EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Leonardo

Leonardo voi tarkoittaa seuraavia: == Henkilöitä == * Leonardo, miehen etunimi === Nimellä Leonardo tunnettuja jalkapalloilijoita === * Leonardo, Leonardo Nascimento de Araújo (s. 1969), brasilialainen jalkapalloilija ja valmentaja * Leonardo, Leonardo de Silva Souza (s. 1992), brasilialainen jalkapalloilija === Muita Leonardoja, Leonardo etunimenä === * Leonardo Balada (s. 1933), espanjalainen säveltäjä * Leonardo Bertagnolli (s. 1978), italialainen maantiepyöräilijä * Leonardo Bittencourt (s. 1993), saksalainen jalkapalloilija * Leonardo Bonucci (s. 1987), italialainen jalkapalloilija * Leonardo Bruni (1370–1444), Firenzen kansleri, humanisti ja historioitsija * Leonardo Chiodo (s. 1998), suomalainen sellisti * Leonardo Cilaurren (1912–1969), espanjalainen jalkapalloilija * Leonardo Conti (1900–1945), saksalainen lääkäri, Saksan terveysjohtaja ja Obergruppenführer * Leonardo Cordeiro (s. 1989), brasilialainen moottoriurheilija * Leonardo De Lorenzo (1875–1962), italialainen huilisti * Leonardo de Deus Santos, Dedé (s. 1978), brasilialainen jalkapalloilija * Leonardo DiCaprio (s. 1974), yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvatuottaja * Leonardo Duque (s. 1980), kolumbialainen maantiepyöräilijä * Leonardo Fabbri (s. 1997), italialainen kuulantyöntäjä * Leonardo Genoni (s. 1987), sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti * Leonardo González (s. 1980), costaricalaine jalkapalloilija * Leonardo Gutiérrez (s. 1978), argentiinalainen koripalloilija * Leonardo Jardim (s. 1974), portugalilainen jalkapallovalmentaja * Leonardo Zamora Legaspi (1935–2014), filippiiniläinen katolinen piispa * Leonardo Leo (1694–1744), italialainen säveltäjä * Leonardo Mayer (s. 1987), argentiinalainen tennispelaaja * Leonardo Yuzon Medroso (s. 1983), filippiiniläinen katolinen piispa * Leonardo de Miranda Pereira (s. 1936), brasilialainen katolinen piispa * Leonardo Moccia (1801–1852), italialainen katolinen piispa * Leonardo Morosini (s. 1995), italialainen jalkapalloilija * Leonardo Piepoli (s. 1971), italialainen maantiepyöräilijä * Leonardo Pisano, Fibonacci (1170–1250), italialainen matemaatikko * Leonardo Ponzio (s. 1982), argentiinalainen jalkapalloilija * Leonardo Pulcini (s. 1998), italialainen autourheilija * Leonardo José Rodríguez Ballón (1909–1992), perulainen katolinen arkkipiispa * Leonardo Sciascia (1921–1989), italialainen kirjailija ja poliitikko * Leonardo Spinazzola (s. 1993), italialainen jalkapalloilija * Leonardo Ulloa (s. 1986), argentiinalainen jalkapalloilija * Leonardo de Melo Vieira Leite, Hiquita (s. 1986), brasilialais-kazakstanilainen jalkapalloilija * Leonardo Vinci (1690–1730), italialainen säveltäjä * Leonardo da Vinci (1452–1519), italialainen yleisnero, tieteilijä ja taidemaalari === Leonardo sukunimenä === * Felice Leonardo (1915–2015), italialainen katolinen piispa * Veddriq Leonardo (s. 1977), indonesialainen kiipeilijä == Muita merkityksiä == * Leonardo S.p.A., Italian suurimpia teollisuuskonserneja ja teknologiayrityksiä * Leonardo, hahmo sarjakuvassa Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat * Leonardo, Kimmo Kaivannon ilmailuaiheinen veistos Tampereen Härmälässä * Leonardo, Italiaan sijoitettu supertietokone
Anteeksi kuinka?

Anteeksi kuinka? on vuosina 1993–1996 MTV3-kanavalla ja 1997–1999 Nelosella esitetty viihdeohjelma. Ohjelmaa juonsi Lasse Lehtinen ja sen ajankohtaisia asioita kommentoivina ”lautamiehinä” toimivat muun muassa Seppo Ahti ja Ruben Stiller. Ohjelmaa käsikirjoitti Lehtisen lisäksi Pekka Karhuvaara. Sitä tehtiin kaikkiaan 84 jaksoa. Samannimistä sketsiohjelmaa esitettiin 1980-luvun lopulla Olli Kivistön ja Jorma Hietamäen tekemänä. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Viihdeohjelmat Luokka:1990-luvun suomalaiset televisiosarjat
Peter Debye

Petrus Josephus Wilhelmus Debije (24. maaliskuuta, 1884 - 2\. marraskuuta, 1966) oli Nobel-palkittu alankomaalainen fysikaalinen kemisti. Hän vaihtoi nimensä myöhemmin muotoon Peter Joseph William Debye. Peter Debye teki ensimmäisen merkittävän tieteellisen työnsä 1912 soveltaessaan dipolimomentin käsitettä epäsymmetristen molekyylien varausjakauman kuvaamiseen. Samana vuonna hän onnistui myös laajentamaan Albert Einsteinin teoriaa ominaislämpökapasiteetista mataliin lämpötiloihin lisäämällä siihen matalataajuiset fononit (Debyen malli). Vuonna 1913 Debye laajensi Niels Bohrin teoriaa atomimallista lisäämällä siihen elliptiset orbitaalit. Saman idean tosin esitti myös Arnold Sommerfeld. Vuosina 1914–1915 Peter Debye laski yhdessä Paul Scherrerin kanssa lämpötilan vaikutuksen röntgendiffraktiokuvioihin. Myöhemmin Ivar WallerIvar Wallerin muistokirjoitus julkaisussa Journal of Applied Crystallography. täydensi työtä, joten kiteen lämpöliikkeen vaikutusta röntgendiffraktiokuvioon kuvaava Debyen ja Wallerin tekijä nimettiin heidän mukaansa. Hän myös kehitti teorian, joka selitti Comptonin ilmiön, missä röntgensäteilyn energia muuttuu, kun se vuorovaikuttaa elektronin kanssa. Yhdessä assistenttinsa Erich Hückelin kanssa Debye paransi Svante Arrheniuksen teoriaa sähköjohtavuudesta elektrolyyttisissä liuoksissa (Debyen ja Hückelin yhtälö). Vuonna 1936 Peter Debyelle myönnettiin Nobelin kemianpalkintoNobelprize.org hänen työstään molekyylien rakenteen selvittämisessä (dipolimomentti ja röntgendiffraktio). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Nobelin kemianpalkinnon saajat Luokka:Alankomaalaiset kemistit Luokka:Alankomaalaiset professorit Luokka:Zürichin yliopiston professorit Luokka:Max Planck -mitalin saajat Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Koskelo

* koskelot, sorsalintusuku * Koskelo, rannikkovartiolaiva * Koskelo, kaupunginosa Espoossa Sukunimenä * Aarne Koskelo (vuoteen 1918 Lindgren, 1900–1998), pääkonsuli ja Kaukomarkkinat Oy:n perustaja * Arto Koskelo (s. 1977), ääninäyttelijä ja laulaja * Blackie Koskela (oik. Hilda Koskelo, 1893–1980), kirjailija * Heikki Koskelo (1935–2020), kenraaliluutnantti * Heikki Koskelo (s. 1983), iskelmälaulaja * Juho Koskelo (1870–1942), muusikko * Kaarlo Koskelo (ent. Karl Anton Tanelinpoika Ääpälä, 1888–1953), painija, olympiavoittaja * Pauliine Koskelo (o.s. Järvelä, s. 1956), korkeimman oikeuden presidentti * Roosa Koskelo (s. 1991), lentopalloilija * Tarja Koskelo (s. 1961), yleisurheilija * Toivo Koskelo (vuoteen 1918 Lindgrén, 1896–1971), metsänhoitaja, virkamies, järjestövaikuttaja ja metsäneuvos, Aarne Koskelon veli Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Amerikanhiirihaukka

Amerikanhiirihaukka (Buteo jamaicensis) on yleissävyltään ruosteenruskea petolintu, joka pesii miltei koko Pohjois-Amerikan alueella, Länsi-Alaskasta ja Pohjois-Kanadasta jopa Panamaan ja Karibian saarten alueelle asti. Se on yleisimpiä Pohjois-Amerikan hiirihaukkojen (buteo) sukuun kuuluvia haukkoja. Amerikanhiirihaukoista on tunnistettu 14 eri alalajia, joiden ulkonäkö ja levinneisyys vaihtelee. Se on myös kookkaimpia Pohjois-Amerikan Buteo-suvun haukkoja: amerikanhiirihaukka painaa noin 690–1 600 g, pituus on 45–65 cm ja siipien kärkiväli 110–145 cm. Amerikanhiirihaukkoja kasvatetaan käytettäviksi haukkametsästyksessä. Koska laji on niin yleinen ja helposti koulutettavissa metsästystarkoituksiin, suurin osa haukkametsästykseen valituista linnuista Yhdysvalloissa on amerikanhiirihaukkoja. Haukkametsästyksen harrastajien on lupa ottaa käyttöön vain haukkoja, jotka ovat jättäneet pesänsä ja omillaan mutta ovat alle vuoden vanhoja, jotta pesimäpopulaatio ei vaarantuisi. Näitä haukkoja suositaan myös siksi, koska kyseisille nuoremmille linnuille ei ole kehittynyt täysikasvuisten käyttäytymistapoja, jotka tekisivät koulutuksesta huomattavasti haastavampaa. Pesiviä ja poikasia pitäviä täysikasvuisia amerikanhiirihaukkoja on laitonta ottaa metsästystarkoituksiin. ==Koko ja ulkonäkö== Amerikanhiirihaukka on yleissävyltään ruosteenruskea. Sen rinnan poikki kulkee tummempi raita, ja siiven alapinnalla on tumma kuvio. Eri osissa Pohjois-Amerikan mannerta on eri sävyisiä kantoja. Sen pituus on 45–65 cm, siipien kärkiväli ja paino 800–1 300 grammaa. Naaras on suurempi kuin koiras. ==Levinneisyys== Amerikanhiirihaukan pesimisalue ulottuu Alaskasta Panamaan. == Elinympäristö == Amerikanhiirihaukan elinympäristöjä ovat avoin maa, metsämaa, preeriametsiköt, vuoret, tasangot ja tienvieret sekä maastot joissa on avointa tilaa metsästämiselle ja korkeita orsia. ==Ravinto== Amerikanhiirihaukka on lihansyöjä ja ravinnonhankkijana opportunisti. Amerikanhiirihaukka syö pieniä nisäkkäitä, lintuja ja matelijoita. Tyypillisiä saaliseläimiä ovat jyrsijät, kaniinit, kanalinnut, käärmeet ja liskot. Kaupunkialueilla haukat syövät puluja ja kottaraisia. Saalistarjonta vaihtelee alueiden ja vuodenajan mukaan, mutta tärkeässä osassa ravintoa ovat jyrsijät, jotka muodostavat 85 prosenttia amerikanhiirihaukan ruokavaliosta. == Lähteet == Luokka:Hiirihaukat
Fermat’n periaate

Fermat’n periaate on optiikkaan liittyvä periaate, jonka mukaan valo kulkee kahden pisteen välillä nopeinta mahdollista reittiä pitkin. Ennen ajateltiin valon kulkevan Heron Aleksandrialaisen määritelmän mukaisesti kahden pisteen välillä lyhintä mahdollista reittiä. Tutkittaessa valonsäteen etenemistä rajapintojen läpi oletus kuitenkin todettiin vääräksi. Pierre de Fermat esitti asiaan vuonna 1662 kirjeessään Marin Cureau de la Chambrelle ratkaisun, joka nykyään tunnetaan klassisena Fermat’n periaatteena. Fermat’n periaatetta käytetään kuvattaessa valon heijastumista ja taipumista. Huygensin periaatteen tavoin senkin avulla voidaan johtaa Snellin laki. Klassisesti Fermat’n periaatteen voidaan ajatella olevan matemaattinen seuraus Huygensin periaatteesta. Fermat’n periaatteen muotoilu oli kuitenkin epätäydellinen. Modernin version mukaan optisen matkan täytyy olla ekstremaali (ääriarvo). ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== Hecht, Eugene: (2001) Optics ISBN 0-8053-8566-5 Luokka:Optiikka
Lulu

Lulu on Alban Bergin ooppera, johon kuuluu prologi ja kolme näytöstä. Lulun libretto on säveltäjän kirjoittama ja perustuu Frank Wedekindin näytelmiin Maahinen (Erdgeist) ja Pandoran lipas (Die Büchse der Pandora) vuosilta 1895–1904. Keskeneräiseksi jääneen oopperan kantaesitys viisiosaisena sarjana Zürichissä 1935 saavutti menestystä, muttei kuitenkaan yhtä paljon kuin Bergin toinen ooppera Wozzeck (1922, ensiesitys 14. joulukuuta 1925). Lopullisesti teos sai ensi-iltansa vasta vuonna 1979 Pariisissa Pierre Boulezin johtamana. Ooppera kertoo Lulusta, jota kohtaan sekä miehet että naiset tuntevat vastustamatonta seksuaalista vetoa mutta eivät kykene kohtelemaan häntä kuin halun kohteena ja objektina. Oopperan lopussa Lulu ajautuu prostituoiduksi Lontoon kaduille. Ooppera jäi keskeneräiseksi säveltäjän kuollessa vuonna 1935. Sen jälkeen, kun Arnold Schönberg, Anton Webern ja Alexander von Zemlinsky olivat kieltäytyneet teoksen viimeistelemisestä, Bergin leski ilmoitti, ettei sitä voitu saattaa päätökseen, eikä luovuttanut hallussaan ollutta materiaalia kenellekään. Teoksen viimeisestä näytöksestä oli kuitenkin olemassa perinpohjaiset säveltäjän luonnokset sekä osa orkestroinnistakin valmiina, ja se esitettiin lopulta Friedrich Cerhan viimeistelemänä vuonna 1979. Saksalaisessa elokuvaversiossa Pandoran lipas (1929) Lulun surmaa lopuksi Viiltäjä-Jack. Kevyen musiikin puolella Lulu tunnetaan samaiseen oopperaan pohjautuvana, Tuula Amberlan esittämänä iskelmäkappaleena, jonka Ensio Music julkaisi vuonna 1984. == Lähteet== * Sexual power of free spirit Lulu lives on * Metropolitan Opera: Lulu * Luokka:Saksankieliset oopperat Luokka:1930-luvun musiikkiteokset Luokka:Alban Bergin teokset
Madsen M50

Madsen M50 on tanskalaisen Dansk Industri Syndikatin suunnittelema ja valmistama massasulkutoiminen 9 mm Parabellum/Luger kaliiperinen konepistooli. M50 perustui Madsenin aiempaan M46-konepistooliin ja erosi siitä lähinnä aiemman mallin virityslevyn korvanneella yksinkertaisella viritystapillaan. Madsen M46/50/53 -konepistoolimallit suunniteltiin mahdollisimman yksinkertaisiksi ja helposti massatuotantovälineillä tuotettaviksi aseiksi. Ainoat koneistusta vaativat osat ovat piippu ja lukko, runko koostuu kahdesta takaosastaan toisiinsa saranoidusta teräspellistä prässätystä puolikkaasta, joita rungon etuosaan ruuvattava piipun kiinnitysholkki pitää yhdessä. Purettaessa ase huoltoa ja puhdistusta varten se avataan kuin kirja. Lipaskuilun takana on kahvavarmistimen vipu. Madsenin M46/50 -mallien lipas oli suora tankolipas, mutta M53:n lippaasta tehtiin käyrä syöttövarmuuden lisäämiseksi. Madsenia myytiin vain vähän, lähinnä Etelä-Amerikan maihin, vaikka esimerkiksi Englannissa sitä kokeiltiin Sten-konepistooliin mahdollisena seuraajana. == Aiheesta muualla == *Madsen m/50 submachine gun Luokka:Konepistoolit
Sysmän Suvisoitto

Sysmän Suvisoitto on vuonna 1986 Sysmässä perustettu monitaiteinen maaseutufestivaali. Sysmän Suvisoiton perusti kesäsysmäläinen viulisti ja kapellimestari Ari Rasilainen. Suvisoitto kuuluu Finland Festivals -tapahtumiin. == Suvisoiton taiteelliset johtajat == * Ari Rasilainen 1986–1994, 2015 * Ilkka Vihavainen 1994–1995 * Martti Wallén 1995–1999 * Petteri Salomaa 1999–2005 * Minna Pensola 2005–2012 * Martti Rousi 2012–2014 * Esa Heikkilä 2016–2020 * Elina Vähälä 2021–2022 * Laura Hynninen 2022– ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sysmän Suvisoitto * Lasten Suvisoitto Luokka:Sysmä Luokka:Musiikkifestivaalit Suomessa
Saint-Sulpicen kirkko

thumb|Saint-Sulpicen päälaiva. Saint-Sulpice [] on Pariisin toiseksi suurin kirkko. Se on pituudeltaan 113 metriä, leveydeltään 58 metriä ja korkeudeltaan 34 metriä ja on siten vain vähän pienempi kuin Notre Dame. Kirkko on omistettu Bourgesin piispalle Sulpicius Hurskaalle. Kirkon viimeisteli Jean ChalgrinTietosanakirja 1909. Osa 11. Hakusana: Chalgrin, Jean. Sen edustalla sijaitsee Place Saint-Sulpice -aukio. ==Historiaa== Kirkko on toinen vanhan roomalaisen kirkon perustusten paikalle rakennettu kirkko. Ensimmäinen rakennus oli 1200-luvulta, ja siihen tehtiin laajennuksia aika ajoin vuoteen 1631 saakka. Nykyisen rakennuksen peruskiven laski seurakuntapappi Jean- Jacques Olier vuonna 1646. Rakennustyöt jatkuivat 140 vuotta ja vuonna 1732 kirkko oli valmis lukuun ottamatta länsipäätyä, jonka rakentaminen aloitettiin 1776. Saint-Sulpicen eteläisen transeptin ovi sytytettiin palamaan 17. maaliskuuta 2019. Rakennuksen sisätilat kärsivät vahinkoja palosta aiheutuneesta tuhkasta.Tom Heneghan: Shattered statues and satanic symbols mark rise in attacks on French church Ncr.online ==Urut== Kirkon urut rakensi François-Henri Clicquot vuosina 1776–1781. Urut uudisti Aristide Cavaillé-Coll vuonna 1862, minkä jälkeen ne olivat Ranskan suurimmat. Cavaillé-Collin toivomuksesta pääurkuriksi tuli tällöin kuuluisa urkuvirtuoosi ja säveltäjä Louis-James-Alfred Lefébure-Wély. Hänen kuoltuaan urkurina toimi urkusinfonian isänäkin muistettu säveltäjä Charles-Marie Widor vuosina 1870–1933. Widoria puolestaan seurasi pääurkurina hänen oppilaansa säveltäjä Marcel Dupré, joka hoiti virkaa 1934–1971. ==Aurinkokello== Vuonna 1727 Saint-Sulpicen pappi Languet de Gercy määräsi kirkon uudistamisen yhteydessä rakennettavaksi aurinkokellon voidakseen määrittää kevätpäiväntasauksen, koska sen mukaan määräytyy pääsiäisen ajankohta. Lattiaan upotettiin pronssinen meridiaanilinja, jonka päähän pystytettiin 11 metriä korkea marmoriobeliski. Sen huipulla oli pallo ja risti. Valmistumisvuosi oli 1743. Kellon suunnitteli englantilainen kelloseppä ja astronomi Henry Sully. Etelänpuoleiseen ikkunaan asetettiin linssisysteemi, joka ohjasi auringonvalon niin, että se osui talvipäivänseisauksena meridiaanilinjan obeliskinpuoleiseen päähän ja päiväntasauksina kuparilaattaan lähellä alttaria. Kelloa käytettiin hyväksi myös monissa tieteellisissä mittauksissa ja se tavallaan suojeli kirkkoa tuhoutumasta Ranskan vallankumouksen aikana. ==Kulttuuria== Jules Massenet’n oopperan Manon toinen näytös tapahtuu Saint-Sulpicessa. Dan Brownin romaani Da Vinci -koodi vuodelta 2003 toi Saint-Sulpiceen turistivyöryn. Turistit halusivat nähdä ”Ruusulinjan”, jota nimitystä romaanissa käytetään aurinkokellon meridiaanilinjasta. ==Lähteet== Luokka:Pariisin kirkot Luokka:Katedraalit Luokka:Kivikirkot
Tianna Bartoletta

Tianna Bartoletta (o.s. Madison, s. 30. elokuuta 1985 Elyria, Ohio) on yhdysvaltalainen yleisurheilija ja rattikelkkailija. Hän on pituushypyn ja 4 × 100 metrin viestijuoksun olympiavoittaja sekä pituushypyn kaksinkertainen maailmanmestari. Vuonna 2005 Bartoletta voitti pituushypyssä NCAA-mestaruuden sisä- ja ulkoradoilla. Samana vuonna hän voitti Helsingin MM-kisoissa maailmanmestaruuden ennätyksellään 689. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän sijoittui alun perin toiseksi tuloksella 680, mutta nousi myöhemmin voittajaksi kun Tatjana Kotova hylättiin dopingin takia. Osakan MM- kilpailuissa 2007 Bartoletta oli kymmenes tuloksella 647. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 Bartoletta oli 60 metrin juoksussa kolmas ajalla 7,09. Lontoon olympialaisissa 2012 hän juoksi aloitusosuuden Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti 4 × 100 metrin viestin maailmanennätysajalla 40,82. 100 metrin juoksussa hän sijoittui neljänneksi. Sopotin sisäratojen MM-kilpailuissa 2014 Bartoletta oli 60 metrin juoksussa kolmas ajalla 7,06. Pekingin MM-kisoissa 2015 Bartoletta voitti pituushypyssä kultaa uudella ennätyksellään 714. Bartoletta voitti pituushypyn olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 hypättyään viidennellä kierroksella ennätyksensä 717 cm. Lisäksi hän juoksi avausosuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen pikaviestijoukkueessa. 100 metrillä hän karsiutui välierissä. Lontoon MM- kilpailuissa 2017 hän saavutti pituushypyssä pronssia tuloksella 697. Bartoletta on saavuttanut IAAF World Relays -kilpailujen 4 × 100 metrin viestissä kultaa 2014 ja hopeaa 2015. Hän on voittanut Yhdysvaltain mestaruuden sisäradoilla 60 metrin juoksussa vuosina 2012, 2014 ja 2015 sekä ulkoradoilla 100 metrin juoksussa vuonna 2014 ja pituushypyssä vuoaina 2015 ja 2017.Tianna Bartoletta Yhdysvaltain yleisurheiluliiton sivuilla Bartoletta on kilpaillut myös rattikelkkailussa ja sijoittui kolmanneksi ensimmäisessä rattikelkkailun maailmancupin osakilpailussaan marraskuussa 2012. ==Henkilökohtaiset ennätykset== ;Ulkoradat * 100 metrin juoksu: 10,78 (2016) * 200 metrin juoksu: 22,37 (2012) * Pituushyppy: 717 (2016) ;Sisäradat * 60 metrin juoksu: 7,02 (2012) * 200 metrin juoksu: 23,56 (2005) * Pituushyppy: 680 (2006) Lähde ==Lähteet== * * Madison kansainvälisen rattikelkkailuliiton (FIBT) sivuilla ===Viitteet=== Luokka:Yhdysvaltalaiset pituushyppääjät Luokka:Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset rattikelkkailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hamekyttä 2

Hamekyttä 2 on Hamekyttä-elokuvan jatko-osa. Elokuvan pääosaa näyttelee Martin Lawrence. Elokuvan on ohjannut John Whitesell. == Juoni == Malcolm (Martin Lawrence) saa potkut N.Y.C Agents työpaikastaan. Agentit tutkivat epäilyttävää Tom Fulleria (Mark Moses). Malcolm ottaa itse tehtävän ja aloittaa hauskan komediahulluuden. == Näyttelijät == Luokka:Vuoden 2006 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:John Whitesellin ohjaamat elokuvat
Gillo Pontecorvo

Gilberto "Gillo" Pontecorvo (19. marraskuuta 1919 Pisa – 12. lokakuuta 2006 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten poliittisista fiktioelokuvistaan. Tunnetuimpia Pontecorvon elokuvia ovat Taistelu Algeriasta (1966), joka voitti kultaisen leijonan Venetsian elokuvajuhlilla, Queimada (1969) ja Kapo – keskitysleirin vartija (1960). Pontecorvo toimi Venetsian elokuvajuhlien johtajana 1992–1996. Hänen veljensä oli ydinfyysikko Bruno Pontecorvo, joka loikkasi Suomen kautta Neuvostoliittoon vuonna 1950. == Tuotanto == * Missione Timiriazev (dokumentti, 1953) * Porta Portese (dokumentti, 1954) * Festa a Castelluccio (dokumentti, 1954) * Giovanna (lyhytelokuva, 1955) * Cani dietro le sbarre (dokumentti, 1955) * Vaarallinen saalistaja (pitkä fiktio, La Grande strada azzurra, 1957) * Pane e zolfo (dokumentti, 1959) * Kapo – keskitysleirin vartija (pitkä fiktio, Kapò, 1960) * Paras (dokumentti, 1963) * Taistelu Algeriasta (pitkä fiktio, La battaglia di Algeri, 1966) * Queimada (pitkä fiktio, 1969) * Operación Ogro (pitkä fiktio, 1980) * Danza della fata confetto (lyhytelokuva, 1996) * Nostalgia di protezione (lyhytelokuva1997) * Un altro mondo è possibile (dokumentti, 2001) * Firenze, il nostro domani (dokumentti, 2003) == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Henrik Mennander

Henrik Mennander (s. 1978 Juva) on suomalainen musiikkivideoiden ja dokumenttielokuvien tekijä. Hän valmistui Lahden muotoiluinstituutin elokuva- ja TV-ilmaisun linjalta vuonna 2005. Opinnäytetyökseen hän ohjasi ja kuvasi dokumenttielokuvan Naamioitu kapina. == Tuotanto == ===Musiikkivideot=== Mennander on ohjannut ja käsikirjoittanut Ruoskan musiikkivideot ”Kiroan” (2002) ja ”Tuonen viemää” (2004). Hän on lisäksi ohjannut, käsikirjoittanut ja leikannut Ruoskan videot ”Mies yli laidan” (2006) ja ”Ei koskaan” (2008), Lovexin videon ”Turn” (2008) ja Katri Ylanderin videon ”Välitunnilla” (2007). Hän on myös ohjannut, käsikirjoittanut, kuvannut ja leikannut Neljä Ruusua -yhtyeen videon ”Tahdon”(2006). Iiwanajulman ”Absinttia” (2008) ja Distress of Ruinin ”The Ocean of Perdition” (2013) ovat hänen viimeisimpiä musiikkivideotuotoksiaan. ===Televisio=== Mennander on värimääritellyt Suurin pudottaja -sarjan (2006) ja leikannut sekä värimääritellyt VO2-sarjaa vuonna 2009. ===Elokuva=== Mennander on toiminut Emmauksen tiellä -elokuvassa (2001) valomiehen assistenttina ja Keisarikunnan (2004) gripharjoittelijana. Hän on myös ollut lyhytelokuvan Pieni tarina syyllisyydestä still-kuvaaja ja värimääritellyt elokuvan Sanansaattaja (2009). ==Yksityiselämä== Henrik on Ruoskan laulajan Patrik Mennanderin veli. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset musiikkivideo-ohjaajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Huascarán

Huascarán on Andeihin kuuluva vuori Perussa. Se sijaitsee läntisillä Andeilla Cordillera Blanca -vuoriketjussa. Huascarán korkein huippu on 6 768 metrissä. Se on Perun korkein ja Etelä-Amerikan neljänneksi korkein vuori. Ancashin maanjäristys aiheutti pohjoisrinteen merkittävän luhistumisen 31. toukokuuta 1970. Kivestä ja jäästä muodostunut vyörymä, joka syöksyi alas rinnettä, oli noin 1,5 kilometriä pitkä ja vajaan kilometrin leveä. Noin viiden minuutin päästä se peitti Yungayn kaupungin alleen, minkä seurauksena kuoli suurin osa kaupungin 25 000 asukkaasta. Huascarán ympäristössä on Huascaránin kansallispuisto, joka on suosittua patikointi- ja vuorikiipeilyaluetta, ja joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. ==Katso myös== *Luettelo maiden korkeimmista kohdista == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Andien vuoret Luokka:Perun vuoret
Call of Duty 3

Call of Duty 3 on Treyarchin kehittämä ja Activisionin julkaisema Call of Duty -pelisarjaan kuuluva ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on julkaistu Xboxille, Xbox 360:lle, Wiille, PlayStation 2:lle ja PlayStation 3:lle. Juoni keskittyy Normandian maihinnousun jälkeiseen operaatio Cobraan yhdysvaltalaisen, kanadalaisen, puolalaisen ja brittiläisen sotilaan perspektiivistä. Pelissä on ajettavia ajoneuvoja kuten panssarivaunuja, moottoripyöriä ja jeeppejä. Moninpeliä on mahdollista pelata Internetissä enintään 24 pelaajalla. Varsinaisia uudistuksia edelliseen osaan nähden oli ympäristön osittainen tuhoutuminen sekä kehittyneempi tekoäly. Myös pieni, mutta huomioimisen arvoinen seikka oli pelaajan tähdättäessä aseella olalta ruudun reunalla olevat alueet sumenivat ja muu alue tarkentui, luoden näin realistisen ”blur-efektin”. Myös käsikranaatin räjähdys pelaajan silmien edessä (muttei kumminkaan aivan lähellä, koska muuten se johtaisi kuolemaan) saattaa viedä pelaajalta väliaikaisesti näkökyvyn, joka kumminkin palautuu ensin mustavalkoisesta värilliseksi näyttäen näin erittäin realistiselta. == Pelaaminen == Call of Duty 3 on saanut ihan uuden ranking-asteikon, mitä aikaisemmissa sarjan osissa ei ole ollut. Huono puoli rankingissa on, että tämä ominaisuus on vain moninpelitoiminnossa. Call of Duty 3:ssa ei ole kaksinkamppailua. Pelin ikäsuositus on Suomessa PEGI:n luokittelemana 15+ (PlayStation 3 -versio 16+). == Tarina == === Hahmot === * Yhdysvallat – Kersantti Frank McCullin, alikersantti Mike ”Dix” Dixon (kersantti McCullinin kuoltua), 1. luokan sotamies Salvatore Guzzo (kersantti Dixonin kuoltua), sotamies Leroy Huxley * Englanti – Majuri Gerald Ingram, alikersantti Duncan Keith * Ranska – Isabella Dufontaine, Pierre Laroche, Marcel LeMonde * Kanada – Luutnantti Jean-Guy Robichaud, kersantti Jonathon Callard, sotamies Kyle Peterson, sotamies Leslie Baron * Puola – Majuri Stan Jachowicz, alikersantti Joakim Rudinski, kersantti Lukasz Kowalski, sotamies Marek Ulan === Pelattavat hahmot === * Yhdysvallat – Sotamies Nichols * Englanti – Kersantti James Doyle * Kanada – Sotamies Cole * Puola – Korpraali Bohater === Juoni === Call of Duty 3 alkaa kohtauksella, jossa sotamies Nichols saapuu erääseen tukikohtaan Saint-Lôssa. Huxley käskee Nicholsin ampua neljä kypärää putkeen, jotta tämä saisi viisi dollaria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * CallOfDuty3.com - Viralliset sivut * Pelipaketin arvostelu Luokka:Vuoden 2006 videopelit Luokka:Xbox-pelit Luokka:Xbox 360 -pelit Luokka:Wii-pelit Luokka:PlayStation 2 -pelit Luokka:PlayStation 3 -pelit Luokka:Call of Duty -pelit Luokka:Toiseen maailmansotaan sijoittuvat videopelit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Michael Giacchino

Michael Giacchino (s. 10. lokakuuta 1967 Riverside, New Jersey) on yhdysvaltalainen säveltäjä, joka on säveltänyt musiikin useisiin elokuviin, televisiosarjoihin ja peleihin. Hän on opiskellut Juilliard Schoolissa ja New Yorkin visuaalisten taiteiden koulussa. Giacchino aloitti säveltämällä videopelimusiikkia. Hänen ensimmäinen merkittävä työnsä oli DreamWorksin tuottamaan peliin The Lost World: Jurassic Park. Giacchino jatkoi tämän jälkeen yhteistyötä DreamWorksin kanssa on ja tehnyt orkesterimusiikkia muun muassa Medal of Honor -pelisarjaan. Tuottaja J. J. Abrams löysi Giacchinon peleistä säveltämään musiikin Alias-televisiosarjaan. Giacchino jatkoi myös Abramsin seuraavassa sarjassa Lost. Ensimmäisen merkittävän elokuvasävellyksensä Giacchino teki vuoden 2004 animaatioon Ihmeperhe. Yhteistyö Abramsin kanssa jatkui myös elokuvassa Vaarallinen tehtävä III, jonka sävellyksestä Giacchino on vastuussa. Myöhemmin Giacchino oli vastuussa animaation Rottatouille musiikista. Giacchino on voittanut Emmyn parhaasta sävellyksestä televisiosarjassa ja ollut ehdolla muun muassa Grammy-palkintoon parhaasta sävellyksestä elokuvaan, televisiosarjaan tai muuhun visuaaliseen mediaan elokuvasta Ihmeperhe. Vuonna 2010 Giacchino voitti parhaan musiikin Oscarin elokuvasta Up – kohti korkeuksia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvasäveltäjät Luokka:Videopelimuusikot Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Annie-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hassan Sardar

Hassan Sardar (s. 22. lokakuuta 1957 Karachi) on pakistanilainen maahockeypelaaja. Hän oli mukana Los Angelesin olympialaisissa 1984 Pakistanin kultaa voittaneessa joukkueessa. Eräiden mielestä Sardar on kaikkien aikojen paras pakistanilainen keskushyökkääjä maahockeyssa. Hassan Sardar aloitti kansainvälisen uransa 1980-luvun alussa ja hän pelasi ensimmäistä kertaa maahockeyn MM-kisoissa vuonna 1982. Turnauksessa hän teki 11 maalia, ennätys joka on yhä voimassa. Pakistan voitti kisoissa kultaa. Vuoden 1984 olympialaisissa hän oli tärkeä pelaaja kultaa voittaneessa Pakistanin joukkueessa. == Aiheesta muualla == * Hassan Sardarin henkilökuva Pakistanin maahockeyliiton sivuilla Luokka:Pakistanilaiset maahockeypelaajat Luokka:Pakistanilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juhamatti

Juhamatti (oik. Jussi Matias MäkeläMusiikin salanimiä ja nimimerkkejä , s. 11. maaliskuuta 1950 Lehtimäki) on iskelmälaulaja, joka aloitti uransa jo vuonna 1969. Suosituimmillaan Juhamatti oli 1980-luvulla, jolloin hän oli Suomen menestyneimpiä iskelmäartisteja neljällä kultalevyllään. Juhamatin levytysura alkoi hänen voitettuaan "Iskelmä-haavi"-kilpailun vuonna 1975. Ensimmäinen albumi Fanny Fanny (levy-yhtiönä CBS) ilmestyi vuonna 1977. Juhamatin albumeista kultaa ovat myyneet Rakkaudella – 14 suosituinta sävelmää (ilmestyi 1982), Voitko unohtaa (1983), Niin paljon kuuluu rakkauteen (1984) ja Vain yksi yö (1985).ÄKT:n myyntitilasto Vuonna 2020 Juhamatti olisi viettänyt 70-vuotispäivää tekemällä Elämä on hyvä -nimisen konserttikiertueen, kunnes koronapandemia siirsi sen vuodella eteenpäin. Häneltä ilmestyi 2020 elämäkertakirja Juhamatti – Elämä on hyvä, jonka on kirjoittanut Juha Mäntylä. == Yksityiselämä == Juhamatti on toista kertaa naimisissa ja hänellä on neljä lasta, kaksi kummastakin avioliitostaan. == Albumit == * Fanny Fanny (CBS) 1977 * Anna (CBS) 1979 * Volga (CBS) 1980 * Suo itsellesi aikaa (CBS) 1980 * Rakkaudella – 14 suosituinta sävelmää (Kokoelma/CBS) 1982 * Voitko unohtaa (CBS) 1983 * Niin paljon kuuluu rakkauteen (CBS) 1984 * Vain yksi yö (CBS) 1985 * 24 suosituinta sävelmää (Kokoelma/CBS) 1985 * Onnellinen (CBS) 1986 * 10 (CBS) 1988 * Hymy (CBS) 1989 * CBS-klassikot (Kokoelma/CBS) 1989 * Sinulle (Columbia) 1992 * Kaksi klassikkoa: Fanny Fanny / Anna (Columbia) 1994 * Kun rakastunut on – 14 romanttista melodiaa (Kokoelma/Columbia) 1995 * Onnenapila (Columbia) 1995 * Sinivalkoista (Xanadu) 1998 * Joulujuhlan aika (Xanadu) 1999 * Älä pelkää olla hellä (Xanadu) 1999 * Hitit (Kokoelma/Poptori) 2003 * Linnan taivaallein teit (Tuotanto J. Mäkelä Oy) 2006 * 40 unohtumatonta laulua (Kokoelma/Columbia) 2007 * Legendat (Kokoelma/Columbia) 2009 * Hittikokoelma (Kokoelma/Poptori) 2015 * Jylhämaa (TJM Musiikki) 2017 https://www.levykauppax.fi/artist/juhamatti/jylhamaa/#528351http://www.poptori.fi/juhamatti/ & http://www.juhamatti.net/ *Elämä on hyvä (TJM Musiikki) 2020 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Viralliset sivut *Juhamatin laulutuotanto Suomen äänitearkistossa Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:1980-luvun suomalaiset yhtyeet ja sooloartistit Luokka:1990-luvun suomalaiset yhtyeet ja sooloartistit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taru Tujunen

Taru Tujunen (s. 17. marraskuuta 1970 Tukholma, Ruotsi) on suomalainen poliitikko. Hän oli kokoomuksen puoluesihteeri vuosina 2006–2014. == Varhainen elämä ja koulutus == Koulutukseltaan Tujunen on kasvatustieteiden maisteri Joensuun yliopistosta. Hän oli vuosina 1996–1998 Suomen Opettajaksi Opiskelevien Liitto SOOL ry:n puheenjohtaja. Hän on myös entinen Suomen ylioppilaskuntien liitto ry:n (SYL) varapuheenjohtaja. == Ura politiikassa == Vuodesta 2005 Tujunen on ollut Porvoon kaupunginvaltuutettu. Valtuustokaudella 2013–2016 hän on valtuuston toinen varapuheenjohtaja ja kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtaja. Vuoden 2012 presidentinvaaleissa Tujunen oli Sauli Niinistön vaalikampanjan kampanjapäällikkö. Aiemmin Tujunen toimi Kokoomuksen Naisten Liiton pääsihteerinä loppuvuodesta 2001 alkaen. Tujunen on hallituksen puheenjohtaja kokoomuksen omistamissa tilipalvelu Kansallispalvelu Oy:ssä ja Suomen Kansallismedia Oy:ssä. === Kokoomuksen puoluesihteeri 2006–2014 === Taru Tujunen toimi kokoomuksen puoluesihteerinä vuosina 2006–2014. Hän toimi Jyrki Kataisen apulaisena puolueen johtamisessa puoluetoimistossa. Hänet laskettiin aikanaan Suomen politiikan vaikutus- valtaisimpiin taustavaikuttajiin. Hän ei esiintynyt julkisuudessa aktiivisesti, mutta taitavana mediataiturina hän saa kokoomuksen viestin tehokkaasti läpi. Iltalehden Juha Keskisen mukaan Tujusen tuli varmistaa, että Katainen voi keskittyä töihinsä ja hymyssä suin kommentoida sallivasti ”yhtä sun toista” Tujusen hoitaessa taustalla ”laitataklaukset”. Puoluesihteerin vahvan aseman sanottiin herättävän Kataisen avustajakunnassa kateutta. Keskisen kommentti viittaa Kataisen tapaan hallita hallitusta ja puoluepolitiikkaa kabinettinsa avulla ja puolueen sisäisiä asetelmia puoluetoimistonsa avulla. Valtiojohtamisen asioita Katainen hoiti virkamiesten ja kabinettinsa virkamiestaustaisten avustajien avustuksella. === Puolueuran jälkeen === Elokuussa 2014 Tujunen ilmoitti jättävänsä puoluesihteerin tehtävän ja siirtyvänsä lokakuussa Kirsi Pihan omistaman Ellun Kanat -viestintätoimiston toimitusjohtajaksi. Syyskuusta 2024 Tujunen on ollut Sitrassa vanhempana neuvonantajana. == Vaalimenestys == Kunnallisvaalit Kunnallisvaalit Kunnallisvaalit Kunnallisvaalit Vuosi Kunta Äänet Tulos 2004 Porvoon kaupunki 176 Valittu 2008 Porvoon kaupunki 345 Valittu 2012 Porvoon kaupunki 593 Valittu == Lähteet == Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Kansallisen Kokoomuksen puoluesihteerit Luokka:Porvoon kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Thergothon

Thergothon oli kaarinalainen metalliyhtye. Sen vuonna 1994 julkaistua levyä Stream from the Heavens pidetään yhtenä funeral doom -genren määritelleistä teoksista. Yhtyeen rumpali Jori Sjöroos on tullut sittemmin tunnetuksi PMMP:n kappaleiden säveltäjänä. == Jäsenet == * Niko "Skorpio" Sirkiä – laulu, koskettimet * Mikko Ruotsalainen – kitara * Sami Kaveri – kitara * Jori Sjöroos – rummut ==Diskografia== * * * ==Aiheesta muualla== * Thergothon biography Nikon kotisivulla Luokka:Suomalaiset doom metal -yhtyeet Luokka:1990-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Shaun Morgan

Shaun Morgan Welgemoed (s. 21. joulukuuta 1978 Pietermaritzburg, Etelä- Afrikka) on eteläafrikkalainen muusikko, joka tunnetaan Seether-yhtyeen laulaja-kitaristina sekä yhtyeen johtohahmona. Hänen suurimmat musiikilliset vaikuttajansa ovat olleet mm. Billy Corgan (Smashing Pumpkins), Kurt Cobain (Nirvana) sekä Jim Morrison (The Doors). Morganilla on ollut alkoholiriippuvuus ja vuonna 2006 hän meni vieroitukseen. Nykyisin Morgan asuu Yhdysvalloissa. Morgan seurusteli pari vuotta Evanescencen laulaja Amy Leen kanssa. He erosivat Morganin alkoholin- ja sekakäytön takia. Morgan ei ole iloinen, että Lee on tuonut tämän julkisuuteen. Morganilla on tytär, ja hänellä ja kihlatullaan on toinen lapsi, joka on syntynyt vuonna 2006. Luokka:Eteläafrikkalaiset kitaristit Luokka:Eteläafrikkalaiset rocklaulajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lasse Wächter

Lasse Erik Wächter (10. elokuuta 1937 Pori – 22. helmikuuta 1998 Oulu) oli suomalainen kenraaliluutnantti. Wächterin vanhemmat olivat Henry Waldemar Wächter ja Irja Kyllikki Lehtonen ja puoliso vuodesta 1960 Pirjo Kaija Örmä. Miss Suomi, lentoemäntä Ritva Wächter on Lasse Wächterin sisar. Wächter tuli ylioppilaaksi 1957 ja suoritti Kadettikoulun 1960 ja Sotakorkeakoulun 1971. Hän toimi Panssarivaunupataljoonan opetusupseerina Parolannummella 1960–1963, komppanianpäällikkönä 1964–1967 ja koulutus- ja järjestelytoimiston päällikkönä 1967–1969, Panssarikoulun linjanjohtajana 1963–1964, Panssariprikaatin esikunnan järjestelytoimiston päällikkönä 1971–1972 ja prikaatin komentajana 1987–1990, tasavallan presidenttien Urho Kekkosen ja Mauno Koiviston adjutanttina 1972–1984, sotilasasiamiehenä Washingtonissa ja Ottawassa 1984–1987, Etelä-Suomen sotilasläänin esikunnan erityistehtävissä 1987, Savo-Karjalan sotilasläänin komentajana 1990–1992 ja Pohjoisen maanpuolustusalueen komentajana vuodesta 1993. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 1996. Wächter ylennettiin vänrikiksi 1958, luutnantiksi 1961, yliluutnantiksi 1964, kapteeniksi 1967, majuriksi 1972, everstiluutnantiksi 1976, everstiksi 1980, kenraalimajuriksi 1990 ja kenraaliluutnantiksi 1993. Wächter kuoli vuonna 1998 syöpään. == Lähteet == *Kansallisbiografia: Wächter, Lasse (1937 - 1998) ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Olavi Heinonen

Olavi Ensio Heinonen (12. syyskuuta 1938 Kuopio – 4. syyskuuta 2024 HelsinkiKuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 22.9.2024, s. B 29.) oli suomalainen juristi, joka toimi korkeimman oikeuden presidenttinä 1990–2001. Hän oli koulutukseltaan oikeustieteen tohtori ja valtiotieteen tohtori. Heinonen oli korkeimman oikeuden kaikkien aikojen nuorin jäsen. Hänen väitöskirjansa rikosoikeuden alalta, Velallisen konkurssirikoksesta, julkaistiin vuonna 1966. Tasavallan presidentti Urho Kekkonen nimitti Heinosen korkeimman oikeuden jäseneksi vastoin korkeimman oikeuden yksimielistä kantaa Heinosen ollessa vain 32-vuotias rikosoikeuden apulaisprofessori Helsingin yliopistossa. Ennen valintaa Heinonen oli toiminut Suomen Demokraattisten Lakimiesten varapuheenjohtajana. Hän toimi tuolloin myös eduskunnan lakivaliokunnan sihteerinä. Sittemmin hänet valittiin korkeimman oikeuden presidentiksi vuonna 1990 korkeimman oikeuden tuella. Hän jäi eläkkeelle vuoden 2001 lopussa. Heinonen toimi virkansa perusteella myös valtakunnanoikeuden puheenjohtajana vuonna 1993, kun käsiteltävänä oli ministeri Kauko Juhantaloon kohdistettu syyte. Heinonen toimi eduskunnan oikeusasiamiehenä vuosina 1986–1989. Hän toimi vankilaoikeuden puheenjohtajana 1975–1984 ja osallistui monien vuosikymmenien ajan etenkin tuomioistuinlaitosta ja rangaistusten täytäntöönpanoa koskevaan julkiseen keskusteluun ahkerasti. Heinonen oli Turun yliopiston kutsuma oikeustieteen kunniatohtori vuodelta 1995. Hänet valittiin vuoden Ressuksi vuonna 2002. Vaikka Heinonen tuli tuomarinuralle poikkeuksellisella tavalla ja presidentti Kekkosen 70-vuotispäivähaastattelun tulehduttamassa ilmapiirissä, sekä tuomioistuinlaitoksen sisällä että ulkopuolella hänen on arvioitu toimineen tuomarina hyvin pätevästi ja puolueettomuuttaan kyseenalaistamatta. ==Lähteet== * Kemppinen, Jukka: Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot: Korkein oikeus, laki ja yhteiskunta 1918–1990. ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Korkeimman oikeuden presidentin Leif Sevónin puhe Olavi Heinosen muotokuvan paljastustilaisuudessa 7.5.2004. Luokka:Korkeimman oikeuden presidentit Luokka:Eduskunnan oikeusasiamiehet Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Brunssi

Brunssi on aamiaisen ja lounaan yhdistelmä tai välimuoto (engl. brunch = breakfast + lunch). Brunssi aloitetaan yleensä kello 11–12, ja se voi kestää aina kello 15 asti. Brunssin juomiin kuuluvat tavallisesti kahvi ja tee, erilaiset mehut sekä erikoisuutena myös samppanja tai kuohuviini. Brunssissa ruoat on aseteltu noutopöytään. Brunssi on peräisin Englannista, mutta on tullut tunnetummaksi amerikkalaisena pyhäaamiaisena. Amerikkalaiseen brunssiin kuului alun perin munakokkelia, munakkaita, hyydytettyjä munia ja pekonia sekä aamiaismakkaroita. Brunssin luonteeseen kuuluu vapaamuotoisuus ja mutkattomuus. ==Lähteet== *Immonen, P., Liimatainen, A. & Palojoki, P. 2004. Hyvää pataa – kotitalouden taitokirja. Porvoo: WSOY. *Lehto, P & Patala, A. 1994. Kokin käsikirja. Helsinki: Otava. ==Aiheesta muualla== Luokka:Ateriat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Ai yori aoshi

Ai yori aoshi () on romanttinen animesarja. == Juoni == Kaikki alkaa, kun nuori kimonoon pukutunut nainen harhailee Tokion juna-asemalla. Hän on eksynyt, eikä tiedä, millä lipulla pääsisi tahtomaansa paikkaan. Lisäksi hänen varvastossuistaan katkeaa nauha. Hän on 20-vuotias Aoi. Paikalle kuitenkin ilmestyy samanikäinen opiskelijapoika Kaoru, joka ystävällisesti korjaa Aoin kengän ja auttaa hänet junaan, jolla sattumoisin itse matkustaa. Junassa he tutustuvat toisiinsa hiukan ja Kaoru ajattelee, kuinka japanilaiseen perinneasuun pukeutunut tyttö harhailee yksin juna-asemalla. Aoi kuitenkin kertoo menevänsä tapaamaan kihlattuaan. Kaoru koettaa auttaa Aoita löytämään oikean osoitteen, mutta kyseinen talo on purettu ja Aoi tuntuu epätoivoiselta. Siispä Kaoru kutsuu Aoin luokseen yöpymään. Kaorun luona selviää, että Aoi oli tulossa tapaamaan juuri Kaorua. Aoi pyytää, että saisi jäädä pidemmäksi aikaa, sillä hän on ollut koko ikänsä rakastunut Kaoruun. Kun Aoi ja Kaoru olivat pieniä, heidän klaaninsa aikoivat jo naittaa nämä kaksi nuorta, mutta Kaorun isän kuoltua ja äidin paettua hän jäi orvoksi ja karkasi Hanabishi-klaanin luota. Hän kantaa yhä selässään klaanissa saatuja arpiaan. Niinpä muutaman päivän aikana Kaoru ja Aoi rakastuvat uudelleen toisiinsa, kunnes Aoin manageri Miyabi, tiukka uranainen, tulee hakemaan Aoita takaisin kotiin. Aoi ja Kaoru kertovat olevansa kihloissa ja Kaoru saa luvan muuttaa Aoin ja Miyabin kanssa valtaisaan kartanoon, josta koko sarjan huumoriosuus alkaa. Taloon tuppautuu myös Kaorun vanha ystävä Tina Fostr, joka on kotoisin Amerikasta. Mukaan tule myös Kaorun ja Tinan yliopiston valokuvauskerhoon kuuluva todella tohelo tapaus Taeko. Siinä on Miyabin hermot kireällä. Myöhemmin mukaan tulee myös teini-ikäinen Maiyu ja Taekon nuori serkku Chica, sekä valkoinen fretti nimeltä Uzume. Luokka:Animesarjat Luokka:Haaremianime ja -manga Luokka:Mangasarjat Luokka:Romanttinen anime ja manga Luokka:Seinen Luokka:1990-luvun anime ja manga
Jerabekin keskus

Jerabekin keskus on geometrian alaan kuuluva termi. Olkoon ABC teräväkulmainen kolmio, jonka korkeusjanat ovat AA', BB' ja CC'. Tällöin kolmioiden AB'C', CA'B' ja BC'A' leikkaavat samassa pisteessä, joka on Jerabekin keskus. Jerabekin keskus on aina kolmion ABC Eulerin suoralla. ==Aiheesta muualla== Jerabek Center – MathWorld Luokka:Geometria
Unto Matikainen

Unto Osvald Matikainen (11. huhtikuuta 1915 Viipuri – 17. huhtikuuta 1985 Helsinki)oli suomalainen upseeri ja kenraaliluutnantti. Matikainen valmistui ylioppilaaksi Viipurin kaksoislyseosta vuonna 1936. Asevelvollisuuden jälkeen hän kävi Kadettikoulun, josta valmistui 1939 ja sodan jälkeen Sotakorkeakoulusta 1948 (ye-upseeri 1949). Matikainen palveli nuorempana upseerina Karjalan kaartin rykmentissä 1938–1939. Vuosina 1940–1942 hän toimi komppanianpäällikkönä 8. prikaatissa ja JR 8:ssa. Vuosina 1942–1944 hän toimi Kadettikoulussa kouluttajana. Sodan jälkeen Matikainen toimi toimistoupseerina pääesikunnassa 1945–1946 sekä opetti taktiikkaa Sotakorkeakoulussa 1949–1958. Savon prikaatissa hän toimi pataljoonan komentajana 1958–1959. Hämeen jääkäripataljoonaa hän komensi 1959–1962. Taistelukoulun johtajan apulaisena hän työskenteli vuonna 1962 ja 1962–1967 johti Taistelukoulua. Panssariprikaatin komentajana Parolannummella Matikainen oli vuodet 1967–1969. Seuraavaksi hän toimi Sisä-Suomen sotilasläänin komentajana 1969–1971, Sotakorkeakoulun johtajana 1971–1973 ja Pääesikunnan koulutuspäällikkönä 1973–1975. Ylennykset: Vänrikki 1939, luutnantti 1940, kapteeni 1942, majuri 1951, everstiluutnantti 1957, eversti 1962, kenraalimajuri 1969, kenraaliluutnantti 1973.https://runeberg.org/kuka/1978/0578.html Unto Matikaisen poika, YK:n Kyproksen joukkojen suomalaispataljoonassa jääkärinä palvellut Unto-Pekka Juhani Matikainen (1942-1964), kaatui 20. toukokuuta 1964 käydyssä tulitaistelussa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Auvo Nuotio

Auvo Elis Nuotio (21. elokuuta 1917 Viipuri – 7. heinäkuuta 1985 EspooKokoonpanon tiedot, Kipparikvartetti. Pomus.net. Viitattu 4.7.2017.) oli suomalainen laulaja, kuoronjohtaja ja näyttelijä. Nuotio aloitti laulajanuransa 1930-luvulla viipurilaisessa Sinipojat-yhtyeessä, joka teki muun muassa tanssikeikkoja. Sotien jälkeen hän teki myös joitakin rooleja silloisessa Suomalaisessa oopperassa, mutta ei kuulunut koskaan vakituisesti solistikuntaan. Pysyvää kiinnitystä tarjottaessa hän kieltäytyi. Nuotio lauloi 1. tenoria Kipparikvartetissa vuosina 1950–1983 ja Bel canto -kvartetissa vuosina 1948–1985. Lisäksi hän teki yli kahden vuosikymmenen mittaisen uran muun muassa Helsingin NMKY:n Mieskuoron johtajana. Hän lauloi usein kuoron äänitteillä ja esiintymisissä soolo-osuudet ja teki mieskuorolle monia sovituksia. Hän oli kuoronjohtajana, vaikka ei ollut saanut siihen varsinaista koulutusta. Nuotion levytystuotanto koostui suurimmaksi osaksi iskelmistä. Hän näytteli 1950- ja 1960-luvulla muutamissa elokuvissa mutta esitti usein Kipparikvartetin jäsentä tai muusikkoa. Nuotio on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle, kortteliin 22b-19-366. Nuotion poika Vesa Nuotio on esiintynyt trubaduurina sekä muun muassa Finntrio- ja Kivikasvot-kokoonpanojen jäsenenä. Veljenpoika Pekka Nuotio saavutti kansainvälistäkin menestystä oopperalaulajana. == Filmografia == * Tervetuloa aamukahville eli Tottako toinen puoli (1952) * Kipparikvartetti (1952) * Mitäs me taiteilijat (1952) * Senni ja Savon sulttaani (1953) * Pekka Puupää kesälaitumilla (1953) * Onnelliset (1954) * Hei, rillumarei! (1954) * Minä soitan sinulle illalla (1954) * Pekka ja Pätkä pahassa pulassa (1955) * Kaunis Kaarina (1955) * Suuri sävelparaati (1959) * Kankkulan kaivolla (1960) * Taape tähtenä (1962) * Tähdet kertovat, komisario Palmu (1962) * Täällä alkaa seikkailu (1965) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset kuoronjohtajat Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Kukkotappelu

Kukkotappelu on perinteinen laji, jossa kaksi tappelukukkoa usutetaan toisiaan vastaan. Kukot tappelevat yleensä kuolemaan asti. Kukkotappeluita järjestetään kilpailu-, viihde- ja vedonlyöntitarkoituksessa. ==Historia== Kukkotappelun uskotaan olevan kotoisin Aasiasta, missä sitä harrastettiin mahdollisesti jo viimeistään 2500 eaa. Englannissa kukkotappelusta tuli suosittua 1700-luvulla, mutta vuonna 1835 maa kielsi kukkotappelut ensimmäisenä maana maailmassa. Englannista kukkotappelu levisi Yhdysvaltoihin. ==Ottelutapahtumat== Tappelukukot jalostetaan erityisen aggressiivisiksi. Kukolla kasvaa jalan takaosassa kannus, jota se käyttää puolustaessaan itseään tai tapellessaan. Tappelukukon kannus yleensä leikataan pois ja korvataan keinotekoisella kannuksella, joka voi olla piikkimäinen tai veitsimäinen, ja se voi olla vain toisessa jalassa tai molemmissa jaloissa. On myös ottelumuoto, jossa kukot tappelevat kokonaan ilman kannuksia. Tämä ei kuitenkaan välttämättä vähennä kukkojen vammoja. Yhdessä tapahtumassa järjestetään useita tappeluita. Tappelurinkiin asetetaan yleensä vastakkain kaksi samanpainoista kukkoa. Kasvattajat tuovat tapahtumaan omia kukkojaan ja maksavat osanottomaksun. Voittajakukon omistaja voittaa osanottomaksuista kootun rahapalkinnon. Ottelujen aikana katsojat lyövät vetoja voittajista. Kukoille voidaan antaa piristeitä ennen ottelua. Kukkotappelu voi kestää pisimmillään jopa tunteja, ja kukot kärsivät tappeluissa vakavia vammoja. Omistajat yrittävät elvyttää ottelun aikana kukkojaan esimerkiksi imemällä verta niiden keuhkoista, jotta ne voisivat jatkaa tappelemista. Jos tappelu hiipuu, kukot voidaan siirtää pääareenalta sivuareenalle jatkamaan tappeluaan. Ottelu lopetetaan, kun toinen kukko on kuollut tai haavoittunut kuolettavasti. Myös voittaja usein kuolee vammoihinsa. Joskus vammautuneet voittajat usutetaan toisiaan vastaan joukkotappeluun. Cock Fight Arina Davao.jpg|Kukkotappelutapahtuma Davaossa, Filippiineillä. COCK FIGHT.JPG|Tappelevia kukkoja Intiassa. Cockfight2.jpg|Tappelukukon jalkoihin asennetaan usein piikkikannukset. Kuva Otavalosta, Ecuadorista. ==Laillisuus== Eläinten suojelujärjestöt vastustavat kukkotappelua eläinrääkkäyksenä lajin väkivaltaisuuden vuoksi. Lajia on vastustettu myös siihen liittyvän rahapelaamisen vuoksi. Kukkotappelut ovatkin laittomia monessa maassa, ja myös Yhdysvalloissa niistä on tehty laittomia osavaltio kerrallaan. Laillista ja suosittua laji on esimerkiksi Filippiineillä, Meksikossa ja Puerto Ricossa. Euroopassa kukkotappelut ovat laillisia joillain alueilla Ranskassa ja Espanjassa paikallisperinteenä. Kukkotappelujen järjestäjät puolustavat lajia sillä perusteella, että tappeleminen on kukoille luonnollista käyttäytymistä. ==Katso myös== *Koiratappelu ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sabong, filippiiniläinen kukkotappelusivusto * Balin kukkotappelussa, Suomen Kuvalehti, 19.01.1935, nro 3, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Eläinten oikeudet Luokka:Eläimet urheilussa