20 € punaiselle. Tulos on musta. Panos menetetään. * Panostetaan 40 € punaiselle. Tulos on punainen. Voitto 40 € + panos 40 € takaisin. ** Tulos: Panostettu yhteensä 70 €. Takaisin 80 €. Voitolle jääty 10 €, eli alkuperäisen panoksen verran. Voiton jälkeen pelaamisen voi aloittaa uudestaan alusta, esimerkissä 10 € panoksella. ==Matemaattinen analyysi== Jos jollakin kierroksella tulee voitto, jäädään pelissä aina alkupanoksen (yllä olevassa esimerkissä 10 €) verran voitolle. Tämä voidaan osoittaa seuraavasti: Oletetaan, että voittoa edeltää n tappiollista kierrosta. Näiden tappioiden summa on 1 + 2 + \cdots + 2^{n-1} = 2^n-1. Seuraavan voitollisen kierroksen panos on 2^n, jolloin yhteensä voittoa tulee 2^n - (2^n-1) = 1. Olkoon yksittäisen kierroksen häviön todennäköisyys \frac{1}{2} \leq p < 1. Tällöin pelattaessa enintään n kierrosta hävitään kaikki kierrokset todennäköisyydellä p^n, ja tällöin tappio on 1 + 2 + \cdots + 2^{n-1} = 2^n - 1. Todennäköisyydellä 1-p^n jollain kierroksella tulee voitto, jolloin ylläolevan perusteella voiton määrä on 1 (kun pelaamista ei voiton jälkeen enää jatketa). Voiton odotusarvo on siis -p^n(2^n-1) + (1-p^n)*1 = 1 -(2p)^n \leq 0. Odotusarvon voidaan myös helposti osoittaa olevan millä tahansa strategialla enintään nolla havaitsemalla pelaajan kassan olevan ylimartingaali. Jos taas kierrosten määrälle ei ole mitään ylärajaa, tilanne onkin erilainen. Pelaaja jää yhä alkupanoksen verran voitolle, ellei hän häviä kaikkia kierroksia. Mutta nyt kaikkien kierrosten häviämisen todennäköisyys onkin 0, sillä n peräkkäisen tappion todennäköisyys on p^n, mikä lähestyy nollaa, kunhan p eq 1. Koska pelaaja saa todennäköisyydellä 1 voiton, jonka suuruus on 10 (€), on voiton odotusarvo siis 10 (€). Siis tässä tapauksessa mahdollisten kierrosten määrän lähestyessä ääretöntä odotusarvon raja-arvo ei ole sama kuin raja-arvon odotusarvo. Näin voi käydä, kun monotonisen konvergenssin lauseen ja Lebesguen dominoidun konvergenssin lauseen oletukset eivät ole voimassa. Käytännössä pelattavien kierrosten määrä ei voi olla rajoittamaton, sillä se vaatisi rajattomasti aikaa ja rahaa. Toisaalta myös pelijärjestäjillä on ruletissa maksimipanokset, jotka estävät strategian toimivuuden. ==Katso myös== *Martingaali (todennäköisyysteoria) Luokka:Uhkapelit
Jacobus Pierneef

Jacobus Pierneef (1886-1957) oli eteläafrikkalainen taidemaalari. Hän kuvasi töissään usein maisemaa tai arkkitehtuuria. Suurin osa hänen töistään esittää Highveldin maisemia. Pierneef syntyi Pretoriassa hollantilaisille vanhemmille. Toisen buurisodan takia hänen perheensä päätti 1901 muuttaa takaisin Alankomaihin. Alankomaissa hän opiskeli Rotterdamse Kunsakademiessä, jossa häntä ohjasivat useat hollantilaiset taiteilijat. 18-vuotiaana hän muutti takaisin Pretoriaan. Hänen ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1902 se sai pääosin hyvän vastaanoton. Vuonna 1927 Pretoriassa avattu Pierneefin näyttely sisälsi myös abstraktia taidetta, mutta näyttelyn saama huono vastaanotto sai taiteilijan palaamaan vanhaan tyyliinsä. Hän avioitui vuonna 1910 häntä 12 vuotta vanhemman Agatha Delen kanssa, mutta parin yhteiselämää haittasivat vaimon psyykkiset ongelmat ja sokeutuminen ja liitto päättyi eroon vuonna 1923. Pierneef meni vuonna 1924 uusiin naimisiin May Schoepin kanssa. Pierneef jäi eläkkeelle 1933 ja kuoli 1957. Luokka:Eteläafrikkalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Karhepääskyt

Karhepääskyt (Stelgidopteryx) ovat pääskyjen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Karhepääskyjen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia. == Karhepääskyihin kuuluvat lajit == * Etelänkarhepääsky (Stelgidopteryx ruficollis) * Pohjankarhepääsky (Stelgidopteryx serripennis) == Aiheesta muualla == *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) *ITIS: Stelgidopteryx Luokka:Pääskyt
Norjanarho

Norjanarho (Arenaria norvegica, syn. A. ciliata subsp. norvegica) on kohokkikasveihin kuuluva monivuotinen, pienikokoinen tunturikasvi. Suomessa laji on erittäin uhanalainen ja luonnonsuojelulailla rauhoitettu. == Ulkonäkö ja koko == Norjanarho kasvaa noin 5 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on löyhästi mätästävä. Möyheät, vastakkain olevat lehdet ovat 3–6 mm pitkiä, lähes ruodittomia ja yksisuonisia. Muodoltaan ne ovat lusikkamaisia tai soikeita sekä kaljuja tai harvaan lyhytkarvaisia. Kukkien valkoiset terälehdet ovat kynnettömiä, ehyitä ja kooltaan 4–5,5 mm pitkiä. Verholehdet ovat hieman terälehtiä lyhyempiä. Emiö on kolmelehtinen, heteitä on 8–10 kappaletta. Norjanarho kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kypsyy munanmuotoinen kota, joka on kuusiliuskaisesti avautuva. Siemenet ovat nystermäisiä ja rasvalisäkkeettömiä.Retkeilykasvio 1998, s. 103–104. Norjanarho muistuttaa lähinnä sukulaislajiaan tunturiarhoa (A. pseudofrigida), joka kuitenkin Suomessa kasvaa eri alueella.Väre 1997, s. 70. == Levinneisyys == Norjanarho on levinneisyydeltään pohjoiseurooppalainen ja atlanttinen kasvi, jota tavataan Islannissa, Shetlannin saarella, Skotlannissa ja Skandeilla Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. Suomessa lajia on löydetty ainoastaan Enontekiöltä Kilpisjärven Malla- ja Saana-tuntureilta. == Elinympäristö == Tyypillisiä norjanarhon kasvupaikkoja Suomessa ovat alapaljakan avoimet vyörysoraikot 800–860 metrin korkeudessa. Laji on kalkinvaatija. Norjanarholla ei Suomessa ole välitöntä vaaraa, mutta pientä kantaa saattaa kuitenkin uhata laiton keräily.Retkeilykasvio 1998, s. 104. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. * Väre, Henry: Norjanarho. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 70. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Norjanarho – Arenaria norvegica * Kasviatlas 2022: Norjanarhon levinneisyys Suomessa. Luokka:Arhot Luokka:Suomen erittäin uhanalaiset kasvit
Eurypontidit

