EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Valokuvakeskus Peri

Valokuvakeskus Peri ry on valokuvan ja kameraa käyttävän nykytaiteen kentällä työskentelevä avoin yhdistys, jonka jäsenistössä on valokuva- ja videotaiteilijoita, valokuvaharrastajia ja tutkijoita. Vuonna 1987 perustettu Peri on yksi Suomen kymmenestä alueellisesta valokuvakeskuksesta, ja tavoitteenamme on edistää valokuvataiteen tunnettuutta, paikallista ja kansainvälistä yhteistyötä sekä dialogia tekijöiden ja yleisöjen välillä. Peri toimii kaikille avoimena kotimaisen ja kansainvälisen valokuvan kohtauspaikkana Turun Taidehallin tiloissa Vanhalla Suurtorilla. Turun Taidehallilla Perillä on kaksi galleriatilaa, joissa Peri järjestää suomalaisia ja kansainvälisiä valokuvanäyttelyitä. Näyttelyiden lisäksi Peri järjestää seminaareja ja muita yleisötilaisuuksia. Toimintamuotoihin kuuluu myös julkaisuja, taiteilijaresidenssitoimintaa sekä valokuvausprojekteja ja muita yhteishankkeita kotimaisten ja kansainvälisten kumppanien kanssa. Lisäksi Peri ylläpitää valokuva-aiheista kirjastoa sekä digitaalisen työn tilaa sekä kokoushuonetta PeriLabia. Valokuvakeskus Perin päärahoittajina ovat Valtion valokuvataidetoimikunta, Turun kaupunki ja Varsinais-Suomen taidetoimikunta. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset valokuva-alan järjestöt Luokka:Turun kuvataide
Erskine (automerkki)

Erskine oli yhdysvaltalainen automerkki, jota valmisti Studebaker Corporation vuosina 1927–1930. Studebakerin toimitusjohtaja Albert Erskine (1871–1933) halusi kehittää keskiluokkaisen eurooppalaistyylisen automerkin. Tehdas ei halunnut valmistaa pienehköä autoa loistoauto Studebakerin nimisenä, joten automerkin nimeksi valittiin toimitusjohtajan sukunimiMobilisti 3/2010, sivut 15-16. Erskine oli kuusisylinterisen Studebakerin halvempi ja pienempi automerkki, 1920-luvun kanttiauto, kapea ja korkea. Erskine-auto esiteltiin ensi kerran Pariisissa 1927. Erskineä myytiin Euroopassa melko hyvin, mutta Yhdysvalloissa heikommin. Syy oli hinta, 1928 esitelty Ford A maksoi 525 dollaria, mutta Erskine 995 dollaria. Seuraavana vuonna 1929 esitelty Chevroletin 6-sylinterinen malli oli vielä pahempi kilpailija. Erskine esitteli 1930 suuremman automallin, mutta se ei myynyt hyvin, joten merkki lopetettiin.Mobilisti 3/2010, sivu 16 Erskinen seuraajaa Rocknea Studebakerin halpana automerkkinä valmistettiin vuosina 1932–1933. Erskineä toi Suomeen Korpivaara & Halla -yhtiö yhteensä 687 kappalettaMobilisti 3/2010, sivu 18, eli Suomen 1920-luvun automarkkinoilla Erskineä myytiin melko paljon. == Lähteet == Mobilisti 3/2010, sivut 12-18 === Viitteet === == Aiheesta muualla == * 1927 Erskine automobile Luokka:Yhdysvaltalaiset automerkit Luokka:1920-luvun autot Luokka:1930-luvun autot
Need U (100%)

Need U (100%) on brittiläisen tanssimuusikon ja DJ:n Duke Dumontin kappale, jolla duetoi A*M*E. Kappale julkaistiin Britanniassa digitaalisesti ladattavana 31. maaliskuuta 2013 ja se pääsi Britannian singlelistan ensimmäiselle sijalle. Kappale on päässyt listoille myös Alankomaissa, Belgiassa ja Irlannissa, ja se pääsi ensimmäiselle sijalle Billboard Hot Dance Club Songs-listalla Yhdysvalloissa. Kappaleen sanoittivat A*M*E ja MNEK, sekä tuotti Duke Dumont. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2013 kappaleet Luokka:Duke Dumontin kappaleet
Valokuvakeskus Nykyaika

Valokuvakeskus Nykyaika ry on Tampereella toimiva alueellinen valokuvakeskus, jonka tavoitteena on edistää valokuvakulttuuria alueellaan. Se on toiminut marraskuusta 2015 lähtien osoitteessa Kauppakatu 14. Galleriatila jakautuu kahteen kerrokseen, ja tiloissa toimii myös kaikille avoin käsikirjasto. Tiloihin on maksuton sisäänpääsy. Nykyaika on järjestänyt valokuvanäyttelyjä Tampereella vuodesta 1982. Näyttelyt vaihtuvat kuukausittain ja kirjaston sadat valokuvateokset laajentavat näyttelykokemusta. Kansainvälistä Backlight- valokuvatriennaalia on järjestetty vuodesta 1987. Näyttelytoiminnan ohella Nykyaika järjestää muita tapahtumia, seminaareja ja työpajoja sekä yleisöluentoja. Keskus tuo esiin valokuvausta taiteellisen ilmaisun ja kuvallisen viestinnän muotona, edistää valokuvan vuorovaikutusta muiden taiteenalojen kanssa sekä yhdistää valokuvaajia ja yleisöjä. Mediakasvatuksessa Nykyaika on verkostoitunut alueensa taidemuseoiden ja gallerioiden kanssa. Keskuksen päärahoittajia ovat Taiteen edistämiskeskus ja Tampereen kaupunki. Backlight-triennaali on 2000-luvulla saanut rahoitusta myös Euroopan unionilta. ==Historiaa== Joulukuussa 1982 Tampereelle perustettu Galleria Nykyaika kokosi yhteen nuoria kuvataiteilijoita, jotka halusivat uudistaa Tampereen taide-elämää. Aluksi toimintaa järjesti Työryhmä Arkitaide, johon kuuluivat muiden muassa Untamo Eerola, Tuula Lehtinen ja Stan Shingler. Taloudellista tukea Nykyajan perustamiseen antoivat tamperelaiset valokuva- alan yrittäjät, kuten Matti J. Kaleva. Nykyaika toimi ensin Ratinan Suvantokadulla, sitten Kirjakahvila Innon yhteydessä Kauppakatu 10:ssä. Poikkitaiteellisuudesta Galleria Nykyaika siirtyi erikoistumaan valokuvaan, ja taustayhteisöksi perustettiin 1986 Arkitaideyhdistys ry, jonka nimi muutettiin vuonna 1997 Valokuvakeskus Nykyajaksi. Vuonna 1989 Nykyaika sai isommat toimintatilat vanhaan somistamoon Tampereen keskustan Pellavatehtaassa, josta 1992 siirryttiin purku-uhan alta Kehräsaareen yhdessä Pirkanmaan Elokuvakeskuksen kanssa. Vuonna 2005 Valokuvakeskus Nykyaika muutti Finlaysonin tehdasalueella sijainneeseen Taidehalli TR1:een. Nykyajan näyttelytoiminta on alusta alkaen ollut kansainvälistä vuonna 1987 aloitetun triennaalin myötä. Tamperelaisille on vuosikymmenten mittaan esitelty muiden muassa Brassaï, Robert Capa, Larry Clark, André Kertész, Tuija Lindström, Sally Mann, László Moholy-Nagy, Martin Munkácsi, Martin Parr, Thomas Ruff, Christer Strömholm ja Wim Wenders. Suomalaisia valokuvaajia Nykyajan näyttelyissä ovat olleet Stig Baumgartner, Martti Brandt, Stefan Bremer, Pekka Elomaa, Ari Hietala, Ismo Hölttö, Tiina Itkonen, Rita Jokiranta, Jan Kaila, Tanja Koponen, Ville Lenkkeri, Tuomo Manninen, Esko Männikkö, Erkka Nissinen, Pink Twins, Marja Pirilä, Seppo Renvall, Elina Saloranta, Pentti Sammallahti, Magnus Scharmanoff ja Juha Suonpää. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Valokuvakeskus Nykyajan verkkosivusto *VirtualTampere: Virtuaalivierailu Valokuvakeskus Nykyaikaan Luokka:Suomalaiset valokuva-alan järjestöt Nykyaika
Paul Ramadier

Paul Ramadier (17. maaliskuuta 1888 La Rochelle – 14. lokakuuta 1961 Rodez)Paul Ramadier Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 23.8.2013. oli ranskalainen sosialistinen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuonna 1947. Ramadier valmistui lainopin tohtoriksi Pariisin yliopistosta ja työskenteli Pariisin vetoomustuomioistuimessa. Hänet valittiin 1919 Decazevillen pormestariksi ja vuosina 1928–1940 hän edusti Villefranche- de-Rouerguea Ranskan edustajainkamarissa. Hän oli 1936–1937 yleisten töiden ministeriön alivaltiosihteerinä Léon Blumin hallituksessa ja 1938–1940 työministerinä Camille Chautempsin ja Édouard Daladierin hallituksissa. Toisen maailmansodan aikana Ramadier tuki Ranskan vastarintaliikettä. Ranskan neljännen tasavallan perustuslaki astui voimaan vuonna 1946 ja Ramadierista tuli ensimmäinen sen aikana nimitetty pääministeri tammikuussa 1947. Hänen hallituksensa oli kokoonpanoltaan keskustavasemmistolainen. Hallitusta vaivasivat sodanjälkeinen elintarvikepula, työväestön levottomuudet, kysymys siirtomaavallan palauttamisesta Indokiinassa sekä varsinkin yhteistyövaikeudet kommunistien ja muiden hallituspuolueiden välillä. Viimeisin ongelma ratkaistiin toukokuussa 1947 siten, että PCF:n ministerit erotettiin hallituksesta. Ramadier erosi lopulta itse saman vuoden marraskuussa. Ramadier oli vielä valtiovarainministerinä Guy Mollet’n hallituksessa vuonna 1956. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Paul Ramadier Assemblée nationale Luokka:Ranskan pääministerit Luokka:Ranskan valtiovarainministerit [[Luokka:Ranskan puolustusministerit][ Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Rockne

Rockne oli vuosina 1932–1933 valmistettu yhdysvaltalainen automerkki. Rockne- autoja valmisti Studebaker Corporation. Rockne oli Studebakerin halvempi ja pienempi automerkki, jonka edeltäjä oli 1927–1930 valmistettu Erskine. Rocknessa oli 6-sylinterinen moottori. Rockne maksoi yli 600 dollariaMobilisti 3/2010, sivu 16, eli se oli edeltäjäänsä Erskineä selvästi halvempi. Yhdysvaltain 1930-luvun alun lama oli kuitenkin vaikeaa aikaa autotehtaille ja 1932 esitelty Ford V8 oli runsaasti myyty kilpailija, halpa ja nopea, sekä Rocknea selvästi parempi auto. Rocknea valmistettiin helmikuusta 1932 pääsiäiseen 1933, jolloin emoyhtiö Studebaker joutui selvitystilaan. Yhtiö selvisi, mutta Rocknen valmistus loppuiMobilisti 3/2010, sivu 18. Myymättä jääneet Rocknet vietiin osina Norjaan, jossa ne koottiin ja myytiin. == Lähteet == * Mobilisti 3/2010, sivut 12–18 === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset automerkit Luokka:1930-luvun autot
Arsen Mekokišvili

Arsen Mek'ok'išvili (, , 12. huhtikuuta 1912 Georgitsminda, Tbilisin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 9. maaliskuuta 1972 Moskova, Venäjän SFNT) oli Neuvostoliittoa edustanut vapaapainija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Raskaimmissa painoluokissa kilpaillut Mek'ok'išvili voitti vapaapainissa olympiakultaa Helsingissä 1952 ja maailmanmestaruuden Tokiossa 1954.Sports-Reference.comiat.uni-leipzig.de Mek'ok'išvili kuoli Moskovassa 9. maaliskuuta 1972, 59-vuotiaana, auto-onnettomuudesta aiheutuneisiin vammoihin. == Lähteet == * Arsen Mek'ok'ishvili Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com * Mekokishvili, Arsen (URS) iat.uni-leipzig.de === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset vapaapainijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
René Pleven

René Pleven (13. tai 15. huhtikuuta 1901 Rennes – 13. tammikuuta 1993 Pariisi)René Pleven Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 23.8.2013. oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä kahdesti vuosina 1950–1951 ja 1951–1952. Hänet muistetaan parhaiten niin sanotusta Plevenin suunnitelmasta, jonka tarkoituksena oli luoda Euroopan puolustusyhteisö -niminen ylikansallinen puolustusjärjestelmä Länsi- Euroopalle. Pleven suoritti lakitieteellisen tutkinnon Pariisin yliopistossa ja työskenteli sen jälkeen teollisuuden parissa. Toisen maailmansodan aikana hän tuki Ranskan vastarintaliikettä ja toimi Charles de Gaullen johtamassa Vapaan Ranskan hallituksessa valtiovarain-, siirtomaa- ja ulkoasiainkomissaarina. Plevenistä tuli 1944 siirtomaaministeri ja Ranskan vapautumisen jälkeen seuraavana vuonna de Gaullen hallituksen valtiovarainministeri. Pleven toimi 1946–1953 Union Démocratique et Socialiste de la Résistance (UDSR, ”vastarinnan demokraattinen ja sosialistinen liitto”) -nimisen puolueen puheenjohtajana. Hän oli myös puolustusministerinä 1949–1950 sekä 1952–1954. Pleven toimi kahdesti Ranskan pääministerinä, heinäkuusta 1950 helmikuuhun 1951 sekä uudelleen elokuusta 1951 tammikuuhun 1952. Ensimmäisen pääministerikautensa alussa heinäkuussa 1950 hän kutsui koolle Pariisiin kansainvälisen konferenssin laatimaan suunnitelmaa yhteiseurooppalaisesta armeijasta, joka yhdistäisi Länsi-Euroopan maiden ja Naton puolustusjärjestelmät. Kokouksen tuloksena syntyi niin sanottu Plevenin suunnitelma, jossa ehdotettiin Euroopan puolustusyhteisön perustamista. Suunnitelma ei toteutunut, koska Ranskan sosialistit, kommunistit ja gaullistit asettuivat vastustamaan sitä, eikä Ranska lopulta ratifioinut puolustusyhteisön perustamissopimusta. Pleven vaikutti myös Naton toiminnan käynnistämiseen ja ajoi Ranskan siirtomaasotaa Indokiinassa Yhdysvaltain tuella. Pleven jätti USDR-puolueen vuonna 1958 ja asettui uudelleen tukemaan de Gaullea sekä viidennen tasavallan perustamista. Hän perusti seuraavana vuonna uuden puolueen. Pleven vastusti de Gaullen päätöstä vetää Ranska pois Naton yhteisestä päätöksenteosta vuonna 1966, mutta tuki myöhempiä gaullistihallituksia. Hän toimi vielä Ranskan oikeusministerinä 1969–1973. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *René Pleven Assemblée nationale Luokka:Ranskan pääministerit Luokka:Ranskan valtiovarainministerit Luokka:Ranskan puolustusministerit Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Juovavaraani

Juovavaraani (Varanus salvator) on suuri varaanilaji, joka elää eteläisessä Aasiassa. Juovavaraani on Aasian yleisin varaani. Juovavaraanit elävät vesistöjen lähellä. == Kuvaus == Useimmat aikuiset yksilöt eivät yleensä ylitä 1,5–2 metrin pituutta, mutta jotkin yksilöt voivat saavuttaa maksimissaan jopa kolmen metrin pituuden. Juovavaraanin pituusennätys mitattiin olevan 321 senttimetriä. Yleensä aikuinen juovavaraani painaa noin 19,5 kiloa. Joidenkin lajin yksilöiden on raportoitu saavuttavan 75–90 kilon painon, vaikka useimmat tällaiset kertomukset ovat vahvistamattomia ja voivat olla epäluotettavia. Juovavaraani on maailman toiseksi painavin lisko. Painavin lisko maailmassa on komodonvaraani. == Alalajit == * Varanus salvator salvator * Varanus salvator andamanensis * Varanus salvator bivittatus * Varanus salvator komaini * Varanus salvator macromaculatus * Varanus salvator ziegleri == Ravinto == Juovavaraanit ovat lihansyöjiä. Niiden tiedetään syövän kalaa, sammakoita, jyrsijöitä, lintuja, rapuja ja käärmeitä. Niiden tiedetään syöneen myös kilpikonnia, nuoria krokotiileja ja krokotiilien munia. Komodonvaraanin tavoin juovavaraanit syövät usein myös raatoja. == Lähteet == Luokka:Varaanit
Räpsy & Dolly eli Pariisi odottaa

Räpsy & Dolly eli Pariisi odottaa on Matti Ijäksen ohjaama elokuva vuodelta 1990. Se oli Ijäksen toinen teatterielokuvaohjaus Koomikon (1983) jälkeen. Välillä hän oli tehnyt neljä kiitettyä televisioelokuvaa. Taustaa. Viitattu 24.8.2013. Elokuvan toisena käsikirjoittajana Ijäksen ohella oli Arto Melleri, jolta myös idea on peräisin. ==Juoni== Elokuvan tarina alkaa kun Räpsy (Matti Pellonpää) vapautuu vankilasta. Hänen peräänsä ilmaantuu takaa-ajajia. Lohduttajiksi hän saa naisia, muun muassa entisen tanssijan Dollyn (Raija Paalanen). ==Näyttelijät== ==Tuotanto== Arto Melleri on kuvannut käsikirjoituksen tekoa siten, että hän ja Ijäs työstivät tekstiä vuorotellen: ”Minä teen seuraavan, otan siitä hänen juttunsa pois ja panen omani tilalle. Tätä sanotaan yhteistyöksi, versio version päälle.” Tekijöiden mukaan elokuva on tragikoominen blues. Raija Paalanen näytteli aikanaan elokuvissa lapsirooleja mutta työskenteli sen jälkeen Hämeenlinnan kaupunginteatterissa. Räpsy & Dolly -elokuvan Dollyn rooli oli siten hänen ensimmäinen roolinsa pitkässä elokuvassa. ==Arviot== Aikalaisarvioissa nostettiin Ijäs esille hienojen tv-elokuvien tekijänä, ja jo silloin kiinnitettiin huomiota Ijäksen ja Aki Kaurismäen yhtäläisyyksiin, mutta esimerkiksi Helena Ylänen sanoi, että ”Kaurismäki on – – ihanteellinen yhteiskuntakriitikko ja runoilija. – – Ijäs on marginaali-ihmisistä kiinnostunut humoristi [– – jonka] omin ääni onkin komiikan reunan takaa irvistelevä irvokkuus, tahallinen tyylittömyys ja sen kautta tavoitettu sisäinen kauneus”.Lehdistöarviot. Elonet.fi. Viitattu 24.8.2013. Erään kriitikon arviossa elokuvaa luonnehditaan syrjäytyneitä ihmisiä kuvaavaksi näkemykselliseksi tragikomediaksi.OL: Räpsy & Dolly eli Pariisi odottaa. Päivän elokuvia, Tv-maailma 34/2013, s. 5. Helsingin Sanomien kriitikko Leena Virtanenkin huomauttaa, että vuonna 2013 katsottuna elokuva muistuttaa hyvin paljon Kaurismäen tuotantoa, jonka Tulitikkutehtaan tyttö valmistui samana vuonna. ”Ehkä jotakin oli silloin ilmassa, tai ainakin juuri näiden herrojen välillä”, Virtanen pohtii. Pellonpää on kuitenkin hänen mukaansa Ijäksen elokuvassa eloisampi ja reagoivampi kuin Kaurismäen hahmot. Virtanen kiittää elokuvan huolellisia visioita ja hahmoja, vaikka tarina ei aina pidäkään katsojaa otteessaan.Virtanen, Leena: Ijäksen rujo rakkaustarina. Tv & radio, Helsingin Sanomat 24.8.2013, s. C 29. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * == Aiheesta muualla == * Räpsy & Dolly - Yle Areena Luokka:Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Suomalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Vuoden 1990 suomalaiset elokuvat Luokka:Matti Ijäksen ohjaamat elokuvat
Treasure (Bruno Marsin kappale)

"Treasure" on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Bruno Marsin kappale. Kappaleen sanoittivat Mars, Philip Lawrence, Ari Levine, ja Phredley Brown. Kappaleen tuottamisesta vastasivat kolme edellistä ihmistä The Smeezingtonsin jäseninä. Kappale julkaistiin 12. kesäkuuta 2013 hänen toisen studioalbumin, Unorthodox Jukeboxin kolmantena singlenä. ==Kappalelista== German CD single * 1. "Treasure" – 2:56 * 2. "Locked Out of Heaven" (Paul Oakenfold Remix) – 5:17 Remix EP * 1. "Treasure (Sharam radio remix)" — 3:41 * 2. "Treasure (Audien radio edit)" — 3:52 * 3. "Treasure (Cash Cash radio mix)" — 3:28 * 4. "Treasure (Robert DeLong radio edit)" — 2:58 * 5. "Treasure (Bailey Smalls radio edit)" — 3:32 ==Listasijoitukset== Listat (2013) Sija Australia (ARIA Charts) 10 Itävalta (Ö3 Austria Top 40) 15 Belgia (Ultratop 50 Flanderi) 26 Belgia (Ultratop 50 Vallonia) 10 Kanada (Canadian Hot 100) 4 Tšekki (IFPI) 22 Tanska (Tracklisten) 14 Eurooppa (Billboard Euro Digital Songs) 8 Ranska (SNEP) 6 Saksa (Media Control AG) 17 Unkari (Dance Top 40) 28 Unkari (Rádiós Top 40) 4 Irlanti (Irlannin singlelista) 9 Israel (Media Forest) 2 Libanon (The Official Lebanese Top 20) 1 Meksiko (Billboard) 8 Alankomaat (Dutch Top 40) 11 Uusi-Seelanti (Recorded Music NZ) 7 Puola (Dance Top 50) 27 Skotlanti (Official Charts Company) 14 Slovakia (IFPI) 39 Etelä-Korea (Gaon Chart) 13 Espanja (PROMUSICAE) 37 Sveitsi (Swiss Music Charts) 13 Britannia (Britannian singlelista) 12 Yhdysvallat (Billboard Hot 100) 5 Yhdysvallat (Billboard Pop Songs) 5 Yhdysvallat (Billboard Hot Dance Club Songs) 15 Yhdysvallat (Billboard Adult Pop Songs) 6 Yhdysvallat (Billboard Adult Contemporary) 12 Venetsia (Record Report) 2 ==Lähteet== Luokka:Bruno Marsin kappaleet Luokka:Vuoden 2013 kappaleet
Humanistinen juutalaisuus

Humanistinen juutalaisuus on maallistunut juutalaisuuden suuntaus, joka on korvannut uskonnollisuuden humanismilla. Humanistisessa juutalaisuudessa korostetaan ihmisen tarpeita, empiriaa ja järkiperäisyyttä, ja siinä torjutaan yliluonnollinen. Juutalaista identiteettiä ja juutalaisen kansan säilymistä pidetään kuitenkin arvokkaana. Juutalaisia pidetään kansana, eikä ensisijaisesti uskonnollisena yhteisönä, johon kuulumisen edellytyksenä tulisi olla uskonnollisuus. Humanistijuutalaiset toivottavat juutalaisen kansan pariin tervetulleeksi jokaisen, joka haluaa jakaa juutalaisuuden kokemuksen. He pyrkivät omistautumaan koko ihmiskunnan kehittämiselle sopusoinnussa tieteellisen ja moniarvoisen ajan kanssa.Cohn-Sherbok, Dan: Humanistinen juutalaisuus. Teoksessa Humanististen juutalaisten mukaan juutalainen historia on ihmisten kertomus, jonka tarkoitus on ollut vahvistaa juutalaisen kansan uskoa. Liikkeen perustajan Sherwin Winen mukaan perinteinen käsitys juutalaisesta historiasta on väärä. Hänen mukaansa Abrahamia, Iisakia tai Jaakobia ei ole koskaan ollut olemassa, laajamittaista pakoa Egyptistä ei koskaan tapahtunut, eikä Mooses ollut Tooran kokoaja tai heprealaisten johtaja. Humanistijuutalaisten jumalanpalveluksissa ei käytetä sanaa ”Jumala”, ja kuoleman katsotaan olevan lopullinen. Myös perinteisille elämänkaareen liittyville juhlille ja juutalaisille juhlapyhille on annettu uusi humanistinen tulkinta. Humanistisen juutalaisuuden perusti vuonna 1965 yhdysvaltalainen rabbi Sherwin Wine. Vuonna 1966 Detroitin Birmingham- temppeliin perustettiin humanistisen juutalaisuuden komitea, joka alkoi jaella jumalanpalvelus- ja opetusmateriaalia. Humanistisen juutalaisuuden seura perustettiin Detroitissa vuonna 1969. Enemmistö humanistijuutalaisista kuuluu Kanvainväliseen humanistisen ja maallisen juutalaisuuden liittoon (International Federation for Secular & Humanistic Judaism). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Juutalaisuuden suuntaukset Luokka:Uskonnollinen humanismi
Atlantis – Milon paluu

Atlantis: Milon paluu () on Disneyn piirroselokuva vuodelta 2003. Se on jatkoa vuonna 2001 ilmestyneelle piirroselokuvalle Atlantis – Kadonnut kaupunki ja tuotettiin suoraan videolevitystä varten. Elokuvassa käytettiin eri näyttelijöitä kuin esiosassa. == Juoni == Atlantiksessa elävät Milo ja Kida ovat saaneet Atlantiksen jälleen kukoistamaan. Mutta kaikki muuttuu eräänä päivänä, kun Milon vanhat ystävät, mm. Preston Withmore, tri. Sweet, Audrey, Myyrä, Vincent, Packard ja Cookie saapuvat Atlantikseen kertomaan pinnalla tapahtuneista uusista uhkista: valtavasta merihirviö Krakenista, intiaani Chakashista ja Odinista ja Ragnarökista. == Ääninäyttelijät == Alkuperäinen näyttelijä Suomalainen näyttelijä Rooli James Arnold Taylor Pete Lattu Milo Thatch Cree Summer Vuokko Hovatta kuningatar Kida John Mahoney Seppo Mäki Preston Whitmore Don Novello Tommi Raitolehto Vinny Santorini Corey Burton Jukka Rasila Myyrä Jacqueline Obradors Maija Kinnunen Audrey Rocio Ramirez Phil Morris Kari Tamminen tohtori Sweet Steve Barr Jarmo Koski Cookie Florence Stanley Inkeri Wallenius Wilhelmina Bertha Packard Frank Welker Frank Welker (ei dubattu) Obby Frank Welker Jarmo Koski Kapteeni Mantell Clancy Brown Veikko Honkanen Edgar Volgud Jean Gilpin Laura Malmivaara Inger Eliassen Thomas F. Wilson Carl-Kristian Rundman Ashton Carnaby Floyd Red Crow Westerman Tapani Perttu Chakashi Jeff Bennett Aarre Karén Sam McKeane William Morgan Sheppard Veikko Honkanen Erik Hellström Viivi Tamminen, Annamari Metsävainio, Annituuli Kasurinen, Heidi Rouhiainen, Ralf Öhberg Viivi Tamminen, Annamari Metsävainio, Annituuli Kasurinen, Heidi Rouhiainen, Ralf Öhberg muissa rooleissa ==Aiheesta muualla== * Luokka:Disneyn animaatioelokuvat Luokka:Vuoden 2004 yhdysvaltalaiset elokuvat
Wye

Wye () on Ison-Britannian viidenneksi pisin joki. Se virtaa Englannissa ja Walesissa. Monin paikoin maiden välinen rajalinja kulkee jokea pitkin. Wyen kokonaispituus on 210 kilometriä. Wye-joki alkaa Walesin vuorilta Plynlimon- nimisestä paikasta. Se virtaa muun muassa seuraavien paikkakuntien halki: Rhayader, Builth Wells, Hay-on-Wye, Hereford (ainoa iso kaupunki Wyen varrella), Ross-on-Wye, Symonds Yat, Monmouth ja Tintern. Joki laskee Severnjoen estuaariin Chepstow’n alapuolella. Wyen sivujokia ovat muun muassa Lugg, Bachawy, Afon Edw, Trothy, Monnow ja Dulas Brook. Wye-joen alajuoksulla oleva laakso () on tunnettu luonnonkauneudestaan: alueella on useita luonnonsuojelualueita ja virkistysalueita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Walesin joet Luokka:Gloucestershiren joet Luokka:Herefordshiren joet
Panda, Panda!

Panda, panda! () on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut Isao Takahatan ohjaama ja Hayao Miyazakin käsikirjoittama elokuva. http://www.imdb.com/title/tt0069058/ ==Äänirooleissa== Hahmo Suomeksi Japaniksi Isä-Panda Jarmo Koski Kazuo Kumakura ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1972 japanilaiset elokuvat Luokka:Japanilaiset komediaelokuvat Luokka: Anime-elokuvat Luokka:Komedia- anime ja -manga
Troublemaker

Troublemaker on englantilaisen Olly Mursin kappale, joka julkaistiin hänen kolmannen, Right Place Right Time-studioalbumin ensimmäisenä singlenä. Kappaleella vierailee myös Flo Rida. "Troublemakerin" sanoittivat Olly Murs, Steve Robson, Claude Kelly sekä Flo Rida, ja sen tuotti Robson. Kappale soitettiin ensimmäistä kertaa 8. lokakuuta 2012 Britanniassa, Capital FM- radiokanavalla ja se tuli kansainvälisesti saataville ladattavana versiona 12. lokakuuta. "Troublemaker" oli kaupallinen menestys. Britanniassa kappale pääsi singlelistan kärkeen, joka oli Olly Mursin neljäs kyseisellä listalla kärkisijalle yltänyt single ja hänen ensimmäinen single joka pysyi yli viikon listan huipulla. Single toimi päätöskappaleena Mursin vuonna 2013 tekemällä Arena Tourilla. == Kappaleet == *;Digitaalinen lataus # "Troublemaker" – 3:06 *;CD single # "Troublemaker" – 3:06 # "Troublemaker" – (Cutmore Club Mix) – 4:38 *;iTunes Remix EP # "Troublemaker" – 3:06 # "Troublemaker" (Cutmore Club Mix) – 4:38 # "Troublemaker" (Cutmore Radio edit) – 2:35 # "Troublemaker" (Wideboys Radio edit) – 3:23 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2012 kappaleet Luokka:Olly Mursin kappaleet Luokka:Flo Ridan kappaleet
Jaakko Halmekoski

Jaakko Juhani Halmekoski (24. kesäkuuta 1928 Heinola – 26. syyskuuta 2021Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 14.11.2021, s. C 20) oli Helsingin yliopiston farmaseuttisen kemian professori 1967–1992. Hän tutki farmaseuttista ja analyyttistä kemiaa.Facta2001, WSOY 1982, 5. osa, palsta 451 Sitä ennen hän toimi farmaseuttisen opetuksen kemian apulaisprofessorina 1964–1967.Helsingin yliopiston virkamiehet Halmekoski valmistui ylioppilaaksi 1948, filosofian kandidaatiksi 1954 ja lisensiaatiksi 1956 ja väitteli tohtoriksi 1959 Helsingin yliopistosta.Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kemistit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Rovaniemen mellakka 1968

Rovaniemen mellakka tapahtui pääsiäislauantaina huhtikuussa 1968 Rovaniemen keskustassa kun 200–300 nuoren joukko kivitti poliisiautoja ja särki ikkunoita sekä sytytti roskalaatikoita tuleen. Poliisi sai joukon hajaantumaan noin parin tunnin jälkeen ja parikymmentä nuorta pidätettiin. Mellakoiden syynä arveltiin olleen protestointi Suomessa silloin voimassa ollutta rukouspäivien huvikieltoa vastaan sekä nuorison kokoontumistilojen puute Rovaniemellä. == Katso myös == * Korson kapina 1965 * Kuopion torimellakka 1965 * Lokakuun 16. päivän liike == Lähteet == * Ylen Elävä arkisto : Nuoriso kapinoi huvikieltoa vastaan, radio-ohjelma Mellakoita Rovaniemellä, esitetty 15.4.1968 * Rovaniemellä mellakoitiin pääsiäisenä 1968, YLE uutiset Lappi 5.4.2012 Luokka:1968 Luokka:Kansalaislevottomuudet Luokka:Mielenosoitukset ja levottomuudet Suomessa Luokka:Rovaniemen historia
Jakson 5 alkuaine

Jakson 5 alkuaine on alkuaine, joka sijaitsee jaksollisen järjestelmän viidennessä jaksossa. Viides jakso sisältää 18 alkuainetta, alkaen rubidiumista ja päättyen ksenoniin. ==Ominaisuudet== Viidennen ryhmän alkuaineista ovat metalleja muut paitsi antimoni ja telluuri, jotka ovat puolimetalleja, sekä epämetallit jodi ja ksenon. Kaikilla muilla viidennen jakson alkuaineilla paitsi teknetiumilla on ainakin yksi vakaa isotooppi, tinalla peräti kymmenen. Luonnossa useimmat viidennen jakson alkuaineet ovat melko harvinaisia. Epävakaata teknetiumia maapallolta ei ole löydetty luonnosta lainkaan, mutta keinotekoisesti sitä on pystytty valmistamaan. Vain harvoilla tämän jakson alkuaineilla tiedetään olevan biologista merkitystä. Jodi on tärkeä kilpirauhashormonin ainesosana. Myös molybdeeni on tärkeä hivenaine. Muista tämän jakson alkuaineista varsinkin kadmium ja antimoni ovat hyvin myrkyllisiä. Viidennen jakson alkuaineista hopea, tina ja antimoni ovat olleet tunnettuja jo esihistoriallisena aikana. Yttrium, zirkonium, molybdeeni ja telluuri löydettiin 1700-luvun lopulla, muut tämän jakson alkuaineet 1800-luvulla paitsi teknetium, jota valmistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1934. ==Jakson alkuaineet== ==Luettelo ominaisuuksista== : Alkuaine Ryhmä Elektronikonfiguraatio 37 Rb rubidium alkalimetalli [Kr] 5s1 38 Sr strontium maa-alkalimetalli [Kr] 5s2 39 Y yttrium siirtymämetalli [Kr] 4d1 5s2 40 Zr zirkonium siirtymämetalli [Kr] 4d2 5s2 41 Nb niobium siirtymämetalli [Kr] 4d4 5s1 (*) 42 Mo molybdeeni siirtymämetalli [Kr] 4d5 5s1 (*) 43 Tc teknetium siirtymämetalli [Kr] 4d5 5s1 (*) 44 Ru rutenium siirtymämetalli [Kr] 4d7 5s1 (*) 45 Rh rodium siirtymämetalli [Kr] 4d8 5s1 (*) 46 Pd palladium siirtymämetalli [Kr] 4d10 (*) 47 Ag hopea siirtymämetalli [Kr] 4d10 5s1 (*) 48 Cd kadmium siirtymämetalli [Kr] 4d10 5s2 49 In indium metalli [Kr] 4d10 5s2 5p1 50 Sn tina metalli [Kr] 4d10 5s2 5p2 51 Sb antimoni puolimetalli [Kr] 4d10 5s2 5p3 52 Te telluuri puolimetalli [Kr] 4d10 5s2 5p4 53 I jodi halogeeni [Kr] 4d10 5s2 5p5 54 Xe ksenon jalokaasu [Kr] 4d10 5s2 5p6 (*) Poikkeus Madelungin säännöstä == Lähteet == Luokka:Jaksollinen järjestelmä
Pekka Halonen (professori)

