Filip III (Espanja)

Filip III () ; (14. huhtikuuta 1578 Real Alcázar de Madrid, Madrid - 31\. maaliskuuta 1621 Madrid, Kastilian kruunu) oli Espanjan ja Portugalin (nimellä Filip II) kuningas vuodesta 1598 kuolemaansa vuoteen 1621 asti.Spain in Decline Spain: A Country Study. Library of Congress, 1988. == Suku == Filip oli kuningas Filip II:n ja tämän neljännen vaimon ja sisarentyttären Anna Itävaltalaisen poika. Hänellä oli seitsemän sisarusta: velipuoli Don Carlos, sisarpuolet Espanjan Alankomaiden kanssahallitsija Isabella Clara Eugenia ja Savoijin herttuatar Catalina Micaela, kaikki hänen neljä täysisarustaan kuolivat alle 10-vuotiaina. Hän peri isänsä uskomukset ja periaatteet, olemalla hurskas, hyväntahtoinen ja erittäin hyveellinen käytöksessään, mutta ei osuutta tämän omaisuuteen. Vanha kuningas myönsi, ettei ollut saanut poikaa, joka olisi kykeneväinen hallitsemaan Jumalan hänelle antamia valtakuntia, ja ennusti että Filip III olisi alamaistensa sätkynukke. Juuri näin tapahtuikin. Filip III oli laiska ja välinpitämätön velvollisuuksiaan kohtaan, vietti pääosan elämästään hovielämän huvituksissa ja jätti hallitsemisen suosikkinsa Lerman herttuan huoleksi.Philip III Encyclopedia Britannica == Nuoruus ja kasvatus == Kun Filip III:n vanhempi velipuoli Don Carlos kuoli mielenvikaisena, heidän isänsä Filip II oli päätellyt, että yksi Carlosin tilan syistä oli ollut kilpailevien ryhmien vaikutus espanjalaisessa hovissa. Hän uskoi, että tämä oli vaikuttanut huonolla tavalla Carlosin koulutukseen ja kasvatukseen, mikä johti hänen hulluuteensa ja tottelemattomuuteensa, ja sen vuoksi hän aikoi kiinnittää paljon enemmän huomiota nuorempien poikiensa kasvatuksen järjestelyihin.Feros, Antonio: Kingship and Favouritism in the Spain of Philip III, 1598–1621. Cambridge: Cambridge University Press, 2006, ss. 16, 17, 19 Filip II nimitti Juan de Zúñigan, Filipin vanhemman veljen prinssi Diegon (1575–1582) aiemman kotiopettajan, jatkamaan tätä tehtävää Filipin kanssa ja valitsi myös García de Loaysan opettajaksi. Heihin liittyi Cristóbal de Moura, Filip II:n läheinen kannattaja. Filip II uskoi, että he tarjoaisivat prinssi Filipille johdonmukaisen ja vakaan kasvatuksen ja varmistaisivat, että hän välttäisi saman kohtalon kuin velipuolensa Carlos. Filipin koulutuksen oli määrä noudattaa isä Juan de Marianan kuninkaallisille prinsseille antamaa mallia keskittyen rajoitusten asettamiseen ja rohkaista yksilön persoonallisuuden muodostumista jo varhaisiässä. Tavoitteena oli vapauttaa kuningas, joka ei ollut tyrannimainen eikä liian alisteinen hovimiestensä vaikutukselle. Prinssi Filip näyttää yleisesti olleen pidetty aikalaistensa keskuudessa: "dynaaminen, hyväntahtoinen ja vakava", sopivan hurskas, "eloisa keho ja rauhallinen asenne", vaikkakin suhteellisen heikkona ruumiilisesti. Vertailu tottelemattoman ja lopulta mielenvikaisen Don Carlosin kanssa oli yleensä myönteinen, vaikka jotkut kommentoivat, että prinssi Filip vaikutti vähemmän älykkäältä ja poliittisesti vähemmän pätevältä kuin edesmennyt velipuolensa. Vaikka Filipille oli opetettu latinaa, ranskaa, portugalia ja tähtitiedettä ja hän näyttää olleen pätevä kielitieteilijä, viimeaikaiset historioitsijat ovat esittäneet epäilyksen siitä, että suurin osa hänen opettajiensa keskittymisestä Filipin kiistatta miellyttävään, hurskaan ja kunnioittavaan luonteeseen oli välttää raportoimasta että kieliä lukuun ottamatta hän ei itse asiassa ollut erityisen älykäs tai akateemisesti lahjakas.Williams, Patrick :The Great Favourite: the Duke of Lerma and the court and government of Philip III of Spain, 1598–1621. Manchester: Manchester University Press, 2006, s. 38 Tästä huolimatta Filip ei näytä olleen naiivi – hänen kirjeenvaihtonsa omien tyttäriensä kanssa osoittaa erityistä varovaisuutta hänen neuvoissaan hovijuonittelujen käsittelemiseen.Sánchez, Magdalena S.: Pious and Political Images of a Habsburg Woman at the Court of Philip III (1598–1621). Teoksessa: Sánchez, Magdalena S. & Saint-Saëns, Alain (toim.) Spanish women in the golden age: images and realities. Greenwood Publishing Group, 1996, ss. 91, 98, 100, 101 == Kuningas == Filip III:n hallituskausi oli menestyksekäs rauhanomaisessa ulkopolitiikassa Länsi-Euroopassa, sisäpolitiikassa moriskot (maurilaista syntyperää olevat kristityt) karkotettiin Espanjasta, erityisesti Valencian alueelta vuosina 1609–1614 ja kuninkaan suosikit hoitivat hallintoa. Hänen yli 20 vuotta kestäneen hallituskautensa aikana Espanja saavutti suurimman alueellisen laajentumisensa yhdistämällä aiemmin Portugalille kuuluneita siirtomaa-alueita Etelä-Amerikassa (Brasilia), Pohjois-Afrikassa (Ceuta) ja sekä alueita Italiassa (Milanon herttuakunta, Napolin kuningaskunta, Sardinian kuningaskunta, Sisilian kuningaskunta). Espanjan imperiumin valtava laajentuminen Euroopassa 1600-luvun alussa sai aikaan rauhanajan, jolloin Espanja saattoi harjoittaa hegemoniaansa ilman sotia. Tosin alusmaa Chilessä mapuchejen ja uudisasukkaiden välinen kiivas jo 70 vuotta kestänyt"Guerra Defensiva". Memoria Chilena. Biblioteca Nacional de Chile. Araucon sota (1546–1612) aiheutti ennen pitkää alkuperäisten asukkaiden orjuuttamisen.Barros Arana, Diego: [1884]. Historia General de Chile. Vol. IV (2. p.). Santiago, Chile: Editorial Universitaria, 2000. s. 341. ISBN 956-11-1535-2. Teatterin, maalaustaiteen ja ennen kaikkea metsästyksen ystävänä hän delegoi hallinnolliset asiat suosikilleen (esp. valido), pääministeri Lerman herttualle (Francisco Gómez de Sandoval y Rojas; Lerman herttua, Denian markiisi, Ampudian kreivi, 1552/1553–1625), joka puolestaan ​​valtuutti ne suosikkiministerilleen Rodrigo Calderónille (Olivan ja Plasencian kreivi, Siete Iglesiasin markiisi, 1576–1621). Lerman herttua korvattiin kuitenkin vuonna 1618 hänen pojallaan Ucedan herttualla (Cristóbal Gómez de Sandoval-Rojas y de la Cerda, Cean ja Denian markiisi, 1581–1624), jonka tehtävät olivat rajalliset. === Moriskojen karkotus 1609–1614 === Ajatuksen Espanjan täydellisestä puhdistamisesta moriskoista esitti Valencian arkkipiispa ja varakuningas Juan de Ribera, jonka näkemyksillä oli vaikutusta Filip III:een. Filipin lopullinen päätös karkottaa Espanjassa yli 800 vuotta asunut ja sen sisälle assimiloitunut väestönosa perustui vähemmän opillisiin kuin taloudellisiin näkökohtiin – moriskojen ”varallisuuden” takavarikointiin – mikä aiheutti mustasukkaisuutta ja katkeruutta muissa Espanjan kristityissä, varsinkin Valenciassa. Taloudellisesti kuninkaallinen valtionkassa hyötyi takavarikoimalla siirrettyjen kansalaisten omaisuutta ja aikanaan kruunua lähellä olevat hyötyisivät halvasta maasta tai kiinteistölahjoituksista. Arviot vaihtelevat hieman, mutta noin 275 000Parker, Geoffrey : Europe in Crisis, 1598–1648. London: Fontana, 1984 s. 150 tai yli 300 000Perry, Mary Elizabeth: The Handless Maiden: Moriscos and the politics of religion in early modern Spain. Princeton: Princeton University Press, 2005, ss. 133, 148, 157 moriskoa pakotettiin pois Espanjasta vuosina 1609–1614. Tämän saavuttamiseksi armada eli laivasto ja 30 000 sotilasta mobilisoitiin perheiden kuljettamiseen Tunisiaan tai Marokkoon. Filip puuttui ongelmalliseen päätökseen, mitä tehdä moriskojen lapsille – pitäisikö heidät viedä islamilaisiin maihin, joissa heidät kasvatettaisiin muslimeina – ja jos he jäävät Espanjaan, mitä heille pitäisi tehdä? Filip määräsi paternalistisesti, että alle 7-vuotiaat moriskolaiset lapset eivät voi olla islamilaisissa maissa, mutta kaikki Valenciaan vietetyt lapset saisivat olla vapaita orjuuden uhasta, ja hylkäsi osan arkkipiispa Riberan äärimmäisistä ehdotuksista. Vaikka tämä toimenpide oli tuolloin suosittu ja sen aikaisempien politiikkojen mukainen, se vahingoitti merkittävästi Valencian, Aragonian ja Murcian kuningaskuntien taloutta. Halvan työvoiman tarjonta ja vuokraa maksavien kiinteistönomistajien määrä näillä alueilla vähenivät huomattavasti, samoin kuin maataloustuotanto.De Maddalena, Aldo : Rural Europe, 1500–1750. Teoksessa: Cipolla, Carlo M. (toim.) The Fontana Economic History of Europe: The Sixteenth and Seventeenth Centuries. London: Fontana, 1974, s. 286 Sokeriruo'on ja riisin viljely oli korvattava valkomulperipuilla, viinitarhoilla ja vehnällä. == Avioliitto ja lapset == Filip avioitui 18. huhtikuuta 1599 Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan keisarin Ferdinand II:n sisaren, serkkunsa Margareeta Itävaltalaisen kanssa. He saivat kahdeksan lasta, joista viisi eli aikuisiksi asti: Filipillä oli läheinen ja kiintynyt suhde puolisoonsa, etenkin ensimmäisen pojan syntymän jälkeen vuonna 1605. Kuningatar Margareeta Itävaltalaisella oli myös huomattava vaikutusvalta mieheensä ja hän taisteli kuolemaansa saakka vaikutusvallasta aviomieheensä pääministeri Lerman herttuan kanssa. Heille syntyi kahdeksan lasta, joista viisi eli aikuiseksi asti. * Anna Itävaltalainen (1601–1666), avioitui Ranskan kuningas Ludvig XIII:n kanssa vuonna 1615 * Maria (1. helmikuuta 1603 – 1. maaliskuuta 1603), kuoli alle kuukauden ikäisenä * Filip IV (1605–1665), Espanjan kuningas * Maria Anna Espanjalainen (1606–1646), avioitui Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Ferdinand III:n kanssa vuonna 1631 * infante, prinssi Carlos (1607–1632), kuoli 24-vuotiaana naimattomana, asui isänsä taloudessa * Ferdinand (1609 /1610–1641), kardinaali; toimi Espanjan Alankomaitten käskynhaltijana, Toledon arkkipiispa 1619–1641 sekä kenraali kolmikymmenvuotisen sodan aikana * Margareeta Francisca (24. toukokuuta 1610 – 11. maaliskuuta 1617), kuoli 6-vuotiaana, jolloin hän osasi jo kirjoittaa ja lukea katekismusta * Afonso Moritz (22. syyskuuta 1611– 16. syyskuuta 1612), kuoli hieman alle 1-vuotiaana Kuningatar Margareeta Itävaltalainen kuoli 3. lokakuuta 1611 vain 26-vuotiaana, alle kaksi viikkoa kahdeksannen lapsensa syntymän jälkeen. Filip ei avioitunut uudelleen. == Perintö == Filip kuoli 42-vuotiaana Madridissa 31. maaliskuuta 1621 kuumeeseen ja ihosairaus erysipelakseen eli ruusuun. Ranskan suurlähettilään François de Bassompierre'n (1579–1646) muistelmissa kerrottu tarina, joka kertoo hänen kuolleen brasero- lämmittimen aiheuttamaan kuumuuteen, koska sopivaa palvelijaa ei ollut paikalla sen poisviemiseen, on humoristinen tapa liiotella hovin erittäin virallista etikettiä. Hänet on haudattu Kuninkaiden pantheoniin, El Escorialiin, Madridissa. Vaikka Filip tunnetaan Espanjassa myös nimellä Filip Hurskas,Stradling, R. A. : Philip IV and the Government of Spain, 1621–1665. Cambridge: Cambridge University Press, 1988, ss. 9, 18 hänen poliittinen maineensa ulkomailla on ollut suurelta osin negatiivinen. Historioitsijat ovat kuvailleet häntä "mitäänsanomattomaksi ja merkityksettömäksi mieheksi",Wedgwood, C. V. : The Thirty Years War. London: Methuen, 1981, s. 55 "onnettomaksi hallitsijaksi" ja "kalpeaksi, nimettömäksi olentoksi, jonka ainoa hyve näytti olevan paheiden puute."Elliott, J. H. : Imperial Spain: 1469–1716. London: Penguin, 1963, Ss. 300-301 Erityisesti Filipin riippuvuus korruptoituneesta pääministeristään Lerman herttuasta on saanut paljon kritiikkiä. Monien mielestä Espanjan taantuminen voidaan ajoittaa niihin taloudellisiin vaikeuksiin, jotka ilmenivät hänen hallituskautensa alkuvuosina. Siitä huolimatta Espanjan hallitsijana valtakunnan huippukaudella ja kuninkaana, joka sai aikaan väliaikaisen rauhan hollantilaisten kanssa (1609–1621) ja toi Espanjan mukaan kolmikymmenvuotiseen sotaan (1618–1648) (alun perin) erittäin hyvällä sotamenestyksellä, Filipin hallituskausi on edelleen kriittinen ajanjakso Espanjan historiassa. == Lähteet == Luokka:Espanjan kuninkaat Luokka:Portugalin kuninkaat Luokka:Habsburgin hallitsijasuku Luokka:Vuonna 1578 syntyneet Luokka:Vuonna 1621 kuolleet