Eurypontidit (, ) olivat toinen kahdesta kuninkaallisesta Spartan kuningassuvusta, ja sitä pidettiin vähempiarvoisena kuin agiadeja."the Agiads were reckoned... to be the senior of the two royal houses." Eurypontidien kantaisänä pidettiin myyttistä Herakleen jälkeläistä Proklesta. Spartan poliittisessa elämässä suvulla oli yleensä vähemmän vaikutusvaltaa kuin agiadeilla, mutta tilanne muuttui vuosisatojen varrella, ja viimeistään Spartan saavutettua hegemonian Kreikassa eurypontideista tuli monimutkaisen valtataistelun jälkeen tärkeämpi vaikuttaja politiikassa. Merkittävimmät suvun kuninkaat olivat Arkhidamos II ja Agesilaos II, jotka vaikutus Spartan politiikkaan jäi pysyväksi. Molemmat Spartan kuningassuvut olivat tiukasti erotettuja toisistaan, eikä yhden suvun jälkeläinen voinut seurata toisen suvun kuningasta valtaistuimelle. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset hallitsijasuvut *
Agiadit

Agiadit (, ) olivat toinen kahdesta kuninkaallisesta Spartan kuningassuvusta, ja sitä pidettiin arvokkaampana kuin eurypontideja. Agiadien kantaisänä pidettiin myyttistä Herakleen jälkeläistä Eurysthenestä, joskin suvun nimi juontaa juurensa tämän pojasta, Agis I:stä. Suvulla oli yleensä enemmän valtaa Spartan politiikassa eurypontideihin verrattuna, ja sen merkittävimpiä kuninkaita olivat Kleomenes I ja Leonidas I. Luokka:Antiikin kreikkalaiset hallitsijasuvut *
Tunturiarho

Tunturiarho (Arenaria pseudofrigida, myös A. ciliata subsp. pseudofrigida) on kohokkikasveihin kuuluva monivuotinen, pienikokoinen kasvi. Suomessa laji harvinainen ja luonnonsuojelulailla rauhoitettu.Ympäristöministeriö: Luonnonsuojeluasetuksessa rauhoitetut lajit Viitattu 29.2.2012. == Ulkonäkö ja koko == Laajoina mättäinä kasvava tunturiarho kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Vastakkain olevat, lähes ruodittomat lehdet ovat 3–6 mm pitkiä. Muodoltaan lehdet ovat leveätyvisen lusikkamaisia, ohuita ja tyvestä karvalaitaisia. Lehtien keskisuoni näkyy selvästi. Kukkien valkoiset terälehdet ovat kynnettömiä, ehyitä ja kooltaan 6–8 mm pitkiä. Verholehdet ovat noin kaksi kertaa terälehtiä lyhyempiä. Emiö on kolmelehtinen, heteitä on 8–10 kappaletta. Suomessa tunturiarho kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on kuusiliuskaisesti aukeava lieriömäinen kota. Siemenet ovat nystermäisiä ja rasvalisäkkeettömiä.Retkeilykasvio 1998, s. 103–104. Tunturiarho muistuttaa läheisesti norjanarhoa (A. norvegica). Lajien kasvupaikat sijaitsevat kuitenkin Suomessa eri alueella.Ulvinen 1997, s. 71. == Levinneisyys == Tunturiarhoa tavataan Norjan ja Suomen itäosista Venäjälle Novaja Zemljalle saakka sekä Grönlannin itäosissa ja Huippuvuorilla. Suomessa lajia tavataan ainoastaan Kuusamossa ja Sallassa. == Elinympäristö == Tunturiarhoa tavataan pääasiassa rotkolaaksoissa kalliopenkereillä ja kallionraoissa sekä ultraemäksisillä kalliolla ja harjuilla. Laji on kalkinvaatija. Lajin suurimpia uhkia Suomessa ovat kaivostoiminta, soranotto ja metsänhakkuut. Lisäksi tunturiarhon uhkana on laiton keräily. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. * Ulvinen, Tauno: Tunturinarho. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 71. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2022: Tunturiarhon (Arenaria pseudofrigida)) levinneisyys Suomessa. * Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Tunturiarho (Arenaria pseudofrigida) * Pohjolan kasvien pauloissa: Arenaria pseudofrigida – tunturiarho * United States Department of Agriculture (USDA): Arenaria pseudofrigida * ITIS: Arenaria pseudofrigida Luokka:Arhot
Cumières-le-Mort-Homme

Cumières-le-Mort-Homme on kunta Meusen departementissa Lorrainen hallintoalueella Ranskassa. Kunta kuuluu Verdunin arrondissementtiin ja Charny-sur-Meusen kantoniin. Kunnassa ei ollut yhtään asukasta vuoden 2006 väestönlaskennassa. Cumières-le-Mort-Hommen pinta-ala on 6,11 neliökilometriä. Kunnasta on matkaa Chattancourtiin 1,9 kilometriä, Marreen 2,9 km, Forges-sur- Meuseen 3,4 km, Champneuvilleen 3,5 km, Regnéville-sur-Meuseen 4 km, Béthincourtiin 4,1 km ja Samogneuxiin 5 km. Ranskan pääkaupunkiin Pariisiin on matkaa 218 kilometriä. Kunta tuhoutui 21. helmikuuta–19. joulukuuta 1916 käydyssä ensimmäiseen maailmansotaan kuuluvassa Verdunin taistelussa, eikä sitä koskaan jälleenrakennettu. Samassa taistelussa tuhoutuivat myös läheiset Beaumont-en-Verdunoisin, Bezonvauxin, Fleury-devant-Douaumontin, Haumont-près- Samogneuxin, Louvemont-Côte-du-Poivren, Douaumontin, Ornesin ja Vaux-devant- Damloupin kunnat, joista ainoastaan kolme jälkimmäisinä mainittua ovat nykyisin asutettuja. == Väkiluvun kehitys == Cumières-le-Mort-Hommen väkiluvun kehitys vuodesta 1803 vuoteen 1913 sekä vuodesta 1968 vuoteen 2006: Vuosi Väkiluku Vuosi Väkiluku 1803 257 1968 7 1851 315 1975 4 1901 239 1982 3 1913 205 1990 1 1999 0 2006 0 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kunta INSEEssä * Kunnan kartta * Les villages détruits Luokka:Meusen kunnat
Evon harjoitusalue

Suomen Pelastusalan Keskusjärjestön ja Suomen puolustusvoimien harjoitusalue on Padasjoella sijaitseva harjoitusalue. Alueella on sekä sotilaallisia että siviilikriisinhallintaan, palo- ja pelastustoimeen liittyviä harjoitusalueita. ==Sotilaalliset harjoitusalueet== ===Ampumarata=== Padasjoen ampumarata, Padasjoen koulutuskeskus Sijainti: . Sijainti: Padasjoki Ylläpitäjä: Suomen Reserviupseeriliitto, Padasjoen reserviyhdistys Kiväärilajit: hirviammunta, rynnäkkökivääri, sovellettu reserviläisammunta Pistoolilajit: Alueen ampumarata koostuu useasta osasta: Telhonjärven lounaispuolella, Vähä-Hervon itäpuolella ja Iso-Hervon koillispuolella sijaitsee puolustusvoimien 150 metrin ampumarata, jossa voidaan ampua rynnäkkökiväärillä. Samalla alueella on myös muita kuin sotilasammuntoihin liittyviä ratoja Hälvälän ampumaradan tapaan, kuten Padasjoen Riistanhoitoyhdistyksen hirviampumarata metsästystutkintoa varten sekä Padasjoen reserviyhdistyksen pistoolirata ja sovelletun reserviläisammunnan rata. ===Leiri- ja harjoitusalue=== Ampumarasta etelään Iso-Taruksen itäpuolella ja Vähä-Taruksen koillispuolella sekä Kaakonlammin eteläpuolella on leiri- ja harjoitusalue, jota käyttävät muuhun kuin ammuntaan maanpuolustuskoulutusyhdistys sekä reserviupseeri- ja muut reserviläisyhdistykset. Alueella on kaksi tielaitoksen lahjoittamaa majoitusparakkia (suurehko tupa Hauho ja pienehkö tupa Kouvola, neljä viiden hengen huonetta), yksi varastoparakki, kaksi kuuden hengen saunaa sekä lisäksi puolustusvoimien joukkuesauna. Aluetta käyttävät mm. maanpuolustuskoulutusyhdistys, Tapiolan Reserviupseerien ja Espoon Reserviläisten talvi- ja kesäpäivien järjestäjät.http://www.taru.pp.fi/padasjoki/padasjoki.html ==Siviilikriisinhallinnan leiri- ja kurssikeskus== Kolmas harjoitusalue on Suomen Pelastusalan Keskusjärjestön (SPEK) leiri- ja kurssikeskus Palotarus, joka sijaitsee Vähä-Taruksen lounaispuolella, Iso-Taruksen länsirannalla ja Iso-Hervon koillispuolella.http://www.spek.fi/includes/loader.aspx?id=ef3cd4c1-2e6b-42b9-b798-0b4312ef704b Aluetta käytetään sopimuspalokuntien (aikaisemmalta nimeltään vapaaehtoiset palokunnat) harjoitusalueena. ===Palotarus=== Alue on parhaiten varusteltu kolmesta harjoitusalueesta. Siellä on yksitoista majoitusmökkiä (Tavi, Kuikka, Haapana, Viklo, Liro, Kuovi, Kivitasku, Satakieli, Peukaloinen, Kiuru ja Punarinta), kaksi saunaa (Metso ja Teeri), ruokala (Kuhankeittäjä), ruokailukatos (Käki), tarjoilukatos (Kottarainen), grillikatos (Käenpiika), luentosali (Käpytikka) ja hallintorakennus (Palokärki). ===Käyttö=== Aluetta käytetään alkusammutuksen harjoitusalueena, mutta myös yleisluontoisena kurssikeskuksena, jota voidaan sopimuspalokuntien lisäksi tarjota myös yrityksille. ==Lähteet== Luokka:Ampumaradat Luokka:Palo- ja pelastustoimi Luokka:Padasjoen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen ampuma-alueet Luokka:Sotilaskoulutus
Aprilia AF1

Aprilia AF1 on Aprilian vuosina 1989-1991 valmistama kevytmoottoripyörä. == Historia == Aprilia AF1 -mallisto syntyi vuonna 1989 kun markkinoille tuli Aprilia Replica AF1, pyörässä on tehoa 32hv ja Rotax 123 -moottori. Vuonna 1991 malli korvattiin Futuralla, jossa uusittiin koko ulkomuoto, mutta ei konetta. Jo vuonna 1992 Aprilia korjasi taas Futuran puutteita ja ulkomuotoa Sport Pro -mallistolla jossa olikin jo paranneltu malli 123 -koneesta ja siitä irtosikin hulpeat 35hv. Myös ulkomuotoa muutettiin lähinnä takapään osalta. Sport Prohon sitten päättyikin AF1 malliston valmistus, jonka tilalle tuli Aprilia rs. == Tekniset tiedot == * Kuutiotilavuus: 123cc * Sylinterien määrä: 1kpl * Teho: 21-25 kW * Poraus x isku: 54.0 x 54.5 mm * Jäähdytys: neste * Voitelu: Tuorevoitelu * Vaihdelaatikko: 6 vaihteinen * Kytkin: 6 levyinen märkäkytkin * Toisioveto: Ketju * Käynnistys: sähkö * Runko: Alumiininen palkkirunko * Etujarru: 320mm kelluva levyjarru 4 mäntäisellä puristimella * Takajarru: 240mm kelluva levyjarru 2 mäntäisellä puristimella AF1
Bertil Tallberg

Bertil Tallberg (17. syyskuuta 1883 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta – 20. huhtikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, liikkeenjohtaja, kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.50-vuotias. Johtaja Bertil Tallberg, Helsingin Sanomat, 17.09.1933, nro 249, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Tallberg pääsi ylioppilaaksi 1903 ja opiskeli sitten Englannissa vuoteen 1906 saakka. Palattuaan Suomeen hän meni isänsä kauppaneuvos Julius Tallbergin liikkeen palvelukseen. Purjehtijasukuun Viitattu 21.10.2011 syntynyt Tallberg kuului suomalaisen Lucky Girl -veneen miehistöön sen voittaessa 8mR-luokan pronssia Tukholman kesäolympialaisissa 1912.http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/ta/bertil- tallberg-1.html http://www.noc.fi/olympialaiset/olympialajit/kesalajit/purjehdus/ noc.fi – PURJEHDUS. Hänen Gunnar-veljensä kuului samaan miehistöön. Tallbergin isän, kauppaneuvos Julius Tallbergin kuoltua 1921 hän ja Gunnar-veli ottivat hoitaakseen Ab Julius Tallberg Oy:n. Aluksi Tallberg hoiti liikkeen kauppatoimintaa ja rauta- ja rakennustarvikekauppaa, mutta Gunnarin siirryttyä syrjään terveydellisistä syistä hänet nimettiin liikkeen toimitusjohtajaksi vuonna 1929. Sota-aika lähivuosien rajoitteineen vaikeutti yhtiön toimintaa. Tallberg nimettiin kauppaneuvokseksi vuonna 1936. Hän siirtyi syrjään toimitusjohtajan paikalta vuonna 1949, 65-vuotiaana, mutta toimi yhtiön hallituksen puheenjohtajana aina vuoteen 1963 ja kuolemaansa asti. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Tallberg oli Keravan Tiilitehdas Oy:n ja Suomen Kiinteistöpankki Oy:n hallitusten varajäsen sekä Tukkukauppiasliiton hallituksen ja Rauta- ja Koneliikkeiden Yhdistyksen vahvistetun hallituksen jäsen. Tallbergin ja hänen puolisonsa Greta Helena Stråhlen poika, arkkitehtiylioppilas ja reservin kornetti Georg Bertil Tallberg (s. 1917) menehtyi talvisodassa Äyräpäässä maaliskuussa 1940 saamiinsa vammoihin. == Lähteet == * * Bertil Tallberg Biography and Olympic Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Suomalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Suomalaiset olympiamitalistit Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
KTM SX

KTM SX on motocross-moottoripyörä, jota valmistaa itävaltalainen KTM. SX- mallisto jakautuu 2- ja 4-tahtisiin pyöriin, vaihtelevilla moottorin kuutiotilavuuksilla. Tästä syystä SX-nimike on vain kaksitahtisilla kun nelitahtisille on luotu nimike SX-F, jossa F merkitsee nelitahtimoottoria(tulee englannin sanasta four, eli neljä). ==Mallit== * KTM 50 SX (4-8) * KTM 65 SX (8-13) * KTM 85 SX (14-17) * KTM 85 SX (16-19) * KTM 125 SX * KTM 105 SX * KTM 150 SX * KTM 250 SX * KTM 250 SX-F * KTM 350 SX-F * KTM 450 SX-F Luokka:Motocross SX
Kruunupyyn vaakuna

Kruunupyyn kunnanvaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kruunattu apilaristi, jonka alasakara muodostaa kaateisen aurankärjen, kaikki kultaa”, ja se vahvistettiin käyttöön 14. kesäkuuta 1974. Vaakuna on saanut aiheensa 1969 Kruunupyyn kuntaliitokseen osallistuneiden kuntien vanhoista vaakunoista: aurankärki on peräisin Alavetelin, apilaristi Teerijärven ja kruunu Kruunupyyn vaakunasta. Alkuperäinen Kruunupyylle 15. helmikuuta 1955 vahvistettu vaakuna oli myös Gustaf von Numersin suunnittelema. Vaakuna perustuu vanhaan pitäjänsinettiin vuodelta 1607, jolloin Kaarle IX antoi pitäjän perustamista koskevan kuulutuksen. Sinetin aihe – kuten pitäjän nimenkin – on aiemmin samana vuonna tapahtuneet Kaarlen kruunajaiset. Kruunu teki vaakunasta puhuvan. Vaakunan selitys oli ”kultakentässä punainen hirsi, jossa kultakruunu”, se muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi sen jälkeen, kun uusi vaakuna vahvistettiin käyttöön. Tiedosto:Kruunupyyn pitäjäsinetti.jpg|Väinö Wallinin piirros Kruunupyyn pitäjän sinetistä vuodelta 1896. Tiedosto:Kruunupyyn pitäjäsinetti 2.jpg|Toinen malli Kruunupyyn pitäjän sinetistä. Tiedosto:Kruunupyy.vaakuna.1955.svg|Kruunupyyn kunnanvaakuna vuosina 1955–1974. == Lähteet == * Vaakuna Luokka:Suomen kuntien vaakunat Luokka:Gustaf von Numersin suunnittelemat kunnanvaakunat
Aigiale

Aigiale () tai Aigialeia () oli kreikkalaisessa mytologiassa Argoksen kuninkaan Diomedeen puoliso ja Adrastoksen tytär.Homeros: Ilias 5.381–415 (engl. käännös). Palattuaan takaisin Troijan sodasta kuningas huomasi kuningattaren elävän aviorikoksessa Kometeen kanssa. Kun Aigiale yritti myrkyttää miehensä, tämä pakeni Etelä-Italiaan Apulian kaupunkiin. Uskottomuuden kerrotaan olleen Nauplioksen syytä,Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') Epitomi.6.9 (engl. käännös). joka oli ajanut Aigialen rikokseen valheellisilla väitteillään siitä, että Diomedes olisi palaamassa takaisin sodasta mukanaan troijalainen rakastajatar. Tämän version mukaan Aigiale olisi karkottanut Diomedeen Argoksesta.Diktys Kreetalainen: Troijan sodan kronikka 6.2 (engl. käännös). Diomedes itse uskoi syynä onnettomuuteen olevan Afroditen vihan, jonka hän oli saanut päälleen haavoitettuaan tätä taistelujen aikana.Ovidius: Muodonmuutoksia xiv.460–482 (engl.käännös). == Lähteet == Luokka:Kreikkalaisen mytologian kuningattaret
Aigialeia

Aigialeia () tai Aigiáleia () voi viitata seuraaviin: * Aigiale eli Aigialeia, kreikkalaisen mytologian hahmo * Aigiáleia, kunta Akhaian alueyksikössä Länsi- Kreikan alueella Kreikassa
Virmajärvi (Savitaipale)

Virmajärvi on järvi ja sen rantamilla sijaitseva kylä Savitaipaleella Etelä- Karjalassa. Järven pinta-ala on 10,57 km², ja se on pinta-alaltaan Suomen 296. suurin järvi. Vedenpinnan korkeustaso on 90,2 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven suurin syvyys on 28 metriä.Jurvanen & Tani 1993, s. 18. Virmajärven kylästä tunnetaan kirjallinen maininta jo vuodelta 1543 (Wirmaierffi). Nimen etymologiasta ei ole selvyyttä. Virmajärvi laskee läntisimmästä lahdestaan lähtevän, muutaman kilometrin pituisen Virmajoen kautta Mäntyharjun Korpijärvestä alkavaan vesireittiin, joka edelleen laskee Savitaipaleella Kuolimon kautta Saimaaseen. Järvessä on yli 20 saarta tai luotoa sekä useita niemiä, jotka jakavat sen pieniksi seliksi. Virmajärveä rajaa etelässä sisempi Salpausselkä. Järven eteläpäässä sijaitsee Heituinlahden kylä. 1800-luvun lopulla Virmajärven vedenpintaa laskettiin yli metri ympäröivän viljelysmaan lisäämiseksi, mistä järven ekologia ei kuitenkaan sen syvyyden ja runsasvetisyyden vuoksi juurikaan kärsinyt.Jurvanen & Tani 1993, s. 19. == Lähteet == * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *Etelä-Karjalan maakuntaportaali: Virkistystä Virmajärvestä Luokka:Savitaipaleen järvet Luokka:Kuolimon valuma-alue
Dan Bain

Donald Henderson ”Dan” Bain (14. helmikuuta 1874 – 15. elokuuta 1962) oli kanadalainen urheilija ja liikemies. Bain oli todella monipuolinen urheilija ja kilpaili niin jääkiekossa, rullaluistelussa, voimistelussa, taitoluistelussa, golfissa kuin ammunnassakin. Kenties parhaiten hänet muistetaan jääkiekkoilijana voittamiensa kahden Stanley Cupin ansiosta, jotka hän saavutti Winnipeg Victoriasin riveissä 1896 ja 1901. Hänen lyhyt mutta intensiivinen kiekkouransa alkoi kaudella 1894/95 ja päättyi kaudella 1901/02. National Hockey League ei tuolloin ollut vielä olemassa, vaan kanadalaista huippukiekkoa pelattiin alueellisissa sarjoissa. Bainin winnipegiläisjoukkue pelasi Manitoba Hockey Leaguessa. Hänen saldokseen kaikkiaan 27 ottelussa muodostui 73 tehopistettä,jotka kertyivät 66 maalista ja 7 syötöstä. Play off -otteluissa hän esiintyi 11 kertaa ja jäi syötöittä, mutta teki pudotuspeleissä sen sijaan 10 maalia. == Saavutuksia ja palkintoja == * Stanley Cup (1896 & 1901) joukkueen kapteenina, * Hockey Hall of Fame 1949 * Canada's Sports Hall of Fame 1971, * Manitoba Sports Hall of Fame, * valinta Kanadan 1800-luvun jälkipuoliskon parhaaksi urheilijaksi. == Lähteet == ==Aiheesta muualla == * Bain Legends of Hockeyssä * Dan Bain's biography at Canadian Sports Hall of Fame * Dan Bain's biography at Manitoba Hockey Hall of Fame * Dan Bain’s biography at Manitoba Sports Hall of Fame and Museum * Dan Bain's Memorial on Find-a-grave.com Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Hockey Hall of Fame Luokka:Kanadalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
M/S Pallas

M/S Pallas on 1909 Kailan Höyrysaha Oy:lle rakennettu höyryhinaaja, alkujaan S/S Puuha. 1911 aluksen omistajaksi tuli Kailaniemen Puutavaraliike Oy, 1915 Pyhäniemen Pyörätehdas Oy ja 1918 Pyörä- ja Puuteollisuus Oy. 1920-luvulla aluksen omisti Oy Hinaaja ja 1925 Oy Pallas Ab. Aluksen miehistö koostui kuudesta henkilöstä ja alun perin sitä käytettiin kahden proomun hinaamiseen Kärkisistä Vesijärveä pitkin Lahteen.http://www.paijanteenlaivurit.fi/Historiikit/Pallashistoria.html == Katso myös == * Evon metsärata == Lähteet == Luokka:Hinaajat
Paimensaari

Paimensaari on saari Kuolimojärvessä Savitaipaleella ja 2000-luvun alussa rakennettu Savitaipaleen kirkonkylän osa. Saari oli ennen luonnontilainen, pinnanmuodostukseltaan ja kasvillisuudeltaan kaunis alue. Se on noin kaksi kilometriä pitkä ja keskimäärin puoli kilometriä leveä, ja tie sinne kaartaa Savitaipaleen vanhan hautausmaan ja Hakamäen luonnonsuojelualueen taitse. Matkaa Savitaipaleen kirkolta on kilometrin verran. Saaressa oli ennestään 7–8 kesäasumusta ja pari venäläisten ennen ensimmäistä maailmansotaa rakentamaa huvilaa. Vuosisadan alkupuolella saaressa paimennettiin pappilan karjaa, mistä saari sai nimensäkin. Sotien muistona siellä on vielä nähtävissä juoksuhaudanpohjia. Toisen maailmansodan aikana kaukopartiomiehillä oli siellä sijaitsevassa kanttorilassa rintamantakainen tukipiste. Vuodesta 1935 Paimensaaressa alkoi viettää kesiään viipurilaissyntyinen taidemaalari Väinö Rautio, joka rakensi sinne vuonna 1948 ateljeen, missä vuodesta 1970 järjesti kesänäyttelyitä poikansa taiteilija Matti J. Raution kanssa. Väinö Raution kuoltua näyttelyperinnettä jatkoi viimeksi mainittu puolisonsa taidegraafikko Eeva Jokipellon kanssa kaikkiaan 36 vuoden ajan. Näyttelyissä vieraili kymmeniä taiteilijoita eri puolilta Suomea ja ulkomailtakin. ==Aiheesta muualla== * Art Paimensaari Luokka:Savitaipaleen saaret
ABC-valtiot

ABC-valtiot on yhteisnimitys, jota joskus käytetään kolmesta Etelä-Amerikan valtiosta: Argentiinasta, Brasiliasta ja Chilestä.Pieni Tietosanakirja Runeberg-projekti Nämä kolme maata ovat taloudeltaan maanosansa vahvimmat valtiot ja ne tekevätkin keskenään yhteistyötä monissa kehitys- ja aluekysymyksissä. == Historia == ABC-valtiot esiintyi käsitteenä ensimmäisen kerran 20. toukokuuta 1914, kun maat tapasivat Kanadassa Meksikon ja Yhdysvaltojen tulehtuneiden välien takia.Foreign Affairs, Mexican-American Relations US History Vuonna 1915 kolmen maan välille laadittiin sopimus, jolla oli tarkoitus vastustaa Yhdysvaltojen vaikutusvaltaa alueella. Vuonna 1942 ABC-maat olivat yhdessä Yhdysvaltojen kanssa merkittävässä asemassa ratkaisemassa Perun ja Ecuadorin välistä sotaa. == Lähteet == Luokka:Argentiinan ulkopolitiikka Luokka:Brasilian ulkopolitiikka Luokka:Chilen ulkopolitiikka
Free State Stadium

Free State Stadium (myös Vodacom Park) on vuonna 1952 avattu urheilustadion, joka sijaitsee Etelä-Afrikan keskiosan suurimmassa kaupungissa, Bloemfonteininissa. Stadion on uudelleenrakennettu vuonna 1995 ja se sijaitsee 1400 metrin korkeudella merenpinnasta. Stadion on rugby unionin ja jalkapallon käytössä, ja toimii kaupungin kahden suositun urheilujoukkueen kotikenttänä. Stadionia käyttävät Bloemfonteinin kelttiläisen jalkapallon joukkue sekä Free State Cheetah-rugbyjoukkue. Stadionin katsojakapasiteetti on 45 000 katsojaa.http://www.mtv3.fi/urheilu/mmjalkapallo2010/erik.shtml?1095125 Stadion on yksi Etelä-Afrikan jalkapallon MM-kisojen stadioneista. == Historia == === MM-kisat stadionilla === Free State Stadiumille tehtiin MM-kisoja varten useita korjaustöitä. Stadionin toiseen kerrokseen tehtiin lisää katsojapaikkoja joidenka myötä stadionin katsojakapasiteetti nousi 45 000 katsojaan. Stadionille uusittiin samalla myös uudet valot, sisääntuloportit, uusi tulostaulu sekä äänentoistojärjestelmä. Free State Stadium isännöi MM- kisoissa viittä alkulohkon ottelua sekä yhtä toisen kierroksen ottelua. == Lähteet == Luokka:Etelä-Afrikan jalkapallostadionit Luokka:Bloemfontein
We Don’t Wanna Put In

We Don’t Wanna Put In on Stephane & 3G:n esittämä laulu, joka valittiin Georgian edustuskappaleeksi Eurovision laulukilpailuun 2009. Stephane & 3G voitti 18. helmikuuta 2009 maansa euroviisukarsinnat, mutta myöhemmin Euroopan yleisradiounioni ilmoitti laulun rikkoneen Eurovision laulukilpailun sääntöjä, sillä sen katsottiin piikittelevän Venäjän silloista pääministeriä Vladimir Putinia. EBU pyysi Georgiaa muuttamaan laulun sanoitusta tai vaihtamaan edustajaa, mutta Georgia ei tähän suostunut, vaan vetäytyi kisasta pois. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2009 euroviisuedustuskappaleet Luokka:Georgian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vladimir Putinin vastustus
Viron tanssijuhlat

Viron tanssijuhlia (yks. tantsupidu, mon. tantsupeod) pidetään yhdessä Viron laulujuhlien kanssa joka viides vuosi. Yhdessä ne ovat suurin ja merkittävin virolainen kulttuuritapahtuma. Vuonna 2009 laulujuhlat järjestettiin 25. kerran ja tanssijuhlat 18. kerran. Tanssijuhlien historia alkaa vuoden 1934 voimistelujuhlistaPiletilevin sivut. Tanssijuhlat pidetään Kalevin stadionilla. Osallistujia on Viron lisäksi kaikista naapurimaista. Tanssijuhlien osanottajien määrä on 7 - 10 tuhatta tanssijaa. Tapahtumat järjestää Viron Laulu- ja Tanssijuhlat Säätiö. Vuoden 2009 tanssijuhlien (2.-5. heinäkuuta) teemana oli meri. Tanssikonsertteja Kalevin stadionilla oli kolme, lisäksi tanssijat osallistuivat suureen kulkueeseen, joka päättyi Tallinnan laululavalle. Valtakunnallisiin tapahtumiin lisäksi järjestetään alueellisia kansanperinnettä juhlia. Vuodesta 1962 järjestetään neljän vuoden välein koululaisten juhlat. Seuraava koululaisten laulu- ja tanssijuhla järjestetään Tallinnassa 2011 1-3. heinäkuuta yhdessä muiden EU kulttuuripääkaupungin tapahtumiin. 2006 ja 2010 järjestettiin Rakveressa valtakunnalliset miesten ja 2011 Jõgevalla valtakunnallinen naisten tanssijuhlat. Vuonna 2000 Helsingin olympiastadionilla ja 2005 Tartossa pidettiin Suomen ja Viron yhteiset tanssipidot. Tanssipidot järjestettiin seuraavan kerran Tampereen stadionilla Ratinassa. Tanssipidot 2012 Tampere -tapahtuman Velisinfonia-tanssiteokseen osallistui 4500 ihmistä Virosta ja Suomesta. Raikkaan ja energisen teoksen teemoina olivat mm. veljeys, meri, rakastuminen ja intohimo. ”Velisinfonian” keskiössä oli kahden nuoren miehen tarina, mutta mitäpä olisivat miehet ilman ihania naisia ja suomalaisuus ilman tangoa ja saunaa. Tanssiteoksen ohjauksesta ja konseptista vastasivat Petri Kauppinen, Kalev Järvela ja työryhmä. Tanssipitoja Tampereella vietettiin 13.-17.6.2012 ja Velisinfonia esitettiin Tampereen Stadionilla 17.6.2012 klo 13.00. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Vuoden 2009 Tanssipitojen sivut *Vuoden 2009 Tanssipitojen ohjelma *Vaasa-Pärnu-seuran matkakertomus laulu- ja tanssijuhlilta 2009 Luokka: Tallinna Luokka: Virolainen kansanperinne Luokka:Viron musiikki Luokka: Kansantanssi Luokka:Tanssitapahtumat
Kalevin stadion

Kalevin stadion () on urheilustadion Tallinnassa. Se valmistui vuonna 1955. Stadionin alkuperäinen nimi oli vuoteen 1989 asti Komsomoli staadion.Kalevi Keskstaadion Eesti Spordiselts Kalev, viitattu 8.7.2019 Kalevin stadion on maan tärkeimpiä jalkapallokenttiä. Se toimii JK Tallinna Kalev -seuran kotikenttäna. Stadioni on myös joka viides vuosi järjestettävien Viron tanssijuhlien pitopaikka. Siellä järjestetään myös muun muassa suuria voimisteluesityksiä ja koiranäyttelyitä. Samanniminen stadion toimi Tallinnassa jo 1900-luvun alkupuolella. Se oli muun muassa Viron jalkapallomaajoukkueen kotikenttänä joissakin otteluissa 1920–1930 -luvuilla. Viron jalkapalloliitto Viitattu 27.11.2012. == Kuvia == XIX üldtantsupidu 09.JPG| XIX üldtantsupidu 02.JPG| XIX üldtantsupidu, ettevalmistused 01.JPG| ==Lähteet== Luokka:Tallinnan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Viron jalkapallostadionit
Opettaja.tv

Opettaja.tv oli Internetiä ja tv:tä hyödyntävä palvelukokonaisuus opettajille ja kasvatusalan ammattilaisille. Opettaja.tv tarjosi sisältöjä, jotka liittyvät opettajien päivittäiseen työhön, itsensä ammatilliseen kehittämiseen sekä vuoropuheluun muiden opettajien kanssa. Yle on tehnyt Opettaja.tv:tä yhteistyössä opetushallituksen kanssa. Oppitunneille ja opettajien ammatilliseen kehittymiseen suunnatut tv-ohjelmat poistuivat Yle Teeman ohjelmistosta vuoden 2012 alussa, jolloin Yle uudisti ohjelmistoaan ja siirsi resursseja verkkoon. Kaikki Opettaja.tv:n ohjelmat, joihin on nettioikeudet, ovat kuitenkin nähtävissä Opettaja.tv:n verkkopalvelussa ja oppimisen verkkopalvelussa. Televisio-ohjelmista osa on tarkoitettu katsottavaksi oppilaiden kanssa, osa taas on suunnattu opettajille ja muille kasvattajille ammatillisen kehittymisen tueksi. Opettaja.tv:n verkkopalvelu tarjosi oppimateriaalia, työkaluja, vertaistukea sekä maksutonta täydennyskoulutusta. Täydennyskoulutuskurssit ovat pohjautuneet Opettaja.tv:n ohjelmiin, ja koulutuksen sisällöistä ovat vastanneet viralliset täydennyskoulutuskeskukset. Opiskelu on ollut yhteisöllistä verkko-opiskelua. Opettaja.tv:n verkkopalvelun korvasi vuoden 2013 alussa avattu uusi oppimisen verkkopalvelu. Palvelun kohderyhmiä ovat koululaiset, opettajat ja aikuisopiskelijat – erityisesti kieltenopiskelijat. Kaikki Opettaja.tv:n aikaa kestävät ja käyttökelpoiset materiaalit siirretään uuteen palveluun, jossa ne ovat edelleen käytettävissä opetukseen ja oppimiseen. == Taustaa == Yle aloitti radion opetusohjelmat 1920-luvulla. Vuonna 1963 aloittanut Koulu-TV tuli osaksi Opettaja.tv:n palvelukokonaisuutta. Opettaja.tv:n televisio-ohjelmien tuotanto käynnistyi syksyllä 2006 ja verkkopalvelu avattiin keväällä 2007. Opettaja.tv:n edeltäjä oli vuosina 2001-2006 toiminut Opinportti ja sen alainen Kouluportti- verkkopalvelu. Keväällä 2004 Opinportissa julkaistiin Suomen suurin video- ja audioklippejä sekä verkkotehtäviä sisältävä oppimisaihiopankki. Opettaja.tv:n oppimateriaalihaussa on mukana tuhansia videoita, ääniklippejä ja tehtäviä. Tuntityökalun avulla materiaaleista voi koostaa esityksiä oppitunneille. Opettajat ovat voineet jakaa koostamansa esitykset muiden opettajien kanssa. == Aiheesta muualla == * Opettaja.tv * Uusi oppimisen verkkopalvelu Yle Oppiminen Luokka:Ylen verkkopalvelut
Cameron Cartio

Cameron Cartio (; s. 9. huhtikuuta 1978 Teheran, Iran) on iranilaissyntyinen laulaja. Hän muutti lapsena Espanjaan, josta siirtyi pian nykyiseen kotimaahansa Ruotsiin. Hän osallistui vuoden 2005 Melodifestivaleniin hitillään "Roma". Hänen muiden tunnettujen kappaleidensa joukossa ovat "Ni Na Nay" ja "Henna". Jälkimmäisessä Cartio teki yhteistyötä Khaledin kanssa. Cartio julkaisi debyyttialbuminsa (Borderless) vuonna 2006. Luokka:Iranilaiset laulajat Luokka:Ruotsalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Koiranelämää (7 tassua ja Penny)

Koiranelämää on Thomas Brezinan Seitsemän tassua ja Penny -kirjasarjan ensimmäinen. Kirja käsittelee Pennyn, ja tämän koirien, pienen temppelikoira Millin ja elokuvatähti Robinin elämää ja seikkailuja. Millin oli joku heittänyt ulos liikkuvasta autosta, ja Robinin kouluttaja-emäntä oli halvaantunut vakavasti kuvauksissa, joten Robin oli jäänyt Pennyn luokse. Luokka:Nuortenkirjat
Crustit

Crustit ovat eräs punkin pohjalta kehittynyt alakulttuuri. Siihen liitetään usein talonvaltaukset, kerjääminen ja vapaaehtoinen kodittomuus. Crustien ulkoasua leimaavat usein esimerkiksi rastat, irokeesit, lävistykset, tatuoinnit ja likaiset vaatteet. Crust-alakulttuuria lähellä on crust punk -musiikkityyli. == Lähteet == Luokka:Punk-alakulttuuri
James Caird (vene)

James Caird oli 23 jalkaa (6,86 m) pitkä pelastusvene. Se oli yksi Endurance- laivan pelastusveneitä, ja sillä tutkimusmatkailija Ernest Shackleton ja viisi muuta retkikunnan jäsentä onnistuivat purjehtimaan 800 mailia (1300 km) Elefanttisaarelta Etelä-Georgian saarelle 24. huhtikuuta – 10. toukokuuta 1916. Pelastusvene sai nimensä tutkimusretkeä rahoittaneen James Cairdin mukaan. Norjalaiset merimiehet ottivat veneen talteen ja nykyisin sitä säilytetään Dulwich Collegessa, Ernest Shackletonin vanhassa koulussa Lontoossa. ==Lähteet== * == Viitteet == Luokka:Veneet Luokka:Shackletonin Etelämantereen ylitysretki
Alfred Olofsson

Alfred Olofsson () oli suomalainen suojeluskuntaupseeri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui myös länsirintaman taisteluihin saksalaisessa joukko- osastossa. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Ruotsalaisen prikaatin riveissä.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Perhe ja koulutus== Olofssonin äiti oli ruotsalainen Kristina Pettersson. Olofsson kävi kansakoulun ja suoritti asevelvollisuutensa ja kävi aliupseerikoulun Ruotsin armeijan Väster­bottenin rykmen­tissä vuosina 1914–1916. Hän kävi Haminan taistelukoulun vuonna 1918. ==Jääkärikausi== Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 1. toukokuuta 1916, josta hänet siirrettiin 3. komppaniaan 21. elokuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Olofsson siirtyi jatkamaan palvelustaan 10. toukokuuta 1917 alkaen saksalaiseen joukko-osastoon (Fösilier-Regiment Königin Victoria von Schweden n:o 34) ja osallistui sen mukana taisteluihin Saksan länsirintamalla Saint-Quentinin seuduilla ja Flanderissa vuonna 1917 sekä Elsassissa talvella vuonna 1918. ==Suomen sisällissota== Olofsson saapui Saksasta sisällissotaa käyvään Suomeen huhtikuussa vuonna 1918 ja liittyi sotamiehenä Ruotsalaiseen prikaatiin riveihin heti Tampereen valloituksen jälkeen. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja oli mukana Ruotsalaisen prikaatin etenemisessä Hämeenlinnaan. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Olofsson astui Suomen armeijan palvelukseen vääpeliksi ylennettynä Ruotsalaisen prikaatin hajotuksen jälkeen 27. heinäkuuta 1918. Hänet sijoitettiin Valkoisen kaartin rykmentin 7. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 8. huhtikuuta 1919 alkaen 2. komppaniaan. Armeijasta hän erosi 10. heinäkuuta 1919. Olofsson työskenteli varastonhoitajana Medica Oy:n palveluksessa vuosina 1922 - 1939. Siviilitöidensä ohella hän toimi kouluttajana Helsingin suojeluskunnan Oldboys-rykmentissä, missä hän toimi vuodesta 1919 vuoteen 1930 saakka, jonka jälkeen hän toimi kaksi vuotta suojeluskunnan upseeri- ja viestiosaston ampumaupseerina. Olofsson toimi myöhemmin Helsingin suojeluskunnassa vielä talvi- ja jatkosodankin aikana. ==Lähteet== * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Fylkesvei 91

thumb|302px|right|Näkymä vuonon toisella puolella sijaitseville Lyngsalpenen huipuille, kuten Store Jægervasstindenille ja Stortindenille, Riksvei 91 -tieltä Breivikeidetiä lähestyttäessä toukokuussa 2009. Fylkesvei 91 tai Fylkesveg 91 (lyhennettynä Fv91; aiemmin Riksvei 91 tai Riksveg 91, lyhennettynä Rv91) on tie, joka sijaitsee Tromssan läänissä, Pohjois-Norjassa. Tie kulkee Kaivuonossa sijaitsevan Olderdalenin ja Tromssan kunnassa sijaitsevan Fagernesin välillä. Tien pituus on 45,9 kilometriä, kun lauttavälejä ei lasketa mukaan. == Kunnat ja risteykset == ===Tromssan lääni=== ;Kaivuono ;;Olderdalen *E6, Olderdalen * lautta Olderdalenista Lyngseidetiin (aika 35 minuuttia / 1 vaihto) ;Yykeä ;;Yykeänmuotka *Lyngseidet, lauttasatama *Fv311 Lyngseidetistä Rastenesiin *Rv868 Lyngseidetistä Otereniin ;;Svensby *Fv312 Svensbystä Russelviin * lautta Svensbystä Breivikeidetiin (aika 20 minuuttia / 1 vaihto) ;Tromssa ;;Breivikeidet *Breivikeidet, lauttasatama ;;Hov *Fv51 Hovista Stordaliin ;;Fagernes *E8, Fagernes Luokka:Norjan tiet Luokka:Yykeä Luokka:Kaivuono Luokka:Tromssan liikenne