Lea Leksi

Lea Marjatta Lehtovirta (aik. Lyytikäinen) (o.s. Osonen; 1915 Tampere – 2000 Espoo) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka kirjoitti kirjojensa ohella radioon kuunnelmia ja novelleja sekä pakinoita lukemistolehtiin.Lea Lyytikäinen (julkaisussa valokuva kirjoittajasta), Henkilöllisyystodistus, olkaa hyvä!, Lukemista Kaikille, 1944, No 27-28, sivu 12, julkaistu 1.1.1944 Hän käytti kirjailijanimeä Lea Leksi ja myös nimimerkkejä Anita Nora ja Aivan Totta. Lehtovirta osallistui menestyksellisesti vuodesta 1929 (asuen silloin vielä Tampereella) aikakauslehtien sanatehtävien kilpailuihin, niin tyttönimellään Osonen kuin myöhemmällä sukunimellään Lyytikäinen, jatkaen sanatehtävissä kilpailemista vuoteen 1937 (asuen silloin Valkjärvellä).Lukemista Kaikille, 1929, No 32, sivu 3, julkaistu 10.8.1929Seura, 1937, No 17, sivu 25, julkaistu 28.4.1937 Varsinaisen kirjoittamisen Lehtovirta aloitti suomalaisiin lukemistolehtiin Toisen maailmansodan loppuessa Helsingissä, alkuun osallistuen kirjoituskilpailuihin, ja hänen kirjallinen uransa jatkui aina 1960-luvun alkuun.Centralens för huslig ekonomi litterära pristävling avgjord, Husmodern: Organ för Föreningen Martha, 1944, No 6, sivu 7, julkaistu 1.6.1944Lukemista Kaikille, 1944, No 5-6, sivu 2, julkaistu 1.1.1944Ilta-Sanomat, 1960, No 291, sivu 3, julkaistu 16.12.1960 Hän kirjoitti paljon yhteiskunnallisista asioista sekä armeijaan ja romantiikkaan liittyviä tarinoita.Lea Leksi, Fänrik Wahls bedriver rackartyg, Korsu-Lektyr, 1944, No 1, sivu 4, julkaistu 1.1.1944Lea Lehtovirta, Vaikeneeko suomalainen harppu, Suomen Kuvalehti, 1954, No 51-52, sivu 38, julkaistu 18.12.1954Lea Lyytikäinen, Hänen hetkensä, Kotivalo, 1944, No 1, sivu 13, julkaistu 1.1.1944 Vuosina 1948–1952 Lehtovirta kirjoitti nimimerkillä "Lea Leksi ja Osmo Osoila" lukuisia kuunnelmia radiolle.Ilta-Sanomat, 1952, No 198, sivu 11, julkaistu 28.8.1952Helsingin Sanomat, 1948, No 167, sivu 17, julkaistu 23.6.1948 Lehtovirran vanhemmat olivat filosofian maisteri ja lehtori Vilho Kalervo OsonenKuolinilmoitus, filosofian maisteri ja lehtori Vilho Kalervo Osonen, Helsingin Sanomat, 1952, No 258, sivu 2, julkaistu 24.9.1952 ja Eliina Loviisa (o.s. Vartiainen). Lehtovirran ensimmäinen puoliso oli vuodesta 1935 majuri Viljo Sakari LyytikäinenKarjala, 1935, No 139, sivu 9, julkaistu 25.5.1935 ja toinen puoliso vuodesta 1949 kapteeni ja myyntipäällikkö sekä toimittaja Osmo Edvard Lehtovirta.Suomen Sosialidemokraatti, 1949, No 30, sivu 7, julkaistu 1.2.1949. Lehtovirrat aiheuttivat jonkin verran kohua 1960-luvulla eksymällä Lapin erämailla kolmasti aiheuttaen suuretsintöjä.Kadonnut toimittaja löytyi Lapin autiomajasta, Kansan Uutiset 1962, No 219, sivu 3, julkaistu 16.8.1962Toimittajapariskunta kateissa, Kansan Uutiset, 1963, No 46, sivu 10, julkaistu 16.2.1963 Osmo Lehtovirta toimi sodan aikana Suomen Aseveliliiton Työjärjestön keskustoimiston johtajana.Satiaiset, Vapaa Sana, 1948, No 168, sivu 3, julkaistu 26.6.1948 == Teoksia == * Laiva on lastattu : käytännöllistä kevyesti, näytelmä. Kotitalouskeskus, Helsinki 1944 * Mitä on tekeillä, Weidenhof? Karisto 1945 * Seikkailu Prahassa : nuoren naisen kohtalokas seikkailu suurkaupungissa. Fennia, Helsinki 1945 (nimimerkillä Anita Nora) * Tuuliharja tulee, kuvitus Susanna Nykyri. Valistus 1954 == Kirjallisuutta == * Juri Nummelin: Unohdetut kirjailijat 2. BTJ Kustannus 2007 ISBN 978-951-692-685-1 == Lähteet == * Hömpän helmet-blogi: Lea Leksi === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet