EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Marie-Gayanay Mikaelian

Marie-Gayanay Mikaelian (s. 3. maaliskuuta 1984 Lausanne) on sveitsiläinen tennispelaaja, joka siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2001. Hän on urallaan saavuttanut yhden turnausvoiton, joka tapahtui Taškentissä vuonna 2002, jolloin hän kukisti finaalissa Tatjana Putšekin. Lisäksi hän on finaalin häviävänä osapuolena ollut kolme kertaa. Grand Slam -turnauksissa hän on yltänyt kahdesti toiselle kierrokselle Ranskan avoimissa ja kerran US Openissa ja Wimbledonissa. Hänen paras ranking-sijoituksensa on 33. == Lähteet == * Luokka:Sveitsiläiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Haikola (Vienan Karjala)

thumb|320px|Haikolan rantaa vuonna 2007 Haikola () on Karjalan tasavallassa Kalevalan piirissä sijaitseva kylä. Kotijärven saaressa noin neljäkymmentä kilometriä Uhtualta itään sijaitseva Haikola on Vienan Karjalan parhaiten säilyneitä kyläkokonaisuuksia. Haikola autioitettiin tarkoituksellisesti 1960-luvulla neuvostovallan perspektiivittömien kylien likvidoimiskampanjan myötä. Kesäisin Haikola on kuitenkin ollut aina asuttuna. Seitsemän kylän yhdestätoista talosta on säilynyt. ==Kulttuurihistoriallisesti arvokas kylä== Pieni Haikolan kylä on kulttuurihistoriallisesti arvokas. A. A. Borenius tallensi siellä Karpan Muarielta ja Kalaskan Vaskelta eeppisiä runoja vuonna 1872. Kirjailija Ortjo Stepanov (sai Karjalan kansankirjailija -arvonimen vuonna 1990) oli kotoisin Haikolasta. Siellä hän kirjoitti pääosan Karjalan kirjallisuuden klassikkoihin kuuluvasta kuusiosaisesta romaanisarjastaan Kotikunnan tarina. Haikolan kalmismaalla näkyy elämän kiertokulku. Vanhan vienalaisen perinteen mukaan kalmisto on koskematon. Mihin puu kaatuu, siihen se maatuu. Haikolan kalmistossa on myös Ortjo Stepanovin hauta. Kylässä eleli 1900-luvulla myös kirjailija Iivana Kusmin. ==Haikolan etnokulttuurikeskus== Haikola kuuluu Juminkeko-säätiön Vienan runokylien elvytysohjelmaan. Yhteistyökumppanina Haikolan elvyttämisessä on paikallinen Ortjo Stepanovin säätiö. Osa elvytystoimintaa on Haikolan etnokulttuurikeskuksen luominen. Suomen Kulttuurirahasto myönsi tätä tarkoitusta varten Juminkeko-säätiölle apurahan vuonna 2008. Etnokulttuurikeskukseen on perustettu kaksi museota: Kirjailija Ortjo Stepanovin kotimuseo ja etnografinen museo. Koko kylää voi pitää elävänä museona. Siellä sijaitsee esimerkiksi yksi Vienan Karjalan vanhimpia rakennuksia: 1700-luvulla rakennettu ranta-aitta. Se entisöitiin kesällä 2007. Haikolasa on järjestetty myös useita kertoja dokumenttielokuvien festivaali. Se on erikoinen tapahtuma kyslässä, joka ei ole sähköistetty.Jenny Timosen tiedote Suomen elokuvasäätiölle 24.8.2016 == Sommelo - kylän praasniekan uusi herääminen == Kesästä 2006 alkaen Haikola on ollut Kainuussa ja Vienan Karjalassa toteutettavan kansanmusiikkijuhlan Sommelon yksi tapahtumapaikka. Sommelon Haikolan ohjelma keskittyy akustiseen ja alkuperäismusiikkiin. Sommeloa vietetään Haikolassa Lehti-Iivanan päivänä seitsemäs heinäkuuta, joka on kylän perinteinen praasniekkapäivä. Haikolassa on järjestetty myös elokuvafestivaali neljästi, vaikka kylässä ei ole sähköjäkään. Tapahtuma on tarkoitus uusia syyskuussa 2016.http://kotiranta- tour.ru/ru/news/7017.html == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Haikolasta Juminkeko-säätiön Vienan runokylät -sivustolla * Sommelon matka Uhtuaan ja Haikolaan Luokka:Kalevalan piirin entiset kylät Luokka:Vienan runokylät
Markus Jämsä

Markus Jämsä (s. 9. marraskuuta 1977) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka toimii nykyisin kasvattajaseuransa Vaasan Sportin urheilutoimenjohtajana. == Ura == Sport-kasvatti on uransa aikana edustanut myös Rauman Lukkoa, jossa yritti tehdä läpimurtoa liigaan kolmen kauden ajan. Viimeinen kausi meni pilalle nivusvamman vuoksi. Lukko-vuosiensa aikana Jämsä oli tuttu näky Sportissakin, missä kävi vuokralla useaan otteeseen. Jämsän otteet ennen Lukko-aikaa olivat divarissa ja Mestiksessä loistokkaita. Kausi 2000–2001 oli paras, kun 40:ssä pelissä syntyi tehot 30+25=55. ==Saavutukset== * Paras Maalintekijä (Mestis 2000–2001) * Mestiksen All Star Team (2000–2001) * Mestiksen mestaruus 2008–2009 == Tilastot == Pisteissä mukana Play-off-pelit Kausi Joukkue Sarjataso Pisteet Ottelut 1994–1995 Vaasan Sport A-Junioreiden I-divisioona 2+1 12 1995–1996 Vaasan Sport A-Junioreiden I-divisioona 24+27 32 Vaasan Sport 1. divisioona karsinta 5+2 7 1996–1997 Vaasan Sport II-divisioona 18+10 20 Vaasan Sport A-junioreiden I-divisioona 2+10 9 1997–1998 Vaasan Sport I-divisioona 6+3 24 Vaasan Sport A-junioreiden SM-sarja karsinta 7+10 10 1998–1999 Vaasan Sport I-divisioona 18+10 54 1999–2000 Vaasan Sport I-divisioona 19+20 52 2000–2001 Vaasan Sport Mestis 31+27 46 2001–2002 Rauman Lukko SM-Liiga 5+7 52 2002–2003 Rauman Lukko SM-Liiga 0+3 22 Vaasan Sport Mestis 15+19 27 2003–2004 Rauman Lukko SM-Liiga 0+0 4 Vaasan Sport Mestis 7+5 20 2004–2005 Vaasan Sport Mestis 10+12 30 2005–2006 Vaasan Sport Mestis 18+30 55 2006–2007 Vaasan Sport Mestis 22+35 52 2007–2008 Vaasan Sport Mestis 24+37 50 ==Lähteet== * Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Scott Walker (laulaja)

