EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Himleånin vesistö

Himleånin vesistö (, vesistöaluetunnus 104) muodostuu Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin laskevan Himleånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 201 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa. == Pääuoma == Vesistön pääuoman alaosuuden muodostaa sen 27 kilometriä pitkä nimikkojoki Himleån, jonka lähdejärviä ovat Stora Neten ja Lilla Neten. Vesistön pääuoman kokonaispituus on 34 kilometriä .Joki laskee Kattegatiin alle 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa. == Vesistön valuma-alue == Himleånin vesistö on pieni päävesistö ja siksi se jääkin rannikolla kahden suuremman Ätranin vesistön (tunnus 103) ja Viskanin vesistön (tunnus 105) väliin. Näiden lisäksi sitä ympäröivät mereen laskevien ojien ja purojen pienet valuma-alueet, joiden yhteispinta-ala on Himleånin vesistöä suurempi. === Valuma-alueen piirteitä === Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (21,6 %), turve (4,4 %), kalliomaa (19,0 %), hiekka ja sora (5,3 %), multamaa (20,8 %), savimaa (23,1 %) ja jäätikköjokijäänteet (1,7 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (38,7 %), soita ja kosteikkoja (0,5 %), viljelymaita (43,9 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (3,5 %) sekä joutomaita (10,5 %). Näiden lisäksi on 3,0 % vesistöjä. === Virtaamia === SMHI on julkaissut tilastossaan Himleånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 4,05 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 24,5 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,35 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 2,7 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 19 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 15,4 m³/s on mitattu joulukuussa 1999 ja pienin 0,2 m³/s elokuussa 1995. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. == Lähteet == === Huomautuksia === === Viitteet === *
Viskanin vesistö

pienoiskuva|Näkymä melottaessa Boråsissa. Viskanin vesistö (, vesistöaluetunnus 105) muodostuu Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin laskevan Viskanin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 2 202 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa. == Pääuoma == Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Viskan. Joen pituus on 142 kilometriä ja laskee Kattegatiin noin 1,11 kuutiokilometriä vettä vuodessa. == Vesistön valuma-alue == Viskanin vesistö sijaitsee Ätranin vesistön (tunnus 103) ja sitä paljon suuremman Götajoen vesistön (tunnus 108) välisessä taskussa, jossa sijaitsee Rolfsånin vesistö (tunnus 106) lisäksi kolmaskin päävesistö. Sillä on Ätranin vesistön kanssa pitkä yhteinen vedenjakaja, mutta sen alajuoksulla se vaihtuu Himleånin vesistöksi (tunnus 104). Viskanin keskivaiheella Götajoen vesistö vaihtuu Rolfsånin vesistöön. Alajuoksulla on Viskanin pohjoispuolella joensuun ympäristössä mereen laskevien ojien ja purojen valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on kohtalaisen suuri. === Valuma-alueen piirteitä === Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (30,7 %), turve (11,0 %), kalliomaa (34,3 %), hiekka ja sora (2,5 %), multamaa (8,6 %), savimaa (5,1 %) ja jäätikköjokijäänteet (1,2 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (68,7 %), soita ja kosteikkoja (2,5 %), viljelymaita (13,9 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (3,3 %) sekä joutomaita (5,8 %). Näiden lisäksi on 5,7 % vesistöjä. === Virtaamia === SMHI on julkaissut tilastossaan Viskanin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 41,7 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 154 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 8,53 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 35,3 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 156 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 3,2 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 151,1 m³/s on mitattu helmikuussa 1990 ja pienin 5,9 m³/s elokuussa 1984. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. == Vesivoima == Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 91 patoa, joista 9,4 % säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 121,5 miljoonaa kuutiometriä. Viskanin pääuomassa on 13 vesivoimalaitosta: Kullagård, Kungsfors, Kinnaström, Stämmemad, Rydal, Viskafors, Rydboholm, Kröklingsfors, Gingri, Vasse, Hulta, Haby ja Strömmen. Vesistön sivu-uomissa on vielä 9 voimalaa lisää: * Häggånissa on Fritsla ja Häggårda, * Kungsäterånissa on Bota, Hult ja Hultaberg, * Lillån Kungsäterissa on Stackenäs ja Strömma, * Surtanissa on Mölnebacka, * Torestorpsånissa on Hallstorpsfallet. Voimaloiden yhteisteho on 22,4 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 65,7 gigawattituntia. == Lähteet == === Huomautuksia === === Viitteet === *
Betyyli

Betyyli on antiikin maailmassa tunnettu pyhä kivi, joka itse oli jumala tai jossa jumala asui. Kreikaksi se on Baitylos () ja latinaksi Baetylus, mutta sana tulee alun perin hepreasta, missä Beith-El tarkoitti ”Jumalan taloa”. Kiven palvonta tunnetaan nimellä ”litolatria”. Antiikin tunnetuimpiin kuuluva betyyli oli Apollonin temppelissä Delfoissa, missä sijaitsi kartionmuotoinen pyhä kivi omfalos eli maailman napa. Se oli muinainen meteoriitti. Kiven palvonta Roomassa liittyi Kybelen kulttiin. Vuonna 204 eaa. Pergamonin kuningas Attalos I luovutti roomalaisten lähetystölle fryygialaisen hedelmällisyyden ja elinvoiman jumalattaren Kybelen pyhän kiven, joka tuotiin Roomaan. Palatiumin kukkulalle rakennettiin Kybelelle oma temppeli.Castrén, 2011, s. 310 Vanhassa Testamentissa kivi liittyy Jaakobin uneen. Jumala lupasi tälle unessa perintöosaksi maan, jolla hän lepäsi. Raamattu kertoo: ”Aamun valjettua Jaakob otti kiven, joka hänellä oli ollut päänalusenaan, pystytti sen patsaaksi ja vuodatti sen päälle öljyä. Hän antoi paikalle nimen Betel”. Myös tässä sana tarkoitti Jumalan taloa. Tarina Jaakobin unesta muuttui Lähi- idän arabeille tärkeäksi jo varhain Volker Poppin numismaattisen tulkinnan mukaan. Sen mukaan kalifi Abd al-Malik oli antanut lyödä 600-luvun lopulla kolikoita, joiden aiheena oli Jaakobin päänalusestaan pystyttämä kivipatsas, Yegar Sahaduta eli ”todistuskivi”. Se todisti Jumalan liitosta Jaakobin kanssa. Kivipatsas korvasi al-Malikin kolikoissa ristiaiheen ja esitti tällöin liittosopimusta Jumalan kanssa.Popp, Volker, 2010, s. 59. Teoksessa: Ohlig & Puin, 2010 Betyylien palvonta oli yleistä muinaisessa Petrassa, joka nykyään sijaitsee Jordaniassa. Kaaban musta kivi kuuluu myös antiikin betyyleihin. Islaminuskon tiukan yksijumalaisuuden takia se ei kuitenkaan ole palvonnan kohde. Alttaria pidetään betyylin myöhempänä kehitysvaiheena == Katso myös == * Betel * Pyhä kivi == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Mytologia Luokka:Kulttikivet Luokka:Meteoriitit
Terell Stafford

