EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Maailman matkamies

Maailman matkamies on Reijo Viidan toinen albumi vuodelta 1980. Osan kappaleista on sovittanut Seppo Rannikko ja osan nimimerkki Erkki Toi. == Kappaleet == * Aamu Lapissa * Eikö kukaan voi mua rakastaa * Ilta kotikujalla * Josef Josef * Kadotettu onni * Koskipuisto * Kuin kynttilän liekki * Kulkuri kuu sekä tähti * Kultainen tango * Maailman matkamies * Mona Lisa * Sä kuulut päivään jokaiseen Luokka:Vuoden 1980 albumit Luokka:Reijo Viidan albumit
Sirppikipuaja

Sirppikipuaja (Campylorhamphus trochilirostris) on laajalla alueella Etelä- Amerikassa tavattava kipuajiin kuuluva varpuslintu. == Koko ja ulkonäkö == Kooltaan sirppikipuaja on 24-28 cm. Lajin tunnistaa parhaiten sen hyvin pitkästä ja kapeasta ja voimakkaasti alaspäin kaartuvasta nokasta, joka on väriltään punertava tai punaruskea. Lajin musta pää ja ruskea selkä ovat erityisesti päässä tiheästi vaaleajuovaiset. Linnun siivet ja perä ovat väritykseltään punaruskeat. Vatsa on ruskea. Sirppikipuaja eroaa käyräsirppikipuajasta (Campylorhamphus procurvoides) viirutuksensa perusteella. Lajin höyhenpuvussa ja nokan pituudessa on vaihtelua alalajeittain. == Levinneisyys ja elinympäristö == Sirppikipuajaa tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Panamassa, Paraguayssa, Perussa ja Venezuelassa. Lajia tavataan alankomailla yleensä alle 1 300 metrin korkeudella. Elinympäristöä ovat metsien reunat, valoisat metsämaat ja myös soisemmat seudut. Laji tulee toimeen myös talousmetsissä. == Elintavat == Sirppikipuajat elävät yleensä yksin tai pareittain liittyneinä sekaparviksi muiden lintulajien kanssa. Laji liikkuu puiden rungoilla ja päällyskasvien, kuten ananaskasvien, joukossa. Pesä rakennetaan vanhaan tikankoloon tai johonkin muuhun puussa olevaan onkaloon. Naaras munii kahdesta kolmeen munaa ja myös koiras auttaa munien hautomisessa ja poikasten ruokkimisessa. Ravintonaan sirppikipuaja käyttää hyönteisiä, joita se etsii rungoilta ja kaivaa pitkän nokkansa avulla puiden kuorten alta. == Lähteet == Luokka:Kipuajat
HMS Engadine

HMS Engadine oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuosina 1914-1919 palveluksessaollut vesilentokoneiden emälaiva, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. == Pakko-otto ja muutostyöt == Engadine oli alun perin South Eastern and Chatham Railway Companyn Folkestone–Boulogne -reitille tarkoitettu höyryalus, joka oli laskettu vesille 23. syyskuuta 1911 William Denny and Brothersin telakalla. Alus oli nimetty Sveitsin Engadine-laakson mukaan. Amiraliteetti otti aluksen käyttöönsä 11. elokuuta 1914 ja muutti sen Chathamin telakalla kolmen lentokoneen emälaivaksi.Conway's s. 65 Muutostöissä aluksesta poistettiin takakannen rakenteet, jotka korvattiin lentokonesuojalla, työpajalla sekä kahdella nosturilla. Aluksen lentokoneiksi oli suunniteltu Shorts 184 -vesilentokoneita, mutta aluksi sille oli sijoitettuna kolme Short Folders -konetta (numerot 120, 121, 122). Koneet laskettiin nosturilla veteen nousua varten ja nosturilla takaisin alukseen laskun jälkeen. ==Palvelus== Muutostöiden valmistuttua Chathamin telakalla 13. elokuuta Engadine siirrettiin Harwichiin, jonne oli jo sijoitettu vesilentokoneiden emälaivat HMS Empress ja HMS Riviera. Kaikki Harwichiin sijoitetut vesilentokoneiden emälaivat osallistuivat 25. joulukuuta 1914 hyökkäykseen zeppeliinitukikohta Cuxhaveniin. Engadine muutettiin vuonna 1915 Cunardin telakalla toimimaan neljän koneen emälaivana. Samalla aluksen aseistusta lisättiin kahdella 3 naulan ja yhdellä 2 naulan ilmatorjuntatykillä. Luutnantti Frederick S. Rutlandin ja G. S. Trewinin miehittämä Short-vesilentokone teki vuonna 1916 ensimmäisen havainnon Saksan Avomerilaivastosta Skagerrakin taistelussa. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun ilmaa raskaampi lentävä esine oli tiedustelutehtävissä meritaistelun aikana. Koneen miehistö ei kuitenkaan kyennyt ilmoittamaan Suurelle laivastolle havainnoistaan. Taistelun loputtua Engadine pelasti vaurioituneen panssariristeilijä HMS Warriorin miehistöä ja otti sitten alukseen hinaukseen. Warriorin upotessa Engadine pelasti uppoavasta aluksesta 600 miestä. Aluksen lentokoneina olivat Skagerrakin taistelun aikana Shorts 184 -koneet 8050, 8065, 9073, N2822, N2944, N9000 ja 8359. Engadine teki 4. toukokuuta 1916 hyökkäyksen Tondernin zeppeliinitukikohtaa vastaan. Tondernin hyökkäyksen aikoihin aluksen koneina olivat Short 827, Short 830, Sopwith Schneider ja Sopwith Baby. Vuonna 1918 Engadine siirrettiin Välimerelle. Alus palautettiin omistajilleen joulukuussa 1919. Se oli vuonna 1941 nimetty uudelleen SS Corregidoriksi sen palvellessa Filippiineillä. Alus osui miinaan 17. joulukuuta 1941 ollessaan matkalla Manilaan. Aluksella olleista noin 1 200 matkustajasta amerikkalaiset PT-veneet PT-32, PT-34 ja PT-35 pelastivat 282 matkustajaa, joista seitsemän kuoli sairaalassa vammoihinsa. Miina oli todennäköisesti japanilaisen sukellusveneen I-124 asentama. ==Lähteet== * * * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Cuxhavenin hyökkäys Luokka:Kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaivat Luokka:Dennyn valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ensimmäisen maailmansodan vesilentokoneiden emälaivat
Maksim Surajev

Maksim Surajev (), (s. 24. toukokuuta 1972 Tšeljabinsk, Venäjä) on venäläinen kosmonautti. Surajev valmistui sotilaslentäjäksi vuonna 1994 Katschinskissa sijaitsevasta sotakorkeakoulusta. Sen jälkeen hän opiskeli lyhyen aikaa Moskovassa sijaitsevassa Ilmavoimien akatemiassa. Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen 28. heinäkuuta 1997. Vuonna 1998 jättäessään ilmavoimat hänen sotilasarvonsa oli majuri. Maksim Surajev on naimisissa Anna Aleksandrona Chorokordinan kanssa ja perheessä on yksi lapsi. Kosmonauttikoulutus päättyi marraskuussa 1999. Vuonna 2008 hän oli Sojuz TMA-12-lennon varamiehistössä ja keväällä 2009 hän oli lennon Sojuz TMA-14 varamiehistössä. http://www.nasa.gov/home/hqnews/2008/feb/HQ_08052_Crew_Announcements.html NASA Assigns Crews for STS-127 and Expedition 19 Missions Surajev lensi 30. syyskuuta 2009 lennolla Sojuz TMA-16 Kansainväliselle avaruusasemalle (ISS). Hän toimi ISS:n Retkikunta 21:n lentoinsinöörinä.http://www.nasa.gov/home/hqnews/2008/nov/HQ_08-306_Expedition_crews.html NASA Assigns Space Station Crews, Updates Expedition Numbering Surajev ja Jeffrey Williams palasivat Maahan Sojuz TMA-16:lla 18. maaliskuuta 2010. Venäjän media on puinut vuonna 2010, miksei Surajevia ei palkittu mitaleilla, kuten muita kosmonautteja. http://www.spacedaily.com/reports/Medal_snub_for_Russian_cosmonaut_sparks_cosmic_scandal_999.html == Lähteet == == Aiheesta muualla == * nasa.gov: Elämäkerta NASAn sivustolla * spacefacts.de: Elämäkerta saksalaisella sivustolla Luokka:Venäläiset avaruuslentäjät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
HMS Anne (1915)

HMS Anne oli Britannian kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaiva ensimmäisessä maailmansodassa. == Palvelus == Kauppalaiva Aenne Rickmers rakennettiin Rickmersin telakalla Bremerhavenissa vuonna 1911. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä alus vallattiin Port Saidin satamassa Egyptissä ja siirrettiin tammikuussa 1915 Britannian kauppalaivastoon. Alukseen oli sijoitettu kaksi vesilentokonetta, joiden kummankin lentäjänä oli ranskalainen ja tähystäjänä britti. Alus kuljetti rahtia Välimeren ja Egeanmeren alueilla sekä palveli osan ajasta yhdessä ranskalaisen vesilentokonelaivueen kanssa Syyrian rannikolla. Aluksi kumpikin lentokoneista oli Nieuport-vesitasoja ja myöhemmin aluksen koneina olivat Short 184 ja Sopwith Schneider.Conway's s. 67 Turkkilainen torpedoveneen laukaisema torpedo osui 11. maaliskuuta 1915 alukseen Smyrnan edustalla. Osuman jälkeen alus jouduttiin ajamaan Mudrosissa rantaan uppoamisen estämiseksi. Rannassa HMS Reliance teki tarvittavat korjaukset, jotta alus voitiin siirtää telakalle Aleksandriaan. Aenne Rickmers liitettiin 4. elokuuta 1915 sen ollessa telakalla korjattavana Kuninkaalliseen laivastoon. Alus nimettiin seuraavana päivänä HMS Anneksi. Telakalta poistuttuaan alus pysyi edelleen itäisen Välimeren alueella. Alus poistettiin palveluksesta 8. elokuuta 1917, vaikkakin alus säilyi hallituksen käytössä rahtialuksena aina tammikuuhun 1919. Alus myytiin vuonna 1922 kauppa- alukseksi. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaivat Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ensimmäisen maailmansodan vesilentokoneiden emälaivat
Arielle (peruna)

Arielle on kiinteämaltoinen varhais- ja kesäperunalajike. Sillä on hyvä ruvenkestävyys, mutta se on jokseenkin arka perunarutolle. Aikaisena lajikkeena se ei kuitenkaan yleensä ehdi kärsiä rutosta. Luokka:Melko aikaiset perunalajikkeet Luokka:Varhaisperunalajikkeet
HMS Empress

HMS Empress on ollut neljän Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä. *HMS Empress (1891) koululaiva *HMS Empress (1906) kuivarahtialus *HMS Empress (1914) vesilentokoneiden emälaiva *HMS Empress (D42) saattuetukialus
Steppenwolf (albumi)

Steppenwolf on samannimisen yhtyeen esikoisalbumi. Albumi menestyi hyvin ja se sisältää yhtyeen tunnetuimman hitin "Born to be Wild" (US 2.http://www.allmusic.com/album/steppenwolf-r18998/charts-awards/billboard- single Billboard-sijoitus Allmusic-sivustolla) sekä muita suosittuja kappaleita kuten "Sookie Sookie" ja "The Pusher". Viimeksi mainittu sekä "Born to be Wild" kuultiin myös menestyselokuvassa Easy Rider. Albumi nauhoitettiin ensin United/Western Studioilla Los Angelesissa, mutta yhtye ei ollut tyytyväinen tulokseen ja levytys siirrettiin The American Recording Studioillehttp://steppenwolf.com/i-5096036-steppenwolf-1968.html Informaatiota albumista. Albumi tehtiin valmiiksi neljän päivän aikana 9000 dollarin budjetilla. Kappalemateriaali albumilla on pääasiassa yhtyeen omaa lukuun ottamatta kappaleita "Sookie Sookie" (lauluntekijäkaksikko Don Covay ja Steve Cropper käsialaa), "Hootchie Coochie Man" (Willie Dixon) ja "The Pusher" (Hoyt Axton). "Born to be Wild"in sävelsi Steppenwolfia edeltäneen The Sparrows- yhtyeen kitaristi Mars Bonfire (oik. Dennis Edmonton). "Berry Rides Again" on kunnianosoitus Chuck Berrylle. Albumin alkuperäisessä vinyylipainoksessa kannen taustaväri on foliomaisen hopea, kun taas uusintapainoksissa se on täysin valkoinen. == Kappaleet == #"Sookie Sookie" (Covay/Cropper) – 3:12 #"Everybody's Next One" (Kay/Mekler) – 2:53 #"Berry Rides Again" (Kay) – 2:45 #"Hoochie Coochie Man" (Dixon) – 5:07 #"Born to Be Wild" (Bonfire) – 3:28 #"Your Wall's Too High" (Kay) – 5:40 #"Desperation" (Kay) – 5:45 #"The Pusher" (Axton) – 5:43 #"A Girl I Knew" (Cavett/Kay) – 2:39 #"Take What You Need" (Kay/Mekler) – 3:28 #"The Ostrich" (Kay) – 5:43 == Single-julkaisut == *"A Girl I Knew" / "The Ostrich" 11/1967 *"Sookie Sookie" / Take What You Need" 4/1968 *"Born to Be Wild" / "Everybody's Next One" 6/1968 ( 2. 30.) == Muusikot == *John Kay: laulu, kitara, huuliharppu *Michael Monarch: kitara, taustalaulu *Goldy McJohn: urut, piano *Rushton Moreve: basso, laulu *Jerry Edmonton: rummut, perkussio, laulu == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Infoa albumista Steppenwolfin virallisella sivustolla *Arvostelu Allmusic-sivustolla Luokka:Steppenwolfin albumit luokka:Vuoden 1968 albumit
Poika raidallisessa pyjamassa

Poika raidallisessa pyjamassa () on John Boynen romaani, joka on julkaistu vuonna 2006. Se kertoo natsiupseerin pojan ja keskitysleirillä olevan juutalaispojan ystävyydestä. Kirjasta on tehty samanniminen elokuva, jonka on ohjannut Mark Herman. Elokuva valmistui vuonna 2008, ja sen ensi-ilta oli Suomessa tammikuussa 2009. == Juoni == Korkea-arvoinen natsiupseeri muuttaa perheineen Berliinistä maaseudulle lähelle juutalaisten työleiriä. Aluksi uutta kotiaan vihaava 9-vuotias Bruno-poika tapaa ”löytöretkellään” piikkilanka-aidan rajalla juutalaisen 9-vuotiaan Shmuelin, joka asuu aidan toisella puolella. Bruno ystävystyy pian Shmuelin kanssa, vaikka häntä onkin varoitettu puhumasta pyjamapaitaisille ihmisille. Uuden ystävyyden myötä Bruno alkaa pitää elämästään uudessa kodissa, eikä lopuksi halua muuttaa takaisin. Brunon äiti saa kumminkin selville siitä, mitä työleirillä oikeasti tapahtuu ja haluaa lapsilleen paremman paikan viettää lapsuuttaan, joten äiti ja lapset päättävät muuttaa pois. Muuttoaamuna Bruno lähtee tapaamaan Shmuelia työleirin aidalle. Shmuelin isä on kadonnut ja pojat päättävät löytää hänet. Shmuel antaa Brunolle raidallisen numeroidun asun ja Bruno kaivaa itsensä aidan ali. Työleirillä Bruno ei kerkeä kauaa olla. Shmuel ja Bruno viedään muiden mukana lähes samantien krematorioon (kaasukammioon), jonne pojat menehtyvät. Brunon isä tajuaa Brunon menehtyneen. ==Vastaanotto== Monet kriitikot ovat kehuneet John Boynen teosta. The Guardian kuvaili kirjaa seuraavasti: ”Pieni ihme kirjaksi… juuri sitä mitä fiktion pitää olla.” Lisäksi kirjaa ovat kehuneet Wall Street Journal, Observer ja The Independent. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Helsingin Sanomien arviointi kirjasta Luokka:Vuoden 2008 kirjat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
HMS Anne

HMS Anne tai HMS Ann on ollut yhdentoista Britannian kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä. *HMS Anne (1416) 1416 palveluksessa ollut alus *HMS Ann (1417) 1417 palveluksessa ollut alus *HMS Anne (1645), alus *HMS Anne (1661), jahti *HMS Anne (1678) 70-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva *HMS Ann (1689), 10-tykkinen sketsi *HMS Anne (1702) polttolaiva *HMS Ann (1703), 12-tykkinen varastoalus *HMS Anne (1798) 14-tykkinen alus *HMS Anne (1804) 10-tykkinen priki vuokrattuna 1804-1809 *HMS Anne (1915) vesilentokoneiden emälaiva.
Ketit

Ketit ovat pieni Siperiassa asuva kansa. Kettien asuma-alue sijaitsee Krasnojarskin aluepiirissä Jenisein varrella Jeniseiskin ja Dudinskojen kaupunkien välissä. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli 1 219 kettiä. Lähes kaikki ketit asuvat Krasnojarskin aluepiirissä. Ketit puhuvat kettiä. Kettien perinteisiä elinkeinoja ovat metsästys ja kalastus. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Siperian etniset ryhmät Luokka:Arktisen alueen alkuperäiskansat
Kohtuus

Kohtuus tarkoittaa oikeustieteessä asioiden tilaa, joka ei ole liian ankara eikä liian lievä. Yleinen oikeudenmukaisuus eli yleistä oikeuskäsitystä vastaava toiminta soveltuu yleensä hyvin käytettäväksi yksittäisiin oikeustapauksiin, mutta joskus ne poikkeavat tavanomaisesta niin, että sen soveltaminen olisikin epäoikeudenmukaista. Yleiseen oikeudenmukaisuuteen liittyy piirre, että se yksinkertaistaa asioita, ja ottaa huomioon vain tyypilliset tapaukset. Kohtuus on yleistä oikeudenmukaisuutta tarkempaa oikeudenmukaisuutta. Kohtuutta käyttää yleensä tuomari tapausta ratkaistaessaan. Lait ovat yleissääntöjä, joissa ilmenee pyrkimys oikeudenmukaisuuteen. Yksittäisessä tapauksessa lain sisällöstä on kohtuuteen vetoamalla mahdollista poiketa, jos lain soveltaminen sellaisenaan olisi epäoikeudenmukaista. Tällöin tuomari soveltaa lakia sen "hengen" mukaisesti "kirjaimen" asemasta. Hän painottaa ratkaisussaan olettamaansa lainsäätäjän tarkoitusta hylkäämättä kuitenkaan sinänsä pätevänä pitämäänsä lakia. Yleensä kohtuutta pidetään luonnollisena ja välttämättömänä osana oikeusjärjestystä. Tällöin myönnetään, että yhteisöä säätelevillä yleisillä säännöillä on rajoituksensa. Joskus asiaan suhtaudutaan toisin, jolloin ollaan sitä mieltä, että yhteiskunnan toimintaa voidaan tehostaa ja parantaa yksityiskohtaisella sääntelyllä. Usein tähän yhdistyy ajatus siitä, että tuomarin harkinnanvapaus on epädemokraattista. Kohtuuden käsite on varsin lähellä laintulkintaa. Kohtuuden käyttäminen on laintulkinnan rajatapaus, jossa lakia sovelletaan eri tavalla kuin se on kirjoitettu. Jos yleinen sääntö soveltuu tapaukseen helposti ja tyydyttävästi, on kyseessä rutiiniratkaisu. Jos niin ei ole, joudutaan muokkaamaan sääntöä, jotta se sopii ratkaisun perusteeksi. Joskus säännön muokkaaminenkaan ei riitä, vaan on turvauduttava kohtuuteen, jolloin tulkinta on lain sanamuodon vastaista. Tällöin tasapainoillaan lainmukaisuuden, yleisen oikeudenmukaisuuden, erityisen oikeudenmukaisuuden, ennustettavuuden ja joustavuuden välillä. ==Lähteet== * Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1999, ISBN 951-855-135-9, osa VII palstat 278–286 ==Aiheesta muualla== Luokka:Oikeusfilosofia
Geenirekisteri

Geenirekisteri tarkoittaa rekisteriä, johon kootaan tiedot kansalaisten geenistöstä lähinnä rikostutkimuksen tarpeisiin. Rekisterin perustaminen on teknisesti mahdollista, mutta asiantuntijoiden mukaan liian kallis perustettavaksi pelkästään rikostutkintaa varten. ==Lähteet== Luokka:Rikostutkimus Luokka:Perinnöllisyystiede
Koskenlaskijan morsian (vuoden 1923 elokuva)

Koskenlaskijan morsian on vuonna 1923 valmistunut suomalainen mykkäelokuva jonka on ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut Erkki Karu. Elokuva perustuu Väinö Katajan samannimiseen romaaniin vuodelta 1914. Koskenlaskijan morsian oli Karun ensimmäinen pitkä ohjaus.Arto Pajukallio, Elokuvat, Helsingin Sanomat 10.1.2012, sivu D 7 Elokuvaa kuvattiin Suomi-Filmin Vironkadun studiolla Helsingissä, Iitin Tapolan kylässä ja Mankalan koskilla, johon 1950 avattiin Mankalan voimalaitos. Elokuva oli 1920-luvun suosituin kotimainen elokuva, ja sitä vietiin myös kymmenkuntaan maahan muun muassa Japaniin. Elokuvan ensi-ilta oli 1. tammikuuta 1923 Kino-Palatsissa Helsingissä. Niin aikalais- kuin myöhemmätkin kriitikot ovat kehuneet elokuvaa. Tunnelma on luotu onnistuneesti ja toiminta kantaaPäivän elokuvia, Tv-maailma, 1/2012 sivu 21. Samoin Karun taito elokuvakertojana saa kiitosta, ja erityisesti mainitaan koskikohtausten jylhä luonnonvoima. Elokuva oli menestys, ja sitä myytiin kymmenkuntaan maahan. Elokuva kertoo rakkaudesta ja kuoleman uhan alta nousevasta sovinnonteosta. Kartanon poika on hukkunut koskeen, ja syyllinen on naapuri, Paloniemen isäntä Heikki (Jaakko Korhonen). Heikin poika Juhani (Einar Rinne) haluaa rakentaa sovintoa ja toivoo saavansa puolisokseen hukkuneen sisaren Hannan (Heidi Korhonen (Blåfield), jonka tunteet kohdistuvat kuitenkin Koskenalustan Anttiin (Oiva Soini). == Näyttelijät == == Muut tekijät == Elokuvan koskenlaskun asiantuntija oli Jussi Hagberg. Stillkuvaajina toimivat Kalle Havas ja Kosti Lehtinen. == Lähteet == * Koskenlaskijan morsian elävän musiikin säestämänä. Kouvolan Sanomat 20.1.2009 ===Viitteet=== == Kirjallisuutta == * Piispa, Lauri: ”Erkki Karun Koskenlaskijan morsian”. Filmihullu 3/2019. == Aiheesta muualla == *Mykkäelokuvasivusto * * Väinö Katajan Koskenlaskijan morsian filmattu viime kesänä Mankalassa. Muutamia ennakkokuvia, Suomen Kuvalehti, 07.10.1922, nro 40, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Tukkilaiselokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1923 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset mykkäelokuvat Luokka:Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Erkki Karun ohjaamat elokuvat
Karakol

Karakol () on Yssyk-Kölin alueen pääkaupunki Kirgisiassa. Kaupunki sijaitsee Issyk Kul -järven itärannalla. Siellä on arviolta 76 500 asukasta (vuonna 2019). Asukasluvun kehitys: * 13 362 (1932) * 50 830 (1979) * 61 521 (1989) * 64 322 (1999) * 63 377 (2009) Karakol perustettiin vuonna 1869. Vuosina 1889–1921 ja 1939–1991 kaupungin nimenä oli Prževalsk. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kirgisian kaupungit
Nummisuutarit (vuoden 1923 elokuva)

Nummisuutarit on vuonna 1923 valmistunut suomalainen mykkäelokuva, jonka on ohjannut ja tuottanut Erkki Karu. Elokuva perustuu Aleksis Kiven samannimiseen näytelmään vuodelta 1864 ja on ensimmäinen useasta näytelmän elokuvaversiosta. Käsikirjoituksen on tehnyt Artturi Järviluoma.Arto Pajukallio, Elokuvat, Helsingin Sanomat 30.4.2012, sivu D 7 Elokuvaa kuvattiin Suomi-Filmin Vironkadun studiolla Helsingissä ja ulkokuvaukset tehtiin Pilpalan ja Hunsalan kylissä Lopella. Elokuva sai hyvän katsojamenestykseen, vaikka se ei ollutkaan yhtä suosittu kuin toinen Karun samana vuonna valmistunut elokuva, Koskenlaskijan morsian. Nummisuutarit-elokuvaa levitettiin myös Ruotsiin ja Norjaan. Elokuvan ensi-ilta oli 11. marraskuuta 1923 Helsingissä Bio-Bio- ja Edison-teattereissa. ==Arviot== Elokuvaa on kritiikissä pidetty suomalaisista elokuvista katsomisen arvoisimpana suomalaisena mykkäelokuvana. Se on kriitikon mielestä hauska ja toisaalta melankolinen. Kurt Jägerin kuvaus loppukohtauksessa saa erityismaininnan.Päivän elokuvia, Tv-maailma, 17/2012 sivu 13 Sen sanotaan uhmaavan edelleen onnistuneesti ajan armotonta hammasta. Myös aikalaiskritiikeissä elokuva sai yksimielisesti kehuja. Esimerkiksi Oiva Talvitie kirjoittaa Aamulehdessä 22. joulukuuta 1923: "Ohjaus on yksityiskohtia myöten asiallisesti huolehdittua ja hyvä maku varjelee kaikista mauttomuuksista. Valokuvaus on suorastaan ihastuttavaa, ensi kerran täysin nautittavaa suomalaisessa filmissä."Juonikuvaus ja lehdistöarvioita, Elonet.fi, viitattu 30.4.2012 == Näyttelijät == ==Lähteet== * Aleksis Kivi – kansalliskirjailija: Nummisuutarit-elokuva vuodelta 1923 ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * *Mykkäelokuvasivusto * Erkki Kivijärvi : Kiven "Nummisuutarit" valkealla kankaalla, Suomen Kuvalehti, 10.11.1923, nro 45, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Nummisuutarit Luokka:Vuoden 1923 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Suomalaiset mykkäelokuvat Luokka:Suomalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat Luokka:Erkki Karun ohjaamat elokuvat
Kansallinen digitaalinen kirjasto

Kansallinen digitaalinen kirjasto (KDK) on opetus- ja kulttuuriministeriön vuonna 2008 käynnistämä hanke. Sen tavoitteena on parantaa kirjastojen, arkistojen ja museoiden sähköisten aineistojen ja palvelujen saatavuutta ja käytettävyyttä. Tavoitteena on myös huolehtia digitaalisten kulttuuriperintöaineistojen pitkäaikaissäilytyksestä. Hanke edistää samalla kulttuuriperintö- ja asiakirja-aineistojen digitointia ja tietohallinnon yhteentoimivuutta. Hankkeessa on kehitelty kansallisen digitaalisen kirjaston asiakasliittymä, Finna. Hankkeessa on myös luotu aineistojen pitkäaikaissäilytyksenratkaisu (KDK-PAS). Se otettiin käyttöön vuonna 2015. Hankkeessa on luotu KDK-kokonaisarkkitehtuuri, yhteentoimivuuden kuvaukset ja määritykset. Finnan kehittämisestä ja ylläpidosta vastaa Kansalliskirjasto. Palvelua kehitetään yhdessä Finnan yhteistyökumppanien kanssa. Finnan sisällöistä vastaavat palveluun osallistuvat kirjastot, arkistot ja museot. Finna mahdollistaa asiakkaiden pääsyn kirjastojen, arkistojen ja museoiden sähköisiin aineistoihin ja palveluihin. Finnan avulla käyttäjä pääsee helposti käsiksi valitsemaansa aihetta koskevaan aineistoon, kuten kuviin, asiakirjoihin, sanomalehtiin, tutkimuksiin, videoihin ja äänitallenteisiin. Finnassa oli vuoden 2017 lopussa tietoa yhteensä 13,6 miljoonasta aineistosta. Näistä yli 1,9 miljoonaa oli verkossa saatavilla. Finna avautui lokakuussa 2013. Kansallisen digitaalisen kirjaston kautta välitetään tiedot digitaalisessa muodossa olevasta kulttuuriperinnöstä myös eurooppalaiseen digitaaliseen kirjastoon Europeanaan. Hankkeeseen kytkeytyviä hankkeita ovat arkistojen AHAA-hanke, Museo 2015 -hanke, kirjastojen kansallinen metatietovaranto Melinda, ontologiakirjastoprojekti ONKI sekä sanasto- ja ontologiapalvelu Finto. Kansallinen digitaalinen kirjasto -hankkeeseen kuuluvasta digitaalisten kulttuuriperintö- ja asiakirja-aineistojen keskitetystä pitkäaikaissäilytysjärjestelmän suunnittelusta ja toteuttamisesta vastaa CSC – Tieteen tietotekniikan keskus. KDK-hanke on päättynyt 31.12.2017. Hankkeessa luodut palvelut jatkuvat ja toiminta jatkuu uudessa muodossa. ==Katso myös== *Finna *Digiwiki *Europeana ==Lähteet== *Opetus- ja kulttuuriministeriön verkkosivut *Valtioneuvoston hankesivu *KDK-hankkeen kotisivut * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Melinda- metatietovarantopalvelu * Arkistojen hakemistopalvelu AHAA * Ontologiakirjastoprojekti ONKI ja sanasto- ja ontologiapalvelu Finto * Museo 2015 *Euroopan digitaalinen kirjasto Europeana Luokka:Elektroniset tietoteokset Luokka:Suomen kirjastot
Myrskyluodon kalastaja

Myrskyluodon kalastaja on vuonna 1924 valmistunut suomalainen mykkäelokuva, jonka ohjasi ja tuotti Erkki Karu. Elokuvan ensi-ilta oli 26. lokakuuta 1924 Kaleva- ja Kino-Palatsi-teattereissa Helsingissä. Elokuvaa kuvattiin Suomi- Filmin Vironkadun studiolla Helsingissä ja ulkokuvauksia tehtiin Porvoon Pirttisaaren ja Helsingin Laajasalon alueella. Elokuva sijoittuu saaristolaisympäristöön ja siinä kuvattiin pirtun salakuljetusta. == Näyttelijät == * Wilho Ilmari - Eerik Storm, kalastaja * Irja Lindström - Kirsti Boman * Alarik Korhonen - kauppias Herman Strutberg * Axel Slangus - salakulj. päällikkö Jysky * Alfred Roini - Patruuna Alfred Ström * Yrjö Somersalmi - Toivo Ström, patruunan poika, tullipäällysmies * Wilhelmiina Tuukkanen - Maria Storm, Eerikin äiti * Emil Lindh - Yrjö Boman, luotsivanhin * Agnes Lindh - Loviisa-muori, Yrjön vaimo * Uuno Aarto - Jyskyn venemies * Sven Relander - Jyskyn venemies * Armas Fredman - Jyskyn venemies * Berndt Lindahl - Jyskyn venemies * Kosti Hypén - Tullimies * A. Virtanen - Tullimies * Annie Mörk - Työmiehen vaimo * Yrjö Tuominen - Patruunan pelitoveri * herra Halla - Maitotonkan tuoja * Kullervo Kari - Mies laboratoriossa * Margaretha Schulman - Kansallispukuinen tyttö kihlajaisissa ja laivalaiturilla * Inga Stenbäck - Kansallispukuinen tyttö kihlajaisissa ja laivalaiturilla == Muut tekijät == * Erkki Karu - leikkaus, tuottaja * Erkki Kivijärvi - käsikirjoittaja * Aili Kari - tuotantosihteeri * Kurt Jäger - kuvaus * Frans Ekebom - B-kuvaaja * Kalle Havas - valokuvat * Kosti Lehtinen - valokuvat * Carl Fager - lavastus, studiopäällikkö * Martti Tuukka - lavastusapulainen * Armas Fredman - kuvausapulainen * Kullervo Kari - kuvausapulainen * Arvo Tamminen - kuvausapulainen * Eva Luttinen - studion emäntä == Aiheesta muualla == * Myrskyluodon kalastaja, Suomen Kuvalehti, 27.09.1924, nro 39, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1924 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset mykkäelokuvat Luokka:Erkki Karun ohjaamat elokuvat
Petri Saraste

Petri Markus Saraste (s. 22. marraskuuta 1958 Oulu) on suomalainen toimittaja. Hän toimii tällä hetkellä MTV3:n Itä-Euroopan kirjeenvaihtajana. Hän on asunut kiinalaisen puolisonsa kanssa Virossa vuodesta 2014 lähtien. Saraste on valmistunut toimittajaksi Tampereen yliopistosta. Hän on ollut päätoimittajana Markkinointi & Mainonta -lehdessä vuosina 1999–2001 ja Kampanja-lehdessä 2003–2005. Vuosina 2000–2001 hän oli lyhyen aikaa Sonera Plazan mediaosaston sisältöjohtaja. Hän on myös tuottanut ja juontanut eri ajankohtaisohjelmia, kuten 45 minuuttia. Sarasteella on myös oma konsultointiyhtiö Remote Controllers Oy. Saraste sai yhdessä Yleisradion Kiinan kirjeenvaihtajan Katri Makkosen kanssa vuoden 2009 Bonnierin Suuren journalistipalkinnon. Sarasteella diagnosoitiin vuonna 2020 eturauhassyöpä. Sarasteelta ilmestyi vuonna 2021 Into Kustannuksen kustantama muistelmateos Kirjeenvaihtaja. Kapellimestari Jukka-Pekka Saraste on Petri Sarasteen veli. == Tunnustukset == * Bonnierin journalistipalkinto, vuoden journalisti: 2008 == Kirjat == * * * * == Lähteet == * Kiinan-kirjeenvaihtaja Petri Saraste. 3.3.2006. Apu. === Viitteet === Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset televisiotoimittajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ulkomaankirjeenvaihtajat
Torsti Koskinen

Torsti Koskinen (21. heinäkuuta 1933 Laitila – 17. helmikuuta 2009 HelsinkiTorsti Koskinen - Muistokirjoitus Helsingin Sanomat 17.2.2009.) oli suomalainen huumepoliisi ja Helsingin huumepoliisin perustaja. Koskinen oli Helsingin huumepoliisin rikoskomisario ja julkisten esiintymistensä ansiosta yksi Suomen näkyvimmistä poliiseista. Koskinen jäi eläkkeelle Helsingin huumepoliisin päällikkyydestä vuonna 1996. Iltalehti kertoi 28. kesäkuuta 1997 huumepomo Raimo Tienhaaran luvanneen 200 000 markkaa Koskisen surmaamisesta. Surmahankkeelle ei kuitenkaan löytynyt tekijää, ja isku Koskista vastaan kutistui maalipurkin heittämiseen Koskisen asuintalon seinään.Iltalehti 20.2.2009: Iltalehti 28.6.1997 - Huumepomo lupasi 200 000 ylikomisarion surmaamisesta Eläkkeelle jäätyään Koskinen jatkoi työtä Irti Huumeista ry:ssä, jonka puheenjohtajana hän oli 1996–2003. Hän perusti myös nimeään kantavan stipendirahaston ja kirjoitti kirjan Helsingin huumeet 1966–1996. Torsti Koskinen kuoli sairaskohtaukseen 75 vuoden iässä 17. helmikuuta 2009.Legendaarinen huumepoliisi kuoli äkillisesti - Torsti Koskinen on kuollut Iltalehti 20.2.2009. ==Teokset== * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Huumekomissario Torsti Koskinen Ylen Elävä arkisto 22.2.2007 Luokka:Suomalaiset poliisit Luokka:Päihdetyöntekijät Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Baarikärpänen (elokuva)

Baarikärpänen (Barfly) on Barbet Schroederin ohjaama elokuva vuodelta 1987. Se perustuu Charles Bukowskin osin fiktiiviseen käsikirjoitukseen Bukowskin omasta elämästä Los Angelesissa. Elokuvan päähenkilö Henry Chinaski, jota esittää Mickey Rourke, on Bukowskin alter ego. Muita elokuvan näyttelijöitä ovat muun muassa Faye Dunaway ja (Sylvester Stallonen pikkuveli) Frank Stallone. The New York Timesin kriitikot valitsivat Baarikärpäsen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. == Rooleissa == == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Elokuvan arvio Elitistissä. Luokka:Vuoden 1987 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Charles Bukowski Luokka:Barbet Schroederin ohjaamat elokuvat Luokka:Cannon Groupin elokuvat
Max Holste

Max Holste (13. syyskuuta 1913 Nizza – 19. elokuuta 1998 Toulon) oli ranskalainen lentokoneinsinööri. Hän kokeili vesikoneella lentämistä jo 16-vuotiaana. Hän suunnitteli oman lentokoneen vuonna 1934, jolloin hän työskenteli Farman-lentokonetehtaalla. Tehtaalla suunnittelemansa MH 20 lensi ensilennon 27. kesäkuuta 1940. Toisen maailmansodan aikana hän suunnitteli MH 52 -lentokonetta, joka oli kaksitasoinen koulukone. Hän perusti vuonna 1946 nimeään kantavan lentokonetehtaan, Société anonyme des avions Max Holste. Vuonna 1951 MH 152 -tiedustelukone oli valmis. Tämän versio Max-Holste MH-1521 Broussard lienee kuuluisin Holsten koneista. Sen myynnin ehtyessä 1960-luvun alussa siitä kehitettiin MH 250 Super-Broussard -prototyyppi. Holste suunnitteli vuonna 1959 Nord 260- ja Nord 262 -kuljetuslentokoneet. Tehtaan koneita myytiin Ranskan asevoimille yli 300 kappaletta. Tämän tehtaan toiminta muuntui vuonna 1961 Reims Aviation -yhtiöksi, joka on tehnyt tähän päivään asti Reimsin kaupungissa Ranskassa eräitä Cessnan lentokoneita lisenssivalmistuksena. Reims-nimellä koneita on tehty 1000 kappaletta. Holste suunnitteli useita mäntämoottoreilla varustettuja lentokoneita. Max Holste oli luomassa Brasilian lentokoneteollisuutta toimien Embraer Bandeirante- lentokoneen suunnittelun johtajana. Kun Holste palasi Brasiliasta Ranskaan, hänet kutsuttiin Kunnialegioonaan. ==Lähteet== *Biographie de Max Holste *Max Holste M.H 1521 Broussard *Brasilian lentokoneteollisuuden historiaa (portugaliksi) * CATILLON (Marcel) : Qui était qui ? Mémorial de l'aéronautique (tome 2), Nouvelles Editions Latines, Paris, 2004 (ISBN 2-7233-2053-7). * ROBINEAU (Lucien) (sous la direction de) : Les Français du ciel, dictionnaire historique, Le Cherche-Midi, Paris, 2005 (ISBN 2-74910-415-7). Luokka:Ranskalaiset lentokonesuunnittelijat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Chemin de fer Cartier

Chemin de fer Cartier eli Cartier Railway on Québec Cartier Mining Companyn tytäryhtiö, joka vastaa rautatieliikenteestä omistamallaan yhteensä noin 450 kilometrin mittaisella rataosalla Port-Cartierin satamasta Mont Wrightin kaivokselle sekä Lac Jeannineen johtavalla sivuradalla. Rautatien rakentaminen aloitettiin 1958 ja liikenne Port-Cartierin ja Lac Jeanninen välillä aloitettiin vuonna 1960. Mont Wrightiin johtava rataosuus avattiin liikenteelle 1970-luvulla. Rautatie muodostaa muusta Kanadan rataverkosta täysin erillään olevan kokonaisuuden. Yhtiön rautatiekalustoon käsittää 20 dieselveturia ja noin 1 200 malmivaunua, ja se kuljettaa noin 146 000 vaunukuormaa malmia vuosittain. Alun perin yhtiö aloitti liikennöinnin General Motorsin Electro-Motive Divisionin valmistamilla EMD GP9 -dieselvetureilla. Myöhemmin yhtiö hankki vetureita GP9-sarjan vetureiden korvaajiksi American Locomotive Companyltä. ALCon valmistamat veturit olivat liikenteessä 16. lokakuuta 2002 saakka. Yhtiön uudempi vetokalusto on General Electricin valmistamia GE AC4400W -sarjan dieselvetureita. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset rautatieyhtiöt Luokka:Québecin liikenne
Basiliskin laulu

Basiliskin laulu () on Patricia A. McKillipin vuonna 1998 ilmestynyt fantasiaromaani. Suomeksi kirja ilmestyi Kariston kustantamana 2008. Suomentaja on Natasha Vilokkinen. Teos oli ehdokkaana Mythopoeic-palkinnon saajaksi. Kirjan kansikuvan on tehnyt Kinuko Y. Craft, joka sai siitä fantasiataiteilijoiden Chesley-palkinnon 1999 parhaana kovakantisen kirjan kansikuvana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Victoria Strauss: Song for the Basilisk. SF Site 1998. Luokka:Patricia A. McKillipin romaanit Luokka:Vuoden 1998 kirjat
Minna Mustonen

Minna Mustonen (s. 26. heinäkuuta 1977) on suomalainen jalkapalloilija. Mustonen on urallaan pelannut Suomessa Käpylän Pallossa, Puistolan Urheilijoissa, Malmin Palloseurassa, Helsingin Jalkapalloklubissa ja FC Unitedissa. Hän voittanut Suomen cupin kahdesti vuosina 1996 ja 2005. Mustonen on pelannut myös Yhdysvalloissa muun muassa New York Powerissa, Carolina Couragessa ja Boston Renegadesissa sekä Ruotsissa Bälinge IF:ssä. Mustonen on pelannut Suomen naisten jalkapallomaajoukkueessa 67 maaottelua, joissa hän on tehnyt 7 maalia. Mustonen oli myös mukana Suomen joukkueessa 2005 EM-kisoissa ja pelasi kaikissa otteluissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mr. Silla & Mongoose

Mr. Silla & Mongoose on islantilainen yhtye. Sigurlaug Gísladóttir ja Magnús B. Skarphéðinsson perustivat yhtyeen vuonna 2005 Iceland Airwaves -nimisellä festivaalilla. Pääosin elektronista ja kokeellista musiikkia sisältävä esikoisalbumi Foxbite julkaistiin vuonna 2007. Sigurlaug Gísladóttir eli Mr. Silla on nykyisin myös toisen islantilaisen yhtyeen, múmin laulaja. == Diskografia == ===Albumit=== *Foxbite (2007) Luokka:Islantilaiset yhtyeet
Markku Kuisma

Eero Markku Sakari Kuisma (s. 7. helmikuuta 1952 Hyvinkää) on suomalainen historioitsija ja filosofian tohtori, joka toimii Helsingin yliopiston Suomen ja Pohjoismaiden historian professorina. Hän on kirjoittanut toistakymmentä teosta Suomen taloushistoriasta, etenkin tilausteoksia yrityshistoriasta, mutta viime vuosina myös yleistajuisia kirjoja politiikan ja talouden rajamailta. ==Elämä== Kuisma kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1971. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1978 ja väitteli tohtoriksi Suomen ja Skandinavian historiasta Helsingin yliopistossa vuonna 1983. Hän työskenteli peruskoulun historian lehtorina Kotkassa vuosina 1975–1976 ja Suomen Akatemian tutkijana 1977–1982 sekä varttuneena tieteenharjoittajana 1992–1993 ja 2006–2007. Kuisma oli Outokumpu Oy:n historioitsija 1982–1984 ja päätoimittaja 1985–1986 sekä valtioneuvoston kanslian tutkija 1987–1988. Ennen nimitystään professoriksi vuonna 2001 Kuisma työskenteli Helsingin yliopiston Suomen ja Skandinavian/Pohjoismaiden historian assistenttina (1982), apulaisprofessorin viransijaisena (1984), virkaatekevänä professorina (1989–1991 ja 1995–1998) ja dosenttina (1984–2000). Vuosina 1999–2000 hän oli Turun yliopiston Suomen historian professori. Hän on Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2003. Kuisma on työskennellyt myös kirjallisuusarvostelijana Demari-lehdessä (1984–1990) ja Helsingin Sanomissa (1987–1994) sekä kolumnistina Kalevassa (2005–2010). ==Palkinnot== Vuonna 2004 Kuisma sai Vuoden tiedekirja ja Vuoden historiateos -palkinnot teoksestaan Kahlittu raha, kansallinen kapitalismi. Vuonna 2009 hän sai Suomen Tiedeseuran myöntämän Theodor Homénin palkinnon. Vuonna 2012 Kuisma sai tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon sekä WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinnon. Vuonna 2015 hän sai Kanava-palkinnon teoksesta Venäjä ja Suomen talous 1700–2015. Vuonna 2019 hänet palkittiin Warelius-palkinnolla. == Teokset == * * * * Helsingin pitäjän historia II–III, Vantaan kaupunki 1990–1991. **Helsingin pitäjän historia II: Vanhan Helsingin synnystä isoonvihaan 1550-1713. Vantaan kaupunki, 1990. ISBN 951-8959-05-6. **Helsingin pitäjän historia III. Isostavihasta maalaiskunnan syntyyn 1713-1865. Vantaan kaupunki, 1991. ISBN 951-8959-12-9. * * * * * * * * * * * * * * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Markku Kuisma haastattelussa, Kirjastokaista-video 23.10.2009. * Markku Kuisma 375 humanistia -sivusto 16.4.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta. Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit
Heidi Kackur

Heidi Kackur (s. 31. lokakuuta 1978) on suomalainen jalkapalloilija. Kackur on urallaan pelannut Norrvalla FF:ssä, ruotsalaisessa Malmö FF:ssä ja FC Unitedissa, jossa hän voitti Suomen cupin 2001 ja mestaruuden 2002. Kackur on pelannut Suomen naisten jalkapallomaajoukkueessa 48 maaottelua, joissa hän on tehnyt 12 maalia. Hän oli myös mukana Suomen joukkueessa 2005 EM-kisoissa ja pelasi kaikissa otteluissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sanna Talonen

Sanna Talonen (s. 15. kesäkuuta 1984) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on ainoana suomalaisena jalkapalloilijana pelannut kolmessa aikuisten EM- lopputurnauksessa. Talonen edusti urallaan Ilvestä, FC Honkaa, Helsingin Jalkapalloklubia, ruotsalaisseura Bälingeä, yhdysvaltalaista Floridan osavaltionyliopiston joukkuetta ja ruotsalaista KIF Örebrota. Talonen pelasi Suomen naisten jalkapallomaajoukkueessa 103 maaottelua, joissa hän teki 36 maalia. Vuoden 2005 EM-kilpailuissa hän tuli vaihtopelaajana kentälle kahdessa Suomen ottelussa. Vuoden 2009 EM-kilpailuissa hän tuli vaihtopelaajana kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa sekä pelasi 75 minuuttia aloituskokoonpanon pelaajana puolivälieräottelussa Englantia vastaan.http://www.uefa.com/womenseuro/season=2009/matches/round=15046/match=304284/index.htmlhttp://www.uefa.com/womenseuro/season=2009/matches/round=15046/match=304296/index.htmlhttp://www.uefa.com/womenseuro/season=2009/matches/round=15047/match=2001418/index.html Vuoden 2013 EM-kilpailuissa hän pelasi Suomen kaikissa kolmessa ottelussa, joista yhdessä täydet minuutit ja yhdessä vaihtopelaajana.http://www.uefa.com/womenseuro/season=2013/matches/round=2000175/match=2010713/index.htmlhttp://www.uefa.com/womenseuro/season=2013/matches/round=2000175/match=2010718/index.htmlhttp://www.uefa.com/womenseuro/season=2013/matches/round=2000175/match=2010725/index.html Talonen valmistui helmikuussa 2014 Örebron yliopistosta koneinsinööriksi muotoiluun ja tuotekehittelyyn erikoistuneena. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kihlauskylpylä

Kihlauskylpylä eli Drittelin herrasväki kesää viettämässä on vuonna 1924 valmistunut suomalainen mykkäkomedia, jonka ohjasi Yrjö Nyberg (myöh. Norta). Elokuvan ensi-ilta oli 15. joulukuuta 1924 Edison-teatterissa Helsingissä. Elokuvaa kuvattiin Turussa ja Naantalissa Naantalin merikylpylässä ja Luonnonmaalla. == Näyttelijät == == Muut tekijät == * Yrjö Nyberg – tuottaja, käsikirjoitus, kuvaus, lavastus, leikkaus * Alvar Hamberg – kuvaus * Eino Näre – järjestäjä * Einar Roiha – järjestäjä * herra Mård – kuvausryhmän jäsen * Lennart Hamberg – laboratorion päällikkö == Lähteet == * Pienisuuri Naantali on uurtanut uraa suomalaiselle elokuvallekin. Rannikkoseudun sanomat 22.10.2002 Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1924 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset mykkäelokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Yrjö Nortan ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset kadonneet elokuvat
Laura Leighton

Laura Leighton, alkujaan Miller, (s. 24. heinäkuuta 1968 Iowa City) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi 1990-luvulla Sydney Andrewsin roolissa Melrose Place -sarjassa. Vuodesta 2010 lähtien hän on näytellyt Valehtelevat viettelijät -sarjassa Hanna Marinin äitiä, Ashley Marinia. Leighton oli vuonna 1995 ehdolla Golden Globen saajaksi roolistaan Melrose Placessa.http://www.goldenglobes.com/person/laura-leighton Leighton meni vuonna 1998 naimisiin näyttelijäkollegansa Doug Savantin kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta, joiden lisäksi perheeseen kuuluu kaksi lasta Savantin aiemmasta avioliitosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Linda Lindqvist

Linda Linqvist (s. 3. tammikuuta 1980) on suomalainen jalkapalloilija. Lindqvist on urallaan pelannut Sibbo-Vargarnassa, Tikkurilan Palloseurassa, Helsingin Jalkapalloklubissa ja FC Hongassa. Hän on voittanut Suomen- mestaruuden kahdesti HJK:ssa ja kerran Hongassa sekä Suomen cupin kahdesti HJK:ssa. Lindqvist on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa 12 maaottelua. Hän oli myös mukana Suomen joukkueessa 2005 EM-kisoissa, mutta hän ei pelannut yhtään ottelua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sanna Malaska

Sanna Malaska (s. 6. huhtikuuta 1983) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Malaska edusti urallaan ruotsalaista Sunnanå SK:ta, espanjalaista Transportes Alcainea, norjalaista Amazon Grimstadia ja Helsingin Jalkapalloklubia, jossa hän on voittanut kolme Suomen mestaruutta sekä Suomen cupin kahdesti. Malaska pelasi Suomen naisten jalkapallomaajoukkueessa 37 maaottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Malaska oli myös mukana Suomen joukkueessa 2005 EM-kisoissa ja pelasi kolmessa ottelussa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heidi Lindström

Heidi Lindström (s. 30. marraskuuta 1981) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Lindström edusti valtaosan pelaajaurastaan Helsingin Jalkapalloklubia. Hän pelasi seurassa 19 kautta peräkkäin, ensin junioreissa ja sitten edustusjoukkueessa, ennen siirtymistään FC Honkaan 2012. Hongassa vietetyn kahden kauden jälkeen Lindström palasi takaisin HJK:iin, jossa hän päätti pelaajauransa 2015. HJK:ssa Lindström voitti kuusi Suomen mestaruutta vuosina 1997–2001 ja 2005. Vuonna 2017 hänet valittiin Helsingin Jalkapalloklubin Hall of Fameen. Lindström pelasi Suomen naisten jalkapallomaajoukkueessa 21 maaottelua. Hän oli myös mukana Suomen joukkueessa 2005 EM-kisoissa ja pelasi alkulohkon ottelussa Tanskaa vastaan. Päätettyään aktiivisen pelaajauran jalkapallossa Lindström siirtyi pelaamaan juniorivuosina harrastamaansa käsipalloa Spartaan. Lindström on lisäksi toiminut valmennustehtävissä HJK:n juniorijoukkueissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jessica Lagerblom

Jessica Lagerblom (o.s. Thorn, s. 16. joulukuuta 1981 Kaarina) on suomalainen aktiiviuransa päättänyt jalkapalloilija. Lagerblom pelasi urallaan Pargas Idrottsföreningissä, Turun Pyrkivässä, ruotsalaisessa Älvsjö AIK:ssa, FC Unitedissa ja Helsingin Jalkapalloklubissa. Hän voitti Unitedissa mestaruuden ja Suomen cupin 2004 sekä HJK:ssa mestaruuden 2005. Lagerblom pelasi Suomen naisten jalkapallomaajoukkueessa 33 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Lagerblom oli myös mukana Suomen joukkueessa 2005 EM-kisoissa ja pelasi kaikissa otteluissa. Pelaajauransa jälkeen Lagerblom on toiminut fysioterapeuttina ja Yle Sportenin asiantuntijakommentaattorina. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heidi Ahonen

Heidi Ahonen (s. 25. maaliskuuta 1984 Kerava) on suomalainen jalkapalloilija. Ahonen on pelannut urallaan Tikkurilan Palloseurassa, AC Vantaassa, Malmin Palloseurassa, Helsingin Jalkapalloklubissa ja Puistolan Urheilijoissa. Hän on pelannut Suomen naisten jalkapallomaajoukkueessa 13 maaottelua, ja oli myös mukana Suomen joukkueessa 2005 EM-kisoissa. Ahonen ei kuitenkaan päässyt turnauksessa kentälle yhdessäkään ottelussa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Virva Junkkari

Virva Junkkari (s. 14. lokakuuta 1977) on suomalainen jalkapalloilija. Maalivahtina pelaava Junkkari on edustanut urallaan Suomessa Vantaan Jalkapalloseuraa, Tikkurilan Palloseuraa, Malmin Palloseuraa ja Helsingin Jalkapalloklubia, jossa hän voitti mestaruuden neljästi ja Suomen cupin kolmesti. Hän on voittanut myös Italian mestaruuden SS Laziossa. Junkkari on pelannut Suomen naisten jalkapallomaajoukkueessa 15 maaottelua. Junkkari oli myös mukana Suomen joukkueessa 2005 EM-kisoissa, mutta hän ei pelannut yhtään ottelua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Unohdettu Ombria

Unohdettu Ombria () on Patricia A. McKillipin vuonna 2002 ilmestynyt fantasiaromaani. Kirja on ilmestynyt suomeksi Kariston kustantamana Natasha Vilokkisen käännöksenä vuonna 2006. Romaani voitti World Fantasy -palkinnon ja Mythopoeic-palkinnon 2003. Suomennos oli Tähtifantasia-palkintoehdokkaana 2006. Kirjan kansikuvan on tehnyt Kinuko Y. Craft. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Rob Gates: Ombria in Shadow . Strange Horizons 10.6.2002. * Matthew Scott Winslow: Ombria in Shadow . Mythprint 10/2002. * Cheryl Morgan: Picture Perfect. Emerald City, lokakuu 2003. * Maria Loikkanen: Unohdettu Ombria. Onnimanni 4/2006. (PDF) * Vesa Sisättö: Tarina varjojen kaupungista. Helsingin Sanomat 3.12.2006. Luokka:Patricia A. McKillipin romaanit Luokka:Vuoden 2002 kirjat
Suvinen satu

Suvinen satu on vuonna 1925 valmistunut suomalainen mykkäelokuva, jonka ohjasi Erkki Karu.SALONKIKOMEDIAA SUOMALAISITTAINViitattu 28.7.2024 Elokuvan ensi- ilta oli 9. maaliskuuta 1925 Astoria-, Pallas- ja Civis-teattereissa Helsingissä. Elokuvaa kuvattiin Suomi-Filmin Vironkadun studiolla Helsingissä ja Aulangolla Hämeenlinnan lähellä. == Näyttelijät == * Sven Hildén - taidemaalari Bertel von Bjelke * Volmar Neiro - kunnallisneuvos Kanto * Maire Heide - Hilkka Kanto, kasvattitytär * Paavo Costiander - taiteilijatoveri Erkki, "lakeija" * Yrjö Somersalmi - taiteilijatoveri Martti, "Simson" * Eine Laine - nainen tanssiaisissa * Martha Hansson - Hilkan ystävätär * Sylvia Paatero - Hilkan ystävätär * Ebba Örd - Hilkan ystävätär * Hagne Blomqvist - neljäs ystävätär * Viljo Metsä - väkeä ateljeerissa * Yrjö Tuominen - väkeä ateljeerissa * Sinikka Karu - pieni tyttö kukkakimpun kanssa == Muut tekijät == * Erkki Karu - tuottaja, leikkaus * Erkki Kivijärvi - käsikirjoitus * Kurt Jäger - kuvaus * Armas Fredman - kuvausapulainen * Martti Tuukka - lavastus, studiopäällikkö * Eva Luttinen - studion emäntä ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1925 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset mykkäelokuvat Luokka:Erkki Karun ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset kadonneet elokuvat