EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Frans Voimio

Frans Jalmari Voimio (sukunimi aik. Wahlroos; 13. elokuuta 1888 Eurajoki – 9. helmikuuta 1948 Eura) oli suomalainen pienviljelijä, arkkiveisujen tekijä, ja säkinkantaja.Ilta-Sanomat, 1948, No 41, sivu 2, julkaistu 19.2.1948 Voimio saavutti kuuluisuutta voimillaan ja oli erikoistunut säkin kantamiseen. Hän taivalsi 50 kg hiekkasäkki selässään satoja kilometrejä ja kruunasi uransa kävelemällä aina Haaparannalle asti samanlainen taakka hartioillaan. Matkaa tuli silloin yli 1000 km. Hän laati humoristisia viisuja lemmestä ja tihutöistä.Pikku-uutisia, Satakunnan Kansa, 1930, No 146, sivu 5, julkaistu 1.7.1930Voimion jäähyväisnäytäntö, Lalli, 1938, No 65, sivu 5, julkaistu 4.6.1938 == Teoksia == Nimellä Frans Wahlroos: * Kananhoitokirja. Tekijä, Kokemäki 1926 * Laulu säkinkantaja Frans Wahlroosin Ruotsin matkasta. Tekijä, Eurajoki 1932 Nimellä Frans Voimio: * Laulu langenneesta etsivästä. Kokemäki 1934 * Laulu suurrosvoista Hytistä ja Tarvaisesta. Kokemäki 1935 * Kirjoitettu muutama säkeistö : Kahden nuorukaisen kuolemasta, joka tapahtui 1936 lännessä eräässä Rauman linnan hotellissa. Tekijä, Kokemäki 1936 * Laulu Luvialta, Sassilan palosta, joka tapahtui 1938 ; kirjoittanut säkinkantajamestari Frans Voimio. Tekijä, Kokemäki 1939 * Laulu Triipun veljeksistä ja niiden suusta vanhoilta ajoilta vanhojen ihmisten ja kansojen kertoman mukaan ; kirjoittanut säkinkantaja Frans Voimio. Tekijä, Kokemäki 1939 * Laulu Neuvostoliiton ja Suomen välisestä sodasta, joten Neuvostoliitto hyökkäsi Suomea kohden ilman mitään asiaa 30 päivänä marraskuuta 1939 kansoineen ja Suomen lehtien mukaan kirjoittanut säkinkantajamestari Frans Voimio. Tekijä, Kokemäki 1939 * Laulu Euroopan sodasta, johon on liittynyt Venäjä, Suomi, Englanti, Saksa, Italia, Kreikka, y.m. ; radiotietojen ja Suomen sanomalehtien mukaan kirjoittanut ent. Suomen säkinkantajamestari Frans Voimio. Tekijä, Kokemäki 1941 == Lähteet == * Teosluettelo Fennica Suomen kansallisbibliografia * Jyväskylän yliopiston kirjaston arkkiveisukokoelma : Frans Voimio === Viitteet === Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Billy the Kid – Henkipatto

Billy the Kid – Henkipatto (The Left Handed Gun) on vuonna 1958 ensi-iltansa saanut Arthur Pennin esikoiselokuva. == Juoni == Pat Garret ampuu vasenkätisen Billy The Kidin. == Näyttelijät == == Tuotanto == 1950-luvun puolessa välissä Gore Vidal teki televisiokäsikirjoituksen Billy the Kidin kuolemasta, ja Robert Mulligan ohjasi siitä ”The Philco-Goodyear Television Playhouse”-sarjaan jakson nimeltä ”The Death of Billy the Kid”, senkin pääosassa Paul Newman. Billy the Kid – henkipatto Iltalehti.fi 16.02.2011 == Vastaanotto == Yhdysvalloissa elokuva oli taloudellinen floppi, mutta ranskalaiset kriitikot ylistivät sitä rohkeasta erottautumisesta perinteisestä westernistä. Se voitti vuonna 1961 Belgian filmikriitikoiden palkinnon.Cinematek fête les critiques == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * The Left Handed Gun Cast 33-Year-Old Paul Newman As Billy The Kid Screenrant Aug 22, 2019 Luokka:Vuoden 1958 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset lännenelokuvat
Heikki Nurhonen

Henrik (Heikki) Nurhonen (17. helmikuuta 1865 Viipuri – 7. marraskuuta 1918 Helsinki)Kuolleita: T.k. pnä kuoli täällä kirjaltaja Heikki Nurhonen 53 vuoden vanhana, Helsingin Sanomat, 1918, No 230, sivu 7, julkaistu 9.11.1918 oli suomalainen arkkiveisujen tekijä, kustantaja, toimittaja ja kirjaltaja. Nurhosen vanhemmat olivat palovartija Henrik Nurhonen ja Eva (o.s. Kulha). Veli oli humorististen Lapatossu-juttujen kirjoittaja Juho Nurhonen. He olivat molemmat ammatiltaan latojia.Gutenberg: Aikakauslehti, 1907, No 9, sivu 1, julkaistu 1.5.1907 Nurhosen puoliso oli Maria (o.s. Glader).Wasa Nyheter, 1899, No 180, sivu 1, julkaistu 6.9.1899 Nurhonen toimi latojan työnsä ohessa kustantajanaKäkisalmen Sanomat, 1911, No 135, sivu 3, julkaistu 13.12.1911Suomen Kirjakauppa : Suomen Kustannusyhdistyksen, suomalaisen kustantajaliiton ja Suomen lajittelukirjakauppayhdistyksen äänenkannattaja, 1913, No 1, sivu 5, julkaistu 15.1.1913 ja toimittajana sekä kirjapainojen hoitajana ja omistajana.Käkisalmen Sanomat, 1913, No 61, sivu 2, jukaistu 2.6.1913.Helsingin nimikirja ja osotekalenteri, 1909, No A, sivu 1151, julkaistu 1.1.1909 Nurhonen kustansi myös omia kirjallisia teoksiaan ja veljensä Lapatossu kertomukset. Nurhonen työskenteli pääasiassa Helsingissä. Vuosina 1912–1914 hän toimi Käkisalmessa. == Teoksia == * Matka-käsikirja Karjan radalla : Helsinki-Turku. H. Nurhonen, Helsinki 1907 * Lauluja ja taistelukuvauksia maailmansodasta missä sankarien veri virtaa : sotalaulu Saksan Wille-keisarista ja kenraali Klukista, Nide 1. Tekijä, Helsinki 1914 * Muisto ja kansan lauluja : Amerikan kaivosmiesten valssi, Yöllä, Pettynyt, Rakkaus, Neula, En tietänyt. Helsinki 1915 * Rakkaus ja lemmen lauluja : Onneni unelma, Valssi, Pohjoismainen lempi, Mustalaistyttö, Sun tähtesi, Maltasaaren poika, Immen lohdutukseksi. Helsinki 1915 Nimimerkillä H. & J.-nen (Heikki ja Juho Nurhosen yhteisesti käyttämä nimimerkki): * Juttuja Kuikka- Koposesta eli merkillisestä savolaisesta "silmänkääntäjästä" ; kirjoittanut H. & J.-nen. 3. kuv. ja lis. painos H. Nurhonen, Helsinki 1915 == Lähteet == * Teosluettelo Fennica Suomen kansallisbibliografia * Jyväskylän yliopiston kirjaston arkkiveisukokoelma : Heikki Nurhonen === Viitteet === Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Suomalaiset kustantajat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Richard F. Outcault

Richard Felton Outcault (14. tammikuuta 1863 Lancaster, Ohio – 25. syyskuuta 1928 Flushing, New York) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä. Hän loi varhaisen sarjakuvahahmon The Yellow Kidin, jolla oli merkittävä vaikutus sarjakuvan kehitykseen.Richard Felton Outcault Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 4.1.2015. Outcault opiskeli taidetta Cincinnatissa ja myöhemmin Pariisissa. Hän piirsi 1880-luvulla Judge ja Life-nimisiin huumorilehtiin. Vuodesta 1885 hän piirsi Joseph Pulitzerin julkaisemaan New York Worldiin pääasiassa slummien elämää kuvanneita pilapiirroksia. Kuuluisa The Yellow Kid (”Keltainen poika”) syntyi 16. helmikuuta 1895, kun Outcault piirsi New York Worldin värillistä koepainosta varten yöpaitaan pukeutuneen pojanviikarin. Hahmo muodostui hyvin suosituksi ja alkoi esiintyä säännöllisesti lehden sivuilla. Yöpaidan etumukseen oli yleensä kirjoitettu slangilla jokin viesti. Vuonna 1896 William Randolph Hearst päätti palkata Outcaultin omaan New York Journal -lehteensä. Hearst ja Pulitzer kilpailivat jonkin aikaa Outcaultista tekemällä hänelle kilpailevia palkkatarjouksia, kunnes Pulitzer antoi periksi ja palkkasi Outcaultin tilalle George Luksin piirtämään Yellow Kidiä. Halpamaisena pidetty kamppailu suositusta piirtäjästä ja hahmosta johti käsitteen keltainen lehdistö syntyyn. Outcault siirtyi vuonna 1897 The New York Heraldiin, johon hän loi vuonna 1902 toisen merkittävän sarjakuvansa, Buster Brownin. Myös Buster Brown -hahmo muodostui hyvin suosituksi ja sitä käytettiin myöhemmin monenlaisten tuotteiden mainonnassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet
Sulo Enkiö

Sulo Lahja Enkiö (vuoteen 1928 asti Enqvist, 3. maaliskuuta 1903 Lappvesi – 12. joulukuuta 1975) oli Suomen merivoimien kommodori, joka palveli monipuolisesti eri merisodankäynnin tehtävissä. Enkiö kävi Merisotakoulun 1925 ja kouluttautui sukellusveneisiin Italiassa 1927–1928. Tämän jälkeen hän palveli Suomen sukellusvenekoulun johtajana 1928–1930 ja sukellusvenelaivueen päällikkönä 1930–1938. Samalla Enkiö kävi Ruotsin sotakorkeakoulun 1935. Talvisodan aikana Enkiö toimi toimistopäällikkönä merivoimien esikunnassa. Jatkosodan aikana hän oli laivasto-osaston päällikkönä 1941–1943. Vuonna 1943 hän oli sotilasasiamiehenä Italiassa. Merisotakoulun johtajana hän toimi 1944 sekä 1946–1947. Hän myös opetti Sotakorkeakoulussa 1947–1948. Tämän jälkeen hän toimi jälleen sotilasasiamiehenä 1948–1953 tällä kertaa Yhdysvalloissa. Turun laivastoaseman päällikkönä hän oli 1953–1954. Pääesikunnan varusteluosaston päällikkönä hän toimi 1954–1957. Eteläisen Uudenmaan sotilaspiiriä Enkiö komensi 1957–1963. Ylennykset: aliluutnantti 1925, luutnantti 19226, kapteeniluutnantti 1930, komentajakapteeni 1936, komentaja 1941, kommodori 1947. ==Lähteet== * https://runeberg.org/vemochvad/1967/0115.html Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Ragnar Hakola

Ragnar Alfons Hakola (vuoteen 1908 asti Hagman) (11. lokakuuta 1896 Himanka – 20. marraskuuta 1975) oli Suomen merivoimien kommodori, joka palveli monissa laivaston johtotehtävissä. Hakola kävi Ranskan merisotakoulun 1919–1923 sekä Englannin kuninkaallisen laivaston tykistö- ja viestikoulun 1930. Hakola toimi jo vuodesta 1918 alkaen laivaston tehtävissä ja toimi Merisotakoulun johtajana 1930–1933. Panssarilaiva Väinämöisen päällikkönä hän oli 1933–1938. Vuosina 1938–1940 Hakola toimi merivoimien esikuntapäällikkönä myös talvisodan ajan. Jatkosodan aikana vuodesta 1941 alkaen hän komensi Turun laivastoasemaa. Hakola erosi vakinaisesta palveluksesta 1944. Myöhemmin hän toimi Kaukaan tehdas Oy:n liikennepäällikkönä. Ylennykset: aliluutnantti 1922, luutnantti 1924, kapteeniluutnantti 1926, komentajakapteeni 1929, komentaja 1934, kommodori 1940. ==Lähteet== * https://runeberg.org/vemochvad/1967/0115.html Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Aimo Saukkonen

Aimo Ilmari Saukkonen (12. syyskuuta 1906 Parikkala – 21. heinäkuuta 1994Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 3.8.1994, s. A 6, Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille)) oli Suomen merivoimien kommodori. Saukkonen kävi kadettikoulun 1924–1927 ja palveli nuorempana upseerina eri yksiköissä 1927–1934. Hän suoritti myös Teknillisen korkeakoulun sotateknisen kurssin ja suoritti opintoja myös ulkomailla useissa eri maissa. Panssarilaiva Ilmarisen tykistöupseerina hän palveli 1935. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1935–1937 ja palveli tämän jälkeen toimistoupseerina 1937–1941. Merivoimien esikunnan operatiivisen toimiston päällikkönä Saukkonen toimi 1941–1942 ja tämän jälkeen hän oli päämajan merivoimatoimiston päällikkönä 1943. Laivaston esikunnan päällikkönä hän oli 1944. Merivoimien yhteysosaston päällikkönä hän toimi 1944–1945. Turun laivastoasemaa Saukkonen johti 1947–1953. Sotilasasiamiehenä Yhdysvaltoihin ja Kanadaan hän oli 1953–1958. Varusteluosaston päällikkönä pääesikunnassa hän oli 1958 ja erosi vakinaisesta palveluksesta 1959. Tämän jälkeen hän toimi osastopäällikkönä Machinery Oy:ssä 1959–1965. Ylennykset: aliluutnantti 1927, luutnantti 1929, kapteeniluutnantti 1934, komentajakapteeni 1941, komentaja 1943, kommodori 1949. ==Lähteet== * Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 770 (Project Runeberg) * Vem och vad? Biografisk handbok 1967, s. 510 (Project Runeberg) ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Arne Hoel

Arne Hoel (5. huhtikuuta 1927 Skoger, Drammen – 10. syyskuuta 2006 Nordstrand, Oslo) oli norjalainen mäkihyppääjä. Hän edusti oslolaista Lyn-seuraa. Hoel sijoittui olympialaisissa kuudenneksi Oslossa 1952 ja 11:nneksi Cortina d'Ampezzossa 1956. Hän oli kolmas Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaiskilpailussa vuodenvaihteessa 1958–1959. Hoel voitti Holmenkollenin kisojen mäkihypyn vuosina 1948, 1951 ja 1959. Ruotsin hiihtokisojen mäkihypyn hän voitti 1947. Salpausselän kisoissa hän oli parhaimmillaan toinen 1950. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Rokkiräjähdys

Rokkiräjähdys on vuonna 1988 julkaistu Radiopuhelimet-yhtyeen esikoisalbumi. Aikaisemmin yhtyeeltä oli ilmestynyt kaksi Bad Vugum -yhtiölle tehtyä EP- levyä. == Kappaleet == ;A-puoli # (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet) # (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet) # (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet) # (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet) # (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet) # (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet) # (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet) ;B-puoli # (säv. Mällinen, san. Raatikainen, Petri Sirviö, Mäki, sov. Radiopuhelimet) # (säv. Mällinen, san. Raatikainen, sov. Radiopuhelimet) # (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet) # (säv. Mällinen, san. Raatikainen, sov. Radiopuhelimet) # (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet) # (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet) == Muusikot == *Mika Hautamäki – basso *Jukka Kangas – kitara *J. A. Mäki – laulu * Jarno Mällinen – kitara * Jyrki Raatikainen – rummut == Lähteet == * Radiopuhelimet: Rokkiräjähdys Finnmusic == Aiheesta muualla == * Rokkiräjähdys-albumi Radiopuhelimien kotisivuilla Luokka:Radiopuhelimien albumit Luokka:Vuoden 1988 esikoisalbumit
Petri Sirviö

Petri Sirviö (s. 1962 Oulu) on suomalainen kulttuuripersoona, joka on vuonna 1987 toimintansa aloittaneen Mieskuoro Huutajien perustaja ja kuoronjohtaja. Hän toimi runsaan vuoden ajan (2014–2015) Helsingissä sijaitsevien Kaapelitehtaan ja Suvilahden kulttuurikeskusten toimitusjohtajana. Sirviö on työskennellyt myös useiden vuosien ajan erilaisten kulttuurihankkeiden projektipäällikkönä Oulun kaupungilla. Sirviö valittiin keväällä 2014 Kaapelitehtaan ja Suvilahden toimitusjohtajaksi. Hän seurasi tehtävässä Stuba Nikulaa, joka siirtyi Helsingin kaupungin kulttuurijohtajaksi. Sirviö erosi tehtävästä yllättäen kesäkuussa 2015 jo runsaan vuoden kuluttua valinnastaan. Eron syitä ei kerrottu julkisuudessa, mutta Helsingin Sanomien mukaan yhtiön sisällä oli ilmapiiriongelmia. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuoronjohtajat Luokka:Suomalaiset kulttuurielämän vaikuttajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Norja olympialaisissa

Norja osallistui kesäolympialaisiin ensimmäistä kertaa vuonna 1900 ja on tuosta lähtien ollut kesäolympialaisissa mukana vuosia 1904 ja 1980 lukuun ottamatta. Talviolympialaisiin Norja on osallistunut koko kisojen historian ajan joka kerta. Mitaleja maa on voittanut kesäolympialaisissa 148 sekä talviolympialaisissa 329, joista 118 kultaa. Talviolympialaisissa maa on saavuttanut enemmän mitaleja kuin mikään muu maa ja Norja on Itävallan ja Liechtensteinin lisäksi ainoa maa, joka on saanut enemmän mitaleja talvi- kuin kesäolympialaisissa. Norja on isännöinyt olympialaisia kahdesti: vuoden 1952 talviolympialaiset Oslossa sekä vuoden 1994 talviolympialaiset Lillehammerissa. Menestynein norjalaisurheilija on ollut ampumahiihtäjä Ole Einar Bjørndalen, joka on voittanut vuosina 1998–2014 talviolympialaisissa kahdeksan kultaa, neljä hopeaa ja yhden pronssimitalin. Bjørndalen on myös kaikkien aikojen eniten mitaleja talviolympialaisissa saavuttanut urheilija. Monista muista maista poiketen Norja ei maksa ylimääräistä palkkiota mitaleita voittaneille urheilijoille. == Lähteet == * http://www.sports- reference.com/olympics/countries/NOR/ === Viitteet === *
Saksa olympialaisissa

Saksa osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa vuoden 1896 ensimmäisissä nykyaikaisissa olympialaisissa ja osallistui vuoteen 1952 asti lukuun ottamatta maailmansotien jälkeisiä kisoja 1920, 1924 ja 1948. Vuosina 1956-1964 Itä- ja Länsi-Saksa osallistuivat olympialaisiin Saksojen yhdistyneenä joukkueena ja vuosina 1968-1988 Saksat olivat kisoissa mukana omina joukkueina. Vuodesta 1992 alkaen Saksa on osallistunut jokaisiin olympialaisiin yhtenä joukkueena. Saksa on isännöinyt sekä vuoden 1936 kesä- että talviolympialaiset sekä vuoden 1972 kesäolympialaiset. Myös vuoden 1916 kesäolympialaisten sekä 1940 talviolympialaisten isännyys myönnettiin Saksalle, mutta kisat peruuntuivat maailmansotien vuoksi. Eri nimillä osallistunutta Saksaa edustaneet urheilijat ovat voittaneet yhteensä 1681 mitalia, 547 kultaa, 567 hopeaa ja 567 pronssia. Eniten mitaleja voittanut saksalaisurheilija on kymmenen mitalia voittanut uimari Franziska van Almsick. ==Lähteet== *http://www.sports-reference.com/olympics/countries/GER/ *
Suomen euroviisukarsinta 2008

Suomen euroviisukarsinta 2008 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun. Karsinnassa kilpaili 12 artistia, jotka Yleisradio oli kutsunut kilpailuun. Aluksi kolmena peräkkäisenä perjantai-iltana 8.–22. helmikuuta 2008 kunakin neljästä kilpailijasta kaksi valittiin puhelinäänestyksellä finaaliin. Loput kuusi kilpailijaa kohtasivat 1. maaliskuuta Helsingin Kulttuuritalolla pidetyn finaalin aluksi järjestetyssä toisessa mahdollisuudessa, josta kaksi valittiin vielä finalisteihin. Tätä seurasi kahdeksan kappaleen finaali, josta kolme parasta valittiin superfinaaliin, jossa voittaja valittiin. Koko lähetyksessä valinnat suorittivat yksin puhelinäänestäjät. ==Alkukarsinnat == :Keltaisella taustalla olevat esitykset pääsivät finaaliin. === 1. alkukarsinta (8.2.2008) === Järjestys Esittäjä Kappale Lauluntekijä(t) Jatkossa Ääniosuus 1 Hanna Marsh "Broken flower" Hanna Marsh (säv. & san.) Ei - 2 Kari Tapio "Valaise yö" Pertti Haverinen (säv. & san.), Ilkka Vainio (san.) Kyllä 46,7% 3 Movetron "Cupido" Jukka Tanttari (säv.), Timo Löyvä (san.) Kyllä 20,3% 4 Crumbland "Pleasure" Crumbland (säv. & san.) Ei - === 2. alkukarsinta (15.2.2008) === Järjestys Esittäjä Kappale Lauluntekijä(t) Jatkossa Ääniosuus 1 Ninja "Battlefield of love" Susan Nova (säv. & san.) Ei - 2 Kristian Meurman "Jos en sua saa" Kristian Meurman (säv. & san.) Kyllä 27,4% 3 Jippu "Kanna minut" Markus Koskinen (säv.), Jippu (san.) Ei - 4 Mikael Konttinen "Milloin" Kerkko Koskinen (säv.), Kyösti Salokorpi (san.) Kyllä 46,1% === 3. alkukarsinta (22.2.2008) === Järjestys Esittäjä Kappale Lauluntekijä(t) Jatkossa Ääniosuus 1 Jenna "Sinua varten" Risto Asikainen (säv. & san.), Ilkka Vainio (san.) Ei - 2 Cristal Snow "Can't save me" Cristal Snow (säv. & san.), Heikki Liimatainen (säv. & san.), Jimi Constantine (säv. & san.) Kyllä 27,4% 3 Vuokko Hovatta "Virginia" Kerkko Koskinen (säv.), Anna Viitala (san.) Ei - 4 Teräsbetoni "Missä miehet ratsastaa" Jarkko Ahola (säv. & san.) Kyllä 51,7% === Toinen mahdollisuus (1.3.2008) === Järjestys Esittäjä Kappale Jatkossa 1 Ninja "Battlefield of love" Ei 2 Jippu "Kanna minut" Ei 3 Crumbland "Pleasure" Kyllä 4 Hanna Marsh "Broken flower" Ei 5 Vuokko Hovatta "Virginia" Kyllä 6 Jenna "Sinua varten" Ei == Finaali (1.3.2008) == Järjestys Esittäjä Kappale Jatkossa 1 Movetron "Cupido" Ei 2 Kristian Meurman "Jos en sua saa" Ei 3 Cristal Snow "Can't save me" Kyllä 4 Mikael Konttinen "Milloin" Ei 5 Teräsbetoni "Missä miehet ratsastaa" Kyllä 6 Kari Tapio "Valaise yö" Kyllä 7 Crumbland "Pleasure" Ei 8 Vuokko Hovatta "Virginia" Ei ===Superfinaali=== Sija Järjestys Esittäjä Kappale Äänet 1\. 5 Teräsbetoni "Missä miehet ratsastaa" 38,9% 2\. 6 Kari Tapio "Valaise yö" 33,9% 3\. 3 Cristal Snow "Can't save me" 26,5% ==Lähteet== *http://natfinals.50webs.com/90s_00s/Finland2008.html *http://www.viisukuppila.fi/muistathan-suomen-karsinnat-2008/ == Aiheesta muualla == *Koko karsintafinaali Ylen Elävässä arkistossa * Luokka:Suomen euroviisukarsinnat Luokka:Eurovision laulukilpailu 2008
Simo Olkkoinen

Simo Olkkoinen (n. 1599, ilmeisesti Alavus – n. 1661) oli talonpoika, joka sai kuolemantuomion noituudesta. Sivu 343. Olkkoisen isä oli Olkkosen talon isäntä Lauri Alavudelta, hän jatkoi talonpitoa isänsä jälkeen 1620-luvulla. Noituudesta Olkkoista syytettiin vasta ikämiehenä, asia tuli ensimmäisen kerran esille Pietarsaaren pitäjän ylimääräisillä käräjillä 1661. Käräjäpöytäkirjojen mukaan hän olisi ollut vanha ja kuuluisa noita, joka oli jo vuosia aikaisemmin kierrellyt pitkin pitäjää tehden karjataikoja yhden nahkaisen ja kahden palttinaisen taikapussin ja suolan voimin. Palkaksi taikomisista Olkkoiselle olisi annettu ruokatarpeita ja palkanmaksusta kieltäytyminen olisi johtanut ongelmiin petoeläinten kanssa. Käräjillä Olkkoinen kielsi ensin taikomiset, mutta sitten murtui ja pyysi armoa. Kehotettaessa toistamaan taikansa hän otti suolaa vasempaan käteensä ja luki Isä meidän -rukouksen siunauksen kanssa kolme kertaa sanoen, ettei osaa mitään muita loitsuja. Hän antoi silti ilmi toisia noitia kuten jo edesmenneen Simo Hulkoisen, jonka pojan hän väitti yhä harjoittavan noituutta Ilmajoella. Oikeus tuomitsi Olkkoisen kuolemaan, alistaen tuomion Turun hovioikeuden vahvistettavaksi. Hovioikeuden arkistojen tuhoutumisen takia tuomion täytäntöön panosta ei ole tietoa, mutta Olkkoinen kuitenkin häviää tietolähteistä vuoden 1661 jälkeen. ==Katso myös== * Noitavainot Ruotsin valtakunnassa ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset henkilöt Luokka:Noituudesta teloitetut Luokka:Etelä-Pohjanmaan historia Luokka:Vuonna 1599 syntyneet Luokka:Vuonna 1661 kuolleet
Romain Hamouma

Romain Hamouma (s. 29. maaliskuuta 1987 Lure) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa AS Saint-Étienneä. Oikeajalkainen Hamouma on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. == Seurajoukkueura == Hamouma aloitti uransa aikuisten tasolla vuonna 2005 Besançon RC:ssä. Hän edusti seuraa vuoteen 2009 asti. Vuonna 2009 Hamouma siirtyi Ligue 2:ssä tuolloin pelanneeseen Stade Lavallois Mayenne FC:hen eli Lavaliin. Hamouma edusti Lavalia vain kauden 2009–2010 ajan tehden 35 pelissä 10 maalia. Kesällä 2010 Hamouma siirtyi ensimmäistä kertaa urallaan Ligue 1-seuraan, SM Caeniin. Liigadebyytti tapahtui elokuussa 2010 Lyonia vastaan ja avausmaali syntyi joulukuussa 2010 Stade Rennaisia vastaan. Heinäkuussa 2012 Hamouma siirtyi Caenista toiseen Ligue 1-seuraan, AS Saint-Étienneen. Avausmaali uuden seuran paidassa syntyi heti Hamouman debyyttiottelussa Saint-Étiennen paidassa Lille OSC:ia vastaan elokuussa 2012. == Maajoukkueura == Ranskalainen Hamouma voi edustaa aikuisten maajoukkuetasolla myös Algeriaa, sillä hänen isän puolen isoisänsä on kotoisin sieltä. Hamouma kuitenkin on sanonut, että tuntee itsensä ranskalaiseksi ja haluaa edustaa tulevaisuudessa Ranskaa. == Lähteet == * Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jeesus ja langennut nainen

Jeesus ja langennut nainen on Liedon kirkon alttaritaulu. Sen on maalannut taiteilija Eero Järnefelt vuonna 1908. Maalauksen lahjoitti seurakunnalle Littoisten verkatehtaan omistaja, tehtailija Louis Schnitt. Teos on yksi viidestä Eero Järnefeltin maalaamasta alttaritaulusta Suomen kirkoissa. Maalaus perustuu Johanneksen evankeliumin 8. lukuun. Teologian tohtori Ilkka Kantolan mukaan "maalaus kuvaa sitä, mihin uskonnolliselta pohjalta nouseva armottomuus voi johtaa". Taulu on maalattu Järvenpään Suvirannassa. ==Lähteet== Luokka:Eero Järnefeltin maalaukset Luokka:Lieto Luokka:Raamattu taiteessa
Suomen kielen etymologinen sanakirja

Suomen kielen etymologinen sanakirja on 1950-luvulla aloitettu ja 1980-luvulla loppuun saatettu sanakirja suomen kielen etymologiasta. Seitsenosaisessa teoksessa on kaikkiaan 2 293 sivua.Suomen kielen etymologinen sanakirja. Google Books. Viitattu 4.1.2015. Teoksen ensimmäinen osa (aaja–knaappu) ilmestyi vuonna 1955 professori Y. H. Toivosen toimittamana. Toivonen aloitti myös toisen osan (ko–palvoa) toimitustyön ja ehti siinä n-kirjaimella alkaviin sanoihin asti, mutta työ jäi kesken hänen kuollessaan. Sen saattoivat valmiiksi Erkki Itkonen ja Aulis J. Joki, jotka sitten toimivat sanakirjan toimittajina kuudenteen osaan asti. Viidennessä ja kuudennessa osassa oli heidän lisäkseen kolmantena toimittajana Reino Peltola. Seitsemäntenä osana ilmestyi Satu Tannerin ja Marita Cronstedtin koostama hakemisto-osa. Teoshanke aloitettiin jo vuonna 1930, kun professori E. N. Setälän aloitteesta perustettiin etymologista sanakirjaa varten tutkimuslaitos Suomen suku. Sen päätoimisena tutkijana aloitti Toivonen. Myöhemmin vuosina 1933–1953 Toivonen jatkoi tutkimuslaitoksen johtajana professorintyönsä ohella. Näin muodostui Etymologinen arkisto, joka sisältää suomen ja sen sukukielten sanaston historiaa sekä kielitieteellisesti että asia- ja kulttuurihistoriallisesti selvittävää aineistoaEtymologinen arkisto . Kotus. Viitattu 4.1.2015.. ==Kirjat== * * * * * * * ==Katso myös== *Suomen sanojen alkuperä (teos) == Lähteet == Luokka:Suomen kielen sanakirjat Luokka:Kirjat suomen kielestä
Olli Heikinpoika

Olli Heikinpoika (mainitaan 1548–1608) oli neljänneskuntamies ja talollinen ainakin 60 vuotta. Sivut 344-345. Heikinpoika mainitaan maakirjassa Asikkalan Vesivehmaan kylässä ensimmäisen kerran 1548, jolloin hän maksoi veroa pienimmän veroluvun eli 1/24 koukun mukaan. Mahdollisesti hän oli sukua samaa taloa 1546-1549 hallinneelle Lasse Ollinpojalle, sillä miehet maksoivat 1550 yhteisen savuveron. Heikinpojan äidin mainitaan saaneen sakkoja lyötyään naapuriaan Kaarina Yrjöntytärtä 1553. Myös Heikinpoika itse sai useita käräjätuomioita väkivaltaisuudesta, esimerkiksi katkaistuaan naapurikylän isännän reisiluun ja lyötyään kotikylänsä emännältä nenän murskaksi. Hän oli kuitenkin myös tarmokas tilallinen, 1570-luvulla hänellä oli jo 1/4 koukkua verotettavaa eli kuusinkertaisesti vuoteen 1548 nähden. 1576 Heikinpoika mainitaan Asikkalan neljänneskunnan veronkantajana, laaja veronkantoalue ulottui kirkonkylästä Kalkkisiin ja nykyisen Heinolan puolelle. 1580-luvulla hänellä oli jo 7/24 koukkua maata, 1589 hänen todettiin olleen kylän toiseksi suurimman talon omistaja, jolla oli eniten hevosia. 1595 Heikinpoika oli käräjillä todistajana Maalin Sipintyttären tappojutussa, 1607 hän kylvi kylän suurimman alan viljaa eli puoli pannia ja hänellä oli neljä renkiä. Viimeisen kerran Olli Heikinpoika mainitaan verojen maksajana 1608, joten hän lienee kuollut pian sen jälkeen. Hänen perustamansa talo on silti yhä jälkeläisten hallussa, Ala-Pietilän sukutilana. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset henkilöt Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Asikkala Luokka:1500-luvulla syntyneet Luokka:1600-luvulla kuolleet
Biskajanlahden taistelu

Biskajanlahden taistelu () oli toisen maailmansodan meritaistelu, joka käytiin Britannian kuninkaallisen laivaston risteilijöiden ja Kriegsmarinen saattajaosaston välillä Biskajanlahdella 28. joulukuuta 1943. Taistelussa tuhoutuivat saksalaiset hävittäjä Z27 sekä torpedoveneet T25 ja T26. Alusten 740 miehestä jäi henkiin ainoastaan 293. == Taustaa == Vuonna 1943 Kriegsmarine koki välttämättömäksi Biskajanlahden saattajaosaston vahvistamisen, sekä alueen sukellusvenetukikohtien alusten, että alueelle saapuvien rahtialusten suojaamiseksi. Vaikka Saksa ei ollut samalla lailla riippuvainen meriteiden kautta tulevasta rahdista niin Kauko-Idästä tuotavien strategisten raaka-aineiden merkitys oli kuitenkin niin suuri, että materiaaleja kuljettavien rahtialusten suojaamista Ranskan satamiin pidettiin tärkeänä ja niiden suojaksi lähetettiin jopa viisi hävittäjää kerrallaan.Koop, Gerhard & Schmolke, Klaus-Peter s. 72 Heinäkuussa hävittäjät Z23, Z32 ja Z37 suojasivat Himalayaa, elokuun alussa Z23 ja Z32 purjehtivat aina Ortegalin niemen tasalla kohdatakseen Pietro Orsedon ja 23. joulukuuta Z23, Z24, Z27, Z37 ja ZH-1 saattoivat Osornon Girondeen. == Taistelu == Tapaninpäivän iltana 1943 lähtivät merelle hävittäjät Z23, Z24, Z27, Z32 ja Z37 sekä kuusi 4. torpedovenelaivueen () alusta T22, T23, T24, T25, T26 ja T27 kohdatakseen saarronmurtaja Alsteruferin. Rahtialus oli kuitenkin jo upotettu, ja sen sijaan osasto kohtasi Britannian kuninkaallisen laivaston risteilijät HMS Glasgow’n ja HMS Enterprisen. Tyynellämerellä saksalaisalukset olisivat olleet nopeampia ja niissä oli enemmän saman kokoisia tykkejä kuin risteilijöissä, mutta kovassa merenkäynnissä risteilijöiden etuna oli vakaus ja parempi kyky säilyttää nopeus.Koop, Gerhard & Schmolke, Klaus-Peter s. 72–73 Seuranneessa taistelussa tuhoutuivat Z27, T25 ja T26.Koop, Gerhard & Schmolke, Klaus-Peter s. 73 == Seuraukset == Uponneilla aluksilla olleista 740 miehestä pelastui ainoastaan 293. Sukellusvene U-618 poimi merestä 21 ja U-505 34 miestä. Espanjan laivaston hävittäjät pelastivat kuusi miestä, Britannian kuninkaallisen laivaston miinanraivaajat 64 ja irlantilainen rahtialus 168. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Toisen maailmansodan taistelut Luokka:Atlantin historia Luokka:Biskajanlahti Luokka:Vuoden 1943 sotahistoria
Kuudes aisti (televisiosarja)

Kuudes aisti () on norjalainen vuonna 2013 tuotettu dekkaritelevisiosarja. Sarjan ovat tuottaneet Bent Roglien, Ole Marius Araldsen, Lasse Hallberg ja Anne Kolbjørnsen, käsikirjoittaneet Ole Marius Araldsen ja Kjersti Ugelstad sekä ohjanneet Alexander Andresen ja Thom Hell. Sarjasta on tähän mennessä ilmestynyt kaksi tuotantokautta, joihin kuului yhteensä kaksikymmentä jaksoa. Kuudennen aistin pääosaa näyttelee Kyrre Haugen Sydness. Suomessa sarjaa näyttää Nelonen kaksi jaksoa kerrallaan. Ensimmäiset kaksi jaksoa tulivat 1. tammikuuta 2015. == Juoni == Sarja kertoo komisario Viggo Lustista (Kyrre Haugen Sydness), jonka tytär Christina (Ida Leonora Valestrand Eike) on kadonnut viisivuotiaana reilut neljä vuotta sitten. Viggon ex-vaimo Sofie (Marte Engebrigtsen) ja Viggo ovat eronneet ja Sofie asuu nykyisin Håvard de Langen (Christian Rubeck) kanssa ja on raskaana tälle. Viggo yrittää ammattinsa murhamysteereiden lomassa ratkoa tyttärensä katoamisen mysteeriä. Hänen työkavereinaan työskentelevät muun muassa Viggon työpari Mari Friis (Ida Elise Broch), Kårstein Omvik (Endre Hellestveit), Due (Ingar Helge Gimle) ja Liv Holm (Trine Wiggen). Viggo huomaa, että hän näkee unissaan johtolankoja murhiin ja oman tyttärensä mysteeriin. == Rooleissa == ==Lähteet== * http://www.imdb.com/title/tt2642456/fullcredits?ref_=tt_ov_st_sm * http://www.imdb.com/title/tt2642456/episodes Luokka:2010-luvun norjalaiset televisiosarjat Luokka:2010-luvun rikossarjat Luokka:Norjalaiset rikossarjat
Wild Oats

Wild Oats on Andy Tennantin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2016. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Gary Kanew ja Claudia Myers. Pääosia näyttelevät Shirley MacLaine, Jessica Lange ja Demi Moore. == Juoni == Wild Oats kertoo eläköityneestä historianopettajasta ja leskestä Eva Milleristä (Shirley MacLaine), joka saa vahingossa 5 000 000 dollarin sekin 50 000 dollarin sekin sijaan. Hänen paras ystävänsä Maddie (Jessica Lange) vakuuttaa hänet pitämään rahat, ja yhdessä he lähtevät pitkälle matkalle. == Näyttelijät == == Tuotanto == Dimension Films osti käsikirjoituksen elokuvaoikeudet 9. huhtikuuta 2012, jolloin ohjaajaksi palkattiin Howard Deutch ja elokuvan pääosien esittäjiksi Shirley MacLaine, Jacki Weaver ja Alan Arkin. 17\. toukokuuta 2012 Jack Blackin ilmoitettiin liittyneen näyttelijäkaartiin, mutta hän vetäytyi myöhemmin projektista. 17\. lokakuuta 2013 Andy Tennantin ilmoitettiin ohjaavan elokuvan. Jacki Weaver jättäytyi pois elokuvasta, ja hänen rooliinsa palkattiin Jessica Lange 9. toukokuuta 2014. Samana päivänä Sarah Jessica Parker palkattiin Crystalin rooliin. Kun Sarah Jessica Parker vetäytyi elokuvasta, hänet korvasi Demi Moore 11. kesäkuuta 2014. Wild Oatsin kuvaukset alkoivat 10. kesäkuuta 2014 Gran Canarialla, Espanjan Kanariansaarilla, ja päättyivät 15. heinäkuuta 2014. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2016 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset road moviet Luokka:Andy Tennantin ohjaamat elokuvat
Eila Valtanen

Eila Valtanen (s. 15. maaliskuuta 1957 HyrynsalmiKuka kukin on 2009, sivu 1129) työskenteli metsänhoitajana Lapissa 1981-1997 Rovaniemen metsäoppilaitoksella ja Lapin (piiri)metsälautakunnassa ja toimi Kainuun metsäkeskuksen johtajana 1997-2004 Kuhmon kaupungin arkisto. Hän oli Kuhmon kaupunginjohtaja vuoden 2017 loppuun saakka. Kuhmon kaupunginvaltuusto valitsi hänet johtajaksi vuonna 2004. Valtanen sai äänestyksessä 31 ääntä, Seppo Karikko kolme ja Jorma Karjalainen yhden. Valtanen on kirjoittanut kolumneja Metsälehteen 1988-1998, Lapin Kansaan 2018-2023 ja Kuhmolaiseen 2018-. Veikko Huovinen -seura nimesi hänet kunniapuheenjohtajaksi vuonna 2012Seuran arkisto. Hän on kirjoittanut kirjat Metsänomistajasta yrittäjäksi (1990), Ortodoksisia arkirukouksia (2020) ja Lentualta, elä töttärehä ja muita mutinoita perukasta (2024). Hän on pitänyt runoista ja akvarelleista koostuvan näyttelyn Kuhmon kirjastolla vuonna 2017 ja osallistunut yhdessä Heikki Huotarin ja Maija Pennan kanssa Oli joita - näyttelyyn vuonna 2021 Kuhmo-talolla. == Lähteet == Luokka:Kuhmon kunnan- ja kaupunginjohtajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rube Goldberg

Reuben Lucius (Rube) Goldberg (4. heinäkuuta 1883 San Francisco – 7. joulukuuta 1970 New York) oli yhdysvaltalainen sarjakuva- ja pilapiirtäjä, joka muistetaan parhaiten monimutkaisia teknisiä viritelmiä esittäneistä humoristisista piirroksistaan. Goldbergin nimestä on tullut synonyymi yksinkertaisen tehtävän suorittamiseen suunnitellulle tarpeettoman monimutkaiselle mekanismille.Rube Goldberg Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 4.1.2015. Myös nimitystä Goldbergin kone on käytetty. Goldberg valmistui vuonna 1904 insinööriksi Kalifornian yliopistosta ja työskenteli hetken aikaa San Franciscon viemärilaitoksella viemäriputkien suunnittelijana. Vielä samana vuonna hän kuitenkin siirtyi San Francisco Chronicle -lehden piirtäjäksi ja urheilutoimittajaksi. Hän työskenteli San Francisco Bulletinissa 1905–1907 ja New Yorkissa New York Evening Mailissa 1907–1921. Tuona aikana hän piirsi useita sarjakuvia. Hän loi sarjakuviinsa professori Lucifer Gorgonzola Butts -nimisen keksijän, joka rakensi naurettavan monimutkaisia virityksiä yksinkertaisten tehtävien hoitamiseen. Kokonaisuuksiin kuului sekä mekaanisia osia että rääkättäviä eläimiä. Vuodesta 1938 Goldberg teki poliittisia pilapiirroksia The New York Sun-, The New York Journal- ja The Journal-American -lehtiin. Hän sai vuonna 1948 pilapiirtämisen Pulitzer-palkinnon atomipommia käsitelleestä piirroksestaan. Hän vetäytyi eläkkeelle vuonna 1964. Goldberg oli vuonna 1946 perustetun National Cartoonists Societyn ensimmäinen puheenjohtaja ja vuodesta 1948 kunniapuheenjohtaja. Seuran myöntämä vuoden piirtäjä -palkinto nimettiin vuonna 1954 hänen mukaansa Reuben-palkinnoksi.History of the NCS Reuben.org. Viitattu 4.1.2015. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Goldbergin kirjoittama esittely itsestään Reuben.org Luokka:Yhdysvaltalaiset pilapiirtäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Pilapiirtämisen Pulitzer- palkinnon saaneet Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
UNIK Bandy

Uppsala-Näs IK Bandyklubb on vuonna 1947 perustetun Uppsala-Näs IK:n jääpallojaosto. Sen jääpallotoiminta alkoi varsinaisesti vuonna 1957. UNIK on 2010-luvulla pelannut Ruotsin toiseksi korkeimman sarjatason Allsvenskanin pohjoislohkossa. UNIK on ollut selvästi Uppsalan alueen jääpallon kakkosjoukkue, sillä Siriuksen on ollut sitä menestyksekkäämpi. UNIK:sta tuli syksystä 2011 alkaen hallijoukkue, kun seura siirtyi pelaamaan Relita halliin. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Joukkueen virallinen sivu Luokka:Ruotsalaiset jääpalloseurat Luokka:Uppsalan kunta Luokka:Vuonna 1947 perustetut urheiluseurat
Tupurlanjärvi

Tupurlanjärvi eli Tupurlajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa. == Maantiede == left|thumb|200px|Tupurlanjärven itärannat ovat jyrkkiä ja kallioisia Järven pinta-ala on 131 hehtaaria ja sen pituus on 3,0 kilometriä ja leveys suurimmillaan 1,2 kilometriä. Järveen laskee useita ojia, joita ovat esimerkiksi Loilanoja, Saikkalanjoki ja Karpalistonjoki. Järven luusua sijaitsee järven itäpäässä, josta saa alkunsa 550 metriä pitkä Otamusjoki. Järvessä on vain yksi Tupurlansaari. Järven rantaviiva on 9,7 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi peltomaata. Huomattavan korkealle kohoaa Ryömälänvuori, joka sijaitsee järven pohjoispuolella. === Geologia === thumb|Otamusjokea Tupurlanjärven suuntaan. Kallioperässä oleva syvä murros on syynä siihen, että Tupurlanjärvi on pitkän muotoinen. Jääkauden loputtua mannerjäätikön sulamisvedet huuhtoivat pitkän itä-länsi-suuntaisen murroksen puhtaaksi ja näin murroksesta tuli keskimäärin 50 metriä syvä. Murroksessa sijaitsevat suorassa linjassa nykyiset Myllyoja, Mätikkö, Saikkalanjoki, Tupurlanjärvi, Otamusjoki ja Piikkilänjärvi. Jääkauden jälkeiset sedimentit kerrostuivat tähän murroslaaksoon ja se sai nykyisen savikerrostumansa. Karpalistonjoen tuomat sedimentit pohjoisalueen savikolta on muodostanut joen suistoon pienen deltan. Suurin paikallinen korkeusero löytyy Tupurlanjärven ja Ryömänvuoren huipun välillä: Ryömälänvuoren korkeus on 158 metriä merenpinnan yläpuolella ja Tupurlanjärvellä 57,5 metriä. == Liikenne == Tupurlanjärveen on merkitty veneväylä, joka kulkee Kulovedeltä Otamusjoen kautta Tupurlanjärven länsipäähän. == Virkistyskäyttö == Lähellä Saikkalanjoen suistoa on uimaranta. Otamusjoen rannalla jokeen laskee pystykallio, joka tunnetaan hyppypaikkana. == Lähteet == Luokka:Mouhijärven järvet Luokka:Saikkalanjoen alaosan alue
Mireia Gutiérrez

Mireia Gutiérrez Cabanes (s. 9. lokakuuta 1988 Andorra la Vella) on andorralainen alppihiihtäjä, joka edustaa Ordino Arcalis -seuraa. Alppihiihdon maailmancupissa Gutiérrez kilpaili ensimmäisen kerran La Molinan pujottelussa joulukuussa 2008. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2015 oltuaan 20:s. Se on toistaiseksi hänen paras sijoituksensa maailmancupissa. Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 Gutiérrez sijoittui superalppiyhdistetyssä 19:nneksi ja supersuurpujottelussa 29:nneksi. Hän osallistui MM-kilpailuihin myös Garmisch-Partenkirchenissä 2011 ja Schladmingissa 2013, mutta ei saanut niissä tulosta. Vancouverin olympialaisissa 2010 Gutiérrez oli superalppiyhdistetyssä 24:s ja syöksylaskussa 28:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli superalppiyhdistetyssä 18:s. Gutiérrez on saavuttanut 12 Andorran mestaruutta pujottelussa ja suurpujottelussa. == Lähteet == Luokka:Andorralaiset alppihiihtäjät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1988 syntyneet
Aina minä jään

”Aina minä jään” on Elias Kaskinen & Päivän Sankarit -yhtyeen kappale, jonka yhtye julkaisi singlenä 3. lokakuuta 2014. Kappale on kolmas singlejulkaisu elokuussa 2015 julkaistavalta esikoisalbumilta Elämä lupaa mulle. Kappale ei sijoittunut ollenkaan myyntilistoille, mutta ylsi radiolistalla sijalle 24. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Elias Kaskinen. Se sisältää Afrikkalaisen musiikin elementtejä. Kappaleen taustalla laulaa ghanalainen kuoro twin-kielellä "olen aina kanssasi". Idea tähän syntyi, kun yhtye jututti keikkamatkalla ghanalaista siivoojaa. Singlen sanoitukset kumpusivat rakkausmurheista. Kaskisen mukaan kappale kertoo "täydellisestä antautumisesta ja siitä aiheutuvasta turvattomuuden tunteesta". Singlen kanssa yhtäaikaisesti julkaistiin kappaleen musiikkivideo. Yhdellä otolla kuvatun musiikkivideon ohjasi Oskari Sipola. ==Kappaleet== # ==Listasijoitukset== Lista Paras sijoitus Suomen virallinen singlelista – Suomen virallinen latauslista – Radiolista 24 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2014 kappaleet Luokka:Suomalaiset popkappaleet
Mell Lazarus

Melvin ”Mell” Lazarus (nimimerkki Mell; 3. toukokuuta 1927 Brooklyn, New York – 24. toukokuuta 2016 Los Angeles, Kalifornia)Sam Roberts: Mell Lazarus, Cartoonist of ‘Miss Peach’ and ‘Momma,’ Dies at 89 New York Times 25.5.2016. oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka tunnetaan piirtämistään strippisarjakuvista Miss Peach (julkaistu suomeksi nimellä Neiti Maikka) ja Momma. Lazarus jätti high schoolin kesken toisena lukuvuonna vuonna 1943 ryhtyäkseen piirtäjäksi. Hän piirsi aluksi Wee Women ja Li’l One -nimisiä sarjoja ja työskenteli sarjakuvapiirtäjä Al Cappin omistamassa Toby Press -kustantamossa mainoskuvien piirtäjänä ja myöhemmin toimittajana. Älykkäistä ja kyynisistä isopäisistä koululapsista kertonut Miss Peach -sarjakuva syntyi vuonna 1957 Lazarusin ehdotuksena United Features Syndicaten julistamaan kilpailuun ja se alkoi ilmestyä samana vuonna New York Herald Tribunessa. Sarja sisälsi usein poliittista ja yhteiskunnallista satiiria.Mel Lazarus Jewish Virtual Library. Viitattu 4.1.2015. Miss Peach ilmestyi parhaimmillaan 300 sanomalehdessä. Lazarus lopetti sen piirtämisen vuonna 2002. Vuonna 1970 Lazarus lanseerasi myös toisen sarjakuvan, aikuisia lapsiaan määräilevästä iäkkäästä äidistä kertovan Momman. Tämä sarja levisi Publishers-Hall Syndicaten levittämänä yli 400 lehteen.About Mell Lazarus Creators.com. Viitattu 4.1.2015. Lazarus piirsi Mommaa kuolemaansa asti, viimeisessä vaiheessa vaimonsa avustamana. Hän teki uransa aikana yli 33 000 yksittäistä strippiä. Lazarus palkittiin National Cartoonists Societyn Reuben-palkinnolla 1982. Hän toimi seuran puheenjohtajana 1989–1993. Lazarus julkaisi romaanit The Boss Is Crazy, Too (1964) ja The Neighborhood Watch (1986). Lisäksi hän kirjoitti näytelmiä ja televisio-ohjelmien käsikirjoituksia. Lazarus oli Mensan jäsen. Lazarus asui vuodesta 1975 Kaliforniassa. Hän kuoli 89-vuotiaana Los Angelesissa 24. toukokuuta 2016 Alzheimerin taudin aiheuttamiin komplikaatioihin. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Demurrage-vero

Demurrage-verolla tarkoitetaan valuutan omistamisesta tai hallussapidosta perittävää maksua. Sitä kutsutaan joskus "hamstrausveroksi" tai "valuutan parkkimaksuksi". Esimerkiksi kullan omistajat maksavat eräänlaista demurrage- veroa maksuna kullan säilytyksestä ja turvassa pitämisestä. Muiden valuuttojen tapauksessa käytetään yleensä jaksoittaista veronkeräystä kuukausittain tai vuosittain, seteleiden tapauksessa esimerkiksi kuukausittaista leimaveroa. Demurrage esitetään usein edistykselliseksi taloudelliseksi työkaluksi, varsinkin puhuttaessa erilaisista rinnakkaisvaluutoista. Demurrage-veroa on kokeiltu mm. Itävallan Wörglissä paikallisvaluutan kanssa 1930-luvulla erittäin menestyksekkäästi, ja kokeilusta puhutaankin "Wörglin ihmeenä". Väitteen mukaan jokaisen paikallisvaluutan demurrage-verotetun shillingin työllistävä vaikutus oli 12-14 kertaa suurempi kuin rinnalla kiertäneiden Itävallan kansallisten shillinkien. Tämä johtui nimenomaan "hamstrausverosta", ja että se kannusti kuluttamaan rahaa ennemmin kuin säästämään. Menestyksestä säikähtäneenä Itävallan keskuspankki torppasi kokeilun, ja hiukan myöhemmin vastaavat valuuttakokeilut tehtiin Itävallassa laittomiksi. Demurrage-veron eräs vaikutus on nimenomaan rahan kiertonopeuden lisääminen. Toinen rahan kiertonopeutta lisäävä talouden mekanismi on inflaatio. == Katso myös == * Silvio Gesell * Seigniorage * Terra-valuutta * Rinnakkaisvaluutta == Lähteet == Luokka:Rahapolitiikka Luokka:Verotus
Lidköpings AIK

Lidköpings Allmänna Idrottsklubb eli Lidköpings AIK on vuonna 1968 perustettu Länsi-Göötanmaan Lidköpingin jääpalloseura. Seuran edustusjoukkue pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa. Lidköpings AIK perustettiin kahden linköpingiläisen seuran Sjödalenin ja Wästerlundin yhdistyessä. Lidköpings AIK on ollut vahva junioriseura ja sen junioreista on tullut useita alueen ykkösseuran Villa Lidköping BK:n pääsarjajääpalloilijoita. ==Aiheesta muualla== * Joukkueen virallinen sivu * Lidköing AIK bandworldin sivustolla Luokka:Ruotsalaiset jääpalloseurat Luokka:Lidköpingin kunta Luokka:Vuonna 1968 perustetut urheiluseurat
L’avventuriera del piano di sopra

L’avventuriera del piano di sopra (”Yläkerran seikkailija”) on vuonna 1941 valmistunut italialainen elokuva. Raffaello Matarazzon ohjaaman telefoni bianchi -komedian pääosia esittävät Vittorio De Sica ja Clara Calamai. == Juoni == Asianajaja Fabrizio Marchinin vaimon ollessa sukuloimassa yläkerran viehättävä Biancamaria pyytää häneltä turvapaikkaa mustasukkaiselta aviomieheltään. Fabrizio tarjoaa Biancamarialle yösijan, mutta aamulla yläkerran seikkailija on kadonnut hänen vaimonsa kaulakoru mukanaan. Lopulta pariskuntien väliset väärinkäsitykset selviävät, ja kaikki tekevät sovinnon. == Näyttelijät == == Tuotanto ja kritiikki == Mustavalkoinen L’avventuriera del piano di sopra on kuvattu SAFA:n studiolla Roomassa. Se on yksinkertainen, mutta sujuvasti etenevä salonkikomedia, jossa on paljon hauskoja tilanteita. Aikalaiskritiikissä kiitettiin erityisesti Vittorio De Sican ja Clara Calamain näyttelijäsuorituksia. Elokuvaa on pidetty ohjaaja Raffaello Matarazzon parhaana telefoni bianchi -komediana. Samaan aiheeseen perustuu Giorgio Bianchin Buonanotte… avvocato! vuodelta 1955. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset komediaelokuvat Luokka:Vuoden 1941 italialaiset elokuvat
Lappeenrannan varuskunta

thumb|250px|Rakuunamäki Lappeenrannan varuskunta on varuskunta Lappeenrannan kaupungissa. Se sijaitsee Leirin ja Lentokentän kaupunginosissa ja jakautuu Rakuunamäen, Sairaalanmäen ja Leirikentän alueisiin. Varuskunnassa toimii Suomen maavoimien joukko-osasto ja puolustushaarakoulu Maasotakoulu. Varuskunnan päällikkö on Maasotakoulun johtaja. Maasotakoulun ohella varuskuntaan kuuluvat myös Sotilaslääketieteen keskuksen alainen Lappeenrannan terveysasema, Leijona Cateringin Rakuuna-varuskuntaravintola, Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäkeskuksen Kouvolan johtamisjärjestelmäyksikön Lappeenrannan alayksikkö ja Puolustushallinnon rakennuslaitoksen Lappeenrannan toimipiste. Ennen nykyistä toimintaansa varuskunnassa on koulutettu ratsuväkeä ja tykistöä sekä ali-, toimi- ja opistoupseereita. Varuskunnan entisiä joukko-osastoja ovat muun muassa Uudenmaan rakuunarykmentti, Karjalan tykistörykmentti ja Maanpuolustusopisto edeltäjineen.Immonen 1992, 328–336. Lappeenrannan historia leiri- ja varuskuntakaupunkina ulottuu 1600-luvulle. Varuskunta sekä läheiset Lappeenrannan linnoitus ja Lappeenrannan reservikomppanian alue muodostavat Lappeenrannan linnoitus- ja varuskuntakaupungin valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön. Nykyisen varuskunnan rakentaminen aloitettiin vuonna 1889, jolloin perustettiin Suomen rakuunarykmentti. Tältä ajalta ovat peräisin muun muassa Sebastian Gripenbergin suunnittelemat Rakuunamäen kolmikerroksiset tiili kasarmit, upseerikerho ja upseerien asuinrakennukset sekä Sairaalanmäen sotilassairaala. Leirikentän alueen, jonne varuskunnan toiminta nykyään enemmän keskittyy, vanhimmat rakennukset ovat 1930-luvulta, ja ne suunnitteli Ragnar Ypyä. Varuskuntaan liittyvät Laukkaradan harjoitusalue Mattilan ja Mäntylän kaupunginosien länsipuolella sekä Taipalsaaren harjoitus- ja ampuma-alue ja Merenlahden harjoitusalue naapurikunta Taipalsaarella. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Maasotakoulu Puolustusvoimien sivustolla Varuskunta Luokka:Suomen varuskunnat
Vähäjärvi (Nokia)

Vähäjärvi on Pirkanmaalla Nokialla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa. == Maantiede == Ovaalinmuotoisen järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja sen halkaisija on 200 metriä. Järveen laskee yksi metsäoja ja sen laskuoja on 750 metriä pitkä ja se laskee Kankariin. Järven rantaviiva on 0,53 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on itäpuolelta soistunutta. Järven lounaisrannalla on useita loma-asuntoja. == Lähteet == Luokka:Suoniemen järvet Luokka:Saikkalanjoen alaosan alue
Rahan kiertonopeus

Rahan kiertonopeudella tarkoitetaan taloudessa sitä nopeutta, millä raha siirtyy rahanhaltijalta toiselle. Toisin sanottuna se on luku, joka kertoo, kuinka monta kertaa rahavarannon kukin rahayksikkö on vuoden aikana käytetty. Se lasketaan jakamalla kansantaloudessa tiettynä ajanjaksona maksettujen maksujen kokonaissumma rahan määrällä. Rahamäärän lisäämisen arvioidaan aiheuttavan yleisen hintatason nousua ja sen vähennys taas hintatason laskua. Rahan arvo siis riippuu osittain liikkeessä olevan rahan määrästä. Väitetään, että Itävallan Wörglin pikkukaupungissa vuosina 1932–1933 tehdyssä paikallisvaluuttakokeilussa onnistuttiin lisäämään paikallisrahan kiertonopeus 12-14 kertaa nopeammaksi kuin kansallisen Itävallan shillingin, pelkästään yksinkertaisen demurrage-veron eli "hamstrausveron" tai "valuutan parkkimaksun" avulla. == Katso myös == * Rahan kvantiteettiteoria * Chartalismi * Demurrage-vero * Inflaatio * Rinnakkaisvaluutta == Lähteet == Luokka:Taloustiede