Vetoomus kristittyjen puolesta

Vetoomus kristittyjen puolesta (, tai vain Legatio) on Athenagoras Ateenalaisen varhaiskristillisellä ajalla noin vuonna 176 kirjoittama apologeettinen teos kristinuskon puolustukseksi.Seppälä, Serafim: ”Athenagoras Ateenalainen”. Suomennoksen s. 77–114. Sen alaotsikko on Keisareille Marcus Aurelius Antoninukselle ja Lucius Aurelius Commodukselle, Armenian ja Sarmatian valloittajille ja ennen kaikkea: filosofeille. == Historia == Athenagoraan teos on ajoitettu noin vuoteen 176. Se oli osoitettu keisareille Marcus Aureliukselle ja Commodukselle, joiden yhteinen hallitusaika ajoittuu vuosiin 176–180. Tarkempi ajoittaminen perustuu siihen, että keisarit vierailivat Ateenassa juuri vuonna 176, jolloin se on mahdollisesti esitetty tai ainakin yritetty esittää näille. Ei ole kuitenkaan näyttöä siitä, että sitä olisi todella esitetty näille ainakaan kokonaisuudessaan. Ainakaan sillä ei ollut keisareihin mitään vaikutusta, minkä osoittaa muun muassa Lugdunumin kristittyjen joukkomurha heti seuraavana vuonna 177. Lajityypiltään teos edustaa apologiaa, joka oli erityisesti ateenalainen puolustuspuheiden muoto. Kristillisessä kontekstissa sellaisen kirjoittivat ateenalaisista Athenagoraan lisäksi myös Kodratos (Quadratus) sekä Aristeides (Apologia). Athenagoraalta on säilynyt Vetoomuksen lisäksi toinenkin teos, Ylösnousemuksesta. Athenagoraan Vetoomus joutui suhteellisen pian unohduksiin. Kirkkoisistä sitä lainaa ainoastaan Methodios Olymposlainen, eikä sitä enää muistettu juurikaan vainojen ajan jälkeen. Se säilyi kuitenkin käsikirjoituksina läpi keskiajan. Vanhin käsikirjoitus on vuodelta 914 osana apologiatekstien kokoelmaa. Serafim Seppälä on suomentanut teoksen osana kokoelmaa Keisarin edessä. Kaksi ateenalaista apologiaa (2017). == Sisältö == Athenagoras aloittaa vetoamalla siihen, että kristittyjä tulisi kohdella syytettyinä samalla tavalla kuin muitakin (luvut I–II), sillä usein kristittyjä parjataan vain nimen tähden ilman perehtymistä näiden oppiin ja elämään. Tämän jälkeen hän esittää puolustuksensa kristittyjen pakanoilta kohtaamia syytöksiä vastaan. Käsittely voidaan jakaa kolmeen osaan: ensin Athenagoras käsittelee kristittyjen kohtaamaa syytettä ateismista eli jumalattomuudesta teoreettiselta kannalta (IV–XII) ja sitten käytännölliseltä kannalta (XIII–XXX), ja tämän jälkeen syytteitä moraalittomuudesta, erityisesti ihmissyönnistä ja sukurutsauksesta (XXXI–XXXVI). Teos päättyy keisareille esitettyyn vetoomukseen (XXXVII). Kristittyjen kohtaamassa ateismisyytöksessä ei ollut kyse siitä, että kristityt olisivat kieltäneet Jumalan olemassaolon, vaan siitä, että he kyseenalaistivat perinteiseen uskontoon ja sen jumaliin pohjanneen yhteiskuntajärjestyksen. Athenagoras arvostelee kreikkalaisen uskonnon jumalten ja jumaltarujen sekavuutta, ja pyrkii osoittamaan kristillisen opin ylivertaisuuden siihen nähden. Pakanat ovat epäjohdonmukaisia palvoessaan kukin eri paikoissa eri jumalia, mutta syyttämällä kristittyjä siitä, että nämä eivät palvo samoja jumalia. Kristityt sen sijaan tunnustavat ”yhden Jumalan, joka on luomaton, ikuinen, näkymätön, muuttumaton, käsittämätön, rajoittumaton sekä hahmotettavissa vain mielellä ja järjellä”.Athenagoras Ateenalainen: Vetoomus kristittyjen puolesta IV–X. Esityksessään Athenagoras osoittaa suurta oppineisuutta ja kreikkalaisen kirjallisuuden tuntemusta. Hän lainaa usein Homerosta, tragediakirjailijoita ja muita runoilijoita sekä muun muassa Platonia. Teoksen sisältö luvuittain on: :I. Epäoikeudenmukaisuus kristittyjä kohtaan :II. Kristittyjä tulee kohdella syytettyinä samalla tavoin kuin muita :III. Kolme syytettä kristittyjä vastaan :IV. Ateismisyytöksen järjettömyys: kristityt tunnustavat yhden Jumalan :V. Runoilijoiden todistus Jumalan ykseydestä :VI. Filosofit Jumalan ykseydestä :VII. Kristillinen oppi Jumalasta ja sen ylivertaisuus :VIII. Monijumalaisuuden järjettömyys :IX. Profeettojen todistus :X. Isä, Poika ja Pyhä henki :XI. Kristittyjen eettinen opetus :XII. Kristittyjen usko ja elämäntavat :XIII. Miksi kristityt eivät uhraa? :XIV. Kristittyjä syyttävien epäjohdonmukaisuus :XV. Kristityt ymmärtävät jumaluuden ja aineellisen eron :XVI. Maailman kauneus ja Jumala :XVII. Jumalten nimistä :XVIII. Jumalat ovat luotuja, jos he ovat syntyneet :XIX. Luominen filosofien mukaan :XX. Jumalten kuvauksista :XXI. Jumalten himokkuus :XXII. Entä jos jumalat ovat luonnonvoimien symboleita? :XXIII. Jumalten toiminnasta :XXIV. Enkelit ja daimonit :XXV. Daimonien toiminta sekä jumalallinen johdatus :XXVI. Daimonit viettelevät palvomaan patsaita :XXVII. Daimonien toiminnan selitys :XXVIII. Jumalten nimien alkuperästä :XXIX. Runoilijoiden todistus :XXX. Ihmisten jumaloinnista :XXXI. Insesti- ja ihmissyöntisyytökset :XXXII. Kristittyjen siveydestä :XXXIII. Kristittyjen avioliittoa koskevat periaatteet :XXXIV. Kristittyjen ja heidän syyttäjiensä moraali :XXXV. Ihmissyöntisyytöksistä :XXXVI. Kristillinen usko ruumiin ylösnousemukseen ja viimeiseen tuomioon :XXXVII. Vetoomus == Lähteet == == Kirjallisuutta == === Suomennos === * Athenagoras Ateenalainen: Vetoomus kristittyjen puolesta. Teoksessa === Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia === * Athenagora Atheniensis Philosophi Christiani: Legatio pro Christiani. Patrologia Graeca 6. * * Athenagoras: Embassy for the Christians. Teoksessa * * * Athenagoras: Supplique au sujet des chrétiens. Teoksessa == Aiheesta muualla == === Teos === * B. P. Prattenin käännös 1885 (Huom.: Seppälän mukaan käännöksessä on ”kosolti virheitä ja omituisuuksia, eikä sen käyttämistä voi suositella mihinkään tarkoitukseen”): ** Athenagoras of Athens: A Plea for the Christians. Early Christian Writings ** Athenagoras of Athens: A Plea for the Christians. New Advent. === Muuta === * Athenagoras of Athens. Early Christian Writings Luokka:100-luvun kirjat Luokka:Antiikin kreikankieliset kirjat Luokka:Apologeettiset kirjat Luokka:Kirkkoisien teokset