EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Iván Paley

Iván Paley (s. 1979 Bogotá) on kolumbialainen pianisti ja baritoni. Hän opiskeli lapsena pianonsoittoa ja sävellystä. Hän oli säveltänyt ensimmäiset sonaattinsa pianolle jo 12-vuotiaana ja esiintyi soolopianistina. Hän jatkoi lauluopintoja Miamin yliopistossa professori Franklin Summersin johdolla ja aloitti sitten uran konsertti- ja oopperalaulajana. Sittemmin Paley on esiintynyt vierailijana Teatro Real Madridissa, Teatro Colónissa (Buenos Aires), Nationaltheater Mannheimissa, Bogotàn Teatro Colónissa, Florida Grand Operassa ja Theater Kaiserslauternissa. Hän on esittänyt Henry Purcellin, Christoph Willibald Gluckin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Carl Maria von Weberin ja Giuseppe Verdin lyyrisiä baritonirooleja. Hän on tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestarien kuin Julius Rudelin, Leopold Hagerin, Giuseppe Sinopolin, Alejandro Posadan, Jonathan Nottin, Friedrich Haiderin, Jesús López Cobosin ja Wolfgang Sawallischin kanssa.Musica Vivendi: Iván Paley Muutettuaan Wieniin vuonna 2000 Paley on keskittynyt saksalaiseen yksinlauluun. Hän on täydentänyt opintojaan Edith Mathisin johdolla Wienissä ja Hanna Ludwigin johdolla Salzburgissa. Paley on esittänyt resitaaleissa Franz Schubertin, Robert Schumannin, Ludwig van Beethovenin, Johannes Brahmsin ja Hugo Wolfin lauluja. Yksinlaulajana hän on tehnyt yhteistyötä pianistien Stephan Matthias Lademannin, Russel Ryanin, Wolfram Riegerin, Justus Zeyenin ja Friedrich Haiderin kanssa. Paley on levyttänyt Gustav Mahlerin vokaaliteoksia. Paleyn ura on vienyt hänet Saksan, Itävallan ja Kolumbian lisäksi Belgiaan, Sveitsiin, Yhdysvaltoihin, Argentiinaan, Espanjaan ja Kroatiaan. Hän on Yhdysvalloissa esiintynyt Carnegie Hallissa. Vuonna 2007 hän meni kiertueella myös Japaniin sopraano Edita Gruberovan kanssa. Paley ja Gruberova ovat myös levyttäneet yhdessä. == Lähteet == Luokka:Kolumbialaiset oopperalaulajat Luokka:Kolumbialaiset pianistit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hans Swarowsky

Hans Swarowsky (16. syyskuuta 1899 Budapest – 10. syyskuuta 1975 Salzburg, Itävalta) oli itävaltalainen kapellimestari. Hän opiskeli Wienissä säveltäjien Arnold Schönbergin ja Anton Webernin johdolla. Orkesterinjohdossa hän sai opetusta Felix Weingartnerilta, Richard Straussilta ja Clemens Kraussilta. Hän työskenteli Stuttgartissa (1927), Gerassa (1932), Hampurissa (1934), Berliinissä (1935), Zürichissä (1937–1940), Krakovassa (1944–1945) ja Grazissa (1947–1950). Hän johti myös Wienin valtionoopperassa ja toimi orkesterinjohdon professorina samassa kaupungissa vuodesta 1946. Hänen johdollaan opiskelivat Claudio Abbado, Jesús López Cobos, Mariss Jansons, Zubin Mehta, Giuseppe Sinopoli ja Bruno Weil. Wienissä järjestettävä kansainvälinen kapellimestarikilpailu on nimetty Swarowskyn mukaan.Hans Swarowsky AllMusic Swarowsky toimi vuosina 1957–1959 Skotlannin kansallisorkesterin pääkapellimestarina, ja tämän jälkeen hän sai nimityksen Wienin sinfoniaorkesterin pääkapellimestariksi. Hän jatkoi työskentelyä myös Wienin valtionoopperassa. Swarowsky johti klassismin kauden ja romantiikan musiikin ohella oman aikansa säveltäjien teosten esityksiä. Richard Straussin ja Anton Webernin lisäksi näitä säveltäjiä olivat Benjamin Britten, Gottfried von Einem, Paul Hindemith, Hans Pfitzner ja Igor Stravinsky. Swarowsky levytti muun muassa Engelbert Humperdinckin oopperoista koostetut orkesterisarjat ja Richard Wagnerin Nibelungin sormus -sarjan. Natsiaikana Swarowsky joutui uusien vallanpitäjien epäsuosioon eikä voinut vuoden 1936 jälkeen enää työskennellä Saksassa, johon Itävaltakin pian liitettiin. Toisen maailmansodan aikana hänet karkotettiin Sveitsistäkin, ja Saksaan palanneelle työttömäksi joutuneelle Swarowskylle järjesti hänen kapellimestariystävänsä Richard Strauss lopulta vuonna 1944 paikan Krakovan filharmoniassa miehitetyssä Puolassa, johon klassiseen musiikkiin mieltynyt kenraalikuvernööri Hans Frank kokosi orkesteria. Pääkapellimestarina Swarowsky sai tehtäväkseen orkesterin valinnan, ja käytti asemaansa hyväksi pelastaakseen noin 50 juutalaista ja muuta miehitysviranomaisten vainoamaa henkilöä nimittämällä nämä orkesteriin huolimatta valittujen hyvin puutteellisista musiikillisista taidoista. Neuvostojoukkojen lähestyessä kaupunkia tammikuussa 1945 Swarowskyn onnistui myös pelastaa filharmonian esineistö miehitysviranomaisten määräämältä evakuoinnilta lastaamalla sävellysten ja instrumenttien sijaan Saksaan kuljetettavaksi vanhoja sanomalehtiä."Ohne diese Juden spielen wir nicht" Der Spiegel == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Mihaela Martin

Mihaela Martin on romanialaissyntyinen viulisti. Hän aloitti viulunsoiton opintonsa isänsä johdolla 5-vuotiaana ja jatkoi niitä Stefan Gheorghiun johdolla. 19-vuotiaana hän voitti toisen sijan Moskovan kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa, ja tätä seurasivat voitot Montrealissa, Sionissa ja Brysselissä. Ensipalkinnon voitto kansainvälisessä viulukilpailussa Indianapolisissa käynnisti Martinin uran. Hän on esiintynyt muun muassa BBC:n sinfoniaorkesterin, Montrealin sinfoniaorkesterin ja Leipzigin Gewandhaus- orkesterin kanssa. Hän on tehnyt yhteistyötä Kurt Masurin, Nikolaus Harnoncourtissa, Charles Dutoitin ja Neeme Järven kanssa.Kronberg Academy: Mihaela Martin Martin oli mukana perustamassa Michelangelo-jousikvartettia vuonna 2003. Hän opettaa Kölnissä sekä Genevessä ja pitää lisäksi mestarikursseja eri puolilla maailmaa. Hän on myös usein tuomariston jäsenenä kilpailuissa eri maissa. Hän soittaa J G Guadagninin viulua vuodelta 1748. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut * AllMusic: Mihaela Martin Luokka:Romanialaiset viulistit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Idfa

Idfa (International Documentary Film Festival Amsterdam) on Amsterdamissa vuosittain järjestettävä maailman suurin kansainvälinen dokumenttielokuvafestivaali. Ensimmäisen kerran se järjestettiin vuonna 1988. Festivaali kestää kaksitoista päivää, ja sen aikana esitetään runsaat 300 elokuvaa. Elokuvaesitysten lisäksi tapahtumassa on työpajoja ja keskustelutilaisuuksia. Paras uusi dokumentti palkintaan kuudessa sarjassa. == Palkinnot == *VPRO IDFA Award for Best Feature-Length Documentary parhaasta yli tunnin mittaisesta dokumentista. (Tuomaristo voi myöntää myös tuomariston erikoispalkinnon) Palkinto: 12 500 euroa *NPS IDFA Award for Best Mid-Length Documentary parhaasta 30–60 minuutin mittaisesta dokumentista. Palkinto: 10 000 euroa *IDFA Award for Best Short Documentary parhaasta alle puolen tunnin mittaisesta dokumentista. Palkinto: 5 000 euroa *IDFA Award for Best First Appearance parhaasta esikoiselokuvasta. Palkinto: 5 000 euroa *IDFA Award for Best Student Documentary parhaasta opiskelijadokumentista, joka on tehty jossakin alan oppilaitoksessa. Palkinto: 2 500 euroa *Dioraphte IDFA Award for Dutch Documentary parhaasta hollantilaisesta dokumentista. Palkinto: 5 000 euroa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Elokuvajuhlat Luokka:Dokumenttielokuvat
Majakka (täsmennyssivu)

Majakka voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * majakka, merenkulun turvaksi tarkoitettu rakennus * Majakka (engl. To the Lighthouse), Virginia Woolfin romaani vuodelta 1927 * Majakka (engl. The Lighthouse), P. D. Jamesin romaani vuodelta 2005 * Majakka (engl. To the Lighthouse), brittiläinen elokuva vuodelta 1983 * Majakka (engl. Lighthouse), brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1999 * liikennemajakka, 1920- ja 1930-luvuilla käytössä ollut liikenteen ohjauslaite * Majakka-seurakunta, espoolainen kristillinen seurakunta * Majakka, tornitalo Helsingin Kalasatamassa * Majakka, Kaija Kiurun taideteos Kemissä * Majakka, Happoradio-yhtyeen albumi vuodelta 2021.
Kymenlaakson Opisto

Kymenlaakson Opisto on Kouvolan Inkeroisissa sekä Haminassa sijaitseva sitoutumaton kansanopisto ja alueellinen kansalaisopisto. Opiston pääaineina ovat visuaalisen alan taideopinnot sekä suomen kielen koulutus. Inkeroisissa toimivat kuvataiteen, valokuvauksen, sarjakuvan ja kuvittamisen, sekä kuvataiteen linjat. Suomen kielen koulutusta järjestetään pääasiassa Haminassa. Kymenlaakson Opiston Inkeroisten kampuksella on lisäksi opiskelijoiden asuntolarakennus ja kulttuuritalo “Kulttis”. Haminan kampus toimii Poitsilan kartanossa, joka tuli Jamilahden kansanopiston käyttöön vuonna 1949. Opistoa ylläpitää yleishyödyllinen, voittoa tavoittelematon Kymenlaakson Opiston Kannatusyhdistys Ry. Opistosta käytetään myös lyhennettä KYME. Kansanopistossa on vuosittain noin 180 päätoimista opiskelijaa ja kansalaisopistossa noin 2 200 opiskelijaa. Opisto on perustettu vuonna 1896, ja Inkeroisiin se muutti vuonna 1899. Opiston kotikunta oli vuoteen 1974 asti Sippola, vuosina 1975–2008 Anjalankoski ja vuodesta 2009 alkaen Kouvola. Kymenlaakson Opisto toimi vuoteen 2001 asti nimellä Kymenlaakson Kansanopisto. Kymenlaakson Opisto ja Haminassa toimiva Jamilahden kansanopisto yhdistyivät vuoden 2020 alussa.Opistosta == Aiheesta muualla == * Opiston kotisivut == Lähteet == Luokka:Suomen kansanopistot Luokka:Anjalankoski Luokka:Kouvolan oppilaitokset
Svetozar Marković

Svetozar Marković (21. syyskuuta (J: 9. syyskuuta) 1846 Jagodina, Serbia – 10. maaliskuuta 1875 Trieste, Itävalta-Unkari) oli serbialainen poliittinen kirjailija ja toimittaja, jonka on sanottu tuoneen sosialistisen ajattelun Serbiaan.Svetozar Marković Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 27.11.2013. Marković opiskeli Belgradissa vuosina 1863–1866, Pietarissa 1866–1869 ja Zürichissä 1869–1870. Hän tutustui vallankumouksellisten toimintaan Venäjällä ja toimi Sveitsin-aikanaan ensimmäisen internationaalin venäläisessä osastossa. Marković sai vaikutteita venäläisten vallankumouksellisten, varsinkin Nikolai Tšernyševskin ajattelusta.V. G. Karasev: Marković, Svetozar The Great Soviet Encyclopedia (1979). The Free Dictionary. Viitattu 27.11.2013. Serbiaan palattuaan hän perusti vuonna 1871 maan ensimmäisen sosialistisen lehden, joka ilmestyi nimellä Radenik (”työläinen”) ja painottui taloudellisiin kysymyksiin. Serbian hallitus lakkautti lehden, ja Marković oli jonkin aikaa maanpaossa, mutta palasi ja toimitti 1873 ja 1874 perustettuja entistä poliittisemmin painottuneita lehtiä Javnost ja Glas Javnost (”kansan ääni”). Vietettyään kirjoitustensa vuoksi yhdeksän kuukautta vankilassa hän toimitti vielä Oslobdjenje (”vapautuminen”) -nimistä lehteä, kunnes joutui terveytensä murtumisen vuoksi lopettamaan työskentelyn. Hän kuoli 28-vuotiaana. Koska Markovićin elinaikana Serbiassa ei ollut kehittynyttä kapitalismia, hän keskittyi kirjoituksissaan puolustamaan pientalonpoikia valtion virkakoneistoa vastaan ja visioi perinteisiin zadruga-yhteisöihin perustuvan agraarisen sosialismin mahdollisuuksista ilman kapitalistista vaihetta. Hän oli lahjakas poliittisten aatteiden kansanomaistaja, ja hänen vaikutuksestaan monet nuoret serbialaiset älyköt kiinnostuivat sosialismista. Marković kannusti massoja aktivoitumaan poliittisesti ja pyrki edistämään myös osuustoimintaliikettä. Hän vaikutti merkittävästi myös serbialaiseen kirjallisuuteen vahvistamalla realistista suuntausta. Markovićin kahdeksanosaiset kootut teokset julkaistiin vuosina 1891–1912. Kommunistisessa Jugoslaviassa Marković tunnustettiin sosialistiseksi edelläkävijäksi, ja hänen kirjallinen tuotantonsa julkaistiin uudelleen. ==Lähteet== Luokka:Serbialaiset kirjailijat Luokka:Serbialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1846 syntyneet Luokka:Vuonna 1875 kuolleet
UK garage

UK garage on elektronisen musiikin tyylilaji, joka kehittyi Englannissa 1990-luvulla. UK garageen vaikutti vahvasti muu 90-luvun tanssimusiikki ja erityisesti yhdysvaltalainen garage house ja jungle -tyylisuunnat. UK garage -kappaleissa on usein mukana taustalla r&b; tai pop -lauluosuuksia. Muita tunnuspiirteitä on synkopoitu rytmi ja joko house-musiikille tyypillinen 4/4 perusrytmi tai epäsäännöllisempi 2-step -rytmi. UK garagen rinnalle kehittyi 90-luvulla alagenrejä, kuten speed garage tai 2-step garage ja uk garage-skene vaikutti vahvasti myöhemmin 2000-luvulla syntyneisiin musiikkigenreihin, kuten dubstepiin, uk funkyyn, basslineen ja grimeen. Genren suosio nousi hetkellisesti takaisin 2010-luvun alussa future garagen myötä ja on säilyttänyt suosionsa pienemmän kuuntelijapiirin keskuudessa. Tunnettuja genren parissa vaikuttaneita muusikoita on esim. Armand van Helden, Todd Edwards, MJ Cole ja Craig David. == Lähteet == Luokka:Musiikkityylit Luokka:Elektronisen musiikin alalajit Luokka:1990-luvun musiikki
MFBC Leipzig

MFBC Leipzig on vuonna 1996 perustettu saksalainen salibandyn erikoisseura Leipzigista. Seuran miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2013–2014 maan korkeimmalla sarjatasolla Unihockey-Bundesligassa. Miesten edustusjoukkueeseen kuului kaudella 2013–2014 kolme suomalaista pelaajaa: Atte Ronkanen, Henrik Koivistoinen ja Toni Lehtinen. ==Miehet== ===Miesten edustusjoukkue kaudella 2013–2014=== {| style="width: 250px;" Maalivahdit 30 Patrick Schmidt 37 Peter Fuhrmann Puolustajat 5 Matthias Böthgen 7 Christian Sieber 9 Mattias Persson 16 Toni Smeilus 23 Torsten Harnisch 37 Christoph Weidemann 50 Toni Lehtinen ==Aiheesta muualla== * Seuran kotisivu Luokka:Saksalaiset salibandyseurat Luokka:Leipzigin urheilu Luokka:Vuonna 1996 perustetut urheiluseurat
Milovan Milovanović

Milovan Milovanović (1. maaliskuuta (J: 17. helmikuuta) 1863 Belgrad – 1. heinäkuuta (J: 18. kesäkuuta) 1912 Belgrad)Milovan Milovanović Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 27.11.2013. oli serbialainen oikeusoppinut, diplomaatti ja poliitikko, joka toimi Serbian pääministerinä vuosina 1911–1912. Hän oli yksi Balkanin liiton arkkitehdeista. Milovanović opiskeli oikeustiedettä Ranskassa ja Saksassa, ja hän oli ensimmäinen serbi, joka väitteli tohtoriksi Pariisin yliopistosta. Hänet nimitettiin vuonna 1888 Belgradin yliopiston kansainvälisen oikeuden professoriksi. Samana vuonna hän sai myös tehtäväkseen auttaa uuden liberaalin perustuslain laatimisessa Serbialle. Milovanović nimitettiin ulkoministeriön alivaltiosihteeriksi vuonna 1890, mutta hän palasi seuraavana vuonna professorinvirkaansa. Vuosina 1896–1897 hän toimi Serbian oikeusministerinä. Vuonna 1899 Radikaalipuolueen johtohenkilöitä syytettiin salaliitosta kuningashuonetta vastaan, jolloin myös Milovanović pakeni ulkomaille ja hänet tuomittiin poissaolevana kahden vuoden vankeuteen. Hänet kuitenkin kutsuttiin jo seuraavana vuonna takaisin Serbian hallituksen palvelukseen, ensin suurlähettilääksi Bukarestiin ja vuonna 1901 valtiovarainministeriksi. Vuonna 1901 hän sai myös toisen kerran tehtäväkseen laatia maalleen uuden perustuslain.Nordisk familjebok (1913), s. 544 Runeberg.org. Viitattu 27.11.2013. Vuodesta 1902 Milovanović toimi suurlähettiläänä Roomassa ja edusti Serbiaa vuoden 1907 toisessa Haagin konferenssissa. Vuodesta 1908 hän toimi kuolemaansa asti Serbian ulkoministerinä, myös pääministerikautensa ajan. Hänen ulkoministerikautensa alkuun osui vaikea Bosnian kriisi, joka syntyi Itävalta-Unkarin liitettyä Bosnia-Hertsegovinan itseensä. Milovanović onnistui kriisin aikana taitavasti pitämään esillä toiveita serbien asuttamien alueiden yhdistämisestä Serbiaan ilman että tilanne kuitenkaan – kiihkeästä kansalaismielipiteestä huolimatta – provosoitui sodaksi Itävalta-Unkarin kanssa. Sota olisi tuhonnut toiveet aluelaajennuksista. Hän teki aloitteen vuonna 1910 toteuneeseen kauppasopimukseen Itävalta-Unkarin kanssa. Tultuaan pääministeriksi Milovanović neuvotteli vuonna 1912 liittosopimuksen Serbian ja Bulgarian välille, mikä muodosti pohjan laajemman Balkanin liiton muodostamiselle. Hän kuoli ennen kuin liitto ehti laajentua lopulliseen muotoonsa. ==Lähteet== Luokka:Serbian pääministerit Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1912 kuolleet
Stojan Novaković

Stojan Novaković (; 1. marraskuuta 1842 Šabac – 18. helmikuuta 1915 Niš) oli serbialainen kielitieteilijä, historioitsija ja poliitikko, joka toimi Serbian pääministerinä vuosina 1895–1896 ja 1909. Novaković nimitettiin vuonna 1865 Belgradin yliopiston serbian kielen ja kirjallisuuden professoriksi, minkä ohella hän toimi vuodesta 1867 Serbialaisen kirjallisuusseuran sihteerinä, vuodesta 1869 Serbian kansallismuseon kirjastonhoitajana ja 1865–1868 kirjallisen viikkolehti Vilan toimittajana. Hän oli kolmesti Serbian opetusministerinä ja vuonna 1884 sisäministerinä. Myöhemmin hän oli suurlähettiläänä Konstantinopolissa ja Pietarissa, Serbian edustajana vuoden 1913 Lontoon konferenssissa sekä kahdesti maansa pääministerinä.Nordisk familjebok (1914), s. 81 Runeberg.org. Viitattu 27.11.2013. Hänen toinen pääministerikautensa sijoittui Bosnian kriisin vaikeaan aikaan. Novaković teki merkittävän työn serbian kielen ja serbiankielisen kirjallisuuden tutkijana ja oli aikansa johtava serbialainen kielitieteilijä ja historioitsija. Hän laati muun muassa laajan serbian kieliopin, useita teoksia serbialaisen kirjallisuuden historiasta sekä bibliografian serbialaisesta kirjallisuudesta vuosina 1741–1867 ja julkaisi kuningas Dušanin lakikokoelman, vanhoja bysanttilaisia kirkollisia asiakirjoja sekä kokoelmia vanhoista kansanlauluista ja -tarinoista. Novaković kirjoitti myös useita teoksia Serbian vanhemmasta historiasta, 1800-luvun alun vapaustaistelusta turkkilaisia vastaan sekä Balkanin alueeseen liittyneistä ajankohtaisista poliittisista kysymyksistä. Lisäksi hän käänsi serbiaksi muun muassa Leopold von Ranken Serbian historiaa käsitelleitä teoksia. ==Lähteet== Luokka:Serbian pääministerit Luokka:Sisäministerit Luokka:Opetusministerit Luokka:Kielitieteilijät Luokka:Historioitsijat Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Buddy Catlett

Buddy Catlett (13. toukokuuta 1933 Long Beach, Kalifornia – 12. marraskuuta 2014 Seattle, Washington) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hänet tunnettiin parhaiten basistina, mutta hän oli monia soittimia hallitseva artisti, joka opiskeli jo lapsena klarinetin- ja saksofoninsoittoa. Hänen levytystensä joukossa oli ”Cocktails for Two” Louis Armstrongin yhtyeen kanssa. Hän esiintyi myös muun muassa Clarence Acoxin, Ben Websterin, Anita O’Dayn, Sonny Stittin, Bumps Blackwellin, Cal Tjaderin, Quincy Jonesin, Stu Martinin ja Curtis Fullerin kanssa. Paljon uudempi julkaisu, jolla Catlettia kuullaan, on Seattle Repertory Jazz Orchestran SRJO Live (2002).AllMusic: Buddy Catlett == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset kontrabasistit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Jaakkola (Kerava)

Jaakkola on asuinalue Alikeravan kaupunginosassa Keravalla. Se sijaitsee pääradan ja Lahden moottoritien välissä. Pohjoisessa aluetta rajaa Ahjontie ja etelässä Keravantie. Keravanjoki kulkee alueen itäpuolella. Alikeravantien itäpuoli on niin sanottu Vanha Jaakkola, jossa kerrostalojen lisäksi on pientaloja ja useita vanhoja rakennuksia, kuten Yli-Jaakkolan tilan päärakennus vuodelta 1870. Länsipuolen 'Uudessa Jaakkolassa' on monia yrityksiä, mutta liikerakennuksien tilalle on 2000-luvun myötä tullut yhä enemmän kerrostaloja asuinnoksi. Jaakkolassa sijaitsee muun muassa Keravanjoen koulun Jaakkolan toimipisteKeravanjoki. Web Archive (luettu 15.1.2014), sekä Ali-Keravan koulu, joka perustettiin vuonna 1889Alikerava. Peda.net / Web Archive (luettu 15.1.2014). Vanhassa Jaakkolassa sijaitsevat myös Keravan ensimmäiset kerrostalot, jotka rakennettiin 1950-luvulla, sekä vuoden 1974 asuntomessualueVuoden 1974 asuntomessualue. Messari.fi. (luettu 15.1.2014). Alueella sijaitsi myös luultavasti Keravan vanhin rakennus, autioitunut Muonamiehen mökkinä tunnettu entinen kyläsepän talo 1700-luvun lopulta, joka kuitenkin lopullisesti tuhoutui tulipalossa syksyllä 2020.Lauri Rahikainen, lähiasukkaan silminnäkijähavainto 10.9.2020 == Historia == Jaakkola on Ancylusjärven muinaisrantaa, jossa viereisen Pisinmäen tulisijalöytöjen perusteella on liikkunut ihmisiä jo kymmenen tuhatta vuotta sitten. Tilanimi Jaakkola on merkitty jo vanhimpiin 1540-luvun maakirjoihin. Samuel Brotheruksen maanmittareiden vuoden 1702 kartassa, jossa luetellaan Ali- Keravan verotettavat tilat, sen löytää nimellä Jackilla. Jaakkolan isäntä Henrik Henrikinpoika otti tilanhoitoapulaiseksi Erkki Jaakonpojan 1736. Erkistä tuli Ali-Jaakkolan isäntä, kun tila jakautui ja tila oli Jaakkola- suvulla leski Hedvig Jaakkolaan asti 1879, jolloin isännäksi tuli vävy August Öhberg, myöhemmin Saarivuori. Yli-Jaakkola periytyi Johan Jaakkolalta Amanda M. Skogsterille 1867, joka avioitui 1883 Lukas Gaffkinin (myöh. Aimola) kanssa. Suomen itsenäistymisen aikoihin Ali- ja Yli-Jaakkolan kotipalstat alkoivat tonttikauppojen myötä pilkkoutua pienempiin palstoihin johtaen lopulta nykyiseen tiheän asutuksen rakenteeseen. Jaakkolan maisemalle keskeinen, Jaakkolantien ja Keravanjoen välinen pelto ei ole varsinaisesti Jaakkolan maita, vaan kuuluu edelleen vanhaan Jurvalan tilaan. ==Lähteet== Luokka:Alikerava Luokka:Suomen asuinalueet
Sonny Stitt

Sonny Stitt (2. helmikuuta 1924 Boston, Massachusetts – 22. heinäkuuta 1982 Washington DC) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti. Hän oli yksi aktiivisimmista levyttäjistä bopin ja sen jälkeisen kauden aikana. Hän soitti sekä altto- että tenorisaksofonia. Charlie Parkerin tyyli vaikutti häneen vahvasti. Muihin vaikuttajiin kuului Lester Young. 1940-luvun alussa Stitt soitti Tiny Bradshawin yhtyeessä, ja vuonna 1945 hän liittyi Billy Eckstinen big bandiin. Hän teki yhteistyötä Gene Ammonsin, Dexter Gordonin ja myöhemmin Dizzy Gillespien kanssa. Hän julkaisi levytyksiä useiden levy-yhtiöiden kautta muiden muassa Bud Powellin ja J. J. Johnsonin kanssa.AllMusic: Sonny Stitt 1970-luvun alussa Stitt liittyi The Giants of Jazz -kokoonpanoon, johon kuuluivat Gillespie, Art Blakey, Kai Winding, Thelonious Monk ja Al McKibbon. Stitt kuoli sydänkohtaukseen. == Lähteet == Luokka:Bebopmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzsaksofonistit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Coreca

Coreca on noin 700 asukkaan kylä Amantean kunnassa Calabrian alueella Italian eteläosassa. Se sijaitsee Cosenzan maakunnassa, Tyrrhenanmeren rannalla. == Galleria == File:Coreca - Chiesa della Madonna degli Angeli novembre 2017.jpg|Madonna degli Angeli -kirkko File:Coreca - Piazza vista serale.JPG|Iltanäkymä torille. File:Coreca Veduta Notturna dalla Piazza.jpg|Corecan tori yöllä File:Turriella di Coreca vista dalla Piazza anno 2017.jpg|Turriella-torni File:Baia di Coreca 2.jpg|Corecan lahti File:Coreca - Spiaggia la Scogliera.jpg|Corecan ranta La Scoglieran suunnasta Luokka:Italian kylät Luokka:Cosenzan maakunta
Stojan Protić

Stojan Protić (28. tammikuuta 1857 Kruševac – 28. lokakuuta 1923 Belgrad)Stojan Protić Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 27.11.2013. oli serbialainen poliitikko ja toimittaja, joka toimi Jugoslavian pääministerinä vuosina 1918–1919 ja 1920. Hän kuului Radikaalipuolueeseen. Protić opiskeli historiaa ja kielitiedettä Belgradin yliopistossa, työskenteli lyhyen aikaa virkamiehenä ja ryhtyi sen jälkeen Radikaalipuoluetta tukeneen Samouprava-sanomalehden toimittajaksi. Vuodesta 1884 hän oli Odjek (”kaiku”) -nimisen lehden päätoimittaja ja kannatti voimakkaasti Serbian perustuslain uudistamista. Protić valittiin vuonna 1887 parlamenttiin ja hän toimi vuoden 1889 perustuslainuudistusta valmistelleen komitean sihteerinä. Vuonna 1894 hän perusti Delo-kuukausilehden. Entistä kuningas Milania vastaan heinäkuussa 1899 tehdyn murhayrityksen jälkeen Radikaalipuolueen johtajia vainottiin, ja Protić tuomittiin salaliitosta syytettynä 20 vuodeksi pakkotyöhön. Hänet kuitenkin armahdettiin jo seuraavana vuonna ja valittiin 1901 takaisin parlamenttiin. Vuodesta 1903 Protić oli yksi Radikaalipuolueen johtajista Nikola Pašićin ja Lazar Pacun ohella. Hän toimi vuosien 1903–1918 välillä useasti Serbian sisäministerinä sekä kerran valtiovarainministerinä. Vuoden 1914 heinäkuun kriisin aikana Protić luonnosteli pääministeri Pašićin toimeksiannosta Serbian vastauksen Itävalta- Unkarin uhkavaatimukseen. Kun ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuoden 1918 lopussa perustettiin Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta (sittemmin Jugoslavia), Protić nimitettiin sen pääministeriksi. Hän kokosi hallituksensa eri kansallisuuksien edustajista. Hän toimi pääministerinä joulukuusta 1918 elokuuhun 1919 sekä uudelleen helmikuusta toukokuuhun 1920. Vuosina 1920–1921 Protić toimi perustuslakia säätävästä kansalliskokouksesta vastanneena ministerinä. Toisin kuin Pašić ja pääosa Radikaalipuolueesta, hän ei kannattanut tiukkaa keskusvaltaisuutta, mutta hänen näkemyksensä eivät toteutuneet vuonna 1921 hyväksytyssä perustuslaissa. Tämän seurauksena Protić erosi puolueestaan, perusti uuden Radikal-nimisen lehden äänenkannattajakseen ja yritti vuoden 1923 vaaleissa parlamenttiin itsenäisenä radikaalina. ==Lähteet== Luokka:Jugoslavian pääministerit Luokka:Serbialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1923 kuolleet
Nikita Magalov

Nikita Magalov (8. helmikuuta 1912 Pietari – 26. joulukuuta 1992 Vevey) oli venäläissyntyinen pianisti. Hän opiskeli säveltämistä Sergei Prokofjevin johdolla, ja Maurice Ravel oli hänen ihailijansa. Hän konsertoi useimpien aikansa tärkeimpien kapellimestarien ja orkesterien kanssa. Hänestä tuli ensimmäinen Frédéric Chopinin koko pianotuotannon levyttänyt muusikko. Hänen ohjelmistoonsa kuului myös Ludwig van Beethovenin, Felix Mendelssohnin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Johannes Brahmsin, Robert Schumannin, Franz Lisztin, Claude Debussyn, Maurice Ravelin, Gabriel Faurén, Prokofjevin, Sergei Rahmaninovin, Igor Stravinskyn, Aleksandr Skrjabinin ja muiden teoksia.AllMusic: Nikita Magaloff Magalovin perhe pakeni tämän ollessa 6-vuotias vallankumouksen tieltä. Ensin perhe matkusti Suomeen ja sitten Yhdysvaltoihin ennen Pariisiin asettumista vuonna 1922. Magalov opiskeli Pariisin konservatoriossa pääasiallisena opettajanaan Isidor Philipp. Pariisissa Magalov tapasi Prokofjevin, Ravelin ja Rahmaninovin, joiden musiikki vaikutti merkittävästi hänen uraansa. Hän myös ystävystyi Joseph Szigetin kanssa siellä. Hän teki yhteistyötä Szigetin kanssa ja meni naimisiin tämän tyttären kanssa. Vuosina 1949–1959 hän piti säännöllisesti mestarikursseja Genevessä. Hänen useimmat levytyksensä ovat vuoden 1960 jälkeen tehtyjä. Vielä kaudella 1990–1991 Magalov piti kuuden konsertin sarjan, jossa hän esitti lähes koko Chopinin tuotannon. Hän kuoli syöpään 1992. == Lähteet == Luokka:Venäläiset pianistit Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Mika Jussila (jääpalloilija)

Mika Jussila (s. 22. maaliskuuta 1982) on suomalainen jääpalloilija, joka pelaa kaudella 2013–2014 haaparantalais-torniolaisen HT Bandyn riveissä - pelipaikkana puolustus. Mika Jussila aloitti juniorina torniolaisessa LRK eli Länsi-Rajan Konkarit-joukkueessa. Jussila jatkoi uraansa kotipaikkakuntansa Tornion ToPV:n edustusjoukkueessa kaudella 2000–2001. Hän oli ToPV:n kokoonpanossa seuran saavuttaessa kaikkiaan viisi Bandyliigan mestaruutta ja kolme hopeaa eli seuran huippuvuosien ajan. Jussila siirtyi haaparantalais- torniolaisen yhteistyöseuran HT Bandy syntymisen myötä pelaamaan sen riveihin – ensin Ruotsin Allsvenskanissa ja sitten kaksi kautta Elitseriensissä. HT Bandyn pudotessa Elitserienistä keväällä 2011 Jussila siirtyi naapurikaupunkiin Kalix Bandyyn, jossa hän palasi kauden. Sen jälkeen hän palasi jälleen Allsvenskanissa pelanneeseen HT Bandyyn., Suomen jääpallomaajoukkueessa Mika Jussila on pelannut 19 A-maaottelua. Ensimmäisen kerran hän pelasi A-maajoukkueessa kaudella 2007–2008. Urallaan Jussila on pelannut vuoden 2013 loppuun mennessä 19 A-maaottelua ja kahdet MM-kisat eli 2011 ja 2012. ==Saavutukset== Seurajoukkueissa * 5 Suomen mestaruutta vuosina 2002, 2004, 2005, 2006 ja 2007 ToPV:n riveissä, * 3 Suomen mestaruushopeaa: 2001, 2003 ja 2008 ToPV:n riveissä. Maajoukkueessa * 1 maailmanmestaruushopea vuonna 2011. ==Lähteet== *Internet Bandy Database: Jukka Ohtonen *Suomen Jääpalloliitto – Maaottelupelaajat kautta aikojen ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
UHC Sparkasse Weissenfels

UHC Sparkasse Weissenfels on vuonna 2000 perustettu saksalainen salibandyn erikoisseura Weißenfelsistä. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2013–2014 maan korkeimmalla sarjatasolla Unihockey-Bundesligassa. Miesten edustusjoukkueseen kuuluu kaudella 2013–2014 kaksi suomalaista pelaajaa: Oskari Kangas ja Ilkka Kittilä. ==Miehet== ===Miesten edustusjoukkue kaudella 2013-2014=== {| style="width: 250px;" Maalivahdit 17 Martin Brückner 46 Eric Vogel Puolustajat 4 Thomas Händler 5 Ilkka Kittilä 8 Pascal Schlevoigt 15 Tim Böttcher 23 Valentin Erben 26 Max Blanke ==Aiheesta muualla== * UHC Sparkasse Weissenfels - Seuran kotisivu Luokka:Saksalaiset salibandyseurat Luokka:Saksi- Anhalt Luokka:Vuonna 2000 perustetut urheiluseurat
Ljubomir Davidović

Ljubomir Davidović (; 24. joulukuuta (J: 12. joulukuuta) 1863 Vlaško Polje – 19. helmikuuta 1940 Belgrad)Ljubomir Davidović Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 27.11.2013. oli serbialainen poliitikko, joka toimi Jugoslavian pääministerinä vuosina 1919–1920 ja 1924. Davidović valittiin Serbian parlamenttiin vuonna 1901 ja hän osallistui samana vuonna Itsenäisen radikaalipuolueen perustamiseen. Vuonna 1912 hänestä tuli puolueensa puheenjohtaja. Davidović toimi opetusministerinä ensimmäisen maailmansodan aikaisessa Nikola Pašićin kokoomushallituksessa vuosina 1914–1917 ja vuonna 1918 perustetun Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan (sittemmin Jugoslavia) ensimmäisessä hallituksessa. Davidović toimi vuonna 1919 uuden Demokraattisen puolueen puheenjohtajana kuolemaansa asti. Hän johti vuosina 1919–1920 demokraattien ja sosialistien yhteishallitusta sekä vuonna 1924 lyhytikäistä hallitusta, joka nojasi demokraattien, sloveenikonservatiivien, bosnian muslimien ja Kroatian talonpoikaispuolueen tukeen. Davidović uskoi demokraattisen ja keskitetyn hallinnon kykenevän ajan kuluessa yhdistämään Jugoslavian kansallisuusryhmät yhdeksi kansakunnaksi, mutta käytännön syistä hän kuitenkin tuki kansanliikettä, joka vaati federalistista hallintoa ja vallan jakamista serbien, kroaattien ja sloveenien kesken. Davidović jatkoi aktiivisesti politiikassa myös pääministerikautensa jälkeen. 1930-luvulla hän oli yksi pääministeri Petar Živkovićin diktatorista hallintoa vastustaneen opposition johtajista. ==Lähteet== Luokka:Jugoslavian pääministerit Luokka:Opetusministerit Luokka:Serbialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Jari Helle

Jari Juhani Helle (10. elokuuta 1962 Tampere – 20. huhtikuuta 2017 Tampere)Kuolinilmoitus, Aamulehti 14.5.2017, s. B 17 oli suomalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. SM-liigassa Helle pelasi Ilveksessä 18 peliä kaudella 1979–1980 ja Lukossa yhdeksän peliä kaudella 1981–1982. Valmennusuransa Helle aloitti 1998, kun siirtyi KooKoon A-junioreiden valmentajaksi. Hän voitti myöhemmin valmentajana kahdesti Italian mestaruuden HC Bolzanon joukkueessa, 2007–2008 apuvalmentajana sekä 2008–2009 päävalmentajana. Helle oli valmentaja ja manageri Seppo Helteen poika. Tämä voitti Suomen mestaruuden Tampereen Ilveksessä vuonna 1962. == Tilastot == 1978–1979 Regina Pats WHL 1 0 0 0 0 – – – – – 1979–1980 Ilves SM-liiga 18 1 2 3 8 – – – – – 1980–1981 Regina Pats WHL 39 19 13 32 8 11 1 1 2 18 1981–1982 FPS I-divisioona 21 12 7 19 25 – – – – – Lukko SM-liiga 9 1 5 6 4 – – – – – 1984–1985 KooKoo I-divisioona 21 5 7 12 12 – – – – – 2 kautta yhteensä SM- liiga 27 2 7 9 12 – – – – – 2 kautta yhteensä I-divisioona 42 17 14 31 37 – – – – – == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Suomalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Saksi (anatomia)

Saksi on joidenkin kymmenjalkaisten ja hämähäkkieläinten tarttumiseen erikoistunut eturaaja. Eläin käyttää saksia muun muassa ruokaan tarttumiseen, puolustautumiseen ja joskus kolojen kaivamiseen. Jotkin lajit "miekkailevat" saksillaan paritteluoikeudesta. Muun muassa ravuilla, hummereilla ja skorpioneilla on sakset. Valeskorpionien saksissa on myrkkyrauhaset. Luokka:Raajat
Milenko Vesnić

Milenko Radomar Vesnić (; 1863 Novi Pazar – 28. toukokuuta 1921 Pariisi, Ranska)Nordisk familjebok, täydennysosa (1926), s. 1211 Runeberg.org. Viitattu 27.11.2013. oli serbialainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi Jugoslavian pääministerinä vuonna 1920. Vesnić opiskeli Belgradissa ja Pariisissa, väitteli vuonna 1887 lakitieteen tohtoriksi ja toimi vuodesta 1892 Belgradin yliopiston kansainoikeuden professorina. Hänet valittiin Serbian parlamenttiin ja hän toimi opetusministerinä lyhytikäisessä radikaalipuolueen hallituksessa. Vesnić vangittiin vuonna 1899 muiden Radikaalipuolueen johtajien tavoin entisen kuningas Milanin murhayrityksen jälkeen, mutta hänet armahdettiin jo seuraavana vuonna. Serbian hallitsijasuvun vaihduttua vuoden 1903 vallankaappauksessa Vesnić nimitettiin lähettilääksi Roomaan ja seuraavana vuonna Pariisiin. Hän toimi välillä parlamentin puhemiehenä ja oli yhtenä Serbian edustajana vuoden 1913 Lontoon konferenssissa. Hänet nimettiin myös Haagin pysyvän välitystuomioistuimen jäseneksi. Ensimmäisen maailmansodan aikana Vesnić toimi jällee Serbian lähettiläänä Pariisissa ja pyrki edistämään ajatusta Suur-Serbian luomisesta sodan jälkeen. Sodan jälkeisessä Pariisin rauhankonferenssissa hän oli uuden Jugoslavian valtion edustajana. Vuonna 1920 hänestä tuli koalitiohallituksen pääministeri. Vesnićin hallitus solmi elokuussa 1920 Tšekkoslovakian kanssa liittosopimuksen, joka toimi pohjana seuraavana vuonna muodostetulle pikkuententelle, sekä marraskuussa Italian kanssa Rapallon sopimuksen, jolla soviteltiin maiden väliset rajakiistat. Vesnić jätti pääministerintehtävät marraskuun 1920 vaalien jälkeen aivan vuoden lopussa, ja palasi vielä kerran lähettilääksi Pariisiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Jugoslavian pääministerit Luokka:Serbialaiset poliitikot Luokka:Opetusministerit Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1921 kuolleet
Mistä ei voi puhua

Mistä ei voi puhua: Kirja uskosta ja uskonnosta on Anna Kontulan kirja vuodelta 2012. Teoksen on julkaissut Into (ISBN 978-952-264-183-0). == Aiheesta muualla == * Rauni Tenovuori: Mystiikkaa vai ei? Vapaa ajattelija 2/2013. Luokka:Kirjat kristillisestä teologiasta ja uskonnonfilosofiasta Luokka:Vuoden 2012 kirjat
Carlos Antonio López

Carlos Antonio López (4. marraskuuta 1790 Asunción – 10. syyskuuta 1862 Asunción) oli Paraguayn presidentti ja diktaattori vuosina 1844–1862. Paraguayn ensimmäisen diktaattorin José Gaspar Rodríguez de Francian kuoleman jälkeen maata hallitsi juntta. Vuonna 1841 kongressi nimitti Lopezin konsuliksi ja vuonna 1844 seuraava kongressi valitsi hänet presidentiksi. López oli juristi ja yksi maansa parhaiten koulutetuista miehistä. Hän oli monessa asiassa edeltäjänsä vastakohta, myös ulkoisesti: Francia oli langanlaiha, Lopez pulska. Francia oli idealisti, López käytti asemaansa oman varallisuutensa kasvattamiseen, ja nousi pian maan suurimmaksi maanomistajaksi. Kuitenkin Paraguay kehittyi Lópezin valtakaudella. Väkiluku kasvoi, maanteitä ja lennätinlinjoja rakennettiin. Lisäksi hän vastusti orjuutta ja sääti lain, jonka mukaan orjien lapset eivät olleet enää orjia, vaan vapaita kansalaisia. http://books.google.fi/books?id=ATq5_6h2AT0C&redir;_esc=y == Lähteet == Luokka:Paraguayn presidentit Luokka:Diktaattorit Luokka:Vuonna 1790 syntyneet Luokka:Vuonna 1862 kuolleet
Jääpallon Elitserien-kausi 2010–2011

Ruotsin jääpallon Elitserien pelattiin kaudella 2010-2011 neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Kahdeksan parasta joukkuetta selviytyivät pudotuspeleihin, sijoille 11-12 sijoittuneet joukkueet joutuivat karsimaan sarjapaikastaan ja sijoille 13-14 sijoittuneet putosivat Allsvenskaniin. Uusina joukkueina sarjaan olivat nousseet Allsvenskanista BolticGöta ja Tillberga. Loppuotteluun selvisivät edellisen kauden mestari Sandviken ja Bollnäs GoIF/BF. Villa oli viimeksi selviytynyt loppuotteluun asti vuonna 1983. Sandviken voitti Uppsalassa pelatun loppuottelun 6-5. Mestaruus oli SAIK:n toinen perättäinen, ja kaikkiaan kahdeksas Ruotsin jääpallomestaruus. == Sarjataulukko == HT Bandy ja BolticGöta putosivat sarjasta. Tilalle nousivat Ljusdals BK ja IFK Motala. == Pudotuspelit == Puolivälierät ja välierät pelattiin paras viidestä -systeemillä siten, että toinen, kolmas ja tarvittaessa viides ottelu käytiin paremmin sijoittuneen kotikentällä. ===Puolivälierät=== Joukkue #1 Voitot Joukkue #2 Ottelu 1 Ottelu 2 Ottelu 3 Ottelu 4 Ottelu 5 Sandvikens AIK 3–0 Västerås SK 4-3 ja. 7-3 6-1 - - Hammarby IF 3–2 Edsbyns IF 5-4 4-5 ja. 1-2 ja. 8-3 6-4 Bollnäs GoIF/BF 3–1 IK Sirius 4-5 ja. 5-4 5-1 7-2 - Villa Lidköping BK 3–2 Broberg/Söderhamn Bandy 1-6 6-2 7-6 ja. 4-7 8-1 ===Välierät=== Joukkue #1 Voitot Joukkue #2 Ottelu 1 Ottelu 2 Ottelu 3 Ottelu 4 Ottelu 5 Sandvikens AIK 3–0 Hammarby IF 4-2 6-1 7-3 - - Bollnäs GoIF/BF 3–0 Villa Lidköping BK 4-1 8-4 5-3 - - === Loppuottelu === 20.3.2011 Studenternas IP, Uppsala Yleisöä: 19 646 Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 Sandvikens AIK 6-5 ja. Bollnäs GoIF/BF ==Karsinnat== Karsinnat pelattiin kaksiosaisina, ja ne aloitettiin Allsvenskan-seuran kotikentällä. Joukkue 1 Tulos Joukkue 2 Ottelu 1 Ottelu 2 Örebro SK 8-13 Tillberga IK 2-3 0-6 Ale- Surte BK 5-11 IFK Vänersborg 5-7 2-9 Tillberga ja Vänersborg säilyivät Elitserienissä. == Parhaat maalintekijät - runkosarja (ml. suomalaiset)== Sija Pelaaja Joukkue Maalit 1\. Christoffer Edlund Sandvikens AIK 77 2\. Patrik Nilsson Hammarby IF 56 3\. David Karlsson Villa Lidköping BK 51 4\. Joakim Hedqvist Broberg/Söderhamn Bandy 47 5\. Christian Mickelsson IK Sirius 46 6\. Tomas Knutsson Vetlanda BK 34 7\. Mikko Lukkarila Bollnäs GoIF/BF 33 13\. Mikko Aarni Sandvikens AIK 25 14\. Mikko Lukkarila Bollnäs GoIF/BF 27 19\. Markus Kumpuoja IFK Kungälv 20 26\. Ville Aaltonen Bollnäs GoIF/BF 17 39\. Pekka Hiltunen HaparandaTornio Bandy 16 43\. Antti Ekman HaparandaTornio Bandy 13 48\. Juha Liukkonen Bollnäs GoIF/BF 12 54\. Mikko Rytkönen HaparandaTornio Bandy 11 68\. Rolf Larsson HaparandaTornio Bandy 8 \- Tuomas Mokko HaparandaTornio Bandy 6 \- Janne Rintala Västerås SK 5 \- Igor Zolotarev HaparandaTornio Bandy 4 \- Timo Arjanko IFK Kungälv 2 \- Vesa Vuokila HaparandaTornio Bandy 2 \- Marko Miinala HaparandaTornio Bandy 2 \- Jukka Ohtonen HaparandaTornio Bandy 1 == Lähteet == *Jimmys bandysida Viitattu 10.1.2021 *Svenskbandy sidan Viitattu 1.3.2019 Luokka:Jääpallon Elitserien- kaudet Luokka:Vuoden 2010 jääpallo Luokka:Vuoden 2011 jääpallo
Petar Živković

Petar Živković (1. tammikuuta 1879 (J: 20. joulukuuta 1878) Negotin, Serbia – 3. maaliskuuta 1947 Pariisi, Ranska)Petar Živković Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 27.11.2013. oli serbiupseeri, joka toimi Jugoslavian pääministerinä vuosina 1929–1932. Hän tuli valtaan kuningas Aleksanteri I:n suorittaman vallankaappauksen jälkeen ja hallitsi diktatorisesti. Živković oli yksi nuorista upseereista, jotka osallistuivat vuonna 1903 Serbian kuningas Aleksanteri I:n syrjäyttämiseen ja surmaamiseen, minkä seurauksena Obrenovićin suku syöstiin vallasta ja tilalle nousivat Karađorđevićit. Myöhemmin Živković kuului ”Valkoisena kätenä” (bela ruka) tunnettuun upseeriryhmään, jotka vastustivat kiihkokansallismielistä Musta käsi -salaseuraa. Vuonna 1921 Jugoslavian kuningas Aleksanteri nimitti hänet kuninkaallisen palatsin kaartin komentajaksi. Vuonna 1929 kuningas teki hänestä pääministerinsä. Antikommunismin nimissä Živković lakkautti puolueita, hajotti paikallisia valtuustoja ja vainosi hallituksen vastustajia. Vaalijärjestelmä uudistettiin tavalla, joka johti yksipuoluejärjestelmän syntyyn: vuodesta 1931 alkaen vaaleihin sai asettaa vain hallituksen hyväksymiä ehdokkaita. Živković jätti vapaaehtoisesti pääministerin tehtävät vuonna 1932. Hän ei kuitenkaan jättänyt politiikkaa, vaan osallistui Jugoslavian kansallispuolueen perustamiseen ja toimi vuodesta 1936 sen puheenjohtajana. Hän pakeni maasta Saksan vallattua Jugoslavian vuonna 1941 ja kuului vuodesta 1943 Jugoslavian pakolaishallitukseen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Jugoslavian pääministerit Luokka:Serbialaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Ammoniumpersulfaatti

Ammoniumpersulfaatti eli ammoniumperoksodisulfaatti ((NH4)2S2O8) on ammonium- ja peroksodisulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään radikaali-initiaattorina polymeerisynteeseissä ja hapettimena. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa ammoniumpersulfaatti on kiinteää väritöntä ainetta. Se liukenee hyvin veteen ja vesiliuokset ovat voimakkaasti hapettavia. Myös kiinteänä yhdiste on muiden persulfaattien tavoin voimakas hapetin. Kuumennettaessa noin 120 °C ammoniumpersulfaatti hajoaa muodostaen happea ja ammoniumvetysulfaattia. Kosteuden vaikutuksesta yhdiste hydrolysoituu helposti. ==Valmistus ja käyttö== Ammoniumpersulfaattia valmistetaan hapettamalla sähkökemiallisesti ammoniumsulfaatin vesiliuosta. Prosessissa käytetään platinaelektrodeja ja tuote erotetaan kiteyttämällä. Ammoniumpersulfaattia käytetään polymeroimisreaktioiden radikaali- initiaattorina erityisesti valmistettaessa polyakryylimuoveja. Muita käyttökohteita ovat kaliumpersulfaain ja vetyperoksidin valmistus, tekstiilien valkaisuaineena käyttäminen, hiusten valkaisuun, rasvojen ja öljyjen puhdistus, tärkkelyksen liuottaminen ja valoukuvauskemikaalina.Norbert Steiner & Wilfried Eul :Peroxides and Peroxide Compounds, Inorganic Peroxides, Kirk- Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2001. Viitattu 27.11.2013Harald Jakob, Stefan Leiniger, Thomas Lehmann, Sylvia Jacobi & Sven Gutewort: Peroxo Compounds, Inorganic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2007. Viitattu 27.11.2013 ==Lähteet== Luokka:Ammoniumyhdisteet Luokka:Sulfaatit
Hội An

Hội An on kaupunki Keski-Vietnamissa. Hội Anin vanha kaupunki lukuisine suojeltuine rakennuksineen on julistettu Unescon maailmanperintökohteeksi. Kaupunki oli merkittävä kauppasatama 1400-1800-luvuilla koko Kaakkois- Aasiassa, ja siellä oli useiden kiinalaisten ja japanilaisten kauppiaiden tukikohtia. Hội An on myös keskivietnamilaisen keittiön keskus. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Vietnamin kaupungit Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Vietnamissa
Ulla Soinne

Ulla Soinne (s. 1958) on suomalainen altto­viulisti ja musiikkipedagogi Paavo Sointeen tytär. == Ura == Soinne opiskeli altto­viulun­soittoa ja kamari­musiikkia Sibelius-Akatemiassa, jossa hänen opettajiaan olivat Anja Ignatius ja Erkki Rautio. Lisäksi hän opiskeli Detmoldissa ja Kölnissä Rainer Moogin ja Amadeus-kvartetin johdolla. Soinne on esiintynyt solistina Queens­landin filharmonikkojen kanssa ja soittanut lisäksi Kölnin oopperaorkesterissa. Hän toimi vuodesta 1992 Tapiola Sinfoniettan altto­viulun vara­äänen­johtajana, ja vuonna 2007 hänestä tuli äänen­johtaja. Soinne sai valtion puoli­vuotisen apu­rahan vuonna 2005. Kamari­muusikkona Soinne on muun muassa levyttänyt pianisti Ursula von Lerberin kanssa Robert Schumannin, Tōru Takemitsun ja Ludwig van Beethovenin teoksista koostuvan levytyksen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Ulla Soinne AllMusicissa. Luokka:Suomalaiset alttoviulistit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Svetozar Pribićević

Svetozar Pribićević (26. lokakuuta 1875 Karlovac, Kroatia, Itävalta-Unkari – 15. syyskuuta 1936 Praha, Tšekkoslovakia)Svetozar Pribićević Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 27.11.2013. oli jugoslavialainen poliitikko, taustaltaan Kroatian serbi. Pribićević oli ennen ensimmäistä maailmansotaa Itävalta-Unkarin serbiväestön poliittinen johtaja, Jugoslaviassa hän johti vuodesta 1924 perustamaansa Itsenäistä demokraattista puoluetta. Hän kannatti alkujaan Jugoslavian muodostamista keskusjohtoiseksi maaksi eikä eri kansallisuuksien liittovaltioksi. Toimiessaan Jugoslavian sisäministerinä hän muun muassa vangitutti Kroatian talonpoikaispuolueen johtajan Stjepan Radićin, joka vastusti yhtenäisvaltiota. Vuonna 1927 Pribićević kuitenkin kääntyi aiempien kantojensa vastaisesti federalismin kannalle. Hän ja Kroatian talonpoikaispuolueen uusi johtaja Vladko Maček pyysivät 5. tammikuuta 1929 kuningas Aleksanteri I:tä muuttamaan Jugoslavian liittovaltioksi. Seuraavana päivänä kuningas perustikin sitä vastoin diktatorisen hallinnon. Pribićević oli vangittuna vuoteen 1931, jolloin hän pääsi lähtemään maasta. Hän asui loppuikänsä maanpaossa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Jugoslavialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Vale-Dmitri II

Vale-Dmitri II (k. 21. joulukuuta 1610 Kaluga) oli huijari, joka teeskenteli olevansa Venäjän tsaari Iivana Julman poika, prinssi Dmitri Ivanovitš. Hän väitti samalla olevansa myös ensimmäinen vale-Dmitri, joka mukamas oli pelastunut 17. toukokuuta 1606. Toisen vale-Dmitrin oikeaa nimeä ja alkuperää ei tunneta, vaikkakin siitä on olemassa useampi versio. Jo ensimmäisen vale- Dmitrin valtakaudella kyseinen huijari väitti olevansa tämän setä, jota ei koskaan ollut olemassa. Tämä toinen Dmitri, jota kutsuttiin myös Tušinon rosvoksi, sai tukea arojen kasakoilta. Syyskuussa 1607 hänen onnistui hankkia itselleen hieman laillisuuden tuntua menemällä naimisiin edellisen vale- Dmitrin lesken, puolalaisen aatelisen Marina Mnišekin eli Maria Jurjevnan (1588-1614) kanssa.Mhishek. Suuri Venäläinen Ensyklopedia 2007-2014. [ru] Vaikka toinen vale-Dmitri hallitsikin suurta osaa Venäjästä, häntä ei pidetä hallitsijana venäläisessä historiankirjoituksessa toisin kuin ensimmäistä vale-Dmitriä. Vale-Dmitri II surmattiin valtataistelun yhteydessä vuonna 1610. Hänen jälkeensä ilmaantui vielä kolmas vale-Dmitri. == Lähteet == Luokka:Venäjän tsaarit Luokka:Huijarikruununtavoittelijat Luokka:Venäläiset henkirikosten uhrit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1610 kuolleet
Maija Einfelde

Maija Einfelde (s. 2. tammikuuta 1939 Valmiera) on latvialainen säveltäjä. Hänen isänsä oli urkujenrakentaja ja äitinsä urkuri. Einfelde opiskeli musiikkia Alfrēds Kalniņš -musiikkikoulussa Cēsiksessä ja myöhemmin Jazeps Medins -musiikkiyliopistossa Riiassa. Professori Janis Ivanovs opetti hänelle sävellystä Jāzeps Mediņš -konservatoriossa, josta hän valmistui vuonna 1966. Vuodesta 1968 lähtien Einfelde on itse opettanut sävellystä ja musiikin teoriaa eri musiikkikouluissa. Hänen poikansa Jānis Einfelds on kirjailija.Music in Latvia: Maija Einfelde Einfelde voitti Barlow Foundationin kansainvälisessä musiikkikilpailussa ensipalkinnon vuonna 1997, ja hän on sittemmin noussut yhdeksi tunnetuimmista latvialaisista säveltäjistä. Säveltäjänä Einfelde suosii kamari- ja kuoromusiikkia. Hänen sävellyksissään on monia viittauksia historiallisiin tapahtumiin ja eksistentiaalisiin ongelmiin, mutta myös omaelämäkerrallista aineistoa. Syvä emotionaalisuus yhdistyy Einfelden teoksissa askeettiseen ilmaisutapaan. Einfelde on kiinnostunut yksityiskohtien työstämisestä ja tekee usein monia vaihtoehtoisia versioita teoksistaan. Hän voitti ensipalkinnon Barlow Foundationin kilpailussa Aiskhyloksen runouteen sävelletyllä kamarioratoriolla At the Edge of the Earth... (1996). Muita Einfelden teoksia ovat muiden muassa Psalm 15 ja And I saw a new heaven (1998) sekä Unescon kansainvälisen säveltäjärostrumin ohjelmaan sisältyneet konsertino neljälle klarinetille ja May Ballad sekakuorolle. Hän sai vuonna 1997 Latvian suuren musiikkipalkinnon ja vuonna 1999 Latvian kulttuuriministeriön palkinnon. == Lähteet == Luokka:Latvialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vale-Dmitri III

Vale-Dmitri III (k. heinäkuu 1612) oli viimeinen ja kaikkein merkillisin Iivana Julman pojan prinssi Dmitrin kolmesta teeskentelijästä, jotka tavoittelivat Venäjän kruunua. Oletetusti huijari oli diakoni, jota kutsuttiin Sidorkaksi. Hän ilmestyi 28. maaliskuuta 1611 Narvanjoen varrella sijaitsevaan Iivananlinnan kaupunkiin ja julisti olevansa prinssi Dmitri. Kasakat, jotka riehuvat Moskovan ympäristössä tunnustivat hänet tsaariksi 2. maaliskuuta 1612 ja pelottelun takia myös Pihkovan aateliset tunnustivat tämän Pihkovan rosvon tsaariksi. Hän pakeni Pihkovasta 18. toukokuuta 1612, mutta jäi kiinni. Hänet vietiin Moskovaan ja teloitettiin siellä salaa. ==Katso myös== * Vale-Dmitri I * Vale-Dmitri II Luokka:Venäjän tsaarit Luokka:Huijarikruununtavoittelijat Luokka:Venäläiset teloitetut Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1612 kuolleet