Terell Lamark Stafford (s. 25. marraskuuta 1966 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen jazztrumpetisti.Terell Stafford AllMusicTerell Stafford Oxford Reference Stafford varttui Illinoisissa sekä Marylandissa ja valmistui Marylandin yliopistosta. Hän suunnitteli alun perin uraa klassisena trumpetistina ja alkoi vasta opiskeluaikanaan siirtyä jazziin.How To Live Well On The Road (An Interview With Trumpeter Terell Stafford) Jazz Education Network Hän tuli tunnetuksi viisivuotisesta esiintymisestään ja levyttämisestään Bobby Watsonin Horizon-kvintetin kanssa. Lisäksi hän on soittanut muiden muassa Herbie Mannin, Shirley Scottin ja Kenny Barronin kanssa. Ensimmäisen albuminsa oman kokoonpanonsa johdossa Stafford levytti Candid Recordsille vuonna 1995. Hän on johtanut myös yliopistojen yhtyeitä. Stafford on johtanut Templen yliopiston jazzopintoja.Terell L. Stafford Boyer College of Music and Dance == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jazztrumpetistit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rauta(III)oksalaatti

Rauta(III)oksalaatti eli ferrioksalaatti Fe2(C2O4)3 on rauta- ja oksalaatti- ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään valokuvauskemikaalina ja muiden rautayhdisteiden valmistamiseen. Huoneenlämpötilassa rauta(III)oksalaatti on keltaista kiteistä ainetta. Se esiintyy myös tetrahydraattina Fe2(C2O4)3·4 H2O ja heksahydraattina Fe2(C2O4)3·6 H2O. Yhdiste liukenee veteen ja myös happoliuoksiin. Kuumennettaessa se hajoaa rauta(II)oksidiksi, rauta(III)oksidiksi, raudaksi, hiilidioksidiksi, hiilimonoksidiksi ja hapeksi. Rauta(III)oksalaattia voidaan käyttää amorfisten rauta(III)oksidi Fe2O3 nanopartikkeleiden valmistuksessa ja rauta-litium yhdistelmää käyttäviä litiumioniakkuja varten. ==Lähteet== Luokka:Oksalaatit Luokka:Rautayhdisteet
Rolfsånin vesistö

Rolfsånin vesistö (, vesistöaluetunnus 106) muodostuu Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin laskevan Rolfsånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 694 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa. == Pääuoma == Vesistön pääuomana on sen alajuoksulla nimikkojoki Rolfsån ja pääuoman kokonaispituus on 85 kilometriä . Joki laskee mereen noin 0,4 kuutiokilometriä vettä vuodessa. == Vesistön valuma-alue == Rolfsånin vesistö sijaitsee Viskanin vesistön (tunnus 105) ja Götajoen vesistön (tunnus 108) välisessä taskussa, jossa on toinenkin päävesistö. Rolfsånin vesistö on siellä suurempi kuin Kungsbackaånin vesistö (tunnus 107). Ne laskevat samaan lahteen ja niillä on yhteinen vedenjakaja puoliväliin Rolfsånin vesistöä. Sen jälkeen Kungsbackaånin vesistö vaihtuu Götajoen vesistöksi, joka myös ulottuu tämän pohjoispuolelle. Viskanin vesistö ulottuu rannikkoalueelle asti, jossa sijaitsee mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita. Niiden yhteispinta-ala on lähes yhtä suuri kuin Kungsbackaånin vesistöllä. === Valuma-alueen piirteitä === Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (20,9 %), turve (13,7 %), kalliomaa (40,7 %), hiekka ja sora (3,0 %), multamaa (5,6 %), savimaa (4,9 %) ja jäätikköjokijäänteet (1,1 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (68,9 %), soita ja kosteikkoja (3,3 %), viljelymaita (9,6 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (4,1 %) sekä joutomaita (5,6 %). Näiden lisäksi on 8,5 % vesistöjä. === Virtaamia === SMHI on julkaissut tilastossaan Rolfsånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 13,6 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 55,4 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 2,69 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 12 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 52 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 2 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 52 m³/s on mitattu marraskuussa 2006 ja pienin 2,5 m³/s elokuussa 1983. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. == Lähteet == === Huomautuksia === === Viitteet === *
Stanley Cowell

Stanley Cowell (5. toukokuuta 1941 Toledo, Ohio – 17. joulukuuta 2020 Dover, Delaware) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti.Stanley Cowell, Pianist, Composer and Educator with a Kaleidoscopic View of Jazz, Is Dead at 79 WBGO Cowell syntyi musiikinharrastajien perheeseen. Hän sai maisterinarvon klassisessa pianonsoitossa ja suoritti myös sävellysopintoja. Cowellin ensimmäinen albumi oli Blues for the Viet Cong (1969), joka julkaistiin Polydor-levymerkillä. Cowell soitti 1960-luvun lopussa myös Max Roachin kokoonpanossa ja sävelsi puolet musiikista Roachin albumiin Members, Don't Git Weary (1968). Tässä yhteydessä hän tutustui Charles Tolliveriin, jonka kanssa perusti Strata-East Recordsin vuonna 1971. Strata-East-levymerkillä alettiin julkaista muun muassa Cowellin perustaman seitsemän pianistin The Piano Choir -kokoonpanon levyjä. Cowell myös johti Tolliverin kanssa Music Inc. -yhtyettä ja julkaisi Strata- Eastin kautta ensimmäisen soolopianoalbuminsa (Musa: Ancestral Streams). Cowellin yhteistyökumppaneihin kuuluivat mainittujen muusikoiden lisäksi muiden muassa Art Pepper, Sonny Fortune, Gary Bartz, Stan Getz, Bobby Hutcherson ja Roy Haynes. Hän soitti seitsemällä Heath Brothersin albumilla. Cowell teki opetustyötä 1970-luvulta lähtien. Hän opetti Amherst Collegessa, Lehman Collegessa, New England Conservatoryssa ja lopulta Rutgersin yliopistossa, josta jäi eläkkeelle vuonna 2013. Cowell jatkoi tämän jälkeen musiikkiuransa ja kiinnostui aiempaa enemmän elektronisesta musiikista. Hän kuoli sairaalassa hypovoleemiseen šokkiin 79-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzpianistit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Kungsbackaånin vesistö

pienoiskuva|Kungsbackaån lähellä merenrannikkoa. Kungsbackaånin vesistö (, vesistöaluetunnus 107) muodostuu Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin laskevan Kungsbackaånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 302 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa. == Pääuoma == Vesistön pääuomana on sen alajuoksulla nimikkojoki Kungsbackaån. Pääuoman kokonaispituus on 45 kilometriä ja se laskee Kattegatiin alle 0,2 kuutiokilometriä vettä vuodessa. == Vesistön valuma-alue == Kungsbackaånin vesistö sijaitsee Viskanin vesistön (tunnus 105) ja Götajoen vesistön (tunnus 108) välisessä taskussa, jossa sijaitsee myös Rolfsånin vesistö (tunnus 106). Kungsbackaånin vesistön luoteispuoli on kokonaan Götajoen vesistöä. Samaan merenlahteen laskevien purojen ja ojien pienet valuma-alueet ovat yhteensä Kungsbackaånin vesistöä pienempi. === Valuma- alueen piirteitä === Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (15,1 %), turve (12,9 %), kalliomaa (46,9 %), hiekka ja sora (2,9 %), multamaa (6,0 %), savimaa (6,4 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,4 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (68,1 %), soita ja kosteikkoja (2,4 %), viljelymaita (8,9 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (9,4 %) sekä joutomaita (5,4 %). Näiden lisäksi on 5,8 % vesistöjä. === Virtaamia === SMHI on julkaissut tilastossaan Kungsbackaånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 6,26 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 32,6 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,59 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 5 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 25 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 24,5 m³/s on mitattu marraskuussa 2006 ja pienin 0,2 m³/s elokuussa 1983. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. == Lähteet == === Huomautuksia === === Viitteet === *
Shirley Scott

Shirley Scott (14. maaliskuuta 1934 Philadelphia, Pennsylvania – 10. maaliskuuta 2002 Philadelphia, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen jazzurkuri ja -pianisti.Shirley Scott AllMusic Scott soitti alun perin pianoa, soitti välillä myös trumpettia ja eteni lopulta Hammond B-3 -urkuihin. 1950-luvun lopussa hän sai mainetta työskentelyllään Eddie ”Lockjaw” Davisin kanssa. Suosioon nousi esimerkiksi kaksikon hitti "In the Kitchen" (1958). Scott meni naimisiin Stanley Turrentinen kanssa ja levytti tämän kanssa usein 1960-luvulla. 1990-luvulla hän soitti eräillä Candid Recordsin levyillä pelkästään pianoa. 1990-luvun lopussa Scottin sydäntä vahingoitti fenfluramiinin ja fentermiinin muodostama lääkeyhdistelmä ("fen-phen"). Vuonna 2000 hän voitti oikeudenkäynnin lääkevalmistajaa kohtaan. Hän kuoli sydämen vajaatoimintaan sairaalassa maaliskuussa 2002. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzpianistit Luokka:Yhdysvaltalaiset urkurit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Nils Anders Gadolin

Nils Anders Gadolin (24. toukokuuta 1807 Turku – 25. toukokuuta 1897 Pohja) oli suomalainen meriupseeri, koulunjohtaja, maanviljelijä ja valtiopäivämies. Gadolinin vanhemmat olivat professori Johan Gadolin ja Hedvig Magdalena Thileman ja puolisot vuodesta 1848 Amanda Sofia Krabbe (k. 1858) ja vuodesta 1859 Sofia Elisabet Schlüter (k. 1904). Gadolin tuli ylioppilaaksi Turussa 1825 ja Uppsalassa 1829. Hän oli majamestari 1. Suomen meriekipaasissa 1831, midshipman 1832, luutnantti 1836 ja erosi palveluksesta kapteeniluutnanttina 1842. Vaasan merenkulkukoulun johtajana Gadolin toimi 1842–1852. Gadolin oli tilanomistaja ensin Pohjan Dalkarbyssä ja sitten Inkoon Hagassa. Valtiopäiväedustaja talonpoikaissäädyssä hän oli Raaseporin tuomiokunnasta 1877–1878, jolloin hän kuului kultarahavaliokuntaan ja oli pankkivaliokunnan varajäsen.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Nils Anders Gadolin. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 19.12.2020. Professori Jakob Algot Gadolin oli Nils Anders Gadolinin veli. Kenraalimajuri, kuvernööri Guido Gadolin oli hänen poikansa.Kuka kukin oli Viitattu 19.12.2020. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1807 syntyneet Luokka:Vuonna 1897 kuolleet
Vasjuganin suo

Vasjuganin suo () on pohjoisen pallonpuoliskon suurin suoalue, joka sijaitsee Venäjällä Siperian lounaisosassa. Se on alueen tärkein makean veden lähde (400 kuutiokilometriä makeaa vettä), ja suoalue on Vasjugan-joen lähde. Suolla elää useita uhanalaisia lajeja. Vasjuganin suo on yksi maailman suurimmista soista. Venäjä rauhoitti vuoden 2017 lopulla osan siitä, 614 803 hehtaarin laajuisen alueen. Suota on ehdotettu myös Unescon maailmanperintökohteeksi. == Sijainti == Suoalueen pinta-ala on 53 000 neliökilometriä, mikä tekee siitä noin 20 prosenttia Sveitsiä suuremman. Siinä on yli miljardi tonnia turvetta, mikä on kaksi prosenttia kaikesta maailman turpeesta. Suo sijaitsee Novosibirskin, Omskin ja Tomskin alueilla Venäjällä Ob-joen länsirannalla, leveyspiirien 55°35' ja 58°40' ja pituuspiirien 74°30' ja 83°30' välillä. Suon laajuus lännestä itään on 573 kilometriä ja pohjoisesta etelään 320 kilometriä. Vasjuganin suossa on noin 800 000 pientä järveä ja suuri määrä jokia. Tyypiltään se on pääasiassa keidassuota. == Historia == Tutkijat uskovat suon syntyneen suunnilleen 10 000 vuotta sitten, minkä jälkeen se on kasvanut jatkuvasti. 75 prosenttia Vasjuganin suon pinta-alasta on soistunut viimeisten 500 vuoden aikana. == Ilmasto == Suo sijaitsee taigavyöhykkeellä ja sen alueella vallitsee mannerilmasto, johon kuuluvat pitkät ja kylmät talvet sekä lyhyet ja kuumat kesät. Suo sijaitsee pienilehtisten metsien vyöhykkeen ja eteläisen taigan vyöhykkeen välisellä siirtymävyöhykkeellä. == Kasvillisuus ja eläimistö == Suo on lajistoltaan runsas ja siellä esiintyy monia harvinaisia eläimiä, kuten peuroja, oravia, hirviä, soopeleita, minkkejä, saukkoja, karhuja, ilveksiä ja ahmoja. Yleisimpiä suolla kasvavia kasveja ovat karpalo, juolukka ja lakka. Linnustoon kuuluvat maa- ja merikotka, sääksi, isolepinkäinen, muuttohaukka, riekko, metso, pyy ja teeri. Kaikkiaan suolla on tavattu 195 lintulajia 15 eri lahkosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Whc.unesco.org Luokka:Venäjän suot Luokka:Siperia
Lars Andersson

Lars Andersson (s. 1954 Karlskoga, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija, kääntäjä ja toimittaja. Hän on koulutukseltaan lääketieteen kandidaatti. Anderssonin esikoisteos Brandlyra (1974) sai ilmestyessään runsaasti huomiota. Se on lajityypiltään psykologinen trilleri. Muistuttaessaan Aksel Sandemosen tuotantoa se sai osakseen epäilyksiä plagioinnista, mutta myöhemmin on ilmennyt, että vaikutteet ovat näennäistä syvällisempiä. Lumen valo (Snöljus 1979) kertoo ihmisen valmiudesta luonnontieteellisiin keksintöihin mutta niiden hallintakyky voi puuttua. ==Suomennettu teos== * Lumen valo (Snöljus, 1979); suom. Eila Kivikk'aho, Tammi 1983 ISBN 951-30-5091-2 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Châtelaudren-Plouagat

Châtelaudren-Plouagat on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Kunta muodostettiin 1.1.2019 jolloin kaksi kuntaa, Châtelaudren (bretoniksi Kastellaodren) ja Plouagat (bretoniksi Plagad) yhdistyivät. Uuden Châtelaudren-Plouagatin kunnan hallintopaikaksi valittiin Plouagat. Châtelaudren sijaitsee Englannin kanaaliin laskevan Leffjoen varrella. Se on ollut tärkeä risteyskaupunki ja vilkas kauppapaikka. Siellä on ollut keskiajalla myös linna. Nykyään sen paikalla linnakukkulalla on 1300-luvulla rakennettu kirkko Notre Dame du Tertre. 1700-luvulla rakennetun Saint-Magloiren kirkon ympärillä on kapeita katuja ja lähekkäin olevia graniittitaloja. Tätä entistä työväenluokan aluetta kutsutaan latinalaiskortteliksi. Leffjoella vesivoimalla on ollut suuri merkitys Châtelaudrenin kaupungin vaurastumiseen. Muotilehti Le Petit Echo de la Mode siirsi painotalonsa vuonna 1920 Châtelaudreniin hyödyntäen vesivoimaa. Suurimmillaan painotalolla oli 250 työtekijää. Lehtitalo oli toiminnassa vuoteen 1983 saakka. == Kuvia == Tiedosto:Châtelaudren_Église_Notre- Dame_du_Tertre_032.jpg|Notre Dame du Tertre Tiedosto:Châtelaudren_(22)_Église_01.JPG|Saint-Magloiren kirkko Tiedosto:Le_Leff_à_Châtelaudren.jpg|Leffjoki Tiedosto:Ancienne_imprimerie_du_Petit_Echo_de_la_Mode.jpg|Le Petit Echo de la Mode ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côtes-d’Armorin kunnat
Stafford (täsmennyssivu)

Stafford voi tarkoittaa seuraavia: == Paikannimenä == * Stafford, englantilainen kaupunki ja hallintopiiri * Staffordin piirikunta, piirikunta Virginiassa, Yhdysvalloissa == Sukunimenä == * Drew Stafford (s. 1985), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija * Ed Stafford (s. 1975), englantilainen tutkimusmatkailija ja retkeilijä * Garrett Stafford (s. 1980), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija * Greg Stafford (1948–2018), yhdysvaltalainen pelisuunnittelija ja fantasiakirjailija * Harry Stafford (1869–1940), englantilainen jalkapalloilija * James Francis Stafford (s. 1932), yhdysvaltalainen kardinaali * Jo Stafford (1917–2008), yhdysvaltalainen poplaulaja * John Stafford (k. 1452), englantilainen valtiomies * Matthew Stafford (s. 1988), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja * Michelle Stafford (s. 1965), yhdysvaltalainen näyttelijä * Terell Stafford (s. 1966), yhdysvaltalainen jazztrumpetisti * Thomas Stafford (1930–2024), yhdysvaltalainen astronautti. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Lotten

Lotten on naisen etunimi. Se on lyhentymä Charlottasta ja Charlottesta. Lotten on ollut Ruotsissa suosittu ristimänimi 1920-, 1960- ja 1970-luvuilla, mutta suomenruotsalaisilla se on ollut harvinainen nimi. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on vuoteen 2020 mennessä kirjattu vain noin 50–60 tämännimistä naista. Lottenilla on nimipäivä suomenruotsalaisessa almanakassa 12. toukokuuta. ==Tunnettuja Lotteneja== * Lotten Dorsch (1849–1908), ruotsalainen näyttelijä * Lotten Edholm (1839–1930), ruotsalainen hovinainen, Ruotsin Punaisen Ristin vaikuttaja ja säveltäjä ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Etunimien taivutus: Lotten (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
Arvo Pienimäki

Arvo Pienimäki (s. 20. helmikuuta 1955 Kurikka) on suomalainen iskelmälaulaja. Pienimäki on voittanut 1999 Iskelmän SM-kilpailun yli 30-vuotiaiden sarjan (senior singers), 2002 Toivo Kärki -laulukilpailun (Vihreät Niityt) ja 2014 Tangoseniori-laulukilpailun. Vihreillä Niityillä hän oli usean vuoden mukana Toivo Kärki -konserttisarjassa Kärki 2015, s.921,932 Pienimäki asuu Seinäjoella. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Samuel Henrik Nordström

Samuel Henrik Nordström (12. joulukuuta 1808 Pyhtää – 27. marraskuuta 1896 Iitti) oli suomalainen pappi, opettaja ja valtiopäivämies. Nordströmin vanhemmat olivat kirkkoherra Samuel Nordström ja Helena Sofia Giösling ja puolisot vuodesta 1847 Matilda Vilhelmina Krogius (k. 1848) ja vuodesta 1855 Lovisa Margareta Stormbom (k. 1907). Nordström tuli ylioppilaaksi 1825, valmistui filosofian kandidaatiksi 1832 ja vihittiin papiksi 1833. Varapastorin arvon Nordström sai 1838. Hänestä tuli Pyhäjärven kirkkoherran apulainen 1833, Viipurin piirikoulun vt. opettajana hän toimi 1834–1835 ja pappina Uudellakirkolla, Elimäellä ja Valkjärvellä. Viipurin lukion roomalaisen kirjallisuuden vt. yliopettaja hänestä tuli 1838, Viaporin vt. vankilansaarnaaja 1841 ja samana vuonna Helsingin kappalaisen apulainen sekä Haminan vt. kappalainen, mihin tehtävään hänet vakinaistettiin 1843. Iitin kappalaiseksi Nordström tuli 1853, astuen virkaan 1854. Hän oli pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Samuel Henrik Nordström. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 19.12.2020)Nordström, Samuel Henrik Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017. (Viitattu 19.12.2020) ==Lähteet== Luokka: Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1808 syntyneet Luokka:Vuonna 1896 kuolleet
Keltaruosteet

Keltaruosteet (Melampsora) on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 164 lajia. == Lajeja == Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa ja joilla on suomenkielinen nimi. * jokipajunkeltaruoste (Melampsora amygdalinae) * lehtikuusen- raidankeltaruoste (Melampsora caprearum) * pajunkeltaruosteryhmä (Melampsora epitea coll.) * lettorikonkeltaruoste (Melampsora hirculi) * orvokin- pohjanpajunkeltaruoste (Melampsora lapponum) * ahopellavankeltaruoste (Melampsora lini) * pellavankeltaruoste (Melampsora liniperda) * haavankeltaruosteryhmä (Melampsora populnea coll.) * papelorikonkeltaruoste (Melampsora vernalis) == Lähteet == Luokka:Ruostesienet
Ruskosuoturpiaali

Ruskosuoturpiaali (Pseudoleistes virescens) on turpiaaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta. ==Koko ja ulkonäkö== Ruskosuoturpiaali voi kasvaa 24-25 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Ruskosuoturpiaalin pää, rinta, selkä ja siivet ovat väriltään tumman oliivinruskeat tai lähes mustat. Siipien olkapäissä on hieman keltaista. Linnun vatsa on keltainen. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Ruskosuoturpiaalia tavataan Paraguaysta ja Brasilian eteläosista Argentiinaan. Lajin elinympäristöä ovat suot, kosteat ruohomaat ja laitumet. Linnut ruokailevat 20-30 yksilön parvissa. Ruskosuoturpiaalin pesimäkausi alkaa syys- lokakuussa ja laji rakentaa kuppimaisen pesän ruohoista mutaan tai lehmän ulosteeseen. Naaras munii 3-5 munaa. ==Lähteet== Luokka:Turpiaalit
Kirjallisuusvuosi 1780

Kirjallisuusvuosi 1780 käsittelee vuoden 1780 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == * Neue Zürcher Zeitung alkoi ilmestyä. == Julkaisuja == * Jeremy Bentham - Introduction to Principles of Morals and Legislation (teos painettiin mutta se ei saanut julkaisulupaa) * Jacob Jonas Björnståhl - Resa till Frankrike, Italien, Schweiz, Tyskland, Holland, Ängland, Turkiet och Grekeland (ensimmäinen osa) * Giacomo Casanova - Opuscoli miscellanei * Hannah Cowley - The Belle's Stratagem * Herbert Croft - Love and Madness * Gotthold Ephraim Lessing - Die Erziehung des Menschengeschlechts (koulutusta käsittelevä tietoteos) * Karl Gottlieb von Windisch - Betrachtung über den Tod Ihro Majestät Maria Theresia vor einer Versammlung == Palkintoja == == Lähteet == 1780 Luokka:1780
Martha Mödl

Martha Mödl (22. maaliskuuta 1912 Nürnberg – 16. joulukuuta 2001 Stuttgart) oli saksalainen oopperalaulaja. Hän keskittyi uransa alkuvaiheissa mezzosopraanolle suunnattuihin rooleihin, mutta siirtyi sitten sopraanorooleihin ja palasi lopulta mezzosopraanorooleihin.Martha Mödl AllMusic Mödl opiskeli Nürnbergissä ja työskenteli ennen musiikkiuraansa kirjanpitäjänä sekä sihteerinä.Martha Mödl Naxos Ensimmäisen esiintymisensä hän teki vuonna 1942 Remscheidissa Hannun ja Kertun esityksessä. Samana vuonna hän tulkitsi Remscheidissa myös Azucenan roolin Trubaduuri-oopperassa. Vuosina 1945–1949 Mödl oli kiinnitettynä Düsseldorfiin, jossa hänen rooleihinsa kuuluivat Dorabella (Così fan tutte), Klytemnestra (Elektra), Marie (Wozzeck) ja Eboli (Don Carlos). Covent Gardenissa hän teki ensimmäisen esiintymisensä lokakuussa 1949 Carmenin nimiroolissa. Mödl esiintyi Bayreuthin festivaalilla vuosina 1951–1967. Hän teki La Scalan -debyyttinsä vuonna 1950 ja esiintyi ensimmäisen kerran Metropolitan-oopperassa vuonna 1957. Lisäksi Mödl lauloi esimerkiksi Wienin valtionoopperassa, jossa hän tulkitsi Leonoren roolin Fideliossa oopperatalon uutta avaamista seuranneessa esityksessä. Mödl osallistui Gottfried von Einemin, Péter Eötvösin, Wolfgang Fortnerin, Friedrich Cerhan, Giselher Kleben ja Aribert Reimannin teosten kantaesityksiin. Hän sai useita Kammersängerin-arvonimiä ja jatkoi uraansa kuolemaansa saakka. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Nystyruosteet

Nystyruosteet (Pucciniastrum) on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 77 lajia. == Lajeja == Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa ja joilla on suomenkielinen nimi. * velholehdennystyruoste (Pucciniastrum circaeae) * horsmannystyruoste (Pucciniastrum epilobii) * talvikinnystyruoste (Pucciniastrum pyrolae) == Lähteet == Luokka:Ruostesienet
Luettelo vuonna 1937 kuolleista henkilöistä

== Tammikuu == * 26. tammikuuta – Anna Hallonblad, suomalainen järjestöaktiivi (s. 1855) == Helmikuu == * 8. helmikuuta – Hjalmar Oker-Blom, suomalainen agronomi, juristi, maatalousneuvos ja valtiopäivämies (s. 1870) == Maaliskuu == * 8. maaliskuuta – Einar Ahlman, suomalainen vuorineuvos, Kymi Oy:n toimitusjohtaja 1918–1937, varatuomari ja asianajaja (s. 1872) * 18. maaliskuuta – Clémentine-Hélène Dufau, ranskalainen taidemaalari (s. 1869) * 22. maaliskuuta – Frederick MacMonnies, yhdysvaltalainen kuvataiteilija ja olympiamitalisti (s. 1863) == Huhtikuu == * 4. huhtikuuta – Abdelhafid, Marokon sulttaani 1908–1912 (s. 1875 tai 1876) * 12. huhtikuuta – Filoteo Alberini, italialainen elokuvatuottaja, -ohjaaja ja elokuvaaja (s. 1865 tai 1867) * 23. huhtikuuta − Henri Lammens, belgialainen orientalisti, islamin varhaishistorian tutkija ja professori (s. 1862) * 25. huhtikuuta – Artturi Aalto, suomalainen toimittaja, poliitikko ja kansanedustaja (SDP) (s. 1876) * 30. huhtikuuta – Pauli Aaltonen, suomalainen kuvanveistäjä (s. 1890) == Toukokuu == * 9. toukokuuta – Fridthjov Anderssen, norjalainen säveltäjä ja urkuri (s. 1876) * 28. toukokuuta – Alfred Adler, itävaltalainen psykiatri ja psykoterapeutti (s. 1870) == Kesäkuu == * 2. kesäkuuta – Hans Jacob Sparre, norjalainen arkkitehti (s. 1861) * 22. kesäkuuta – Ludwig Bachmann, saksalainen shakkihistorioitsija (s. 1856) * 27. kesäkuuta – Sandro Akhmeteli (oik. Aleksandre Akhmetelašvili), georgialainen teatteriohjaaja (s. 1886) * 28. kesäkuuta – Max Adler, itävaltalainen sosiologi ja professori (s. 1873) == Heinäkuu == * 17. heinäkuuta – Gabriel Pierné, ranskalainen säveltäjä, kapellimestari ja urkuri (s. 1863) == Elokuu == * 5. elokuuta – Herbert Kastinger, itävaltalainen arkkitehti ja olympiamitalisti (s. 1900) * 6. elokuuta – Sam Stadener, ruotsalainen piispa ja ministeri (s. 1872) == Syyskuu == * 10. syyskuuta – Karl Severin Ahonius, suomalainen rehtori, opettaja ja venäläisen kirjallisuuden suomentaja (s. 1860) * 13. syyskuuta – Marta A. Renvall, suomalainen järjestöjohtaja, opettaja ja toimittaja (s. 1873) * 13. syyskuuta – Balthazar Lange, norjalainen arkkitehti (s. 1854) * 21. syyskuuta – Douglas Dexter, brittiläinen miekkailija (s. 1887) == Lokakuu == * 11. lokakuuta – Kristen Rivertz, norjalainen arkkitehti (s. 1862) * 21. lokakuuta – Aleksei Tšapygin, venäläinen neuvostokirjailija (s. 1870) * 29. lokakuuta – Mih’as Tšarot (oik. Mihail Symonavitš Kudzelka), valkovenäläinen kirjailija ja kulttuuri- ja yhteiskuntavaikuttaja (s. 1896) * 30. lokakuuta – Alfred Lucander, suomalainen kenraalimajuri (s. 1862) == Marraskuu == * 6. marraskuuta – Colin Campbell Cooper, yhdysvaltalainen taidemaalari (s. 1856) * 18. marraskuuta – Bernt Støylen, norjalainen piispa (s. 1858) == Joulukuu == * 12. joulukuuta – Alfred Abel, saksalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja ja -tuottaja (s. 1879) * 17. joulukuuta – John W. Brunius, ruotsalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja (s. 1884) == Katso myös == * Wikipedia:Henkilön kuolintiedon lisääminen * Wikiprojekti:Henkilöartikkeleiden syntymä- ja kuolinvuosiluokat * Wikipedia:Wikidata/Äskettäin kuolleita * 1937
Fritz Englund (valokuvaaja)

Fritz Englund (15. toukokuuta 1870 – 1951) oli suomalainen harrastajavalokuvaaja, joka toimi Björkboda Bruk Ab:n ja Suomen Naulakonttorin johtajana.Siihen aikaan kun pappa kameran osti, Helsingin Sanomat Kulttuuri 15.9.1999 (Tilaajille)Suomen teollisuuskalenteri, 01.01.1923, s. 85, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotHelsingin nimikirja ja suomalainen osotekalenteri, 01.01.1910, s. 323, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotSyntymäpäiwiä, Turun Sanomat, 15.05.1920, nro 4720, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Fritz Englund oli mukana 1889 perustetun ruotsinkielisen Amatörfotografklubben (AFK)-valokuvausyhdistyksen toiminnassa. Yhdistykseen kuuluneet Wladimir Schohin, Walter Jakobsson ja Fritz Englund pyrkivät kuvissaan piktorialismiin ja he käyttivät kuvien tuottamiseen jalopainomenetelmiä kuten bromiöljy-, hiili- tai kumipainomentelmiä halutun lopputuloksen saavuttamiseksi. Englund väritti ja retusoi valokuviaan sekä tarkensi käsin niiden yksityiskohtia piirtämällä ja maalaamalla. Hän kuvasi 1900-luvun alun helsinkiläisen porvariston elämää, pikkukaupunkeihin tehtyjä vierailuja sekä lomaelämää saaristossa. Amatörfotografklubben i Helsingfors : Ensimmäiset sata vuotta Anna-Kaisa Rastenberger : Kujeileva katupoika, Suomen valokuvataiteen museo Suomen valokuvataiteen museo sai 3 000 valokuvaa sisältävän Fritz Englundin kokoelman lahjoituksena vuonna 1991. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laura Sallas ja Sofia Lahti : Mitä on retusointi?, Suomen valokuvataiteen museo Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
Ruskaruosteet

Ruskaruosteet (Melampsoridium) on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 13 lajia. == Lajeja == Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa. * Melampsoridium alni * koivunruskaruoste (Melampsoridium betulinum) * lepänruskaruoste (Melampsoridium hiratsukanum) == Lähteet == Luokka:Ruostesienet
Pohjanruostenahikas

Pohjanruostenahikas (Phaeomarasmius borealis) on pienehkö yleisempää oksaruostenahikasta muistuttava ja siihen aiemmin yhdistetty sienilaji, jonka ruosteenruskean, hennosti pystysuomuisen lakin läpimitta on noin yksi senttimetri, jalka enemmän tai vähemmän keskeinen riippuen kasvupaikasta, lakkia vaaleampi. Itiöemät ilmaantuvat tyypillisesti syksyllä. Itiöitä on kuvattu kilpikonnakuvioiseksi. Laji kasvaa ainakin Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa pohjoispainotteisesti, ja lienee elinvoimainen, mutta tutkimukset asiasta ovat kesken. Kasvupaikkoina ovat pensastot, pajujen, koivujen, männyn ja ruusujen laho-oksat, joten kuuluu selkeästi lahottajasieniin. == Lähteet == Luokka:Ruostenahikkaat
New Orleansin tyyli

New Orleansin tyyli tarkoittaa musiikissa ryhmässä tapahtuvaa jazz-tyylistä improvisointia. Tyyli kehittyi 1900-luvun alussa. Vaikka tyylin nimi on New Orleansin tyyli, ei sitä soitettu ensin New Orleansissa, vaan Chicagossa, Los Angelesissä sekä Richmondissa. == Tyylille ominaista == Tyylille ominaista on painotus kollektiiviselle improvisoinnille, eli kaikki bändin jäsenet soittavat samanaikaisesti vastavuoroisia koristeita. Tätä tapahtui varsinkin ensimmäisissä levytyksissä. Soittajille jaettiin kuitenkin myös sooloja ja säestysvastuita. Yhdelle soittajista, kuten trumpetistille, saatettiin antaa ikään kuin melodia samalla, kun esim. pasuuna ja klarinetti soittivat pienempään osaan jäävää, mutta silti tärkeää säestystä. Samaan aikaan esim. piano ja banjo soittivat sointuja säestäen soolosoittajaa. Monet journalistit käyttävät termiä New Orleansin tyyli kuvatakseen niitä mustia soittajia, jotka esiintyivät Chicagossa vuosina 1915-1930, sen jälkeen kun he olivat muuttaneet pois kotiseudultaan New Orleansista. Näitä soittajia olivat esimerkiksi trumpetisti Louis Armstrong ja klarinetisti Sidney Bechet. Varsinkin Armstrong ja Bechet auttoivat siirtämään painotuksen pois ryhmässä tapahtuvasta improvisaatiosta enemmän soolona tapahtuvaan improvisointiin. Tästä syntyi myöhemmin Dixieland-tyyli. == Lähteet == Luokka:Jazz
Lars Ardelius

Lars Ardelius (1926 Falun, Ruotsi – 2012) oli ruotsalainen kirjailija. Hän oli koulutukseltaan filosofian kandidaatti. Hänen esikoisteoksensa Dagligt allehanda ilmestyi 1959. Sen jälkeen hän harrasti kokeilevaa kirjoittamista, esimerkiksi Rök (1964), jossa hän kokeili eri näkökulmia. Hän kirjoitti televisionäytelmiä, joissa hän käsitteli yhteiskunnallisia teemoja. Ruotsin historiaa vuodesta 1808 käsittelevä romaanisarja sisältää kolme teosta, joista kaksi on suomennettu: Kuningas ja Myrskyä ja tyventä. Kolmas osa Provryttare käsittelee 1900-lukua.Provryttare, Kirjasampo. Viitattu 19.12.2020 Hän kirjoitti myös useita muistelmakirjoja.Lars Ardelius har avlidit, Svenska Dagbladet 24.7l2012, viitattu 19.12.2020 ==Palkinnot ja tunnustukset== * Aniara-palkinto 1979Ardelius, Lars, Kirjasampo, viitattu 26.11.2021 * De Nion erikoispalkinto 2003 * Litteraturfrämjandetin suuri romaanipalkinto 1973 ==Suomennetut teokset== * Kruununprinssit (Kronprinsarna), suom. Juhani Koskinen, Gummerus 1973 ISBN 951-20-0717-7 * Gösta Berglundin taru (Gösta Berglunds saga), suom. Aarne T. K. Lahtinen, Gummerus 1975 ISBN 951-20-1133-6 * Kuningas (Och kungen var kung), suom. Marja Alopaeus, Kirjayhtymä 1980 ISBN 951-26-1852-4 * Myrskyä ja tyventä (Tid och otid), suom. Marja Alopaeus, Kirjayhtymä 1983 ISBN 951-26-2181-9 * Orjia Pohjolaan: kuunnelma (In i Norden), Yleisradiolle suomentanut Jarmo Lavila [i.a.] == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
20 suosikkia – Reissumies ja kissa

20 suosikkia – Reissumies ja kissa on Tapio Rautavaaran vuonna 1995 julkaistu kokoelmalevy, joka kuuluu 20 suosikkia -sarjaan. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Tapio Rautavaaran albumit Luokka:Vuoden 1995 albumit
Vanadiinioksidi

Alkuaineen vanadiinioksideja ovat ainakin: * Vanadiini(II)oksidi (VO) * Vanadiinidioksidi (VO2) eli vanadiini(IV)oksidi * Vanadiinitrioksidi (V2O3) eli vanadiini(III)oksidi * Divanadiinipentoksidi (V2O5) eli vanadiini(V)oksidi Luokka:Vanadiiniyhdisteet
Örekilsälvenin vesistö

Örekilsälvenin vesistö (, vesistöaluetunnus 110) muodostuu Pohjanmeren Skagerrakiin laskevan Örekilsälvenin ja sen sivujokien yhteisestä valuma- alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 1 340 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa. == Pääuoma == Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Örekilsälven, jonka pituus on 90 kilometriä. Joki laskee Kattegatiin noin 0,7 kuutiokilometriä vettä vuodessa. == Vesistön valuma-alue == Örekilsälvenin vesistö jää yksin itäpuolella Götajoen vesistön (tunnus 108) ja länsipuolella Strömsånin vesistön (tunnus 111) väliseen taskuun. Örekilsälvenin vesistön lounaispuolelle ei ole pääveistöjä, sillä siellä sijaitsee mereen laskevien ojien ja purojen valuma- alueita. === Valuma-alueen piirteitä === Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (8,1 %), turve (11,5 %), kalliomaa (49,0 %), hiekka ja sora (1,5 %), multamaa (17,3 %), savimaa (6,7 %) ja jäätikköjokijäänteet (2 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (68,0 %), soita ja kosteikkoja (6,4 %), viljelymaita (15,1 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,8 %) sekä joutomaita (5,9 %). Näiden lisäksi on 3,8 % vesistöjä. === Virtaamia === SMHI on julkaissut tilastossaan Örekilsälvenin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 24,2 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 157 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 2,75 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 21,5 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 140 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 2,2 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 120,4 m³/s on mitattu marraskuussa 2000 ja pienin 2,1 m³/s elokuussa 1994. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. == Vesivoimaa == Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 58 patoa, joista 3,3 % säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 24,9 miljoonaa kuutiometriä. Joessa on yksi Torpin vesivoimalaitos, joka tuottaa sähköä 0,8 megawattin teholla noin 2,5 gigawattituntia vuodessa. Vesistön sivu-uomissa on vielä 10 voimalaa lisää: * Munkedalsälvenissa on Munkedal, * Valboånissa on Ellenö, Ödeborg, Dyrtorp, Edstena, Häreholm, Näsböle, Vången, Stigen Östra/mellan ja Stigen västra. Voimaloiden yhteisteho on 4,9 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 19,5 gigawattituntia. == Lähteet == === Huomautuksia === === Viitteet === *
20 suosikkia – Juokse sinä humma

20 suosikkia – Juokse sinä humma on Tapio Rautavaaran vuonna 1995 julkaistu kokoelmalevy, joka kuuluu 20 suosikkia -sarjaan. == Kappaleet == # Kulkuri ja joutsen 3:31 # Rakovalkealla 3:23 # Menen enkä meinaa 3:05 # Ontuva Eriksson 3:53 # Sininen uni 3:32 # Juokse sinä humma 3:36 # Ruusuja lurjukselta 3:23 # Unohtunut kitaravalssi 2:57 # Väliaikainen 2:57 # Tytöt ja pojat samasta kylästä 2:43 # Laulu on iloni ja työni 3:35 # Kalle Aaltonen 3:06 # Yölinjalla 3:45 # Souvaripoikia 2:32 # Neljän tuulen tiellä 3:25 # Kulkurin iltatähti 2:31 # Peltoniemen Hintriikan surumarssi 3:23 # Topparoikka tulee 4:11 # Häävalssi 2:42 Luokka:Tapio Rautavaaran albumit Luokka:Vuoden 1995 albumit
Nuijaruosteet

Nuijaruosteet (Phragmidium) on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 129 lajia. == Lajeja == Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa ja joilla on suomenkielinen nimi. * karjalanruusunruoste (Phragmidium fusiforme) * idänruusunruoste (Phragmidium kamtschatkae) * ruusunruoste (Phragmidium mucronatum) * hanhikinruoste (Phragmidium potentillae) * juhannusruusunruoste (Phragmidium rosae-pimpinellifoliae) * rätvänänruoste (Phragmidium tormentillae) * ruusunnuijaruoste (Phragmidium tuberculatum) == Lähteet == Luokka:Ruostesienet
20 suosikkia – Tuo aika toukokuun

20 suosikkia – Tuo aika toukokuun on Tapio Rautavaaran vuonna 1995 julkaistu kokoelmalevy, joka kuuluu 20 suosikkia -sarjaan. == kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Tapio Rautavaaran albumit Luokka:Vuoden 1995 albumit
Clarken piirikunta (Alabama)

Clarken piirikunta on Yhdysvaltojen Alabamassa sijaitseva 23 622 asukkaan piirikunta. Väkiluku laski 8,6 % vuosina 2010-2019. Piirikunta perustettiin 10. joulukuuta 1812 ja pääkaupungiksi päätettiin vuonna 1820 Clarksville ja se muutettiin vuonna 1831 Grove Hilliin, joka on nykyinen pääkaupunki. == Väestö == Clarken piirikunnassa asui vuonna 2019 23 622 asukasta ja siellä oli 9 090 kotitaloutta. Yhdessä kotitaloudessa asuu keskimäärin 2,61 henkilöä. Piirikunnan asukkaista 0,2 % on syntynyt ulkomailla. Piirikunnassa asuu 1 174 veteraania. Näistä suuri osa oli Vietnamin sodassa. == Lähteet == Luokka:Alabaman piirikunnat
Strömsånin vesistö

Strömsånin vesistö (, vesistöaluetunnus 111) muodostuu PohjanmerenSkagerrakiin laskevan Strömsånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 256 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa. == Pääuoma == Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Strömsån, joka laskee mereen Strömstadissa. Joen kokonaispituus on 30 kilometriä ja se laskee Kattegatiin noin 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa. == Vesistön valuma-alue == Strömsånin vesistö on kolmen päävesistön ympäröimä. Sen itäpuolella sijaitsee Örekilsälvenin vesistö (tunnus 110), jonka kanssa sillä on itäpuolella yhteinen vedenjakaja. Pohjoispuolella sijaitsee Haldenin vesistö () ja vähäisessä määrin Götajoen vesistö (tunnus 108). Merenrannikon edessä sijaitsee pieni Enningdalsälvenin vesistö (tunnus 112) yhdessä mereen laskevien ojien ja purojen pieneten valuma-alueiden kanssa. Pienten valuma- alueiden yhteispinta-ala on yhtä suuri kuin Strömsånin vesistölläkin. === Valuma-alueen piirteitä === Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (9,8 %), turve (5,5 %), kalliomaa (52,7 %), hiekka ja sora (4,8 %), multamaa (15,5 %), savimaa (7,3 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,4 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (71,1 %), soita ja kosteikkoja (3,2 %), kalliomaita (0,5 %), viljelymaita (15,2 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,9 %) sekä joutomaita (5,4 %). Näiden lisäksi on 3,7 % vesistöjä. === Virtaamia === SMHI on julkaissut tilastossaan Strömsånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 4,26 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 27,8 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,28 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 3,8 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 27 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 25,5 m³/s on mitattu marraskuussa 2000 ja pienin 0,1 m³/s syyskuussa 1991. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. == Lähteet == === Huomautuksia === === Viitteet === *
Fabian Suomela

Fabian Suomela (11. maaliskuuta 1876 – 6. toukokuuta 1948) oli suomalainen Pohjois-Suomessa vaikuttanut valokuvaaja.Fabian Suomela 50 vuotias, Suomen valokuvaaja : Suomen ammattivalokuvaajain liiton kustantama kuukausijulkaisu, 01.03.1926, nro 3, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKysy museolta 2.9.2011 : Onko Fabian Suomelan negatiivikokoelma säilynyt? Suomela tuli valokuvausalalle jo 13-vuotiaana vuonna 1889 ja oman valokuvausliikkeen hän perusti Ouluun vuonna 1897. Liike laajeni niin että sivuliikkeet perustettiin Kokkolaan, Kemiin ja Raaheen. Suomela pyrki kasvattamaan ammattitaitoaan ja hän osallistui muun muassa Ruotsissa valokuva-alan kursseille ja kävi Saksassa teollisuudenharjoittajien stipendin turvin. Suomela oli Oulussa kaupunginvaltuuston jäsenenä ja hän osallistui myös suojeluskuntatoimintaan. Suomela myi vuonna 1922 Oulun liikkeensä ja muutti Helsinkiin. Hän oli mukana perustamassa valokuvausvälineiden ja -tarvikkeiden maahantuontia harjoittanutta Suomen Valokuvaajain Osakeyhtiötä ja toimi yhtiön toimitusjohtajana. Vuonna 1942 Suomela palasi Ouluun ja toimi siellä valokuvaajana. Oulussa sijaitsevalla Pohjois-Pohjanmaan museolla on kokoelmissaan Fabian Suomelalta 390 henkilökuvaa ja 20 maisemakuvaa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Oulun kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet