EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pia Letto-Vanamo

Pia Tellervo Letto-Vanamo (o.s. Letto, s. 27. kesäkuuta 1954)Kangas (toim.) 1998, s. 481 on suomalainen oikeustieteilijä. == Elämä ja ura == Letto-Vanamo väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1989 väitöskirjallaan Suomalaisen asianajajalaitoksen synty ja varhaiskehitys. Hänen opettajanaan toimi Hekki Ylikangas.Kangas (toim.) 1998, s. 188 Letto-Vanamo on toiminut muun muassa Helsingin yliopiston oikeushistorian ja roomalaisen oikeuden virkaa tekevänä professorina vuosina 1990–1994, Lundin yliopiston vierailevana professorina vuosina 2010–2012 sekä Helsingin yliopiston Kansainvälisen talousoikeuden instituutin (KATTI) johtajana vuosina 2001–2011 ja tutkimusjohtajana vuodesta 2012 alkaen. Hän toimi Helsingin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan tutkimusasioista vastaavana varadekaanina vuosina 2010–2013, Helsingin yliopiston Humanistis-yhteiskuntatieteellisen tutkijakoulun (HYMY) johtajana vuosina 2013–2017 ja ensimmäisenä naisena oikeustieteellisen tiedekunnan dekaanina vuosina 2018–2021. Lisäksi hän on toiminut Lakimies- ja Oikeus- lehtien päätoimittajana. Letto-Vanamo jäi eläkkeelle kesällä 2022.Frände, Mäenpää, Korpisaari (toim.) 2014, s. VII–VIII Letto-Vanamon tutkimus on sijoittunut pääosin oikeushistorian ja -vertailun alalle, ja häntä on luonnehdittu erityisen tuotteliaaksi, laaja-alaiseksi ja kansainväliseksi tutkijaksi. Hän on työskennelyt vierailevana tutkijana Oikeushistorian ja oikeusteorian Max-Planck-Instituutissa Frankfurtissa ja Euroopan yliopistoinstituutissa Firenzessä. Hänellä on ollut lukuisia kansainvälisiä arviointi- ja luottamustehtäviä. Hänen tuotannossaan ovat korostuneet etenkin suomalaisen oikeuden ja oikeustieteen eurooppalaiset ja pohjoismaiset yhteydet, Euroopan oikeushistoria sekä Euroopan integraation historia. Hän on tutkinut muun muassa lakimiesprofessiota, tuomioistuinmenettelyä, oikeudellisia käsitteitä ja oikeuskulttuurin eurooppalaistumista. Letto- Vanamolle on myönnetty Lundin yliopiston ja Turun yliopiston kunniatohtorin arvot, ja vuonna 2009 Helsingin yliopiston rehtori myönsi hänelle professorin arvonimen. Hänelle on myös myönnetty Gentin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan ehdotuksesta Sarton-mitali vuonna 2008 ja Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen Allan Serlachius-Särkilahti -palkinto vuonna 2017. Vuonna 2014 hänelle myönnettiin Helsingin yliopiston hopeinen mitali ja Suomen Leijonan 1. Luokan ritarimerkki. Vuonna 2022 hänestä teetettiin Marjatta Tapiolan maalaama muotokuva Helsingin yliopiston Galleria Academica -muotokuvakokoelmaan. == Julkaisuja == * * * * * * * * == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Lundin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Thy Light

Thy Light on Paolo Brunon Limeirassa vuonna 2005 perustama black metal -sooloprojekti. Yhtyeen sanoitusten aiheita ovat: introspektio, masennus, suru, viha ja itsemurha. == Jäsenet == * Paolo Bruno – kaikki soittimet 2005– * Alex Witchfinder – sanoitukset 2005– == Diskografia == === Albumi === * No Morrow Shall Dawn (2013) === EP === * Thy Light (2021) === Kokoelmalevy === * Compendium (2017) === Demo === * Suici.De.Pression (2007) == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset black metal -yhtyeet
Kunan kieli

Kunan kieli (myös guna tai tulekayaLearning the Guna language San Blas Islands, viitattu 30.11.2023) on tšibtšakieliin kuuluva kieli, jota puhuu arviolta 50 000 ihmistä Panamassa ja Kolumbiassa. Tunnetuin ja puhutuin kielen murre on käytössä Kuna Yalan alueella Panaman koillisosissa. Kolumbiassa kielellä on puhujia Panaman vastaisen rajan tuntumassa.Documentation and description of Kuna Endangered Languages Archive, viitattu 30.11.2023 Kunan kieli on kunien alkuperäinen äidinkieli, mutta nykyisin puhujat ovat kaksikielisiä espanjan kielen kanssa. == Lähteet == Luokka:Panaman kielet Luokka:Kolumbian kielet
Mount Hagen

Mount Hagen on Papua-Uuden-Guinean kolmanneksi suurin kaupunki ja Western Highlandsin maakunnan pääkaupunki.Mount Hagen Adventure Tours Journeys International, viitattu 30.11.2023 Mount Hagen perustettiin vuonna 1936 Wahgijoen lähelle. Se on saanut nimensä siitä 24 kilometriä luoteeseen sijaitsevien Hagenvuorten mukaan.Mount Hagen Britannica, viitattu 30.11.2023 Alun perin Mount Hagen toimi vain valkoisten perustamana vartiointiasemana, mutta toisen maailmansodan jälkeen se laajeni kaupungiksi sekä kaupan ja liikenteen keskukseksi. Vuonna 2011 Mount Hagenin väkiluku oli 29 765\. Kaupunkia palvelee Mount Hagenin lentoasema. Highlands Highway yhdistää Mount Hagenin Laen ja Madangin kaupunkeihin. Mount Hagenin toistuviin tapahtumiin kuuluu kahden vuoden välein järjestettävä suurimuotoinen maataloustapahtuma. Vuosittain elokuussa järjestetään Mount Hagenissa kaksipäiväinen kulttuurinäytös, jota isännöi Western Highlandsin maakunnan hallitus. Tapahtumassa esiintyy sing-sing-ryhmiä lähialueilta.Hagen Show Papua New Guinea, viitattu 30.11.2023 == Lähteet == Luokka:Papua-Uuden-Guinean kaupungit
San Ildefonso -luokka

San Ildefonso -luokka oli kymmenen Espanjan laivaston 74-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka. == Suunnittelu == Luokan prototyypin hankinta vahvistettiin 23. helmikuuta 1784 kuninkaallisella määräyksellä. José Romero y Fernández de Landan suunnitteleman prototyypin köli laskettiin toukokuussa 1784 Cartagenassa.Winfield et al 2023 s. 156-161 == Alukset == San Ildefonso -luokka Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo San Ildefonso Cartagena toukokuu 1784 22. tammikuuta 1785 3. tammikuuta 1786 vallattu Trafalgarin taistelussa 21. lokakuuta 1805 romutettu heinäkuussa 1816 Spitheadissä San Antonio Cartagena 16. heinäkuuta 1785 10. joulukuuta 1787 vallattu 12. heinäkuuta 1801 HMS San Antonio romutettu 1827 San Telmo Reales Astilleros de Esteiro, Ferrol 20. kesäkuuta 1788 7. huhtikuuta 1789 haaksirikkoutunut 2. syyskuuta 1819 San Francisco de Paula Cartagena 20. joulukuuta 1788 helmikuu 1789 romutettu 1823 Cartagenassa Europa Ferrol 19. lokakuuta 1789 7. helmikuuta 1790 tuhoutunut 1803 Conquistador Cartagena 9. joulukuuta 1791 helmikuu 1792 luovutettu Ranskalle 10. huhtikuuta 1802 Conquerant romutettu syyskuussa 1816 Soberano Havanna 25. elokuuta 1790 19. tammikuuta 1791 poistettu 1808 Intrépido Ferrol 20. marraskuuta 1790 heinäkuu 1791 Ranskalle huhtikuussa 1801 Intrépide vallattu Trafalgarin taistelussa 21. lokakuuta 1805 poltettu Infante don Pelayo Havanna 22. marraskuuta 1791 joulukuu 1792 Ranskalle 10. huhtikuuta 1802 Desaix romutettu 22. kesäkuuta 1804 Monarca Ferrol 17. maaliskuuta 1794 kesäkuu 1794 vallattu Trafalgarin taistelussa 21. lokakuuta 1805 miehistönsä upottama 22. lokakuuta == Lähteet == * === Viitteet === *
Punakaularastas

Punakaularastas (Turdus ruficollis) on Siperian havumetsävyöhykkeen eli taigan pesimälintu. == Koko ja ulkonäkö == Pituus n. 23-26 cm. Juhlapukuisella koiraalla punainen rinta. Hyvin samannäköinen kuin mustakaularastas, jonka kanssa risteytyy toisinaan. Nuoria ja naaraita voi olla vaikea määrittää. == Esiintyminen == Punakaularastas pesii Itä-Siperiassa, etelän suunassa Kiinan Mantšuriassa asti. Punakaularastas on muuttolintu, ja se talvehtii Länsi- Kiinassa, Myanmarissa ja Intian pohjoisosissa. Joskus se harhautuu muutolta Eurooppaan. Suomessa ei ole lajista yhtään varmistettua havaintoa. == Elinympäristö == Viihtyy vuorten rinnemetsissä ja soistuneen tundran pensaikoissa sekä jokivarsilla. == Lähteet == Luokka:Rastaat
Kiinanpensasapila

Kiinanpensasapila (Lespedeza cuneata) on hernekasvien (Fabaceae) heimoon, pensasapiloiden (Lespedeza) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja runsashaarainen ruoho, joka voi kasvaa vajaat kaksi metriä korkeaksi. Se kasvattaa pitkän paalujuuren, jota on hyvin hankalaa kiskoa ylös maasta. Kasvin lehdet ovat kerrannaiset ja kukat sijaitsevat lehtihangoissa yksittäin tai enintään kolmen kukan ryhminä. Kiinanpensasapila on kotoisin Aasiasta ja Australiasta, mutta levinnyt sittemmin vieraslajina muualle. Laji saattaa tuottaa allelokemikaaleja, jotka auttavat sitä asettumaan ja pysymään valtaamillaan kasvupaikoilla. Laji tuottaa myös maahan suuren siemenpankin. Yhdysvaltoihin lajia istutettiin vuonna 1896 torjumaan eroosiota sekä ravinnoksi karjaeläimille. Laji sisältää kuitenkin runsaasti tanniineja, minkä vuoksi se ei ole erityisen hyvää ravintoa eläimille. == Lähteet == * North Carolina Extension Gardener – Plant Toolbox: Lespedeza cuneata === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Kiinanpensasapila (Lespedeza cuneata) * UniProt: Taxonomy - Lespedeza cuneata * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Lespedeza cuneata * Flora of China: Lespedeza cuneata Luokka:Hernekasvit
Allan Serlachius-Särkilahti -palkinto

Allan Serlachius-Särkilahti -palkinto on Allan Serlachiuksen nimeä kantava palkinto. Sen myöntää Suomalainen Lakimiesyhdistys tunnustuksena suomalaiselle oikeustieteen harjoittajalle, joka on ansioitunut oikeustieteen tutkimuksessa tai opetuksessa. ==Palkitut== * 2000 professori Erkki Havansi * 2001 kansleri Leena Kartio * 2002 professori Martti Koskenniemi * 2003 professori Lars Björne * 2005 professori Antero Jyränki * 2007 professori Erkki J. Hollo * 2009 professori Heikki E. S. Mattila * 2011 professori Markku Helin * 2013 akatemiaprofessori Kaarlo Tuori * 2015 professori Olli Mäenpää * 2017 professori Pia Letto-Vanamo * 2019 professori Juha Karhu * 2021 kansleri, professori Thomas Wilhelmsson * 2023 professori Heikki Pihlajamäki ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset palkinnot Luokka:Oikeustiede
Axel Cedercreutz (teollisuusneuvos)

Axel Victor Folkern Cedercreutz (s. 24. maaliskuuta 1939 Helsinki) on suomalainen vapaaherra, diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 30.11.2023. Cedercreutzin vanhemmat olivat isännöitsijä, diplomi-insinööri, vapaaherra Curt Folkern Cedercreutz ja Marianne Fanny Amalie Favre. Hän avioitui 1963 diplomikirjeenvaihtaja Barbro Anna Margareta Andersinin kanssa. Cedercreutz tuli ylioppilaaksi Nya svenska läroverket i Helsingforsista 1957 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun tekstiiliteollisuuden opintosuunnalta 1963. Hän oli Tampereen Verkatehdas Oy:n, vuodesta 1981 Oy Tamfelt Ab, osastoinsinööri 1963–1967, tuotekehityspäällikkö 1968–1975, tuotantopäällikkö ja toimitusjohtajan varamies 1976–1982, varatoimitusjohtaja 1983–1985, toimitusjohtaja 1986–1995 ja hallituksen varapuheenjohtaja 1995–2007, samoin kuin yhtiön osakas. Cedercreutz on saanut useita konehuopaan liittyviä patentteja ja hänellä on ollut lukuisia oman alansa ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Hän oli Ruotsin konsuli Tampereella 1986–2007 ja sai siellä tekniikan kunniatohtorin arvon 1995. Teollisuusneuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin 1994.50-vuotias. Sukutila voi olla tehdasta hankalampi hoidettava. Helsingin Sanomat, 24.3.1989, s. 14. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset keksijät Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Georges Troupin

Georges Marie Désiré Joseph Troupin (1923 Aywaille, Belgia –1997 Embourg, Belgia) oli belgialainen kasvitieteilijä ja yliopiston lehtori. Hän on tutkinut erityisesti Afrikan suurten järvien seudun kasvistoa. Georges Troupin syntyi Aywaillessa keväällä 1923. Hän oli Oscar Troupinin ja Gabrielle Romen poika. Georges opiskeli pääasiassa Liègessä mutta suoritti kreikan ja latinan opintoja Ferrières'ssä toisen maailmansodan aikaan. Troupin palkattiin vuonna 1947 tutkijaksi Brysseliin kasvitieteelliseen puutarhaan. Troupin omistautui siemenkasvien tutkimukselle, ja jo seuraavana vuonna hän kirjoitti useita artikkeleita Belgian Kongon kasvistosta ja sen lajien systematiikasta. Troupin avioitui vuonna 1948 Marie-Louise Tecqmennen kanssa, ja he saivat kolme lasta. Belgian Kongon kansallispuistojen instituutti (IPNCB) kutsui vuonna 1952 Troupinin mukaan tutkimushankkeeseen, jossa tarkoituksena oli kerätä kasvinäytteitä herbaarioihin Garamban kansallispuistosta. Niinpä Troupin vietti kahdeksan kuukautta Belgian Kongossa ja keräsi kollegojensa kanssa noin 4 500 kasvinäytettä. Troupin oli intohimoinen tutkija, ja hän väitteli Liègen yliopistosta vuonna 1956. Hänen väitöskirjansa käsitteli Garamban kansallispuiston kasveja ja niiden luokittelua, ekologiaa ja vuorovaikutuksia. Väiteltyään Troupin työskenteli heinäkuusta 1956 alkaen Lwiro-keskuksen kasvitieteen osaston johtajana Kivussa vuoden 1963 loppuun saakka. Troupin loi keskukseen tutkimusosaston, jonka tarkoituksena oli syventyä itäisen Kongon ja Ruandan alueiden kasviston systematiikkaan ja ekologiaan. Tutkimustyön yhteydessä kerättiin herbaarioihin yli 24 000 kasvinäytettä, jotka muodostavat nykyisin Lwiro-keskuksen ja Ruandan Butaren herbaarioiden perustan. Troupin palasi 1963 Belgiaan ja tutki kolme vuotta Belgian Kongosta ja Ruandasta kerättyjä kasveja. Samalla hän toimi myös Liègen yliopistossa assistenttina ja luennoitsijana opetusaiheenaan erityisesti trooppisten ja subtrooppisten alueiden kasvit sekä niiden tutkimus. Vuonna 1966 Troupin kokosi Liègen yliopistossa kolmen vuoden tutkimuksensa kirjaksi. Vuosina 1965–1967 hän toimi erilaisissa tehtävissä Keskisen Afrikan kuninkaallisessa museossa vaihdellen kuraattorina, projektipäällikkönä, tutkijana ja kokonaisprojektipäällikkönä. Häneltä vuonna 1968 tilattiin kokonaistutkimus Ruandan kasvistosta. Hän ryhtyi heti työhön ja julkaisi kaksi vuotta myöhemmin tutkimuksensa tulokset kolmiosaisena monografiana. Troupin jatkoi 1970- ja 1980-luvuilla opetustehtäviään Liègen yliopistossa. Välillä hän teki matkoja Ruandaan tutkimaan Ruandan kasvistoa. Sydänongelmien vuoksi Troupin jäi eläkkeelle vuonna 1990 ja kuoli loppukesällä 1997 Embourgissa. == Lähteet == Luokka:Kasvitieteilijät Luokka:Belgialaiset biologit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Axel Cedercreutz

Axel Cedercreutz -nimisiä henkilöitä ovat: * Axel Reinhold Cedercreutz (s. 1774), suomalainen vapaaherra, valtiopäivämies ja hovimetsänhoitaja * Axel Fredrik Nikolaus Cedercreutz (1847–1909), suomalainen vapaaherra ja valtiomies * Axel Cedercreutz (1873–1946), suomalainen lääkäri ja professori, Axel Fredrik Nikolaus Cedercreutzin poika * Axel Cedercreutz (s. 1939), suomalainen yritysjohtaja ja teollisuusneuvos. == Katso myös == * Johan Axel Cedercreutz (1801–1863), ruotsalainen kenraalimajuri ja vapaaherra, sekä Turun ja Porin läänin kuvernööri
Suomalaiset kodinhaltiat

Suomalaiset kodinhaltiat on Martti Haavion kirjoittama tietokirja, joka käsittelee pihapiirien ja kotien yliluonnollisia olentoja suomalaisessa kansanperinteessä. Teos on julkaistu ensimmäistä kertaa vuonna 1942. Kodinhaltiat olivat osa elävää suomalaista kansanperinnettä sukupolvien ajan. Teos käsittelee kotitonttujen ja saunatonttujen lisäksi mitä erilaisimpia pihapiirien ja kotien yliluonnollisia olentoja, kuten elättikäärmeitä ja maanhaltioita. Teos pohjautuu Haavion omiin tutkimuksiin suomalaisesta haltiauskosta ja sen eri kerrostumista. Teoksen huomattavan suuren aineiston keräämienen Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran arkistoon alkoi vuonna 1935 eli Kalevalan 100-vuotisjuhlavuonna. Haavio ei kuitenkaan tyytynyt vain tähän aineistoon, vaan käytti lähteinään niin Viron kuin Ruotsinkin perinnearkistoja ja lisäsi aineistonsa tueksi ja selitystensä pohjaksi lisäksi aineistoja kaukaisista kulttuureista ympäri Eurooppaa ja muualtakin. Haavio keskittyy teoksessaan kulttuuripaikkojen haltijoihin, kuten teoksen nimikin kertoo. Kodinhaltiat hän sitten jakaa esiintymisyhteyden mukaan varsinaisiin kodinhaltioihin, riihenhaltioihin, viljatonttuihin ja karjasuojanhaltioihin. Lisäksi hän tarkastelee haltioille uhraamista, tarinoita haltian kuolemasta ja erilaisia kotipiirin eläimiä, joihin liittyy haltijamotiiveja. Kustakin haltiaolennosta esitetään niihin liittyvät kertomusmotiivit, jotka vastaavat Kansanrunousarkiston arkistoluokittelua. Teoksessa erilaisiin tarinatyyppeihin liitetään myös niiden esiintymis- eli levinneisyyskartta, joka kertoo missä päin mitäkin tarinatyyppiä suomalaisella kulttuurialueella esiintyy. Haavio rikastuttaa kerrontaansa lainaamalla kirjaan valtavan määrän suoraan arkistosta otettua näyteaineistoa. Kirjasta on myös julkaistu SKS Kirjat -kustantamon juhlapainos, jonka uudet jälkisanat on kirjoittanut folkloristiikan dosentti FT Kaarina Koski. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 1942 kirjat Luokka:Suomalaiset jumalat ja taruolennot
Borys Ivtšenko

Borys Viktorovytš Ivtšenko () 29. tammikuuta 1941 Zaporižžja - 28. kesäkuuta 1990 Kiova) oli ukrainalainen elokuva-ohjaaja ja näyttelijä. Hänen isänsä Viktor Ivtšenko oli tunnettu ukrainalaisen neuvostoelokuvan ohjaaja ja alan yliopisto-opettaja. Borys Ivtšenko toimi apulaisohjaajana jo nuorukaisena isänsä ohjaamassa elokuvassa Nadzvytšaina podija (, 1958). Ivtšenko näytteli urallaan kuudessa elokuvassa. Näyttelijäntyö osui aikuistumisvaiheeseen, sillä elokuvista viisi valmistui vuosina 1958-1961. Sittemmin Borys Ivtšenko opiskeli Kiovan teatteri-instituutissa, josta hän valmistui 1966. Hän oli apulaisohjaajana myös opiskeluaikanaan P. Todorovskyin ohjaamassa elokuvassa Virnist (, 1965). Valmistuttuaan Ivtšenko työskenteli ohjaajana O. Dovženkon taide-elokuvastudioilla Kiovassa. Hän ohjasi neljätoista elokuvaa ja toimi apulaisohjaajana ainakin yhdessä muussa elokuvassa. Hänen tunnetuimpiin ohjauksiinsa lukeutuu Ukrainan elokuvahistorian sadan parhaan elokuvan listan sijalle 12/100 arvostettu Kadonnut kirje () (1972). Suomalainen elokuvatietokanta Elonet tuntee ainoastaan neljä Borys Ivtšenkon (Boris Ivtshenkon) elokuvaa: * Velho (, 1970/1971), * Kaksostähdistön alla (Pod sozvezdijem Bliznetsov; ) (1978/1979), * (Zvjozdnaja komandirovka; ; tähtimatka) (1983) * (Vnezapnyi vybros; ; äkillinen vapautuminen) (1983/1984) (Filmografia kesken.) == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Ukrainalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
John Englund

John Englund (taiteilijanimi C. J. Englund, 24. kesäkuuta 1870 Tukholma - 2. tammikuuta 1929 Pori) oli valokuvaaja, joka toimi pitkään Porissa. Hänellä oli valokuvaamo nimellä C. J. Englund Porissa ja kuvaamo nimellä John Englund Vaasassa. Hän toimi myös Charles Riis & C:o:n ja K. E. Ståhlbergin kuvaajana. Englundin oma ateljee toimi Porissa osoitteessa Länsi-Esplanadi 17 (nyk. Länsipuisto 17). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Ruotsalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Malakiittitangara

Malakiittitangara (Chlorornis riefferii) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa. == Koko ja ulkonäkö == Malakiittitangara kasvaa 20–21 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Laji on ruumiinrakenteeltaan tukevahko. Malakiittitangara on väritykseltään enimmäkseen kirkkaan vihreä. Linnun silmien ympärystän, poskien, keskivatsan ja alaperän väri on ruskehtavan punainen. Malakiittitangaran nokka on tukeva ja punainen. ==Levinneisyys ja elintavat== Malakiittitangaran levinneisyysalue ulottuu Andeilla Kolumbiasta Boliviaan. Lajin elinympäristöä ovat kosteat vuoriston pilvimetsät ja niiden reunamaat 1 900–3 500 metrin korkeudella merenpinnasta. Lintu liikkuu yksin, pareittain tai pieninä, korkeintaan kahdeksan yksilön, ryhminä. Malakiittitangara liittyy usein myös sekaparviin. Malakiittitangaran ravintoa ovat hedelmät ja hyönteiset. == Lähteet == Luokka:Tangarat
Juhani Seppovaara

Juhani Seppovaara (s. 14. helmikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja, kuvittaja ja kirjailija. Hänen tuotantonsa on keskittynyt kansanomaiseen rakennuskulttuuriin sekä Suomeen. Seppovaaran valokuvia on ollut esillä useissä näyttelyissä muun muuassa Pariisissa, Madridissa ja Helsingissä. Hänet tunnetaan myös DDR-keräilijänä. Aikaisemmin Seppovaara työskenteli 25 vuotta ekonomistina Suomen Pankissa. Seppovaara kertoo olleensa aina ihastunut Berliiniin ja asuukin siellä Suomen lisäksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Suomalaiset kuvittajat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Laukalampi

Laukalampi voi tarkoittaa seuraavia: * Laukalampi, lampi Mäntyharjulla * Laukalampi, lampi Pertunmaalla == Katso myös == * Laukalammi, lampi Jämsässä
Michael Rosen

Michael Rosen (7. toukokuuta 1946 Harrow, Middlesex, Englanti) on englantilainen kirjailija, joka kirjoittaa tietokirjoja, lastenkirjoja ja runokokoelmia. Lisäksi hän toimii lastenkirjallisuuden professorina useissa yliopistoissa. Rosenin kuvakirja We're Going On a Bear Hunt voitti useita palkintoja, jonka lisäksi myös monet muut hänen teoksistaan on palkittu. Rosen sairastui vakavasti maailmanlaajuiseen koronavirukseen 2020 ja hänet vaivutettiin koomaan 40 päiväksi. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset tietokirjailijat Luokka:Englantilaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Englantilaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heikki Mäkelä (teatteriohjaaja)

Heikki Mäkelä (19. joulukuuta 1943 Tampere – 8. kesäkuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen teatterinjohtaja ja dramaturgi. Mäkelä valmistui teatterikoulun korkeakouluosastosta ohjaajaksi vuonna 1970, jonka jälkeen toimi vaihtelevissa teatterikoulun tehtävissä sekä johti sen täydennyskoulutuskeskusta 1983–1986. Hän toimi teatterinjohtajana muun muassa Teatteri Pienessä Suomessa, Joensuun kaupunginteatterissa 1991–1996 ja Kuopion kaupunginteatterissa 1996–2001. Mäkelä kuului Teatterin Tiedotuskeskuksen raatiin, joka valitsi muun muuassa suomalaisnäytelmä Punahaukan ehdolle vuoden 2006 Pohjoismaisen näytelmäkirjailijapalkinnon saajaksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat Luokka:Suomalaiset dramaturgit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Hurdalin lasitehdas

pienoiskuva|200px|Hurdalissa valmistettuja juomalaseja. Hurdalin lasitehdas () oli vuosina 1755–1895 toiminut lasitehdas Norjan Hurdalissa. Se valmisti aluksi ikkunalaseja. Kun Nøstetangenin lasitehdas lakkautettiin 1770-luvulla, sen tuotanto siirrettiin Hurdaliin, jossa alettiin valmistaa myös käyttöesineitä. Niiden valmistus siirrettiin vuonna 1809 Gjøvikin lasitehtaalle. Ikkunalasin valmistus jatkui Hurdalissa vuoteen 1895 saakka. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan lasitehtaat lasitehdas
Torget

Torget on taajama Hurdalin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,9 neliökilometriä ja asukasluku 765 vuonna 2022. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan taajamat Luokka:Hurdal
Tord Gustavsen

Tord Gustavsen (s. 5. lokakuuta 1970 Oslo) on norjalainen jazzpianisti ja säveltäjä. Hän opiskeli Trondheimin konservatoriossa ja perusti 1990-luvun lopulla Aire & Angels -duon Siri Gjæren kanssa, ja he julkaisivat kaksi albumia. Sittemmin hän on johtanut useita nimeään kantavia yhtyeitä, joilta on ilmestynyt yhteensä kahdeksan albumia. Gustavsen syntyi Oslossa, mutta varttui Hurdalissa. ==Albumit== ===Aire & Angels=== * Aire & Angels (1999) * Aire & Angels (2002) ===Tors Gustavsen Trio=== * Changing Places (2003) * The Ground (2004) * Being There (2007) * The Other Side (2018) * Opening (2022) ===Tord Gustavsen Ensemble=== * Restored, Returned (2009) ===Tord Gustavsen Quartet=== * The Well (2012) * Extended Circle (2014) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset pianistit Luokka:Norjalaiset jazzmuusikot Luokka:Norjalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gustavsen

Gustavsen on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi: * Finn Gustavsen (1926–2005), poliitikko ja toimittaja * Terje Moe Gustavsen (1954–2019), poliitikko * Tord Gustavsen (s. 1970), jazzpianisti
Harald Sunde

Harald Sunde (s. 9. maaliskuuta 1954 Hurdal) on norjalainen kenraali, joka toimi Norjan puolustusvoimien komentajana vuosina 2009–2013. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset kenraalit Luokka:Norjan puolustusvoimien komentajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sunde

Sunde on seuraavien henkilöiden sukunimi: * Arne Sunde (1883–1972), norjalainen poliitikko * Asbjørn Sunde (1909–1985), norjalainen vastarintaliikkeen jäsen * Elias Sunde (1851–1910), norjalainen poliitikko * Harald Sunde (s. 1954), norjalainen kenraali * Olav Sunde (1903–1985), norjalainen keihäänheittäjä * Peter Sunde (s. 1978), suomalais-norjalainen tietokoneasiantuntija * Øystein Sunde (s. 1947), norjalainen muusikko
Eirik Kristoffersen

Eirik Kristoffersen (s. 3. huhtikuuta 1969 Bjerkvik) on norjalainen kenraali, joka on toiminut Norjan puolustusvoimien komentajana vuodesta 2020. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset kenraalit Luokka:Norjan puolustusvoimien komentajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kristoffersen

Kristoffersen on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi: * Eirik Kristoffersen (s. 1969), kenraali * Emilie Kristoffersen (s. 1991), maastohiihtäjä * Henrik Kristoffersen (s. 1994), alppihiihtäjä * Lisa Kristoffersen (1833–1924), eläinoikeusaktivisti * Marthe Kristoffersen (s. 1989), maastohiihtäjä * Sondre Bratvold Kristoffersen (s. 1993), jääpalloilija
Suomalaisen muinaisrunouden maailma

Suomalaisen muinaisrunouden maailma on Martti Haavion kirjoittama tietokirja, joka on julkaistu vuonna 1935 ja joka käsittelee suomalaisten muinaista kansanrunoutta ja sen eri tyylilajeja, kuten sankarilauluja, sananlaskuja, syntyloitsuja ja itkuvirsiä. Teosta pidetään suomalaisen kansanrunouden- ja mytologiantutkimuksen klassikkona ja kulttuurihistoriallisesti merkittävänä. Kirja käsittelee muinaisrunoissa kuvastuvan muinaisen suomalaisen yhteiskunnan eli sen arkielämän, elinkeinot, yhteiskuntaluokat ja ammatit, sotamyytit ja historian. SKS Kirjat julkaisi teoksen uudelleen vuonna 2023 osana Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kansanuskon klassikoiden sarjaa. Uskontotieteen emeritusprofessori Veikko Anttonen on kirjoittanut uudistettuun laitokseen uudet jälkisanat. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 1935 kirjat Luokka:Suomalainen kansanrunous
Nevado de Incahuasi

Nevado de Incahuasi (myös Cerro de Incahuasi tai Volcán Incahuasi) on tulivuorikompleksi Chilen ja Argentiinan rajalla. Se koostuu kahdesta kerrostulivuoresta ja 3,5 kilometriä leveästä kalderasta. Myöhemmin muodostuneen kerrostulivuoren huipulla on kilometrin leveä kraatteri.Nevado de Incahuasi Global Volcanism Program, viitattu 30.11.2023 Nevado de Incahuasin korkein kohta sijaitsee eri lähteiden mukaan 6 620Suomalainen maailmankartasto, Karttakeskus Oy, toinen painos, , 6 621Incahuasi: Climbing, Hiking & Mountaineering SummitPost, viitattu 30.11.2023 tai 6 638 metriä merenpinnan yläpuolella. Nevado de Incahuasin huippu tunnetaan monista sen lähellä sijaitsevista arkeologisista kohteista. == Lähteet == Luokka:Argentiinan tulivuoret Luokka:Chilen tulivuoret
Kalevala-lipas

Kalevala-lipas on vuonna 1985 julkaistu tietokirja, joka pyrkii antamaan vastauksen moninaisiin Kalevala-kansalliseeposta koskeviin kysymyksiin. Teoksen ovat toimittaneet Matti Kuusi ja Pertti J. Anttonen, ja sen on kustantanut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Teos on tietopaketti Kalevalan synnystä, Elias Lönnrotista sen kokoajana, Kalevalan vastaanotosta, sen käännöksistä sekä Kalevalan vaikutuksesta taiteisiin ja tieteisiin. Kalevala- lipas pohtii Kalevalaa myös suomalaisuuden symbolina. Teoksesta julkaistiin uudistettu laitos vuonna 1999. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 1985 kirjat Luokka:Kalevala
Haakon Bruun-Hanssen

Haakon Stephen Bruun-Hanssen (s. 8. heinäkuuta 1960 Bergen) on norjalainen amiraali, joka toimi Norjan puolustusvoimien komentajana vuosina 2013–2020. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puolustusvoimien komentajat Luokka:Norjalaiset amiraalit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jukka Mähönen

Jukka Tapio Mähönen (s. 21. syyskuuta 1963 Kiuruvesi) on suomalainen oikeustieteilijä, joka on toiminut Helsingin yliopiston ensimmäisenä osuuskuntaoikeuden professorina vuodesta 2019 alkaen ja Oslon yliopiston oikeustieteen professorina vuodesta 2015 alkaen. Aiemmin hän on toiminut Turun yliopiston siviilioikeuden professorina vuosina 2002–2016. Hän on myös oikeustaloustieteen dosentti Helsingin ja Itä-Suomen yliopistoissa. Mähönen suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon 1988, ekonomin tutkinnon Turun kauppakokeakoulussa 1993, Master of Laws -tutkinnon Kalifornian yliopistossa Berkleyssä 1994, oikeustieteen lisensiaatin tutkinnon Turun yliopistossa 1995. Hän väitteli tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 2001. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1991. Mähösen tutkimuksen painopistealueita ovat osakeyhtiö-, osuuskunta-, kirjanpito- ja tilintarkastusoikeus, yritysoikeuden ja kirjanpidon suhde sekä oikeustaloustiede. Kaijus Ervastin vuonna 2011 tekemän tutkimuksen mukaan Mähönen oli suomalaisen oikeustieteen piirissä neljänneksi eniten viitattu suomalainen oikeustieteilijä. Mähönen on osallistunut lainvalmisteluun oikeusministeriössä virkamiehenä ja asiantuntijana, useiden ministeriöiden asettamissa työryhmissä sekä Euroopan komissiossa. Hän on myös toiminut valtion tilintarkastuslautakunnan puheenjohtajana, Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen puheenjohtajana ja Keskuskauppakamarin lunastuslautakunnan varapuheenjohtajana. Mähönen valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2011. Mähönen oli Liberaalipuolueen ehdokkaana vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiirissä. Hän kuvaili itseään poliittiselta kannaltaan ståhlbergilaiseksi liberaaliksi, oikeusvaltion kannattajaksi ja yksilönvapauksien puolustajaksi. == Julkaisuja == * * * * * * * * * * * * * == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Oslon yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sverre Diesen

Sverre Diesen (s. 18. marraskuuta 1949 Oslo) on norjalainen kenraali, joka toimi Norjan puolustusvoimien komentajana vuosina 2005–2009. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset kenraalit Luokka:Norjan puolustusvoimien komentajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Diesen

Diesen on seuraavien henkilöiden sukunimi: * Christopher Diesen (1874–1957), norjalaissyntyinen liikemies * Sverre Diesen (s. 1949), norjalainen kenraali ==Katso myös== * Diesen Wood, metsäteollisuusyhtiö
Folkkis

Folkkis on usean eri artistin kokoelma-albumi, joka levytettiin Scandian studiossa livenä vuonna 1966.Discogs "Various-Folkkis" == Kappaleet == == Lähteet == Luokka:Suomalaiset albumit Luokka:Vuoden 1966 kokoelma-albumit
Amerikanniittysara

Amerikanniittysara (Carex praticola) on pohjoisamerikkalainen saralaji. Se kasvaa 25–60 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on pystyvartinen, mätästävä. Lehdet ovat 1–2 millimetriä leveitä ja litteitä. Kukinto koostuu 4–7 osatähkästä, kypsät pullakot ovat 4,5–6,5 millimetriä pitkiä ja selväksi suuodaksi kapenevia. Laji muistuttaa muista pohjoisamerikkalaisista lajeista muun muassa ventosaraa (Carex straminea). Amerikanniittysara esiintyy lauhkealla–subarktisella vyöhykkeellä. Laji kasvaa alkuperäisenä Yhdysvaltojen länsi- ja pohjoisosassa, Kanadassa, Alaskassa ja Grönlannissa. Laji on levinnyt tulokkaana Pohjoismaihin, Ruotsiin ja Norjaan. == Lähteet == Luokka:Sarat
Mykenen ja Tirynsin arkeologiset alueet

Mykenen ja Tirynsin arkeologiset alueet () on Unescon maailmanperintökohde, joka käsittää nimensä mukaisesti Mykenen ja Tirynsin arkeologiset alueet Kreikassa. Mykene ja Tiryns ovat Kreikan merkittävimpiä mykeneläisaikaisia eli Kreikan myöhempää pronssikautta edustavia arkeologisia kohteita. Maailmanperintöluettelossa ne edustavat ainoina Kreikan esihistoriallista aikaa. Mykeneläinen kulttuuri kukoisti 1400-luvulta 1100-luvulle eaa. Kummatkin kohteet sijaitsevat Argoliissa Peloponnesoksen niemimaan koillisosassa. Niiden välinen etäisyys on noin 20 kilometriä. Ne liitettiin maailmanperintöluetteloon yhteiskohteena vuonna 1999. == Kohteet == Maailmanperintökohde koostuu seuraavista kohteista: Mykenen arkeologinen alue Mykene oli pronssikautinen linnoituskaupunki, josta koko mykeneläinen kulttuuri on saanut nimensä. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Árgos-Mykínesin kunnassa lähellä Mykínesin kylää. Mykene hallitsi stragisesta sijainnistaan koko Argoliin tasankoa. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki liitetään kuningas Agamemnoniin. Mykenen arkeologinen kohde tunnetaan suurista muureista ja Leijonaportista, palatsista sekä tholos-haudoista ja hautakehistä. Alueen löydöksiä esittelee Mykenen arkeologinen museo. Tirynsin arkeologinen alue Tiryns oli toinen mykeneläisaikainen linnoituskaupunki. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Náfplion kunnassa lähellä Néa Tírynthan kylää. Tiryns tunnetaan vahvoista niin kutsutuista kyklooppimuureistaan, joiden pituus on 750 metriä, paksuus kahdeksan metriä ja korkeus 13 metriä. == Lähteet == *
Holland Cotter

Holland Cotter (s. 1947) on yksi yhdysvaltalaislehti The New York Timesin johtavista taidekriitikoista. Hänelle myönnettiin Pulitzer-palkinto vuonna 2009 ja vuotta myöhemmin College Art Associationin taidekirjoituksen elämäntyöpalkinto. Vuonna 2012 hänelle myönnettiin American Academy of Religion -akatemian uskonto- ja taidepalkinto. Cotter on American Academy of Arts and Sciences -taideyhteisön jäsen, ja hänellä on tutkinnot Harvardin yliopistosta, Columbian yliopistosta ja New Yorkin yliopistosta. Cotter aloitti The New York Timesilla 1998. Hän oli freelance-kirjoittaja lehdelle 1992–1997. The New York Timesin lisäksi Cotter työskenteli Art in America -lehden avustavana toimittajana. Timesille Cotter on kirjoittanut "ei- länsimaisesta" taiteesta ja kulttuurista. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset taidekriitikot Luokka:Yhdysvaltalaiset toimittajat Luokka:The New York Times Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Petkellampi

Petkellampi voi tarkoittaa seuraavia: * Petkellampi, lampi Mäntyharjulla * Petkellampi, lampi Pieksämäellä ja Juvalla == Katso myös == * Petkellammi, lampi Iitissä
Hannu Mänttäri

Hannu Mänttäri (s. 1956 Ikaalinen) on suomalainen sarjakuvataiteilija ja sanomalehtigraafikko. Hän on käsikirjoittanut Aku Ankkaa yhdessä puolisonsa Johanna Sinisalon kanssa helmikuusta 2011. Mänttäri on tunnettu Aamulehden kuva-arvoitusten järjestänä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Silya Nymoen

Silya Nymoen (oik. Silje Haugum Nymoen; s. 3. tammikuuta 1978 Oslo) on norjalainen Oslosta kotoisin oleva laulaja-lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi vuosituhannen vaihteessa Multicyde-yhtyeen laulajana. Sen jälkeen hän muutti New Yorkiin ja alkoi tehdä omaa musiikkia artistinimellä SiLyA. Esikoissingle "Rock With You" ilmestyi vuonna 2006. Keskityttyään musiikin tekemiseen muille artisteille Nymoen julkaisi esikoisalbuminsa Peel Away vuonna 2011. Hän osallistui Melodi Grand Prix'hin vuonna 2012 ja juonsi kilpailua vuosina 2015, 2016 ja 2018. Syksyllä 2013 Nymoen voitti Sternekamp-televisiolaulukilpailun. Muusikon uransa ohella hän on myös näytellyt elokuvissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Norjalaiset näyttelijät Luokka:Norjalaiset televisiojuontajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jussi Hiltunen

Jussi Hiltunen (s. Rovaniemi) on suomalainen elokuvaohjaaja. Hänen tärkeimpiin töihinsä kuuluu Armoton maa ja televisiosarja Ivalon toinen kausi. Hiltusen elokuvat sijoittuvat Lappiin hänen taustansa takia. Hiltusen kiinnostus elokuvia kohtaan heräsi 12-vuotiaana, kun hän sai lainaksi VHS-videokameran. Hän aloitti elokuvien kuvaamisen harrastetasolla koulukavereidensa kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Otokar

Otokar Otomotiv ve Savunma Sanayi A.Ş. on turkkilainen linja-autojen ja sotilasajoneuvojen valmistaja, jonka pääkonttori sijaitsee Arifiyessa. Otokar kuuluu Koç Holdingille, jota hallitsee Koçin teollisuussuku. Suvun liiketoimet pani alulle Vehbi Koç vuonna 1926. Otokar aloitti linja-autojen valmistuksen vuonna 1963 Magirus-Deutzin lisenssillä. Koç Group osti yrityksen 1974. Vuonna 1980 Otokar aloitti nelivetomaastureiden valmistuksen Land Roverin lisenssillä.https://www.otokar.gr/en/Istoria Malleja:https://www.otokar.gr/en/Istoria * Navigo (7-metrinen, esitelty vuonna 2000) * Vectio (9-metrinen, esitelty vuonna 2007) * Centro (minibussi, 2009) * Kent C (12-metrinen, 2010) * Doruk (Vectio) Electra (ensimmäinen turkkilainen sähköbussi, 2012) Otokar Centro.JPG | Otokar Centro Otokar e-Centro, Busworld Europe 2023, Brussels (P1140195).jpg | Otokar e-Centro Otokar Territo U IAA 2016 (1) Travelarz.JPG | Otokar Territo U Otokar kent c.jpg | Otokar kent C Otokar Vectio.jpg | Otokar Vectio ==Lähteet== Luokka:Turkkilaiset yritykset Luokka:Autonvalmistajat
Saudi-Arabian kansallismuseo

Saudi-Arabian kansallismuseo () on Saudi-Arabian pääkaupunki Riadin Al- Murabban kaupunginosassa lähellä kuningas Abdulazizin Murabban palatsia sijaitseva kansallismuseo. Se avattiin yleisön käyttöön vuonna 1999.The Saudi National Museum Visit Saudi Official Website, viitattu 30.11.2023 Saudi- Arabian kansallismuseossa on näytteillä tuhansittain historiallisia ja taiteellisia esineitä esihistoriallisilta ajoilta nykyaikaan. Esineiden joukossa on muun muassa patsaita, veistoksia ja kirjoituksia. Saudi-Arabian kansallismuseo jakautuu kahdeksaan erilliseen galleriaan, joiden teemat vaihtelevat laajalti. Teemoihin sisältyvät esi-islamilaisen ja islamilaisen aikakauden aiheet, Muhammadin elämä, Saudi-Arabian historia, hajj (islamilainen pyhiinvaellus), Masjid al-Haram, Masjid al-Nabawi ja avaruus. == Lähteet == Luokka:Riad Luokka:Kansallismuseot Luokka:Saudi-Arabian rakennukset ja rakennelmat Luokka:Saudiarabialainen kulttuuri
Cuora mccordi

Cuora mccordi on harvinainen aasialainen kilpikonnalaji. Sitä tavataan vain Kiinassa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. Tuorein arvio on vuodelta 2000. Cuora mccordi -konnien kilpi on 14–23 cm pitkä. Kilpi on kastanjanruskea, pää keltainen. Koiraat ovat pienempiä ja litteämpiä kuin naaraat, ja niillä on paksumpi häntä kuin naarailla. Laji elää pienellä alueella, ja se on ollut siellä melko yleinen vielä 1970-luvulla. 1980-luvulta asti sitä on pyydystetty myyntiin. Vuoden 2010 jälkeen sitä ei ole tavattu luonnosta. Vankeudessa elää 700–800 yksilöä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Cuora mccordi Reptile Database Luokka:Kilpikonnat Luokka:Uhanalaiset matelijat Luokka:Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Valta (televisiosarja)

Valta on NRK:n satiirinen, osin tositapahtumiin perustuva poliittinen draamasarja vuodelta 2023. Se kertoo Gro Harlem Brundtlandin noususta maan pääministeriksi. Sarjassa on pyritty häivyttämään faktan ja fiktion rajaa esimerkiksi sijoittamalla ulkokohtaukset nykypäivään. ==Pääosissa== Näyttelijä Rooli Kathrine Thorborg Johansen Gro Harlem Brundtland Jan Gunnar Røise Reiulf Steen Anders Baasmo Odvar Nordli Trond Espen Seim Arvid Engen Øyvind Brandtzæg Bjartmar Gjerde Nader Khademi Einar Førde Lasse Kolsrud Trygve Bratteli Torbjørn Davidsen Tor Aspengren Thorbjørn Harr Kåre Willoch Erik Hivju Einar Gerhardsen Andrea Rudland Haave Sissel Rønbeck Olav Waastad Ronald Bye Nils Bendik Kvissel Thorbjørn Jagland Trond Høvik Per Kleppe Mats Eldøen Jens Solli Shana Fevang Mathai Eva Bratholm Manish Sharma Ivar Leveraas Galvan Mehidi Ingjald Ørbeck Sørheim Sjur Vatne Brean Jens Stoltenberg Karl Vidar Lende Per Vassbotn Andreas Stoltenberg Granerud Arne Olav Brundtland Svein Sturla Hungne Rolf Hansen Hadle Lavold Herbjørn Sørebø Christian Skolmen Thorvald Stoltenberg Gunnar Eiriksson Arvid Jacobsen Vidar Sandem Gudmund Harlem Mohammed Basefer Per Brunvand Harald Ottesen Nødtvedt Odd Kristian Reme Anne Ryg Karin Stoltenberg Marius Lien Wiktor A. Martinsen Mona Huang Kjersti Fagerjord Cathrine Frost Andersen Eli Engen Ågot Sendstad Ruth Damsgård Jonas Daniel Irvall Olof Palme André Sørum Gunnar Berge Heidi Goldmann Hanna Kvanmo Anne Dworak Harriet Andreassen Ánte Siri Regnor Solbakk ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Yle Areena Luokka:Norjalaiset draamasarjat Luokka:NRK:n televisio- ohjelmat Luokka:2020-luvun draamasarjat
Gustavus

Gustavus on kaupunki Yhdysvalloissa Alaskan osavaltiossa.About Gustavus Gustavus Visitor Association, viitattu 1.12.2023 Gustavus sijaitsee Glacier Bayn kansallispuiston ympäröimänäHistory and Geography Gustavus Alaska, viitattu 1.12.2023 ja kuuluu Hoonah-Angoonin väestönlaskenta-alueeseen. Sen väkiluku oli huhtikuun 2020 tiedon mukaan 655 ja edellisessä, huhtikuun 2010 väestönlaskennassa 442.Alaska 2020 Census Data for Redistricting Labor Stats Alaska, viitattu 1.12.2023 Yli puolet väestöstä työllistää Glacier Bayn kansallispuisto. Noin puolet Gustavuksen asiakkaista pysyy myös talvisin kaupungin alueella. Kaupunkia palvelee vain kesäkausina toiminnassa oleva Gustavuksen lentoasema (Yhdysvaltain ilmailuhallinnon ja Kansainvälisen ilmakuljetusliiton koodi: GST).Gustavus Alaska Airlines, viitattu 1.12.2023 Alue on tietöntä, joten Gustavukseen pääsee vain meri- tai ilmateitse. Kaupungin maapinta-ala on noin 75,1 neliökilometriä, ja sen alueeseen kuuluu vesistöjä noin 25,9 neliökilometriä. Alueen merelliselle ilmastolle luonteenomaisia ovat viileät kesät ja leudot talvet. Gustavuksen kaupungissa keskilämpötila on kesäisin noin 11–17, talvisin noin -3–3 celsiusastetta. Gustavus on vanhalta nimitykseltään Strawberry Point. Alun perin nimen Gustavus antoi paikalle William Healey Dall, joka näki sitä vastapäätä kartalla vuonna 1878 nimen Point Adolphus ja oletti sen tulleen Ruotsin Kustaa II Aadolfista. Strawberry Pointia ei ollut merkitty kartalle, joten Dall joutui keksimään sille toisen nimen. Todellisuudessa nimen Point Adolphus oli antanut vastapäiselle paikalle vuonna 1793 kapteeni George Vancouver tulevan Cambridgen herttua Adolfin kunniaksi. Strawberry Pointin uusi paikallinen postitoimisto otti vuonna 1925 paikasta virallisesti käyttöön nimen Gustavus. Strawberry Point -nimitys pysyi kuitenkin käytössä vielä 1950-luvulla ja myöhemminkin. Ensimmäiset alkuperäiskansoihin kuulumattomat, valkoiset siirtolaiset asettuivat paikkakunnalle 1910-luvulla. Gustavus sai paikallishallinnon vuonna 2004. Sitä johtavat pormestari ja kaupunginvaltuusto. Kaupungin luonnonvaroja hallinnoivat Glacier Bayn kansallispuisto, International Pacific Halibut Commission, Alaskan osavaltion kala- ja riistahallinto ja Tongassin kansallismetsä. Gustavuksessa on kaupungintalo, lääketieteellinen klinikka, palolaitos, kirjasto ja kaupunginpuisto. Siellä toimii Gustavus School, joka kuuluu hallinnollisesti Chathamin koulupiiriin. == Lähteet == Luokka:Alaskan kaupungit
Eolo-luokka (linjalaiva)

Eolo-luokka oli Espanjan laivaston 12 kaksikantisen 68-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka. Aluksille sijoitettiin myöhemmin 70 ja edelleen 74 tykkiä. == Suunnittelu == Alukset suunnitteli Richard Rooth, joka oli tullut Ferroliin suunnittelijaksi huhtikuussa 1752. Hän kuitenkin erosi tehtävistään pian rakennustöiden alettua heikon terveyden vuoksi. Vastuu rakennustöistä siirtyi Guillermo (William) Turnerille.Winfield et al 2023 s. 135-137 Alukset tunnetaan lempinimellä kaksitoista apostolia (), vaikka alusten lempinimet () eivät kaikki olekaan raamatullisia apostoleja. Aluksista kaksi ensimmäistä tilattiin toukokuussa 1752 ja kolmas alus Magnánimo toisessa tilauksessa vaikkakin samojen piirustusten mukaan. Loput yhdeksän alusta tilattiin 15. kesäkuuta 1752 ja valmistettiin hieman muutettujen Richard Roothin suunnitelmien mukaisesti. Aluksissa oli hieman lyhyempi köli eli etriä. Tämän tilauksen toteutuksesta vastasivat Turner ja José Nicolás de Aizpurua. == Alukset == Eolo-luokka Nimi (lempinimi) Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo Eolo (San Juan de Dios) Reales Astilleros de Esteiro, Ferrol 6. toukokuuta 1752 28. elokuuta 1753 poistettu alusluettelosta 20. maaliskuuta 1764 Oriente (San Diego de Alcalá) Ferrol 5. toukokuuta 1752 15. elokuuta 1753 poistettu alusluettelosta 27. syyskuuta 1808 Magnánimo (San Justo y San Pastor) Ferrol 18. heinäkuuta 1752 30. marraskuuta 1754 ajanut karille ja uponnut 11. heinäkuuta 1794 poistettu alusluettelosta 12. heinäkuuta 1794 Aquilón (San Dámaso) Ferrol 17. kesäkuuta 1752 10. maaliskuuta 1754 vallattu 13. elokuuta 1762 Havannassa HMS Moro romutettu 1770 Neptuno (San Justo) Ferrol 10. kesäkuuta 1752 6. heinäkuuta 1754 miehistönsä upottama 11. kesäkuuta 1762 Havannassa Gallardo (San Juan de Sahagun) Ferrol 8. heinäkuuta 1752 18. lokakuuta 1754 miehistönsä polttama 17. helmikuuta 1797 Trinidadissa Brillante (San Dionisio) Ferrol 11. elokuuta 1752 20. elokuuta 1754 tuhoutunut tulipalossa 10. lokakuuta 1790 Cartagenassa Vencedor (San Julián) Ferrol 11. syyskuuta 1752 11. kesäkuuta 1755 tuhoutunut 31. lokakuuta 1810 ajettuaan karille Sardinian rannikolla Glorioso (San Francisco Javier) Ferrol 11. syyskuuta 1752 29. tammikuuta 1755 romutettu 5. toukokuuta 1818 Cartagenassa Guerrero (San Raimundo) Ferrol 6. syyskuuta 1752 27. maaliskuuta 1755 romutettu 1850 Soberano (San Gregorio) Ferrol 11. syyskuuta 1752 9. elokuuta 1755 vallattu 13. elokuuta 1762 Havannassa HMS Soverano romutettu 1770 Héctor (San Bernardo) Ferrol 10. marraskuuta 1752 22. syyskuuta 1755 alusluettelosta 11. kesäkuuta 1768 == Lähteet == * === Viitteet === *
John Margolies

John Margolies (16. toukokuuta 1940 New Canaan, Connecticut – 26. toukokuuta 2016 Manhattan, New York, New York) oli yhdysvaltalainen arkkitehtuurikriitikko, valokuvaaja ja kirjailija. Margolies otti urallansa yli 11 000 kuvaa Yhdysvalloista. Suurin osa kuvista liittyi arkkitehtuuriin, mutta hän kuvasi myös Yhdysvaltain kulttuuria. Margolies suoritti taidehistorian ja journalismin kandidaatin tutkinnot Pennsylvanian yliopistosta ja valmistui myös viestinnän maisteriksi. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kriitikot Luokka:Yhdysvaltalaiset valokuvaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Martti Haaman

Martti Antero Haaman (s. 26. helmikuuta 1941 Lahti) on suomalainen yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 1.12.2023. Haamanin vanhemmat olivat varastonhoitaja Väinö Haaman ja Eira Ojanen. Hän avioitui 1974 toimistosihteeri Ritva Maijalan kanssa. Haaman valmistui teknikoksi Riihimäen teknillisestä koulusta 1966 ja on suorittanut useita liikkeenjohdon kursseja ja opintokokonaisuuksia. Haaman oli Mallasjuoma-osakeyhtiön työnjohtaja 1965 ja SOK:lla Helsingin tehtaiden menetelmäsuunnittelija 1966–1967, henkilöstöhallinnon suunnittelija 1967–1970, rationalisointipäällikkö 1970–1977, teollisuuden kehittämispäällikkö 1977–1980, teollisuusosaston johtaja 1979–1984 sekä teollisuusjohtaja ja hallituksen jäsen 1985–1987. Meiran toimitusjohtaja Haaman oli 1988–2002 ja hallituksen varapuheenjohtaja 1987–1990 sekä 1990–2002 ja puheenjohtaja 1990. Inex Partners -osakeyhtiön toimitusjohtajana Haaman työskenteli 1995–2004. Hänellä on lisäksi ollut lukuisia liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Haaman sai 1994. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
France A. Córdova

France Anne-Dominic Córdova (s. 5. elokuuta 1947 Pariisi, Ranska) on Ranskassa syntynyt yhdysvaltalainen astrofyysikko. Hän on toiminut Yhdysvaltain kansallinen tiedesäätiön 14. johtajana 2014–2020. Córdova tunnetaan toimistaan erityisesti röntgen- ja gammasäteilyn parissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset fyysikot Luokka:Astrofyysikot Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jesmyn Ward

Jesmyn Ward (s. 1. huhtikuuta 1977 Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija, jonka teokset tutkivat suurimmaksi osaksi Mississippin rannoilla elävien afroamerikkalaisten köyhää elämää. Hän on saanut ensimmäisenä naisena ja ensimmäisenä mustana ihmisenä kaunokirjallisuudesta myönnettävän National Book Award -palkinnon kahdesti (2011, 2017). Ward kertoo olleensa lopettamaisillaan kirjoittamisen kahden vanhimman lapsensa isän kuoltua vuonna 2011. Hänellä on myös kolmas lapsi, jonka hän sai uuden kumppaninsa kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt