EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Teerilampi (Parkano)

Teerilampi on Pirkanmaalla Parkanossa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma- alueeseen. Teerilampi on osa Vahojärven-Aurejoen aluetta. == Maantietoa == Lammen pituus on 200 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee Tampere-Seinäjoki-junaradan länsipuolella Teerilamminnevan ja Ruuppanevan välissä. Molemmat nevat ovat tiheästi ojitettuja ja lampeen laskee neljä suo-ojaa. Yksi suo-ojista toimii laskuojana ja se kulkee kahden tien ja junaradan alitse laskien 900 metrin päässä sijaitsevaan Vahojärven Hähkiölahteen. Rantaviivan pituus on 500 metriä. Kaikki lammen rannat ovat suota ja pohjoisrannat myös avosuota. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Lähin tie kulkee junaradan suuntaisesti 200 metrin päässä idässä. == Lähteet == Luokka:Vahojärven–Aurejoen alue Luokka:Parkanon järvet
Big (televisiosarja)

Big (alun perin ) on televisioyhtiö KBS:n esittämä eteläkorealainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Gong Yoo, Lee Min-jung ja Bae Suzy. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun draamakomediasarjat Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:Eteläkorealaiset komediasarjat Luokka:KBS:n televisiosarjat
Firmat kuntoon

Firmat kuntoon (The Profit) on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja. Ohjelma alkoi CNBC-kanavalla vuonna 2013. Suomessa Jim-kanava aloitti sarjan esittämisen vuonna 2015. Ohjelmassa Marcus Lemonis yrittää pelastaa pulassa olevia yrityksiä sijoittamalla niihin omia rahojaan. == Lähteet == *http://www.cnbc.com/live-tv/the-profit Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat Luokka:2020-luvun yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat Luokka:CNBC:n televisio-ohjelmat
Pussiliitäjät

Pussiliitäjät eli pussiakrobaatit (Acrobatidae) on pieni, kahden pussieläinlajin heimo. Molemmat heimon pussieläimistä kuuluvat taksonomisesti omaan sukuunsa. == Taksonomia == * Australiankääpiöpussiliitäjä, Acrobates pygmaeus * Uuden-guineanakrobaatti, Distoechurus pennatus == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Pussiakrobaatit (Acrobatidae) *ITIS: Acrobatidae *
Bae Suzy

Bae Su-ji (, s. Gwangju, Korean tasavalta, tunnettu nimellä Suzy) on eteläkorealainen näyttelijä, laulaja ja malli. Hän on tullut tunnetuksi laulajana yhtyeessä Miss A sekä myös soolona. Hänen kirjoittamansa kirjan perusteella on tehty elokuva Live Your Strength (If my Item is Still at Your House, We Haven't Broken Up) (2020).https://n.news.naver.com/entertain/article/382/0000851675 == Televisio ja elokuvat == Bae Su-ji on myös esiintynyt seuraavissa elokuvissa ja televisiosarjoissa: * 2011: Dream High * 2012: Architecture 101 * 2012: Big * 2013: Guga-ui seo (Gu Family Book) * 2015: Dorihwaga (The Sound of a Flower) * 2016: Hamburo aeteuthage (Uncontrollably Fond) * 2017: Dangsini jamdeun saie (While You Were Sleeping) * 2019: Vagabond * 2019: Baekdusan (Ashfall) * 2020: Start-Up. * 2022: Anna * 2023: Doona! * 2024: Wonderland * 2025: Genie, Make A Wish (TV sarja, kuvattu & jälkituotannossa) * 2025: 7 a.m. Breakfast Meeting for the Heartbroken (kuvaukset aloitettu) == Diskografia == ===EP-levyt=== * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Bae Suzy filmography Wikipediassa * * MyDramalist-sivustolla * Luokka:Eteläkorealaiset laulajat Luokka:Eteläkorealaiset näyttelijät Luokka:Eteläkorealaiset mallit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elohopea(I)fluoridi

Elohopea(I)fluoridi eli merkurofluoridi (Hg2F2) on elohopea- ja fluoridi- ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää fluoraavana reagenssina. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa elohopea(I)fluoridi on kullankeltaista kiteistä ainetta, mutta tummuu nopeasti valon vaikutuksesta muuttuen lopulta mustaksi. Kiteet koostuvat lineaarisista F-Hg-Hg-F-yksiköistä. Yhdiste liukenee hieman elohopea(I)kloridia paremmin veteen, mutta hydrolysoituu helposti vedessä vetyfluoridiksi ja elohopeaoksidiksi. ==Valmistus ja käyttö== Elohopea(I)fluoridia voidaan valmistaa neutraloimalla elohopea(I)karbonaattia vetyfluoridilla. :Hg2CO3 \+ 2 HF → Hg2F2 \+ CO2 \+ H2O Elohopea(I)fluoridia voidaan käyttää mietona fluorauskemikaalina. Se reagoi esimerkiksi alkyylibromidien ja -jodidien kanssa muodostaen fluorattuja yhdisteitä. Yhdistettä voidaan käyttää myös alkeenien valmistukseen. ==Lähteet== Luokka:Elohopeayhdisteet Luokka:Fluoridit
Digitalis (albumi)

Digitalis on ruotsalaisen blueskitaristi-laulajan Rolf Wikströmin viides albumi, joka julkaistiin vuonna 1980 levymerkillä Amigo. Albumi oli ensimmäinen digitaalisesti tallennettu albumi Ruotsissa. == Kappaleet == Kaikki kappaleet kirjoittanut Rolf Wikström. === A-puoli === # # # === B-puoli === # # # == Kokoonpano == * Rolf Wikström – kitara, laulu * Ulf Andersson – saksofoni * Håkan Johansson – klavikordi * Ali Lundbohm – rummut * Olof Sjögren – basso == Aiheesta muualla == * Digitalis discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1980 albumit Luokka:Rolf Wikströmin albumit
Rhodesian sisällissota

Rhodesian sisällissota (: "Rhodesian erämaasota") oli heinäkuun 1964 ja joulukuun 1979 välillä käyty sisällissota, joka käytiin Rhodesian tunnustamattoman valtion alueella. Sodassa toisiaan vastaan taistelivat Rhodesian hallinto Ian Smithin johdolla, Robert Mugaben johtaman ZANU-PF- puolueen sotilassiipi Zimbabwe African National Liberation Army ja Joshua Nkomon johtaman ZAPU-puolueen Zimbabwe People’s Revolutionary Army. Rhodesian yksipuolisesti marraskuussa 1965 itsenäiseksi julistanut Ian Smithin valkoisen vähemmistön hallitus sekä mustan enemmistön edustajat piispa Abel Muzorewa ja Ndabaningi Sithole pääsivät vuonna 1978 sopimukseen, jossa valtio saisi nimen Zimbabwe-Rhodesia ja parlamentissa mustilla olisi enemmistö mutta valkoisilla määrävähemmistö. Huhtikuussa 1979 pidettyjen vaalien jälkeen Muzorewasta tuli pääministeri mutta Mugabe ja Nkomo eivät hyväksyneet ratkaisua ja taistelut jatkuivat. Sota päättyi Rhodesian, Britannian, Mugaben ja Nkomon yhdistyneen ZANU-PF:n välisiin neuvotteluihin, jotka käytiin Lancaster Housessa, Lontoossa joulukuussa 1979. Neuvottelujen päätteeksi solmitun Lancaster Housen sopimuksen mukaisesti Rhodesia palautui hetkellisesti brittihallinnon alaisuuteen, kun maassa järjestettiin brittihallinnon ja Kansainyhteisön valvomat parlamenttivaalit maaliskuussa 1980. ZANU-puolue voitti vaalit, ja Robert Mugabesta tuli maan ensimmäinen pääministeri 18. huhtikuuta 1980, jolloin maa sai myös kansainvälisesti tunnustetun itsenäisyyden uutena Zimbabwen valtiona. == Lähteet == Luokka:Afrikan valtioiden sisällissodat Luokka:Rhodesia Luokka:Zimbabwen historia Luokka:Itsenäisyyssodat
Outi Markkanen

Outi Markkanen (s. 1951 Helsinki) on suomalainen kuvittaja ja kirjailija. ==Henkilöhistoria== Markkasen isoisä oli taiteilija Urho Lehtinen (1887-1982). Hän on opiskellut muun muassa Firenzen taideakatemiassa 1972-1973, Lahden taideinstituutissa sekä Prahassa 1976-1978. ===Teokset=== Markkanen on julkaissut teoksia yksin ja yhdessä muiden kanssa: * Kuka asuu kuussa, 2006 * Jonnin korvat, 2001, Jaana Lapon kanssa * Unieläimet, 1989 * Pieni talvi ja väripuu, 1981, Jaana Lapon kanssa ===Palkinnot=== Markkanen on saanut työstään useita palkintoja: * IBBY:n kunnialista, 1992 * Lastenkulttuurin valtionpalkinto, 1991 * Rudolf Koivu -palkinto, 1980 ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kuvittajat Luokka: Suomalaiset taidegraafikot Luokka: Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka: Vuonna 1951 syntyneet Luokka: Elävät henkilöt
Canal+

Canal+ on ranskalainen maksutelevisiokanava, joka aloitti lähetyksensä 4. marraskuuta 1984 pääpainonaan elokuvat ja urheilu. Sen omistaa Groupe Canal+, jonka puolestaan omistaa Vivendi. Kanavan päämaja on Issy-les-Moulineaux’ssa Pariisin esikaupunkialueella. Canal+ on vastaanottettavissa maanpäällisen antenniverkon, satelliitin, kaapelin ja internetin kautta. Kanavalla on useita sisarkanavia, joista ensimmäiset, Canal+ Cinéma (alun perin Canal+ Jaune) ja Canal+ Décalé (Canal+ Bleu) perustettiin vuonna 1996. Les Chaînes Canal+ -kanavapakettiin kuuluu kuusi kanavaa. Groupe Canal+ omistaa myös vapaasti katsottavissa olevia kanavia. Canal+-brändiä on käytetty myös Ranskan ulkopuolella. Ensimmäisenä toiminta alkoi Belgiassa vuonna 1989. Pohjoismaissa Canal+ aloitti vuonna 1997, mutta kanavat ovat vaihtaneet omistajaa useaan otteeseen ja syyskuusta 2012 alkaen ne on tunnettu nimellä C More. Vuonna 1986 Canal+ perusti tuotantoyhtiö Canal+ Productionin. Se kuuluu edelleen Groupe Canal+:aan nimellä StudioCanal. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Canal+ *
Christian Gow

Christian Gow (s. 28. maaliskuuta 1993 Canmore) on kanadalainen ampumahiihtäjä. 177 senttimetriä pitkä ja 73 kilogrammaa painava Gow edustaa Rocky Mountain Racersia ja hänen valmentajanaan toimivat Roddy Ward ja Matthias Ahrens. Gow debytoi maailmancupissa tammikuussa 2015 Oberhofin pikakilpailussa ollen 48:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Gow saavutti joulukuussa 2015 Hochfilzenin takaa-ajossa ollen 39:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kahdeksanneksi Soldier Hollow'n takaa-ajokilpailussa kaudella 2018–2019. Gow on osallistunut aikuisten arvokilpailuihin Kontiolahden vuoden 2015 MM-kilpailuista lähtien. Hän saavutti pronssia viestistä vuoden 2016 MM- kilpailuista Oslosta. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui yhteislähtökilpailussa 11:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli pikakilpailussa 12:s ja yhteislähdössä 13:s. Myös Gowin isoveli Scott Gow on ampumahiihtäjä. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Scott Gow

Scott Gow (s. 6. marraskuuta 1990 Calgary, Alberta) on kanadalainen ampumahiihtäjä. 180 senttimetriä pitkä ja 79 kilogrammaa painava Gow edustaa Rocky Mountain Racersia ja hänen valmentajanaan toimivat Matthias Ahrens ja Roddy Ward. Gow debytoi maailmancupissa marraskuussa 2011 Östersundin normaalimatkalla ollen 101:s. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti tammikuussa 2013 Ruhpoldingin pikakilpailusta ollen 29:s. Parhaimmillaan hän on ollut neljäs Östersundin normaalimatkalla kaudella 2021–2022. Gow saavutti vuoden 2016 MM-kilpailuista Oslosta pronssia viestistä. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hän oli parhaimmillaan pikamatkalla 16:s vuonna 2020 ja normaalimatkalla 18:s vuonna 2016. Hän on osallistunut myös vuosien 2013, 2015, 2017, 2019 ja 2021 MM-kilpailuihin. Olympialaisissa hän sijoittui normaalimatkalla 14:nneksi Pyeongchangissa 2018 ja viidenneksi Pekingissä 2022. Vuoden 2009 nuorten MM-kilpailuista Gow oli saavuttamassa hopeaa viestistä. Myös Gow'n pikkuveli Christian Gow on ampumahiihtäjä. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Josef Sudek

Josef Sudek (17. maaliskuuta 1896 Kolín, Böömi –15. syyskuuta 1976 Praha) oli tšekkiläinen valokuvaaja, joka luetaan yhdeksi valokuvataiteen suurimmista nimistä.1.8.-19.10.2003 Josef Sudek. Muotoilun hohto – Mainosvalokuvia Druzstevni prácelle , Vaihtuvat näyttelyt / arkisto, Alvar Aalto -museo. Viitattu 12.3.2016. Hänet tunnetaan erityisesti Prahaa esittävistä valokuvistaan ja hiljaisista, meditatiivisista asetelmistaan.Saudekin seinät , Kokoelmanostot Hannula & Hinkka -kokoelmasta, Suomen Valokuvataiteen Museo. Viitattu 12.3.2016. Vuonna 1896 Böömissä syntynyt Sudek aikoi nuoruudessaan ryhtyä kirjansitojaksi, mutta menetti oikean kätensä ensimmäisen maailmansodan taistelussa Italian-rintamalla 1916 ja teki valokuvausharrastuksestaan itselleen uuden ammatin. Hän kuvasi aluksi muita toipilaita prahalaisessa sotilassairaalassa ja opiskeli pari vuotta prahalaisen valokuvaajan Jaromir Funken johdolla. Sudek löysi vähitellen oman tyylinsä kuvatessaan arkipäiväisistä esineistä tekemiään asetelmia, usein studionsa sateista ikkunaa vasten: vesilaseja, kananmunia, rypistynyttä paperia. Studio oli itse asiassa vain pieni mökki, jonka hän jakoi sisarensa kanssa. Sudek kierteli suuren kameransa ja jalustansa kanssa ympäri Prahaa tallentaen maisemia ja katunäkymiä, joissa vain harvoin näkyi ihmisiä. Hän tuli jotenkuten toimeen sotainvalidieläkkeellään, mutta teki 1930-luvulla myös mainoskuvauksia. Puuttuvasta oikeasta kädestään huolimatta Sudek käytti aina suuria kameroita, joiden käsittelemiseen hän tarvitsi apulaisia. 1940-luvulta lähtien hän käytti 30 × 40 cm negatiivikoon kameraa ja teki suurennosten sijasta kuvistaan vain samankokoisia pinnakkaisvedoksia. 1950-luvulla hän hankki myös panoraamakameran, jolla hän kuvasi sekä vaaka- että pystysuuntaisia panoraamakuvia. Sudek oli elinaikanaan länsimaissa miltei tuntematon, ja hänet ”löydettiin” vasta vähän ennen kuolemaansa, kun George Eastman -museo New Yorkin Rochesterissa järjesti hänen valokuvistaan näyttelyn vuonna 1974. Samana vuonna New Yorkissa toiminut Light Gallery järjesti Sudek-näyttelyn. Sudekin 80-vuotispäivän 1976 kunniaksi Prahan taideteollisuusmuseo järjesti hänen tuotannostaan laajan takautuvan näyttelyn, joka nähtiin myöhemmin myös Lontoon Photographer’s Galleryssa. Toisen maailmansodan jälkeen Sudekin apulaisena oli keskitysleiriltä selviytynyt nuori Sonya Bullaty, joka lähti sittemmin siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin ja teki siellä uran valokuvaajana miehensä Angelo Lomeon kanssa.Feeney, Mark: Windows on Prague in MFA’s Sudek Exhibit, A Singular Photographer Captures a City’s Spirit, The Boston Globe, 6.8.2004. Vaatii HighBeam-tilauksen. Sudek muutti 1959 taloon lähellä Hradčanyn kaupunginosaa, joka toimii nykyisin hänen nimeään kantavana galleriana Galerie Josefa Sudka. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Josef Sudekin valokuvia Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka: Vuonna 1976 kuolleet Luokka: Tšekkiläiset valokuvaajat
Superseven chiama Cairo

Superseven chiama Cairo () on vuonna 1965 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Umberto Lenzin ohjaaman vakoilujännärin pääosaa esittää yhdysvaltalainen Roger Browne. ==Juoni== Brittiläisestä laboratoriosta on varastettu uuden radioaktiivisen metallin baltoniumin näytepala. Kamera, johon metalli on piilotettu, joutuu vahingossa myytäväksi Kairoon. Salainen agentti Superseven lähetetään etsimään matkailijaa, jolle kamera on myyty. Hänen seuraansa lyöttäytyy heti kaksi kaunista ja vaarallista naista. Metallia tavoittelee myös kansainvälinen rikollisjoukkio, joka haluaa myydä sen vieraalle vallalle. ==Näyttelijät== ==Tuotanto== Superseven chiama Cairo on yksi monista Italiassa 1960-luvulla tuotetuista James Bond -kopioista. Se on täynnä agenttielokuvien kliseitä ja epäuskottavia juonenkäänteitä. Tyylilajissaan keskinkertaisen elokuvan ansioiksi (tai päinvastoin heikkouksiksi) on luettu sen vaihtelevat kuvaukselliset maisemat ja aiemmin peplum-elokuvissa esiintynyt jykeväleukainen Roger Brown. Sama päähenkilö seikkailee myös elokuvassa Le spie amano i fiori (1966). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset seikkailuelokuvat Luokka:Ranskalaiset seikkailuelokuvat Luokka:Vuoden 1965 italialaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1965 ranskalaiset elokuvat
Diana Ball

Diana Ball (taiteilijanimi, s. 1973 Jokela) on suomalainen kehonrakentaja ja domina. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa Maria Veitolan Maria!-keskusteluohjelman studioemäntänä. Lisäksi hän on esiintynyt draamasarjassa Samppanjaa ja vaahtokarkkeja. Hän on yksi ensimmäisistä suomalaisista dominoista. Diana Ball on intersukupuolinen eli hänen sukupuoltaan ei voida määrittää hänen sukuelintensä perusteella. Hänen ulkoiset sukupuolielimensä viittaavat mieheen ja hänet määriteltiin syntymässään pojaksi. Murrosiän tuomien muutosten myötä hänelle selvisi, että hän on geneettisesti nainen. Diana Ball toimi Sedu Koskisen omistaman Burleski-yökerhon klubiemäntänä vuonna 2010. Hän on harrastanut kehonrakennusta ja otellut ammattimaisena vapaapainijana. Vuonna 2016 hän esiintyi pääosassa elokuvassa The Defiler – Häpäisijä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Dominat Luokka:Suomalaiset kehonrakentajat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jackson Wink MMA

Jackson Wink MMA, aikaisemmin Jackson's MMA on yhdysvaltalainen vapaaotteluseura. Sitä pidetään yhtenä parhaana vapaaotteluseuranaRankings Spotlight: MMA’s Top 5 Fight Gyms cagepotato.com 6.4.2011 Viitattu 12.3.2016 ja on palkittu kahdesti vuoden parhaaksi vapaaotteluseuraksi 2009 ja 2015.2009 World MMA Awards – Official Results octagonbuzz.com 31.12.2009 Viitattu 12.3.2016 Eighth Annual World MMA Awards winners fightersonlymag.com 6.2.2016 Viitattu 12.3.2016 ==Historia== Greg Jackson perusti oman vapaaotteluseuran vuonna 2000 harjoiteltuaan sitä ennen useita eri laleja, kuten painia, lukkopainia, brasilialaista jujutsua ja potkunyrkkeilyä. Näiden pohjalta hän kehitti kamppailulajin gaidojutsu. Sittemmin 2007 Jackson teki yhteistyötä Mike Winkeljohnin kanssa ja laajensi toimintaansa. Seuran uudeksi nimeksi tuli Jackson Wink MMA.Greg Jackson jacksonwink.com Viitattu 12.3.2016 ==Menestyneimmät ottelijat== Ottelija Painoluokka Mestaruudet Rashad Evans Alempi raskassarja UFC (2008–2009) Shane Carwin Raskassarja UFC (2010) Jon Jones Alempi raskassarja UFC (2011–2015, 2018–2020) Carlos Condit Välisarja UFC (2012) Michelle Waterson Atomisarja Invicta (2013–2014) Holly Holm Kääpiösarja UFC (2015–2016) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kotisivut Luokka:Kamppailulajiseurat
Wardruna

Wardruna on Einar ”Kvitrafn” Selvikin vuonna 2003 perustama musiikkiprojekti, joka ammentaa sanoituksensa skandinaavisesta muinaisuskosta, pohjautuen riimukirjoituksiin. Soittimina yhtye käyttää pääasiassa historiallisia soittimia sekä muina äänilähteinä esimerkiksi puita, kiviä ja vettä. Wardrunan musiikkia esiintyy tv-sarja Viikingeissä. == Kokoonpano == * Einar ”Kvitrafn” Selvik – laulu, kaikki soittimet, sävellys ja sanoitus * Lindy Fay Hella – laulu, kitara * Gaahl – laulu == Diskografia == ===Singlet=== * * ===Studioalbumit=== * * * * * * Birna (2025) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Norjalaiset folkyhtyeet
Kiljuvelka-70

Kiljuvelka-70 on hardcore punk -yhtye Helsinki-Vantaa-Tampere-akselilta. Se on levyttänyt ensimmäisen kerran vuonna 2010. ==Historia== ===Jäsenet=== Yhtyeen muodostivat alkujaan laulaja Pasi Vuorio ("Pate"), basisti Olli-Pekka Laine ("Oppu"), kitaristi Janne Savolainen ("Janne") sekä rumpali Otto Luotonen ("Otto"). Bändin jäsenten taustalla on toimintaa muissa yhtyeissä, kuten Rytmihäiriö, Chaosbreed, Slugstain ja Barren Earth. Vuonna 2013 kitaristiksi vaihtui Timo Ahlstroem ("Timppa"). Vuoden 2016 aikana kokoonpano muuttui jälleen: Janne Savolainen palasi Kiljuvelka-kitaristiksi. ===Tyyli ja sanoitukset=== Kiljuvelka-70:n sanotaan olevan uskollinen tai tribuutti -80-luvun hardcore punk -tyylille. Paitsi tuon ajan hc-punkista, yhtyeen musiikista kuuluu vaikutteita myös mm. Autopsyn varhaisesta tuotannosta. Hardcore punk yleensäkin on vaikuttanut metallimusiikkiin, ja Kiljuvelka-70:n soittajilla on tai on ollut kytköksiä myös erilaisiin metallikokoonpanoihin. Kiljuvelka-70 on sanoituksiltaan kantaa ottava, kuten hc-tyyliin usein kuuluu. Kohteina ovat yhteiskunnalliset ilmiöt, kuten rikkaiden rikastuminen, köyhän asema tai huono-osaisen jaksaminen. Osansa kritiikistä saavat muun muassa vallanahneus, materialismi, uskonto, luonnon pilaaminen, rasistit, fasistit tai seksuaalinen hyväksikäyttö. Kaunista sanottavaa ei löydy myöskään epäuskottavista tai tekopyhistä poliitikoista (kappaleet "Räsänen" tai "Kansanmies"), tai henkilö saa kritiikkiä muista ilmeisistä syistä johtuen (Pekka Siitoin kappaleessa "Kiljukeisari"). Kappale "Talvivaara", jonka video ladattiin YouTubeen vuonna 2013, on jatkuvasti ajankohtainen. ===Nimi=== Yhtyeen nimen "kilju" viittaa suomalaiseen, kotitekoiseen alkoholijuomaan, jonka valmistusaineet ovat vesi, hiiva, sokeri ja esimerkiksi (mutta ei välttämättä) sitruuna makuaineena. Taitamattomasti valmistettuna kilju on pahanmakuista ja voi saada vatsan sekaisin. Kansankielellä mikä vain itse valmistettu alkoholijuoma (esim. kotiviini tai -olut) voi olla "kiljua", jos sen valmistaminen ei ole tuottanut kovin hyvää lopputulosta. Kiljuvelka-70:n tuotannossa lauletaan kaurakiljusta kappaleessa "Kauris (Jumalten Juoma)". Kappale "Kiljukeisari" käsittelee Pekka Siitointa, joka -80-luvulla pidätettiin epäiltynä kiljun valmistuksesta ja myynnistä. == Diskografia == === Studioalbumit === * * === EP:t === * ==Videotuotanto== Suoratoistopalvelu YouTubessa on useita yhtyeen videoita. Näistä osa on jossain nurkassa kuvattuja suoria otoksia bändin soitannosta, osa taas sisältää erilaista editoitua kuvamateriaalia. Muutama videoista on sen sijaan akustisia esityksiä, joita on kuvattu muun muassa Eduskuntatalon kallioilla, Töölönlahden rannassa tai Tavastia-klubin edustalla. == Lähteet == === Viitteet === Luokka: Suomalaiset hardcore punk -yhtyeet
Känns det igen

Känns det igen on ruotsalaisen blueskitaristi-laulajan Rolf Wikströmin kuudes albumi, joka julkaistiin vuonna 1980 levymerkillä MNW. == Kappaleet == Kaikki kappaleet kirjoittanut Rolf Wikström, ellei toisin mainita. === A-puoli === # # # # === B-puoli === # # # == Kokoonpano == * Rolf Wikström – kitara, laulu * Christer Eklund – altto-, tenori-, sopraanosaksofoni * Håkan Johansson – klavinetti, flyygeli, urut, sähköpiano * Ali Lundbohm – rummut * Olof Sjögren – basso == Aiheesta muualla == * Känns det igen discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1980 albumit Luokka:Rolf Wikströmin albumit
Suomen säveltäjiä puolentoista vuosisadan ajalta

Suomen säveltäjiä puolentoista vuosisadan ajalta on Sulho Rannan toimittama ja WSOY:n vuonna 1945 julkaisema yksiosainen elämäkertateos suomalaisista säveltäjistä. Kirja on omistettu Jean Sibeliukselle hänen 80-vuotispäivänään 8. joulukuuta 1945. ==Toimittaminen== Elämäkertojen kirjoittajia ovat osin säveltäjät itse itsestään tai muista, osin toimittaja sekä musiikin tutkijat ja asiantuntijat. Esimerkiksi elämäkerta August Tavaststjernasta on Erik Tawaststjernan laatima, Fredrik August Ehrströmistä Taneli Kuusiston laatima ja Wilho Siukosesta Armas Maasalon laatima. Toimittaja Sulho Ranta laati omalla nimellään kolmetoista elämäkertaa, Väinö Pesola kymmenen ja Toivo Haapanen ja Heikki Klemetti kumpikin viisi. Sulho Ranta laati kuitenkin myös teoksessa ilman kirjoittajan nimeä olevia elämäkertoja ja täydensi ja korjasi muiden laatimia elämäkertoja. Myös säveltäjien itsestään laatimat elämäkerrat on esitetty teoksessa ilman tekijän nimeä. Toivo Haapanen paitsi avusti toimittajaa elämäkertojen kirjoittajana, osallistui myös niiden valintaan ja kirjan suunnitteluun. Veikko Helasvuo kokosi elämäkertoihin henkilötiedot ja laati hakemiston, samoin kuin suomensi Margareta Jalaksen kanssa ruotsinkieliset elämäkertatiedot. ==Sisältö== Kirjassa on yhteensä 98 säveltäjän elämäkerrat sekä omistusaukeama, toimittajan alkusanat, lähdekirjallisuuden luettelo, hakemisto ja kuvien luettelo. Elämäkerrat ovat säveltäjän syntymäajan mukaisessa järjestyksessä, ensimmäisenä esitelty säveltäjä on Erik Tulindberg (s. 22. tammikuuta 1761) ja viimeisenä Heikki Suolahti (s. 2. helmikuuta 1920). Kunkin elämäkerran alussa on tiivistelmä säveltäjän elämänvaiheista ja toiminnasta. Elämäkertojen pituutta ei ole rajattu yhdenmukaiseksi eikä pituus ilmennä säveltäjän merkittävyyttä. Kuvia kirjassa on yhteensä 648. Ainoa värikuva, joka on omistusaukeamalla, esittää Eero Järnefeltin maalausta Jean Sibeliuksesta. Kuvituksessa toimittajaa avustivat Eila Koponen ja Reino Rauanheimo. Taiteilijat Viljo Kojo, Aarne Nopsanen ja Lauri Santtu piirsivät kirjaan pilakuvia joistakin säveltäjistä. Kirjassa on esitetty myös näytteitä säveltäjien käsialasta heidän sävellystensä yhteydessä. Kirjan päällys on Eeli Jaatisen suunnittelema. ==Laitokset== Kirjasta julkaistiin sellaisenaan vain yksi painos, mutta Einari Marvia toimitti sen pohjalta korjatun ja laajennetun kaksiosaisen laitoksen Suomen säveltäjiä I: Erik Tulindbergistä Armas Launikseen (491 s.) vuonna 1965 ja Suomen säveltäjiä II: Heino Kaskesta Leif Segerstamiin (556 s.) vuonna 1966. Sittemmin Erkki Salmenhaaran toimittama Suomalaisia säveltäjiä (574 s.) julkaistiin vuonna 1994. Kimmo Korhosen Suomen säveltäjiä neljältä vuosisadalta, edellisiä huomattavasti lyhyempänä (224 s.), ilmestyi vuonna 2004. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elämäkerrat ja muistelmat Luokka:Musiikin historia Luokka:Kirjat musiikista Luokka:Vuoden 1945 kirjat
Ohjelman oikeaksi todistaminen

Ohjelman oikeaksi todistaminen on ohjelmistotekniikassa tekniikka, jossa ohjelma todistetaan todeksi. Sen vastakohta ja huomattavasti yleisempi tapa on ohjelmantestaus. Tyypillisesti ja perinteisesti on katsottu, että ohjelman testaaminen verrattuna sen oikeaksi todistamiseen on kokonaisuutena edullisempaa. Ohjelman oikeaksi todistaminen on yleensä verrattaen iso tehtävä suhteessa itse ohjelman tekemiseen. Se voi olla jopa monin verroin suurempi, kun taas testaus voi minimissään olla olematon. Todistamisen yleinen rakenne on yleensä seuraava. Ohjelmalle laaditaan formaali määrittely. Alkuehtoon kuuluu ohjelman alkutila sekä syöttötiedot. Loppuehto sisältää ohjelman lopputilan ja tulosteet. Todistamisessa tulee osoittaa ohjelman toimivan siten, että alkuehdoista seuraa loppuehto kaikilla alkuehdoilla. == Katso myös == * Matemaattinen todistus == Lähteet == == Aiheesta muualla == * 8101160 OHJELMIEN TODISTAMINEN Luokka:Tietojenkäsittelytiede
Team Cloud

Team Cloud on japanilainen vapaaotteluseura, jonka perusti Yoshihiro Akiyama.Snapshot of the Day: Akiyama Opens Team Cloud Tokyo bloodyelbow.com 30.5.2009 Viitattu 12.3.2016 Seura on yksi harvoista japanilaissaleista, jossa voi harjoitella häkissä.Shinya Aoki Teams With Kazushi Sakuraba 8.6.2010 Viitattu 12.3.2016 Seuran tunnetuimpia ottelijoita ovat UFC:ssä otelleet Caol Uno ja Yushin Okami, sekä DREAMin kevyensarjan mestaruudesta otellut Tatsuya Kawajiri. ==Lähteet== Luokka:Kamppailulajiseurat
Zsuzsanna Jakabos

Zsuzsanna ”Zsu” Jakabos (s. 3. huhtikuuta 1989 Pécs) on unkarilainen uimari.Zsu Jakabos Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com Jakabos saavutti ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Triesten lyhyen radan EM-kilpailuissa 2005 sijoittumalla pronssille 400 metrin sekauinnissa. Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2009 hän saavutti niin ikään pronssia 400 metrin sekauinnissa. Budapestin EM-kilpailuissa 2010 Jakabos saavutti hopeaa 200 metrin perhosuinnissa ja pronssia 400 metrin sekauinnissa. Eindhovenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2010 hän voitti kaksi kultaa; 200 metrin perhosuinnissa ja 400 metrin sekauinnissa. Szczecinin lyhyen radan EM- kilpailuissa 2011 hän saavutti hopeaa 100 metrin sekauinnissa ja pronssia 400 metrin sekauinnissa. Debrecenin EM-kilpailuissa 2012 Jakabos saavutti kolme hopeaa; 200 metrin perhosuinnissa, 400 metrin sekauinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Chartres’n lyhyen radan EM-kilpailuissa 2012 hän sai hopeaa 100 metrin sekauinnissa ja kaksi pronssia; 200 ja 400 metrin sekauinnissa. Berliinin EM-kilpailuissa 2014 Jakabos ui avausosuuden pronssia saavuttaneessa 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa. Lontoon EM- kilpailuissa 2016 Jakabos ui avausosuuden kultaa voittaneessa 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa. Lisäksi hän saavutti kaksi pronssia; 400 metrin sekauinnissa ja 4 × 100 metrin sekajoukkueiden sekauintiviestissä. Glasgow'n lyhyen radan EM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa 400 metrin sekauinnissa ja pronssia 200 metrin perhosuinnissa. Budapestin EM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Rooman EM-kilpailuissa 2022 hän sai hopeaa 400 metrin sekauinnissa ja pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Hän voitti 4 × 100 metrin vapaauintiviestin Euroopan- mestaruuden Belgradissa 2024. Lisäksi hän sai hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä ja pronssia 400 metrin sekauinnissa. == Henkilökohtaiset ennätykset == === 50 metrin rata === Matka Aika Paikka Päivä 100 m perhosuinti 58,39 Jinan 10. elokuuta 2019 200 m perhosuinti 2.06,35 Shanghai 28. heinäkuuta 2011 200 m sekauinti 2.10,27 Eindhoven 4. huhtikuuta 2013 400 m sekauinti 4.34,50 Barcelona 4. elokuuta 2013 === 25 metrin rata === Matka Aika Paikka Päivä 100 m perhosuinti 57,62 Chartres 25. marraskuuta 2012 200 m perhosuinti 2.04,43 Berliini 11. elokuuta 2013 100 m sekauinti 59,15 Chartres 24. marraskuuta 2012 200 m sekauinti 2.06,04 Berliini 10. elokuuta 2013 400 m sekauinti 4.25,61 Chartres 25. marraskuuta 2012 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Zsuzsanna Jakabosin kotisivut Luokka:Unkarilaiset uimarit Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kateryna Monzul

Kateryna Volodymyrivna Monzul (, s. 5. heinäkuuta 1981 Harkova) on ukrainalainen jalkapallotuomari. Hän on toiminut kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn virallisena tuomarina vuodesta 2004 alkaen.http://www.fifa.com/womensworldcup/organisation/referees/referee=206270/index.html Ukrainan miesten toiseksi korkeimmalla sarjatasolla ykkösliigassa Monzul on toiminut tuomarina vuodesta 2011 alkaen. Ensimmäisen naisten maaottelunsa, ottelun Suomen ja Puolan välillä, hän tuomitsi syyskuussa 2005. Kaudella 2013–2014 Monzul tuomitsi naisten mestarien liigan finaalin Tyresö FF:n ja VfL Wolfsburgin välillä. Vuoden 2015 naisten MM-kilpailuissa hän tuomitsi muun muassa avausottelun ja finaalin Yhdysvaltain ja Japanin välillä.http://www.football-lineups.com/referee/2811/ Monzul on 167 senttimetriä pitkä ja painaa 59 kilogrammaa.http://us.soccerway.com/referees/kateryna-monzul/91841/ == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset jalkapallotuomarit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Garret Sparks

Garret Sparks (s. 28. kesäkuuta 1993 Elmhurst, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa NHL-seura Los Angeles Kingsia. Toronto Maple Leafs varasi hänet seitsemännellä kierroksella vuoden 2011 varaustilaisuudessa. == Ura == Sparks pelasi alempien tasojen juniorikiekkoa ennen kuin hänet varattiin CHL:n varaustilaisuudessa kahdeksannella kierroksella OHL-joukkue Guelph Stormiin. Hän liittyi joukkueeseen kaudeksi 2010-2011, jonka aikana pelasi 19 ottelua torjuntaprosentilla 89.0.. Seuraavana kesänä Toronto Maple Leafs varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa seitsemännellä kierroksella 190. pelaajana. Sparks pelasi kahden seuraavan kauden ajan Stormissa yhteensä 119 runkosarjaottelua sekä 11 pudotuspeliottelua. Kauden 2012-2013 lopulla hän pelasi Maple Leafsin AHL-farmijoukkue Toronto Marliesissa kolmen pelin ajan. Lisäksi Sparks nimettiin joulukuussa Yhdysvaltojen maajoukkueeseen vuoden 2013 nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin Venäjälle. Sparks ei pelannut otteluakaan, mutta Yhdysvallat otti turnauksessa nuorten maailmanmestaruuden. Kauden 2013–2014 aikana Sparks pelasi 21 AHL-ottelua Marliesissa sekä 10 peliä ECHL-joukkue Orlando Solar Bearsissa. Kauden 2014-2015 Sparks aloitti Solar Bearsissa, kun Christopher Gibson ja Antoine Bibeau pelasivat itselleen paikat Marliesissa. Gibson edusti suurimman osan kaudesta Solar Bearsia, mutta pääsi myös pelaamaan kaksi AHL-ottelua, kun hänet nostettiin Marliesiin joulukuussa. Kun Gibson kaupattiin New York Islandersiin, Sparks sai paikan Marliesissa Bibeaun kanssa. Marraskuussa Sparks valittiin kuukauden parhaaksi maalivahdiksi sekä 8. päivänä viikon parhaaksi maalivahdiksi. Hyvän pelaamisen seurauksena hänet nostettiin Toronton NHL-kokoonpanoon. Jonathan Bernierin huonon pelaamisen jälkeen Sparks sai debytoida Maple Leafsissa 30. marraskuuta 2015. Debyytissään hän torjui 24 laukausta ja otti nollapelin kotiottelussa Edmonton Oilersia vastaan. Hän oli ensimmäinen maalivahti joukkueen historiassa, joka torjui ensimmäisessä NHL-ottelussaan nollapelin. Joulukuussa Sparks loukkaantui viidennessä NHL-ottelussaan. Tammikuussa hänet lähetettiin toipumisen jälkeen takaisin Marliesiin ja sieltä kuukauden päästä Solar Bearsiin, josta Sparks nostettiin takaisin heti seuraavana päivänä hänen pelattua joukkueessa vain yhden ottelun. Maple Leafs kauppasi maalivahti James Reimerin 27. helmikuuta 2016 San Jose Sharksiin, jonka jälkeen joukkue nosti Sparksin takaisin NHL-kokoonpanoon. Kesällä 2019 Sparks kaupattiin Vegas Golden Knightsiin vaihdossa David Clarksoniin. Joulukuussa 2020 Sparks teki sopimuksen ECHL-joukkue Orlando Solar Bearsin kanssa. https://www.tsn.ca/goaltender-garret-sparks-signs-with-echl-s-orlando-solar- bears-1.1558568 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Los Angeles Kingsin pelaajat Luokka:Toronto Maple Leafsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jussi Mäkelä

Juha Matti Tapio ”Jussi” Mäkelä (s. 14. maaliskuuta 1956 Tampere) on suomalainen elokuvaneuvos ja kauppatieteiden maisteri. Hän toimii The Walt Disney Company Nordicin toimitusjohtajana. Jussi Mäkelä aloitti uransa perheyhtiö Kinostossa ja oli perustamassa Jukka Mäkelän ja Markku Koistisen kanssa vuonna 1986 nykyistä Finnkinoa. 1990-luvulla Disney perusti haarakonttorin Suomeen, ja Mäkelä aloitti uudessa yhtiössä toimitusjohtajana. Jussi Mäkelälle myönnettiin elokuvaneuvoksen arvonimi joulukuussa 2015. Edellisen kerran arvonimi myönnettiin vuonna 2002 tuottaja-toimitusjohtaja Jukka Mäkelälle, Jussi Mäkelän serkulle. Mäkelälle myönnettiin elokuva-alan kultainen ansiomerkki vuonna 2007. Mäkelä kilpaili ammunnassa 1970- ja 1980-luvuilla. Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän sijoittui skeet- ammunnassa 36:nneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui kymmenenneksi vuonna 1977 ja EM-kilpailuissa hän oli 13:s vuonna 1981 ja 18:s vuonna 1984. Hänen isänsä Tuukka Mäkelä oli myös ampuja ja elokuva-alan toimija. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kiekinkoski

Kiekinkoski on kuhmolainen kylä. Se sijaitsee 30-40 km päästä Kuhmon keskustasta. Kylä on pieni. Sen tunnetuin järvi on Hieta-Kiekki. Kiekinkoski sijaitsee Hukkajärventien varrella ja siellä on ympärivuotisasuntojen lisäksi myös mökkejä. Luonto on rikasta, Kiekinkoskella voi kalastaa ja metsästää. Koulubussi menee aamuisin ja iltapäivisin Kuhmon keskustaan. Naapurikyliä ovat Korkea ja Hukkajärvi. Luokka:Kuhmon kylät
Goldwind

Goldwind, täydelliseltä nimeltään Xinjiang Goldwind Science & Technology Co. Limited, on vuonna 1998 perustettu kiinalainen tuulivoimaloita valmistava tuotannollinen yritys. Se on maailman suurimpia tuuligeneraattoreiden valmistajia. Vuonna 2014 yhtiö luokiteltiin toiseksi suurimmaksi tuulivoimalavalmistajaksi maailmanlaajuisesti. Vuonna 2013 sen markkinaosuus Kiinassa oli 23,30 % ja yhtiö oli alallaan kotimaansa suurin. Yhtiö toimii maailmanlaajuisesti kuudessa maanosassa. Goldwind on julkinen osakeyhtiö, ja yhtiön osakkeet noteerataan Shenzhenin ja Hongkongin pörsseissä. Yhtiön kotipaikka on Sinkiangin pääkaupunki Ürümqi. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Kiinalaiset pörssiyhtiöt Luokka:Tuulivoimaloiden valmistajat Luokka:Ürümqi
Ernesto Neto

pienoiskuva|Ernesto Neto vuonna 2014. Ernesto Saboia de Albuquerque Neto (s. 1964, Rio de Janeiro, Brasilia) on nykykuvataiteilija. Hänet tunnetaan varsinkin suurista veistoksistaan, jotka on tehty valkoisesta, sukan kaltaisesta venyvästä materiaalista, joita hän täyttää erilaisilla materiaaleilla, kuten styroksilla tai tuoksuvilla mausteilla. Hänen installaationsa täyttävät usein koko näyttelytilan. Neto liittyy brasilialaiseen uuskonkretistien taideliikkeeseen, joka on vallinnut Etelä-Amerikassa 1950-luvun lopulta. Hänen työnsä vahvistavat brasilialaisen kuvanveistotaiteen perinnettä ja lujittavat konstruktivistien ideoiden ja kokeellisen havainnon sekoittumista. Hänen abstraktit näyttelynsä on suunniteltu rohkaisemaan kävijöitä ja olemaan aktiivisia osallistujia. Ihmiset voivat koskettaa, tökkiä ja kävellä useiden hänen teostensa läpi. == Ura == Ernesto Neto syntyi ja kasvoi ja opiskeli Rio de Janeirossa. Hän debytoi taidegalleriassa Rio de Janeirossa vuonna 1988. Kansainväliseen tietoisuuteen Neton taide tuli 1990-luvun lopulla. Vuonna 2006 Neton Pariisin Panthéonissa esillä ollut teos Leviathan Thot ulottui rakennuksen 66 metriä korkeasta katosta lattiaan. Hän edusti Brasiliaa Vik Munizin kanssa vuonna 2001 Venetsian biennaalissa, jossa hänen installaatioitaan oli esillä sekä Brasilian paviljiongissa, että Arsenalessa olevassa kansainvälisessä yhteisnäyttelyssä. === Suomessa === Vuonna 2001 Ernesto Neton teos Uusi installaatio oli esillä Ars 01 -näyttelyssä Helsingissä. Näyttelyn teosta varten Neto vieraili ensimmäisen kerran Suomessa ja palasi useita kertoja Helsinkiin ja Kemiin. Vuonna 2004 Neto osallistui kansainväliseen The Snow Show tapahtumaan, jossa taiteilijat ja arkkitehdit tutkivat rakentamista lumesta ja jäästä Kemissä ja Rovaniemellä. Neto luopui teoksissaan synteettisistä materiaaleista ja alkoi käyttämään niissä puuvillaa ja muita luonnonmateriaaleja. Neto on kiinnostunut Brasilian huni kuin -kansan perinteistä ja rituaaleista. Se on yksi Amazonian alkuperäiskansoista, joka noin 8000 jäsentä elävät kyläyhteisöissä Acren osavaltiossa Luoteis-Brasiliassa. Kiasmassa esitetyn Boa-teoksen käsin virkatun puuvillakudoksen rakenne on saanut muotonsa boakäärmeen päästä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * *Ernesto Neto and the Huni Kuin ~ Aru Kuxipa | Sacred Secret - Parque Ika Nai Bai, You Tube, 2015. *Ernesto Neto and the Huni Kuin ~ Aru Kuxipa | Sacred Secret - Assembleia You Tube, 2015. *Ernesto Neto and the Huni Kuin ~ Aru Kuxipa | Sacred Secret - Interview with Ernesto Neto, You Tube, 2015. *Aru Kuxipa | Sacred Secret — A tour through the exhibition with Ernesto Neto, You Tube, 2015. Luokka:Brasilialaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anu Liivak

Anu Liivak (14. lokakuuta 1953 Tallinna – 10. maaliskuuta 2016) oli virolainen museonjohtaja. Liivak opiskeli Tallinnassa ja Leningradissa 1970-luvulla. Vuonna 1991 hän aloitti Tallinnan taidehallin johdossa. Vuosina 2002–2008 Liivak toimi Suomessa Taidekeskus Retretin toimitusjohtajana. Vuonna 2006 Liivak valittiin Viron taidemuseon päärakennuksen eli KUMUn johtoon. Hän kehitti museon kansainvälisiä verkostoja ja toi virolaistaiteen rinnalla esiin Viron taiteen yhteyksiä ja eroja maan lähialueiden taiteeseen. ==Lähteet== Luokka:Virolaiset henkilöt Luokka:Taidemuseonjohtajat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Dongfang Electric Corporation

Dongfang Electric Corporation Limited (DEC, ) on vuonna 1984 perustettu kiinalainen muun muassa energiateollisuuden sähkölaitteita ja turbiineja valmistava tuotannollinen konserniyritys. Sen valmistaa vuosittain yli 37 gigawatin tehontuotantoa vastaavan määrän generaattoreita ja suuren määrän muita teollisuuden sähkölaitteita. Se on yhtiömuodoltaan julkinen osakeyhtiö, jossa Kiinan valtio käyttää määräävää valtaa (DEC Holding). Yhtiön osakkeet noteerataan Shanghain pörssissä. Yhtiön kotipaikka on Setšuanin pääkaupunki Chengdu. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Dongfang Electrical Machinery Co., Ltd. (sis. historiaa yhteisestä, 1958 perustetusta edeltäjäyrityksestä Dongfang Electric Machinery Plant, 东方电机厂) (cccme.org.cn) Luokka:Kiinalaiset pörssiyhtiöt Luokka:Tuulivoimaloiden valmistajat Luokka:Chengdu Luokka:Kiinalaiset valtionyhtiöt
Tom Dolan

Thomas Fitzgerald "Tom" Dolan (s. 15. syyskuuta 1975 Arlingtonin piirikunta, Virginia) on yhdysvaltalainen uimari. Hän on kaksinkertainen 400 metrin sekauinnin olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän edusti aktiiviurallaan Club Wolverine -seuraa ja hän on pituudeltaan 201 cm. Dolan voitti Atlantan olympialaisissa 1996 kultaa 400 metrin sekauinnissa ajalla 4.14,90. 200 metrin sekauinnissa hän sijoittui seitsemänneksi. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän saavutti kultaa 400 metrin sekauinnissa maailmanennätysajalla 4.11,76 ja hopeaa 200 metrin sekauinnissa ajalla 1.59,77. Dolan voitti 400 metrin sekauinnin maailmanmestaruuden Rooman MM-kilpailuissa 1994 ajalla 4.12,30 ja Perthissä 1998 ajalla 4.14,95. Hän sijoittui lisäksi kahdeksanneksi 400 metrin vapaauinnissa 1994 ja 200 metrin sekauinnissa 1998. Dolan saavutti Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa kultaa molemmilla sekauintimatkoilla Atlantassa 1995 sekä hopeaa 400 metrin sekauinnissa Kobessa 1993 ja 200 metrin selkäuinnissa 1995. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kohtuuttomuuksia

Kohtuuttomuuksia on Yle TV1:llä vuonna 2016 ensiesitetty neliosainen komediasarja. Siinä parodioidaan nykyajan ilmiöitä, kuten menestymispaineita ja sukupuolirooleja. Sarjan on käsikirjoittanut Tiina Lymi; hän on myös yksi sarjan pääosanäyttelijöistä. Muissa päärooleissa esiintyvät Elina Knihtilä, Hannu-Pekka Björkman sekä Ville Tiihonen. Sarjan kolme ensimmäistä jaksoa ovat irrallisia kokonaisuuksia, mutta niissäkin satunnaiset kohtaukset risteävät keskenään. Neljännessä jaksossa näyttelijät esittävät itsejään osittain fiktiivisesti sarjan tekemisestä kertovassa jaksossa. Sarja kuvattiin kesäkuun 2015 aikana. Sen budjetti oli 765 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön tukea oli 150 000 euroa. == Rooleissa == === Pääosissa === === Sivuosissa === == Jaksot == Jakso Nimi Esityspäivä Katsojaluvut 1 Ystäviä ja vaikutusvaltaa 6. maaliskuuta 2016 593 000 2 Kiekkovaimo 13. maaliskuuta 2016 540 000 3 Juhannussalko 20. maaliskuuta 2016 477 000 4 Mitä todella tapahtui 27. maaliskuuta 2016 – ==Juoni== Ensimmäinen jakso ”Ystäviä ja vaikutusvaltaa” seuraa viisihenkisen toimistotyöporukan ihmissuhteita tyhjine bisnesjargoneineen ja seksuaalisine häirintöineen tilanteissa, joissa sosiaalisesti kömpelö puurtaja (Kaihua) jätetään aina ulkopuolelle. Toisessa jaksossa ”Kiekkovaimo” Anne (Lymi) kuljettaa autolla vanhaa SaiPan cheerleader-kaveriaan, Amerikkaan jääkiekkovaimoksi päätynyttä viinan- ja kokaiininhuuruista Pirjoa (Knihtilä) Helsingistä kohti molempien kotiseutua Lappeenrantaa. Kolmannessa jaksossa ”Juhannussalko” pelibisneksistä haaveileva mies (Tiihonen) etsii rahoittajaa hankkeilleen ja kohtaa sopivalla hetkellä vauraan suomenruotsalaisen perheen tyttären (Soulié), joka vie hänet sukunsa saareen kohtalokkaaseen juhannuksenviettoon. Neljännessä jaksossa ”Mitä todella tapahtui” seurataan pseudodokumentaarisesti edellisten kolmen jakson tekovaiheita. Päähenkilönä on ohjaaja Kotwica, joka joutuu muka kärsimään Knihtilän ja Lymin telaketjufeminismistä ja tuottaja Markus Selinin tyranniasta. Tuottajan vaatimuksesta mukaan otetusta Aku Hirviniemestä päästään eroon. ==Vastaanotto== Helsingin Sanomien Leena Virtasen mukaan Kohtuuttomuuksien tyyli on mustaa komediaa, muttei yhtä synkeää kuin Aleksi Salmenperän Häiriötekijässä. Hänestä jokaisen neljän tainan perusjännite on hyvä, mutta jännitteen purkaminen onnistuneeksi lopuksi on usein jäänyt kesken. ”Raivarit ja totaaliset kännisekoilut naurattavat hetken, mutta ne ovat myös helppoja ratkaisuja eivätkä tarjoa mitään yllättävää.” == Lähteet == Luokka:2010-luvun suomalaiset draamakomediasarjat
Isoruokorotta

Isoruokorotta (Thryonomys swinderianus) on suurikokoinen Afrikassa elävä jyrsijä. Isoruokorotan vartalo kasvaa 35–60 cm pitkäksi, ja häntä tuo eläimelle 6–25 cm lisää pituutta. Koiraiden keskipaino on 4,5 kg, naaraiden 3,5 kg. Isoruokorotan kuono on pyöreä, korvat lyhyet ja karva karkeaa. Isoruokorottia tavataan yleisesti Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Sen levinäisyysalue ulottuu Guineanlahden pohjoisrannalta koko mantereen poikki itään ja sieltä Afrikan itäosia pitkin aina Etelä-Afrikan Itä-Kapin provinssiin. Isoruokorotan tyypillistä elinympäristöä ovat ruovikot tai muut tiheää ruohoa kasvavat paikat, usein jokivarressa. Niitä tavataan harvoin kaukana vesialueista. Maanviljelys on luonut uusia niille sopivia elinympäristöjä kuten maissi- ja sokeriruokopellot. Laji on aktiivinen yöaikaan. Vuodessa syntyy kaksi poikuetta, yhteensä jopa kaksitoista poikasta. Ghanassa isoruokorottia pidetään arvostettuna pikkuriistalajina (bushmeat). Niitä on alettu kasvattaa häkissä ravintoeläimiksi. == Lähteet == Luokka:Piikkisikamaiset jyrsijät
Ruokorotat

Ruokorotat (Thryonomyidae) on jyrsijöiden heimo, johon kuuluu vain yksi suku, Thryonomys, jossa on kaksi Afrikassa elävää lajia. Ruokorottien lihaa pidetään herkullisena monissa osissa Afrikkaa. Niitä pyydystetään luonnosta pienriistaksi (bushmeat) ja kasvatetaan tarhoissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Ruokorotat (Thryonomyidae) *ITIS: Thryonomyidae Luokka:Piikkisikamaiset jyrsijät
Thalassocnus

Thalassocnus (tunnetaan myös nimellä vesilaiskiaiset) on sukupuuttoon kuollut erikoistuneiden maalaiskiaisten suku. Se kuului heimoon Nothrotheriidae ja oli läheistä sukua heimon Megatheriidae jättimäisille maalaiskiaisille. Thalassocnuksen eläessä sisämaa oli karua aavikkoa, joten se joutui sopeutumaan hankkimaan ravintonsa merestä. Lajit elivät Etelä-Amerikan länsirannikon vesissä myöhäiseltä mioseenilta myöhäiselle plioseenille. Suvun fossiilit on löydetty Perusta, ja yksi yksilö Bahía Inglesasta pohjoisesta Chilestä vuonna 2008.Canto, Johann & Salas-Gismondi, Rodolfo & Cozzuol, Mario & Yáñez, José (2008). The Aquatic Sloth Thalassocnus (Mammalia, Xenarthra) from the Late Miocene of North-Central Chile: Biogeographic and Ecological Implications. Journal of Vertebrate Paleontology 28(3):918-922. Thalassocnuksen vanhemmat lajit T. antiquus, T. natans ja T. littoralis elivät osittain vedessä ja söivät mahdollisesti rannalle huuhtoutunutta merilevää tai ajokkaita matalassa vedessä. Myöhemmät lajit T. carolomartini ja T. yaucensis näyttävät olleen erikoistuneita sukeltamaan syvemmässä vedessä ravinnon perässä.Muizon, C. de & McDonald, H. G. & Salas, R. & Urbina, M. (kesäkuu 2004). "The evolution of feeding adaptations of the aquatic sloth Thalassocnus". Journal of Vertebrate Paleontology (Society of Vertebrate Paleontology) 24 (2): 398–410. Thalassocnuksen kallo oli pidempi kuin muilla maalaisikiaisilla. Se oli laajentunut eläimen alaspäinkääntyneen kuonon kohdalla, mahdollisesti tukien paksuja huulia joita se käytti ravinnon käsittelyyn, samaan tapaan kuin nykyinen dugongi. Käsien vahvat kynnet ovat käyttötarkoitukseltaan verrattavissa merileguaaniin, pitämään kiinni merenpohjasta syödessä. Myös käsien luut olivat levittäytyneet hylkeiden tapaan, helpottaakseen liikkumista vedessä. Litistynyttä ja lihaksikasta häntää käytettiin uimista edesauttavana elimenä. == Lajit == Tunnetut lajit: * †Thalassocnus antiquus de Muizon et al., 2003 * †Thalassocnus natans de Muizon & McDonald, 1995 (tyyppilaji) * †Thalassocnus littoralis McDonald & de Muizon, 2002 * †Thalassocnus carolomartini McDonald & de Muizon, 2002 * †Thalassocnus yaucensis de Muizon et al., 2004 * †Thalassocnus sp. Canto et al., 2008 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Laiskiaiset Luokka:Esihistorialliset nisäkkäät
Dietikon

Dietikon on kaupunki Pohjois-Sveitsissä, Zürichin kantonissa, kymmenkunta kilometriä Zürichistä luoteeseen. Kaupungissa on runsaat 26 000 asukasta. Dietikon on samannimisen hallintoalueen keskuspaikka. == Sijainti== Dietikon sijaitsee Zürichin läntisen ohikulkutien kupeessa ja Limmatjoen varrella, joen länsirannalla. == Liikenne == Zürichin ja Badenin välinen moottoritie (A1/A3) kulkee Dietikonin kautta. SBB:n rautatie Zürich–Baden kulkee Dietikonin kautta. Lisäksi Dietikonista on Aargau Verkehr AG:n junayhteys Bremgarteniin ja Wohleniin (Zürichin S-Bahnin reitti S17). == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *
Bruno Bozzetto

Bruno Bozzetto (s. 1938 Milano) on italialainen animaatio-ohjaaja. Hän on tehnyt lyhytelokuvia ja televisiosarjoja. Tunnetuin hänen luomistaan hahmoista on signor Rossi, jonka ensimmäiset animaatiot hän teki 1960-luvulla. Bozzetton ensimmäinen lyhytelokuva esitettiin vuonna 1958. Nykyisin hän julkaisee niitä myös verkossa. Hän on tehnyt noin 350 lyhytelokuvaa ja opetusfilmiä. ==Palkinnot ja tunnustukset== * elämäntyöpalkinto, Bergamon elokuvajuhlat 2003 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * *Bruno Bozzetton kotisivu Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Animaatio-ohjaajat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paavo Mikkola

Paavo Mikkola (29. syyskuuta 1906 Hietamäki, Inkeri – 13. huhtikuuta 1977 Lahti) oli suomalainen kuvanveistäjä. Paavo Mikkola veisti kivestä veljiensä Edvard ja Walter Mikkolan kanssa Lahden sankaripatsaan Vapauden Hengetär Wäinö Aaltosen kipsimallin mukaan. Mikkolan veljesten kiviveistämö valmisti myös Padasjoen ja Lapinjärven sankarimuistomerkkien kivet. == Julkiset työt == * Luhangan sankaripatsas , prossiveistos "Älä itke äitini" , joka on paljastettu 14.9.1952 * Heinolan maaseurankunnan kirkon sankaripatsas, graniittiveistos "Usko tulevaisuuteen" , joka on paljastettu 11.9.1950 Lähde: === Kuvia julkisista veistoksista === Tiedosto:Heinolan sankaripatsas Mikkola 1.JPG|Usko tulevaisuuteen, 1950, Heinola. Tiedosto:Luhanka sankarimuistomerkki.JPG|Älä itke äitini, 1952, Luhanka. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet