EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Bertil ”Bebben” Johansson

John Bertil ”Bebben” Johansson (22. maaliskuuta 1935Sveriges befolkning 1970 (CD-ROM version 1.04). Sveriges Släktforskarförbund 2003. Göteborg – 5. toukokuuta 2021 Öckerö) oli ruotsalainen jalkapalloilija ja valmentaja. Monien mielestä hän on yksi IFK Göteborgin merkittävimmistä pelaajista kautta aikojen. ”Bebben” oli suuri yleisön suosikki 1950- ja 1960-luvulla, ja hän on Stefan Rehnin ja Jonas Olssonin ohella ainoa joka on voittanut Ruotsin jalkapallon mestaruuden IFK Göteborgissa sekä pelaajana (1958) että valmentajana (1969).Jönsson, Ingemar – Josephson, Åke (toim.): IFK Göteborg 1904–2004: En hundraårig blåvit historia genom elva epoker. IFK Göteborg, 2004. ISBN 91-631-4659-2 == Merkityksestä == Torbjörn Nilssonin ja Gunnar Grenin rinnalla ”Bebben” kuuluu Göteborgin jalkapallon suurimpiin nimiin, ja IFK Göteborgin fanien keskuudessa hän on kohonnut legendaariseen asemaan. Tästä kertoo esimerkiksi se, että hän esiintyy kannatuslaulun Heja Blåvitt sanoituksessa – ”Vi skall minnas Bebben Johansson i alla våra dar” (suom. ”Tulemme aina muistamaan Bebben Johanssonin”) –, samoin kuin lukuisat tarinat, jotka pallotaituriin liittyvät. Kerrotaan esimerkiksi, että kun Pelé vuoden 1958 jalkapallon maailmanmestaruuskisojen aikana hurmasi maailmaa taidoillaan, göteborgilaisyleisö antoi hänelle lempinimen ”Den svarte Bebben” (suom. ”Musta Bebben”).Thylin, Stefan: 100 änglar. Sportförlaget i Europa, 2011 == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Torbjörn Nilsson

Torbjörn Anders Nilsson (s. 9. heinäkuuta 1954 Västerås) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja, jota yleisesti pidetään yhtenä Ruotsin parhaista jalkapalloilijoista kautta aikojen.Internetomröstning på totalfootball.orgArtikel i svenskfotboll.se. Från januari 2002, läst 10 september 2011Artikel i fotbollsverige.se. Från 22 april 2011, läst 13 september 2011. Nilsson on IFK Göteborgin kaikkien aikojen paras maalintekijä (yhteensä 332 maalia) ja häntä pidetään sen joukkueen kirkkaimpana tähtenä, joka hallitsi Ruotsin jalkapalloa 1980-luvun ensimmäisellä puoliskolla ja joka menestyi myös Euroopan cupeissa. Nilssonin saavutuksiin kuuluvat muun muassa UEFA-Cupin voitto vuonna 1982 ja välieräpaikka Euroopan Cupissa vuonna 1986. Hän voitti molemilla kerroilla turnauksien maalikuninkuudet. Nilsson on valittu Ruotsin jalkapallon Hall of Famen kahdeksanneksi jäseneksi. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kyösti Sarkanen

Kyösti Vilho Sarkanen (25. syyskuuta 1921 Helsinki – 24. joulukuuta 1990 Seattle, Yhdysvallat) oli suomalainen puukemian tutkija ja Yhdysvalloissa työskennellyt professori.Kuolleita : Professori Kyösti Sarkanen Ympäristöystävällisemmän sellunkeiton asiantuntija, Helsingin Sanomat 29.12.1990 (Tilaajille) Kyösti Sarkasen vanhemmat olivat asianajaja Vilho Sarkanen ja Ida Wilhelmina Mikkonen.FamilySearch : Kyösti Sarkanen Sarkanen pääsi ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta 1939. Sotavuosina hän palveli luutnanttina kenttätykistössä ja kemiallisen sodankäynnin parissa ja haavoittui pahoin. Sotien jälkeen Sarkanen opiskeli 1944–1947 Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi. Hän oli tutkimuskemistinä Keskuslaboratoriossa (Finnish Pulp and Paper Research Institute) 1947–1951. Sarkanen suoritti Master of Science -tutkinnon New Yorkin osavaltionyliopistossa (SUNY) Syracusessa New Yorkin osavaltiossa. Hän oli sitten vuoden ajan Kajaanissa Kajaani Oy:n tutkimuslaboratorion johtajana, kunnes hän palasi perheensä kanssa Syracuseen ja valmistui siellä filosofian tohtoriksi 1952.Joseph L. McCarthy : Kyosti Vilho Sarkanen, Journal of Wood Chemistry and Technology Volume 12, 1992 - Issue 4 Sarkanen teki pääosan tutkimustyöstään Washingtonin yliopistossa Seattlessa Yhdysvalloissa, mutta hän vieraili myös Suomessa luennoimassa, ja monet suomalaiset puukemian tutkijat väittelivät tohtoreiksi Yhdysvalloissa Sarkasen ohjauksessa.ResearchGate : Kyosti V. Sarkanen's research while affiliated with University of Washington Seattle and other places Sarkanen sai Suomalaisten Kemistien Seuran myöntämän Gadolin-mitalin vuonna 1988. == Teoksia == * Lignins: Occurrence, formation, structure and reactions; edited by K. V. Sarkanen and C. H. Ludwig, John Wiley & Sons, Inc., New York 1971 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kemistit Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Roger Gustafsson (jalkapalloilija)

Jan Roger Gustafsson (s. 29. helmikuuta 1952 Göteborg) on ruotsalainen entinen jalkapallovalmentaja, jalkapalloilija ja matematiikan opettaja. Hän on ollut IFK Göteborgin jalkapallo-akatemian päällikkö vuodesta 2002.http://www.svenskafans.com/fotboll/8919.aspx Pelaajana Gustafsson edusti muun muassa Gaisia ja BK Häckeniä. Hänet tunnetaan kuitenkin parhaiten valmentajaurastaan IFK Göteborgissa. Toimittuaan ensin muutaman vuoden nuorten valmentajana hänestä tuli A-joukkueen päävalmentaja vuonna 1990, missä asemassa hän pystyi kuuden vuoden ajan. Noiden kuuden vuoden aikana hän johti IFK:n viiteen Ruotsin mestaruuteen. Gustafsson nimitettiin väliaikaiseksi valmentajaksi myös syksyllä 2002 Stefan Lundinin eroamisen jälkeen. Tuolloin IFK onnistui lopulta säilyttämään paikkansa Allsvenskanissa voittamalla putoamiskarsinnan Västra Frölunda IF: ää vastaan. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Björn Westerberg

Björn Westerberg (10. helmikuuta 1945 – 15. huhtikuuta 2014) oli ruotsalainen jalkapallovalmentaja. Westerberg voitti Ruotsin mestaruuden IFK Göteborgin kanssa sekä vuosina 1983 että 1984. Vuonna 1985 hän siirtyi Djurgårdeniin, missä hän nosti joukkueen Allsvenskaniin debyyttikautensa aikana. Seuraavana vuonna Djurgåden kuitenkin tippui Allsvenskanin uudelleen. Westerberg toimi myös Åtvidabergs FF: n valmentajana. Hänellä oli myös valmennustehtäviä poikien, nuorten ja u21 maajoukkueissa. Luokka:Ruotsalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
70 on vain numero

70 on vain numero on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut draamakomediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Johanna Vuoksenmaa. Sen päärooleissa näyttelevät Hannele Lauri, Mikko Nousiainen, Marja Packalén ja Misa Palander. Elokuvassa ensimmäisen oman elokuvapääroolinsa tekevä Lauri esittää ikääntynyttä iskelmälaulaja Seija Kuulaa. Elokuvan teemoja ovat yksinäisyys, lapsettomuus, julkisuuden paineet ja ikäkriisi. 70 on vain numero on ohjaaja Vuoksenmaan ihmissuhde-elokuvien trilogian päätösosa. Aiemmat elokuvat ovat olleet 21 tapaa pilata avioliitto (2013) ja Viikossa aikuiseksi (2015). Elokuvaa kuvattiin vuoden 2020 maaliskuussa ja kesällä pääosin Tampereella. Elokuvan budjetti oli 1 500 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 775 000 euroa. 70 on vain numero -elokuvan piti alun perin saada ensi-iltansa 6. tammikuuta 2021, mutta ensi-ilta siirrettiin syksyyn 2021 koronaviruspandemian aiheuttamien rajoitusten vuoksi. Elokuulle 2021 suunniteltu uusi ensi-ilta siirtyi lokakuulle 2021 ja siitä joulukuun loppuun 2021. Loppuvuodesta 2021 voimaan tulleiden rajoitusten vuoksi elokuva sai ensi-iltansa porrastetusti eri puolilla Suomea. Ensi-iltaan elokuva tuli 29. joulukuuta 2021 ja 25. helmikuuta 2022. Seija Kuulan lauluosuudet esittää Lea Laven. == Rooleissa == == Arvosteluja == Episodi Jesse Raatikainen Film-O-Holic.com Pilvi Meriläinen Helsingin Sanomat Pertti Avola Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl Katso Anuliina Liukkonen Kulttuuritähdet == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Elokuvan Facebook-sivu * Johanna Vuoksenmaa ja Hannele Lauri kertovat elokuvasta Radio Suomen haastattelussa kesäkuussa 2020 Luokka:Johanna Vuoksenmaan ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 2021 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat
Lakipunos

Lakipunos on heraldiikassa kypärän ja kypäränkoristeen väliin sijoitettava kierretty nauha tai liina, joka yleensä toistaa vaakunassa esiintyvät päävärit. == Lähteet == Luokka:Heraldiikka
Kurt Thomas (voimistelija)

Kurt Bildeaux Thomas (29. maaliskuuta 1956 Miami, Florida – 5. kesäkuuta 2020) oli yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja maailmanmestari. Hän oli maansa ensimmäinen telinevoimistelun miesten maailmanmestarihttps://www.thetimes.co.uk/archive/article/1978-10-30/9/2.html. Thomasin voimistelijanuran huippuhetki osui Fort Worthin MM-kilpailuihin 1979, missä hän uusi edellisvuoden maailmanmestaruutensa permannolla, voitti toisen rekillä ja saavutti myös hopeaa ottelussa, nojapuilla ja hevosella sekä pronssia joukkuekilpailussa.http://www.sport-komplett.de/sport- komplett/sportarten/t/turnen/hst/29.html Thomas kilpaili myös Montréalin kesäolympialaisissa 1976. Vuosi Thomasin MM-menestyksen jälkeen käydyissä Moskovassa kesäolympialaisissa hän ei kilpaillut Yhdysvaltain boikotoitua kisoja. Vuonna 2003 Thomas nimettiin voimistelun kansainväliseen kunniagalleriaan.Olympedia Thomas kuoli 64-vuotiaana 5. kesäkuuta 2020. Hän oli saanut aivohalvauksen parisen viikkoa aikaisemmin.https://www.intlgymnast.com/news/world-champion-gymnast-kurt- thomas-passes-away-after-suffering- stroke/https://www.nytimes.com/2020/06/07/sports/kurt-thomas-dead.html == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset telinevoimistelijat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Ruin My Life

Ruin My Life on ruotsalaislaulajan Zara Larssonin musiikkikappale. Sen julkaisivat TEN Music Group, Sony Music Entertainment ja Epic Records digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 18. lokakuuta 2018. Kappaleen sanoittivat Jordan K. Johnson, Delacey, Michael Pollack, Stefan Johnson, Sermstyle ja Jackson Foote. Kappale toimii johtavana singlenä Larssonin tulevalle kolmannelle studioalbumille. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 23. lokakuuta 2018. Kappale pääsi singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Ruotsissa, Irlannissa ja Alankomaissa. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 kappaleet Luokka:Ruotsalaiset musiikkikappaleet
Kurt Thomas

Kurt Thomas -nimisiä henkilöitä ovat: * Kurt Thomas, yhdysvaltalainen koripalloilija * Kurt Thomas, yhdysvaltalainen telinevoimistelija * Kurt Thomas, saksalainen säveltäjä
Jacobus Kapteyn

Jacobus Cornelius Kapteyn, myös: Kapteijn, (19. tammikuuta 1851 Barneveld, Alankomaat – 18. kesäkuuta 1922 Amsterdam, AlankomaatJacobus Cornelius Kapteyn, Britannica.com, viitattu 18.1.2023) oli alankomaalainen tähtitieteilijä. Hän oli vuodesta 1875 Leidenin observatorion astronomi ja vuodesta 1878 Groningenin yliopiston professori. Hän perusti Groningeniin Astronomical Laboratoryn, jonka julkaisuihin hän kirjoitti itse, samoin hänen veljensä Willem Kapteyn. Hänen julkaisujaan on muun muassa hänen yhdessä David Gillin kanssa toimittamansa kolminiteinen The Cape photographic Durchmusterung. Julkaisu sisältää tulokset Gillin eteläiseltä taivaanpallopuoliskolta ottamista ja Kapteynin mittaamista tähtivalokuvista. Siitä ja muista töistään hän sai vuonna 1902 Britannian astronomisen seuran kultamitalin. Kapteyn on tutkinut erityisesti tähtiä ja julkaissut tähtien ryhmittelystä, parallaksista, ominaisliikkeestä ja valosta teoksia eri julkaisusarjoissa ja artikkeleita aikakauskirjoissa.Kapteijn, Jacobus Cornelius, Tietosanakirja osa 4, palsta 338, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1912Jacobus Cornelius Kapteyn, Salomonsens konversationsleksikon. Anden Udgave. Bind XIII, s. 545 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Kapteÿn, Jacobus Cornelius Nordisk familjebok. Stockholm: Nordisk falmiljeboks förlag 1910 Luokka:Alankomaalaiset tähtitieteilijät Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1922 kuolleet
Sarkanen

Sarkanen voi tarkoittaa seuraavia: == Järviä ja lampia == * Sarkanen, lampi Hirvensalmella lähellä Syväsmäkeä * Pieni-Sarkanen, lampi Hirvensalmella lähellä Syväsmäkeä * Matala-Sarkanen, lampi Kouvolassa lähellä Vainikkaa * Suuri-Sarkanen, järvi Lappeenrannassa * Syvä-Sarkanen, lampi Kouvolan ja Savitaipaleen rajalla lähellä Vainikkaa == Henkilöitä == *Aune Sarkanen, oik. Aili Somersalo (1887–1957), suomalainen kirjailija *Kyösti Sarkanen (1921–1990), suomalais-yhdysvaltalainen puukemian tutkija ja professori, Vilho Sarkasen poika *Sauli Sarkanen (s. 1951), suomalainen runoilija *Vilho Sarkanen (1884–1940), suomalainen asianajaja ja Viipurin läänin vt. kuvernööri 1917, Kyösti Sarkasen isä.
Taavi Siltanen

Juho Taavi Siltanen (5. tammikuuta 1878 Sippola – 15. marraskuuta 1953 Kouvola) oli suomalainen insinööri, kaupunkineuvos ja Viipurin apulaiskaupunginjohtaja.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Aikalaiskirja 1934 Siltasen vanhemmat olivat kelloseppä Antti Siltanen ja Vilhelmiina Koivusilta. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 Viipurin klassillisesta lyseosta ja suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1903. Siltanen teki useita opintomatkoja Ruotsiin, Tanskaan ja Saksaan. Siltanen oli eri rakennusliikkeiden johtajana vuosina 1903–1917 ja insinööritoimisto Tehon omistajana ja johtajana 1917–1930. Hän oli Viipurin teknillisenä apulaiskaupunginjohtajana 1929–1946 ja hän sai kaupunkineuvoksen arvon 1943. Siltanen oli myös opettajana Viipurin teollisuuskoulussa, merikoulussa ja jatkokoulussa ja hän toimi Viipurin piirin laivojen rungon ja koneistojen tarkastajana. Siltanen oli Viipurin kaupungin rahatoimikunnan jäsenenä 20 vuoden ajan ja Viipurin kaupunginvaltuuston jäsenenä 10 vuoden ajan. Taavi Siltanen oli naimisissa vuodesta 1906 Olga Stavenhagenin kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Insinööri Taavi Siltanen nuorena työssään työpöytänsä ääressä 1910-luvulla, Wiipuri-museon kokoelma (Finna) Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Viipurin pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Viipurin kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Kathay

Kathay eli Cathay on Kiinan keskiaikainen nimitys. Sen arvellaan syntyneen kitaanien nimestä. Heimo on asunut 900-luvulta Koillis-Kiinassa. Sen ylivalta siellä lakkasi 1125. Muodossa Kitai nimitys on ollut Kiinan nimenä käytössä esimerkiksi Venäjällä, Iranissa ja Turkestanin kansoilla.Kathay, Tietosanakirja osa 4, palsta 520, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1912 Lentoyhtiö Cathay Pacific on saanut nimensä Kathayn mukaan. == Lähteet == Luokka:Kiinan historia
Kari Juvan veistospuisto

Kari Juvan veistospuisto on kuvanveistäjä Kari Juvan yhdeksästätoista työstä koostuva veistospuisto Raahessa. Se perustettiin kesällä 2008 Raatihuoneenpuistoon.Kari Juvan veistospuisto; Visitraahe.fi == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Nuori Anna nousi veistospuistoon; YLE1.7.2010 *Kari Juvan veistospuisto avattiin Raahessa; Kaleva 26.6.2008 - kuvia puistosta *Helge Murtovaara: Veis­tos­puis­to otet­tiin läm­pi­mäs­ti vastaan; Kaleva 26.6.2008 Luokka:Veistospuistot Luokka:Suomen patsaat ja veistokset Luokka:Suomen puistot Luokka:Raahen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Raahen kulttuuri Luokka:Raahen nähtävyydet
Katgutti

Katgutti (< engl. "catgut"), vanhoissa tietosanakirjoissa myös katguti, on lampaiden ja vuohien suolista valmistettu lanka, jolla kirurgiassa on ommeltu haavoja, varsinkin syvemmällä ruumiissa olevia. Katgutin etuna on, että se liukenee vähitellen ruumiin nesteisiin ja siten häviää tehtävänsä tehtyään.Katguti, Pieni tietosanakirja osa II, palsta 383 (Projekt Runeberg) Sitä käytetään myös muissa kuin kirurgisissa tarkoituksissa, kuten kielisoittimien kielissä. Englanninkielisestä nimestään huolimatta katguttia ei ole koskaan valmistettu kissan suolistaKatguti, Tietosanakirja osa 4, palsta 520, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1912, vaan nimitys juontuu alkuaan arabian kielen sanasta cither, joka tarkoittaa vanhaa kielisoitinta. Samaa juurta on englannin sana kit, joka tarkoittaa viulua mutta myös kissanpentua, ja siten on helposti syntynyt etymologinen siirtymä kissaan.Eldred J. Holder, THE Story of Catgut Post Graduate Medical Journal September 1949, viitattu 6.6.2020 (PubMed Central Europe PMC) Sana voi johtua myös englannin kielen sanasta cattle ('karja')Miten suolikielet vaikuttavat äänenlaatuun? How Violins, 1.5.2015, viitattu 14.6.2020 Eläimen suolesta tehtyjen lankojen sijasta kudoksiin liukeneva eli resorboituva ommelaine valmistetaan nykyisin yleensä synteettisistä materiaaleista, polymeereistä, jotka kemiallisten reaktioiden avulla liukenevat kudoksiin. Ne myös liukenevat hitaammin kuin eläinperäiset.Iida Mäkinen & Anniina Nikkilä, Ommelaineet ja niiden käyttö instrumentoivan sairaanhoitajan näkökulmasta s. 10–11, Tampereen ammattikorkeakoulu, viitattu 6.2020 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Kirurgia
Volosnja (joki Pihkovan alueella)

Volosnja () on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella virtaava Tšorjanan sivujoki, jonka pääuoma laskee Peipsijärveen. == Joen kulku == Volosnja alkaa pienenä metsäpurona noin viisi kilometriä Gorodnjan () kylästä pohjoiseen. Seutu on Lugan ylängön länsirinteitä, jotka laskeutuvat Peipsin alangolle. Purolla on sen alkutaival jyrkähköä vesireittiä kohti luodetta. Yläjuoksilla se sijaitsee yli 75 metriä mpy. ja jo 11 kilometrin aikana se putoaa 36 metriin mpy. Joelle tulee siis pudotusta yli 39 metriä ja se on keskikaltevuudeksi muutettuna 3,5 metriä kilometrille (m/km). Puro on uurtanut itselleen kapean laakson, jossa se mutkittelee vähäisesti. Viiden kilometrin jälkeen sen reitti kääntyy vahvasti luoteeseen ja siihen johdetaan nyt tasaisen metsä- ja suoalueen kuivatusojia. Seudun ainoa järvi on Ojevo (). Alempana joki saavuttaa suoalueen Paletskij Mohin () eteläiset seudut. Täällä jokeen yhtyy sen tärkein sivujoki Vydreika (), joka kerää vetensä suoalueen itäpuolelta. Lopulta joki alittaa maantien 58K-096 ja tekee samalla käännöksen kohti lounasta. Käännöskohdassa siihen yhtyy Vydreikan lisäksi suoriksi kaivetut Bolšoje Orlovon ja Bereznon laskuojat. Joen ympäristö säilyy voimakkaasti ojitettuna loppuun asti. Lyhyt joki yhtyy Tšorjanaan Belojen ja Ludavskojen välisellä alueella. Joen uoma putoaa kääntöpaikasta yhtymäkohtaan enää neljä tai korkeintaan viisi metriä, jolloin joen kaltevuudeksi tulee alle metrin kilometriä kohti. Joki virtaa koko matkan asumattomalla seudulla . == Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä == === Valuma-alue === Volosnja, joka on siis Tšorjanan sivujoki, sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Peipsijärven alueella. Tšorjana laskee Pihkovanjärven pohjoisrantaan, joka on Peipsijärven eteläisin järvenosa. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä kohti pohjoista ja laskee viimein Suomenlahteen. Volosnjan valuma-alue sijaitsee kokonaan Pihkovan alueella. === Sivu-uomia === Volosnja virtaa voimakkaasti ojitetulla metsä- ja suoalueella eikä sen sivu-uomia ole nimetty karttoihin kattavasti. Pisin sivu-uoma on Vydreika (), joka yhtyy Volosnjaan kuusi kilometriä sen suusta, ulottuu yhdeksän kilometrin mittaisena Lugan ylängön rinteille. Sen pisin sivu-uoma on Mežnikin () ja ylempänä sijaitsee vielä toinen sivu-uoma Petunovin () puro. === Järviä === Joen valuma-alueella on joitakin järviä. Alajuoksulla yhtyy pääuomaan pieni oja, joka alkaa pienestä Tutšnojeen järvestä. Sen pohjoispäässä sijaitsee vierekkäin kaksi suurempaa järveä Bolšoje Orlovo ja Berezno. Niitä yhdistää oja ja kumpikin järvi laskee pääuomaan lyhyellä ojalla. Näiden lähettyvillä on myös Vydreiskojeen järvi. == Hallintoalue == Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (). Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan alueeseen. Joen vesistörekisterin numero on 01030000312102000027541 . == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Pihkovan alueen joet *
Harmaahuppukanastero

Harmaahuppukanastero (Pseudasthenes steinbachi) on orneeroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta. ==Koko ja ulkonäkö== Harmaahuppukanastero voi kasvaa noin 16 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Harmaahuppukanastero muistuttaa huomattavasti punaperäkanasteroa (Asthenes dorbignyi). Sen pää ja rinta ovat harmaat ja siivet ruskeat. Pyrstö on pitkä ja väriltään punaruskea ja myös kyljet ovat punaruskeat. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Harmaahuppukanasteroa tavataan Argentiinan länsiosista. Lajin elinympäristöä ovat kuivat vuoriston pensaikot useimmiten 1 500-2 500 metrin korkeudella merenpinnasta. ==Lähteet== Luokka:Orneerot
Paijalan kappeli

Paijalan kappeli on Tuusulan keskuksen tuntumassa sijaitseva vuonna 1993 valmistunut siunauskappeli, jonka on suunnitellut arkkitehti Timo Suomalainen. Kappeli sijaitsee Paijalan hautausmaalla osoitteessa Paijalannummentie 11. Samalla hautausmaalla on myös puusta rakennettu Paijalan vanha kappeli, joka valmistui vuonna 1910. Paijalan kappeli sijaitsee kangasluonnon ympäröimänä perinteisen hautausmaa-alueen ja luonnonmetsänä hoidetun alueen rajalla. Kappelisaliin mahtuu 125 henkeä ja käytettävissä on myös muistosali, joka on tarkoitettu 40–60 hengelle. Kappelisalin urut ovat urkurakentamo Veikko Virtasen työtä ja ne valmistuivat 1993. Kappelin kelloksi hankittiin takaisin seurakunnan aikanaan pois myymä Tuusulan kirkon kello, joka on valettu vuonna 1650. ==Kappelin arkkitehtuuri== Paijalan kappeli on yksi kolmesta arkkitehtitoimisto Timo ja Tuomo Suomalaisen suunnittelemasta siunauskappelista. Paijala on niistä viimeinen ja arkkitehti Timo Suomalaisen suunnittelema. Sen piirustukset valmistuivat 1992. Rakennuksessa näkyvät arkkitehtiveljesten tyyliä luoneet teemat, kuten irtiotto suorakulmaisista perusratkaisuista, hallitsevat veistokselliset muodot sekä vuoropuhelu sisä- ja ulkotilan välillä. Kappelin julkisivuissa vuorottelevat valkobetonielementit ja kupari sekä suorakulmaisuutta välttelevät ikkunat, jotka muodostuvat erisuuntaisten jakopuitteiden leikkaamista lasikentistä. Kappelisalin sisätilaa hallitsee ikkunasta muodostuva alttariseinä, joka aukeaa kohti mukulakivillä päällystettyä alttaripihaa. Seurakuntalaisten pitkät puiset penkit ovat massiivisia, mutta metallista ja lasista valmistetut alttarikalusteet vaikuttavat ikkunan edessä lähes aineettoman keveiltä. ==Kuvia Paijalan kappelista== Tiedosto:Paijalan kappeli 1.jpg|Paijalan kappelin julkisivu ja yksi sisääntulolle johtavista poluista. Tiedosto:Paijalan kappeli 2.jpg|Kappelin sisäänkäynti on matala. Tiedosto:Paijalan kappeli 3.jpg|Näkymä ovikatoksesta. Istutuksiin kuuluvat puutarhakasvit, kuten vuorenkilpi, on sijoitettu rakennuksen lähelle. Tiedosto:Paijalan kappeli 4.jpg|Paijalan kappelin eteläseinä. Tiedosto:Paijalan kappeli 5.jpg|Paijalan kappeli takaa. Tiedosto:Paijalan kappeli 6.jpg|Paijalan kappeli pohjoisesta. Huoltotie aidan vieressä. Tiedosto:Paijalan kappeli 7.jpg|Kappelia ympäröivät luonnonvaraiset kasvit, kuten männyt sekä kanerva- ja mustikkakasvustot. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Paijalan hautausmaa Tuusulan seurakunnan sivulla * Paijalan hautausmaa ja kappelit Virtuaalituusula-sivulla Luokka:Tuusulan kirkkorakennukset
Laura Kieler

Laura Kieler, o. s. Smith, oik. Laura Anna Sophie Müller Kieler PetersenKieler, Laura, Salmonsens konservationsleksikon, Anden Udgave / Bind XIII, s. 815 (1849–1932Laura Kieler (1849-1932), Dansk forfatterleksikon, viitattu ) oli norjalais-tanskalainen kirjailija. Norjassa Tromssassa syntyneen Kielerin vanhemmat olivat norjalaisia. Hän päätyi naimisiin tanskalaisen yliopettajan V. T. J. Kielerin kanssa. Esikoisteoksensa Brands dotre (1869) hän julkaisi salanimellä Lili. Hän asettui siinä vastustamaan Henrik Ibsenin Brandia. Hän kuvaa saamelaisten elämää teoksissaan André fra Kautokejno (1879) sekä Lavrekas Korhoinen (1881), jonka tapahtumat sijoittuvat osin Suomeen. Oman lapsuutensa synkkää pietististä ympäristöä sekä omia uskonnollisia kamppailujaan hän kuvaa teoksessa I en lysengels skikkelse (1892).Kieler, Laura, Tietosanakirja osa 4, palsta 810, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1911 Etelä-Jyllantiin asetuttuaan hän osallistui vastustamaan saksalaistuttamisyrityksiä pitämällä esitelmiä Etelä-Jyllannin oloista useissa Euroopan maissa, myös Suomessa 1903, sekä Amerikassa. Hän työskenteli sorrettujen hyväksi ja julkaisi Etelä-Jyllannin oloja käsitteleviä teoksia. ==Suomennetut teokset== * André Kautokeinolainen: kertomus perimmästä Pohjolasta, suom. Antti Tervo, Tampere: Hagelberg 1882. * Sinun kansasi on minun kansani!: avioliittotarina Eteläjyllannista, suom. Helmi Setälä, Kuopio: Otava 1902. Sarja: Otavan helppohintainen kirjasto, n:o 72. * Karen Jürgens Egtvedistä: kertomus Eteläjyllannista, suom. Helmi Setälä. Helsinki: Otava 1904. Sarja: Otavan helppohintainen kirjasto, n:o 103. * Kuka heitti ensimäisen kiven?: omistettu pohjoismaiden nuorisolle, suomentanut V-A S. Pori: Otto Andersin 1907. == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1849 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
First Reformed

First Reformed on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Paul Schrader. Sen pääosia näyttelevät Ethan Hawke, Amanda Seyfried ja Cedric Kyles. First Reformed sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 31. lokakuuta 2017. Paul Schrader sai elokuvasta parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen Oscar-ehdokkuuden. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut * Luokka:Paul Schraderin ohjaamat elokuvat Luokka:Paul Schraderin käsikirjoittamat elokuvat Luokka:Vuoden 2017 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Kristinuskosta kertovat elokuvat Luokka:Elokuvat itsemurhasta Luokka:Elokuvat raskaudesta Luokka:A24:n elokuvat
Jukolan viesti 2011

Jukolan viesti 2011 eli Salpa-Jukola oli 63:s Jukolan viesti -tapahtuma. Se käytiin 18.–19. kesäkuuta 2011 Virolahden Ravijoella. Kilpailukeskuksena toimi oppimiskeskus Harjun alue. Järjestävä seura oli Vehkalahden Veikot. Samalla alueella järjestettiin Vehka-Jukola vuonna 1992. Tuolloin kilpailukeskus oli tosin eri paikassa. Miesten Jukolan viestin voitti Halden SK, jolle voitto oli seitsemäs. Se on toiseksi eniten kautta aikain Jukolan viestissä. Naisten 34:nen Venlojen viestin voitti Domnarvets GoIF, jolle voitto oli toinen. Kilpailu sai nimensä Jatkosodan alla rakennetusta puolustuslinjasta, Salpalinjasta. == Tulokset == === Venlojen viesti === 1\. osuus: 6,9 km 2\. osuus: 6,2 km 3\. osuus: 5,1 km 4\. osuus: 8,5 km Joukkueita: 1 082, joista hyväksytysti maaliintulleita: 981 Sija nro. Joukkue Loppuaika 1 15 Domnarvets GoIF Emma Johansson Karolina Höjsgaard Eva Juřeníková Lena Eliasson 2.48.54 2 1 Tampereen Pyrintö Venla Niemi Saila Kinni Riina Kuuselo Anni-Maija Fincke \+ 0.36 3 5 IFK Lidingö SOK Ines Brodmann Annica Gustafsson Signe Søes Annika Billstam \+ 3.07 4 4 NTNUI + 3.11 5 17 Kalevan Rasti + 3.12 6 10 Bækkelagets SK + 3.15 7 40 Stora Tuna OK + 3.23 8 13 Angelniemen Ankkuri + 3.33 9 37 Delta + 4.29 10 50 OK Kolmården + 5.03 11 6 Sävedalens AIK + 5.06 12 3 Halden SK + 5.23 13 49 OK Tisaren + 5.35 14 27 IGTISA + 6.53 15 44 Göteborg Majorna OK + 8.04 === Jukolan viesti === 1\. osuus: 11,5 km 2\. osuus: 11,4 km 3\. osuus: 13,6 km 4\. osuus: 8,3 km 5\. osuus: 8,5 km 6\. osuus: 10,5 km 7\. osuus: 15,6 km Joukkueita: 1 504, joista hyväksytysti maaliintulleita: 1 298 Sija nro. Joukkue Loppuaika 1 1 Halden SK Søren Bobach Jon Pedersen Erik Axelsson Marius Bjugan Mats Haldin Emil Wingstedt Olav Lundanes 7.37.28 2 2 Kalevan Rasti Jan Procházka Hannu Airila Thierry Gueorgiou Simo Martomaa Kiril Nikolov Philippe Adamski Fabian Hertner \+ 4.04 3 8 Delta Olli-Pekka Koistinen Oskari Liukkonen Leonid Novikov Lauri Sild Matti Kivelä Olle Kärner Valentin Novikov \+ 4.15 4 3 Vaajakosken Terä + 5.11 5 31 Södertälje Nykvarn Orienter + 6.07 6 17 Hiisirasti + 10.47 7 14 Kristiansand OK + 11.05 8 9 OK Linne + 11.07 9 10 Angelniemen Ankkuri + 11.15 10 77 Kalevan Rasti -2 + 13.12 11 6 IL Tyrving + 13.45 12 11 Tampereen Pyrintö + 20.51 13 15 Turun Metsänkävijät + 20.53 14 98 IFK Moras OK + 21.17 15 43 Rehns BK + 23.57 == Lähteet == *Venlojen viestin 2011 tulokset *Jukolan viestin 2011 tulokset == Aiheesta muualla == *Salpa-Jukolan tiivistelmä Jukola.com-sivustolla *Venlojen viestin 2011 GPS-seuranta ja kartat RouteGadget-palvelussa *Jukolan viestin 2011 GPS-seuranta ja kartat RouteGadget-palvelussa Luokka:Jukolan viesti Luokka:Virolahden urheilu Luokka:Vuoden 2011 urheilu
David Lyme

David Lyme (oikea nimi Jordi Cubino Bermejo, s. 22. marraskuuta 1966, Espanja) on espanjalainen laulaja, sanoittaja ja malli. Lymellä on yliopistokoulutus Kaliforniasta. Lyme oli 80-luvulla merkittävä italodiskolaulaja Espanjassa. Jordi Cubino on myynyt Lymen nimellä ja muilla nimillä Euroopassa noin 3 miljoonaa levyä. Lyme tunnetaan "Sabadellin soundista", joka on italodiskon muunnelma. Lyme aloitti oopperalaulajana, mutta löysi sattumalta italodiskon. Vuonna 1985 David Lyme julkaisi ensimmäisen singlensä "Bambina". Lyme julkaisi 80-luvulla kaksi albumia. Lymen single "Perestroika" ei enää menestynyt myyntilistoilla hyvin. Tämän takia Lyme lopetti musiikin teon. ==Levyt== ===Albumit=== *Like a Star (1986) *Lady (1988) ===Singlet=== *"Bambina" (1985) *"Let's Go to Sitges" (1985) *"Playboy" (1986) *"I Don't Wanna Lose You" (1986) *"Bye Bye Mi Amor" (1987) *"Never Say You Love Me" (1988) *"Lady" (1988) *"Perestroika" (1990) ==Lähteet== Luokka:1980-luvun yhtyeet ja sooloartistit Luokka:Italodisko-artistit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1966 syntyneet
Eucheuma

Eucheuma on Solieriaceae-heimoon kuuluva punaleväsuku. Suvun lajeja käytetään ravintona sekä muun muassa karrageenin valmistuksessa Itä-Aasiassa. == Lähteet == Luokka:Punalevät
Seututie 447

Seututie 447 on Kangasniemeltä ja Pieksämäelle johtava seututie. 447 Luokka:Kangasniemen liikenne Luokka:Pieksämäen liikenne
A Ghost Story

A Ghost Story on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen yliluonnollinen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut David Lowery. Sen pääosia esittävät Casey Affleck ja Rooney Mara. A Ghost Story sai maailmanensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 2017, jossa se oli ehdolla yleisöpalkinnon saajaksi. Elokuva sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Vuoden 2017 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset independent-elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Kummitustaloelokuvat Luokka:A24:n elokuvat
Seututie 446

Seututie 446 on Kangasniemeltä Hankasalmelle johtava seututie. 446 Luokka:Hankasalmen liikenne Luokka:Kangasniemen liikenne
Apricot F1

Apricot F1 oli brittiläisen Apricot Computersin valmistama henkilökohtainen tietokone. Tietokonetta valmistettiin vuosina 1984–1986. Apricot F1 otti vaikutteita Victor S1:sta, jota myytiin Britanniassa hyvin. Kyseinen tietokone sopi hyvin sekä koti, että työkäyttöön ja tietokoneen pystyi liittämään televisioon. Laitteen muotoilu on innovatiivinen ja siinä on langaton infrapunanäppäimistö. Tietokone ei ollut IBM PC -yhteensopiva. == Lähteet == Luokka:Tietokoneet
Horace Kephart

Horace Sowers Kephart (8. syyskuuta 1862 East Salem, Pennsylvania – 2. huhtikuuta 1931 Bryson City, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen matkakirjailija ja kirjastonhoitaja. == Elämä ja ura == Horace Sowers Kephart syntyi 8. syyskuuta 1862 East Salemissa, Pennsylvaniassa Isaiah ja Mary Elizabeth Sowers Kephartille. Viiden vuoden ikäisenä Horace perheineen muutti Iowaan, jossa hän opiskeli vuosina 1871–1872. Vuonna 1876 Horace ja hänen perheensä palasivat takaisin Pennsylvaniaan josta he kuitenkin pian muuttivat Massachusettsiin. Syksyllä 1879 Kephart aloitti opinnot Bostonin yliopistossa. Seuraavana vuonna Kephart muutti New Yorkin Ithacaan, jossa hän työskenteli Cornellin yliopiston kirjastossa varakkaan Willard Fisken alaisena. Kephart matkusti kolmen vuoden kuluttua Italiaan, jossa hän toimi Fisken työntekijänä monissa kirjastoissa. Vuonna 1886 Kephart ryhtyi Yalen yliopiston kirjaston kirjastonhoitajan sijaiseksi. New Havenissa asuessaan Kephart tutustui Laura Mackiin, jonka kanssa hän avioitui seuraavana vuonna. He saivat yhteensä kuusi lasta. Varsinaisen kirjailijanuransa hän aloitti New Haveniin muutettuaan. Kephart oli hyvin kiinnostunut Yhdysvaltain historiasta, joka näkyi hyvin paljon hänen kirjallisesta tuotannostaan. Vuonna 1904 Kephartin vaimo Laura ja hänen kuusi lastaan muuttivat New Yorkiin ilman häntä. Kephart itse muutti asumaan Pohjois-Carolinaan, jossa hän myös vietti suurimman osan loppuelämästään. Kephart kuoli auto-onnettomuudessa 2. huhtikuuta 1931 lähellä Bryson Cityä, jonne hänet haudattiin. Hänen kunniakseen Tennesseessä sijaitsevalle vuorelle on annettu nimeksi Mount Kephart. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjastonhoitajat Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1931 kuolleet
Victor 9000

Victor 9000 / Sirius 1 on Chuck Peddlen suunnittelema mikrotietokone. Tietokone esiteltiin COMDEX-messuilla vuonna 1981 ja ensimmäinen toimitus oli keväällä 1982. Tietokonetta myytiin Euroopassa nimellä Sirius 1 eri kotelolla. == Tekniset tiedot == Laitteessa on Intel 8088 -suoritin. RAM-muistin määrä on laajennettavista 128 kilotavusta 896 kilotavuun. Laitteessa on 12 tuuman yksivärinäyttö ja kaksi 5,25 tuuman levykeasemaa. Laitteeseen oli saatavilla MS-DOS ja CP/M 86. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Dokumentaatiota BitSavers.org-palvelussa * Victor 9000 Technical Reference Manual (PDF) Luokka:Mikrotietokoneet Luokka:Vuoden 1982 tietokoneet
Idäntonnikala

Idäntonnikala (Thunnus orientalis) on makrillien (Scombridae) heimoon ja tonnikalojen (Thunnini) tribukseen kuuluva Tyyneltämereltä tavattava pääosin epipelaginen ja mereinen kalalaji, joka on aiemmin luettu Atlantin valtamerellä elävän tonnikalan (T. thunnus) alalajiksi.Report from the mid- year fisheries assessment plenary, November 2009: stock assessments and yield estimates. Kalastusministeriö, Wellington, Uusi-Seelanti, 2009 Idäntonnikala on tavallisesti noin kahden metrin mittainen ja voi maksimissaan kasvaa noin kolmen metrin mittaan. Sen paino voi olla jopa 450 kilogrammaa. Idäntonnikala käsittää yhden pääasiassa Tyynenmeren pohjoisosissa elävän kannan. Laji sietää hyvin vaihtelevia lämpotilaoloja. Se elää korkeintaan 550 metrin syvyydessä vedenpinnasta. Lajin kutevan kannan biomassaan perustuvien arvioiden mukaan sen populaatiot ovat heikentyneet 19–33 prosenttia viimeisten 22 vuoden aikana. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin nykyisin vaarantuneeksi. Vielä IUCNin vuoden 2011 arviossa idäntonnikala luokiteltiin elinvoimaiseksi lajiksi. Idäntonnikalan yksilöt muodostavat parvia koon mukaan, toisinaan muiden makrillilajien kanssa. Idäntonnikala saalistaa ravinnokseen monenlaisia parvessa eläviä kaloja ja kalmareita, mutta syö myös taskurapuja ja jossain määrin myös sessiilejä eliöitä. Kesäkuun ja syyskuun välisenä aikana idäntonnikala muuttaa pohjoiseen Baja Californian, Meksikon ja Kalifornian rannikkoalueita pitkin. Se saavuttaa sukukypsyyden 3–5-vuotiaana. Lajin sukupuolten määräsuhde on suunnilleen 1:1. Sen lisääntymistä on havaittu ainoastaan Tyynenmeren pohjoisosassa ja kutevia naaraita on havaittu pääasiassa toukokuun loppupuolelta heinäkuun alkupuolelle. Idäntonnikalan keskimääräinen suurin elinikä on ainakin 15 vuotta ja mahdollisesti jopa 26 vuotta. Idäntonnikalalla on kaupallisesti tärkeä laji, jota Japani pyytää valtioista eniten. Sitä kalastetaan pääasiassa kurenuotilla. == Lähteet == * Taksonomian lähde alaheimojen sukuihin asti: * Taksonomian lähde sukujen lajeista alaspäin: === Viitteet === Luokka:Tonnikalat
Viron musiikki- ja teatteriakatemian teatterikoulu

Viron musiikki- ja teatteriakatemian teatterikoulu (vir. Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikool) on Viron musiikki- ja teatteriakatemian yksikkö, joka tarjoaa teatterikoulutusta. == Historia == Nykyistä koulua edeltää vuonna 1938 Tallinnan konservatorioon perustettu Tallinnan konservatorion valtiollinen teatterikoulu (Tallinna Konservatooriumi Riiklik Lavakunstikool). Se lopetti kuitenkin toimintansa jo vuonna 1941, sillä sillä ei ollut edellytyksiä toimia Neuvostoliiton ja Saksan miehittämässä Virossa. Koulusta valmistui vuonna 1941 yksi vuosikurssillinen näyttelijöitä. Kurssilta valmistui muun muassa Voldemar Panso. Voldemar Panson johdolla aloitti vuonna 1957 Tallinnan valtiollisen konservatorion teatterilaitos (Tallinna Riikliku Konseratooriumi lavakunstikateeder). Panso toimi laitoksen johdossa kuolemaansa saakka vuonna 1977. Vuonna 1993 konservatorio nimettiin Viron musiikkiakatemiaksi ja vuonna 2005 Viron musiikki- ja teatteriakatemiaksi. Teatterikoulun nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 2005.Tormis, Lea. Teatriharidus Eestis. Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli veebisait. Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia ajalugu. Eesti Muusika- ja Teatriakadeemian kotisivu. == Viitteet == == Aiheesta muualla == * Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikool Luokka:Teatterikoulut Luokka:Tallinnan oppilaitokset
Pääru Oja

Pääru Oja (s. 16. toukokuuta 1989 Tallinna, Viron sosialistinen neuvostotasavalta) on virolainen näyttelijä. Oja valmistui näyttelijäksi vuonna 2012 Viron musiikki- ja teatteriakatemian teatterikoulusta, minkä jälkeen hän on toiminut Viron draamateatterin näyttelijänä. Teatteriroolien lisäksi hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa 1944 ja sarjassa Operaatio Valhalla == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pääru Oja Viron draamateatterin verkkosivustolla Luokka:Virolaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Santtu Tschernichin

Alexander (Santtu) Tschernichin-Tauro (1889 Kuopio – 28. joulukuuta 1960 Tampere) oli suomalainen kapteeni ja varhainen ilmailun pioneeri Suomessa. Hän oli myös yksi Suomen ilmavoimien ensimmäisistä lentäjistä. Karjalan Heimo N:o 1-2/1961, sivu 2350 vuotta, Aamulehti, 12.02.1939, nro 41, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Santtu Tschernichin kävi Suomen Liikemiesten Kauppaopiston ja toimi sitten liikealalla. Hän innostui lentämisestä ja rakensi vuonna 1908 Kuopiossa lehdistä hankkimiensa tietojen avulla Suomen ensimmäisen liitolentokoneen (riippuliitimen), jolla hän teki liitolentokokeita lähtemällä lentoon kallionkielekkeeltä. Vuonna 1912 Tschernichin rakensi vielä toisen liitolentokoneen, jolla hän onnistui pysymään ilmassa 70 askeleen mittaisen matkan.Lentävät laitteet, Pirkanmaan Ilmailuhistoriallinen Seura ry Suomen sisällissodan aikana Tschernichin osallistui valkoisten puolella Kuopion, Varkauden ja Mäntyharjun taisteluihin. Hän liittyi sitten sodan aikana perustettuihin ilmavoimiin ja palveli tähystäjäoppilaana Antrean lentoasemalla. Sodan jälkeen Tschernichin jäi puolustusvoimien palvelukseen ja hän suoritti elokuussa 1918 ohjaajatutkinnon Libaun merilentokoulussa Saksassa. Hän palveli Sortavalan, Koiviston ja Viipurin lentoasemilla ja oli neljän vuoden ajan Sortavalan lentoaseman päällikkönä. Tschernichin osallistui lentäjänä Aunuksen retkeen. Hänen koneensa ammuttiin alas mutta hän vältti vangiksi joutumisen ja onnistui myös yön aikana hakemaan vihollisen puolelle jääneen koneensa takaisin. Tschernichin toimi sitten tiedustelulentäjänä Porajärven taisteluissa. Inkerin sotatoimien aikana syksyllä 1919 Tschernichin putosi pommilastissa olleella koneella maahan Perkjärvellä ja hän sai silloin vammoja, joista hän kärsi loppuikänsä. Koivistolla hänen koneensa putosi mereen mutta Tschernichin onnistui pelastautumaan uimalla. Tschernichin erosi puolustusvoimien palveluksesta vuonna 1929 ja työskenteli sitten liikealalla. Vuonna 1932 hän palasi puolustusministeriöön ja toimi taisteluvälineosaston tarkastajana. Sotavuosina Tschernichin oli ilmavoimain varikon päällikkönä Suinulassa. Hän muutti jatkosodan loppuvaiheessa Tampereelle ja asui siellä sitten loppuikänsä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vanhoja valokuvia, FlightForum.fi 8.3.2018 * Turku 1918, FlightForum.fi 15.4.2019 Luokka:Suomalaiset sotilaslentäjät Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Hendrik Toompere (vuonna 1965 syntynyt näyttelijä)

Hendrik Toompere (s 5. kesäkuuta 1965) on virolainen ohjaaja ja näyttelijä. == Elämäkerta == Toompere opiskeli Tallinnan valtiollisen konservatorion teatterilaitoksessa vuosina 1984–1988. Vuosina 1988–1990 hän toimi näyttelijänä Tallinnan nuorisoteatterissa ja vuosina 1990–1998 Viron draamateatterissa. Vuodesta 1998 Toompere on toiminut Viron draamateatterin ohjaajana ja vuosina 2006–2010 lisäksi Viron musiikki- ja teatteriakatemian teatterikoulun opettajana. == Yksityiselämä == Toomperen isoisä oli painija Herman Kruusenberg. Hänen isänsä Hendrik Toompere ja äiti Maie Toompere olivat nukketeatterinäyttelijöitä. Myös hänen sisarensa Harriet Toompere on näyttelijä. Toompere tunnetaan Virossa Hendrik Toompere juuniorina erotuksena isästään. Myös Toomperen poika on nimeltään Hendrik, joka tunnetaan vastaavasti Hendrik Toompere juunior juuniorina. Hänkin on isänsä tapaan näyttelijä ja vuodesta 2018 Viron draamateatterin taiteellinen johtaja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hendrik Toompere draamateatterin verkkosivuilla * Piret Kooli, ”Hendrik Toompere: õpitud abitust on kurb vaadata”, EPLi laupäevaleht LP, 22. detsember 2012 * Tiiu Laks, ”Hendrik Toompere: oma verd puhtaks ei pese”, Eesti Päevaleht, 31. oktoober 2009 Luokka:Virolaiset teatteriohjaajat Luokka:Virolaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Meelis

Meelis on virolainen miehen etunimi, joka kuuluu Viron 50 yleisimmän miehennimen joukkoon. Meeliksen nimipäivää vietetään Virossa 31. tammikuuta. Meelis-nimi kuuluu suomen mieli-sanan vastineisiin perustuviin nimiin, joita itämerensuomalaisessa esikristillisessä nimistössä on ollut runsaasti. Keskiaikaisissa lähteissä nimeä on kirjoitettu esimerkiksi muodoissa Meles, Melles tai Mellys (kirjoitustavan epämääräisyyden vuoksi alkuperäistä ääntämystä on vaikea tunnistaa). Meelis-nimen teki Virossa suosituksi Enn Kippelin historiallinen kertomus "Meelis", joka ilmestyi vuonna 1941 ja sen jälkeen Neuvosto-Virossa useina uusintapainoksina vuosikymmenten ajan. Tarinan nimihenkilö on fiktiivinen hahmo, historiallisen henkilön, Sakalan päällikön Lembitun poika, joka kaatuu puolustaessaan Tarttoa 1224 saksalaisten ristiritarien hyökkäykseltä yhdessä Novgorodin liittolaisen, Koknesen ruhtinaan Vjatškon kanssa. Meelis-nimeä käytetään myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on vuoteen 2020 mennessä ollut etunimenä noin 910–915 miehellä. Nimi ei ole päässyt suomalaiseen almanakkaan. ==Tunnettuja Meeliksiä== * Meelis Lindmaa (s. 1970), virolainen jalkapalloilija == Lähteet == Luokka:Etunimet
Jun Bouterey-Ishido

Jun Bouterey-Ishido (s. 13. maaliskuuta 1990 Christchurch) on uusiseelantilainen pianisti.Jun Bouterey-Ishido Maj Lind Competition Bouterey- Ishido aloitti pianonsoiton 5-vuotiaana.Biography Jun Bouterey-Ishido Hän on opiskellut Canterburyn yliopistossa, Franz Lisztin musiikkiakatemiassa, Stuttgartin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa ja Baselin kaupungin musiikkiakatemiassa. Maisterinarvot hänellä on pianonsoitossa ja kamarimusiikissa. Hänen opettajiensa joukossa on ollut Kirill Gerstein. Hän on osallistunut muiden muassa Edith Fischerin, Ferenc Radosin, Jorge Pepi-Alosin, Piers Lanen, Alfred Brendelin ja Thomas Adèsin pitämille mestarikursseille. Bouterey-Ishido piti ensimmäisen resitaalinsa ulkomailla vuonna 2002 Australiassa. Sittemmin hän on esiintynyt sooloresitalistina esimerkiksi Kyproksella, Sveitsissä, Unkarissa, Saksassa, Chilessä ja Japanissa. Hän oli mukana perustamassa palkittua Calvino Trioa. Hänen henkilökohtaisia kilpailumenestyksiään ovat olleet ensipalkinto Kerikerin kansainvälisessä pianokilpailussa (2008) ja toinen sija Maj Lind -pianokilpailussa (2017). Bouterey-Ishido on levyttänyt säveltäjä Gao Pingin teoksia. Bouterey-Ishidon veli on sellisti Yuuki Bouterey-Ishido.Brothers bring their talents home RNZ == Lähteet == Luokka:Uusiseelantilaiset pianistit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jussi Tiinus

Jussi Tiinus (20. marraskuuta 1883 Vuole, Inkeri – 3. tammikuuta 1961 Helsinki) oli inkerinsuomalainen kapteeni, opettaja, toimittaja ja suomentaja. Karjalan Heimo N:o 1-2/1961, sivu 22 Pohjois-Inkerissä Vuoleen pitäjän Ylä- Miikkulaisten kylässä syntynyt Tiinus kävi keskikoulun ja Kolppanan opettajaseminaarin. Hän toimi sitten kansakoulunopettajana Uudessakylässä Inkerissä ja hän osallistui myös inkeriläisten valistusrientoihin. Tiinus joutui pakenemaan Suomen puolelle vuonna 1905 jouduttuaan vaikeuksiin venäläisten viranomaisten kanssa valistustyönsä takia. Suomessa Tiinus oli toimituksen jäsenenä Viipuri-, Mikkelin Sanomat-, Satakunta- ja Suomalainen- lehdissä. Hän oli jonkin aikaa Hartolan kansanopiston johtajana ja hän oli sen jälkeen työssä Turun ja Porin läänin lääninhallituksessa ylimääräisenä lääninkanslistina. Tiinus toimi sittemmin nimismiehenä Jomalassa Ahvenanmaalla, Taivassalossa, Mynämäellä ja Elimäellä. Tiinuksen pääsy nimismieheksi vuonna 1913 herätti huomiota lehdistössä, koska Tiinus joka oli Venäjän kansalainen nimitettiin virkaan erivapaudella. Mynämäellä hän osallistui vuonna 1917 paikallisen suojeluskunnan perustamiseen ja hän oli sitten jatkossakin mukana suojeluskuntien toiminnassa niin kauan kuin järjestö oli olemassa. Tiinus pääsi Suomen armeijaan vänrikiksi vaikka hän oli vielä Neuvosto-Venäjän kansalainen. Hän anoi Suomen kansalaisuutta vuonna 1922. Tiinus oli 1920-luvulla ylimääräisenä komisariona Riihimäen poliisilaitoksella ja vuodesta 1929 komisariona Lahden poliisilaitoksella. Välirauhan aikana Tiinus oli pääesikunnassa toimistoupseerina.Julkeutta. Kuvernööri Wuorinen määrännyt venäläisen vt. nimismieheksi, Sosialisti, 02.07.1913, nro 148, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotSuomettarelaisuuden kasvatteja, Sosialisti, 24.05.1913, nro 117, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotEräs ihmiskohtalo, Sosialidemokraatti, 13.11.1915, nro 129, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKaikki on mahdollista, Savon Sanomat, 08.07.1922, nro 73, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotLahden poliisilaitos. Jussi Tiinus nimitetty komisarioksi, Lahden Sanomat, 28.05.1929, nro 57, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Suomennoksia == * Aleksei Tolstoi : Venäläisiä satuja; suom. J. Tiinus. Suomen kirja, Helsinki 1946 * Nikolai Pogodin : Aristokraatteja. suom. Jussi Tiinus, sov. Leo Apo. YLE: Radion kuunnelma- ja erikoistoimitus, 1950 (moniste) * Leonid Andrejev : Elomme päivät: näytelmä Ylioppilaan rakkaus - näytelmä - Jyväskylän Huoneteatteri == Lähteet == Luokka:Inkeriläiset henkilöt Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset poliisit Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Tetum prasa

Tetum prasa on tetumin kielen muoto, jota puhutaan pääsääntöisesti Itä-Timorin pääkaupungin Dilin alueella. Kieltä kutsutaan tästä syystä joskus nimellä tetum dili. Sananmukaisesti termeillä tetum prasa ja tetum dili tarkoitetaan "kaupungin tetumia". Puhujia kielellä on noin 50 000. Muun muassa Ethnologue määrittelee tetum prasan tetumiin perustuvaksi kreolikieleksi. Tetum prasa on ottanut paljon vaikutteita portugalista. Tetum ja tetum prasa ovat kuitenkin hyvin läheistä sukua toisilleen. Tetum prasalla ei katsota olevan murteita.. Numerot 1–10 tetumiksi: 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 ida rua tolu haat lima neen hitu walu sia sanulu == Lähteet == Luokka:Itä-Timorin kielet Luokka:Keski- ja itä- malaijilais-polynesialaiset kielet