EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hank Green

William Henry "Hank" Green II (s. 5. toukokuuta 1980 Birmingham, Alabama ) on yhdysvaltalainen yrittäjä, muusikko, kouluttaja, tuottaja, vloggaaja ja kirjailija. Green tunnetaan parhaiten hänen YouTube-kanavastaan nimeltään Vlogbrothers (alun perin Brotherhood 2.0), jonka hän loi yhdessä veljensä Johnin kanssa. Hank ja John ovat myös muun muassa luoneet opetukselliset YouTube-kanavat Crash Course ja SciShow, joissa he molemmat myös toimivat juontajina. Hank Green on lisäksi ollut luomassa maailman suurinta verkkovideokonferenssia VidConia, kauppatavarayritys DFTBA Recordsia, verkkovideoiden tuotantoyhtiö Pemberley Digitalia sekä joukkorahoitusalusta Subbablea, jonka Patreon osti vuonna 2015. == Nuoruus == Pian Greenin syntymänsä jälkeen perhe muutti Orlandoon Floridaan, jossa hän vietti suurimman osan lapsuuttaan. Green valmistui ylioppilaaksi Winter Park High Schoolista vuonna 1998. Hän suoritti kandidaatin tutkinnon biokemiasta Eckerd Collegessa ja maisterin tutkinnon ympäristötieteistä Montanan yliopistossa. == Yksityiselämä == Hank Green asuu nykyään Missoulassa Montanassa yhdessä vaimonsa Katherinen ja poikansa Orinin (s. 2016) kanssa. ==Bibliografia== * == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset tubettajat Luokka:Videobloginpitäjät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset bloginpitäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset nuortenkirjailijat
Florentino Ameghino

Florentino Ameghino (19. syyskuuta 1853 Moneglia, Italia – 6. elokuuta 1911 La Plata) oli argentiinalainen paleontologi. Ameghino oli argentiinalaisten dinosaurusten ja muiden hävinneiden selkärankaisten tutkimuksen ja kaivauksen edelläkävijä 1800-luvun lopulla, mutta tunnetaan paremmin urastaan Etelä- Amerikan ainutlaatuisten nisäkkäiden parissa. Suurin osa hänen löydöistään on nykyään sijoitettu La Plata Museumiin, Argentiinaan. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset paleontologit Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1911 kuolleet
Yhdessä (Unkari)

Yhdessä (), virallisesti Yhdessä – Uuden aikakauden puolue (), oli unkarilainen sosiaaliliberaalinen puolue, joka perustettiin 26. lokakuuta 2012 nimellä Yhdessä 2014 () ja lopetti toimintansa kesäkuussa 2018. == Historia == Puolue sai alkunsa kolmen kansalaisjärjestön yhteistyöhankkeena: lokakuussa 2012 yhteistyöstä sopivat Gordon Bajnain johtama Haza és Haladás Egyesület (‘Isänmaa ja edistys -yhdistys’), Péter Juhászin johtama Milla (Egymillióan a Sajtószabadságért ’Miljoona ihmistä lehdistönvapauden puolesta’, alun perin lehdistönvapausmielenosoituksia järjestänyt Facebook-ryhmä) sekä Sándor Székelyn ja Péter Kónyan johtama, ammattiyhdistystaustainen Magyar Szolidaritás Mozgalom (’Unkarin solidaarisuusliike’). Alun perin tarkoitus oli tehdä yhteistyötä vuoden 2014 parlamenttivaaleissa, murtaa valtapuolue Fideszin ylivoima ja peruuttaa sen Unkarin perustuslakiin tekemät muutokset. Puolueeksi liittouma rekisteröityi 8. maaliskuuta 2013. Vuoden 2014 parlamenttivaaleissa puolue, vaaliliitossa neljän muun oppositiopuolueen kanssa, sai kolme mandaattia, saman vuoden europarlamenttivaaleissa yhden edustajanpaikan. Vuoden 2018 parlamenttivaaleissa yksi Yhdessä-puolueen ehdokas, Szabolcs Szabó, pääsi läpi henkilökohtaisilla äänillä paikalliselta listalta, mutta koko puolueen ääniosuus valtakunnallisella listalla putosi alle prosentin (0,68 %), ja tämän johdosta se joutuisi maksamaan takaisin saamansa valtiontuen. Tässä tilanteessa puolueen johto katsoi parhaaksi lakkauttaa puolueen, ja kansanedustaja Szabó siirtyi toisen oppositiopuolueen LMP:n ryhmään. == Vaalitulokset == === Unkarin parlamentti === Vuosi %-osuus Äänimäärä Paikkoja +/– Tulos 20141 25,99 %1 1 246 4651 oppositiossa 1 Vaaliliitto yhdessä Vuoropuhelu -puolueen, Unkarin sosialistisen puolueen, Demokraattisen koalition ja Unkarin liberaalipuolueen kanssa. Tulosten lähde: Unkarin kansallinen vaalivirasto === Euroopan parlamentti === Vuosi %-osuus Äänimäärä Paikkoja +/– 20141 7,25 %1 168 0761 1 Vaaliliitto yhdessä Vuoropuhelu -puolueen kanssa. Vaaliliitosta Euroopan parlamenttiin valittiin yksi edustaja Vuoropuhelun ehdokkaista. Tulosten lähde: Unkarin kansallinen vaalivirasto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Puolueen kotisivut * Puolueen englanninkieliset kotisivut Luokka:Sosialistiset puolueet Luokka:Unkarin puolueet
Vyötermaa

Vyötermaa (myös Feodormaa, ) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen vasemmalla rannalla 14 kilometriä Suuresta-Narvusista kaakkoon. Kylässä on 16 asukasta (vuonna 2010). Vyötermaa lienee ollut aikaisemmin osa Kotkon kylää. Vuonna 1848 siellä asui 162 inkerinsuomalaista ja 27 inkerikkoa. Suomalaiset kuuluivat Kosemkinan luterilaiseen ja inkerikot Haavikon ortodoksiseen seurakuntaan. Vyötermaan suomalaissukuja olivat Hovintalo, Jakonen, Jorro, Kangas, Mykkä, Nahinen, Nikkari, Nyrhi, Pyhänen, Raisu, Roju, Rosaus, Siika, Tahvonen, Tappi, Venska ja Vontti. Kylän talonpojat olivat Iittovan kartanon maaorjia, kunnes vuonna 1848 kartanon omistanut Karl Robert von Nesselrode luovutti heidät velkojensa korvauksena valtiolle. Vuonna 1862 kylässä oli 39 taloa ja 245 asukasta . Vuonna 1899 Vyötermaa kuului kyläkuntana Narvusin volostiin. Kylän 388 asukkaasta 383 oli väestönlaskennan mukaan ”suomalaisia” ja loput virolaisia. Luterilaisia kylässä oli 331 henkeä. Neuvostoaikana Vyötermaa kuului aluksi Kotkon, vuodesta 1928 lähtien Kukkosin, vuodesta 1950 Tiensuun, vuodesta Koskinan ja vuodesta 1958 jälleen Kukkosin kyläneuvostoon. Vuonna 1928 kylässä oli 243 ja vuonna 1958 80 asukasta. Vyötermaa koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 70 henkeä. Kylän kautta kulkee Luutsan ja Kopolan (ven. Pervoje Maja) välinen asfaltoitu maantie. Sieltä on linja-autoyhteydet Jaamaan, Ivangorodiin ja Laukaansuuhun. Kylässä on asunut runonlaulaja Maria Luukka. ==Lähteet== Luokka:Jaaman piiri Luokka:Kosemkinan kylät
Vasili Popov

Vasili Popov on venäläinen liikemies ja oppositiojohtaja. Hän on omistanut Venäjällä muun muassa kustannusyhtiö Gubernijan. Popov oli Venäjällä pitkäaikainen Karjalan parlamentin jäsen. Hän oli Galina Širšinan merkittävimpiä tukijoita pormestarivaaleissa. Popov on oleillut Suomessa keväästä 2015 saakka. Hänet on pidätetty ja asetettu matkustuskieltoon elokuussa 2015. Länsimielinen oppositiojohtaja Popov on kertonut harkitsevansa poliittisen turvapaikan hakemista Suomesta. Venäjällä Popov on vangittu poissaolevana, ja hänet on etsin­tä­kuu­lu­tettu Interpolin kautta. Venäjän viranomaiset epäilevät, että Popovin kiinteistökauppoihin liittyy epäselvyyksiä. Popov pitää väitteitä poliittisena ajojahtina. Popov sai Suomesta turvapaikan helmikuussa 2017. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Venäläiset liikemiehet Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Katumajärvi

Katumajärvi voi tarkoittaa seuraavia: * Katumajärvi, järvi Vanajalla Hämeenlinnassa * Katumajärvi, pieni järvi Hauholla Hämeenlinnassa * Katumajärvi, järvi Padasjoella * Katumajärvi, Hämeenlinnan kaupunginosa Luokka:Järvien täsmennyssivut
Lite-On

Lite-On on taiwanilainen yhtiö, joka valmistaa komponentteja telekommunikaatio- ja elektroniikkateollisuudelle. Yhtiö toimii maailmanlaajuisesti ja sillä on tuotantolaitoksia nykyään muun muassa Intiassa ja Kiinassa. Lite-On perustettiin vuonna 1975. Aluksi sen tuotteita olivat LEDit. Vuonna 2002 yhtiö kasvoi neljän yhtiön fuusiolla. Se laajensi tuotevalikoimaansa virtalähteisiin, LCD-näyttöihin ja muihin elektroniikan ja telekommunikaatiolaitteiden komponentteihin. Yhtiö osti vuonna 2007 suomalaisen Perloksen. Näin syntyneen tytäryhtiön nimeksi muutettiin myöhemmin Lite-On Mobile. Nimenmuutos toteutettiin vuosina 2008–2011. == Lähteet == Luokka:Taiwanilaiset elektroniikkayhtiöt
Finnair City Bus

Finnair City Bus oli Pohjolan Liikenteen liikennöimä linja-autolinja Helsingin keskustasta Helsinki-Vantaan lentoasemalle. Linja oli sopimusliikennettä yhdessä Finnairin kanssa. Reitillä käytetyt bussit olivat ulkopinnoiltaan Finnairin kulloisenkin brändi-ilmeen mukaisia. ==Historiaa== 1970-luvulla Helsingin keskustan ja lentoaseman välistä liikennettä hoitivat Finnairin väreihin maalatut Postin linja-autot, kunnes toiminta siirtyi vuoden 1978 alusta Pohjolan Liikenteelle osana tappiota tuottaneen postiautotoiminnan alasajoa. Bussit käyttivät Hotelli InterContinentalin viereen rakennettua maanalaista Töölönkadun terminaalia vuodesta 1971 vuoteen 1989, kunnes Pohjolan Liikenteen uudet korkeammat bussit eivät sinne enää mahtuneet vaan siirtyivät ulkopysäkeille.. Vuonna 1987 Finnair otti käyttöön Asema-aukion uuden City Terminalin, josta lentokenttäbussit yhä kulkivat kentälle Töölönkadun kautta. Kesäkuun 1992 alussa lentokenttäbussin reittiä muutettiin kulkemaan myös Pasilan rautatieaseman kautta, jotta junalla muualta Suomesta saapuville lentomatkustajille järjestyi päärautatieasemaa nopeampi vaihtoyhteys Helsinki-Vantaalle. Tästä kuitenkin luovuttiin jo saman vuoden lopussa vähäisen tarpeen ja kulkua hidastaneiden ruuhkien vuoksi. Vuosituhannen vaihteen paikkeilla lähtöpaikka siirtyi Asema-aukiolta Finnairin rakennuksen pohjoispuolen uudelle Elielinaukiolle. Viimeisinä vuosina bussi pysähtyi Elielinaukion jälkeen Hesperianpuiston pysäkillä ja tarvittaessa myös pikavuoropysäkeillä reitillä Mannerheimintie–Helsinginkatu–Sturenkatu–Mäkelänkatu–Tuusulantie. Matka-aika Finnair City Busilla matkustettaessa oli noin 30 minuuttia. Kehäradan valmistuttua vuonna 2015 Helsingin Sanomat testasi nopeinta yhteyttä Helsingin keskustasta lentoasemalle. Finnair City Bus osoittautui 15 minuuttia ja taksi 20 minuuttia kehäradan junaa nopeammaksi. Finnair City Bus laitettiin tauolle koronapandemian vähennettyä lentoliikennettä keväällä 2020. Saman vuoden syksyllä Pohjolan Liikenne tiedotti lakkauttavansa linjan kokonaan. Linja ajoi viimeisen kerran 22. maaliskuuta 2020.https://www.pohjolanliikenne.fi/fi/artikkelit/fcb-tauolle Finnair City Busiin kävi lippu, jonka saattoi ostaa kuljettajalta tai verkkokaupasta. Lippu ostettiin joko rahalla tai Finnair Plus -pisteillä. Liput maksoivat verkkokaupasta ostettuna aikuiselle 6,80 euroa ja 7–17-vuotiaalle 3,40 euroa. Kuljettajalta ostaessa liput olivat kymmenen senttiä kalliimpia. == Pysäkit == Matkalla lentoasemalta Helsinkiin linja-auto pysähtyi pyydettäessä seuraavilla pysäkeillä: Vantaa: * Terminaali 2 * Finnairin pääkonttori Helsinki: * Käskynhaltijantie * Käpylän asema * Käpylänaukio * Koskelantie * Pyöräilystadion * Mäkelänrinne * Hattulantie * Elimäenkatu * Porvoonkatu * Linnanmäki * Ooppera * Hesperianpuisto * Elielinaukio Lähde: == Lähteet == Luokka:Suomen linja-autoliikenne Luokka:Helsingin liikenne Luokka:Vantaan liikenne City Bus
Herbert Lundström

Herbert Einar Lundström (6. toukokuuta 1925 – 1. helmikuuta 2014) oli suomalainen jääpalloilija. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti. Lundström pelasi koko uransa HIFK:ssa. Lundström nousi HIFK:n edustusjoukkueeseen jo 15-vuotiaana kaudella 1941. Hän pelasi maalivahtina loukkaantuneen ykkösmaalivahdin Mika Tiivolan tilalta. Lundström oli joukkueessa, joka voitti silloin Suomen mestaruuden. Toisen Suomen mestaruutensa Lundströn saavutti kaudella 1944. Kaikkiaan Lundström saavutti urallaan jääpallossa kaksi Suomen mestaruutta, yhden hopean kaudella 1943 ja kolme pronssia kausilla 1945, 1946 ja 1947. Maajoukkueuran huipentuma oli osallistuminen Suomen joukkueen edustajana Oslon vuoden 1952 talviolympialaisiin, jossa jääpallo oli näytöslajina. Hänelle myönnettiin SPL:n kultainen ansiomerkki n:ro 134. Jääpallon lisäksi Lundström pelasi HIFK:ssa jalkapalloa, jääkiekkoa ja käsipalloa, joista paras menestys tuli käsipallossa, jossa hän edusti Suomen maajoukkuetta viidessä maaottelussa ja saavutti kaksi Suomen mestaruutta vuosina 1945 ja 1951. Palloilu-uran jälkeen hän siirtyi moottoriurheilun pariin ja menestyi TT-ajossa ja Formula K -sarjassa. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Suomalaiset käsipalloilijat Luokka:Suomalaiset ratamoottoripyöräilijät Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Allan Ferdinand Relander

Allan Ferdinand Relander (3. huhtikuuta 1901 Mikkeli – 22. tammikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen merenkulkuneuvos, merikapteeni, merenkulkija, alan kouluttaja ja hallintomies. Relander valmistui ylioppilaaksi 1919 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja lähti merille 1923. Hän suoritti yliperämiehen tutkinnon 1928 ja merikapteenin tutkinnon 1931. Hän toimi Turun merenkulkuopiston opettajana vuodesta 1935, rehtorina vuodesta 1937 ja merenkulkukoulujen tarkastajana vuodesta 1943. Relander sai merenkulkuneuvoksen arvonimen ja aloitti merenkulkuhallituksen merenkulkuosaston päällikkönä vuonna 1950 ja jäi eläkkeelle 1964. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset merikapteenit Luokka:Suomen oppilaitosten rehtorit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Korail

Korail (, tarkemmin , , hanjaksi 韓國鐵道公社) on Etelä-Korean valtiollinen junayhtiö, joka harjoittaa rautatieliikennettä Etelä-Koreassa. Yhtiön pääkonttori on Daejeonissa. == Historiaa == Rautatieliikenne Koreassa alkoi vuonna 1899. Ensimmäinen rataosuus oli Gyeongin-reitti Incheonista Souliin. Rautateitä rakennettiin 1900-luvun alussa niin, että ne yhdistivät koko niemimaan suurimmat kaupungit. Etelä-Korean valtiollinen rautatieyhtiö, nykyisen Korailin ja KRNA:n edeltäjä, perustettiin vuonna 1963. Rataverkko ja junaliikenne eriytettiin vuonna 2005. Soulin ensimmäinen metrorata otettiin käyttöön vuonna 1974. Metroverkostoa on laajennettu niin, että vuonna 2015 reittejä oli 12 kpl ja rataverkoston laajuus oli 526 kilometriä. Suurnopeusjunaliikenne (KTX) alkoi vuonna 2004. KTX-rataverkkoa on laajennettu, ja sen pituus oli vuonna 2015 556 kilometriä. == Liikenne == Korail liikennöi Etelä-Korean rautatiet omistavan ja hallinnoivan KRNA:n (, ) radoilla. Yhtiö harjoittaa tavaraliikennettä sekä henkilöliikennettä niin suurnopeusjunilla, metrojunilla kuin perinteisillä taajama- ja kaukojunilla. Korailin junissa oli vuonna 2015 noin 134 milj. matkustajaa ja kuljetetun tavaran määrä oli 37 milj. tonnia. === Liiketoiminnan tunnuslukuja === Korailin myyntitulot olivat vuonna 2014 noin 70 % liikevaihdosta ja jakaantuivat seuraavasti: Osa-alue Myynti mrd. ₩ Myynti mrd. € (1 € = 1 400 ₩) Reitistö, km Kaukoliikenne 2 188 1,6 3 606 * suurnopeusliikenne 1 672 1,2 554 * muu kaukoliikenne 516 0,4 3 052 Paikallisliikenne 777 0,6 526 Tavaraliikenne 369 0,3 3 064 Muu toiminta 186 0,1 - Yhteensä 3 520 2,5 3 825 === Suurnopeusliikenne === Korailin suurnopeusjunaliikenne alkoi vuonna 2004. KTX-suurnopeusjunia kulkee neljällä reiteillä: Reitin nimi Reitti Matka-aika Gyeongbu Incheon–Soul–Daejeon–Busan Soul–Busan 2.09 h Honam Incheon–Soul–Daejeon–Iksan–Mokpo Soul–Mopko 2.58 h Gyeongjeon Incheon–Soul–Daejeon–Jinju Jeonla Incheon–Soul–Daejeon–Iksan–Yeosu === Kaupunkiliikenne === Koraililla on metro- ja taajamajunaliikennettä Soulissa ja sen lähiympäristössä. Verkoston pituus on yhteensä 539 kilometriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Eteläkorealaiset valtionyhtiöt Luokka:Rautatieyhtiöt
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2017

Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2017 kilpailtiin 17.–19. helmikuuta 2017 Rovaniemellä Santasport Lapin Urheiluopistolla. Järjestävänä seurana toimi Rovaniemen Reipas. ==Mitalistit== ===Miehet=== Sarja Kultaa Kultaa Hopeaa Hopeaa Pronssia Pronssia 56 kg Tommi Rinne 176 kg (80 kg + 96 kg) Timo Heikuksela 173 kg (76 kg + 97 kg) 69 kg Jere Vento 245 kg (110 kg + 135 kg) Akseli Lintulaakso 237 kg (106 kg + 131 kg) Toni Lappalainen 231 kg (101 kg + 130 kg) 77 kg Jere Johansson 269 kg (120 kg + 149 kg) Klaus Eloranta 264 kg (116 kg + 148 kg) Mikko Kuusisto 258 kg (118 kg + 140 kg) 85 kg Milko Tokola 316 kg (145 kg + 171 kg) Jesse Nykänen 304 kg (137 kg + 167 kg) Iiro Hartikainen 283 kg (129 kg + 154 kg) 94 kg Eero Retulainen 330 kg (146 kg + 184 kg) Miika Antti-Roiko 328 kg (143 kg + 185 kg) Kimmo Lehtikangas 324 kg (147 kg + 177 kg) 105 kg Jani Heikkinen 316 kg (143 kg + 173 kg) Rikhard Pirkkiö 295 kg (145 kg + 150 kg) yli 105 kg Teemu Roininen 339 kg (149 kg + 190 kg) Roni Peltonen 326 kg (146 kg + 180 kg) Petri Lindfors 309 kg (136 kg + 173 kg) ===Naiset=== Sarja Kultaa Kultaa Hopeaa Hopeaa Pronssia Pronssia 48 kg Kirsi-Marja Mukkala 138 kg (62 kg + 76 kg) Sonja Haapaniemi 136 kg (59 kg + 77 kg) 53 kg Pauliina Lagerkrans 161 kg (71 kg + 90 kg) Emilia Vihantola 157 kg (70 kg + 87 kg) Anette Kirkanen 140 kg (65 kg + 75 kg) 58 kg Laura Liukkonen 187 kg SE (83 kg + 104 kg SE) Suvi Talasterä 159 kg (74 kg + 85 kg) Jenni Puoliväli 152 kg (68 kg + 84 kg) 63 kg Saara Leskinen 191 kg (87 kg + 104 kg) Riina Saksa 165 kg (70 kg + 95 kg) Sanna Savolainen 161 kg (71 kg + 90 kg) 69 kg Anni Vuohijoki 208 kg SE (91 kg + 117 kg SE) Marika Hasunen 164 kg (75 kg + 89 kg) Nelli Nurmi 162 kg (70 kg + 92 kg) 75 kg Marianne Saarhelo 207 kg (94 kg + 113 kg) Hanna Kauhanen 179 kg (77 kg + 102 kg) Elina Nykänen 171 kg (74 kg + 97 kg) 90 kg Meri Ilmarinen 205 kg (90 kg + 115 kg) yli 90 kg Suvi Helin 194 kg (84 kg + 110 kg) Anni Rastas 174 kg (78 kg + 96 kg) Mirka Viitamäki 160 kg (68 kg + 92 kg) == Lähteet == 2017 Luokka:Vuoden 2017 urheilu Luokka:Rovaniemen urheilutapahtumat
Nagamaki

__NOTOC__ Nagamaki (jap. 長巻 tai ながまき) on perinteisellä tavalla valmistettu pitkä japanilainen salkoase. Sitä käyttivät samurait japanin feodaalikaudella. Ensimmäiset maininnat aseesta ovat 1300- ja 1400-luvuilta. Nagamakin tarkasta rakenteesta on kuitenkin kaksi eri näkemystä: naginatan kaltaisen salkoaseen sijasta joidenkin tutkijoiden mukaan nagamakilla tarkoitetaan erittäin pitkäkahvaista miekkaa, jolla on myös yhtä pitkä terä. Tällaisen miekka-tyypin nagamakin sekä kahva että terä voivat olla jopa metrin tai kolme shakua (noin 90 cm) pituudeltaan. Aseen tarkasta muodosta riippumatta, nagamakin kahvaosa on päällystetty samanlaisella nahka- tai silkkinauhoituksella kuin japanilaisen miekankin. Aseen nimen (suomennettuna "pitkä kääriminen/kääntäminen" ) arvellaan viittaavan tämän nauhoituksen punontatapaan, tai sitten pyöriviin liikkeisiin millä asetta tyypillisesti käytetään. Nagamakia käyttäviä koryū-tyylejä ei ole paljon. Toda-ha Buko-ryū sisälsi alkujaan viisi nagamaki vastaan miekka -tekniikkaa koulukunnan menkyo kaiden tasolla. Nämä kuitenkin katosivat viimeisen sadan vuoden aikana, mutta ne on rekonstruoitu uudelleen ja hyväksytty koulukunnan betsu mokuroku (ylimääräiset tekniikat) luetteloon. Nämä tekniikat on tarkoitettu salkoaseen kaltaiselle nagamakille, eivätkä ne sovellu sellaisenaan pitkäkahvaiselle miekalle. Toda-ha Buko-ryūn nagamaki tekniikoille on tyypillistä tarkka maai eli etäisyyden kontrollointi ja nopeat asennon muutokset. Toda-ha Buko-ryūn lisäksi vastaavaa salkoasetta käyttävät Araki-ryū, Kashima shintō-ryū ja Higo Koryū. Araki-ryū gunyō kogusoku (Araki-ryūn eräs haara) taas käyttää pitkän miekan kaltaista nagamakia. Sotapäällikkö Uesugi Kenshinillä sanotaan olleen 100 miehen vahvuinen osasto nagamakia käyttäviä taistelijoita. == Katso myös == * Katana * Tachi * Naginata == Lähteet == === Huomautukset === === Viitteet === Luokka:Japanilaiset teräaseet
Lucky Mkosana

Luckymore "Lucky" Mkosana (s. 30. syyskuuta 1987 Bulawayo, Zimbabwe) on zimbabwelainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Mkosana pelasi vuosina 2008–2011 Yhdysvaltain yliopistosarjoissa Dartmouth Collegen joukkueessa. Kausina 2012 ja 2013 Mkosana edusti Harrisburg City Islandersia Yhdysvaltain kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla NASL:ssä. Vuoden 2013 lopun hän pelasi lainalla toiseksi korkeimman sarjatason USL:n Tampa Bay Rowdiesissa, jonne siirtyi kaudeksi 2014 pysyvällä siirrolla. Kaudet 2015 ja 2016 Mkosana pelasi USL:ssä New York Cosmosissa ja voitti sarjan mestaruuden molempina kausina. Mkosana purki sopimuksensa New York Cosmosin kanssa seuran talousvaikeuksien takia. Joulukuussa 2016 Veikkausliigassa pelaava IFK Mariehamn julkaisi Mkosanan yksivuotisen sopimuksen, jossa on optio toisesta vuodesta. Mkosana pelasi keväällä 2017 IFK Mariehamnissa yhdeksän Veikkausliigan ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Kesäkuussa Mkosana palasi New York Cosmosiin. == Lähteet == Luokka:Zimbabwelaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Andreas Relander

Andreas Relander (30. marraskuuta 1829 Pietari – 27. tammikuuta 1902 Pietari) oli todellinen valtioneuvos Venäjän keisarikunnassa. Isänsä jalokiviseppämestari Anders Relander oli kotoisin Hirvensalmelta ja kuului Hirvensalmen Relandereihin. Andreas kävi Pietarissa saksalaista Petrikoulua, kirjoitti ylioppilaaksi Helsingissä 1846, valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1853 ja toimi Venäjän ulkoasiainministeriön palveluksessa Pietarissa vuodesta 1854. Toimi Venäjän varakonsulina Alexandriassa, nimitettiin konsuliksi Kööpenhaminaan 1867 ja toimi kenraalikonsulina Stettinissä 1876–1890. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset henkilöt Luokka:Venäläiset virkamiehet Luokka:Venäläiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1829 syntyneet Luokka:Vuonna 1902 kuolleet
Odert Forsstedt

Odert Forsstedt (18. kesäkuuta 1910 – 14. elokuuta 1979) oli suomalainen jääpalloilija, joka pelaajaura sijoittui 1930-luvun alusta 1940-luvun loppuun. Viimeiseksi kaudeksi jäi kausi 1949–1950. Forsstedt pelasi koko uransa HIFK:ssa. Forsstedt nousi HIFK:n edustusjoukkueeseen kaudella 1931. Hän teki ratkaisumaalin vuoden 1934 jääpallofinaalissa Viipurin Palloseuraa vastaan. Seuraavana vuonna hän oli voittamassa mestaruuden HIFK:lle tiukassa 2-osaisessa ottelussa Vipurin Susia vastaan. Kahden vuosien 1936 ja 1937 hopeiden jälkeen HIFK sai mestaruudet Talvisotaa edeltävinä kausina 1938 ja 1939. Forsstedt oli siis yhdessä Frans Karjaginin, Torsten Svanströmin, Leo Karjaginin, Ernst Grönlundin ja Olof Strömstenin kanssa voittamassa 1930-luvulla neljä kultaa ja kaksi hopeaa seuralleen. Välirauhatalvena 1941 HIFK uusi mestaruutensa ja uudelleen 1944. Kaikkiaan Forsstedt saavutti viisi Suomen mestaruutta (1934, 1935, 1938, 1939, 1941 ja 1944) ja neljä hopeaa (1935, 1936, 1937, 1943) ja kolme pronssia (1945, 1946, 1947). Forsstedt pelasi ensimmäisen maaottelun B-maajoukkueessa Ruotsia vastaan 1932. A-maajoukkueeseen hän nousi kaudella 1936 oli jo aina sotavuosiin asti vakiopelaaja maajoukkueessa. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Salansuu

Salansuu (myös Lauttakylä, ) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Suuren- Lutskan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen vasemmalla rannalla 17 kilometriä kunnan keskustaajamasta Kingiseppskistä luoteeseen. Kylässä on 28 asukasta (vuonna 2010). Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Šelonin viidenneksen verokirjassa vuonna 1571 nimellä Sola. 1580-luvun ruotsalaismiehityksen aikana se esiintyy muodossa Salussus ja 1600-luvun lopussa nimellä Lautakyla. Nimitykset perustuvat Laukaanjoen vastarannalle laskevaan Salanjokeen (nykyään ven. Tararaika) ja Laukaanjoen ylittämiseen käytettyyn lauttaan. Vuonna 1848 Salansuussa asui venäläisten ohella 39 Narvan ruotsalais-suomalaiseen seurakuntaan kuulunutta savakkoa. Ortodoksit kuuluivat Pätnitsän (ven. Novopjatnitskoje) seurakuntaan. Paikalliset talonpojat olivat Salan kartanon maaorjia. Vuonna 1862 kylässä oli 12 taloa ja 149 asukasta . Vuonna 1899 Salansuu kuului kyläkuntana Aleksandrovskaja Gorkan volostiin. Kylän 148 asukkaasta venäläisiä oli 84, suomalaisia 35 ja ”sekoittuneita” 29. Luterilaisia heistä oli 39 henkilöä. Salansuun ympärillä on sijainnut kolme ruotsalaisajalta periytynyttä kartanoa: Sala, Marienhof ja Blekenhof (myöhemmin Nadeždina), joiden yhteisnimityksenä oli Terpigorje. 1700-luvulla ne omisti Venäjän palvelukseen siirtynyt Franz-Josef Bleken. Salan kartano kuului myöhemmin Korfin paronisuvulle. Nykyään siitä on jäljellä puistoalueen jäänteitä, talousrakennusten raunioita ja Korfin suvun hautakappeli. Neuvostoaikana Salansuu kuului aluksi Sveiskin, vuodesta 1928 lähtien Koskinan, vuodesta 1950 Konovan ja vuodesta 1954 jälleen Koskinan kyläneuvostoon. Vuonna 1928 kylässä oli 104 ja vuonna 1958 76 asukasta. Salansuu koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista, joista suurin osa toimii kesähuviloina. Korfin kartanoalue sijaitsee kylän länsiosassa. Länsireunalla on myös toisen maailmansodan aikainen bunkkeri. Kylään johtaa soratie Luutsan ja Kopolan (ven. Pervoje Maja) väliseltä maantieltä. Salansuun rautatieasema sijaitsee kauempana Pietarin ja Ivangorodin välisen radan varrella. ==Lähteet== Luokka:Jaaman piiri Luokka:Kosemkinan kylät
Velkoja (täsmennyssivu)

Velkoja voi viitata johonkin seuraavista: * velkoja, velkasuhteen toinen osapuoli * Velkoja, pieni lampi Hämeenlinnassa * Wallander: Velkoja, ruotsalainen elokuva
Pallas (taideyhdistys)

Pallas oli taideyhdistys ja taidekoulu, joka perustettiin Tartossa 1918. Yhdistys toimi 1918–1940 ja 1943–1944. Se piti ensimmäiset näyttelynsä syksyllä 1919. Vuonna 1924 koulusta tuli korkeakoulu, ja se oli Viron ensimmäinen korkeampaa taideopetusta antava taideoppilaitos Taidekoulu Pallas (Kõrgem Kunstikool Pallas). Yhdistys perustettiin 1988 uudestaan nimellä kunstiühing Tartus (Tarton taideyhdistys). Yhdistys oli alun perin taide- ja kirjallisuusyhdistys, jonka tehtävänä oli taiteen ja kirjallisuuden edistäminen ja levittäminen. Perustajajäseniä olivat Konrad Mägi, Aleksander Tassa, Julius Genss, Marie Reisik, Auguste Pärn, Alma Koskel (Johanson), J. Einsild, Klara (Claire) Holst, V. Kangro-Pool, M. Pukits ja Ado Vabbe. Gripenbergin skandaalin jälkeen yhdistyksestä erosivat Klara Holst, Alma Johanson (Koskel) ja Marie Reisik. Sen jälkeen yhdistykseen ei liittynyt pitkään aikaan uusia naisjäseniä. Taideyhdistyksen vaikutus jatkui Viron taiteessa koko neuvostoajan.Hanna Samola, Viron värejä Helsingissä, Tuglas- seura, viitattu 18.2.2017 ==Lähteet== Luokka:Virolainen kulttuuri Luokka:Virolaiset järjestöt Luokka:Kulttuurijärjestöt Luokka:Tarton oppilaitokset
The Art of the Deal

Trump: The Art of the Deal on Yhdysvaltain presidentin, liikemies Donald Trumpin yhdessä toimittaja Tony Schwartzin kanssa kirjoittama, vuonna 1987 julkaistu muistelmateos, joka sisältää myös liikeneuvoja. Teos menestyi erinomaisesti; se oli 48 viikkoa The New York Timesin bestsellereiden listalla ja 13 viikkoa kyseisen listan ensimmäisellä sijalla. The Art of the Deal on käännetty yli kymmenelle eri kielelle. Kirjan alku kuvaa Trumpin lapsuutta New Yorkin Queensissa ja sen jälkeen hänen uraansa Brooklynissä ja Manhattanilla. Kirjan julkaisi Random House -kustantamo marraskuun 1. päivänä 1987, ja New York -lehti julkaisi kirjasta otteita. Tony Schwartz, toinen kirjan kirjoittajista, on kertonut jälkeenpäin hävenneensä kirjan kirjoittamista. Hänen mukaansa kirja olisi hyvin erilainen, jos se olisi kirjoitettu vuonna 2016; kun häneltä kysyttiin, mikä sen nimi olisi, Schwartz vastasi: ”The Sociopath” (Sosiopaatti). ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1987 kirjat Luokka:Donald Trumpin kirjallinen tuotanto
Pallas (taidekoulu)

Pallas oli Tartossa toiminut taideoppilaitos, jonka taideyhdistys Pallas perusti. Se muuttui 1924 taidekorkeakouluksi ja oli Viron ensimmäinen korkeampaa taideopetusta antanut oppilaitos. Koulun toiminta päättyi 1940 Viron miehitykseen. Se on ollut Viron merkittävin taideopetusta antava oppilaitos, ja sen vaikutus säilyi neuvostoaikanakin.Tiit Pääsuke, Tuglas.fi, viitattu 18.2.2017Viron värejä Helsingissä, Tuglas-seura, viitattu 18.2.2017 ==Lähteet== Luokka:Viron taide Luokka: Kuvataideoppilaitokset
Felix Fridolf Relander

Felix Fridolf Relander (15. huhtikuuta 1864 Valkeala – 9. joulukuuta 1925 Savitaipale) oli Venäjän evankelisluterilaisen kirkkokunnan suomalaisen konsistorin ensimmäinen piispa. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Henkilötietoja, Iltalehti, 14.04.1924, nro 88, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Relanderin vanhemmat olivat Savitaipaleen kappalainen, varapastori Johan Fridolf Relander (1830-1907) ja Hilma Charlotta Andersin (k. 1897). Hän valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1884. Relanderin suoritettua teologian erotutkinnon (vrt. teologian maisteritutkinto) vuonna 1886 hänet vihittiin papiksi ja määrättiin Savitaipaleen kappalaisen apulaiseksi. Vuonna 1887 hän siirtyi Inkerinmaalle Skuoritsan ja Ropsun kirkkoherran apulaiseksi. Hän tuli Pietarin suomalaisen seurakunnan komministeriksi vuonna 1890. Vuonna 1899 hänet nimitettiin Toksovan kirkkoherraksi ja edelleen rovastiksi vuonna 1918. Vuonna 1921 hänet valittiin Venäjällä asuvien evankelisluterilaisten suomalaisten ensimmäiseksi piispaksi ja hän hoiti tehtävää vuoteen 1923 saakka. Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Fridolf Relander. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 14.4.2024. Inkerin kirkon papiston vähennyttyä muutamaan pappiin Relanderin virkamatkat ja parinkymmenen seurakunnan hoito vaativat paljon työtä. Suuri työtaakka ja venäläisten viranomaisten kirkkoon kohdistamat vainot uuvuttivat lopulta Relanderin voimat niin että hän joutui luopumaan tehtävästään ja hän palasi kesäkuussa 1923 Suomeen. Relander asui ensin Helsingin lähellä ja sitten Lammilla. Relander sai Suomen valtion eläkkeen 1924. Relander edisti innokkaasti ja menestyksellisesti rajantakaisten suomalaisten henkistä ja aineellista kehitystä. Hän perusti ensimmäisen maamiesseuran ja kristillisen kansanopiston Inkeriin. Hän myös tallensi inkeriläistä kansanrunoutta, sananlaskuja ja selostuksia muinaistavoista sekä kirjoitti Inkerinmaan suomalaisten seurakuntien historian. Relanderin kirjoituksia julkaistiin Inkeri-lehdessä ja hän oli lehden johtokunnan puheenjohtajana useita vuosia. Relander oli naimisissa vuodesta 1887 Naima Maria Tenlénin kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset papit Luokka:Inkerin kirkon papit Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Kolmijuovapussisormieläin

Kolmijuovapussisormieläin eli kolmijuovasormipussieläin (Dactylopsila trivirgata) on harvaetuhampaisten lahkoon kuuluva pussieläinlaji. Se elää Uudessa-Guineassa ja Australiassa, sekä joillakin läheisillä saarilla. Kolmijuovapussisormieläin on noin 25–27 senttiä pitkä, ja sillä on huomattava mustavalkoinen väritys. Sen karkealle turkille on tunnusomaista kolme pitkittäistä, vaihtelevaa mustaa juovaa. Kolmijuovapussisormieläin syö pääasiassa yhteiskuntahyönteisiä, kuten muurahaisia ja termiittejä, sekä puuta tuhoavia kovakuoriaisten ja yöperhosten toukkia. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on juovaliitopussikas. == Lähteet == Luokka:Pussiliito-oravat
Surviving at the Top

Trump: Surviving at the Top (tunnettu myös nimellä The Art of Survival) on Donald Trumpin ja Charles Leerhsenin kirjoittama kirja. Se julkaistiin 14. elokuuta 1990. ==Vastaanotto== Surviving at the Top oli seitsemän viikon ajan The New York Timesin bestsellereiden listalla ja ylsi kahden viikon ajaksi myös listan ensimmäiselle sijalle. Trumpin edellinen kirja oli ollut listalla huomattavasti pidempään.Sales of Trump's book are lagging New York Times. Los Angeles Timesille kirjoittanut John Rothchild huomautti, että kirja on kirjoitustyyliltään hyvin erilainen kuin Trumpin esikoisteos The Art of the Deal. Hän kommentoi myös, että Surviving at the Top sisältää enemmän kuvia Trumpista muiden julkisuudenhenkilöiden kanssa kuin Trumpin rakennuksista.Donald Trump LA Times. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1990 kirjat Luokka:Donald Trumpin kirjallinen tuotanto
Theta1 Sagittarii

Theta1 Sagittarii (θ1 Sagittarii, θ1 Sgr) on Bayerin designaatio tähdelle Jousimiehen tähdistössä. Se on spektroskooppinen kaksoistähti, jonka päätähden θ1 Sagittarii A:n näennäinen kirkkaus on +4,37. Päätähti on spektrityypin B2.5IV sininen alijättiläinen, jonka lämpötilaksi on laskettu 13 674 K. Sen on laskettu olevan kooltaan 4,46 kertaa Aurinkoa suurempi. Järjestelmän toinen tähti, θ1 Sagittarii B, on päätähdestä 31 AU:n etäisyydellä eli likimain yhtä kaukana kuin Neptunus on Auringosta. Kaksoistähtien etäisyyden maasta arvioitiin vuonna 1997 Hipparcosin mittausten perusteella olevan 652,3 valovuotta, mutta myöhempi datan tulkinta vuonna 2007 täsmensi etäisyydeksi 543,6 valovuotta. Theta1 Sagittarii liikkuu Linnunradan sisällä 19,9 km/s nopeudella Aurinkokunnan suhteen. Sen rata galaksissamme on noin 20 900-24 300 valovuoden etäisyydellä galaksin keskustasta. Theta1 Sagittariin lähellä taivaalla näkyy myös Theta2 Sagittarii -tähtijärjestelmä. Näiden kahden ero katselukulmana on 0,59°. == Lähteet == Luokka:Alijättiläistähdet Luokka:B-spektriluokan tähdet Luokka:Kaksoistähdet
Draama-Helmi

Draama-Helmi (oik. Helmi Kajaste) on suomalainen rap- ja spoken word -artisti. Kajasteen debyyttialbumi Draama-Helmin erehdys julkaistiin 29. toukokuuta 2015 kasettina ja internetissä. Soundi arvosteli tämän ”pahaenteisen” levyn tähdin 4/5. Toinen kokopitkä albumi Draama-Helmi ihmisten ilmoilla julkaistiin 19. toukokuuta 2017. Kolmas albumi, Draama-Helmi kuistilla, palkittiin vuoden 2023 Teosto-palkinnolla. Draama-Helmi kuvailee musiikkiaan ”epäselväksi räpiksi”. Hän tekee itse kappaleidensa taustoja sekä musiikkivideoita. Vuonna 2020 Kajaste julkaisi esseeteoksen Rakenna, kärsi ja unhoita. Hän sai teoksesta Kalevi Jäntin palkinnon. Ammatiltaan Kajaste on arkkitehti. Kajaste tekee väitöskirjaa Aalto-yliopistolla. Kajaste palkittiin vuoden 2020 Uudenmaan taidepalkinnolla. Uudenmaan taidetoimikunnan myöntämän palkinnon perusteluissa todettiin, että "[...] Kajaste on rikastuttanut kulttuuritarjontaa omaäänisellä, poikkitaiteellisella praktiikallaan viimeiset viisi vuotta niin akateemisesti kuin tee se itse -hengessä". == Diskografia == === Albumit === * * * Draama-Helmi kuistilla (2022) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset hip hop -artistit Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Kalevi Jäntin palkinnon saajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
La Vengeance d’une femme

La Vengeance d’une femme on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut Jacques Doillonin ohjaama ranskalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert ja Béatrice Dalle. Jacques Doillon ja Jean-François Goyet laativat elokuvan käsikirjoituksen, joka perustuu Fjodor Dostojevskin romaaniin Ikuinen aviomies (Вечный муж; Vetšnyi muž, 1870). Elokuvan tuottajana oli Alain Sarde. Elokuva kilpaili vuoden 1990 Berliinin elokuvajuhlien pääkilpailussa, jossa Jacques Doillon oli ehdokkaana parhaan elokuvan Kultaisen karhun saajaksi. == Juoni == Suzy (Béatrice Dalle) saapuu Pariisiin ottaakseen osaa itsemurhan tehneen rakastajansa, Andrén, hautajaisiin. Cécile (Isabelle Huppert), Andrén vaimo, pitää Suzya vastuussa aviomiehensä itsemurhasta. Kostonhimoinen Cécile yrittää saada Suzylta tunnustuksen pelaamalla tämän kanssa psykologista peliä. == Näyttelijät == == Tuotanto == La Vengeance d’une femme kuvattiin Pariisissa vuonna 1989 ja sen tuotantoyhtiönä oli Sara Films. == Julkaisu ja vastaanotto == La Vengeance d’une femme sai ensi-iltansa Ranskassa 10. tammikuuta 1990 ja oli AMLF:n teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 184 221 katsojaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * La Vengeance d’une femme AlloCinéssä * La Vengeance d’une femme UniFrancessa Luokka:Vuoden 1990 ranskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset draamaelokuvat Luokka:Ranskalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Alfa Romeo 33

Alfa Romeo 33 on Alfa Romeon vuosina 1983–1995 valmistama alemman keskiluokan henkilöautomalli, joka korvasi Alfa Romeo Alfasudin. Vain hieman myöhemmin valmistaja toi markkinoille myös samaa kokoluokkaa edustavan edullisemman Arna-mallin, joka kehitettiin yhteistyössä Nissanin kanssa. Alfa Romeo Arna oli käytännössä uudelleennimetty Nissan Cherry, jossa oli Alfa Romeon moottori ja joitain muita teknisiä komponentteja. Se ei kuitenkaan menestynyt, ja valmistus päättyi vuonna 1987, jolloin ainoaksi keskikokoluokan autoksi Alfa Romeon mallistoon jäi 33. Alfa Romeo 33:n korvaajiksi esiteltiin vuonna 1994 uudet 145- ja 146-mallit. == Alfa Romeo 33 (1983–1995) == Alfa Romeo 33 esiteltiin vuonna 1983 viisiovisena hatchbackina. Se perustui tekniikaltaan hyvin pitkälti edeltäjäänsä Alfasudiin. Hieman myöhemmin saapui myös farmarimalli, jossa oli Subarun kehittämä nelivetojärjestelmä. Auton 1,2- (68 hv), 1,3- (79 hv) ja 1,5-litraiset (85/95 hv) nelisylinteriset bokserimoottorit periytyivät suoraan edeltäneestä Alfasudista. Vuodesta 1986 lähtien saatavilla oli myös 1,8-litrainen (73 hv) dieselmoottori, joka oli poikkeuksellisesti vain kolmesylinterinen. Vuodelle 1987 33-mallistoa uudistettiin. Uutena moottorina oli 1,7-litrainen (118 hv), mutta farmarimallin nelivedosta luovuttiin. Ulkonäöllisistä muutoksista huomattavin oli uusi etusäleikkö. Ohjaamossa kojelauta ja ohjauspyörä uusittiin. Vuonna 1990 Alfa Romeo 33:n ulkoasua muutettiin perusteellisesti uudempaa 164-mallia vastaavaksi. Uusi nelivetomalli oli nimeltään Permanent 4, jossa normaalisti 95 prosenttia välitetään etupyörille, mutta tarpeen vaatiessa enintään 65 prosenttia tehosta pystytään välittämään takapyörille. Vuonna 1992 nelivetomallin nimeksi vaihtui Q4. Tiedosto:1989 Alfa Romeo 33 QV wagon (24671196622).jpg|Facelift-mallin (1987) farmarikorinen Alfa Romeo 33. Tiedosto:Alfa Romeo 33 1.7 Green Cloverleaf.jpg|Facelift-mallin (1987) Alfa Romeo 33 Quadrifoglio Verde. Tiedosto:Alfa Romeo 33 1.3 VL 1991.jpg|Facelift- mallin (1990) Alfa Romeo 33. == Lähteet == == Aiheesta muualla == 33 Luokka:C-segmentin autot Luokka:1980-luvun autot Luokka:1990-luvun autot
Sarvinokkalinnut

Sarvinokkalinnut (Bucerotiformes) on lintujen lahko, joka käsittää joitakin heimoja jotka aiemmin luettiin säihkylintujen lahkoon (Coraciiformes). Lahkon heimot ovat sarvinokat, sarvekkaat, harjalinnut ja säihkyjät. == Lähteet == *
Ropsu (Jaaman piiri)

Ropsu () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kullanjoen varrella kaksi kilometriä Suuresta-Narvusista etelään. Kylässä on 106 asukasta (vuonna 2010). Kylän itäpuolelta Kullanjoen rannalta on löydetty kolmen kumpuhaudan ryhmä, joka ei ole säilynyt. Ropsun paikalla sijainnut Iserschoin kylä mainitaan ruotsalaisten vuosina 1618–1623 laatimassa maakirjassa. Samanniminen kartano (ven. Ižorskaja myza) sijaitsi nykyisen Udarnikin kylän paikalla. Vuonna 1848 Ropsun kylässä ja kartanossa asui 146 inkerikkoa ja 92 inkerinsuomalaista. Inkerikot kuuluivat Haavikon ortodoksiseen ja suomalaiset Kosemkinan luterilaiseen seurakuntaan. Ropsun suomalaissukuja olivat Ahonen, Mustonen, Pukonen, Ryöti ja Saksa. Vuonna 1862 kylässä oli 34 taloa ja 231 asukasta. Talonpojat olivat tilanomistajan maaorjia. Vuonna 1899 Ropsu kuului kyläkuntana Narvusin volostiin. Väestönlaskennan mukaan sen 382 asukkaasta oli ”suomalaisia” 298, venäläisiä 55 ja ”sekoittuneita” 29. Luterilaisia kylässä oli 148 henkeä. Neuvostoaikana Ropsu muodosti aluksi Narvusin volostiin kuuluneen kyläneuvoston. Vuodesta 1924 lähtien se kuului Suuren-Narvusin kyläneuvostoon. Vuonna 1958 kylässä oli 220 asukasta. Ropsu koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kylän toiseen osaan johtaa Kullanjoen ylittävä ponttoonisilta. Lähistöllä sijaitsee vailla käyttöä oleva karjatila. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 80 henkeä. Ropsun kautta kulkee Luutsan ja Kopolan (ven. Pervoje Maja) välinen asfaltoitu maantie. Kylästä on linja-autoyhteydet Jaamaan, Ivangorodiin ja Laukaansuuhun. ==Lähteet== Luokka:Jaaman piiri Luokka:Kosemkinan kylät
Tuas West Roadin metroasema

Tuas West Road on vuonna 2017 valmistunut Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Tuasissa Singaporen läntisellä suuralueella. Asema avattiin 18. kesäkuuta 2017 osana East West Linen Tuas Linkin laajennusta. Kuten muukin Tuas Linkin laajennus, myös Tuas West Roadin asema sijaitsee korkealla viaduktilla. == Junat == Pääteasema Ensimmäinen juna Viimeinen juna ma – pe la su & yleinen vapaa joka päivä East West Line EW1 Pasir Ris 5:21 5:31 5:51 23:22 EW33 Tuas Link 5:34 5:34 6:04 0:45 == Lähteet == Luokka:Mass Rapid Transitin asemat
Velaari

Velaarit ovat kielitieteessä äänteitä, jotka artikuloidaan kielen takaosan sekä kitalaen pehmeän osan eli kitapurjeen välissä. Velaareja ovat muun muassa suomen k ja g sekä niin sanottu äng-äänne. == Lähteet == Luokka:Konsonantit
Tuas Linkin metroasema

Tuas Link on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Tuasissa Singaporen läntisellä suuralueella. Siitä tuli East West Linen läntinen pääteasema, kun linjan laajennus avattiin 18. kesäkuuta 2017. == Junat == Pääteasema Ensimmäinen juna Viimeinen juna ma – la su & yleinen vapaa joka päivä East West Line EW1 Pasir Ris 5:19 5:49 23:20 == Lähteet == Luokka:Mass Rapid Transitin asemat
Hanikke

Hanikke () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kullanjoen rannalla neljä kilometriä Suuresta- Narvusista etelään. Kylässä on kolme asukasta (vuonna 2010). Kylä esiintyy 1600-luvun kartoissa, mutta se lienee syntynyt uudelleen vasta 1900-luvun alussa. Tarton rauhan jälkeen se kuului Viron Inkeriin. Asukkaat olivat etupäässä inkerinsuomalaisia. Heidän lisäkseen kylässä asui myös inkerikkoja. Hanikke koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 20 henkeä. Kylän kautta kulkee Luutsan ja Kopolan (ven. Pervoje Maja) välinen asfaltoitu maantie. Sieltä on linja-autoyhteydet Jaamaan, Ivangorodiin ja Laukaansuuhun. Lähistöllä sijaitsee huvila-alue. ==Lähteet== Luokka:Jaaman piiri Luokka:Kosemkinan kylät
Tetrakontaani

Tetrakontaani eli n-tetrakontaani (C40H82) on 40-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan valkoista jauhetta. Tetrakontaanin rakennekaava on CH3(CH2)38CH3, moolimassa 563,096 g/mol, sulamispiste 80-84 °C, kiehumispiste 523,9 °C, leimahduspiste 407,7 °C, tiheys 0,817 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 4181-95-7. Suoraketjuiset alkaanit C39 C40 C41 Nonatriakontaani Tetrakontaani Hentetrakontaani == Aiheesta muualla == *PubChem: Tetracontane *ChemBlink: n-Tetracontane Luokka:Alkaanit
Valeriu Ciupercă

Valeriu Ciupercă ( (kyrillinenNicolae ( (kyrillinen) on moldovalainen patronyymi, jonka isän etunimi oli Nicolae ( (kyrillinen).), Nikolajevitš () on venäläinen patronyymi, jonka isän etunimi oli Nikolai ().; s. 12. kesäkuuta 1992 Tiraspol, Transnistria (de facto), Moldova (de jure)) on moldovalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaa Anži Mahatškala eli Tom Tomsk (laina) ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaajaValeriu Ciupercă European national football teams-sivustolla Valeriu Ciupercă European national football teams-sivustolla Valeriu Ciupercă European national football teams-sivustolla Valeriu Ciupercă National Football Teams-sivustolla Valeriu Ciupercă Soccerway-sivustolla Valeriu Ciupercă Soccerway-sivustolla Valeriu Ciupercă Soccerway-sivustolla Чуперка Валерий Valeriu Ciupercă Transfermarkt-sivustolla Valeriu Ciupercă Transfermarkt- sivustolla Valeriu Ciupercă UEFA.com-sivustolla . == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Valeriu Ciupercă National Football Teams-sivustolla * Valeriu Ciupercă Soccerway-sivustolla * Valeriu Ciupercă Transfermarkt-sivustolla Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Moldovalaiset jalkapalloilijat
Eschenmoserin suola

Eschenmoserin suola eli dimetyylimetylideeniammoniumjodidi (C3H8NI) on iminiumioneihin kuuluva orgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä reagenssina. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa Eschenmoserin suola on valkoista ja hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten dimetyyliformamidiin, asetonitriiliin, tetrahydrofuraaniin ja dikloorimetaaniin. Muiden iminiumsuolojen tavoin myös Eschenmoserin suola on elektrofiilista. ==Valmistus ja käyttö== Eschenmoserin suolaa voidaan valmistaa kuumentamalla jodimetyylitrimetyyliammoniumjodidia tai bis(dimetyyliamino)metaanin ja trimetyylisilyylijodidin välisellä reaktiolla. Tuote puhdistetaan kiteyttämällä sulfolaaniliuoksesta. Eschenmoserin suola reagoi nukleofiilien kuten enolaattien, enolieetterien ja eräiden ketonien kanssa Mannich-reaktiolla ja tuotteena muodostuu tertiäärinen amiini. Tertiäärisiä amiineja muodostuu myös Eschenmoserin suolan reagoidessa eräiden organometalliyhdisteiden tai elektronirikkaiden aromaattisten yhdisteiden kanssa. Muodostuvista tertiäärisistä amiineista voidaan valmistaa alkeeneja eliminaatioreaktion avulla ja erityisesti tätä käytetään α,β-tyydyttymättömien karbonyyliyhdisteiden valmistukseen. ==Lähteet== Luokka:Jodidit Luokka:Orgaaniset yhdisteet
Google Knowledge Graph

Google Knowledge Graph on tietopankki, jota on vuodesta 2012 käytetty näyttämään tietoa Google-hauissa. == Historia == Google Knowledge Graph aloitti toimintansa 16. toukokuuta 2012. Aluksi se oli käytössä vain Yhdysvalloissa. Knowledge Graph julkaistiin 4. joulukuuta 2012 seitsemällä muulla kielellä: espanjaksi, ranskaksi, venäjäksi, saksaksi, japaniksi, italiaksi ja portugaliksi. Google osti huhtikuussa 2013 Waviin, jonka työntekijät siirtyivät työskentelemään Knowledge Graphin parissa. == Toiminta == Knowledge Graph hakee tietonsa eri tietokannoista. Sen käyttämiä tietokantoja ovat muun muassa The World Factbook, Freebase, Wikipedia ja Wikidata. Puheassistenssi Google Now käyttää käyttäjien kysymysteen vastaamiseen Knowledge Graphin tietoja. Knowledge Graph näyttää käyttäjälle kuvan ja lyhyitä perustietoja aiheesta, lyhyen kuvauksen aiheeseen liittyvästä Wikipedia-artikkelista sekä aiheeseen liittyviä hakuja. Aiheeseen liittyvien Wikipedia-artikkelin johdannon näkyminen Knowledge Graphissa mahdollistaa sen tietojen muuttamisen muuttamalla Wikipedia-artikkelin johdantoa. Knowledge Graph pyrkii mukauttamaan näyttämäänsä tietoa käyttäjän maantieteellisen sijainnin ja kulttuurin mukaan. Knowledge Graphin tieto näkyy käyttäjälle tietolaatikossa, joka on työpöytänäkymässä hakutulosten oikealla puolella ja mobiilinäkymässä niiden yllä. == Vaikutukset == Monet Google-haun käyttäjät hakevat Googlesta vastauksia yksinkertaisiin kysymyksiin. Knowledge Graph näyttää perustiedot nopeasti tietolaatikossa, joten se on vähentänyt klikkauksia Google-haun tuloksiin. Aiemmin monet käyttäjät ovat hakeneet kysymyksiinsä vastauksia Wikipedian artikkelista, mutta tämä on vähentynyt Knowledge Graphin julkaisun jälkeen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset verkkosivut * Esimerkki Knowledge Graphin tietokortista Luokka:Google
Valkealammi

Valkealammi tai Valkealampi ovat yleisiä vakaveden nimiä. Suomessa on 125 vähintään hehtaarin laajuista Valkealampea ja 18 vähintään hehtaarin laajuista Valkealammia. Valkealampia on etenkin Pohjois-Karjalassa. Valkealammia on puolestaan historiallisen Hämeen ja Satakunnan alueilla, etenkin Hämeenlinnan seudulla, sekä toisaalta Pohjois-Karjalassa Nurmeksen tienoilla. Valkealammet ovat keskimäärin noin kahdeksan hehtaarin laajuisia, Valkealammit puolestaan noin viiden hehtaarin laajuisia. Pinta-alaltaan suurin Valkealampi on Joutsan 76-hehtaarinen vakavesi.Valkealampi. Järviwiki. Viitattu 20.4.2021.Valkealammi. Järviwiki. Viitattu 20.4.2021. * Valkealammi, lampi Hattulassa * Valkealammi, lampi Hämeenlinnassa lähellä Kukkolankulman kylää * Valkealammi, Valkealampi, lampi Hämeenlinnan Nummenkylässä * Valkealammi, lampi Hämeenlinnan Ohtisissa ent. Kalvolan kunnan alueella * Valkealammi, järvi Hämeenlinnan Tuuloksessa * Valkealammi, lampi Janakkalassa lähellä Huistin kylää * Valkealammi, lampi Janakkalassa lähellä Rehakan kylää * Valkealammi, lampi Kankaanpäässä * Valkealammi, järvi Kuhmoisissa * Valkealammi, lampi Lahdessa * Valkealammi, lampi Lieksassa * Valkealammi, lampi Mänttä-Vilppulassa * Valkealammi, lampi Nurmeksessa * Valkealammi, lampi Ruovedellä * Valkealammi, lampi Sysmässä * Valkealammi, järvi Tammelassa * Valkealammi, lampi Vihdissä * Pikku Valkealammi, lampi Hattulassa lähellä Myllykylää * Valkealampi, järvi Hankasalmella * Valkealampi, lampi Hartolassa * Valkealampi, lampi Hirvensalmen Kompassa lähellä Ellampea * Valkealampi, lampi Hirvensalmen Kompassa lähellä Pauninlampea * Valkealampi, lampi Joutsassa * Valkealampi, lampi Jyväskylän Vertaalassa * Valkealampi, järvi Kangasniemen Reinikkalassa * Valkealampi, järvi Kangasniemen Tarvolassa * Valkealampi, lampi Keuruun Karhunkylässä * Valkealampi, lampi Keuruun Valkeajärvellä * Valkealampi, lampi Laukaassa * Valkealampi, lampi Petäjävedellä lähellä Pengerjokea * Valkealampi, lampi Uuraisissa lähellä Kangashäkin kylää * Valkealampi, lampi Uuraisissa lähellä Sahrajärveä * Valkealampi, järvi Viitasaarella * Valkealampi, lampi Ähtärin Eteläperällä * Valkealampi, lampi Ähtärin Tuhkiolla * Valkealampi, lampi Äänekoskella * Valkealampi, lampi Suojärven piirissä Venäjän Karjalassa. == Katso myös == * Valkialampi == Lähteet == Luokka:Järvien täsmennyssivut