EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Orvo Bogdanoff

Orvo Bogdanoff (s. 24. marraskuuta 1937 Viipuri) on tietokirjailija ja postikortti- ja valokuvahistorian tutkija, ammatiltaan kirvesmies. Hänen puolisonsa on Stina Nygård. ==Teokset== *Rauhan ja solidaarisuuden postikortteja, Suomen rauhanliitto 1985 *Postikortti historian kuvastajana postikortinhistoriantutkija Orvo Bogdanoffin kokoelmat näyttely Lenin-museossa 27.5.-6.9.1987, Lenin-museo 1987 *"Minulla on niin ikävä..." amerikansuomalaisten postikorttien näyttelyjulkaisu amerikafinländarnas postkortsutställningskatalog Finnish-American postcards exhibition catalog, Siirtolaisuusinstituutti 1988 *Työväenliike postikorteissa 1891–1917, SDP ja Työväen arkisto 90-vuotisjuhlajulkaisu Helsinki, Finland 1989 SDP, Arbetararkivet jubileumspublikation 3 Helsingfors, Finland 1989, Sosialidemokraattinen puolue, Työväen arkisto 1989 *Yli kukkivan isänmaan... Eestin laulujuhlien 120-vuotisen musiikkitaipaleen varhaisvaiheiden valokuva- ja postikortillista historiaa vuosilta 1869–1938, Rakennustyöläisten liitto 1990 *"Sydän paikallaan", Maamme-laulu 150 Vårt land : näyttelyluettelo valokuvista ja postikorteista, 1998 *Päivät soisin soitettavan, Kalevala- postikorttikirja, Ajatus 2002 *Auttavien kädet eivät köyhdy, Punaisen Ristin postikorttien, adressien ja kirjeensulkijoiden historia, omakustanne 2003 *Joulun ja joulukorttien historiaa, omakustanne 2003 *Olkoon joulu iloksenne, uusi vuosi onneksenne : joulukorttien, uudenvuodentervehdysten ja maksimikorttien historiaa, 2004 *Joudu joulu jo Pohjolaan joulukorttien ja joululehtien historiaa, Multikustannus 2005 ==Palkinnot ja tunnustukset== *Työväenperinne ry:n tunnustuspalkinto 2005 ==Lähteet== *Keräilyn Maailma 3/2004 *http://www.bogdanoff-sade.com/wordpress/ *http://www.helmet.fi/search~S9*fin?/abogdanoff/abogdanoff/1%2C4%2C16%2CB/exact&FF;=abogdanoff+orvo&1%2C10%2C ==Aiheesta muualla== *Työväenperinne Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset keräilijät Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aigis

Aigis (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa puolustautumiseen tarkoitettu suoja. Se kuvattiin joko kultaiseksi vuohen vuodaksi tai joskus myös kilveksi tai sen tapaiseksi esineeksi, jonka keskellä oli kuva gorgon päästä.Hyginus, Astronomica ii.13 (engl. käännös). Aigista käytti Zeus, välillä myös Pallas AtheneHomeros, Ilias 5.733–763 (engl. käännös). tai ApollonHomeros, Ilias 15.300–311 (engl. käännös). rintapanssarina. Lisäksi sitä käytettäessä tapahtui rajuilman tapaisia ilmiöitä: maa tärähteli ja taivaalla salamoi ja ukkosti ja kuolevaiset joutuivat pelon valtaan. Homeros kertoo, että Zeuksen aigiin valmisti Hefaistos taisteluun titaaneja vastaan. Aigis kerrottiin koristellun kultaisin tupsuin ja sen keskustaa koristi gorgoneion, Medusan pää. Attikalaiset taiteilijat pitivät kiinni arkaaisesta perinteestä ja kuvasivat aigiin tupsut käärmeiksi alkuperäisten esikuvien mukaisesti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Jeesuksen Kristuksen alkuperäinen kirkko (bickertonilaiset)

Jeesuksen Kristuksen alkuperäinen kirkko (engl. Primitive Church of Jesus Christ) oli eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut uskonnollinen yhteisö. Se erosi Jeesuksen Kristuksen kirkosta, eräästä toisesta mormonistisesta yhteisöstä, vuonna 1914. Kirkon hajottaneen kiistan aiheena oli kysymys kirkon johtamisesta. Eräs Jeesuksen Kristuksen kirkon apostoleista, James Caldwell, katsoi, että kirkon johdossa tulisi olla vain kahdentoista apostolin koorumin. Apostolien yläpuolella oleva "ensimmäinen presidenttikunta", johon kuului kirkon profeetta sekä tämän kaksi neuvonantajaa, oli hänestä luopumista Jeesuksen Kristuksen aikoinaan perustaman kirkon alkuperäisestä hallintomallista, johon ei kuulunut apostolien yläpuolella olevaa hallintoelintä. Lopulta kiista sai sellaiset mittasuhteet, että Caldwell seuraajineen perusti oman kirkon, jossa noudatettiin Jeesuksen antamaa "alkuperäistä" hallintomallia. Caldwellin johtama kirkko piti Jeesuksen Kristuksen kirkon tapaan Joseph Smithiä kirkon alkuperäisenä profeettana ja ilmestyksensaajana. Hänen oikeana seuraajanaan se piti Sidney Rigdonia, tämän taas William Bickertonia. Vaikka Caldwellin johtama kirkko pitikin Smithiä profeettana ja Mormonin kirjaa Jumalan sanana, se ei uskonut ensimmäisen näyn, siis Smithin alkuperäisen kutsumusnäyn, historiallisuuteen. Jeesuksen Kristuksen alkuperäinen kirkko sulautui myöhemmin yhteen Reorganisoidun Jeesuksen Kristuksen kirkon kanssa. Näin syntyneen ryhmän toiminta kuitenkin lamautui enne pitkää. Luokka:Mormonistiset kirkkokunnat
Kolmas Intian–Pakistanin sota

Intian–Pakistanin sota vuoden 1971 joulukuussa liittyi Bangladeshin itsenäistymiseen. Varsinaiset sotatoimet kestivät kaksi viikkoa 3.–16. joulukuuta ja päättyivät Pakistanin tappioon. Bangladeshin itsenäisyyssodassa Intia asettui Bangladeshin (silloisen Itä-Pakistanin) puolelle. Länsipakistanilaisten arveltiin murhanneen kolme miljoonaa ihmistä, ja kymmenen miljoonaa pakolaista vyöryi Intiaan. Intian Indira Gandhi yritti koota kansainvälistä painostusta Euroopan matkallaan. Yhdysvaltain tiedettiin tukevan Länsi-Pakistania, Neuvostoliiton Itä-Pakistania. Intialaiset siirsivät joukkojaan lähemmäs rajaseutuja ja odottivat talven tuloa, mikä tukkisi Himalajan solat ja estäisi Kiinan sekaantumisen sotatoimiin. Joulukuun 3. päivän iltana pakistanilaiset tekivät ilmaiskun Pohjois-Intian sotilaslentokentille. Intialaiset iskivät takaisin seuraavana päivänä, ja hyökkäisivät Itä-Pakistanissa olevien länsipakistanilaisten joukkojen kimppuun maalta, mereltä ja ilmasta. Länsi-Pakistanin armeija antautui kahdessa viikossa, ja intialaiset saivat 90 000 sotavankia.BBC == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Bangladeshin historia Taksvärkki 2002 *Subcontinent com Luokka:1900-luvun sodat Luokka:Intian sotahistoria Luokka:Pakistanin historia Luokka:1971 Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Cinema Bizarre

