EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Valtteri Aliranta

Valtteri Eino Juhani Aliranta (s. 29. elokuuta 2003 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue JYPiä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. == Ura == === Seuraura === Aliranta on Koillis-Pirkan Kiekon kasvatti. Hän siirtyi D2-juniori-ikäisenä KeuPa HT:hen. Aliranta pelasi siellä kaksi ja puoli kautta, kunnes joukkue hajosi. Hän pelasi kaudella 2017–2018 yhden ottelun sekä Diskoksen C-nuorissa että KPK:n B2-nuorissa, jonka jälkeen Aliranta siirtyi kaudeksi 2018–2019 JYPin C-nuoriin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Kaudeksi 2020–2021 Aliranta nimettiin JYPin U18-joukkueen kapteeniksi. Kaudella 2023–2024 Aliranta nousi JYPin U20-joukkueen varakapteeniksi. Pudotuspelien ensimmäisen kierroksen kolmanessa ottelussa 19. maaliskuuta 2024 Pelicansia vastaan hän teki joukkueensa 5–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin, joka ratkaisi joukkueelle puolivälieräpaikan otteluvoitoin 2–1. Aliranta oli pudotuspeleissä lopulta neljällä osumallaan JYPin paras maalintekijä Ossi-Veikka Vuontisvaaran ja Jesse Pulkkisen kanssa. Hän debytoi samalla kaudella myös seuran SM-liigajoukkueessa, jossa Aliranta pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen ottelunsa runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 9. maaliskuuta 2024 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Hänet merkittiin JYPin nelossentteriksi laidoilleen Santeri Huovila ja Balázs Varga. Aliranta pelasi ensimmäistä vaihtoaan 22 sekunnin ajan, kunnes hän taklasi rajusti Leevi Viitalaa ajassa 2.32. Aliranta sai tilanteesta 5+20-minuutin ottelurangaistuksen pään tai niskan alueelle kohdistuvasta taklauksesta. Toukokuussa 2024 Aliranta teki JYPin kanssa vuoden mittaisen SM- liigasopimuksen. Hän teki kaudella 2024–2025 liigauransa avausmaalin 20. marraskuuta 2024 Vaasan Sportia vastaan. Joni Lius valitsi Alirannan ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Seuraavana päivänä hänen uutisoitiin tehneen JYPin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. == Muuta == Alirannan pikkuveli Eero pelaa hyökkääjänä JYPin U20-joukkueessa. Valtteri Aliranta valmistui merkonomiksi Gradia Jyväskylästä keväällä 2023. Aliranta on maininnut esikuvakseen Aleksander Barkovin. == Tilastot == 2021–2022 JYP U20-SM 41 1 5 6 26 – – – – – 2022–2023 JYP U20-SM 31 1 3 4 8 – – – – – 2023–2024 JYP (A) U20-SM 41 14 21 35 55 7 4 2 6 2 JYP SM-liiga 1 0 0 0 25 – – – – – 1 kausi yhteensä SM-liiga 1 0 0 0 25 – – – – – == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:JYPin pelaajat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tuomas Kuokkanen

Tuomas Timo Kuokkanen (s. 1. syyskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvos. Hän on aiemmin toiminut Itä-Suomen yliopiston kansainvälisen ympäristöoikeuden professorina. == Elämä ja ura == Kuokkanen valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1987, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1990 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2001. Hän suoritti tuomioistuinharjoittelun Hyvinkään tuomiokunnassa ja sai varatuomarin arvon vuonna 1990. Kuokkanen on aiemmin työskennellyt viransijaisena nimismiehenä 1980-luvulla, Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden virkaa tekevänä assistenttina vuosina 1987–1989, oikeudellisena avustajana Iran-United States Claims Tribunalissa vuosina 1990–1993 ja ympäristöministeriössä ylitarkastajana vuosina 1993–2001. 2000-luvun alussa hän toimi sekä ympäristöministeriön neuvottelevana virkamiehenä että Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden viransijaisena professorina. Vuosina 2004–2016 hän toimi Itä-Suomen yliopiston kansainvälisen ympäristöoikeuden professorina. Kuokkanen nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaiseksi jäseneksi vuonna 2016 ja seuraavana vuonna vakinaiseksi jäseneksi. Kuokkanen on Itä-Suomen yliopiston kansainvälisen ympäristöoikeuden dosentti ja Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden dosentti. == Julkaisuja == * * * * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Itä-Suomen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nicklas Pohjola

Nicklas ”Nikke” Pohjola (s. 1994) on suomalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi MTV3-kanavalla keväällä 2024 esitetyn viihdeohjelma Putouksen 16. kaudella esittämänsä sketsihahmon Matti McConaugheyn myötä, jolla hän voitti kilpailun. Pohjola on kotoisin Kokkolan Ykspihlajasta ja valmistui näyttelijäksi vuonna 2022. Hänen erikoisosaamisensa on beatbox. == Filmografia == === Televisiosarjat === Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Nimi Rooli Jakso(t) 2024– Putous Itsenään, Matti McConaughey, useita muita rooleja Kaudet 16– === Elokuvat === Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Nimi Rooli 2018 Varma merkki Jarno == Lähteet == Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eloy Casagrande

Eloy Casagrande (s. 29. tammikuuta 1991) on brasilialainen muusikko, jonka pääasiallisena instrumenttina ovat rummut. Hän on soittanut urallaan rumpuja kristillistä rockia ja metallia soittavassa Iahweh -yhtyeessä sekä groove metal/thrash metal -yhtye Sepulturassa. Jälkimmäisen hän jätti 6. päivä helmikuuta 2024. Huhtikuussa 2024 Slipknot ilmoitti Instagram-päivityksessään Casagranden kuuluvan yhtyeeseen. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset muusikot
Padasjoen VPK

Padasjoen Vapaaehtoinen palokunta ry on vapaaehtoinen palokunta Padasjoella. Yhdistyksen säännöt on ensimmäisen kerran rekisteröity 1925 Arrakosken VPK:n nimellä ja koko pitäjän palokunnaksi toiminta muuttui 1936. Nykyään Padasjoen VPK toimii sopimuspalokuntana Päijät-Hämeen hyvinvointialueelle. Padasjoen VPK on valmiuspalokunta, koska kunnassa ei ole muuta palokuntaa kuin VPK. Palokunta osallistuukin vuosittain yli 200 tehtävälle, joista noin kolmannes on ensviaste tehtäviä. == Lähteet == Luokka:Päijät-Hämeen pelastuslaitoksen sopimuspalokunnat
Grito

Grito () on portugalilaisen laulajan Iolandan esittämä kappale, joka julkaistiin 18. tammikuuta 2024. Iolanda voitti kappaleella Portugalin vuoden 2024 euroviisukarsintana toimineen Festival da Canção 2024 -karsintakilpailun ja edusti näin ollen kappaleella Portugalia vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale sijoittui finaalissa kymmennelle sijalle saaden yhteensä 152 pistettä, joista 13 yleisöltä ja 139 raadeilta. == Lähteet == Luokka:Portugalin euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustuskappaleet
Reinmar von Zweter

Reinmar von Zweter (n. 1200 – n. 1260) oli saksalainen minnelaulaja ja runoilija.Reinmar Von Zweter The Columbia Encyclopedia, viitattu 10.3.2024 Hän teki yli kaksisataa laulua muun muassa rakkauden ja uskonnon aiheista.Reinmar von Zweter Oxford Reference, viitattu 10.3.2024 Reinmar von Zweteriä käytettiin yhtenä henkilöhahmoista Richard Wagnerin oopperassa Tannhäuser.Tannhäuserfiguren: Reinmar von Zweter Journal der Freunde von Bayreuth, viitattu 10.3.2024 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset runoilijat Luokka:Minnelaulajat Luokka:Keskiajan säveltäjät Luokka:Vuonna 1200 syntyneet Luokka:Vuonna 1260 kuolleet
Junko Yagami

Junko Yagami (八神 純子, Yagami Junko; 5. tammikuuta 1958) on japanilainen poplaulaja, jonka kahdeksan albumia Discomate julkaisi vuosien 1978 ja välillä. Tämän jälkeen Moon Records julkaisi Yagamin kolme albumia vuosina 1985–1986. NEC Avenue julkaisi myös Yagamin albumeita 1980-luvun lopulla. == Diskografia == === Albumit === * 思い出は美しすぎて (1978) * 素顔の私 (1979) * Mr.メトロポリス (1980) * 夢みる頃を過ぎても (1982) * Lonely Girl (1983) * I Wanna Make a Hit Wit-Choo (1983) * Full Moon (1983) * Communication (1985) * 純 (1985) * Yagamania (1986) * Truth Hurts (1987) * Love Is Gold (1989) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Junko Yagamin kotisivut Luokka:Japanilaiset laulajat Luokka:Japanilaiset lauluntekijät Luokka:Japanilaiset popmuusikot Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maria Isabella de Bragança

Maria Isabella de Bragança (19. toukokuuta 1797 – 26. joulukuuta 1818) oli Portugalin prinsessa, josta tuli Ferdinand VII:n puolisona Espanjan kuningatar. Vuonna 1807, Maria Isabellan ollessa kymmenvuotias Napoleon valtasi Portugalin, ja koko kuningasperhe lähti maanpakoon Brasiliaan, Rio de Janeiroon. Hänet vihittiin enonsa Ferdinand VII:n kanssa Madridissa vuonna 1816. Avioliiton tarkoitus oli tiivistää Portugalin ja Espanjan suhteita. Maria Isabellalle ja Ferdinandille syntyi kaksi tytärtä. Elokuussa 1817 syntynyt esikoinen María Luisa Isabel eli alle puolivuotiaaksi. Pian hänen kuolemansa jälkeen Maria Isabella tuli uudelleen raskaaksi, synnytyksessä perätilassa oleva lapsi oli kuollut ja Maria Isabella menehtyi pian sen jälkeen. == Lähteet == Luokka:Espanjan kuninkaalliset Luokka:Vuonna 1797 syntyneet Luokka:Vuonna 1818 kuolleet
Superystävät (vuoden 1980 animaatiosarja)

Superystävät (engl. Super Friends) on yhdysvaltalainen Hanna-Barberan tuottama animaatiosarja, joka perustuu DC Comicsin Oikeuden Puolustajat -ryhmään ja spin-off -sarja vuosien 1973 ja 1978 Superystävät-sarjoille. Sarjaa esitettiin ABC:llä vuosina 1980-1983 3 tuotantokauden ja 22 jakson verran. Sarjassa esiintyi ensimmäisen kerran meksikolainen supersankari El Dorado sekä monia vähemmän tunnettuja sankareita kuten Apache Chief, Black Vulcan, Wonder Twins sekä Wendy, Marvin ja Wonder Dog. Luokka:1980-luvun piirrossarjat Luokka:DC- animaatio Luokka:DC-universumiin perustuvat televisiosarjat
Ludwig Schnorr von Carolsfeld

Ludwig Schnorr von Carolsfeld (2. heinäkuuta 1836 München – 21. heinäkuuta 1865 Dresden) oli saksalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan tenori.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Schnorr von Carolsfeld, Ludwig Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 10.3.2024 Schnorr von Carolsfeld oli taidemaalari Julius Schnorr von Carolsfeldin poika. Hän opiskeli Dresdenissä ja Leipzigin konservatoriossa. Eräs hänen opettajistaan oli J. Otto. Eduard Devrient kiinnitti Schnorr von Carolsfeldin vuonna 1854 Karlsruhen oopperaan, jonka ensimmäinen tenori hänestä tuli vuonna 1858. Vuodesta 1860 Schnorr von Carolsfeld lauloi Dresdenin hovioopperan johtavana tenorina. Richard Wagner valitsi Schnorr von Carolsfeldin ensimmäiseksi Tristaniksi oopperansa Tristan ja Isolden kantaesitykseen Müncheniin 10. kesäkuuta 1865. Isolden roolin tulkitsi Schnorr von Carolsfeldin vaimo, oopperalaulaja Malvina Garrigues. Schnorr von Carolsfeld esiintyi myös muun muassa Tannhäuserin nimiroolissa. Hän saavutti tunnustusta lisäksi oratorio- ja liedesiintyjänä. Viimeisessä julkisessa esiintymisessään Schnorr von Carolsfeld tulkitsi Erikin roolin Lentävässä hollantilaisessa. Hän kuoli 29-vuotiaana sairastuttuaan sekavuuteen johtaneeseen kuumetautiin ja kihtiin.Ludwig Schnorr von Carolsfeld Britannica, viitattu 10.3.2024 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Vuonna 1836 syntyneet Luokka:Vuonna 1865 kuolleet
Mansoniemen auto-onnettomuus

Mansoniemen auto-onnettomuus tapahtui 2. toukokuuta 1929 Ikaalisissa Mansoniemen lautalla kun Chevrolet-henkilöauto syöksyi lautalta järveen ja upposi. Autossa oli 10 henkilöä ja heistä kuusi onnistui pelastautumaan mutta neljä henkilöä meni auton mukana syvyyteen. Kaamea onnettomuus Mansoniemen lautalla Ikaalisissa. Auto syöksynyt lautalta järveen vieden mukanaan 10 henkilöä, Aamulehti, 02.05.1929, nro 118, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotSurman ajo, Suomen Kuvalehti, 01.06.1929, nro 22, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Hämeen Auto Oy:n omistama Ikaalisista kotoisin olleille Hakalalle ja Lähteenmäelle vuokrattu 7 hengen Chevrolet-henkilöauto oli tulossa Riitialasta Ikaalisten kauppalaan päin. Kun auto saapui noin kello 2 aikaan yöllä Mansoniemen salmelle se ajoi lautalle mutta lautalla kuljettaja painoi vahingossa kytkimen kiinni moottorin käydessä jolloin auto syöksyi lautalta järveen. Onnettomuudessa hukkuneet kolme miestä ja yksi nainen olivat kaikki kotoisin Ikaalisten Kovelahdelta. Onnettomuuspaikalla oli 6-7 metriä vettä. Auto saatiin sukeltajan avulla nostettua pinnalle saman päivän iltana kello 19.30 aikaan. Kaikki hukkuneet löytyivät auton sisältä. Autosta ei löytynyt mitään teknistä vikaa, joka olisi voinut aiheuttaa onnettomuuden.Mansoniemen murhenäytelmä, Aamulehti, 03.05.1929, nro 119, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Mansoniemen salmeen oli alettu rakentaa lautan korvannutta siltaa joulukuussa 1928. 55 metrin pituinen valmistui joulukuussa 1929.Huomattava edistysaskel Pohjois-Satakunnan maantieliikenteessä. Mansoniemen silta valmistuu jouluun mennessä, Aamulehti, 01.09.1929, nro 238, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotMansoniemen silta lopullisesti valmis, Aamulehti, 21.12.1929, nro 348, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == Luokka:Vuoden 1929 onnettomuudet Luokka:Tieliikenneonnettomuudet Suomessa Luokka:1920-luvun onnettomuudet Suomessa Luokka:Ikaalinen
Raahen sataman tuulivoimapuisto

Raahen sataman tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Raahen Lapaluodon satamassa sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 2 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 6 megawattia ja vuosituotanto on noin 20 gigawattituntia. Tuulivoimapuiston on rakentanut ja sen omistaa Raahen Tuulienergia Oy, joka on Raahen Energian tytäryhtiö. == Yleistä == Raahen satamassa on ulapalta suojaava ja noin kilometrin pituinen keinotekoinen niemi (Kirsholma?). Niemen länsirannassa sijaitsee noin puolen kilometrin välimatkalla kaksi tuulivoimalaa. Niihin antavat voimaa Elkonredin yli puhaltavat tuulet. Niemen ympäri kulkee tie, joka on samalla voimaloiden huoltotie. Tuulivoimalaitokset ovat saksalaisen Nordexin valmistamaa N117-mallia, jonka tuuliturbiinin halkaisija 116,8 metriä ja jonka kapasiteetti on 3,0 megawattia. Alueella sijaitsee yhteensä 11 tuulivoimalaitosta, joten yhdeksän eteläisintä voimalaa ei sisälly tähän tuulivoimapuistoon. Niistä viisi on Bonus B82- ja loput ovat Siemens SWT-2.3-101-mallia ja kuuluvat Kuljunniemen tuulivoimapuistoon, jonka omistaja on Suomen Hyötytuuli Oy. == Historiaa == Tuulivoimalaitokset valmistuivat ja kytkettiin sähköverkkoon helmikuussa 2014. Raahen Energia osti marraskuussa 2020 Bridgehead Production Ltd Oy:n osakkeet ja omisti tuulivoimapuiston tämän jälkeen kokonaan itse. == Katso myös == * Luettelo Suomen tuulivoimaloista == Lähteet == Luokka:Raahen tuulivoimapuistot
Hurricane (Eden Golanin kappale)

Hurricane () on venäläis-israelilaisen laulajan Eden Golanin esittämä kappale, joka julkaistiin 10. maaliskuuta 2024. Golan edusti kappaleella Israelia vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappaleen kerrotaan kuvailevan nuoren naisen selviytymistä henkilökohtaisesta kriisistä. Kappaleen ovat kirjoittaneet Avi Ohayon, Keren Peles ja Stav Beger. == Kappaleen aiheuttama kohu == Kappale aiheutti suuren kohun alkuperäisen nimensä ”October Rain” vuoksi, sillä sen ja kappaleen sanoitusten katsottiin ottavan avoimesti kantaa poliittisiin tapahtumiin, kuten Gazan sotaan sekä tukevan Israelin puolustusvoimia. Tämän vuoksi Euroopan yleisradiounioni (EBU), joka hallinnoi Eurovision laulukilpailua, käynnisti tutkintaprosessin kappaleesta helmikuun 2024 loppupuolella ja kehotti muuttamaan kappaleen sanoituksia. Useiden ehdotusten ja sanoitusten uudelleenkirjoitusten jälkeen, EBU hyväksyi 7. maaliskuuta 2024 kappaleen uusimman version, jonka nimeksi oli vaihdettu ”Hurricane”. == Lähteet == Luokka:Israelin euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustuskappaleet
Arnan kirkko

Arnan kirkko () on Bergenissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1865. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Bergenin kirkot Luokka:Norjan kivikirkot
Ytre Arnan kirkko

Ytre Arnan kirkko () on Bergenissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1899. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Bergenin kirkot Luokka:Norjan puukirkot
Franziska Lebrun

Franziska Lebrun (o.s. Danzi; kastettu 24. maaliskuuta 1756 Mannheim – 14. toukokuuta 1791 Berliini) oli saksalainen säveltäjä ja oopperalaulaja (sopraano).Paula Morris, Lebrun, Franziska (1756–1791) Women in World History: A Biographical Encyclopedia, viitattu 10.3.2024 Lebrun oli muusikko Innocenz Danzin tytär ja säveltäjä Franz Danzin sisko. Hän teki oopperadebyyttinsä Sandrinan roolissa Antonio Sacchinin teoksessa La contadina in corte Schwetzingenissä 9. elokuuta 1772. Lebrunista tuli Mannheimin hovioopperan johtava sopraano, ja hän oli siellä mukana kantaesittämässä Ignaz Holzbauerin ja Anton Schweitzerin teoksia. Hän työskenteli myös kiertävänä esiintyjänä eri puolilla Eurooppaa. Marraskuussa 1777 Lebrun teki debyyttinsä Lontoossa, johon hän palasi esiintymään kausilla 1779–1780 ja 1780–1781. Vuonna 1778 hän esiintyi La Scalassa sen avajaiskaudella. Lebrun esiintyi myös Pariisin Concert Spirituel -konsertisarjassa. Mannheimin hovin siirryttyä Müncheniin Lebrun jatkoi laulamista siellä. Hän teki esiintymisiä myös Veronassa ja Wienissä. Vuosina 1786–1787 hän oli Napolissa, ja vuonna 1789 hän lähti Berliiniin. Lebrun teki viimeisen esiintymisensä vuonna 1790 Johann Friedrich Reichardtin oopperassa Brenno. Lebrun sai hyviä arvosteluja Charles Burneylta. Hän sävelsi kaksi laajalti julkaistua sonaattikokoelmaa pianolle ja viululle (1779–1781). Lebrun oli vuodesta 1778 naimisissa oboisti-säveltäjä Ludwig August Lebrunin kanssa. Muusikot Sophie ja Rosine Lebrun olivat pariskunnan lapsia. Lebrunin oppilaisiin kuului Margarethe Marchand, joka meni naimisiin Lebrunin veljen Franz Danzin kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1756 syntyneet Luokka:Vuonna 1791 kuolleet
Joni Heliskoski

Joni Heliskoski (s. 1972) on suomalainen juristi, joka toimii korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvoksena. Hän on aiemmin toiminut virkamiehenä oikeusministeriössä ja ulkoministeriössä. == Elämä ja ura == Heliskoski suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1996 ja Doctor of Philosophy -tutkinnon Cambridgen yliopistossa Englannissa vuonna 2000. Hänen väitöskirjansa Mixed Agreements as a Technique for Organizing the International Relations of the European Community and Its Member States sai Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen parhaalle kansainvälisen oikeuden tai kansainvälisen yksityisoikeuden alaan kuuluvalle pohjoismaiselle tutkimukselle myöntämän K. G. Idmanin palkinnon. Heliskoski sai varatuomarin arvon vuonna 2002 auskuloituaan Helsingin käräjäoikeudessa. Vuonna 2002 Heliskoski sai myös Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden dosentin arvon. Heliskoski työskenteli oikeusministeriössä määräaikaisena lainsäädäntösihteerinä vuosina 2000–2001, määräaikaisena lainsäädäntöneuvostona vuosina 2002–2003 ja vakinaisena lainsäädäntöneuvoksena vuosina 2003–2007. Hän toimi myös valtioneuvoston kanslian määräaikaisena neuvottelevana virkamiehenä vuonna 2003 ja Suomen EU-edustuston erityisasiantuntijana vuosina 2006–2007. Heliskoski työskenteli ulkoministeriössä EU-tuomioistuinasioiden johtajana ja valtionasiamiehenä EU- tuomioistuimessa ensin määräaikaisesti vuosina 2007–2008, sitten sijaisena vuosina 2008–2012 ja lopulta vakinaisesti 2011–2019. Heliskoski nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaiseksi jäseneksi tammikuusta 2020 alkaen ja vakinaiseksi jäseneksi saman vuoden elokuusta alkaen. == Julkaisuja == * * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oum El Bouaghin maakunta

Oum El Bouaghin maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian koillisosassa. Sen keskus on Oum El Bouaghin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 6 187,56 neliökilometriä. Asukkaita on 763 100 henkeä (vuonna 2018, arvio). Oum El Bouaghin maakunta rajoittuu pohjoisessa Constantinen, koillisessa Guelman ja Souk Ahrasin, kaakossa Tébessan, etelässä Khenchelan, lounaassa Batnan ja luoteessa Milan maakuntiin. Maisemaa leimaavat Tell-Atlas pohjoisessa, ylätasangot ja Aurèsvuoriin kuuluvat erilliset huiput keskiosassa ja suolajärvien täyttämät vajoamat etelässä. Vuotuinen sademäärä on 200–400 millimetriä. Talvet ovat viileitä ja kesät kuumia ja kuivia. Maakunta jakautuu hallinnollisesti 12 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 29 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Babouche, Aïn Beïda, Aïn Fakroun, Aïn Kercha, Aïn M’lila, Dhalâa, Fkirina, Ksar Sbahi, Meskiana, Oum El Bouaghi, Sigus ja Souk Naamane. Ouem El Bouaghista on maantieyhteydet lähimaakuntiin. Sen kautta kulkee myös Constantinen ja Tébessan välinen rautatie. Maakunnan pääelinkeino on maatalous. Lisäksi on muun muassa kemian, metalli- ja elintarviketeollisuutta. Oum El Bouaghissa toimii Larbi Ben M’hidin yliopisto. Nähtävyyksiin kuuluvat vuoret, metsät ja lintujärvet sekä historialliset ja uskonnolliset kohteet. ==Lähteet== Luokka:Algerian maakunnat
Nils Lavik

Nils Andersson Lavik (8. tammikuuta 1884 Hosanger – 14. heinäkuuta 1966 Vaksdal) oli norjalainen saarnaaja, kristillisen kansanpuolueen poliitikko ja puolueensa puheenjohtaja vuosina 1938–1951. Hän oli myös kristillisen kansanpuolueen ensimmäinen kansanedustaja vuodesta 1934. Lavik oli sosiaalipoliittisissa näkemyksissään lähellä työväenpuoluetta, mutta moraalisissa kysymyksissä hän näki sen ja liberaalisen vasemmistopuolueen uhkaavan kristillisiä arvoja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Nils Lavik Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjalaisten puolueiden puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Jiipu Uusitalo

Jiipu Uusitalo on suomalainen sarjakuvantekijä ja kuvittaja. Hän asuu Tampereella. Uusitalo yhdistelee monissa teoksissaan infosarjakuvaa, surrealistista kerrontaa ja voimakkaita värejä. Hän on käsitellyt tuotannossaan muun muassa vallankäyttöä, kommuunielämää ja kaupunkiviljelyä. Anarkismi on hänelle tärkeä filosofinen aate. Uusitalon Tajukankaan kutoja -sarjakuvablogi voitti Vuoden sarjakuvablogi -palkinnon vuonna 2017. Hän oli myös vuonna 2022 Helsingin sarjakuvafestivaalien festivaalitaiteilija. == Sarjakuva-albumit ja -lehdet == * A-tikkaat. Tampere: Tampereen Anarkistiliitto, 2016. * Kapinallisen sydämen huokauksia. Porvoo: Täysi Käsi Oy, 2019. ISBN 978-952-6873-02-2. * Kukkaisruoska: sarjakuva rankaisuvallasta. Porvoo: Täysi Käsi Oy, 2019. ISBN 978-952-68730-7-7. * Puupenni: sarjakuva taloudellisesta vallasta. Porvoo: Täysi Käsi Oy, 2020. ISBN 978-952-69327-5-0. * Okanaamio: sarjakuva sosiaalisesta vallasta. Porvoo: Täysi Käsi Oy, 2021. ISBN 978-952-7436-05-9. * Itämisen ihme. Porvoo: Täysi Käsi Oy, 2023. ISBN 978-952-7436-12-7. * Pimeän rihmasto. Zum Teufel, 2024. ISBN 978-952-7454-60-2. Lisäksi pienlehtiä omakustanteina. == Verkkosarjakuvat == * Tajukankaan kutoja -sarjakuvablogi (2012–) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vistilä, Miia: Taloustieteen perusteet prekaareille Jiipu Uusitalon sarjakuvana. Voima.fi. 14.9.2020. * Psykedeliaa ja infosarjakuvaa – Jiipu Uusitalo pui sarjistrilogiassaan erilaisia valtasuhteita. Maansatama.com. 19.1.2022. * Tainio, Luca ja Straube, Wibke: ‘It’s like magic’: A Conversation with Finnish Comic Artist Jiipu Uusitalo. Maifeminism.com. 30.3.2023. Luokka:Suomalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Suomalaiset anarkistit Luokka:Suomalaiset kuvittajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Petri Helander

Petri Helander (s. 1966) on suomalainen juristi, joka toimii korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvoksena. == Elämä ja ura == Helander valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1994. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 2012 auskuloituaan Helsingin käräjäoikeudessa. Helander työskenteli Turun yliopistossa tutkijakoulutettavana vuosina 1995–1998, valtiosääntö- ja kansainvälisen oikeuden assistenttina vuosina 1998–2002 ja julkisoikeuden määräaikaisena professorina vuonna 2001. Vuosina 2002–2007 hän työskenteli neuvottelevana virkamiehenä valtioneuvoston kanslian EU-sihteeristössä. Helander työskenteli eduskunnan kansliassa perustuslakivaliokunnan apulaissihterinä ja sihteerinä vuosina 2005–2017 sekä myös suuren valiokunnan apulaissihteerinä vuosina 2006–2008. Helander nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaiseksi jäseneksi vuonna 2016 ja seuraavana vuonna vakinaiseksi jäseneksi. == Julkaisuja == * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matti V. Jussari

Matti Vihtori Jussari (17. helmikuuta 1897 Urjala – 21. lokakuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.Geneanet Matti Rekusen sukusivusto : Matti Vihtori Jussari Jussari opiskeli aluksi musiikkia mutta kävi sitten Ateneumissa Taideyhdistyksen piirustuskoulun kurssin ja opiskeli sen jälkeen ulkomailla muun muassa vuonna 1928 kuuden kuukauden ajan Pariisissa.Matti V. Jussarin taidenäyttely, Lahti, 24.04.1930, nro 45, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotMaalausnäyttelyitä. Matti V. Jussari, Helsingin Sanomat, 20.04.1929, nro 106, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Maalauksia == * Lukeva tyttö, öljymaalaus * Heinäseipäitä, öljymaalaus * Naisen pää, öljymaalaus * Kevätpäivä * Kevättalvella * Talvimaisema, öljymaalaus Talvimaisema, Suomen kansallismuseo, historialliset kokoelmat (Finna) * Suomen Pankki, Snellmaninkatu, öljymaalaus Hagelstam : M. V. Jussari == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Muotokuvamaalauksia (Jussarin lehti- ilmoitus), Urjalan Sanomat, 08.03.1930, nro 10, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Giulia Grisi

thumb|Giulia Grisi Donna Annan roolissa Mozartin oopperassa Don Giovanni Giulia Grisi (22. toukokuuta 1811 Milano – 25. marraskuuta 1869 Berliini) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.John Haag, Grisi, Giulia (1811–1869) Women in World History: A Biographical Encyclopedia, viitattu 10.3.2024 Grisin isä oli upseeri ja äiti laulaja. Hän oli laulaja Josephina Grassinin sisaruksentytär, balettitanssija Carlotta Grisin serkku ja laulaja Giuditta Grisin sisko. Grisi sai opetusta siskoltaan Giudittalta. Hän opiskeli myös Filippo Cellin, Pietro Alessandro Guglielmin, Marco Aurelio Marlianin ja Giacomellin johdolla. Grisi teki debyyttinsä Bolognassa vuonna 1828 Emman roolissa Gioacchino Rossinin Zelmirassa. Hän loi Adalgisan roolin Vincenzo Bellinin Norman kantaesityksessä Milanossa 1831. Pariisin-debyyttinsä Grisi teki vuonna 1832 Rossinin Semiramidena. Lontoossa hän teki ensimmäisen esiintymisensä vuonna 1834 Ninettan roolissa oopperassa Varasteleva harakka. Grisi esiintyi Lontoossa kausilla 1834–1861 lukuun ottamatta vuotta 1842. Suurimman menestyksensä Lontoossa hän saavutti Gaetano Donizettin oopperassa Anna Bolena. Grisi meni naimisiin kreivi de Mélcyn kanssa vuonna 1836, mutta avioliitto päättyi eroon. Myöhemmin hän sai kolme tytärtä tenori Giovanni Matteo Marion kanssa. Pariskunta meni joidenkin lähteiden mukaan naimisiin vuonna 1856. Grisi tunnettiin julkisesta esiintymisiä koskeneesta kiistelystä kilpailijansa Pauline Viardot'n kanssa. Grisi sairastui kiertueella vuonna 1869 ja kuoli Berliinin Hotel du Nordissa keuhkotulehdukseen. == Lähteet == Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1811 syntyneet Luokka:Vuonna 1869 kuolleet
Amanda Vähämäki

Amanda Vähämäki (s. 1981, Tampere) on suomalainen sarjakuvantekijä ja kuvittaja. Vähämäki on valmistunut kuvataiteen kandidaatiksi Italiassa sijaitsevasta Accademia di Belle Arti di Bolognasta. Hän asuu Helsingissä. Vähämäki on Kutikuti-kollektiivin jäsen ja on osallistunut moniin kansainvälisiin sarjakuva-antologioihin. Hän oli myös Helsingin sarjakuvafestivaalien festivaalitaiteilija vuonna 2012. == Sarjakuva-albumit ja -lehdet == * Pullapelto. Lahti: Daada, 2007. ISBN 978-952-99201-4-3. * Äitienpäivä. Helsinki: Huuda Huuda, 2008. ISBN 978-952-5724-04-2. * Mestari. Helsinki: Petomies, 2011. ISBN 978-952-578-307-0. * Puutarhassa. Helsinki: Petomies, 2011. ISBN 978-952-578-308-7. * Tähtien ääniä. Helsinki: Petomies, 2012. ISBN 978-952-578-313-1. * Cani selvaggi. Canicola, 2013. ISBN 978-889-069-414-1. Italiaksi. * Sisältää pieniä osia. Helsinki: Huuda Huuda, 2013. ISBN 978-952-5724-61-5. * It's Tuesday. Riika: Biedrība grafiskie stāsti, 2015. ISBN 978-9934-518-25-6. * Nuppuset 4. Helsinki: Petomies, 2015. ISBN 978-952-5783-29-2. * Pullahiiri. Helsinki: Kutikuti, 2022. ISBN 978-952-5783-76-6. * Vaihdokas : murhenäytelmä kuunkajossa. Helsinki: Kutikuti, 2021. ISBN 978-952-5783-68-1. == Lyhyet sarjakuvat antologioissa ja lehdissä == * Glömp 8: Kastelee Mandelbrotin. Korkeakoski: Boing Being, 2006. ISBN 952-99603-1-X. * Glömp X. Helsinki: Huuda huuda, 2009. ISBN 978-952-5724-12-7. * Kulttuurivihkot 37/2009. Helsinki: Kulttuurityöntekijäin liitto. ISSN 0356-3367. * Sarjakuva: antologija sovremennogo finskogo komiksa. Pietari: Bumkniga, 2009. ISBN 978-5-91759-002-8. * Allt för konsten 9. Göteborg: Optimal, 2010. ISBN 978-918-595-117-8. * Pitkis. Helsinki: Kutikuti, 2010. ISBN 978-952-578-303-2. * Midnight Sun. Latvia : Biedrība grafiskie stāsti, 2011. ISBN 978-9934-8188-7-5. * Päin näköä!: 16 suomalaista sarjakuvataiteilijaa. Helsinki: Like, 2011. ISBN 978-952-01-0654-6. * Aakkostoukka: sarjakuva-aapinen. Helsinki: Kutikuti, 2014. ISBN 978-952-5783-20-9. * Tiede & edistys 46/2021. Helsinki: Tutkijaliitto, 2021. ISSN 0356-3677. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Amanda Vähämäen esittely Kutikutin kotisivuilla * Hänninen, Ville: Autoilevia karhuja pullapellon laidalla - Amanda Vähämäki koukkasi sarjakuvapiirtäjäksi Italian kautta. Sarjainfo 136/2007, s. 4–5. Saatavilla verkossa. * Pirinen, Ville: Sattumia sarjakuvahyllystä #18: Amanda Vähämäki – Cani Selvaggi. Kulttuuritoimitus.fi. 24.9.2020. Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Suomalaiset kuvittajat Luokka:Suomalaiset sarjakuvantekijät
LukHash

LukHash on puolalainen elektronisen musiikin säveltäjä ja tuottaja. == Historia == LukHash aloitti soittamaan pianoa neljän vuoden ikäisenä ja aloitti musiikkikoulussa Wroclawissa kuuden vuoden ikäisenä. 19-vuotiaana hän alkoi tuottamaan musiikkia nimellä LukHash. Hän on muuttanut Isoon-Britanniaan ja musiikissa kuuluvat chiptune- ja synthwave-tyylilajit. Hänen nimimerkkinsä oli aluksi "luk", mutta erikoismerkkien aiheuttamien ongelmien vuoksi muutti sen muotoon LukHash. Hän julkaisi ensimmäisen demon vuonna 2003, jolloin hän latasi sen omalle verkkosivulleen. Musiikin julkaisuun sopivia palveluita ei tuolloin juurikaan ollut. Hän käyttää musiikin tekemiseen modernia digitaalista äänityöasemaa virtuaalisilla soittimilla sekä joitakin 1980-luvun tietokoneita ja pelikonsoleita. Musiikissa on vahvasti mukana videopeleihin liittyvät äänet. Hän on käyttänyt myös sähkökitaraa, mutta siirtynyt enemmän täysin elektronisiin soittimiin. Kansitaiteen albumeille on tehnyt aluksi hänen ystävänsä Jolene, mutta NRW Recordsille liityttyään hän on jättänyt kansitaiteen ammattilaisille. Vuonna 2020 julkaistun albumin Transient Offworld tekoon kului aikaa 3-4 kuukautta. Vuonna 2023 julkaistu albumi Virtual Burnout nousi myös Britannian viralliselle listalle sijalle 36. Aiempi albumi We Are Stardust nousi listalla sijalle 38 vuonna 2021. == Diskografia == === Albumit === * * * * * * * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset verkkosivut * Luokka:Elektronisen musiikin artistit
Thérèse Tietjens

Thérèse Johanne Alexandra Tietjens (17. heinäkuuta 1831 Hampuri – 7. lokakuuta 1877 Lontoo) oli saksalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.Lolly Ockerstrom, Tietjens, Therese (1831–1877) Women in World History: A Biographical Encyclopedia, viitattu 10.3.2024 Tietjens aloitti opintonsa Hampurissa ja jatkoi niitä Wienissä. Siellä hänen opettajiinsa kuului Heinrich Proch. Tietjens teki debyyttinsä Hampurissa Erman roolissa Daniel-François-Esprit Auberin oopperassa Le maçon vuonna 1848. Gaetano Donizettin Lucrezia Borgian nimiroolissa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1849. Tietjens teki ensimmäisen esiintymisensä Lontoossa vuonna 1858. Tuolloin hän tulkitsi Valentinen roolin Giacomo Meyerbeerin Hugenoteissa. Esiintyminen oli menestys, ja Tietjens asettui sen jälkeen pysyvästi Englantiin. Hän teki esiintymisiä myös Frankfurtissa, Wienissä, Pariisissa ja Napolissa. Tietjens tulkitsi oopperan ohella muun muassa oratorioita. Hän sairastui syöpään, mutta teki sen aiheuttamista kivuista huolimatta viimeisen esiintymisen Lucrezia Borgian roolissa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1831 syntyneet Luokka:Vuonna 1877 kuolleet
Adams (suku)

Adams on yhdysvaltalainen suku, jolla oli merkittävä asema maan poliittisessa ja akateemisessa elämässä 1700-luvun lopulta 1900-luvun alkuun. Suku sai alkunsa 1600-luvulla Massachusettsin puritaaneista. Sukua pidetään yhtenä Yhdysvaltain historian merkittävimmistä poliittisista dynastioista: sen jäseniin lukeutuu muun muassa perustajaisä Samuel Adams sekä kaksi Yhdysvaltain presidenttiä, John Adams ja John Quincy Adams. Lisäksi lukuisat Adamsit ovat toimineet lakimiehinä, sijoittajina sekä yritysjohtajina. Adamsin suvun kantaisänä pidetään Henry Adamsiä (n. 1583–1646), joka muutti Englannin Somersetistä Massachusetts Bayn siirtokuntaan vuoden 1636 paikkeilla. Huomattavaan kansalliseen asemaan se kuitenkin nousi vasta John Adamsin (1735–1826) elinaikana. John oli Amerikan vallankumouskauden merkittävimpiä poliittisia ajattelijoita, minkä lisäksi hän seurasi George Washingtonia maan toisena presidenttinä vuosina 1797–1801. Johnin vanhempi pikkuserkku Samuel vaikutti puolestaan Bostonissa ajaen siirtokuntien irtautumista Britanniasta. Molemmat allekirjoittivat itsenäisyysjulistuksen. John Adamsin jälkeläisiin lukeutuvat hänen poikansa, presidentti John Quincy Adams sekä tämän pojanpojat, historiotsijat Henry Brooks Adams ja Brooks Adams. == Merkittäviä jäseniä == * Samuel Adams (1722–1803), poliittinen filosofi ja Yhdysvaltain perustajaisä * John Adams (1736–1826), Yhdysvaltain toinen presidentti; avioitui Abigail Smithin (1744–1818) kanssa ** John Quincy Adams (1767–1848), Yhdysvaltain kuudes presidentti; avioitui Louisa Johnsonin (1775–1852) kanssa *** George Washington Adams (1801–1829), Massachusettsin edustajainhuoneen jäsen *** John Adams II (1803–1834), presidentin henkilökohtainen sihteeri *** Charles Francis Adams Sr. (1807–1886), kongressiedustaja ja suurlähettiläs **** John Quincy Adams II (1833–1894), lakimies ja poliitikko ***** George Caspar Adams (1863–1900), urheilija ***** Charles Francis Adams III (1866–1954), Yhdysvaltain laivastoministeri ja Quincyn pormestari ****** Charles Francis Adams IV (1910–1999), merivoimien upseeri ja yritysjohtaja **** Charles Francis Adams Jr. (1835–1915), upseeri ja Union Pacific Railroadin hallituksen puheenjohtaja **** Henry Brooks Adams (1838–1918), historioitsija **** Brooks Adams (1848–1927), historioitsija ja politiikantutkija ** Charles Adams (1770–1800), lakimies ** Thomas Boylston Adams (1772–1832), tuomari == Lähteet == *
Borgiallo

Borgiallo () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Borgiallo Sapere.it Borgiallo Turismo Torino Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 579 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Dragon's Dogma 2

Dragon's Dogma 2 on Capcomin kehittämä ja julkaisema toimintaroolipeli. Peli on julkaistu 22. maaliskuuta 2024 PlayStation 5, Windows ja Xbox Series X/S -alustoille. Peli on seuraaja vuoden 2012 pelille Dragon’s Dogma. Pelissä ovat mukana sarjan edellisen pelin tapaan pawn NPC-hahmot, joita voi muokata ja jotka avustavat pelaajaa. Hahmoja voi myös jakaa verkon kautta muiden pelaajien kanssa. == Vastaanotto == Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 9/10. Peli on saanut Eurogamerin arvostelussa viisi tähteä viidestä. Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8/10. Julkaisun jälkeen pelaajat kritisoivat Capcomia yllättävästä päätöksestä sisällyttää mikrotransaktioita peliin. Capcomin vastauksen mukaan nämä on kuitenkin saatavissa pelaamalla. Lisäksi suorituskykyongelmat ja ohjelmointivirheet saivat kritiikkiä, joita Capcom sanoi korjaavansa. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2024 videopelit Luokka:Capcomin videopelit
Astrid Berwald

Astrid Maria Beatrice Berwald (8. syyskuuta 1886 – 16. tammikuuta 1982 Hebei, Kiina) oli ruotsalainen pianisti ja musiikkipedagogi.Carl-Gunnar Åhlen, Astrid Maria Beatrice Berwald Svenskt kvinnobiografiskt lexikon, viitattu 10.3.2024 Berwald oli säveltäjä Hjalmar Berwaldin ja tämän vaimon Thora Berwaldin nuorin tytär. Hänen isoisänsä oli Franz Berwald. Berwald opiskeli Richard Anderssonin musiikkikoulussa vuosina 1895–1908 lukuun ottamatta paria vuotta, jotka oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian oppilaitoksessa Ernst Ellbergin kontrapunktioppilaana. Berwald teki kaksi opintomatkaa Berliiniin (1908–1911, 1920–1921), jossa häntä opettivat Ernő Dohnányi, Paul Juon ja Georg Bertram. Berwald esitti 27. huhtikuuta 1908 Tor Aulinin johdolla isoisänsä siihen mennessä unohdettuna olleen pianokonserton. Myöhemmin hän esitti teoksen myös Václav Talichin, Carl von Garagulyn ja Tor Mannin johdolla. Lisäksi hänen ohjelmistoonsa kuului konserttoja Frédéric Chopinilta, Sergei Rahmaninovilta, Wilhelm Stenhammarilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta ja Ludwig van Beethovenilta. Berwald perusti vuonna 1936 Berwald-trion, joka toimi vuoteen 1962 saakka. Sen muut jäsenet olivat Lottie Andréason ja Carin de Frumerie- Luthander. Berwald työskenteli aktiivisesti isoisänsä musiikkia koskevan tietoisuuden kasvattamiseksi ja sen saatavuuden edistämiseksi. Berwald opetti Richard Anderssonin musiikkikoulussa vuodesta 1911 saakka ja toimi sen johdossa vuosina 1935–1965. Hänen opiskelijoidensa joukossa olivat Fritjof Kjellberg, Seve Ljungman ja Margit Theorell. Berwald oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen (tuoli 60) vuodesta 1935. Hän kuoli Kiinassa 95-vuotiaana ja tuli haudatuksi Solnan Norra begravningsplatseniin. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset pianistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Vylkove

Vylkove (; vuoteen 1775 asti Lypovanske) on kaupunki Odessan alueen Izmajilin piirissä. Kaupunki sijaitsee Tonavan suistoalueella Tonavan Kilijan suuhaaran varrella, 18 kilometriä Mustastamerestä länteen ja 240 (toisen lähteen mukaan 190) kilometriä aluekeskus Odessasta etelälounaaseen. Useiden vesiväyliensä ja kanaviensa vuoksi kaupunkia on kutsuttu Tonavan Venetsiaksi tai Ukrainan Venetsiaksi. Tammikuun keskilämpötila on −2,2 ja heinäkuun +22,8 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 390 millimetriä. Kaupungin ympäristössä sijaitsee Tonavan suiston biosfäärialue. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 7 712 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 9 260 asukasta, joista etnisesti ukrainalaisia oli 25,5 prosenttia, venäläisiä (lipovanit) 58,5 % ja moldovalaisia 1,2 %.. Toinen lähde ilmoitti vuoden 2001 väkiluvuksi 9 426, jossa etnisesti ukrainalaisia oli 26,48 %, venäläisiä (sis. lipovanit) 69,99 %, moldovalaisia 1,27 % ja bulgarialaisia 0,94 %. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 11 022 asukasta. Ensimmäinen historiallinen maininta (perustamisajankohta) vuodelta 1746 nimellä Lypovanske (Липованське). Kaupungiksi Vylkove nimettiin vuonna 1762, 1840(tai 1940). Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen Vylkove on kuulunut Izmajilin piiriin; sitä ennen se oli Kilijan piiriin kuulunut kaupunki. Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuu muun muassa Kristuksen syntymän kirkko (1850). 51-223-0002 Vylkove.jpg|Kirkko Vylkovessa. Vylkovo Church 1 RB.jpg|Toinen kirkko. Човни у Вилковому.jpg|Vylkoven vesiväyliä. Wylkowe-1.JPG|Vylkoven vesiväylän varrella. Pel roz dron.jpg|Dronella otettu valokuva Tonavan suiston biosfäärialueelta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Izmajilin piiri Luokka:Odessan alueen kaupungit
Angelica Singleton Van Buren

Sarah Angelica Singleton Van Buren (13. helmikuuta 1816 – 29. joulukuuta 1877) oli Yhdysvaltojen presidentin Martin Van Burenin miniä, joka toimi Valkoisen talon emäntänä Van Burenin presidenttikaudella 1837–1841. Angelica Singleton syntyi Wedgefieldissä Etelä-Carolinassa ja kasvoi vanhempiensa maatilalla. Hän sai hyvän koulutuksen opiskellessaan Madame Grelaudin seminaarissa Philadelphiassa. Oleskellessaan Washingtonissa hän tutustui sukulaisten kautta presidentti Martin Van Burenin poikaan Abrahamiin ja meni tämän kanssa naimisiin vuonna 1838. Koska Martin Van Buren ei koskaan mennyt uudelleen naimisiin vaimonsa Hannahin vuonna 1819 tapahtuneen kuoleman jälkeen, Angelica Singleton toimi ensimmäisen naisen roolissa Van Burenin kaudella Valkoisessa talossa. Hän johti vuosittaista uudenvuodenpäivän vastaanottoa ja monia muita seurapiiritapahtumia. Van Burenit menettivät esikoislapsensa Valkoisessa talossa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain ensimmäiset naiset Luokka:Vuonna 1816 syntyneet Luokka:Vuonna 1877 kuolleet
Patrik Kerkola

Patrik Kerkola (s. 29. maaliskuuta 2007 Siilinjärvi) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigajoukkue KalPaa. == Ura == === Seuraura === Kerkola on KalPan kasvatti. Hän pelasi kauden 2022–2023 suurimmaksi osaksi seuran U18-joukkueessa. Kerkola palkittiin U18 SM-sarjan vuoden tulokkaana Heino Pulli -palkinnolla. Hän pelasi osan kaudestaan myös KalPan U16-joukkueessa, jossa Kerkola voitti SM-pronssia. Kauden 2023–2024 Kerkola pelasi suurimmaksi osaksi KalPan U20-joukkueessa, mutta hän pelasi osan kaudestaan myös U18-joukkueessa. Kerkola nousi kevätkaudella seuran SM- liigajoukkueeseen, kun sekä Juha Jatkola että Stefanos Lekkas olivat vuorollaan sivussa. Hän puki kauden aikana 14 runkosarjaotteluun. Kerkola pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen liigaottelunsa runkosarjan kolmanneksi viimeisellä kierroksella 8. maaliskuuta 2024 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Kerkolasta tuli vain 16 vuoden, 11 kuukauden ja kahdeksan päivän ikäisenä SM-liigan kaikkien aikojen nuorin aloittava maalivahti. Häntä nuorempana liigassa ovat pelanneet vain omissa debyyteissään kesken ottelun maalinsuulle vaihdetut Kari Takko ja Petri Engman. Myös vastustajajoukkue HPK:n maalinsuulla pelasi vasta toista SM-liigaotteluaan pelannut 17-vuotias Kim Saarinen, joten ensimmäistä kertaa liigahistoriassa molempien joukkueiden aloittavat maalivahdit olivat alaikäisiä. Kerkola torjui KalPan 2–3-jatkoaikavoittoon päättyneessä ottelussa 14 kertaa. Jukka Laamanen ja Jyrki Louhi valitsivat hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Kerkola pelasi myös lainalla Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuissa kaksi välieräottelua, kun Oskari Parviainen oli sivussa. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. OHL-joukkue Barrie Colts varasi Kerkolan 75. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2024. Elokuussa hän teki KalPan kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. === Maajoukkueura === Kerkola edusti Suomea alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2024, jolloin hän toimi kuitenkin pääasiassa joukkueensa kolmosmaalivahtina ja puki vain yhteen otteluun. Kerkola pelasi myös Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2024 sekä World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2023. Yhteensä hän on pelannut 22 poikien maaottelua. == Tilastot == Runkosarja Pudotuspelit Kausi Joukkue Liiga O V H T MIN PM NP PMK TP% O V H MIN PM NP PMK TP% 2023–2024 KalPa U20-SM 23 11 8 0 1312 56 0 2.56 88,6 1 1 0 60 0 1 0.00 100 KalPa SM-liiga 1 0 1 0 62 2 0 1.93 87,5 – – – – – – – – IPK Mestis – – – – – – – – – 2 0 2 64 10 0 4.83 86,5 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:KalPan pelaajat Luokka:Vuonna 2007 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Milka Ternina

Milka Ternina (19. joulukuuta 1863 Vezišće – 18. toukokuuta 1941 Zagreb) oli kroatialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.Laura York, Ternina, Milka (1863–1941) Women in World History: A Biographical Encyclopedia, viitattu 10.3.2024 Ternina aloitti laulun opiskelun Zagrebissa Ida Winterbergin johdolla. Muutettuaan Wieniin hän sai opetusta Josef Gänsbacherilta. Ternina debytoi vuonna 1882 Zagrebissa tulkitsemalla Amelian roolin Giuseppe Verdin Naamiohuveissa. Hän oli kiinnitettynä esiintyjänä Leipzigissä (1883–1884), Grazissa (1884–1886) ja Bremenissä (1886–1890). Vuodesta 1890 lähtien Ternina esiintyi säännöllisesti Münchenissä. Vuonna 1896 hän teki Yhdysvaltain-debyyttinsä Bostonissa Walter Damroschin oopperaseurueen kanssa. Ternina tulkitsi Giacomo Puccinin Toscan nimiroolin teoksen Lontoon- ensiesityksessä Covent Gardenissa vuonna 1898. Hän palasi Lontooseen vuosina 1900 ja 1906. Ternina teki vuosina 1899–1904 esiintymisiä sekä Münchenissä että New Yorkin Metropolitan-oopperassa. Hän esiintyi nimiosassa myös Toscan ensimmäisessä Metropolitan-oopperassa järjestetyssä esityksessä vuonna 1901. Vuonna 1906 Ternina alkoi kärsiä osittaisesta kasvohalvauksesta. Hän ei voinut enää esiintyä julkisesti. Ternina opetti ensin New Yorkissa ja palasi sitten Zagrebiin jatkamaan opetustyötä. Hänen oppilaidensa joukossa oli sopraano Zinka Milanov. == Lähteet == Luokka:Kroatialaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Futura (tiedelehti)

Futura on Tulevaisuuden tutkimuksen seuran Tutun julkaisema jäsenlehti. Vuodesta 1982 neljästi vuodessa ilmestyneen lehden teemana on tulevaisuudentutkimus eli futurologia. Futura on referee-arvioitu ja (JUFO-1) luokiteltu. Lehden päätoimittaja on Matti Minkkinen (2024).. Futura on saanut Tieteellisten seurain valtuuskunnan (TSV) kautta tieteellisen julkaisutoiminnan avustusta sekä Suomen tiedekustantajilta avustusta laite- ja ohjelmistohankintoihin sekä suomennoksiin. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset tiedelehdet Luokka:Tulevaisuudentutkimus
Azur Lane

Azur Lane () on kiinalaisten Shanghai Manjuun ja Xiamen Yongshin kehittämä mobiilipeli, joka julkaistiin 2017 iOS:lle ja Androidille. Englanninkielinen versio julkaistiin 2019. Azur Lanesta on tuotettu Japanissa manga-tyyliset sarjakuvat Bisoku Zenshin! (, ) ja Queen's Orders () ja animesarjat Azur Lane (, 2019-2020) ja Azur Lane: Bisoku Zenshin! (2021) ja Azur Lane: Queen's Orders (2023) sekä Light novel -sarja. Lisäksi samasta mediabrändistä on tehty Azur Lane Crosswave -peli PlayStation 4:lle ja Nintendo Switchille. Pelillä on runsaasti yhteistyöprojekteja muiden julkaisijoiden kanssa ja esimerkiksi Hyperdimension Neptunia, Armored Trooper Votoms, SSSS.Gridman, SSSS.Dynazenon, Atelier, Dead or Alive, Kizuna AI ja Hololive -hahmoja on pelissä pelattavina hahmoina. Wargaming.netin World of Warships -pelissä on puolestaan kapteenihahmoja Azur Lanen ääninäyttelijöillä ja AL:een on lainattu WoWsista laivoja, jotka historiallisesti jäivät rakentamatta. ==Juoni ja pelaaminen== Pelissä on selviä vaikutteita Kantai Collection -pelistä. Kuten KanCollessa hahmot ovat moe-hahmoisia toisen maailmansodan sotalaivoja. Pääasiallinen osuus on sivuittain vieritettävä shoot ’em up, jonka lisäksi pelissä rakennetaan ja keräillään sotalaivoja muista osuuksista saatavilla resursseilla ja kehitetään tukikohtaa ja hankitaan hahmoille uusia vaatteita. Lisäksi pelissä on sivuttain skrollaavia tasohyppely-tyylisiä osuuksia ja visual novel -tyylistä jutustelua ja roolipelaamista eri hahmojen kanssa. Pelissä oli sotilasliitto nimeltä Azur Lane, joka vastusti syvyyksien laivastoa, joka nimettiin seireeneiksi. Tähän kuuluivat Eagle Union (Yhdysvallat), Royal Navy (Iso-Britannia), Sakura Empire (Japani), Iron Blood (Saksa), Dragon Empery (Kiinan tasavalta), Northern Parliament (Neuvostoliitto), Iris Orthodoxy (Ranskan) ja Sardegna Empire (Italia). Myöhemmin Iron Blood, Sakura Empire ja Sardegna Empire muodostivat vastakkaisen "Crimson Axis" -liiton ja Iris Orthodoxy jakaantui Iris Libreen (Vapaa Ranska) ja Vichya Dominioniin (Vichyn Ranska). Luokka:Vuoden 2017 videopelit Luokka:IOS-pelit Luokka:Android-pelit
Sachsen (F219)

Sachsen (runkonumero F219) on Saksan laivaston Sachsen-luokan fregatti. == Valmistus == Alus tilattiin Hampurista Blohm + Vossilta, missä köli laskettiin 1. helmikuuta 1999. Alus laskettiin vesille 20. tammikuuta 2001 ja otettiin palvelukseen 31. joulukuuta 2003. == Palvelus == Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Wilhelmshavenin laivastotukikohtaan 2. fregattilaivueeseen. Sachsen vaurioitui vakavasti 21. kesäkuuta 2018 Norjan vesillä, kun SM2 -ilmatorjuntaohjuksen laukaisu epäonnistui ja ohjus paloi etukannella. Aluksen korjausta viivytettiin vuoteen 2023, kunnes korvaava komponentti saatiin toimitettua. == Lähteet == Luokka:Sachsen-luokan fregatit Luokka:Blohm + Vossin valmistamat alukset