EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Inca Garcilasso de la Vega

Inca Garcilasso de la Vega (syntymänimeltään Gómez Suárez de Figueroa), tunnetaan nimellä El Inca, (12. huhtikuuta 1539 Cusco, Uusi-Kastillia – 23. huhtikuuta 1616 Córdoba, Espanja) oli inkataustainen espanjalainen historioitsija, jonka kirjoitukset Perun muinaishistoriasta ovat ensiarvoisen tärkeitä. ==Elämä ja ura== Garcilasson isä oli espanjalainen konkistadori Sebastian Garcilasso de la Vega y Vargas, joka oli palvellut Meksikossa Hernán Cortésin alaisuudessa, Guatemalassa Diego de Alvaradon alaisuudessa ja Perussa Francisco Pizarron alaisuudessa. Vuonna 1548 hänet nimitettiin Cuscon kuvernööriksi. Hän oli mennyt naimisiin inkaprinsessa Chimpu Ocilon (kastenimeltään Isabel) kanssa. Äiti opetti pojalleen Perun muinaisten asukkaiden kieltä ja ehdotti hänelle, että hän kirjoittaisi historiikin tästä kansasta. Tätä tarkoitusta varten Garcilasso, joka oli hyvin ylpeä sukutaustastaan, kiersi koko inkojen valtakunnan, keräsi tietoja sekä alkuasukkailta että siirtolaisilta ja tutustui inkojen harvoihin säilyneisiin muistomerkkeihin. Koska kuningas Filip II pelkäsi Garcilasson kasvavaa vaikutusvaltaa Perun alkuasukkaiden keskuudessa, hän määräsi hänet lähtemään Espanjaan, jonne hän matkusti vuonna 1559, pian isänsä kuoleman jälkeen. Hän palveli siellä jonkin aikaa Juan de Austrian alaisuudessa tämän Granadan maureja vastaan käymässä sotaretkessä. Noin vuonna 1584 hän kirjoitti teoksensa Historia de la Florida, jossa hän kuvasi Hernando de Soton toimia kyseisessä maassa, ja julkaisi sen Lontoossa. Vuonna 1600 hän aloitti Comentarios Reales -teoksensa ensimmäisen osan, joka on Perun yleinen historia. Inkojen varhaishistoriaa käsittelevän ensimmäisen osan hän sai valmiiksi vuonna 1604 ja julkaisi sen Lissabonissa vuonna 1609. Vuonna 1612 hän sai valmiiksi toisen osan, joka käsittelee Perun valloitusta espanjalaisten toimesta, ja julkaisi sen Córdobassa vuonna 1616. Perun ja sen kansan historioitsijana Garcilassolla oli ainutlaatuisia etuja, sillä hänen äitinsä ja sukulaisensa kertoivat hänelle esivanhempiensa elämästä. Toisaalta hänen isänsä oli läheisissä väleissä monien valloittajien kanssa, ja Garcilasso kuuli heiltä kertomuksia espanjalaisten teoista. Hänen teoksellaan on suuri historiallinen arvo, ja se käännettiin monille eurooppalaisille kielille. ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== Luokka:Perulaiset kirjailijat Luokka:Espanjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1539 syntyneet Luokka:Vuonna 1616 kuolleet
Ruslan Hlibov

Ruslan Hlibov (, ; s. 1987 Dnipropetrovsk) on ukrainalainen suunnistaja. Hän on voittanut Latvian MM-kilpailuissa 2018 pitkällä matkalla hopeaa ja Tšekin MM-kilpailuissa 2021 keskimatkalla pronssia. Hlibov on voittanut O-Ringen- suunnistusviikon miesten pääsarjan vuonna 2019. Suomessa Hlibov on voittanut Fin5-rastiviikon vuonna 2021 ja Kainuun rastiviikon vuonna 2019. Seuratasolla Hlibov on edustanut ruotsalaista OK Ravinenia ja vuodesta 2022 Turun Metsänkävijöitä. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karl Skytte

Karl Hansen Skytte (31. maaliskuuta 1908 Køng-Højrup – 9. kesäkuuta 1986) oli tanskalainen Radikaalin Venstren poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1947–1978 ja toimi niiden puhemiehenä 1968–1978. Vuosina 1964–1968 hän oli Tanskan maatalousministeri ja 1933–1937 hän toimi puolueensa nuorisojärjestön puheenjohtajana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Karl Skytte Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Maatalousministerit Luokka:Tanskalaisten poliittisten nuorisojärjestöjen puheenjohtajat Luokka:Kansankäräjien puhemiehet Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Psyke (yhdistys)

Psyke r.y. oli 1968 perustettu keskusteluseura, jonka tarkoituksena oli ajaa seksuaalivähemmistöjen oikeuksia Suomessa. Yhdistys julkaisi omaa "96"-lehteä. Myöhemmin 1974 perustetun SETA ry:n toiminta muodostui näkyvämmäksi, ja Psyken toiminta hiipui 1980-luvulle tultaessa. == Perustaminen == Homoseksuaalisuus oli Suomessa rangaistavaa 1894-1971. Asia nousi yleisempään tietoisuuteen 1960-luvulla seksuaalisen vapautumisen ja homoseksuaaleihin liittyvien paljastusskandaalikirjoitusten vuoksi. Suomen hallitus alkoi 1966 lopussa valmistella rikoslain uudistusta, ja 1967 perustettiin Toisen säteen ryhmä -niminen homojärjestö, jota ei kuitenkaan rekisteröity, koska sen toiminnan lainmukaisuus herätti epäilyjä. 1968 perustetun Keskusteluseura Psyke ry:n säännöt oli niin väljästi laadittu, että Yhdistysrekisteri hyväksyi ne ja rekisteröi Psyke ry:n 1970. Yhdistyksen perustamisasian allekirjoittivat Jorma Elovaara, Rafael Kontula ja Lars Svartström. Yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja oli Veli-Pekka Hämäläinen. == Toiminta == Toiminnassa oli alun alkaen mukana erilaisia seksuaalisia vähemmistöjä ja eri sukupuolia edustavia henkilöitä. Yhdistyksen "96"-lehti alkoi ilmestyä 1969. Lehti sisälsi yhteiskunnallisesti suuntautuneen aineiston ohella kontakti-ilmoituksia, novelleja ja uutisia ulkomailta. Se oli jonkin aikaa yhdistyksen keskeinen keino saada uusia ihmisiä mukaan toimintaansa, sillä muissa lehdissä tällaista aineistoa ei yleensä julkaistu. Psyke hankki 1969 kerhohuoneen Helsingissä Kapteeninkatu 3:ssa, ja 1970 hieman isomman kerhotilan Kalevankatu 45:ssa. Parin alkuvuoden hiukan radikaalimman vaiheen jälkeen Jorma Elovaara lähti muuhun toimintaan, ja Psyken toiminta keskittyi sosiaaliseen yhdessäoloon. Homoseksuaalisuuden rangaistavuuden poistuminen rikoslaista 1971 helpotti tämän suuntaista toimintaa ja siitä tiedottamista. Aikana, jolloin Suomessa ei ollut tapaamispaikkoja seksuaalisille vähemmistöille, sosiaalisen yhdessäolon mahdollistamista voi pitää tärkeänä. Yhdistyksen alkuvaiheen puheenjohtajina Elovaaran jälkeen toimivat Holger von Glan, Reima Viinamäki, Veli Hyvärinen ja Sirkka Vähä-Aho. Psyken toiminnan epäpoliittisuus oli kuitenkin yhtenä tekijänä Seksuaalinen Tasavertaisuus SETA ry:n perustamisessa 1974. SETAn piiriin hakeutui nuorempia, yhteiskunnallisesti aktiivisesti suuntautuneita toimijoita. Turussa asuvat Psyken jäsenet perustivat 1971 "Päivänkakkarat"-nimisen ryhmän. Muitakin alaosastoja syntyi, kuten Tampereen Vagabondi ja Oulun Pulssi. == Toiminnan hiipuminen == Yhdistyksen "96"-lehteä julkaistiin 1986 saakkaFinna. Se oli julkaissut sisältöä, jolle alkoi olla kilpailijoita muissa medioissa. Yhdistyksen pyörittämien Sirkan tanssien järjestäminen päättyi vuoteen 1988. Monet alaosastot olivat itsenäistyneet ja liittyivät 1988 valtakunnalliseksi kattojärjestöksi uudelleen järjestäytyneeseen SETAan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen järjestöt
Mordechai Rechtman

thumb|right|Mordechai Rechtman vuonna 2011 Mordechai Rechtman (; 16. toukokuuta 1926 Wuppertal, Saksa – 27. toukokuuta 2023 Tel Aviv, IsraelA legendary bassoon dies at 97) oli israelilainen fagotisti, kapellimestari, sovittaja ja musiikkipedagogi. Hän lähti vanhempiensa kanssa Saksasta vuonna 1933 ja asettui Israeliin vuonna 1934.Mordechai Rechtman (Arranger, Bassoon, Conductor) BachCantatas Rechtman aloitti fagotin soittamisen 12-vuotiaana. 15-vuotiaana hänet hyväksyttiin soittajaksi Israelin oopperaan, jossa hän toimi ensifagotistinaMordechai Rechtman Israel Music Institute vuosina 1941–1945. Vuonna 1947 hän sai Prahassa nuorisofestivaalilla ensimmäisen palkinnon. Rechtman oli vuosina 1946–1991 Israelin filharmonisen orkesterin ensifagotisti. Hän esiintyi myös sen ja muiden johtavien orkesterien kanssa solistina Israelissa ja ulkomailla. Hän vieraili lukuisilla kansainvälisillä musiikkifestivaaleilla. Rechtman perusti Israelin puhallinkvinteton vuonna 1963 ja Filharmonisen puhallinyhtyeen vuonna 1976. Vuosina 1985–1991 hän oli Israelin kamariorkesterin puhallinyhtyeen musiikillinen johtaja ja kapellimestari. Rechtman johti kapellimestarina monia Israelin suurista orkestereista, kuten Israelin filharmonista orkesteria ja Jerusalemin sinfoniaorkesteria. Hän johti suuria puhallinkokoonpanoja ja orkestereita myös Yhdysvalloissa, Kanadassa, Meksikossa, Australiassa ja eri puolilla Eurooppaa. Lisäksi Rechtman on tehnyt kansainvälisesti esitettyjä ja levytettyjä transkriptioita ja sovituksia puhallinsoittimille, puhallinkvintetoille ja suurille puhallinkokoonpanoille. Rechtman opetti useita sukupolvia edustaneita muusikoita ja kamarimusiikkikokoonpanoja. Hän toimi Tel Avivin yliopiston Rubin-musiikkiakatemian professorina 1960-luvun lopusta vuoteen 2002. Lisäksi hän oli vuosina 1977–1978 vierailevana professorina Indianan yliopiston musiikkikoulussa. Hän on opettanut myös muun muassa Juilliard Schoolissa, New England Conservatoryssa, Royal Academy of Musicissa ja Geneven musiikkikonservatoriossa. Vuonna 1994 Rechtman valittiin International Double Reed Societyn kunniajäseneksi. Hänellä oli myös Kansainvälisen kirjeshakkiliiton (ICCF) myöntämä kansainvälisen mestarin (IM) titteli. Vuonna 2004 hän sai Israelin opetus-, kulttuuri- ja urheiluministerin luottamushenkilöiden musiikin esityspalkinnon. == Lähteet == Luokka:Israelilaiset kapellimestarit Luokka:Fagotistit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Julius Bomholt

Laurits Julius Bomholt (11. kesäkuuta 1896 Silkeborg – 2. tammikuuta 1969) oli tanskalainen kirjailija ja sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1929–1968 ja toimi niiden puhemiehenä 1945–1950 sekä 1964–1968. Lisäksi hän toimi Tanskan opetusministerinä 1950 ja 1953–1957, sosiaaliministerinä 1957–1961 sekä kulttuuriministerinä 1961–1964. Bomholt oli keskeinen kulttuuripoliittinen vaikuttaja sosiaalidemokraattisessa puolueessa. Hän myös kirjoitti itse kirjallisuushistoriateoksia, näytelmiä, runoja ja romaaneja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Julius Bomholt Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan opetusministerit Luokka:Tanskan kulttuuriministerit Luokka:Kansankäräjien puhemiehet Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Edmund Holm

Edmund Holm (28. marraskuuta 1877 – 10. helmikuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen kilpapyöräilijä.Pyöräilijäveteraani täyttää vuosia, Helsingin Sanomat, 28.11.1937, nro 322, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKuolinilmoitus, Hufvudstadsbladet, 11.02.1940, nro 40, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotDödsfall, Hufvudstadsbladet, 11.02.1940, nro 40, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotProkuristen Edmund Holm 60 år, Hufvudstadsbladet, 28.11.1937, nro 322 (2. painos), s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Holm ajoi vuonna 1897 Eläintarhan lautaradalla kilometrin aikaan 1.25,2, 4 kilometriä aikaan 6.05 ja tunnissa 37 kilometrin 606 metrin matkan. Tämän pyöräilyradan oli Pyöräilyklubi rakentanut vuonna 1894 Eläintarhan alueelta vuokraamalleen niitylle. Rata valmistui 1897 ja se purettiin 1903. Vuonna 1898 Holm ajoi Viipurissa kilometrin aikaan 1.21,2. Tämä tulos oli silloinen maailmanennätys. 13. elokuuta 1899 Helsingissä pidetyissä kansainvälisissä pyöräilykilpailuissa Holm voitti kaikki matkat, hänen aikansa kilometrillä oli 1.23,2 ja kahdella kilometrillä 3.05,2. Viiden kilometrin ajon hän voitti aikaan 8.59,0. Vuonna 1900 hän voitti 3 000 metrin tasoitusajon Tukholmassa.Eläintarhan alue - Ympäristöhistoriallinen selvitys. Helsingin kaupunkisuunnitteluviraston asemakaavaosaston selvityksiä 2013:2, sivu 32 Pyöräilyrata (Velodromi) Holm harrasti myös purjehdusta ja moottoriurheilua. Hän oli vuodesta 1900 alkaen Stockmannin palveluksessa. Hänestä tuli liikkeen auto-osaston esimies 1921 ja prokuristina hän toimi siellä vuodesta 1922 alkaen. Holm kuoli helmikuussa 1940 62-vuotiaana Marian sairaalassa Helsingissä pitkällisen sairauden jälkeen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Edmund Holm, Suomen Urheilulehti, 01.10.1900, nro 5, s. 44, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset ratapyöräilijät Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Ehsan Hajsafi

Ehsan Hajsafi (s. 25. helmikuuta 1990 Kashan) on iranilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan useimmiten vasen laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi yhden kauden Saksan 2. Bundesliigassa FSV Frankfurtin joukkueessa ja muutaman kauden Kreikan Superliigassa, jossa hän on edustanut kaudella 2017–2018 Panioniosia ja Olympiakosia sekä elokuusta 2021 alkaen AEK Ateenaa. Hän on voittanut Iranin- mestaruuksia Sepahanin joukkueessa. Hajsafi pelasi Iranin maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2008. Hän on ennen MM-kilpailujen 2022 alkua pelannut 121 maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kolme ottelua sekä vuoden 2014 että vuoden 2018 MM-kilpailuissa. Vuoden 2022 MM-kilpailuissa hän on Iranin joukkueen kapteeni, missä tehtävässä hän toimi myös vuoden 2018 kisojen toisessa ja kolmannessa ottelussa. == Lähteet == Luokka:Iranilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Helen & Joseph

Helen & Joseph oli 1970-luvulla toiminnassa ollut maltalainen duo, jonka muodostivat Helen Micallef ja Joseph Cutajar. Duo valittiin julkisessa karsinnassa edustamaan Maltaa Eurovision laulukilpailuun 1972 kappaleella "L-imħabba". Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa duo sijoittui 18. ja viimeiselle sijalle. Helen Micallef sijoittui samana vuonna Maltan karsinnassa kolmanneksi sooloartistina kappaleella "Ghasfur tac-comb". Helen Micallef osallistui Maltan euroviisukarsintaan uudestaan duona Joe Georgen kanssa vuonna 1991 kappaleella "Ahna ghal kontra r- rih" / "I just can't let go"Tuona vuonna Maltan karsinnassa jokaisesta kappaleesta esitettiin sekä maltan- että englanninkielinen versio., mutta ei tullut vaituksi, sekä sooloartistina vuonna 1992 kappaleella "Mat-tnehid tal-mewg" / "Yearning", mutta ei jälleen tullut valituksi. Joseph Cutajar julkaisi albumin This Is Cutajar vuonna 1977. Cutajar kuoli maaliskuussa 2024. ==Lähteet== Luokka:Maltalaiset yhtyeet Luokka:Maltan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1972 euroviisuedustajat
Ramin Rezaeian

Ramin Rezaeian Semeskandi (s. 21. maaliskuuta 1990 Sari) on iranilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan useimmiten oikea laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi yhden kauden Belgian Jupiler Pro Leaguessa KV Oostenden joukkueessa ja vajaat neljä kautta Qatar Stars Leaguessa kolmessa eri seurassa. Hän voitti Iranin- mestaruuden vuonna 2017 Persepolisin joukkueessa. Hän edustaa kaudella 2022–2023 Sepahania. Rezaeian pelasi Iranin maajoukkueessa ensimmäisen kerran tammikuussa 2015. Hän on ennen MM-kilpailujen 2022 alkua pelannut 46 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa MM-kilpailuissa 2018. Vuoden 2022 MM- kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit joukkueensa toisessa ottelussa Walesia vastaan ja teki ottelun toisen maalin Iranin voittaessa 2–0. == Lähteet == Luokka:Iranilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Omavaraopisto

Omavaraopisto on omavaraisuuteen keskittyvä oppimiskeskus Rasimäellä, Nurmeksessa. Se on perustettu 2018. Omavaraopisto opettaa omavaraistalouteen kuuluvia taitoja ja järjestää puolen vuoden mittaista omavaraisuuteen perehdyttävää opintokokonaisuutta yhdessä Kainuun Opiston kanssa. Omavaraisuuskurssi-opintokokonaisuutta on järjestetty vuodesta 2021 alkaen. Kurssin tavoitteena on kasvattaa itsenäisiä ihmisiä, joilla on riittävät taidot elämän perusedellytysten tuottamiseen omavaraisesti ja itseluottamusta omaehtoiseen päätöksentekoon. Toiminnallaan Omavaraopisto tavoittelee ekologisesti kestävämpää maailmaa. Huhtikuusta lokakuuhun kestävällä Omavaraisuuskurssilla opetellaan viljelemään, säilömään, rakentamaan ja remontoimaan sekä tekemään käsitöitä ja valmistamaan tarve-esineitä ilman polttomoottoreilla käyviä koneita tai sähköä. Yhteisillä viljelmillä ja kurssilaisten omilla palstoilla käytetyt viljelymenetelmät perustuvat opettajien kokemuksiin eivätkä ole sidottu mihinkään tiettyyn koulukuntaan. Omavaraisuuskurssilla pyritään viljelemään ja keräämään seuraavan vuoden kurssin tarvitsema ruoka käyttämättä maatalouskoneita tai teollisia lannoitteita. Kurssin pääopettajana toimii Maria Dorff, jonka lisäksi kurssilla opettaa joukko vierailevia opettajia. Omavaraopiston toinen perustaja Lasse Nordlund toimii taustavoimana ja opettaa kurssilla vain satunnaisesti. Kurssilla ei opeteta eläintenhoitoa, mikä perustuu Nordlundin kokemukseen eläintenpidon työläydestä ja tehottomuudesta verrattuna kasvisten viljelyyn. Omavaraopiston taustalla on Omavara ry -niminen vuonna 2018 perustettu rekisteröity yhdistys. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää yksilöiden ja yhteisöjen omavaraisuutta, vaalia kansalais- ja perinnetaitojen säilymistä ja kehittymistä, edistää ekologisesti kestävää elämäntapaa sekä kasvattaa kansalaista ja yhteiskunnan kykyä vastata talous-, energia- ja ympäristökriiseihin paikallisella tasolla. Yhdistys on saanut hankerahaa Vaara-Karjalan LEADER ry:ltä kurssitoiminnan suunnitteluun ja investointirahaa opintolinjan tarvitseman infrastruktuurin kuten Väentuvan eli kokoontumistilan, huussin ja halkoliiterin rakentamiseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Omavaraopiston verkkosivut * Kainuun opiston verkkosivut Luokka:Oppilaitokset Luokka:Nurmes
Taylor Russell

Taylor Russell McKenzie (s. 18. heinäkuuta 1994 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Judy Robinsonia tieteissarjassa Matkalla avaruuteen (2018–2021) sekä Zoey Davisia kauhuelokuvassa Escape Room (2019) ja sen jatko-osassa Escape Room: No Way Out (2021). Vuonna 2019 Russell näytteli Emily Williamsia indie-draamaelokuvassa Waves, josta hän sai Independent Spirit Award -ehdokkuuden. Roolistaan Maren Yearlyna romanttisessa kauhuelokuvassa Bones and All (2022) Russell palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla Marcello Mastroianni -palkinnolla, joka jaetaan vuosittain parhaalle nousevalle näyttelijälle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kanadalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maljasienet

Maljasienet eli maljakkaat on hyvin suuri, tuhansia lajeja sisältävä, kotelosienten muotoryhmä. Maljasieniä pidettiin aiemmin luokkana (Discomycetes), mutta nykykäsityksen mukaan maljasieniä on useissa eri kehityslinjoissa. Maljasieniä yhdistää ulkoisesti itiöemän muoto: se voi olla maljamainen, kuppimainen tai sellaisesta johdettava. Esimerkiksi jäkälien sieniosakkaissa on useita maljasieniä. Muuntuneita maljasieniä ovat esimerkiksi korvasienet (Gyromitra) ja mörskyt (Helvella). Maljasienten malja voi olla laakea tai syvä, jalallinen tai jalaton. Itiöemien koko vaihtelee noin millimetrin kokoisesta yli kymmenen senttimetriä leveään. Itiölava sijaitsee itiöemän yläpinnalla, ja sen väritys voi olla tietylle lajille tai suvulle tyypillinen. Ulko- eli alapinta on itiöimätön, ja siihen voi liittyä hyödyllisiä tuntomerkkejä. Usein lajimääritykseen tarvitaan kuitenkin mikroskooppia. == Lähteet == * Luokka:Sienten morfologia
Marcello Mastroianni -palkinto

Marcello Mastroianni -palkinto () on Venetsian elokuvajuhlilla vuosittain jaettava palkinto, joka annetaan vuoden parhaalle nousevalle näyttelijälle. Palkinnon jakaminen aloitettiin vuonna 1998 kunnianosoituksena loppuvuodesta 1996 menehtyneelle italialaisnäyttelijälle, Marcello Mastroiannille. == Voittajat == === 1990-luku === Vuosi Näyttelijä Elokuva Rooli 1998 Niccolò Senni L'albero delle pere Siddharta 1999 Nina Proll Northern Skirts Jasmin Schmid === 2000-luku === Vuosi Näyttelijä Elokuva Rooli 2000 Megan Burns Liam Theresa 2001 Gael García Bernal Ja äitiäs kans Julio Zapata 2001 Diego Luna Ja äitiäs kans Tenoch Iturbide 2002 Moon So-ri Oasis Han Gong-ju 2003 Najat Benssallem Raja Raja 2004 Marco Luisi Lavorare con lentezza Pelo 2004 Tommaso Ramenghi Lavorare con lentezza Sgualo 2005 Ménothy Cesar Kohti etelää Legba 2006 Isild Le Besco L'intouchable Jeanne 2007 Hafsia Herzi The Secret of the Grain Rym 2008 Jennifer Lawrence The Burning Plain Mariana 2009 Jasmine Trinca The Big Dream Laura === 2010-luku === Vuosi Näyttelijä Elokuva Rooli 2010 Mila Kunis Black Swan Lily 2011 Shota Sometani Himizu Yuichi Sumida 2011 Fumi Nikaidō Himizu Keiko Shazawa 2012 Fabrizio Falco Bella addormentata Pipino 2013 Tye Sheridan Joe Gary Jones 2014 Romain Paul The Last Hammer Blow Victor 2015 Abraham Attah Beasts of No Nation Agu 2016 Paula Beer Frantz Anna 2017 Charlie Plummer Lean on Pete Charley Thompson 2018 Baykali Ganambarr The Nightingale Billy 2019 Toby Wallace Babyteeth Moses === 2020-luku === Vuosi Näyttelijä Elokuva Rooli 2020 Rouhollah Zamani Auringon lapset Ali 2021 Filippo Scotti The Hand of God Fabietto Schisa 2022 Taylor Russell Bones and All Maren Yearly == Aiheesta muualla == * Virallinen internet-sivu Luokka:Elokuvapalkinnot Luokka:Italian elokuva Luokka:Venetsia
Pisidian kieli

Pisidian kieli oli anatolialainen kieli, jota puhuttiin samannimisellä, nykyisen Turkin alueella. Kieltä on tutkittu erittäin vähän ja materiaalia on saatavilla heikosti: vain pari tusinaa hautakiveä. Kieli sammui todennäköisesti 200-luvulla eaa. == Lähteet == Luokka:Pisidia Luokka:Aasian kuolleet kielet Luokka:Heettiläiset kielet
Kauklahden työväentalo

Kauklahden työväentalo on Espoon kaupungissa Kauklahden kaupunginosan Puikkarinmäen alueella sijaitseva työväentalo. Talo tunnetaan nimellä Kerhotalo Puikkari. ==Historiaa== Kauklahden Sos.dem. Työväenyhdistys perustettiin vuonna 1949. Työväenliikkeen sisäisen kamppailun seurauksena Kauklahden ensimmäinen työväenyhdistys oli liittynyt vuonna 1947 Suomen Kansan Demokraattiseen Liittoon ja työväentalo Rannikko oli jäänyt tämän yhdistyksen omistukseen. Ajatus Kauklahden Sos.dem. Työväenyhdistyksen omasta työväentalosta nousi esiin. 1950-luvun lopussa elettiin voimistuvan yhdistystoiminnan aikaa ja jäsenmäärä kasvoi. Varoja taloa varten kerättiin sekä arpajaisilla että tansseilla. Vuonna 1959 yhdistys osti niin kutsutut Liljebergin tontit. Niiden pinta-ala oli 2,4 hehtaaria ja kauppahinta 4,2 miljoonaa markkaa. Hanke toteutettiin SDP:n luvalla ja Helsingin Työväen Säästöpankin myöntämällä lainalla. Tonteilta kaadettiin talkoilla metsää. Näin saatiin lainojen korot maksettua ja tilaa tuleville rakennuksille. Tonteilla sijainneet vanhat rakennukset toimivat yhdistyksen väliaikaisina tiloina. Vuonna 1962 tontit myytiin Espoon Sosiaalinen Asuntotuotanto Oy:lle. Tonteille rakennettavien asuinkerrostalojen rakentamista viivästytti ongelmat muun muassa kaavoituksessa ja aravalainan saannissa. Uusien talojen suunnitelmat valmistuivat vuonna 1964, mutta rakentamisen poikkeuslupa saatiin vasta vuonna 1968. Työväentalo, joka sijaitsee erillisessä rakennuksessa, valmistui vuonna 1971 ”avaimet käteen” -sopimuksella. 1900-luvun viimeisinä vuosikymmeninä talon kunnostukseen on saatu valtion rakennusavustuksia ja opetusministeriön avustuksia. ==Rakennus== Uusi työväentalo, joka nimettiin Kerhotalo Puikkariksi, valmistui vuonna 1971. Talo sijaitsee 714 m²:n tontilla. Rakennuksen käyttöpinta-ala on 364 m². Rakennuksessa on yhdistyksen kolme kokous- ja kerhotilaa. Lisäksi on keittiö, kahvio ja 165 hengen juhlasali. Juhlasali on ollut vuokrattuna muun muassa kaupungin kirjastolle ja päiväkodille. Ravintolatilassa on ollut ulkopuolinen ravintoloitsija. Talo on edelleen vilkkaassa käytössä, ja sen tiloja vuokrataan erilaisiin tilaisuuksiin. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Espoon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kauklahti
Dan Gottfried

Dan Gottfried (; s. 1939) on israelilainen klassisen musiikin ja jazzin parissa työskennellyt pianisti.Jazz in Israel World Of JazzDan Gottfried – Israel FIM International Orchestra Conference Gottfried opiskeli pianonsoittoa Tel Avivin musiikkiakatemiassa, josta valmistui vuonna 1958. Hän sai myös Jerusalemin heprealaisesta yliopistosta oppiarvot taloustieteessä vuonna 1962 ja oikeustieteessä vuonna 1972. Vuonna 1959 Gottfried voitti ensimmäisen palkinnon Mozart-pianokilpailussa. Hän liittyi saksofonisti, klarinetisti Mel Kellerin johtamaan jazzkvartettiin, joka esitti sekä swingiä että bebopia. Lisäksi hän toimi Jazz Workshop -yhtyeessä. Se julkaisi saksofonisti Albert Piamentan kanssa Israelin ensimmäisen instrumentaalisen jazzalbumin, Mezare Israel Yekabtzenun (1973). Siinä poikettiin yhdysvaltalaisista jazzin malleista israelilaisten kansansävelmien käytöllä musiikissa. Gottfried on uransa aikana esiintynyt kansainvälisestikin ja tehnyt yhteistyötä maineikkaiden jazzmuusikoiden, kuten Dizzy Gillespien, Stan Getzin, Benny Golsonin, Art Blakeyn, Frank Fosterin, Sam Riversin ja Randy Breckerin kanssa. Gottfried perusti vuonna 1987 Red Sea Jazz Festivalin, jonka johtajana toimi vuoteen 2008 asti. Hän perusti myös jazzopintojen laitoksen Jerusalemin musiikkiakatemiaan vuonna 1981 ja johti sitä vuoteen 1987. Vuonna 1985 Gottfried perusti jazzin opetusohjelman lisäksi Tel Avivin Thelma Yellin -taidelukioon. Hän sai vuonna 2007 Israelin kulttuuriministeriön palkinnon elinkäisistä saavutuksistaan musiikissa ja vuonna 2010 Jerusalemin musiikki- ja tanssiakatemian kultamitalin jazzopetuksen edistämisestä Israelissa. Gottfried on toiminut Israelin muusikoiden liiton puheenjohtajana. == Lähteet == Luokka:Israelilaiset pianistit Luokka:Jazzpianistit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arboga Tidning

Arboga Tidning on ruotsalainen vuonna 1850 perustettu paikallislehti, jolla on yhteinen toimitus Bärgslagsbladetin kanssa Köpingissä. Arboga Tidning ilmestyy kolmesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan liberaali ja kuuluu Bonnier- konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Arboga Tidningin ja Bärgslagsbladetin yhteiset verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset sanomalehdet Luokka:Bonnier Luokka:Köpingin kunta Luokka:Arbogan kunta
Do! Run Run

Do! Run Run on Universalin kehittämä ja vuonna 1984 julkastu videopeli. Peli kuului Mr. Do! -sarjaan ja siinä oli edellisten osien tapaan tarkoitus kerätä pisteitä ja hedelmiä ja vältellä samalla hirviöitä. == Pelaaminen == Pelissä voi edetä, joko hedelmiä keräämällä tai tuhoamalla vihollsia. Pelissä voi muuttaa hedelmiä arvokkaammaksi valloittamalla alueita. Aluksi "hedelmät" ovat pelkkiä pisteitä. Edellisten osien tapaan pelissä on pallo, jolla voi tappaa vihollisia ja lisäksi pelaaja voi kerätä kirjaimia, josta muodostuu sana "EXTRA", jolloin pelaaja saavuttaa Mr. Do!:n == Lähteet == Luokka:Vuoden 1984 videopelit Luokka:Kolikkopelit
L’Emprise

L’Emprise on Mylène Farmerin kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 25. marraskuuta 2022. == Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # # == Julkaisuhistoria == Alue Päivämäärä Formaatti Levy-yhtiö Useimmat maat Digitaalinen lataus, streaming Stuffed Monkey, Sony Music Ranska CD, 2x LP == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:Mylène Farmerin albumit
Claude-Victor Perrin

Claude Victor-Perrin (7. joulukuuta 1764 Lamarche, Vosges, Ranska – 1. maaliskuuta 1841 Pariisi) oli ranskalainen sotilas, joka palveli sekä Ranskan vallankumoussodissa että Napoleonin sodissa, ja sotien jälkeen Ranskan kuningaskunnan sotaministerinä. Keisari Napoleon I nimitti hänet Ranskan keisarikunnan marsalkaksi vuonna 1807. ==Elämä ja ura== Vuonna 1781 hän astui armeijaan sotilaana, ja kymmenen vuoden palveluksen jälkeen hän kotiutui ja asettui asumaan Valenceen. Pian sen jälkeen hän liittyi paikallisiin vapaaehtoisiin, kunnostautui Alpeilla ja nousi alle vuodessa pataljoonan komentajaksi. Toulonin piirityksessä vuonna 1793 osoittamansa urheuden vuoksi hänet ylennettiin prikaatikenraaliksi. Sen jälkeen hän palveli jonkin aikaa Pyreneiden itäosan armeijassa, ja Italian sotaretkellä 1796–1797 hän menestyi niin hyvin, että hänet ylennettiin divisioonakenraaliksi. Komennettuaan jonkin aikaa Vendéen departementin joukkoja hän siirtyi jälleen Italiaan, jossa hän taisteli paavin joukkoja vastaan ja osallistui Marengon taisteluun. Vuonna 1802 hän toimi lyhyen aikaa Ranskan Louisianan kuvernöörinä, vuonna 1803 hän komensi Batavian armeijaa, ja sen jälkeen hän toimi puolitoista vuotta Ranskan lähettiläänä Kööpenhaminassa. Kun vihollisuudet Preussin kanssa alkoivat, hän liittyi V armeijakuntaan yleisesikunnan päälliköksi. Hän kunnostautui Saalfeldin ja Jenan taisteluissa, ja Friedlandin taistelussa hän johti I. armeijakuntaa niin, että Napoleon antoi hänelle marsalkan arvon. Tilsitin rauhan jälkeen hänestä tuli Berliinin kuvernööri, ja vuonna 1808 hänestä tehtiin Bellunon herttua. Samana vuonna hänet lähetettiin Espanjaan, jossa hän osallistui näkyvästi Pyreneiden niemimaan sotaan, kunnes hänet nimitettiin vuonna 1812 komentajaksi Venäjän sotaretkelle. Victor-Perrin osallistui kuudennen liittokunnan sotaan, kunnes Napoleon syrjäytti hänet ja siirsi hänen komentonsa Étienne Maurice Gérardille. Victor-Perrin siirtyi nyt Bourbonien puolelle, ja joulukuussa 1814 hän sai Ludvig XVIII:lta divisioonan komennon. Vuonna 1815 hän seurasi kuningasta Gentiin, ja toisen Bourbon-restauraation yhteydessä hän sai Ranskan päärin arvon. Hän toimi komission puheenjohtajana, joka tutki upseerien käytöstä satapäiväisen keisarikunnan aikana ja erotti Napoleonin kannattajat. Vuonna 1821 hänet nimitettiin sotaministeriksi, ja hän toimi tässä virassa kaksi vuotta. Vuonna 1830 hän oli Ranskan kuninkaallisen kaartin kenraalimajuri, ja saman vuoden heinäkuun vallankumouksen jälkeen hän vetäytyi kokonaan sotilasalalta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:ranskalaiset sotilaat Luokka:Ranskan marsalkat Luokka:Vuonna 1764 syntyneet Luokka:Vuonna 1841 kuolleet
Ranskankaalisinappi

Ranskankaalisinappi eli kaalisinappi (Erucastrum gallicum) on yksi- tai kaksivuotinen ristikukkaiskasvi. Lähisukulaiseen sinappikaaliin eli välimerensinappikaaliin (Eruca vesicaria) verrattuna kasvi on vähähaaraisempi, pienikukkaisempi, karvaisempi ja sen lidut ovat pidempiä ja ohuempia kuin välimerensinappikaalin.LuontoPortti: Sinappikaali. Ranskankaalisinapin alkuperäinen esiintymisalue on Länsi- ja Lounais-Eurooppa. Suomessa lajia kasvaa vakiintuneena uustulokkaana, jota esiintyy enimmäkseen rannikon kaupungeissa.Suomen Lajitietokeskus: Ranskankaalisinappi – Erucastrum gallicum == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2021: Ranskankaalisinapin (Erucastrum gallicum) levinneisyys Suomessa. Luokka:Ristikukkaiskasvit
Unissakävelijät (elokuva)

Unissakävelijät () on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Mick Garris ja käsikirjoittanut Stephen King. Sen pääosia esittävät Brian Krause, Mädchen Amick ja Alice Krige. Elokuvan keskiössä ovat Charles Brady sekä hänen äitinsä Mary, jotka ovat ”unissakävelijöitä”, ihmisen ja kissan välimuotoja, jotka ovat persoja neitsyiden lihalle ja verelle. == Näyttelijät == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 1992 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiaelokuvat Luokka:Elokuvat kissoista Luokka:Columbia Picturesin elokuvat
Runkolinja

Runkolinja tai runkobussilinja on linja-autolinja, joka pyrkii muistuttamaan raideliikennettä tiheine vuoroväleineen ja hieman tavallisia bussilinjoja harvempine pysähdyksineen. Reitillä voidaan hyödyntää myös liikennevaloetuuksia. Runkobussilinjoja perustetaan sinne, missä kysyntää on paljon, mutta ei tarpeeksi raideliikenteelle, kuten raitioliikenteelle tai pikaraitiotielle. Runkolinjojen päätepisteet sijoitetaan yleensä raideliikenteen solmukohtiin. Yhdessä lähijuna- ja metroliikenteen kanssa runkolinjat muodostavat julkisen liikenteen runkoverkon. Runkolinjan bussit ja pysäkit tunnistaa omasta tunnusväristään. Helsingin seudun liikenteessä eli HSL-alueella tunnusväri on oranssi. HSL-liikenteessä runkolinjojen linjanumerot ovat tasalukuja. Runkolinjoilla käytetään avorahastusta, eli linja-autoon voi nousta keskiovista näyttämättä lippua kuljettajalle. Linjoilla käytetään kuitenkin satunnaisia lipuntarkastajia. Kaikista joukkoliikennevälineistä liputta matkustavia on runkolinjoilla eniten. Runkolinjoja on 2010- ja 2020-luvuilla otettu Helsingin seudulla käyttöön 14 kappaletta: 20, 30, 40, 200, 300, 400, 500, 510, 520, 530, 560, 570, 600 sekä 550, joka tosin on sittemmin lakkautettu vuonna 2023. Ensimmäinen 2000-luvun runkolinja, Keilaniemestä Itäkeskukseen liikennöinyt 550, perustettiin vuonna 2003. Sitä kutsuttiin Jokeri-linjaksi vuoteen 2013 asti, kunnes se sai nimityksen runkolinja. Linjan 550 matkustajamäärät olivat suuret, ja se muutettiin pikaraitiolinjaksi 15.Runkolinjoja on käytössä myös Tampereella. == Runkolinja, bussimetro ja superbussi == Runkolinja-nimitystä saatetaan käyttää päällekkäin bussimetron ja superbussin kanssa. Jälkimmäiset yleensä kuitenkin viittaavat selkeästi vahvemmin muusta liikenteestä eroteltuihin bussijärjestelmiin. Superbussien määritelmänä voidaan pitää omia kaistoja ja kaksinivelistä kalustoa. Runkolinja ei vaadi omaa kulkuväylää, vaan linjoilla voi olla vaihtelevasti sekaliikenneosuuksia, bussikaistaosuuksia ja oman kulkuväylän osuuksia. Toisaalta runkolinjaa varten saatetaan kuitenkin toteuttaa muusta liikenteestä selkeästi eroteltuja ratkaisuja: esimerkiksi linjaa 560 varten rakennettiin Haltialaan joukkoliikennekatu ja vain busseille tarkoitettu Paloheinäntunneli. == Katso myös == * Helsingin raitioliikenne * Helsingin seudun linja-autoliikenne * Liikennesuunnittelu == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Helsingin seudun liikenteen runkoverkko 2022 (PDF) Luokka:Linja-autoliikenne
Enzo Fernández (jalkapalloilija, 2001)

Enzo Jeremías Fernández (s. 17. tammikuuta 2001 San Martín) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa. Hän on 178 senttimetriä pitkä. Hän voitti Argentiinan maajoukkueessa maailmanmestaruuden vuonna 2022. Fernández on River Platen kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Copa Libertadoresin ottelussa LDU Quitoa vastaan maaliskuussa 2020. Hän pelasi lainalla Argentiinan Primera Divisiónin Defensa y Justiciassa elokuusta 2020 heinäkuuhun 2021. Hän pelasi kuusi ottelua, mukaan lukien finaalin, Defensan voittaessa Copa Sudamericanan 2020–2021. Hän oli voittamassa myös Recopa Sudamericanaa. Copa Libertadoresissa hän pelasi kahdeksan ottelua. Palattuaan River Plateen hän oli voittamassa Argentiinan-mestaruutta syksyllä 2021. Copa Libertadoresissa hän pelasi 11 ottelua. Hän siirtyi kotimaansa River Platesta portugalilaisseura Benficaan heinäkuussa 2022, mutta siirtyi jo tammikuussa 2023 englantilaisseura Chelseaan. Fernández teki kahdeksan ja puolen vuoden sopimuksen seuran kanssa. Hän nousi heti Chelsean vakiokokoonpanoon ja pelasi loppukauden aikana 18 ottelua Valioliigassa ja neljä peliä Mestarien liigassa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 28 valioliigaottelua, kahta vaille kaikki avauskokoonpanossa ja teki kolme maalia, joista kaksi Brightonia vastaan joulukuussa. Englannin liigacupissa hän pelasi kaikissa seitsemässä ottelussa tappiollinen finaali mukaan lukien, ja teki kaksi maalia. Fernández pelasi kaksi ottelua Argentiinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2022. MM- kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa ja teki toisessa ottelussa Meksikoa vastaan maalin. Kolmannessa alkulohko-ottelussa ja kaikissa pudotuspeleissä hän pelasi avauskokoonpanossa. Puolivälieräottelu Alankomaita vastaan ratkesi rangaistuspotkukilpailussa, jossa Fernández epäonnistui joukkueensa neljäntenä laukojana, mutta Argentiina voitti lopulta rangaistuspotkukilpailun maalein 4–3. Loppuottelussa hän pelasi täydet minuutit mutta ei ollut neljän rangaistuspotkukilpailussa laukomaan päässeen argentiinalaisen joukossa. Fernández palkittiin Argentiinan mestaruuteen päättyneen MM-turnauksen parhaana nuorena pelaajana. Hän on pelannut kesäkuun 27. päivään 2024 mennessä 24 A-maaottelua, joista avauskokoonpanossa 18, ja tehnyt neljä maalia. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ted Ström

Ted Ström (s. 19. marraskuuta 1944 Göteborg) on ruotsalainen laulaja, säveltäjä ja taidemaalari. Hänet tunnetaan erityisesti hittikappaleestaan "Vintersaga", joka ilmestyi 1984 ja kuvailee Ruotsia riepottelevaa lumimyrskyä. ==Elämä ja ura== Ted Ström syntyi Göteborgissa vuonna 1944. Hänen vanhempansa työskentelivät teatterissa, ja sitä kautta Ted innostui taiteesta. Perhe muutti 1960-luvulla Tukholmaan, jossa Ted pääsi opiskelemaan Konstfack- taidekorkeakouluun. Hän perusti ystävineen Contact -nimisen progg-yhtyeen, joka saavutti menestystä. Hiljalleen yhtyeen toiminta hiipui, ja Ted muutti Luulajaan, jossa hän perusti perheen ja Norrbottens Järn -nimisen bändin sekä tutustui Lars Moliniin, jonka televisiotuotantoihin hän alkoi tehdä musiikkia. Vuonna 1985 Ted muutti Mosåsiin lähelle Örebrota, jossa hän asui viisitoista vuotta ja työskenteli aktiivisesti musiikin parissa. Vuodesta 2000 hän on asunut Norassa, jossa hänellä on Kvarteret Bryggeriet -niminen ateljee. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ted Strömin kotisivut * IMDb Luokka:Ruotsalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Ruotsalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Åke Jensen

Åke Rafael Jensen (17. huhtikuuta 1917 Tampere – 28. lokakuuta 2001) oli suomalainen kartanonomistaja, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 27.11.2022. Jensenin vanhemmat olivat vuorineuvos Harald Jensen ja Anna Maria (Maja) Enqvist ja puoliso vuodesta 1942 Solveig Inga-Lill Grönqvist. Vuorineuvos Waldemar Jensen oli hänen veljensä. Åke Jensen tuli ylioppilaaksi Svenska samskolan i Tammerforsista 1937 ja valmistui diplomiekonomiksi Svenska handelshögskolanista 1945. Hän oli Inkereen kartanon omistaja Perttelissä 1944–1975, Tampereen Autotuonti Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1956–1963, Tampereen Autokoulun toimitusjohtaja vuodesta 1956 ja Kalvopakkaus Ky:n, sittemmin Kalvopakkaus Oy, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1966. Jensenillä oli myös useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä, kuten Perttelin kunnanhallituksen varapuheenjohtajuus 1969–1976 ja jäsenyys vuodesta 1976. Molempiin sotiin osallistunut Jensen oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti (1956). Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1979. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Olavi Tammilehto

Olavi Tammilehto (16. marraskuuta 1919 Turku – 19. helmikuuta 2011 Lahti) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 24.11.2022. Tammilehdon vanhemmat olivat vaatturi Artturi Rudolf Tammilehto, aiemmin Eklund, ja Marjatta Aleksandra Laaksonen ja puoliso vuodesta 1946 Vieno Kerttu Hellin Lyly. Tammilehto kävi viisi luokkaa Turun suomalaisessa klassillisessa lyseossa 1930–1936 ja valmistui insinööriksi Helsingin teknillisestä opistosta 1948. Hän oli Sähkö Oy Siemensin asennusinsinööri 1948–1950, Puhelinlaitosten liiton toimistoinsinööri 1950–1953 ja Lahden Keskinäisen Puhelinyhdistyksen, vuodesta 1970 Päijät- Hämeen Puhelinyhdistys, tekninen johtaja 1953–1957 ja toimitusjohtaja 1957–1985. Helsingin teknillisen opiston opettajana Tammilehto toimi 1952 ja Helsingin poikien ammattikoulun opettajana 1952–1953. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Tammilehto oli reservin insinöörimajuri. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1979. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Pauli Terävä

Pauli Mikael Terävä (20. maaliskuuta 1926 Parikkala – 8. heinäkuuta 2001 Punkaharju) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 24.11.2022. Terävän vanhemmat olivat kirvesmies, maanviljelijä Juho Terävä ja emäntä Helmi Terävä ja puoliso vuodesta 1949 Elvi Annikki Peuhkuri. Terävä kävi kansakoulun ja suoritti useita Pellervon kirjeopiston, SOK:n ja Suomen Osuuskauppakoulun kursseja. Hän oli Parikkalan Osuuskaupan myyjä 1942–1944 ja lähettäjä 1944–1945, Parikkalan Kauppa Oy:n vanhempi myyjä 1946–1948, Kiteen Osuuskaupan myymälänhoitaja 1948, Parikkalan Osuuskaupan myymälänhoitaja 1949, Nilsiän Osuuskaupan myymälänhoitaja 1949–1951, Kuusjärven Osuuskaupan rauta-maatalousosaston hoitaja 1951–1952, Enonkosken Osuuskaupan keskusmyymälän hoitaja ja myymäläntarkastaja 1952–1956, Kymenrannan Osuuskaupan myymäläntarkastaja 1956–1961, Osuuskauppa Vuoksenmaan kaupallinen johtaja 1961–1962, Ylikiimingin Osuuskaupan toimitusjohtaja 1963–1965, Taavetin Osuuskaupan, sittemmin Osuuskauppa Ukonmaa, toimitusjohtaja 1965–1968 ja Osuuskauppa Yhtymän toimitusjohtaja 1968–1981. Hänellä oli myös useita osuustoiminnaliisia ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Terävä oli reservin korpraali. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1979. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Terävä (sukunimi)

Terävä on muiden merkitystensä ohella seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Daffy Terävä, oik. Asko Terävä (s. 1969), kitaristi * Esa Terävä (s. 1987), jalkapalloilija * Martta Terävä (1881–1970), valokuvaaja ja valokuvaamon omistaja * Pauli Terävä (1926–2001), yritysjohtaja, kauppaneuvos * Pekka Terävä (s. 1967), keittiömestari, ravintoloitsija * Sini Terävä (s. 1984), Vihreää liitttoa edustava poliitikko.
Tapio Haapala

Tapio Haapala (s. 1965 Vantaa) on suomalainen kuvataiteilija. Haapala on opiskellut Taidekoulu Maassa vuosina 1987–1989. Vuonna 1995 hän suoritti taiteen maisterin tutkinnon keramiikka- ja lasitaiteen laitoksella Taideteollisessa korkeakoulussa. Kuvanveistäjän opintoja hän täydensi Satakunnan ammattikorkeakoulussa 2006–2007. == Julkisia taideteoksia == Tapio Haapala on tehnyt julkisia taideteoksia muun muassa Poriin. Satakunnan keskussairaalan E-rakennuksen pihalla oleva kaksiosainen teos Seikkailija on paljastettu vuonna 2015. Värikäs kuumailmapallo on alumiinia ja pallon sisällä on pimeän aikaan valo, joka loistaa pallon rei'istä. Teoksen toinen osa on pieni valumuovinen hahmo jonkin matkan päästä kuumailmapallosta. Toinen Porissa oleva teos on Iso Sade, joka on vuodelta 2007 ja sijaitsee Satakunnan ammattikorkeakoulun päärakennuksen sisäänkäynnin edessä. Teos ripustettiin nykyiselle paikalleen vuonna 2019. Teoksen pisarat ovat alumiinia. Haapalan suunnittelema ympäristötaideteos Elementit valmistui Ulvilan Palovainion metsäpuistoon vuonna 2015. Teoksessa on myös maataidetta. Se koostuu kahdesta kumpareesta ja niiden päällä olevista teoksista. Eurajoen Luvialla, keskuskoulun edustalla on teos Tasapainoilija, joka valmistui vuonna 2018. Raumalla on kiertoliittymässä teos Saman Auringon Alla, tämä teos on paljastettu vuonna 2018. Vuonna 2023 paljastettiin Loviisan asuntomessualuelle Kuningattarenranta-kadun päähän ruostumattomasta harjateräksestä tehty teos Loviisan Pisarat. === Valokuvia julkisista teoksista === Tiedosto:Tapio Haapala Elementit 2015.jpg|Elementit, 20154, Ulvila. Tiedosto:Tapio Haapala Seikkailija.jpg|Seikkailija, 2015, Pori. Tiedosto:Tapio Haapala Saman auringon alla 2018.JPG|Saman Auringon alla, 2018, Rauma. Tiedosto:Tapio Haapala Tasapainoilija 2018.jpg|Tasapainoilija, 2018, Eurajoki. Tiedosto:Tapio Haapala Iso sade 2019.jpg|Iso sade, 2019, Pori. Tiedosto:Loviisan Pisarat by Tapio Haapala 2023.JPG|Loviisan Pisarat, 2023, Loviisa. == Huomautus == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Marjo Heino: Palovainion ulkoilumetsä Ulvilassa, läänintaiteilija Marjo Heino esittelee Youtube-videolla Ulvilan ympäristötaideteoksen syntyvaiheita; julk. Taiteen edistämiskeskus (kesto 1 min 57 s) * Tapio Haapala: Palovainion ulkoilumetsä Ulvilassa, taiteilija Tapio Haapala kertoo Youtube-videolla Elementit-teoksesta synnystä; julk. Taiteen edistämiskeskus (kesto 2 min 32 s) Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wadih al-Safi

Wadih al-Safi (; myös Wadih Francis; 1. marraskuuta 1921 Niha – 11. lokakuuta 2013) oli libanonilainen laulaja-lauluntekijä, udinsoittaja ja näyttelijä.Wadih El Safi ArtistInfo‘The Frank Sinatra of the Mideast:’ Lebanese singer Wadih El Safi dies Al Arabiya Al-Safi sai ensimmäisen kerran julkisuutta sijoittuessaan vuonna 1938 ensimmäiseksi neljän- tai viidenkymmenen osallistujan joukossa radioaseman sponsoroimassa laulukilpailussa. Hän matkusti vuonna 1947 Brasiliaan, jossa vietti kolmen vuoden ajan esiintyen maan libanonilaistaustaiselle yhteisölle. Al-Safi palasi Libanoniin vuonna 1950 ja kiinnitti huomionsa maansa kansanmusiikkiperinteisiin.Wadi Al-Safi AllMusic Hän tuli tunnetuksi libanonilaisen kansanmusiikin modernisoidun muodon kehittämisestä.Renowned Lebanese singer Wadih al-Safi dies at 92 BBC Hän oli johtohahmo liikkeessä, joka teki libanonilaisesta musiikista suosittua koko arabimaailmassa. Al-Safi tunnettiin myös libanonilaisen ja muun arabirunouden (kuten zajalin) laulamisesta. Hänen esittämiään lauluja oli kaikkiaan noin 3 000. Al-Safi kiersi urallaan laajalti kansainvälisesti ja lauloi arabian lisäksi myös ranskan, brasilianportugalin ja italian kielillä. Hän sai kunniatohtorin arvon Kaslikin Pyhän Hengen yliopistosta. Al-Safi oli kristitty. Hän oli poikansa Tonyn kotona Mansouriehissa sairastuessaan perjantaina 11. lokakuuta 2013 ja joutui sairaalaan, jossa kuoli. Libanonin virallinen uutistoimisto ilmoitti, että al-Safin hautajaiset pidettäisiin maanantai-iltapäivänä Pyhän Yrjön maroniittikatedraalissa Beirutin keskustassa. Kuukausia aiemmin laulaja oli joutunut sairaalaan kärsittyään luunmurtumista ja keuhkojen turvotuksesta, joka oli vaikuttanut sydämeen. Syyskuussa 2012 useat tiedotusvälineet olivat ilmoittaneet laulajan terveydentilan huomattavasti heikentyneen jalan murtumisen takia tehdyn leikkauksen jälkeen. Libanonin presidentti Michel Suleiman luonnehti al-Safin kuolemaa suureksi menetykseksi Libanonin kansanmusiikille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Libanonilaiset laulajat Luokka:Udinsoittajat Luokka:Laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Oulun Osuuskaupan höyryleipomo

alt=Oulun Osuuskaupan höyryleipomo sisäpihalta kuvattuna|pienoiskuva|Oulun Osuuskaupan höyryleipomo sisäpihalta kuvattuna. Kuvan vasemmassa reunassa on näkyvissä myös Osuuskaupan pääkonttori. Oulun Osuuskaupan höyryleipomo eli Hulikakku on vuonna 1910 valmistunut, Karl Sandelinin suunnittelema Jugend- tyylinen kivirakennus Oulun keskustassa, osoitteessa Koulukatu 32. Rakennuksessa toimi Oulun Osuuskaupan höyryleipomon lisäksi myös makkaratehdas ja yleinen sauna. Leipomossa valmistettiin oululaista ruisleipää, hulikakkua, josta rakennus on myös saanut lempinimensä. Rakennus on saneerattu 1990-luvulla asunnoiksi. == Osuuskaupan pääkonttori == Höyryleipomon vieressä, Pakkahuoneenkadun kulmassa, sijaitsee vuonna 1911 valmistunut Harald Andersinin suunnittelema kolmekerroksinen tiilirakennus. Rakennusta on laajennettu vuosina 1915 ja 1926, ja sen pohjakerroksen alkuperäiset myymälätilat muutettiin ravintolakäyttöön vuonna 1960. Rakennuksessa toimi valmistuttuaan Oulun osuuskaupan pääkonttori, ja sen alakerrassa on myöhemmin toiminut mm. Pub Botnia. Tämäkin rakennus toimii nykyisin asuinkäytössä, katutasossa on joitakin liiketiloja. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset leipomot Luokka:Oulun asuinrakennukset