EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Fujimino

Fujimino () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Musashinon ylängöllä. Kaupungin koillisrajalla virtaa Shingashijoki. Fujiminossa on 114 569 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 14,64 neliökilometriä. Fujimino on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Kami-Fukuokan kaupunki ja Ōin maaseutukaupunki. Edo- kaudella Ōi kehittyi yhtenä Kawagoeen johtaneen tiereitin postiasemista (shukuba). Fujiminon alue sijaitsee myös historiallisen Shingashijoen vesireitin varrella. Reitti menetti merkityksensä 1900-luvun alussa rautatien valmistumisen myötä. Toisen maailmansodan aikaan Fujiminoon rakennettiin keisarillisen Japanin armeijan arsenaali, jonka tilalle sijoittui sodan jälkeen muun muassa paino- ja elektroniikkateollisuutta. 1960-luvulta lähtien Fujimino on kasvanut voimakkaasti yhtenä Tokion lukuisista esikaupungeista. Fujiminoa palvelee Tōbu-rautateiden Tōjō-päälinja. Sille ajetaan junia myös Tōkyō metron Fukutoshin-linjalta ja Yūrakuchō-linjalta. == Kuvia == Tiedosto:Fujimino City Office 202006.jpg|Fujiminon kaupungintalo Tiedosto:Kamifukuoka Station 20160204.JPG|Kami-Fukuokan rautatieasemalla == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Saitaman prefektuurin kaupungit
Pueblonkoira

Pueblonkoira (Long-haired Pueblo Dog) on sukupuuttoon kuollut yhdysvaltalainen koirarotuMorris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 599. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont., jolla ei koskaan ollut FCI:n tunnustusta. == Ulkonäkö == Pueblonkoira oli nykyisen collien kokoinen. Sen karvapeite oli pitkä (pisimmillään 10 cm pitkää), tuuhea ja villainen ja väriltään vaaleankeltainen, joskin päässä ja selässä oli ruskeampi sävy. == Alkuperä == Rotu oli New Mexicon ja Arizonan pueblo- intiaanien kehittämä, he käyttivät sen karvaa langankutomiseen. Sen uskotaan olleen amerikanintiaanikoiran pitkäkarvainen versio, jolle kehitettiin jalostuksella jatkuvasti aiempaa pidempää karvapeitettä. Se oli suosionsa huipulla 1200-luvulla, jolloin myös sen kasvattaneet heimot elivät kulta- aikaansa. 1500-luvun pitkäkestoinen kuivuus vaikutti kuitenkin suuresti paikallisten elintasoon ja vuoteen 1540 mennessä pueblonkoira oli harvinaistunut huomattavasti. Lisäksi vuonna 1599 eurooppalaiset uudisasukkaat toivat mukanaan lampaita ja vuohia, jotka korvasivat paikallisen koiran langantuottajina, mikä tiesi rodun loppua. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut Luokka:Alkukantaiset koirat Luokka:Yhdysvaltalaiset koirarodut
Anu Talus

Anu Piritta Talus (s. 27. helmikuuta 1975 Töysä) on suomalainen oikeustieteilijäTuominen, Tia (toim.): Suomen lakimiehet 2015 – Finlands jurister 2015, s. 926. Helsinki 2015. ISBN 978-952-14-2536-3 ja Suomen tietosuojavaltuutettu marraskuusta 2020 alkaen. Talus opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa ja väitteli siellä tohtoriksi vuonna 2019 tutkielmalla From Simply Sharing the Cage to Living Together. Hän on työskennellyt oikeusministeriön demokratia- ja julkisoikeusosastossa vuodesta 2017 lähtien ja apulaistietosuojavaltuutettuna vuodesta 2019 lähtien. Hänet nimitettiin hoitamaan tietosuojavaltuutetun virkaa marraskuusta 2020 alkaen viran edellisen haltijan Reijo Aarnion jäätyä eläkkeelle. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Elävät henkilöt
Essi Kylli

Essi Kylli (s. 31. lokakuuta 1990) on suomalainen pesäpalloilija. Kylli edustaa Superpesiksessä pelaava Lapuan Virkiää.https://www.superpesis.fi/joukkueet/naiset/lapuan-virkia/ Hän on edustanut Superpesiksessä myös Kempeleen Kiriä, Vuokatin Vetoa, Siilinjärven Pesistä ja kasvattajaseuraansa Tyrnävän Tempausta. Lapuan Virkiässä pelatessaan Kylli saavutti SM-pronssin kaudella 2019.https://www.pesis.fi/pesis-info/historia/mitalistit/ Kylli on pelannut urallaan 29. elokuuta 2020 mennessä 293 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt 11 kunnaria ja 32 tavallista juoksua, tuonut 323 juoksua ja kerännyt 1100 kärkilyöntiä. Kylli on pelannut urallaan 56 Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on lyönyt kaksi kunnaria ja kuusi tavallista juoksua, tuonut 34 juoksua ja kerännyt 181 kärkilyöntiä. Kylli on pelannut urallaan kahdeksan Superpesiksen alempaa pudotuspeliottelua. Näissä hän on tuonut kaksi juoksua ja kerännyt 15 kärkilyöntiä. Kylli on pelannut urallaan yhden Superpesiksen karsintasarjan ottelun. http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=4642&view;=pelaajakortti == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mikaela & Thomas

Mikaela & Thomas on suomalainen, Yleisradion tuottama viittomakielinen keskusteluohjelma, jota lähetetään Yle TV1 -kanavalla sunnuntaisin. Ensimmäinen jakso nähtiin 19. tammikuuta 2020. Ohjelma syventyy viikoittain johonkin ajankohtaiseen aiheeseen studiovieraiden kanssa. Juontajina toimivat Mikaela Tillander ja Thomas Sandholm, jotka tunnetaan Ylen viittomakielisistä uutisista. Mikaela & Thomas -ohjelman jaksot ovat katsottavissa myös Yle Areenassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Mikaela & Thomas (Yle Areena) Luokka:2020-luvun suomalaiset keskusteluohjelmat Luokka:Yle TV1:n televisio- ohjelmat Luokka:Yle Areena -alkuperäissarjat Luokka:Viittomakieli
Nootkankoira

Nootkankoira (Nootka Dog) on sukupuuttoon kuollut kanadalainen koirarotuMorris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 600. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont., jolla ei koskaan ollut FCI:n hyväksyntää. Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty Canis laniger nolisHamilton Smith, Charles. The Naturalist’s Library: Vol. XIX, Mammalia: Dogs, Vol. II, s. 134. Chatto & Windus: Piccadilly.. == Ulkonäkö == Vuonna 1840 everstiluutnantti Charles Hamilton Smith kuvaili nootkankoiraa kookkaaksi, pystykorvaiseksi eläimeksi, jota tavattiin valkoisena, ruskeana ja mustana. Sen villainen karvapeite oli niin hienolaatuinen ja suuri, että sitä olisi voinut kutsua lampaan villaksi. == Luonne ja käyttäytyminen == Rodun sanotaan olleen luonteeltaan tyyni ja säyseä. == Alkuperä == Rotu oli kotoisin Nootka-salmen alueelta Vancouverinsaarelta. Se tunnettiin toisinaan nimellä "nootkanlammaskoira" (Nootka Sheepdog), mutta ei suinkaan siksi että se olisi paimentanut lampaita, vaan koska siltä kerättiin lankaa villan kutomiseen. Se kerittiin säännöllisesti lampaan tavoin, ja sen karva sekoitettiin muuhun villaan, minkä jälkeen siitä tehtiin vaatteita. Desmond Morriksen mukaan sitä ei tulisi virheellisesti sekoittaa clallaminintiaanikoiraan. Vuonna 1842 tai 1843 Zoological Society of London hankki muutaman "nootkasalmenkoiran" tavoitteenaan alkaa kasvattaa niitä villateollisuuden tarpeisiin myös Britanniassa. Projekti ei kuitenkaan päässyt alkamaan, ja pian tämän jälkeen koko rotu kuoli sukupuuttoon. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut Luokka:Alkukantaiset koirat Luokka:Kanadalaiset koirarodut
Atlanttiset kielet

Atlanttilaiset eli länsiatlanttiset kielet ovat etupäässä Länsi-Afrikassa puhuttujen nigeriläis-kongolaisten kielten ryhmä. Ryhmän suurin kieli on fulani, jonka puhuma-alue ulottuu Länsi-Afrikasta aina Sudaniin saakka. Sen muita jäseniä ovat Senegalin ja Gambian kansalliskielet wolof, serer ja jola- fonyi sekä monet Senegalin eteläosan ja Guinea-Bissaun kielet, joista suurin on balanta. Kieliryhmän kokoonpanosta ja sisäisestä luokittelusta on esitetty erilaisia näkemyksiä. Konstantin Pozdnjakovin ja Guillaume Segererin mukaan atlanttiset kielet jakautuvat pohjoiseen ja bak-ryhmään, joihin kuuluu 50–60 Senegalista Guineaan ulottuvalla alueella puhuttua kieltä. Heidän mukaansa ryhmään eivät kuulu Guinea-Bissaun, Guinean, Sierra Leonen ja Liberian mel- kielet kuten temne ja kissi, jotka David Sapir luki atlanttisten kielten eteläryhmään. Eteläryhmän jäseniksi katsotut limba, gola ja sua ovat Pozdnjakovin ja Segererin mukaan nigeriläis-kongolalaisia isolaattikieliä ja isolaattina pidetty bijago kuuluu bak-ryhmään. Atlanttisten kielten ominaisuuksiin kuuluvat nominiluokat, jotka yhdistävät ne bantukieliin. Toinen kielitieteilijöitä kiinnostava piirre on sanakannan alkukonsonanttien morfofonologinen vaihtelu. Atlanttisissa kielissä on lainasanoja arabiasta, ranskasta ja englannista sekä mandelaisista ja mel-kielistä. Fulani ja wolof ovat vaikuttaneet moniin pienempiin kieliin. Fulania ja wolofia on kirjoitettu arabialaisella kirjaimistolla jo ennen siirtomaa-aikaa. Senegalissa vahvistettiin vuonna 1971 latinalaiset kirjaimistot wolofia, fulania, sereriä ja jolaa varten. ==Lähteet== Luokka:Atlantinkongolaiset kielet
Fukaya

Fukaya () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Tone- ja Arajokien välissä. Kaupungin eteläosassa levittäytyy Arajoen alluviaalikeila ylänköalueineen, pohjoisessa kaupunki ulottuu Tonejoen alluviaalitasangolle ja rajautuu Gunman prefektuuriin. Fukayassa on 143 035 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 138,37 neliökilometriä. Fukaya kehittyi Japanin keskiajalla linnanaluskaupunkina Fukayan linnan ympärille. Myöhemmin Edo- kaudella 1600–1800-luvuilla se oli yksi vilkkaan Nakasendō-tiereitin postiasemista (shukuba). Historiallisesti tärkeitä elinkeinoja olivat tiilien ja kattotiilien valmistus. Kaupunkiin kuuluvilla ylänköalueilla viljellään mulperia ja koristekukkia, alavilla mailla aiemmin väritatarta, Taishō- kaudelta lähtien pillisipulia ja muita vihanneksia. Kaupunkioikeudet Fukayan maaseutukaupunki sai vuonna 1955, kun siihen liitettiin neljä kyläkuntaa. 1960-luvulta lähtien kaupunkiin on sijoittunut alumiini-, elektroniikka- ja sementtiteollisuutta. Fukaya laajeni huomattavasti vuonna 2006, kun siihen yhdistettiin Hanazonon, Kawamoton ja Okaben maaseutukaupungit. Fukaya tunnetaan liikemies Shibusawa Eiichin syntymäpaikkana, ja kaupungissa toimiikin hänelle omistettu museo. Kaupungin kulttuuriperintöön kuuluvat myös Fukayan linnan rauniot ja entisen Nihon rengaseizōn tiilitehtaan rakennukset, joista osa on valittu Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Fukayaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Takasaki-linja ja Chichibu-rautateiden Chichibu- päälinja. == Kuvia == Tiedosto:Takinomiya Jinja (Fukaya).JPG|Takinomiya-jinja Tiedosto:Ruins of Fukaya Castle 01.JPG|Fukayan linnan raunioita Tiedosto:JR East Fukaya Station 011.JPG|Fukayan rautatieasema Tiedosto:Fukaya BigTurtle (Sports Facility) - panoramio.jpg|Big Turtle -urheiluhalli == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Saitaman prefektuurin kaupungit
Slovenian presidentti

Slovenian presidentti on Slovenian valtionpäämies. Presidentti valitaan kansanvaalilla viiden vuoden kaudeksi. Presidentin asema on pääasiassa seremoniallinen. == Itsenäisen Slovenian presidentit == Järjestys Presidentti (Syntynyt-kuollut) Virassa Puolue 1 Milan Kučan (syntynyt 1941) 10\. toukokuuta 1990 – 22. joulukuuta 2002 ZLSD 2 Janez Drnovšek (1950–2008) 23\. joulukuuta 2002 – 22. joulukuuta 2007 LDS 3 Danilo Türk (syntynyt 1952) 23\. joulukuuta 2007 – 22. joulukuuta 2012 sitoutumaton 4 Borut Pahor (syntynyt 1963) 23\. joulukuuta 2012 – 22. joulukuuta 2022 SD 5 Nataša Pirc Musar (syntynyt 1968) 23\. joulukuuta 2022 – virassa sitoutumaton *
Tatjana Šebanova

Tatiana Šebanova (; 12. tammikuuta 1953 Moskova – 1. maaliskuuta 2011 Varsova) oli venäläinen pianisti. Tatiana Shebanova The Fryderyk Chopin Institute Šebanova opiskeli pianonsoittoa Viktor Meržanovin johdolla Moskovan konservatoriossa ja valmistui vuonna 1976. Tämän jälkeen hän toimi kymmenen vuoden ajan Meržanovin assistenttinä. Vuonna 1980 Šebanova sai kansainvälisessä Chopin-pianokilpailussa toisen palkinnon. Hänelle myönnettiin saman kilpailun yhteydessä erikoispalkinto parhaasta poloneesin esityksestä ja Varsovan filharmonisen orkesterin erikoispalkinto parhaasta pianokonserton esityksestä. Šebanova pääsi palkintosijoille useissa muissakin kilpailuissa ja osallistui Tšaikovski-kilpailuun Moskovassa vuonna 1974. Šebanova esiintyi konserttipianistina useimmissa Euroopan maissa, Etelä-Afrikassa, Filippiineillä sekä Japanissa, jossa kiersi yksitoista kertaa. Hän esiintyi myös miehensä Jarosław Drzewieckin ja poikansa Stanisław Drzewieckin kanssa. Frédéric Chopinin teosten ohella Šebanovan ohjelmistoon kuului esimerkiksi Bachin, Mozartin, Mendelssohnin, Beethovenin, Schubertin, Schumannin, Lisztin, Tšaikovskin, Brahmsin, Skrjabinin, Debussyn, Ravelin, Prokofjevin ja Rahmaninovin musiikkia. 28\. helmikuuta 1990 Šebanova esitti Samuil Feinbergin syntymän satavuotisjuhlavuoden kunniaksi Feinbergin toisen pianokonserton Gennadi Roždestvenskin johtaman Moskovan filharmonisen orkesterin kanssa Moskovan konservatorion gaalakonsertissa. Šebanova teki noin kolmekymmentä LP- ja CD-levyä. Hän opetti pianonsoittoa Bydgoszczin Feliks Nowowiejski -musiikkiakatemiassa ja piti toisaalla mestarikursseja. Hän kuoli vuonna 2011 sairastettuaan syöpää.Newsletter The Vancouver Chopin Society == Lähteet == Luokka:Venäläiset pianistit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Puukemia (yritys)

Puukemia Oy oli vuosina 1943–1965 toiminut Oy Alkoholiliike Ab:n tytäryhtiö. Yhtiö tuotti voiteluöljynä käytettyä tervaöljyä ja jatkosodan aikana yhtiö käynnisti suuren etanoli- ja puusokeritehtaan rakentamisen Heinolan Hevossaareen. Tehdas ei koskaan valmistunut käyttökuntoon, mutta Hevossaareen rakennettiin sitä varten suuret varastoluolat ja tehdasrakennus sekä rautatie. Hevossaaren tehdas olisi valmistuessaan tuottanut vuodessa 10 000 tonnia spriitä lähinnä moottoripolttoaineena käytettäväksi. Tehdas olisi käyttänyt kemisti Olli Ant-Wuorisen kehittämää menetelmää puun sokeroimiseksi moottoripolttoainealkoholin raaka-aineeksi. Tätä varten rakennettiin koetehdas, joka toimi Oulussa. Täydentäviä yhtiötietoja : Puukemia Oy, Pörssitieto G. KockKotimainen tervaöljy otettiin käyttöön voiteluaineiden tuotannossa jatkosodan aikana, Kemia 100-sivusto 13.5.2019Suomen kemian historia : Olli Ant-Wuorinen Puukemia Oy aloitti myös Leivonmäen Kivisuolla polttoturpeen ja halkojen tuottamisen tulevaa Hevossaaren tehdasta varten. Vuonna 1949 Alkon omistama Leivonsuo Oy aloitti turpeennoston ja jatkoi sitä vuoteen 1957 saakka. Tervaöljyn tuotanto päättyi 1950-luvulla ja 1961 yhtiö myi Hevossaaren tehdasalueensa Heinolan kaupungille. Vuonna 1948 Jyväskylä- Päijänteen Laiva Oy myi vuonna 1920 rakennetun matkustajalaiva S/S Tarun Puukemia Oy:lle käytettäväksi turveproomujen hinaajana ja se sai uuden nimen S/S Hevossaari.Päijänteen laivurit ry alusrekisteri S/S Taru == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Puukemian luolat, Tallinnan takapihoilta-blogi 11.5.2013 Luokka:Entiset suomalaiset kemianteollisuusyhtiöt Luokka:Heinolalaiset yritykset
Clallaminintiaanikoira

Clallaminintiaanikoira (Clallam-Indian Dog) on sukupuuttoon kuollut yhdysvaltalais-kanadalainen koirarotuMorris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 598–599. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont., jolla ei koskaan ollut FCI:n hyväksyntää. == Ulkonäkö == Clallaminintiaanikoira oli keskikokoinen, villakarvainen, valkoinen villakoiraa muistuttanut eläin. Sen korvat olivat pyöristyneet ja pienet ja häntä tuuhea ja pörröinen. == Alkuperä == Rotu on saanut nimensä clallam- intiaaneilta, ja sen kotialue ulottui Washingtonin osavaltion Tacomasta Brittiläisen Kolumbian Vancouverinsaaren eteläosiin. Siitä raportoi ensimmäisenä tutkimusmatkailija George Vancouver vuonna 1792, ja hän pani merkille kuinka rodunedustajien karvapeite kerittiin samaan tapaan kuin lampaiden turkki ja käytettiin näiden tapaan langaksi. Langasta kudottiin hattuja, säärystimiä ja huopia. 1800-luvun puolivälissä irlantilaissyntyinen taiteilija Paul Kane ikuisti clallamintiaanikoiria maalauksiin. Eurooppalaisten alettua myymään paikallisille halpoja huopia nämä eivät enää jatkaneet omien tuotteiden valmistamista, minkä takia rotu katosi 1800-luvun loppuun mennessä. == Lähteet == Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut Luokka:Alkukantaiset koirat Luokka:Kanadalaiset koirarodut Luokka:Yhdysvaltalaiset koirarodut
Kustaa Eerikinpoika Vaasa

Kustaa Eerikinpoika Vaasa (; 28. tammikuuta 1568 Nyköping, Ruotsi – 22. helmikuuta 1607 Kašin, Venäjä)Nordisk familjebok (1909), s. 687 Runeberg.org. Viitattu 29.8.2020. oli Ruotsin kruununprinssi, kuningas Eerik XIV:n ja kuningatar Kaarina Maununtyttären vanhin poika, joka isänsä syrjäyttämisen jälkeen eli pääosan elämästään maanpaossa ja vankeudessa. == Elämäkerta == Kustaa Eerikinpojan ollessa alle vuoden ikäinen hänen isänsä syöstiin vallasta ja kuninkaaksi tuli tämän veli Juhana III. Eerik XIV:n perhe eli vankeudessa yhdessä Eerikin kanssa vuoteen 1573, minkä jälkeen Kustaa oli kaksi vuotta äitinsä huostassa Turussa. Maaliskuussa 1575 Ruotsin valtaneuvosto päätti erottaa seitsenvuotiaan pojan myös äidistään ja lähettää hänet Puolaan, jossa hän varttui vaatimattomissa oloissa tuntemattomiksi jääneiden henkilöiden kasvatettavana. Kustaa kävi jesuiittakouluja Braunsbergissä, Thornissa ja Vilnassa ja kääntyi katolilaisuuteen. Hänen kerrotaan tehneen pyhiinvaelluksen Roomaan ja tavanneen keisari Rudolf II:n. Juhana III ei vastannut Kustaan avunpyyntöihin, mutta Juhanan seuraaja Sigismund salli Kustaan tavata äitinsä Kaarina Maununtyttären vuonna 1596 Tallinnassa. He pystyivät hädin tuskin keskustelemaan, sillä Kustaa oli miltei unohtanut äidinkielensä.Suomen historian pikkujättiläinen, s. 163. WSOY, Helsinki 1987. Sigismundin asettama käskynhaltija Klaus Fleming kielsi Kustaata tulemasta äitinsä mukana Suomeen.Tietosanakirja (1913), s. 135–136 Runeberg.org. Viitattu 29.8.2020. Nuijasodan aikana Suomen kapinoivat talonpojat levittivät valheellista tietoa, että laillinen kruununperijä Kustaa Eerikinpoika olisi tukenut kapinaa, koska siten voitiin oikeuttaa nouseminen Klaus Flemingiä vastaan.Heikki Ylikangas: Nuijasota, s. 180, 249. 3. painos. Otava, Helsinki 1996. Asuttuaan joitain vuosia Thornissa Kustaa meni vuonna 1600 Venäjälle tsaari Boris Godunovin kutsusta. Tsaari olisi halunnut naittaa hänet tyttärelleen Ksenialle ja tehdä hänestä Venäjän etuja ajavan Ruotsin kruununtavoittelijan. Kustaa kieltäytyi ja joutui sen vuoksi olemaan useita vuosia vankina Moskovassa. Hän vapautui Boris Godunovin kuoltua vuonna 1605, mutta uusi tsaari Vale-Dmitri I vangitutti hänet pian uudelleen. Kustaa vapautui uudelleen Dmitrin syrjäyttämisen jälkeen, mutta kuoli hieman myöhemmin Kašinissa Keski- Venäjällä. Kustaa Eerikinpojalla on väitetty olleen Brita Karth -nimisen naisen kanssa avioton poika Laurentius Karthetskij Eldh, josta Eldstierna- ja Stierneld-aatelissuvut olisivat polveutuneet. Tieto on ilmeisesti 1800-luvun alussa eläneen vapaaherra Adolf Ludvig Stierneldin liikkeelle laskemaa sepitettä, jonka tarkoituksena oli osoittaa hänen polveutuvan Vaasa- suvusta.Bengt Hildebrand: Eldstierna, släkt Svenskt Biografiskt Lexikon (1950). Ruotsin valtionarkisto. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kaarina Maununtyttären pojan myöhemmät elämänvaiheet, Aamulehti, 11.05.1924, nro 109, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Ruotsin prinssit Luokka:Kruununperijät Luokka:Vuonna 1568 syntyneet Luokka:Vuonna 1607 kuolleet
Taivaallisen tulen kaupunki

Taivaallisen tulen kaupunki () on yhdysvaltalaiskirjailija Cassandra Claren kirjoittama nuorille suunnattu fantasiaromaani. Se on Varjojen kaupungit -kirjasarjan kuudes ja viimeinen osa. Teos julkaistiin sekä alkuperäiskielellä että suomeksi vuonna 2014. Suomeksi romaanin on kääntänyt Terhi Leskinen ja kustantanut Otava. Kirjasarjassa seurataan Clary Fraytä, joka saa tietää velhojen, vampyyreiden ja ihmissusien täyttämästä Varjomaailmasta etsiessään kadonnutta äitiään. Sarjan viimeisessä osassa hänen on pysäytettävä oma veljensä, joka yrittää tuhota ihmiskuntaa suojelevat varjometsästäjät. Romaani pohjustaa myös Claren seuraavaa kirjasarjaa Varjometsästäjät. Taivaallisen tulen kaupunki palkittiin Goodreads Choice Awardilla, kun romaani äänestettiin vuoden 2014 parhaaksi nuorten fantasia- tai science fiction -kirjaksi. == Lähteet == Luokka:Varjojen kaupungit Luokka:Vuoden 2014 kirjat
Jerzy Żurawlew

Jerzy Żurawlew (25. joulukuuta 1886 Rostov-na-Donu – 3. lokakuuta 1980 Varsova) oli puolalainen pianisti ja musiikkipedagogi.Jerzy Żurawlew Narodowy Instytut Fryderyka Chopina Żurawlew opiskeli vuosina 1907–1913 Varsovan musiikki-instituutissa Aleksander Michałowskin johdolla. Hän debytoi vuonna 1910 Varsovassa Franz Lisztin ensimmäisen pianokonserton esityksellä ja esiintyi myös Józef Śmidowiczin kanssa pianoduona. Ensimmäisen maailmansodan aikana Żurawlew oli Valko-Venäjällä, jossa perusti vuonna 1916 musiikkiopiston Minskiin. Hän teki 1910-luvulta 1970-luvulle tauoin opetustyötä entisessä opinahjossaan Varsovassa ja opetti siten useita pianistisukupolvia. Żurawlew perusti kansainvälisen Frédéric Chopin -pianokilpailun, joka järjestettiin ensimmäisen kerran Varsovassa vuonna 1927. Hän toimi tuomariston jäsenenä seitsemässä ensimmäisessä Chopin-pianokilpailussa ja oli mukana tapahtuman organisointityössä loppuelämänsä ajan. Hän sai useita palkintoja ja tunnustuksia, kuten Kunnialegioonan merkin (1935) ja Polonia Restituta -ritarikunnan komentajanristin (1955).Jerzy Żurawlew Culture.pl Żurawlew teki 1950–1960-luvuilla levytyksiä Frédéric Chopinin teoksista. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset pianistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Clifford Robinson

Clifford Ralph ”Cliff” Robinson (16. joulukuuta 1966 Buffalo, New York – 29. elokuuta 2020) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Robinsonin vuodet 1989–2007 kestänyt pelaajaura NBA:ssa on sarjan historian pisimpiä. Hänet palkittiin vuonna 1993 NBA:n vuoden kuudentena pelaajana, ja vuonna 1994 hänet valittiin NBA:n tähdistöotteluun. NBA:n puolustustähdistön kakkoskentälliseen Robinson nimettiin kahdesti. == Elämä ja urheilu-ura == Isona laitahyökkääjänä tai sentterinä pelannut Robinson pelasi vuosina 1985–1989 yliopistokoripalloa Connecticutin yliopiston joukkueessa.College Basketball at Sports- Reference.com Portland Trail Blazers varasi hänet NBA:han 36. vuorolla vuoden 1989 varaustilaisuudessa. Robinson pelasi NBA:ssa vuosina 1989–2007 edustaen viittä eri seuraa. Pisimpään, vuodet 1989–1997, hän edusti Trail Blazersiä, minä aikana hänet palkittiin vuonna 1993 NBA:n vuoden kuudentena pelaajana ja valittiin NBA:n tähdistöotteluun vuonna 1994. NBA:n puolustustähdistön kakkoskentälliseen hänet valittiin vuosina 2000 ja 2002.Basketball- Reference.com Robinson pelasi NBA-urallaan yhteensä 1 380 runkosarjaottelua ja on yksi sarjan historian eniten otteluja pelanneista pelaajistaQuery Results. Robinson sai pelaajaurallaan useammin kuin kerran pelikiellon marijuanan käytöstä tai NBA:n huumausainesääntöjen rikkomisesta. Hän kertoi haastattelussa käyttäneensä kannabista pelaajauransa ja yksityiselämänsä suorituspaineiden aiheuttaman stressin hoitoon ja välttääkseen vahvoja reseptilääkkeitä. Robinson piti kannabiksen käyttöään myös osasyynä pelaajauransa pitkään kestoonhttps://www.oregonlive.com/sports/2017/07/cliff_robinson_on_marijuana_an.html. Hän toimi pelaajauransa jälkeen kannabistuoteyrittäjänä.https://www.vice.com/en_us/article/4xzdxg/meet-uncle- spliffy-cliff-robinson-ventures-into-the-weeds Vuonna 2014 hän kilpaili Selviytyjät-tositelevisiosarjassahttps://variety.com/2020/tv/obituaries- people-news/cliff-robinson-dead-dies-nba-survivor-1234753585/. Maaliskuussa 2017 Robinson sai infarktin joka halvaannutti hänen kehonsa vasemman puoliskon: hänen raajojensa liikuntakyky toipui sittemmin varsin hyväksi.https://pamplinmedia.com/pt/12-sports/356788-235592-robinson-rebounds Vuosi tämän jälkeen hänen leuastaan poistettiin kasvain,https://katu.com/news/local/former-trail-blazer-cliff-robinson-has- tumor-removed-its-been-a-tough-year-for-me ja vuonna 2019 hänet leikattiin syövän vuoksi. Robinson kuoli 53-vuotiaana 29. elokuuta 2020.https://www.is.fi/nba/art-2000006618015.htmlhttps://www.espn.com/nba/story/_/id/29765226/former- portland-trail-blazers-great-cliff-robinson-dies-53 == Lähteet == * Clifford Robinson Stats Basketball-Reference.com * Cliff Robinson College Stats College Basketball at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Siouxinkoira

Siouxinkoira (Sioux Dog) on sukupuuttoon kuollut yhdysvaltalainen koirarotuMorris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds, s. 664. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont., jolla ei koskaan ollut FCI:n hyväksyntää. == Ulkonäkö == Rotu oli kookas ja susimainen, muistuttaen samalla myös saksanpaimenkoiraa. Se oli huomattavasti amerikanintiaanikoiraa suurempi. Väritys vaihteli valkoisen, mustavalkoisen ja harmaan välillä. == Alkuperä == Tasankointiaaneilla oli parhaina päivinään noin 50 000 siouxinkoiraa, joita käytettiin ensisijaisesti vetämään tavaroita puriloissa ja jokien ollessa jäätyneinä vetämään myös raskaampaa lastia reissä. Ne toimivat myös vahti- ja metsästyskoirina. Rodun ei annettu lisääntyä vapaasti, vaan keskeiset ominaisuudet pyrittiin säilyttämään huolellisella jalostuksella. Pennut joilla ei ollut toivottuja ominaisuuksia tapettiin ja heitettiin jokeen. Suurin heimon jäsenten osoittama kunnioitus vierailijoita kohtaan oli heidän lempikoiriensa uhraaminen näiden syötäväksi juhlaseremoniassa. === Etymologia === Nimensä rotu on saanut tasankointiaaneihin kuuluvalta sioux-heimolta. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut Luokka:Alkukantaiset koirat Luokka:Rekikoirat Luokka:Yhdysvaltalaiset koirarodut
Gheorghe Dogărescu

Gheorghe Dogărescu (15. toukokuuta 1960 Viziru – 18. elokuuta 2020) oli romanialainen käsipalloilija ja olympiamitalisti. Dogărescu kuului vuosina 1981–1990 Romanian miesten maajoukkueeseen jonka kokoonpanossa hän voitti olympiapronssia Los Angelesissa 1984. Seurajoukkuetasolla hän voitti Romanian mestaruuden ja kilpaili myös kansainvälisissä seurajoukkuekilpailuissa.Romanian olympiakomitea Dogărescu kuoli 60-vuotiaana 18. elokuuta 2020.https://www.libertatea.ro/sport/a-murit-fostul-handbalist- gheorghe-dogarescu-medaliat-cu-bronz-la-olimpiada-din-1984-3098333Olympedia == Lähteet == * Profiili Romanian olympiakomitea * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Romanialaiset käsipalloilijat Luokka:Romanialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Oskari Muhonen

Oskari Muhonen (s. 1997https://www.olympiakomitea.fi/2020/03/18/olympiacastin- vieraana-oskari-muhonen-purjehduksen-suurlupaus-janoaa-olympiamenestysta- uhanalaisessa-lajissa/ ) on suomalainen kilpapurjehtija. Hän edustaa Espoon Pursiseuraa. Vuonna 2017 Muhonen voitti Finnjollissa alle 23-vuotiaiden EM- pronssia.https://venelehti.fi/oskari-muhonen-voitti-maailmanmestaruuden/ Hän voitti historian ensimmäisenä purjehtijana Finnjollissa alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden kolmesti, vuosina 2017, 2019 ja 2020.https://yle.fi/urheilu/3-11506384 Vuonna 2019 Muhonen valittiin Suomen vuoden purjehtijaksi: hän voitti vuoden aikana Finnjollissa alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden ja Suomen mestaruuden sekä RS 21 -luokassa universiadeista kultaa sekä sijoittui tammikuussa maailmancup-osakilpailussa toiseksihttps://yle.fi/urheilu/3-10628688.https://spv.fi/spv_uutiset/vuoden- parhaat-palkittiin/ Universiadien purjehduskultamitali oli Suomen historian ensimmäinenhttps://yle.fi/urheilu/3-10876124. Kahdeksanvuotiaana purjehduksen aloittanut Muhonen on asunut Espoossa ja opiskellut tuotantotaloutta Aalto- yliopistossa. Varusmiespalveluksensa hän suoritti Santahaminan urheilujoukoissa.https://www.lansivayla.fi/urheilu/1349627 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Canepa

Canepa on San Marinon pääkaupunkiin kuuluva kaupunginosa (ita. curazia). Alueen suuntanumero on 47890. Alueella on yksi San Marinon kaupungin vihreimmistä ja sen läpi kulkee esimerkiksi lenkkipolku. Lisäksi Canepassa on myös luonnonsuojelualue, josta löytyy luonnonvaraisina eläviä eläimiä. == Lähteet == Luokka:Città di San Marino
Casole

Casole on San Marinon pääkaupunkiin kuuluva kaupunginosa (ita. curazia). Kaupunginosan postinumero on 47890. Kaupunginosassa sijaitsee myös seismografi, joka mittaa San Marinon alueella tapahtuvia maanjäristyksiä. Casolen alueelta on löydetty muutama San Marinon historian kannalta merkittävä arkeologinen löytö: pronssikirves (n. 2000 eaa.) sekä merkkejä etruskien sivilisaatiosta. Casolessa järjestettiin elokuussa 2020 kaksi uutta kylätapahtumaa. == Lähteet == Luokka:Città di San Marino
Pukkilan kotiseutumuseo

Pukkilan kotiseutumuseo eli Pukkilan museo on kotiseutumuseo, joka toimii Pukkilan kirkonkylällä. Museotoimintaa ylläpitää nykyään Pukkilan kunta. == Lähteet == Luokka:Pukkila Luokka:Suomen kotiseutumuseot
Harfordin piirikunta

Harfordin piirikunta () on Yhdysvaltojen Marylandin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 255 441 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Bel Airin kaupunki. Piirikunta on perustettu 17. joulukuuta 1773. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Marylandin piirikunnat
Justus ja urheat ritarit

Justus ja urheat Ritarit (Justin and the Knights of Valour) on Manuel Sicilian ohjaama ja Matthew Jacobsin kirjoittama espanjalais-brittiläis- yhdysvaltalainen animaatioelokuva. Justus ja urheat Ritarit sai maailmanensi- iltansa 13. syyskuuta 2013. == Äänirooleissa == Alkuperäinen ääninäyttelijä Rooli Freddie Highmore Justus Saoirse Ronan Talia James Cosmo Bluncher Charles Dance Legantir Tamsin Egerton Lara Antonio Banderas Sir Clorex Rupert Everett Sota Barry Humphries Braulio Alfred Molina Reginald Mark Strong Heraclio == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 espanjalaiset elokuvat Luokka:Espanjalaiset animaatioelokuvat
Osloer Straßen metroasema

Osloer Staßen metroasema on Berliinin metron (U-Bahn) asema Gesundbrunnenin kaupunginosassa. Asema on linjan U9 pohjoinen pääteasema. Lisäksi Osloer Straßen asemalla pysähtyvät linjan U8 metrojunat, ja asemalta on yhteys MetroBus-linjalle M13. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Berliinin metroasemat
Emil Peschkau

Emil Peschkau (19. helmikuuta 1856 Wien, Itävalta – katosi 1929) oli itävaltalainen kirjailija. Hän opiskeli luonnontieteitä ja oli ajoittain matematiikan ja luonnontieteiden opetusharjoittelijana. Myöhemmin hän toimi insinöörinä, mutta päätyi lopulta lehtityöhön ja loi sen ohella itsenäistä kirjallista tuotantoa. Runokokoelman Traum und Leben (Frankf. a. M. 1884) lisäksi Peschkau julkaisi humoristisia kertomuksia, esseitä, novelleja ja viehättäviä romaaneja.Peschkau, Emil,, Meyers Großes Konversations-Lexikon Mustasukkaisuus sai Peschkaun sytyttämään kotitalon tuleen, ja hänet todettiin mieleltään sairaaksi. Hän joutui 1925 suljettuun hoitolaan, josta hän karkasi 1929 ja katosi jäljettömiin.Tagblatt, 8.10.1925 Tabblatt, 14.10.1925, Wiener Zeitung, 23.4.1929 Yksi Peschkaun kertomus on suomennettu, ja se on julkaistu nimellä "Kuningattaren romaani" samannimisessä antologiassa (Kuopion Uusi Kirjapaino, 1897.)Kuningattaren romaani, finna.fi, viitattu 29.8.2020 ==Teokset (valikoima)== * Unsere lieben Frauen (1895) * Narren und Närrchen (1897) * Welt, Weib und Wagenpferd (1899) * Moderne Probleme, esseitä (1895); * Lebensrätsel (1893) novelleja * Die Reichsgrafen von Walbeck, romaani (1884) * Noras Roman, romaani (1891) * Die Ärmsten, romaani (1897) * Familie Skram, romaani (1899) * Die Stadtfraubas, romaani (1902). == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1856 syntyneet Luokka:Kuolinvuosi tuntematon Luokka:Kadonneet henkilöt
Suomen muotoisen pilven alla

Suomen muotoisen pilven alla on laulaja Arttu Wiskarin 28. elokuuta 2020 julkaistu viides albumi. Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan ensimmäiseksi. Emma-gaalassa 2021 albumi palkittiin vuoden iskelmänä. Lisäksi albumi toi Wiskarille ehdokkuuden vuoden artisti -kategoriassa. Se oli ehdolla myös vuoden albumiksi, ja single Tässäkö tää oli? vuoden biisiksi. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Helsingin Sanomat: Helsingin Sanomat: Levyarvio * Kulttuuritoimitus: Kulttuuritoimitus: Levyarvio * Soundi: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2020 albumit Luokka:Arttu Wiskarin albumit
Katumuksen sakramentti

Katumuksen sakramentti on rap-artisti Junon studioalbumi, joka julkaistiin Sonyn kautta 15. marraskuuta 2019. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Junon albumit Luokka:Vuoden 2019 albumit
Osric (Deiran kuningas)

Osric (k. 634) oli Deiran kuningas 632–633 tai 633–634. Beda Venerabiliksen mukaan Osric nousi Deiran kuninkaaksi Northumbrian kuninkaan Edwinin saatua surmansa Cadwallon ap Cadfania ja Mercian kuningas Pendaa vastaan käydyssä taistelussa. Anglosaksien kronikan mukaan Osric oli Ælfricin poika ja Edwinin serkku. Yorkin piispa Paulinus kastoi Osricin tämän tultua kuninkaaksi. William Malmesburylaisen mukaan Osric kuitenkin luopui myöhemmin kristinuskosta. Bedan mukaan Cadwallon tappoi Osricin hänen kruunaustaan seuranneena kesänä. == Lähteet == Luokka:Englannin anglosaksikuninkaat Luokka:Vuonna 634 kuolleet Luokka:Syntymävuosi tuntematon
Sirpaleet

Sirpaleet tarkoittaa seuraavia asioita: * Sirpaleet, Eero Avenin albumi * Sirpaleet, Kurren albumi * Sirpaleet, Arttu Wiskarin albumi.
Ylhäs

Ylhäs on helsinkiläinen salibandyn erikoisseura. Seura on perustettu vuonna 1984 ja se kirjattiin yhdistysrekisteriin vuonna 1985. Ylhäs on Suomen ensimmäinen salibandyyn erikoistunut urheiluseura ja se on ollut perustamassa Suomen Salibandyliittoa. Seura on voittanut historiansa kanssa kaksi SM-tason mitalia: SM-pronssia naisten liigasta kaudella 1989–1990 sekä yhden SM- pronssin seniorisarjoista.Lyhyt historiikki Kaudella 2019-20 seuran miesten joukkue pelasi 5. divisioonaaMiehet ja seuran naisten joukkue 3. divisioonaaNaiset . == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Seuran kotisivut Luokka:Suomalaiset salibandyseurat Luokka:Helsinkiläiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 1984 perustetut urheiluseurat
Koiviston joukkomurha 1910

Koiviston joukkomurha oli Karjalan kannaksella Koiviston Kotterlahdella kauppias Erik Piispan talossa lauantaina 26. helmikuuta 1910 tapahtunut ryöstömurha, jossa menehtyi viisi henkilöä ja loukkaantui vakavasti kaksi henkilöä. Murhaaja oli Inkeristä kotoisin ollut kauppiaan renki Feodor Mihailov.Jorma Leino : Tahvo Tuomaanpoika Rytkölä : Joukkomurha Koivistolla 26.2.1910Kauhea ryöstömurha Koiwistolla, Karjalatar, 01.03.1910, nro 24, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Joukkomurhassa menehtyivät kauppias Erik Piispa (s. 1860), hänen vaimonsa Maria o. s. Hovi, heidän 16- ja 12-vuotiaat tyttärensä Ida ja Hilja Siviä sekä Piispan talossa asunut Koiviston merikoulun oppilas Tahvo Klaus Lavansaarelta. Erik Piispan veljenpoika ja merikoulun oppilas Tahvo Piispa ja Piispan perheen palvelija Eva Karvonen saivat vammoja kirveen- ja puukoniskuista mutta selvisivät hengissä. Erik Piispa perheineen oli muuttanut Koivistolle Lavansaaresta vuonna 1902. Perheestä jäivät eloon poika Adolf (s. 1887) ja tytär Anna (s. 1890), jotka eivät olleet kotosalla murhien tapahtuma-aikana.Koiviston murhasta. Selventäviä lisätietoja, Lappeenranta, 15.03.1910, nro 30, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Murhaaja Feodor Mihailov oli syntynyt Inkerinmaalla Krasnaja Gorkassa vuonna 1883. Hän oli suorittanut asevelvollisuutensa Venäjän armeijassa ja ollut sitten pari vuotta Helsingissä venäläisen intendenttilaitoksen palveluksessa ennen tuloaan kauppias Piispan rengiksi. Mihailov teki murhat ryöstötarkoituksessa, koska hän tiesi kauppias Piispalla olleen hallussaan suuri määrä rahaa. Murhien jälkeen Mihailov anasti kaikki talosta löytämänsä rahat sekä kauppias Piispan revolverin ja kellon. Hän pakeni talon hevosen vetämällä reellä Suomenlahden jäälle pyrkien kohti Inkerinmaan rannikkoa, mutta hevonen väsyi Seivästöllä kesken matkan ja Mihailov jatkoi sitten matkaa suksilla ja jalkaisin Pietariin. Hän lähti Pietarista Suomen asemalta keskiviikkoiltana 2. maaliskuuta junalla Helsinkiin, jossa hänellä oli tuttavia. Mihailov saapui Helsinkiin seuraavana päivänä ja asettui asumaan erään tuttavansa luo. Hänet oli kuitenkin tunnistettu samana päivänä ja poliisit pidättivät hänet Iso Roobertinkatu 21:stä perjantai-aamuna 4. maaliskuuta. Kuulustelussa hän tunnusti tekonsa ja hänen hallustaan löydettiin kauppias Piispan kello ja revolveri sekä ryöstettyjä rahoja. Kun Mihailovia vietiin Korkeavuorenkatu 21:ssä sijainneeseen venäläisen santarmiston taloon jatkokuulusteluja varten, hän riistäytyi irti pidättäjiltään ja hyppäsi alas talon viidennen kerroksen ikkunasta saaden heti surmansa.Koiwiston joukkomurhaajan wangitseminen Helsingissä, Raahen Sanomat, 08.03.1910, nro 27, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKoiwiston joukkomurhaaja saatu kiinni Helsingissä, Työväenliitto, 05.03.1910, nro 26, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == Luokka:Murhat Suomessa Luokka:Vuoden 1910 rikokset‎ Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan rikoshistoria Luokka:Luovutettujen alueiden historia Luokka:Koivisto Luokka:Joukkosurmat Suomessa
Osberht (Northumbrian kuningas)

Osberht tai Osbert (k. 867 York) oli Northumbrian kuningas 848–862. Roger Wendoverilaisen mukaan kuningas Aethelred II sai surmansa vuonna 848, ja hänen jälkeensä valtaistuimelle nousi Osberht, jonka syntyperä on tuntematon. Osberht kuitenkin syrjäytettiin, ja kuninkaaksi nousi hänen veljensä Ælla. Ælla ja Osberht yhdistivät lopulta voimansa hyökätäkseen Yorkin valloittaneita viikinkejä vastaan. Kummatkin saivat surmansa 21. maaliskuuta 867 käydyssä taistelussa. == Lähteet == Luokka:Englannin anglosaksikuninkaat Luokka:Vuonna 867 kuolleet
Jean-Marc Luisada

Jean-Marc Luisada (s. 3. kesäkuuta 1958 Biserta, Tunisia) on ranskalainen pianisti.Jean-Marc Luisada The Fryderyk Chopin Institute Luisada aloitti pianotunnit 6-vuotiaana ja sai Pariisissa opetusta Marcel Ciampilta sekä Denyse Rivièreltä. Tämän jälkeen hän lähti Englantiin, jossa suoritti opintoja Yehudi Menuhin Schoolissa. 16-vuotiaana Luisada pääsi Pariisin konservatorioon, jossa häntä opetti pianonsoitossa Dominique Merlet ja kamarimusiikissa Geneviève Joy. Täydentäviä opintoja hän suoritti Miłosz Maginin johdolla. Luisada sijoittui Chopin-pianokilpailussa viidenneksi vuonna 1985. Toisen palkinnon hän sai Milanon Dino Ciani -kilpailussa vuonna 1983. Luisada aloitti vuonna 1981 kansainvälisen konserttiuran, jonka aikana on esiintynyt säännöllisesti Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa. Kamarimusiikissa hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Jean-Pierre Rampalin, Patrick Gallois'n ja Michel Dalberton kanssa. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on työskennellyt, ovat olleet Charles Dutoit, Michel Plasson, Emmanuel Krivine, Michael Tilson Thomas, Ádám Fischer, Hiroyuki Iwaki ja Jehudi Menuhin. Luisada on levyttänyt muiden muassa Frédéric Chopinin, Enrique Granadosin, Robert Schumannin ja Edvard Griegin teoksia. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gyōda

Gyōda () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Tone- ja Arajokien välisellä alluviaalitasangolla. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Gunman prefektuuriin. Gyōdassa on 80 390 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 67,49 neliökilometriä. Asutus Gyōdan alueella on vanhaa: siellä sijaitsee Sakitaman kofun-hautakumpujen ryhmä, jonka eräästä hautakummusta on löydetty Japanin kansallisaarteeksikin valittu Inariyaman miekka. Paikkakunta tunnettiin aiemmin nimellä Oshi (忍), ja se kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla linnanaluskaupunkina ja Oshin daimiokunnan keskuksena. Oshin linna perustettiin 1400-luvun lopulla. Tärkeä perinteinen elinkeino oli tabi-sukkien valmistus. 1960-luvulta lähtien kaupunkiin on sijoittunut metalli- ja elektroniikkateollisuutta. Kaupunkioikeudet Oshin maaseutukaupungille myönnettiin vuonna 1949, ja samalla paikkakunta muutti nimensä Gyōdaksi. Sittemmin kaupunki on laajentunut useiden kuntaliitosten kautta, viimeksi vuonna 2006, kun siihen yhdistettiin Minami-Kawaran kyläkunta. Gyōdan nähtävyyksiä ovat lootuspuutarha Kodaihasu no sato, Sakitaman kofun-hautakumpujen yhteyteen rakennettu Sakitaman kofun-puisto ja Sakitaman historiallinen museo sekä Oshin linnan uudelleenrakennettu torni ja sen yhteydessä toimiva paikallismuseo. Gyōdaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Takasaki-linja, joka kulkee kaupungin lounaiskulmassa, ja Chichibu-rautateiden Chichibu-päälinja. == Kuvia == Tiedosto:前玉神社 石鳥居.JPG|Sakitama-jinjan torii- portti Tiedosto:Okunoyama Kofun (Gyoda), zenkei.JPG|Sakitaman kofun-ryhmän hautakumpuja Tiedosto:Tone Diversion Weir Minumadai Canal.jpg|Tonejoen säännöstelypato, Minumadain kanava Tiedosto:Gyoda city center area Aerial photograph.1990.jpg|Gyōda vuoden 1990 ilmakuvassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Saitaman prefektuurin kaupungit
Marta Sosińska-Janczewska

Marta Sosińska-Janczewska (s. 4. lokakuuta 1939 Varsova) on puolalainen pianisti.Marta Sosińska-Janczewska The Fryderyk Chopin Institute Sosińska- Janczewska aloitti pianonsoiton 6-vuotiaana. Hän opiskeli Wanda Łosakiewiczin johdolla vuosina 1952–1957 ja tämän jälkeen Varsovan musiikkiyliopistossa Zbigniew Drzewieckin johdolla. Hän valmistui vuonna 1963. Vuonna 1965 Sosińska-Janczewska sai kolmannen palkinnon sekä palkinnon parhaasta poloneesiesityksestä vuoden 1965 Chopin-pianokilpailussa. Hän aloitti opiskeluaikanaan konserttiuran, jonka aikana on esiintynyt Euroopassa, Brasiliassa, Uruguayssa, Argentiinassa, Israelissa ja Yhdysvalloissa. Sosińska-Janczewska on äänittänyt Polskie Nagrania Muza -levy-yhtiölle sekä Puolan ja Saksan radio- ja televisioyhtiöille. Hän opetti vuosina 1985–2002 pianonsoittoa Würzburgin musiikkiyliopistossa. Lisäksi hän on pitänyt pianonsoiton mestarikursseja Buenos Airesissa ja Darmstadtissa. Hän on toiminut tuomariston jäsenenä useissa kilpailuissa. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jeffrey Swann

Jeffrey Swann (s. 24. marraskuuta 1951 Williams, Arizona) on yhdysvaltalainen pianisti.Jeffrey Swann, 2e lauréat 1972 Radio Télévision Belge FrancophoneJEFFREY SWANN Scuola Normale Superiore Swann aloitti pianonsoiton 4-vuotiaana ja opiskeli Alexander Uninskyn johdolla Dallasin Southern Methodist Universityssa. Hän sai Juilliard Schoolista kandidaatin, maisterin ja tohtorin arvot. Siellä hänen opettajiaan olivat Beveridge Webster ja Adele Marcus. Swann sai toisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa vuonna 1972 ja ensipalkinnon Milanon Dino Ciani -kilpailussa. Hän suoritti myös sävellysopintoja Darius Milhaud'n johdolla Aspenin musiikkijuhlilla, joiden yhteydessä sai ensipalkinnon. Swann on esiintynyt kotimaansa lisäksi laajalti Euroopan kaupungeissa. Hänen ohjelmistonsa on vaihdellut Johann Sebastian Bachista Pierre Bouleziin ja kattanut esimerkiksi kaikki Ludwig van Beethovenin pianosonaatit. Swann on järjestänyt usein teemakonsertteja ja täydentänyt esityksiään sanallisilla esityksillä ja kuvituksilla. Hän on osoittanut erityistä kiinnostusta aikansa musiikkia kohtaan; hän on esimerkiksi kantaesittänyt Charles Wuorisen toisen pianosonaatin Washington DC:n Kennedy Centerissä ja levyttänyt Music & Arts -yhtiölle moderneja teoksia, kuten Boulez'n kolmannen pianosonaatin. Levytyksiä Swann on tehnyt myös Deutsche Grammophonille ja useille muille levy-yhtiöille.Pianista Jeffrey Swann Serate Musicali Swannista tuli vuonna 2007 Dino Ciani -festivaalin ja -akatemian taiteellinen johtaja. Vuosina 2013–2017 hän toimi Pisan Scuola Normale Superioren konserttien taiteellisena johtajana. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matti Pennanen (tietokirjailija)

Matti Pennanen (13. elokuuta 1869 Kesälahti – 29. tammikuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja asianajaja.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Maist. Matti Pennanen, Laatokka, 02.02.1937, nro 12, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Pennasen vanhemmat olivat talollinen Matti Pennanen ja Katariina Karoliina Turtiainen. Hän kävi Joensuun lyseota, pääsi ylioppilaaksi 1895 yksityistodistuksella Vaasan lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1903 ja filosofian maisteriksi 1907. Pennanen toimi asianajajana Helsingissä. Hän oli mukana kansanvalistustyössä ja osallistui 1900-luvun alussa venäläistämispolitiikan vastaiseen taisteluun. Pennanen oli kiinnostunut Karjalan kannaksen asioista ja Suojärven lahjoitusmaiden kysymyksestä. == Julkaisuja == * Suomalais- englantilainen tulkki. Yrjö Weilin, Helsinki 1902 * Luettelo Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kansanrunouskokoelmista – Katalog der Folklore- Sammlungen der Finnischen Litteraturgesellschaft. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1903 * Suomalais-englantilainen tulkki ynnä Amerikan opas siirtolaisia varten. Yrjö Weilin, Helsinki 1903, 2. lis. painos 1903, 3. lis. painos 1907 * Siirtolaisen opas Suomesta Amerikaan: suomalais-englantilainen tulkki. Tekijä, Helsinki 1906 * Joensuu-Alapitkä tai Joensuu-Varkaus?. Ahlström, Helsinki 1923 * Soanlahden lahjotusmaan kruununpuisto: lain, asetusten ja asiakirjain valossa. Soanlahden manttaalinomistajat 1925 * Karjalan talonpoikain oikeustaistelu: Suojärven talonpoikain oikeus. Tekijä, Helsinki 1926 == Suomennoksia == * Arthur Conan Doyle : Sherlock Holmes'in seikkailuja. Yrjö Weilin, Helsinki 1904 * Arthur Conan Doyle : Sherlock Holmes'in seikkailuja: 2 osa. Yrjö Weilin, Helsinki 1904 * Frans Viktor Heikel : Japanilainen voimistelu; suom. M. Pennanen. Yrjö Weilin, Helsinki 1905 (alkuteos Japansk gymnastik) * Georg Standertskjöld : Sota ja kansainvälinen oikeus: maa- ja ilmasodan yleiset lait ja tavat; tekijän luvalla suomentanut M. Pennanen. Otava 1930 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Hannō

Hannō () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Chichibuvuorten itäreunalla. Kaupunki on rakentunut Irumajoen yläjuoksulle. Etelässä se rajautuu Tokion metropoliin. Hannōssa on 79 278 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 193,05 neliökilometriä. Hannō kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla markkinapaikkana, jossa kaupattiin erityisesti tekstiilejä ja puuta, lähinnä sugia ja japaninsypressiä. Alueelta saatava puu tunnetaan yleisnimellä Nishikawa-zai. Meiji-kaudelta lähtien kaupunkiin sijoittui tekstiiliteollisuutta ja sittemmin myös elektroniikkateollisuutta, mutta metsäteollisuus on edelleen tärkeä elinkeino. Kaupunkioikeudet Hannō sai vuonna 1954. Se on kasvanut yhtenä Suur-Tokion metropolialueen esikaupungeista. Kaupunki laajeni kuntaliitoksella vuonna 2005, kun siihen yhdistettiin Nagurin kyläkunta. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään teetä, japaninkastanjaa, vihanneksia ja hedelmiä sekä harjoitetaan karjanhoitoa. Hannōn nähtävyyksiin kuuluvat Chichibuvuorten kauniit luonnonalueet, kuten Tenranvuori ja Tōnosuvuori, Shōmarun sola, Nagurijoen laakso ja Miyazawajärvi. Rakennettua kulttuuriperintöä edustavat useat buddhalaiset temppelit, kuten Takayama-fudō eli Jōraku-in, Fukutoku-ji ja Chōkō-ji. Kaupungissa toimivat Tove Janssonilta inspiraationsa saanut Akebono kodomo no morin lastenpuisto ja vuosina 2018–2019 avattu Metsä-teemapuisto, jossa yhdistyvät pohjoismaisiin tuotteisiin keskittyvä Metsä Village -ostoskeskus ja Moominvalley Park -muumilaakso. Hannōta palvelevat JR Higashi- Nihonin Hachikō-linja sekä Seibu-rautateiden Ikebukuro-linja ja Chichibu- linja. == Kuvia == Tiedosto:Hanno City Library exterior ac (2).jpg|Hannōn kaupunginkirjasto Tiedosto:Nonin-ji 20191102g.jpg|Nōnin-ji Tiedosto:Akebono- kodomonomori-park,hanno.JPG|Akebono kodomo no mori kōen Tiedosto:Hannō Station 2019c.jpg|Hannōn rautatieasema Tiedosto:Hanno city center area Aerial photograph.1989.jpg|Hannō vuoden 1989 ilmakuvassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Saitaman prefektuurin kaupungit