Pekka Eljas Halonen (11. syyskuuta 1927 Helsinki – 19. helmikuuta 2001 Turku) oli suomalainen lääkäri, virustutkija ja Turun yliopiston professori. Halosen vanhemmat olivat pääjohtaja Auno Lyytos Halonen ja Lea Rakel Margit Höglund ja puoliso vuodesta 1951 Eeva-Liisa Tuukkanen. Hän valmistui ylioppilaaksi 1946, lääketieteen kandidaatiksi 1949 ja lisensiaatiksi 1953 ja väitteli vuonna 1955 Helsingin yliopistossa lääketetieteen ja kirurgian tohtoriksi.Kuka kukin on 1978, s. 175. Runeberg.org. Halonen tutki keskushermoston hitaita virusinfektioita ja virustautien vasta-aineiden muodostusta.Facta 2001, osa 5, p. 453. WSOY 1982. Hän oli Helsingin yliopiston virusopin dosentti 1958–1964. Vuonna 1963 hänestä tuli Turun yliopiston virusopin professori. Halonen toimi myös Orionin mikrobiologian osaston apulaisjohtajana vuodesta 1955 ja johtajana vuodesta 1958. Hänen jäädessään eläkkeelle 1991 Turun yliopiston virusopin laitos oli kasvanut muutamasta hengestä yli 50 asiantuntijan yksiköksi. Halonen toimi myös yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan dekaanina 1987–1991. Halonen sai Matti Äyräpään palkinnon vuonna 1989. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virologit Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Matti Äyräpään palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Guy Mollet

Guy Alcide Mollet (31. joulukuuta 1905 Flers, Orne – 3. lokakuuta 1975 Pariisi)Guy Mollet Assemblée nationale. Viitattu 24.8.2013. oli ranskalainen sosialistinen poliitikko, joka toimi sosialistisen puolueen (SFIO) puoluesihteerinä vuosina 1946–1969 ja Ranskan pääministerinä 1956–1957.Guy Mollet Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 24.8.2013. Mollet toimi alun perin lyseon englanninopettajana Arrasissa. Hän liittyi sosialistiseen puolueeseen vuonna 1921, ja hänet valittiin 1939 sosialistien johtaman opettajien ammattiliiton puheenjohtajaksi. Toisessa maailmansodassa hän jäi 1940 saksalaisten sotavangiksi. Vapauduttuaan hän liittyi vuonna 1942 vastarintaliikkeeseen. Sodan jälkeen Mollet valittiin 1945 Arrasin pormestariksi sekä 1946 Ranskan edustajainkamarin jäseneksi Pas-de-Calais'sta. Samana vuonna hänestä tuli puolueen pääsihteeri. Pitkän puoluesihteerikautensa aikana hän vastusti sosialistien liittoutumista kommunistisen puolueen kanssa. Heinäkuusta 1950 heinäkuuhun 1951 hän toimi Euroopan neuvostoon liittyneistä asioista vastanneena ministerinä. Pierre Mendès-Francen johtaman keskustavasemmiston voitettua vuoden 1956 parlamenttivaalit Mollet kohosi kokoomushallituksen pääministeriksi tammikuussa 1956. Hänen hallituksensa kompastuskiveksi muodostui Ranskan siirtomaassa Algeriassa puhjennut kapina. Hallitus yritti aluksi neuvotella kapinallisten kanssa, mutta neuvottelujen epäonnistuttua hallitus ryhtyi lähettämään ranskalaisia joukkoja kukistamaan kapinaa, joka sitten laajeni sodaksi. Saharan eteläpuolisille Ranskan siirtomaille sen sijaan annettiin osittainen itsehallinto. Ranska osallistui myös Britannian kanssa turhaksi osoittautuneeseen Suezin kanavan miehitykseen marraskuussa 1956, koska Mollet’n hallitus uskoi Egyptin tukevan Algerian kapinallisia. Suezin kriisin aikana Mollet ehdotti salaisissa neuvotteluissa Ranskan ja Britannian välille valtioliittoa sekä myöhemmin Ranskan liittymistä Brittiläiseen kansainyhteisöön, mutta Britannian hallitus torjui molemmat ehdotukset. Tiedot näistä salaisista keskusteluista tulivat julkisuuteen vasta vuonna 2007. Mollet’n hallituksen aikana tehtiin periaatepäätös Ranskan ydinaseen kehittämisestä sekä allekirjoitettiin Euroopan talousyhteisön ja Euratomin perustamissopimukset. Hallitus pyrki myös toteuttamaan merkittäviä sosiaalisia uudistuksia, joiden kalleutta oikeisto-oppositio arvosteli Suezin kriisin verotettua pahasti Ranskan valtion tuloja. Seurauksena oli hallituksen kaatuminen toukokuussa 1957. Charles de Gaullen palatessa Ranskan johtoon keväällä 1958 Mollet vaimensi sosialistien vastarinnan tätä kohtaan ja toimi ministerinä de Gaullen hallituksessa kesäkuusta 1958 tammikuuhun 1959, jolloin hän erosi katsottuaan hallituksen talouspolitiikan olleen liian oikeistolaista. Hän toimi sitten Arrasin kaupungin pormestarina. Myöhemmin hän pyrki tekemään puolueestaan maltillisen oppositiovoiman de Gaullen sisäpolitiikalle. Mollet toimi puoluesihteerinä vuoteen 1969. Kansalliskokouksen jäsenenä hän jatkoi kuolemaansa asti. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskan pääministerit Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Arno Carlstedt

Arno Samuli Carlstedt (14. heinäkuuta 1927 Oulu – 19. elokuuta 2013 Hämeenlinna) oli suomalainen musiikkikauppias, elokuvatuottaja ja festivaalijärjestäjä. Carlstedtilla oli Levy ja Kasetti -niminen musiikkikauppa Hämeenlinnassa. Hän toimi tuottajana useissa Mikko Niskasen ja Jörn Donnerin ohjaamissa elokuvissa ja oli myös monissa elokuvissa tuotantopäällikkönä, tuotantosihteerinä tai studiopäällikkönä. Carlstedt järjesti 1987 Ahvenistolla Suomen ensimmäisen suuren heavy rock -festivaalin Giants of Rock. Festivaali järjestettiin kaikkiaan kuusi kertaa. 1990-luvulla Carlstedt toimi Remu Aaltosen managerina. Toimittaja Kimmo Miettinen julkaisi 2009 Carlstedtista elämäkertateoksen Arno Carlstedt: AC - takapirujen kuningas (Like 2009). == Elokuvia joissa Carlstedt oli tuottajana == * Käpy selän alla 1966 (tuotantopäällikkö) * Lapualaismorsian 1967 * Asfalttilampaat 1968 (tuotannonjohto) * Mustaa valkoisella 1968 * Sixtynine 69 1969 * Anna 1970 * Naisenkuvia 1970 * Laulu tulipunaisesta kukasta 1971 * Perkele! Kuvia Suomesta 1971 Lähde == Lähteet == * HämeWiki : Arno Carlstedt * Arno Carlsted menehtyi - legenda Käpy selän alla elokuvan takaa, Yle uutiset 24.8.2013 * Arno Carlstedt menehtyi keuhkokuumeeseen, Hämeen Sanomat 20.8.2013 * Elokuvalegendaa asiasta ja asian vierestä, Helsingin Sanomat 15.1.2010 * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Ulla Hamberg

Ulla Margaretha Hamberg (20. lokakuuta 1918 – 22. maaliskuuta 1985)Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 13.4.1985 sivu 20. HS Aikakone. Viitattu 26.4.2018. oli suomalainen biokemisti. Hän oli Helsingin yliopiston henkilökohtainen ylimääräinen professori vuodesta 1976. Useat hänen tutkimuksistaan käsittelivät peptidihormoneja ja veren plasmaproteiineja.Facta2001, WSOY 1982, 5. osa, palsta 459. Hambergin tärkein saavutus liittyi verenpainetta alentavaan eli vasoaktiiviseen bradykiniinipeptidiin.Ulla Hamberg Tiedenaisia. Viitattu 26.4.2018. Turkulaisen apteekkariperheen tytär Ulla Hamberg opiskeli aluksi farmaseutiksi vuonna 1940 ja toimi tutkimusassistenttina Tukholman Karoliinisessa instituutissa vuosina 1948–1953. Filosofian kandidaatiksi Hamberg valmistui 1952 ja väitteli tohtoriksi 1962. Hän työskenteli sen jälkeen eri tutkimuslaitoksissa São Paulossa Brasiliassa sekä Wisconsinin ja Clevelandin yliopistoissa Yhdysvalloissa. Palattuaan Suomeen hän toimi Suomen Akatemian nuorempana tutkijana 1963–1965 sekä vanhempana tutkijana 1966–1967 ja 1968–1976. Hän oli myös biokemian dosenttina Helsingin yliopistossa 1962–1976, vt. professorina Oulun yliopistossa 1965, biokemian apulaisprofessorina Turun yliopistossa 1967–1968 ja lääketieteellisen kemian vt. professorina Helsingin yliopistossa 1967–1968. Hamberg oli Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1976. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset biokemistit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Ghajini

Ghajini voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Ghajini, vuoden 2005 intialainen, tamilinkielinen elokuva * Ghajini, vuoden 2008 intialainen, hindinkielinen elokuva * Ghajini – The Game, vuonna 2008 ilmestynyt saman vuoden samannimiseen elokuvaan perustuva tietokonepeli.
Jackie Marrero

Joseph ”Jackie” Marrero García (s. 4. syyskuuta 1993 San Juan) on puertoricolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Suomen Kakkosen Kultsu FC:tä ja on pelannut myös Puerto Ricon maajoukkueessa. == Seurajoukkueura == Marreron kasvattajaseura on Academia Quintana. Kaudella 2012 hän pelasi North American Soccer Leaguen Puerto Rico Islandersissa, jonka kanssa hän osallistui myös CONCACAF Champions Leagueen. Hänellä oli Islandersin kanssa sopimus myös kaudesta 2013, mutta seura päätti pitää välivuoden sarjasta. Alkukauden 2013 Marrero edusti Academia Quintanaa Puerto Ricon Liga Nacionalissa. Elokuusta 2013 alkaen hän on pelannut Suomessa Kultsu FC:ssä. Hän saapui Suomeen joutsenolaislähtöisen maajoukkuetoverinsa Alex Oikkosen mukana. Kultsu FC sijoittui Kolmosen lohkonsa toiseksi ja nousi lopulta täydennysmenettelyn kautta Kakkoseen kaudeksi 2014. == Maajoukkueura == Marrero oli mukana vuoden 2013 alle 20-vuotiaiden Pohjois-Amerikan-, Keski- Amerikan- ja Karibian-mestaruuskilpailuihin yltäneessä Puerto Ricon nuorten maajoukkueessa. Puerto Ricon miesten maajoukkuessa Marrero debytoi vuonna 2011, ja hän on pelannut joukkueessa vuoden 2012 Karibian- mestaruuskilpailuiden ja vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuiden karsinnoissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jackie Marrero North American Soccer Leaguen sivustolla Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Puertoricolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet
Pierre-Étienne Flandin

Pierre-Étienne Flandin (12. huhtikuuta 1889 Pariisi – 13. kesäkuuta 1958 Saint-Jean-Cap-Ferrat)Pierre-Étienne Flandin Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 24.8.2013. oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1934–1935. Flandin oli koulutukseltaan lakimies. Hän toimi Ranskan edustajainkamarin jäsenenä 1914–1940 ja oli ministerinä useissa hallituksissa. Marraskuusta 1934 toukokuuhun 1935 hän toimi pääministerinä. Flandin oli ulkoministerinä Saksan toteuttaessa Reininmaan uudelleenmiehityksen maaliskuussa 1936 ja ehdotti tuolloin saksalaisten joukkojen häätämistä alueelta Ranskan väliintulolla. Ranskan hallituksen enemmistö kuitenkin vastusti ehdotusta eivätkä Ranska ja Britannia saaneet luotua yhteistä linjaa Saksan pysäyttämiseksi. Flandin vakuuttui tämän jälkeen siitä, että Ranskan olisi luultavasti pakko hyväksyä Saksan voimistuminen Euroopassa. Toisen maailmansodan saksalaismiehityksen aikana Flandin kannatti yhteistoimintaa saksalaisten kanssa, mutta hän edusti kollaboraattoreiden maltillisempaa siipeä. Hän tuli Vichyn hallituksen ulkoministeriksi Pierre Lavalin tilalle, mutta väistyi itse jo helmikuussa 1941 François Darlanin tieltä. Sodan jälkeen Flandin tuomittiin 1946 ylioikeudessa menettämään kansalaisluottamuksensa viideksi vuodeksi, mutta tuomio peruttiin, koska hänen katsottiin auttaneen myös Ranskan vastarintaliikettä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Pierre-Étienne Flandin Assemblée nationale Luokka:Ranskan pääministerit Luokka:Ranskan ulkoministerit Luokka:Ranskan valtiovarainministerit Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Aleksei Puškov

Aleksei Konstantinovitš Puškov (s. 10. elokuuta 1954) on venäläinen poliitikko ja tutkija. Puškov on parlamentaarikko ja duuman ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja. Hän kuuluu valtapuolue Yhtenäiseen Venäjään. Puškov on kansainvälisten suhteiden yliopiston MGIMO:n professori ja diplomaattiakatemian ajankohtaisten kansainvälisten ongelmien instituutin johtaja. Hän on myös Venäjän delegaation johtaja Euroopan neuvoston parlamentaarisessa yleiskokouksessa. Puškov on väitellyt tohtoriksi historiasta. == Lähteet == Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Venäläiset professorit Luokka:Venäläiset tieteilijät Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hannelius

Hannelius on seuraavien henkilöiden sukunimi: ==Suomalaisia== *Jan Hannelius, (1916–2005) shakkijohtaja, shakkitehtävien laatija *Lennart Hannelius, (1893–1950), jääkäri *Ossian Hannelius, (1885–1970), sillanrakennuksen asiantuntija, professori *Salomon Hannelius, (ent. Hannuksela, 1722–1796), kirkkoherra *Tauno Hannus (ent. Hannelius, 1895–1958), lentokapteeni. ==Yhdysvaltalainen== *G. Hannelius, (s. 1998), lapsinäyttelijä.
Gylania

Gylania on sukupuolten tasa-arvoa toteuttava ja rauhanomainen yhteiskuntamalli, jota edustavan kulttuurin Riane Eisler on kirjassaan The Chalice and The Blade: Our History, Our Future (1987) esittänyt vallinneen Välimeren alueella, erityisesti Kreetalla. Sen kukistivat indoeurooppalaiset, patriarkaalista mallia edustaneet valloittajat. Teoksessa Madonna ja huora Hannele Koivunen luonnehtii gylaniaa edustavia kulttuureita rauhanomaisiksi ja tasapainoisiksi. ==Katso myös== * Matriarkaatti ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * * * Luokka:Poliittiset järjestelmät Luokka:Antropologia
Kasarmitorin sähköasema

Kasarmitorin sähköasema on kaupunginarkkitehti Selim A. Lindqvistin suunnittelema rakennus Helsingin Kaartinkaupungissa Kasarmikadun ja Pienen Roobertinkadun kulmassa Kasarmikatu 30:ssa. Rakennus valmistui vuonna 1909. Kun Helsingin sähkölaitoksella ei enää ollut rakennukselle tarvetta, siinä toimi Helsingin poliisilaitoksen Keskustan poliisipiiri vuosina 1974–2012. Nykyään siinä toimii Hotel Lilla Roberts. Rakennuksessa on yksi Helsingin vanhimmista hisseistä. Alun perin asemalla muutettiin Suvilahden voimalaitoksen tuottama 5 000 voltin kolmivaiheinen virta tasavirraksi. Helsingin keskustassa viimeiset alueet siirtyivät käyttämään vaihtovirtaa 1940–1950-luvulla.Kun vaihtovirta oli kallista ja vaarallista. Kiinteistölehti 24.01.2013, viitattu 24.8.2013 == Hotellina == Helsingin kaupunki myi talvella 2012–2013 rakennuksen ja vieressä Pienen Roobertinkadun puolella olevan Gunnar Taucherin 1931 suunnitteleman toimistorakennuksen Royal Ravintolat Oy:lle, joka muutti rakennuksen hotelliksi. Hotel Lilla Roberts avattiin 12. elokuuta 2015. Hotellin pääovi ja vastaanotto tulivat Pienen Roobertinkadun puoleiseen rakennukseen. ==Lähteet== Luokka:Helen Luokka:Helsingin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Selim A. Lindqvistin suunnittelemat rakennukset
Punaherttu

Punaherttu (Cisticola rufus) on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Punaherttua tavataan Länsi- ja Keski-Afrikassa. Sitä on kuvattu harvinaisesta paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Hertut (suku)
Ruosteherttu

Ruosteherttu (Cisticola troglodytes) on herttujen heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu. ==Levinneisyys== Ruosteherttua tavataan Keski- Afrikan tasavallassa, Tšadissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Etiopiassa, Keniassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa ja Ugandassa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Hertut (suku)
Umbanda

Umbanda on brasilialainen uskonto. Umbanda kehitettiin 1920-luvulla Rio de Janeirossa, ja nykyisin miljoonat köyhät brasilialaiset harjoittavat sitä maan kaupunkien umbandakeskuksissa. Virallisesti umbandan harjoittajia on noin 400 000, mutta moni harjoittaa uskontoaan syrjinnän ja vainojen pelossa salassa. Umbandan perusti kardecilaisuutta kannattanut Zélio de Moraes 1920-luvun alussa sairautensa aikana saamiensa ilmestyksien pohjalta. Alkuperäisessä umbandassa oli piirteitä Brasilian kardecilaisuudesta, roomalaiskatolisuudesta ja afrobrasilialaisista perinteistä kuten candomblésta ja Xangosta. Uskonnon tuli keskittyä kahdenlaisten henkien palvontaan ja lepyttämiseen: Brasilian alkuperäisheimojen vainajien henkiin (caboclos) ja kuolleiden afrobrasilialaisten orjien henkiin (pretos velhos). Nykyisin seuraajat omaksuvat uskontoon piirteitä myös muun muassa Intian uskonnoista ja itämaisesta mystiikasta. Umbandassa uskotaan ylimpään luojaan, jonka hallitsemalla ylimmällä henkisellä tasolla asuu vähäisempiä jumalia, joista useimmat ovat afrikkalaisia jumalia ja katolisia pyhimyksiä; näitä jumalia ovat muun muassa caboclos ja pretos velhos. Ylin taso jakaantuu seitsemään läpäisevään linjaan ja jokainen niistä seitsemään alaosastoon. Toiseksi ylin taso on Maan ja sen ihmisten taso. Alimman maailman asukkaat käyvät ihmisten maailmassa aiheuttamassa harmeja ja onnettomuuksia. Hyvät henget ottavat henkihyökkäyksistä ja muista aiheutuvista ongelmista kärsiviin ihmisiin yhteyttä meedion kautta ja pyrkivät ihmisiä neuvomalla nousemaan omassa henkihierarkiassaan. Neuvot vaihtelevat rituaalien suorittamisesta tietyn lääkärin tapaamiseen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Afroamerikkalaiset uskonnot Luokka:Uskonto Brasiliassa
Ritinäherttu

Ritinäherttu (Cisticola fulvicapilla) on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Ritinäherttua tavataan laajalla alueella Afrikan eteläosissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Hertut (suku)
Romulus ja Remus (elokuva)

Romulus ja Remus (, ) on vuonna 1961 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Historia-aiheista peplumia edustavan filmin on ohjannut Sergio Corbucci. Sen pääosia esittävät yhdysvaltalainen kehonrakentaja Steve Reeves ja Tarzan-elokuvistaan tunnettu Gordon Scott. ==Juoni== Elokuva pohjautuu Rooman perustajista Romuluksesta ja Remuksesta kertovaan legendaan. Amuliuksen surmaaman Alba Longan kuninkaan tytär Rea Silvia synnyttää kaksoset, jotka hän jättää virran vietäviksi. Susiemo ruokkii pojat ja paimen Faustulus kasvattaa heidät aikuisiksi. Romulus kaappaa ryöstöretkellään sabiinikuningas Titus Tatiuksen tyttären Julian. Tatiuksen jahtaamat Romulus ja Remus lähtevät johtamaan kansaa seitsemän kukkulan ympäröimään laaksoon, mutta riitaantuvat ja eroavat matkalla. Romuluksen joukko löytää perille, kun taas Remuksen väki menehtyy tulivuorenpurkauksessa. Sabiinit hyökkäävät Romuluksen leiriin, mutta kärsivät tappion ja solmivat Julian aloitteesta rauhan. Paikalle saapuva Remus haastaa Romuluksen kaksintaisteluun ja saa surmansa. ==Näyttelijät== ==Tuotanto ja vastaanotto== Westerniä muistuttava Romulus ja Remus on tavanomaista huolellisemmin toteutettu peplum-elokuva ja se oli Italiassa myös suuri kaupallinen menestys. Sen ansioita ovat Enzo Barbonin näyttävä laajakangaskuvaus, Piero Piccionin voimakas musiikki, Saverio D’Eugenion autenttisilta vaikuttavat lavasteet, Corbuccin ohjaamat jännittävät toimintakohtaukset sekä Reevesin, Scottin ja Lisin ulkoisesti vakuuttava pääosakolmikko. Aiheeseensa vakavasti suhtautuvassa elokuvassa on myös kiinnostavia sisällöllisiä aineksia: Romulus on sankarinakin haavoittuvainen, Julia esiintyy hänen rinnallaan itsenäisenä ja tasa- arvoisena, kun taas vallasta juopuva Remus edustaa autoritarismia, joka saa ansaitsemansa kohtalon. == DVD-julkaisut == Romulus ja Remus on saatavilla saksalaisen Koch Median hyvälaatuisena DVD-julkaisuna, joka sisältää myös englanninkielisen ääniraidan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Italialaiset historialliset seikkailuelokuvat Luokka:Ranskalaiset seikkailuelokuvat Luokka:Vuoden 1961 italialaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1961 ranskalaiset elokuvat
Riukupyrstöherttu

Riukupyrstöherttu (Cisticola angusticauda) on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Riukupyrstöherttua tavataan Angolassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Ruandassa, Tansaniassa, Ugandassa ja Tansaniassa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Hertut (suku)