EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ramón Calderón Batres

Ramón Calderón Batres (s. 29. lokakuuta 1938) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. heinäkuuta 1962 ja nimitettiin Linaresin hiippakunnan johtoon 12. helmikuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Adolfo Antonio Suárez Rivera ja Rafael Gallardo García.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Ramón Calderón Batres == Lähteet == Luokka:Meksikolaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jacques Leroy de Saint Arnaud

Armand Jacques Leroy de Saint Arnaud (20. elokuuta 1798 Pariisi – 29. syyskuuta 1854 Mustameri)Armand-Jacques Leroy de Saint-Arnaud Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 27.7.2013.Nordisk familjebok (1916), s. 365–366 Runeberg.org. Viitattu 27.7.2013. oli ranskalainen marsalkka, joka toimi Ranskan sotaministerinä vuosina 1851–1854 ja ylipäällikkönä Krimin sodan alkuvaiheessa. Saint Arnaud liittyi Ranskan armeijaan vuonna 1816, mutta erosi myöhemmin palveluksesta ja vietti vuosien ajan seikkailijan elämää eri puolilla Eurooppaa. Vuoden 1830 heinäkuun vallankumouksen jälkeen hän palasi Ranskaan ja liittyi uudelleen armeijaan, jossa sai 1831 alailuutnantin arvon. Hänestä tuli 1833 kenraali Bugeaud de la Piconnerien adjutantti. Myöhemmin Saint Arnaud liittyi muukalaislegioonaan ja siirtyi 1837 Algeriaan, jossa hänen urakehityksensä muodostui nopeaksi. Hän osallistui samana vuonna kapteenina Constantinen valtaukseen ja yleni kymmennessä vuodessa kenraaliksi. Helmikuun vallankumouksen puhjettua 1848 Saint Arnaud lähti Pariisiin, jossa hän sai Bugeaudilta komennettavakseen prikaatin tarkoituksenaan tukahduttaa vallankumous. Hyökkäys pääkaupungin keskustaan 24. helmikuuta kuitenkin epäonnistui ja hän jäi kapinallisten kansanjoukkojen vangiksi, joskin onnistui pakenemaan. Vallankumouksen voiton jälkeen Saint Arnaud palasi Algeriaan ja johti vuonna 1851 menestyksekästä sotaretkeä kabyyleita vastaan. Hänet palkittiin divisioonankenraalin arvolla ja kutsuttiin heinäkuussa samana vuonna Pariisiin divisioonankomentajaksi. Presidentti Louis-Napoleon Bonaparte nimitti Saint Arnaudin 26. lokakuuta sotaministeriksi ja hän auttoi Bonapartea tämän 2. joulukuuta toteuttamassa vallankaappauksessa. Vuotta myöhemmin hän sai marsalkan, senaattorin ja hovitallimestarin arvot. Krimin sodan sytyttyä Saint Arnaud jätti syyskuussa 1854 huonosta terveydestään huolimatta ministerintehtävänsä ryhtyäkseen Krimille lähtevien sotajoukkojen ylipäälliköksi. Hän sai komentoonsa 60 000 miestä. Hän suunnitteli Evpatorian maihinnousun 14. syyskuuta ja saavutti yhdessä englantilaisten komentajan lordi Raglanin kanssa voiton venäläisistä Alman taistelussa 20. syyskuuta. Saint Arnaudin terveys heikkeni taistelun jälkeen ja hän sairastui myös koleraan. Tämän vuoksi hän luovutti ylipäällikkyyden kenraali Canrobertille ja lähti itse takaisin Ranskaan. Hän nousi laivaan Konstantinopolissa, mutta menehtyi merimatkan aikana jo Mustallamerellä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskan marsalkat Luokka:Vuonna 1798 syntyneet Luokka:Vuonna 1854 kuolleet
Ramón Buxarrais Ventura

Ramón Buxarrais Ventura (s. 12. joulukuuta 1929 Santa Perpètua de Moguda) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 17. joulukuuta 1955 ja nimitettiin Zamoran hiippakunnan johtoon 16. elokuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Dadaglio, jota avustivat Felix Romero Menjibar ja Marcelo González Martín.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Ramón Buxarrais Ventura Buxarrais Ventura sai 13. huhtikuuta 1973 nimityksen Málagan piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 11. syyskuuta 1991. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Goffredo Alessandrini

Goffredo Alessandrini (9. syyskuuta 1904 Kairo – 16. toukokuuta 1978 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja. Ennen elokuvauraansa Alessandrini opiskeli tekniikkaa Cambridgen yliopistossa. Hän työskenteli Alessandro Blasettin avustajana ja teki vaikuttavan dokumenttielokuvan La diga di Nag Hamadi (”Nag Hamadin pato”, 1929). Alessandrinin ensimmäinen näytelmäelokuva oli La segretaria privata (”Yksityissihteeri”, 1931). Työskenneltyään useita vuosia Hollywoodissa Alessandrini palasi Italiaan, jossa hän ohjasi elokuvat Seconda B (”Toinen B”, 1934), Cavalleria (”Ratsuväki”, 1936), Lentäjä Luciano Serra (Luciano Serra pilota, 1938), Abuna Messias (1939), Giarabub (1941) ja Noi vivi (”Me elävät”, 1942). Yhteistyö fasistien kanssa johti siihen, että ohjaaja toimi toisen maailmansodan jälkeen etupäässä ulkomailla. Hänen italialaisesta myöhäistuotannostaan merkittävin on Giuseppe Garibaldista ja tämän ystävättärestä Anitasta kertova elokuva Camicie Rosse (”Punapaidat”, 1952), jonka viimeisteli Francesco Rosi. Sen naispääosaa näytteli Alessandrinin entinen vaimo Anna Magnani. Alessandrini ja Magnani avioituivat 1935. Avioliitto oli täysin epäonnistunut ja käytännössä, joskaan ei virallisesti, päättynyt jo 1942. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * IMDb: Goffredo Alessandrini * Elonet: Goffredo Alessandrini Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
USS Midway (CVB-41)

USS Midway (CVB, CVA, CV-41) on syyskuussa 1945 palvelukseen otettu Yhdysvaltain laivaston Midway-luokan lentotukialus. Se ei ehtinyt osallistua toiseen maailmansotaan. == Valmistus == Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 27. lokakuuta 1943. Alus laskettiin vesille 20. maaliskuuta 1945 kumminaan Bradford William Ripley Jr:n puoliso ja otettiin palvelukseen 10. syyskuuta 1945 ensimmäisenä päällikkönään Joseph F. Bolger.US Carriers USS Midway InfoUS Carriers USS Midway History == Palvelus == Karibialla pidetyn koeajon päätyttyä alus siirtyi Norfolkiin, jossa se liittyi Atlantin laivastoon koulutusta varten. Alus oli 20. helmikuuta 1946 alkaen 1. lentotukialusviirikön lippulaiva ja maaliskuussa se oli kylmän alueen järjestelmätesteissä Pohjois-Atlantilla. Yhdysvaltain itärannikon ja Karibian koulutusjakson kruunasi operaatio Sandy, jossa sen lentokannelta laukaistiin syyskuussa 1947 saksalainen V-2 ohjus. Elokuussa 1991 alus lähti Jokosukasta Pearl Harboriin Havaijille, jossa se luovutti tehtävänsä Jokosukassa USS Independencelle. Midway jatkoi tehtävänvaihdon päätyttyä matkaansa San Diegoon, jossa se poistettiin palveluksesta 11. huhtikuuta 1992 North Islandin laivaston lentotukikohdassa. Alus poistettiin laivaston alusluettelosta 17. maaliskuuta 1997 ja se sijoitettiin laivaston käytöstäpoistettujen alusten osastoon () Bremertoniin Washingtoniin, jossa sitä pidettiin museoksi tai muistomerkiksi siirrettävänä. Käytöstä poistettu lentotukialus ankkuroitiin 10. tammikuuta 2004 laivastonlaituriin San Diegossa.http://www.viator.com/tours/San-Diego/USS-Midway- Museum/d736-5160USS?pref=02&aid;=g4454 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *http://www.midwaysailor.com/midway/ *http://cv41.org/ Luokka:Midway-luokan lentotukialukset
Louis Mathieu Molé

Louis Mathieu Molé (24. tammikuuta 1781 Pariisi – 23. marraskuuta 1855 Champlâtreux)Louis-Mathieu, Count Molé Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 27.7.2013. oli ranskalainen kreivi ja monarkistinen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1836–1839. Louis Mathieu Molé oli 1600-luvulla eläneen valtiomies Mathieu Molén jälkeläinen. Hänen isänsä Molé de Champlatreux oli Pariisin parlamentin puheenjohtaja, joka teloitettiin giljotiinissa Ranskan suuren vallankumouksen aikana.Nordisk familjebok (1913), s. 831–832 Runeberg.org. Viitattu 27.7.2013. Molé itse pakeni vallankumouksen aikana maasta, mutta palasi takaisin vuonna 1796. Hän julkaisi 1806 poliittisen kirjoituksen Essais de morale et de politique, jossa puolustettiin monarkistista valtiomuotoa. Julkaisu sai itsensä Napoleonin hyväksynnän, ja Molé nimitettiin samana vuonna Ranskan valtioneuvoston jäseneksi, minkä jälkeen hänen virkauransa eteni nopeasti. Hänestä tuli 1807 Côte-d'Orin departementin prefekti, 1809 tie- ja siltarakennushallinnon pääjohtaja (directeur les ponts et chaussées) ja 1813 oikeusministeri. Hänet myös korotettiin kreiviksi 1809. Napoleonin kukistuttua Molé vetäytyi vähäksi aikaa politiikasta, mutta hänet kutsuttiin takaisin tie- ja siltahallinnon johtoon satapäiväisen keisarikunnan aikana vuonna 1815 ja hän sai pitää tämän viran myös restauraation alettua. Hänestä tuli elokuussa 1815 parlamentin ylähuoneen eli päärien kamarin jäsen ja hän toimi 1817–1818 laivastoministerinä, mutta menetti virkansa Richeliun hallituksen kaaduttua. Molé liittyi tämän jälkeen hän opposition riveihin ja hänen katsottiin kuuluvan päärien kamarissa niin sanottuun perustuslaillis-monarkistiseen puolueeseen, joka saavutti vallan vuoden 1830 heinäkuun vallankumouksen jälkeen. Molésta tuli yksi Ranskan johtavista poliitikoista heinäkuun monarkian aikana. Hän toimi ulkoministerinä elokuusta marraskuuhun 1830 sekä samanaikaisesti pää- ja ulkoministerinä huhtikuusta 1836 maaliskuuhun 1839. Hänen hallituksensa vahvisti Ranskan valtaa Algeriassa ja normalisoi suhteet Belgiaan, mutta joutui kotimaassa arvostelun kohteeksi. Erottuaan pääministerin tehtävistä Molé jatkoi edustajainkamarin jäsenenä. Hänet valittiin vuonna 1840 Ranskan akatemian jäseneksi. Helmikuun vallankumouksen puhjettua vuonna 1848 kukistumassa ollut Ludvig Filip I pyysi Moléta muodostamaan uuden hallituksen 23. helmikuuta, mutta yritys osoittautui mahdottomaksi. Toisen tasavallan aikana Molé oli lakiasäätävän kansalliskokouksen jäsenenä 1848–1851, mutta vetäytyi lopullisesti politiikasta Louis-Napoleon Bonaparten joulukuussa 1851 toteuttaman vallankaappauksen jälkeen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Mathieu Molé Académie française Luokka:Ranskan pääministerit Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Ranskalaiset kreivit Luokka:Vuonna 1781 syntyneet Luokka:Vuonna 1855 kuolleet
Alessandro Blasetti

Alessandro Blasetti (3. heinäkuuta 1900 Rooma – 1. helmikuuta 1987 Rooma) oli italialainen elokuvakriitikko, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Häntä pidetään yhtenä Italian elokuvahistorian merkittävimmistä hahmoista.Moliterno, s. 40. Blasetti valmistui juristiksi, mutta työskenteli toimittajana ja elokuva- arvostelijana perustaen useita alan lehtiä. Vuonna 1929 hän ohjasi ensimmäisen elokuvansa, Pontisten soiden ankaraa talonpoikaiselämää voimakkaasti kuvaavan Solen (”Aurinko, 1929), jossa on havaittavissa uuden neuvostoelokuvan vaikutusta. Vuonna 1930 Blasetti teki Stefano Pittalugan Cines-studiolle äänielokuvan Resurrectio (”Ylösnousemus”). Seuraavia ohjaustöitä olivat maaseutukuvaus Terra madre (”Maaäiti”, 1932), Cesare Vivianin napolilaiskomedia La tavola dei poveri (”Köyhien pöytä”, 1932) sekä ohjaajan parhaana pidetty elokuva 1860 (1933), joka kertoo realistisesti Giuseppe Garibaldin sotaretkestä Sisiliaan. Vuonna 1934 Blassetti kuvasi Mussolinin vallankaappausta ihannoivan elokuvan Vecchia guardia (”Vanha kaarti”, 1934), mutta luopui uskostaan fasismiin Italian hyökättyä Etiopiaan.Moliterno, s. 40–41. 1930-luvun loppupuolella Blasetti teki joukon kaupallisia melodraamoja, salonkikomedioita ja historiallisia pukudraamoja. Historiallista fantasiaa, toimintaseikkailua ja romantiikkaa yhdistelevä Rautakruunu (La corona di ferro, 1941) sai sodanvastaisuudestaan huolimatta Venetsian elokuvajuhlien Mussolini-palkinnon. Kauppamatkustajan päivää kuvaavaa elokuvaa Quattro passi fra le nuvole (”Neljä askelta pilvissä”, 1942) pidetään yhtenä neorealismin edeltäjistä.Moliterno, s. 41–42. Toisen maailmansodan jälkeen Blasetti ohjasi vastarintaliikettä kuvaavan elokuvan Un giorno nella vita (”Päivä elämästä”, 1946) sekä joukon hyvin erilaisia filmejä kuten historiallisen spektaakkelin Fabiola (1948) ja pienen neorealistisen komedian Prima comunione (”Konfirmaatio”, 1950). Ohjaaja pani alulle italialaisen episodielokuvan, italialaisena komediana tunnetun lajityypin sekä saattoi yhteen Sophia Lorenin ja Marcello Mastroianni komedioissa Vahinko, että olet lurjus (Peccato che sia una canaglia, 1955) ja On ihanaa olla nainen (La fortuna di essere donna, 1956). Vaurastuvaa italialaista yhteiskuntaa arvostelevan elokuvan Io, io, io … e gli altri (”Minä, minä, minä ja muut”, 1965) jälkeen Blasetti työskenteli lähinnä televisioissa.Moliterno, s. 42–43. ==Lähteet== * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Alessandro Blasetti * IMDb: Alessandro Blasetti Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Italialaiset kriitikot Luokka:Elokuvakriitikot Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Etelä-Sudanin punta

Etelä-Sudanin punta (SSP) on Etelä-Sudanin rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 2011 lähtien. Se luotiin korvaamaan Sudanin puntaa Etelä-Sudanin itsenäistyttyä vuonna 2011. Etelä-Sudanin punta jakaantuu 100 piasteriin. Luokka:Afrikan rahayksiköt Luokka:Etelä-Sudanin talous
Sambian kwacha

Sambian kwacha (tunnus ZMW) on Sambian rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1968 lähtien. Se jakaantuu 100 ngweehen. Uudentyyppiset kolikot ja setelit Sambiassa kehiteltiin vuoden 2012 aikana ja otettiin käyttöön 2013. Sambiassa on käytössä 2, 5, 10, 20, 50 ja 100 kwachan setelit sekä 1 kwachan ja 5, 10 ja 50 ngween kolikot. 5\. lokakuuta 2023 yksi kwacha oli 0,045 euroa, eli yksi euro oli 22,32 kwachaa. == Lähteet == Luokka:Afrikan rahayksiköt Luokka:Sambian talous
Guinean frangi

Guinean frangi (, lyhenne GNF) on Guinean rahayksikkö. Guinean frangi oli käytössä vuosina 1960–1972, ja se otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1986. Rahayksikkö jakautuu nimellisesti 100 centimeen. ==Historia== Ennen siirtomaa- aikaa tavaravaihdon välineinä toimivat nykyisen Guinean alueella muun muassa kaurikotilot ja guinzé-nimiset rautatangot. Ranskalaisvalloituksen myötä rahayksiköksi tuli Ranskan frangi, joka korvattiin vuonna 1945 CFA-frangilla. Guinean itsenäistyttyä vuonna 1958 maa ryhtyi toteuttamaan riippumatonta talous- ja rahapolitiikkaa. Se vetäytyi frangialueelta ja perusti kansallisen monialapankin Banque de la République de Guinéen (BRG) vuonna 1960. CFA-frangi vaihdettiin samana vuonna Guinean frangiin suhteessa yksi yhteen. Vuonna 1961 perustettiin keskuspankki Banque Centrale de la République de Guinée (BCRG). Guinean frangi korvattiin vuonna 1972 uudella rahayksiköllä sylillä. Sékou Tourén hallinnon kaaduttua vuonna 1984 maan taloutta ryhdyttiin liberalisoimaan. Vuoden 1986 rahauudistuksessa sylit vaihdettiin uusiin Guinean frangeihin suhteessa yksi yhteen, ja samalla rahan ulkoista arvoa laskettiin 92 prosenttia. ==Setelit ja kolikot== BRG laski vuodelle 1958 päivätyt ensimmäiset Guinean frangin setelit liikkeelle vuonna 1960. Sékou Tourén kuvalla varustettujen setelien arvot olivat 100, 500, 1 000, 5 000 ja 10 000 frangia. BCRG:n vuonna 1963 liikkeelle laskema, vuodelle 1960 päivätty setelisarja on kuva-aiheiltaan ja arvoiltaan samanlainen. Ensimmäiset kolikot on päivätty vuodelle 1959. Niiden arvot olivat syliin siirtymiseen saakka saakka 1, 5, 10, 25 ja 50 frangia. Lisäksi julkaistiin joukko hopeisia ja kultaisia juhlarahoja. Vuodelle 1985 päivättyjen uusien setelien arvot olivat 25, 50, 100, 1 000 ja 5 000 frangia. Niiden kuva-aiheita ovat tavalliset guinealaiset ja maan kulttuuriperintö. Uudet kuva-aiheiltaan vastaavat, mutta ominaisuuksiltaan parannetut setelisarjat julkaistiin vuosina 1998, 2006, 2010 ja 2012. Vuonna 2007 otettiin käytöön 10 000 ja vuonna 2015 20 000 frangin seteli. Vuoden 2015 setelisarjassa entiset naamiot ja veistokset korvattiin maatalouden ja energia-alan kuva-aiheilla. Vuoden 2018 sarja käsittää 100, 500, 1 000, 2 000, 5 000, 10 000 ja 20 000 frangin setelit. Vuodelle 1985 päivättyjen kolikoiden arvot ovat 1, 5 ja 10 frangia. Myöhemmin on julkaistu myös 25 ja 50 frangin kolikot sekä muutamia hopeisia ja kultaisia juhlarahoja. Kolikot ovat käytännössä kadonneet liikenteestä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Banque Centrale de la République de Guinée Luokka:Afrikan rahayksiköt Luokka:Guinean talous
Malawin kwacha

Malawin kwacha (MWK) on Malawin rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1971 lähtien. Viimeisimmän kerran Malawissa on tehty valuutan uudistus vuoden 2012 aikana, jolloin kiertoon tuli sekä uusia seteleitä että kolikoita. Malawin kwacha jakaantuu 100 tambalaan. Luokka:Afrikan rahayksiköt Luokka:Malawin talous
Eritrean nakfa

Eritrean nakfa (ERN) on Eritrean rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1997 lähtien. Tuolloin se korvasi aiemmin Eritreassa käytössä olleen Etiopian birrin. Eritrean nakfa jakaantuu 100 centiin. Rahayksikkö on saanut nimensä Nakfan kaupungin mukaan. Luokka:Afrikan rahayksiköt Luokka:Eritrean talous
Kap Verden escudo

Kap Verden escudo () on Kap Verden rahayksikkö. Se otettiin käyttöön kansallisena valuuttana vuonna 1977. Escudo jakaantuu 100 centavoon. Kap Verdellä käytettiin Portugalin rahan lisäksi eri maiden rahayksikköjä vuoteen 1864, jolloin perustettiin Portugalin siirtomaapankki Banco Nacional Ultramarino. Sen liikkeelle laskemasta rahasta tuli ainoa laillinen maksuväline vuonna 1886. Aikaisempi rahayksikkö milreis korvattiin escudolla vuonna 1911. Kap Verdeä varten julkaistut kolikot ja setelit olivat samanarvoisia ja malliltaan samanlaisia kuin Portugalissa ja muissa siirtomaissa lukuun ottamatta sanoja ”Cabo Verde”. Kap Verdellä toimineet portugalilaiset pankit kansallistettiin maan itsenäistyttyä vuonna 1975. Niiden tilalle perustettiin kansallinen monialapankki Banco de Cabo Verde, joka aloitti toimintansa heinäkuussa 1976. Vuodesta 1993 lähtien se on toiminut yksinomaan keskuspankkina. Kap Verden escudo erotettiin Portugalin escudosta vuonna 1977, jolloin Banco de Cabo Verde laski liikkeelle ensimmäiset omat setelinsä ja kolikkonsa. Rahayksikön paikallinen lyhenne on Esc. CV, kansainvälinen tunnus CVE ja symboli $. Sen arvo sidottiin Portugalin escudoon vuonna 1998, ja sittemmin se on ollut sidottu euroon. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Banco de Cabo Verden sivusto Luokka:Afrikan rahayksiköt Luokka:Kap Verden talous
Stanniini

Stanniini on kuparin, raudan ja tinan muodostama sulfidimineraali. Se sisältää usein myös vähän sinkkiä. Se saattaa sisältää germaniumia hivenaineena. Se on tärkeä tinamalmimineraali. Se esiintyy usein kassiteriitin ja muiden rauta-, kupari-, hopea- ja arseenimineraalien kanssa. Stanniinin nimi tulee latinan kielen tinaa tarkoittavasta sanasta stannum. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Stannite Handbook of Mineralogy Luokka:Sulfidimineraalit Luokka:Malmimineraalit
WOH G64

WOH G64 on punainen hyperjättiläistähti, joka sijaitsee Suuressa Magellanin pilvessä, Kultakalan tähdistön suunnalla. Tähti on yksi suurimmista tunnetuista tähdistä, ja sen säde vastaa jopa 1540 Auringon sädettä. Tähden fyysiset ominaisuudet tunnetaan huonosti etäisyyden, huonon näkyvyyden, tähtipölyn ja mahdollisen kaksoistähden takia. == Katso myös == *Luettelo suurimmista tähdistä == Lähteet == Luokka:Suuri Magellanin pilvi Luokka:M-spektriluokan hyperjättiläiset
Antimonihohde

Antimonihohde eli stibniitti (< "antimoni") eli antimoniitti (Sb2S3) on antimonisulfidimineraali. Se on muodostunut kiteytymällä vesiliuoksista alhaisessa lämpötilassa. Se esiintyy usein kvartsin, dolomiitin, kalsiitin ja baryytin kanssa "valkoisissa" antimoni- ja hopeamineraalijuonissa. Antimonihohde on tärkein antimonimalmimineraali. Itä­maiden naiset käyttivät antimonihohdetta kulma­karvojen maalaamiseen, jotta silmät näyttäisivät suuremmilta. Antimonihohdetta on käytetty myös koruissa ja rahametallina. Nykyään antimonia käytetään raudan ruosteenestoon, maalien ja lakkojen valmistuksessa sekä suojautumisvärinä. == Katso myös == * Lyijyhohde == Lähteet == Luokka:Sulfidimineraalit Luokka:Malmimineraalit
Felice Orsini

Felice Orsini (10. joulukuuta 1819 Meldola – 13. maaliskuuta 1858 Pariisi, Ranska)Felice Orsini Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 27.7.2013. oli italialainen kreivi ja kansallismielinen vallankumouksellinen, joka muistetaan epäonnistuneesta yrityksestään salamurhata Ranskan keisari Napoleon III pommiattentaatilla vuonna 1858. Orsini tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin, mutta hänen tekonsa sai mahdollisesti Napoleon III:n tukemaan aktiivisesti Italian yhdistymistä. Orsini sai vallankumouksellisen toimintansa vuoksi jo vuonna 1844 Kirkkovaltiossa elinkautisen pakkotyörangaistuksen, mutta hän vapautui paavi Pius IX:n 1846 antamalla yleisellä armahduksella. Vuonna 1849 hän oli lyhytikäisen vallankumouksellisen Rooman tasavallan perustuslakia säätävän kansalliskokouksen jäsenenä.Nordisk familjebok (1914), s. 955 Runeberg.org. Viitattu 27.7.2013. Sen jälkeen hän toimi kumousjohtaja Giuseppe Mazzinin salaisena edustajana Sveitsissä, Unkarissa ja Englannissa. Orsini vangittiin Transylvaniassa joulukuussa 1854, mutta hän onnistui pakenemaan seuraavana vuonna itävaltalaisesta vankilasta Mantovassa ja siirtyi Lontooseen. Siellä hän julkaisi kaksi suosioon noussutta englanninkielistä kirjaa: The Austrian Dungeons in Italy (1856) ja Memoirs and Adventures of F. Orsini Written by Himself (1857). Vuonna 1857 Orsini rikkoi välinsä Mazzinin kanssa ja ryhtyi samoihin aikoihin suunnittelemaan Ranskan keisari Napoleon III:n murhaa, jonka hän uskoi tehokkaimmin edistävän Italian yhdistymistä. Hän sai mukaan hankkeeseen muutamia muita italialaisia vallankumouksellisia emigrantteja. Illalla 14. tammikuuta 1858 Orsini kahden avustajansa kanssa heitti kaksi pommia kohti vaunuja, joissa keisari yhdessä keisarinna Eugénien kanssa oli saapumassa Pariisin oopperaan. Räjähdyksessä kuoli useita ohikulkijoita ja 141 ihmistä loukkaantui lentävistä sirpaleista – mukaan lukien Orsini itse – mutta keisaripari säilyi vahingoittumattomina. Yksi attentaatin tekijöistä saatiin kiinni verekseltään ja pian myös Orsini vangittiin. Vankeudesta hän kirjoitti 11. helmikuuta keisari Napoleonille paljon huomiota herättäneen avoimen kirjeen, jossa toivoi tämän tukevan Italian vapaustaistelua. Orsini tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin 13. maaliskuuta. Yleisen näkemyksen mukaan Orsinin attentaatti todellakin vaikutti siihen, että Napoleon III – joka oli nuoruudessaan tukenut italialaisten vapaustaistelua – päätti vuonna 1859 ryhtyä tukemaan Sardiniaa sodassa Itävaltaa vastaan, mikä johti myöhemmin Italian yhdistymiseen. Orsinin attentaattiaan varten kehittämää kosketuksesta räjähtävää pommityyppiä ryhdyttiin sittemmin kutsumaan ”Orsini-pommiksi”. Myös eräät muut vallankumoukselliset käyttivät sitä salamurhaiskuissaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Henkirikoksia yrittäneet Luokka:Italialaiset teloitetut Luokka:Vuonna 1819 syntyneet Luokka:Vuonna 1858 kuolleet
124 Alkeste

124 Alkeste on päävyöhykkeen asteroidi, joka löydettiin 23. elokuuta 1872. Asteroidin löysi Christian Heinrich Friedrich Peters, ja se on nimetty Alkestiin, kreikkalaisen mytologian hahmon, mukaan. Asteroidi voidaan luokitella S-tyypin asteroidiksi. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Päävyöhykkeen asteroidit
Hanhisuo (suo Urjalassa)

thumb|Näkymä Hanhisuon turvetuotantoalueelle. Hanhisuo on suo Urjalassa, lähellä saman nimistä kulmakuntaa ja rautatieasemaa. Hanhisuolla on turvetuotantoa ja siellä on aikaisemmin ollut turverata. Turvesuon pinta-ala on 90,4 ha, josta tuotannossa 80,4 ha. Maapohjan omistaa Finsilva Oyj, joka vuokrasi sitä turvetuotantoon Hanhisuon kasvuturve Keskimaa Oy:lle. Vuonna 2014 omistaja vaihtui Vapoksi. == Historia == Hanhisuolle perustettiin vuonna 1919 Oy Hanhisuon turvepehku- ja polttoturvetehdas. Yhtiön perusti ja rakensi Konepaja Lokomo Tampereelta. Turvetuotannon aloittamiseen vaikutti 1. maailmansodanaikainen pula hiilestä sekä tarve käyttää pehkua kotieläinten kuivikkeena ja talojen lämmöneristeenä, joilla oli suuri menekki siihen aikaan. Suo työllisti kausiluonteisesti parhaimmillaan 200 henkilöä. Turpeen kaivaminen suosta oli alussa lapiotyötä. Suolta oli rakennettu rautatieasemalle kapea 600 millimetrin rata ja siihen kuusi pientä vaunua, joilla hevoset vetivät turpeen asemalle. Myöhemmin hevoset yritettiin korvata veturilla, joka kuitenkin rikkoutui usein. Asemalla sijainnut turvepehkutehdas oli kaksikerroksinen ja siinä oli vaijerirata, jolla suolta tuodut täydet kuormat nostettiin tehtaan sisäpuolelle. Tehtaan sisällä oli turvemylly, paalauskone ja prässi, joilla raakaturve jalostettiin valmiiksi tuotteiksi ja siirrettiin lopuksi junanvaunuihin. Turvepehkupaalit, joita mahtui yhteen junan avovaunuun 200 kpl, oli sidottu rautalangoilla ja rimoilla. Suolla oli 1930-luvulla Anper-merkkinen polttoturvekone, jolla märkä turve puristettiin paloiteltavaksi ja sen jälkeen kuivattiin suon pinnalla priketiksi. Vaunuilla kuivattu priketti siirrettin asemalle ja kuormattiin varovasti käsin junaan. Turverata suljettiin 1950-luvulla. Radalla oli koekäytössä vuodesta 1945 Windhoff 647/1940, 0-4-0dm merkkinen veturi. Käytön jälkeen se oli varastoituna Jokioisten museorautatien kapearaidemuseossa vuodesta 1983 syyskuuhun 1998, jolloin se myytiin Saksalaiseen museoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Hanhisuo ja turvetuotantoalueet, Kansalaisen karttapaikka Luokka:Urjalan luonto Luokka:Suomen suot Luokka:Turvetuotantosuot
Nauha (täsmennyssivu)

Nauha voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * nauha, pitkä ja kapea suikale jotain materiaalia, yleensä tekstiiliä * nauha, rytmisessä kilpavoimistelussa käytettävä urheiluväline * nauha, magneettinauhasta arkikielessä käytettävä nimitys * nauha, kielisoittimen otelautaan upotettu metallinen tanko
Rusetti (solmu)

Rusetti on tyypillisesti kengännauhoissa ja lahjapakettien päällä käytettävä koristeellinen vetosolmu. Se ei ole erityisen varmatoiminen solmu, mutta suosittu sen helpon ja nopean tekemisen sekä purkamisen vuoksi. Luokka:Solmut
Hanhisuo

Hanhisuo voi tarkoittaa seuraavia paikkoja: * Hanhisuo, kulmakunta ja entinen koulupiiri Urjalassa * Hanhisuo, laiturivaihdetasoinen rautatieliikennepaikka Urjalassa * Hanhisuo, suo Urjalassa * Hanhisuo, suo Orivedellä Urjalan ja Oriveden Hanhisuon lisäksi Suomessa on useita muitakin Hanhisuo-nimisiä soita.
Vetosolmu

Vetosolmu on solmu, joka kestää kohtuullisesti vetoa toiselta puolelta, mutta aukeaa yhdestä tai kahdesta päästä vedettäessä. Vetosolmut ovat käyttökelpoisia silloin, kun solmun pitää kestää kohtuullista kuormitusta, mutta olla myös nopeasti avattavissa. Luokka:Solmut
Jules Armand Dufaure

Jules Armand Dufaure (4. joulukuuta 1798 Saujon – 28. kesäkuuta 1881 Rueil)Armand Dufaure Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 27.7.2013. oli ranskalainen valtiomies, joka toimi Ranskan pääministerinä kolmannen tasavallan alkuaikoina 1871–1873, 1876 ja 1877–1879. Hän oli poliittiselta linjaltaan konservatiivinen tasavaltalainen. Dufaure aloitti uransa asianajajana Bordeaux’ssa. Hänet valittiin Ranskan edustajainkamariin vuonna 1834 ja edistettyään Molén hallituksen kaatumista toukokuussa 1839 hänestä tuli yleisten töiden ministeri uuteen Jean-de-Dieu Soultin hallitukseen, joka tosin kaatui jo seuraavan vuoden maaliskuussa.Nordisk familjebok (1907), s. 1019–1020 Runeberg.org. Viitattu 27.7.2013. Ministerinä Dufaure vaikutti Ranskan rautatieverkon varhaiseen kehittämiseen. Vuodesta 1840 hän kuului kuningas Ludvig Filipiä vastustaneeseen oppositioon. Dufaure oli edustajainkamarin varapuhemiehenä 1841–1845. Helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1848 hän ryhtyi tasavallan tukijaksi, oli perustuslakia säätävän kansalliskokouksen jäsenenä ja toimi Ranskan sisäministerinä lokakuusta joulukuuhun 1848 sekä kesäkuusta lokakuuhun 1849. Toisen tasavallan päätyttyä Napoleon III:n valtaantuloon Dufaure vetäytyi politiikasta ja palasi lakimiehen ammattiinsa. Hänet valittiin 1863 Ranskan akatemian jäseneksi. Toisen keisarikunnan romahdettua syksyllä 1870 Dufaure osallistui kolmannen tasavallan perustamiseen. Helmikuussa 1871 hänet valittiin uuteen kansalliskokoukseen, jossa hän kohosi keskustavasemmistoryhmän johtajaksi. Samassa kuussa hänet nimitettiin oikeusministeriksi sekä varakonseljipresidentiksi Adolphe Thiersin hallitukseen. Sekä Thiers että Dufaure joutuivat eroamaan toukokuussa 1873, minkä jälkeen Dufaure asettui oppositioon Albert de Broglien hallitusta vastaan. Hän palasi oikeusministeriksi maaliskuussa 1875 Louis Buffetin hallitukseen. Seuraavana vuonna Dufaure valittiin helmikuussa uuteen edustajainkamariin, maaliskuussa pääministeriksi Buffetin jälkeen ja elokuussa elinikäiseksi senaattoriksi. Hänen keskiryhmää edustanut hallituksensa joutui kuitenkin eroamaan jo joulukuussa, sillä sen tuki parlamentissa jäi liian kapeaksi monarkistien ja radikaalien välissä. Joulukuussa 1877 hän kuitenkin kokosi vielä uuden hallituksen. Dufaure vaikutti merkittävästi tapahtumiin, jotka johtivat tammi–helmikuussa tasavallan vastustajana tunnetun presidentin, marsalkka Patrice de Mac-Mahonin eroon. Pian sen jälkeen Dufaure erosi itsekin ja vetäytyi eläkkeelle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Jules-Armand Dufaure Académie française Luokka:Ranskan pääministerit Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1798 syntyneet Luokka:Vuonna 1881 kuolleet
De Broglie

De Broglie on vanha ranskalainen aatelissuku, alkujaan Piemontesta Italiasta. Suvusta on tullut monia merkittäviä yhteiskunnallisia vaikuttajia.Broglie family Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 27.7.2013. Suvun nimi oli alkujaan Broglio tai Broglia. Se tuli Ranskaan vuonna 1643 ja hallitsi vuodesta 1660 Dormansia, joka korotettiin 1671 markiisikunnaksi. Sukuun kuulunut marsalkka François Marie de Broglie korotettiin vuonna 1742 herttuaksi.Nordisk familjebok (1905), s. 229 Runeberg.org. Viitattu 27.7.2013. ==Tunnettuja jäseniä== *François Marie de Broglie, Broglien 1. herttua (1671–1745), Ranskan marsalkka *Victor François de Broglie, Broglien 2. herttua (1718–1804), Ranskan marsalkka *Charles François de Broglie, kreivi (1719–1781), diplomaatti *Victor de Broglie, Broglien 3. herttua (1785–1870), poliitikko, Ranskan pääministeri *Albert de Broglie, Broglien 4. herttua (1821–1901), poliitikko, Ranskan pääministeri *Maurice de Broglie, Broglien 6. herttua (1875–1960), fyysikko, röntgendiffraktion ja spektroskopian tutkija *Louis de Broglie, Broglien 7. herttua (1892–1987), fyysikko, kvanttiteorian kehittäjä, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja *Gabriel de Broglie (s. 1931), historioitsija, Ranskan akatemian jäsen == Katso myös == *De Broglie -veljesten obeliski ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskan aateli
Craig Wolanin

Craig Wolanin (s. 27. heinäkuuta 1967 Grosse Pointe, Michigan) on yhdysvaltalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. == Ura == Wolanin aloitti NHL-uransa vuonna 1985 New Jersey Devilsissä, joka varasi hänet saman vuoden varaustilaisuuden ensimmäisen kierroksen kolmannella vuorolla. Tätä ennen hän oli pelannut muun muassa Kitchener Rangersissä juniorisarja OHL:ssä. Hänen paras kautensa Devilsissä oli kausi 1987–1988, jolla hän ylsi NHL-vuosiensa parhaaseen pistemäärään (31 tehopistettä, kuusi maalia ja 25 syöttöpistettä, 78:ssa runkosarjaottelussa). Kausi oli myös ainoa, jolla Devils pääsi pudotuspeleihin hänen siellä pelatessaan. Maaliskuussa 1990 hän siirtyi Quebec Nordiquesiin osana pelaajakauppaa, jossa Devils hankki Peter Šťastnýn. Vuonna 1995 Nordiquesista tuli Colorado Avalanche ja Wolanin oli voittamassa joukkueessa Stanley Cupia kaudella 1995–1996. Heinäkuussa 1996 hän siirtyi Tampa Bay Lightningiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon ja tammikuussa 1997 Toronto Maple Leafsiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon. Hänen viimeiseksi NHL-kaudekseen jäi kausi 1997–1998, jolla hän pystyi pelaamaan vain kymmenen ottelua polvivamman vuoksi. Tämän jälkeen hän pelasi vielä Detroit Vipersissa IHL:ssä vuonna 1999. Wolanin pelasi 13 kautta kestäneellä NHL-urallaan 695 runkosarjaottelua ja teki niissä 173 tehopistettä, 40 maalia ja 133 syöttöpistettä. Pudotuspeliotteluja hän pelasi 35 ja teki niissä kymmenen tehopistettä, neljä maalia ja kuusi syöttöpistettä. Wolanin edusti maataan vuosien 1991 ja 1994 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa, vuoden 1991 Kanada-cupissa sekä vuoden 1987 jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Craig Wolanin sivustolla HockeyDraftCentral.com * Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:New Jersey Devilsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Salvador Cristau Coll

Salvador Cristau Coll (s. 15. huhtikuuta 1950 Barcelona) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Toledon arkkihiippakuntaan Marcelo González Martín 12. lokakuuta 1980. Hänet inkardinoitiin 14. tammikuuta 1985 Barcelonan arkkihiippakuntaan ja 15. kesäkuuta 2004 Terrassan hiippakuntaan.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Salvador Cristau Coll Cristau Coll sai 18. toukokuuta 2010 nimityksen Terrassan vihkipiispaksi ja Alieziran titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Josep Ángel Sáiz Meneses, jota avustivat Lluís Martínez Sistach ja Renzo Fratini. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ireneusz Pękalski

Ireneusz Józef Pękalski (s. 9. maaliskuuta 1950 Tomaszów Mazowiecki) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Łódźin hiippakuntaan (vuodesta 1992 arkkihiippakunta) Józef Rozwadowski 2. kesäkuuta 1974. Hänet nimitettiin Łódźin vihkipiispaksi sekä Castellum Tingitiin titulaaripiispaksi 11. joulukuuta 1999, ja piispaksi vihkiminen seurasi 8. tammikuuta 2000. Pääkonsekraattorina toimi Władysław Ziółek, jota avustivat Janusz Bolonek ja Adam Lepa.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Ireneusz Józef Pekalski == Lähteet == Luokka:Puolalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Puumalansalmi

Puumalansalmi on salmi Saimaassa, Puumalassa. Pihlajavesi laskee tämän salmen kautta. Puumalansalmi on strategisen sijaintinsa vuoksi ollut usean taistelun tapahtumapaikka 1500-luvulta lähtien. Se on ollut lähellä Ruotsin ja Venäjän rajaa. Salmen kautta kulkee Saimaan syväväylä. Aikaisemmin sen yli kuljettiin Puumalansalmen lossilla. Vuodesta 1995 lähtien salmen voi ylittää Puumalansalmen siltaa pitkinNähtävyydet, Puumala . == Lähteet == Luokka:Puumala Luokka:Saimaa Luokka:Pihlajavesi (Saimaa) Luokka:Suomen salmet
Saimaan syväväylä

Saimaan syväväylä on laivaväylästö Saimaalla, jota pitkin pääsee Ristiinaan, Savonlinnaan, Kiteelle, Joensuuhun ja Varkauteen. Saimaalta pääsee syväväylää pitkin myös edelleen Kallavedelle sekä Kuopioon ja Siilinjärvelle.Syväväylä, Saimaan kanava; Merenkulkulaitos Kallavedelle kuljetaan Taipaleen kanavan kautta. Syväväylällä sallittu syväys on 4,2 m.Saimaan kanava; Merenkulkulaitos Saimaalta pääsee Saimaan kanavaa pitkin Viipurin kautta Itämerelle. == Lähteet == Luokka:Saimaa Luokka:Meritiet
Sikkikone

Sikkikone (vaotuskone) on mekaaninen laite, jolla voidaan tehdä peltiin erilaisia profiileja eli sikkejä. Koneen kahteen akseliin on erilaisia rissoja (vaotuskehrä), joita vaihtamalla saadaan erilaisia profiileja aikaiseksi. Koneen akseleita pyöritetään käsi- tai konevoimalla. Työstettävä pelti kulkee koneen rullien välistä ja peltiin muotoutuu ura. Tunnetuin käyttötapa lienee kipinäpellin valmistus, eli tulisijan eteen tehdään peltilevy, jonka reunat "ajetaan" sikkikoneella, jolloin reunoista tulee esteettisemmät ja ne myös puristuvat tasaisemmin lattiaa vasten. Samalla koko levy jäykistyy. Myös erilaisia pyöreitä muotoja voidaan muokata sikkikoneella: esimerkkinä vaikka syöksytorvet tms. putket ja pönttöuunin kuorien koriste/jäykistesikit. Luokka:Koneet
Antonieto Cabajog

Antonieto Dumagan Cabajog (s. 10. toukokuuta 1956 Cebu) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Tagbilaranin hiippakuntaan Onesimo Cadiz Gordoncillo 9. huhtikuuta 1981. Hänet nimitettiin Cebun arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Reperin titulaaripiispaksi 13. tammikuuta 1999, ja piispaksi vihkiminen seurasi 16. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ricardo Jamin Vidal, jota avustivat Carmelo Dominador Flores Morelos ja Onesimo Cadiz Gordoncillo.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Antonieto Dumagan Cabajog Cabajog sai 21. huhtikuuta 2001 nimityksen Surigaon piispaksi. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mario Pio Gaspari

Mario Pio Gaspari (8. huhtikuuta 1918 San Felice sul Panaro – 23. kesäkuuta 1983) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Pyhän istuimen diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi 21. heinäkuuta 1940 ja nimitettiin apostoliseksi delegaatiksi Meksikoon sekä Numidan titulaariarkkipiispaksi 6. kesäkuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Paavali VI, jota avustivat Agostino Casaroli ja Bernardin Gantin.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Mario Pio Gaspari Gaspari sai 16. marraskuuta 1977 nimityksen apostoliseksi pro-nuntiukseksi Japaniin. Hän kuoli 65-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Pyhän istuimen diplomaatit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Igor Poljakov

Igor Nikolajevitš Poljakov (; 1. elokuuta 1912 Moskova – 16. toukokuuta 2008 Moskova) oli Neuvostoliittoa edustanut soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä ja oli siellä mukana saamassa hopeaa miesten kahdeksikossa.Igor Polyakov Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset soutajat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Braulio Sánchez Fuentes

Braulio Sánchez Fuentes (4. elokuuta 1922 México – 18. marraskuuta 2003) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuului salesiaaneihin. Hänet vihittiin papiksi 28. lokakuuta 1950 ja nimitettiin Mixesin alueprelatuurin johtoon sekä Aquae Novae in Proconsularin titulaaripiispaksi 14. tammikuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Miguel Darío Miranda y Gómez, jota avustivat Ernesto Corripio y Ahumada ja José de Jesús Clemens Alba Palacios.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Braulio Sánchez Fuentes, S.D.B. Sánchez Fuentes luopui titulaaripiispan arvosta 15. helmikuuta 1978. Hän jatkoi toimintaansa Mixesin prelaattina, kunnes jäi eläkkeelle 16. joulukuuta 2000. == Lähteet == Luokka:Meksikolaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Burning Up

Burning Up on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Madonnan kappale hänen debyyttialbumiltaan. Kappale julkaistiin albumin toisena singlenä 9. maaliskuuta 1983, joissakin maissa myös "Physical Attractionin" A-puolisena singlenä. Madonna esitteli kappaleesta varhaisen demoversion Sire Recordsille, joka suostui nauhoittamaan kappaleen singleksi sen jälkeen kun "Everybodysta" tuli tanssihitti. Singlen tuotti Reggie Lucas, kun taas John Benitez vastasi kitarariffeistä ja taustalaulusta. Kappaleessa kuultavia soittimia ovat muun muassa bassokitara, kosketinsoitin sekä rummut. Yhdessä "Physical Attraction" -singlen kanssa julkaistuna kappale sai ristiriitaisen vastaanoton: kappaleen synkkää sävyä kritisoitiin, mutta toisaalta sen tanssirytmistä pidettiin. Siitä ei tullut kaupallista menestystä, mutta se pääsi Yhdysvalloissa Billboard Hot Dance Club Songs -listan 3. sijalle ja Australiassa Kent Music Reportin 13. sijalle. Lukuisten singleä markkinoineiden live-esitysten jälkeen kappale lisättiin Virgin Tourin esityslistaan. Kappaleen sähkökitaraversio esitettiin Re-Invention World Tourilla. == Kappalelista == ;U.S. 7" Single # # ;U.S. / France / Australia 12" Single # # ;Australian 7" Single # # ;Germany / UK CD Maxi Single (1995)''' # # ==Listasijoitukset== Listat (1983) Sija Australia (Kent Music Report) 13 Yhdysvallat (Billboard Hot Dance Club Songs) 3 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1983 kappaleet Luokka:Madonnan kappaleet
Tony Gallopin

Tony Gallopin (s. 19. huhtikuuta 1988 Dourdan) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän edusti Auber 93 -joukkuetta kausilla 2008–2009, Cofidista 2010–2011, RadioShackia 2012–2013, Lotto-Belisol / Lotto Soudal -tallia 2014–2017 ja AG2R -joukkuetta 2018–2021 ja viimeisilllä ammattilaiskausillaan 2022–2023 Trek-Segafredo / Lidl-Trekiä. Hän on työskennellyt apulaisjoukkueejohtajana Lotto Dstny -tallissa vuodesta 2024 lähtien. Gallopin voitti Clásica de San Sebastiánin 2013 karattuaan 13 ajajan kärkiryhmästä Arkalen nousussa 15 kilometriä ennen maalia. Hän voitti toiseksi sijoittuneen Alejandro Valverden 28 sekunnilla. Ranskan ympäriajossa 2014 Gallopin voitti 11. etapin ja oli seitsemännellä etapilla kolmas. Hän ajoi myös yhden etapin ajan kokonaiskilpailun johtajan keltaisessa paidassa. Espanjan ympäriajossa 2018 hän voitti seitsemännen etapin. == Saavutuksia == Lähde: Cycling Archives ;2006 :Junioreiden EM-kilpailut, aika-ajossa hopeaa :Junioreiden MM-kilpailut, maantieajossa ja aika-ajossa pronssia ;2008 :Pariisi–Tours, alle 23-v. kilpailun voitto ;2009 :Välimeren kilpailut, aika- ajossa hopeaa ;2010 :Luxemburgin ympäriajo, 3. etapin voitto ;2011 :Flèche d'Emeraude, voitto :Luxemburgin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas :Tour du Limousin, 2. etapin voitto ;2012 :Omanin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas :Ranskan ympäriajo, 8. etapilla kolmas ;2013 :Clásica de San Sebastián, voitto ;2014 :Brabantse Pijl, kolmas :Ranskan ympäriajo, 11. etapin voitto, 7. etapilla kolmas :Clásica de San Sebastián, viides :Grand Prix Cycliste de Montréal, kolmas :Grand Prix de Wallonie, toinen :MM-kilpailut, maantieajossa kuudes ;2015 :Étoile de Bessèges, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin voitto :Pariisi–Nizza-ajo, kokonaiskilpailussa kuudes :Amstel Gold Race, kuudes :MM- kilpailut, maantieajossa seitsemäs :Lombardian ympäriajo, seitsemäs ;2016 :Étoile de Bessèges, kokonaiskilpailussa toinen :Brabantse Pijl, kolmas :Clásica de San Sebastián, toinen :Grand Prix de Wallonie, voitto ;2017 :Étoile de Bessèges, kokonaiskilpailussa toinen, 5. etapin (aika-ajo) voitto :Volta ao Algarve, kokonaiskilpailussa kolmas :Ranskan ympäriajo, 15. etapilla kolmas :Clásica de San Sebastián, toinen :Grand Prix Cycliste de Montréal, kuudes :Grand Prix de Wallonie, toinen :MM-kilpailut, maantieajossa 13:s ;2018 :Etoile de Bessèges, kokonaiskilpailun ja 5. etapin (aika-ajo) voitto :Tour Cycliste International La Provence, kokonaiskilpailussa toinen :Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 11:s, 7. etapin voitto ;2019 :Italian ympäriajo, 7. etapilla toinen == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lohkeavuus

Lohkeavuus on mineraalien mekaaninen ominaisuus. Se on tapa, jolla mineraalit hajoavat tasaisia, jopa peilikirkkaita lohkopintoja myöten. Lohkeavuuteen vaikuttaa mineraalin atomien hilarakenne. Lohkeavuus on erilainen eri mineraaleilla. Lohkopinta voi olla yhdensuuntainen mahdollisen kidepinnan kanssa, mutta eroaa siitä siinä, että lohkomisen jatkuessa lohkopinta saadaan toistumaan uudelleen ja uudelleen. Lohkosuuntia voi olla mineraalin rakenteesta riippuen 1–3. Lohkosuunnat ovat tärkeä tuntomerkki mineraalin tunnistamisessa. Heikko lohkeavuus on esimerkiksi apatiitilla ja täydellinen lohkeavuus esimerkiksi kiilteillä. Esimerkiksi kvartsilla ei ole lainkaan lohkeavuutta. == Katso myös == * Asu (mineralogia) * Viiru == Lähteet == * * Luokka:Fysikaalinen mineralogia
Sam Rainsy

Sam Rainsy on kambodžalainen poliitikko. Rainsy on nimeään kantavan oppositiopuolueen johtaja. Rainsy tuomittiin 11 vuodeksi vankeuteen vuonna 2010, jolloin hän pakeni tuomiota ulkomaille. Kambodžan kuninkaan armahdettua Rainsyn kesäkuussa 2013 hän palasi maahan. ==Lähteet== Luokka:Kambodžalaiset poliitikot Luokka:Kansalaisaktivistit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Tennantiitti

Tennantiitti on sulfidimineraali. Se esiintyy tavallisesti massoina tai kuorta muistuttavana harmaana mineraalina. Sillä on hyvin samanlaiset ominaisuudet tetraedriitin kanssa, ja näiden kahden mineraalin erottaminen voi olla vaikeaa. Sitä esiintyy kupari- ja lyijypitoisissa juonissa yhdessä tetraedriitin, sideriitin, lyijyhohteen ja sinkkivälkkeen kanssa. == Lähteet == Luokka:Sulfidimineraalit
Juan Antonio Falcón Iturrizaga

Juan Antonio Falcón Iturrizaga (12. kesäkuuta 1838 Lima – 1. toukokuuta 1909) oli perulainen roomalaiskatolinen piispa. José Sebastian Goyeneche y Barreda vihki hänet Liman arkkihiippakuntaan diakoniksi 14. kesäkuuta 1862 ja papiksi 20. joulukuuta 1862. Falcón Iturrizaga valittiin Cuzcon hiippakunnan johtoon 25. lokakuuta 1892, ja hänet konsekroi piispaksi José Macchi 29. kesäkuuta 1893. Hän kuoli 70-vuotiaana virassa.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Juan Antonio Falcón Iturrizaga == Lähteet == Luokka:Perulaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1838 syntyneet Luokka:Vuonna 1909 kuolleet
Francesco Imberti

Francesco Imberti (25. joulukuuta 1882 Racconigi – 27. tammikuuta 1967) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1906 ja nimitettiin Aostan hiippakunnan johtoon 23. heinäkuuta 1932. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maurilio Fossati, jota avustivat Costanzo Castrale ja Giovanni Battista Pinardi.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Francesco Imberti Imberti sai 10. lokakuuta 1945 nimityksen Vercellin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 5. syyskuuta 1966. Hän sai eläkkeellejäämispäivänään vielä nimityksen Vulturian titulaariarkkipiispaksi. Imberti osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Discovery Networks Finland

Discovery Networks Finland (vuosina 2013–2015 SBS Discovery Television) on suomalainen televisioyhtiö, jonka omistaa yhdysvaltalainen Warner Bros. Discovery. Yhtiö perustettiin 9. huhtikuuta 2013 Discovery Communicationsin ostettua SBS Nordicin toiminnot saksalaiselta ProSiebenSat.1 Medialta. Uuteen yhtiöön siirrettiin SBS Nordicin toimintojen lisäksi myös Discoveryn pohjoismaiset toiminnot. Suomessa yhtiön kanaviin kuuluvat maksuttomat TV5, Kutonen, Frii ja TLC sekä maksu-tv-kanavat Discovery Channel, Animal Planet, Discovery Science, Discovery World ja Investigation Discovery sekä urheilukanavat Eurosport 1 ja Eurosport 2. Syyskuussa 2018 Discovery avasi pohjoismaissa erittäin suositun suoratoistopalvelu Dplayn myös Suomeen. Tammikuussa 2021 Dplayn nimi muuttui Discovery+:ksi. Discoveryn toinen Suomessa toimiva suoratoistopalvelu on urheiluun keskittynyt Eurosport Player. Discovery Networks Finland omistaa olympialaisten televisio-oikeudet Suomessa vuosina 2018–2024. Se on alilisensioinut osan oikeuksista Ylelle. Discovery Networks Finlandilla on noin 40 työntekijää Suomessa, ja se on osa globaalia mediayhtiö Discovery Networks Internationalia (DNI). DNI toimii yli 200 maassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Viralliset kotisivut Luokka:Discovery Networks Luokka:Suomalaiset televisioyhtiöt
Natriumdivetyfosfaatti

Natriumdivetyfosfaatti eli mononatriumfosfaatti (NaH2PO4) on natrium- ja divetyfosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ainetta käytetään elintarvikkeiden lisäaineena, pH:n säätöön ja fosforiyhdisteiden valmistukseen. ==Ominaisuudet== Natriumdivetyfosfaatti on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee runsaasti veteen, muodostaen happaman liuoksen. Kidevedettömän natriumdivetyfosfaatin lisäksi tunnetaan myös alkeiskopiltaan rombiset kidevedelliset monohydraatti (NaH2PO4·H2O) ja dihydraatti (NaH2PO4·2H2O). Kidevesi poistuu noin 100 °C lämpötilassa. Kuumennettaessa yhdistettä enemmän se hajoaa muodostaen natriummetafosfaattia ja polyfosfaatteja.Klaus Schrödter, Gerhard Bettermann, Thomas Staffel, Friedrich Wahl, Thomas Klein & Thomas Hoffmann: Phosphoric Acid and Phosphates, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2008. Viitattu 28.07.2013 ==Valmistus ja käyttö== Natriumdivetyfosfaattia valmistetaan neutraloimalla fosforihappoa natriumkarbonaatilla tai pienellä määrällä natriumhydroksidia. Yhdistettä muodostuu myös kuumennettaessa ammoniumnatriumfosfaattia.David R. Gard: Phosphoric Acids and Phosphates, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 28.07.2013 :2 H3PO4 \+ Na2CO3 → 2 NaH2PO4 \+ H2O + CO2 Natriumdivetyfosfaattia käytetään yhdessä natriumvetyfosfaatin kanssa puskuriliuoksissa. Muita käyttökohteita ovat tekstiilien käsittely, veden pehmentäminen, raskasmetalli-ionien saostaminen, metallipintojen puhdistaminen, eläinrehuissa ravinteena ja polyfosfaattien valmistaminen. Elintarvikkeissa natriumdivetyfosfaattia käytetään happamuudensäätöaineena ja sulatesuolana. Sen E-koodi yhdessä natriumvetyfosfaatin ja natriumfosfaatin kanssa on E 339. ==Lähteet== Luokka:Fosfaatit Luokka:Natriumyhdisteet