Scott Walker (oik. Noel Scott Engel, 9. tammikuuta 1943 Hamilton, Ohio, Yhdysvallat – 22. maaliskuuta 2019Scott Walker, Pop Idol Turned Avant Auteur, Dies At 76) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Walker asui ja työskenteli Englannissa vuodesta 1965. Alun perin Walkerin löysi Eddie Fisher. Walker aloitti uransa 1950-luvun lopulla teini-idolina esiintyen omalla nimellään. Monissa yhtyeissä soitettuaan hän perusti John Mausin ja Gary Leedsin kanssa The Walker Brothersin Los Angelesissa vuonna 1964. Yhtye saapui Lontooseen 1965 ja saavutti suosiota pop-balladeillaan. Yhtye hajosi vuonna 1967, ja Walker (joka pitäytyi taiteilijanimessään) aloitti soolouran. Hänen pehmeä-ääniset, vahvasti orkestroidut versionsa muun muassa Jacques Brelin kappaleista olivat hyvin suosittuja Britanniassa ja manner-Euroopassa. Walkerin 1970-luvun alun tuotanto sisälsi muun muassa country-tyyliä ja hyvin vähän hänen omia sävellyksiään. The Walker Brothers koottiin uudelleen 1975, ja yhtye julkaisi kolme albumia. Alkaen The Walker Brothersin viimeisestä levystä Nite Flights (1978) Scott Walker siirtyi vähitellen yhä kokeellisempaan tyyliin. Walkerin albumi Scott 2 (1968) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. == Diskografia == === The Walker Brothers === * Take It Easy with The Walker Brothers (1965) * Portrait (1966) * Images (1967) * No Regrets (1975) * Lines (1976) * Nite Flights (1978) === Sooloalbumit === * Scott (1967) * Scott 2 (1968) * Scott 3 (1969) * Scott: Scott Walker Sings Songs from his TV Series (1969) * Scott 4 (1969) * 'Til The Band Comes In (1970) * The Moviegoer (1972) * Any Day Now (1973) * Stretch (1973) * We Had It All (1974) * Climate of Hunter (1984) * Tilt (1995) * Pola X (1999) soundtrack * The Drift (2006) * Bish Bosch (2012) * Soused (2014) * The Childhood Of A Leader (2016) === Tuottajana === * Terry Smith: Fallout (1968) * Ute Lemper: Punishing Kiss (2000) * Pulp: We Love Life (2001) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * 4ad.com/scottwalker/ * unofficial and uncommercial Scott Walker- Fanpage-Finland with audio samples * Scott Walkerin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Scott Walker

Scott Walker -nimisiä henkilöitä: * Scott Walker (s. 1973), kanadalainen jääkiekkoilija * Scott Walker (1943–2019), yhdysvaltalainen muusikko * Scott Walker (s. 1967), yhdysvaltalainen poliitikko, Wisconsinin kuvernööri
Richard Jenkins

Richard Jenkins (s. 4. toukokuuta 1947 DeKalb, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt useissa menestyneissä tuotannoissa. Näitä ovat muun muassa Olive Kitteridge (2014), The Visitor (2007), Mullan alla (2001–2005), North Country (2005) ja Wolf (1994). Hän opiskeli teatteria Illinois'n yliopistossa Wesleyanissa. Jenkins on voittanut Method Fest Independent Film -festivaaleilla parhaan miesnäyttelijän palkinnon elokuvasta The Visitor. == Yksityiselämä == Richard Jenkins on naimisissa Sharon R. Fredrikin kanssa, he avioituivat 23. elokuuta 1969. Heillä on kaksi lasta. == Palkinnot == * Virtuoso Award, Santa Barbara International Film Festival (2009) * Chlotrudis Award (2009) * Paras miespääosa, Method Fest Independent Film Festival (2008) * Silver St. George, Moscow International Film Festival (2008) * Special Award: Body of Work, San Diego Film Critics Society Award (2008) * Satellite Award (2008) * Spotlight Award (2008) * Joseph Plateau Honorary Award (2008) == Ehdokkuudet == * Parhaan miespääosan Oscar-palkinto (2009) * Critics' Choice Award (2009) * Screen Actors Guild Awards (2002, 2009) * Independent Spirit Award (1996, 2009) * OFCS Award (2009) * CFCA Award (2008) * Best Ensemble Cast, Gotham Awards (2008) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
James Bartleman

pienoiskuva|James Bartleman vuonna 2005. James Karl Bartleman (24. joulukuuta 1939 Orillia, Ontario – elokuu 2023) oli kanadalainen kirjailija, diplomaatti sekä Ontarion varakuvernööri vuosina 2002–2007. Hän syntyi Port Carlingissa ja opiskeli Länsi-Ontarion yliopistossa. Vuodesta 2007 hän toimi Kanadan Ontariossa sijaitsevan taiteeseen ja suunnitteluun suuntautuneen yliopiston kanslerina. == Kirjat == * Out of Muskoka (2002) * On Six Continents (2004) * Rollercoaster: My Hectic Years as Jean Chrétien's Diplomatic Advisor (2005) * Raisin Wine: A Boyhood in a Different Muskoka (2007) * As Long as the Rivers Flow (2011) == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset kirjailijat Luokka:Diplomaatit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Andri Deryzemlja

Andri Deryzemlja (, s. 18. elokuuta 1977) on ukrainalainen ampumahiihtäjä, joka on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 1996–1997 lähtien. Deryzemlja sijoittui Hochfilzenin MM-kisojen 2005 yhteislähdössä kuudenneksi ja takaa- ajossa kahdeksanneksi. Saman vuoden sekaviestin MM-kilpailussa Hanty- Mansijskissa hän hiihti kolmannen osuuden sekaviestijoukkueessa, joka sijoittui seitsemänneksi. Talviolympialaisissa 2006 hän hiihti toisen osuuden Ukrainan viestijoukkueessa, joka sijoittui seitsemänneksi. Deryzemlja saavutti sprintin MM-pronssia Anterselvasta 2007. Ampumapaikat nollilla selvittänyt Deryzemlja hävisi kilpailun voittaneelle, yhden sakon ampuneelle Ole Einar Bjørndalenille 25,8 sekuntia. 4,8 sekuntia Bjørndalenille hävinnyt Michal Šlesingr selvitti ampumapaikat niin ikään ilman sakkokierroksia. Östersundin MM-kisoissa 2008 Deryzemlja sijoittui normaalimatkalla yhdeksänneksi ja yhteislähdössä kymmenenneksi. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän oli takaa-ajossa seitsemäs ja normaalimatkalla kahdeksas. Viestissä hän kuului viidenneksi sijoittuneeseen Ukrainan joukkueeseen. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli sprinttikilpailussa viides. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän hiihti kolmannen osuuden pronssia saaneessa Ukrainan viestijoukkueessa sekä sijoittui sprintissä kymmenenneksi ja takaa-ajossa seitsemänneksi. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän oli 17:s normaalimatkalla ja viestissä kahdeksas. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 Deryzemlja oli 17:s normaalimatkalla sekä sprintissä. Maailmancupissa Deryzemlja on voittanut yhden osakilpailun ja sijoittunut yhteensä kahdeksan kertaa palkintokorokkeelle – ainoan voittonsa hän on saavuttanut Anterselvan yhteislähdössä kaudella 2002–2003. Kokonaiskilpailussa hän on sijoittunut sijalle 21 kausina 2008–2009 ja 2009–2010. == Maailmancupin palkintosijat == * Kausi 1998–1999: Oslo sprintissä kolmas * Kausi 2001–2002: Brezno-Osbrlie sprintissä kolmas * Kausi 2002–2003: Pokljuka sprintissä kolmas, Anterselva yhteislähdössä voitto * Kausi 2004–2005: Hanty-Mansijsk takaa-ajossa toinen * Kausi 2006–2007: Anterselva sprintissä kolmas * Kausi 2009–2010: Hanty- Mansijsk sprintissä kolmas * Kausi 2012–2013: Oslo sprintissä kolmas == Lähteet == * Deryzemlja, Andri Deryzemlja, Andri Deryzemlja, Andri
Erich Buljung

Erich Buljung (s. 21. maaliskuuta 1944) on yhdysvaltalainen pistooliampuja. Eric Buljung saavutti olympialaisissa Soulissa 1988 olympiahopeaa 10 m ilmapistoolissa tuloksella 687.9 (590+97.9), mutta hävisi voittaneelle Tanju Kirjakoville huonommalla finaalilla. Hänen peruskilpailussa saavuttama tulos 590 oli uusi sivuava maailmanennätys. Lisäksi Buljung on muutamia joukkuemitaleita MM-kilpailuista. ==Lähteet== *Profiili databaseOlympics.comissa *ISSF:n tietokanta Luokka:Yhdysvaltalaiset ampujat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Volkswagen Golf II

Volkswagen Golf II (Typ 19E) on Volkswagenin Golf-mallin toinen sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1983–1992. Vuonna 1984 esitellyt kaksi- ja nelioviset sedan-korimallit oli nimetty omaksi Jetta-mallikseen yhtiön noudattaman käytännön mukaisesti. Golf oli ominaisuuksiltaan luokkansa parhaimmistoa. Se oli harvoja autoja kokoluokassaan, jossa oli kiinnitetty huomiota turvallisuuteen ja ympäristöystävällisyyteen. Malli tunnettiin ensimmäisestä sukupolvesta poiketen kaikilla markkina-alueilla Golfina. == Volkswagen Golf (1983–1992) == Toisen sukupolven Volkswagen Golf esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 1983. Malli haluttiin säilyttää mahdollisimman samanlaisena kuin edeltäjänsä, joten ulkonäköä ei lähdetty merkittävästi muuttamaan. Sen sijaan kooltaan auto kasvoi huomattavasti ja oli nyt suunnilleen samaa luokkaa Opel Kadettin kanssa. Sisätilat olivat luokan kärkitasoa huolimatta siitä, että akseliväli oli melko lyhyt. Pohjoisamerikkalaisessa mallissa oli eurooppalaisesta poiketen kulmikkaat ajovalot. Bensiinimoottorit olivat Suomessa aluksi 1,3 (55 hv), 1,6 (75 hv), 1,8 (90 hv) ja urheilullinen 1,8 GTI (112 hv). Dieselmallit olivat 1,6-litraiset D (54 hv) ja TD (70 hv). Vuonna 1985 valikoimaa laajennettiin malleilla GTI 16V (139 hv) ja Syncro. GTI 16V:ssä oli uutena ominaisuutena moniventtiilikansi. Syncro oli 1,8-litrainen nelivetomalli, jonka nelivetojärjestelmä perustui viskokytkimeen. Vetosuhde oli normaalisti 90/10, mutta tarpeen vaatiessa kaikki voima oli mahdollista välittää takapyörille. Samaan tekniikkaan perustui myös vuonna 1990 esitelty korkea, maasturimaisempi Golf Country -malli. Golfia uudistettiin syksyllä 1989. CL-mallia lukuun ottamatta siihen tuli suuremmat ja nykyaikaisemmat muovipuskurit. Moottorivalikoimaan tuli turboahdettu ja katalysaattorilla varustettu 1,6-litrainen (60 hv) Eko-Diesel. == Erikoismallit == * Golf GT oli GTI- varusteltu malli, jossa oli 1,8-litrainen (90 hv) perusmoottori. Vaihdelaatikon välitykset oli säädetty lyhyemmiksi. * Syncro oli 1,8 litran (90 hv) moottorilla varustettu nelivetomalli. Keskitunneli ja takaluukku olivat hieman normaalia korkeammalla. * Country oli nelivetoinen korotetulla maavaralla varustettu malli, jota valmisti Itävallassa Steyr-Puch. * G60 oli urheilullinen vuonna 1989 esitelty malli, jossa oli mekaanisesti ahdettu 1,8-litrainen (160 hv) moottori. * Rallye oli varustettu samalla moottorilla kuin G60. Kori oli vahvistettu kauttaaltaan ja ulkoisesti Rallye erosi perusmalleista lokasuojien levityksillä ja kulmikkailla ajovaloilla. * Limited Edition oli nelivetoinen mekaanisesti ahdetulla 16-venttiilisellä 1,8 litran (208 hv) moottorilla varustettu malli. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Golf 2 Luokka:C-segmentin autot Luokka:1980-luvun autot Luokka:1990-luvun autot
Claire Forlani

Claire Antonia Forlani (s. 17. joulukuuta 1972 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa Poliisiopisto 7: Moskovan keikka (1994), The Rock – paluu helvettiin (1996) ja Saanko esitellä: Joe Black (1998). == Yksityiselämä == Hänen isänsä on italialainen Pier Forlani ja äitinsä Barbara Forlani. Forlani on naimisissa näyttelijä Dougray Scottin kanssa. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
William Forsythe

William Forsythe (s. 7. kesäkuuta 1955 Bedford-Stuyvesant, Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt useasti kovaotteisia rooleja. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Suuri gangsterisota (1984), Arizona Baby (1987), Dick Tracy (1990), Katujen laki (1991), Unelmien tanssi (1992), Gotti (1996), The Rock – paluu helvettiin (1996), The Devil’s Rejects (2005), 88 minuuttia (2007) ja Halloween (2007) sekä televisiosarjassa Boardwalk Empire (2011–2012). == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hämeen Voima

Hämeen Voima oli Hämeenlinnassa 1906–1918 ilmestynyt sosialidemokraattinen sanomalehti.Lehden historia vuodelta 2006 Demari.fi, viittaus 25.12.2011 (Archive.org) Siinä julkaistiin rintamauutisia ja punaisten paikallisesikuntien tiedonantoja sekä muun muassa uutisia Hämeenlinnassa järjestetyistä punaisten sankarihautajaisista. Lehti lakkautettiin kansalaissodan jälkeen, mutta sen seuraajaksi perustettiin 1919 Hämeen Kansa. ==Lähteet== Luokka:SDP:n lehdet Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Hämeenlinnan media Luokka:Suomen sisällissota
Toveri (sanomalehti)

Toveri oli punakaartin Lahden rykmentin julkaisema sanomalehti, joka ilmestyi Suomen sisällissodan aikana keväällä 1918. Lehdessä julkaistiin tietoja punaisten rintamataisteluista sekä runsaasti Lahden punaisten esikunnan määräyksiä. Siinä ilmestyi muun muassa Nestor Linnasen antama yleinen käsky liittyä Lahden punakaartiin. Lehti ei enää ilmestynyt huhtikuun 1918 jälkeen, ja valkoiset teloittivat ainakin osan sen toimittajista. == Lähteet == Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Lahden media Luokka:Suomen sisällissota
Työ (lehti)

Työ-nimisiä lehtiä on ollut useita: * Työ, Viipurissa vuosina 1904–1918 ilmestynyt sosiaalidemokraattinen sanomalehti, myöhemmin Kansan Työ ja Saimaan Sanomat * Työ, Viipurissa vuonna 1921 ilmestynyt Suomen sosialistisen työväenpuolueen sanomalehti * Työ, Viipurissa vuosina 1927–1930 ilmestynyt kommunistinen sanomalehti
Luokkasotakirjallisuus

Luokkasotakirjallisuudella tarkoitetaan yleensä Neuvosto-Venäjälle paenneiden suomalaisten kommunistiemigranttien julkaisemia teoksia, jotka käsittelivät Suomen sisällissotaa luokkasodan näkökulmasta (ks. Suomen sisällissodan nimet). Kirjoissa Suomen sisällissodasta puhutaan luokkasotana tai Suomen työväen vallankumouksena ja valkoisia kutsutaan yleisesti lahtareiksi. Tällaisia teoksia julkaisivat esimerkiksi Otto-Wille Kuusinen ja Jukka Lehtosaari. Teoksista merkittävimpiä olivat Lehtosaaren Punakaarti rintamalla sekä teokset Vallankumous ja kansalaissota Suomessa ja Kimmon Komppania. Luokkasotakirjallisuuteen luetaan yleensä myös Arne Halosen vuonna 1928 Yhdysvalloissa julkaisema Suomen luokkasota, jota Marko Tikan mukaan aikanaan postitettiin Suomeen tuhat kappaletta. Teokset olivat aikanaan pitkään kiellettyjen listalla, ja Etsivä keskuspoliisi tuhosi ja takavarikoi useimmat kappaleet. Useimmat teokset maksavat antikvariaateissa nykyisin satoja euroja, ja joitakin tulee tuskin enää saataville. * Luokka:Sotakirjallisuus
S.C. Dalmac

S.C. Dalmac on helsinkiläinen salibandyn erikoisseura. Se on myös yksi Suomen ensimmäisistä salibandyseuroista. Se oli mukana miesten mestaruussarjassa, joka tunnetaan nykyään nimellä salibandyliiga, jo ensimmäisellä kaudella 1986–1987. Nykyään seuralla on vain yksi joukkue ja se osallistuu Salibandyliiton ikämiessarjoihin sekä pääkaupunkiseudun harrastesarjoihin. Vuonna 2009 S.C. Dalmac kakkosjoukkue voitti ikämiesten sählyn SM-kultaa historian ensimmäisissä sählyn SM-kisoissa.http://sahlysm.fi/mestarit2010/ == Historia == S.C. Dalmac syntyi kun joukkueet nimeltä MicMac ja Daltonit yhdistyivät. Joukkueen kuuluisimpia pelaajia lienevät Heikki Vienola ja Jarmo Perttilä, jotka olivat mukana ensimmäisistä peleistä lähtien. Ennen surullisen kuuluisaa sarjasta sulkemista vuonna 1992 Dalmac ehti voittaa kaksi SM-kultaa, yhden hopean ja yhden pronssin. === Sarjasta sulkeminen === Tapaus sai alkunsa vuoden 1992 kevään runkosarjan voittokamppailussa Joensuun Josbaa vastaan, kun Vienola koukkasi mailallaan tuomaria käsivarresta. Tuomariraportin perusteella Vienolalle langetettiin kymmenen ottelun pelikielto. Lopullinen sarjasta sulkemiseen johtanut tapaus sattui kuitenkin myöhemmin samana keväänä, kun S.C. Dalmacin joukkue sattui saunaillan päätteeksi samaan lohjalaiseen yökerhoon Vienolan koukkaamaan tuomarin kanssa, joka oli muutaman kollegansa kanssa istumassa iltaa. Kyseisen illan sanasodan jälkeen Vienolan koukkaama tuomari yhdessä muutaman muun tuomarin kanssa tekivät raportin liittoon, jonka seurauksena liiton vuosikokous päätti erottaa seuran vuodeksi liitosta. === Seuraukset === Tapauksesta Vienola sai pelikieltoa vuoden 1994 loppuun asti. Perttilä ja joukkueen kapteeni Esa Lamminsalo saivat kymmenen ottelun pelikiellon. Myös muutamalle muulle S.C. Dalmacin pelaajalle annettiin pelikieltoja. Lisäksi joukkueen valmentaja Jouni Kettunen, joka oli sillä hetkellä myös maajoukkueen valmentaja, erotettiin maajoukkuetehtävästään. S.C. Dalmacin poikajuniorit suljettiin seuran sulkemisen myötä omasta sarjastaan. Seuran liitosta erottamisen jälkeen miesjoukkueen olisi sääntöjen mukaan ollut pakko aloittaa pelaaminen alimmalta sarjatasolta. Tämä vaikutti merkittävästi koko seuran tulevaisuuteen salibandy-yhteisön toimijana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyseurat Luokka:Helsinkiläiset urheiluseurat
Stepan Chapman

Stepan Chapman (1951 Chicago – 27. tammikuuta 2014) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen surrealistista fantasiaa olevansa esikoisromaaninsa Troikka (1997) voitti Philip K. Dick -palkinnon. Suomennettu teos sai tieteiskirjallisuuden Tähtivaeltaja-palkinnon 2007. == Elämä == Stepan Chapmanilla oli venäläiset sukujuuret isoisänsä puolelta. Chapman opiskeli teatteria Michiganin yliopistossa. Hän työskenteli sanomalehden toimituksessa Kaliforniassa ja lastenhoitajana Oregonissa ja Arizonassa ja näytteli teatterissa Yhdysvalloissa ja Englannissa. Jeff VanderMeerin pienkustantamo Ministry of Whimsy julkaisi Chapmanin romaanin Troikka vuonna 1997. Stepan Chapman ja hänen puolisonsa Kia Chapman asuivat montanalaisessa pikkukaupungissa.Jerrman, Toni: Stepan Chapman – surrealistisen sanataiteen mestari. Tähtivaeltaja 4/2006. Osa artikkelista verkossa . Stepan Chapman oli Suomessa Finncon 2006:n kirjailijavieraana. Suomeen heidät toi Troikka-kirjan käännös. Teos sisältää Chapmanin oman kuvituksen, jonka hän teki juuri Suomi- julkaisua varten. Kirjan suomensi Hannu Blommila, joka oli todennut Tähtivaeltaja-lehden artikkelissaan, että teos on uuden fantasian perusmalli ja klassikon aseman ansaitseva teos.Blommila. Hannu: Haudan partaalta. Tähtivaeltaja 1/2005. == Suomennettu romaani == * * Dossier (2001) == Suomennetut novellit == * ”Moottoritytöt” (1997). Tähtivaeltaja 2/2006. * ”Savivankila” (1997). Tähtivaeltaja 1/2005. * ”Kun yöperhoset saapuivat” (1998). Tähtivaeltaja 1/2005. * ”Afasian valtionsalaisuudet” (2002), teoksessa Uuskummaa?, 2006. * ”Pluton rumahiset” (2004). Tähtivaeltaja 4/2006. * ”Saksihirviön sikiöt” (2004). Tähtivaeltaja 4/2006. * ”Claudette ja Metazooni” (2004). Tähtivaeltaja 4/2006. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Kotisivut . * Jeff VanderMeer: Insects of Aphasia: The Stepan Chapman Interview . The Newsletter of The Council for the Literature of the Fantastic 1996. Luokka:Yhdysvaltalaiset novellikirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Italo Galbiati

Italo Galbiati (8. elokuuta 1937 Milano, Italia – 2023) oli italialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Galbiati pelasi urallaan yhden harjoitusottelun Inter Milanissa ja sen jälkeen jatkoi uraansa Reggina Calciossa, Leccossa ja Comossa. Galbiati siirtyi pelaajauransa jälkeen 1970-luvulla Interin nuorisovalmentajaksi. Hän työskenteli Interissä noin kymmenen vuoden ajan ja siirtyi 1980-luvulla AC Milaniin. Galbiati toimi pari kertaa Milanin päävalmentajana. Hän korvasi Gigi Radicen kesken kauden sekä kaudella 1981–1982 että kaudella 1983–1984. Galbiati toimi Milanissa pitkään Fabio Capellon apuvalmentajana. Hän jatkoi työskenteltyä Capellon alaisuudessa myös Real Madridissa, AS Romassa, Juventuksessa sekä Englannin ja Venäjän jalkapallomaajoukkueissa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Englannin valmennusryhmä FA:n sivuilla Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Italialaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Nenê (koripalloilija)

Nenê (synt. Maybyner Rodney Hilário, s. 13. syyskuuta 1982 São Carlos) on brasilialainen koripalloilija, joka on pelannut NBA:ssa vuodesta 2002 lähtien. Hän on edustanut myös Brasilian maajoukkuetta. == Ura == Hilário vaihtoi nimensä Nenêksi, joka tarkoittaa portugaliksi vauvaa. Hän sai lempinimensä koska hän oli perheensä nuorin lapsi. Nenê pääsi pelaamaan NBA:han vuonna 2002, jolloin New York Knicks varasi hänet kesän varaustilaisuuden seitsemännellä vuorolla mutta myi hänen pelaajaoikeutensa heti samana päivänä Denver Nuggetsille. Nenê pelasi tulokaskaudellaan 2002–2003 80 ottelua joista 53 joukkueensa aloitusviisikossa. Hän teki keskimäärin 10,5 pistettä, otti 6,1 levypalloa ja antoi 1,9 koriin johtanutta syöttöä ottelua kohden ja pääsi kymmenen parhaan joukkoon heittotarkkuudessa (51,9 %). Kauden päätteeksi hänet valittiin NBA:n tulokkaiden ykköstähdistöön. Nenê pelasi Nuggetsissa kymmenen kauden ajan. Hänestä tuli muun muassa Nuggetsin seurahistorian seitsemänneksi eniten otteluja pelannut, yhdeksänneksi eniten pisteitä tehnyt ja seitsemänneksi eniten levypalloja ottanut pelaaja. Maaliskuussa 2012, kesken kauden 2011–2012, hän siirtyi Washington Wizardsiin oltuaan osa kolmen joukkueen välistä pelaajakauppaa. Kesällä 2016 Nenê siirtyi Houston Rocketsiin.http://espn.go.com/nba/story/_/id/16831474/houston-rockets-add- depth-center-sign-nene == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brasilialaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
René Robert

thumb|René Robert (1980) René Robert (31. joulukuuta 1948 Trois-Rivières, Quebec, Kanada – 22. kesäkuuta 2021French Connection winger and ex-Leaf Rene Robert dies ) oli laitahyökkääjänä pelannut jääkiekkoilija. Oikea laitahyökkääjä Robert pelasi 12 kautta NHLssa vuosien 1970 ja 1982 välillä. Robertin NHL-ura alkoi kaudella 1970–1971 Toronto Maple Leafsissa, jossa hän pelasi vain viisi peliä. Buffalo Sabresiin hän päätyi Pittsburgh Penguinsin kautta. Penguinsissa hän oli aloittanut kauden 1971–1972, mutta hänet kaupattiin kesken kauden Sabresiin, josta Penguins sai Eddie Shackin. Sabresissa Robert muodosti Gilbert Perreaultin ja Rick Martinin kanssa tunnetun The French Connection -nimen saanen hyökkäyskolmikon. Nimi tuli tuolloin suositulta Kovaotteiset miehet -elokuvalta, jonka alkuperäinen nimi on The French Connection. Nimen taustalla oli se, että kaikki kolme hyökkääjää olivat kanadanranskalaisia. Ketjun jäsenet tekivät yhdessä 1 681 pistettä ja johdattivat vuonna 1975 Sabresin sen ensimmäisiin Stanley Cup -finaaleihin. Kaudella 1974–1975 Robert itse valittiin NHL:n kakkostähdistökentälliseen. The French Connection hajosi vuonna 1979, kun Robert kaupattiin Colorado Rockiesiin. Hänen viimeinen kausi oli 1981–1982, jonka hän pelasi Maple Leafsissa. Robert pelasi 744 NHL:n runkosarjaottelua ja teki niissä 284 maalia ja antoi 418 syöttöä: yhteensä hän keräsi 702 tehopistettä. == Saavutuksia ja palkintoja == * NHL:n tähdistöottelussa 1973 ja 1975 * NHL:n kakkostähdistössä 1975 ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Coy Watson Jr.

James Caughey (Coy) Watson Jr. (16. marraskuuta 1912 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat - 14\. maaliskuuta 2009 Alpine, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka näytteli mykkäelokuvissa 1920-luvulla. Hän oli yksi tuon ajan suurista tähdistä, ja sai tähden Walk of Famelle vuonna 1999. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Amerikkalaisen jalkapallon Euroopan liiga

Amerikkalaisen jalkapallon Euroopan liiga voi tarkoittaa: *Vuosina 1986–2013 pelattua Euroopan liigaa *Vuosina 2014–2016 pelattua Mestareiden liigaa *Vuosina 2014–2018 pelattua lajin suurmaiden BIG6-turnausta **... tai turnauksen alasarjaa, jonka nimi oli European Football League *Vuodesta 2021 lähtien pelattua ELF-liigaa
Sam Robards

Sam Prideaux Robards (s. 16. joulukuuta 1961 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa 1980-luvulta lähtien, enimmäkseen sivuosissa. Hän sai Young Artist -palkintoehdokkuuden debyyttiroolistaan vuoden 1982 elokuvassa Myrsky. Robards on näyttelijöiden Jason Robardsin ja Lauren Bacallin poika. Hänellä itsellään on kolme lasta kahdesta avioliitosta. ==Filmografia== * Myrsky (1982) * Prisoner without a Name, Cell without a Number (1983) * Fandango (1984) * Donor Unknown (1995) * A.I. – Tekoäly (2001) * Pakko rakastaa (2002) * Operaatio: Luvaton (2004) == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kivijärvi (Kannonkoski)

Kivijärvi on Keski-Suomessa Kivijärven, Kannonkosken ja Kinnulan kuntien alueella Kivijärven kirkonkylän ja Kannonkosken kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi. Suomen 30. suurin järvi . Kivijärvi on Suomen tavallisimpia järvennimiä. Tämän suuren järven nimen on mainittu pohjautuvan sekä järven kivisiin rantoihin että yksittäisen paikan ominaisuuksiin. Järven itärannalla sijaitsee huomattavan suuri vyörykivikko (louhikko). == Maantietoa == Kivijärven pinta-ala on 15 403 hehtaaria eli 154 neliökilometriä, se on 47,1 kilometriä pitkä ja 19,3 kilometriä leveä. Kivijärven järvenselät etelästä pohjoiseen ovat Kuivaselkä, Lintuselkä, Lokaselkä, Rutaselkä ja Kotkatselkä, joista Lokaselkä on suurin järvenselkä. Järvessä on 472 saarta, joiden pinta- ala on yhteensä 964,02 hehtaaria eli noin noin 5,89 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista 90 on alle neliökilometrin mutta yli hehtaarin suuruisia, 380 yli aarin ja loput kaksi ovat alle aarin kokoisia. Kivijärven suurimpia saaria ovat Riansaari, Rutasaari, Iso Talviaissaari, Lehtosaari (Kivijärvi), Lehtosaari (Kinnula), Iso Kuoresaari, Saihosaari, Vietsaari, Heitsaari, Huhmarsaari, Siikasaari, Korpisaari ja Selkäsaari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 1 293,59 miljoonaa kuutiometriä eli 1,29359 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 8,4 metriä ja suurin syvyys on 43,8 metriä, joka sijaitsee Lintuselällä. Järven rantaviivan pituus on 544,5 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 176,9 kilometriä. Kantatie 77 (Sininen tie) ylittää järven Suurussalmen kohdalla Kannonkosken kunnan alueella. Central Finland, Finland - panoramio (19).jpg|Rantaa Kivijärvellä == Säännöstelyä == Kivijärven veden korkeutta on säännöstelty sähkövoimalaitoskäyttöön 1950-luvulta alkaen. Vuonna 1863 Kivijärven pintaa laskettiin muusta syystä. Alkuperäinen purkautumisuoma Vuosjärveen on järven keskivaiheilla oleva Kämärinkoski, joka on menettänyt asemansa maannousemisilmiön takia. Kannonkosken Kannonjärvi ja Enonjärvi laskevat vetensä Kivijärveen Kannonkosken kautta. == Vesistösuhteet == Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Kivijärven alueeseen (14.443) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,8 metriä mpy. Kivijärvi laskee pääosin Hilmon voimalaitoskanavan kautta Vuosjärveen. Toinen laskureitti sijaitsee aivan järven eteläpäässä, mistä vesi kulkeutuu Potmonkosken, Naisvirran, Syväjärven, Pudasjärven ja Hilmonkosken kautta Vuosjärveen. ==Katso myös== * Luettelo Suomen sadasta suurimmasta järvestä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Viitasaaren reitti Luokka:Kinnulan järvet Luokka:Kivijärven järvet Luokka:Kannonkosken järvet Luokka:Suomen Natura-alueet Luokka:Kivijärven–Vuosjärven alue
Suomen Säkkijärvi-seura

Suomen Säkkijärvi -seura ry on valtakunnallinen pitäjäseura, jonka kotipaikka on Ylämaa. Seuran tarkoitus on edistää säkkijärveläisyyden ja karjalaisuuden tunnettavuutta sekä säkkijärveläisen ja karjalaisen kulttuuriperinteen säilymistä. Seura ylläpitää yhteyttä entisten säkkijärveläisten ja heidän jälkeläistensä kesken sekä tallentaa historiaa ja perinnetietoutta. Suomen Säkkijärvi-seura järjestää vuosittain säkkijärveläisten yhteisöjen ja sukututkijoiden tapaamisia, perinneruokakursseja, tupailtoja sekä muita tapahtumia. Suomen Säkkijärvi-seura ry kerää ja ylläpitää säkkijärveläistä valokuva-arkistoa. Suomen Säkkijärvi-seura ry:llä on säkkijärveläistä julkaisutoimintaa, muun muassa vuosittainen säkkijärveläinen kuvakalenteri. Nuorisotoimintaa varten on perustettu Facebook-profiili ja -ryhmä jotka toimivat myös seuran yhteyskanavana. Seuran puheenjohtaja vuonna 2016 on Ari Vainio. Luokka:Kotiseutuyhdistykset Luokka:Säkkijärvi
Pahiño

Manuel Fernández Fernández eli Pahiño (21. tammikuuta 1923 Vigo, Pontevedran maakunta, Espanja – 12. kesäkuuta 2012) oli espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa Celta de Vigoa, Real Madridia ja Deportivo de La Coruñaa, ja voitti sarjan maalikuninkuuden kahdesti. == Ura == Pahiño pelasi uransa alkuaikoina vaatimattomissa Navian ja Arenas de Alcabren joukkueissa, kunnes pääsarja Primera Divisiónissa pelannut Galician suurseura Celta de Vigo hankki hänet riveihinsä. Ensiesiintymisensä pääsarjassa Pahiño teki kauden 1943–1944 avauskierroksella Atlético de Madridia vastaan.Ficha del jugador LFP. Viitattu 15.4.2008. Pahiño tunnettiin pelottomana hyökkääjä, mikä vaati ajoittain veronsa: kaudella 1944–1945 Celtan pelatessa väliaikaisesti Segunda Divisiónissa hän mursi pohjeluunsa kauden viimeisessä, Granadaa vastaan pelatussa nousukarsintaottelussa. Ennen loukkaantumista hän oli kuitenkin tehnyt joukkueelleen kaksi maalia, ja ottelu päättyi lopulta Celtan 4–1-voittoon ja nousujuhliin. Kaudella 1947–1948 Pahiño teki sarjassa 23 maalia, jolla hän voitti ensimmäisen maalikuninkuutensa (Pichichi). Maaleillaan hän auttoi Celtan neljänneksi sarjassa sekä Espanjan cupin loppuotteluun. Pahiñon joukkuetovereihin Celtassa lukeutui Miguel Muñoz, jonka kanssa hän siirtyi Real Madridiin kauden loputtua. Pahiño onnistui maalinteossa säännöllisesti myös Real Madridissa, ja kaudella 1951–1952 hän voitti 28 maalillaan toisen maalikuninkuutensa. Joukkue ei kuitenkaan saavuttanut Pahiñon aikana erityistä menestystä lukuun ottamatta Venezuelassa pelattua epävirallista seurajoukkueiden maailmanmestaruusturnausta (Pequeña Copa del Mundo), jonka se voitti vuonna 1952. Pahiñon sopimus Real Madridin kanssa päättyi vuonna 1953, ja yli 30 vuotta täyttäneiden pelaajien kohdalla harjoittamaansa politiikkaa noudattaen seura tarjosi hänelle vuoden jatkosopimusta. Kolmen vuoden sopimusta tavoitellut Pahiño ei tähän suostunut, vaan palasi Galiciaan ja liittyi Deportivo de La Coruñan joukkueeseen. Hieman myöhemmin Real Madrid hankki argentiinalaisen Alfredo Di Stéfanon, joka peri Pahiñon käyttämän pelinumeron 9. Deportivossa Pahiño pelasi kolmen kauden ajan. Hän on 211 maalillaan yksi Espanjan pääsarjan historian parhaista maalintekijöistä.Spain – All-Time Topscorers RSSSF. Viitattu 15.4.2008. Uransa viimeisen kauden 1956–1957 hän pelasi Segunda Divisiónin Granadassa, joka nousi kauden päätteeksi pääsarjaan. Espanjan maajoukkueessa Pahiño pelasi seurajoukkueissa tekemistään lukuisista maaleista huolimatta vain kolme ottelua vuosina 1948–1955. Ensiesiintymisensä hän teki 20. kesäkuuta 1948 ottelussa Sveitsiä vastaan, jossa syntyi ensimmäinen maajoukkueuran kolmesta maalista.Jugadores de la selección Fútbol en la Red. Viitattu 15.4.2008. == Lähteet == * Jugadores de leyenda Real Madrid. === Viitteet === Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Sulkasatoa osa I

Sulkasatoa osa I on Lapinlahden Lintujen vuonna 1994 julkaistu kokoelma- albumi. Levy sisältää yhtyeen parhaita kappaleita vuosilta 1985–1993 ilmestyneiltä albumeilta Lapinlahden Linnut (1985), Jep (1986), Vihreä gorilla (1987), Lauluja Nuppilasta (1988), Elämä janottaa (1989), Tähdet kertovat (1990) ja Grrr! (1992). Kokoelman kappaleita ”Intian kuu” ja ”Vanha suomalaisten poikain vitutuslaulu – Remix” ei oltu julkaistu aiemmin CD- ja C-kasetti-formaatissa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Lapinlahden Lintujen kokoelma-albumit Luokka:Vuoden 1994 kokoelma-albumit
Paul Cabana

Paul Cabana (s. 28. syyskuuta 1978) on kanadalainen jääkiekkoilija. Cabana on Vancouver Canucksien 6. kierroksen varaus vuodelta 1998. Cabana pelasi Mestistä Vaasan Sportissa kaudet 2008–2009 ja 2009–2010. ==Ura== Cabana pelasi urallaan paljon eri alasarjoissa. Kanadalaiselle harvinaisesti Cabana pelasi USA:n yliopistosarjassa Michigan Techin joukkueessa. Urallaan Cabana pelasi lähinnä ECHL-liigassa ja myös UHL-otteluita. AHL:ssä Cabana pelasi viisi ottelua. Cabana on pelannut ennen Sportiin tulemistaan Euroopassa eri alasarjoissa, joista hän siirtyi Allsvenskanin Vaxjöstä Sportiin kaudella 2007–2008. == Saavutukset == *Mestiksen mestaruus Vaasan Sport 2008–2009 ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Veturi (televisio-ohjelma)

Veturi oli suomalainen Yleisradion tuottama vuosina 1992–2003 valmistunut ja esitetty lasten makasiiniohjelma. Ohjelma oli vuosina 1986–1992 Yle TV1:llä esitetyn lastenohjelman Puoli kuuden seuraaja. Ensimmäinen ohjelma esitettiin 31. elokuuta 1992, ja viimeinen 31. toukokuuta 2003. Alkuaikoina ohjelmaa esitettiin maanantaista perjantaihin iltapäivisin, mutta myöhemmin sen lähetyspäiväksi vakiintui lauantai. Myöhempinä vuosina lauantain lisäksi ohjelmaa esitettiin myös sunnuntaisin. 7. tammikuuta 2001 esitettiin viimeinen Veturi Yle TV1-kanavalla, jonka jälkeen ohjelma siirtyi esitettäväksi Yle TV2-kanavalle.14. tammikuuta 2001 alkaen. Tämän uudistuksen myötä kaikki aiemmin Yle TV1-kanavalla esitetyt lastenohjelmat siirtyivät tästä edes esitettäväksi Yle TV2-kanavalle kanavauudistuksen myötä. Vuosina 2002–2003 ohjelman lähetyspäivä oli vain enää lauantai. Tämän lisäksi Veturi-nimen alla esitettiin erikoisohjelmia muina tiettyinä ajankohtina. Veturin rinnalla esitettiin myös vuosina 1992-1993 ohjelmaa nimeltä Pienen pieni veturi lauantaisin ja vuosina 1995-2000 ohjelmaa nimeltä Pikku veturi sunnuntaisin. Ohjelmassa esitettiin erilaisia lastenohjelmia, joista osa oli Yleisradion omaa tuotantoa ja osa ulkomaalaista. Ohjelmien välissä oli erilaisia juontoja ja kuulutuksia. ==Veturissa esitettyjä ohjelmia== * Ansa ja Oiva * Hapsiainen * Jokeri Pokeri Box * Pikkuauto Brum * Susia, Noitia ja jättiläisiä * Pieni herra Jabok * Myyrä * Vili Vilperi * Nallevaarin tarinoita * Kenguruveturi * Teletapit * Oskarin maailma * Kultaiset sadut * Postimies Pate * Postikaija Pete * Sherlock Koira * Gommi ja Pommi * Kiviset ja Soraset * Alfons Jokinen * Pikkukarhun tarinoita * Ketun joulumetkut (1991) * Tohtori Sykerö (1979) * Matka maailman ympäri (1995) * Willy Fog 2 (1995–1996) * Pieni enkeli * Peppi Pitkätossu (1999–2000) * Joulupukki ja aavikon lapset * Pikku veturi * Mumfie (1995) * Urpo ja Turpo (1996–1997) * SanoNYT ==Lähteet== Luokka:1990-luvun suomalaiset lastenohjelmat Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset lastenohjelmat Luokka:Yle TV1:n televisio-ohjelmat Luokka:Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Fritz Hofmann

Fritz Hofmann (19. kesäkuuta 1871 – 14. heinäkuuta 1927) oli saksalainen yleisurheilija ja telinevoimistelija. Hän kilpaili urallaan vain Ateenan olympialaisissa, vuonna 1896. Hofmann voitti urheilu-urallaan neljä olympiamitalia, joista kaksi oli kultaisia, yksi hopeinen ja yksi pronssinen. Hofmann kilpaili Ateenan kisoissa 1896 viidessä yleisurheilulajissa. Nämä olivat 100 metrin ja 400 metrin juoksut, korkeushyppy, kuulantyöntö ja kolmiloikka. Sadalla metrillä hän oli alkueränsä toisella sijalla ja pääsi finaaliin ajalla 12,6 sekuntia. Hän tuli toiseksi myös finaalissa, jossa hän jäi kaksi kymmenystä Tom Burkesta, joka voitti kilpailun. 400 metrillä Hofmann pääsi myös finaaliin oltuaan toinen alkuerässä ajallaan 58,6 sekuntia huolimatta siitä, että hän joutui juoksemaan 402 metriä rangaistukseksi varaslähdöstä. Finaalissa Hofmann kuitenkin jäi neljänneksi. Korkeushypyssä Hofmann jäi viimeiseksi viidestä kilpailijasta, kun hänen tuloksekseen jäi 155 senttimetriä. Kolmiloikassa hän oli kuudennella tai seitsemännellä sijalla. Koko kilpailussa oli mukana seitsemän osanottajaa. Myös kuulantyönnössä hän oli viimeisten kilpailijoiden joukossa, sijoilla 5-7, Voimistelussa Hofmann sai mitalin kaikista kolmesta lajista, joihin hän osallistui. Köysikiipeilyssä hän voitti pronssia, ollen viidestä kilpailijasta kolmanneksi paras. Hän oli paras kilpailija heistä, jotka eivät pystyneet kiipeämään koko 14-metristä köyttä huipulle saakka. Nojapuiden joukkuekilpailussa Hofmann oli Saksan joukkueen kapteeni, kun se kilpaili kahta kreikkalaista joukkuetta vastaan. Saksan joukkue voitti kilpailun. Rekin joukkuekilpailussa Hofmannilla oli helpompi työ johtaa joukkueensa voittoon, sillä tuossa kilpailussa Saksalla ei ollut yhtäkään vastustajaa. == Lähteet == * * Luokka:Saksalaiset olympiavoittajat Luokka:Saksalaiset pikajuoksijat Luokka:Saksalaiset korkeushyppääjät Luokka:Saksalaiset kolmiloikkaajat Luokka:Saksalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Saksalaiset telinevoimistelijat Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Varsinais-Suomen historiallinen maakunta

Varsinais-Suomi on historiallinen maakunta Suomessa. Sen asukkaita ovat varsinaissuomalaiset. Pääosin sen alueella on Varsinais-Suomen nykymaakunta. Varsinais-Suomen historialliseen maakuntaan kuulumattomia Varsinais-Suomen nykymaakunnan kuntia ovat nykyisen kuntajaon mukaisista kunnista historialliseen Hämeeseen kuuluva Somero mukaan lukien siihen liitetty Somerniemi sekä Satakunnan historialliseen maakuntaan kuuluvista nykyisistä kunnista Oripää ja Loimaa mukaan lukien siihen liitetyt Alastaro, Loimaan kunta, Mellilä ja Metsämaa. Ennen kuin nimi Suomi vakiintui tarkoittamaan laajempaa aluetta ja sittemmin nykyistä Suomen valtiota, se tarkoitti Varsinais-Suomea historiallisena maakuntana tai varsinaissuomalaisten asumaa aluetta. Varsinais-Suomi jaettiin hallinnollisesti 1300-luvun alussa voutien johtamiin Pohja-Suomeen ja Etelä-Suomeen, joista myöhemmin kehittyi laamannikunnat. Alueiden raja kulki Aurajoessa. Vuoden 1540 maakirjan mukaan Pohja-Suomeen kuuluivat Maskun ja Vehmaan kihlakunnat ja Etelä-Suomeen Piikkiön ja Halikon kihlakunnat. Joulurauhan julistuksen yhteydessä jo 1300-luvulta lähtien käytetty sanonta ”Suomen Turku” on alun perin tarkoittanut Suomen maakunnassa eli Varsinais-Suomen historiallisessa maakunnassa sijaitsevaa kauppapaikkaa. Turku-nimi on todennäköisesti peräisin muinaisvenäjän toria merkitsevästä sanasta tǔrgǔ, joka on nykytiedon mukaan kulkeutunut Fennoskandiaan novgorodilaisten kauppiaiden mukana. ==Lähteet== Luokka:Suomen historialliset maakunnat * Historiallinen maakunta
Weeping Willows

Weeping Willows on ruotsalainen indie rockia soittava yhtye, joka perustettiin vuonna 1995. Yhtyeen laulaja Magnus Carlsonin tyyli muistuttaa hyvin paljon 1950–1960-luvun musiikkia. Yhtyeen sanoitukset käsittelevät usein onnetonta rakkautta, yksinäisyyttä ja sydänsuruja. Yhtye on saanut paljon vaikutteita muun muassa Depeche Modelta ja Morrisseylta. __notoc__ == Jäsenet == * Stefan Axelsen – basso * Magnus Carlson – laulu * Mats Hedén – koskettimet * Anders Hernestam – rummut * Ola Nyström – kitara * Niko Röhlcke – kitara == Diskografia == === Albumit === * Broken Promise Land (1997) * Endless Night (1999) * Into the Light (2002) * Presence (2004) * Singles Again (2005) * Fear & Love (2007) * The Time Has Come (2014) * After Us (2019) * Songs of Winter (2021) * In Concert (2022) * The Dreams We Weave (2022) === DVD=== * Live in Helsinki (2005) == Singlet == * "Broken Promise Land" (1997) * "Eternal Flames" (1997) * "Blue and Alone" (1997) * "You're everywhere" (1999) * "True to You" (1999) * "By the River" / "I Close My Eyes" (1999) * "When You Are Asleep" (1999) * "While I'm Still Strong" (1999) * "Touch Me" (2001) * "Falling" (2002) * "Stairs" (2004) * "You Weren't Even Close" (2004) * "Lost Love" (2004) * "I'm Gonna Let Love Find Me" (2005) * "The Burden" (2007) * "Shiver in the Morning Light" (2007) * "(We're In) Different Places" (2014) * "My Love Is Not Blind" (2016) * "Wait for Love to Grow" (2016) * "Let Christmas Be the Reason" (2017) * "A Snowflake Fell (And It Felt Like a Kiss" (2018) * "Butterfly" (2019) * "Merry Christmas, My Love" (2020) * "The Magic Is Real" (2021) * "The Light" (2022) * "Summer Waits for Me" (2022) * "Shine Your Light On Me" (2022) == Aiheesta muualla == * Yhtyeen sivusto Luokka:Ruotsalaiset rockyhtyeet
Tuomas Suokas

Tuomas Suokas (15. huhtikuuta 1849 – 8. lokakuuta 1918) oli suomalainen talollinen ja kauppias Valkjärven pitäjästä. Hän oli edustajana kolmilla valtiopäivillä. Tuomas Suokas harjoitti maatilallaan Valkjärven Jutikkalan kylässä maanviljelystä. Valtiolta ostamansa myllyn viereen hän rakennutti toisen vesivoimamyllyn ja sen yhteyteen sahalaitoksen höyläämöineen. Vuonna 1910 hän hankki ensimmäisen höyläkoneen Valkjärvelle. Samana vuonna hän osti sähkökoneen, ja myllyllä paloikin tienoon ensimmäinen sähkölamppu. Valkjärvellä Suokas toimi pitkän aikaa kirkon isännöitsijänä ja rahastonhoitajana sekä kirkkoneuvoston jäsenenä. Hän toimi myös Valkjärven Säästöpankin isännistössä ja varapuheenjohtajana. Hän oli perustamassa Valkjärven Maamiesseuraa vuonna 1900 toimien sen ensimmäisenä rahastonhoitajana. Suokas oli Äyräpään tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1897, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Valkjärven edustajana.Päiviö Tommila: Suuri adressi, s. 313. WSOY, 1999. Suokas oli yksi myös niin sanottuun kansalaisadressilähetystöön kuuluneista 28 miehestä, jotka kävivät 12. maaliskuuta 1901 esittämässä senaatille 92 889 nimeä sisältäneen, kiihtyvien venäläistyttämistoimien aikaansaamaa huolestumista ilmaisevan adressin. Koska senaatti ei ottanut lähetystöä virallisesti vastaan, jakaantui lähetystö pienempiin ryhmiin vieraillakseen yksitellen jokaisen senaattorin luona. Juhani Aho kirjoitti kertomuksessaan Kansalaisadressi 1901 Suokkaan, Räisäsen ja Puhakan käyneen senaattori Johnssonin luona ja tämän ottaneen heidät erittäin tylysti vastaan. Tuomas Suokkaan lapsista Alma Suokkaan (myöh. Joronen) toinen aviomies oli jääkäri Anton Näsi. Myös kansanedustaja Vilho Vallas (alk. Mykkänen) avioitui Suokkaan sukuun. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1849 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
P&O Ferries

P&O; Ferries on osa Arabiemiirikuntiin rekisteröityä Dubai Ports Worldia. Dubai Ports World osti brittiläisen Peninsular and Oriental Steam Navigation Company (P&O;) -varustamon ja P&O; Ferriesin siinä samassa vuonna 2006. Yhtiön rekisteröity kotipaikka on Dover Englannissa. Kaikki P&O; Ferriesin laivat liikennöivät Pohjanmerellä ja Biskajanlahdella. Aikaisemmin P&O; Ferries tunnettiin nimillä P&O; Stena Line, P&O; Portsmouth ja P&O; North Sea Ferries. == Reitit == * Dover–Calais * Hull–Rotterdam * Hull–Zeebrugge == P&O; Ferriesin operoimat laivat == === Dover–Calais === * M/S Pride of Dover * M/S Pride of Calais (romutettu 2014) * M/S Pride of Burgundy * M/S Pride of Kent * M/S Pride of Canterbury * M/S Spirit of Britain * M/S Spirit of France === Hull–Rotterdam/Zeebrugge === * M/S Pride of York * M/S Pride of Hull * M/S Pride of Bruges * M/S Pride of Rotterdam == Katso myös == * P&O; Irish Sea * P&O; Stena Line * P&O; Portsmouth == Lähteet == == Aiheesta muualla == *P&O; Ferriesin kotisivut *