EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Raphael Semmes

Raphael Semmes (27. syyskuuta 1809 Charles County, Maryland – 30. elokuuta 1877 Mobile, Alabama) oli merimies, lakimies, kapteeni ja Etelävaltioiden kenraali sekä amiraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Semmes teki 15-vuotisen uran merimiehenä Yhdysvaltain laivastossa ennen sisällissotaa. Sen lisäksi hän opiskeli lakia ja valmistui 1834 asianajajaksi. Meksikon–Yhdysvaltain sodassa (1846–1848) hän palveli USS Somersilla Yhdysvaltain laivastossa komentajana. Hänen tehtävänään oli tukkia meksikolainen Veracruzin satama. Semmes kunnostautui taistelussa upottamalla meksikolaisten vakoilulaivan, mistä hän sai kiitokset. Sodan jälkeen hän palasi Mobileen lakimieheksi. Kun sisällissota alkoi, hän liittyi Konfederaation merivoimiin. Hän sai CSS Sumterin komennon ja menestyi hyvin jahdatessaan Pohjoisvaltioiden kauppa- aluksia. Hän upotti 18 laivaa Karibialla ja Atlantilla. Tammikuussa 1862 hän vei laivansa korjaukseen Gibraltariin, jota britit pitivät hallussaan. Siellä hänen piti jättää laiva takaa-ajajilleen. Hän matkusti sieltä Lontooseen ja otti siellä äskettäin rakennetun CSS Alabaman komennon. Laivalla hän kaappasi vuoteen 1864 saakka yli 60 Pohjoisvaltioiden alusta. 19. kesäkuuta 1864 pohjoisvaltioiden höyrylaiva USS Kearsarge upotti Alabaman Ranskan rannikon edustalla, mutta sillä välin amiraali Semmes pakeni jälleen ja matkusti Englannista takaisin Amerikkaan. Hänet ylennettiin 10. helmikuuta 1865 komentavaksi amiraaliksi, ja hän sai komentoonsa James Riverin laivueen, jonka tehtävänä oli puolustaa meritietä Richmondiin. Kaupungin hylkäämisen jälkeen huhtikuussa hänen oli pakko upottaa laivansa, jolloin Semmes nimitettiin prikaatinkenraaliksi ja hänen merimiehistään tuli jalkaväkeä. Sodan jälkeen hän oli lyhyen aikaa pidätettynä. Mitään rikossyytteitä ei kuitenkaan voitu todistaa. Hän palasi sodan jälkeen Mobileen, missä hän työskenteli asianajajana, filosofian ja kirjallisuuden professorina, sanomalehtijulkaisijana ja tuomarina. Hän kuoli vuonna 1877. Hän on Alabamassa yhä hyvin suosittu sisällissodan hahmo. Luokka:Yhdysvaltojen sisällissodan etelävaltioiden kenraalit Luokka:Vuonna 1809 syntyneet Luokka:Vuonna 1877 kuolleet
I Am Kloot

I Am Kloot on brittiläinen Manchesterissa vuonna 1999 perustettu vaihtoehtorockia soittava yhtye. Yhtye nauttii Euroopassa ja varsinkin kotimaassaan laajasta kulttisuosiosta. Yhtyeen kappaleet sanoittavat ja säveltävät suurimmaksi osaksi sen keulakuva laulaja-kitaristi John Bramwell. Musiikillinen tyyli vaihtelee melankolisesta ja ehkä hieman psykedeelisestä indie rockista rauhallisen akustiseen brittipopvaikutteiseen musiikkiin. Yhtyeen ensimmäinen albumi Natural History julkaistiin vuonna 2001, joka nousi huonosti Ison-Britannian albumilistalla sijalle 119. Seuraavat albumit I Am Kloot (2003) ja Gods and Monsters (2005) olivat jo suuria menestyksiä Britannian indie rockin piirissä nostaen yhtyeen jonkinlaiseen kulttimaineeseen omassa kotimaassaan. Single "Over My Shoulder" sai myös jonkin verran soittoa medioissa. Jopa kenties kuuluisin Ison-Britannian radio DJ John Peel huomasi myös yhtyeen lahjakkuuden ja he esiintyivätkin kyseisen miehen musiikkisessioissa, joka julkaistiin albumina 2006. Tuorein albumi on alkuperäisesti vuonna 2007 ainoastaan yhtyeen keikoilla jaeltu albumi I Am Kloot Play Moolah Rouge, joka julkaistiin kuitenkin seuraavana vuonna kaupallisena albumiversiona. ==Jäsenet== *John Bramwell - kitara, laulu *Peter Jobston - bassokitara, piano, urut, taustalaulu *Andy Hargreaves - rummut, perkussio Virallisten jäsenten lisäksi yhtyeessä on toiminut monia sessiomuusikoita yhtyeen studiojulkaisuilla sekä keikkamuusikoita live- esiintymisissä. ==Diskografia== * Natural History (2001, #119 UK) * I Am Kloot (2003, #68 UK) * Gods and Monsters (2005, #74 UK) * BBC Radio 1 John Peel Sessions (2006) * I Am Kloot Play Moolah Rouge (2007) * B (2009) * Sky at Night (2010, #24 UK) * Let It All In (2013) * From There to Here (2014) ===Singlet=== * "To You"/"Titanic" (1999, julkaistu ainoastaan tuhat kappaletta) * "Twist"/"86 TV's" (2000) * "Dark Star" (2001, #90 UK) * "Morning Rain" (2001, #94 UK) * "Untitled #1" (2003, #101 UK) * "Life in a Day" (2003, #43 UK) * "3 Feet Tall" (2003, #46 UK) * "From Your Favourite Sky" (2004) * "Over My Shoulder" (2005, #38 UK) * "Maybe I Should" (2005, #128 UK) luokka:Brittiläiset rockyhtyeet
Dorothy Dell

Dorothy Dell Goff (30. tammikuuta 1915 – 8. kesäkuuta 1934) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi niin Broadwaylla kuin elokuvissakin. Mississippin Hattiesburgissa syntyneen Dellin Hollywood-ura jäi varsin lyhyeksi, sillä hän kuoli liikenneonnettomuudessa Kaliforniassa vain 19-vuotiaana. Hän ennätti kuitenkin näytellä muun muassa elokuvassa Pikku päivänsäde (1934), jonka ohjasi Alexander Hall ja jonka tähtenä oli Shirley Temple. Dell oli myös Miss New Orleans 1930. Hänet on haudattu New Orleansin Metairie Cemeteryyn. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Alexander Hall

Alexander Hall (11. tammikuuta 1894 – 30. heinäkuuta 1968) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen töidensä joukossa ovat Pikku päivänsäde (1934), Henki etsii asuntoa (1941) ja Vaimoni sulhaset (1953). Henki etsii asuntoa toi ohjaajalle Oscar-ehdokkuuden. Bostonissa, Massachusettsissa syntynyt Hall kuoli aivoverenkiertohäiriöön San Franciscossa 74-vuotiaana. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Adolphe Menjou

Adolphe Jean Menjou (18. helmikuuta 1890 – 29. lokakuuta 1963) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Pittsburghissa, Pennsylvaniassa, ja kuoli hepatiittiin Kalifornian Beverly Hillsissä 73-vuotiaana. Menjou sai katolisen kasvatuksen ja valmistui Cornellin yliopistosta. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa Nainen Pariisissa (1923), Etusivu uusiksi (1931), Tähti on syntynyt (1937) ja Kunnian polut (1957). Menjoulla oli irlantilainen äiti ja ranskalainen isä. Hän oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1931 ja sai tähden Hollywood Walk of Famelta. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvien näyttelijät Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet Luokka:Amerikanranskalaiset Luokka:Amerikanirlantilaiset
Gunn Margit Andreassen

Gunn Margit Andreassen (s. 23. heinäkuuta 1973 Kristiansand, Norja) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Andreassen on voittanut urallaan kaksi olympiamitalia, hopeaa Salt Lake Cityn viestissä 2002 ja pronssia Naganon viestissä 1998. MM-kisoissa Andreassen on voittanut kaksi kultamitalia, yhden hopeamitalin ja kaksi pronssimitalia. Andreassenilla oli yksi, vuonna 2004 syntynyt David-niminen lapsi ampumahiihtäjä Frode Andresenin kanssa. Poika kuitenkin kuoli yllättäen, ilmeisesti epilepsiakohtaukseen, uudenvuodenpäivänä 2018. ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Norjalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Edna Purviance

Olga Edna Purviance (21. lokakuuta 1895 Paradise Valley, Nevada, Yhdysvallat – 11. tammikuuta 1958 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi Charles Chaplinin mykkäelokuvissa. == Elämä ja ura == Purviance syntyi Paradise Valleyssa Nevadan osavaltiossa Louise ja Madison Gates Purviancelle. Purviancen ollessa kolmevuotias perhe muutti Lovelockin kaupunkiin, jonne vanhemmat perustivat hotellin. Vanhempien erottua vuonna 1902 Louise-äiti jatkoi hotellinpitoa yksin, kunnes vuonna 1904 meni uudelleen naimisiin. Valmistuttuaan paikallisesta lukiosta vuonna 1913 Purviance muutti San Franciscoon, jossa opiskeli vuoden ajan liiketaloutta ja aloitti tämän jälkeen työskentelyn sihteerinä. Vuonna 1915 hän tapasi Charles Chaplinin, joka oli juuri siirtynyt Essanay-elokuvayhtiöön ja etsi elokuviinsa uutta naisnäyttelijää. Purviancella ei ollut kokemusta näyttelemisestä, mutta hän liittyi silti Chaplinin vakionäyttelijöihin. Hänen ensimmäinen roolinsa oli elokuvassa Ilta ulkona (1915). Purviance ja Chaplin aloittivat myös pian suhteen, joka kesti vuoteen 1918. Purviance esiintyi yhteensä yli kolmessakymmenessä Chaplinin lyhytelokuvassa vuosina 1915–1923 ja hänen pitkissä elokuvissaan Chaplinin poika (1921) ja Nainen Pariisissa (1923). Nainen Pariisissa oli Chaplinin ensimmäinen draamaelokuva, jonka kautta hän yritti myös luoda Purviancelle uutta uraa draamanäyttelijänä antamalla tälle pääroolin, sillä hän piti vanhentunutta Purviancea sopimattomana jatkamaan komediarooleissa. Vaikka elokuva sai erinomaiset arviot, Purviance ei enää jatkanut elokuvauraa lopetettuaan näyttelemisen Chaplinin ohjauksessa. Hän esiintyi sen jälkeen vain kahdessa elokuvassa, pääosassa Josef von Sternbergin esittämättä jääneessä elokuvassa A Woman of the Sea (1926), jonka Chaplin tuotti, sekä ranskalaisessa elokuvassa Education du Prince (1927). Chaplin kuitenkin piti Purviancen studionsa palkkalistoilla aina tämän kuolemaan asti. Elokuvauransa jälkeen Purviance vetäytyi Hollywoodista. Hän oli vuosina 1938–1945 avioliitossa lentäjä John Squiren kanssa ja kiersi tämän mukana lentäen Yhdysvaltoja ja Etelä-Amerikkaa. Purviance kuoli syöpään 11. tammikuuta 1958, ja hänet haudattiin Grand View Memorial Park Cemeteryyn Kalifornian Glendaleen. == Aiheesta muualla == * Edna Purviance-fanisivusto * Edna Purviance SilentEra.comissa Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvien näyttelijät Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
William T. Anderson

William T. ”Bloody Bill” Anderson (1839 – 26. lokakuuta 1864) oli etelävaltioiden sissijohtaja Yhdysvaltain sisällissodassa. Hänet tunnettiin raakuudestaan Unionin sotilaita, Jayhawker-sissejä ja Unionia kannattavia siviilejä kohtaan Missourissa ja Kansasissa. Anderson syntyi Kentuckyssä ja kasvoi Huntsvillessä, Missourissa. Hänen isänsä oli hatuntekijä William C. Anderson. Isä matkusti pian Kaliforniaan, jolloin Bill muutti äitinsä ja veljiensä kanssa Agnes City Townshipiin, Kansasiin. Hän työskenteli jonkin aikaa vankkurireiteillä ja oli epäiltynä rikoksista, lähinnä hevosvarkauksista Missourissa. Kesällä 1863 Anderson liittyi veljensä kanssa William Quantrillin komentamaan etelävaltioita kannattavaan sissijoukkoon. Hänen sisarensa Mary, Josephine ja Martha oli viety Kansas Cityyn vankilaan epäiltyinä etelävaltioiden sissien avustamisesta. 14. elokuuta vankila romahti, jolloin Mary rampautui ja neljä naista, heidän joukossaan Josephine, kuoli. Tämä sai Andersonin kohtelemaan Unionin sotilaita ja siviilejä erittäin raa’asti. Anderson osallistui Lawrencen kaupungin ryöstöön Kansasissa 21. elokuuta 1863. Noin 200 miestä ja poikaa surmattiin ja kaupungin rakennukset poltettiin. Tämän jälkeen Anderson perusti oman sissikomppaniansa Missourissa maaliskuussa 1864. Hänen joukkoonsa kuuluivat Jesse James ja Frank James, ja heillä oli tapana ampua vankinsa ja koristaa hevostensa suitset näiden päänahoilla. 27. syyskuuta 1864 Anderson ja hänen miehensä syyllistyivät Clementin massamurhaan Missourissa. He ryöstivät siviilejä ja tappoivat 22 Unionin sotilasta, jotka olivat menossa koteihinsa lomalle. Tämän jälkeen Unionin majuri A. V. E. Johnston järjesti Andersonille väijytyksen, mutta etelävaltioiden sissit nujersivat hänet ylivoimalla. Antautuneet ammuttiin ja 120 Unionin miestä sai surmansa. Unionin eversti Samuel P. Cox otti nyt tehtäväkseen Andersonin eliminoimisen. Hän paikansi Andersonin Rayn piirikuntaan Missourissa ja järjesti väijytyksen, jossa Andersonia ammuttiin päähän. Andersonin ruumis vietiin Richmondiin Missouriin ja asetettiin julkisesti näytteille ja valokuvattiin. Hänet haudattiin Richmondin pioneerien hautausmaahan merkitsemättömään hautaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset rikolliset Luokka:Vuonna 1839 syntyneet Luokka:Vuonna 1864 kuolleet
Point of Impact

Point of Impact (tunnetaan myös nimellä Spanish Rose) on vuonna 1993 ensi- iltansa saanut yhdysvaltalainen rikoselokuva. Elokuvan ohjasi Bob Misiorowski ja käsikirjoitti George Fernandez. Pääosassa esiintyivät Michael Paré, Michael Ironside ja Barbara Carrera. ==Juoni== Jack David on kova ja suorapuheinen poliisi, jota syytetään työparinsa kuolemasta erään pieleen menneen tehtävän johdosta. Kaiken syytösten takana on korruptoitunut pomo Martin Cullen. David erotetaan poliisivoimista ja saa yllättäen töitä kuubalaiselta rikospomolta Roberto Largolta. Davidin tehtävänä on toimia Largon vaimon Evan henkivartijana. David saa tietää Largon olevan yhteydessä entiseen pomoonsa Culleniin ja yrittää saada totuuden selville, jolla hän saisi paljastettua koko huijauksen.Point of Impact rottentomatoes.com Viitattu 16.8.2012 ==Näyttelijät== ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1993 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintatrillerit Luokka:Yhdysvaltalaiset independent- elokuvat
Backsliders

Backsliders oli 1970- ja 1980-luvun taitteessa perustettu suomalainen hard rock -yhtye. Erityisesti moottoripyöräilijöiden keskuudessa suosittu yhtye ehti julkaista viisi studioalbumia sekä yhden Hurriganes-coveralbumin yhdessä kitaristi Albert Järvisen kanssa nimellä Flashbacksliders, kunnes yhtyeen toiminta hiipui 1990-luvun puolivälissäRiders ja Backsliders Ylen elävä arkisto. Kitaristit Dan Eklund ja Olli Hildén jatkoivat Backslidersin jälkeen soittajina Michael Monroen taustayhtyeessä. Hildén on Monroen serkku. == Jäsenet == * Marko Hirsma (laulu ja basso) * Dan "Danny" Eklund (kitara) * Marko Kainulainen (rummut, 1994) * Kari "Paku" Pakkanen (rummut, 1991–1994) * Markku "Crazy" Heiskanen (kitara, 1993–1994) * Olli "Ölli" Hildén (kitara, 1987–1993) * Antti "Ana" Haglund (rummut) * Kari "Flatsnake" Väisänen (rummut alkuperäisessä kokoonpanossa) == Albumit == * FTW Blues (1985) * Nobody Rides For Free (1987) * National Nightmare (1987, Nobody Rides For Free -levyn UK- versio) * Same Shit - Different Day (1989) * Double Or Nothing (1991) * No Pain No Gain (1994) Flashbacksliders: * Let's Go Rockin' Tonight (1990) Kokoelma-albumit: * Full Speed 1985-1994 (2006) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Ylen Elävä arkisto: Riders ja Backsliders Luokka:Suomalaiset hard rock -yhtyeet
Ernie Davis

Ernie Davis (14. joulukuuta 1939 New Salem, Fayette County, Pennsylvania – 18. toukokuuta 1963 Cleveland, Ohio) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän voitti vuoden 1961 Heisman Trophyn. Hän oli ensimmäinen afroamerikkalainen pelaaja, jolle myönnettiin kyseinen palkinto. Yli 50 yliopistoa tarjosi Davisille stipendiä aikana, jolloin ne olivat afroamerikkalaisille tiukassa. Hän päätti seurata Syracusen yliopistossa idoliaan Jim Brownia, jonka urheilulehti The Sporting News valitsi vuonna 1999 kaikkien aikojen amerikkalaisen jalkapallon ammattilaispelaajaksi. Syracusessa Davis sai kannettavakseen Brownin numeron 44 paidan. Lukuisten voittojen ja murskattujen yliopistosarjaennätysten kautta Davisista tuli NFL:n ykkösvaraus (ensimmäinen afroamerikkalainen ykkösvaraus) 1962. Varauksen teki Washington Redskins, mutta Davis kaupattiin heti Cleveland Brownsiin, jossa Jim Brownkin pelasi. Davis ei kuitenkaan pelannut yhtään ammattilaisottelua, sillä hän sairastui kesällä 1962 akuuttiin myelooiseen leukemia, johon hän kuoli toukokuussa 1963 vain 23-vuotiaana. Hänelle myönnettiin vuonna 1979 postuumisti paikka College Football Hall of Famessa. Ernie Davis Middle School on hänen mukaansa on nimetty koulu Elmirassa Chemungin piirikunnassa New Yorkissa, jonne hän muutti 12-vuotiaana ja jossa hänen lahjansa amerikkalaiseen jalkapalloon kävivät ilmi. Davis on haudattu paikkakunnan Woodlawnin hautausmaalle. Robert C. Gallagherin kirjaan Ernie Davis: The Elmira Express perustuva Hollywood-elokuva Express - Ernie Davisin tarina () vuodelta 2008 kertoo Ernie Davisin elämäntarinan. Elokuvassa Davisia näyttelee Rob Brown. Syracuse Orangen päävalmentaja Ben Schwartzwalderia näyttelee Dennis Quaid. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Elmira Star-Gazetten sähköinen Ernie Davis -arkisto *Ernie Davisin henkilökuva Heisman Trophyn sivuilla *College Hall of Famen biografiasivu *Ernie Davis Find-a-Grave.comissa Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Heisman Trophyn voittajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Eduard Venski

Eduard Venski (s. 21. huhtikuuta 1977) on valkovenäläinen lentopallovalmentaja ja lentopalloilija,pelipaikaltaan keskitorjuja. Hän on toiminut kyyjärveläisen Kyky-Betsetin päävalmentajana vuodesta 2021. Kaudeksi 2022–2023 Kyky-Betset nousi Mestaruusliigaan. Venski pelasi itse Mestaruusliigassa kaudesta 2002–2003 lähtien. Suomessa hänen seuransa oli kauteen 2015–2016 saakka Vammalan Lentopallo, jonka riveissä Venski saavutti kaksi SM-kultaa, kaksi SM- hopeaa ja kolme SM-pronssia. Kaudelle 2016–2017 Venski siirtyi Kyky-Betsetin joukkueeseen Ykkössarjaan. Venski on valittu urallaan kuusi kertaa lentopalloliigan tähdistökentälliseen (2009, 2010, 2011, 2012, 2014, 2015), ja kerran hänet on noteerattu liigan parhaimmaksi pelaajaksi (2011). Venski on kautta aikain toiseksi eniten tähdistökentälliseen valintoja saanut pelaaja lentopalloliigassa. SM-liigaotteluita Venski on kaiken kaikkiaan pelannut uransa aikana liki 500. Venski on voittanut lentopalloliigan torjuntatilaston viidesti, kausina 2008–2009, 2009–2010, 2010–2011, 2012–2013, 2014–2015. Kauden 2015–2016 päätteeksi VaLePa ilmoitti seuraikoniksi muodostuneelle Venskille, ettei halua jatkaa hänen sopimustaan. Venski olisi ollut valmis tekemään jatkosopimuksen. Venski pelasi VaLePassa yhtäjaksoisesti yhteensä 14 kautta. == Saavutukset == ==== Seurajoukkueessa ==== * SM-kulta 2012, 2014– * SM-hopea 2011, 2016 * SM-pronssi 2008, 2013, 2015 * Suomen Cupin kulta 2012 * Suomen Cupin hopea 2013 ===== Henkilökohtaiset ===== * Lentopalloliigan tähtiseitsikossa 2009, 2010, 2011, 2012, 2015 * Lentopalloliigan vuoden pelaaja 2011 * Lentopalloliigan torjuntatilaston voitto 2009, 2010, 2011, 2013, 2015 ==Lähteet== Luokka:Valkovenäläiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Glen Duncan

Glen Duncan (s. 1965 Bolton) on brittiläinen kirjailija. Duncan opiskeli filosofiaa ja kirjallisuutta Lancasterin yliopistossa. Hänen esikoisromaaninsa Hope ilmestyi vuonna 1997. Duncan asuu New Yorkissa ja Lontoossa. ==Tuotanto== * Hope (1997) * Love Remains (2000) * * Weathercock (2003) * Death of an Ordinary Man (2004) * The Bloodstone Papers (2006) * A Day and a Night and a Day (2009) * * * == Lähteet == Luokka:Brittiläiset kirjailijat Luokka:Brittiläiset kauhukirjailijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mosby Parsons

Mosby Monroe Parsons (21. toukokuuta 1822 – 15. elokuuta 1865) oli yhdysvaltalainen upseeri Meksikon–Yhdysvaltain sodassa ja prikaatikenraali etelävaltioiden armeijassa Yhdysvaltain sisällissodan aikana. ==Lapsuus ja nuoruus== Parsons syntyi Gustavus Adolphus Parsonsin ja hänen vaimonsa Patience Monroe Bishopin vanhimmaksi lapseksi Charlottesvillessä Virginiassa. Kun hän oli 13-vuotias, perhe muutti Colen piirikuntaan Missouriin. Kaksi vuotta myöhemmin Parsons muutti uudestaan Jefferson Cityyn, mitä hän piti sen jälkeen kotinaan. Nuorena miehenä Mosby luki lakia ja sai pätevyyden 1846. Hän palveli vapaaehtoisena Meksikon-Yhdysvaltain sodassa kapteenina eversti Alexander W. Doniphanin rykmentissä ja sai maininnan urheudesta Sacramenton taistelussa 28. helmikuuta 1847. Hän palasi sodan jälkeen Missouriin ja avioitui Mary Wellsin kanssa 18. syyskuuta 1850. Hänen vaimonsa kuitenkin kuoli kolmen vuoden päästä, ja hänelle jäi poika Stephen Kearney Parsons. Parsons palveli Yhdysvaltain piiriasianajajana läntisessä Missourissa. Vuonna 1856 hänet valittiin valtion lainsäädäntöön. Hänestä tuli osavaltion senaattori vuonna 1858. Hän palveli senaattorina alkuvuoteen 1861 ja sisällissodan syttymiseen saakka. ==Sisällissota== Eroamiskriisin aikana Missourissa Parsons nimitettiin prikaatikenraaliksi ja komentajaksi 6. Missourin kansalliskaartiin. Hän saapui liian myöhään eikä ehtinyt ottaa osaa kahakkaan Boonvillessä mutta johti divisioonaansa Carthagessa ja Wilson's Creekin taistelussa Missourissa ja Pea Ridgen taistelussa Arkansasissa. Parsons nimitettiin prikaatikenraaliksi konfederaation armeijaan 5. marraskuuta 1862, ja hän johti jalkaväkiprikaatiaan Prairie Grovessa Arkansasissa kuukautta myöhemmin. Hänen joukkonsa osallistui hyökkäykseen Helenaan Arkansasiin 4. heinäkuuta 1863, ja hän auttoi Richard Tayloria pysäyttämään Nathaniel Prentice Banksin Red River -sotaretken 1864 Louisianassa, ja vastustamaan Unionin kenraalimajuri Frederick Steele Camdenin tutkimusretkeä Arkansasiin. Parsonsin ylensi kenraalimajuriksi Trans- Mississippin alueen komentaja Edmund Kirby Smith 30. huhtikuuta 1864, mutta presidentti Jefferson Davis ei vahvistanut ylennystä. ==Viimeiset vaiheet== Sodan päätyttyä Parsons lähti monien muiden Missourin konfederaatiolaisten tavoin Meksikoon, koska ei halunnut antautua. Parsons ja hänen viisi kumppaniaan, mukaan lukien entinen konfederaation kongressin jäsen Aaron H. Conrow, vangittiin ja teloitettiin lähellä Camargoa Chihuahuassa 15. elokuuta 1865. Asialla oli rosvojoukko. Hänet on sanottu haudatun Nuevo Leoniin, mutta hautapaikkaa ei tiedetä, eikä varmuutta ole siitä, haudattiinko hänet ylipäänsä. Luokka:Yhdysvaltojen sisällissodan etelävaltioiden kenraalit Luokka:Vuonna 1822 syntyneet Luokka:Vuonna 1865 kuolleet
Jake McDorman

Jake McDorman (s. 8. heinäkuuta 1986) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvassa Aquamarine hengenpelastaja Raymondia ja Kampus Greekissa Evania. McDorman näytteli pääosaa Brian Finchiä CBS:n jännityssarjassa Limitless. Hän on myös vieraillut esimerkiksi televisiosarjoissa C.S.I. Miami ja House. == Biografia == === Nuoruus === McDorman syntyi Dallasissa, Texasissa Deborah Gale (o.s. Stallings) ja John Allen McDorman III:lle. McDormanilla on pikkusisko, Morgan, sekä isosiskopuoli, Mandy. Lopetettuaan Boy Scouts of Americassa panostaakseen näyttelijänuraansa McDorman sai ensimmäisen roolinsa esittäen partiolaista opetusvideossa. McDorman opiskeli näyttelemistä Dallas Young Actors Studiossa ja kävi Richmondin High Schoolia, Westwood Junior High Schoolia sekä Northwood Hills Elementary Schoolia. == Filmografia == === Elokuvat === * 2005: Echoes of Innocence - Dave * 2006: Clark and Michael - Nate * 2006: Aquamarine - Raymond * 2006: Anna palaa 3 - Brad Warner * 2007: Die Hard 4.0 - Jim * 2010: Craigslist Killer - Phillip Markoff * 2014: American Sniper - Ryan "Biggles" Job ===Televisio=== * 2003: Run of the House (2 jaksoa: "Pilot" ja "Kiss & Tell") - Scott Banks * 2004–2005: Quintuplets (22 jaksoa) - Parker Chase * 2006: House (1 jakso: "Safe") - Dan * 2006: C.S.I. Miami (1 jakso: "Going, Going, Gone") - Carl Thornton * 2007: Todistettavasti syyllinen (1 jakso: "Knuckle Up") - Tanner * 2007–2011: Kampus Greek - Evan Chambers * 2015-: Limitless - Brian Finch ===Palkinnot=== * 2004: The Teen Choice Awards 2004 Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
TW Hydrae

TW Hydrae on T Tauri -tyypin muuttuva tähti, joka sijaitsee Vesikäärmeen tähdistössä, noin 56 parsekin (183 valovuoden) etäisyydellä.http://simbad.u-strasbg.fr/simbad/sim- id?protocol=html&Ident;=TW+Hydrae Se on osa laajempaa, nuorten tähtien muodostamaa TW Hydraen assosiaatiota. TW Hydrae on varsin nuori tähti. Sen massa on suunnilleen yhtäsuuri kuin Auringolla, mutta ikä on vain noin 10 miljoonaa vuotta. Tähteä ympäröi protoplanetaarinen kiekko, jonka säde on noin 225AU:ta ja jonka keskellä on noin 8AU läpimittainen aukko. Radio- ja infrapuna-alueella tehtyjen mittausten perusteella on päätelty, että kiekossa tapahtuu aktiivista planetesimaalien muodostumista.http://arxiv.org/abs/astro- ph/0506644 Tähdeltä on löydetty myös vajaan 10 Jupiterin massainen planeetta, TW Hya b.http://adsabs.harvard.edu/abs/2008Natur.451...38S ==Lähteet== Luokka:Pääsarjan tähdet Luokka:T Tauri -tähdet
John Greely

John Greely on metallimusiikin laulaja, joka on laulanut yhdysvaltalaisessa power metal -yhtyeessä Iced Earth. Hän oli laulajana yhtyeen albumilla Night of the Stormrider. Myöhemmin hän menetti asemansa vokalistina jouduttuaan erimielisyyksiin Jon Schafferin kanssa. == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset metallimusiikin laulajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt en:John Greely
Nathaniel Lyon

Nathaniel Lyon (14. heinäkuuta 1818 – 10. elokuuta 1861) oli Unionin kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Hänet muistetaan toimistaan Missourissa sodan alussa. Hän oli ensimmäinen sisällissodassa kaatunut Unionin kenraali. Lyon oli syntynyt Ashfordissa Connecticutissa ja valmistui West Pointista vuonna 1841. Hän sai komennuksen toiseksi luutnantiksi 2. USA:n ratsuväkeen ja taisteli seminolisodissa Floridassa ja Meksikon–Yhdysvaltain sodassa. Hänet ylennettiin kapteeniksi Contrerasiin ja Churubuscoon. Hän palveli rajaseudulla, ja osallistui intiaanien joukkomurhaan Clear Lakessa Kaliforniassa vuonna 1850. Maaliskuussa 1861 hän saapui St. Louisiin komentamaan D-komppaniaa 2. USA:n jalkaväkeen. Hän epäili kaupungin kuvernöörin antavan salaa aseita etelävaltioille Unionin asevarastosta, ja marssitti joukkonsa piirittämään Missourin osavaltion joukkojen leiriä. Seurauksena oli mellakointia St. Louisissa ja 10. toukokuuta 1861 hänen joukkonsa avasivat tulen siviilijoukkoon, jolloin 28 ihmistä kuoli ja 77 haavoittui. Tämän jälkeen hänet ylennettiin prikaatinkenraaliksi ja hän sai komentoonsa Unionin joukot Missourissa. Lyon julisti sodan St. Louisin kuvernööri Claiborne J. Jacksonia ja Missourin osavaltiokaartia vastaan. Lyon jahtasi Jacksonia Jeffersonvilleen, josta kuvernööri pakeni osavaltion hallinnon kanssa Boonevilleen, ja Lyon nimitti tilalle oman hallituksensa. 13\. heinäkuuta Lyon leiriytyi Springfieldiin Missouriin 6 000 unionin sotilaan kanssa. Sterling Pricen ja Benjamin McCulloughin 12 000 miehen konfederaatiolaisjoutkot marssivat Springfieldiin, ja 10. elokuuta armeijat kohtasivat Wilson's Creekin taistelussa. Lyon haavoittui taistelussa kahdesti, ja lopulta häntä ammuttiin rintaan, päähän ja jalkaan. Hänet on haudattu Eastfordiin Connecticutiin. Luokka:Yhdysvaltalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1818 syntyneet Luokka:Vuonna 1861 kuolleet
Dominic Barker

Dominic Barker (s. 1966 Lancashire, Englanti) on nykyisin Barcelonassa asuva kirjailija. Hän on julkaissut nuorten fantasiaromaanin Pertteli: Poika joka ei halunnut pelastaa maailmaa ja sen jatkon Blart II: The Boy Who was Wanted Dead or Alive - Or Both. == Aiheesta muualla == * Vesa Sisättö: Teini-ikäinen maailmanpelastaja. Helsingin Sanomat 19.7.2007. Luokka:Englantilaiset fantasiakirjailijat Luokka:Englantilaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pyhän Andreaan kirkko (Oulu)

Pyhän Andreaan kirkko on yksi Karjasillan seurakunnan kirkoista. Kirkko sijaitsee Kaakkurin kaupunginosassa Oulussa. Punatiilinen modernistinen kirkko on rakennettu vuosina 2003–2004. Sen on suunnitellut arkkitehti Janne Pihlajaniemi arkkitehtitoimisto Arkkitehdit m3 Oy:stä. Kirkkosaliin mahtuu 500 henkeä. Kirkon lattiamosaiikit ja ikkunalasien kuvioinnit on suunnitellut taidegraafikko Lauri Rankka. Kirkkotekstiilit ovat tekstiilitaiteilija Tiina Toivolan käsialaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lauri Rankka:Työt Kaakkurin kirkossa Luokka:Oulun kirkkorakennukset Luokka:Kaakkuri Luokka:Suomen kivikirkot
George Beahm

George Beahm on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kustantanut kirjoja ja toiminut kustantamoissa markkinointijohtajana, kustannustoimittajana ja kirjojen pakkaajana. Hän on kirjoittanut kymmeniä kirjoja kirjailijoista ja kirjallisuudesta. Beahm asuu puolisonsa kanssa Virginiassa. == Lähteet == == Suomennetut teokset == * * == Aiheesta muualla == * Kotisivu * Amazon * Harry Potter -kumppani. Harry Potter -fanit 2006. * Vesa Sisättö: Harry Potter -kumppani. Helsingin sanomat 8.4.2006. * Mari Viertola: Helpottava hakuteos? Turun sanomat 17.3.2006. Luokka:Yhdysvaltalaiset tietokirjailijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Andrei Bitov

Andrei Georgijevitš Bitov (; 27. toukokuuta 1937 Pietari – 3. joulukuuta 2018 Moskova, Venäjä)Умер писатель Андрей Битов oli venäläinen kirjailija, joka on kirjoittanut useita kokeellisia teoksia. Hän sai Bunin-palkinnon 2006 proosavalikoimastaan. ==Elämänvaiheet== Bitov eli suurimman osan elämästään Pietarissa. Kaupungin kirjallisuuden ja kulttuurin historia eli “Pietarin kaupungin myytti” on hänen tuotantonsa ydintä. Hän aloitti opinnot geologisessa instituutissa 1956 ja valmistui sieltä 1962. Opiskeluaikanaan hän alkoi liikkua piireissä, jotka etsivät uudenlaista kirjallista kulttuuria. Nämä piirit halusivat löytää “nykytodellisuuden nykyaikaisen ilmaisumuodon”. Siihen ei riittänyt pelkkä sosiaalisen todellisuuden kuvailu. ==Tuotanto== Bitovin kirjailijanura alkoi vuonna 1962 novellikokoelmalla. Novellien ja romaanien lisäksi Bitov on kirjoittanut myös matkakuvauksen Armeniasta.Kirjailijan esittely teoksen Poisliitävä Monahov kansipaperissa. Bitovin kertomukset voidaan jakaa psykologisiin novelleihin ja matkakertomuksiin. Toisaalta matka on teema ja motiivi kautta koko hänen tuotantonsa. Päähenkilö on usein itsensä vieraantuneeksi kokeva tarkkailija. Bitov rakensi erilaisista kulttuuriaineksista vivahteikasta ja lyyristä proosaa. Bitov on ollut professori Pekka Pesosen keskeinen tutkimuskohde. Pesonen pitää Bitovia ”venäläisen postmodernismin” isänä. == Suomennetut teokset == * * * Sisältää novellit ** Näkymä Troijan taivaasta ** O - numero vai kirjain ** Puskinin valokuva ** Säkeitä kahvikupista ** Taistelu Alfabetissa * ; Novellit ja muut kirjoitukset * Kuva, suom. Adrian, Esa Neuvostoproosaa 3, Uusimmat vuosikymmenet, valikoinut. Sergei Zalygin, venäjän kielestä suom. Esa Adrian, WSOY 1979 ISBN 951-0-09401-3 * Free Puškin! Julkaisussa: Parnasso vsk. 49 (1999): 2 == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Pekka Pesonen: "Aikanautti Andrei Bitov – venäläisen postmodernismin klassikko", teoksessa Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Anders Bodelsen

Anders Bodelsen (11. helmikuuta 1937 Kööpenhamina, Tanska – 17. lokakuuta 2021Anders Bodelsen, Forfatterweb.dk, viitattu 21.12.2021 ) oli tanskalainen kirjailija. Hänet yhdistettiin tanskalaisen kirjallisuuden 1960-luvun uusrealismin aaltoon. Bodelsenin esikoisromaani De lyse nætters tid ilmestyi 1959. Varsinaisen läpimurtonsa hän teki 1965 novellikokoelmilla Drivhuset ja Rama Sama. Hän kirjoitti muun ohella tieteis- ja jännitysromaaneja sekä näytelmiä. == Suomennetut teokset == * Operaatio Cobra (Operation Cobra), suom. Lea Karvonen, Helsinki: Tammi 1977 ISBN 951-30-3625-1 * Uhrit ovat hiljaa (Haendeligt uheld, 1968); Tekijän korj. laitoksesta suom. Arto ja Kirsti Ingervo. WSOY 1970 * Ajattele jotakin lukua (Taenk på ett tal, 1968); suom. Arto ja Kirsti Ingervo. WSOY 1969 * Jäätymisen aika (Fryspunkten, 1969); suomennettu ruotsista, suomentaja Väinö Kirstinä, Helsinki: Tammi 1975 ISBN 951-30-2959-X * Loukussa (Frysepunkten, 1973); suom. Väinö Kirstinä, Helsinki: Tammi 1975 ISBN 951-30-2908-5 * Kamppailu rahalippaasta (Guldregn, 1986); suom. Kari Vaijärvi ja Pirre Vaijärvi. Karkkila: Kustannus-Mäkelä 1987 ISBN 951-873-146-2 * Lahja (Gaven), kuunnelma, suomentanut Caj Westerberg. Yleisradio 1994 ==Lähteet== Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Jännityskirjailijat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Gino Bianco

Luigi Emilio Rodolfo Bertetti Bianco, paremmin tunnettu nimellä Gino Bianco (22. heinäkuuta 1916 Milano, Italia - 8\. toukokuuta 1984 Rio de Janeiro, Brasilia) oli kilpa-ajaja, joka ajoi yksityistä Maseratia Escuderia Bandeirantes-tallille. Hän muutti lapsena Brasiliaan ja aloitti kilpa-autoilun siellä. Hän osallistui neljään Formula 1-osakilpailuun, parhaana tuloksenaan 18. sija 1952 Britannian Grand Prix:ssa. Muut kilpailut Bianco keskeytti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *http://www.statsf1.com/en/gino-bianco.aspx Luokka:Brasilialaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Crazy Machines

Crazy Machines on saksalaisen FAKT Softwaren kehittämä tietokonepeli. Pelimekaniikka perustuu suurelta osin The Incredible Machine -pelisarjaan. Crazy Machines on pulmapeli, jossa pelaajan tulee suorittaa erilaisia tehtäviä monimutkaisia laitteistoja rakentamalla. Peliin on julkaistu useita laajennuksia ja sille on tehty jatko-osa Crazy Machines II. Pelistä on olemassa sekä saksan- että englanninkielinen versio. == Laitteistovaatimukset == * 800 MHz CPU * 128 Mt RAM * DirectX 8 -yhteensopiva näytönohjain 32 Mt muistilla * DirectX 8.0 -yhteensopiva äänikortti * 60 Mt vapaata kiintolevytilaa * CD ROM -asema * Windows 98/ME/2000/XP/Vista == Aiheesta muualla == * Crazy-machines.com – Pelin virallinen sivusto , Luokka:Windows- pelit Luokka:Mac OS -pelit Luokka:Pulmapelit Luokka:Vuoden 2005 videopelit
Herbie Brennan

James Herbert ”Herbie” Brennan (5. heinäkuuta 1940 – 1. tammikuuta 2024) oli irlantilainen kirjailija. Hän kirjoitti useita kymmeniä kirjoja ja hänen teoksiaan julkaistiin yli viidessäkymmenessä maassa. Herbie Brennan kiinnostui fantasiasta pelattuaan Dungeons and Dragons -roolipeliä. Fantasiakirjojen lisäksi hän käsikirjoitti 1980-luvulla kuningas Arthurin legendaan löyhästi perustuvia Grailquest-sarjan fantasiaroolipelejä, joista tuli erittäin suosittuja. == Suomennetut teokset == * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vesa Sisättö: Keijusota voittaa perhekriisin. Helsingin Sanomat 14.1.2004. Luokka:Irlantilaiset fantasiakirjailijat Luokka:Irlantilaiset kirjailijat Luokka:Irlantilaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Loveenlankeaminen

Loveenlankeaminen tarkoittaa suomalaisessa kansanperinteessä tietäjän vaipumista tai matkustamista loveen, joka käsitettiin ehkä yleisimmin vainajalaksi. Tutkijat ovat arvelleen loveenlankeamisen tarkoittavan hurmos- eli transsitilaa. Šamanistisissa perinteissä noidat ovat käyttäneet hurmostilaan päästäkseen muun muassa paastoamista, hyppelyä, soittoa ja huumausaineita. Suomensukuiset kansat ovat aikanaan käyttäneet noitarumpua ja päristintä. Loveenlankeamisen alussa tapahtuu hermokouristuksia, jotka johtavat tajuttomuuteen. Tässä tilassa henkilö sielun uskotaan poistuvan ruumiista tuonpuoleiseen, missä häneen asettuvat henget ja saneluttavat hänellä tahtonsa. Luokka:Mytologia
Kalkkistabilointi

Kalkkistabilointi on jäteveden hygienisointimenetelmä. Sen teho perustuu siihen, että taudinaiheuttajat eivät pysty elämään tai lisääntymään korkeilla (>10) pH tasolla. Kalkkistabilointi voidaan suorittaa joko poltetulla- tai sammutetulla kalkilla. Sammuttamaton kalkki nostaa pH:n lisäksi myös käsiteltävän lietteen lämpötilaa. Tärkeää stabiloimisen onnistumisen kannalta on lietteen ja kalkin tehokas sekoittaminen. ==Poltetulla kalkilla stabilointi== Maa- ja metsätalousministeriön ja Kasvintuotannon tarkastuskeskuksen ohjeen mukaan puhdistamoliete on hygienisoitu kun lietteen pH nousee vähintään 12:een ja lämpötila kohoaa samanaikaisesti 55 °C:een kahden tunnin ajaksi. Lämpötilareaktio saadaan aikaan käyttämällä poltettua eli sammuttamatonta kalkkia (Cao). Poltettu kalkki reagoi veden ja hiilidioksidin kanssa muodostaen kalsiumhydroksidia ja lämpöä. ==Sammutetulla kalkilla stabilointi== Sammutettua kalkkia eli kalsiumhydroksidia (Ca(OH)²) käytetään käyttö- ja jätevedenpuhdistusprosesseissa, metallurgisessa teollisuudessa ja rakennusteollisuudessa. Sammutettu kalkkia kutsutaan myös rakennushienokalkiksi. Sammutetulla kalkilla stabilointi voidaan suorittaa: *Käsiteltävän lietteen pH nostetaan yli 12:een, jolloin seuraavien 48 tunnin aikana pH:n nousu tuhoaa suurimman osan bakteereista ja viruksista. *Nostetaan lietteen pH yli 11 vähintään 14 vuorokauden ajaksi ja pidetään lämpötila yli 20 °C. ===Haja-asutusalueiden sakokaivolietteiden kalkkistabilointi=== Haja- asutusalueiden sakokaivolietteiden kalkkistabiloinnilla tarkoitetaan jäteveden käsittelyjärjestelmistä poistettavan lietteen hygienisointia sammutetulla kalkilla. Jätevesiliete hygienisoidaan sekoittamalla lietteeseen sammutettua eli rakennushienokalkkia. Hygienisoiva vaikutus perustuu lieteseoksen emäksisyyteen (tavoite pH yli 12) ja stabilointiaikaan. Haja-asustusalueilla muodostuvaa sakokaivolietettä on mahdollista levittää omasta sakokaivosta omalle pellolle mikäli sakokaivoliete on hygienisoitu ennen peltoon levittämistä. Hyväksytyt menetelmät ovat kalkkistabiloinnin lisäksi termofiilinen mädätys, kompostointi, Kemicond-menetelmä tai terminen kuivaaminen. Jätevesilietettä, joka on peräisin tilalla asumisesta ja/tai tilalla tapahtuvasti muusta toiminnasta (joka ei tarvitse ympäristölupaa) voi levittää pellolle ilman ympäristölupaa, mikäli se hygienisoidaan. Kalkkistabilointi sammutetulla kalkilla voidaan suorittaa myös nk. yhteiskeräilypisteessä, jossa yrittäjä kerää lietteet suureen lietesäiliöön (enintään 100 m3). Lietesäiliön, jossa kalkkistabilointi suoritetaan, on oltava kunnolla katettu. Yhteiskeräilypisteissä lietteiden hygienisointi on luvanvaraista. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== *Sakokaivolietteen kalkkistabilointiohje (PDF) Luokka:Jätevesihuolto
Birkbeck, University of London

Birkbeck, University of London (aikaisemmin Birkbeck College, epävirallisesti myös BBK), on Lontoon yliopiston college, Englannissa. Se on erikoistunut iltaluentoihin. Birkbeck tarjoaa monia kandidaatin- ja maisterintutkintoja, joita voi opiskella sekä osa-aikaisena että kokoaikaisena opiskelijana. Yliopisto hyväksyy myös tohtorikoulutettavia. Sen henkilökunnalla on hyvä maine tutkimuskentällä muun muassa englannin kielessä, taloustieteissä, historiassa, taidehistoriassa, filosofiassa, psykologiassa, espanjan kielessä ja tieteissä. Tällä hetkellä Birkbeckissä opiskelee yli 19 000 opiskelijaa, joista suurin osa on kandidaattitason opiskelijoita. Birkbeckin entisten opiskelijoiden ja opettajien joukossa on viisi Nobel-palkittua ja yksi Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri, Ramsay MacDonald. == Historia == Vuonna 1823 George Birkbeck perusti London Mechanics' Instituten, Crown and Anchor Tavernissa, Strandilla. Tällöin tilaisuuteen osallistui yli kaksituhatta ihmistä. Kaksi vuotta myöhemmin instituutti muutti Southampton Buildingiin Chancery Lanella. 1830 alkaen naisopiskelijat saivat hakea opiskelemaan. Vuonna 1858 Lontoon yliopiston rakennemuutosten yhteydessä Birkbeck College sai mahdollisuuden kokeiden järjestämiseen. Instituutista tuli yliopiston tärkein osa-aikaisten opintojen tarjoaja. Instituutti muutti nimensä Birkbeck Literary and Scientific Institutioniksi vuonna 1866 ja muutti Breams Buildingiin Fetter Lanelle, jossa se sijaitsi seuraavat 67 vuotta. Vuonna 1920 Birkbeck yhdistyi virallisesti Lontoon yliopiston collegeksi. Yhdistymisen oli tarkoitus tapahtua jo vuonna 1913, mutta ensimmäisen maailmansodan syttyminen viivästytti yhdistymistä. Toisen maailmansodan aikaan Birkbeck oli ainoa college, joka ei siirtynyt sodan ajaksi pois pääkaupungin keskustasta. 1941 yliopiston kirjasto kärsikin suorasta iskusta Lontoon pommituksissa, mutta opetus yliopistolla jatkui. Sodan aikana Birkbeck järjesti lounasaikaan julkisia luentoja, joita pitivät muiden muassa Joad, Pevsner ja Harold Nicolson. Vuonna 1952 college muutti nykyiseen sijaintiinsa Malet Streetillä, Lontoon keskustassa, aivan Senate House Libraryn ja British Museumin viereen. Lähimmät metroasemat ovat Russell Square, Euston ja Holborn. == Aiheesta muualla == * Collegen sivut Luokka:Lontoon yliopisto
Ben Elton

Ben Elton (s. 3. toukokuuta 1959) on englantilainen koomikko, kirjailija ja käsikirjoittaja. Hän on esiintynyt standup-koomikkona ja kirjoittanut humoristisia televisiosarjoja (mm. Musta kyy TV-sarjan kaudet II,III ja IV yhdessä Rowan Atkinsonin kanssa) ja satiirisia romaaneja. == Suomennetut teokset == * Eedenistä vikaan (1993) * Popcorn (1996) * Vauvahorkka (1999) * Tappavan kuuluisa (2001) == Aiheesta muualla == * Erkki Kanerva: Kaukana paratiisista. Turun sanomat 26.8.2005. Luokka:Englantilaiset kirjailijat Luokka:Brittiläiset koomikot Luokka:Brittiläiset televisiokäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mae Questel

Mae Questel (13. syyskuuta 1908 – 4. tammikuuta 1998) oli yhdysvaltalainen teatterinäyttelijä ja ääninäyttelijä, joka muistetaan parhaiten Betty Boopin ja Olgan äänirooleista. ==Elämäkerta== Mae Kwestel syntyi Bronxissa vuonna 1908. Ollessaan 17-vuotias hän voitti erään paikallisen kilpailun, jossa etsittiin laulaja Helen Kanea muistuttavaa tyttöä. Tämän myötä Mae aloitti esiintymään vaudevillen näytelmissä. Erään kiertueen aikana paikalle oli saapunut animaattori Max Fleischer, joka etsi sopivaa ääntä luomalleen hahmolle Betty Boopille. Sukunimensä Questeliksi muuttanut Mae lauloi aikaisemmin Helen Kanen laulamaa laulua ”Boop-boop-a-doop”, josta Fleischer piti ja palkkasi hänet hahmon rooliin. Questel oli hahmon roolissa vuosien 1931–1939, jonka aikana hän äänitti yhteensä yli 150 lyhytanimaatiota ennen hahmon viimeistä esiintymistä animaationa. Samaan aikaan hän julkaisi laulun ”On the Good Ship Lollipop”, joka myi yli kaksi miljoonaa kopiota. Vuonna 1988 Questel uusi monen vuoden jälkeen Betty Boobin ääniroolin elokuvassa Kuka viritti ansan, Roger Rabbit?. 1930-luvun puolesta välistä lähtien Questel toimi myös Olgan äänenä Kippari-Kallen lyhytanimaatioissa. Hänen kerrottiin luoneen Olgalle nasaali äänen näyttelijä ZaSu Pittsin mukaan. Questel kieltäytyi muuttamasta Miamiin, kun Fleischer Studios muutti sinne vuonna 1938. Tämän myötä Margie Hines tuli hahmon ääneksi vuodesta 1939 aina vuoteen 1944 asti. Questel palasi takaisin Olgan ääneksi heti vuonna 1944 ja toimi roolissaan aina 1960-luvulle asti. Questel esiintyi tämän jälkeen muutaman kerran näytelmärooleissa elokuvissa Funny Girl (1968), Kuuma kesä (1985) ja New York Stories (1989). 1970-luvulla Hanna-Barbera loi uuden Kippari-Kalleen perustuvan animaatiosarjan The All-New Popeye Hour. Questel joutui tällä kertaa koe-esiintymään roolia varten, joka kuitenkin meni toiselle ääninäyttelijälle Marilyn Schrefflerille. Questel esiintyi viimeisen kerran elokuvassa Joulupuu on kärvennetty vuonna 1989. Questel kuoli Alzheimerin tautiin vuonna 1998 ollessaan 89-vuotias. ==Aiheesta muualla== * TV.com * Voice Chasers Luokka:Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vaudeville-esiintyjät Luokka:Annie-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Jari Nenonen

Jari Veikko Olavi Nenonen (s. 27. kesäkuuta 1951 Hamina) on suomalainen kirjailija ja pakinoitsija. Hänen tuotantonsa käsittää romaaneja, novelleja ja lasten- ja nuortenkirjallisuutta. Nenonen on kirjoittanut myös näytelmiä ja runoja. Nenonen on toiminut radiopakinoitsijana Radio Lokissa ja Yleisradion Radio Suomessa. Hän on pakinoinut nimimerkillä Jallu kaksi kertaa viikossa Yleisradion maakuntaradioista Kymenlaakson Radiossa, Etelä-Karjalan Radiossa, Etelä-Savon Radiossa ja Lahden Radiossa.Jallun radiohöpinöitä esittelyteksti Nenosen pakinoita julkaistiin nimimerkillä Mata-Jari 1972- 2015 Kymen Sanomissa. Vuoden 2016 alusta Nenonen siirtyi pakinoitsija Mata Jarina kotkalaiseen kaupunkilehti Ankkuriin, sopimus päättyi 6.12.2023 Helmikuussa 2021 Nenonen paljasti olleensa vv. 1993-2020 myös nimimerkki Kyllikki Kymi. Nenonen on kirjailijan ja pakinoitsijan uran ohella ollut Suomen Postin palveluksessa, toiminut DJ:nä sekä ollut Haminan kaupunginvaltuutettu vv 1973-1988. Perusäijät ry valitsi Nenosen Vuoden Äijäksi 2013. Nenonen on pakinoinut vuodesta 1977 lähtien säännöllisesti Suomenmaassa, aina lehden viimeiseen printtinumeroon 8.12.2023 Pakinatekstit olivat usein alatyylisiä ja melko roiseja. On sanottu, että Jallu on hieman kuin köyhän miehen Juha Vuorinen. Nenonen korostaa, että teksteissä on myös toinen taso eivätkä ne ole tyhjännauramista. Tekstejä on julkaistu myös kokoelmina. == Julkaisuja == === Romaaneja ja novelleja === * * * * Eriskummallinen seurue. Kuv. Anna-Kaisa Hintikka. Helsinki Sanoma Oy Lasten oma kirjakerho ISBN 951-9135-74-X * *Maailmankortti - novelli teoksessa Ilon albumi (Savon hunaja, 1989) * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * *Tissihuolto. Rehti-Jalmari, 2021, ISBN 978-952-7083-16-1 *Vielä kerran, Five Strings!!!, 2022, ISBN 978-952-7083-17-8 *Patula vuonna 2038, 2022, ISBN 978-952-7083-18-5 *Manakeeraus Vorsseli, 2023 ISBN 978-952-7083-19-2 *Piruuttani, 2024 ISBN 978-952-7083-20-8 *Niemelän Jalle, 2024 ISBN 978-952-7083-21-5 === Runoja === *Runoja kokoelmissa Asuinpaikkana maisema: maisemarunoja (Suomen Maakuntakirjailijat, 1981) ja Suomen kansan uusia runoja (Info, 1984) * * * * === Pakinakokoelmia === * * === Näytelmiä === * Ja lampaanviulu soi - komedia (2005) * Kaljarinne 16 - komedia (2005) Esitetty Hollolan Näyttämöllä Lahdessa 2016-2017 nimellä Kerrostalokemiaa * Suomen koko historia parissa tunnissa - draama (2006) * Comeback-keikka (2008) Esitetty nimellä Viisi kieltä (2010) * Ihmisiä suvityössä (2008) * Saatana saapuu Kolsilaan (2009) * Lakulahti 1961 (monologi) (2011) * Kolsilan korohoro Uhtualla (2014) * Halkopäivä ( 2018 ) == Lähteet == * www.duokymi.fi/ankkuri * Jari Nenonen Suomen kirjailijat -tietokannassa * www.naytelmat.fi * Jari Nenonen Frank-kirjastohaussa * posti.kouvola.fi * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Pakinoitsijat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Martin Sandberger

Martin Sandberger (17. elokuuta 1911 Charlottenburg Berliini, Saksa – 30. maaliskuuta 2010) oli SS-eversti ja Sonderkommando 1a:n komentaja Einsatzgruppessa. Hän oli myös Sicherheitspolizein ja turvallisuuspalvelu SD:n komentaja Virossa, ja hänellä oli merkittävä osuus Baltian juutalaisten massamurhissa. == Elämäkerta == Martin Sandbergerin isä oli IG Farbenin johtaja. Sandberger opiskeli lakia Münchenin, Kölnin, Freiburgin ja Tübingenin yliopistoissa. 20-vuotiaana hän liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen ja sitten SA:han. 1932–1933 Sandberger oli natsiaktivisti ja oppilasjohtaja Tübingenissa. Hän sai pätevyyden 1933, ja natsien oppilasliigan jäsenenä hänestä tuli yliopistotarkastaja. Vuonna 1936 Sandbergeristä tuli SS:n jäsen Gustav Adolf Scheelin alaisuuteen turvallisuuspalvelu SD:hen Württembergiin. Hän teki uraa myös SD:ssä, ja hänestä tuli 1938 SS-majuri. 13. lokakuuta 1939 Himmler nimitti Sandbergerin maahanmuuton keskustoimistoon Koillis-Saksaan johtajaksi, jonka tehtäviin kuului myös äskettäin vallattujen itäisten alueiden uudelleen asuttamisen arviointi. Operaatio Barbarossan alettua Sandbergeristä tuli Sonderkommando 1a:n johtaja Einsatzgruppeen (yhdessä Franz Walter Stahleckerin kanssa), ja he panivat toimeen massamurhia Baltian maissa. Sandberger osoitti erityistä tehokkuutta: esimerkiksi raportissaan 1. heinäkuuta 1942 hän ilmoitti 941 juutalaista surmatun. Hänen ponnisteluaan arvostettiin, ja 3. joulukuuta 1941 hänet nimitettiin SD:n komentajaksi Viroon. Martin Sandberger pidätettiin sodan jälkeen ja tuomittiin kuolemaan 1948 Einsatzgruppen-oikeudenkäynnissä, mutta rangaistus muutettiin myöhemmin elinkautiseksi vankeusrangaistukseksi. Sandbergerin isä, eläkkeelle jäänyt IG Farbenin tehtaanjohtaja, käytti suhteitaan Theodor Heussiin, joka otti yhteyttä Yhdysvaltain suurlähettilääseen James B. Conantiin ja anoi armahdusta. Vaikutusvaltaisilta kansalaisilta, kuten oikeusministeri Wolfgang Haussmannilta ja piispa (Landesbischof) Martin Haugilta, tuli useita armahduspyyntöjä. Jopa Saksan liittopäivien varapuhemies Carlo Schmid huolestui Sandbergerin oloista Landsbergin vankilassa. Sen ansiosta Sandberger vapautui 1958. Syksyllä 2004 Viron lehdet kertoivat Sandbergerin asuvan Stuttgartin lähistöllä olevassa huvilassa. Internetin amatöörietsivät olivat vuosia huomioineet, että Sandberger oli korkea-arvoisin SS-johtaja, jonka tiedettiin olevan elossa. Sandberger oli vuodesta 1958 elänyt täysin piilossa julkisuudelta ennen, kuin Der Spiegel -lehti jäljitti hänet juuri ennen hänen kuolemaansa 2010. == Lähteet == Luokka:Holokaustin toteuttamiseen osallistuneet Luokka:Sicherheitsdienst Luokka:SS-sotilaat Luokka:Sotarikoksista vankeuteen tuomitut Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet