EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Val d’Aran

Val d'Aran on pieni Pyreneiden vuoriston ympäröimä laakso ja piirikunta (comarca) Lleidan maakunnan ja Katalonian itsehallintoalueen luoteiskulmassa, Espanjassa. Laakson pinta-ala on 634 neliökilometriä. Val d'Aranin rajanaapureita ovat Ranska pohjoisessa, Aragonian itsehallintoalue lännessä sekä Katalonian piirikunnat Alta Ribagorça etelässä ja Pallars Sobirà idässä. Piirikunnan pääkaupunki on 4 838 asukkaan Vielha e Mijaran. Koko laakson väkiluku on 8 832 (2004). Suurin joki on Garonne, joka laskee Gascognen läpi Atlanttiin. Sadan metrin päässä Garonnesta alkunsa saava Noguera Pallaresa virtaa toiseen suuntaan kohti Välimerta. Ennen vuonna 1948 rakennetun tunnelin avaamista laakso oli talvisin ilman suoraa yhteyttä vuorten eteläpuolelle. Tasavaltalaississit (Espanjan toisen tasavallan tukijat Espanjan sisällissodassa) hallitsivat aluetta toisen maailmansodan päättymisestä tunnelin avaamiseen. == Kieli == Val d'Aran on oksitaania, tai tarkemmin ottaen gasconia ja vielä tarkemmin ottaen araneesia. Nimi itsessään on pleonasmi sillä se tarkoittaa Laakson laaksoa (val on gasconia ja aran tulee baskin sanasta haran), ja se kuvastaa laakson ainutlaatuista maantiedettä. Katalaaniksi laakson nimi on Vall d'Aran ja espanjaksi Valle de Arán. Laakson asukkaat puhuvat gasconin murretta nimeltä aranés, joka on saanut vaikutteita aragoniasta ja katalaanista. Suurin osa arenésin puhujista puhuu sujuvasti myös espanjaa, katalaania ja ranskaa. Aranésia on opetettu alueen kouluissa säännöllisesti vuodesta 1984 lähtien, ja sillä on laaksossa virallisen kielen asema katalaanin ja espanjan ohella. == Hallinto == Val d'Aran on jaettu kuuteen hallinnolliseen alueeseen (terçons), jotka ovat peräisin 1400-luvulta: * Arties-Garós * Castiero * Lairisa * Marcatosa * Pujólo * Quate Lócs Laaksossa on yhteensä 33 kylää, jotka muodostavat yhdeksän kuntaa: * Arres (67 asukasta) * Bausen (51 asukasta) * Bòrdes (217 asukasta) * Bossòst (1 015 asukasta) * Canejan (108 asukasta) * Les (721 asukasta) * Naut Aran (1 649 asukasta) * Vielha e Mijaran (4 838 asukasta) * Vilamòs (166 asukasta) Val d'Aran on kuulunut Lleidan hiippakuntaan 1700-luvulta lähtien. == Talous == Pääasialliset tulonsa laakson asukkaat saavat talvisin laskettelukeskuksista ja kesäisin matkailusta. Perinteisempiä elinkeinoja ovat metsäteollisuus, karjankasvatus ja mehiläistenhoito, mutta nämä ovat menettäneet asemaansa laskettelukeskusten avaamisen jälkeen. Alueella on monia keskiaikaisia kirkkoja. == Luonto == Vuorten luonto koostuu metsistä ja niityistä. Metsien valtapuita ovat kuusi, mänty ja pyökki. Niissä elää kauriita, villisikoja ja karhuja. Useat Val d'Aranin luonnonvaraisista eläinlajeista ovat vaarassa hävitä alueelta. Ohjelmat muun muassa ruskeakarhun ja kiirunan suojelemiseksi on aloitettu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Conselh Generau d'Aran Luokka:Espanjan comarcat Luokka:Lleidan maakunta Luokka:Espanjan ja Ranskan raja Luokka:Euroopan laaksot
Kantatie 54

Kantatie 54 on Hollolasta Riihimäen kautta Tammelaan kulkeva kantatie, jonka pituus on 97 kilometriä. Tie muodostaa vaihtoehtoisen reitin Lahdesta Forssaan ja edelleen Turkuun. Kantatie 54 on kaksikaistainen lukuun ottamatta Riihimäellä olevaa lyhyttä nelikaistaista osuutta. Lisäksi Lopella tiessä on ohituskaistaosuudet. ==Reitti== *Hollola (vt 12) *Kärkölä (st 295) *Hausjärvi (st 290) *Riihimäki (vt 3 E12, st 130) *Loppi (st 132) *Hämeenlinna *Tammela (vt 10, st 283) ==Historiaa== thumb|250px|Kantatie 54 Härkätien risteyksen läheisyydessä Hämeenlinnassa helmikuussa 2015. Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä kantatie 54 kulki Lopelta Tammelan ja Forssan kautta Jokioisten Vaulammille ja yhdisti tuolloiset valtatiet 3 ja 2. Lopella Kormun kylän alueella noin 3 kilometriä kantatie 54:ää nykyisten Sipiläntien ja Tiilitehtaantien välillä kulkee entistä Riihimäen–Lopen rautatien ratapengertä, sekä Hausjärvellä osittain tuolloista valtatietä 4. Kormun seisake sijaitsi nykyisen kantatie 54:n pohjoispuolella, sekä nykyisen Kartanontien itäpuolella. Valtateiden 2, 3 ja 10 uusien linjausten valmistuttua tie siirtyi Tammelan ja Riihimäen välille. Tämä osuus on rakennettu pääosin 1960-luvulla, osin jo 1950-luvulla. Riihimäen ja Hollolan välinen osuus on rakennettu 1970-luvulla, ja se on saanut nykyisen numeronsa valmistumisensa jälkeen 1970- ja 1980-lukujen taitteessa. ==Katso myös== *Riihimäen–Lopen rautatie ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== *Matti Grönroosin sivu kantatiestä 54 54 Luokka:Hollolan liikenne Luokka:Kärkölän liikenne Luokka:Hausjärven liikenne Luokka:Riihimäen liikenne Luokka:Lopen liikenne Luokka:Hämeenlinnan liikenne Luokka:Tammelan liikenne
Jorma Airaksinen

Jorma Airaksinen (s. 6. lokakuuta 1942 Paltamo) on suomalainen taikuri. Hän esiintyy vaimonsa Ainon kanssa. Esitykset sisältävät näyttäviä illuusioita kuten kyyhkys- ja villakoiratemppuja. Airaksiset ovat esiintyneet usein Linnanmäellä sekä Sirkus Finlandiassa. Airaksinen valittiin vuoden taikuriksi 2002. Hän on esiintynyt myös Pohjois-Koreassa Kim Il- Sungille.http://www.taikavuori.fi/main/page_historia_80luku.html, 2011 Nykyään Airaksinen asuu Nilsiässä. Hän toimii yrittäjänä taiteilijatoiminimellähttp://www.directa.fi/yritykset/4719547/Taikuri+Jorma+Airaksinen/, 2010 ja on vuodesta 2010 lähtien ollut Kukkuran jäsen. Airaksinen esiintyy edelleen ja myy muun muassa taikurivierailuja isoihin ja pienempiin tilaisuuksiin. http://www.kukkura.fi/ , 2010 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taikurit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Abeokuta

Abeokuta on kaupunki Nigeriassa. Se sijaitsee Ogun-joen rannikolla, Nigerian lounaisosissa. Kaupunki on Ogunin osavaltion pääkaupunki. Vuoden 2016 väkiluvuksi on arvioitu noin 595 000. == Historia == Abeokutan perustivat Jorubapakolaiset 1800-luvulla. Kaupungin nimi tarkoittaa “turvapaikka kallioiden välissä”. Abeokutan perustettiin vuonna 1830 savannialueen kalliokielekkeille Ogun-joen varrella. Metsästäjä Sodeke liittoutui egba- pakolaisten kanssa luhistuvassa Oyo-imperiumissa ja perusti Abeokutan uudeksi Egban pääkaupungiksi. Alussa Abeokutassa oli neljä egbogen alaryhmää: Ake, Gbagura, Oke-Ona ja Owu kansat. Niiden kasvaessa ne muodostivat liittouman, josta tuli Abeokuta. Vaikka kaupunkia hallitsivat jorubojen perinteiden tapaan obaksi kutsutut kuninkaat, kaupungin sotapäälliköillä oli lopullinen sana sen hallinnassa. Brittien The British Church Missionary Society perusti joruba- lähetysaseman kaupunkin 10 vuotta kaupungin perustamisen jälkeen. Se oli pyrkimys vastata vapautettujen orjien pyyntöihin, jotka olivat palanneet jorubojen maahan Sierra Leonesta. Lähetysaseman perustivat englantilainen Henry Townsend (1815–1886), ja entinen orja Samuel Ajayi Crowther (1808–1891). Ennen heidän saapumistaan Abeokuta oli pääasiassa maanviljelysyhteiskunta. Lähtystysaseman myötä Abeokutasta tuli tärkeä kaupan keskus kauppareittien varrella, jotka yhdistivät Lagosin Ibadaniin. 1800-luvun lopulla palmuöljy oli Abeokutan arvokkain kaupankäynnin tuote. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Nigerian kaupungit
Pen Lee

Pen Lee & Co ja Pen Lee olivat Dave Lindholmin johtamia suomalaisia rockyhtyeitä, jotka olivat toiminnassa 1970-luvun puolivälin jälkeen. Rock’n’Roll Bandin hajottua Lindholm ja Alf ”Affe” Forsman perustivat Pen Lee & Co:n, johon mukaan pyydettiin Markku Lievonen ja Heikki ”Hessu” Hiekkala. Pen Lee & Co julkaisi alkuvuodesta 1976 singlen ”Do I Have to Throw Stones” / ”Motorways” ja loppuvuodesta albumin Closer to the Drum. Yhtye kuitenkin hajosi jo vuodenvaihteessa 1976–1977. Alkuvuodesta 1977 Lindholm ja Forsman lyhensivät yhtyeen nimeksi Pen Lee ja basistiksi tuli Mauri ”Maukka” Siirala. Ensin julkaistiin single ”Romanian Train Jump Part I/ Part II” ja sitten tupla-LP Catlook Gypsies, jonka ensimmäinen levy oli Dave Lindholmin akustista soolomateriaalia. Kesällä 1978 silloisen ”superyhtyeen” Royalsin hajottua Forsman pyysi Albert Järvistä liittymään mukaan Pen Leehen. Kesäsinglellä ”Who Do You Believe In” / ”Klein Mozart” Järvinen ei vielä ollut mukana, mutta syksyllä 1978 julkaistulla singlellä ”You Can’t Be My Mama” / ”Ain’t Raining” Järvinen jo soittaa. Loppuvuodesta 1978 ilmestyi albumi Nouveau. Vuonna 1979 Pen Lee hajosi Albert Järvisen palatessa Hurriganesiin. Forsman siirtyi Tuomari Nurmio ja Viides kolonna -yhtyeeseen ja Lindholm Sleepy Sleepersiin. == Kokoonpanot == === Pen Lee & Co (1975–1976) === * Dave ”Isokynä” Lindholm – laulu, kitara * Heikki ”Hessu” Hiekkala – kosketinsoittimet * Markku Lievonen – basso * Alf Forsman – rummut === Pen Lee (1977–1979) === * Dave ”Isokynä” Lindholm – laulu, kitara * Albert Järvinen – kitara (1978–1979) * Pave Maijanen – taustalaulu * Mauri ”Maukka” Siirala – basso * Alf Forsman – rummut == Diskografia == * Pen Lee & Co: Closer to the Drum (Love Records, 1976) * Pen Lee: Catlook Gypsies (1977, 2LP) * Pen Lee: Nouveau (1978) Luokka:Dave Lindholmin yhtyeet
Amerikanhorsma

Amerikanhorsma eli rusoamerikanhorsma (Epilobium adenocaulon, myös E. watsonii) on alkuperältään pohjoisamerikkalainen horsmakasvi.Retkeilykasvio 1998, s. 298. Euroopassa se on haitallinen vieraslaji ja on levinnyt nopeasti Pohjois- ja Keski-Euroopassa. Suomessa amerikanhorsma on luokiteltu haitalliseksi, sillä se kilpailee kasvupaikoista alkuperäiskasvillisuuden, muun muassa uhanalaisen tummahorsman, kanssa. == Ulkonäkö ja koko == Monivuotinen amerikanhorsma kasvattaa 30–120 senttimetriä pitkän haarovan tai haarattoman varren. Varren alaosa on kalju ja yläosa nysty- ja kaarikarvainen. Varren tyvellä on paksulehtisiä ruusukkeita ja edellisen kesän kuivia ruusukelehtiä. Vastakkain olevat lehdet ovat kaljuja ja hyvin lyhytruotisia. Kukinto on vanhemmiten hyvin pitkä. Terälehtiä on neljä, teriö 3–7 mm leveä ja väriltään vaalean purppuranpunainen. Kukan verhiö ja sikiäin ovat kaari- ja nystykarvaisia, luotti on nuijamainen. Amerikanhorsma kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on yläviisto, 5–8 cm pitkä kota. Laji tuottaa runsaasti siemeniä, ja pienet siemenet kulkeutuvat tuulten mukana pitkiä matkoja, joten niiden leviäminen on varsin tehokasta. Suomessa tavataan kahta amerikanhorsman rotua. Läntinen rotu on kookas, haaraton tai yläosasta haarova ja sen lehdet ovat kapeanpuikeita ja pitkäsuippuisia. Itäinen rotu on puolestaan matalahko ja tyveltä haarova, ja sen lehdet ovat puikeita ja lyhytsuippuisia. Amerikanhorsma voi risteytyä useiden muiden horsmalajien kanssa. Vaikeasti tunnistettavia risteymiä on Suomesta on tavattu vaalea-amerikanhorsman (E. ciliatum) ja lännenhorsman (E. glandulosum) kanssa. Vaalea-amerikanhorsmaa ja lännenhorsmaa pidetään joskus amerikanhorsman alalajeina. == Levinneisyys == Alun perin amerikanhorsma on kotoisin Pohjois-Amerikasta, jossa sitä tavataan Yhdysvaltain eteläosista Kanadaan ja Alaskaan. Euroopassa lajia tavataan yleisesti Isossa-Britanniassa, Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Luoteis- Venäjällä. Satunnaisemmin lajia tavataan Keski-Euroopassa. Suomessa lajia kasvaa paikoin hyvin yleisenä aina Oulun korkeudelle saakka. Pohjoisimmat havainnot ovat Keski-Lapista.Kasviatlas 2008: Amerikanhorsman levinneisyys Suomessa Viitattu 23.10.2009. Läntistä rotua tavataan lähinnä Etelä-Suomessa, itäistä rotua koko levinneisyysalueella. Suomeen amerikanhorsma levisi 1920-luvun alussa ilmeisesti idästä. == Elinympäristö == Amerikanhorsma viihtyy monenlaisilla kasvupaikoilla. Lajia tavataan toisaalta kuivilla avoimilla paikoilla, kuten pihoilla, ratavarsilla, joutomailla ja hakkuuaukioilla. Toisaalta sitä kasvaa myös kosteilla paikoilla, kuten ojissa sekä purojen, jokien ja järvien rannoilla. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2022: Rusoamerikanhorsman (Epilobium adenocaulon) levinneisyys Suomessa. * Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Rusoamerikanhorsma (Epilobium adenocaulon) * Luontoportti: Rusoamerikanhorsma (Epilobium adenocaulon) * Sakari Kauppinen: Helsinkiläinen kasvio Luokka:Horsmat
AAA

AAA voi tarkoittaa seuraavia: == Järjestöt == * AAA, Aasian yleisurheiluliitto * AAA, Alianza Anticomunista Argentina, ”Triple A”, oikeistolainen kuolemanpartio Argentiinassa 1970-luvulla * AAA, Amateur Athletic Association of England, brittiläinen yleisurheiluliitto * AAA, American Abstract Artists, Yhdysvaltain abstraktien taiteilijoiden yhdistys * AAA, American Accordionists' Association, yhdysvaltalainen harmonikkajärjestö * AAA, American Anthropological Association eli Yhdysvaltain antropologinen seura * AAA, American Automobile Association eli Yhdysvaltojen autoliitto == Muut == * AAA, amyloidi angiopatia, sairaus * AAA-luokan peli, suuren budjetin videopeli * AAA-protokolla, tietoliikenneprotokolla * AAA, korkein mahdollinen luottoluokitus * AAA, sormiparistotyyppi * AAA, J-poppia esittävä yhtye * AAA, pienin rintojen koko * AAA, Chydeonen albumi * Ansett Australia, entinen lentoyhtiö (ICAO-koodi AAA) * ghotuo, Nigeriassa puhuttava kieli (ISO 639-3 -koodi aaa)
AAA-protokolla

AAA-protokolla on menetelmä, jolla voidaan tunnistaa toinen osapuoli tietoverkossa. Lyhenne tulee sanoista Authentication (todentaminen tai autentikointi), Authorization (valtuutus) ja Accounting (tilastointi).http://www.theseus.fi/handle/10024/47101 == Autentikointi == Autentikointipalvelun tarkoituksena on tunnistaa käyttäjä dataverkon käyttöoikeuden omaavaksi käyttäjäksi. Käyttäjän tunnistus voi nojautua käyttäjätunnus-salasana-yhdistelmään, kertakäyttöiseen avaimeen, digitaaliseen sertifikaattiin tai puhelinnumeroon, jossa tiettyyn numeroon soitettaessa tunnistus tehdään sen perusteella, mistä puhelinnumerosta soitto on tullut. == Valtuutus == Valtuutuspalvelun avulla käyttäjien saamia palveluja pystytään profiloimaan. Toisin sanoen käyttäjä valtuutetaan käyttämään (tai kielletään käyttämästä) verkon palveluita. Käyttäjän käyttöön saamat palvelut voivat perustua esimerkiksi tiettyyn kellonaikaan tai fyysiseen sijaintiin. == Tilastointi == Tilastointipalvelun avulla pystytään keräämään käyttäjistä tilastotietoja, kuten esimerkiksi yhteysaikoja. Tilastoidut yhteysajat voivat toimia esimerkiksi laskutuksen perusteena. Tyypillisiä tilastoitavia asioita voivat olla esimerkiksi käyttäjätunnus, IP-osoite, käytetyt palvelut ja yhteyden muodostus- ja päättymisaika. == Luettelo AAA-protokollista == * RADIUS * Diameter * TACACS * TACACS+ Muita protokollia, joita käytetään yhdessä yllä mainittujen kanssa, ovat: * PPP * EAP * HIP * PEAP * LEAP * LDAP == Lähteet == Luokka:Tietoturva Luokka:Tietoliikenneprotokollat
Maine (yhteiskunta)

Maine on yleisön yleinen mielipide ihmisestä, yhteisöstä tai yrityksestä. Maineeseen liittyy kohteestaan aina jonkinlainen arviointi, joka voi olla hyvä tai huono ja joka erottaa kohteen toisesta vastaavasta. Maineessa on siis kysymys hyvästä tai pahasta, kauniista tai rumasta, tai periaatteessa mistä tahansa muusta arvokkaana pidetystä. Esimerkiksi yrityksen maine on sen sidosryhmien tekemä arviointi, joka perustuu mielikuviin ja kokemuksiin. Maine syntyy, kun yritys ja sen sidosryhmät kohtaavat erilaisissa vuorovaikutustilanteissa. Maine leviää yrityksestä kerrotuissa arvottavissa tarinoissa, jotka kiertävät sidosryhmissä ja joiden rakentumiseen vaikuttavat yhtäältä sidosryhmien omakohtaiset kokemukset yrityksen toiminnasta, tuotteista tai palveluista, ja toisaalta yrityksen eri tekijöihin kohdistuvat mielikuvat. Maine on siis jotain, mitä puhutaan ja kerrotaan ja sen ytimessä on se, mitä jostain sanotaan, mainitaan. Maine käsitetään usein virheellisesti synonyymiksi imagolle ja brändille, vaikka sanoilla kylläkin on yhteneväisyyksiä. == Aiheesta muualla == * Professori Pekka Aula maineesta * Mainekortit Luokka:Sosiologia Luokka:Johtaminen Luokka:Markkinointi
EAPOL

EAPOL (lyhenne sanoista Extensible Authentication Protocol Over LAN) on paketointitekniikka, jolla IEEE 802.1X protokollan EAP viestit kuljetetaan. EAPOL määrittelee uuden Ethernetin tyyppikentän, sekä sitä seuraavat kentät, jotka ovat Ethernet Type, Protocol Version, Packet Type, Packet Body Length ja Packet Body. Näissä kentissä kuljetetaan EAP:n tarvitsemat parametrit ja niiden arvot. Packet type -kenttä määrittelee viestin tyypin. Mahdollisia viestityyppejä ovat EAP-packet, EAPOL-Start, EAPOL-Logoff, EAPOL-Key ja EAPOL- Encapsulated-ASF-Alert. EAPOL-Start käynnistää tunnistautumisprosessin ja EAPOLLogoff lopettaa istunnon, jonka jälkeen portti lopettaa liikenteen välittämisen. EAPOLKey:n avulla pystytään välittämään käytettäviä salaus- ja allekirjoitusavaimia. Viimeksi mainitun viestityypin avulla pystytään tarkkailemaan epäonnistuneita autentikointiyrityksiä. Packet Body Length- kertoo hyötykuorman pituuden. Varsinainen hyötykuorma on Packet Body -kentässä. Luokka:Verkkoprotokollat
Huippuimuri

Huippuimuri on rakennuksen katolla sijaitseva poistoilmapuhallin. Jos rakennuksen ilmanvaihto on rakennettu siten, että se toimii pääasiassa huippuimurin tai muun poistoilmapuhaltimen voimalla, kyseessä on koneellinen poistoilmajärjestelmä. Tällöin alipaineen vuoksi tilalle tulee ulkoilmaa esimerkiksi ulkoilmaventtiilien tai rakennevuotojen kautta. Ilmanvaihtojärjestelmien rakentamisesta antaa Ympäristöministeriö määräyksiä ja ohjeita Suomen rakentamismääräyskokoelman osassa D2 Rakennusten sisäilmasto ja ilmanvaihto. Huippuimuri oli varsin yleinen esimerkiksi asuintaloissa 1980-luvulla, jolloin se syrjäytti painovoimaisen ilmanvaihdon. Saneerauskohteessa huippuimurilla voidaan toteuttaa painovoimaisen ilmanvaihdon muutos koneelliseksi poistoksi kohtuullisin kustannuksin. Koneellinen poisto otti korvausilman useimmiten korvausilmaventtilin tai ikkunaventtiilin kautta. Ongelmaksi muodostui kuitenkin veto. Tuolloin vetoa ja energian kulutusta ehkäistiin käyttämällä kaksinopeusmoottoreita. Tietyn pakkasrajan (Etelä-Suomessa -12 °C) jälkeen ilmavirta pudotettiin puoleen. Myöhemmin keksittiin ryhtyä käyttämään poistoilmalämpöpumppua energiansäästöön. Aikaisemmin huippuimurin ilmamäärän säätö perustui useimmiten kuristukseen. Tämä aiheuttaa turhaa energian kulutusta ja lisäksi korkeampaa äänitasoa. Nykyisin yleisesti huippuimurin yhteydessä käytetään säädintä, jolloin painetta ja ilmavirtaa ei tarvitse kuristaa. Tällöin äänitaso on alhainen myös säädettävyyden ansiosta, koska puhallinta ei tällöin tarvitse käyttää tarpeettoman suurella kierrosluvulla. Suomessa puhallussuunta on ylöspäin, jottei esimerkiksi lumi pääse sulamaan katolla. Huippuimuri on rakenteeltaan yksinkertainen ja varmatoiminen. Huomioitava on että kanavisto on päästävä nuohoamaan myös katolta käsin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ympäristöministeriön asetus rakennusten sisäilmastosta ja ilmanvaihdosta (PDF) Luokka:Rakennuksen ilmanvaihtojärjestelmät en:Extractor fan
Neuvostoliiton lippu

Neuvostoliiton lippu oli Neuvostoliiton tunnus vaakunan, moton ja hymnin ohella. Se otettiin käyttöön joulukuussa 1922 ensimmäisessä Neuvostoliiton neuvostojen kokouksessa. Lipun vasemmassa yläkulmassa sijaitsee keltainen, perinteinen kommunistien tunnus sirppi ja vasara, joista sirppi kuvaa maatyöläisiä eli talonpoikia, ja vasara tehdastyöläisiä. Tämän symbolin päällä on ontto, punainen keltareunainen tähti, joka on puna-armeijan symboli. Lippu on kauttaaltaan punainen, joka merkitsee vallankumouksellisuutta ja sosialismia. Neuvostoliiton kaikilla 15 neuvostotasavallalla oli omat lippunsa, jotka pohjautuivat Neuvostoliiton valtionlippuun. Neuvostoliiton lippu poistui käytöstä vuonna 1991, kun Neuvostoliitto hajosi. Kaikki Neuvostoliitosta itsenäistyneet valtiot ottivat käyttöön omat lippunsa, jotka eivät pohjaudu neuvostovallan aikaiseen lippuun (poikkeuksena Valko-Venäjän nykyinen lippu). Nykyisin Neuvostoliiton lippu tunnetaan erityisesti sosialismin ja kommunismin tunnuksena. Kiinan kansantasavallan lippu pohjautuu Neuvostoliiton lippuun. == Aiemmat versiot == Tiedosto:Flag of the Soviet Union (1923).svg| Tiedosto:Flag of the Soviet Union (1924).svg| Tiedosto:Flag of the Soviet Union (1924-1936).svg| Tiedosto:Flag of the Soviet Union (1936-1955).svg|Lipun sävyltään tummempi versio, joka oli käytössä 12. marraskuuta 1923 – 19. elokuuta 1955 Tiedosto:Flag of the Soviet Union (1955-1980).svg|Vuosina 19. elokuuta 1955 – 15. elokuuta 1980 käytössä ollut versio. Tiedosto:Flag of the Soviet Union.svg| Tiedosto:Flag of the Soviet Union (Incorrect Depiction).svg| == Neuvostotasavaltojen liput == Tiedosto:Flag of Russian SFSR.svg|Venäjän SFNT:n lippu Tiedosto:Flag of Ukrainian SSR.svg|Ukrainan SNT:n lippu Tiedosto:Flag of Byelorussian SSR.svg|Valko-Venäjän SNT:n lippu Tiedosto:Flag of the Uzbek SSR.svg|Uzbekistanin SNT:n lippu Tiedosto:Flag of Kazakh SSR.svg|Kazakkien SNT:n lippu Tiedosto:Flag of Georgian SSR.svg|Georgian SNT:n lippu Tiedosto:Flag of Azerbaijan SSR.svg|Azerbaidžanin SNT:n lippu Tiedosto:Flag of Lithuanian SSR.svg|Liettuan SNT:n lippu Tiedosto:Flag of Moldavian SSR.svg|Moldavian SNT:n lippu Tiedosto:Flag of Latvian SSR.svg|Latvian SNT:n lippu Tiedosto:Flag of Kyrgyz SSR.svg|Kirgiisien SNT:n lippu Tiedosto:Flag of Tajik SSR.svg|Tadžikistanin SNT:n lippu Tiedosto:Flag of Armenian SSR.svg|Armenian SNT:n lippu Tiedosto:Flag of Turkmen SSR.svg|Turkmenistanin SNT:n lippu Tiedosto:Flag of Estonian SSR.svg|Viron SNT:n lippu == Lakkautettujen neuvostotasavaltojen liput == Tiedosto:Flag of the Karelo- Finnish SSR.svg|Karjalais-suomalaisen SNT:n lippu Tiedosto:Flag of Transcaucasian SFSR.svg|Transkaukasian SFNT:n lippu Lippu Luokka:Valtioiden liput
The Run Runs

The Run Runs oli Dave Lindholmin johtama vuosina 1983-1985 toiminut suomalainen rock-yhtye. Se julkaisi yhden albumin: The Official, The Original, joka tehtiin ennen kuin yhtyeellä oli ollut yhtään keikkaa. Sen jälkeen yhtye esiintyi kohtalaisen ahkerasti ja oli muun muassa Stevie Ray Vaughanin lämmittelijänä Tampereella. The Run Runs osallistui myös Tuuliajolla- kiertueelle. == Kokoonpano == * Vesa Hyrskykari (saksofoni ja kitara) * Dave Lindholm (laulu ja kitara) * Veli-Petteri Rajanti (basso, ensimmäisissä harjoituksissa Pentti Hänninen) * Vesa Sytelä (rummut) == Diskografia == * The Official, The Original (Beta, 1984) Run Runs
Bakteeriplankton

Bakteeriplankton tarkoittaa vedessä eläviä bakteereita, jotka eivät ole kiinnittyneet mihinkään. Toisin sanoen planktonisesti elävä organismi kelluu vesiympäristössä. Organismit kelluvat vedessä kaasuvesikkelien avulla. Planktonisesti elävien bakteereiden koko on pääasiassa 0,2–2,0 mikrometriä (µm), mutta joidenkin koko voi olla jopa 5 µm. Planktonisesti eläviä bakteereita on sekä merivedessä että makeissa vesissä. Bakteerisoluja on keskimäärin 1030 solua millilitrassa merivettä, kun taas järvissä ja muissa makeissa vesistöissä soluja on noin kymmenkertainen määrä. Bakteeriplankton voidaan jakaa yhteyttäviin syanobakteereihin ja toisenvaraisiin bakteereihin. Suurempi eläinplankton saalistaa bakteeriplanktonia ravinnokseen. Bakteeriplanktonin määrää ja koostumusta säätelevät myös virukset eli bakteriofagit sekä ympäristön olosuhteet, kuten lämpötila, hapen määrä, happamuus ja ravinteiden saanti. ==Lähteet== * * * Luokka:Bakteerit Luokka:Plankton Luokka:Mikrobiologia
Eläinplankton

Eläinplankton on planktonin tyyppi. Eläinplanktonit ovat yksisoluisia protoktisteja tai pieniä monisoluisia eläimiä. Eläinplanktonit ovat kuluttajia ja syövät esimerkiksi kasviplanktonia. == Eläinplankton järvissä == Hankajalkaiset (Copepoda) ja vesikirput (Cladocera) ovat yleisimpiä eläinplanktoneita boreaalisissa järvissä. == Katso myös == *Kasviplankton *Bakteeriplankton == Lähteet == * Luokka:Plankton de:Plankton#Zooplankton
Kasviplankton

Kasviplankton on yhteyttämiskykyinen planktoneliö. Kasviplanktonit ovat merkittäviä hiilinieluja, hapen vapauttajia ja jokaisen vesistön ravintoketjun alku. Kasviplanktoneihin kuuluu syanobakteereja ja leviä. Kasviplanktonille on tärkeää, että se pysyy lähellä veden pintaa, jossa veden läpi vielä kulkeutuu riittävästi aurinkoenergiaa. Kaikki kasviplanktonit kuuluvat mikroleviin. Mikrolevien luokitus muuttuu ja samoin niihin kuuluvat kasviplanktonlajit vaihtelevat luokituksen mukaan. Kasviplanktoneihin kuuluu eliöitä muiden muassa seuraavista ryhmistä: * Bacillariophyceae – piilevät * Chlorophyceae – viherlevät * Chrysophyceae – kultalevät * Cryptophyceae – nielulevät * Cyanophyceae – syanobakteerit eli sinilevät == Katso myös == * Bakteeriplankton * Eläinplankton == Lähteet == * Luokka:Plankton Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
SF-Blues

SF Blues on suomalainen blues-yhtye. Sen rungon muodostavat suomalaiset pitkän linjan blues-, gospel- ja rock-muusikot Pepe Ahlqvist ja Heikki Silvennoinen. Vuonna 2012 SF Blues konsertoi alkuperäiskokoonpanossaan, johon kuuluu Ahlqvistin ja Silvennoisen lisäksi Dave Lindholmhttp://www.pepeahlqvist.com/tour.html . Vuosien 2007–2009 kokoonpanossa esiintyivät Ahlqvist, Silvennoinen, Eero Raittinen ja Jukka Gustavson. Yhtyeen komppiryhmänä olivat basisti Janne Rajala ja rumpali Jani Auvinenhttp://www.dexviihde.fi/artistit.aspx?id=70 . Vuoden 2005 kokoonpanossa olivat Ahlqvist, Silvennoinen, Mikko Kuustonen, Jukka Tolonen ja Erja Lyytinen.http://www.blues-finland.com/artists/sf_blues.html SF Bluesin alkuperäiskokoonpano julkaisi yhtyeen omaa nimeä kantavan albumin vuonna 2002 ja teki samana vuonna touko–syyskuun välisenä aikana kuutisenkymmentä keikkaahttp://www.sjoki.uta.fi/~latvis/yhtyeet/DaveLindholm/sf-blues.html . Yhtyeen muut levyt ovat Joutomailla (2005) ja Man – Be Careful! (2009). ==Jäsenet== *Pepe Ahlqvist *Heikki Silvennoinen *Dave Lindholm ===Aiemmat=== *Eero Raittinen *Jukka Gustavson *Mikko Kuustonen *Jukka Tolonen *Mikko Löytty *Erja Lyytinen ==Albumit== * SF Blues (2002) * Joutomailla (2005) * Man – Be Careful! (2007) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * SF Blues vuosimallia 2007 * SF Blues - Meteli.net * SF Blues - MySpace Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet Luokka:Pepe Ahlqvist
Redclouds

Redclouds oli vuonna 2003 toiminut Dave Lindholmin johtama rock-yhtye ja yhtyeen samanniminen albumi. Yhtyeeseen kuuluivat Lindholmin lisäksi Jarkko Eve ja Matti A. Takala. == Kokoonpano == * Dave Lindholm - laulu, kitara & huuliharppu * Jarkko Eve - basso & laulu * Matti A. Takala - rummut == Diskografia == * Luokka:Suomalaiset bluesyhtyeet Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet Luokka:Bluesrock-yhtyeet Luokka:Dave Lindholmin yhtyeet
Affe Forsman

Alf Henrik ”Affe” Forsman (s. 5. huhtikuuta 1952 Helsinki) on suomalainen rumpali. Hän on vaikuttanut muun muassa yhtyeissä Sielun Veljet, Rock’n’Roll Band, Pen Lee, Problems?, Krakatau, Kalevala ja Them Bird Things. == Diskografia == * Eero Savela & Alf Forsman: Affe ja Eero (Karkia Mistika Records 2017) * Alf Forsman, Tapani Varis & Eero Savela: Atmosfärg (Art First Records 2018) Luokka:Suomalaiset rumpalit Luokka:Sielun Veljet Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jyrki Pellinen

pienois|Jyrki Pellinen Helsingin kirjamessuilla 2010. Jyrki Olavi Pellinen (s. 16. toukokuuta 1940 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja kuvataiteilija. Hän on julkaissut yli 50 kaunokirjallista teosta. Hänen läpimurtoteoksensa oli 1964 ilmestynyt omaperäinen proosarunokokoelma Kuuskajaskari. Hän on saanut HYY:n taidepalkinnon vuonna 1965, valtion kirjallisuuspalkinnon 1966, 1974 ja 1984 sekä Eino Leinon palkinnon 1988. Pelliselle myönnettiin valtion 15-vuotinen taiteilija-apuraha 1984 ja valtion taiteilijaneläke 2002. Hän asuu Katajanokalla. Pellisen taideteoksia on esillä Aineen (Tornio), Jyväskylän, Keravan ja Turun taidemuseoissa sekä Wihurin ja Saastamoisen säätiöiden kokoelmissa.Kuka kukin on 2015, artikkeli Pellinen, Jyrki. Hän on pitänyt lukuisia yksityisnäyttelyitä Suomessa ja Ruotsissa. Jyrki Pellinen on opiskellut venäjää, kirjallisuutta ja musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa sekä pianon ja sellon soittoa Sibelius-Akatemiassa. == Teokset== * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * * Tänään täyttyy malja: runoja miehen elämästä (toim. Katarina Yliruusi, Katharos, runoja 2002) * * * * * * * * * * * * * * * Unet seuraavat päivää. Helsinki: ntamo, 2011. * Satuja huonokuuloisille. Helsinki: Kirja kerrallaan, 2011. * Kupanitsa. (yhdessä Juhani Ihanuksen kanssa) Helsinki: Kirja kerrallaan, 2011. * Paperi liikahti. Helsinki: ntamo, 2012. * Paischeffin taulu kaupungin museon joella. Helsinki: ntamo, 2012. * Pikku Fiat. Helsinki: Kirja kerrallaan, 2012. * Kuolema Pushkinin kädelle. Helsinki: ntamo, 2013. * Soile. Helsinki: Impressio, 2013. * Viima. Helsinki: Impressio, 2013. * Pentin luona. Helsinki: ntamo, 2013. * Pilviradio. Helsinki: Impressio, 2013. * Puhuttelu. Helsinki: ntamo: 2014. * Matlock. Helsinki: omakustanne, 2014. * Saniaiset. (2014) * Lupaamattomien ihmisten välipäivä. Helsinki: omakustanne, 2014. * Kantaattinovellien päivämäärät. Helsinki: omakustanne, 2015. * Sitten yhtäkkiä aloin puhua. Helsinki: omakustanne, 2015. * Jumal-mummot. Helsinki: omakustanne, 2015. * Punaista. Helsinki: omakustanne, 2015. == Taidenäyttelyitä == * Galerie Phergus 1978, 1980, 1982 * Husan taidesalonki, Tampere, 1979, 1983, 1985, 1988, 1990 * Tallinvintti 1983 * Brahen galleria, Turku 1985 * Taidesalonki 1985, 1989 * Taidehallin studio 1987 * Galleria Bronda, Helsinki, 1997 * Runogalleria, Helsinki, 1997 * Hämeenlinnan pääkirjasto, 2001 * Ravintola Holvari, 2002 * Ravintola Holvari, 2003 == Palkinnot == * HYY:n taidepalkinto 1965 * Valtion kirjallisuuspalkinto 1966, 1974, 1984 * Eino Leinon palkinto 1988 == Lähteet == * Kuka kukin on, artikkeli Pellinen, Jyrki * Suomalaisia kirjailijoita, artikkeli Pellinen, Jyrki. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Otavan kirjailijasivu. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Eino Leinon palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Operaatio Finlandia

Operaatio Finlandia on kirjailija Arto Paasilinnan esikoisromaani. Weilin+Göös julkaisi sen vuonna 1972. Toinen painos kirjasta julkaistiin vuonna 1997. Se sai niin Suomessa kuin Ruotsissakin jonkinasteista keskustelua aikaiseksi aiheensa vuoksi 1970-luvun alussa. Teos on tyyliltään humoristinen sodankuvaus, jossa on sekoituksia kansallisajattelusta ja suurpolitiikasta pohjoismaisessa mittakaavassa. Kirjan tapahtumat sijoittuvat vuoden 1977 Ruotsiin ja Suomeen, joiden välille puhkeaa sota mm. Ruotsin fasistisen hallituksen ja Ahvenanmaan itsenäistymispyrkimyksen johdosta. Ruotsin joukot nousevat maihin Turussa, Vaasassa ja Ahvenanmaalla, minkä aikana suomalaiset joukot aloittavat oman hyökkäyksensä Pohjois-Ruotsiin aloittaen Haaparannalta. Kirja on omistettu Ruotsin nykyiselle kuninkaalle Kaarle XVI Kustaalle. == Sovitukset == Yleisradio toteutti Operaatio Finlandiasta 50-minuuttisen radiokuunnelmaversion vuonna 2012. Sen ohjasi ja dramatisoi Jussi Niilekselä ja tuotti Hilkka Salo. Näyttelijöinä olivat muun muassa Vesa Kietäväinen, Marko Keskitalo, Janne Kallioniemi, Auvo Vihro, Laura Jurkka ja Jope Ruonansuu. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Arto Paasilinnan teokset Luokka:Vuoden 1972 kirjat
Kinsky

Kinsky oli vuosina 1985–1987 toiminut Jussi Hakulisen johtama porilainen rock- yhtye, jonka Jussi Hakulinen perusti lähdettyään Yöstä. Yhtye hajosi vuonna 1987. == Julkaisut == === Albumit === * Valtaa ja voimaa (1986) === Singlet === * Joulu avaruudessa (1985) (PROMO) * Lumilinna (1986) (maxi-single) * Sankareiden maa (1986) * Serpentiinit (1987) == Kokoonpanot == === Alkuperäinen kokoonpano (1985–1987) === * Jussi Hakulinen (laulu) * Iku Tukiainen (kitara) * Harri Vahekoski (basso) * Kimmo Tuuri (kosketinsoittimet) * Timo Lilja (rummut) ===Kokoonpano 1987=== * Jussi Hakulinen (laulu) * Timo Pääkkö (kitara) * Harri Vahekoski (basso) * Kimmo Tuuri (kosketinsoittimet) * Timo Lilja (rummut) Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet
Tunturimittari

Tunturimittari (Epirrita autumnata) on melko suurikokoinen ja tavallisesti vaalea, joskin toisinaan voimakkaan poikkijuovikas mittariperhonen. == Koko ja ulkonäkö == Tunturimittari on harmaankirjava, keskikokoinen perhoslaji, jonka koko ja kuviointi vaihtelevat yksilökohtaisesti paljon. Siipiväli on 25-35 mm. Siipien pohjaväri on vaaleanharmaa ja mittareille tyypilliseen tapaan siiven poikki kulkee useita ohuita, aaltomaisia juovia. Sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat kaksinkertaiset ja niiden alue eroaa tavallisesti muun siiven värityksestä. Siiven tyvi ja kärkiosa saattavat myös olla muuta siipeä tummemmat. Etusiiven siipisuonet erottuvat tummempina siiven kärkiosassa ja aivan siiven kärjessä on tumma poikkijuova. Etusiiven keskellä erottuu usein tumma, Y-kirjaimen muotoinen kuvio, johon tuleva siipisuoni erottuu tummana siiven tyvestä saakka. Takasiivet ovat vaaleanharmaat, ulkoreunaa kohti tummenevat. Tuntosarvet ovat rihmamaiset.http://ukmoths.org.uk/show.php?bf=1797 Laji muistuttaa paljon muutamia muita loppusyksyn mittariperhosia, kuten hallamittaria (Operophtera brumata). == Levinneisyys ja lentoaika == Nimestään huolimatta Suomessa tunturimittaria tavataan koko maassa. Aikuiset perhoset lentävät Lapissa ruskan aikaan elokuun loppupuolella ja etelämpänä erityisesti syyskuussa, mutta joskus jopa lokakuun loppupuolelle asti.http://213.139.166.224/Lepidoptera/Geometridae/Epirrita/autumnata/Epirrita%20autumnata.htm == Elinympäristö ja elintavat == Naaras munii syksyllä etenkin hieskoivuihin niin, että ne jäävät talveksi lumipeitteen yläpuolelle. Munat kuolevat vasta jos pakkasta on −36 °C tai enemmän. Keväällä talvehtineista munista kuoriutuvat pienet toukat käyvät heti koivun silmujen syöntiin. Koivun puutteessa toukat syövät lähes kaikkea vihreää. Tunturimittari on yksilömääräisesti runsain kaikista yöllä lentävistä perhosista. Lisäksi se lentää pilvisinä päivinäkin. Tavallisesti perhonen lepää valoisan ajan näkyvällä paikalla: seinällä, puun rungolla tai lehdellä suojaväriinsä luottaen, ja lähtee häirittynä herkästi lentoon. Yöllä laji suunnistautuu hyvin mielellään lamppujen valoille. Lapissa tunturimittari aiheuttaa ajoittain mittavia vahinkoja koivuille. Erityisesti 1960-luvulla tunturimittarin toukat söivät Inarin Lapissa tunturikoivut lehdettömiksi 10 000 km²:n alueelta. Tämän seurauksena puuraja siirtyi alemmaksi ja 1000 km² jäi pysyvästi puuttomaksi. Massaesiintymiset mittavine tuhoineen toistuvat tietyllä syklillä ja välivuosina populaation koko romahtaa loisten, tautien ja koivun kemiallisten puolustusmekanismien ansiosta. == Ravintokasvi == Toukat käyttävät ravinnokseen erityisesti koivuja (Betula), mutta kelpuuttavat tarvittaessa ravinnokseen monet muutkin kasvit. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Tunturimittari (Epirrita autumnata) *Keskisuomalainen: Tunturimittari *Tunturimittari (Epirrita autumnata) *Naturhistoriska riksmuseet: Epirrita autumnata *Tunturimittarin sykliset kannanvaihtelut: loispistiäisten biologia ja merkitys Luokka:Kenttämittarit
Jukka Laaksonen (näyttelijä)

Jukka Laaksonen (s. 15. heinäkuuta 1958 Helsinki) on suomalainen imitaattori, koomikko ja juontaja. Hän on ollut Yle TV2:n Se on siinä -urheilutietokilpailun vakiojäsen (Jäsen J). Laaksonen on myös käsikirjoittanut ohjelmaa. Löylynlyömät kesällä 2007 oli toinen television sarjaohjelma, jossa hän on ollut mukanaHelsingin Sanomat 14.7.2008, s. C 7.. Imitaattorin uransa alkupuolella Laaksonen esiintyi yhdessä Klaus Thomassonin kanssa, jolloin työpari esitti hahmoja Enska ja Hanski. Klasu oli sketseissä suulas kohureportteri Hannu Karpo ja Jukka vähäpuheinen autokoulunopettaja Ensio Itkonen. Laaksonen toimi myös aikoinaan NHL-äänenä helsinkiläisellä paikallisradiokanavalla Radio Ykkönen (Radio Ettan). Laaksonen kuului vuonna 1998 Nelosella esitetyn Huuliveikot-komediasarjan näyttelijäkaartiin yhdessä Juha Laitilan ja Joonas Myllyveräjän kanssa. Nämä kolme toimivat myös Suomen euroviisukarsinnan 1994 juontajina. Laaksonen on esiintynyt myös vuonna 1993 valmistuneessa elokuvassa Uuno Turhapuron poika. Laaksonen oli toiminut ääninäyttelijänä Salamaseepra-elokuvassa vuonna 2005 ja Tintin seikkailut: Yksisarvisen salaisuus-elokuvassa vuonna 2011. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset imitaattorit Luokka:Suomalaiset koomikot Luokka:Suomalaiset juontajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Klaus Korhonen

Klaus Kauko Korhonen (s. 1947 Rautio) on suomalainen helluntailiikkeen vaikuttaja ja pastori. Hän toimi Helsingin Saalem-seurakunnan johtajana vuosina 1998−2012 ennen eläkkeelle jäämistään. Koulutukseltaan Korhonen on teologian maisteri. Korhonen on toiminut vuodesta 1971 helluntailiikkeen työntekijänä saksankielisessä Euroopassa ja Suomessa. Hänet tunnetaan liikkeen vaikuttajana, raamatunopettajana ja konferenssitapahtumien puhujana Suomessa ja useissa Euroopan maissa. Vuosina 2005–2009 hän toimi vasta perustetun Suomen Helluntaikirkon hallituksen puheenjohtajana ja on muun muassa kirkon eettis-opillisen työryhmän jäsen. Suomessa Korhonen on toiminut seurakunnanjohtajana Oulun helluntaiseurakunnassa (1984–1995), Kuopion helluntaiseurakunnassa (1995–1998) ja Helsingin Saalem-seurakunnassa (1998–2012), joka on Suomen suurin helluntaiseurakunta. Seurakuntatyön ohella Korhonen on toiminut Iso Kirja -opiston vierailevana tuntiopettajana. Hän on ollut yksi Suomen edustajista Euroopan helluntailaisten PEF-yhteisössä (Pentecostal European Fellowship). Helluntailiikkeen ulkopuolella Korhonen tunnetaan yhteiskristillisten ja ekumeenisten pyrkimysten puolestapuhujana ja helluntailaisten opinkäsitysten määrittelijänä. Hän on ollut ryhmänsä puheenjohtaja evankelis-luterilaisen kirkon ja helluntaiherätyksen välisessä neuvottelukunnassa. Korhonen on toiminut useiden vuosien ajan Suomen vapaakristillisen neuvoston (SVKN) hallituksessa ja Suomen ekumeenisen neuvoston (SEN) opillisessa jaostossa. Korhosen myönteinen suhde lestadiolaiseen sukutaustaansa on tullut usein esiin hänen kannanotoissaan. Klaus Korhonen jäi kesällä 2012 eläkkeelle Helsingin Saalem-seurakunnan johtajan tehtävistä. Hänen seuraajanaan jatkoi Mika Yrjölä. Eläkkeelle jäätyään Korhonen on toiminut teologisena mentorina ja opettajana Itävallassa ja tehnyt vaimonsa kanssa vapaaehtoistyötä Romanian romanilasten koulutuksen kehittämiseksi. Klaus Korhosella on vaimonsa Satun kanssa neljä lasta ja kahdeksan lastenlasta. == Teokset == * * * * * * Karpaattien timantit. Aikamedia, 2024 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset helluntailaiset pastorit Luokka:Suomalaiset uskonnolliset johtajat Luokka:Suomalaiset uskonnolliset vaikuttajat Luokka:Suomen Helluntaikirkko Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gabriel Rein

thumb|Gabriel Rein Gabriel Rein (20. joulukuuta 1800 Jääski – 24. kesäkuuta 1867 Helsinki) oli Rein-sukuun kuulunut professori, historiantutkija, kanslianeuvos ja Helsingin yliopiston rehtori. Hän oli myös tilastollisen toimiston ensimmäinen päällikkö 1865–1867. == Elämäkerta == Reinin vanhemmat olivat kappalainen Karl Rein ja Sofia Dorotea Lilius. Reinin puoliso vuodesta 1829 oli Sedig Edla Ekbom (k. 1849), Vaasan hovioikeuden presidentin Selim Ekbomin sisar. Heidän poikansa oli filosofian professori, Helsingin yliopiston rehtori ja vt. sijaiskansleri Thiodolf Rein (1838–1919). Rein valmistui ylioppilaaksi Viipurin saksalaisesta koulusta ja valmistui maisteriksi Turussa 1823. Historian dosentiksi hänet nimitettiin 1825, konsistorin vakinaiseksi amanuenssiksi 1829 ja saksan kielen lehtoriksi 1832. Helsingin yliopiston historian professorina hän toimi 1834–1861 ja rehtorina yhteensä neljä kertaa vuosien 1848–1858 aikana. Rein joutui eroamaan rehtorinvirasta vuonna 1858 niin sanotun Ditt och datt -skandaalin seurauksena. Hän kuului myös Suomen ensimmäisiin tilastotieteilijöihin, joka toimi 1865 perustetun Suomen tilastollisen toimiston vt. päällikkönä kuolemaansa saakka. Rein oli erityisesti keskiajan ja karjalaisten historian tutkija. Hän tutki myös katolisen kirkon asemaa Suomessa. Suomen historiaan vakiintunut aikakausijako on Reinin kehittämä. Tässä hänen mallissaan niin sanottuina taitevuosina olivat 1. ristiretki 1156, Pähkinäsaaren rauha 1323, kuningas Kustaa Vaasan valtaannousu 1521, kuningas Kaarle XI:n kuolema 1697 sekä Suomen autonomian ajan alku 1809. Reinin kuoleman jälkeen vuosina 1870–1871 ilmestynyt ja hänen luentokäsikirjoituksistaan koottu Suomen historia on ensimmäinen merkittävä tällainen teos. Rein kuului Lauantaiseuraan ja oli perustamassa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraa, jonka esimiehenä hän toimi 1841–1853 ja 1863–1867. Hän oli myös Suomen Tiedeseuran perustajajäseniä. Hän oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1863–1864 ja 1867, tultuaan aateloiduksi 1856, jolloin hän sai myös kanslianeuvoksen arvon. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Keisarillisen Aleksanterin- Yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston rehtorit Luokka:Valtionlaitosten johtajat Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1800 syntyneet Luokka:Vuonna 1867 kuolleet
Pulitzer-palkinto

Pulitzer-palkinto on Yhdysvalloissa myönnettävä arvostettu palkinto, joka myönnetään kolmella alalla: journalistisista ja kirjallisista saavutuksista sekä sävelteoksista. Se on perustettu yhdysvaltalaisen lehtimiehen Joseph Pulitzerin testamentin pohjalta. Ensimmäisen kerran palkinnot myönnettiin 4. kesäkuuta 1917. Nykyään ne jaetaan joka vuoden huhtikuussa Columbian yliopistossa. Journalismin ja kirjallisuuden sarjassa on useita alaluokkia, joissa palkinto myönnetään, musiikissa myönnetään vain yksi palkinto. == Palkinnot == === Palkintokategoriat === Nykyään palkintoa jaetaan 21 kategoriasta. Niistä 14 on journalismista, 6 kirjallisuudesta ja 1 musiikista. ;Journalismin palkintokategoriat: *Yhteiskunnallinen toiminta *Uutisraportointi *Tutkiva journalismi *Selittävä journalismi *Paikallisasioiden raportointi *Kansallisten asioiden raportointi *Kansainvälisten asioiden raportointi *Erikoisartikkelit *Kommentaarit *Kritiikit *Pääkirjoitukset *Poliittiset pilapiirrokset *Uutisvalokuvaus *Erikoisvalokuvaus ;Kirjallisuuden palkinnot * Fiktio (ks. Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinto) *Näytelmät *Historia *Elämäkerrat ja omaelämäkerrat *Runous *Yleinen tietokirjallisuus (ks. Pulitzerin tietokirjallisuuspalkinto) ;Musiikin palkinto *Musiikki (ks. Pulitzerin musiikkipalkinto) === Ehdokasasettelu === Jokaiseen palkintokategoriaan on hieman erilaiset säännöt, mutta palkintoehdokkuutta voi käytännössä kuka tahansa ehdottaa. Ehdotusdokumenttien lähettämisen lisäksi ehdotuksesta pitää maksaa 50 dollarin käsittelykulu. Yhdysvalloissa onkin kritisoitu välillä kirjailijoiden tai toimittajien käyttämää ilmaisua ”Pulitzer-ehdokas”, sillä ehdokkuuteen ei varsinaisesti tarvita vielä mitään muuta kuin lomakkeen täyttäminen. Pulitzer- lautakunnalla on virallinen prosessi, jossa se valitsee palkintofinalistit ehdotettujen joukosta. Journalismipalkintojen saajaksi voi ehdottaa henkilöitä minkä tahansa Yhdysvalloissa säännöllisesti julkaistun sanomalehden, aikakauslehden tai uutissivuston materiaalin perusteella. Kaunokirjallisuuden, elämäkertakirjallisuuden, runouden ja yleisen tietokirjallisuuden sekä musiikin palkintojen saajan pitää olla Yhdysvaltain kansalainen. Historian kategorian kirjailija voi olla minkämaalainen tahansa, mutta kirjan tulee käsitellä Yhdysvaltain historiaa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Pulitzer-palkinnon kotisivu Luokka:Yhdysvaltalaiset palkinnot * Luokka:Taide- ja kulttuuripalkinnot Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Korukivi

Korukivi (aiemmin puolijalokivi) on mineraali tai harvemmin kivilaji, jota pelkän koristeellisuutensa vuoksi hiotaan käytettäväksi koruissa tai muissa pienissä koriste-esineissä. Värikkyys, kaunis kuviointi tai hiotun kiven pinnalla esiintyvä optinen ilmiö on yleensä syynä kiven suosiolle korukäytössä. Korukiven erottaa sitä arvokkaammasta jalokivestä esimerkiksi läpinäkymättömyys, pehmeys (kovuus Mohsin asteikolla alle 7,5)Rudolf Dud'a, Lubos Rejl: Jalokivien maailma, s. 12. ja yleisyys maankuoressa. Useimmat korukivet ovat läpinäkymättömiä, mutta esimerkiksi kvartsin läpinäkyviä muunnoksia ei yleensä pidetä jalokivinä niiden yleisyyden ja siitä johtuvan vähäisen arvon vuoksi. Käytännössä lähes mitä tahansa tarpeeksi kestävää kiveä voidaan käyttää korukivenä, mutta on myös olemassa runsaasti vakiintuneita korukivimineraaleja. Korukiven vanhentunut nimitys on puolijalokivi. Monissa kielissä ei ole käytössä erillisiä sanoja jalo- ja korukiville, vaan myös korukiviä kutsutaan jalokiviksi. == Yleisimpiä korukiviä == * kvartsin värimuunnokset: vuorikide, ametisti, sitriini, ruusukvartsi, savukvartsi **kalsedonin (piilokiteinen kvartsi) muunnokset: akaatti, jaspis, karneoli, aventuriini, krysopraasi, tiikerinsilmä, haukansilmä * opaali * maasälvän muunnokset: amatsoniitti, aurinkokivi, kuukivi, labradoriitti, spektroliitti * jade: jadeiitti ja nefriitti * rikkikiisu (pyriitti) * hematiitti * sodaliitti * lapislatsuli * rodoniitti * turkoosi * malakiitti * rodokrosiitti * atsuriitti * krysokolla * andalusiitti * charoiitti * sugiliitti * epidootti * serpentiini * obsidiaani * meripihka * erilaiset fossiilit == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * Suomen korukivet – Gemstones of Finland GTK 2017
Villi Pohjola

Villi Pohjola voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Villi Pohjola, Metsähallituksen luontopalvelujen markkinointiyhtiö ja tuotemerkki * Villi Pohjola (engl. Northern Exposure), yhdysvaltalainen televisiosarja * Villi Pohjola, Aarne Tarkaksen elokuva vuodelta 1955 * Villi Pohjola, pohjoismaisiin tekijöihin keskittynyt Aku Ankka -sarjakuva-albumi.
Asema

Asema tarkoittaa seuraavia asioita: * avaruusasema, maata kiertävälle radalle sijoitettu laite, jossa ihminen voi asua pitkän aikaa * linja-autoasema, linja-autojen pysähdyspaikka * maa-asema, satelliitin ohjaus- ja viestintäkeskus * metroasema, metrojunien pysähdyspaikka * optinen asema, tietokoneeseen liitettävä lukulaite * kasettiasema, tietokoneen massamuistilaite * radioasema, radiolähetyksiä tuottava laitos * rautatieasema, junien pysähdyspaikka * sosiaalinen status, yksilön asema yhteiskunnassa * televisioasema, televisiolähetyksiä tuottava laitos. ==Katso myös== * Asemakylä tai Asemankylä * Asemanseutu
Lanterna

Lanterna on rakentamiseen ja sisustamiseen sekä kodinkoneisiin ja kodinelektroniikkaan erikoistunut kauppakeskus Helsingin Roihupellossa. Se sijaitsee Itäväylän varrella ja kauppakeskus Itiksen lähistöllä. Lanterna avattiin 6. marraskuuta 2005. Kauppakeskuksessa toimivia yrityksiä ovat Aito Kaluste, Asko, Casalight, Finnlandia, Hesburger, Indecoria, Isku, Jysk, Keittiömaailma, Kalustetalo Helsinki, Kodin1, K-Rauta, Masku, Rusta, Sotka ja Vepsäläinen. Lanternan vieressä Viilarintien toisella puolella sijaitsee Motonet, Lidl sekä HopLop. == Kulkuyhteydet == Julkisilla kulkuneuvoilla lähelle pääsee metrolla, bussilla HSL:n linjoilla 92 ja 92N, sekä pikaratikalla 15. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kauppakeskuksen kotisivut Luokka:Helsingin kauppa- ja ostoskeskukset Luokka:Roihupelto
Bulgarian leva

Leva (lyhenne lv, , laskentamuoto лева, leva, monikko левове, levove) on Bulgarian rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1881. Pienempi rahayksikkö on stotinka (monikko stotinki). Leva jakautuu sataan stotinkaan. 1990-luvulla levan arvo sidottiin Saksan markkaan (DEM), 1 000 levaa vastasi yhtä markkaa. Rahauudistuksessa 5. heinäkuuta 1999 1 000 vanhasta levasta tuli yksi uusi leva, joten yksi uusi leva vastasi yhtä Saksan markkaa. Vanhan levan ISO 4217 -koodi on BGL ja uuden BGN. Nykyään levan arvo on sidottu euroon kiinteällä kurssilla 1,95583 BGN = 1 EUR. Bulgarian odotettiin siirtyvän euroon vuonna 2009. Euroon siirtyminen oli kuitenkin vielä 3/2012 ratkaisematta. ==Nykyisin käytössä olevat setelit== *1 leva *2 levaa *5 levaa *10 levaa *20 levaa *50 levaa *100 levaa ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Bulgarialaisia seteleitä Luokka:Bulgarian talous Luokka:Euroopan rahayksiköt