EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Steven Füglister

Steven Füglister (s. 25. tammikuuta 1986 Zürich, Sveitsi) on sveisiläissyntyinen Filippiinejä edustava jääkiekkoilija. ==Pelaajaura== Füglister pelasi vuosina 2001–2004 EHC Klotenin juniorijoukkueissa. Kauden 2004–2005 hän oli kokonaan pelaamatta ja palasi seuraavaksi kaudeksi pelaamaan EHC Bülachin joukkueeseen Sveisin kolmannelle sarjatasolle jossa pelasi kevääseen 2009 asti. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi samalla sarjatasolla pelanneen EHC Winterthurin joukkueeseen jossa pelasi viisi kautta. Kauden 2014–2015 Füglister oli jälleen pelaamatta. Tässä välissä hän myös muutti Filippiineille ja pelasi seuraavalla kaudella ensimmäiset ottelunsa Manila Griffinsien joukkueessa Manila Ice Hockey Leaguessa ollen myös joukkueensa kapteeni. Kaudelle 2018–2019 liigan nimi muuttui Philippines Hockey Leagueksi ja joukkueen nimi Manila Chiefsiksi. Seuraavalla kaudella hän pelasi Philippine Eaglesin joukkueessa, josta hän palasi takaisin Chiefsin riveihin. ==Maajoukkue== Kaudella 2001–2002 Füglister pelasi joitain maaotteluita Sveitsin alle 16-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueessa, mutta ei tullut valituksi ikäluokan arvokisoihin. Muutettuaan Filippiineille ja saatuaan maan edustusoikeuden hän pelasi ensimmäiset ottelunsa Filippiinien maajoukkueessa Aasian talvikisoissa ollen joukkueensa kapeeni. Neljässä ottelussa hän teki viisi maalia ja 11 pistettä ollen joukkueensa kolmanneksi paras pistemies. Seuraavana vuonna hän pelasi maajoukkueen mukana Aasian Challenge Cupissa niin ikään neljä ottelua joissa teki 12 maalia ja 21 pistettä. Vuonna 2023 Filippiinit pelasi ensimmäistä kertaa maailmanmestuuskilpailujen neljännessä divisioonassa. Füglister pelasi kolme ottelua tehden kolme maalia ja 11 pistettä. ==Valmentajana== Oman pelaamisensa ohessa Füglisten on toiminut Filippiinien naisten jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana vuoden 2017 Challenge Cupissa sekä seuraavana vuonna alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueen päävälmentajana ikäluokan Challenge Cupissa. ==Lahteet== Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Sveitsiläiset jääkiekkoilijat Luokka:Filippiiniläiset jääkiekkoilijat
Ilsur Metšin

Ilsur Raisovitš Metšin (, ; s. 24. huhtikuuta 1969 Nižnekamsk) on tataaritaustainen venäläinen poliitikko, joka on toiminut Tatarstanin pääkaupungin Kazanin pormestarina vuodesta 2005. Tätä ennen hän toimi pormestarina kotikaupungissaan Nižnekamskissa ja muun muassa Tatarstanin tasavallan valtioneuvoston varajäsenenä. Metšinin huomionosoituksiin lukeutuu Alekstanteri Nevskin ritarikunta ja "Vuoden paras pormestari" -palkinto. Metšin on oikeustieteen kandidaatti. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Nettisivut Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jousi (sukunimi)

Jousi on suomalainen sukunimi: * Frans Jousi (1890–1931), tamperelainen rakennusmestari * Julius Jousi (s. 1989), salibandyn pelaaja * Wäinö Jousi (1885–1947), päätoimittaja, suomalainen kirja- sekä lehtipainonjohtaja ja yrittäjä (leimasintehtailija)
Romanialaisten yhtenäisyyden liitto

Romanialaisten yhtenäisyyden liitto (, AUR) on romanialainen puolue. Puolue perustettiin syksyllä 2019. Se sai vuoden 2020 parlamenttivaaleissa yli 9 % äänistä. Sen perustaja oli George Simion. Hän luonnehtii puoluetta kristilliseksi, nationalistikseksi ja patrioottiseksi. Puolue vastusti COVID-19-rokotuspakkoja ja maskipakkoja. Se vastustaa myös homoavioliittoja ja kannattaa Moldovan liittämistä Romaniaan. Puolueen johtaja Simion joutui osalliseksi tappeluun unkarilaisia vastaan kansallismielisessä mielenosoituksessa sotilashautausmaalla. Toinen puolueen perustajista on toimittaja Claudiu Târziu, joka oli homoavioliittoja vastustavan Perheiden liiton jäsen ja vaati kansanäänestystä estääkseen saman sukupuolen avioliitot 2018. AURin kannatus oli erityisen korkea romanialaisen diasporan keskuudessa Italiassa, Ranskassa ja Espanjassa. Vuosina 2021-2022 puolueen gallup-kannatus oli korkeimmillaan 22,3 % sen vastustaessa LGBT-liikettä ja korruptoitunutta liberaalia eliittiä antisemiittisin sanankääntein.https://www.sv.uio.no/c-rex/english/news-and-events/right- now/2022/the-alliance-for-the-union-of-romanians-a-litmus-t.html Sittemmin puolue jakaantui ja Târziun siipi halusi puolueesta suuremman yleisön hyväksymän konservatiivipuolueen. Simionin puoli taas halusi puolueen pysyvän radikaalina. Maaliskuussa 2022 järjestettiin puoluekokous ja välejä soviteltiin. Puolue hyväksyi Târziun EU-myönteisen linjan ja puolueesta puhdistettiin Venäjän myötäilijät. Helmi-toukokuussa puolueen kannatus putosi 12 %-yksiköllä kyselyissä. Radikaalimpi aines kuten NATO:n ja EU:n vastustajat ja WEF:n Great Reset -teoriasta huolestuneet jättivät puolueen ja perustivat omia liikkeitään kuten Romanian kansan patrioottien puolue ja Ortodoksinen veljeskunta. ==Lähteet== Luokka:Romanian puolueet
Metodistikirkon talo

Metodistikirkon talo on Tampereen Jussinkylässä sijaitseva asuin- ja liiketalo, jonka on suunnitellut Osuusliike Voimalle tamperelainen rakennusmestari Frans Jousi. ==Historia== ===Lapintien Voima=== Lapintien Voima on alkujaan liike- ja kulttuurirakennus Tampereen Lapintiellä. Rakennus valmistui vuonna 1924, ja se oli Jousen suurin ja monipuolisin suunnitelma Voimalle. Rakennus on kolmekerroksinen, ja sen julkisivu on vaaleaa rapattua tiiltä. Rakennuksen katutasossa oli alun perin Voiman myymälöitä, kuten elintarvike-, vaate- ja rautakauppa. Toisessa kerroksessa oli Voiman ravintola joka oli yksi Tampereen hienoimmista ja suosituimmista ruokapaikoista. Kolmannessa kerroksessa oli Voiman juhlasali, joka oli tilava ja koristeellinen. Juhlasalissa järjestettiin Voiman omia tilaisuuksia, kuten kokouksia, kursseja ja juhlia mutta myös ulkopuolisten vuokraamia tapahtumia, kuten näytelmiä ja tansseja. Ylimmässä kerroksessa oli asuntoja. Rakennuksen pihalla oli autotalli kahdeksalle autolle. ===Metodistikirkon talo=== Rakennuksen osti vuonna 1962 Suomen Metodistikirkko, joka muutti sen kirkoksi. Kirkko kokoontui aluksi kolmannessa kerroksessa sijaitsevassa juhlasalissa, mutta rakensi myöhemmin uuden kirkkosalirakennuksen samalle tontille vuonna 1968. Juhlasalin käytöstä jumalanpalveluspaikkana muistuttavat edelleen Lapintien puoleisessa seinässä olevat ristiaiheiset ornamentit. Rakennus on suojeltu, ja se on nykyään Metodistikirkon ja muiden yhteisöjen käytössä. ==Voiman ravintola== Voiman ravintola oli osa Lapintien Voiman rakennusta. Ravintola avattiin vuonna 1925 ja se oli aikansa yksi Tampereen hienoimmista ja suosituimmista ruokapaikoista. Ravintola oli sisustettu tyylikkäästi ja siellä oli useita erilaisia saleja, kuten ruokasali, kahvila, biljardisali ja kabinetteja. Ravintolan ruokalista oli monipuolinen ja laadukas, ja siellä tarjoiltiin sekä suomalaisia että kansainvälisiä ruokia. Ravintola oli myös tunnettu hyvästä palvelustaan ja edullisista hinnoistaan. Ravintola oli avoinna joka päivä aamusta iltaan, ja siellä järjestettiin myös erilaisia tilaisuuksia, kuten lounaita, päivällisiä, juhlia ja tansseja. Ravintola lopetti toimintansa vuonna 1929, kun Lapintien Voiman rakennus myytiin Metodistikirkolle. Ravintolan tilat muutettiin kirkon toimistoksi ja seurakuntasaliksi. Ravintolan entisestä loistosta kertovat edelleen sen koristeelliset kattomaalaukset ja seinäpaneelit. ==Lähteet== Luokka:Tampereen suojellut rakennukset
Pohjoinen renessanssi

Pohjoinen renessanssi viittaa kulttuuriseen ja taiteelliseen liikkeeseen, joka kukoisti pohjoisessa Euroopassa 1400-luvulta 1600-luvulle. Liike oli osa laajempaa renessanssia, mutta sillä oli omat ainutlaatuiset piirteensä ja vaikutuksensa, jotka erottivat sen eteläisestä vastineestaan. == Tausta == Pohjoinen renessanssi sai alkunsa 1400-luvun lopulla, kun renessanssin aatteet levisivät pohjoiseen Eurooppaan kaupan, kirjapainotaidon ja humanismin myötä. Humanismi korosti antiikin oppineisuuden arvoja, ja tämä näkemys vaikutti voimakkaasti pohjoisen renessanssin ajatteluun. Pohjoisen renessanssin alullepanijat, kuten Alankomaiden ja Saksan humanistit, kannustivat oppimista ja tiedon levittämistä. He painottivat myös yksilön henkistä kehitystä sekä taidetta ja tiedettä osana sivistystä. == Taiteen ja kirjallisuuden nousu == Yksi pohjoisen renessanssin keskeisistä piirteistä oli taiteen ja kirjallisuuden nousu. Alankomaiden taidekoulukunnat, kuten flaamilaisen taidemaalauksen kukoistus, loivat mestariteoksia, jotka yhdistivät uskonnollisia ja maallisia aiheita. Johtavat taiteilijat, kuten Jan van Eyck ja Hieronymus Bosch, tulivat tunnetuiksi tarkoista yksityiskohdistaan ja realistisista kuvauksistaan. Kirjallisuudessa humanistiset tekstit saivat suosiota. Erasmus Rotterdamilainen, humanistinen oppinut Alankomaista, kirjoitti arvostettuja teoksia, jotka vaikuttivat voimakkaasti aikakauden ajatteluun. == Uskonpuhdistus == Pohjoinen renessanssi liittyi läheisesti uskonpuhdistukseen. Martti Lutherin teot ja ajatukset vaikuttivat voimakkaasti pohjoisen Euroopan kirkon ja yhteiskunnan rakenteisiin. Uskonpuhdistus synnytti uusia taiteen ja kirjallisuuden ilmaisumuotoja, kuten protestanttista kirkkotaidetta ja uskonnollista kirjallisuutta. == Tieteellinen edistys == Pohjoinen renessanssi edisti myös tieteellistä edistystä. Astronomiassa ja kartografiassa tapahtui merkittäviä kehityksiä. Nikolaus Kopernikus esitti aurinkokeskeisen maailmankuvan, ja Gerhardus Mercator loi uuden karttaprojektion. == Perintö == Pohjoinen renessanssi jätti pitkäaikaisen perinnön pohjoisen Euroopan kulttuuriin. Sen vaikutukset näkyvät edelleen taiteessa, kirjallisuudessa, tieteessä ja uskonnollisissa liikkeissä. Pohjoinen renessanssi oli keskeinen tekijä Euroopan historian kehityksessä, edistäen kulttuurista monimuotoisuutta ja tiedon leviämistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Renessanssin taide
Nina, Nora, Nalle

Nina, Nora, Nalle on kolmiosainen ruotsalainen Sveriges Radion televisiolle valmistama nuorten minisarja vuodelta 1961. Sen tuotti Åke Falck, ja se näytettiin myös Suomen Televisiosssa. Sen perustui Astrid Lindgrenin alun perin anonyymisti kirjoittamaan tekstiin. Minisarjassa oli kolme osaa: Mystisk i Monaco, Världens mitt ja Livat i London. Nimiosissa oli kolme nuorta naista, tanskalainen Gitte Hænning (s. 1946), norjalainen Unni Bernhoft (s.1931) ja ruotsalainen Maude Adelsson (1941-1977) sekä lisäksi Jan Malmsjö (s. 1932). == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset televisiosarjat
Jouko Virranniemi

Jouko Olavi Virranniemi (s. 2. kesäkuuta 1950 Kuusamo) on suomalainen yrittäjä ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 30.1.2024. Jouko Virranniemi syntyi maanviljelijä, toimitusjohtaja Erkki Olavi Virranniemen ja Saara Elina Peltoniemen perheeseen. Hän avioitui Marja-Leena Parkkisenniemen kanssa. Virranniemi kävi keskikoulun Kuusamon yhteiskoulussa 1968 ja valmistui puutalousteknikoksi Kotkan puutalousopistosta 1976. Hän oli isänsä perustaman Pölkky-yhtiön harjoittelija 1970–1972 ja 1974, markkinointipäällikkö 1976–1990 ja toimitusjohtaja 1991–2018 ja hän on toiminut yhtiön hallituksen jäsenenä. Virranniemi on ollut myös Ulea Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen ja hänellä on ollut useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2007. (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Virranniemi

Virranniemi on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: *Jouko Virranniemi (s. 1950), yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos *Uuno Antti Virranniemi (1890–1976), maanviljelijä, pankinjohtaja ja kansanedustaja (Maalaisliitto), kunnallisneuvos
Carl Fredrik Aagaard

Carl Fredrik Aagaard (1833–1895) oli tanskalainen koristemaalari ja taidemaalari. Hän oli P. C. Skovgaardin oppilas, ja hänestä tuli maisemamaalari.Aagaard, Karl Fredrik, Tietosanakirja. Osa 1, palsta 4. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1909 ==Maalauksia== Aagaard - A Coastal Landscape.jpg|Rantamaisema, noin 1880. Aagaard, Carl Frederic - The Deer Park.jpg|Kauriita järvenrannalla, 1888. Aagaard - Amalfi.jpg|Pergola Amalfissa, noin 1880. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tanskalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1833 syntyneet Luokka:Vuonna 1895 kuolleet
Routa Company

Routa Company on vuonna 2002 perustettu kainuulainen nykytanssin tuotantokeskus, jonka tehtävä on tuottaa, kehittää ja mahdollistaa monimuotoista ja persoonallista tanssitaidetta. Routa on osa Pohjoisen tanssin aluekeskusta ja Kajaanin vireää kulttuurikenttää. Keskeisiä toimintoja ovat tanssitaiteen tuottaminen, esitys-, kiertue- ja vierailutoiminta, yleisötyö, sidosryhmä- ja verkostotoiminta, sekä yhteisötanssi ja tanssin soveltavat menetelmät. Esitysohjelmisto koostuu omista tuotannoista ja vierailuesityksistä. Yleisötyöpajat tarjoavat taidetanssin harrastusmahdollisuuden lapsille, aikuisille ja senioreille. Tanssin ammattilaisille suunnattuun residenssiin on jatkuva haku. Tanssijoita palkataan määräaikaisiin täysiaikaisiin työsuhteisiin hyödyntäen omaehdotteisen työn mallia. Routa Company toimii Kajaanin ydinkeskustassa Generaattorilla. Routa Companyn toimintaa tukevat Taiteen edistämiskeskus, Koneen Säätiö ja Kajaanin kaupunki. == Aiheesta muualla == * Routa Company Luokka:Kajaanin kulttuuri
Sumin tuulivoimalaitos

Sumin tuulivoimalaitos on Lapissa Kemin Ajoksessa sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 2 megawattia. Voimalan on rakentanut Sumituuli Oy, joka myös omistaa sen ja operoi sitä. Tuulivoimala sijaitsee Ajoksen tuulivoimapuiston keskellä. == Yleistä == Tuulivoimalaitos sijaitsee Ajoksen sataman kaakkoispuolella aivan rannassa. Sataman säiliörivit jäävät voimalaitoksen pohjoispuolelle, joiden välistä tulee voimalalle huoltotie. Muut voimalaitokset kuuluvat Ikealle. Tuulivoimalaitos on eteläkorealaisen Hyundain valmistama HQ2000/93, jonka tuuliturbiinin halkaisija 93 metriä ja jonka kapasiteetti on 2,0 megawattia. Haminan Mäkelänkankaan tuulivoimapuistossa käytetään samoja tuulivoimaloita. == Historiaa == Sumituuli Oy kehitteli tuulivoimahanketta vuonna 2001, jolloin se mittasi tuulen voimakkuuksia Tornion Voijakkalan Tornionjoen Sumisaarella. Yhtiö jätti vuonna 2002 hakemuksen tuulivoimalan perustamiseksi Sumisaareen, mutta Lapin ympäristökeskus ei puoltanut hanketta. Päätöksestä valitettiin, mutta seitsemän vuoden kuluttua hanke raukesi ja yhtiön katseet kääntyivät Kemiin. Kemin Ajokseen suunniteltu tuulivoimalaitos oli sen sijaan paremmin perusteltu. Voimalan rakentamiseksi saatiin vuonna 2009 investointitukea 743 000 euroa ja sen rakentaminen arveltiin alkavan vuoden 2009 lopulla. Syksyllä 2009 ilmoitettiin voimalan rakentamisen siirtyvän seuraavalle vuodelle. Pienosakkaiden omistavan yhtiön tuottaman sähkön toimittaisi asiakkaille Kainuussa toimiva Ekosähkö. Rakentamisen aloitus kuitenkin viivästyi vuosia, koska vasta toukokuussa 2012 uutisoitiin tuulivoimalan olevan laivassa matkalla Etelä-Koreasta Kemin satamaan. Voimalan pystytys alkaisi uutisen mukaan heinäkuussa ja työ kestäisi kuukauden. Tuulivoimalaitoksen pystytys tapahtui lopulta elokuussa ja lokakuussa se käynnistettiin testausta varten. Pari vuotta myöhemmin uutisoitiin voimalan käyttökokemuksista. Uutisen mukaan talvituotanto on ollut parempi kuin kesätuotanto eikä meren rannikolla ole yleensä ollut tyyntä. == Katso myös == * Luettelo Suomen tuulivoimaloista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sumituuli Oy (yhtiön verkkosivut) Luokka:Suomen tuulivoimapuistot Luokka:Kemin rakennukset ja rakennelmat
Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue

Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue on merkittävä osa Euroopan unionin periaatteita ja toimintaa. Alueen perustana ovat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) määräykset. SEU:ssa korostetaan alueen luomista tärkeämpänä päämääränä kuin Nizzan sopimuksessa. SEUT:n artiklat 67–89 määrittävät alueen yksityiskohtaisesti kattaen rajavalvonnan, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan, oikeudellisen yhteistyön sekä poliisiyhteistyöhön liittyvät seikat. Tanska ja Irlanti soveltavat näitä säännöksiä erityisehtojen mukaisesti. == Tavoitteet == Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen keskeiset tavoitteet on esitetty SEUT:n 67 artiklassa, jossa unioni pyrkii luomaan alueen, jolla kunnioitetaan perusoikeuksia sekä jäsenvaltioiden erilaisia oikeuksia ja perinteitä. Tähän sisältyy sisärajoilla tapahtumattomat henkilötarkastukset, turvapaikka- ja maahanmuuttoasiat sekä yhteinen ulkorajavalvontaa koskeva politiikkka. === Lissabonin sopimuksen uudistukset === Lissabonin sopimus toi mukanaan useita uudistuksia, kuten tehokkaamman ja demokraattisemman päätöksenteon, kansallisten parlamenttien uuden roolin, Euroopan unionin tuomioistuimen laajemmat valtuudet, komission vahvemman roolin sekä jäsenvaltioiden osallistumisen politiikkojen toteutuksen arviointiin. == Toimijat == === Euroopan parlamentin rooli === Euroopan parlamentti käyttää lainsäädäntövaltaa, budjettivaltaa, valvoo EU:n virastojen toimintaa, voi nostaa kumoamiskanteita ja tehdä poliittisia aloitteita vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen kehittämiseksi. Parlamentti on korostanut alueen kasvavaa merkitystä EU:n kehityksessä, perusoikeuksien suojelun vahvistamista ja demokraattisten prosessien sekä kansalaisten oikeuksien suojelemista. === Eurooppa-neuvoston rooli === Eurooppa-neuvosto on ollut merkittävässä roolissa vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen kehittämisessä. Eurooppa-neuvoston on laatinut ohjelmia, mukaan lukien Tampereen, Haagin ja Tukholman ohjelmat. === Hallinnolliset toimijat === Useat virastot, kuten Europol, Eurojust, FRA ja Frontex, tukevat vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen toimintoja. == Lähteet == Luokka:Euroopan unionin politiikka Luokka:Eurooppaoikeus
Riku Huttunen

Riku Huttunen (s. 1966) on toiminut työ- ja elinkeinoministeriön energiaosaston ylijohtajana vuodesta 2015. Koulutukseltaan Huttunen on valtiotieteen maisteri (kansantaloustiede). Vuosina 2005–2011 hän toimi kaupallisena neuvoksena, erityisasiantuntijana, teollisuusneuvoksena ja vt. osastopäällikkönä kauppa- ja teollisuusministeriössä (1.1.2008 alkaen työ- ja elinkeinoministeriö). Vuosina 2011–2014 hän toimi Energiaviraston ylijohtajana (vuoteen 2014 Energiamarkkinavirasto). Huttusella on työkokemusta myös Suomen Brysselin EU-edustustosta ja Valtion taloudellisesta tutkimuskeskuksesta. ==Lähteet== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Suomalaiset virkamiehet
Euroopan naapuruuspolitiikka

Euroopan naapuruuspolitiikka perustuu Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen (SEU) sekä Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen (SEUT). SEU:n V-osastossa ja SEUT:n artikloissa 206–219 säädetään Euroopan unionin kauppa- ja kansainvälisten sopimusten politiikasta. Euroopan naapuruuspolitiikalla pyritään vahvistamaan suhteita naapurimaihin ja edistämään yhteisiä arvoja ja kehitystä. Politiikka pohjautuu kumppanuuteen, yhteistyöhön ja molemminpuoliseen hyötyyn sekä kattaa laajan alueen itäisestä kumppanuudesta Välimeren unioniin. == Tavoitteet == Euroopan naapuruuspolitiikan tavoitteena on luoda erityissuhde EU:n naapurimaihin, perustuen yhteisiin arvoihin kuten demokratiaan, ihmisoikeuksiin ja oikeusvaltioon. Politiikan piiriin kuuluu poliittinen koordinointi, taloudellinen yhdentyminen ja ihmisten väliset yhteydet. Vuonna 2011 EU uudisti naapuruuspolitiikkaansa keskittyen demokratian ja talouden edistämiseen, erityisesti arabimaiden kehityksen kontekstissa. Vuonna 2015 Euroopan parlamentti korosti naapuruuspolitiikan tarkistuksen tarvetta ja vuonna 2017 komissio julkaisi kertomuksen politiikan täytäntöönpanosta. Parlamentti antoi myös päätöslauselman arabikevään jälkeisestä ajasta vuonna 2019. == Välineet == Naapuruuspolitiikan välineet ovat oikeudelliset sopimukset, kumppanuus- ja yhteistyösopimukset sekä assosiaatiosopimukset. Keskeisiä ovat kahdenväliset toimintaohjelmat ja kumppanuuden painopisteet. EU:n taloudellinen tuki ja poliittinen sekä tekninen yhteistyö ovat myös merkittäviä. Euroopan naapuruusväline oli päärahoitusväline 2014–2020, ja NDICI (Globaali Eurooppa) on uusi väline vuosille 2021–2027. == Alueellinen ulottuvuus == === Itäinen kumppanuus === Itäinen kumppanuus keskittyy EU:n suhteiden kehittämiseen itäisten naapurimaiden kanssa. Sen tavoitteena on poliittinen assosiaatio ja taloudellinen yhdentyminen, edistäen demokratiaa, energiaturvallisuutta ja taloudellis-sosiaalista kehitystä. Vuonna 2020 esiteltiin Itäisen kumppanuuden politiikan tulevaisuuden suuntaviivoja. Euronestin parlamentaarinen edustajakokous on itäisen kumppanuuden parlamentaarinen osa. === Välimeren unioni === Välimeren unioni on kumppanuus EU:n ja Välimeren alueen maiden välillä, joka perustuu Barcelonan julistuksen tavoitteisiin. Se kattaa 27 EU:n jäsenvaltiota ja 15 Välimeren alueen maata. Tärkein päättävä elin on korkeiden virkamiesten kokous, ja unionilla on myös parlamentaarinen edustajakokous. == Katso myös == * Euroopan naapuruuspolitiikan ja laajentumisneuvotteluiden pääosasto == Lähteet == Luokka:Euroopan unionin ulkopolitiikka Luokka:Euroopan unionin laajentuminen
Valoo

Valoo Oy on vuonna 2018 perustettu suomalainen valokuituyhtiö, joka rakentaa valokuituverkkoa ja tarjoaa internetyhteyksiä. Valoon toimitusjohtaja on Vesa Kemppainen. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Helsingissä ja sillä on toimipiste myös Seinäjoella. Valoo (aikaisempi toiminimi Adola Oy ja markkinointinimi Valoo Täyskuitu) perustettiin vuonna 2018. Valoo on ostanut esim. Kemin kaupungin valokuituverkon, Iin Energia Oy:n Iisiverkko-liiketoiminnan, Siikajoen Kuidun, ja viimeisimpänä Hyvinkään Kuiturinki -liiketoiminnan. Yrityksen pääomistaja on DIF Capital Partners sekä Tesi (Suomen Teollisuussijoitus Oy). Valoo Oy on hankkinut toimintansa laajentamiseksi yli 250 miljoonan euron rahoituspaketin. Yritys on tehnyt yhteistyötä Nokian kanssa multi-gig fibre broadband -verkon suhteen, jolla yhdistetään 200 000 kotia noin 30 kaupungissa. Valoo rakentaa valokuituverkkoja eri puolelle Suomea useiden eri yhteistyökumppaneiden voimin, kuten esim. Axians, Enersense, Netel, Thoman&Fuchs;, Veljekset Toivanen ja Kuortaneen Kaivin. Vuonna 2024 Valoo tuki lasten ja nuorten liikkumista Valoo kohti -ohjelmassa, jossa on mukana nuorisotoimintaa järjestäviä joukkueita ja turnaustapahtumia, mm. Puijon Pesis, TPS Juniorijalkapallon järjestämä Aura Cup, Musan Salama, Masto Cup, Oulun Lippo ja Pori Cup. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietoliikenneyhtiöt
Eurig Wyn

Eurig Wyn (10. lokakuuta 1944 – 25. kesäkuuta 2019) oli walesiläinen Plaid Cymruä edustanut poliitikko, joka toimi Euroopan parlamentin jäsenenä Walesistä vuosina 1999–2004. Wyn syntyi Hermonin kylässä lähellä Crymychiä Pembrokeshiressä lounais-Walesissä. Hän opiskeli Aberystwythissä ja työskenteli ensin opettajana ja myöhemmin BBC:llä urheilutoimittajana ja uutistenlukijana. Vuonna 1989 hänet valittiin Gwyneddin kreivikunnanvaltuustoon. Vuoden 1999 europarlamenttivaaleissa hänet valittiin Walesin vaalipiiristä Euroopan parlamenttiin, jossa hän istui vuoteen 2004 asti. Parlamentissa hän istui muun muassa kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnassa sekä vetoomusvaliokunnassa. Vuoden 2005 parlamenttivaaleissa hän pyrki Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneeseen Ynys Mônin eli Angleseyn vaalipiiristä; hän sai 31,1 prosenttia äänistä eikä tullut valituksi. Vuosina 2012–2016 hän istui jälleen Gwyneddin kreivikunnanvaltuustossa Waunfawrin vaalipiirin edustajana. Viimeisinä vuosinaan Wyn kärsi Parkinsonin taudista. Hän kuoli kotonaan Waunfawrissa vuonna 2019. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet Luokka:Brittiläiset europarlamentaarikot
Pääomamarkkinaunioni

Pääomamarkkinaunioni (, lyh. CMU) on Euroopan unionin suunnitelma pääoman yhtenäismarkkinoiden luomiseksi. Sen tavoitteena on tehostaa investointien ja säästöjen virtausta unionin alueella. == Tavoitteet == CMU pyrkii tarjoamaan yrityksille, erityisesti pk-yrityksille, enemmän rahoitusmahdollisuuksia ja tukemaan talouden elpymistä koronapandemian jälkeen. Lisäksi se keskittyy työpaikkojen luomiseen, uusien mahdollisuuksien tarjoamiseen säästäjille ja sijoittajille, osallistavamman ja häiriönsietokykyisemmän talouden luomiseen, vihreän kehityksen ohjelman ja digitaalistrategian toteuttamiseen sekä EU:n globaalin kilpailukyvyn ja riippumattomuuden vahvistamiseen. CMU auttaa EU:ta selviytymään paremmin taloudellisista häiriöistä, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan EU-erosta. Lisäksi CMU:lla pyritään parantamaan Euroopan rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä. == Toimenpiteet == Vaikka CMU-aloite käynnistettiin vuonna 2015, EU:n pääomamarkkinat ovat edelleen pirstoutuneet. Tämän vuoksi komissio hyväksyi uuden toimintasuunnitelman vuonna 2020, joka sisältää 16 lainsäädännöllistä ja muita toimenpiteitä kolmen päämäärän saavuttamiseksi: vihreän, osallistavan ja palautumiskykyisen talouden elpymisen tukeminen; EU:n muuttaminen turvallisemmaksi sijoituspaikaksi; ja kansallisten pääomamarkkinoiden yhdentäminen aidoiksi sisämarkkinoiksi. == Tutkimukset ja lainsäädäntöehdotukset == Komissio on toteuttanut useita toimenpiteitä pääomamarkkinaunionin perustamiseksi. Vuoden 2015 toimintasuunnitelmassa ja vuoden 2017 väliarvioinnissa mainitut yksittäiset toimet on suurimmaksi osaksi toteutettu. Komissio on myös suorittanut useita tutkimuksia pääomamarkkinaunionin toiminnasta tietyillä aloilla, joiden tarkoituksena on antaa tietoa ja auttaa muokkaamaan poliittisia toimia. == Lähteet == Luokka:Euroopan unionin talous Luokka:Euroopan unionin politiikka
Bird ihmemaassa

Bird ihmemaassa () on Taiga Sassan käsikirjoittama ja piirtämä manga. Mangaa on julkaistu vuodesta 2013 lähtien. Suomeksi mangaa julkaisee Punainen jättiläinen vuodesta 2023 alkaen. Sarjan nimi viittaa Isabella Birdiin ja kuvailee japanilaista kulttuuria tämän näkökulmasta. == Lähteet == Luokka:Mangasarjat
Kultasiipitanssija

Kultasiipitanssija (Masius chrysopterus) on tanssijoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa. == Koko ja ulkonäkö == Kultasiipitanssija kasvaa noin 11 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Kultasiipitanssijakoiraan otsa ja nokantyven höyhentupsu ovat keltaiset ja päälaen väri vaihtelee alalajista riippuen oranssista punaiseen ja ruskeaan. Pää, selkä, siivet ja pyrstö ovat mustat. Siivissä ja pyrstössä on keltaisia sulkia. Ylärinnassa on vaaleankeltainen laikku, muutoin rinta ja vatsa ovat mustat. Naaraskultasiipitanssijan pää, selkä, siivet ja pyrstö ovat ruskehtavan vihreät. Rinta ja vatsa ovat vaalean vihertävät lukuun ottamatta keltaista keskivatsaa. == Levinneisyys ja elintavat == Kultasiipitanssijan levinneisyysalue ulottuu Venezuelasta Peruun. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja satunnaisesti niiden reunamaat. Lintu likkuu usimmiten yksin, mutta voi myös liittyä sekaparviin tangaroiden kanssa. Kultasiipitanssijan ravintoa ovat marjat ja hedelmät. Pesimäkausi on touko- heinäkuussa ja kuppimainen sammalpesä rakennetaan oksanhaaraan. Naaras munii kaksi kellertävää munaa. == Lähteet == Luokka:Tanssijat (linnut)
François Francoeur

François Francoeur (21. syyskuuta 1698 Pariisi – 5. elokuuta 1787 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja viulisti.Zoran Minderovic, François Francoeur AllMusic, viitattu 30.1.2024 Francoeur syntyi tunnettuun muusikkosukuun. Hän pääsi 15-vuotiaana viulistiksi oopperan orkesteriin ja liittyi pian tämän jälkeen kuninkaalliseen kamarisoittajistoon. Vuonna 1720 julkaistiin hänen ensimmäinen viululle sävellettyjen sonaattien kirjansa. Francouer aloitti pitkäaikaisen yhteistyön säveltäjäkollegansa François Rebelin kanssa oopperalla Pirame et Thisbé (1726). Vuonna 1730 hän pääsi soittajaksi Les Vingt-quatre Violons du Roi -kokoonpanoon, jossa toimivat myös hänen isänsä ja veljensä. Samana vuonna julkaistiin hänen toinen viulusonaattien kirjansa. Francoeur toimi myöhemmällä urallaan Pariisin oopperan johtotehtävissä yhdessä Rebelin kanssa. Työtä varjosti julkinen kiista (Querelle des Bouffons) ranskalaisen ja italialaisen oopperan suosijoiden välillä. Oopperatalo paloi vuonna 1763, minkä seurauksena Francouer menetti asemansa oopperassa. Hän johti kuitenkin myös kuninkaallista kamarisoittajistoa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1776. Francouer sai kuningas Ludvig XV:lta aatelisarvon. Hänellä oli myös Ordre royal de Notre-Dame du Mont-Carmel et de Saint-Lazare de Jérusalemin kunnia-arvo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Ranskalaiset viulistit Luokka:Ranskalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1698 syntyneet Luokka:Vuonna 1787 kuolleet
Colin Muset

Colin Muset (1200-luvun alkupuolisko) oli truveeri.Uncle Dave Lewis, Colin Muset AllMusic, viitattu 30.1.2024 Muset kiersi alun perin minstrelinä ennen etenemistään arvokkaampana pidetylle uralle truveerina. Hän oli lähtöisin Lorrainen alueeltaColin Muset Britannica, viitattu 30.1.2024 , mutta esiintyi myös Champagnessa. Muset soitti keskiajan vielle-jousisoitinta ja esiintyi todennäköisesti Thibaut I:n sekä Ludvig IX:n hoveissa. Hänen nimissään on 21 kappaletta, joista kahtatoista pidetään varmuudella hänen tekeminään. Puolet kappaleista sisältää musiikin kokonaisuudessaan. Sanoituksissaan Muset ylisti viinin ja elämän iloja. Hän viittasi osassa kappaleistaan itseensä ja muun muassa aiempaan toimintaansa minstrelinä. == Lähteet == Luokka:Truveerit Luokka:Keskiajan säveltäjät Luokka:1200-luvulla syntyneet Luokka:1200-luvulla kuolleet
Erik Belshaw

Erik Belshaw (s. 23. elokuuta 2004 Steamboat Springs) on yhdysvaltalainen mäkihyppääjä. Belshaw kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Engelbergissä 17. joulukuuta 2022 sijoittuen 38:nneksi. Ensimmäiset maailmacupin pisteensä hän saavutti heti seuraavana päivänä oltuaan 24:s samaisessa Gross-Titlis-Schanzen mäessä. Belshaw'n paras sijoitus maailmancupissa on 12:s sija Oberstdorfin lentomäestä helmikuulta 2024. Belshaw on osallistunut nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin viisi kertaa. Vuonna 2020 hän sijoittui Oberwiesenthalissa normaalimäessä 35:nneksi. Seuraavana vuonna Lahdessa Belshaw ei hypännyt henkilökohtaisessa kilpailussa. Zakopanessa 2022 Belshaw oli normaalimäessä 18:s. Vuonna 2023 hän sijoittui Whistlerin normaalimäessä 11:nneksi. Planicassa 2024 hän saavutti normaalimäessä hopeaa. Belshaw osallistui Sveitsin Lausannessa tammikuussa 2020 järjestettyihin nuorten talviolympialaisiin. Hän oli normaalimäen kilpailussa 22:s. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 Belshaw osallistui joukkuekilpailuun, jossa Yhdysvaltain joukkue sijoittui 10:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 Belshaw sijoittui normaalimäessä 42:nneksi, suurmäessä 26:nneksi ja joukkuemäessä kahdeksanneksi. Continental Cupissa Belshaw on sijoittunut parhaimmillaan 12:nneksi Lake Placidissa lokakuussa 2023. Myös Erik Belshaw'n sisko Annika Belshaw on mäkihyppääjä. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Salon Virho

Salon Virho on Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminut kampaamoalan perheyritys. Oulun Yrittäjät myönsi Salon Virholle Vuoden Yrittäjä -palkinnon vuonna 2019. == Historia == Vasta 20-vuotias Kirsti Virho (o.s. Lång) perusti vuonna 1941 perusti Ouluun Tuiran Toppilantielle ensimmäisen kampaamonsa Tuiran Kutrin. Kampaamo virallistettiin seuraavana vuonna, kun tuore yrittäjä tuli täysi-ikäiseksi. Kampaamo toimi jatkosodan aikana pommituksista huolimatta ja kahdelle asiakaspaikalle riitti asiakkaita jonoksi asti. Sodan jälkeen vuonna 1955 Kampaamo Virho muutti Isokadun Lukkataloon. == Lähteet == Luokka:Oululaiset yritykset
Salla Fagerström

Salla Fagerström (s. 1980) on suomalainen tietokirjailija ja televisiokäsikirjoittaja.Salla Fagerström Like Kustannus, viitattu 30.1.2024 Fagerström kuuroutui lapsuudessaan. Hän on käsikirjoittanut muun muassa televisiosarjat Jarkko ja kuuro Amerikka ja Tanja ja kuuro Eurooppa. Fagerström on julkaissut Like Kustannuksen kautta kirjat Liisa Kauppinen – Tiedän sen mahdolliseksi (2019, ihmisoikeusaktivisti Liisa Kauppisen elämäkerta) ja Kymmenen kirveeniskua (2023, true crime -teos). Kymmenen kirveeniskua käsittelee tapausta, jossa Maria Sofia "Fiia" Åbergin vuonna 1914 tehdystä surmasta tuomittiin kuuro Ida Josefina Saarinen, jonka syyllisyydestä on kuitenkin esitetty epäilyjä.Sari Autio, Sittenkin syytön? Ilta-Sanomat 25.5.2023, viitattu 30.1.2024 Fagerströmille myönnettiin teoksesta Vimma- kulttuuripalkinto.Tiina Vihra, Vimma-palkinto kirjailija Salla Fagerströmille Kuurojen Liitto 1.12.2023, viitattu 30.1.2024 Fagerström on toiminut Suomen Kuurojen historiaseura ry:n puheenjohtajana ja osallistunut valtioneuvoston asettaman kuurojen ja viittomakielisten totuus- ja sovintoprosessia valmistelevan työryhmän toimintaan.Salla Fagerströmin Kymmenen kirveeniskua -kirjan esittelytilaisuus Kuurojen Liitto, viitattu 30.1.2024 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset televisiokäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kuurot henkilöt
Nelli-Lotta Karppelin

Nelli-Lotta Karppelin (s. 26. heinäkuuta 2006 Salo) on suomalainen maastohiihtäjä. Vuoden 2024 nuorten talviolympialaisissa hän voitti 7,5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun ja sijoittui vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa kolmanneksi. Maastohiihdon lisäksi kestävyysjuoksua harrastava Karppelin asuu Limingassa ja käy Oulussa Kastellin urheilulukiota. Vuodesta 2024 lähtien hän on edustanut Vuokatti Ski Team Kainuuta. Sitä ennen hän edusti Limingan Niittomiehiä.Seuramuutot kaudelle 2024–2025 (pdf). Suomen Hiihtoliitto. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 2006 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aall

Aall on muun muassa seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi: * Anathon Aall (1867–1943), filosofi * Hans Cato Aall (1807–1862), kansanedustaja ja Hammerfestin pormestari. * Hans Aall (1869–1946), museonjohtaja * Jacob Aall (1773–1844), rautaruukinomistaja ja poliitikko * Jacob Aall Bonnevie (1838–1904), poliitikko
Keski-Palokan koulu

Keski-Palokan koulu (aikaisemmin Palokan kansakoulu) on perusopetuksen luokkien 1–6 koulu eli alakoulu Jyväskylän Palokassa, Haukkamäen kaupunginosassa. Oppilaita on noin 550. Kutakin vuosikurssia on enimmäkseen neljä rinnakkaisluokkaa. == Historia == Keski-Palokan koulua edeltänyt Palokan kansakoulu perustettiin vuonna 1903. Koulun ensimmäiseksi opettajaksi ja johtajaksi valittiin Helena Kiljander. Oppilasmäärän kasvamisen seurauksena uusi koulurakennus rakennettiin jo vuonna 1922.Könönen 2015, s. 66-69. Koulurakennuksen käydessä jälleen liian pieneksi kolmannen koulurakennuksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1955, jonka yhteydessä ensimmäinen päärakennus purettiin. Oppilasmäärän kasvu kuitenkin jatkui 1970- ja 1980-luvuilla Palokan taajaman kasvaessa, jonka lisäksi Saarenmaan ja Tyyppälän koulujen viides- ja kuudesluokkalaiset siirrettiin Palokan kouluun vuonna 1973. Tilaongelmiin puututtiin perustamalla uusi Palokan koulukeskus Pappilanrinteelle, jonka valmistuttua vanha Palokan koulu uudelleennimettiin Keski-Palokan kouluksi. Uudeksi nimeksi ehdotettiin myös Haukkamäen ala-astetta ja Tuulensuun ala- astetta.Könönen 2015, s. 138-139. Keski-Palokan koulua laajennettiin vielä kerran Jyväskylän maalaiskunnan aikana vuosina 1987-1988. Maalaiskunnan ja kaupungin yhdistymisen jälkeen aloitettiin koulun peruskorjaaminen, joka valmistui vuonna 2011. Kouluun saatiin tällöin muun muassa uusi liikuntasali. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Jyväskylän peruskoulut Luokka:Palokka
Unni Bernhoft

