EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Toronton yliajo

Toronton yliajo oli Kanadan Torontossa tehty autoisku 23. huhtikuuta 2018. Pohjoisen Toronton North Yorkin alueella tehdyssä iskussa kuoli 10 ja loukkaantui 16 ihmistä, ja yksi loukkaantuneista kuoli vammoihinsa sairaalassa 3,5 vuotta myöhemmin. == Tapahtumien kulku == Huhtikuun 23. päivä 2018 noin puoli kahdelta iltapäivällä Ryder Systemin vuokra-autopalvelulta vuokrattu valkoinen Chevrolet Express -pakettiauto ajoi jalkakäytävälle Pohjois-Toronton North Yorkissa. Keskeistä ja vilkasliikenteistä Yonge Street -katua etelään kulkenut pakettiauto ajoi jalkakäytävällä yli kahden kilometrin matkan osuen yli kahteenkymmeneen jalankulkijaan. Toronton poliisi lähestyi pysähtynyttä pakettiautoa hetkeä myöhemmin. Pakettiauton kuljettaja Alek Minassian yritti saada poliisit ampumaan itseään väittäen olevansa aseistettu, mutta lopulta poliisikonstaapeli Ken Lam pidätti hänet ampumatta yhtäkään laukausta. == Tekijä == Iskun tekijäksi epäilty Alek Minassian on Suur-Toronton alueeseen kuuluvassa Richmond Hillissä asunut 25-vuotias mies. Tekijän uskotaan lähettäneen sosiaaliseen mediaan viestejä, joissa hän kirjoitti naisvastaiseen miesliikkeeseen liittyvästä incel-termistä, joka tarkoittaa ”vastentahtoista selibaattia” () kokevaa miestä sekä yllytti näitä miehiä kapinaan (). Minassian mainitsi myös ihannoivansa joukkomurhaaja Elliot Rodgeria, joka syytti ongelmistaan naisia ja oli aktiivinen Redditin incel-subredditissä. Minassian tuomittiin kesäkuussa 2022 elinkautiseen vankeuteen, josta hänen on mahdollista päästä ehdonalaiseen vasta 25 vuoden jälkeen. Hän sai samalla istuttavaksi myös 20 vuoden tuomion 15 murhan yrityksestä. == Uhrit == Iskussa kuoli samana päivänä 10 ihmistä ja loukkaantui 16. Yksi loukkaantuneista kuoli marraskuussa 2021 sairaalassa. Hän halvaantui iskussa kaulasta alaspäin ja vietti 3,5 vuotta sairaalassa. Uhreista valtaosa oli naisia. Kuolleista kaksi oli Etelä-Korean kansalaisia ja yksi Jordanian kansalainen. MelLastman memorial flowers.jpg|Tilapäinen muistomerkki Mel Lastman Square -aukiolla. Toronto Remembers 2018.jpg|Ihmisiä Mel Lastman Squaren muistomerkillä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kanadan historia Luokka:Toronton historia Luokka:Vuoden 2018 terrori-iskut
SS Galeka

SS Galeka oli höyrylaiva, joka rakennettiin vuonna 1899 Harland and Wolffin telakalla Union-Castle Mail Steamship Companylle. SS Galeka laskettiin vesille 21. lokakuuta 1899, ja se valmistui 23. joulukuuta 1899. Myöhemmin laiva otettiin Britannian sotilasjoukkojen kuljetukseen ja sittemmin sairaalalaivaksi ensimmäiseen maailmansotaan. 28. lokakuuta 1916 Galeka osui merimiinaan ja upposi. Miinan oli laskenut saksalainen U-vene UC-26. == Historia == Alus oli viimeinen, joka otettiin käyttöön ennen kuin varustamot Union Lines ja Castle Shipping Lines yhdistyivät vuonna 1900. SS Galeka toimi Etelä-Afrikan reitillä ensimmäiseen maailmansotaan saakka. Sodan puhjettua sitä käytettiin Ison-Britannian joukkojen kuljetukseen. SS Galeka kuljetti Australian ja Uuden-Seelannin armeijoiden joukkoja Gallipolin taisteluun. Sen jälkeen Galeka kunnostettiin sairaalalaivaksi, joka pystyi majoittamaan 366 haavoittunutta sotilasta. == Uppoaminen == Saapuessaan 28. lokakuuta 1916 Le Havreen SS Galeka ajoi merimiinaan. Aluksella oli 61 Australian kuninkaallisten lääkintäjoukkojen (RAMC) upseeria ja miehistön jäsentä sekä 56 aluksen miehistön jäsentä. SS Galeka ei silloin kuljettanut potilaita. Laivan upotessa hukkui 19 kuninkaallisen armeijan lääkintäjoukkojen jäsentä. SS Galeka ajautui La Haguen rantaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Höyrylaivat Luokka:Harland and Wolffin valmistamat alukset Luokka:Sairaalalaivat
Simón Bolívarin kansainvälinen lentoasema

Simón Bolívarin kansainvälinen lentoasema tarkoittaa * Maiquetía Simón Bolívarin kansainvälinen lentoasema, Maiquetía, Venezuela, lähellä Caracasia * Simón Bolívarin kansainvälinen lentoasema (Kolumbia), Santa Marta, Kolumbia * José Joaquín de Olmedon kansainvälinen lentoasema, aiemmin Simón Bolívarin kansainvälinen lentoasema, Guayaquil, Ecuador
Sickan Castegren

Hilda Matilda Josefina ”Sickan” Castegren, Sickan Amundsson (20. joulukuuta 1887 Helsinki – 8. kesäkuuta 1963 Tukholma, Ruotsi), oli suomalaissyntyinen näyttelijä ja operettilaulaja, joka myöhemmin vaikutti Ruotsissa.Sickan" Castegren. Svensk Filmdatabas. Viitattu 26.4.2018 Castegren aloitti teatteriuransa 1909 Käthen roolissa näytelmässä Gamla Heidelberg Helsingin Svenska Teaternissa. Hän näytteli myös elokuvissa pieniä rooleja. Castegrenin puoliso oli arkkitehti Erik Amundsson.Musikverket. Viitattu 26.4.2018 ==Filmografia== * Vänrikki Stoolin tarinat 1 – (ei kreditoitu) maalaisnainen 1926 * Kustaa Waasa osa I – Matts Ersin äiti 1928 * Norrlänningar – puhelinkeskus (ei kreditoitu) 1930 * Hänen pikku majesteettinsa – juoruilija (ei kreditoitu) 1939 * Ebberöds bank – pankin asiakas (ei kreditoitu) 1935 * Me kaksi – myyjä (ei kreditoitu) 1939 * Vain nainen – Olga Lundbäck (ei kreditoitu) 1941 * Uppåt igen – täysihoitolan omistaja (ei kreditoitu) 1941 * Jaakobin tikapuut – asiakas (ei kreditoitu) 1942 * Me kotiorjat – vieras (ei kreditoitu) 1942 * Tyttö naapurin ikkunassa – nainen ikkunassa (ei kreditoitu) 1942 * Veljesten nainen – nainen (ei kreditoitu) 1943 * När ungdomen vaknar – siivooja (ei kreditoitu) 1943 * Kuninkaankatu – kahvilanomistaja (ei roolinimeä) 1943 * Prins Gustaf – Ma' Winberg (ei kreditoitu) 1944 * Stopp! Tänk på något annat – nainen ikkunassa (ei kreditoitu) 1944 * En dotter född – vuokraemäntä (ei kreditoitu) 1944 * Luokkatoverit – opettaja (ei kreditoitu) 1952 ==Teatteri== ===Roolit (valikoima)=== Vuosi Rooli Näytelmä Ohjaaja Teatteri 1911 Käthie Gamla Heidelberg Wilhelm Meyer-Förster Svenska teatern 1911 Dora Miller Den starkaste Clyde Fitch Gunnar Klintberg Svenska teatern 1912 Charlotte De fem frankfurtarna Carl Rössler Svenska teatern 1912 Verja 4711 Algot Sandberg Knut Nyblom Vasateatern 1914 Fränze Storstadsbaciller Jean Gilbert Carl Barcklind Vasateatern 1915 Viviane Pariserluft Martin Knopf Vasateatern 1915 Stephanie Två man om en änka Victor Hollaender, Heinrich Storbitzer ja Richard Kessler Carl Barcklind Vasateatern 1915 Mrs Pipkin Var är Johnny Nathaniel Jones, Maurice Bernardt ja Joseph Corin Carl Barcklind Oscarsteatern 1915 Luxemburgin kreivi Franz Lehár, Alfred Maria Willner ja Robert Bodansky Oscarsteatern 1919 Ei sitä voi koskaan tietää George Bernard Shaw Djurgårdsteatern 1919 Fästmanssoffan Georg Nordensvan Albert Ståhl Djurgårdsteatern 1927 Som i ungdomens vår Walter Kollo ja Willy Bredschneider Arvid Petersén Södra Teatern 1928 Österlunds Hanna Frans Hedberg Hjalmar Peters Tantolundens friluftsteater 1943 Mrs Grey Den okuvliga Mr Bunting Robert Greenwood Martha Lundholm Vasateatern == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Ruotsalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
T18 (haupitsi)

T18 oli yhdysvaltalainen telatykki. Sen kehittäminen aloitettiin syyskuussa 1941 ja siinä käytettiin M3 Stuartin alustaa. Sen etuosan oikealle puolelle kiinnitettiin 75 millimetrin haupitsi. Koska armeija ei pitänyt T18:sta, sen suunnittelu hylättiin vuonna 1942, ja T41:n suunnittelu aloitettiin. T18-prototyyppejä säilytettiin Aberdeenin koekentällä vuoteen 1947 asti, jolloin ne tuhottiin. ==Kehitys== T18:n kehittely alkoi vuonna 1941. Se perustui M3 Stuartin -alustaan, mutta se valmistettiin kevyestä teräksestä. 75 millimetrin haupitsi asennettiin T18:n etuosaan. T18:sta valmistettiin kaksi prototyyppiä, jotka lähetettiin Aberdeenin koekentille. Vaunuista ei pidetty painonsa takia. Siihen aikaan ensimmäinen pilottimalli oli puolivälissä, mutta projekti keskeytettiin, koska armeija ei pitänyt sen painosta ja pystysuorasta panssarista. Lopulta T41 projekti korvasi T18 projektin. ==Lähteet== * Chamberlain & Ellis (1969), s. 90. * Zaloga (1999), s. 19 * http://mailer.fsu.edu/~akirk/tanks/UnitedStates/selfpropelledguns/selfpropelledguns.html ==Kirjallisuutta== *Chamberlain, Peter; Ellis, Chris (1969). British and American Tanks of WWII. New York, NY: Arco Publishing Inc. ISBN 0-304-35529-1. *Hunnicutt, R. P. (1992). Stuart: A History of the American Light Tank. Novato, Calif: Presidio Press. ISBN 0-89141-462-2. *Zaloga, Steven J. (1999). M3 and M5 Stuart Light Tank 1940–1945. New Vanguard. Oxford, UK: Osprey Publishing. ISBN 1-85532-911-5. Luokka:Telatykit
Sakarsaari

Sakarsaari on vulkaaninen saari Bismarckinmerellä Uudesta-Britanniasta lounaaseen. Saari on kerrostulivuori, jossa on kraatterijärvi. Saaren korkein kohta on 992 metriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Volcano World - Oregon State University: Sakar * Pacific Wrecks - Sakar Island, West New Britain Province, Papua New Guinea (PNG) * Mountain-Forecast: Sakar Island Mountain Information Luokka:Papua-Uuden-Guinean saaret
Kuusiston VPK

Kuusiston vapaaehtoinen palokunta on vuonna 1937 perustettu, Kaarinan kaupungissa toimiva vapaaehtoinen palokunta. Palokunnan alkuperäinen kotikunta Kuusisto liitettiin Kaarinaan vuonna 1946. Kuusiston VPK:n paloasema sijaitsee Kaarinan paloaseman yhteydessä osoitteessa Kyynäräkatu 2, 20780 Kaarina. == Toiminta == Kuusiston VPK toimii Varsinais-Suomen aluepelastuslaitoksen sopimuspalokuntana ja on normaalin pelastustoiminnan ohella erikoistunut vesihuoltotehtäviin yhdessä Kaarinan VPK:n kanssa. Hälytysosastoon kuuluu 22 henkilöä ja pelastustoimen tehtäviä on vuosittain noin 40-70 kpl. == Kalusto == Kuusiston VPK:n kalustoa * RVS411 - Sammutus-/vesihuoltoyksikkö (Scania P114GB4X2NZ) * RVS4174 - Vesihuoltoyksikkö (Ford Ranger AT 35) * RVS417 - Miehistönkuljetusyksikkö (Mercedes-Benz Vito 116CDI 4×4) * RVS4188 - Telatraktori (John Deere Gator XUV 885D) == Lähteet == # HAKA Palokuntarekisteri # http://www.kuusistonvpk.org/ == Aiheesta muualla == # Kuusiston VPK:n kotisivut # Kuusiston VPK Facebookissa Luokka:Varsinais-Suomen pelastuslaitoksen sopimuspalokunnat Luokka:Kaarina
Julia Santos Solomon

Julia Santos Solomon (s. 1956) on dominikaanilainen taidemaalari. Hän työskentelee monipuolisesti eri taidekentillä tehden multimediateoksia, maalauksia, piirustuksia ja muotisuunnittelua. == Elämänvaiheita == Santos Solomon syntyi Dominkaanisessa tasavallassa. Perhe muutti Yhdysvaltoihin New Yorkiin kun Santos Salomon oli kymmenenvuotias. Tosin hän oli joutunut eroamaan äidistään jo neljävuotiaana ja oli ollut isoäitinsä kasvattama. Hänen taiteelliset lahjansa huomattiin jo varhain ja hän pääsi New Yorkissa taidelukioon. Opinnot jatkuivat Rhode Islandin osavaltion taidekoulussa. http://www.hudsonvalleyone.com/2016/12/08/a-studio-visit-with-julia-santos- solomon/ Aikuistuttuaan hän muutti takaisin Dominikaanissen tasavaltaan, missä ryhtyi veistämään itseään esittäviä lapsuusmuotokuvia ja muotokuvia esiäideistään. Hän maalasi ne väreillä jotka muistuttavat Karibian meren saarten rikasta maaperää. Itseään Santos Solomon pitää hybridinä: hän oli lapsi jonka piti toimia tulkkina vanhemmilleen ja tarkkailla ja selviytyä vieraassa ympäristössä. Santos haluaa, että hänen tyttärensä tietäisi mistä hänen juurensa ovat. Tämän hän haluaa kertoa taiteellaan. == Lähteet == Luokka:Dominikaanilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Sciences

__NOTOC__ The Sciences on yhdysvaltalaisen stoner metal -yhtyeen Sleepin neljäs studioalbumi, jonka julkaisi Third Man Records yllätysjulkaisuna 20. huhtikuuta 2018, noin kaksikymmentä vuotta myöhemmin edellisestä Dopesmoker- albumista.Blabbermouth.net: "SLEEP Releases First New Album Since 1998, 'The Sciences'" (20.4.2018) Yhtye erosi vuonna 1998, mutta jäsenet palasivat lopulta yhteen vuonna 2009. He julkaisivat uuden singlen The Clarityn vuonna 2014. Yhtye ilmoitti vuonna 2017 nettisivullaan, että heidän uusin albuminsa on melkein valmis.Axl Rosenberg: "Sleep Issue New Album Update… in Morse Code" Metalsucks.net (11.3.2018) == Kappaleet == # # # # # # == Arvostelut == * Metacritic: 86/100Metacritic: The Sciences - albumin metascore * Pitchfork: 8.4/10Grayson Haver Currin: The Sciences - levyarvostelu Pitchfork (26.4.2018) * Kaaoszine: Stoner-pioneeri Sleep teki ”The Sciences” -paluualbuminsa täysin omilla ehdoillaan Viitattu 24.8.2022. * Soundi:Arvio: Maineikas sauhuttelijayhtye Sleep näyttää, että vuosien aikana kasautuneet odotukset on mahdollista lunastaa Viitattu 24.8.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Yhdysvaltalaiset doom metal -albumit Luokka:Stoner rock -albumit
Liwaa Yazji

Liwaa Yazji (arabiaksi لواء يازجي; s. 18. kesäkuuta 1977 Moskova) on syyrialainen käsikirjoittaja, dramaturgi, ohjaaja ja runoilija. Yazjin syyrialaiset vanhemmat olivat päässeet opiskelemaan Neuvostoliittoon, missä hän syntyi. Hänen isänsä oli kuvataiteilija ja äiti gynekologi. Opintojen päätyttyä perhe palasi Syyriaan, ensin Aleppoon ja myöhemmin Damaskokseen. Yazijn opiskeli Damaskoksen yliopistossa aluksi kirjallisuutta ja myöhemmin teatteritiedettä Damaskoksen ylemmässä draamataiteen oppilaitoksessa. Vuodesta 2003 alkaen hän työskenteli dramaturgina ja apulaisohjaajana teatteriproduktiossa. Damaskos oli vuonna 2008 arabialaisen kulttuurin pääkaupunki ja Yazjin työskenteli sen teatteri- ja tanssiohjelmien parissa. Sen jälkeen hän pääsi työskentelemään televisiolle ja useille arabiankielisille tuotantoyhtiöille. Vuonna 2011 hän oli apulaisohjaajana elokuvalle Windows to the Soul- A Story about Syria 2011-2010 نوافذ الروح- حكاية سوريا" Syyriassa vallankumous muuttui sisällissodaksi ja Yazji alkoi tehdä ensimmäistä dokumenttielokuvaansa Haunted vuonna 2012. Se käsittelee Syyrian arabikevään tragedioita.http://www.faz.net/aktuell/feuilleton/kino/film-haunted-erzaehlt- geschichte-vom-syrien-krieg-14543491.html|title=Dokumentarfilm über Syrien: Von Tellern und Raketen Haunted sai ensi-iltansa vuonna 2014. Sen jälkeen Yazji muutti Libanoniin. Saksaan, Berliiniin hän muutti vuonna 2016. Vuodesta 2012 hän on kuulunut Ettijahat-Independent Culture -ryhmään, joka tekee hyväntekeväisyystyötä.http://www.ettijahat.org/page/trustees == Lähteet == Luokka:Syyrialaiset elokuvaohjaajat Luokka: Syyrialaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mary Dohey

Mary Imelda Dohey (22. syyskuuta 1933 – 12. kesäkuuta 2017) oli kanadalainen lentoemäntä. Hän sai Cross of Valour -urhoollisuusmitalin toiminnastaan Air Canadan DC-8-koneessa, joka kaapattiin 12. marraskuuta 1971. Hän oli kolmas Cross of Valourin saaja ja ensimmäinen, joka vastaanotti palkinnon itse, sillä kaksi aiemmin myönnettyä palkintoa olivat molemmat postuumeja. Dynamiitilla ja haulikolla aseistautunut Paul Cini kaappasi DC-8-koneen, jossa Dohey oli lentoemäntänä, ja otti hänet panttivangiksi. Aiemmin psykiatrisena sairaanhoitajana työskennellyt Dohey rauhoitteli häntä, piti häntä kädestä ja jutteli hänen kanssaan. Cini pakotti koneen laskeutumaan Great Fallsiin, jossa hän halusi, että kone tankataan Irlantiin lentämistä varten. Cini sai 50 000 dollaria lunnaita, ja kone lähti lentoon. Dohey suostutteli Cinin päästämään osan matkustajista ja miehistöstä pois, ja kone laskeutuikin tunnin kuluttua uudelleen Great Fallsiin. Myös Dohey olisi halutessaan päässyt vapaaksi, mutta hän päätti jäädä muun miehistön avuksi rauhoittelemaan Ciniä. Pian koneen lähdettyä jälleen lentoon miehistö sai taltutettua Cinin. Mary Doheyn katsottiin toiminnallaan pelastaneen 200 ihmisen hengen. Hänelle myönnettiin joulukuussa 1975 urheudesta Cross of Valour -mitali. Samalla lennon purseri John Joseph Arpin sai Star of Courage -mitalin ja kapteeni Vernon Ehman Medal of Bravery -mitalin. Dohey jatkoi kaappauksen jälkeen uraansa lentoemäntänä, vaikka kärsikin painajaisista ja peloista. Hän kuoli 83-vuotiaana 12. kesäkuuta 2017. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset henkilöt Luokka:Lentoemännät ja stuertit Luokka:Sairaanhoitajat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Ukonhattukimalainen

Ukonhattukimalainen (Bombus consobrinus) on kimalaisiin kuuluva mesipistiäislaji. Suomessa se on hyvin harvinainen ja luokiteltu erittäin uhanalaiseksi. == Koko ja ulkonäkö == Ukonhattukimalainen on kookas kimalaislaji, joka muistuttaa väritykseltään etenkin kartano- ja korpikimalaista. Ruumiin pituus on kuningattarella 20-23 mm, työläisillä ja kuhnureilla 12-17 mm. Ruumis on musta, mutta keskiruumis ja takaruumiin tyviosa ovat ruskeanoranssit ja takaruumiin kärki valkoinen. Kuningattaret ja työläiset ovat väritykseltään samanlaiset. Pää ja suuosat ovat pitemmät kuin kartano- ja korpikimalaisella: posken pituus on yli kaksi kertaa suuosien leveys. s. 74, 92Artsdatabanken (viitattu 26.4.2018) == Levinneisyys == Ukonhattukimalainen on taigalaji, jota tavataan Pohjois- ja Itä-Euroopasta Siperian poikki Kiinan pohjoisosiin, Koreaan ja Japaniin saakka.Pierre Rasmont & Stéphanie Iserbyt: Atlas of the European Bees: genus Bombus (viitattu 26.4.2018) Suomessa sen levinneisyys rajoittuu täysin Pohjois-Karjalan ukonhattulehtoihin. == Elinympäristö ja elintavat == Ukonhattukimalainen on Pohjois-Euroopan ainoa yhteen ravintokasviin erikoistunut kimalaislaji. Suomessa sen pääasiallinen ravintokasvi on lehtoukonhattu (Aconitum lycoctonum), jota tavataan vain parillakymmenellä paikalla Pohjois-Karjalassa Kiteen ja Tohmajärven kuntien alueella. Erittäin pitkäkielinen ukonhattukimalainen on yhdessä tarhakimalaisen kanssa ainoa lehtoukonhatun pölyttämiseen kykenevä hyönteinen. Talvehtinut kuningatar lähtee liikkeelle vasta kesäkuussa, kun ukonhattujen kukinta alkaa. Vaikka laji onkin erikoistunut ukonhattuihin, kuningatar käy myös muiden kasvien kukilla. Yhdyskunnan pesä on maassa, yleensä vanhassa myyränpesässä. Yhdyskunnassa on 50-70 yksilöä. Muista kimalaisista poiketen ukonhattukimalaisyhdyskunta saattaa tuottaa kuningattaria jopa saman määrän kuin pesässä on työlaisiä, kun muilla lajeilla työläisiä syntyy selvästi enemmän. Suomen uhanalaisarvioinnissa 2010 ukonhattukimalainen on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi (EN). Vaikka Suomen kaikki ukonhattulehdot onkin rauhoitettu, kimalaisen ravintokasvia uhkaa niiden umpeenkasvu. Kimalaista itseään myös samasta ravintokasvista kilpailevan tarhakimalaisen yleistyminen. RuotsissaArtdatabanken (viitattu 26.4.2018) ja Norjassa laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Ukonhattukimalainen (Bombus consobrinus) *iNaturalist: Ukonhattukimalainen (Bombus consobrinus) *ITIS: Bombus consobrinus *UniProt: Taxonomy - Bombus consobrinus *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Bombus consobrinus *Pherobase: Semiochemicals of Bombus consobrinus Luokka:Kimalaiset
Constanza

Constanza voi tarkoittaa * Constanza (kuningatar) * Constanța, Romanian kaupunki * Constanza (Dominikaaninen tasavalta), kaupunki
Suojasää (televisiosarja)

Suojasää (Оттепель, Óttepel) on Valeri Todorovskin ohjaama venäläinen televisiosarja vuodelta 2013. Kuvitteellinen 12-osainen sarja kertoo Moskovan elokuvastudioiden ihmisistä Neuvostoliitossa 1960-luvun alun liberaalin, suojasääksi kutsutun Nikita Hruštševin valtakauden aikana. Sarja on ollut Venäjällä yksi 2010-luvun menestyneimmistä televisiosarjoista. Sitä on kutsuttu Venäjän vastineeksi yhdysvaltalaiselle Mad Men -sarjalle. Ohjaaja Todorovski onkin sanonut saaneensa idean sarjaan tavattuaan tuon sarjan luojan Matthew Weinerin, jonka isä työskenteli 1960-luvulla mainostoimistossa. Todorovskin isä puolestaan oli tuolloin työssä Mosfilmissä. Todorovskin ohella sarjan käsikirjoittajina ovat toimineet Dmitri Konstantinov ja Aljona Zvantsova. ==Juoni== Eletään vuotta 1961. Elokuvaaja Viktor ”Vitja” Hrustaljovia epäillään ystävänsä, käsikirjoittaja Kostja Paršinin kuolemasta, jonka hän tietää itsemurhaksi koska Kostja ei saanut mitään tekstejään tuotantoon. Viranomaiset yrittävät kaikin keinoin osoittaa Viktorin syylliseksi kesken komediaelokuvan kuvausten, joita ohjaa kuuluisa Krivitski. Seuraavaksi Vitja haaveilee pääsevänsä kuvaamaan kuolleen ystävänsä jälkeensä jättämän loistavan draamakäsikirjoituksen tämän tahdon mukaisesti. Nuori ohjaaja Jegor haluaa sovittaa käsikirjoituksen, ja Viktor saa suhteillaan hoidettua Jegorin Krivitskin sijaiseksi, kun tämä loukkaantuu humalassa ja joutuu sairauslomalle. Kokemattoman Jegorin ohjaamassa kolhoosimusikaalissa näyttelevät myös Vitjan ex-vaimo ja hänen uusi ihastuksensa, nuori Mariana. ==Rooleissa== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Venäläiset televisiosarjat Luokka:2010-luvun televisiosarjat Luokka:Televisiosarjat elokuvanteosta
Anna Šabatová

Anna Šabatová (s. 23. kesäkuuta 1951 Brno, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen poliitikko, ihmisoikeusaktivisti ja virkamies. Hän oli Tšekkoslovakian aikana aktiivinen maan kansalaisliikkeessä ja oli allekirjoittamassa niin sanottua Peruskirja 77:ää ja perustamassa epäoikeudenmukaisesti syytettyjen puolustusjärjestöä. Tšekkoslovakian hajottua Šabatová on toiminut virkamiehenä Tšekin hallinnossa, ja vuonna 2014 hänet valittiin maan oikeusasiamieheksi. == Elämä == === Nuoruus === Anna Šabatová syntyi Brnossa 1951. Hänen isänsä oli vasemmistopoliitikko Jaroslav Šabata. Anna opiskeli Brnon yliopistossa filosofiaa. === Toisinajattelijana Tšekkoslovakiassa === Šabatová pidätettiin isänsä ja veljensä kanssa ennen vuoden 1971 vaaleja, kun he jakoivat hallituksen vastaisia kirjasia. Šabatová sai kolmen vuoden tuomion kumouksellisesta toiminnasta, mutta tuomio muutettiin ehdolliseksi joulukuussa 1973. Šabatová oli mukana vuosina 1977–1979 vasemmistopuolueiden toiminnassa Länsi-Berliinissä. Hän toimitti sinne meniä tšekkiläisiä samizdat-julkaisija ja toi ulkomaalaisia kirjoituksia Tšekkoslovakiaan. Šabatová oli vuonna 1977 allekirjoittanut niin sanotun Peruskirja 77:n ja oli sen jälkeen aktiviisesti mukana sen pohjalle nousseessa kansalaisliikkeessä. Peruskirja 77 allekirjoittivat myös muun muassa Šabatován isä Jaroslav Šabata ja puoliso Petr Uhl. Šabatová oli vuonna 1978 perustamassa epäoikeudenmukaisesti syytettyjen puolustusjärjestöä (VONS). Vuodesta 1979 vuoteen 1984 hän julkaisi miehensä vankila-ajan aikana uutiskirjettä Peruskirja 77:stä. Šabatovásta tuli Tšekkoslovakian ihmisoikeusliikkeen keskeisimpiä edustajia. Hänen asunnossaan järjestettiin useita toisinajattelijoiden tapaamisia, ja hän oli useasti myös salaisen poliisin etsintöjen kohteena. Šabatová oli vuonna 1987 mukana perustamassa puolalais-tšekkoslavikalaista solidaarisuusliikettä ja vuonna 1988 Petr Pospíchalin ja Petr Uhlin kanssa Itä-Euroopan informaatiotoimistoa, jonka tarkoituksena oli yhdistää Keski-Euroopan itäosien oppositioliikkeitä ja informoida ulkomaalaista mediaa. === Opiskelu ja virkamiesura Tšekissä === Šabatová toimi marraskuussa 1989 samettivallankumouksen viestintätoimistossa. Hän jatkoi seuraavana vuonna opintojaan Kaarlen yliopistossa ja sai vuonna 1996 tutkinnon tšekin filologiasta. Tšekin työministeriön konsulttina Šabatová toimi vuosina 1990–2002. Hän keskittyi erityisesti yhteiskunnallisiin asioihin. Šabatová oli kuuden vuoden ajan apulaisoikeusasiamies, ja vuonna 2014 hänet valittiin uudeksi oikeusasiamieheksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tšekkiläiset poliitikot Luokka:Tšekkoslovakialaiset toisinajattelijat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maria Teresa (Napoli)

Maria Teresa Carolina Giuseppina (6. kesäkuuta 1772 Kuninkaallinen palatsi, Napoli, Napolin kuningaskunta – 13. huhtikuuta 1807 Hofburg, Wien, Itävallan arkkiherttuakunta) oli Habsburg-sukuun kuuluva Sisilian ja Napolin prinsessa, josta tuli serkkunsa Frans I:n toisena puolisona Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan viimeinen keisarinna vuosina 1792–1806 ja sen jälkeen Itävallan ensimmäinen keisarinna. == Suku == Maria Teresa oli Molempain Sisilian kuninkaan Ferdinand I:n ja Itävallan arkkiherttuatar Maria Karoliinan esikoinen ja vanhin tytär. Hänet nimettiin äidinäitinsä Itävallan arkkiherttuattaren Maria Teresian mukaan. Hänellä oli viisitoista sisarusta, joista nuoremmasta sisaresta Maria Amaliasta tuli Ranskan viimeinen kuningatar. == Avioliitto ja lapset == Prinsessa Maria Teresa avioitui 19. maaliskuuta 1790 Itävallan keisari Frans I:n kanssa. Aviopuolisoiden sukulaisuussuhteet olivat Habsburgienkin mittakaavassa läheiset - he olivat kaksinkertaisia serkkuja, sekä isän että äidin puolelta. He saivat kaksitoista lasta, joista seitsemän saavutti aikuisiän. Kaksi lapsista oli synnynnäisesti vammaisia. * Marie-Louise (1791–1847) Ranskan ja Italian keisarinna, nai välittäjän avulla Napoléon Bonaparten, heillä oli yksi poika; avioitui toisen kerran morganaattisesti rakastajansa Adam-Adalbert von Neippergin kanssa, heillä oli kolme lasta, joista ensimmäinen syntyi ennen avioliittoa. * Ferdinand (1793–1875) kruununperillinen ja keisari Ferdinand I, naitettiin Sardinian prinsessa Savoijin Maria Annalle (1803–1884), joka toimi vammaisen miehensä hoitajana, ei jälkeläisiä * Maria Josefina Leopoldina (1797–1826) naitettiin välittäjän avulla Brasilian keisari Pedro I:lle, heillä oli 11 lasta * Maria Klementina (1798–1881), avioitui äitinsä nuoremman veljen, Salernon prinssi Leopoldon (1790–1851) kanssa, joka oli Molempain Sisiliain kuninkaan Ferdinand I:n ja kuningatar Maria Karoliinan poika, heillä oli jälkeläisiä * Maria Karoliina (1801–1832), avioitui Saksin kuningas Fredrik August II:n (1797–1854) kanssa, liitto oli lapseton * Frans Kaarle (1802–1878), avioitui Baijerin prinsessa Sophien kanssa, heidän neljästä pojastaan tuli keisari Frans Joosef I, Meksikon kuningas Ferdinand Maksimilian I ja Itävallan arkkiherttua Kaarle Ludvig * Maria Anna (1804–1858), syntyi henkisesti kehitysvammaisena ja kasvoiltaan epämuodostuneena, pysyi naimattomana Aikalaiset ovat kuvanneet Maria Teresaa eloisaksi ja energiseksi. Avioliitto oli tasapainoinen, puolisoita yhdisti rakkaus musiikkiin. Maria Teresa kuoli 35-vuotiaana ennenaikaisesti syntyneen 12. lapsensa keskenmenon aiheuttamiin komplikaatioihin.Maria Theresa of Naples and Sicily empress of AustriaViitattu 16.5.2024 == Lähteet == Luokka:Habsburgin hallitsijasuku Luokka:Prinsessat Luokka:Keisarinnat Luokka:Vuonna 1772 syntyneet Luokka:Vuonna 1807 kuolleet Luokka:Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinnat
Juri Nikulin

Juri Vladimirovitš Nikulin (; 18. joulukuuta 1921 Demidov, Smolensk – 21. elokuuta 1997 Moskova) oli neuvostoliittolainen koomikko, miimikko, klovni, sirkuksenjohtaja ja näyttelijä. Hän oli yksi arvostetuimmista Moskovan valtionsirkuksen esiintyjistä. Uransa aikana hän sai miltei kaikki mahdolliset venäläiset ansiomitalit ja kunniamaininnat, muun muassa Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen. Hän näytteli myös monissa neuvostoelokuvissa, kuten Leonid Gaidain komedioissa Morsiamen ryöstö kaukasialaisittain (1967), Briljanttikäsi (1969) ja 12 tuolia (1971). == Elokuvia == * 1961: Kun puut olivat isoja (Kogda derevja byli bolšimi) * 1964: Poliisikoira Muhtar (Ko mne, Muhtar!) * 1967: Morsiamen ryöstö kaukasialaisittain (Kavkazskaja plennitsa – ili novyje prikljutshenija Shurika) * 1969: Briljanttikäsi (Brilliantovaya ruka) * 1971: 12 tuolia (Dvenadtsat stuljev) * 1972: Piste, piste, pilkku (Totshka, totshka, zapjataja...) * 1975: He taistelivat synnyinmaansa puolesta (Oni srazhalis za Rodinu) * 1976: Kaksikymmentä päivää ilman sotaa (Dvadtsat dnei bez voiny) * 1982: En halua tulla aikuiseksi (Ne hotshu byt vzroslym) * 1983: Linnunpelätin (Tšutšelo) == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Öhman, Mia: ”Punaiset klovnit Nikulin ja Mayall”. Filmihullu 6/2019. == Aiheesta muualla == * Luokka:Neuvostoliittolaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet Luokka:Venäläiset sirkustaiteilijat
Sun Yafang

Sun Yafang (s. 1955) on kiinalainen yritysjohtaja. Hän oli maailman suurimpiin matkapuhelinvalmistajiin lukeutuvan Huawei Technologiesin holdingyhtiömuotoisen emoyhtiön (Huawei Investment & Holding Co., Ltd) hallituksen puheenjohtajana vuosina 1999–2018; jatkaa tämän jälkeen hallituksen jäsenenä. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli Sunin vuoden 2014 maailman vaikutusvaltaisimpien naisten listallaan sijalle 81. Talousjulkaisu Fortune luokitteli hänet vuonna 2017 yhä maailman talouselämän kansainvälisten (ei-yhdysvaltalaisten) naisvaikuttajien 7. sijalle. Hän osallistui esimerkiksi Kiinan presedentti Xi Jinpingin mukana maailman talousvaikuttajien Davosin huippukokoukseen. Huawein liikevaihto oli noullut edellisvuonna 2016 jopa 32 prosenttia 78,5 miljardiin dollariin. Sun suoritti vuonna 1982 alemman korkeakoulututkinnon Chengdun sähkötieteiden ja tekniikan yliopistossa. Hän työskenteli ensin teknikkona Xin Fei tv-tehtaassa. Vuonna 1985 hän siirtyi insinööriksi Pekingin viestintätekniikan tutkimusinstituuttiin. Huawein palvelukseen hän tuli markkinointi- ja myyntiosaston insinööriksi vuonna 1989. Tämän jäälkeen seurasivat erilaiset johtotehtävät. Hän on leski, yksi lapsi. Vuonna 2011 The Washington Timesissä julkaistun artikkelin mukaan Sun olisi työskennellyt ennen Huaweille siirtymistään Kiinan valtionturvallisuuden ministeriön palveluksessa. Lähteenään lehti käytti Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA:n julkaisemaa raporttia. Lisäksi Huawei olisi sidoksissa Kiinan valtion vakoiluviranomaisiin. Yhtiön kerrottiin saaneen noin 228 miljoonaa dollaria Kiinan valtion tutkimus- ja tuotekehittelyrahoitusta edeltävän kolmen vuoden aikana. Vuonna 2012 The Washington Post kuitenkin kertoi, että Huawein yhdysvaltalaisen kilpailijan Ciscon työntekijä, oli ollut laatimassa Huaweitä kritisoinutta raporttia. Huhtikuussa 2018 uutisoitiin, että Yhdysvaltain NSA oli tarkkaillut Huawein johdon, mukaanluettuna Sun Yafangin viestintää vuodesta 2009 lähtien. Tieto pohjautui Der Spiegel -lehdelle vuodettuihin asiakirjoihin. Huawein tuotteet koettiin uhkana Yhdysvalloille; toisaalta Yhdysvaltain turvallisuusviranomaiset samalla halusivat selvittää, miten he pääsisivät tunkeutumaan Huawein valmistamiin laitteisiin kuten reitittimiin ja tukiasemiin (ja näin vakoilemaan tehokkaammin). Useat yhdysvaltalaiset konservatiivisenaattorit myös kampanjoivat Huawein toimiinan laajenemisen estämiseksi. ==Lähteet== Luokka:Kiinalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Huawei Luokka:Kiinalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Anu Avaskari

Anu Avaskari (s. 1956 Tornio) on inarinsaamelainen poliitikko. Avaskari on pitkäaikainen Inarin kunnanvaltuuston puheenjohtaja, saamelaiskäräjien jäsen ja Anarâšahin (Inarinsaamelaiset ry:n) puheenjohtaja. Koulutukseltaan Avaskari on sosionomi (AMK) ja on työskennellyt päihdetyöntekijänä. Avaskari on ollut Inarin kunnanvaltuustossa Sitoutumattomien valtuustoryhmässä, Keskustan ja nyt Kokoomuksen kunnanvaltuutettuna. Maaliskuussa 2018 Avaskari sai rajavartiolaitoksen ansiomitalin. Anu Avaskari on valittu Inarin kunnanvaltuustoon, aluksi varavaltuutetuksi 1989 ja valtuutetuksi 1993. Avaskari on Eero Avaskarin lapsi ja Kunnan-Antti Avaskarin pojantytär.Kaukovalta 2015: 59. == Lähteet == *Rauna Kaukovalta: Sukukirja Inarin Aikioista. Waasa Graphics, Vaasa, 2015. ISBN 978-952-93-6034-5. === Viitteet === Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Saamelaiset henkilöt Luokka:Saamelaiskäräjien jäsenet (Suomi) Luokka:Suomalaiset saamelaispoliitikot Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Lapin aluevaltuutetut
Siks ku mä halusin

Siks ku mä halusin on Maija Vilkkumaan kappale, joka julkaistiin 27. huhtikuuta 2018. Se nousi Suomen virallisen radiosoittolistan sijalle 14. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 kappaleet Luokka:Maija Vilkkumaan kappaleet
Rauni Äärelä-Vihriälä

Rauni Äärelä-Vihriälä (s. 1982) on sodankyläläinen luokanopettaja ja saamen kielen opettaja. Äärelä-Vihriälä on toiminut saamelaisyhdistystoiminnassa Rovaniemellä ja Vuotsossa ja oli saamelaiskäräjien Sodankylän edustajana kaksi käräjäkautta. Hän ollut mukana perustamassa pohjoissaamenkielistä kielipesää Rovaniemelle ja Sodankylän kirkonkylään. Äärelän väitöskirja tarkasteli saamenkielisen kielipesän toiminnan toteuttamista saamelaisessa varhaiskasvatuksessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Suomalaiset saamelaispoliitikot Luokka:Saamelaiskielten tutkijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Suomalaiset opettajat
Shari Arison

Shari Arison (s. , New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-israelilainen yritysjohtaja, hyväntekijä ja miljardööriperijätär. Hänen edesmennyt isänsä oli liikemies Ted Arison (1924–1999), joka perusti risteilylaivayhtiö Carnival Corporationin ja jätti tyttärelleen huomattavan omaisuuden. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi Shari Arisonin varallisuudeksi 5,5 miljardia dollaria. Hän oli tuolloin Israilin rikkain nainen ja kolmanneksi rikkain henkilö. Arsion on investoinut perimiänsä sijoituksia huomattavassa määrin uudelleen. Hän hallitsee omistuksiaan erityisesti holdingyhtiö Arison Investmentsin välityksellä, jonka hän siirsi hallintaansa myymällä vuonna 2005 Eurocom-tietoliikenneyhtiön omistuksiaan ja ostamalla veljensä Micky Arisonin, äitipuolensa ja Hapoalin-pankin johtajan osuudet holdingyhtiöstä. Vuoden 2018 alussa hänen varallkisuutensa pääosa muodostui kolmen julkisesti noteeratun yhtiöiden omistusosuuksista: 5 prosentin osuus risteilyoperaattori Carnival Cruisesista, 20 prosentin osuus Tel Avivista käsin toimivasta israelilaisesta Bank Hapoalimista ja lähes puolet israililaisesta rakennusyhtiöstä Shikun & Binui. Hän on sijoittanut myös rakennushankkeisiin, mukaan luettuna suolanpoistolaitos ja aurinkovoimalaitos. Hän esitteli vuonna 2008 luxemburgilaisen teollisuus- ja vesilaitosten vuotojen ja siirtohävikin vähentämiseen erikoistuneen Miya -sijoitusyhtiön ja laajentanut yli 120 miljoonan dollarin kansainvälisin yritysostoin tämän osa- alueen omistuksiaan. Arisonin vanhemmat erosivat hänen lapsuudessaan vuonna 1966. Hän vietti nuoruudessaan aikaansa sekä äitinsä luonna Iraelissa että isänsä luona Yhdysvalloissa. Koulun jälkeen, hän muutti Israeliin ja suoritti asevelvollisuutensa Israelin puolustusvoimissa. Sitten hän opiskeli muutaman lukukauden Miamissa sijaitsevassa Dade Community Collegessa, ja palasi koulupudokkaana Israeliin vuonna 1991. Hän perusti isänsä kanssa isän nimeä kantavan hyväntekeväisyyssäätiön (Ted Arison Family Foundation) vuonna 1981 ja on toiminut sen johdossa (1987–). Hänen isänsä kuoltua 1999, hän peri 35 prosenttia isänsä varallisuudesta. Hän on eronnut kolmesti, ja hänellä on neljä lasta. Hän on julkaissut kirjan Birth – When the Spiritual and the Material Come Together (2009; kirjan ISBN 978-1-60747-725-9; useita muitakin formaatteja). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Ted Arison Family Foundation (arisonfoundation.com) Luokka:Israelilaiset yritysjohtajat Luokka:Yhdysvaltalaiset yritysjohtajat Luokka:Hyväntekeväisyyden harjoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset miljardöörit Luokka:Israelilaiset miljardöörit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heidi Eriksen

Heidi Anita Eriksen (s. 13. lokakuuta 1972 Utsjoki) on Utsjoen kunnanlääkäri. Hän on toiminut Utsjoen kunnan vastaavana lääkärinä ja oli vuonna 2016 kunnan ainoa saamenkielinen lääkäri. Eriksenin tutkimuskohteena ovat biokemiaa käsittelevän väitöskirjan (2010) jälkeen olleet saamelaisten ja muiden alkuperäiskansojen sairaudet ja hyvinvointi. Eriksen oli Saamelaiskäräjien jäsen 2008–2011. Hän on ollut Saamelaiskäräjien sosiaali- ja terveyslautakunnan jäsen 2008–2011, 2012–2015 ja 2016–2019. == Lähteet == Luokka:Saamelaiskäräjien jäsenet (Suomi) luokka:Suomalaiset saamelaispoliitikot luokka:Suomalaiset lääkärit luokka:Elävät henkilöt luokka:Vuonna 1972 syntyneet
Maria Sofia Aikio

Maria Sofia Aikio (s. 1940-luvun lopulla) on saamelainen yhdistysaktiivi. Hän on toiminut saamelaisten keskusjärjestön puheenjohtajana, saamelaiskäräjien jäsenenä sekä maailman alkuperäiskansojen neuvostossa (WCIP). Aikio on nostanut esille omalla kielellä saatavien palvelujen tärkeyden. Aikio on myös pitänyt oleellisena kysymyksenä saamelaisten oikeutta päättää saamelaisalueen valtionmaiden hallinnasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tenojoen kalastussopimus laiminlyö saamelaisten oikeuksia (Maria Sofia Aikio ja Esko Aikio ihmisoikeusliiton mielipidevideolla) luokka:saamelaiset henkilöt luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset yhteiskunta-aktivistit Luokka:Saamelaiskäräjien jäsenet (Suomi)
Claire Falkenstein

Claire Falkenstein (1908 Coos Bay, Oregon – 1997 Venice, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari. Hän muutti vuonna 1920 perheineen Berkeleyhyn, Kaliforniaan, ja sai vuonna 1930 taiteiden kandidaatin arvon Kalifornian yliopistosta, Berkeleysta, jossa oli opiskellut taidetta, antropologiaa ja filosofiaa. Opiskeluaikoinaan vuonna 1930 Falkenstein järjesti ensimmäisen oman näyttelynsä East-West Galleryssa, San Franciscossa. Ainoan muodollisen opetuksensa kuvanveistossa Falkenstein sai vuonna 1933 Mills Collegessa, Oaklandissa, johon hänet oli kutsuttu opiskelemaan Alexander Archipenkon johdolla. Falkensteinin merkittävä puuveistosten kokoelma The Set Structures (1941–1944) johti hänen ensimmäiseen omaan näyttelyynsä New Yorkissa. Se järjestettiin Bonestall-galleriassa vuonna 1944. 1950–1960-luvuilla Falkenstein työskenteli Euroopassa, jossa häneltä valmistui lukuisia merkittäviä tilaustöitä. Ollessaan Pariisissa hän teki yhteistyötä Jean Arpin sekä Alberto Giacomettin kanssa ja liittyi taiteilijaryhmään, johon kuuluivat myös yhdysvaltalaiset abstraktin ekspressionismin edustajat Sam Francis ja Paul Jenkins. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Anna Morottaja

Anna Margareeta Morottaja tai inarinsaameksi Kuobžâ-Piäká Ánná (s. 1969) on suomalainen inarinsaamen opettaja ja muusikko. Morottaja on tullut tunnetuksi inarinsaamelaisten livđe-musiikkiperinteen elvyttäjänä. Livđe on inarinsaamelaista laulumusiikkia, jonka perinne ehti katketa kunnes tutkija Marko Jouste 2000-luvulla löysi Ylen arkistoista 1960-luvulla tehtyjä nauhoituksia siitä. Morottaja oli Saamelaiskäräjien jäsen kaudella 2012-2015 ja oli saamen kielten lautakunnan jäsen. Morottaja toimi Saamelaiskäräjien kielineuvoston puheenjohtajana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Anna Morottaja joikaa Helene Schjerfbeckin Toipilaan Inarissa (25.7.2017) Youtube * Inarilainen joikaaja ja livdaaja Anna Morottaja (4.6.2017) TSTV Luokka:Saamelaiskäräjien jäsenet (Suomi) luokka:Suomalaiset opettajat luokka:Saamelaiset muusikot luokka:Elävät henkilöt luokka:Vuonna 1969 syntyneet
Frode Sander Øien

Samuel Bjørk, oik. Frode Sander Øien (s. 1969) on norjalainen kirjailija, laulaja ja lauluntekijä. Sander Øien asuu ja työskentelee Trondheimissa. Hän on kirjoittanut näytelmiä teatterille ja kuunnelmia Norjan yleisradiolle (NRK). Hän laulaa yhtyeessä I Love Wynona ja kirjoittaa sille laulutekstejä. Hänen esikoisteksensa Fantastiske Pepsi Love ilmestyi 2001.Frode Sander Øien cappelendamm.no, viitattu 27.4.2018 Minä matkustan yksin on hänen ensimmäinen trillerinsä.Samuel Bjørk, Otava viitattu 27.4.2018 Sarjan kolmas kirja Holger Munchistä ja Mia Krügeristä ilmestyy norjaksi syyskuussa 2018.Imponerende Aubert-noveller bok365.no, viitattu 27.4.2018 ==Teokset== ;Nimellä Frode Sander Øien * Fantastiske Pepsi love, Cappelen 2001 * Speed til frokost, Cappelen 2009 ;Nimellä Samuel Bjørk * Det henger en engel alene i skogen (Vigmostad & Bjørke 2013). * Uglen (2015) *Gutten som elsket rådyr (2018) ===Suomennetut teokset=== ;Nimellä Samuel Bjørk * Minä matkustan yksin (Det henger en engel alene i skogen) , suomentanut Päivi Kivelä. Otava, 2016 ISBN 978-951-1-29690-4 * Yölintu (Uglen), suomentanut Päivi Kivelä. Otava, 2017 ISBN 978-951-1-29792-5 * Poika pimeästä (Gutten som elsket rådyr), suomentanut Päivi Kivelä. Otava, 2018 ISBN 978-951-1-31939-9 * Susi (Ulven), suomentanut Päivi Kivelä. Otava, 2022 ISBN 978-951-1-42811-4 (Arvioitu julkaisuaika 4/2022) ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Baijerin Isabella

Isabelle von Bayern (ransk. Élisabeth de Bavière, Isabeau de Bavière; saks. Elisabeth von Bayern); (1371 – syyskuu 1435 Pariisi, Ranskan kuningaskunta) oli saksalainen herttuatar, Kaarle VI:n puolisona Ranskan kuningatar vuosina 1385–1422, joka toimi käytännössä maan hallitsijana miehensä ajoittaisen mielisairauden aikoina vuoden 1392 jälkeen. == Suku == Isabelle oli Baijeri- Ingolstadtin herttua Stefan III:n (saks. Stephan der Kneißl, 1337–1413) ja tämän ensimmäisen puolison, milanolaiseen hallitsijasukuun kuuluneen Taddea Viscontin (1351–1381) tytär. Hänen vanhempi veljensä oli Baijerin herttua Ludvig VII Parrakas (saks. Ludwig der Bärtige, n. 1368–1447), joka vietti useita vuosia Ranskassa. Hän kuului Wittelsbachin sukuun. == Kuningatar == Isabelle avioitui Kaarle VI:n kanssa vuonna 1385. Kaarlen mielisairaus ilmeni ensimmäisiä kertoja vuonna 1392. Isabelle yritti hakea miehelleen apua sekä lääketieteellisin että hengellisin keinoin. Heille syntyi ainakin kuusi lasta vuosina 1393–1403. Kuninkaan sairausjaksojen pahentuessa tämä ei enää tuntenut vaimoaan. Isabelle haki lohtua muista miehistä, ensin langostaan Orléansin herttua Louis I:stä ja tämän murhan jälkeen Burgundin herttua Juhanasta. Burgundin herttua Juhana I Peloton liittoutui ensin Isabellen kanssa tämän poikaa Kaarlea vastaan, mutta siirtyi Kaarlen puolelle Isabelleä ja englantilaisia vastaan. Hänen vaikuttavin poliittinen tekonsa oli Troyesin rauhansopimuksen allekirjoittaminen vuonna 1420. Sopimuksen mukaan Ranskan kruununperijäksi tulisi Kaarle VI:n pojan sijasta Englannin Henrik V, joka avioitui Isabellen ja Kaarlen tyttären, Catherine de Valois’n kanssa. vasen|pienoiskuva|300x300px|"Das Goldenes Rössl" (Pienen kultaisen hevosen pyhäkkö) 62 cm ,12 kg pienoisalttari kullattua hopeaa, kultaiset hahmot emaloitu. Isabellan uudenvuodenlahja Kaarle V:lle 1404, joka polvistuu Neitsyt Marian edessä. == Taiteiden suosija == Kuten monet Valois-suvun jäsenet, Isabelle keräsi ja arvosti taidetta. Hän rakasti jalokiviä sekä koruja ja vaikutti ylellisten ronde-bosse tekniikalla tehtyjen esineitten valmistukseen, joka oli kehitetty tuohon aikaan emaloinnilla päällystettyjen kultaesineitten valmistamiseksi. Asiakirjatiedot viittaavat siihen, että hän teki useita näitten pienoisveistosten tilauksia pariisilaisilta kultasepiltä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskan kuninkaalliset Luokka:Vuonna 1371 syntyneet Luokka:Vuonna 1435 kuolleet
Vladimir Beljajev

Vladimir Pavlovitš Beljajev (, 3. huhtikuuta 1909 Kamenets-Podolski – 11. helmikuuta 1990 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija. Beljajev työskenteli tehdastyöläisenä Berdjanskissa ja Leningradissa ja toimitti tehdaslehtiä. Hänet tunnetaan parhaiten Venäjän sisällissodan vuosiin sijoittuvasta seikkailuromaanista Vanha linna (Staraja krepost', 1937–1951), joka sai Stalin-palkinnon vuonna 1951. Sen pohjalta on tehty elokuva Vanhan linnan salaisuus (Trevožnaja molodost, 1955). Beljajev kirjoitti myös ukrainaksi. ==Suomennettu teos== * Vanha linna: trilogia. Suom. Urho Ruhanen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1955. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Sándor Nagy

Sándor Nagy (10. kesäkuuta 1922 Nagybaracska – 4. huhtikuuta 1990 Budapest) oli unkarilainen toimittaja ja kirjailija. Nagy osallistui toiseen maailmansotaan ja opiskeli sen jälkeen Szegedin yliopistossa. Hän liittyi Unkarin kommunistiseen puolueeseen vuonna 1948. Nagy työskenteli toimittajana ja opettajana ja valmistui yliopistosta 1950-luvun lopussa. 1960-luvun alussa hänet tuomittiin maolaisena yli kolmeksi vuodeksi vankilaan. Sen jälkeen hän työskenteli tehdastyöläisenä ja postivirkailijana. Kirjailija sai Kossuth- palkinnon vuonna 1949. Vuonna 1952 hän sai Stalin-palkinnon kertomuksesta Sovinto (Megbékélés). ==Suomennettu teos== * Sovinto: kertomus. Venäjän kielestä suom. A. Bljudnik. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1954. ==Lähteet== Luokka:Unkarilaiset kirjailijat Luokka:Unkarilaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Lev Nikulin

Lev Veniaminovitš Nikulin (, oikea sukunimi Olkonitski, Олькони́цкий; 20\. toukokuuta 1891 Žitomir – 9. maaliskuuta 1967 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija. Nikulin syntyi näyttelijäperheeseen. Hän opiskeli Moskovan kauppakorkeakoulussa ja julkaisi ensimmäisen teoksensa vuonna 1910. Venäjän sisällissodan aikana Nikulin toimi puna-armeijan valistustyöntekijänä. Sen jälkeen hän työskenteli diplomaattina ja toimittajana ja matkusteli paljon ulkomailla. Kirjailija tunnetaan lähinnä vallankumoushistoriallisista seikkailuromaaneistaan ja taiteilijaelämänkerroistaan. Hän kirjoitti myös näytelmiä, elokuvakäsikirjoituksia ja matkakertomuksia. Napoleonin sodista kertova historiallinen romaani Rossii vernyje syny (”Venäjän uskolliset pojat”, 1950) sai Stalin-palkinnon vuonna 1951. Nikulinin teosten taiteellinen arvo on vähäinen. ==Suomennettuja teoksia== * (Leo Nikulin): Pelkuri (Trus). Suom. Saimi Kuivala. Moskova: Edistys, 1964. * Operaatio Trusti (Mjortvaja zyb). Suom. Ulla-Liisa Heino. Porvoo, Helsinki: WSOY, 1966. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Audrey Mildmay

Grace Audrey Louisa St. John Mildmay (19. joulukuuta 1900 Hurstmonceaux, Sussex – 31. toukokuuta 1953 Glyndebourne) oli brittiläinen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.The Canadian Encyclopedia: Audrey Mildmay Mildmay oli kolmekuukautinen, kun hänen isänsä sai töitä Englannin kirkon vikaarina Pentictonissa, Kanadan Brittiläisessä Kolumbiassa. Mildmay esiintyi julkisesti ensimmäistä kertaa lasten operetissa, jonka esitti Vancouverin naisten musiikkikerho. Vuonna 1924 Mildmay lähti Lontooseen opiskelemaan Walter Johnstone-Douglasin johdolla, ja vuosina 1927–28 hän kiersi Pohjois-Amerikassa Kerjäläisoopperan esityksissä. Hän liittyi Royal Carl Rosa -oopperayhtiöön, jonka palveluksessa hän tulkitsi muiden muassa Musettan, Kertun, Micaëlan ja Neddan roolit. Mildmay meni vuonna 1931 naimisiin John Christien kanssa. Pariskunta perusti yhdessä Glyndebournen oopperafestivaalin, jonka ensimmäinen tilaisuus järjestettiin 28. toukokuuta 1934. Tuolloin Mildmay esiintyi Susannan roolissa Figaron häissä. 1930-luvun aikana sopraanoa kuultiin useissa eurooppalaisissa keskuksissa. Toisen maailmansodan puhjettua hän muutti Kanadaan kahden lapsensa kanssa ja pysyi siellä vuoteen 1944 saakka. Viimeiset esiintymisensä oopperassa hän teki toukokuussa 1943 Montrealissa Susannan roolissa. Englantiin palaamisen jälkeen Mildmayn terveys alkoi heiketä. Hän kuitenkin ryhtyi järjestämään Rudolf Bingin kanssa ensimmäistä Edinburghin festivaalia (1947). Mildmayn ääntä kuullaan Don Giovannin, Figaron häiden ja Kerjäläisoopperan levytyksissä 1930–40-luvuilta. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Beerbongs & Bentleys

__NOTOC__ Beerbongs & Bentleys (tyyliteltynä pienaakkosin) on yhdysvaltalaisen r&b-artisti; Post Malonen toinen studioalbumi, jonka julkaisi Republic Records 27. huhtikuuta 2018. Albumilta julkaistiin viisi singleä: ”Rockstar”, ”Candy Paint”, ”Psycho”, ”Ball for Me” ja ”Better Now”.Genius: Post Malone - Beerbongs & Bentleys Kappaleen ”Rockstar” ympärillä pyöri haamukirjoittamiskohu, joka osoittautui oikeaksi. Räppäri Joey Badass haamukirjoitti kappaleen Postin kanssa.Genius: Post aikoi julkaista albumin alun perin 2. joulukuuta 2017, mutta hän ei ollut tyytyväinen albumiin, joten julkaisupäivä siirtyi huhtikuulle.Joshua Espinoza: Post Malone's New Album 'Beerbongs & Bentleys' Is Here Complex (27.4.2018) Post järjesti Beerbongs & Bentleys Tour -kiertueen mainostaakseen albumia. Kiertueella on mukana 21 Savage sekä SOB X RBE.Postmalone.com: Tour == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # === Japanin bonuskappaleet === # * # # == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset R&B-albumit; Luokka:Vuoden 2018 albumit
Bellahøj

thumb|right|270px|Kerrostaloja Bellahøjin alueella Bellahøj on Kööpenhaminan kaupunginosa. Se sijaitsee Brønshøj-Husumin tilastoalueella. Bellahøj sijaitsee noin viisi kilometriä luoteeseen kaupungin keskustasta. Alueelle rakennettiin Kööpenhaminan ensimmäiset kerrostalot. Ruotsin piirittäessa Tanskaa vuosina 16658–1660 Kaarle X Kustaa piti esikuntaleiriään nykyisessä Bellahøjissä. Alue sai nimensä sinne maalaistalon rakentaneen kauppiaan vaimon Bellan mukaan vuonna 1791. ==Lähteet== Luokka:Kööpenhaminan kaupunginosat