EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Fiat 500X

Fiat 500X on Fiatin vuodesta 2014 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen henkilöautomalli, joka korvasi Fiat Sedicin. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin muun muassa Fiat 500L- ja Tipo- sekä Jeep Renegade -mallit. 500X esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2014. Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä se sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. Bensiinimoottorit Euroopassa olivat aluksi 1,4 MultiAir (140/160 hv) ja 1,6 E.torQ (110 hv). Pohjois-Amerikassa on lisäksi saatavana 2,4-litrainen Tigershark (180 hv). Dieselmoottorit ovat 1,3- (95 hv), 1,6- (120 hv) ja 2,0-litraiset (140 hv) Multijetit. Vuonna 2018 uudistettiin muun muassa etu- ja takavalojen ilmettä. Uusina bensiinimoottoreina esiteltiin kolmesylinterinen 1,0-litrainen (120 hv) ja nelisylinterinen 1,3-litrainen (150 hv). == Moottorivaihtoehdot == Bensiinimoottorit 1.4 MultiAir 1.6 E.torQ 2.4 Tigershark Valmistusaika: 11/2014– 2015– Moottorityyppi: rivimoottori, suorasuihkutus rivimoottori, polttoaineen suihkutus Ahtaminen: turboahdin – Sylinterit/venttiilit: 4/16 Iskutilavuus: 1 368 cm³ 1 591 cm³ 2 360 cm³ Suurin teho: 103 kW (140 hv) 125 kW (170 hv) 82 kW (110 hv) 130 kW (180 hv) Suurin vääntö (kierrosalueella): 230 Nm 1 750 250 Nm 2 500 152 Nm 4 500 237 Nm 4 400 Vetotapa: etuveto neliveto etuveto Vetotapa (valinnainen) – neliveto Vaihteisto: 6-vaihteinen manuaali 9-vaihteinen automaatti 5-vaihteinen manuaali 9-vaihteinen automaatti Kiihtyvyys 0–100 km/h: 9,8 s 8,6 s 11,5 s – Huippunopeus: 190 km/h 200 km/h 180 km/h Polttoaineenkulutus (100 km, yhdistetty): 6,0 l 6,7 l 6,4 l Hiilidioksidipäästöt (yhdistetty): 139 g/km 157 g/km 147 g/km EU-päästönormi Euro 6 Dieselmoottorit 1.3 Multijet 1.6 Multijet 2.0 Multijet Valmistusaika: 11/2014– Moottorityyppi: rivimoottori, yhteispaineruiskutus Ahtaminen: turboahdin Sylinterit/venttiilit: 4/16 Iskutilavuus: 1 248 cm³ 1 598 cm³ 1 956 cm³ Suurin teho: 70 kW (95 hv) 88 kW (120 hv) 103 kW (140 hv) Suurin vääntö (kierrosalueella): 200 Nm 1 500 320 Nm 1 750 350 Nm 1 750 Vetotapa: etuveto neliveto Vaihteisto: 5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali Vaihteisto (valinnainen): – 9-vaihteinen automaatti Kiihtyvyys 0–100 km/h: 12,9 s 10,5 s 9,5 s [9,8 l] Huippunopeus: 172 km/h 186 km/h 190 km/h Polttoaineenkulutus (100 km, yhdistetty): 4,1 l 4,9 l [5,5 l] Hiilidioksidipäästöt (yhdistetty): 107 g/km 109 g/km 130 g/km [144 g/km] EU- päästönormi Euro 6 Hakasulkeissa olevat arvot automaattivaihteistolla varustetuilla malleilla == Lähteet == == Aiheesta muualla == 500X Luokka:J-segmentin autot Luokka:2010-luvun autot Luokka:2020-luvun autot
Gornergratbahn

Gornergrat Bahn (GGB) on sveitsiläinen rautatieyhtiö, joka omistaa Gornergratvuorelle kulkevan rautatien () Etelä-Sveitsissä Zermattin alueella. GGB:n omistaa pörssinoteerattu liikenneyhtiö BVZ Holding AG. == Historiaa == Gornergratin rata Zermattin kylästä Gornergratille otettiin käyttöön vuonna 1898. == Toiminta == Gornergrat Bahn omistaa radan lisäksi radalla käytettävän junakaluston, asema- ja majoitustiloja sekä osan matkailupalveluyhtiö Gornergrat Experience AG:sta. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2014 23 milj. Sfr. Henkilöstön määrä oli 98. == Rataverkko == Gornergratin radan pituus on 9 339 metriä. Radalla on yhteensä kuusi pysähdyspaikkaa. Rataverkko on kapearaiteinen (1 000 mm) ja varustettu koko matkaltaan hammasrattain. Radan korkeusero on 1 484 metriä. Rautatien keskimääräinen jyrkkyys on 160 promillea ja suurin jyrkkyys 200 promillea. Rata on ollut alusta alkaen sähköistetty. Käyttöjännite oli alun perin 550 V (kolmivaiheinen, 40 Hz), mutta se nostettiin vuonna 1930 725 volttiin (kolmivaiheinen, 50 Hz). Yhtiön rata ei liity teknisesti muihin rautateihin, mutta Zermattissa on vaihtoyhteys Matterhorn Gotthard Bahnin juniin Vispin suuntaan. Lisäksi Riffelalpin asemalta on 675-metrinen akkukäyttöinen raitiotieyhteys hotellille. == Junaliikenne == Junaliikenne Gornergratille on ympärivuotista. Junia kulkee kesä- ja talvikaudella 2–4 tunnissa, keväisin ja syksyisin tunneittain. Matka vuorelle kestää 29–42 minuuttia, alaspäin muutaman minuutin enemmän. Gornergrat Bahnilla kulki vuonna 2014 noin 1,6 miljoonaa matkailijaa. == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Sveitsiläiset rautatieyhtiöt Luokka:Sveitsin nähtävyydet Luokka:Zermatt
Hautanen

Hautanen tarkoittaa seuraavia: ;Suomalaisena sukunimenä * Aapeli Hautanen (1899–1984), mestaripelimanni * Arja Hautanen (o.s. Jukkala, s. 1950), talousneuvos * Kari Hautanen (s. 1949), kauppaneuvos ja toimitusjohtaja, Arja Hautasen puoliso * Mona Carita (oik. Carita Virkkunen, o.s. Hautanen, s. 1962), iskelmälaulaja ;Järviä * Hautanen, järvi Petäjävedellä. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Mikko Kantola

Mikko (Esra Mikael) Kantola (9. lokakuuta 1916 Pieksämäki - 24\. marraskuuta 1997 Kanarian saaret, Espanja) oli Työtehoseuran toimitusjohtaja, professori ja metsätöiden koneellistamisen kehittämisen pioneereja Suomessa. Kantolan vanhemmat olivat kappalainen Vilho Kantola ja opettaja Elli Hyvönen ja puoliso vuodesta 1946 varanotaari Arma-Iris Gustavsson. Pieksämäellä syntynyt Kantola vietti lapsuusvuotensa Kivennavalla ja tuli ylioppilaaksi Terijoen yhteislyseosta. Sodissa hän toimi pioneerijoukoissa ja valmistui jatkosodan aikana vuonna 1943 metsänhoitajaksi. Maatalous- ja metsätieteiden lisensiaatti ja tohtori Kantolasta tuli 1954, hänen väitöskirjansa aiheena oli sahatukkien automaattinen kuormaus autoon. Työtehoseuran palveluksessa Kantola toimi koko ammattiuransa, vuodesta 1945 alkaen aina eläköitymiseensä saakka vuonna 1981. Hän työskenteli Työtehoseuran metsäosaston päällikkönä, johtokunnan sihteerinä ja jäsenenä sekä toimitusjohtajana. Alkuvuosina hän toimi muun muassa metsätyöntekijöiden ammattikasvatuksen parissa, mutta oli myös kehittämässä metsätyövälineistöä, kuten esimerkiksi rationalisoimassa 54 eri käytössä ollutta kirvesmallia muutamaan päätyyppiin ja vaikuttamassa teräskaaristen käsisahojen käyttöönottoon. Erityisesti Kantola vaikutti silti moottorisahan käytön yleistymisen myötä laajemmin puunkorjuun koneellistumiseen ja oli myös metsänmuokkauksen kaluston kehittämisen asiantuntija. Niistä hänellä oli useita patentteja. Työtehoseuran toimitusjohtajana Kantola kehitti sekä organisaation rakennetta että toiminnan kohdealueita. Hän toimi pitkään muun muassa oman alansa YK:n alaisten kansainvälisten yhteistyöelinten Suomen edustajana ja kansainvälisissä rationalisointijärjestöissä. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1977. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset metsänhoitajat Luokka: Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka: Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka: Vuonna 1916 syntyneet Luokka: Vuonna 1997 kuolleet
Bolšije Bereznikin piiri

Bolšije Bereznikin piiri () on kunnallishallintoalue Mordvan tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 957,7 neliökilometriä. Asukkaita on 13 000 henkeä (vuonna 2015). Bolšije Bereznikin piiri sijaitsee Mordvan tasavallan kaakkoisosassa. Se rajoittuu lounaassa Kotškurovon, lännessä Ljambirin, luoteessa Tšamzinkan ja koillisessa Dubjonkin piireihin sekä kaakossa Uljanovskin alueeseen. Piiri kuuluu Volgan ylängön metsäarovyöhykkeeseen. Tärkeimmät joet ovat Sura, Štyrma sekä Bolšaja ja Malaja Kša. Hyötykaivannaisia ovat savi, hiekka, sora ja hiekkakivi. Hallinnollinen keskus on Bolšije Bereznikin kylä. Piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa: Bolšije Berezniki, Guzyntsy, Jelizavetinka, Kosogory, Marjanovka, Parakino, Permisi, Potšinki, Russkije Naimany, Simkino, Staryje Naimany, Sudosevo, Šugurovo, Tazino ja Tšornaja Promza. Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä ja ersäläisiä. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan viljelyyn. Bolšije Bereznikin kylässä on teollisuutta. Paikallislehtenä ilmestyy Prisurskije vesti. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Bolšije Bereznikin piirin sivusto *
Bolšije Berezniki

Bolšije Berezniki () on kylä, maalaiskunta ja Bolšije Bereznikin piirin hallinnollinen keskus Mordvan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Surajokeen laskevan Malaja Kšan suussa 58 kilometriä Saranskista itään. Kunnassa on 6 700 asukasta (vuonna 2015). Paikkakunta on syntynyt 1600-luvulla vartioasemaksi suojelemaan Venäjän etelärajaa nogaiden hyökkäyksiltä. 1800-luvulla siitä kehittyi yksi myllyteollisuuden keskuksista. Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä. Bolšije Bereznikissä toimii meijeri, leipomo ja asfalttitehdas. Palveluihin kuuluvat perus- ja keskikoulut, ammattikoulu, musiikkikoulu, kulttuuritalo ja piirisairaala. Kylässä on kotiseutumuseo ja toimiva Pyhän Kolminaisuuden kirkko. ==Lähteet== Luokka:Bolšije Bereznikin piiri Luokka:Mordvan kylät ja taajamat
Teppo Korte

Teppo Fredrik Korte (12. heinäkuuta 1919 Turku – 9. marraskuuta 2015 Turku) oli suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hänelle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimiKuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 29.11.2015 s. C 25 1974\. Hän oli Farmoksen pääjohtaja 1964Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org)–1983.Tuomas Möttönen: Suomalaiset itsenäisyyden ajan vuorineuvokset, Jyväskylän yliopisto 2014, s. 185 (lisensiaattitutkimus) Korte valmistui ekonomiksi 1948 ja kauppatieteiden kandidaatiksi 1958 Åbo Akademin kauppakorkeakoulusta. Hänen isänsä oli kauppaneuvos Yrjö Korte. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Luettelo mäkihypyn olympiamitalisteista

Mäkihyppy on ollut talviolympialaisten kisaohjelmassa ensimmäisistä talviolympialaisista, vuodesta 1924 lähtien. Menestyneimmät maat ovat Suomi ja Norja. == Mitalitaulukot == === Normaalimäki === === Suurmäki === === Joukkuemäki === === Naisten normaalimäki === ==Lähteet== Mäkihyppy Luokka:Mäkihyppy olympialaisissa
Bolšoje Ignatovon piiri

Bolšoje Ignatovon piiri () on kunnallishallintoalue Mordvan tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 834,2 neliökilometriä. Asukkaita on 7 500 henkeä (vuonna 2015). Bolšoje Ignatovon piiri sijaitsee Mordvan tasavallan koillisosassa. Se rajoittuu kaakossa Ardatovin ja etelässä Itšalkin piireihin sekä muualla Nižni Novgorodin alueeseen. Piiri sijaitsee metsäarovyöhykkeellä. Tärkeimmät joet ovat Pjana, Barahmanka, Menja ja Salja. Hyötykaivannaisiin kuuluu savi. Hallinnollinen keskus on Bolšoje Ignatovon kylä. Piiriin kuuluu 13 maalaiskuntaa: Andrejevka, Atjaševo, Bolšoje Ignatovo, Gorki, Kiržemany, Kutškajevo, Novoje Bajevo, Novoje Katšajevo, Protasovo, Spasskoje, Staroje Tšamzino, Tšukaly ja Varmazeika. Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä ja ersäläisiä. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, lihan ja maidon tuotantoon. Bolšoje Ignatovon kylässä on teollisuutta. Paikallislehtenä ilmestyy Voshod. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Bolšoje Ignatovon piirin sivusto *
Djalminha

Djalma Feitosa Dias eli Djalminha (s. 9. joulukuuta 1970 Santos, Brasilia) on brasilialainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.Djalminha National Football Teams -sivustolla Djalminha teki ensiesiintymisensä Brasilian pääsarjassa kaudella 1989 edustaen Flamengoa. Hän pelasi vuosina 1989–1997 Flamengossa, Guaranissa ja Palmeirasissa yhteensä 77 kotimaansa pääsarjaottelua, joissa hän teki 29 maalia. Djalminha voitti Flamengossa Brasilian-mestaruuden kaudella 1992 ja Copa do Brasilin kaudella 1990. Osan kaudesta 1994 hän pelasi lainalla Japanin pääsarjassa Shimizu S-Pulsessa. Kesällä 1997 Djalminha siirtyi Espanjan pääsarjassa pelaavaan Deportivo La Coruñaan, jossa hän vuosina 1997–2004 pelasi 138 pääsarjaottelua ja teki niissä 38 maalia. Djalminha voitti Espanjan-mestaruuden kaudella 1999–2000 ja Copa del Reyn kaudella 2001–2002. Kauden 2002–2003 hän pelasi lainalla Itävallan Bundesliigan Austria Wienissä, jossa hän voitti sekä Itävallan-mestaruuden että Itävallan cupin. Djalminha päätti uransa meksikolaisessa Club Américassa vuonna 2004. Brasilian maajoukkueessa Djalminha pelasi vuosina 1996–2002 yhteensä 14 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Hän oli mukana voittamassa Copa Américaa 1997. == Saavutukset == Flamengo * Campeonato Brasileiro Série A: 1992 * Copa do Brasil: 1990 Deportivo La Coruña * Primera División: 1999–2000 * Copa del Rey: 2001–2002 Austria Wien * Itävallan Bundesliiga: 2002–2003 * Itävallan cup: 2002–2003 Brasilian maajoukkue * Copa América: 1997 == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bolšoje Ignatovo

Bolšoje Ignatovo (, ) on kylä, maalaiskunta ja Bolšoje Ignatovon piirin hallinnollinen keskus Mordvan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee pienen Sjutovleijoen varrella 106 kilometriä Saranskista koilliseen. Kunnassa on 2 900 asukasta (vuonna 2015). Kylä on syntynyt 1620-luvulla. Asukkaat ovat etupäässä ersäläisiä ja venäläisiä. Bolšoje Ignatovossa toimii maatalousyritys, meijeri, leipomo ja kaksi asfalttitehdasta. Palveluihin kuuluvat keskikoulu, ammattikoulu, musiikkikoulu, kirjasto ja piirisairaala. Kylässä on museo ja kirkko. ==Lähteet== Luokka:Bolšoje Ignatovon piiri Luokka:Mordvan kylät ja taajamat
Sulfadiatsiini

Sulfadiatsiini (C10H10SN4O2) on sulfonamideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä antibioottina muun muassa virtsatieinfektioiden hoidossa. Sulfadiatsiini kuuluu WHO:n tärkeimpien lääkeaineiden listalle. ==Ominaisuudet ja käyttö== Huoneenlämpötilassa sulfadiatsiini on valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin emäksisiin liuoksiin kuin neutraaleihin tai happamiin liuoksiin. Se liukenee hieman etanoliin ja asetoniin. Sulfadiatsiinin antibakteeriset ominaisuudet perustuvat muiden sulfonamidiantibioottien tavoin bakteerien tarvitseman foolihapon biosynteesin estämiseen. Yhdistettä käytetään muun muassa systeemisten infektioiden, Nocardia-infektioiden sekä virtsatieinfektioiden hoitamiseen. Sitä voidaan käyttää yhdistelmävalmisteena trimetopriimin kanssa. Yhdessä pyrimetamiinin kanssa sulfadiatsiinia voidaan käyttää myös toksoplasmoosin hoitoon. Sulfadiatsiinin hopeasuolaa hopeasulfadiatsiinia käytetään palovammojen hoidossa.Michele A. Weidner-Wells & Mark J. Macielag: Antibacterial Agents, Sulfonamides, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 29.11.2015 ==Valmistus== Sulfadiatsiinia valmistetaan 2-aminopyrimidiinin ja asetyylisulfanilyylikloridin välisellä reaktiolla. Muodostuvan tuotteen asetyyliryhmä hydrolysoidaan natriumhydroksidin avulla, jolloin muodostuu sulfadiatsiinia. ==Lähteet== Luokka:Sulfonamidiantibiootit Luokka:WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Dubjonkin piiri

Dubjonkin piiri () on kunnallishallintoalue Mordvan tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1928 perustetun piirin pinta-ala on 896,9 neliökilometriä. Asukkaita on 12 500 henkeä (vuonna 2015). Dubjonkin piiri sijaitsee Mordvan tasavallan itäosassa. Se rajoittuu lounaassa Bolšije Bereznikin, lännessä Tšamzinkan ja pohjoisessa Atjaševon piireihin sekä idässä Uljanovskin alueeseen. Piirin maisemaa leimaa eroosion kuluttama Suran jokilaakso. Hyötykaivannaisiin kuuluvat savi, hiekka, sora ja hiekkakivi. Hallinnollinen keskus on Dubjonkin kylä. Kuntaan kuuluu 16 maalaiskuntaa: Ardatovo, Berjozovskoje, Dubjonki, Jengalytševo, Kabajevo, Kaibitševo, Kotškurovo, Krasino, Lomaty, Morga, Nikolajevka, Petrovka, Povodimovo, Purkajevo, Tšeberino ja Tšindjanovo. Asukkaat ovat etupäässä ersäläisiä, venäläisiä ja tataareja. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka tuottaa viljaa, perunaa, lihaa, maitoa ja villaa. Dubjonkin kylässä on teollisuutta. Paikallislehtenä ilmestyy Novaja žizn. ==Lähteet== *
Bubble Guppies

Bubble Guppies on yhdysvaltalainen lasten animaatiosarja. ==Äänirooleissa== ===Suomenkieliset=== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tietokoneanimaatiosarjat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Perunpeukaloinen

Perunpeukaloinen (Henicorhina leucoptera) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Perunpeukaloista tavataan Perun pohjoisosissa ja Ecuadorin eteläisimmissä osissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 3 400 km2. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Kanta on kuitenkin vähenevä. ==Lähteet== Luokka:Peukaloiset
Dubjonki

Dubjonki (, ) on kylä, maalaiskunta ja Dubjonkin piirin hallinnollinen keskus Mordvan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee pienen Sjuksjurmajoen varrella 83 kilometriä Saranskista itään. Kunnassa on 3 300 asukasta (vuonna 2015). Kylä on syntynyt tataarien maille 1600-luvulla. Asukkaat ovat etupäässä ersäläisiä. Dubjonkin kautta kulkee Saranskin ja Uljanovskin välinen maantie. Siellä toimii maatalousyritys, meijeri, leipomo ja muuta jalostusteollisuutta. Palveluihin kuuluvat keskikoulu, ammattikoulu, taidekoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja piirisairaala. Kylässä on kotiseutumuseo. ==Lähteet== Luokka:Dubjonkin piiri Luokka:Mordvan kylät ja taajamat
Valkometsäpeukaloinen

Valkometsäpeukaloinen (Henicorhina leucosticta) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Valkometsäpeukaloista tavataan laajalla alueella Meksikosta Etelä-Amerikan pohjoisosiin ulottuvalla alueella. Sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 2 520 000 km2. Laji kannaksi arvioidaan 500 000–4 999 999 yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Peukaloiset
Leo Liusvaara

Leo Armas Liusvaara (6. heinäkuuta 1930 – 26. heinäkuuta 2015Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 29.11.2015 s. C 26) oli suomalainen voimistelunopettaja ja Helsingin kaupungin Urheilu- ja retkeilytoimiston kenttäpäällikkö (myöhemmin osastopäällikkö).Helsingin kunnalliskertomus 1963 s. 242Helsingin uutiset 30 vuotta sitten, s. 4 Hän oli pesäpalloilija, ja hänen pesäpalloseuransa oli Helsingin Pallo-Toverit, ja hän pelasi kolmosvahtina.mrasilainen.com/ Hän oli myös pikaluistelija ja toimi Suomen Luisteluliiton toiminnanjohtajanaUrheiluarkisto, toimintakertomukset 1953–1958 s. 40. Hän kirjoitti oppaan Pikaluistelun opas (1960). == Saavutukset == === Pelaajana === * 1 SM-hopea: 1951 * 2 Itä-Länsi-ottelua: 1950, 1952 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Riffelalptram

Riffelalptram (RiT) on Sveitsissä sijaitseva raitiotie, joka kulkee Gornergratbahnin asemalta Riffelalp Resort -hotellille. Rata sijaitsee noin 2,2 kilometrin korkeudessa Zermattin kunnassa, Gornergratvuoren länsirinteellä. == Historiaa == Raitotie otettiin käyttöön Gornergratin radan valmistumisen jälkeen vuonna 1899. Yhteys lopetettiin vuonna 1960, mutta se rakennettiin uudelleen vuonna 2001. == Rata == Rata kulkee Gornergratbahnin Riffelalp-asemalta hotellille. Radan pituus on 675 metriä. Rata on kapearaiteinen (900 mm). Radan korkeusero on noin 13 metriä: Riffelalpin aseman korkeus on 2 209,5 m mpy., josta rata nousee hotellille 2 222,2 metrin korkeuteen. Rata on ollut alusta alkaen sähköistetty. Käyttöjännite oli alun perin 550 V (3-vaiheinen, 40 Hz). Vuoden 2001 uudistuksessa raitiovaunuista tehtiin akkukäyttöisiä (80 V, 320 Ah). == Liikenne == Raitiovaunu kulkee vain tarvittaessa. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka: Sveitsiläiset rautatieyhtiöt Luokka:Raitioliikenne Luokka: Sveitsin nähtävyydet Luokka: Zermatt
Jessica Hilzinger

Jessica Hilzinger (s. 26. toukokuuta 1997) on saksalainen alppihiihtäjä, joka edustaa SC Oberstdorf -seuraa. Alppihiihdon maailmancupissa Hilzinger kilpaili ensimmäisen kerran Aspenin ensimmäisessä pujottelussa marraskuussa 2015 saavuttaen heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä sijoituttuaan 25:nneksi. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset alppihiihtäjät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1997 syntyneet
Asteroidi (elokuva)

Asteroidi on yhdysvaltalainen television minisarja vuodelta 1997, jonka on tuottanut NBC. Se kuvaa Yhdysvaltain yrityksiä estää asteroidia törmäämästä Maahan. == Juoni == Tähtitieteilijä tohtori Lily McKee (Annabella Sciorra) löytää avaruudesta Maata lähestyvän asteroidin ja lähettää poikansa turvaaan tämän isoisän luokse Dallasiin, ja ottaa yhteyttä Yhdysvaltain hätätilaviraston FEMA:n johtajaan Jack Wallachiin (Michael Biehn). Asteroidi osuu Kansasiin ja muuttaa Kansas Cityn palaviksi raunioiksi, joissa Wallach ja paikalliset palomiehet yrittävät pelastaa uhreja, sillä aikaa McKee havaitsee vielä suuremman asteroidin lähstyvän Maata ja Teksasia. == Näyttelijät == Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 1997 yhdysvaltalaiset elokuvat
Living Planet Programme

Living Planet Programme (LPP) ESA's Living Planet Programme European Space Agency (kirj. suom. elävä planeetta ohjelma) on ESA:n Maan kaukokartoitus -ohjelma, jota hoitaa Earth Observation Programmes Directorate. LPP koostuu kahdesta luokasta satelliitteja. Earth Explorers -satelliitit ovat ensisijaisesti tieteellisiä ja Earth Watch ensisijaisesti operationaalisia esimerkiksi sääsatelliitteja. == Satelliitit== Marraskuussa 2015 neljä Earth Explorer -satelliittia on kiertoradalla ja toiminnassa. Kaikkiaan satelliitteja on hyväksytty toteutettavaksi 8 kappaletta ja 9. on suunnitteilla. 4 toteutunutta satelliittia ovat: * GOCE – Gravity Field and Steady-State Ocean Circulation Explorer; Maan painovoiman ja valtamerien merivirtauksien mittausta; laukaistiin 17. maaliskuuta 2009. * SMOS – Soil Moisture and Ocean Salinity satelliteESA's water mission SMOS European Space Agency; merten suolaisuuden ja maaperän kosteuden tutkimusta; laukaistiin 2. marraskuuta 2009. * CryoSat; tutkii Maan jääpeitettä; CryoSat-1:n laukaisu epäonnistui 2005 kantoraketti SS-19 Rockotin vian vuoksi. Korvaava kopio CryoSat-2 laukaistiin onnistuneesti 8. huhtikuuta 2010 Dnepr-kantoraketilla. * Swarm; 3 satelliitin kokonaisuus, joka tutkii Maan magneettikenttääEurockot to launch two ESA Earth observation missions, 9 April 2010; laukaistiin 22. marraskuuta 2013. 4 hyväksyttyä satelliittia ovat: * Aeolus – Atmospheric Dynamics Mission; mittaa tuulia laserin avulla. laukaisu suunnitteilla vuodelle 2017. * EarthCARE – Earth Clouds Aerosols and Radiation Explorer; tutkii pilviäESA signs EUR 263m earth monitoring satellite contract Environment Expert [dot] Com; laukaisu suunnitteilla vuodelle 2018. * BIOMASS; määrittää metsien sisältämää hiiltä ja monitoi muutuksia lentonsa keston ajan; laukaisu suunnitteilla vuodelle 2020. * FLEX; FLuorescence EXplorer; tutkii kasvillisuuden klorofyllin päästämää fluoresenssia; laukaisu suunnitteilla vuodelle 2021/2022. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * ESA's Living Planet Programme - ESA Luokka:ESA
Laurence St-Germain

Laurence St-Germain (s. 30. toukokuuta 1994 Quebec) on kanadalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Mont-Sainte-Annea. St-Germain sijoittui Pyeongchangin olympialaisissa 2018 pujottelussa 15:nneksi. Åren MM- kilpailuissa 2019 hän oli samassa lajissa kuudes sekä Cortina d’Ampezzon MM- kilpailuissa 2021 ja Pekingin olympialaisissa 2022 sijalla 17. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 St-Germain voitti yllättäen pujottelun maailmanmestaruuden 0,57 sekunnin erolla kauden pujottelun maailmancupia dominoineeseen yhdysvaltain Mikaela Shiffriniin nähden. St-Germain oli ennen MM-kilpailuja sijoittunut kauden aikana pujottelussa parhaimmillaan seitsemänneksi. Alppihiihdon maailmancupissa St-Germain kilpaili ensimmäisen kerran Aspenin ensimmäisessä pujottelussa marraskuussa 2015 sijoittuen 27:nneksi. Hän ei kuitenkaan saavuttanut kilpailusta pisteitä jäätyään liian paljon voittajasta. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 17:s Levin pujottelussa marraskuussa 2017. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Semmeringin pujottelussa joulukuussa 2018. Parhaimmillaan hän on ollut viides Sankt Moritzin paripujottelussa joulukuussa 2019. Nor-Am Cupissa hän on voittanut kolme pujottelukilpailua. Pujottelucupin kokonaispisteissä hän on ollut toinen kausilla 2015–2016 ja 2016–2017. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset alppihiihtäjät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1994 syntyneet
Jaakko Kettunen

Jaakko Johannes Kettunen (8. kesäkuuta 1927 Säyneinen – 9. lokakuuta 2019 Kuopio) oli suomalainen sotilaskapellimestari ja säveltäjä. Kettunen suoritti sotilassoittajan tutkinnon 17-vuotiaana 1944. Sotilaskapellimestariksi hän valmistui Sibelius-Akatemiasta 1961. Sävellystä Kettunen on opiskellut Einar Englundin ja Oliver Kohlenbergin johdolla. Jaakko Kettunen toimi soittaja- aliupseerina vuosina 1946–1965 ja sotilaskapellimestarina 1965–1981. Hän on työskennellyt huilun äänenjohtajana Kuopion Orkesterissa 1943–1963 ja opettanut huilun- ja pianonsoittoa Kuopion ja Kajaanin Musiikkiopistoissa vuosina 1960–1976. Musiikillinen lahjakkuus vei Kettusen suoraan kansakoulusta opettaja Jalmari Pasasen ja kirkkoherra Mauno Koivunevan suosituksesta huilun soitto-oppilaaksi Kuopion varuskunnan sotilassoittokuntaan 17.1.1941. Pasasen ja Koivunevan suosituskirjeen mukaan 14-vuotias Kettunen omasi synnynnäisen musikaalisuuden, mutta perheen vähävaraisuuden vuoksi ei olisi voinut koskaan hankkia itselleen musiikillista koulutusta ilman Suomen puolustusvoimain tukea. Kuopion sotilassoittokunnan mukana Kettunen siirtyi jatkosodan aikana Petroskoihin eli Äänislinnaan. Siellä hän toimi aluksi varuskunnan soittokunnan johtajan lähettinä ja myöhemmin soitto-oppilaana asuen Petroskoin suomalaisella opettajakoululla ja ansaiten ensimmäisen ansiomitalinsa (VM2) 25.11.1941 vain 14-vuotiaana. Vuosina 1946-1963 Kettunen palveli Kuopion ja Kajaanin varuskuntien soittokuntia. Vuosina 1964-1965 hän suoritti kanta- aliupseerikoulun. Sen jälkeen hän siirtyi 1.4.1965 Turun varuskuntasoittokunnan kapellimestariksi ja 13.5.1966 Kajaanin varuskunnan kapellimestariksi. Taitavana huilistina Kettunen voitti puolustusvoimien huilunsoiton mestaruuden kaksi kertaa vuosina 1958 ja 1963. Kettusen sävellystuotantoon kuuluu muun muassa Balladi B-klarinetille ja pianolle (1960) ja Veikko Tiikkasen runoon tehty Nocturno sekakuorolle (1995). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jaakko Kettusen henkilöarkiston luettelo. Kansalliskirjasto Luokka:Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät Luokka:Suomalaiset sotilaskapellimestarit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Tani

Tani voi tarkoittaa seuraavia: ;sukunimenä: * Antti Tani (1855–1944), suomalainen opettaja, päätoimittaja ja kunnallismies * Antti Tani (1918–2017), suomalainen jatkosodan hävittäjälentäjä * Daniel Tani (s. 1961), yhdysvaltalainen insinööri ja astronautti * Liisa Tani (s. 1989), suomalaainen rockmuusikko * Marcellino Taiji Tani (s. 1953), japanilainen roomalaiskatolinen piispa * Reijo Tani (1931–2011), suomalainen muusikko * Ryōko Tani (s. 1975), japanilainen judoka * Shinichiro Tani (s. 1968), japanilainen jalkapalloilija * Sirpa Tani (s. 1962), suomalainen maantieteen ja ympäristökasvatuksen professori * Yoshio Tani (s. 1945 tai 1946), japanilainen diplomi-insinööri, murhasi kaksi suomalaista liikemiestä ;muita merkityksiä: * tani (Ⴇ, ⴇ tai თ), georgialainen kirjain.
Sebastian Hilli

Sebastian Hilli (s. 20. toukokuuta 1990 Helsinki) on suomalainen säveltäjä. Hilli on opiskellut säveltämistä Sibelius-Akatemiassa ja Univeristät für Musik und darstellende Kunst Wienissä Lauri Kilpiön, Michael Jarrellin ja Veli-Matti Puumalan johdolla.International Society for Contemporary Music: Hilli, Sebastian Hillin teokset kustantaa yksinoikeudella Schott Music. Hillin teoksia ovat esittäneet muun muassa BBC National Orchestra of Wales, Tokion filharmoninen orkesteri, Radion sinfoniaorkesteri, Helsingin kaupunginorkesteri, Tapiola Sinfonietta, Keski-Pohjanmaan kamariorkesteri, Suomalainen kamariorkesteri, Ensemble Musikfabrik, Asko|Schönberg, Quatuor Bozzini, Slagwerk Den Haag, New European Ensemble, Insomnio Ensemble, ensemble recherche, Norbotten NEO, Uusinta Ensemble, Kamus Quartet sekä johtaneet muun muassa Ryan Bancroft, Hannu Lintu, Jukka-Pekka Saraste, Olari Elts, Leif Segerstam, André de Ridder ja Bas Wiegers. Hillin toistaiseksi laajin teos on 45-minuuttinen Affekt, jonka kantaesitti 250-henkinen kuoro, Helsingin kaupunginorkesteri ja Leif Segerstam syksyllä 2017. ==Kilpailut ja palkinnot== * 2019 Teosto-palkinto orkesteriteoksesta Snap Music (Yleisradion tilaus) * 2018 Hilli valittiin Gaudeamus Award -sävellyskilpailun voittajaksi Utrechtissa, Hollannissa * 2018 Finalisti 7. Christoph Delz -sävellyskilpailussa osana Lucerne Piano Festivaalia * 2017 Orkesteriteos Reachings valittiin 64. International Rostrum of Composers alle 30-vuotiaiden sarjan voittajaksi * 2015 Orkesteriteos Reachings voitti kansainvälisen Toru Takemitsu -sävellyskilpailun Tokiossa == Teokset == === Orkesterille tai laajalle kokoonpanolle === * Hibernation (2021-2022), isolle ensemblelle, elektroniikalle ja animaatiolle 24' * Honeymoon (2021), trumpetille ja isolle ensemblelle 28' * Miracle (2020), orkesterille 20' * Sundog (2020), vaskiyhtyeelle 10' * Cinema (2019-2020), jousiorkesterille 18' * Bird (2019), isolle ensemblelle 16' * Peach (2019), orkesterille tai isolle ensemblelle 9' * Snap Music (2017-2018), orkesterille 15' * Affekt (2016-2017), kuorolle ja orkesterille 45' * Reachings (2014), orkesterille 13' === Kamarimusiikki === *Butterfly Curve (2018), 16' *Psycho Wood (2018), 10' * Paraphrase III – ”Soave dolore” (2016), 13´ * Paraphrase II – ”Giant steps and eden acid” (2016), 20´ * Paraphrase I (2015), 9´ * Elogio de la sombra (2015), 17´ * confluence/divergence (2013-2015), 27´ * Hypha (2013-2014), 10´ * Stereoactive (2013-2014), 4´ * Delta (2012), 6´ === Sooloteokset === *The Tempered Suite (2019), mikrotonaaliselle kitaralle 16' * Rack and Pinion (2018), pianolle 15' ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Sebastian Hillin kotisivut Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uusi museologia

Uusi museologia on museologian suuntaus, joka kehittyi 1970-luvulla. Se korostaa yhteisöllisyyttä: kokoelmien sijaan nostetaan keskiöön yhteisöt ja museon asiakkaat. Se osoitti 1970-luvulla kritiikkiä museomaailman establishmentin monoliittiseen luonteeseen, ehdotettujen muutosten pinnallisuuteen tai kokeellisten näkökulmien marginalisointiin. Se pyrki uudistamaan museoprofessiota korostaen museon sosiaalista tehtävää.van Mensch 1992. Kritiikki kohdistui myös museoinstituution ja moderniteetin reflektoimattomiin kytkentöihin sekä näkymättömiin ja julkilausumattomiin taustaoletuksiin.Stewen 2009, s. 153.. Uudella museologialla tarkoitetaan museoiden soveltamia menetelmiä ja käytäntöjä sekä ihmisten aktivoimista osallistumaan museoiden toimintaan, jolloin toiminnan tulisi olla rakenteeltaan joustavaa ja hajautettua soveltumaan alueen ja ihmisten tarpeisiin. Museo nähdään sosiaalisen pääoman tuottajana, joka kasvaisi alhaalta ylöspäin ja rakentaisi toimintansa jäsenten yhteistyön varaan Kristina Ahmas, Norsunluutornin purkajat. Jaettu johtajuus ja kollektiivinen asiantuntijuus museossa. Vaasan yliopisto 2014.. Vanhan museojärjestelmän heikkoutena pidettiin, etteivät museomaailman vallanpitäjät halunneet huomioida ympäröivän maailman kehitystä eivätkä ajanmukaisuuden vaatimuksia. Uuden museologian teeseissä museoiden tehtäväksi nähtiin vahvistaa yhteisön jäsenten kulttuurista identiteettiä. Nämä ajatukset kirjattiin Suomen uudistettuun museolainsäädäntöön, vuoden 2006 museolakiin. == Lähteet == *Kristina Ahmas, Norsunluutornin purkajat. Jaettu johtajuus ja kollektiivinen asiantuntijuus museossa. Acta Wasaensia 318, Vaasan yliopisto 2014. ISBN: 978-952-476-579-4 *Peter van Mensch, Towards a Methodology of Museology. Väitöskirja. University of Zagreb 1992. http://www.muzeologie.net/downloads/mat_lit/mensch_phd.pdf *Riikka Stewen, Horisontissa museo. Teoksessa: Susanna Pettersson (toim.) Tulevaisuuden taidemuseo. Valtion taidemuseo Museologia 3. 2009. s.151- 156. ISBN: 9789515331830 *Vergo (toim.), The New Museology. Reaktion Books - Critical Views 1997. ISBN-10: 0948462035; ISBN-13: 978-0948462030 *Stephen E. Weil, Making Museums Matter. Smithsonian Books 2002. ISBN-10: 1588340007; ISBN-13: 978-1588340009 ===Viitteet=== Luokka:Museologia
Black Knight -satelliitti

Black Knight -satelliitti (suom. musta ritari) on salaliittoteorioiden mukaan Maata kiertävällä radalla oleva avaruusolentojen satelliitti, joka on kiertänyt Maata noin 13 000 vuotta. NASAn mukaan väitettyä kyseistä satelliittia esittävä kuva on ISS-avaruusaseman rakennustöiden aikana menetetty lämpösuoja. Legenda ufo-satelliitista juontaa juurensa vuoteen 1899, jolloin Nikola Tesla ilmoitti vastaanottaneensa radioaaltoja avaruudesta. Vuonna 1954 yhdysvaltalaisissa sanomalehdissä julkaistiin ufotutkija Donald Keyhoen väitteitä Yhdysvaltain ilmavoimien havaitsemista kahdesta Maata kiertävästä satelliitista. Tuolloin mikään valtio ei ollut vielä laukaissut yhtäkään satelliittia. Skotlantilaistutkija Duncan Lunan analysoi aiempia radioaaltohavaintoja ja väitti tähtikartan perusteella, että Black Knight lähettää viestiä Epsilon Bootis -tähdeltä peräisin olevalta sivilisaatiolta. Lunan myönsi kuitenkin myöhemmin metodiensa olleen epätieteellisiä. == Lähteet == Luokka:Ufoihin liittyvät salaliittoteoriat
Rönkä

Rönkä on muun muassa seuraavien merkittävien suomalaisten sukunimi: * Antti Rönkä (s. 1996), kirjailija * Antti Rönkä (s. 1973), taidemaalari * Hanna Rönkä (1887–1949), Pelastusarmeijan upseeri, myöhemmin baptistievankelista * Jarmo Rönkä (s. 1957), pesäpalloilija * Jukka Rönkä, urheilutoimittaja * Matti Rönkä (s. 1959), toimittaja, kirjailija * Mia Rönkä (s. 1972), ympäristöekologian dosentti, kirjailija ja toimittaja * Oiva Rönkä (1913–1983), Mannerheim-ristin ritari * Otto Rönkä (s. 1987), toimittaja ja kirjailija * Reetta Rönkä (s. 1989), radiojuontaja ja toimittaja * Terhi Rönkä (s. 1975), pesäpalloilija. ==Muita== * Veljekset Rönkä, liha-alan yritys * Toivo Rönkä, hahmo Mämmilä-sarjakuvassa * Oy Rönkä Ab, Oratop-vaatevalmistajan alkuperäinen nimi
Lainio

Lainio on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Eino "Eka" Lainio (1913–2006), taidegraafikko, kirjailija ja kuvittaja * Jussi Lainio (ent. Juho Aapo Lainioranta, ent. Kinisjärvi, 1892–1957), Lapin- aiheista kirjoittanut kirjailija * Minna Lainio (s. 1968), kestävyysjuoksija * Tanja Lainio, laulaja
Kuosa

Kuosa on muun muassa seuraavien merkittävien suomalaisten sukunimi: * Iiro Kuosa (s. 1991), pesäpalloilija * Jenni Kuosa (s. 1977), golfin pelaaja * Maunu Kuosa (1922–1978), eversti, kirjailija * Tauno Kuosa (1917–2000), yleisesikuntaeversti ja historioitsija, Maunu Kuosan veli * Wilma-Emilia Kuosa (s. 1988), tanssitaiteilija ja runoilija
Maunu Kuosa

Maunu Kalevi Kuosa (13. tammikuuta 1922 Varkaus – 12. lokakuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen eversti ja kirjailija.Kuolleita (vain tilaajille) Helsingin Sanomat 13.10.1978, s. 18, HS Aikakone. Viitattu 18.8.2020.Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org) Kuosa oli Suojelukoulun johtaja 1958–1966, pääesikunnan tietokoneosaston, myöhemmin puolustuslaitoksen tietokonekeskuksen toimistopäällikkö 1966–1968, Sotahistoriallisen tutkimuslaitoksen, nykyisen Sotatieteen laitoksen tutkija ja toimistopäällikkö 1968–1974 ja pääesikunnan suojelupäällikkö vuodesta 1974. Hän sai everstin arvon vuonna 1974. Kuosan veli oli yleisesikuntaeversti ja historioitsija Tauno Kuosa. ==Julkaisut== * Suojelukoulutuksen kolme vuosikymmentä: 1933–1962: kaasusuojelukoulu 1933–1952: suojelukoulu 1958–1962, Suojelukoulu, 1963 * Täss' Savon joukko tappeli: Jalkaväkirykmentti 30 1941–1944. JR 30:n historiatoimikunta, 1968 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Hib-rokote

Haemophilus influenzae tyyppi B -rokote (PRP-rokote) torjuu Haemophilus influenzae tyyppi b -bakteerin aiheuttamaa invasiivista hemofilustautia. Suomessa se kuuluu kansalliseen rokotusohjelmaan osana lasten DTaP-IPV-Hib -viitosrokotetta.Hib-rokote , Terveyden ja hyvinvoinnin laitos, 24.8.2015. Centers for Disease Control and Prevention (CDC) suosittelee käyttämään Hib- rokotetta. Hib-rokotteen yleinen käyttö Yhdysvalloissa vähensi 1980–1990 sairautta 40–100 tapauksesta alle 1 tapaukseen 100 000 henkeä kohden. Vuoden 2000 katsauksen mukaan maailmassa invasiiviseen hemofilustautiin sairastui 8,13 miljoonaa lasta ja kuoli 370 000. Katsauksen mukaan nämä olisivat olleet Hib-rokotteella ehkäistävissä olevia sairastumisia ja kuolemia. Suomessa vuonna 1986 aloitetut rokotukset vähensivät taudin nopeasti noin 50 tapauksesta sataatuhatta henkeä kohden lähelle nollaa.globaalit haasteet neljännesvuosisata Hib-projektin jälkeen, Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecim 2010;126(9):1047-54, Juhani Eskola ja Steven Black, Katsaus, duo98792. == Lähteet == Luokka:Rokotteet
Luettelo taekwondon olympiamitalisteista

Taekwondo on ollut olympialaisten lajivalikoimassa virallisena lajina vuodesta 2000. Menestynein maa olympialaisten taekwondossa on Etelä-Korea. == Miehet == === Miesten 58 kg === === Miesten 68 kg === === Miesten 80 kg === === Miesten +80 kg === == Naiset == === Naisten 49 kg === === Naisten 57 kg === === Naisten 67 kg === === Naisten +67 kg === == Lähteet == Taekwondo Luokka:Taekwondo olympialaisissa
Insarin piiri

Insarin piiri () on kunnallishallintoalue Mordvan tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1928 perustetun piirin pinta-ala on 968,6 neliökilometriä. Asukkaita on 13 100 henkeä (vuonna 2015). Insarin piiri sijaitsee Mordvan tasavallan eteläosassa. Se rajoittuu lännessä Kovylkinon, pohjoisessa Kadoškinon ja koillisessa Ruzajevkan piireihin sekä etelässä Penzan alueeseen. Suurin osa piirin alueesta kuuluu Volgan ylängön metsäarovyöhykkeeseen. Suurimmat joet ovat Issa, Potiž, Zujevka, Vjazera ja Insarka. Hyötykaivannaisia ovat savi, hiekka ja hiekkakivi. Hallinnollinen keskus on Insarin kaupunki. Kaupunkikunnan lisäksi piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa: Jamštšina, Jandovištše, Jazykova Pjatina, Kazejevka, Kotšetovka, Luhmenski Maidan, Mordovskaja Pajovka, Nižnjaja Vjazera, Novlei, Russkaja Pajevka, Šadymo- Ryskino, Sialejevskaja Pjatina, Staryje Verhissy, Tšelmodejevski Maidan ja Verhnjaja Luhma. Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, mokšalaisia ja tataareja. Kaupunkiväestön osuus on 64,5 %. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan ja maidon tuotantoon. Insarin kaupungissa on teollisuutta. Paikallislehtenä ilmestyy Insarski vestnik. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Insarin piirin sivusto *
Andreas Gryphius

Andreas Gryphius (Greif) (1616–1664) oli saksalainen, barokkiaikakauden kirjailija, joka kirjoitti sekä komedioita että tragedioita. Hänen katsotaan ansioituneen enemmän komedioissa kuin tragedioissa. Hänen tragedioissaan on usein aiheena kohtalon kourissa oleva sankari.Otavan Iso tietosanakirja, osa 3 vuodelta 1962, palsta 175 Gryphius oli monipuolinen mutta ankarien kokemusten synkistämä luonne. Hän aloitti näytelmäkirjailijana kääntämällä hollantilaisen Joost van den Vondelin draaman De GebroedersJoost van den Vondel, Gebroeders, Nationale Bibliotheek, viitattu 17.4.2021 . Vasta 1646 ilmestyi hänen ensimmäinen alkuperäinen tragediansa, bysanttilaisaiheinen Leo Armenius. Gryphiuksen seuraavat tragediat ovat Katharina von Georgien, Cardenio und Celinde, Ermordete Majestät oder Carolus Stuardus ja Papinianus. Gryphius noudattaa teoksissaan kolmea yhteyttä,Gryphius, Andreas, Tietosanakirja osa 2, palsta 1631, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1910 ajan-, paikan- ja toiminnan ykseyttäMiten tragediaa tulisi kirjoittaa Eurooppalaisen teatterin historia, teak.fi, viitattu 15.4.2020, käsittelee kamalia aiheita ja liittää näytelmiinsä kuoroja. Huomattavampaa Gryphius on luonut komedian alalla. Hänen komediansa ovat Peter Squenz, Horribilieribrifax ja Die geliebte Dornrose, joista viimeinen on talonpoikaismurteinen. Gryphiuksen lyyriset runot (oodit, sonetit) henkivät synkkämielisyyttä. ==Suomennettuja runoja== ;LähdeAndreas Gryphius Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta. Päivitetty 19.3.2021, viitattu 17.4.2021 * Ilta (Abend), suom. Aale Tynni, teoksissa: Rakkaudellasi hellytät, Helsinki: Kirjaneliö 1980, ISBN 951-600-519-5 – Tuhat laulujen vuotta, toim. Aale Tynni Helsinki WSOY 1957, 1974 (ISBN 951-0-06216-2), 2004 (ISBN 951-0-29121-8) * Maailmalle, suom. Arvi Kivimaa, teoksessa: Laulujen virta, WSOY 1936 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Saksalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1616 syntyneet Luokka:Vuonna 1664 kuolleet
Europium(III)oksidi

:Europiumoksidi viittaa tänne. Europiumilla on kaksi muutakin oksidia: europium(II)oksidi (EuO) ja Eu3O4 Europium(III)oksidi (Eu2O3) on europiumin ja hapen epäorgaaninen yhdiste. Sitä on käytetty yleisesti punaisena loisteaineena television kuvaputkissa, yhdessä yttriumin suolojen kanssa, sekä loistelampuissa. Tyypillinen väritelevision kuvaputki sisältää noin 0,5–1 g europiumoksidia ja vuodesta 1964 lähtien televisioteollisuus on käyttänyt erittäin puhtaita yttriumin ja europiumin oksideja tonnimääriä. Se on myös eräs lähdemateriaali fluoresoivan lasin valmistuksessa. Europiumin suolojen fluoresoivia ominaisuuksia käytetään myös eurosetelien väärennyksen estävissä turvatekijöissä. Europiumoksidilla on kaksi kiderakennetta: monokliininen ja kuutiollinen. Kuutiollinen rakenne on samanlainen kuin mangaani(III)oksidilla. Metallinen europium hapettuu ilmassa europium(III)oksidiksi. == Lähteet == Luokka:Europiumyhdisteet Luokka:Oksidit
František Xaver Brixi

František Xaver Brixi (2. tammikuuta 1732 Praha – 14. lokakuuta 1771 Praha) oli böömiläinen säveltäjä ja kirkkomuusikko, Šimon Brixin poika. Kymnaasiopintojensa jälkeen Brixi työskenteli urkurina prahalaisissa kirkoissa. 27-vuotiaana hänet nimitettiin Pyhän Vituksen katedraaliin musiikinjohtajaksi (), ja hän hoiti virkaa kuolemaansa saakka. Brixi sävelsi runsaasti kirkkomusiikkia (noin sata messua sekä kantaatteja ja oratorioita) ynnä orkesterisävellyksiä, joista urkukonsertot ovat nykyään hänen tunnetuimpia teoksiaan. Brixin tuotanto edustaa siirtymää barokin tyylistä klassismiin, ja hänen musiikkinsa suosio osaltaan valmisteli W. A. Mozartin teosten suotuisaa vastaanottoa. ==Lähteet== * Luokka:Vuonna 1732 syntyneet Luokka:Vuonna 1771 kuolleet Luokka:Tšekkiläiset säveltäjät
Thomas Dreßen

Thomas Dreßen (s. 22. marraskuuta 1993 Garmisch-Partenkirchen) on saksalainen alppihiihtäjä. 188 senttimetriä pitkä ja 90 kilogrammaa painava Dreßen edustaa SC Mittenwaldia. Maailmancupissa Dreßen debytoi helmikuussa 2015 Saalbachin syöksylaskussa sijoittuen sijalle 39. Avauspisteensä hän saavutti saman vuoden marraskuussa Lake Louisen syöksylaskusta sijoittumalla 23:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Kvitfjellin syöksylaskussa helmikuussa 2017. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Beaver Creekin syöksylaskussa joulukuussa 2017. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Kitzbühelin syöksylaskussa 20. tammikuuta 2018. Hän voitti samalla kaudella Kvitfjellin syöksylaskun ja oli kolmas Åren supersuurpujottelussa. Syöksylaskucupissa hän sijoittui kolmanneksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksanneksi. Hän voitti Lake Louisen syöksylaskun marraskuussa 2019. Hän oli samalla kaudella kolmas Val Gardenan supersuurpujottelussa ja Wengenin syöksylaskussa sekä voitti Garmisch- Partenkirchenin syöksylaskun. Saalbach-Hinterglemmissä hän voitti syöksylaskun ja oli supersuurpujottelussa kolmas. Hän sijoittui syöksylaskucupissa toiseksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksänneksi. Dreßen on saavuttanut nuorten MM-kilpailuista hopeaa vuodelta 2012 suurpujottelusta ja vuodelta 2014 syöksylaskusta. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli syöksylaskussa kahdestoista ja alppiyhdistetyssä neljästoista. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui syöksylaskussa viidenneksi, alppiyhdistetyssä yhdeksänneksi ja supersuurpujottelussa 12:nneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli syöksylaskussa kymmenes. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Manu Bennett

Manu Bennett (s. 10. lokakuuta 1969) on australialais-uusiseelantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Crixus-gladiaattoria Spartacus- televisiosarjassa, Azog-nimistä örkkiä Peter Jacksonin Hobitti-elokuvissa ja suurroisto Deathstrokea Arrow-televisiosarjassa. Bennetillä on maorilais- irlantilais-skotlantilaiset sukujuuret.IMDb ==Filmografia== ===Elokuva=== Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 2001 Lantana Lantana Steve Valdez 2006 The Marine The Marine Bennet 2007 The Condemned The Condemned Paco 2007 30 päivää kaamosta 30 Days of Night Billy Kitka 2012 Hobitti – Odottamaton matka The Hobbit: An Unexpected Journey Azog 2013 Hobitti – Smaugin autioittama maa The Hobbit: The Desolation of Smaug Azog 2014 Hobitti – Viiden armeijan taistelu The Hobbit: The Battle of the Five Armies Azog 2016 Beta Test Beta Test Creed ===Televisio=== Televisio Televisio Televisio Televisio Televisio Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli Lisätietoja 1994 Blue Heelers Blue Heelers Mark Davies 1 jakso 1996–1997 Sydneyn satamapoliisit Water Rats Joseph Lipinski 3 jaksoa 1998 Ensiapuosasto All Saints Darren 1 jakso 1998 The Violent Earth The Violent Earth Wanatcha DuValier Minisarja 1999 BeastMaster BeastMaster Terron Leader 1 jakso 2000 Xena Xena: Warrior Princess Marcus Antonius jakso "Antonius ja Kleopatra" 2000 Tales of the South Seas Tales of the South Seas David Legeure 1 jakso 2000–2001 Shortland Street Shortland Street Jack Hewitt 7 jaksoa 2001 Head Start Head Start Dom 1 jakso 2002 Street Legal Street Legal Matt Urlich 12 jaksoa 2002 Mataku Mataku John 1 jakso 2008 The Strip The Strip Brandon Bell 1 jakso 2010–2013 Spartacus: Blood and Sand Spartacus: Blood and Sand Crixus 33 jaksoa 2011 Sinbad and the Minotaur Sinbad and the Minotaur Sinbad Televisioelokuva 2012 Bikie Wars: Brothers in Arms Bikie Wars: Brothers in Arms Sunshine 4 jaksoa 2013–2015 Arrow Arrow Slade Wilson / Deathstroke 34 jaksoa 2016 American Dad! American Dad! Patrucio (äänirooli) 1 jakso 2016–2017 The Shannara Chronicles The Shannara Chronicles Allanon 11 jaksoa ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Uusiseelantilaiset näyttelijät Luokka:Australialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Uuden-Seelannin maorit
Pyramidi (elokuva)

Pyramidi (Pyramiden) on ruotsalainen elokuva, joka perustuu osittain Henning Mankellin samannimiseen novellikokoelmaan. Elokuvan juoni eroaa melko paljon kirjasta, joskin siinä on myös samoja kohtauksia kuin esimerkiksi kirjan Pyramidi-novellissa. Elokuvassa on takaumajaksoja Wallanderin nuoruusvuosiin. Walladerin osassa on varsinaisesti Rolf Lassgård, mutta nuorta Wallanderia esittää Gustaf Skarsgård. Luokka:Vuoden 2007 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Ruotsalaiset Wallander-elokuvat
Maxence Muzaton

Maxence Muzaton (s. 26. kesäkuuta 1990 Épernay) on ranskalainen alppihiihtäjä. Hän edustaa CS La Plagne -seuraa. Muzaton voitti nuorten maailmanmestaruuden supersuurpujottelussa Megèvessä 2010. Aikuisten arvokilpailuissa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2015, jolloin hän Beaver Creekin MM-kilpailuissa sijoittui alppiyhdistetyssä 38:nneksi. St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hänen suorituksensa alppiyhdistetyssä päättyi keskeytykseen. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui supersuurpujottelussa 18:nneksi ja syöksylaskussa 23:nneksi sekä keskeytti alppiyhdistetyssä. Åren MM- kilpailuissa 2019 hän oli alppiyhdistetyssä 25:s ja syöksylaskussa 30:s. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hänen syöksylaskunsa päättyi keskeytykseen. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui syöksylaskussa 11:nneksi ja Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 kuudenneksi. Maailmancupissa Muzaton debytoi maaliskuussa 2010 Garmisch-Partenkirchenin super-G:ssä keskeyttäen kilpailun. Avauspisteensä hän saavutti tammikuussa 2013 Wengenistä ollen superyhdistetyn 24:s. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti tammikuussa 2017 oltuaan toinen Wengenin alppiyhdistetyssä. Alppiyhdistetyn cupissa hän sijoittui viidenneksi. Syöksylaskussa Muzaton on yltänyt kuusi kertaa maailmancupin osakilpailuissa sijoille 5–9, ensimmäisen kerran Wengenissä tammikuussa 2018 ja toistaiseksi viimeksi Saalbachissa helmikuussa 2020. Viidennet sijat ovat Bormiosta joulukuulta 2019 ja Kitzbühelistä tammikuulta 2020. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt