EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Roman Kukumberg

Roman Kukumberg (s. 8. huhtikuuta 1980 Bratislava) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka edustaa Tšekin Extraligassa pelaavaa HK Hradec Kralovea, jota hän on edustanut vuodesta 2014. 184 senttimetriä pitkä ja 86 kilogrammaa painava Kukumberg laukoo oikealta ja hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä tai oikea laita. Kukumberg on Toronto Maple Leafsin 113. NHL-varaus vuodelta 2004. Hän ei ole kuitenkaan ikinä pelannut NHL:ssä. Kukumberg aloitti uransa HK Nitrassa kotimaassaan. Sen jälkeen hän edusti niin ikään kotimaansa HK Dukla Trenčíniä vuodet 2000–2004, ennen kuin siirtyi Venäjälle, jossa hän edusti HK Neftehimik Nižnekamskia, HK Lada Toljattia, Ak Bars Kazania ja Traktor Tšeljabinskiä RSL:ssä ja myöhemmin KHL:ksi muuttuneessa liigassa vuoteen 2011 asti, jolloin Kukumberg siirtyi takaisin kotimaahansa, HC Slovan Bratislavaan, joka sekin tosin pelasi KHL:ssä. Kukumberg edusti Slovania vuoteen 2014 asti, jolloin hän siirtyi Tšekin Extraligan HK Hradec Kraloveen. Kukumberg on pelannut myös Slovakian jääkiekkomaajoukkueessa. Hän on pelannut kaksissa MM-kilpailuissa, joissa Kukumberg on tehnyt 14 ottelussa tehot 0+8=8. == Lähteet == * Luokka:Slovakialaiset jääkiekkoilijat Luokka:Toronto Maple Leafsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wang Qiang

Wang Qiang (s. 14. tammikuuta 1992 Tianjin) on kiinalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 18 tammikuussa 2019. Hän on voittanut urallaan 14 ITF-turnausta kaksinpelissä. WTA-turnauksia hän on voittanut kaksi. Vuoden 2014 Yhdysvaltain avoimissa Wang eteni toiselle kierrokselle selvitettyään ensin karsinnat ja sen jälkeen voitettuaan Paula Kanian pääsarjan ensimmäisellä kierroksella. Toisella kierroksella hän hävisi Casey Dellacqualle. Kolmannelle kierrokselle Grand Slam -turnauksissa Wang on yltänyt Ranskan ja Yhdysvaltain avoimissa 2018 sekä Australian avoimissa 2019. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Wang Qiangin kotisivut * * Luokka:Kiinalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Denisa Allertová

Denisa Allertová (s. 7. maaliskuuta 1993) on tšekkiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 55 maaliskuussa 2016. Hän on voittanut urallaan yhdeksän ITF-turnausta kaksinpelissä. Lokakuussa 2014 Allertová pelasi ensimmäisessä WTA-pääsarjan ottelussaan Luxemburgissa. Hän pääsi turnaukseen karsintojen kautta ja eteni lopulta välieriin. Hän voitti turnauksessa muun muassa maailmanlistan sijalla 25 olleen Sabine Lisickin. Välierässään hän hävisi Annika Beckille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Tšekkiläiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hannes Hynönen

Johannes ”Hannes” Hynönen (10. tammikuuta 1913 Joroinen – 30. marraskuuta 2015 Mikkeli) oli suomalainen maanviljelijä ja toisen maailmansodan veteraani. Hynönen sai laajaa huomiota tiedotusvälineissä osallistuttuaan joulukuussa 2014 Suomen tasavallan presidentin itsenäisyyspäivän vastaanotolle 101-vuotiaana. Vuonna 2017 ilmestyi kirja "Aika Velikulta – Hannes Hynösen pitkä taival 1913–2015". ==Elämäkerta== Hynönen syntyi Joroisissa kymmenlapsiseen torppariperheeseen, mutta lapsista kolme kuoli jo hyvin nuorina. Hän kävi kansakoulun muttei aloittanut jatko-opintoja rahanpuutteen takia. Kansakoulun jälkeen Hynönen alkoi pitää yhteiskunnallista opintokerhoa kylän lapsille ja nuorille, minkä lisäksi hän harrasti teatteria. Hynönen työskenteli maanviljelijänä Mikkelin Vatilassa, mistä hän osti maatilan 23-vuotiaana. Hynönen palveli talvisodan aikana Erillisosasto Omenan (archive.org) Mikkelin seudulta kootun tykistöpatterin hevosmiehenä Laatokan Karjalassa. Jatkosodassa hän toimi JR 1:n raskaan kranaatinheittimen johtajana eikä joutunut etulinjaan kertaakaan. Jälkimmäinen tehtävä aiheutti hänelle pysyvän kuulovamman. Hynönen avioitui sotien jälkeen joulukuussa 1945 ja oli 65 vuotta naimisissa Toini-puolisonsa kanssa, kunnes jäi leskeksi 2010. Pariskunta sai kaikkiaan seitsemän lasta. Yksi pojista kuoli 1980-luvun alussa tapaturmaisesti. 1950- ja 1960-luvuilla Hynönen voitti yhdessä vaimonsa kanssa 70 palkintoa, kun hän kiersi ravikilpailuja ohjastajana. Hynönen siirtyi eläkkeelle maanviljelijän ammatista vuonna 1973. Korkeasta iästään huolimatta hän pystyi asumaan omassa kodissaan aina viimeisiin viikkoihin saakka. Hynönen joutui sairaalaan marraskuun 2015 alussa kaaduttuaan kotonaan. Hän kuoli sairaalassa aamulla 30. marraskuuta 2015. Poikansa mukaan Hynönen oli pitänyt positiivisen elämänasenteensa loppuun saakka. ==Tiedotusvälineiden kiinnostus== Itsenäisyyspäivän vastaanotolla viestimet kiinnostuivat Hynösestä ja hän nousi kansansuosikiksi. Vuonna 2014 hän sai 1 079 joulukorttia. Presidentti Sauli Niinistö mainitsi Hynösen uudenvuodenpuheessaan 2015. Huhtikuussa 2015 Hynönen laski kansallisen veteraanipäivän seppeleen Mikkelissä. ==Kunnianosoitukset== *Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan mitali *Talvisodan muistomitali *Jatkosodan muistomitali *Rintamasotilastunnus *Kultainen reservin ratsastajamitali *Positiivisuuden elämäntyöpalkinto ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Liisa Seppänen: Aika velikulta – Hannes Hynösen pitkä taival 1913–2015, Otava, 2017 ==Aiheesta muualla== * Uusi kirja paljastaa sotaveteraani Hannes Hynösen eri puolet, Yle.fi, uutiset Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset toisen maailmansodan sotilaat Luokka:Suomalaiset julkisuuden henkilöt Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet suomalaiset Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Plymouthin synagoga

Plymouthin synagoga on Englannissa Plymouthin kaupungissa sijaitseva synagoga, joka on perustettu vuonna 1762. Se kuuluu Grade II* -rakennussuojeluluokkaan ja on Englannin vanhin aškenasisynagoga. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *http://www.plymouthsynagogue.com/ Synagoga Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan synagogat Luokka:Grade II* -luokan rakennukset Englannissa
Rebecca Peterson

Rebecca Peterson (s. 6. elokuuta 1995 Tukholma) on ruotsalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 43 lokakuussa 2019 ja nelinpelissä sijalla 95 marraskuussa 2015. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta ja yksitoista ITF-turnausta kaksinpelissä sekä yhden WTA- turnauksen ja kuusi ITF-turnausta nelinpelissä . Maaliskuussa 2014 pelatussa Miamin turnauksessa Peterson pääsi toiselle kierrokselle voitettuaan toisessa erässä luovuttaneen Mona Barthelin. Toisella kierroksella hän hävisi Jekaterina Makarovalle. Peterson pelasi Ruotsin Fed Cup -joukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2014. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ruotsalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Zaleilah

Zaleilah on romanialaisyhtye Mandingan kappale. Kappaleen ensiesitys oli syyskuun 2011 alussa ja se palvelee heidän viidennen, Club de Mandinga- studioalbumin johdantosinglenä. Yhtye esitti kappaleen livenä vuoden 2011 Romanian Music Awardsissa 16. syyskuuta 2011. Se esitettiin uudenvuodenaaton tapahtumassa Romexpossa sekä livenä X Factorin finaalissa. Yhtye kuvasi musiikkivideon kappaletta varten Dubaissa, Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa alkuvuodesta 2012. Videon ensiesitys oli helmikuussa. Saman kuukauden aikana yhtye päätti pyrkiä sillä edustamaan Romaniaa Euroviisuissa. He voittivat kansallisen finaalin ja kappale edusti Romaniaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa. Kappale esitettiin ensimmäisen semifinaalin alkupuolella sekä finaalissa 22.- sekä 26. toukokuuta Azerbaidžanin Bakussa. ==Listasijoitukset== Listat (2012) Paras sijoitus Belgia (Ultratip Flanderi) 78 Moldova (Media Forest) 2 Venäjä (Media Control) 92 Romania (Romanian Radio Airplay Chart) 1 Romania (Media Forest Video Chart) 2 Romania (Digital Songs) 1 Romania (Romanian Top 100) 2 Ruotsi (Sverigetopplistan) 48 Turkki (Number One Charts) 40 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2012 kappaleet Luokka:Romanian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2012 euroviisuedustuskappaleet
Raf Vallone

Raf (Raffaele) Vallone (17. helmikuuta 1916 Tropea – 30. lokakuuta 2002 Rooma) oli yksi toisen maailmansodan jälkeisen Italian merkittävimmistä elokuvanäyttelijöistä. Nuorena ammattijalkapalloilijan urasta haaveillut Vallone opiskeli lakia ja kirjallisuutta Torinon yliopistossa, liittyi sodan aikana Italian vastarintaliikkeeseen ja työskenteli sen jälkeen kommunistilehti L’Unitàn ja La Gazzetta del Popolon toimittajana. Sitä ennen hänellä oli pikku rooli Goffredo Alessandrinin elokuvassa Noi vivi vuonna 1942. Vahva sivurooli Giuseppe De Santisin elokuvassa Katkeraa riisiä (Riso amaro, 1949) teki Vallonesta heti tavattoman suositun sekä yleisön että elokuva-arvostelijoiden keskuudessa. Sitä seurasivat pääosat De Santisin ohjaamassa Taistelu oliivipuiden varjossa (Non c’è pace tra gli ulivi, 1950), Pietro Germin Toiveitten tiessä (Il cammino della speranza, 1950), Alberto Lattuadan Annassa (1951) ja monissa muissa elokuvissa. Komeapiirteinen, voimakkaita ja rehellisiä henkilöhahmoja esittänyt näyttelijä herätti huomiota myös ulkomailla, ja 1950-luvulla hän teki useita elokuvia Ranskassa. Kotimaassaan Vallonen merkkiteoksia olivat Lattuadan Kuuma rannikko (La spiaggia, 1954) ja Rakastunut Guendalina (Guendalina, 1957). 1950-luvun lopulta lähtien Vallone esiintyi myös teatterissa. Hänen suurin menestyksensä oli pääosa Peter Brookin Pariisissa ohjaamassa Arthur Millerin näytelmässä Näköala sillalta vuonna 1958. Myöhemmin Vallone työskenteli Hollywoodissa muun muassa Anthony Mannin El Cidissä (1961), Otto Premingerin Kardinaalissa (1963), John Hustonin Kremlin kirjeessä (The Kremlin Letter, 1970) sekä monissa muissa tasoltaan vaihtelevissa elokuvissa. Hänen televisiorooleistaan suosituin oli Sandro Bolchin sarjaelokuvassa Il mulino del Po (1963). Vallonen viimeisiä näyttelijäsuorituksia oli kardinaali Lamberton rooli Francis Ford Coppolan Kummisetä III:ssa (1990). Vuonna 2001 hän julkaisi omaelämäkertansa Alfabeto della memoria (”Muistin aakkoset”). Vallone oli naimisissa näyttelijä Elena Varzin kanssa. Hänen lapsensa Saverio ja Eleanora ovat myös näyttelijöitä. ==Elokuvia== * El Cid – kuninkaan soturi, 1961 * Näköala sillalta, 1961 * Harlow – seksityttö, 1965 * Riehakas ryöstö, 1969 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Elonet: Raf Vallone * Internet Movie Database: Raf Vallone Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Jane Bown

Jane Hope Bown (13. maaliskuuta 1925 – 21. joulukuuta 2014) oli brittiläinen valokuvaaja. Legendaksi sanottu Bown aloitti uransa valokuvaajana Observerissa vuonna 1949 tehtävänään ottaa muotokuva Bertrand Russellista. Sen jälkeen hän teki töitä lehdelle runsaat 50 vuotta ja kuvasi muotokuvia muun muassa Samuel Beckettistä, kuningatar Elisabet II:sta, The Beatlesista, Björkistä, Sinead O’Connorista ja Orson Wellesistä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Jane Bown a Life in Photography in Pictures, Luokka:Brittiläiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Sladeniaceae

Sladeniaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Ericales-lahkossa, johon kuuluu tunnetuimpana heimona kanervakasvit (Ericaceae). == Tuntomerkit == Heimon kasvit ovat ainavihantia puita, joilla on tavallisesti sahalaitaiset ja korvakkeettomat lehdet. Kukinto on lehtihankainen viuhko, jossa on pieniä, alle puolisenttisiä kukkia. Heteitä niissä on 10–15, ja niiden ponnet avautuvat kärjestään. Sikiäin on yhdislehtinen ja koostuu kolmesta tai viidestä emilehdestä, joissa kussakin on vähintään kaksi siemenaihetta kärki- tai aksiletyyppisessä istukassa. Vartalo on lyhyt, mutta suhteellisen pitkäliuskainen. Hedelmä on rakokota tai lohkohedelmämäinen.Stevens 2001–, viittaus 22.12.2014. == Levinneisyys ja luokittelu == Heimon kaksi sukua kasvaa erillisillä alueilla. Sladenia on kaakkoisaasialainen, Ficalhoa itäafrikkalainen.http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/Sladeniaceae.gif Heimo on aiemmin yhdistetty usein teekasveihin (Theaceae). Läheisin sukulaisheimo on Pentaphylacaceae. == Lähteet == * Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Sladenia: http://www.plant.csdb.cn/details?guid=photo:ppbc@646757 * Ficalhoa: http://www.centralafricanplants.senckenberg.de/root/index.php?page_id=34&id;=3437 Luokka:Ericales Luokka:Kasviheimot
Ohuthuulikeltti

Ohuthuulikeltti (Chelon ramada) on kelttikaloihin kuuluva merikala. Se kasvaa yleensä noin 35 cm pitkäksi, mutta suurimmat yksilöt ovat olleet noin 70-senttisiä ja kolmen kilon painoisia. Se elää Atlantin itäosissa Etelä- Norjasta Marokkoon, myös Välimeressä ja Mustassameressä. Koiraat kutevat ensimmäisen kerran 2–3-vuotiaina, naaraat pari vuotta vanhempina. Kutu tapahtuu syksyllä, paitsi Britteinsaarten rannikolla alkukesästä. Lajia on tavattu muutaman kerran Suomessa. == Lähteet == Luokka:Kelttikalat
Maneater

Maneater on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Nelly Furtadon kappale. Sen sanoittivat Furtado, Timothy "Timbaland" Mosley, Jim Beanz ja Nate "Danja" Hills Furtadon kolmannelle, Loose-studioalbumille. Kappaleen tuottivat Timbaland sekä Danja ja se sisältää viitteitä 1980-luvun artistien kuten Eurythmicsin ja Hall & Oatesin kappaleista. Furtado on paljastanut Hall & Oatesin samannimisen kappaleen toimineen inspiraationa kappaletta sanoitettaessa ja tuotettaessa. Albumin ensimmäisenä singlejulkaisuna Euroopassa "Maneateristä" tuli yksi Nelly Furtadon suosituimmista kappaleista, saavuttaen Britannian singlelistan kärjen sekä muita sijoituksia kymmenen parhaan joukossa ympäri Manner-Eurooppaa. Australiassa kappale julkaistiin albumin toisena singlenä, jossa se pääsi viiden parhaan joukkoon sekä Pohjois- Amerikassa, jossa siitä tuli klubihitti, mutta menestyi kaupallisesti huonommin kuin albumin johdantosingle "Promiscuous". Kappale sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2006 kappaleet Luokka:Nelly Furtadon kappaleet
Vladimirskajan metroasema

Vladimirskaja () on Pietarin metron Kirovin–Viipurin linjan asema. Asema avattiin 15. marraskuuta 1955, sijaitsee asemien Ploštšad Vosstanija ja Puškinskaja välissä. Asemalta on vaihtomahdollisuus Pravoberežnajan linjan metroasemalle Dostojevskaja. ==Aiheesta muualla== * Kuvia asemasta Luokka:Pietarin metroasemat
Peshawarin kouluhyökkäys

Peshawarin kouluhyökkäys tapahtui 16. joulukuuta 2014, kun Pakistanin talibaneihin kuuluneet jäsenet hyökkäsivät armeijan ylläpitämään kouluun Peshawarissa Luoteis-Pakistanissa. Iskussa sai surmansa 141 ihmistä. Pakistanin armeija kertoi surmanneensa seitsemän hyökkääjää. Afganistanin taliban tuomitsi kouluhyökkäyksen islamin vastaisena. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2014 terrori-iskut Luokka:Terrori-iskut Pakistanissa Kouluhyökkäys
Dalmatiannokkasärki

Dalmatiannokkasärki (Chondrostoma knerii) on särkikalojen heimoon kuuluva entisen Jugoslavian alueella elävä kalalaji. Johann Jakob Heckel kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1843. == Ulkonäkö ja koko == Laji voi kasvaa 28 senttimetriä pitkäksi ja painaa noin 200 grammaa. == Levinneisyys ja elinympäristö == Dalmatiannokkasärkiä tavataan vain Neretva-joen vesistössä Bosnia ja Herzegovinan sekä Kroatian alueella. == Lähteet == Luokka:Särjet (alaheimo) Luokka:Uhanalaiset kalat
Andrea Bosic

Andrea Bosic (15. heinäkuuta 1919 Gomilsko, Maribor – 8. tammikuuta 2012 Bologna) oli slovenialaissyntyinen italialainen näyttelijä. Slovenialaiseen talonpoikaisperheeseen syntynyt Bosic päätyi toisen maailmansodan aikana Roomaan, jossa hän opiskeli teatteritaiteen akatemiassa. Hän työskenteli teatterissa ja teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1951. 1960- ja 1970-luvuilla Bosic esiintyi lukuisissa seikkailuelokuvissa ja spagettiwesterneissä. Hän näytteli myös useissa televisioelokuvissa. ==Elokuvia== * Odysseus, 1954 * Romulus ja Remus, 1961 * Veriveljet, 1962 * Sandokan, la tigre di Mompracem, 1963 * Malesian merirosvot, 1964 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Andrea Bosic Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Slovenialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Boeing B-50 Superfortress

Boeing B-50 Superfortress on yhdysvaltalainen raskas nelimoottorinen ja mäntämoottoreilla varustettu pommikone. Se oli ensi sijassa SAC:n (USAAF:n strateginen pommituslennosto) strategisen käytön kaukopommittaja, jolla oli kyky käyttää ydinpommeja. Konetyyppi oli kehitetty edeltäjästään, jolla oli lähes sama nimi, Boeing B-29 Superfortress. Aktiiviin palveluskäyttöön konetyyppi tuli vuonna 1948, samaan aikaan kuin Convair B-36 Peacemaker. Muunnellut konetyypit saivat tunnuksen EB-50D, ja ne toimivat supernopeiden X-2 koekoneiden emäaluksina eli kantoalustoina.27 September 1956, This Day in Aviation. Viitattu 23.3.2020. B-50-tyypin koneyksilö Lucky Lady teki matkalentämisen maailmanennätyksen, mikä tapahtui 27. helmikuuta – 2. maaliskuuta 1949. Kapteeni James Gallagherin komennossa, koneen 13-henkinen miehistö lensi välilaskutta maailman ympäri (37 734 km) ensi kertaa. Kone sai 4 kertaa ilmassa suoritetun tankkauksen. Matka-aika oli 3 vrk, 22 t, ja 1 min.MMM 1955: s. 202. B-50 on edeltäjäänsä jonkin verran nopeampi (noin +65 km/t , suurin lentonopeus 640 km/h) ja suoritusarvoiltaan jonkin verran parempi. Uudentyyppiset koneen ulkopuoliset lisäpolttoainesäiliöt kasvattivat kantomatkaa huomattavasti. Lakikorkeus oli 11 500 metriä. Pratt & Whitney R-4360 Wasp Major -moottorit olivat Wright Cycloneja huomattavasti tehokkaampia, jopa yli +30 prosenttia, kehitysversiosta riippuen. B-50:n ohjattavuutta oli paranneltu merkittävästi B-29:een verrattuna. Koneen suurin pommikuorma on 12 600 kg.Lappi, A., 2003: s. 29. Tätä konetyyppiä käytettiin vuoden 1951 Operaatio Rangerissa, jossa 5 ydinlatausta räjäytettiin lentopudotuksina.Ranger, Nuclear Weapon Archive. Viitattu 31.3.2022. B-50:tä käytettiin myös ilmatankkaukseen sekä säähavainto- ja tiedustelulentokoneena. B-50-konetyypin syrjäytti strategisista pommitustehtävistä 1950-luvulta alkaen suihkupommikoneiden (muun muassa B-47 ja B-52) nopeatahtinen esiinmarssi.Lappi, A., 2003: s. 28. Lopullisesti tämä konetyyppi kuitenkin poistui käytöstä vasta vuonna 1965. == Lähteet == * Lappi, Ahti: Ilmatorjunta kylmässä sodassa,s. 28–29. Helsinki: Ilmatorjuntasäätiö, 2003 ISBN 951-95594-4-2 * Hirvonen, Pauli: MMM – Nuorten Ilmailukirja, s. 48. Otava, Helsinki, 1961 * Mitä-Missä-Milloin 1955: s. 202. Helsinki: Otava 1954 ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Boeingin ilma-alukset Luokka:Yhdysvaltalaiset pommikoneet Luokka:1940-luvun pommikoneet
Matkun koulu

Matkun koulu on lakkautettu Forssan kaupungin Matkussa toiminut alakoulu.Forssan kaupungin sivut, Alakoulut Siinä oli kolme perusopetusryhmää ja esikouluryhmä, 0–2, 3–4 ja 5–6Peda.net . Painopistealueena olivat yleissivistävät aineet. Koulu perustettiin 1900-luvun alussa. Viimeinen koulurakennus valmistui 1960-luvulla. Kun Koijärven koulu valmistui, oppilaat siirtyivät sinne joulukuussa 2014.Forssassa koettiin joulun ihme, syrjäkulmalle nousi uusi kyläkoulu. Ylen uutiset ==Lähteet== Luokka:Suomen peruskoulut Luokka:Forssan oppilaitokset‎ Luokka:Koijärvi
Koijärven koulu

Koijärven koulu on Forssassa toimiva alakoulu. Uusi koulurakennus otettiin käyttöön joulukuussa 2014. Samalla lopetettiin Matkun koulu, jonka oppilaat siirtyivät uuteen kouluun.Forssasa koettiin joulun ihme, syrjäkulmalle nousi uusi kyläkoulu Uuden koulun rakentamisessa tehtiin paljon talkootyötä. Kannatusyhdistys organisoi piha- ja ympäristörakentamista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Matkun koulu Luokka:Suomen peruskoulut Luokka:Forssan oppilaitokset Luokka:Koijärvi
Aaltopallokala

Aaltopallokala (Canthigaster margaritata) on meressä elävä pallokala. == Ulkonäkö ja koko == Muiden Canthigaster-suvun pallokalojen tapaan aaltopallokalalla on pitkä, suippo nokka. Kala voi kasvaa noin 18 senttimetriä pitkäksi. == Esiintyminen == Aaltopallokala on peräisin Indopasifiselta merialueelta: sitä on tavattu Punaiseltamereltä, Sri Lankasta ja Mosambikin Inhaca-saarelta sekä Ogasawarasaarilta. Se elää koralliriutoilla. == Lähteet == Luokka:Pallokalat
SMS Hindenburg (1915)

SMS Hindenburg oli Saksan keisarillisen laivaston Derfflinger-luokan taisteluristeilijä ensimmäisessä maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Wilhelmshavenin laivastontelakalta osana vuosien 1913-1914 laivasto- ohjelmaa ja sen köli laskettiin 30. kesäkuuta 1913. Alus laskettiin vesille 1. elokuuta 1915 ja se otettiin palvelukseen 25. lokakuuta 1917.Gardiner, Robert s. 155 == Palvelus == Alus oli viimeinen valmistunut Saksan keisarikunnan laivaston taisteluristeilijä ja siten sen ura jäi lyhyeksi. Alus saavutti täyden operaatiokyvyn 20. lokakuuta 1917, minkä vuoksi se ei osallistunut ainoankaan sodan suureen meritaisteluun. Alus suojasi 17. marraskuuta SMS Moltken ja II risteilijäosaston keveiden risteilijöiden kanssa Saksan rannikolla miinanraivaajia, jotka joutuivat Britannian kuninkaallisen laivaston HMS Repulsen, HMS Courageous'n ja HMS Glorious'n yllättämiksi. Isku oli kuitenkin niin lyhyt, että suojausosasto ei kerennyt osallistua tapahtumiin. Hindenburg korvasi 23. marraskuuta SMS Seydlitzin I tiedusteluryhmän lippulaivana. Sodan päätyttyä alus internoitiin Kuninkaallisen laivaston tukikohtaan Scapa Flow’ssa, jossa sen oma miehistö upotti sen myöhemmin Versailles’n rauhan epäedullisten ehtojen vuoksi. Alus nostettiin 22. heinäkuuta 1930 ja se romutettiin 1930-1932. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Derfflinger-luokan taisteluristeilijät Luokka:Saksalaiset ensimmäisen maailmansodan taisteluristeilijät
Anijärvi

Anijärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Karkussa Karimäellä sijaitseva järvi. == Maantiede == Anijärven pinta-ala on 11,3 hehtaaria ja sen pituus on 750 metriä ja leveys 340 metriä. Se sijaitsee Alisen Heinijärven kaakkoispuolella ylängöllä yhdessä Väippäsesuon kanssa. Järven itäpuolella kohoaa Kynnyskallioiden Korkeakallio 15 metrin korkeuteen jyrkänteen yläpuolelle. Sen järviallas on kaksiosainen. Osia erottaa pitkä soinen niemi, jonka kärjen eteen jää kapea salmi. Järven rantaviiva on 2,6 kilometriä pitkä ja rantametsiköt on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat kuitenkin soistunutta metsää tai avosuota. Järvi on autio eikä sen rantaan tule teitä. == Luonto == Anijärvi on järvenlaskusta huolimatta luonnontilansa hyvin säilyttänyt metsäinen erämaajärvi. == Vesistösuhteita == Anijärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Heinijärven valuma-alueeseen (35.135) se kuuluu. Sillä on vain kaksi tulo-ojaa, joista toinen laskee viereiseltä Vaipparesuolta, ja toinen pienestä lammesta, joka sijaitsee noin 50 metrin etäisyydellä rannasta. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta lähtee 950 metriä pitkä laskuoja Lamminjärveen. Lamminjärvi kuuluu vesistöalueen pääuomaan, joka laskee Rautaveteen. Järven vedenpinnan korkeus on 97,3 metriä ja Lamminjärven 77,9 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 19,4 metriä. == Historiaa == Vuonna 1826 Pavi Jacob Jacobsoson haki lupaa Anijärven järvenlaskuun ja hän sai siihen luvan 1827. Myöhemmin, vuonna 1846 rusthollari Thomas Thomasson ja kumppanit hakivat samanlaiseen hankkeeseen lupaa ja saivat sen vuonna 1848. Lupa järvenlaskuun annettiin vuonna 1853 ja järven lasku suoritettiin vuonna 1867. Kun vertaa vuoden 1847 pitäjänkartan ja 1856 Kalmbergin kartaston kartan rantaviivaa nykyisiin karttoihin, huomaa suuren eron. Järvi on nykyään kaksiosainen, kun se aikaisemmin oli yksiosainen. Samoissa kartoissa järven nimi kirjoitettiin "Annijärvi". Eräs toinen ero nykykarttoihin on laskuojan paikka, joka kulkee Kalmbergin kartastossa ensin kaakkoon ja sitten suoraan Karimäen kylälle. Vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa ei laskuojaa ole kuitenkaan piirretty näkyviin. Lisäksi järvi on piirretty kaksialtaisena järvenä, joten sen vedenpinta on täytynyt olla nykyistä paljoen alempana. Ilmeisesti järvi kuivattiin kahdessa osassa tai vasta jälkimmäinen hanke tuotti tulosta. Vesijättömaa on jäänyt niittymaaksi, vaikka monet muut kohteet, kuten esimerkiksi Pehkusuolla, on tässä kartassa viljelymaata. Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa on järven vanhan lasku-uoman kohtaan piirretty laskuoja Pehkusuon kautta. Pehkusuota kutsuttiin tuolloin vielä Karpalosuoksi. Järven karttanimi on nyt ”Anijärvi” ja sillä on yksiosainen vesialue ja yksi saari. == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Heinijärven valuma-alue
Maholammi

Maholammi on Pirkanmaalla Sastamalan Karkussa Heinijärvellä sijaitseva lampi. == Maantiede == Maholammin pinta-ala on 2,8 hehtaaria, ja sen pituus on 320 metriä ja leveys 120 metriä. Se on muodostunut Siltasuonvuoren ja Poikkilinjansuon taakse suoalueen itälaitaan. Sen ympäristö on mäkiä lukuun ottamatta alavaa ja tasaista maastoa. Lammen rantaviiva on 0,77 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa . Lampi on autio eikä sen lähelle tule teitä. == Vesistösuhteita == Maholammi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Heinijärven valuma-alueeseen (35.135) se kuuluu. Lammen luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 200 metriä pitkä laskuoja, joka päättyy metsässä sijaitsevaan kosteikkoon. Vedet jatkavat alemmaksi ja päättyvät siellä Aliseen Heinijärveen. Lammen vedenpinnan korkeus on 105,2 metriä ja Alisella Heinijärvellä 85,0 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 20,2 metriä. == Historia == Vuoden 1856 Kalmbergin kartastossa lammen nimi kirjoitettiin "Matojärvi". Vaikka Kalmbergin kartassa eikä vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa näy heinäniittyihin viittaavia merkkejä , on kuitenkin vuoden 1961 peruskartassa merkkejä pehkunnostosta ja entisen heinäniityn jälkiä. Niiden jättämät jäljet erottaa Karttapaikan viistovarjokuvista. Ensimmäisessä peruskartassa on lammen nimeksi kirjoitettu ”Maholammi”. == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Heinijärven valuma-alue
Perkojärvi

Perkojärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Karkussa Heinijärvellä sijaitseva järvi. == Maantiede == Perkojärven pinta-ala on 2,8 hehtaaria ja sen pituus on 280 metriä ja leveys 150 metriä. Se sijaitsee pohjois-eteläsuuntaisen kalliomurroksen länsipuolella. Laaksossa virtaa vesistöalueen pääuoma Heinijärvenoja. Järven rantaviiva on 0,72 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi metsäistä suota tai avosuota. Järvi on autio eikä sen rantaan tule teitä. == Vesistösuhteita == Perkojärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Heinijärven valuma-alueeseen (35.135) se kuuluu. Järveen on johdettu yksi suo-oja ja sen laskuojaa on johdettu laaksoon, jossa vedet laskevat Aliseen Heinijärveen. Järven vedenpinnan korkeus on 108,6 metriä mpy. == Historiaa == Vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa on järven laskuojan varressa keltaisella merkittyjä peltomaita tai niittyjä. Niiden sijainti sopisi nykykartoissa oleviin suoalueisiin.. == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Heinijärven valuma-alue
Ritarijärvi

Ritarijärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Karkussa Heinijärvellä sijaitseva järvi. == Maantiede == Ritarijärven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 90 metriä. Järven rantaviiva on 0,45 kilometriä pitkä ja rannat ovat rakentamattomia. == Luontoarvoja == Sastamalan kaupunki perusti vuonna 2014 Ritajärven luonnonsuojelualueen, johon järven rantametsät kuuluvat.Hanhijärvi, Jani & Pylsy, Katariina: Ritajärven luonnonsuojelualue - Hoito- ja käyttösuunnitelma, 2015–2025, viitattu 7.1.2018 == Vesistösuhteita == Ritarijärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Heinijärven valuma-alueeseen (35.135) se kuuluu. Järvellä ei ole tulo-ojia eikä laskuojia, sillä se sijaitsee ojittamattoman suon keskellä. Sen vedenpinnan korkeus on 110,4 metriä mpy. == Historiaa == Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa näkyy järvestä kaivettu lyhyt laskuoja, jok on nykyään todennököisesti kasvanut umpeen.. == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Heinijärven valuma-alue
Alinen Ritajärvi

Alinen Ritarvi on Pirkanmaalla Sastamalan Karkussa Heinijärvellä sijaitseva järvi. == Maantiede == Alisen Ritarven pinta-ala on 3,5 hehtaaria, ja sen pituus on 830 metriä ja leveys 500 metriä. Se sijaitsee Heinijärven länsipuolella ylängöllä kahden muun samanlaisen järven kanssa. Sen rantaviiva on moni-ilmeinen, mutta erityisesti länsiosa muodostaa kapeasuisen lahden, jonka pinta-ala on kolmannes järvestä. Myös järven itäpäässä on kapea lahti. Keskiosassa sijaitsee sen ainoa saari, jonne on rakennettu vapaa-ajan asunto. Muuten järvi on autio. Järven rantaviiva on 1,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rantaan rajoittuu muutama metsäinen suo. Rannoille on rakennettu saarimökin lisäksi kaksi muuta vapaa- ajan asuntoa. Toiselle mökille tulee metsäautotie Hornion ja Kylmäkoskenmaan väliseltä kylätieltä. Järven eteläosan yli kulkee korkeajännitelinja. == Ympäristöarvoja == Sastamalan kaupunki perusti vuonna 2014 Ritajärven luonnonsuojelualueen, johon järven rantametsät kuuluvat.Hanhijärvi, Jani & Pylsy, Katariina: Ritajärven luonnonsuojelualue - Hoito- ja käyttösuunnitelma, 2015–2025, viitattu 7.1.2018 == Vesistösuhteita == Alinen Ritarvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Heinijärven valuma-alueeseen (35.135) se kuuluu. Järvellä on kaksi tulo-ojaa, joista toinen on lähisuon laskuoja ja toinen on Ylinen Ritajärven laskuoja. Sen luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkunsa 200 metriä pitkä Heinijärveen laskeva Ritajärvenoja. Järven vedenpinnan korkeus on 101,2 metriä ja Heinijärven 85,9 metriä mpy., joten Ritajärvenojalle kertyy pudotusta 15,3 metriä. == Historiaa == Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin muodossa ”Alanen Riitajärvi” ja samoin toimittiin vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa. Tähän karttaan on järven itäpäähän laskuojan viereen merkitty pieni peltopalsta. Sitä ei kuitenkaan näy vuoden 1961 peruskartassa. Järven nimi kirjoitettiin nyt muodossa ”Alanen Ritajärvi” ja se on tuolloin ollut vielä autio. Järven etelärannan ylitti nyt korkeajännitelinja. == Lähteet == Luokka:Heinijärven valuma-alue Luokka:Karkun järvet
Alberto Sordi

Alberto Sordi (15. kesäkuuta 1920 Rooma – 24. helmikuuta 2003 Rooma) oli italialainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Yli 60 vuotta kestäneen uransa aikana hän esiintyi lähes 150 elokuvassa. Hän on yksi Italian suosituimmista koomikoista. Sordin elokuvaura alkoi vuonna 1937 ääninäyttelijänä ja pienten sivuosien esittäjänä. Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli myös radiossa. Näyttelijän läpimurto tapahtui Federico Fellinin elokuvissa Valkoinen sheikki (Lo sceicco bianco, 1952) ja Vetelehtijät (I vitelloni, 1953), joita seurasivat muun muassa Stefano Vanzinan Un americano a Roma ja Un giorno in pretura (molemmat 1954). Vuonna 1954 Sordi tapasi käsikirjoittaja Rodolfo Sonegon, jonka kanssa hän myöhemmin työskenteli lähes kaikissa elokuvissaan. 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa Sordi antoi kasvot italialaiselle komedialle muun muassa Mario Monicellin Suuressa sodassa (La grande guerra, 1959), Luigi Comencinin Sodan helvetissä (Tutti a casa, 1960) ja Dino Risin Vaikeassa elämässä (Una vita difficile, 1961). Sordin ohjausdebyytti oli Fumo di Londra vuonna 1966. Uransa aikana hän sai useita Nastro d’argento ja David di Donatello -palkintoja sekä muita tunnustuksia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Alberto Sordi -säätiön sivusto * ”Virallinen” Sordi-sivusto * Elonet: Alberto Sordi * Internet Movie Database: Alberto Sordi Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Ylinen Ritajärvi

Ylinen Ritajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa. == Maantiede == Järven pinta-ala on 18,0 hehtaaria ja sen pituus on 800 metriä ja leveys 650 metriä. Järvelle laskee yksi suo-oja läheiseltä suolta. Sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa lyhyt laskuoja Aliseen Ritajärveen. Järven rantaviiva on 2,8 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järvessä on yksi saari. Järven ympäri kiertää polku. Se on myös rakentamaton ja tietön järvi. == Ympäristöarvoja == Sastamalan kaupunki perusti vuonna 2014 Ritajärven luonnonsuojelualueen, johon järven rantametsät kuuluvat.Hanhijärvi, Jani & Pylsy, Katariina: Ritajärven luonnonsuojelualue - Hoito- ja käyttösuunnitelma, 2015–2025, viitattu 7.1.2018 == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Heinijärven valuma-alue
Biro Jade

Nilson Machado dos Santos (tunnetaan paremmin nimellä Biro Jade; s. 24. tammikuuta 1973) on brasilialaissyntyinen azerbaidžanilainen futsalpelaaja. Hän edustaa Araz Naxçivania ja Azerbaidžanin futsalmaajoukkuetta, jossa hän on pelannut vuodesta 2005 asti. Pelipaikaltaan Biro Jade on fixo. Hän voitti yhdessä Saad Assisin, Javi Rodríguezin ja Joel Queirósin kanssa vuoden 2010 EM-kisojen maalikuninkuuden viidellä osumallaan. Noissa Unkarissa käydyissä kisoissa, jotka olivat myös Azerbaidžanin historian ensimmäiset EM-kilpailut, Azerbaidžan sijoittui neljänneksi. Biro Jade on pelannut Azerbaidžanin futsalmaajoukkueessa 345 peliä ja tehnyt niissä 55 osumaa. Hän on yksi monista maajoukkueen brasilialaistaustaisista pelaajista. == Lähteet == * http://www.uefa.com/teamsandplayers/players/player=250002830/profile/index.html * http://sv.uefa.com/futsalcup/season=2014/clubs/player=250002830/photos/index.html Luokka:Azerbaidžanilaiset futsalpelaajat Luokka:Brasilialaiset futsalpelaajat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valkeajärvi (Heinijärvi)

Valkeajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa. == Maantiede == Järven pinta-ala on 9,0 hehtaaria ja sen pituus on 550 metriä ja leveys 350 metriä. Järvellä ei ole tulo- tai laskuojia. Järven rantaviiva on 1,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjoisrannalla on nuotiopaikka ja itärannalla on laavu. Järvi on muuten rakentamaton eikä sinne johda teitä. == Ympäristöarvoja == Sastamalan kaupunki perusti vuonna 2014 Ritajärven luonnonsuojelualueen, johon järven rantametsät kuuluvat.Hanhijärvi, Jani & Pylsy, Katariina: Ritajärven luonnonsuojelualue - Hoito- ja käyttösuunnitelma, 2015–2025, viitattu 7.1.2018 == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Heinijärven valuma-alue
Roosa Timonen

Roosa Timonen (s. 20. helmikuuta 1997 Tampere) on suomalainen tennispelaaja. Timonen edusti Suomea Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2014. Timonen saavutti SM-hopeaa sisäkenttien kaksinpeliturnauksessa vuonna 2014. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pikkujärvi (Hornio)

Pikkujärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Karkussa Horniossa sijaitseva järvi. == Maantiede == Pikkujärvi on soikion muotoisen ja sen halkaisija on 50–80 metriä. Se sijaitsee metsäisen suon keskellä Kylmäkoskenmaan ja Hornion välisen tien varrella. Sen rannan tuntumassa on kartan mukaan saari. Järvi on autio eikä sinne tule teitä. == Vesistösuhteita == Pikkujärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Heinijärven valuma-alueeseen (35.135) se kuuluu. Järveä voi kutsua umpijärveksi, sillä sitä ei yhdistä minnekään oja. Järven vedenpinnan korkeus on 110,6 metriä mpy. == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Heinijärven valuma-alue
Paskolammi (Hornio)

Paskolammi on Pirkanmaalla Sastamalan Karkussa Horniossa sijaitseva lampi. == Maantiede == Paskolammin pituus on 160 metriä ja leveys 60 metriä. Se on muodostunut vedenjakaja-alueella korkean mäen taakse Heinijärvenojan kalliomurroslaaksosta. Lammen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Lampi sijaitsee tasapohjaisessa laaksossa eikä sen rannat ole jyrkkiä. Sen länsipuolelle on rakennettu vapaa-ajan asunto, josta tulee rantaan polku. Mökille tulee metsäautotie Horniosta. == Vesistösuhteita == Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Heinijärven valuma-alueeseen (35.135) se kuuluu. Siihen laskee kaksi tulo-ojaa ja sen luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 1,2 kilometriä pitkä laskuoja Hornionjärveen. Järven vedenpinnan korkeus on 112,5 metriä mpy. == Historiaa == Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa on järveä ympäröivällä suolla pieniä peltopalstoja, jotka on yleensä raivattu heinäniityistä. Lammesta on kaivettu kuivatusoja kohti pohjoista, missä oja kääntyy Mohijärvelle johtavaan ojaan.. == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Heinijärven valuma-alue
Maksim Tsvetkov

Maksim Sergejevitš Tsvetkov (; s. 3. tammikuuta 1992 Babajevo) on venäläinen ampumahiihtäjä. Tsvetkov debytoi ampumahiihdon maailmancupissa vuonna 2013 Holmenkollenilla ollen takaa-ajon 37:s. Hän saavutti ensimmäiset maailmancupin pisteensä muutamaa päivää myöhemmin niin ikään Holmenkollenilla ollen pikakilpailun kahdeksas. Ensimmäisen palkintosijansa Tsvetkov saavutti kaudella 2015–2016 oltuaan toinen Antholz-Anterselvan pikakilpailussa. Kaudella 2016–2017 hän oli toinen Östersundin takaa-ajokilpailussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Tjumenin yhteislähtökilpailussa kaudella 2017–2018. Tsvetkov hiihti toisen osuuden kultaa voittaneessa Venäjän viestijoukkueessa Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti pronssia viestissä sekä oli normaalimatkalla ja pikakilpailussa neljäs. Hän on viisinkertainen nuorten MM-kultamitalisti. Kaksi kultamitaleista on tullut pikakilpailusta, kaksi takaa-ajosta ja yksi viestistä. Hänellä on myös yksi nuorten MM-hopea sekä kolme pronssia. Vuonna 2014 Tsvetkov voitti EM-kultaa takaa-ajosta, hopeaa pikakilpailusta ja pronssia henkilökohtaiselta matkalta EM-kilpailuista Nové Město na Moravěsta. == Lähteet == * Luokka:Venäläiset ampumahiihtäjät Luokka:Venäläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaitajärvi (Hornio)

Kaitajärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Karkussa Horniossa sijaitseva järvi. == Maantiede == Kaitajärven pinta-ala on 2,9 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 100 metriä. Se on muodostunut pieneen maaston painanteeseen, jonka lounaispuolelle on kehittynyt suota. Järven rantaviiva on 0,77 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa . Rannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Horniosta. == Vesistösuhteita == Kaitajärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Heinijärven valuma-alueeseen (35.135) se kuuluu. Järveen laskee kaksi suo-ojaa lähisuolta. Sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 1,7 kilometriä pitkä laskuoja Heinijärvenojaan. Järven vedenpinnan korkeus on 114,1 metriä ja Heinijärvenojalla 90,0 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta yli 24 metriä. == Historiaa == Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa järvi sijaitsi Karkun pitäjässä. Sen nimi oli myös silloin ”Kaitajärvi”. == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Heinijärven valuma-alue
Hanhijärvi (Hornio)

Hanhijärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Karkussa Horniossa sijaitseva järvi. == Maantiede == Hanhijärven pinta-ala on 4,8 hehtaaria, ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 280 metriä. Se on muodostunut Hanhikallion taakse alavalle metsäalueelle. Samalla alueella sijaitsee myös laajempi Hanhisuo. Järven rantaviiva on 0,98 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rantaan on rakennettu neljä loma-asuntoa, joille johtaa metsätiet Horniosta. == Vesistösuhteita == Hanhijärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Heinijärven valuma-alueeseen (35.135) se kuuluu. Järveen laskee viisi ojaa, joista kolme tulee läheiseltä ojitetulta Hanhisuolta. Järven luusua sijaitsee sen etelärannalla, josta saa alkunsa 1,5 kilometriä pitkä laskuoja Heinijärvenojaan Hornionjärven yläpuolelle. Järven vedenpinnan korkeus on 121,1 metriä ja Heinijärvenojalla 98,0 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta yli 23 metriä. == Historiaa == Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa Hanhijärvi sijaitsi Karkun pitäjän pohjoisrajalla. Järven ohi kulki metsäpolku Karkun kirkolta Mouhijärven Kirkkojärvelle. Vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa on järvi merkitty Karkun ja Mouhijärven väliseksi rajajärveksi. Mouhijärven puolella sijaitsee kartassa maatila pienen peltopalstan kera.. Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa on tilanne säilynyt edelliseen karttaan nähden lähes ennallaan. Hanhisuo on kuitenkin puoliksi ojitettu.. == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Heinijärven valuma-alue Luokka:Mouhijärven järvet
Johannes Kühn

Johannes Kühn (s. 19. marraskuuta 1991 Passau) on saksalainen ampumahiihtäjä. Kühn edustaa seuratasolla WSV Reit im Winkliä. Kühn debytoi ampumahiihdon maailmancupissa joulukuussa 2012 ollen Pokljukan sprintissä 17:s. Hän saavutti näin ollen heti uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Hanty-Mansijskin sprintissä kaudella 2014–2015. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Pokljukan normaalimatkalla kaudella 2018–2019. Seuraavalla kaudella hän oli kolmas Oberhofin pikakilpailussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Hochfilzenin pikakilpailussa kaudella 2021–2022. Hän oli samalla kaudella kolmas Kontiolahden pikakilpailussa. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui kolmanneksi Anterselvan normaalimatkalla. Kühn on nelinkertainen nuorten sarjojen MM-kultamitalisti. Yksi kultamitaleista on tullut takaa-ajosta, yksi sprintistä ja kaksi viestistä. Hänellä on myös kaksi nuorten MM-hopeaa sprintistä ja takaa-ajosta. EM-kilpailuissa hän on saavuttanut kultaa viestistä Osbrliestä Slovakiasta 2012 sekä pronssia pikakilpailusta Puolan Duszniki-Zdrój'sta 2021. Hän sijoittui Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 yhteislähdössä kymmenenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli yhteislähdössä kymmenes ja takaa-ajossa kahdestoista. Oberhofin MM- kilpailuissa 2023 hän sijoittui pikakilpailussa kahdeksanneksi ja takaa-ajossa kuudenneksi. Nové Měston MM-kilpailuissa 2024 hän oli pikakilpailussa ja yhteislähdössä neljästoista sekä takaa-ajossa viidestoista. Lenzerheiden MM- kilpailuissa 2025 hän sijoittui normaalimatkalla 12:nneksi. == Lähteet == * http://biathlonresults.com/?IBUId=BTGER11911199101 Luokka:Saksalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gennaro Righelli

Gennaro (Salvatore Gennaro) Righelli (12. joulukuuta 1885 Salerno – 6. tammikuuta 1949 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Isänsä kanssa napolilaisteatterin näyttelijänä toiminut Righelli työskenteli vuodesta 1909 lähtien Cinesin käsikirjoittajana ja vuodesta 1911 ohjaajana. Hän ohjasi muun muassa napolilaiselle Vesuvio Filmille kolmisenkymmentä elokuvaa, joiden pääosia esitti usein hänen vaimonsa Maria Jacobini. Italian elokuvateollisuuden lamavuosina Righelli työskenteli ohjaajana Saksassa. Stefano Pittaluga kutsui Righellin vuonna 1929 takaisin Cinesille, jossa hän ohjasi Italian ensimmäisen äänielokuvan La canzone dell’amore (”Rakkauden laulu”, 1930). Jatkossa hän teki useita melodraamoja ja komedioita, joissa esiintyivät muun muassa sisilialainen Angelo Musco sekä Anna Magnani. Righellin viimeinen elokuva oli Il corriere del re (”Kuninkaan sanansaattaja”) vuonna 1947. Hänen tyttärensä Lean pojat Luciano ja Sergio Martino ovat myös elokuvaohjaajia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
SMS Lützow

SMS Lützow oli Saksan keisarillisen laivaston Derfflinger-luokan taisteluristeilijä ensimmäisessä maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin vuosien 1912–1913 laivasto-ohjelmassa Danzigista Schichaun telakalta, missä köli laskettiin toukokuussa 1912. Alus laskettiin vesille 29. marraskuuta 1913 ja aloitti koeajot 8. elokuuta 1915. Se otettiin palvelukseen maaliskuussa 1916.Gardiner, Robert s. 154 == Palvelus == Aluksen ensimmäinen varsinainen sodan ajan tehtävä oli Yarmouthin ja Lowestoftin rannikkokaupunkien tulittaminen 24.–25. huhtikuuta 1916. Se osallistui 31. toukokuuta Skagerrakin meritaisteluun, jossa siihen osui kahdeksan HMS Invinciblen ampumaa raskasta kranaattia. Osumista pääosa tuli keulaan aiheuttaen vuodon, joka lopulta aiheutti aluksen uppoamisen. Lützowin ampumat kranaatit räjäyttivät Invinciblen ammusvaraston tuhoten aluksen miehistöineen. Torpedoveneet SMS G37, SMS G38, SMS G40 ja SMS V45 pelastivat aluksen eloonjääneet, minkä jälkeen G38 laukaisi alukseen kaksi torpedoa. Kaksi minuuttia myöhemmin alus oli uponnut. Taistelussa alus oli ampunut kaikkiaan 380 laukausta pääaseillaan ja noin 400 laukausta apuaseillaan sekä kaksi torpedoa. Alukseen oli osunut 24 kranaattia, jotka olivat surmanneet 115 miestä ja haavoittaneet viittäkymmentä. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Derfflinger-luokan taisteluristeilijät Luokka:Saksalaiset ensimmäisen maailmansodan taisteluristeilijät
Carolina Marín

Carolina María Marín Martín (s. 15. kesäkuuta 1993 Huelva) on espanjalainen sulkapalloilija ja olympiavoittaja. Marín voitti kaksinpelin olympiakultaa vuoden 2016 kesäolympialaisissa. Hän on 172 senttimetriä pitkä ja painaa 65 kilogrammaa. Marín voitti vuonna 2014 maailmanmestaruuden Kööpenhaminassa naisten kaksinpelissä historian nuorimpana eurooppalaisena maailmanmestarina. Samana vuonna hän voitti myös kaksinpelin EM-kultaa Kazanissa Venäjällä, niin ikään kaikkien aikojen nuorimpana mestarina. Vuonna 2015 Marín voitti toisen kaksinpelin MM-kultansa Jakartassa ja vuonna 2018 kolmannen Nanjingissa. Kaksinpelin Euroopan-mestaruuksia hänellä on kuusi, joista kolme on peräkkäisiltä vuosilta 2016–2018. Marín kilpaili myös vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän sijoittui sijalle 17. Hänellä on myös nuorten MM-pronssia vuodelta 2011 Taipeista, nuorten EM-kultaa vuodelta 2011 ja hopeaa vuodelta 2009 sekä alle 17-vuotiaiden EM-kultaa vuodelta 2009. Marín edustaa sevillalaista IES La Orden de Sevillaa. == Lähteet == * http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/ma/carolina-marin-1.html === Viitteet === Luokka:Espanjalaiset sulkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Espanjalaiset olympiavoittajat
Emma Helistén

Emma-Sofia Helistén (s. 11. toukokuuta 1989) on suomalainen tennispelaaja. Helistén edusti Suomea Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2007. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cecilia Estlander

Cecilia Estlander (s. 26. helmikuuta 1992) on suomalainen tennispelaaja. Estlander edusti Suomea Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2009. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kirjokäyränokka

Kirjokäyränokka (Drepanornis bruijnii) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Kirjokäyränokkaa tavataan Uuden-Guinean saaren pohjoisosissa Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin populaation uskotaan olevan melko pieni, ja sen arvellaan olevan vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. ==Lähteet== Luokka:Paratiisilinnut