Unni Bernhoft on norjalainen näyttelijä, jonka keskeiset vuodet sattuivat vuosille 1957–1972. Hänellä oli keskeinen osa ruotsalaisessa television minisarjassa Nina, Nora, Nalle vuonna 1961. Hän esiintyi tässä ruotsalaisessa minisarjassa Noran osassa. Vuonna 1972 hän esiintyi rikoselokuvassa Remonstrance ja aiemmin useissa eri rikoselokuvissa. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset näyttelijät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Sandnesin kirkko (Masfjorden)

Sandnesin kirkko () on Masfjordenin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puukirkko vuodelta 1845. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Masfjorden
TT Nyhetsbyrån

TT Nyhetsbyrån (vuoteen 2013 Tidningarnas Telegrambyrå) on ruotsalainen uutistoimisto, joka on perustettu vuonna 1921. Sen omistavat mediakonsernit Bonnier, Schibsted ja NTM. Yhtiön pääkonttori on Tukholmassa, lisäksi sillä on toimitukset Göteborgissa, Malmössä, Brysselissä ja Sydneyssä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * TT Nyhetsbyrån verkkosivut Luokka:Uutistoimistot Luokka:Ruotsalaiset viestintäyhtiöt
Robert Schuman -rakennus

Robert Schuman on rakennus Luxemburgin kaupungissa. Euroopan parlamentti kokoontui sen 120-paikkaisessa salissa vuosina 1973–1979. Rakennuksessa on kuusi maanpäällistä ja kaksi maanalaista kerrosta. Se on 100 m pitkä, 56 m leveä ja 33 m korkea. == Lähteet == Luokka:Euroopan unionin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Luxemburgin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Luxemburg (kaupunki)
Skatteetaten

Skatteetaten on Norjan valtiovarainministeriön alaisuudessa toimiva verovirasto. Se huolehtii verojen ja veronluonteisten maksujen keräämisestä sekä pitää rekisteriä Norjan väestöstä. Virastolla oli vuonna 2022 noin 7 050 työntekijää. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Viraston verkkosivut Luokka:Verotus Luokka:Norjan valtion virastot
Basmon linnoitus

pienoiskuva|200px|Basmon linnoitus Basmon linnoitus () on Markerin kunnassa Norjassa lähellä Ruotsin rajaa sijaitseva lakkautettu linnoitus. Se perustettiin 1680-luvulla, samoihin aikoihin kuin muun muassa Kongsvingerin linnoitus. Suunnittelusta vastasi kenraalimajuri Johan Caspar de Cicignon. Suuren Pohjan sodan jälkeen linnoitus jäi rappeutumaan ja se lakkautettiin vuonna 1745. Syynä tähän oli, että sen ylläpito oli kallista ja linnoitus oli osoittautunut tehottomaksi torjumaan hyökkäyksiä Ruotsista. Vuonna 1985 linnoituksen rauniot suojeltiin, ja nykyisin siellä järjestetään yleisökierroksia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan linnoitukset Luokka:Marker
Johan Caspar de Cicignon

Johan Caspar de Cicignon (n. 1625 Oberwampach, Luxemburg – 12. joulukuuta 1696 Fredrikstad, Norja) oli norjalainen upseeri, joka tunnetaan Trondheimin ruutukaavan suunnittelijana tuhoisan kaupunkipalon jälkeen 1680-luvulla. De Cicignon syntyi Luxemburgissa ja palveli Venetsian armeijassa ennen siirtymistään Tanskaan vuonna 1657, josta hänet lähetettiin sotilaskomennukselle Norjaan 1662. Norjassa hän suunnitteli Trondheimin ruutukaavan lisäksi muun muassa Kristianstenin ja Basmon linnoitukset. Johan Caspar von Cicignon.jpg|De Cicignonin muistolaatta Trondheimin kaupungintalon seinässä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Luxemburgilaiset henkilöt Luokka:Norjalaiset kenraalit Luokka:Trondheimin historia Luokka:1620-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1696 kuolleet
Elina Talvensaari

Elina Talvensaari (s. 1978 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja. Hän on opiskellut antropologiaa ja sosiologiaa Helsingin yliopistossa ja valmistunut taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston Elokuva- ja lavastustaiteen laitokselta. Talvensaaren opinnäytetyöelokuva Miten marjoja poimitaan oli ehdolla vuoden 2012 European Film Awardsissa parhaan lyhytelokuvan kategoriassa ja voitti mm. Tampereen elokuvajuhlilla parhaan dokumenttielokuvan palkinnon. Hänen elokuvansa Neiti Aika palkittiin vuoden 2020 Tampereen elokuvajuhlilla sekä seuraavana vuonna parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnolla. Talvensaaren lyhytelokuva How To Please -elokuva voitti Tampereen elokuvajuhlilla Risto Jarva -palkinnon, kotimaisen kilpasarjan alle 30-minuuttisten elokuvien erikoispalkinnon sekä nuorisotuomariston palkinnon. Elokuva voitti myös parhaan lyhytelokuvan Jussi-palkinnon 2024. == Filmografia == * Palmu (lyhytelokuva, 2008) * Miten marjoja poimitaan (lyhytelokuva, 2010) * Puhtaus ja vaara (dokumenttielokuva, 2017) * Neiti Aika (dokumenttielokuva, 2019) * How to Please (lyhytelokuva, 2023) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Dokumentaristit Luokka:Jussi- palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hans Furler

Hans Furler (5. kesäkuuta 1904 – 29. kesäkuuta 1975) oli saksalainen poliitikko. Hän oli Euroopan parlamentin puhemiestä vastaavissa tehtävissä 1956–1958 ja 1960–1962. Furler opiskeli oikeustiedettä Freiburgissa, Berliinissä ja Heidelbergissä ja valmistui nopeasti ja hyvin arvosanoin. Hän sai opetusviran Karlsruhen yliopistossa jo 25-vuotiaana vuonna 1930. Toinen maailmansota vaikutti Furleriin syvästi ja sai hänet arvostamaan Ranskan ja Saksan välistä yhteistyötä ja koko Euroopan yhtenemistä. Hän liittyi CDU:hun vuonna 1952 ja nousi parlamenttiin seuraavana vuonna. Vuonna 1955 Furlerista tuli yksi Saksan 18 edustajasta Euroopan hiili- ja teräsyhteisön parlamentissa, ja jo seuraavana vuonna hän nousi sen puhemieheksi. Furlerin ensimmäisellä puhemieskaudella Hiili- ja teräsyhteisön jäsenet tekivät kaksi muuta sopimusta Euroopan talousyhteisöstä (ETY, EEC) ja Euroopan atomienergiayhteisöstä (Euratom). Kaikille kolmelle oli tulossa oma parlamentinkaltainen johtoelin, ja niiden välinen työnjako oli epäselvä. Fuhler esitti jo avajaispuheessaan 1956, että kaikkia kolmea yhteisöä johtamaan pitäisi valita yksi yhteinen Euroopan parlamentti. Hän onnistui tavoitteessaan, ja toukokuussa 1957 päätettiin valita kolmelle yhteisölle yhteinen johtoelin ja oikeusistuin. Yhteisen parlamentin, tai "yleiskokouksen" johtoon valittiin vuonna 1958 Robert Schuman. Furlerista tuli varapuheenjohtaja, ja hän ajoi seuraavaksi tämän toimielimen nimenmuutosta parlamentiksi. Se toteutui asteittain vuoteen 1987 mennessä. Vuonna 1960 Furler valittiin toiselle kaudelle Schumanin seuraajaksi. Toisella kaudellaan hän edisti parlamentin valintaa suorilla vaaleilla, muutos toteutui 1979. ==Lähteet== Luokka:Euroopan parlamentin puhemiehet Luokka:Saksalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Lod (täsmennyssivu)

Lod tai LOD voi tarkoittaa seuraavia: * Lod, kaupunki Israelissa * Legion of Doom, jääkiekkojoukkue * Yksityiskohtaisuustaso (), tietokonegrafiikan käsite == Henkilöitä == * Robin Lod (s. 1993), suomalainen jalkapalloilija == Katso myös == * Lodi
DC Thomson

DC Thomson on Skotlannin Dundeessa toimiva mediayhtiö. Yhtiö perustettiin vuonna 1905. DC Thomson julkaisee sanomalehtiä, kuten The Sunday Post, The Dundee Courier, Advertiser ja The Evening Telegraph. Yritys on myös erityisen tunnettu lasten sarjakuvista, kuten The Wizard, Hotspur, The Dandy, The Beano, The Victor ja Commando. DC Thomsonin aikakauslehtiä ovat muun muassa The People’s Friend ja The Scots Magazine. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset kustantamot Luokka:Sarjakuvakustantamot Luokka:Skotlantilaiset yritykset Luokka:Dundee
Uhkapeluri

Uhkapeluri () on vuonna 1941 ensi-iltansa saanut Jack Conwayn ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva, jonka pääosissa ovat Clark Gable ja Lana Turner. Elokuva oli ensimmäinen neljästä Gablen ja Turnerin yhteisestä elokuvasta. Lana Turner uusi roolinsa elokuvan radiosovituksessa huhtikuussa 1946. Vuonna 1974 Uhkapeluri uudelleenfilmatisoitiin televisioelokuvana, jonka pääosassa on Richard Crenna. == Juoni == 1880-luvulle sijoittuvassa elokuvassa huijari ”Candy” Johnson (Clark Gable) asettuu Yellow Creekiin tavattuaan junassa kaupungissa asuvan kauniin ja älykkään Elizabeth Cottonin (Lana Turner). Candy tunnistaa Elizabethin isän, tuomari Cottonin (Frank Morgan), entiseksi huijariksi, mutta tuomari on sittemmin kääntänyt elämänsä suunnan ja toivoo voivansa pitää Candyn erossa tyttärestään. Entisen heilan ”Gold Dustin” (Claire Trevor) antamien vihjeiden avulla Candy alkaa vähitellen ottaa kaupunkia haltuunsa, mutta Elizabethin suunnitelmat tulevat hänen tielleen. == Näyttelijät == == Tuotanto == pienois|pysty|Clark Gable ja Lana Turner elokuvan promokuvassa. === Esituotanto === Uhkapelurin oli alun perin tarkoitus perustua Edwin V. Westraten kirjoittamaan alkuperäistarinaan The Reign of Soapy Smith. Vaikka ”Candy” Johnsonin hahmo pohjautuukin tosielämän huijariin Soapy Smithiin, Metro-Goldwyn-Mayer päätyi muuttamaan elokuvan käsikirjoitusta Smithin jälkeläisten hintavaatimusten Soapy Smithin elämäntarinan elokuvaoikeuksiin oltua liian suuria. Paramount Pictures lainasi sopimusnäyttelijänsä Albert Dekkerin MGM:lle elokuvaa varten. === Kuvaukset === Uhkapelurin tuotanto alkoi kesäkuun alussa 1941 ja päättyi saman vuoden elokuun puolessa välissä. Elokuva kuvattiin MGM:n studioilla. William Daniels oli elokuvan alkuperäinen kuvaaja, mutta hänen sairastuttuaan Harold Rosson tuli hänen tilalleen kesäkuun lopulla 1941. == Ensi-ilta ja vastaanotto == Uhkapeluri sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 2. lokakuuta 1941 ja Suomessa 28. maaliskuuta 1943. Ilmestyttyään elokuva oli menestys ja MGM:n vuoden 1941 tuottoisin elokuva. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vuoden 1941 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset lännenelokuvat Luokka:Jack Conwayn ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvat
Aino (Lauri Haavin albumi)

Aino on rap- ja R&B-artisti; Lauri Haavin kolmas studioalbumi, joka ilmestyi 26. lokakuuta 2023. Albumin julkaisi PME Records ja levyllä vierailee Gettomasa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Tuottajat == * Lauri Haav (1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12) * Aaro630 (1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12) * Ruuben (1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12) * Trev Baj (3) * Pablo, Jaicus (3,12) * Aleksi Asiala (7) * Fractious Frank, MD$, MOZ, robawithit (10) * Elmeri Niiles, Onni.flp (11) == Arvostelut == * Soundi: == Lähteet == Luokka:Suomalaiset albumit Luokka:Vuoden 2023 albumit
Stéphane Fiset

Stéphane Fiset (s. 17. kesäkuuta 1970 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadanranskalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän oli Quebec Nordiquesin toisen kierroksen varaus vuodelta 1988. Hän pelasi urallaan 390 NHL-ottelua. ==Ura== Fiset pelasi ennen NHL-uraansa kolme vuotta Quebecin juniorisarja QMJHL:ssa Victoriaville Tigresin joukkueessa. NHL-debyyttinsä Fisety teki ottelussa Buffalo Sabresia vastaan 5. lokakuuta 1989. Debyyttikaudellaan hän pääsi pelaamaan kuudessa NHL-ottelussa. Seuraavalla kaudella NHL-otteluita kertyi vain kolme joiden lisäksi hän pelasi 36 ottelua AHL:n Halifaxissa. Kolmannella kaudellaan hän pelasi 23 ottelua NHL:ssa ja 29 ottelua AHL:ssa. NHL:ssa tilille kertyi uraqn ensimmäiset seitsemän voittoa. Kaudella 1992-1993 Fiset vakiinnutti asemansa NHL- jokkueessa pelaten vain kolme ottelua AHL:ssa. Fiset pelasi Quebecissa kevääseen 1995 asti ja jatkoi organisaatiossa vielä yhden kauden sen muutettua Yhdysvaltain Coloradoon ja sen myötä otettua nimen Colorado Avalanche. Kesällä 1996 Avalanche kauppasi hänet Los Angeles Kingsiin vaihdossa hyökkääjä Eric Lacroixiin. Lisäksi joukkueet vaihtoivat 1. kierroksen varausvuoroja kesän 1998 draftiin. Los Angelesissa Fiset pelasi viisi kautta kunnes maaliskuussa 2002 hänet myytiin Montreal Canadiensiin myöhemmin sovittavaa korvausta vastaan. Montrealissa Fiset pelasi kaksi ottelua joissa päästi seitsemän maalia. Kauteen mahtui myös 23 ottelua AHL-joukkue Manchester Monarchsin maalilla. Kauden jälkeen Fiset lopetti uransa. == Saavutuksia ja palkintoja == * QMJHL:n 1. All Stars joukkueen maalivahti 1989 * Kanadan juniorisarjojen (CHL) paras maalivahti 1989 * U20 MM-kisojen All Stars maalivahti 1990 * U20 MM-kisojan parhaan maalivahdin palkinto 1990 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Quanthockey.com * Hockeygoalies.org Luokka:Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Quebec Nordiquesin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt