EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Dave Babych

Dave Babych (s. 23. toukokuuta 1961 Edmonton) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi puolustajana eri NHL-joukkueissa 19 vuoden ajan vuosina 1980–1999. Joukkueita olivat Winnipeg Jets, Hartford Whalers, Vancouver Canucks, Philadelphia Flyers ja Los Angeles Kings. ==Ura== Babych pelasi junioriuransa AJHL-liigan Fort Saskatchewan Tradersissa ja WHL-liigan Portland Winter Hawksissa. Hänet varattiin vuoden 1980 NHL:n varaustilaisuudessa toisena, ja hän siirtyi heti seuraavaksi kaudeksi Winnipeg Jetsin kokoonpanoon. Babych pelasi Winnipegissä viisi kautta, joista kausi oli hänen parhaansa tehollisesti ja hän pelasi NHL:n tähdistöottelussa. Kaudella hänet myytiin Hartford Whalersiin vaihdossa Ray Neufeldiin. Kuudella Hartfordissa pelatulla kaudella Babych ei yltänyt samoihin tehoihin kuin Winnipegissä. Kaudella hän pystyi pelaamaan loukkaantumisen takia vain kuusi ottelua. San Jose Sharks sai osan Minnesota North Starsin pelaajista liityttyään NHL:ään vuonna 1991, ja Minnesota sai korvaukseksi varata pelaajia muista joukkueista. Minnesota varasi Babychin Hartfordista ja myi saman tien hänet edelleen Vancouver Canucksiin. Babych pelasi Vancouverissa seitsemän kautta, joissa parhaimmillaan pelasi Stanley Cup -finaaleissa . Kauden puolessa välissä Babych myytiin Philadelphia Flyersiin, jossa loukkaantumiset rajoittivat pelaamista. hänet myytiin juuri ennen pelaajakauppojen takarajaa jälleen Los Angeles Kingsiin vaihdossa Steve Duchesneen. Babych pelasi Los Angelesissa vain kahdeksan ottelua. Seuraavalla kaudella hän kävi Sveitsissä HC Ambrì-Piottassa kolme ottelua ennen kuin ilmoitti lopettavansa uransa. == Tilastot == 1980–81 Winnipeg Jets NHL 69 6 38 44 90 – – – – – 1981–82 Winnipeg Jets NHL 79 19 49 68 92 4 1 2 3 29 1982–83 Winnipeg Jets NHL 79 13 61 74 56 3 0 0 0 0 1983–84 Winnipeg Jets NHL 66 18 39 57 62 3 1 1 2 0 1984–85 Winnipeg Jets NHL 78 13 49 62 78 8 2 7 9 6 1985–86 Winnipeg Jets NHL 19 4 12 16 14 – – – – – 1985–86 Hartford Whalers NHL 62 10 43 53 36 8 1 3 4 14 1986–87 Hartford Whalers NHL 66 8 33 41 44 6 1 1 2 14 1987–88 Hartford Whalers NHL 71 14 36 50 54 6 3 2 5 2 1988–89 Hartford Whalers NHL 70 6 41 47 54 4 1 5 6 2 1989–90 Hartford Whalers NHL 72 6 37 43 62 7 1 2 3 0 1990–91 Hartford Whalers NHL 8 0 6 6 4 – – – – – 1991–92 Vancouver Canucks NHL 75 5 24 29 63 13 2 6 8 10 1992–93 Vancouver Canucks NHL 43 3 16 19 44 12 2 5 7 6 1993–94 Vancouver Canucks NHL 73 4 28 32 52 24 3 5 8 12 1994–95 Vancouver Canucks NHL 40 3 11 14 18 11 2 2 4 14 1995–96 Vancouver Canucks NHL 53 3 21 24 38 – – – – – 1996–97 Vancouver Canucks NHL 78 5 22 27 38 – – – – – 1997–98 Vancouver Canucks NHL 47 0 9 9 37 – – – – – 1997–98 Philadelphia Flyers NHL 6 0 0 0 12 5 1 0 1 4 1998–99 Philadelphia Flyers NHL 33 2 4 6 20 – – – – – 1998–99 Los Angeles Kings NHL 8 0 2 2 2 – – – – – 1999–00 HC Ambrì-Piotta Nationalliga A – – – – – 3 0 0 0 0 NHL yhteensä 1195 142 581 723 970 114 21 41 62 113 == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Winnipeg Jetsin (1972–1996) varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rakastuin mä luuseriin

Rakastuin mä luuseriin on vuonna 2004 kuvattu lukiomaailmaan sijoittuva suomalainen nuorten draamasarja, jonka päähenkilöitä ovat Iina (Sara Melleri) ja Hemmo (Lasse Poser). Sarja esitettiin Yle TV2:lla vuosina 2005–2006. Sarjan on ohjannut JP Siili. Iina on koulunsa kauneimpia, rikkaimpia ja suosituimpia tyttöjä eli kuuluu lukion ”yläluokkaan”. Hemmo puolestaan on ”luuseri”, erittäin hyvin koulussa menestyvä ja huoliteltua kieltä puhuva nörtti, joka kuuluu ”alaluokkaan”. Hemmo opettaa Iinalle ruotsia tämän heikon menestyksen vuoksi. Iina rakastuu Helenan (Helena Rängman) entiseen poikaystävään, parhaillaan asepalvelusta suorittavaan Makeen (Panu Mikkola), joka alkaa vähitellen heilua vanhan ja uuden suhteensa välillä. Samaan aikaan Iina alkaa kiinnostua Hemmosta, ja kun Make saa tämän selville, hän suuttuu Hemmolle. Sarjan tunnuskappale on Nylon Beatin ”Rakastuin mä looseriin”. ==Rooleissa== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * *Ylen Elävä arkisto: Rakastuin mä luuseriin 1. *Ylen Elävä arkisto: Rakastuin mä luuseriin 2. *Yle Areena: Rakastuin mä luuseriin * Rakastuin mä luuseriin Yle Elävässä arkistossa Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset nuortendraamasarjat Luokka:Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Puk

Puk on suomalainen indie pop -yhtye, jonka soitossa voi kuulla kaikuja suomirockista, britti-indiestä ja jopa goottipopista. Yhtye on vuosien saatossa kerännyt kriitikoilta parhaimmillaan ylistäviä arvosanoja, mutta se on pysynyt jokseenkin sivussa valtavirran suosiosta ja saavuttanut vain vähän kaupallista menestystä tai radiosoittoa. Pukin tunnetuin kappale on ensisingle "Yhtenä aamuna", joka soi runsaasti silloisessa Radiomafiassa (nyk. YleX). Sittemmin pienempää huomiota ovat saaneet mm. Anna Politkovskajan murhasta kertova "7. lokakuuta" (Koordinaatit, 2009) ja Murhalaulujen (2016) kappale "Mitä on ihminen". Useissa yhtyeen lyriikoissa on yhteiskunnallinen, älyllinen tai runollinen pohjavire. Yhtyeen primus motor ja uusimmilla levyillä sooloprojektin omaista roolia kantava Jussi Ojajärvi on varsinaiselta ammatiltaan kirjallisuudentutkija. Kitaristi Kari (levyjen crediteissä "Johnny") Lounelan ambient/instrumentaaliprojekti LO18 julkaisi ensialbuminsa Maa vuonna 2018. == Diskografia == * * * * Murhalaulut (2016) *Romanssi (2019) Luokka:Suomalaiset indie rock -yhtyeet
Gmunden

Gmunden on Ylä-Itävallassa Traunsee-järven rannalla sijaitseva kaupunki, joka tunnetaan myös terveys- ja lomakohteena. Se on myös Salzkammergutin alueen tärkeä suolantuotantopaikka. == Maantiede == Gmunden sijaitsee Traunsee-järven rannalla, korkeiden vuorten, kuten Traunstein (1 660 m) ja Erlakogelin (1 570 m), ympäröimänä. == Kulttuuri == === Nähtävyydet === Gmundenissa on lukuisia kiinnostavia ja tutustumisen arvoisia paikkoja, kuten Schloss Ort -linna ja keramiikkatehdas, joka valmistaa Gmunden Keramik -nimellä erilaisia astioita. == Liikenne == Gmundenissa toimii lyhyt julkisen liikenteen raitiolinja, joka yhdistää rautatieaseman kaupungin keskustaan. Linjalle on suunniteltu myös lyhyttä jatkoa. == Koulutus == Gmundenissa on neljä päiväkotia, neljä peruskoulua ja kolme lukiota. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Kaupungin verkkosivusto Luokka:Ylä-Itävallan kaupungit
Kulttuuriklubi Siperia

Kulttuuriklubi Siperia on jyväskyläläinen luovan toiminnan tila, jossa 13–29-vuotiaat saavat harrastaa taidetta ja kulttuuria omaehtoisesti. Toiminta sai alkunsa vuonna 2000 Jyväskylän taidemuseon Elämäpeli –nuoriso-ohjelman yhteydessä. Nuorten osaamista esitelleen Lokasuoja –näyttelyn jälkeen perustettiin Kulttuuriyhdistys Väristys ry. Nuorten talkootyöllä ja Jyväskylän kaupungin nuorisotyön avustamana syntyi keskustan laitamalle Sepänkeskukseen Kulttuuriklubi Siperia. Kulttuuriklubin tiloissa toimii mm. Nuorten Taidetyöpaja ja nuorten rock-kuoro RockAll. Kulttuuriklubi Siperian toiminta siirtyi Sepänkeskuksen sisäilmaongelmien vuoksihttp://yle.fi/alueet/keski- suomi/2010/01/sepankeskuksen_sisailma_vaivaa_edelleen_1383872.html alkuvuodesta 2010 Tourulaan Yleisradion entisiin toimitiloihin osoitteeseen Matarakatu 6, 40100 Jyväskylähttp://yle.fi/alueet/keski- suomi/2010/01/nuorten_taidetyopaja_ylen_entisiin_tiloihin_1402597.htmlhttp://www.siperia.info/ajankohtaista/60-kulttuuriklubi- siperia-uusiin-tiloihin. == RockAll == RockAll on nuorten perustama ja toteuttama jyväskyläläinen kuoro. Kuoron pääasiallisina toimijoina ovat Jyväskylän kaupungin nuorisopalvelut ja Kulttuuriklubi Siperia. Kuoron toimintatapa on tehdä tutuista rockkappaleista kuoroversioita. Jäsenet ovat iältään 15–25-vuotiaita. Kuoronjohtajana toimii rumpali ja nuorisonohjaaja Seppo Pohjolainen ja säestyksestä vastaa muusikko Mikko Pellinen. Kuoro syntyi keväällä 2009 nuorten Jyväskylän kaupungin nuorisopalveluiden sähköiselle aloitekanavalle tekemän aloitteen pohjalta, jonka pohjalta kulttuuriklubi Siperia alkoi viedä asiaa eteenpäin. RockAllin ensimmäinen esiintyminen oli Helsingissä syksyllä 2009 Aseman Lapset ry:n Walkers-toiminnan 15-vuotisjuhlatapahtumassa. Sen jälkeen RockAll on esiintynyt erilaisissa tilaisuuksissa esimerkiksi kirkoissa ja rocksaleissa. Nuorten nettilehti Painovirhe on myös tekemässä kuoron kiertueesta dokumenttia. Kuoron ensimmäinen single "Tinasotilas" ilmestyi maaliskuussa 2010. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Siperia.info Kulttuuri Siperian kotisivut * Nuorten taidetyöpaja * * Radio Jyväskylä: Rock-kuoro, RokkiBreikki-bädit ja Timo Rautiainen heittävät keikan Lutakossa Luokka:Jyväskylän kulttuuri Luokka:Nuorisotyö
Evil Genius

Evil Genius () on McGraw-Hill/TAB Electronicsin julkaisema taskukirjasarja. == Julkaisut == === 2004 === * 23. tammikuuta - 123 Robotics Experiments for the Evil Genius (Myke Predko) * 8. maaliskuuta - Electronic Gadgets for the Evil Genius (Robert E. Iannini) * 24. marraskuuta - Electronic Circuits for the Evil Genius (Dave Cutcher) === 2005 === * 21. kesäkuuta - 123 PIC Microcontroller Experiments for the Evil Genius (Myke Predko) * 15. syyskuuta - Mechatronics for the Evil Genius (Newton C. Braga) * 22. marraskuuta - 50 Awesome Auto Projects for the Evil Genius (Gavin D. J. Harper) * 20. joulukuuta - MORE Electronic Gadgets for the Evil Genius (Robert E. Iannini) * 22. joulukuuta - Bionics for the Evil Genius (Newton C. Braga) === 2006 === * 20. tammikuuta - Electronics Sensors for the Evil Genius: 54 Electrifying Projects (Thomas Petruzzellis) * 19. kesäkuuta - 101 Spy Gadgets for the Evil Genius (Brad Graham), (Kathy McGowan) * 30. elokuuta - 50 Model Rocket Projects for the Evil Genius (Gavin D. J. Harper) * 20. lokakuuta - Electronic Games for the Evil Genius (Thomas Petruzzellis) * 20. joulukuuta - 25 Home Automation Projects for the Evil Genius (Jerri Ledford) * 22. joulukuuta- PC Mods for the Evil Genius (Jim Aspinwall) === 2007 === * 20. huhtikuuta - 101 Outer Space Projects for the Evil Genius (Dave Prochnow) * 22. kesäkuuta - Solar Energy Projects for the Evil Genius (Gavin D. J. Harper) * 19. syyskuuta - 51 High-Tech Practical Jokes for the Evil Genius (Brad Graham), (Kathy McGowan) * 24. syyskuuta - 22 Radio and Receiver Projects for the Evil Genius (Thomas Petruzzellis) === 2008 === * 28. maaliskuuta - Programming Video Games for the Evil Genius (Ian Cinnamon) * 29. huhtikuuta - Fuel Cell Projects for the Evil Genius (Gavin D. J. Harper) * 13. toukokuuta - Bike, Scooter, and Chopper Projects for the Evil Genius (Brad Graham), (Kathy McGowan) * 6. elokuuta - 46 Science Fair Projects for the Evil Genius (Bob Bonnet), (Dan Keen) * 17. syyskuuta- Telephone Projects for the Evil Genius (Thomas Petruzzellis) === 2009 === * 14. tammikuuta - "50 Green Projects for the Evil Genius" (Jamil Shariff) * 21. maaliskuuta - "125 Physics Projects for the Evil Genius" (Jerry Silver) Luokka:Kirjasarjat Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjat
Liettuan vaakuna

Liettuan vaakuna on Liettuan tunnus lipun, moton ja hymnin ohella. Vaakunassa punaisella taustalla Vytis-niminen (suom. takaa-ajaja, jahtaaja) ritari ratsastaa hevosella ja pitää miekkaa kädessään. Ritarilla on lisäksi sininen kilpi, jossa on keltainen risti. Vaakuna on yksi Euroopan vanhimmista valtiovaakunoista. ==Aikaisemmat vaakunat== Tiedosto:Codex Bergshammar - GDL 1.png|Liettuan vaakuna 1400-luvulla. Tiedosto:Lithuanian coat of arms Vytis. 16th century.png|Liettuan vaakuna vuodelta 1555. Tiedosto:Vilnius COA 1845.png|Vilnan kuvernementin vaakuna vuodelta 1845. Tiedosto:Coat of arms of Vilna Governorate 1878.svg|Vilnan kuvernementin vaakuna. 1878 Tiedosto:Coat of arms on the Foreign Passport of the Republic of Lithuania 1940.svg|Vaakuna Liettuan tasavallan ulkomaisesta passista 1940. Tiedosto:Emblem of Lithuanian SSR.svg|Liettuan neuvostotasavallan vaakuna, joka oli käytössä 1940-90. Tiedosto:Coat of arms of Lithuania 1990 from an envelope.svg|Liettuan vaakuna. 1990–1991. Tiedosto:Stamp printed in Lithuania state arms Vytis 1991.svg|Liettuan leima vuonna 1991 tasavallan tunnuksella ==Samankaltaiset vaakunat== Tiedosto:Herb Pogon Litewska.jpg|Liettuan suuriruhtinaskunnan vaakuna. Tiedosto:Lob Rech Pospolita.svg|Puola-Liettuan vaakuna. Tiedosto:Coat of Arms of Belarus (1991).svg|Valko-Venäjän vaakuna (1991-1995) Tiedosto:Vilnius County COA.png|Vilnan läänin vaakuna. ==Katso myös== *Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna *Luettelo Liettuan vaakunoista ==Lähteet== Luokka:Valtioiden vaakunat vaakuna
Pikkukirvinen

Pikkukirvinen (Anthus brachyurus) on afrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää päiväntasaajan eteläpuolista Afrikkaa Ugandasta, Ruandasta ja Burundista itäiseen Etelä-Afrikkaan. Siitä tunnetaan kaksi alalajia. Karl Jakob Sundevall kuvaili lajin holotyypin Umlaasjoelta Durbanin läheltä Etelä-Afrikasta 1851.IBC == Lähteet == Luokka:Kirviset
Kööpenhaminan synagoga

Kööpenhaminan synagoga on Tanskan juutalaisyhteisön keskus Kööpenhaminassa. Synagogan on suunnitellut arkkitehti Gustav Friedrich Hetsch, ja sen rakennustyöt saatiin valmiiksi vuonna 1833. Synagoga on Kööpenhaminan vanhin ja yksi harvoista, jota saksalaismiehittäjät eivät tuhonneet. Tanskan kuningas Kristian V antoi joulukuussa 1684 Kööpenhaminan juutalaisille luvan harjoittaa uskontoaan joko omissa kodeissaan tai julkisesti vapailla paikoilla. Ensimmäinen synagoga kaupungissa avasi ovensa vuonna 1764, mutta se paloi Kööpenhaminan palossa vuonna 1795.. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *JEWISH COPENHAGEN Synagoga Luokka:Synagogat Luokka:Uskonto Tanskassa
B1 (höyryveturi)

B1 eli Pässi oli Valtionrautateiden (VR) ensimmäinen höyryveturi, joka hankittiin vaihtotyöhön. == Historia ja käyttö == B1 on tankkiveturi, sen vesisäiliö eli satulatankki on vaippana höyrykattilan päällä. Pässi toimi järjestelyveturina hyvin, sen vetovoima oli vanhimmissa versioissa 2 900 kp (28,4 kN) ja uudemmissa 3 370 kp (33 kN). Vuonna 1880 VR tilasi B1:stä samalta valmistajalta vielä sen pienemmän version B2:n (numero 301, vuodesta 1887 numero 100), jota käytettiin myös radanrakennustyömailla. Se hylättiin vuonna 1919 ja myytiin sitten Enso Oy:lle. B1-veturit hylättiin 1920-luvulla. B1-veturi numero 9 oli ensimmäinen, jolle ei annettu enää virallista nimeä vaan pelkästään numero. Se on Suomen vanhimpana säilyneenä veturina esillä Suomen rautatiemuseossa Hyvinkäällä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Museorautatiekalusto Luokka:Suomalaiset höyryveturit
Bắc Ninh

Bắc Ninh on kaupunki Vietnamissa, samannimisen maakunnan pääkaupunki. Vuonna 1999 kaupungissa oli noin 37000 asukasta.Citypopulation Bắc Ninh sijaitsee noin 30 kilometrin päässä Hanoista. Kaupunki oli merkittävä kauppapaikka 100-luvulta 900-luvulle. Buddhalaisuus levisi sinne varhain, ja siellä on monia merkittäviä pagodoita. Bac Ninh Travel Vietnam Travel == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vietnamin kaupungit
Red Jacket

Red Jacket oli kuuluisa purjelaiva, klipperi, jonka tilasi Seacomb & Taylor Bostonista. Red Jacketin suunnitteli Samuel Hartt Pook, ja sen rakensi George Thomas Rocklandissa, Mainessa. Vuonna 1853 Red Jacket teki purjelaivojen nopeusennätyksen matkustamalla New Yorkista Liverpooliin 13 päivässä, 1 tunnissa ja 25 minuutissa. Red Jacketin ostivat myöhemmin Pilkington & Wilcox ja eräät muut liverpoolilaiset sijoittajat. White Star Line -yhtiö käytti laivaa Melbournen liikenteessä. Red Jacket palveli maahanmuuttoliikennettä vuoteen 1861, jolloin se alkoi kuljettaa rahtia Australian ja Intian rannikoilla. Vuonna 1872 alus kuljetti sahatavaraa Quebecistä Lontooseen. Vuonna 1883 alus myytiin Kap Verdeen, ja vuonna 1885 se haaksirikkoutui myrskyssä. Luokka:Purjelaivat
Phủ Lý

thumb Phủ Lý on kaupunki Vietnamissa, Hà Namin maakunnan pääkaupunki. Vuonna 1999 kaupungissa oli noin 14 000 asukasta.Citypopulation Vuonna 2008 tehdyn kuntaliitoksen yhteydessä kaupunkiin liitettiin ympäröiviä alueita, ja sen väkiluku nousi yli 121 tuhanteen.Thành lập thành phố Phủ Lý Phủ Lý sijaitsee noin 60 kilometríä pääkaupunki Hanoista etelään valtatie 1A:n varrella. Sen on rakennettu samannimisen Punaisenjoen sivujoen varrelle aikana, jolloin joet olivat tärkeimpiä kulkureittejä. Sen halki kulkee myös pohjoisesta etelään kulkeva rautatie. Hyvät liikenneyhteydet ovat tehneet siitä alueen keskeisen kauppapaikan. == Lähteet == Luokka:Vietnamin kaupungit
RMS Oceanic (1870)

RMS Oceanic oli White Star Linen ensimmäinen linjalaiva ja tärkeä käännekohta matkustajalinjalaivojen kehittelyssä. == Suunnittelu ja rakenne== Oceanic rakennettiin Harland & Wolffin telakalla Belfastissa. Se siirrettiin 27. elokuuta 1870 Liverpooliin, josta se lähti 26. helmikuuta 1871 neitsytmatkalleen. Laivassa oli kaksitoista höyrykattilaa, jotka tuottivat höyryä 450 kPa:n paineella, sekä yhdistetty neljäsylinterinen höyrykone – 2 x 78 tuumaa (1,98 m) ja 2 x 41 tuumaa (1,04 m) – 60 tuuman (1,52 m) iskun kanssa. Kuten tuon ajan muissakin höyryaluksissa, myös Oceanicissa oli mastot ja purjeet. Runko oli rakennettu raudasta ja jaettu yhteentoista vedenpitävään osastoon. Oceanicilla oli tilaa 166 ensimmäisen luokan ja 1000 kolmannen luokan matkustajalle sekä 143 miehistön jäsenelle. White Star Line ei ollut säästellyt kuluja rakennuttaessaan alusta ja lehdistö kuvaili laivaa ”keisarilliseksi purjeveneeksi”. Ikkunat olivat aluksessa paljon suurempia kuin nykyajan risteilyaluksilla. Ensimmäisessä luokassa oli juokseva vesi ja aluksella oli sähkökellojakin. ==Käyttöhistoria== Oceanic oli White Star Linen omistuksessa. Alus lähti neitsytmatkalleen Liverpoolista 2. maaliskuuta 1871 mukanaan vain 64 matkustajaa sekä kapteeni Sir Digby Murray. Pian aluksen satamasta lähdön jälkeen sen täytyi palata kattilan ylikuumenemisen takia takaisin. Matkaa jatkettiin 16. maaliskuuta. Tammikuussa 1872 Oceanic kävi läpi korjauksen, jonka aikana suuri miehistösuoja lisättiin – sen todettiin estävän keulaosaa täyttymästä. Kaksi uutta höyrykattilaa lisättiin, jotta höyrynpaine kasvaisi. Mastoja lyhennettiin. Aluksen kolme sisarlaivaa valmistuivat pian Oceanicin jälkeen: RMS Atlantic, SS Baltic ja SS Republic. Oceanic purjehti White Star Linen alla Liverpool – New York -reittiä 11. maaliskuuta 1875 asti, kunnes alus myönnettiin erikoisoikeudella Occidental & Orientalin höyrylaivayhtiölle, jossa Oceanic kulki San Franciscon, Jokohaman ja Hongkongin välillä. White Star Line toimitti laivan päällystön, kun taas muut miehistön jäsenet olivat kiinalaisia. Itse laiva jäi White Star Linen väreihin, mutta se kulki O&O;:n lipun alla. Uudelleenasemointimatkan aikana Liverpoolista Hongkongiin Oceanic teki tuon reitin nopeusennätyksen. Myöhemmin se myös teki Jokohaman nopeusennätyksen. Palatessaan San Franciscoon se rikkoi oman ennätyksensä tuolla reitillä marraskuussa, 1889, 13 päivällä, 14 tunnilla ja 5 minuutilla. 22\. elokuuta 1888 Oceanic törmäsi yhteen SS City of Chesterin kanssa juuri kultaisen portin ulkopuolella. Chester upposi, ja 16 sen matkustajaa hukkui. Vuonna 1895 Oceanic palautettiin White Star Linelle, joka aikoi ottaa laivan takaisin käyttöön. Laiva lähetettiin takaisin Harland & Wolffille tarkastuksiin, joissa havaittiin laivan olevan yhtiölle epätaloudellinen. Oceanic myytiin romutettavaksi. == Lähteet == * Luokka:Harland and Wolffin valmistamat alukset Luokka:White Star Linen laivat
Tri Jekyll & Mr. Hyde (vuoden 1931 elokuva)

Tri Jekyll & Mr. Hyde (Dr. Jekyll and Mr. Hyde) on Rouben Mamoulianin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1931. Elokuva perustuu Robert Louis Stevenson pienoisromaaniin Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde. Elokuva vedettiin levityksestä Metro-Goldwyn-Mayerin tehtyä kirjasta uuden filmatisoinnin vuonna 1941, mutta se julkaistiin uudelleen 1970-luvulla. Fredric March sai roolistaan parhaan miespääosan Oscar-palkinnon. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana myös kuvauksesta ja sovitetusta käsikirjoituksesta. Elokuvan juoni poikkeaa alkuperäisestä kirjasta monella tapaa, joista mainittavin on että elokuvassa paljastetaan välittömästi että Jekyll ja Hyde ovat sama henkilö, kun taas kirjassa se selviää vasta viimeisillä sivuilla. Myöskin hahmo jonka perspektiivistä tarina kerrotaan on vaihtunut, kirjassa se oli Jekyllin hyvä ystävä, kun taas elokuvassa se on Jekyll. ==Roolit== == Myöhempi arvostus== The New York Timesin kriitikot valitsivat Tri Jekyll & Mr. Hyden vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1931 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Tieteiskauhuelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Rouben Mamoulianin ohjaamat elokuvat Luokka:Paramount Picturesin elokuvat
SS Tropic (1871)

SS Tropic oli White Star Linen postihöyrylaiva. Aluksen valmisti Thomas Royden and Sons Liverpoolista omalle yhtiölleen Indra Linelle. Alus laskettiin vesille 14. lokakuuta 1871. White Star Line osti 1872 aluksen sen ollessa vielä telakalla, jolloin se samalla nimettiin Tropiciksi. Aluksen oli tarkoitus palvella reitillä Liverpoolista Kalkuttaan, joka oli lyhentynyt merkittävästi Suezin kanavan avauduttua 1871. Alus siirrettiin vielä samana vuonna Etelä-Amerikan reitille ja se teki 5. marraskuuta ensimmäisen matkansa Liverpoolista Valparaisoon. Reitin osoittauduttua kannattamattomaksi, koska aluksella oli vaikea saada paluulastia. Alus teki 4. kesäkuuta 1873 viimeisen matkansa Valparaisoon, minkä jälkeen se myytiin bilbaolaiselle J. Serra y Font -yhtiölle. Uusi omistaja nimesi Tropicin uudelleen Federicoksi.de Kerbrech, Richard s. 20 Alus myytiin edelleen 1886 bilbaolaiselle Cia. de Nav. La Flechalle, joka piti aluksen saman nimisenä. Alus myytiin romutettavaksi ja se romutettiin lokakuussa 1894 Lytham St. Annella Lancashiressä. == Lähteet == ===Viitteet=== Luokka:White Star Linen laivat
SS Asiatic (1871)

SS Asiatic (joskus kutsuttu myös RMS Asiatic) oli White Star Linen omistama postihöyrylaiva. Sisaraluksensa SS Tropicin tavoin alus ostettiin 1871 keskeneräisenä Thomas Royden and Sonsin telakalta Liverpoolista. Alus oli laskettu vesille 1. joulukuuta 1870.de Kerbrech, Richard s. 20 Alus määrättiin maaliskuussa 1872 epäonnistuneelle Suezin kanavan kautta kulkevalle Liverpoolin ja Kalkutan väliselle reitille. Alus teki 25. helmikuuta 1873 ensimmäisen matkansa Liverpoolista Valparaisoon, mutta sekin osoittautui taloudellisesti tuloksettomaksi. Matkan aikana RMS Atlantic haaksirikkoutui Kanadan rannikolla, jolloin White Star Line myi SS Tropicin ja SS Asiaticin lontoolaiselle African Steamship Companylle saadakseen tuottoa. Asiatic nimettiin Ambriziksi. == Ambriz == Alus oli hankintahetkellä suurin African Steamship Companyn aluksista. Se teki 12. syyskuuta 1873 ensimmäisen matkansa uuden yhtiön palveluksessa Liverpoolista Länsi-Afrikkaan. Kymmenen vuotta myöhemmin yhtiö myytiin Elder Dempsterille. Ambriz oli joulukuussa 1883 Belfastissa telakalla huollettavana, jolloin sen kattilat vaihdettiin, koneet huollettiin ja sen kapasiteettia kasvatettiin 200 tonnilla. Alus palasi liikenteeseen 1884 Liverpoolin ja New Orleansin väliselle reitille kuljettamaan puuvillaa. Ambriz myytiin 1895 Majungaan Cie Française Charbonnage et de la Batelagelle a Madagascar yhtiölle. Alus muuttui yhtiön hiiliproomuksi, joka matkasi Eurooppaan, pääasiassa Cardiffiin, mikäli hiilivarastot tarvitsivat täydennystä. Ambriz tuhoutui helmikuussa 1903 Madagaskarin rannikolla. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:White Star Linen laivat
Agonia

Agonia on Venäjän keisarikunnan ja Grigori Rasputinin viimeisiä vaiheita rekonstruoiva neuvostoelokuva. Fiktiivisen materiaalin rinnalla ohjaaja Elem Klimov hyödyntää läpi elokuvan jatkuvaa dokumenttien virtaa. Klimov alkoi valmistella filmiä Rasputinista jo 1960-luvun puolivälissä. Työ vaati häneltä yhdeksän vuotta ja useita kirjoitusversioita. Vaikka elokuva valmistui jo 1975, lopullinen versio julkaistiin Neuvostoliitossa vasta 1985, osittain sen orgiakohtausten takia, osin siksi, että teoksen tsaari Nikoilai II:sta piirtämä kuva oli varsin sävykäs. == Aiheesta muualla == * Tapani Maskula: Agonia (1981). Elitisti, 2014. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1975 neuvostoliittolaiset elokuvat Luokka:Neuvostoliittolaiset draamaelokuvat Luokka:Elämäkertaelokuvat
SS Republic (1872)

SS Republic oli valtamerialus, jonka Harland & Wolff rakensi vuonna 1871 White Star Lineä varten. Republicin oli tarkoitus saada nimekseen Arcatic, mutta nimeä muutettiin. Republic oli 420 jalkaa pitkä, ja sen bruttovetoisuus oli 3,984 tonnia. Laivan käyttövoimana olivat sekä höyrykone, että neljä mastoa ja purjeet. Laivassa oli tilaa 166 ensimmäisen luokan matkustajalle ja välikansitilaan mahtui jopa 1,000 matkustajaa. Republic lähti neitsytmatkalleen 1. helmikuuta 1872 Liverpoolista New Yorkiin. Alus kulki tätä reittiä 17 vuoden ajan, viimeisen kerran 16. tammikuuta 1889. White Star Line myi Republicin Holland America Linelle, joka muutti laivan nimen Maasdamiksi. Maasdam lähetettiin korjaukseen G. Forrester & Colle Liverpooliin koneiden vaihtamista varten. Samalla laivaa muutettiin niin, että se pystyi kuljettamaan 150 henkilöä ensimmäisessä luokassa, 60 toisessa luokassa ja 800 välikansitaloissa. Kun laiva oli valmis se alkoi kulkea 15. maaliskuuta 1890 reittiä Rotterdamin ja New Yorkin välillä. Yhdeksän vuotta myöhemmin vaihtuvien markkinoiden kanssa Maasdamia korjattiin jälleen ensimmäisen luokan matkustajia ja välikansitilalla matkustavia ajatellen. Korjauksen jälkeen laiva jatkoi reitillä Rotterdam-New York 6. maaliskuuta 1902 saakka. Maasdam myytiin 1902 Italialaiselle laivanvarustamolle, joka nimesi taas laivan uudestaan. Tällä kertaa alus sai nimekseen Vittoria. Myöhemmin, 1902, Vittoria myytiin jälleen, tällä kertaa La Velocelle. La Veloce nimesti Vittorian Citta di Napoliksi. Citta di Napoli korjautettiin niin että se pystyi kuljettamaan 1,424 siirtolaismatkustajaa. Alus aloitti purjehduksensa 30. syyskuuta 1902 Genovan, Napolin ja New Yorkin välillä. Citta de Napoli kulki reittiä 27. huhtikuuta 1907 saakka. Laiva romutettiin vuonna 1910. Luokka:Harland and Wolffin valmistamat alukset Luokka:White Star Linen laivat
Erik Cronvall

Erik Johan Cronvall (3. huhtikuuta 1904 Helsinki – 5. syyskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kapellimestari, viulisti ja musiikkipedagogi. Cronvall opiskeli viulunsoittoa Helsingin Filharmonisen seuran orkesterikoulussa, Helsingin Musiikkiopistossa sekä Pariisissa, Berliinissä ja Wienissä. Cronvall oli Radio-orkesterin viulisti ja konserttimestari sen perustamisesta alkaen vuosina 1927–1953 sekä Radion sinfoniaorkesterin pitkäaikainen kapellimestari vuosina 1944–1970. Hän oli myös jäsenenä Linko–Cronvall–Selin-triossa ja sen perustamassa Sibelius-kvartetissa. Trioon kuuluivat Cronvallin lisäksi pianisti Erkki Linko ja sellisti Yrjö Selin. Muiden töidensä ohella Cronvall opetti Sibelius-Akatemiassa sekä viulunsoittoa että yhteismusisointia ja johti useaa harrastajaorkesteria. Hänen johtamiinsa harrastajaorkestereihin kuuluivat Helsingin yliopiston Uusmaalaisen osakunnan orkesteri vuosina 1926–1946 ja Ylioppilaskunnan Soittajat -orkesteri vuosina 1946–1966, kumpikin kahdenkymmenen vuoden ajan. Cronvall sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1965 ja professorin arvonimen vuonna 1968. Cronvallin puoliso oli pianisti Eevi Cronvall o.s. Voipio (1916–2009), jonka kanssa Cronvall esiintyi muun muassa duokonserteissa, radionauhoituksissa ja Sibelius-viikoilla. Heidän poikansa on toimittaja Aarno Cronvall. ==Lähteet== * * Hillila, Ruth-Esther & Blanchard Hong, Barbara 1997: Historical dictionary of the music and musicians of Finland. * Luokka:Suomalaiset kapellimestarit Luokka:Suomalaiset viulistit Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Konserttimestarit Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Ylen henkilöstö
Robert Young

Robert George Young (22. helmikuuta 1907 Chicago, Illinois - 21\. heinäkuuta 1998 Westlake Village, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti elokuvanäyttelijänä ja 1930-luvulla hän näytteli vuosittain jopa yhdeksässä eri elokuvassa. Vuonna 1949 Young siirtyi radioon Father Knows Best -tilannekomediasarjan isän, Jim Andersonin rooliin. Samaa roolia hän näytteli myös sarjan televisioversiossa, joka alkoi vuonna 1954 ja päättyi 1963. Young näytteli nimiroolin vuosina 1969-1976 esitetyssä lääkärisarjassa Marcus Welby, M.D.. Roolistaan hänet palkittiin Golden Globella. Young on saanut kolme tähteä Hollywood Walk of Famelle. ==Valikoitu filmofrafia== * Hänen suuri rakkautensa (Today We Live, 1933) * Salainen asiamies (Secret Agent, 1936) * He olivat urheita miehiä (Western Union, 1941) * Päivä on koittava (Journey for Margaret, 1941) * Sulhanen liikaa (Sweet Rosie O'Grady, 1943) * Oikeutettu kosto (Crossfire, 1947) * Inkojen salaisuus (Secret of the Incas, 1954) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * The Museum of Broadcast Communications: Young, Robert Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset radionäyttelijät Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Renato Cellini

Renato Cellini (1912–1967) oli kapellimestari. Hän syntyi Torinossa ja antoi ensimmäisen resitaalinsa sellistinä 10-vuotiaana. Myöhemmin hän oppi pianon- sekä urkujensoittoa ja myös opiskeli konservatoriossa sävellystä.ClassicsOnline Cellini pääsi työskentelemään italialaisiin oopperataloihin ja Glyndebournen oopperafestivaaliin. Muutettuaan Yhdysvaltoihin hän työskenteli Metropolitan-oopperassa vuoteen 1954. Vuosina 1954–1964 hän oli New Orleans Opera Associationin musiikillinen johtaja. Hän johti oopperaa myös Méxicossa, Cincinnatissa sekä Caracasissa ja teki levytyksiä. Syyskuussa 1950 sattuneen sydänkohtauksen jälkeen Cellini kärsi heikosta terveydestä. Hän kuoli vuonna 1967. == Lähteet == Luokka:Italialaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Kaisa Sinikara

Kaisa Sinikara on Helsingin yliopiston entinen ylikirjastonhoitaja ja teologian tohtori. Yliopiston kansleri myönsi vuonna 2010 Kaisa Sinikaralle oikeuden käyttää professorin arvonimeä aikana, jona hän toimii Helsingin yliopiston ylikirjastonhoitajanaSavolla.helsinki.fi. Sinikara väitteli teologian tohtoriksi 2007.Kaisa Sinikara väitteli tohtoriksi Sinikara aloitti ylikirjastonhoitajana kesäkuussa 2009 ja jäi eläkkeelle kesäkuussa 2013.Ajankohtaita, Helsinki.fi Sinikara on ollut vuosina 1978–1983 ja 1985–1987 teologisen tiedekunnan kirjastossa eri tehtävissä, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjastossa 1977–1978 ja 1987–1989 sekä sen jälkeen Helsingin yliopiston opiskelijakirjastossa johtajana 1989–2002. Hän toimi yliopiston kirjasto- ja tietopalvelujen koordinointiyksikön päällikkönä 2002–2009. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset teologit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit
Leo Laukkanen

Leo Olavi Laukkanen (11. lokakuuta 1913 Helsinki – 1. marraskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hän on tunnettu erityisesti abstrakteista pienoisveistoksistaan, jotka on useimmiten tehty graniitista. thumb|upright|Tuulimaja, 1965, Valkeakoski. Laukkanen opiskeli Taideteollisuuden keskuskoulussa vuosina 1931–1933. Vaikka Laukkasen tuotannon tunnetuin osa koostuu abstrakteista veistoksista, hän teki uransa alku- ja loppuvaiheissa myös esittäviä veistoksia sekä kivestä että pronssista, muun muassa naishahmoja. Vuonna 1980 Helsingin Taidehallissa oli laaja Laukkasen muistonäyttely, jonka teokset hän oli testamentannut Suomen taiteilijaseuralle. Laukkanen oli kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen assistentti vuosina 1948–1956. ==Lähteet== * Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Kyhmykutina

Kyhmykutina eli prurigo nodularis on sairaus, josta kärsivälle kehittyy kutiavia kyhmyjä tavallisimmin raajoihin. Niitä voi kuitenkin esiintyä myös vartalolla. Enemmistö kyhmykutinaa sairastavista on 20–60-vuotiaita ja atoopikkoja. Sairaus on yleisempi naisilla. Se voi alkaa äkisti, mutta puolilla kutina puhkeaa hitaammin viikkojen tai kuukausien kuluessa. Taudin syy on tuntematon.Terveyskirjasto: Kyhmykutina (prurigo nodularis) == Lähteet == Luokka:Ihotaudit
Air Mikisew

Air Mikisew oli lentöyhtiö pohjoisessa Albertassa, Kanadassa. Sen pääkonttori sijaitsi Fort McMurrayssa. Yhtiön kotikenttä oli Fort McMurrayn lentoasema ja reittikohteita olivat Edmontonin keskuskenttä ja Fort Chipewyanin lentoasema. Reittiliikenteen lisäksi yhtiö suoritti sairaankuljetuslentoja Wood Buffalon alueella sekä tilauslentoja läntisen Kanadan alueella. Se asetettiin lentokieltoon huhtikuussa 2010 ja lopetti sen jälkeen toimintansa. Air Mikisewin omisti Mikisew Group Of Companies -yhtiö, jonka taas yhteisomistaa noin 2 500 Mikisew First Nationin asukasta. Mikisew-nimi tulicreen kielestä, jossa se tarkoittaa kotkaa. Fort McMurrayn kauppakamari nimesi Air Mikisewin Fort McMurrayn vuoden 2005 yritykseksi. == Laivasto == Air Mikisewin laivasto koostui seuraavista lentokoneista (maaliskuu 2010): Air Mikisewin laivasto Lentokone Lentokoneiden määrä Muunnelmat British Aerospace Jetstream 31 2 1 business- ja 1 reittiliikenneversio Beechcraft Model 99 1 Beechcraft Super King Air 1 Sairaankuljetuskone Cessna 208 1 Kesäisin muunnetaan vesitasoksi Piper PA-31-350 Navajo Cheiftain 2 Cessna 207 1 Cessna 206 1 Cessna 185 1 Vesitaso == Lähteet == Luokka:Entiset kanadalaiset lentoyhtiöt
Fitzwilliam College

Fitzwilliam College on yksi Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Fitzwilliam Collegen juuret ovat college-järjestelmän ulkopuolisessa instituutiossa, joka aloitti toimintansa vuonna 1869 Trumpington Streetillä Fitzwilliam-museota vastapäätä sijaitsevassa talossa. Tämä instituutio järjesti opetusta niille opiskelijoille, joilla ei ollut varaa opiskella jonkin collegen alaisuudessa. 1900-luvun jälkipuoliskolla tarve tällaiselle instituutiolle väheni, sillä Cambridgen yliopistoon oli luotu erilaisia stipendijärjestelyjä, jotka mahdollistivat myös vähävaraisten opiskelijoiden pääsyn college-järjestelmän piiriin. Nimellä Fitzwilliam House tunnettu instituutio sai kuninkaallisen erioikeuden ja muutti nimensä Fitzwilliam Collegeksi vuonna 1966. College rakennettiin 1960-luvulla Storey's Wayn varteen. Ensimmäiset opiskelijoiden rakennukset suunnitteli Sir Denys Lasdun ja ne valmistuivat vuonna 1966. Collegen kappelin on suunnitellut Sir Richard MacCormac. Gatehouse-pihan ja auditorion on suunnitellut arkkitehtitoimisto Allies and Morrison. Uusi kirjasto ja tietotekniikkakeskus ovat Edward Cullinan Architects -arkkitehtitoimiston suunnittelemat ja ne avataan 2010. Collegen keskellä sijaitsee The Grove, vuonna 1813 valmistunut William Custancen suunnittelema rakennus, joka on nykyisin suojeltu. Emma Darwin asui tässä talossa 1883–1896 miehensä Charles Darwinin kuoleman jälkeen. Rakennus liitettiin osaksi Fitzwilliam Collegea vuonna 1988. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Cambridgen yliopiston colleget
Eero (sarjakuva)

Eero on Petteri Tikkasen sarjakuva-albumi, jonka päähenkilö on Eero. Eero sai vuoden 2010 Sarjakuva-Finlandian.Tikkasen Eero sai Sarjakuva-Finlandian, Yle.fi, Uutiset, Kulttuuri Eero esiintyi jo Tikkasen Kanerva-albumeissa, mutta Tikkanen halusi tuoda hahmoon uuden näkökulman, ja Eerossa Kanerva jää sivuhenkilöksi.Noora Mattila, Sarjakuvasankari saa kasvaa isoksi. HS. 20.3.2010, s. C2 Tikkanen tarjosi Eeroa ensin Egmontille, mutta "se tuli bumerangina takaisin". Sen kustansi sittemmin Like, ja siinä vaiheessa hän lisäsi siihen pinkkiä ja sinistä. Albumissa Eeron lapsuus loppuu ja hän lähestyy murrosikää. Palkinnon ansiosta Eeron tarina jatkuu, ja tulevat tarinat kertovat mopoikäisestä ja autoikäisestä Eerosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ystävysten tiet eroavat. Iisalmen sanomat 19.9.2009. * Juha Mäkinen: Eero . Savon sanomat 12.10.2009. * Jarkko Sikiö: Erään lapsuuden loppu. Kvaak.fi 10.1.2010. Luokka:Sarjakuva-albumit Luokka:Suomalaiset sarjakuvat Luokka:Vuoden 2009 kirjat
Savannikirvinen

Savannikirvinen (Anthus caffer) on afrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää mantereen itä- ja eteläosia Etelä-Etiopiasta ja Etelä- Keniasta Kongoon, Angolaan ja Etelä-Afrikkaan. Siitä tunnetaan viisi alalajia. Karl Jakob Sundevall kuvaili lajin holotyypin Mohapoanista Limpopon varrelta Etelä-Afrikasta 1851.IBC == Lähteet == Luokka:Kirviset
Huviretki hirttopaikalle

Huviretki hirttopaikalle () on Peter Weirin ohjaama australialainen mystinen draamaelokuva vuodelta 1975. Se kertoo sisäoppilaitoksen tyttöoppilaiden huviretkestä Hanging Rock -nimiselle kalliomuodostelmalla, missä kolme heistä katoaa salaperäisesti. Elokuva sijoittuu vuoteen 1900. Huviretki hirttopaikalle oli Peter Weirin läpimurtoelokuva ja myös yksi ensimmäisistä maailmanlaajuisesti menestyneistä australialaisista elokuvista. Suomessa elokuva sai uusintaensi-illan valkokankaalla ELKE ry:n levittämänä restauroituna versiona. == Rooleissa == == Palkinnot == Voitetut BAFTA- palkinnot: *paras kuvaus – Russell Boyd == Lähteet == Luokka:Vuoden 1975 australialaiset elokuvat Luokka:Australialaiset draamaelokuvat Luokka:BAFTA Film Award -palkitut elokuvat Luokka:Australialaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Peter Weirin ohjaamat elokuvat Luokka:Historialliset elokuvat
Richard Stites

Richard Stites (2. joulukuuta 1931 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 7. maaliskuuta 2010 Helsinki) oli arvostettu yhdysvaltalainen historiantutkija ja Venäjä-asiantuntija. Hän oli Georgetownin yliopiston professori ja Helsingin yliopiston kunniatohtori.Kansalliskirjasto Stites kirjoitti teoksensa pitkälti Kansalliskirjaston Slavica-osaston aineistoa hyväksikäyttäen. == Teokset == *The Women's Liberation Movement in Russia: Feminism, Nihilism, and Bolshevism, 1860-1930, 1978, 2d ed. 1991 *Revolutionary Dreams: Utopian Vision and Social Experiment in the Russian Revolution, 1989, 2d ed. 1991 *Russian Popular Culture: Entertainment and Society since 1900, 1992 *Culture and Entertainment in Wartime Russia, 1941-1945, 1995 *Mass Culture in Soviet Russia, 1995 *Serfdom, society, and the arts in Imperial Russia, 2005 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Richard Stitesin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa *Richard Stites, Russian Studies in at the Slavonic Library *Richard Stites, Historian of Russian Culture, Dies at 78, New York Times Luokka:Yhdysvaltalaiset historioitsijat Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Baptiste Gentili

Baptiste Gentili (s. 17. syyskuuta 1957) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. ==Ura pelaajana== Gentili aloitti pelaajaurana 1974 AC Ajaccion keskikentällä. Hän pelasi seurassa yhden kauden siirtyen tämän jälkeen OGC Niceen, jossa vierähti kahdeksan kautta. Gentili pelasi nizzalaisseurassa 81 sarjaottelua onnistuen 32 kertaa maalinteossa. Hän oli joukkueen kanssa saavuttamassa hopeaa Ranskan liigassa 1976 ja Coupe de Francessa 1978. Gentili siirtyi paikallisvastustaja AS Cannesiin 1983. Hän pelasi urallaan vielä myös FC Mulhousessa ja Gazélec Ajacciossa, kunnes lopetti vuonna 1992. ===Meriitit pelaajana=== * Ranskan mestaruushopeaa: 1976 * Coupe de Francen hopeaa: 1978 ==Ura valmentajana== Valmennusuransa Gentili aloitti 1992 AC Ajacciossa. Seura oli pudonnut Division 2:sta Nationaliin ja Gentilin tavoitteena oli palauttaa korsikalaisseura mahdollisimman korkealle. Vuonna 1994 Ajaccio juhli Korsikan mestaruutta ja neljä vuotta myöhemmin Nationalin voittoa. Kaudeksi 1998/99 Division 2:een palannut Ajaccio oli sarjassa Gentilin johdolla parhaimmillaan seitsemäs. Hän saikin jättää tehtävänsä kauden 2000/01 jälkeen. Pitkän Ajaccio-pestinsä jälkeen hän toimi kaudella 2001/02 lyhyen aikaa FC Martigues’n päävalmentajana, muttei onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta Division 2:sta. Kauden jälkeen hän siirtyi AS Beauvais Oisen peräsimeen, mutta seura romahti hänen johdollaan Division 2:n seitsemänneltä sijalta putoajaksi ja Gentili sai potkut kauden jälkeen. Toukokuussa 2004 Gentili palasi Korsikalle, tällä kertaa Gazélec Ajaccion päävalmentajana. Hän voitti seuran kanssa Korsikan mestaruuden 2005, mutta huonot tulokset johtivat potkuihin marraskuussa 2005. Tämän jälkeen Gentili oli pari vuotta sivussa valmennustehtävistä, kunnes siirtyi 2007 Ligue 2:een pudonneen FC Nantes Atlantiquen apuvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä kauden ajan. Helmikuussa 2010 Gentili nimettiin Ligue 2:ssa kehnosti pelanneen FC Nantes Atlantiquen kolmanneksi valmentajaksi kauden aikana.Ligue 2 Nantes: Gentili nouvel entraîneur Gentilin johdolla Nantes oli lopulta 15:s ja vältti putoamisen Nationaliin. Kaudella 2010/11 hän ei kuitenkaan kohtuullisesta alusta huolimatta saanut Nantes’n peliä kulkemaan ja sijoituksen pudottua keskikastin alemmalle puolelle hän sai potkut maaliskuussa 2011.Gentili, c’est fini Tammikuussa 2012 Gentili siirtyi Jean Tiganan apulaisvalmentajaksi kiinalaisseura Shanghai Shenhuaan.Shanghai Shenhua: Baptiste Gentili sera bien l'adjoint de Jean Tigana Pesti Kiinassa päättyi potkuihin huhtikuussa 2012.Tigana, c’est déjà terminé ===Meriitit valmentajana=== * Korsikan mestaruus (2): 1994, 2005 == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Ranskalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Keltahoususirkku

Keltahoususirkku (Pselliophorus tibialis) on Keski-Amerikassa tavattava sirkkuleihin kuuluva varpuslintu. == Koko ja ulkonäkö == Kooltaan keltahoususirkku on noin 18 cm. Väritykseltään keltahoususirkku on lähes kokonaan hyvin tumman harmaa. Pää, kurkku, siivet ja pyrstö ovat hieman muuta ruumista tummemmat. Aikuisten lintujen reisissä on keltaiset höyhentupsut, jotka puuttuvat nuorilta yksilöiltä. == Levinneisyys ja elinympäristö == Keltahoususirkkua tavataan Costa Ricasta sekä Panaman länsiosista. Lajin elinympäristöä ovat ylänkömaiden metsien reunat, tiheiköt, pensaikkoiset laaksot ja pensaikot soiden lähettyvillä. Elinympäristöt sijaitsevat useimmiten 1 500-3 000 metrin korkeudella merenpinnasta. == Elintavat ja ravinto == Keltahoususirkut liikkuvat useimmiten pareittain tai pieninä ryhminä ja saattavat liittyä sekaparviksi tangaroiden tai kerttulien kanssa. Laji käyttää ravintonaan marjoja ja kukkien mettä sekä myös hyönteisiä ja hämähäkkejä. == Lähteet == Luokka:Sirkkulit
Keniankirvinen

Keniankirvinen (Anthus latistriatus) on kirvisten sukuun kuuluva keskiafrikkalainen varpuslintu, joka luokiteltiin aikaisemmin kalliokirvisen alalajiksi. Keniankirvisen elinympäristö tunnetaan huonosti. Se pesinee Itombwen ylängöllä Kongon demokraattisen tasavallan itäosissa. Pesimäajan ulkopuolella sitä tavataan Lounais-Ugandassa, Luoteis-Tansaniassa ja Länsi- Keniassa. Frederick John Jackson kuvaili lajin holotyypin Kavirondosta Lounais-Keniasta vuonna 1899.IBC == Lähteet == Luokka:Kirviset
Frederick John Jackson

Frederick John Jackson (1860 Catterick, North Yorkshire – 1929 Beaulieu-sur- Mer, Ranska) oli englantilainen tutkimusmatkailija, lintutieteilijä ja siirtomaahallinnon virkamies. Päätettyään opiskelunsa Shrewsbury Schoolissa ja Cambridgen Jesus Collegessa Jackson johti retkikunnan tapaamaan Emin Pashaa Egyptiin. Vuonna 1899 hän johti toista retkikuntaa, joka tutki Britannian uutta siirtomaata Keniaa (tuolloin vielä osa Itä-Afrikan protektoraattia). Myöhemmin hänet nimitettiin Kenian ensimmäiseksi kuvernööriksi. Hän toimi myös Ugandan protektoraatin kuvernöörinä vuosina 1911–1918. Jackson kirjoitti teoksen The Birds of Kenya Colony and Uganda Protectorate, joka julkaistiin postuumisti vuonna 1938. Hän oli perustamassa East Africa and Uganda Natural History Society -nimistä yhdistystä ja toimi sen puheenjohtajana. Jacksonin kuoltua hänen laaja eläinkokoelmansa myytiin ja sittemmin se katosi. Jackson nimesi linnuista keniankirvisen (Anthus latistriatus) 1899.ITIS == Lähteet == *Natural History Museum === Viitteet === Luokka:Brittiläiset ornitologit Luokka:Englantilaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Gabriele Oriali

Gabriele Oriali (s. 25. marraskuuta 1952) on italialainen jalkapalloilija. Hän pelasi pääosin puolustavana keskikenttäpelaajana, mutta pystyi pelaamaan myös keskuspuolustajana. Nykyisin Oriali kuuluu italialaisen Inter Milanon henkilöstöön. == Ura pelaajana == Gabriele Oriali aloitti uransa Inter Milanon junioriseurassa ja pelasi siellä neljä kautta kunnes nousi seuran edustusjoukkueeseen. Hän debytoi Interin paidassa kaudella 1970–1971 Interin voittaessa mestaruuden. Oriali ei ollut teknisilta taidoiltaan parhaimmistoa, mutta hän oli erinomainen puolustamaan ja merkkaamaan vastustajan pelaajan. Ensimmäisen kerran Oriali kutsuttiin Italian maajoukkueeseen 21. joulukuuta 1978 ystävyysotteluun Espanjaa vastaan. Ansaittuaan nopeasti paikkansa aloituskokoonpanossa, hän teki ensimmäisen ja myös ainoan maalinsa Italian maajoukkueessa ystävyysottelussa Ruotsia vastaan Firenzessä 26. syyskuuta 1979 ottelussa, joka päättyi Italian 1-0 voittoon. Voitettuaan scudetton Interin kanssa 1979–1980 hän pelasi Italian joukkueessa 1980 EM-kisoissa. Italia sijoittui kisoissa neljänneksi hävittyään rangaistuspotkukilpailussa Tšekkoslovakialle. Interissä Oriali voitti toisen Italian cupin kaudella 1981–1982. Kaikkiaan hän pelasi Interin paidassa Italian cupissa 70 ottelussa tehden 8 maalia. Oriali pelasi Interissä 45 ottelua eurocupeissa tehden 3 maalia. Hän kuului Interin joukkueeseen sen hävitessä Ajaxille Euroopan cupin finaalissa kaudella 1971–1972. Oriali muistetaan myös sankarimaisesta esityksestä Milanon derbyssä AC Milania vastaan 1981, jossa hän teki voittomaalin. Samana vuonna Inter voitti molemmat paikalliskamppailut Milania vastaan, missä se onnistui seuraavan kerran vasta 2007. Oriali oli maajoukkueen avainpelaaja vuoden 1982 MM-kisoissa Espanjassa. Oriali pelasi turnauksessa viisi ottelua mukaan luettuna loppuottelu Länsi-Saksaa vastaan. Finaali päättyi Italian 3–1-voittoon. Orialin viimeinen maaottelu oli Göteborgissa 29. toukokuuta 1983 Ruotsia vastaan pelattu ottelu, joka päättyi Ruotsin 2–0-voittoon. Kauden 1982–1983 päätteeksi Oriali siirtyi Fiorentinan joukkueeseen, jossa hän pelasi neljä kautta. Oriali lopetti jalkapallouransa 1987 pelattuaan 384 ottelua ja tehtyään 40 maalia Serie Assa ja 28 maalia muissa kilpailuissa. == Ura valmentajana == Lopetettuaan pelaajauransa Oriali siirtyi valmennuspuolelle. Hän aloitti Bolognan urheilutoimenjohtajana siirtyen sieltä Parman organisaatioon. Oriali palasi Inter Milanoon seuran tekniseksi johtajaksi. Vuonna 2001 hän siirtyi Interin pelaajakaupoista vastaavaksi johtajaksi ja toinen entinen Interin pelaaja Marco Branca otti hänen paikkansa teknisenä johtajana. Gabriele Oriali on myös Inter Milanon edustusjoukkueen edustaja. == Saavutukset == * Maailmanmestaruus 1982 * Serie A: 1971 ja 1980 * Italian cup: 1978 ja 1982 == Lähteet == Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eye II Eye

Eye II Eye on Scorpionsin neljästoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1999. Kappaleet "To Be No. 1", "Mysterious", "10 Light Years Away / Start Me Up", "Eye to Eye", "Aleyah" julkaistiin singlenä. Albumin kappale "Du bist so schmutzig" oli Scorpionsin ensimmäinen saksankielinen kappale. Suomen albumilistalla se sijoittui sijalle 37. == Kappaleet == == Kokoonpano == ;Scorpions * Klaus Meine - laulu * Matthias Jabs - soolokitara, taustalaulu * Rudolf Schenker - kitara, taustalaulu * Ralph Rieckermann - basso, taustalaulu * James Kottak - rummut, taustalaulu ;Muut muusikot * Mick Jones - kitara * Peter Wolf - piano, koskettimet == Arvostelut == * AllMusic: Scorpions: Eye II Eye Viitattu 1.1.2023. * Soundi: Scorpions: Eye II Eye Viitattu 1.1.2023. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Scorpionsin albumit Luokka:Vuoden 1999 albumit
Sokokenkirvinen

Sokokenkirvinen (Anthus sokokensis) on itäafrikkalainen varpuslintu. Sen suppea elinympäristö käsittää mantereen itärannikon metsäisiä alueita Itä- Kenian Arabuko-Sokokessa ja Tansanian koillisosassa. Victor Gurney Logan Van Someren kuvaili lajin holotyypin Sokokesta 1921.IBC == Lähteet == Luokka:Kirviset Luokka:Uhanalaiset linnut
Malindinkirvinen

Malindinkirvinen (Anthus melindae) on itäafrikkalainen varpuslintu. Sen suppea elinympäristö käsittää Somalian eteläosan ja Kenian rannikkoa. Siitä tunnetaan kaksi alalajia. George Ernest Shelley kuvaili lajin holotyypin Malindista Keniasta 1900.IBC == Lähteet == Luokka:Kirviset
Louhikkokirvinen

Louhikkokirvinen (Anthus crenatus) on eteläafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Etelä-Afrikan, Lesothon ja läntisen Swazimaan vuoristoalueita. Otto Finsch ja Gustav Hartlaub kuvailivat lajin holotyypin Kapkaupungin läheltä 1870.IBC == Lähteet == Luokka:Kirviset