Cinema Bizarre oli Berliinissä Saksassa vuonna 2005 perustettu glam-pop- ja rockyhtye. Siihen kuuluivat laulaja Strify, basisti Kiro, kosketinsoittaja Romeo, kitaristi Yu ja rumpali Shin. Yhtyeen jäseniä kiinnostaa japanilainen visual kei -tyyli, mikä saattaa olla huomattavissa yhtyeen androgyynisestä ulkonäöstä. Laulaja Strify sanookin, että Cinema Bizarrea ei ole tarkoitettu vain kuultavaksi, heidän on tarkoitus myös näkyä. Jäsenet tapasivat toisensa manga-foorumilla vuonna 2005, jossa heidän yhteinen kiinnostuksensa musiikkiin sai heidät perustamaan yhdessä bändin. Cinema Bizarrea on vertailtu toiseen saksalaiseen bändiin, Tokio Hoteliin, johtuen siitä, että molemmat ovat saksalaisia rockyhtyeitä, ja jäsenet suurin piirtein samaa ikäluokkaa. Musiikillisia samankaltaisuuksia ei kuitenkaan juuri ole. Cinema Bizarre osallistui Saksan Euroviisujen karsintoihin vuonna 2008. Yhtye selvisi finaaliin asti, mutta ei päässyt edustamaan Saksaa. He sijoittuivat karsinnoissa kolmansiksi. Yhtye konsertoi Suomessa 18. syyskuuta 2008 osana heidän Final Attraction World-Tour 2008 -kiertuettaan. Keikka siirtyi noin kuukaudella teknisten ongelmien vuoksi. Keikka pidettiin Helsingin Nosturissa. 7\. marraskuuta 2008 yhtyeen kosketinsoittaja Luminor ilmoitti eroavansa yhtyeestä, koska hän ei ollut tarpeeksi hyvässä kunnossa jatkaakseen siinä. Pian tämän jälkeen Romeo tuli hänen tilalleen, ja Cinema Bizarre onnistui jatkamaan hyvin ilman Luminoriakin. Elokuussa 2009 yhtye julkaisi toisen albuminsa, nimeltä toyZ. Alun perin levyn piti ilmestyä maaliskuussa, mutta sitten se ei ollutkaan vielä valmis. Julkaisu siirrettiin toukokuulle, josta levy-yhtiön virheen takia tulikin kesäkuu. Loppujen lopuksi levy tuli ulos elokuussa, koska levy-yhtiö oli jälleen tehnyt virheen ja laittanut ”My Obsession” -singlen ladattavaksi liian aikaisin. Lopputulos oli, että kappale levisi laittomasti Internetiin ja oli julkaistava toinen single. ”I Came 2 Party” ilmestyi 7. elokuuta. Se tehtiin yhteistyössä mm. Lady Gagalle miksanneen Space Cowboyn kanssa, tämä esiintyy myös kappaleen videolla. Vuoden 2009 keväällä Cinema Bizarre myös konsertoi Amerikassa, Lady Gagan lämmittelybändinä. Lady Gaga oli henkilökohtaisesti kutsunut heidät lämmittelijäbändikseen ihastuttuaan heidän musiikkiinsa. Syksyllä 2009 Cinema Bizarre kiersi Euroopassa, mutta kiertue ei yltänyt Suomeen asti. Tammikuussa 2010 yhtye hajosi bändin jäsenien tahdottua jatkaa omia polkujaan. Kaikki ovat aloittelemassa uusia projekteja. == Diskografia == === Singlet === * Lovesongs (They Kill Me) (14. syyskuuta 2007) * Escape to the stars (2007) * Forever or never (2008) * I Came 2 Party (2009) * My Obsession (2009) === Albumit === * Final Attraction (2007) * BANG! (ei julkaistu Euroopassa) * toyZ (21.8.2009) === Videot === * Lovesongs (They Kill Me) * Escape To The Stars * Forever Or Never * I Came 2 Party * My Obsession == Aiheesta muualla == * Fan Lexikon – Cinema Bizarre * (First official latvian fansite) Luokka:Saksalaiset rockyhtyeet Luokka:Glam rock -yhtyeet
M/S Envik

M/S Envik () on Puolalaisen SMT Shipping -varustamon tytäryhtiön SMT Eureka Cementin omistuksessa oleva ainoa Suomen lipun alla oleva sementinkuljetusalus. Laivan isännöinnin ja miehityksen hoitaa ASP Ship Management Scandinavia Oy. Alus on rakennettu vuonna 1983 Leirvik I Sognissa, Norjassa. Kuollutta painoa Envikillä on 3 683 tonnia ja jääluokitus on 1A1. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Maarianhamina. Alusta voidaan kutsua rakenteensa puolesta tankkilaivaksi. Sillä on neljä ruumaa johon sementti varastoidaan, ja mikäli lasti kuljetettaisiin säiliöautoilla, tarvittaisiin yhden lastin kuljettamiseen jopa sata tankkiautoa. Laivan miehistö on suomalainen ja se tekee noin kolmen viikon työjaksoja. == Käyttöhistoria == Alus rakennettiin vuonna 1983 norjalaisella telakalla. Valmistuttuaan alus luovutettiin Finnsementin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Vuodesta 1983 vuoteen 2004 saakka laiva oli nimeltään Envik, jonka jälkeen alus päätyi ahvenanmaalaisen Klaveness Cement Logistics AB:n haltuun ja sai nimen KCL Ballerina. Nimi vaihdettiin takaisin Envikiksi vuonna 2010 kun Puolalainen SMT Eureka Cement osti aluksen. Aluksella ei tällä hetkellä ole enää vakituisella sopimuksella olevaa henkilökuntaa, ja se onkin jäämässä pois Suomen liikenteestä helmikuussa 2014. == Reitti == Alus ajaa pääsääntöisesti Suomen sisäistä rahtia Paraisilta Finnsementin tuotantolaitokselta eri puolille Suomea, muun muassa Ouluun, Pietarsaareen ja Kirkkonummen Kantvikiin. Toisinaan alus hakee sementtiä myös ulkomaisilta tuottajilta mm. Virosta ja Tanskasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kuva ja tietoa aluksesta thumb|left|230px|KCL Ballerina Toppilan satamassa Oulussa tammikuussa 2007 Envik
Salla Tuomivaara

Salla Maria Tuomivaara (s. 13. elokuuta 1975 Sotkamo) on Helsingissä asuva suomalainen sosiologi ja eläinoikeusaktivisti. Hän on työskennellyt Animalian toiminnanjohtajana. Tuomivaara oli perustamassa Oikeutta eläimille -yhdistystä vuonna 1995 ja oli alkuaikoina sen näkyvimpiä aktiiveja. Hän oli toiminut jo 1980-luvulla perinteisissä eläinsuojeluyhdityksissä, kuten Animaliassa. Tuomivaara on ollut myös perustamassa Maan ystäviä, ja hän on lisäksi ollut aktiivisesti mukana Muutoksen kevät- ja Voima-lehtien taustaryhmissä. Tuomivaara on ollut Vihreiden eläintyöryhmän puheenjohtajana ja ympäristötyöryhmän sihteerinä. Espoossa teini-ikänsä asunut Tuomivaara oli ehdokkaana eduskuntavaaleissa 1999 Uudenmaan vaalipiirissä, minkä jälkeen hän työskenteli kansanedustaja Anni Sinnemäen eduskunta-avustajana vuodet 1999–2004. Tuomivaara on valmistunut Tampereen yliopistosta yhteiskuntatieteiden maisteriksi pääaineenaan sosiologia. Hän väitteli sosiologian eläinkäsitysten historiasta Tampereen yliopistossa keväällä 2018. Tuomivaara työskenteli vuosina 2020–2021 Elisa Aaltolan johtamassa Voiko eläintä kertoa? -tutkimushankkeessa. ==Teoksia== * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Salla Tuomivaaran verkkosivut Luokka:Suomalaiset ympäristöaktivistit Luokka:Vihreän liiton poliitikot Luokka:Suomalaiset eläinaktivistit Luokka:Suomalaiset sosiologit Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
De Geer

De Geer (myös de Geer) on ruotsalainen aatelissuku, jolla on useita haaroja. Osa haaroista on vapaaherrallisia ja osa kreivillisiä. Perimätiedon mukaan suku on lähtöisin Liègen ruhtinaspiispakunnasta Brabantista. Nimen on sanottu tulleen Maasin sivujoesta Geeristä, joka virtaa Maastrichtin läpi. Ruotsiin vuonna 1627 muuttanut kauppias ja ruukinomistaja Louis De Geer aateloitiin elokuussa 1641 ja hänen sukunsa esiteltiin Ruotsin ritarihuoneelle seuraavana vuonna aatelisena sukuna numero 291. Suomen aateliin on kuulunut suvusta kaksi haaraa, De Geer (Suomen ritarihuoneen aatelinen suku nro 26) ja de Geer till Tervik (kreivillinen suku nro 3). Ensin mainittu sammui Suomessa vuonna 1925, jälkimmäinen jo 1855. Aatelisen suvun nro 26 jälkeläisiä saattaa kuitenkin elää yhä Yhdysvalloissa. Ruotsissa suvusta on elossa kaksi vapaaherrallista haaraa, de Geer af Finspång ja de Geer till Leufsta. __notoc__ ==Jäseniä== * Louis De Geer (1587–1652), Ruotsin teollisuuden uranuurtaja * Otto Wilhelm De Geer (1710–1769), ruotsalainen valtaneuvos, maaherra, sai vapaaherran arvon 1766 * Robert Wilhelm de Geer (1750–1820), suomalainen senaattori, maaherra, edellisen poika, sai kreivin arvon 1809 * Louis De Geer (1818–1896), ruotsalainen virkamies, kirjailija ja Ruotsin pääministeri * Karl Vilhelm Konstantin De Geer (1839–1904), suomalainen Venäjän armeijan kenraalimajuri * Louis De Geer (1854–1935), ruotsalainen poliitikko, Ruotsin pääministeri * Gerard De Geer (1858–1943), ruotsalainen geologi == Katso myös == * De Geer -moreeni ==Lähteet== == Kirjallisuutta == * Luokka:Suomalaiset aatelissuvut Luokka:Ruotsin aateli
Schildt

Schildt on ruotsalainen ja suomalainen aatelissuku. Se on mahdollisesti lähtöisin Regensburgista Saksasta.Finlands ridderskaps och adels kalender 1956, sivu 398 Suvun varhaisin nimeltä tunnettu esi-isä on 1500-luvun lopulla Liivinmaalla elänyt Christoffer Schildt. Hänen pojanpoikansa, eversti Jürgen Schildt introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1642 numerolla 282. Suomen Schildtit kuuluvat sukuhaaraan, joka tuli Suomeen Inkerinmaalta vuonna 1700, ja jonka sukulaisuutta Jürgen Schildtiin ei ole voitu osoittaa. Suku immatrikuloitiin Suomen ritarihuoneseen sen järjestäytyessä vuonna 1818 aatelisena sukuna numero 24. Sukua edusti tuolloin Suomessa kapteeni Christoffer Schildt. == Suvun jäseniä== * Wolmar Schildt (Wolmari Kilpinen), (1810–1893), Jyväskylän piirilääkäri, fennomaani ja suomen kielen kehittäjä. * Onni Schildt (1851–1913), maanviljelysneuvos ja senaattori, Wolmar Schildtin poika * Lilli Wilhelm Schildt (1860–1927), tilanomistaja ja valtiopäivämies * Osma Alfred Schildt (1861–1937), virka- ja valtiopäivämies * Aatos Schildt (1864–1939), maanviljelysneuvos ja valtiopäivämies, Wolmar Schildtin poika * Wolmar Yrjö Wilhelmi Schildt (1899–1961), IKL:n ja Maalaisliiton kansanedustaja, Aatos Schildtin poika * Boris Schildt (1889–1970), suomalainen agronomi ja tenniksenpelaaja * Hjalmar Schildt (1849–1925), kauppias, Tikkurilan Väritehtaat Oy:n kehittäjä * Holger Schildt (1889–1964), kirjankustantaja, Schildts-kustantamon perustaja * Runar Schildt (1888–1925), suomenruotsalainen kirjailija * Christoffer Schildt (1915–1992), radiotoimittaja ja poliitikko, Runar Schildtin poika * Göran Gustaf Ernst Schildt (1917–2009), suomenruotsalainen kirjailija ja taidehistorioitsija, Runar Schildtin poika == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset aatelissuvut Luokka:Ruotsin aateli
Soisalon-Soininen

Soisalon-Soininen on suomalainen aatelissuku. Soisalon-Soininen on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi: *Eliel Soisalon-Soininen (1856–1905), valtioneuvos, prokuraattori *Ilmari Soisalon-Soininen (1917–2002), teologi, professori
Wuorenheimo

Wuorenheimo on suomalainen aatelissuku, joka on osa Bergbom-sivistyssukua. Bergbom-suvun vanhin varmuudella tunnettu esi-isä on Porissa syntynyt ja 1700-luvulla Kruunupyyssä asunut henkikirjoittaja Erik Bergbom. Aatelissuvun kantaisä, senaattori Ossian Bergbom aateloittiin vuonna 1903 nimellä Wuorenheimo. Suku introdusoitiin seuraavana vuonna ritarihuoneelle aatelisena sukuna nro 276. ==Jäseniä== * Ossian Wuorenheimo, synt. Bergbom (1845–1917), senaattori, pääjohtaja, maamarsalkka * Aarne Wuorenheimo, synt. Bergbom (1887–1953), lähetystöneuvos, elokuvatuottaja, Ossian Wuorenheimon poika * Ossian Wuorenheimo (1918–2015), eversti, Helsingin sotilaspiirin päällikkö, Ossian Wuorenheimon pojanpoika (puoliso kieltenopettaja Marja WuorenheimoKuka kukin on 1978, s. 1115–1116 Runeberg.org. Viitattu 15.3.2021.) Äitinsä puolelta sukuun kuuluu historiantutkija Kari Selén. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset aatelissuvut
Cronstedt

thumb|Cronstedt-aatelissuvun vaakuna thumb|Cronstedt-vapaaherrasuvun vaakuna Cronstedt on ruotsalainen aatelissuku,Cronstedt Family Origins jonka yksi sukuhaara on introdusoitu Suomen aateliin vapaaherrallisena sukuna numero 50. Marten Gavelius, Axel Oxenstiernan tilanhoitaja aateloitiin nimellä Cronstedt 17. joulukuuta 1686. Suomessa suku on omistanut muun muassa Herttoniemen kartanon. == Suvun jäseniä == * Axel Fredrik Cronstedt (1722–1765), ruotsalainen mineralogi, kemisti * Carl Anton Reinhold Ludvig Cronstedt (1858–1914), juristi, pankinjohtaja ja valtiopäivämies, Gabriel Anton Cronstedtin poika * Carl Olderman Cronstedt (1672–1750), käskynhaltija Suomessa * Carl Johan Cronstedt (1709–1779), arkkitehti, kaakeliuunin kehittäjä. * Carl Olof Cronstedt vanhempi (1756–1820), Ruotsin merivoimien vara-amiraali, Viaporin komendantti Suomen sodassa * Carl Olof Cronstedt nuorempi (1800–1883), eversti, kuvernööri, salaneuvos ja senaattori, vapaaherra 1870 * Claes August Cronstedt (1785–1860), amiraali, Kaarle XIV Juhanan adjutantti * Eirik Cronstedt (1911–2004), suomalainen vapaaherra, vaatturi ja talousneuvos * Fredrik Adolf Ulrik Cronstedt (1744–1829), maaherra, taiteilija * Fredrik Cronstedt (1807–1869), ruotsalainen maaherra * Gabriel Cronstedt (1670–1757), sotilas * Gabriel Anton Cronstedt (1798–1893), kenraalimajuri, valtiopäivämies ja kuvernööri * Gabriel Benjamin Cronstedt (1870–1913), pankinjohtaja ja valtiopäivämies, Johan (Jean) Frans Andreas Galindon poika * Jakob Cronstedt (1668–1751), maaherra, valtaneuvos * Jean Cronstedt (1932–) Ruotsiin muuttanut telinevoimistelun EM-mitalisti ja lääkäri * Johan Adam Cronstedt (1749–1836), kenraaliluutnantti, Itä-Götanmaan läänin maaherra * Johan (Jean) Frans Andreas Galindo (1832–1907, vuodesta 1870 Cronstedt), Suomen Yhdyspankin toimitusjohtaja ja Carl Olof nuoremman vävy ja adoptoitu poika * Kaarlo Cronstedt (1860–1879), suomentaja, Johan (Jean) Frans Andreas Galindon poika * Rudolf Cronstedt (1826–1903), ruotsalainen insinööri * Sigge Cronstedt (1869–1958), ruotsalainen arkkitehti == Lähteet == Luokka:Ruotsin aateli Luokka:Suomalaiset aatelissuvut
Antell

Antell on suomalainen sivistyssuku, jonka tunnetuin haara on aateloitu 1800-luvulla. Samannimisiä sukuja on Suomessa useita muitakin, sillä varsinkin nimen Anttila ruotsintaminen Antelliksi on aikanaan ollut yleistä. Suvun varhaisimmaksi edustajaksi on katsottu 1500-luvun puolivälissä Saloisten pitäjän Piehingin kylän Anttilan talon isäntänä toiminut Antti Pekanpoika. Hänen jälkeläisekseen oletettu 1600-luvun puolivälissä elänyt Paltamon kirkkoherra Johan Matthiae Antilius (myös Anthelius tai Anttelius) on suvun varsinainen kantaisä. Hänen pojanpoikansa alkoivat käyttää nimestä lyhyempää muotoa Antell. Kuopion läänin maaherra Samuel Henrik Antell aateloitiin vuonna 1866 ja suku introdusoitiin Suomen ritarihuoneeseen vuonna 1868 numerolla 242. Aatelissuvun tunnuslause on Labora (”Tee työtä!”). == Suvun jäseniä == *Julius Conrad Antell (1768–1835), laamanni, tullihallituksen ylijohtaja ja Oulun läänin vt. maaherra Viitattu 23.5.2020. *Samuel Henrik Antell (1810–1874), Viipurin kunnallispormestari, senaattori ja Kuopion läänin maaherra * Alexandra Antell (1833–1891) ja Alma Antell (1836–1925), Mikkelissä toimineen Antellin neitien koulun perustajat, Samuel Henrik Antellin sisaria *Kasten Antell (1845–1906), eversti, senaattori, Suomen hypoteekkiyhdistyksen toimitusjohtaja, Samuel Henrik Antellin poika *Edvard Johannes Antell (1852–1926), amerikansuomalainen toimittaja, Samuel Henrik Antellin poika *Axel Henrik Antell (1853–1908), Virallisen lehden päätoimittaja, Helsingin köyhäinhoitotoimen johtaja, Samuel Henrik Antellin poika (puoliso ruotsintaja Hedvig Elisabeth Antell) *Karin Antell (1880–1948), lastenkirjailija ja kääntäjä *Kurt Antell (1890–1972), historioitsija, RKP:n poliitikko, Kasten Antellin poika *Henrik Antell (1914–2002), suomalainen toimittaja ja diplomaatti. Taiteen keräilijä ja suurlahjoittaja Herman Antell (1847–1893) on eri sukua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset aatelissuvut
Uutiskukko

Uutiskukko oli kerran viikossa ilmestyvä puolueista riippumaton kaupunkilehti. Ilmaislehtenä ilmestyvän lehden jakelulevikki oli 52 500, jakelualue Kuopio ja Siilinjärvi, ilmestymispäivä lauantai. Lehden viimeinen päätoimittaja oli Heli-Marjatta Sormunen. Lehteä julkaisi Uutis-Kukko H. Sormunen Ky. Lehti ilmestyi viimeisen kerran kesäkuussa 2007 ja se ilmoitti lopettavansa toimintansa talousvaikeuksien vuoksi marraskuussa 2007. Maan toiseksi vanhin ilmaisjakelulehti lopetti Kuopiossa Uutiskukko oli vielä ilmestyessään maan toiseksi vanhin kaupunkilehti, ja maan pitkäaikaisimpiin päätoimittajiin kuulunut Sormunen oli sen päätoimittaja 1960-luvun puolivälistä alkaen vuoden 2007 lopettamiseen asti. Kirjatyö Itä-Suomen läänin toimittajapalkinnon Uutiskukko sai 2006 perhearvoja esillä pitävästä ja ihmisläheisestä toimitustyöstä.Kaupunkilehdet ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Uutiskukko Luokka:Suomalaiset kaupunkilehdet Luokka:Kuopion media
Elmer Bernstein

Elmer Bernstein (4. huhtikuuta 1922 – 18. elokuuta 2004) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän tuli maailmankuuluksi elokuvamusiikistaan, erityisesti seikkailu- ja sotaelokuvista; hänen säveltämiään ovat muiden muassa Kymmenen käskyä (1956), 7 rohkeata miestä (1960) Suuri pakoretki (1963), Hei, me lennetään (1980) ja Hei, taas me lennetään! (1982). Bernstein on säveltänyt myös National Geographic Societyn tv-dokumenteissa käytetyn tunnusmusiikin. Joissain elokuvissaan, kuten Haamujengissä (1984) ja Hiidenpadassa (1985), Bernstein käytti erikoiselta kuulostavaa varhaista elektronista soitinta, Ondes Martenot'ia. Bernstein syntyi New Yorkissa ja sai varhaista pianonsoiton opetusta muun muassa Henriette Michelsonilta. Aaron Copland ihastui pojan improvisaatiotaitoihin ja esitteli tämän tämän tulevalle opettajalle, Israel Citkowitzille. Bernstein sävelsi elokuvamusiikkinsa ohella kaksi musikaalia. How Now, Dow Jones sai kantaesityksensä Broadwaylla 1968 ja Merlin 1983. Säveltäjä voitti uransa aikana useita palkintoja, joista tunnetuimpia ovat yksi Oscar-palkinto ja kaksi Golden Globea. Hän kuoli syöpään Kaliforniassa 82-vuotiaana. == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut * == Kirjallisuutta == *Whitmer, Mariana. Elmer Bernstein’s The Magnificent Seven : A Film Score Guide. Rowman & Littlefield , 2017. ISBN 978-1-4422-8179-0. Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvasäveltäjät Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Dominic Frontiere

Dominic Frontiere (17. kesäkuuta 1931 New Haven, Connecticut – 21. joulukuuta 2017) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän sävelsi Äärirajoilla-sarjan teeman ja musiikin lukuisiin elokuviin. Frontiere soitti lapsena useita soittimia mutta päätti keskittyä harmonikkaan. Aloitettuaan big band -muusikkona hän muutti Los Angelesiin ja aloitti opinnot Kalifornian yliopistossa. Frontiere voitti vuonna 1980 parhaan elokuvamusiikin Golden Globe -palkinnon työstä elokuvassa The Stunt Man – henkensä kaupalla (1980). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
David Amram

David Amram (s. 17. marraskuuta 1930) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänen tunnetuimmat saavutuksensa lienevät elokuvamusiikin alalla - hänen säveltämänsä on esimerkiksi teema elokuvaan Mantshurian kandidaatti (1962). Amram syntyi Philadelphiassa, Pennsylvaniassa, ja perehtyi jo lapsena klassiseen musiikkiin ja jazziin. Hän opiskeli pianon-, trumpetin- ja tuubansoittoa, mutta valmistui George Washingtonin yliopistosta pääaineenaan Euroopan historia vuonna 1952. Uransa varhaisessa vaiheessa hän soitti käyrätorvea Kansallisessa sinfoniaorkesterissa. Amram vietti pari vuotta Euroopassa ennen palaamistaan Yhdysvaltoihin vuonna 1955. Hänet valittiin opiskelemaan Manhattan School of Musiciin. Amram oli New Yorkin filharmonikkojen nimikkosäveltäjänä vuosina 1966–1967. Hän on uransa aikana työskennellyt monenlaisen musiikin parissa ja ollut aktiivinen paitsi elokuvamusiikin säveltäjänä, myös varsinkin jazzmuusikkona. Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luis Bacalov

Luis Enríquez Bacalov (30. maaliskuuta 1933 Buenos Aires, Argentiina – 15. marraskuuta 2017 Rooma, Italia) oli argentiinalaissyntyinen italialainen säveltäjä, joka tuli tunnetuksi varsinkin elokuvamusiikillaan. Hän oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1967 ja voitti palkinnon 1996. Bacalovin tunnetuimpia töitä ovat Matteuksen evankeliumi (1964) ja Il Postino – Posteljooni (1994). Quentin Tarantino käytti Bacalovin musiikkia Django Unchained- ja Kill Bill -elokuvissa. Säveltäjä työsti musiikkia myös elokuvien ulkopuolella; häneltä valmistui esimerkiksi teoksia orkesterille ja kuorolle. Bacalov syntyi Buenos Airesissa. Vuodesta 1959 alkaen hän asui Italiassa. Bacalov jatkoi aktiiviuraansa 1960-luvulta aina 2000-luvulle. Hän esiintyi kansainvälisesti pianistina. ==Lähteet== Luokka:Argentiinalaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Richard Rush

Richard Rush (15. huhtikuuta 1929 – 8. huhtikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten teoksesta The Stunt Man – henkensä kaupalla (1980). New Yorkissa syntynyt Rush oli kaksinkertaisena Oscar- ehdokkaana vuonna 1981. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
David Mervyn Blow

David Mervyn Blow (27. kesäkuuta 1931 – 8. kesäkuuta 2004) oli brittiläinen biofyysikko, joka teki huomattavaa työtä varsinkin röntgenkristallografian parissa. Hän oli Royal Societyn jäsen vuodesta 1972 ja hänelle myönnettiin kemian Wolfin palkinto vuonna 1987. Blow opiskeli Cambridgessa ja vietti sitten kaksi vuotta Massachusetts Institute of Technologyssa ja National Institutes of Healthissä Yhdysvalloissa, kunnes palasi Britanniaan vuonna 1959. Hänet nimitettiin Lontoon Imperial Collegen biofysiikan professoriksi vuonna 1977. Blow kuoli 72-vuotiaana keuhkosyöpään. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset biofyysikot Luokka:Royal Societyn jäsenet Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Rudolph A. Marcus

Rudolph Arthur Marcus (s. 21. heinäkuuta 1923, Montreal, Quebec Kanada) on kanadalainen kemisti, joka sai vuoden 1992 kemian Nobelin palkinnon kemiallisen systeemin atomien ja molekyylien elektroninsiirtoreaktioiden teorioiden tutkimisesta. Marcus tunnetaan myös RRKM-teorian kehittäjänä. ==Opiskelu, tutkimus ja ura yliopistossa== Marcus suoritti kandidaatin tutkinnon v. 1943 ja tohtorin tutkinnon v. 1946 McGill'in yliopistossa. Täällä hän suoritti laajat opinnot matematiikassa ja sai vaikutteita RRK-teoriasta ja liuoskinetiikasta. Tämän jälkeen hän siirtyi kokeellisesti tutkimaan vapaiden radikaalien valokemiaa Kanadan kansallisessa tutkimusneuvostossa, NRC. Vuonna 1948 NRC:ssä hän sovelsi teoreettista lähestymistapaa tekemiinsä käytännön tutkimuksiinsa ja siirtyi Oscar Ricen kutsumana tutkijaksi Pohjois-Caroliinan yliopistoon. Siellä hän keskittyi kemiallisen reaktion kineettisiin teorioihin ja aloitti kvanttimekaniikan opiskelun, jota sovelsi myöhemmin kehittämiinsä teorioihin. Muutamassa kuukaudessa hän loi pohjan RRKM-teorialle tutkimalla RRK-teoriaa tilastolliselta kannalta ja siirtymätilateoriaa. Vuonna 1951 hän sai pysyvän työpaikan Brooklynin Polyteknisessä Instituutissa mikä mahdollisti tutkijan uran jatkamisen. Hän jatkoi RRKM-teoriaa käsittelevien tutkimustensa julkaisemista v. 1952 ja tämän jälkeen hän siirtyi tutkimaan polyelektrolyyttejä ja elektrostatistiikkaa. Nämä edesauttoivat häntä elektroninsiirtoreaktioiden perehtymisessä 1960-luvun alussa New Yorkin yliopiston matematiikan laitoksella. Vuonna 1964 hän siirtyi Illinoisin yliopistoon (Urbana-Champaign) ja tämän jälkeen hän omistautui täysin teoreettiseen tutkimukseen. Hänen keskeisinä tutkimusaloina olivat elektroninsiirtoreaktiot, reaktiodynamiikka, ja semiklassisten tutkittavat törmäykset ja sidottujen tilat. Vuodet 1975-6 hän oli vierailevana professorina teoreettisen kemian laitoksella Oxfordin Yliopistossa ja Münchenin Teknisessä yliopistossa. Vuonna 1978 hänet kutsuttiin Kaliforniaan Caltec:iin, jossa palasi tutkimaan unimolekulaarisia reaktioita, molekyylien välistä dynamiikkaa, ja elektroninsiirtoprosesseja. Marcus palkittiin kemian Nobelin lisäksi kemian Wolf Prize-palkinnolla v. 1985. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kanadalaiset kemistit Luokka:Nobelin kemianpalkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset kemistit Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet kanadalaiset Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jade Edmistone

Jade Edmistone (s. 6. helmikuuta 1982 Brisbane, Australia) on australialainen rintauimari, joka voitti neljä maailmanmestaruutta. Edmistone voitti 50 metrin rintauinnin maailmanmestaruuden Montrealissa 2005 maailmanennätysajalla 30,45. Hän paransi maailmanennätystä Kansainyhteisön kisoissa Melbournessa 30. tammikuuta 2006 ajallaan 30,31. Lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailuissa Edmistone voitti kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä Indianapolisissa 2004 ja Shanghaissa 2006 sekä jälkimmäisissä kisoissa myös 50 metrin rintauinnissa. Hän on uinut näillä matkoilla myös lyhyen radan maailmanennätyksiä. Edmistone avioitui 22. huhtikuuta 2006 Andrew Richardsin kanssa. Edmistone lopetti uransa vuonna 2009. == Lähteet == Luokka:Australialaiset uimarit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Daniel Kehlmann

Daniel Kehlmann (s. 13. tammikuuta 1975 MünchenDaniel Kehlmann ) on saksankielinen kirjailija. Hänen kansainvälisesti tunnetuin teoksensa Die Vermessung der Welt julkaistiin alun perin vuonna 2005, ja se on ilmestynyt Ilona Nykyrin suomennoksena nimellä Maailman mittaajat. Nykyri on suomentanut myös Kehlmannin teokset Maine (2011, alkuteos Ruhm, 2009) sekä Minä ja Kaminski (2013, alkuteos Ich und Kaminski, 2003). Kehlmann syntyi Münchenissä mutta muutti vuonna 1981 perheineen Wieniin. Hän opiskeli filosofiaa ja kirjallisuutta. Hänen ensimmäinen romaaninsa Beerholms Vorstellung julkaistiin vuonna 1997. Kehlmann oli vuonna 2005 ehdolla Saksan kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Kyseinen ehdokkuus tuli juuri historiallisesta romaanista Die Vermessung der Welt. Kirjailijalta on lisäksi ilmestynyt novelleja ja esseitä. == Teokset== * Beerholms Vorstellung (1997) * Unter der Sonne (1998) * Mahlers Zeit (1999) * Der fernste Ort (2001) * Ich und Kaminski (2003) ** suom. Minä ja Kaminski, Tammi 2013, suomentaja Ilona Nykyri * Die Vermessung der Welt (2005) ** suom. Maailman mittaajat, Perhemediat 2007, suomentaja Ilona Nykyri * Wo ist Carlos Montúfar? (2005) * Diese sehr ernsten Scherze (2007) * Ruhm: Ein Roman in neun Geschichten (2009) ** suom. Maine, Tammi 2011 (Keltainen kirjasto 417), suomentaja Ilona Nykyri * Lob: Über Literatur (2010) * F (2013) * Kommt, Geister: Frankfurter Poetikvorlesungen (2015) ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Itävaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ludwig Anzengruber

Ludwig Anzengruber (29. marraskuuta 1839 Alservorstadt, nykyisin osa Wieniä – 10. joulukuuta 1889 Wien) oli itävaltalainen näytelmä-, romaani- ja novellikirjailija. Anzengruber menetti isänsä vuonna 1844. Anzengruber keskeytti koulunsa vuonna 1855 ja pääsi harjoittelijaksi kirjakauppaan. Jouduttuaan erotetuksi hän ryhtyi kierteleväksi näyttelijäksi saavuttamatta sen kummempaa menestystä. Hän palasi Wieniin vuonna 1866. Anzengruberin onni alkoi kääntyä vasta 1870-luvun alussa, jolloin sai kantaesityksensä hänen näytelmänsä Der Pfarrer von Kirchfeld. Hän meni vuonna 1873 naimisiin 16-vuotiaan Adelinde Lipkan kanssa, ja pari sai kolme yhteistä lasta. Myöhemmällä urallaan Anzengruber saavutti menestystä varsinkin näytelmillään, mutta teki myös toimittajantyötä. Hän sairastui 50-vuotispäivänsä kynnyksellä pernaruttoon ja kuoli pari viikkoa myöhemmin verenmyrkytykseen. Anzengruber käsitteli uskonnollisia ja siveellisiä ristiriitoja realistisissa maalaisnäytelmissä ja wieniläiskappaleissa, joissa ilmenee lempeää hyväntuulisuutta yhtyneenä elämän traagisuuden tuntoon: Der Pfarrer von Kirchfeld, Der Meineidbauer, Das vierte Gebot ja Ein Faustschlag. Näytelmä Heimg’funden. Eine Weihnachts-komödie sai Grillparzerin palkinnon. Romaaneista ja kertomuksista merkittäviä ovat kokoelma Dorfgänge ja varsinkin Der Sternsteinhof. Eine Dorfgeschichte.Anzengruber, Ludwig, Tietosanakirja osa 1, palsta 462, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 (Projekt Runeberg) == Suomennetut teokset== * Toveri, suomentanut Maila Talvio. Lisänä tekijän elämäkerta, kirjoittanut O. Relander. Otava, 1895. * Häpeäpilkku, suomentanut Alpo Noponen. Suomalainen Kustannus-osakeyhtiö Kansa, 1908. Kansan romaanikirjasto 3. * Sternsteinin kartano, suomentanut Vera Anttila. Kansa, 1909. * Omantunnon mato: 3-näytöksinen (4 kuvaelmaa) kansannäytelmä lauluineen, Kansan lehti, 1909. * Raskaan syytöksen alla; Kun on olevinaan liian ovela: kaksi kertomusta, suomentanut L. Soininen. Karisto, 1909. * Valapatto: kansannäytelmä kolmessa näytöksessä (Der Meineidbauer), suom. E. Törmänen (käsikirjoitus Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun kirjastossa) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia Ludwig Anzengruberin e-kirjoja Projekti Lönnrotissa sekä Project Gutenbergissä. Luokka:Itävaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1839 syntyneet Luokka:Vuonna 1889 kuolleet
Vol. 1 (Pauli Hanhiniemen Perunateatterin albumi)

Vol. 1 on suomalaisen Pauli Hanhiniemen Perunateatteri -rockyhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1995. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 1995 albumit Luokka:Vuoden 1995 esikoisalbumit Luokka:Pauli Hanhiniemen albumit
Mitä sais olla?

Mitä sais olla? on suomalaisen Pauli Hanhiniemen Perunateatteri -rockyhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1996. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Pauli Hanhiniemen albumit Luokka:Vuoden 1996 albumit
Svetlana Gontšarenko

Svetlana Gontšarenko (, o.s. Doronina, s. 28. toukokuuta 1971 Rostov-na-Donu, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen pikajuoksija. Gontšarenko oli 1987 nuorten EM-kisoissa mukana Venäjän joukkueessa, joka voitti 4 x 100 metrin viestijuoksussa hopeaa. Seitsemän vuotta myöhemmin hän voitti 400 metrin juoksussa kultaa sisäratojen EM-kisoissa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Euroopan cupissa 400 metrin juoksun ja oli mukana joukkueessa, joka sijoittui 4 x 400 metrin viestijuoksussa kolmanneksi. Helsingin EM-kisoissa hän oli mukana voittamassa pitkässä viestissä EM-hopeaa. Seuraavana vuonna hän karsiutui Barcelonan sisäratojen MM-kisoissa 200 metrin juoksun välierissä ajalla 23,16, mutta oli samoissa kisoissa mukana voittamassa MM-kultaa viestissä. Samana vuonna Göteborgin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli mukana pitkän viestin joukkueessa, joka voitti kisoissa MM-hopeaa. Gontšarenko voitti Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 1997 MM-pronssia 200 metrillä ajalla 22,85 ja oli samoissa kisoissa mukana voittamassa MM-kultaa viestissä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Universiadeissa kultaa 4 x 400 metrin viestissä. Seuraavana vuonna hän voitti sisäratojen EM-kultaa 200 metrillä. Budapestin EM-kisoissa hän voitti EM-hopeaa pitkässä viestissä ja yleisurheilun maailmancupissa hän oli viestissä kolmas. Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 Gontšarenko voitti 200 metrillä MM-hopeaa ajalla 22,69 ja oli samoissa kisoissa mukana voittamassa MM-kultaa viestissä. Saman vuoden Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa hän karsiutui 200 metrin välierissä ajalla 22,68, mutta oli 4 x 400 metrin viestissä mukana voittamassa MM- kultaa.http://www2.iaaf.org/wch99/results/data/W/4X4/Rf.html Gontšarenko oli Sydneyn olympialaisissa 2000 mukana Venäjän pitkän viestin joukkueessa, joka voitti olympiapronssia.http://www2.iaaf.org/OLY00/results/data/W/4X4/Rf.html Hän karsiutui Pariisin MM-kisoissa 2003 200 metrin toisissa alkuerissä. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän voitti 200 metrillä MM-hopeaa. ==Ennätykset== * 100 metrin juoksu: 11,13 (1998) * 200 metrin juoksu: 22,46 (1998) * 400 metrin juoksu: 50,23 (2000) ==Lähteet== Luokka:Venäläiset pikajuoksijat Luokka:Venäläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaupunkitarinoita

Kaupunkitarinoita on suomalaisen Pauli Hanhiniemen Perunateatteri -rockyhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1998. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == * Kaupunkitarinoita-albumin tietoja Discogs- sivustolla === Viitteet === Luokka:Pauli Hanhiniemen albumit Luokka:Vuoden 1998 albumit
Vuokkokalat

thumb|250px|Satulavuokkokala Amphiprion polymnus Vuokkokalat (Amphiprion) on koralliahventen heimoon kuuluva meressä elävien kalojen suku. Siihen kuuluu noin kolmekymmentä lajia, ITIS (taksonomian lähde) joista monia pidetään meriakvaarioissa. Akvaarioharrastuksessa vuokkokalat ryhmitellään värityksen mukaan.WetWebMedia Vuokkokalat ovat pyöreämuotoisia, pystysuuntaan leveäraitaisia. Niiden väreissä on oranssia, valkoista ja mustaa, joskus sinistä ja punaistakin. Vuokkokalat ovat saaneet nimensä siitä, että ne elävät symbioosissa merivuokon kanssa. Jollakin tavalla vuokkokala on immuuni isäntävuokkonsa polttaville lonkeroille - suojausmenetelmän biologian yksityiskohdat ovat vielä selvittämättä, mutta ne liittynevät vuokon ihoa suojaavaan limakerrokseen. On ehdotettu kahta päähypoteesia: joko vuokkokala saa aineita siirtymään vuokon suojalimasta omaan limakerroksensa hankaamalla itseään vuokon lonkeroita vastaan, tai kalan biokemia on sellainen, että se tuottaa suoja-aineita. On todennäköistä, että molemmilla mekanismeilla on osuutensa asiaan, ehkä jopa siten, että sellaiset lajit, jotka sopeutuvat vain yhteen merivuokkolajiin (esimerkiksi punavuokkokala kuplavuokkoon, käyttävät eri mekanismia kuin sellaiset, jotka voivat valita monesta isäntävuokkolajista (kuten seepravuokkokala)Wilkerson, s. 30 Vuokkokalat tunnetaan myös siitä, että ne voivat vaihtaa sukupuolta. Vastakuoriutuneet pikkukalat ovat kaikki koiraita. Yhdessä vuokossa elää hallitseva naaras ja koiras ja mahdollisesti joukko pienempiä koiraita. Naaras on kooltaan suurin ja hallitsee kaikkia muita, vahvin koiras rökittää puolestaan nuorempiaan. Jos naaras kuolee, suurin koiras muuttuu naaraaksi.Newcomb, D. and W. Fink. 2004. "Amphiprion ocellaris", Animal Diversity Web. 6.1.2009 Akvaarioissa yleisesti pidettyjä lajeja ovatMeriakvaarion perustamismanuaali * vuokkokala Amphiprion ocellaris *naamiovuokkokala Amphiprion chrysopterus, *seepravuokkokala Amphiprion clarkii, *punavuokkokala Amphiprion frenatus, *valko-otsavuokkokala Amphiprion leucokranos *kiilavuokkokala Amphiprion percula *nauhavuokkokala Amphiprion sandaracinos Muita lajeja ovat *kaarivuokkokala Amphiprion akallopisos *tummavuokkokala Amphiprion allardi *riuttavuokkokala Amphiprion akindynos *keltavuokkokala Amphiprion bicinctus *suruvuokkokala Amphiprion melanopus *sitruunavuokkokala eli malediivienvuokkokala Amphiprion nigripes *kaulusvuokkokala Amphiprion perideraion *satulavuokkokala Amphiprion polymnus *keltapyrstövuokkokala Amphiprion sebae Samettivuokkokala (Premnas biaculeatus) muodostaa oman sukunsa Premnas. Molemmat suvut ovat kuitenkin samassa alaheimossa Amphiprionae.Fenner, B.: Premnas biaculeatus, The Maroon Clownfish Wet Web media == Lähteet == * ==Aiheesta muualla== * Luokka:Meriakvaariokalat Luokka:Koralliahvenet en:Amphiprioninae
Frank Fasi

Frank Francis Fasi (27. elokuuta 1920 – 3. helmikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen poliitikko, joka loi pitkän uran Honolulun pormestarina Havaijilla vuosina 1969–1981 ja 1984–1994. Hän oli myös Honolulun kaupunginvaltuuston jäsen, Havaijin osavaltionsenaattori ja kuvernööriehdokas. Hän syntyi Connecticutissa, mutta asui 1940-luvulta lähtien Havaijilla. Fasi oli ehdolla Honolulun pormestariksi vielä vuonna 2004, mutta hävisi ja ilmoitti vetäytymisestään politiikasta. Hän oli alun alkaen demokraatti, sitten republikaani, ja myöhemmin hän perusti oman puolueensa. == Lähteet == Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet Luokka:Havaijilaiset poliitikot
Pikkutaivas

Pikkutaivas on suomalaisen Pauli Hanhiniemen Perunateatteri -rockyhtyeen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2000. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Pauli Hanhiniemen albumit Luokka:Vuoden 2000 albumit
Yhdyskuntatekniikka

Yhdyskuntatekniikka on rakennustekniikan osa-alue, johon kuuluu ihmisyhdyskuntien infrastruktuurin kehittäminen ja rakentaminen. Yhdyskuntatekniikkaan luetaan esimerkiksi * vesihuolto ja viemärit, * liikennejärjestelmät, tiet ja liikennesuunnittelu sekä * jätehuolto. Läheinen tekniikan ala on ympäristötekniikka. Yhdyskuntatekniikan tärkein vuotuinen tapahtuma Suomessa on Yhdyskuntatekniikan näyttely ja sen yhteydessä järjestettävät seminaarit eri yhdyskuntatekniikan toimialueista. *
Appelle-moi Bob

Appelle-moi Bob on suomalaisen Pauli Hanhiniemen Perunateatteri -rockyhtyeen viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001. == Kappaleet == # "Kiitti hei" - 2.53 # "Ois ollut hyvä tajuta" - 4.42 # "Carver ja Bukowski" - 4.43 # "Seinä-Joe" - 4.26 # "Kivi ja kuusi" - 4.21 # "Marstio ja Niilola" - 2.16 # "Kirka" - 3.44 # "Irwin ja Badding" 2.44 # "Yksinkertaista" - 3.40 # "Heitteille" - 2.25 #"Joki" - 3.30 == Lähteet == Luokka:Pauli Hanhiniemen albumit Luokka:Vuoden 2001 albumit
Forssan Koripojat

Forssan Koripojat (lyh. FoKoPo) on forssalainen koripalloseura. Miesten edustusjoukkue on pelannut yhteensä 20 kautta pääsarjatasolla, viimeksi kaudella 2012-2013. Joukkueen historian paras saavutus on SM-pronssi kaudelta 1993–1994. FoKoPon naisten edustusjoukkue on pelannut yhteensä 8 kautta pääsarjatasolla. SM-hopeaa joukkue voitti kaudella 1995–1996 ja SM-pronssia kausina 1993–1994 sekä 1994–1995. == Henkilökohtaiset palkinnot == Korisliigan vuoden tulokas * Petri Niiranen – 1988 * Tuukka Kotti – 1999 * Jukka Kataja – 2002 Korisliigan vuoden valmentaja * Timo Nieminen – 1994 == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu * Taatila, Hippo: Lapsuuden sankareille – Forssan Koripoikien värikäs, vauhdikas ja ikimuistoinen pronssikausi 1993/94 Koripalloelämää-blogi Luokka:Suomalaiset koripalloseurat Luokka:Forssalaiset urheiluseurat
Karl Millöcker

Karl Millöcker (29. huhtikuuta 1842 – 31. joulukuuta 1899) oli itävaltalainen säveltäjä. Millöcker syntyi Wienissä ja opiskeli alun perin huilunsoittoa. Hän sai leipänsä kapellimestarina ja saavutti ensimmäisen huomattavan menestyksensä säveltäjänä operetillaan Der Bettelstudent (1882). Bettelstudentin tulojen turvin hän saattoi siirtyä vapaaksi säveltäjäksi vuonna 1883. Siitä läjtien hän asui osan vuodesta Badenissa ja testamenttasi omaisuutensa sikäläiselle musiikkiyhdistykselle. Der Bettelstundent on pysynyt Millöckerin tunnetuimpana teoksena, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös lukuisia muita operetteja. Hän kuoli Baden bei Wienissä ja sai hautapaikan Zentralfriedhofissa. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1899 kuolleet
Ammatinvalintapsykologi

Ammatinvalintapsykologit työskentelevät Työ- ja elinkeinotoimistoissa ja työvoiman palvelukeskuksissa. Tehtävään vaaditaan psykologin koulutus, minkä lisäksi monilla ammatinvalintapsykologeilla on erilaisia täydennyskoulutuksia. Heidän tehtävänään on selvittää asiakkaan ammatinvalintaongelmia ja tukea koulutukseen tai työelämään sijoittumisessa (ammatinvalinnanohjaus). Ammatinvalintapsykologin tyypillisiä asiakkaita ovat peruskoulun tai lukion päättäneet nuoret, ammatinvaihtajat sekä pitkään työttömänä olleet henkilöt, joilla saattaa olla monia työllistymistä vaikeuttavia ongelmia. Työ kohdentuu sekä suoraan asiakkaisiin että asiantuntijana yhteistyötahoihin. Jotkut ammatinvalintapsykologit tekevät myös rekrytointityötä asiakkaana oleville työnantajille. Ammatinvalintapsykologin asiakastyö muodostuu ohjauskeskusteluista ja tapauskohtaisesti psykologisesta testauksesta, testien tulkinnasta sekä palautekeskusteluista. Joskus ammatinvalintapsykologi kirjoittaa asiakkaille lausuntoja ja lähetteitä esimerkiksi lääkärintutkimuksiin, kuntoutuslaitoksiin sekä koulutusta varten. Huomattavan ajan työstä vie yhteistyö- ja konsultaatiotehtävät esimerkiksi koulujen oppilaanohjauksen, Kansaneläkelaitoksen, kuntoutuslaitosten ja työnvälityksen kanssa. Työhön sisältyy jonkin verran matkustamista, koska maaseudulla ammatinvalintapsykologin toimialueena voi olla useita kuntia. Jonkun verran voi olla myös iltatilaisuuksia, kuten koulujen vanhempainiltoja, joihin ammatinvalintapsykologi on kutsuttu mukaan. Suuremmissa kaupungeissa ammatinvalintapsykologien asiakasryhmä voi olla rajattu esimerkiksi akateemisiin työnhakijoihin, pitkäaikaistyöttömiin tai maahanmuuttajiin. ==Katso myös== * Ammatinvalinnanohjaus * Työttömyys ==Aiheesta muualla== * Ammatinvalintapsykologin haastattelu (Helsinki) * Ammatinvalintapsykologin haastattelu (Mänttä) Luokka:Sosiaali- ja terveysalan ammatit *
Yksinkertaista – Pauli Hanhiniemen Perunateatterin parhaat

Yksinkertaista – Pauli Hanhiniemen Perunateatterin parhaat on suomalaisen Pauli Hanhiniemen Perunateatteri -rockyhtyeen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 2002. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2002 kokoelma-albumit Luokka:Pauli Hanhiniemen albumit
Kaikki rakkaudesta

Kaikki rakkaudesta on suomalaisen Pauli Hanhiniemen Perunateatteri -rockyhtyeen kuudes ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2004. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Pauli Hanhiniemen albumit Luokka:Vuoden 2004 albumit
Daryl Gates

Daryl Francis Gates (30. elokuuta 1926 – 16. huhtikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen poliisi, jota pidetään SWAT-taktiikan olennaisena kehittäjänä. Hänen omaelämäkertansa Chief: My Life in the LAPD julkaistiin vuonna 1992. Gates toimi Los Angelesin poliisin johtajana vuosina 1978–1992. Vuonna 1983 hän perusti Drug Abuse Resistance Education -järjestön. Gates erosi virastaan Los Angelesin vuoden 1992 mellakoiden yhteydessä, mutta esiintyi julkisuudessa sen jälkeenkin. Mellakoihin liittyen hän sai kyseenalaisen kunnian vastaanottaa parodisen Ig Nobel -rauhanpalkinnon ”ainutlaatuisen vaikuttavista keinoistaan saattaa ihmisiä yhteen”. ==Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset poliisit Luokka:Ig Nobel -palkitut Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet