EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lewis Dunk

Lewis Dunk (s. 21. marraskuuta 1991 Brighton) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brighton & Hove Albionia ja on joukkueen kapteeni. Dunk pelasi kotikaupunkinsa seuran Brighton & Hove Albionin edustusjoukkueessa ensimmäisen liigaottelunsa toukokuussa 2010. Hän on edustanut samaa seuraa koko liigauransa ajan lukuun ottamatta kuukauden kestänyttä lainapestiä Bristol Cityssä syksyllä 2013. Keväällä 2011 Brighton & Hove Albion nousi mestaruussarjaan ja keväällä 2017 Valioliigaan. Dunk pelasi mestaruussarjassa kuuden kauden aikana 164 ottelua ja teki niissä kymmenen maalia. Dunk pelasi kaudella 2017–2018 Valioliigassa 38 ottelua ja teki niissä yhden maalin, ja kaudella 2018–2019 hänen tilastoihinsa kertyi 36 liigaottelua ja kaksi maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 36 valioliigaottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 33 valioliigaottelua, joissa hän teki viisi maalia, ja poissaolo viidestä ottelusta johtui kahden ulosajon seurauksena tulleista pelikielloista. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 29 valioliigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Joulukuun alussa tullut polvivamma piti hänet poissa kentiltä 1,5 kuukautta, ja helmikuussa hän oli yhden ottelun ajan pelikiellossa tultuaan ajetuksi kentältä ulos ottelussa Manchester Unitedia vastaan. Kaudella 2022–2023 Dunk pelasi täydet minuutit 36 valioliigaottelussa kunnes jäi vaihtoon kauden kahdessa viimeisessä ottelussa. Hän teki maalin huhtikuussa vierasottelussa Tottenhamia vastaan. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 33 valioliigaottelua, joissa hän teki kolme maalia, ja Eurooppa-liigassa seitsemän ottelua. Dunk pelasi Englannin maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa marraskuussa 2018 Yhdysvaltoja vastaan. Hän palasi maajoukkueeseen syyskuussa 2023 ja on pelannut kesäkuun 10. päivään 2024 mennessä kuusi maaottelua. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tõnis Kaumann

Tõnis Kaumann (s. 5. huhtikuuta 1971 Tallinna) on virolainen säveltäjä ja laulaja, äänialaltaan baritoniOpera Musica: Tõnis Kaumann. Hän valmistui vuonna 1989 Tallinnan musiikkilukiosta, jossa oli René Eesperen opissa. Hän opiskeli sittemmin Raimo Kangron ja Jaan Räätsin johdolla Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa, josta valmistui vuonna 2000. Vuonna 1994 Kaumann voitti Academy of St. Martin in the Fieldsin järjestämän European Young Composer -kilpailun. Tässä yhteydessä orkesteri tilasi häneltä teoksen Nihilissimus Acutus.Eesti Heliloojate Liit: Tõnis Kaumann Kaumannin ensimmäinen sävellyskonsertti järjestettiin vuonna 1997. Esiintyjänä oli Tõnu Kaljusten johtama Tallinnan kamariorkesteri. Kaudella 1999/2000 Kaumannilla oli NYYD Ensemblen residenssi. Hän on laulanut kokoonpanoissa Linnamuusikud, Heinavanker ja Vox Clamantis. Kaumann on ollut vuodesta 1995 Viron säveltäjäliiton jäsen. Kaumann on omaksunut vaikutteita useista erilaisista lähteistä popista ja jazzista wieniläisklassismiin ja gregoriaaniseen lauluun. Musiikin kehittelyssä hän on käyttänyt oleellisena keinonaan improvisointia. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa kamarimusiikkia ja näyttämöteoksia.Estonian Music Information Centre: Tõnis Kaumann Kaumannin säveltämä lastenooppera Pomm kantaesitettiin vuonna 2002, ja täysimittainen lastenooppera Mina – Napoleon on vuodelta 2004. Vuonna 2005 säveltäjä sai Heino Eller -palkinnon ja Viron filharmonisen kamarikuoron sävellyskilpailun palkinnon. == Lähteet == Luokka:Virolaiset säveltäjät Luokka:Virolaiset laulajat Luokka:Baritonit Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ajit Jogi

Ajit Jogi (29. huhtikuuta 1946 – 29. toukokuuta 2020) oli intialainen poliitikko, joka toimi vuonna 2000 perustetun Chhattisgarhin osavaltion ensimmäisenä pääministerinä vuoteen 2003. Osavaltiopolitiikan lisäksi hän vaikutti Intian parlamentin molemmissa huoneissa. Rajya Sabhassa kaksi kautta vuosina 1986–1998 ja Lok Sabhassa 1998–1999 ja 2004–2008. Jogin ura Chhattisgarhin johdossa alkoi, kun hän onnistui tekemään vaikutuksen kongressipuolueen puheenjohtajaan Sonia Gandhiin. Aikaisemmin hän oli työskennellyt poliisivoimissa ja kongressipuolueen puhemiehenä. Puolueen sisällä esiintyi vastustusta, koska useiden poliitikkojen mielestä virkaan olisi tullut nimittää joku kokeneempi. Kohua heräsi myös siitä kuuluiko Jogi todella alkuperäisiin heimoihin kuten hän väitti, koska hänet oli äänestetty osavaltioparlamenttiin alkuperäisväestölle omistetulta kiintiöpaikalta. Tuolloin eräs piispa puolusti Jogia kertomalla, että kirkonkirjojen mukaan Jogin isoisä, joka kääntyi kristinuskoon vuonna 1887, kuului kanwar-heimoon. Vuonna 2003 hänen uransa Chhattisgarhin pääministerinä päättyi kohuun, kun hän jäi kiinni yritettyään lahjoa viisi Intian kansanpuolueeseen kuulunutta lainsäätäjää puolelleen. Tapauksen myötä kongressipuolueen johto antoi Jogille potkut puolueesta kuudeksi vuodeksi ja osavaltion uudeksi pääministeriksi nousi kansanpuolueen Raman Singh. Vuonna 2016 Jogi perusti uuden puolueen nimeltä Chhattisgarh Janata Congress. Chhattisgarhin osavaltiovaaleissa 2018 Jogi päätti liittoutua Bahujan Samaj Partyn (BSJ) ja Intian kommunistisen puolueen kanssa. Liittouma voitti seitsemän paikkaa, joista viisi meni Jogin puolueelle ja kaksi BSJ:lle. Osavaltiovaalien jälkeen Chhattisgarh Janata Congress päätti olla asettamatta omia ehdokkaita seuraavan vuoden parlamenttivaaleissa, mutta ilmoitti tukevansa BSJ:n vaalikampanjaa. Kiista siitä oliko Jogi todella alkuperäisheimon jäsen, kuten hänen kiintiöpaikkansa osavaltioparlamentissa vaati, sai ratkaisun vuonna 2019. Tuolloin Chhattisgarhin hallinnon komitea päätti, että Jogi ei ole adivasi ja hänen on erottava. Asian tutkinta alkoi jo vuonna 2011 jolloin Intian korkein oikeus nimitti komitean selvittämään asiaa. Vuonna 2017 komitea päätyi kiistämään Jogin väitetyn adivasitaustan, mihin Jogi vastasi viemällä asian oikeuteen missä hän hävisi vuonna 2019. Samana vuonna Jogin politiikassa vaikuttanut poika Amit pidätettiin, kun tämä oli kirjallisesti väittänyt syntyneensä Intiassa vaikka hänen todellinen syntymäpaikkansa sijaitsikin Yhdysvalloissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ajit Jogi Lok Sabhan verkkosivuilla Luokka:Chhattisgarhin pääministerit Luokka:Rajya Sabhan jäsenet Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Intian kongressipuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Jeff Hendrick

Jeffrey Patrick "Jeff" Hendrick (s. 31. tammikuuta 1992 Dublin) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Newcastle Unitedia. Hendrick nousi Derby Countyn junioreista edustusjoukkueeseen huhtikuussa 2011. Hän pelasi joukkueessa 196 mestaruussarjan ottelua ja teki niissä 22 maalia. Elokuussa 2016 hän siirtyi Valioliigassa pelaavaan Burnleyhyn. Ensimmäisellä valioliigakaudellaan hän pelasi 32 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Valioliigassa 34 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2018–2019 hänen tilastoihinsa kertyi 32 liigaottelua ja kolme maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 24 liigaottelua, joista viimeisen maaliskuussa ennen koronaviruspandemian aiheuttamaa sarjataukoa, ja teki niissä kaksi maalia. Elokuussa 2020 hän teki nelivuotisen sopimuksen Newcastle Unitedin kanssa. Hendrick on pelannut Irlannin maajoukkueessa vuoden 2020 loppuun mennessä 60 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi helmikuussa 2013 Puolaa vastaan. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi täyden ajan Irlannin kaikissa neljässä ottelussa. Maalin hän on tehnyt syyskuussa 2016 MM-karsintaottelussa Serbiaa vastaan ja maaliskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan. == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Veijo Miettinen

Veijo Miettinen on Tekniikka&Talous; -lehden kolumnisti, joka on piiloutunut salanimen taakse. Hän aloitti lehden kolumnistina 1980-luvun alussa, jolloin lehden nimi oli Insinööriuutiset. Nimimerkin takana epäillään olevan kaksikko Kalle Isokallio ja Heikki Lehmusto. Veijo Miettisen kolumnit keskittyvät politiikan ja talouselämän aiheisiin. Keventävänä osuutena ovat vitsit, joihin on toisinaan sekoitettu ajankohtaisia hahmoja tai tapahtumia. Tämä yhdistääkin nimimerkin Isokallioon ja Lehmustoon, joiden tiedetään olevan erään vitsikirjasarjan toimittajina nimimerkeillä Henrik Muste ja Kari Kallis. Teksteihin Veijo Miettinen on kuitenkin muovattu eläväksi ihmiseksi työpaikkoineen ja perheineen. Tätä kautta hänen teksteihinsä on saatu mukaan yrityselämä, jota teksteissä kritisoidaan esimerkiksi johtoportaan kosteista lounaista ja metsästysreissuista. Firman henkilöjohtamiseenkin annetaan hiukan vinoa ohjeistusta, kuten että firmaan olisi palkattava mahdollisimman huono työntekijä, jonka syyksi voidaan laittaa kaikki epäonnistumiset. ==Pakinakokoelma== * Perusinsinööri Veijo Miettinen. Otava 2000 ISBN 951-1-16776-6 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Perusinsinööri Veijo Miettinen : 18 artikkelia. Tekniikka&Talous.; Luokka:Salanimet Luokka:Pakinoitsijat Luokka:Suomalaiset kolumnistit
Federigo Tozzi

Federigo Tozzi (1. tammikuuta 1883 Siena – 21. maaliskuuta 1920 Rooma) oli italialainen kirjailija. == Elämäkerta == Sienalainen Tozzi oli krouvarin poika. Hän työskenteli alun perin rautatieviranomaisena, mutta isänsä kuoleman jälkeen hän otti hoitaakseen perheen krouvin. Vuonna 1911 hän julkaisi ensimmäisen runokirjansa. Kaksi vuotta myöhemmin hän alkoi kirjoittaa ensimmäistä, hyvin omaelämäkerrallista romaaniaan Con gli occhi chiusi ("Suljetuin silmin"). Samana vuonna hän perusti myös kansallismielisen, kahdesti kuussa ilmestyneen La Torre -nimisen lehden ja aloitti toimittajan työt Roomassa. Novelleja ja romaaneja kirjoittanut Tozzi herätti kirjallisella toiminnallaan huomiota muun muassa kirjailija Luigi Pirandellossa, joka sittemmin tuki häntä. Tozzi kuoli vuonna 1920 keuhkokuumeeseen 37-vuotiaana. Kuolemaa seuraavina vuosikymmeninä Tozzia on alettuu pitää yhtenä ensimmäisistä italialaisista moderneista. Italo Calvinon mukaan hän on Euroopan suurimpia italialaissyntyisiä kirjailijoita. Hänen tyylinsä on tiivis ja lakoninen. Alberto Moravian mukaan Tozzi kuvaa suuria tragedioita yksinkertaisilla sanoilla. == Teoksia == * La zampogna verde, Ancona, Puccini e figli, 1911. * Antologia d'antichi scrittori senesi. (Dalle origini fino a santa Caterina), Siena, Giuntini e Bentivoglio, 1913. * La città della Vergine. Poema, Genova, Formiggini, 1913. * Mascherate e strambotti della congrega dei rozzi di Siena, a cura e con prefazione di, Siena, Giuntini e Bentivoglio, 1915. * Bestie, Milano, Treves, 1917. * L'amore. Novelle, Milano, Vitagliano, 1919. * Con gli occhi chiusi. Romanzo, Milano, Treves, 1919. * Giovani. Novelle, Milano, Treves, 1920. * Ricordi di un impiegato. Opera postuma, Roma, La rivista letteraria, 1920; Milano, A. Mondadori, 1927. * Tre croci. Romanzo, Milano, Treves, 1920. * Il podere. Romanzo, Milano, Treves, 1921. * Gli egoisti. Romanzo; L'incalco. Dramma in tre atti, Roma-Milano, A. Mondadori, 1924. * Novale. Diario, Milano, A. Mondadori, 1925. * Realtà di ieri e di oggi, Milano, Alpes, 1928. Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
Battle at Big Rock

Battle at Big Rock on vuonna 2019 julkaistu science fiction -lyhytelokuva, jonka ohjasi Colin Trevorrow. Lyhytelokuvan päärooleissa ovat André Holland, Natalie Martinez, Melody Hurd ja Pierson Salvador. Se esitettiin ensin FX- kanavalla ja julkaistiin myöhemmin myös YouTube-videopalvelussa. Elokuva sijoittuu vuoden päähän Jurassic World: Kaatunut Valtakunta -elokuvan tapahtumista. Elokuva kestää noin 9 minuuttia. == Juoni == Elokuvan alussa kerrotaan, että Yhdysvalloissa on syntynyt Nasutoceratopsin poikanen. Vuosi sen jälkeen mitä tapahtui Lockwoodin kartanolla (elokuvassa Jurassic World: Kaatunut Valtakunta), neljähenkinen perhe on lomailemassa kuvitteellisessa kansallispuistossa nimeltä Battle at Big Rock. Emo ja nuori Nasutoceratops- poikanen tunkeutuvat leirintäalueelle etsimään ruokaa. Samalla, kun perhe on ihastelemassa dinosauruksia, Allosaurus hyökkää nuoremman yksilön kimppuun. Allosaurus ei saa kumminkaan napattua tätä ja uros Nasutoceratops saapuu muiden saman lajin yksilöiden avuksi. Nasutoceratopsit pakenevat paikalta, mutta Allosaurus huomaa perheen itkevän vauvan ja hyökkää heidän matkailuautonsa kimppuun kaataen tämän nurin. Hetkiä myöhemmin perheen vanhemmat heräävät vauvansa itkuun ja Allosaurus huomaa heidät uudelleen, mutta vanhemmat onnistuvat pelastamaan hänet. Tämän jälkeen perheen nuorin tytär ampuu Allosaurusta silmään nuolella, ja Allosaurus karkaa paikalta. Lopputekstien aikana näytetään kohtauksia, joissa muun muassa kolme Compsognathusta jahtaavat nuorta tyttöä, auto suistuu tieltä Stegosauruksen takia, kalastajat näkevät Parasaurolophuksen juomassa lähellä jokea, Mosasaurus nappaa itselleen haikalan ja Pteranodon nappaa kyyhkysen ilmassa. == Tuotanto == === Esituotanto === Lyhytelokuva sai alkunsa, kun Universal Studios kysyi Colin Trevorrowilta, olisiko hän kiinnostunut potentiaalisen Jurassic World -lyhytelokuvan tekemisestä ja tämä hyväksyi projektin. Projekti pidettiin salassa muilta. Trevorrow roolitti Hollandin ja Martinezin, koska hän piti heidän näyttelemisistään. === Kuvaukset === Kuvaukset tapahtuivat vuoden 2019 tammikuussa. Kuvauspaikkoihin kuului muun muassa Powerscourt Estate. Irlanti valittiin kuvauspaikaksi, koska punapuumetsät muistuttivat Pohjois-Kalifornian kansallispuistoja. Kuvaukset kestivät vain viisi päivää. Elokuvan budjetti ei ollut suuri. Kuvaamisen aikana käytettiin animatronista Allosaurusta. == Julkaisu == 10\. syyskuuta 2019 julkistettiin, että lyhytelokuva esitetään FX-kanavalla 15. syyskuuta. Televisioesityksen jälkeen lyhytelokuva julkaistiin YouTube-videopalvelussa, JurassicWorld.com-svustolla ja NBC:n verkkosivustolla. == Elokuvan dinosaurukset == * Allosaurus * Nasutoceratops * Compsognathus * Stegosaurus * Parasaurolophus * Mosasaurus * Pteranodon == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Jurassic Park -elokuvat Luokka:Universal Picturesin elokuvat Luokka:Vuoden 2019 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset lyhytelokuvat
Viljo S. Määttälä

Viljo Sakari Määttälä (5. syyskuuta 1923 Toholampi – 30. toukokuuta 2016 Kannus) oli suomalainen maakuntaneuvos, opettaja, toimittaja ja tietokirjailija, joka toimi muun muassa Ylen ohjelmapäällikkönä. ==Henkilöhistoria== Viljo Määttälän vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Väinö Määttälä ja Iida Maria Kinnunen ja puoliso vuodesta 1947 Aili Esteri Kinaret. Määttälä opiskeli Suomen Nuoriso-opistossa 1946–1947. Hän oli Keskipohjanmaan toimittaja 1948–1949, kansakoulunopettaja Toholammilla 1949–1952, Keski- Pohjanmaan nuorisoseuran toiminnanjohtaja 1952–1962 ja maakuntaliiton 1962–1965 ja Yleisradion Keski-Pohjanmaan toimituksen esimies ja ohjelmapäällikkö vuodesta 1966. Määttälä oli Toholammin kunnanvaltuuston jäsen 1952–1964 ja kunnanhallituksen puheenjohtaja 1957–1962. Hänellä oli useita luottamustoimia, kuten Kaustisen Kansanmusiikkifestivaalien hallituksen ja valtion säveltaidetoimikunnan puheenjohtajuus. Vuonna 1977 maakuntaneuvoksen arvonimen saanut Määttälä oli myös filosofian kunniahtohtori.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 623. (Viitattu 17.9.2019)Viljo S. Määttälä. HS Muistot, 11.7.2016. (Tilaajille, Viitattu 17.9.2019) ==Julkaisuja== * Keski- Pohjanmaa: Mellersta-Österbotten = Central Ostrobothnia, 1965, Eino Isohanni, Vilho Kyrölä, Viljo S. Määttälä, Kustaa Vilkuna * Musiikinopetustoimikunnan väliraportti, 1974 * Folk Music Festival Kaustinen, 1975, valokuvat Leo Torppa * Maakunnan liikkeestä alueosuuskaupaksi: KPO 1906–1996, 1996, Viljo S. Määttälä, Gunilla Bergström * Maakuntaa rakentamassa: sata vuotta keskipohjalaista nuorisoseuratyötä, 1997 * Rautamestareiden kylä: Toholammin Määttälän kylän, raudanvalmistuksen ja sukujen vaiheita, 2000 * Kulttuurisampoa takomassa: tapahtumia ja muistikuvia Keski-Pohjanmaan kulttuurirahaston 40-vuotistaipaleelta, 2003 * Kylymät lamppilaiset: toholampilaisia kaskuja ja tarinoita, 2005, koonnut ja kääntänyt Viljo S. Määttälä * Kaustisella kivetkin soi: toimintaa ja tapahtumia festivaalivuosien varrelta 1968–2002, 2005 * Paimenpoluilta maakunnan valtaväylille : muistikuvia maakuntaneuvoksen vaiherikkaan elämän varrelta, 2007 * Herastuomarin päiväkirjasta: merkintöjä ja muistikuvia Aili Määttälän elämänvaiheista, 2012 * Kansanrunoilija Sahan Kalle: toholampilaisen Kalle Sahan 1852–1933 kirjallinen tuotanto, 2014 * Isää etsimässä: Tapahtumia ja muistikuvia Johan Väinö Määttälän (1893–1929) lyhyestä elämästä sekä Isokankaan soittokunnan perustamisesta ja Toholammin suojeluskunnan alkuvaiheista, 2015 ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Pasi Saarimäki, 2017. Puhumalla puolelleen. Viljo S. Määttälä ­vaikuttajana ja verkostoitujana. Kansanmusiikki-instituutin julkaisuja 98, 287 s. Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Ylen henkilöstö Luokka:Toholammin kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Daniel Theis

Daniel Theis (s. 4. huhtikuuta 1992 Salzgitter) on saksalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri tai iso laitahyökkääjä. Hän on pelannut urallaan muun muassa NBA:ssa ja Saksan pääsarjassa. Theis on voittanut muun muassa kolme Saksan mestaruutta ja yhden Saksan cup-mestaruuden. Hän on pelannut myös Saksan maajoukkueessa. == Elämä ja ura == === Seurajoukkueet === Theis aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan voittaen useita henkilökohtaisia palkintoja. Vuosina 2014–2017 Theis edusti Brose Bambergia, joka voitti hänen aikanaan Saksan mestaruuden vuosina 2015, 2016 ja 2017 sekä Saksan cup-mestaruuden vuonna 2017. Hän pelasi myös kolmesti Saksan pääsarjan tähdistöottelussa.euroleague.netBasketball-Reference.com Heinäkuussa 2017 Theis siirtyi NBA-seura Boston Celticsiin. Heinäkuussa 2019 hän teki jatkosopimuksen Celticsin kanssa. === Maajoukkue === Theis on edustanut myös Saksan miesten maajoukkuetta. Hän on kuulunut maajoukkueen kokoonpanoon muun muassa Kiinan MM-kilpailuissa 2019 ja vuoden 2017 EM-kilpailuissa. == Lähteet == * Profiili euroleague.net * Daniel Theis International Stats Basketball- Reference.com * Daniel Theis Stats Basketball-Reference.com * Profiili Basketball-Bundesliga === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Profiili eurobasket.com Luokka:Saksalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Centre hospitalier intercommunal de Poissy-Saint-Germain-en-Laye

Centre hospitalier intercommunal de Poissy-Saint-Germain-en-Laye (CHIPS) on Saint-Germain-en-Layelainen sairaala. Osa Assistance publique - Hôpitaux de Paris ja Versailles’n yliopistoUFR Simone Veil - santé yliopiston opetuskeskuksesta. Se on rakennettu vuonna 1997. == Lähteet == Luokka:Ranskan sairaalat Luokka:Yvelines
Maximilian Kleber

Maximilian ”Maxi” Kleber (s. 29. tammikuuta 1992 Würzburg) on saksalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Kleber on pelannut urallaan muun muassa NBA:ssa sekä Saksan ja Espanjan pääsarjoissa. Hän on pelannut myös Saksan maajoukkueessa. == Elämä ja ura == === Seurajoukkueet === Kleber aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan. Kaudeksi hän siirtyi 2014–2015 Espanjan pääsarjaan ja palasi tämän jälkeen Saksaan, Bayern Müncheniin, jossa hänet vuonna 2017 palkittiin useilla henkilökohtaisilla palkinnoilla.euroleague.netBasketball-Reference.com Heinäkuussa 2017 Kleber siirtyi NBA-seura Dallas Mavericksiin.https://www.mavs.com/mavericks-sign- forward-maxi-kleber/ Heinäkuussa 2019 hän teki uuden sopimuksen Mavericksin kanssa.https://www.mavs.com/mavs-re-sign-forward-maxi-kleber/ === Maajoukkue === Kleber on edustanut myös Saksan miesten maajoukkuetta. Hän on kuulunut maajoukkueen kokoonpanoon muun muassa Kiinan MM-kilpailuissa 2019. == Lähteet == * Profiili euroleague.net * Maxi Kleber International Stats Basketball- Reference.com * Maxi Kleber Stats Basketball-Reference.com * Profiili Basketball-Bundesliga * Profiili Liga ACB === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Profiili eurobasket.com Luokka:Saksalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Timo Steiner

Timo Steiner (s. 6. toukokuuta 1976 Tallinna) on virolainen säveltäjä.Estonian Music Information Centre: Timo Steiner Steiner valmistui vuonna 1994 Tallinnan musiikkilukiosta, jossa sai sävellysopetusta René Eespereltä, Toomas Trassilta ja Mati Kuulbergilta. Vuonna 1999 hän valmistui Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta, jossa oli Jaan Räätsin opiskelija. Vuosina 1999–2001 hän opiskeli akatemian maisteriohjelmassa Raimo Kangron johdolla. Lisäksi hän osallistui Marek Stachowskin pitämille mestarikursseille Rostockissa ja suoritti opintoja Moskovan konservatoriossa Roman Ledenevin johdolla. Steiner perusti vuonna 1997 Bowed Piano Ensemblen ja toimi sen taiteellisena johtajana. Kokoonpano perustettiin NYYD-festivaalia varten ja oli aktiivinen vuoteen 2000. Se levytti musiikkia Viron radiolle ja sai monilta virolaissäveltäjiltä sille sävellettyjä kappaleita. Vuonna 1999 Steiner oli Ülo Krigulin kanssa perustamassa Viron musiikki- ja teatteriakatemian syysfestivaalia. Vuonna 2000 hän liittyi Viron musiikkipäivien organisointikomiteaan, ja vuonna 2003 hänestä tuli sen taiteellinen johtaja. Vuonna 1996 hän aloitti sävellyksen ja musiikin teorian opettamisen Tallinnan musiikkilukiossa, jonka johtaja hänestä tuli syksyllä 2005. Steinerin omia sävellyksiä on esitetty Viron nykymusiikkitapahtumien lisäksi Liettuassa, Yhdysvalloissa, Venäjällä, Saksassa ja muissa maissa. Vuonna 1998 Steinerin säveltämä Diary of Minotaur voitti Viron musiikkipäivien kitaranteoskilpailun. Kamariorkesterisävellys Sunrise Academy sai voiton Viron musiikki- ja teatteriakatemian kilpailussa, ja se soitettiin akatemian uuden rakennuksen käyttöönoton yhteydessä vuonna 1999. Steiner sai vuonna 2002 Heino Eller -palkinnon. Kahteen otteeseen hänelle on myönnetty Viron kulttuurirahaston musiikkirahaston vuosipalkinto – ensin Viron musiikkipäivien johtamisesta ja muusta työstä virolaismusiikin edistämiseksi, sitten uudesta oopperasta. Steiner on ollut Viron säveltäjäliiton jäsen vuodesta 1999. == Lähteet == Luokka:Virolaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Otto Rüfenacht

Otto Rüfenacht (27. lokakuuta 1919 – 1. marraskuuta 1982) oli sveitsiläinen miekkailija ja olympiamitalisti. Rüfenacht voitti kalvan joukkuekilpailussa olympiapronssia Helsingissä 1952. Lontoon kesäolympialaisissa 1948 hän oli samassa kilpailutapahtumassa viides.Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == * Otto Rüfenacht Bio, Stats, and Results Olympics at Sports- Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Sveitsiläiset miekkailijat Luokka:Sveitsiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Tambovin kuvernementti

Tambovin kuvernementti () oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1779–1928. Sen pinta-ala oli 66 588 neliökilometriä ja asukasluku 2 684 030 henkeä (vuonna 1897, väestönlaskenta). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Tambovin kaupunki. Kuvernementti rajoittui pohjoisessa Vladimirin ja Nižni Novgorodin, idässä Penzan ja Saratovin, etelässä Voronežin sekä lännessä Orjolin ja Rjazanin kuvernementteihin. Se käsitti 12 kihlakuntaa, joiden keskukset olivat Borisoglebsk, Jelatma, Kirsanov, Kozlov, Lebedjan, Lipetsk, Moršansk, Šatsk, Spassk, Tambov, Temnikov ja Usman. Asukkaista oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 95,5 prosenttia venäläisiä, 3,3 prosenttia mordvalaisia ja 0,6 prosenttia tataareja. Väestön pääelinkeino oli maanviljely. Tambovin käskynhaltijakunta perustettiin vuonna 1779. Vuonna 1780 osa siitä liitettiin Saratovin ja Voronežin kuvernementteihin. Vuonna 1797 kuvernementtiin liitettiin osa lakkautetusta Penzan kuvernementista, joka perustettiin uudelleen vuonna 1802. Jelatman, Spasskin ja suurin osa Šatskin kihlakunnasta liitettiin vuonna 1923 Rjazanin kuvernementtiin. Temnikovin kihlakunta jaettiin Nižni Novgorodin, Penzan ja Rjazanin kuvernementtien kesken. Lähes koko Usmanin kihlakunta sekä yksi Borisoglebskin kihlakunnan volosti liitettiin Voronežin kuvernementtiin. Samalla osa Novohopjorskin ja Zadonskin kihlakunnista liitettiin Tambovin kuvernementtiin. Lebedjanin kihlakunta liitettiin Lipetskin kuvernementtiin vuonna 1924. Tambovin kuvernementti lakkautettiin vuonna 1928. Sen alue liitettiin Keskiseen mustanmullan alueeseen, jonka hallinnollinen keskus oli Voronež. Keskinen mustanmullan alue jaettiin vuonna 1934 Kurskin ja Voronežin alueiksi. Jälkimmäisestä erotettiin vuonna 1937 Tambovin alue. ==Lähteet== Luokka:Venäjän keisarikunnan kuvernementit
Rauno Remme

Rauno Remme (26. tammikuuta 1969 Tallinna – 10. tai 11. maaliskuuta 2002 Tallinna) oli virolainen säveltäjä ja multimediataiteilija. Hän sävelsi musiikkia kamarikokoonpanoille ja sinfoniaorkestereille sekä teatteri- ja elokuvamusiikkia. Hän myös loi videoita, elektronisia ja elektroakustisia teoksia, multimediatöitä sekä audio- ja videoinstallaatioita. Hän perusti vuonna 1993 Viron musiikki- ja teatteriakatemian elektronisen musiikin studion.Estonian Music Information Centre: Rauno Remme Remme opiskeli Tallinnan musiikkilukiossa, jossa hänen pianonsoiton opettajanaan toimi Ülle Sisa. Hän sai lisäksi opetusta oboensoitossa Tulike Looritsilta (1980–1983), musiikin teoriassa sekä sävellyksessä Heino Lemmikiltä ja Alo Põldmäeltä. Vuonna 1991 hän valmistui Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta, jossa hänen opettajaan oli Jaan Rääts. Lisäksi Remme suoritti opintoja elokuva-, video- ja multimediataiteissa. Vuonna 1993 Erkki-Sven Tüürin ja Lepo Sumeran johdolla aloittamistaan post-graduate sävellysopinnoista Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa hän ei valmistunut. Remme vieraili usein Helsingin yliopistossa ja Sibelius-Akatemiassa opintojensa täydentämisen merkeissä. Vuonna 1992 hän osallistui uuden musiikin kesäkursseille Darmstadtissa, ja vuonna 1994 hän kävi New Yorkin kaupunginyliopiston studiolla. Samana vuonnahän piti multimedianäyttelyn Ohion Northern Universityssa. Remmen videotyö Piilutorn toi hänelle vuonna 1996 Grand Prixin Estonia as a Sign -näyttelyssä Soros-nykytaidekeskuksessa. Vuosina 1989–1992 Remme johti Tallinnan musiikki- ja teatteriakatemian opiskelijoiden äänentuotantopalvelua. Vuoteen 1999 hän oli musiikki- ja teatteriakatemian elektronisen musiikin studion johtaja ja vuoteen 2001 luennoitsija. Hän toimi myös ääni-insinöörinä. Tallinnan musiikkilukiossa viettäminään aikoina Remme perusti ystävänsä Eerik Semlekin kanssa improvisaatioyhtye Grotestin kanssa. Kokoonpano toimi vuoteen 1991. Remme osallistui Jaan Toomikin performansseihin, kirjoitti surrealistista runoutta eri kielillä, harjoitti makrokuvausta ja käänsi muun muassa Leonard Cohenin kirjan. Viimeisinä vuosinaan hän keräsi eri maiden musiikkia. Hänen kiinnostuksensa muita kulttuureja kohtaan johti ideoihin, parodioihin ja suoriin lainauksiin monissa hänen teoksistaan, joihin kuuluivat Georgia, Chinese Opera, Spain ja Railway to London. Remme kuoli äkillisesti 33-vuotiaana. Hän oli lähtenyt psykiatrisesta sairaalahoidosta vain päiviä aiemmin. Hänen kuolemaansa seurasi aluksi rikostutkinta, jossa merkkejä väkivallasta kuoleman taustalla ei löydetty vaan kuolemansyyksi määritettiin kaatumistapaturma.Õhtuleht: Politsei lõpetab helilooja Rauno Remme surma uurimise Cyberstudio-kokoonpano järjesti vuonna 2004 Remmelle omistetun muistokonsertin, ja hänelle järjestettiin muistonäyttely Tallinnan taidehallissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Virolaiset säveltäjät Luokka:Virolaiset taiteilijat Luokka:Virolaiset runoilijat Luokka:Virolaiset kielenkääntäjät Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Yamaga

Yamaga () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kumamoton prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa ja rajautuu Fukuokan ja Ōitan prefektuureihin. Yamagan eteläosien halki virtaa itä–länsisuunnassa Kikuchijoki, jonka tasangolle kaupunki on rakentunut; pohjoisosat ovat vuoristoisia ja metsäisiä. Yamagassa on 52 008 asukasta (maaliskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 299,69 neliökilometriä. Yamaga on vanha kypyläkaupunki, jonka kuumien lähteiden (onsen) vesimäärä on prefektuurin suurin. Yamaga-onsenin lisäksi kaupungissa on useita muitakin kylpylöitä. Edo-kaudella paikkakunta kehittyi kylpykohteen lisäksi postiasemana (shukuba). Yamaga sai kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kunnallishallinnon puitteissa vuonna 1954, kun silloiseen Yamagan maaseutukaupunkiin liitettiin seitsemän ympäristön kuntaa. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Kaōn, Kahokun, Kamoton ja Kikukan maaseutukaupungit. Yamagassa on silkki- ja sahateollisuutta sekä alkoholin ja soijakastikkeen valmistusta. Tärkeitä maataloustuotteita ovat riisin lisäksi esimerkiksi tee, kastanjat, sitrushedelmät, melonit ja vesimelonit. Yamaga-onsenin lisäksi kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat Yachiyo-zan Meiji-kaudella rakennettu kabuki-teatteri, joka on otettu Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden luetteloon, ja muut ympäristön historialliset rakennukset. Tunnettuja ovat kaupungin perinteiset paperilyhdyt (Yamaga-tōrō), joita käytetään Ōmiyan pyhäkön festivaalissa elokuun puolivälissä. Kaupungin alueelta on löydetty lukuisia kofun- hautakumpuja ja muita muinaisjäänteitä. == Kuvia == Tiedosto:Yamaga Yachiyoza.JPG|Kabuki-teatteri Yachiyo-za Tiedosto:Satsuma Kaido near Yamaga Lantern Museum.jpg|Yamagan kaupunkinäkymää, lyhtymuseo == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Kumamoton prefektuurin kaupungit
Herbert Klein

Herbert Klein (25. maaliskuuta 1923 Breslau – 24. syyskuuta 2001 München) oli saksalainen uimari, olympiamitalisti ja Euroopan mestari. Hän menestyi rintauinnissa ja teki uransa huippuvuosina 1950-luvun alussa 200 metrin rintauinnissa kaksi maailmanennätystä pitkällä radalla. Klein voitti 200 metrin rintauinnissa olympiapronssia Helsingissä 1952 ja Euroopan mestaruuden Wienissä 1950http://www.gbrathletics.com/sport/swimec.htm. Hän kilpaili myös Melbournen kesäolympialaisissa 1956, missä hänet hylättiin saksipotkun vuoksi. Klein ui 200 metrin rintauinnissa kaksi maailmanennätystä.Olympics at Sports- Reference.com == Lähteet == * Herbert Klein Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset uimarit Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Määttälä

Määttälä voi tarkoittaa seuraavia: ==Paikkoja== * Määttälä, entinen kylä Muolaassa Karjalan kannaksella ==Henkilöitä== * Juho Määttälä, pesäpalloilija * Mikko Määttälä, toimittaja ja tietokirjailija *Tero Määttälä (s. 1988), jääpalloilija *Viljo S. Määttälä (1923–2016), opettaja, toimittaja, tietokirjailija, Yleisradion ohjelmapäällikkö ja maakuntaneuvos
Willi Orbán

Willi Thomas Orbán (alk. Vilmos Thomas Orbán, s. 3. marraskuuta 1992 Kaiserslautern, Saksa) on saksalais-unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa RB Leipzigia ja toimi joukkueen kapteenina vuosina 2017–2020 ja uudelleen kaudesta 2022–2023 lähtien. == Seurajoukkueura == === 1. FC Kaiserslautern === Orbán on kotikaupunkinsa seuran 1. FC Kaiserslauternin kasvatti. Hän liittyi seuran junioriakatemiaan neljävuotiaana. Orbán nousi Kaiserslauternin edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran kaudella 2011–2012. Vakiokokoonpanoon hän kuului kaudesta 2013–2014 alkaen joukkueen pelatessa 2. Bundesliigaa. === RB Leipzig === Kesällä 2015 hän siirtyi 2,5 miljoonan euron siirtosummalla RB Leipzigiin, joka kauden 2015–2016 päätteeksi nousi pääsarja Bundesliigaan. Kaksi Kaiserslauternissa pelaamaansa ottelua mukaan lukien Orbán on pelannut pääsarjatasolla kauden 2023–2024 loppuun mennessä 203 ottelua ja tehnyt niissä 21 maalia. Marraskuussa 2019 hän joutui polvileikkaukseen ja palasi kentille vasta toukokuun 2020 lopulla. Leipzig tiedotti 9. huhtikuuta 2021 tehneensä Orbánin kanssa vuoteen 2025 ulottuvan jatkosopimuksen. Orbán voitti Leipzigin riveissä seuran ensimmäisen Saksan cupin vuonna 2022. Leipzigin ja Freiburgin välisessä turnauksen loppuottelussa Orbán antoi syötön Christopher Nkunkun tekemään tasoitusmaaliin ottelun 76. minuutilla. Ottelu ratkesi lopulta rangaistuspotkukilpailussa, jossa Orbán onnistui omassa rangaistuspotkussaan. Hän voitti Leipzigissa Saksan cupin myös 2023. == Maajoukkueura == Orbán edusti Saksan alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta kahdessa ottelussa vuosina 2014–2015. Aikuisten tasolla hän on pelannut Unkarin maajoukkueessa 43 ottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Ensimmäisen miesten maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2018 Kreikkaa vastaan. Hän teki marraskuussa 2018 yhden maalin Kansojen liigan ottelussa Viroa vastaan, kesäkuussa 2019 kaksi maalia EM- karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan, lokakuussa 2020 yhden maalin EM- jatkokarsinnassa Bulgariaa vastaan, maaliskuussa 2021 yhden maalin MM- karsintaottelussa Puolaa vastaan ja syyskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Serbiaa vastaan. Orbán pelasi kesän 2021 EM-kilpailuissa kaikki kolme ottelua Unkarin jäädessä alkulohkonsa viimeiseksi. == Yksityiselämä == Orbánin isä on unkarilainen ja äiti puolalaistaustainen. == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yatsushiro

Yatsushiro () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kumamoton prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Yatsushironmeren rannikolla Kumajoen suulla. Asutus on keskittynyt rannikon Yatsushiron tasangolle, joka muodostaa vain murto-osan kaupungin pinta-alasta; idässä kaupunki käsittää Kyūshūvuorten laajoja, metsäisiä vuoristoalueita ja ulottuu Miyazakin prefektuurin rajalle saakka. Yatsushirossa on 126 979 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 681,36 neliökilometriä. Edo-kaudella Yatsushiro kehittyi Matsui-klaanin hallinnassa linnanaluskaupunkina. Myöhemmin siitä on tullut merkittävä teollisuus- ja satamakaupunki, jossa on muun muassa paperi-, saha-, sementti-, alkoholi- ja metalliteollisuutta. Kaupunkiin kuuluu myös laajoja viljelysmaita, joista suuri osa on täyttömaalla. Riisin lisäksi viljellään röyhyvihvilää, kasviksia ja hedelmiä, vuoristoalueilla taas esimerkiksi inkivääriä, jonka sadot kuuluvat Japanin suurimpiin. Kaupunkioikeudet Yatsushiro sai vuonna 1940 kuntaliitoksen myötä. Myöhemmin siihen on liitetty useita ympäristön kuntia. Vuonna 2005 kaupunki laajeni huomattavasti, kun siihen liitettiin Kagamin ja Senchōn maaseutukaupungit sekä Izumin, Sakamoton ja Tōyōn kyläkunnat. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa useat historialliset temppelit ja pyhäköt, Yatsushiron linnan rauniot, Matsui- klaanin historiallinen kartano Shōhinken ja Hinagu-onsenin kuuma lähde. Myös Gokashōn vuoristoalue on tunnettu. Yatsushiroa palvelevat suurnopeusjunalinja Kyūshū Shinkansen, JR Kyūshūn Kagoshima-päälinja ja Hisatsu-linja sekä Hisatsu orenji -rautatie. == Kuvia == Tiedosto:YatsushiroCityOffice.JPG|Yatsushiron kaupungintalo Tiedosto:Yatsushiro-gu 4.JPG|Yatsushiro-gūn pyhäkkö Tiedosto:Momiki Ayatori Suspension Bridge Gokanosho.JPG|Ayatorin riippusilta Tiedosto:水島さん Mizushima Island, Kumamoto Prefecture - panoramio.jpg|Mizushiman saari == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Kumamoton prefektuurin kaupungit
Harekrushna Mahatab

Harekrushna Mahatab (21. marraskuuta 1899 – 2. tammikuuta 1987) oli intialainen poliitikko, jota kunnioitetaan nykyisen Odishan osavaltion luojana. Hän toimi Odishan ensimmäisenä pääministerinä vuosina 1946–1950, jonka jälkeen hän oli Jawaharlal Nehrun hallituksessa kauppa- ja teollisuusministeri 1950–1952. Hän toimi Intian itsenäisyysliikkeessä, jonka aikana hän organisoi Orissan suolamarssin brittihallintoa vastaan. Toimintansa seurauksena hänet pidätettiin kahdeksi ja puoleksi vuodeksi. Vapauduttuaan vankilasta, vuonna 1945, hän pyrki yhdistämään yli kaksikymmentä orijankielistä paikallisten ruhtinaiden hallitsemaa pikkuvaltiota yhdeksi provinssiksi. Yhdistäminen onnistui vuonna 1947 verettömästi vaikka osa ruhtinaista vastustikin muutosta. Hän toimi myös kirjailijana, joka tuotti enimmäkseen orijankielistä kaunokirjallisuutta ja History of Orissa -teoksen kotiosavaltionsa historiasta. Kirjojen lisäksi hän aloitti kaksi sanomalehteä. Vuonna 2016 hänelle pyydettiin Intian korkeinta kunniamerkkiä Bharat Ratnaa toiminnastaan Odishan hyväksi, mutta pyyntöihin ei ole suostuttu. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Intian parlamentin alahuoneen kuvaus Luokka:Odishan pääministerit Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Intian kongressipuolueen poliitikot Luokka:Intialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Toomas Trass

Toomas Trass (s. 12. joulukuuta 1966 Tartto) on virolainen säveltäjä ja urkuri.Estonian Music Information Centre: Toomas Trass Trass valmistui vuonna 1986 Tallinnan musiikkilukiosta, jossa opiskeli musiikin teoriaa Leo Semlekin, René Eesperen ja Helju Taukin johdolla. Vuonna 1992 hän valmistui Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta, jossa hänen sävellysopettajanaan toimi Lepo Sumera. Hän sai myös urkutunteja Hugo Lepnurmilta. Maisteriopintonsa Trass viimeisteli musiikki- ja teatteriakatemiassa vuonna 1998 Jaan Räätsin valvonnassa. Urkujensoiton osaamistaan hän on kehittänyt Jozef Sluysin johdolla Brysselissä (1990), José Luis González Uriolin johdolla Espanjassa (1992–1993) sekä Ludger Lohmannin ja Jacques van Oortmerssenin johdolla Alankomaiden Alkmaarin festivaalilla (1999). Trassin tuotantoon kuuluu muun muassa suurimuotoisia teoksia orkesterille sekä kuorolle ja orkesterille. Hän on säveltänyt myös elektroakustista musiikkia, elokuvamusiikkia sekä kamarimusiikkia ja soololauluja, joissa uruilla on tärkeä asema. Osa teoksista (Luukas-passio, Ohio Mass, Fire Lake, Immanuel) on hengellisiä. Trass on luonut lukuisia urkuimprovisaatioita. Hänen teoksiaan ovat kantaesittäneet laulaja Mati Turi, klarinetisti Edmunds Altmanis, pianisti Kadri-Ann Sumera, huilisti Tarmo Johannes ja Cyberstudio-kokoonpano. Esityspaikkoja ovat olleet NYYD-festivaali, Viron musiikkipäivät, Viron säveltäjien festivaali sekä festivaalit Kreikassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa. Trass sai nuorten säveltäjien Heino Eller -palkinnon vuonna 1999. Trass on ollut Viron säveltäjäliiton jäsen vuodesta 2004. Hän on kuulunut Grotest-kokoonpanoon, joka on improvisoinut eri tyyleillä, kehittänyt uusia tyylejä ja parodioinut tunnettuja teoksia. Hän on toiminut urkujensoiton ja musiikin teorian opettajana musiikki- ja teatteriakatemiassa (dosenttina vuodesta 2006). Vuonna 2002 hän aloitti musiikin teorian opettamisen Tallinnan yliopistossa. Hän on opettanut teoreettisia oppiaineita myös Tallinnan musiikkilukiossa ja luennoinut Espanjan varhaisesta urkumusiikista. Vuosina 1995–2000 hän oli Tallinnan Pyhän Hengen kirkon pääurkuri. Hän on esiintynyt solistina ja kokoonpanojen jäsenenä Virossa, Belgiassa, Puolassa, Espanjassa, Italiassa, Ranskassa, Alankomaissa, Liettuassa, Suomessa, Ruotsissa, Venäjällä, Yhdysvalloissa ja muualla. Hän on kantaesittänyt urkuteoksia Alo Põldmäeltä, Mari Vihmandilta ja Andrus Kallastulta. == Lähteet == Luokka:Virolaiset säveltäjät Luokka:Virolaiset urkurit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maria Walsh

Maria Walsh (s. 11. kesäkuuta 1987) on irlantilainen Rose of Tralee -kauneuskilpailun voittaja ja Fine Gael -puoluetta edustava europarlamentaarikko vuodesta 2019. Walsh syntyi Bostonissa irlantilaiseen perheeseen, mutta muutti lapsena Shrulen kylään Irlantiin. Walsh on työllistänyt itsensä mediakonsulttina sekä toiminut HLBT-aktivistina. 21-vuotiaana hän palasi Yhdysvaltoihin muuttamalla New Yorkiin, jossa hän työskenteli mainos- ja valokuvausalalla. Hän on toiminut myös Irlannin asevoimissa. Hän on luonnehtinut itseään hartaaksi katoliseksi siitä huolimatta, että kuuluu seksuaalivähemmistöön. Hänen asetuttuansa ehdolle europarlamenttivaaleissa hänen kampanjaansa vastaan kehitettiin verkkosivusto Maria Walsh for Europe. Kyseinen verkkosivusto pyrki kuvaamaan että Walshilla ei ole moraalia ja hän aivopesee nuoria homoseksuaalisuuteen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Irlantilaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hadithan taistelu

Hadithan taistelu oli Irakin sodan aikana 1.–4. elokuuta ja 5. syyskuuta 2005 käyty taistelu Ansar al-Sunnah-järjestön taistelijoiden ja Yhdysvaltain merijalkaväen välillä. Tilanne sai alkunsa kuusihenkisen yhdysvaltalaisen tarkka-ampujaryhmän kuoltua väijytyksessä, jota seurannut kostoisku sai peitenimen operaatio Quick Strike. Taistelujen alettua tehtiintienvarsipommilla toteutettu isku, jossa sai surmansa useita merijalkaväen sotilaita. Taistelut keskeytettiin, kunnes niitä jatkettiin syyskuussa. Syyskuussa vastarintaa ei enää juuri esiintynyt. Iskun suunnitelleet kapinalliset otettiin kiinni, tuomittiin irakilaisessa tuomioistuimessa kuolemaan ja teloitettiin vuonna 2006. ==Tausta== Haditha on kaupunki Irakin länsiosan Anbarin maakunnassa. Kaupungin asukasluku oli noin 100 000 ja paikallisen väestön valtaosa oli sunnimuslimeja. 1\. elokuuta 2005 joukko aseistautuneita salafistiseen Ansar al-Sunnah-järjestöön kuuluneita irakilaisia kapinallisia väijytti Yhdysvaltojen Yhdysvaltain merijalkaväkeen kuuluneen kuusihenkisen tarkka-ampujaryhmän Hadithassa. Kaikki kuusi saivat surmansa ja myöhemmin kapinalliset julkaisivat videon hyökkäyksen tapahtumista. ==Operaatio Quick Strike== Tarkka-ampujaryhmän väijytystä seurasi Yhdysvaltain merijalkaväen toteuttama kostoisku Ansar al-Sunnahia vasrtaan Hadithassa. Operaatio sai peitenimen Quick Strike ja sen toteuttamiseen osallistui noin 1 000 sotilasta. Merijalkaväen joukot aloittivat etenemisen kaupunkiin 3. elokuuta. Maajoukkojen etenemistä kaupunkiin tuettiin neljällä Bell AH-1W SuperCobra-taisteluhelikopterilla ilmasta. Ensimmäisten taistelujen aikana Yhdysvaltojen asevoimat ilmoitti noin 40:n kapinallisen saaneen surmansa. 4. elokuuta koettiin kuitenkin huomattava takaisku, kun merijalkaväen amfibiovaunu tuhoutui tienvarsipommilla tehdyssä iskussa. 15 merijalkaväen sotilasta kuoli yhden tulkkina toimineen siviilin lisäksi. 4\. elokuuta tienvarsipommin ohella merijalkaväki oli toisaalla tehnyt iskun taloon hieman itse kaupungin ulkkopuolella. Talon sisällä pidätettiin seitsemän henkilöä kapinallisiksi epäiltynä. Talosta löydettiin myös aseita, ammuksia ja räjähteitä. Tienvarsipommilla tehty isku sai kuitenkin merijalkaväen päättämään operaation toistaiseksi. Joukot kerääntyivät operaation jatkoa varten kaupungin ulkopuolella, kunnes kaupunkiin hyökättiin uudelleen 5. syyskuuta. Ennakko-odotuksista huolimatta merijalkaväki ei kohdannut tällä kertaa kaupungissa juurikaan vastarintaa ja kaupunki vallattiin. ==Seuraukset== Elokuussa Yhdysvaltojen tappiot olivat kaikkiaan 21 miestä kaatuneina ja syyskuussa menetettiin vielä neljä sotilasta. Kapinallisten arvioitiin kärsineen elokuussa noin 400 miehen tappiot. Operaation aikana Hadithasta oli löydetty yli 1 000 asekätköä ja noin 400 henkilöä oli pidätetty kapinallisiksi epäiltynä. 4. elokuuta pidätetty joukko tunnusti sittemmin toteuttaneensa tarkka-ampujaryhmän väijytyksen 1. elokuuta. Lopulta yhteensä kahdeksan hegen joukkoa syytettiin Irakilaisessa tuomioistuimessa, jossa kaikki saivat kuolemantuomiot. Tuomitut teloitettiin vuoden 2006 alussa. ==Lähteet== Luokka:Irakin sodan taistelut Luokka:Al-Anbar Luokka:2005
Vehmaan kartano

Vehmaan kartano, joka on tunnettu myös nimillä Vehmaa, Wehmaan kartano, Wehmais, Wehmainen, Vehmaan hovi ja Rauhala, on Juvan Vehmaan kylällä sijaitseva kartano. Kartano kuuluu osana Juvan kartanoiden muodostamaan valtakunnalliseti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen kohteeseen. Vehmaan kartanon alkuna oli kolme Vehmaan kylän taloa, joista muodostettiin 1600-luvun lopulla Rauhalan kruununratsutila. Kartanon perustajaksi mainitaan tilan isäntänä 1660-luvulta vuoteen 1685 toiminut kappalainen Sigfrid Kustaanpoika Porthanus. Vuonna 1795 ratsutilan osti Kotkalahden kartanossa (Paajalassa) syntynyt Savon jalkaväkirykmentin kapteeni Carl Herman Grotenfelt. Tällöin Grotenfelteillä oli omistuksessa useita kartanoita Joroisten–Juvan seudulta. Hänen jälkeensä tila siirtyi kahden pojan, Herman Berndtin ja Georg Erikin, omistukseen. Maata ostamalla ja peltoa raivaamalla Vehmaisten kartanosta tuli eräs Savon suurimmista tiloista. 1860-luvulla sillä oli yli 4 500 hehtaarin pinta-ala, mistä puolet oli viljelykelpoista maata. Nykyään Vehmaan kartanon sivurakennuksessa toimii muun muassa englantilaistyylinen teehuone TeaHouse of Wehmais. Tilalla luomuviljellään ja tuotetaan maitoa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Grotenfelt, Nils Gustaf: Takaisin Wehmaan kartanoon : Herraskartano sodan varjossa, WSOY 2003. ISBN 9510279013. *Kartanoiden ruokakulttuuri - Wehmaan kartano (ruokatieto.fi) *Teahouse of Wehmais (teahouse.fi) Luokka:Juvan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kartanot Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Ülo Krigul

Ülo Krigul (s. 7. marraskuuta 1978) on virolainen säveltäjä. Hän valmistui vuonna 1997 Tallinnan musiikkilukiosta, jossa hänen sävellysopettajanaan toimi Alo Põldmäe. Hän opiskeli myös tuubansoittoa. Vuonna 2003 hän valmistui Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta, jossa oli Raimo Kangron ja René Eesperen ohjauksessa. Vuosina 2004–2005 Krigul täydensi opintojaan Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa opettajanaan Detlev Müller-Siemens. Vuonna 2006 hän sai musiikki- ja teatteriakatemiasta maisterin arvon sävellyksessä opettajanaan Tõnu Kõrvits. Krigul on ollut vuodesta 2003 Viron säveltäjäliiton jäsen.Estonian Composers' Union: Ülo Krigul Krigulin teoksia on esitetty lukuisilla virolaisilla musiikkifestivaaleilla, joihin ovat kuuluneet Viron musiikkipäivät ja NYYD-festivaali. Viron ulkopuolella hänen sävellyksiään on esitetty muun muassa Saksassa, Itävallassa, Tšekissä, Latviassa ja Ukrainassa. Vuosina 1995–1999 hän kuului kansainvälisen Jazzkaar-festivaalin henkilökuntaan. Vuonna 1999 hän perusti Timo Steinerin kanssa Viron musiikki- ja teatteriakatemian syysfestivaalin, jonka taiteellisena johtajana hän oli vuosina 2001–2002. Vuosina 2000–2004 hän työskenteli Viron musiikkipäivillä tuottajana, ja vuonna 2005 hänestä tuli yksi tapahtuman taiteellisista johtajista. Klassisen musiikin ulkopuolella Krigul on soittanut vuodesta 1993 saakka kosketinsoitinta ja toiminut sovittajana useissa rock- ja jazzkokoonpanoissa, joihin ovat kuuluneet Compromise Blue ja Contus Firmus. Krigulin urkuteos toi hänelle vuonna 2003 toisen palkinnon uuden urkumusiikin Artur Kapp -kilpailussa. Vuonna 2005 hän sai orkesteriteoksellaan JenZeits Europäische Komponistenpreisin Berliinissä. Vuonna 2007 hän sai Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa Pariisissa ensipalkinnon alle 30-vuotiaiden säveltäjien kategoriassa. Muiden hänen saamiensa palkintojen ja tunnustusten joukossa ovat Heino Eller -palkinto (2006) sekä Wrocławin Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa vuonna 2016 saatu toinen sija sekakuoroteoksesta Vesi ise. Krigulin musiikillinen ilmaisu on ollut eloisaa ja dynaamista. Leikkisät kontrastit ovat olleet runsaslukuisia. Vaikutteita Krigul on teoksiinsa ammentanut monista lähteistä, kuten jazzista, postminimalismista ja sonorismista. Krigulin teosten joukossa on orkesterisävellyksiä, näyttämömusiikkia ja elektroakustisia töitä. Hän on myös säveltänyt elokuvamusiikkia Veiko Õunpuun ohjauksiin.World Music Days 2019 Tallinn: Ülo Krigul == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut * Luokka:Virolaiset säveltäjät Luokka:Virolaiset jazzmuusikot Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Keski-Nurmo

Keski-Nurmo on yksi Seinäjoen kylistä. Se kuuluu Seinäjoen 11. suuralueeseen: Nurmoon. Alueen asukasluku oli 1 354 joulukuussa 2016.Väestö osa-alueittain, 31.12.2016 (pdf) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Keski-Nurmoon kyläseura ry Luokka:Nurmon kylät Luokka:Nurmon suuralue