EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Khersonesoksen teatteri

Khersonesoksen teatteri oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Khersonesoksen kaupungissa Taurien Khersonesoksella nykyisen Ukrainan alueella. Sen rauniot ovat osa Sevastopolin lähellä sijaitsevaa Khersonesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.Frederiksen, Rune: ”The Greek Theatre. A Typical Building in the Urban Centre of the Polis?”. Teoksessa == Historia == Khersonesoksen teatteri rakennettiin hellenistisellä kaudella 200–100-luvuilla eaa. Sitä käytettiin paitsi näytelmien esityksiin myös muihin kulttuuritapahtumiin sekä oletettavasti myös julkisiin kokoontumisiin. Roomalaisella kaudella ensimmäisellä vuosisadalla jaa. sitä muutettiin niin, että sitä voitiin käyttää myös gladiaattoriesityksiin. Teatteri säilyi käytössä 300-luvulle jaa. saakka, mutta sen käyttö loppui kristinuskon vakiintumisen myötä. Tämän jälkeen sen kiviä käytettiin uudelleen muihin rakennuksiin. Varhaisella bysanttilaisella kaudella 500-luvulla paikalle rakennettiin kirkko, joka tunnetaan tutkimuksessa ”Pyhäinjäännöslipaskirkkona” sieltä tehdyn löydön mukaan. == Rakennus == Teatteri sijaitsi luonnonrinteessä kaupungin agorasta ja pääkadusta etelään. Siinä oli tyypillinen puolikaarenmuotoinen katsomo, joka avautui kaakkoon päin, ja jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Katsomossa oli tilaa noin – hengelle. Kahdeksan pystysuuntaista porraskäytävää jakoi katsomon seitsemään lohkoon, ja jokaisessa oli 12 penkkiriviä. Orkhestran halkaisija oli noin 23 metriä. Proskenion nousi noin 1,5–2 metriä orkhestraa korkeammalle. Orkhestralla oli alttari. Skene- eli näyttämörakennuksessa oli kolme huonetta. Paikalla myöhemmin ollut kirkko oli ristinmuotoinen. Sen rauniot ovat teatterin katsomon pohjoisosan päällä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan teatterit Luokka:Skyytia
Knidoksen stoa

Knidoksen stoa oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Knidoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se rakennettiin hellenistisen kauden alkupuolella noin vuonna 290–270 eaa. pienoiskuva|vasen|Knidoksen stoan raunioita. Stoa sijaitsi Knidoksen kaupungin ydinalueella Dionysoksen temppelin ja korinttilaistyylisen temppelin välissä, ensin mainitun pohjoispuolella. Se oli rakennettu itä-länsisuunnassa ja avautui etelään eli Dionysoksen temppelille ja eteläisempään eli suureen satamaan päin. Rakennus oli yksikerroksinen ja kaksilaivainen ja edusti doorilaista tyyliä. Sen pituus oli 132 metriä ja leveys 13 metriä, toisin sanoen se oli pylväshalliksi varsin pitkä. Rakennuksen on arveltu olevan mahdollisesti sama antiikin kirjallisista lähteistä tunnettu pylväshalli, josta Plinius vanhempi käytti nimitystä pensilis ambulatio (”riippuva promenadi”). Sen oli suunnitellut Knidoksesta kotoisin ollut Sostratos, joka tunnetaan Faroksen majakan arkkitehtina. Pseudo-Lukianos mainitsee rakennuksen monikollisessa muodossa ”stoat”, ja siksi on joskus arveltu, että kyseessä olisi voinut olla sarja stoia, mahdollisesti jonkun aukion kuten agoran ympärillä. Plinius sanoo, että Sostratos oli ensimmäinen, joka pystytti tämän kaltaisen rakennuksen.Plinius vanhempi: Naturalis historia 36.12 s. 18; Pseudo-Lukianos: Rakkauksia (Amores) 11. Ajoituksen puolesta löydetty stoa voi olla juuri Sostratoksen suunnittelema, mutta arkeologia ei ole kyennut vahvistamaan sitä samaksi rakennukseksi. Arkeologia ei myöskään selitä sitä, miksi stoaan olisi viitattu monikossa, sillä löydetty rakennus on suora pylväshalli. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Knidoksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Stoat
Knidoksen teatteri

Knidoksen teatteri oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Knidoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. == Historia == Knidoksen teatteri (tai pienempi teatteri) oli toinen kaupungin kahdesta teatterista. Se on niistä paremmin säilynyt ja tunnetumpi, sillä se sijaitsi lähempänä kaupungin keskustaa ja siellä on suoritettu enemmän arkeologisia kaivauksia. Teatteri rakennettiin alun perin hellenistisellä kaudella 300-luvun eaa. lopulla, mikä tekee siitä yhden Vähän-Aasian vanhimmista kreikkalaisista teattereista. Sitä on kunnostettu, muunneltu ja laajennettu roomalaisella kaudella, muun muassa lisäämällä siihen skene- eli näyttämörakennus. Teatteri on säilynyt suhteellisen hyvin. pienoiskuva|vasen|Teatterin katsomoa. Society of Dilettanti teki ensimmäisen luonnoksen teatterista jo vuonna 1812. Sen ensimmäiset varsinaiset kaivaukset suoritti Charles T. Newton British Museumille vuosina 1856–1857. Kaivauksia on jatkettu vuosina 1968–1971 Iris Loven johdolla ja 2006 Ramazan Özganin johdolla. pienoiskuva|vasen|Yksityiskohta teatterista. == Rakennus == Teattteri sijaitsi Dionysoksen temppelin itäpuolella lähellä kauppasataman pohjoisrantaa, ja liittyi läheisesti temppeliin. Teatterissa oli tyypillinen puolikaarenmuotoinen katsomo, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Katsomo, jonka halkaisija on noin 58,5 metriä, avautuu etelään päin, ja siinä on ollut tilaa noin hengelle. Katsomossa oli kahdeksan pystysuuntaista porraskäytävää, jotka jakoivat sen seitsemään lohkoon, ja kaksi vaakasuuntaista diazoma- käytävää, jotka jakoivat sen ala-, keski- ja yläosaan. Ala- ja keskiosassa oli kummassakin 12 penkkiriviä ja yläosassa seitsemän. Orkhestran halkaisija on noin 10 metriä. Skene-rakennusta muutettiin usein. Viimeisessä vaiheessa sen koko oli noin 30 × 15 metriä, ja se oli koristeltu veistoksilla, joista on säilynyt muun muassa naispatsas sekä miespatsaan torso. Knidoksen toinen, suurempi mutta huonommin säilynyt teatteri sijaitsi kaupungin pohjoisosassa akropoliin lounaisrinteessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan teatterit Luokka:Knidoksen rakennukset ja rakennelmat
Mohammed Shia al-Sudani

Mohammed Shia al-Sudani (; s. 1970 Bagdad) on irakilainen poliitikko ja virkamies, joka on toiminut Irakin pääministerinä 27. lokakuuta 2022 alkaen. Sudani suoritti Bagdadin yliopistossa kanditutkinnon maataloustieteessä ja maisterintutkinnon projektinjohtamisessa vuonna 1997. Hän kiinnostui politiikasta nuorena, ja osallistui vuoden 1991 Persianlahden sotaa seuranneeseen šiiojen kansannousuun. Sudanista tuli Amaran pormestari ja vuonna 2009 hän nousi Maysanin provinssin kuvernööriksi. Hän oli useissa eri ministerintehtävissä, ja häntä ehdotettiin pääministeriksi jo vuonna 2019. Silloin Sudani kuitenkin luopui ehdokkuudesta Mustafa Al-Kadhimin hyväksi. Siinä kun Kadhimi on opiskellut ulkomailla ja saanut myös Britannian kansalaisuuden, Sudani on pysynyt Irakissa myös Saddamin hallinnon aikana. Šiialaisjohtaja Muqtada al-Sadrin kannattajat saivat vuoden 2021 parlamenttivaaleissa yli 70 paikkaa, mutta hallituskoalition muodostaminen ei onnistunut. Väkivaltaisten mellakoiden jälkeen lokakuussa 2022 parlamentti nimitti presidentiksi Abdul Latif Rashidin, joka kutsui pääministeriksi Mohammed Shia al-Sudanin. == Lähteet == Luokka:Irakin pääministerit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hallandsposten

Hallandsposten (lyh. HP) on ruotsalainen vuonna 1850 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Halmstad. Se ilmestyy kuudesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan liberaali ja kuuluu Stampen Media -konserniin. Tullhuset Halmstad 01.jpg|Lehden toimitus Halmstadissa. Hallandsposten.jpg|Aiempi toimitus. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset sanomalehdet Luokka:Halmstadin kunta
Mao (vuoden 2005 kirja)

Mao () on Jung Changin ja Jon Hallidayn vuonna 2005 ilmestynyt elämäkerta Mao Zedongista. Teoksen on suomentanut Jaana Iso-Markku ja julkaissut suomeksi Otava vuonna 2006. Chang ja Halliday kuvaavat Maon ”sadistiseksi hirviöksi”Fenby, Jonathan: Storm rages over bestselling book on monster Mao. The Guardian 4.12.2005. Viitattu 1.10.2021. ja kyyniseksi opportunistiksi, joka ei todellisuudessa uskonut oppeihinsa, vaan pyrki kaikin keinoin maksimoimaan henkilökohtaisen etunsa.Chang & Halliday 2006. Teos myi hyvin ja sai populaareissa arvioissa vuolaasti kehuja. Akateemiset historiantutkijat suhtautuivat siihen kuitenkin kielteisesti. Jonathan Spencen (2005) mukaan pelkkä ”syyllisyyden henkilöiminen” ei riitä selittämään Maon valtaannousua sekä hänen 26-vuotisen kautensa pituutta ja kansainvälistä painoarvoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Latvakangas, Eva: Suuri Ruorimies kylvi kuolemaa. Turun Sanomat 28.1.2007. * Rekinen, Jyri-Jussi: Terrori oli Maon työkalu. Kaleva 21.1.2007. * Uusi-Rintakoski, Jarmo: Maon myytti pysyy ja pahenee. Kodin Pellervo 18.1.2007. * Vahe, Juha: Mao – luistavaa tekstiä. Agricolan kirja-arvostelut 25.4.2007. Luokka:Elämäkerrat ja muistelmat Luokka:Brittiläiset tietokirjat Luokka:Mao Zedong Luokka:Vuoden 2005 kirjat
Knut Håkanson

Knut Håkanson (4. marraskuuta 1887 Kinna – 13. joulukuuta 1929 Göteborg) oli ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkikriitikko.Knut Håkanson Swedish Musical Heritage == Elämä ja ura == Håkanson varttui Tukholmassa ja kiinnostui jo lapsena kansanmusiikista. Hän omaksui pianon lisäksi instrumenteikseen avainviulun ja alttoviulun. Hän teki varhaisesta saakka paljon transkriptioita ruotsalaisesta kansanmusiikista. Valmistuttuaan toisen asteen oppilaitoksesta Östermalmissa vuonna 1906 Håkanson suoritti filosofian ja kielten opinnot Uppsalan yliopistossa. Samanaikaisesti hän opiskeli harmoniaa Aron Bergensonin, sävellystä Johan Lindegrenin ja pianonsoittoa Knut Bäckin johdolla. Myöhemmin hän sai sävellysopetusta myös Johan Lindegreniltä. Håkanson asui vuosien ajan Rydboholmissa. Hän oli kehittämässä muusikkona ja kapellimestarina musiikkipiirejä Boråsiin. Lisäksi Håkanson työskenteli musiikin teorian opettajana. Vuodesta 1928 hän työskenteli musiikkikriitikkona Göteborgs Handels- och Sjöfartstidningissä. Hän oli jo tätä ennen työskennellyt musiikkikriitikkona Helsingborgs-Postenissa. Säveltäjänä Håkanson teki läpimurtonsa vuonna 1923 neliosaisella teoksellaan Svensk svit (op. 18), jonka hän sävelsi kontrapunktaalisessa tyylissä viululle, alttoviululle ja sellolle. Sen tulkitsi Sven Kjellströmin jousikvartetti (Kjellströmkvartetten) jousitriona. Teosta esitettiin paitsi lukuisissa Ruotsin kaupungeissa, myös ympäri Eurooppaa ja Australiassa. Håkanson kärsi huomattavasti 1920-luvun talouskriisistä. Lisäksi hänen vaimonsa Omon jätti hänet säveltäjä Ture Rangströmin hyväksi ja hän sairastui vaikeaan munuaissairauteen. Håkanson kuitenkin jatkoi säveltämistä joulukuuhun 1929 saakka ja kuoli tuon kuukauden 13. päivänä. Hänet haudattiin Kinnaan, jossa hän oli syntynyt. == Musiikki ja kirjoitukset == Håkanson on perinteisesti katsottu kansallisromantikoksi, mutta hänen tyylinsä on myös katsottu ilmentävän uusasiallisuuden tyyliä musiikissa. Håkanson oli säveltäjänä modernismin vastainen ja tavoitteli kansalliseen luonteeseen sopivaa musiikkia. Hän olikin kiinnostunut kansanmusiikista. Hänen tuotantonsa joukossa on lukuisia orkesteriteoksia, kaksi jousikvartettoa, viulusonaatti, pianosävellyksiä, yksinlauluja ja kuoroteoksia (kuten Brusala ja Skåne, op. 33). Håkansonin suosimia tulkitsijoita hänen omille teoksilleen olivat Sven Kjellströmin jousikvartetti ja laulaja Kirsten Flagstad. Hänen musiikkinsa esityksiä johtaneisiin kapellimestareihin kuuluivat Wilhelm Stenhammar, Armas Järnefelt ja Issay Dobrowen. Alttoviulisti Bengt Andersson kokosi pitkään arkistoissa olleet Håkanssonin musiikkiarvostelut teokseen Tonsättare Knut Håkanson som musikrecensent i Göteborg. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Ruotsalaiset kapellimestarit Luokka:Musiikkikriitikot Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Fritiof Domö

Fritiof Domö (vuoteen 1937 Gustafsson; 30. elokuuta 1889 Hakarp – 23. marraskuuta 1961 Eggby) oli ruotsalainen konservatiivipoliitikko ja Maltillisen kokoomuksen (tuolloinen Högern) puheenjohtaja vuosina 1944–1950. Domö valittiin vuonna 1928 valtiopäivien ensimmäiseen kamariin, jossa hän istui vuoteen 1959. Toisen maailmansodan aikaisessa koalitiohallituksessa hän toimi ensin kauppaministerinä 1939–1941 ja sitten salkuttomana ministerinä 1941–1945. Vuonna 1944 Domö valittiin puolueensa puheenjohtajaksi, mutta kärsittyään tappion vuoden 1948 vaaleissa hän vetäytyi tehtävästä 1950 ja siirtyi Skaraborgin läänin maaherraksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Maltillisen kokoomuksen poliitikot Luokka:Ruotsin puolueiden puheenjohtajat Luokka:Ruotsin ministerit Luokka:Ruotsin maaherrat Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Petri Makkonen

Petri Makkonen (s. 14. toukokuuta 1988) on suomalainen biljardinpelaaja. Hän on yksi Suomen historian parhaista poolin pelaajista. Makkonen on voittanut muun muassa World Cup of Pool -maailmanmestaruuden vuonna 2012 yhdessä Mika Immosen kanssa. Lisäksi hän on voittanut junioreiden Euroopan-mestaruuden kasipallossa sekä 18 eri Suomen-mestaruutta poolissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset biljardinpelaajat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Abdul Latif Rashid

Abdul Latif Rashid (; s. 1944 Sulaimaniyya, Irakin Kurdistan, Irak) on irakilainen kurdipoliitikko, joka on toiminut Irakin presidenttinä lokakuusta 2022 lähtien. Hän voitti vaalissa edeltäjänsä Barham Salihin äänin 162–99. Salih kuuluu samaan PUK-puolueeseen kuin edeltävät presidentit Barham Salih, Fuad Masum ja Jalal Talabani. Hän on opiskellut tekniikkaa Isossa- Britanniassa. Vuoden 2021 parlamenttivaaleissa šiialaisjohtaja Muqtada al- Sadrin kannattajat saivat yli 70 paikkaa. Hallituskoalition muodostaminen ei onnistunut yli vuoteen. Al-Sadr määräsi kannattajansa lähtemään parlamentista ja ilmoitti sitten itse luopuvansa politiikassa. Al-Sadrin kannattajat aloittivat mellakat, joissa yli 20 henkeä sai surmansa ja yli 250 loukkaantui. Vihdoin lokakuussa 2022 parlamentti nimitti presidentiksi Latif Rashidin, joka kutsui pääministeriksi Mohammed Shia al-Sudanin. Saddam Husseinin syrjäyttämisen jälkeen on ollut käytäntönä, että parlamentin puhemies on sunni arabi, pääministeri shiialainen arabi ja presidenttinä kurdi. == Lähteet == Luokka:Irakin presidentit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Irakin pääministeri

Irakin pääministeri on Irakin hallituksen johtaja. == Luettelo Irakin pääministereistä == === Tasavalta (1958-2003) === * Abdulkarim Qasim (1958-63) * Ahmad Hassan al-Bakr (1963) * Tahir Yahya (1963–1965) * Arif Abdulrazzaq (1965) * Abdulrahman al-Bazzaz (1965) * Naji Talib (1966-1967) * Abdulrahman Arif (1967) * Tahir Yahya (1967–1968) * Abdulrazzaq al-Nayif (1968) * Ahmad Hasan al-Bakr (1968-1979) * Saddam Hussein (1979–1991) * Sa’dun Hammadi (1991) * Muhammad Hamza al-Zubaidi (1991-1993) * Ahmad Husain Khudair al-Samarra’i (1993-1994) * Saddam Hussein (1994-2003) === Neuvosto (2003-2004) === * Ibrahim al-Ja’fari * Ahmed al-Chalabi * Iyad Allawi * Jalal Talabani * Adnan Pachachi * Massoud Barzani === Tasavalta (vuodesta 2004) === Kuva Nimi Kausi Ayad Allawi 1.6. 2004 - 3.5. 2005 Ibrahim al-Ja’fari 3.5.2005 – 30.5.2006 Nuri al-Maliki 30.5.2006–8.9. 2014 Haider al-Abadi 8.9. 2014 – 25.10.2018 Adil Abdul-Mahdi 25.10. 2018 – 6.5. 2020 Mustafa Al-Kadhimi 6.5. 2020 - 27.10. 2022 Mohammed Shia al-Sudani 27.10. 2022 alkaen *
John Waihe‘e

John David Waihe‘e III (s. 19. toukokuuta 1946 Honoka‘a, Havaijin piirikunta, Yhdysvallat) on havaijilainen poliitikko, joka toimi vuosina 1986–1994 Havaijin osavaltion kuvernöörinä. Järjestyksessään hän oli osavaltion neljäs kuvernööri ja ensimmäinen Havaijin alkuperäisväestöön kuuluva kuvernööri. Waihe‘e oli keskeisessä asemassa Havaijilaisasiain viraston perustamisessa. Hänen poikansa John D. Waihe‘e IV on istunut viraston valtuustossa vuodesta 2000 lähtien. == Lähteet == Luokka:Havaijin kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Havaijilaiset Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Risto Poutanen

Risto Johannes Poutanen (s. 26. huhtikuuta 1954 Janakkala) on suomalainen sellisti.Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo Poutanen varttui Espoon Tapiolassa. Hänen isänsä työskenteli insinöörinä. Äiti työskenteli kansakoulunopettajana ja harrasti laulamista sekä pianonsoittoa. Lapsuudenperheeseen kuului myös kaksi siskoa. Poutanen oppi lapsena pianoa soittaessaan itse nuotinluvun ja nuoteista soittamisen. Hän tutustui Erkki Pohjolaan ja vaihtoi instrumenttinsa pianosta selloon. 11-vuotiaana hän sai Pohjolalta oman sellon kotiinsa. Poutanen pääsi 15-vuotiaana Seppo Laamasen avulla Sibelius-Akatemian rehtori Veikko Helasvuon pakeille. Hän sai koesoiton perusteella luvan siirtyä suoraan opiskelemaan Sibelius-Akatemiaan ilman lukion käymistä. Siellä hänen sellonsoiton opettajanaan toimi Laamanen; lisäksi hän opiskeli sävellystä Aulis Sallisen johdolla.Soolosellisti Risto Poutasen suora tie huipulle Yle Poutanen suoritti diplominsa Sibelius-Akatemiassa vuonna 1973. Hän jatkoi opintojaan Varsovassa 1973 (opettajana Andrzej Orkisz) ja Leningradin konservatoriossa 1974–1976 (opettajana E. G. Fischman). Vuonna 1975 Poutanen voitti Turun sellokilpailun. Lisäksi hän eteni finalistiksi sellonsoitossa Prahan kevään kansainvälisessä musiikkikilpailussa. Poutanen piti ensimmäisen konserttinsa vuonna 1975. Hän pääsi esiintymään keikkaluonteisesti Radion sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1977 Okko Kamun toimiessa kapellimestarina. Radion sinfoniaorkesterin vakituinen sellisti hänestä tuli vuonna 1978 Leif Segerstamin johdolla. Vuonna 1991 Poutanen pääsi Radion sinfoniaorkesterin ensimmäiseksi soolosellistiksi Jukka-Pekka Sarasten ylikapellimestarikauden aikana. Hän jatkoi orkesterissa soittamista myös Sakari Oramon ja Hannu Linnun ylikapellimestarikausilla. Poutanen muodosti Trio Tapiolan yhdessä pianisti Ilmo Rannan ja viulisti Jaakko Ilveksen kanssa. Hän on lisäksi soittanut Savonlinnan oopperajuhlien sinfoniaorkesterissa, Suomen kamarisolisteissa ja Suomalaisessa kamariorkesterissa. Hän on pitänyt omia konserttejaan säestäjänään Ilmo Ranta. Poutanen on opettanut sellonsoittoa Sibelius-Akatemiassa. Poutanen tutustui ensimmäiseen vaimoonsa, venäläiseen pianistiin, Leningradin konservatoriossa suorittamiensa opintojen aikana. Myöhemmin hän meni naimisiin sellisti Eeva Rysän kanssa tutustuttuaan tähän Radion sinfoniaorkesterissa. Molemmat avioliitot päättyivät eroihin. Ensimmäisestä avioliitosta Poutasella on kaksi tytärtä ja poika. Toisesta avioliitosta hänellä on kaksi poikaa. Hänellä on lapsenlapsia. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sellistit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Timo Hanhinen

Timo Antti Ilmari Hanhinen (s. 22. heinäkuuta 1948 Helsinki) on suomalainen sellisti.Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo Hanhinen on Gerda Weneskosken tyttärenpoika. Hän suoritti diplominsa Sibelius-Akatemiassa Arto Noraksen johdolla vuonna 1976. Hanhinen sai jaetun ensimmäisen sijan Turun sellokilpailussa vuonna 1972. Hän työskenteli Turun konservatoriossa lehtorina vuosina 1978–1987 ja pääsi vuonna 1987 sen yliopettajaksi. Hanhinen on opettanut myös Sibelius-Akatemiassa, jossa hänen oppilaidensa joukossa on ollut Turun sellokilpailun itsekin voittanut Tomas Nuñez-Garcés.Tomas Nuñez Kaskisten musiikkikesä Hanhinen oli mukana perustamassa Turku Ensembleä. Hänen siskonsa on pianisti Tuula Hanhinen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sellistit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ekrem İmamoğlu

Ekrem İmamoğlu (s. 4. kesäkuuta 1970 Trabzon) on Istanbulin pääkaupunkikunnan pormestari.Ekrem İmamoğlu kimdir? İşte hayatı ve merak edilenler Tallennettu 24.6.2019 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ekrem İmamoğlu Ylen Elävässä arkistossa Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Turkkilaiset poliitikot
Pekka Kare

Pekka Elias Kare (14. huhtikuuta 1931 Viipurin maalaiskunta – 8. marraskuuta 2022 Siuntio) oli suomalainen juristi, toimitusjohtaja ja urheilujohtaja, joka toimi Suomen Painonnostoliiton puheenjohtajana vuosina 1967–1974 ja 1980–1992. Pekka Kare vietti lapsuusvuodet Viipurin lähellä Perojoen kylässä. Hän joutui lähtemään äitinsä ja kahden sisaruksensa kanssa evakkoon Talvisodan syttyessä joulukuun alussa 1939. Evakkopaikana heille oli Valkeakoski, jossa hän valmistui ylioppilaaksi 1952. Sen jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui lainopin kandidaatiksi 1959 ja sai varatuomarin arvon 1962. Vuosina 1952–1968 hän toimi Maa ja Kallio Oy:n palveluksessa sekä sen jälkeen vuosina 1968–1973 itsenäisenä asianajajana. Vuonna 1973 hänet nimitettiin Veikkaus Oy:n tytäryhtiön painotalo Kvartto Oy:n toimitusjohtajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi kahden vuosikymmenen ajan. Nuoruudessaan Valkeakoskella Kare oli perustamassa oman harrastuksensa painonnoston paikallista erikoisseuraa vuonna 1954. Opiskeluaikana painonnosto oli hänen pääurheiluharrastuksensa. Pekan pikkuveli Tauno Kare oli Suomen parhaita painonnostajia edustaen Suomea yli 40 maaottelussa. Pekka Kareesta tuli Suomen Painonnostoliiton puheenjohtaja vuonna 1967; aikana, jolloin Suomen painonnostourheilu oli kansainvälisesti hyvällä tasolla. Silloin Kare kertoi toteuttavansa 1950-luvulla Kansainvälisen painonnostoliiton puheenjohtajana toimineen Bruno Nybergin periaatteita: kansainvälisyyttä ja pyrkimystä toimia kotimaassa yli politisoituneiden liittorajojen. Seuraavana vuonna hänet valittiin Kansainvälisen painonnostoliiton hallitukseen, jossa tehtävässä hän oli vuoteen 1973 asti. Euroopan Painonnostoliiton hallituksessa hän oli liiton perustamisesta vuodesta 1969 lähtien vuoteen 2003. Samaan aikaan hän toimi vuosina 1968–1972 SVUL:n varapuheenjohtajana ja vuosina 1969–1973 Suomen olympiakomitean varapuheenjohtajana. Urheilullisesti Kareen urheilujohtajuusaika oli menestyksellinen, sillä vuoden 1968 Méxicon olympialaisissa Kaarlo Kangasniemi toi Suomelle sen ainoan kultamitalin. Kare oli tällöin painonnostojoukkueen johtaja. Seuraavissa vuoden 1972 olympialaisissa Länsi-Saksan Münchenissä Kare toimi Suomen olympiajoukkueen ylijohtajana. Tällöin Suomella oli edustaja painonnoston jokaisessa sarjassa, joka on jäänyt ainutkertaiseksi. Kansallisesti Kareen merkittävimpänä saavutuksena on pidetty painonnoston maailmanmestaruuskilpailujen saamista Suomeen. Kilpailut järjestettiin Lahdessa vuonna 1998. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Édouard Fritch

Édouard Fritch (s. 4. tammikuuta 1952) on ranskalainen insinööri ja poliitikko, joka on toiminut Ranskan Polynesian presidenttinä vuodesta 2014 alkaen. == Tausta ja yksityiselämä == Fritch syntyi Papeetessa vuonna 1952. Hän opiskeli insinööriksi Pariisissa 1970-luvulla. == Poliittinen ura == Ranskan Polynesian parlamenttiin Frich valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1986 ja hän uusi paikkansa aina vuoteen 2007, jolloin hänet valittiin parlamentin puhemieheksi ja uudestaan vuonna 2013. Vuosina 1986–2004 Fritch toimi myös useammassa ministerinvirassa vastuualueenaan mm. energia, asuminen ja sisäasiat. Vuonna 2016 Fritch oli mukana perustamassa uutta puoluetta nimeltä Tapura Huiraatira, jonka puheenjohtajana hän on toiminut alusta alkaen. Tätä ennen hän edusti Tahoera'a Huiraatira -puoluetta (nyk. Amuitahira'a o te Nuna'a Maohi), jonka puheenjohtaja, Gaston Flosse, toimi pitkään Fritchin mentorina ja Fritchin arveltiin jopa nousevan tämän tilalle puolueen uudeksi johtajaksi. Fritchin presidenttikausi päättyi, kun hänen puolueensa hävisi vuoden 2023 vaalit. Uudeksi presidentiksi nousi Moetai Brotherson, joka aloitti virassaan 12. toukokuuta. == Kunnianosoituksia == * Tahiti Nuin ritarikunta (Ranskan Polynesia, 2006) * Kunnialegioona (Ranska) * Ordre des Palmes Académiques (Ranska, 2000) * Ordre National du Mérite (Ranska, 1996) Lähde: == Lähteet == Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Ranskanpolynesialaiset poliitikot Luokka:Ranskan Polynesian presidentit Luokka:Elävät henkilöt
Derhatši

Derhatši (; vuoteen 1943 saakka Derkatši ()) on kaupunki Ukrainan Harkovan alueen Harkovan piirissä. Derhatši sijaitsee Donetsin vesistöön kuuluvan Lopanjoen varrella, 12 kilometriä alue- ja piirikeskus Harkovasta luoteeseen. Derhatšin itäosien kautta kulkee rautatie. Kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 17 433 (2021). Väestönlaskennassa 2001 asukkaita oli yhteensä 20 258, joista enemmistö oli etniseltä taustaltaan ukrainalaisia. Derhatši on aiempi piirikeskus, joka liitettiin osaksi Harkovan piiriä kesän 2020 aluehallinnollisissa uudistuksia. Venäjä on osana helmikuussa 2022 aloittamaansa laajempaa hyökkäyssotaa pommittanut kaupunkia myös keväällä 2024. Huhtikuussa 2024 raportoitiin liitopommeilla ja räjähdelennokeilla tehtyjen venäläishyökkäysten seurauksena esimerkiksi sähkönjakeluverkoston vaurioitumisesta ja siviiliuhreista. Дергачівська міська рада.jpg|Kaupungintalo. Дергачівський районний Будинок культури.jpg|Kulttuuritalo. Вокзал станції "Дергачі" на Південній залізниці.jpg|Rautatieasema. Храм Пресвятой Богородицы.jpg|Kirkko. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Дергачівська міська громада (gromada.info) Luokka:Harkovan alueen kaupungit Luokka:Harkovan piiri
Tuija Rantamäki

Tuija Anneli Rantamäki (s. 2. maaliskuuta 1966 Raahe) on suomalainen sellisti.Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo Rantamäki opiskeli Itä-Helsingin musiikkiopistossa, Sibelius-Akatemiassa ja Tukholman Edsbergin musiikki-instituutissa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Csaba Szilvay, Erkki Rautio, Varpu Siirala, Hannu Kiiski, Heikki Rautasalo ja Frans Helmerson.Tuija Rantamäki Yle Rantamäki voitti Turun sellokilpailun vuonna 1990, jolloin se järjestettiin yleispohjoismaisena. Lisäksi hän saavutti sellonsoitossa Prahan kevään kansainvälisen musiikkikilpailun neljännen sijan vuonna 1994. Rantamäki työskenteli Espoon kaupunginorkesterin varaäänenjohtajana vuosina 1987–1990 ja Göteborgin sinfoniaorkesterin soolosellistinä vuosina 1993–1994. Vuonna 1994 hänestä tuli Radion sinfoniaorkesterin kolmas soolosellisti. Rantamäki oli vuonna 1994 mukana perustamassa kamarimusiikkikokoonpanoa Feeniks.Feeniks kokoaa yhteen nimekkään kamarimusiikkiryhmän Helsingin Sanomat Hän on soittanut myös Opus 135 -kvartetissa ja Avanti!-kamariorkesterissa. Vuonna 2003 julkaistiin Rantamäen ja urkuri Kalevi Kiviniemen levyttämä albumi Finnish Cello.Finnish Cello Fono.fi Rantamäki on opettanut sellonsoittoa Nurmijärven musiikkiopistossa.Henkilökunta Nurmijärven Musiikkiopisto Rantamäen veli on viulisti Jukka Rantamäki. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sellistit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Montrealin sopimus

Montrealin sopimus voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Montrealin pöytäkirja, kansainvälinen sopimus otsonikerrosta heikentävien aineiden vähentämisestä vuonna 1987 * Montrealin suuri rauhansopimus 1701, ranskalaisten ja irokeesien välisen sodan lopettanut sopimus vuonna 1701 * Kolmanneksen maapallon pinta- alasta suojellut sopimus YK:n luonnon monimuotoisuutta käsitelleessä COP 15 -kokouksessa Montrealissa vuonna 2022 * Montrealin yleissopimus vuodelta 1999, joka täydentää lentoyhtiöiden vastuun henkilöiden ja tavaran kansainvälisessä kuljettamisessa määrittelevää Varsovan yleissopimusta.
Fructuoso Vianna

Fructuoso Vianna (6. syyskuuta 1896 Itajubá, Minas Gerais – 1976 Rio de Janeiro) oli brasilialainen säveltäjä ja pianisti.Acadêmicos Academia Brasileira de MúsicaFructuoso Vianna Musica Brasilis Viannan isä Miguel Archanjo de Souza Vianna oli amatööripianisti ja -laulaja. Hänen setänsä Luiz ja José Ramos de Lima olivat säveltäjiä ja muusikoita. Vianna aloitti 8-vuotiaana pianonsoiton opiskelun kotikaupungissaan opettaja Antonina Chambelin Bourret'n johdolla. Vuonna 1912 Vianna muutti Rio de Janeiroon, jossa hän pääsi Alzira Manson oppilaaksi. Vuonna 1915 hän keskeytti opintonsa Minas Geraisiin ja São Pauloon suuntautunutta pitkää konserttikiertuetta varten. Vuonna 1917 hän pääsi takaisin Kansalliseen musiikki-instituuttiin, jossa hänestä tuli Henrique Oswaldin oppilas. Vianna valmistui kurssilta vuonna 1919. Vuonna 1919 Vianna tapasi Heitor Villa-Lobosin, jonka musiikin keskeiseksi tulkitsijaksi hän nousi. Hän aloitti 1920-luvulla työskentelyn säveltäjänä. Villa-Lobosin pyynnöstä hän sävelsi teoksen Semana de Arte Moderna -tapahtumaan. Vianna perusti viulisti Mário Ronchinin ja sellisti Newton Páduan kanssa Trio Brasileiron. Tämän trion jäsenenä hän osallistui Villa-Lobosin järjestämään yksityiseen esiintymiseen pianisti Arthur Rubinsteinille vuonna 1921. Tässä yhteydessä Rubinstein kuuli ensimmäistä kertaa Villa-Lobosin musiikkia, jonka puolestapuhuja hänestä tuli. Vianna oli Coral Paulistanon kuoronjohtaja ja pääsi Kansallisen musiikki-instituutin professoriksi. Hän oli Academia Brasileira de Músican toisen tuolin perustaja. Hänen tuotantonsa joukossa korostuvat erityisesti pianolle ja lauluäänelle sävelletyt teokset. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset säveltäjät Luokka:Brasilialaiset pianistit Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Violent Night

Violent Night on Tommy Wirkolan ohjaama yhdysvaltalainen toimintakomedia vuodelta 2022. Sen ovat käsikirjoittaneet Pat Casey ja Josh Miller, ja pääosia näyttelevät muun muassa David Harbour, John Leguizamo, Alex Hassell, Alexis Louder ja Beverly D’Angelo. Viitattu 20.12.2022. == Juoni == Joulupukki (David Harbour) saapuu joka vuotisella kierroksellaan varakkaan Lightstonen perheen taloon, jossa matriarkka Gertrude (Beverly D’Angelo) viettää joulua poikaansa Jasonin (Alex Hassell), tyttärensä Alvan (Edi Patterson) ja muun suvun kanssa. Taloon hyökkää joukko rikollisia joita johtaa Scrooge (John Leguizamo). Rikolliset eivät kuitenkaan ole varautuneet siihen että talossa on myös Joulupukki, joka yhdessä tyttärentytär Trudyn (Leah Brady) avustuksella pysäyttää heidät. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhukomediat Luokka:Vuoden 2022 yhdysvaltalaiset elokuvat
Eino Pusa

Einar (Eino) Pusa (31. lokakuuta 1903 Uusikirkko – 10. heinäkuuta 1993 Mikkeli) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 20.12.2022. Pusan vanhemmat olivat Salomon Tuomaanpoika Pusa ja Ulla Valtonen ja puoliso vuodesta 1927 Hanna Sirkiä. Pusa kävi kansakoulun Uudellakirkolla ja kauppakoulun Viipurissa 1929. Hän oli Viipurin kaupungin poliisilaitoksen palveluksessa 1926–1930, E. Pusa Oy:n osakas Viipurissa 1927–1940 ja Suur-Savon Pukimon, vuodesta 1955 E. Pusa Oy, osakas ja toimitusjohtaja Mikkelissä vuodesta 1942. Pusa oli myös Lahdessa sijainneen Muoti-Pusa Oy:n vuodesta 1971 ja vuodesta 1975 Kiinteistö Oy Pusankulman, Kulma-Pusa Oy:n ja Pusa-Yhtymä Oy:n osakas. Sotilasarvoltaan hän oli reservin ylikersantti. Kauppaneuvoksen arvonimen Pusa sai 1988. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Martti Soisalo

Martti Kristian Soisalo (18. maaliskuuta 1930 Helsinki – 27. helmikuuta 2021 Sao Paulo Brasilia) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 20.12.2022. Soisalon vanhemmat olivat professori Pauli Soisalo ja Gunhild Häggman ja puoliso vuodesta 1958 Nadyr Berger. Soisalo tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta 1948 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1951. Hän oli Finnpapin palveluksessa 1948–1952 ja S.A. Mercantil Anglo-Brasileiran, vuodesta 1979 Samab – Companhia de Indústria e Comércio de Papel, palveluksessa vuodesta 1952, toimien yhtiön varatoimitusjohtajana, kaupallisena johtajana ja osakkaana Rio de Janeirossa ja Sao Paulossa Brasiliassa. Soisalo oli myös Onibla S.A:n johtokunnan puheenjohtaja 1963–1974 ja suomalaisten yritysten Brasiliaan perustamien Jaakko Pöyry Engenharia Ltdan johtokunnan jäsen 1976–1981, Kone Elevadores Ltdan johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1976 ja Neles Válvulas Industriais Ltdan johtokunan jäsen 1977–1983. Sotilasarvotaan hän oli reservin vänrikki. Soisalo sai kauppaneuvoksen arvonimen 1988. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Jorma Hakkarainen

Jorma Mikael Hakkarainen (31. heinäkuuta 1930 Kontiolahti – 11. tammikuuta 2019 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 20.12.2022. Hakkaraisen vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Hakkarainen ja Saimi Alina Sarkkinen ja puoliso vuodesta 1962 filosofian maisteri Helga Lindfors. Hakkarainen tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1950 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1954 ja kauppatieteiden kandidaatiksi ja maisteriksi 1956. Hän opiskeli myös London School of Foreign Tradessa 1957 ja Moskovan yliopistossa 1960–1961. Hakkarainen oli harjoittelija Hansa Eisen Trippe & Co GmbH:ssa Düsseldorfissa 1954, Liiketaloustieteellisen tutkimuslaitoksen tutkija 1954–1956, Osuuskunta Metexin myyntimies 1956, Oy Starckjohann & Co Ab:n palveluksessa 1956–1957, harjoittelija Lamco Paper Agencies Ltd:ssa Lontoossa 1957 ja Hansa Stahl Export GmbH:ssa Düsseldorfissa 1957–1958 sekä Svenska Gulf Ab:ssa Tukholmassa 1958. Keskon ulkomaisen teräksen ostaja Hakkarainen oli vuodesta 1958, Kimport Oy:n myyntipäällikkö 1959–1960, Oy Flinkenberg & Co Ab:n osastopäällikkö 1961–1962 ja Outokumpu Oy:n vientimies 1962–1968, vientipäällikkö 1968–1971, vientijohtaja 1971, myynnin johtaja 1971–1972, markkinointijohtaja 1972–1975, metalliteollisuuden johtaja 1975–1980, varatoimitusjohtaja 1980–1993 ja yhtiön johtokunnan ja sittemmin hallituksen jäsen 1972–1992. Hänellä oli myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sotilasarvoltaan Hakkarainen oli reservin yliluutnantti (1979). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1989. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Argentiinan ralli 1985

Argentiinan ralli 1985 (viralliselta nimeltään 5. Rally of Argentina) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1985. Kilpailu järjestettiin 30. heinäkuuta - 3\. elokuuta 1985 Buenos Airesissa. Kilpailu oli kauden kahdeksas ja erikoiskokeiden yhteispituus oli . Kilpailun voitti Timo Salonen Peugeot 205 Turbo 16 -autolla. Ari Vatanen ja Terry Harryman aloittivat kilpailun vahvasti ensimmäisellä erikoiskokeella, mutta seuraavalla Las Bajadasin kokeella joutuivat onnettomuuteen, jonka seurauksena Vatanen loukkaantui vakavasti. Vatanen ajoi kuoppaan, joka oli syntynyt rankan sateen seurauksena reittiin tutustumisen jälkeen ennen itse kilpailua. Vatasen penkki rikkoontui onnettomuudessa ja hän loukkaantui vakavasti. Vatanen palasi rallin pariin etuautossa Sanremon rallissa 1986 ja kilpailemaan vuonna 1987. == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero 1 Timo Salonen Seppo Harjanne Peugeot 205 Turbo 16 E2 10:04.33 0.0 2\. Wilfried Wiedner Franz Zehetner Audi Quattro A2 10:18.29 +13.56 3\. Carlos Reutemann Jean-François Fauchille Peugeot 205 Turbo 16 E2 10:35.47 +31.14 4\. Shekhar Mehta Yvonne Mehta Nissan 240RS 11:04.46 +1:00.13 5\. Ernesto Soto Martin Christie Renault 18 GTX 11:10.58 +1:06.25 6\. Mario Stillo Daniel Stillo Renault 12 TS 11:49.42 +1:45.09 7\. Jayant Shah Lofty Drews Nissan 240RS 12:02.16 +1:57.43 8\. Sady Bordin Joaquim Cunha Chevrolet Chevette 12:13.46 +2:09.13 9\. Federico West Gregorio Assadourian Ford Escort 1600 12:31.15 +2:26.42 10\. Luis Etchegoyen Luís Borrallo Ford Escort 1600 12:37.00 +2:32.27 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:MM-rallikausi 1985 Luokka:Argentiinan ralli
Giovanni Battista Salvi da Sassoferrato

Giovanni Battista (Giambattista) Sassoferrato, oikea sukunimi: Salvi, (elokuu 1609 Sassoferrato, Ancona – 8. elokuuta 1685 Rooma) oli italialainen taidemaalari. Hän oli isänsä Tarquinio Salvin oppilas. Hän opiskeli tutkimalla Rafaelin, Domenichinon ja Guido Renin maalauksia. Hänen pääasiallisin aiheensa oli madonna ja Jeesus-lapsi, ja aiheensa ja sen käsittelyn ansiosta hän oli hyvin suosittu, vaikka työt eivät ole kovin omaperäisiä. Hänen maineikkain maalauksensa on alttaritaulu Madonna del rosario Roomassa Pyhän Sabinan kirkossa. Maalaus varastettiin 1901, mutta se löytyi ja palautettiin paikalleen.Sassoferrato, Giovanni Battista, Nordisk familjebok Uggleupplagan. 24. Nordisk familjeboks förlag 1916 == Lähteet == Giovan Battista Salvi called Il Sassoferrato - Saint Cecilia - Google Art Project.jpg|Pyhä Cecilia Museo Poldi Pezzoli Giovanni Battista Salvi - Madonna met kind.jpg|Madonna ja lapsi Rijksmuseum Sassoferrato Ottaviano Prati.jpg|Ottaviano Prati Galleria Nazionale d'Arte Antica Il Sassoferrato - The Mystic Marriage of St. Catherine - WGA20875.jpg|Pyhän Katariina Aleksandrialaisen salaperäinen avioliitto The Wallace Collection Madonna with child and angels.jpg|Madonna ja lapsi ja enkelit Galleria Nazionale d'Arte Antica ==Aiheesta muualla== Luokka:Italialaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1605 syntyneet Luokka:Vuonna 1685 kuolleet
Ilmastokokous

Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutoskonferenssi on vuotuinen huippukokous jossa pyritään sopimaan ilmaston lämpenemisen hillitsemisestä. Maailman maista 198 on ratifioinut sopimuksen kasvihuonekaasujen vähentämiseksi. Sopimus on nimeltään YK:n ilmastonsuojelun puitesopimus. Sopimuksen osapuolet kokoontuvat COP-kokouksiin (Conference of the Parties) arvioimaan aiemmin tehtyjä toimenpiteitä ja tekemään päätöksiä uusista toimista sopimuksen toteuttamiseksi. == Luettelo ilmastokokouksista == No. Vuosi Nimi Sijainti Maa Alueelliset ryhmät 1 1995 COP 1 Berliini Länsi-Eurooppa ja muu ryhmä 2 1996 COP 2 Geneve Länsi-Eurooppa ja muu ryhmä 3 1997 COP 3 (ks. Kioton pöytäkirja) Kioto Aasia 4 1998 COP 4 Buenos Aires Latinalainen Amerikka ja Karibia 5 1999 COP 5 Bonn Länsi-Eurooppa ja muu ryhmä 6 2000 COP 6 Haag Länsi-Eurooppa ja muu ryhmä 7 2001 COP 6 bis Bonn Länsi-Eurooppa ja muu ryhmä 8 2001 COP 7 Marrakech Afrikka 9 2002 COP 8 New Delhi Aasia 10 2003 COP 9 Milano Länsi-Eurooppa ja muu ryhmä 11 2004 COP 10 Buenos Aires Latinalainen Amerikka ja Karibia 12 2005 COP 11 Montreal Länsi-Eurooppa ja muu ryhmä 13 2006 COP 12 Nairobi Afrikka 14 2007 COP 13 Bali Aasia 15 2008 COP 14 Poznań Itä-Eurooppa 16 2009 COP 15 Kööpenhamina Länsi-Eurooppa ja muu ryhmä 17 2010 COP 16 Cancún Latinalainen Amerikka ja Karibia 18 2011 COP 17 Durban Afrikka 19 2012 COP 18 Doha Aasia 20 2013 COP 19 Varsova Itä-Eurooppa 21 2014 COP 20 Lima Latinalainen Amerikka ja Karibia 22 2015 COP 21 (Ks. Pariisin ilmastosopimus) Pariisi Länsi-Eurooppa ja muu ryhmä 23 2016 COP 22 Marrakech Afrikka 24 2017 COP 23 Bonn Länsi-Eurooppa ja muu ryhmä 25 2018 COP 24 Katowice Itä-Eurooppa 26 2019 SB50 Bonn Länsi- Eurooppa ja muu ryhmä 27 2019 COP 25 Madrid Länsi-Eurooppa ja muu ryhmä 28 2021 COP 26 Glasgow Länsi-Eurooppa ja muu ryhmä 29 2022 COP 27 Sharm El Sheikh Afrikka 30 2023 COP 28 Dubai Aasia 31 2024 COP 29 Baku Itä-Eurooppa 32 2025 COP 30 Belém Latinalainen Amerikka ja Karibia 33 2026 COP 31 ilmoitetaan myöhemmin ilmoitetaan myöhemmin Australia ja Tyyninmeri == Lähteet == Luokka:Kansainvälinen politiikka Luokka:Ilmastopolitiikka
Evijärven adventtiseurakunta

Evijärven adventtiseurakunta on vuonna 1988 perustettu evijärveläinen adventtiseurakunta. Seurakunnan tilat sijaitsevat Evijärven keskustassa, Kirkkotiellä. Seurakunnan vanhin on Aimo Takamaa. Evijärven adventtiseurakunta kuuluu Suomen Adventtikirkkoon ja on osa vuonna 1863 perustettua kansainvälistä Seitsemännen päivän Adventtikirkkoa. == Katso myös == * Adventismi Suomessa * Suomen Adventtikirkko * Evijärven helluntaiseurakunta == Lähteet == Luokka:Suomen adventtiseurakunnat Luokka:Evijärvi
Carmen-kiharat

Carmen-kiharat (Carmen Curlers) on tanskalainen televisiosarja vuodelta 2021. Viihteellinen draamasarja perustuu väljästi tanskalaisen lämpörullatehtailijan Arne Bybjergin uraan ja hänen yrityksensä, henkilöstömäärältään Tanskan suurimmaksi kasvaneen Carmen-yhtiön historiaan. Kolmesta tuotantokaudesta ensimmäinen keskittyy yrityksen alkuvuosiin 1963–1969. Yrittäjätarinan sivuteemoja ovat naisten asema yhteiskunnassa ja työelämässä sekä suhtautuminen homoseksuaalisuuteen. Toisella tuotantokaudella Carmen-yhtiötä ollaan myymässä amerikkalaisille, mutta tuotannossa on ongelmia ja jonkun yhtiön sisällä epäillään välittäneen liikesalaisuuksia kilpailijalle. ==Rooleissa== ==Jaksot== ===1. tuotantokausi=== # Axel’s Curlers # Tanskan suurimmat kauneusmessut # Ovelta ovelle # Tukkukauppias # Kuin uusi nainen 10 minuutissa # Artiste extraordinaire # Iloista joulua # Ensin valloitetaan Pariisi ===2. tuotantokausi=== # Tervetuloa Carmenille! # Mutkia matkassa # Maailman paras työpaikka # Koko tehtaan johdossa # We shall overcome # Jotain millä erotumme muista # Iloista joulua # Buongiorno! ==Lähteet== Luokka:2020-luvun televisiosarjat Luokka:Tanskalaiset televisiosarjat Luokka:Televisiosarjat muotimaailmasta Luokka:Televisiosarjat liike-elämästä Luokka:Televisiosarjat seksuaali- ja sukupuolivähemmistöistä
Viralan työväentalo

Viralan työväentalo on Janakkalan kunnan Viralan kylässä sijaitseva työväentalo. Se on maakunnallisesti arvokasta rakennettua kulttuuriympäristöä. ==Historiaa== Viralan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1908. Vuonna 1916 yhdistyksessä oli 42 jäsentä. Oman talon se sai valmiiksi vuonna 1932. Talo tosin oli käyttökuntoinen jo vuoden 1931 syksyllä, joten sitä lienee vain viimeistelty seuraavan vuoden puolella. Vuonna 2013 talon osti Pohjantähden Työväen Retkeilijät ry, joka on kunnostanut ränsistyneen talon käyttökuntoon ja jatkaa sen ylläpitoa. Taloa vuokrataan erilaisia tilaisuuksia varten. ==Rakennus== Talo on hirsirakenteinen ja punaiseksi maalattu. Siihen kuuluu sali näyttämöineen, kahvio sekä yläkerrassa oleva asuntotila (vahtimestarin asunto). Lisäksi tontilla on pihasauna. Pohjantähden Työväen Retkeilijät on kunnostanut taloa moneen kertaan. Avustusta kunnostustöihin on saatu 2020-luvulla ainakin Suomen Kotiseutuliitolta, esimerkiksi vuonna 2022 keittiön korjauksiin sekä sähkö- ja korjaussuunnitteluun. ==Toimintaa työväentalolla== Talon ollessa Viralan Työväenyhdistyksen omistuksessa siellä järjestettiin esimerkiksi juhlia, tansseja ja teatteriesityksiä. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Janakkalan rakennukset ja rakennelmat
Korsikan ralli 1985

Korsikan ralli 1985 (viralliselta nimeltään 29. Tour de Corse - Rallye de France) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1985. Kilpailu järjestettiin 2. - 4\. toukokuuta 1985 Ajacciossa. Kilpailu oli kauden viides ja erikoiskokeiden yhteispituus oli . Kilpailun ensimmäisenä päivänä Attilio Bettega joutui onnettomuuteen, jossa hän kuoli. Bettegan kartanlukija Maurizio Perissinot säilyi hengissä. Vuotta myöhemmin Henri Toivonen ja Sergio Cresto kuolivat Korsikan rallissa. Bettega ajoi Lancia 037:llä ja Martini Lancia -talli vetäytyi kilpailusta onnettomuuden seurauksena. == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero 1 Jean Ragnotti Pierre Thimonier Renault 5 Maxi Turbo 12:54.15 0.0 2\. Bruno Saby Jean-François Fauchille Peugeot 205 Turbo 16 E2 13:06.47 +12.32 3\. Bernard Béguin Jean-Jacques Lenne Porsche 911 SC RS 13:20.04 +25.49 4\. Billy Coleman Ronan Morgan Porsche 911 SC RS 13:51.22 +57.07 5\. Yves Loubet Jean-Bernard Vieu Alfa Romeo Alfetta GTV6 14:03.53 +1:09.38 6\. Bertrand Balas Eric Lainé Alfa Romeo Alfetta GTV6 14:17.53 +1:23.38 7\. Jean-Claude Bouquet Christian Morel Talbot Samba Rallye 14:24.37 +1:30.22 8\. Camille Bartoli Bernard Falempin Renault 5 Turbo 14:26.30 +1:32.15 9\. Jean-Jacques Paoletti Claude Santucci Renault 5 Turbo 14:53.35 +1:59.20 10\. Patrick Bernardini José Bernardini BMW 323i 14:56.22 +2:02.07 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:MM-rallikausi 1985 Luokka:Korsikan ralli
Kiinantähtikukka

Kiinantähtikukka (Ixora chinensis) on matarakasvien (Rubiaceae) heimoon, tähtikukkien (Ixora) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monirunkoinen ja pystykasvuinen pensas, joka voi kasvaa korkeimmillaan noin kaksi metriä korkeaksi. Yleensä se jää kuitenkin vajaan metrinkorkuiseksi. Kiinantähtikukka kasvaa luontaisena jokien varsilla, tiheiköissä sekä harvapuustoisissa metsissä. Lajia tavataan luontaisena Aasiassa Myanmarissa, Thaimaassa, Vietnamissa ja Malesiassa. Kiinantähtikukkaa kerätään luonnosta paikallisesti lääkinnällisiin tarkoituksiin. Lisäksi lajia kasvatetaan laajalti koristekasvina erityisesti sen pitkään säilyvien kukkien vuoksi. Kasvatettuna kiinantähtikukka menestyy täydessä auringon valossa tai puolivarjossa ja kasvaa parhaiten runsashumuksisessa sekä kosteassa, mutta hyvin vettä läpäisevässä maassa. == Lähteet == * Useful Tropical Plants: Ixora chinensis == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kiinantähtikukka (Ixora chinensis) * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Ixora chinensis * Flora of China: Ixora chinensis * UniProt: Taxonomy - Ixora chinensis Luokka:Matarakasvit
Emily (vuoden 2022 elokuva)

Emily on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut elämäkerrallinen draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Frances O’Connor. Elokuva on O’Connorin esikoisohjaus. Se kertoo kuvitteellisen tarinan Emily Brontën elämästä, ja keskittyy aikaan ennen kun hän kirjoitti romaaninsa Humiseva harju. Emily sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 9. syyskuuta 2022. Suomessa se sai teatteriensi-illan 25. marraskuuta 2022. == Juoni == Elokuvassa Emily Brontë (Emma Mackey) on epäsovinnainen nuori nainen, joka käyttää huumeita ja alkoholia. Hänen isänsä lähettää hänet seurakuntaan saapuneen uuden kappalaisen William Weightmanin (Oliver Jackson-Cohen) ranskan tunneille. He alkavat viihtyä liiankin hyvin toistensa seurassa, ja rakastuvat. Heidän kielletyyn ja kiihkeään rakkausuhteeseensa turhautuneena Brontë kirjoittaa romaaninsa Humiseva harju. == Taustaa == Brontën todellisesta elämästä ei tiedetä paljon koska hän oli eristäytyvä ja ujo, ja tiedot hänestä on saatu enimmäkseen hänen vanhemmalta sisareltaan Charlottelta. Elokuvassa esitetystä Emily Brontën kielletystä rakkausuhteesta isänsä kappalaiseen William Weightmaniin ei ole mitään todisteita. Weightman tunsi kaikki Brontën sisarukset, ja on viitteitä että Brontën nuorempi sisar Anne saattoi olla rakastunut häneen. == Näyttelijät == == Lähteet == Luokka:Brittiläiset romanttiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romanttiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 2022 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2002 brittiläiset elokuvat
Korsikan ralli 1986

Korsikan ralli 1986 (viralliselta nimeltään 30. Tour de Corse - Rallye de France) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1986. Kilpailu järjestettiin 1. - 3\. toukokuuta 1986 Ajacciossa. Kilpailu oli kauden viides ja erikoiskokeiden yhteispituus oli . Henri Toivonen ja Sergio Cresto kuolivat onnettomuudessa. Vuotta aiemmin Attilio Bettega kuoli Korsikan rallissa. 14\. toukokuuta 1986 FISA teki päätöksen sääntömuutoksista ja kauden loppuun mennessä B-ryhmän ralliautot kiellettiin. Toivosen auto suistui tieltä 18. erikoiskokeella 2. toukokuuta 5,4 kilometriä erikoiskokeen lähdön jälkeen. Eräiden lähteiden mukaan Toivosen kurkku oli kipeä ennen rallia ja hänen olonsa oli flunssainen. Toivonen kertoi tauolla, että nuottien kuunteleminen, yleisön ja veden varominen on haastavaa ajotahdilla. == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero 1\. Bruno Saby Jean-Francois Fauchille Peugeot 205 Turbo 16 E2 11:52.44 2\. Francois Chatriot Michel Perin Renault 5 Maxi Turbo 12:06.32 +0:13.48 3\. Yves Loubet Jean-Marc Andrie Alfa Romeo GTV6 12:45.59 +0:53.15 4\. Jean Ragnotti Gilles Thimonier Renault 11 Turbo 12:56.12 +1:03.28 5\. Jean-Claude Torre Patrick de la Foata Renault 5 Turbo 13:02.33 +1:09.49 6\. Paul Rouby Jean-Louis Martin Renault 5 Turbo 13:03.48 +1:11.04 7\. Michel Neri Roch Demedardi Renault 5 Turbo 13:08.00 +1:15.16 8\. Kenneth Eriksson Peter Diekmann Volkswagen Golf GTi 13:21.21 +1:28.37 9\. Gilbert Casanova Philippe Martini Talbot Samba 13:21.32 +1:28.48 10\. Christian Gardavot Remy Levivier Porsche 911 SC 13:27.40 +1:34.56 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Lähteet == Luokka:MM-rallikausi 1986 Luokka:Korsikan ralli