EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Abram Chasins

Abram Chasins (17. elokuuta 1903 New York – 21. kesäkuuta 1987 New York) oli yhdysvaltalainen pianisti, säveltäjä, radioaseman johtaja ja musiikkikirjailija.Abram Chasins AllMusic, viitattu 16.2.2023Abram Chasins Britannica, viitattu 16.2.2023 Chasins sai varhaisen koulutuksensa Ethical Culture Society -koulussa. Hän opiskeli Juilliard Schoolissa sävellystä Rubin Goldmarkin sekä pianonsoittoa Ernest Hutchesonin ja Bertha Tapperin johdolla. Sitten Chasins sai opetusta Josef Hofmannilta Curtis Institute of Musicissa. Hän oli myös Donald Toveyn opiskelijana musiikkianalyysissä Lontoossa vuonna 1931.Abram Chasins (Piano, Composer, Arranger) Bach-Cantatas 2007, viitattu 16.2.2023 Chasins aloitti vuonna 1926 Hofmannilta suosituksen saaneena opettamisen Curtis Institute of Musicissa. Hän työskenteli siellä pianonsoiton opettajana vuoteen 1935. Chasins esiintyi konserttipianistina vuosina 1927–1947. Hän teki solistisen debyyttinsä vuonna 1929 Ossip Gabrilowitschin johtaman Philadelphian orkesterin kanssa oman ensimmäisen pianokonserttonsa kantaesityksessä. Vuonna 1933 Chasins palasi Philadelphian orkesterin solistiksi ja esitti toisen pianokonserttonsa kapellimestari Leopold Stokowskin johdolla. Kaikkiaan hän sävelsi yli sata teosta enimmäkseen pianolle. Vuodelta 1928 on hänen 24 preludin kokoelmansa, joka vakiintui opiskelijoiden laajamittaiseen käyttöön. Yksi Chasinsin tunnetuimmista teoksista on Three Chinese Pieces (1926). Chasins esiintyi monien johtavien orkesterien kanssa eri puolilla maailmaa, kunnes siirtyi 1940-luvulla radiouralle. Hän oli aloittanut jo vuonna 1941 työskentelyn WQXR-FM- radioaseman palveluksessa. Vuonna 1946 hänet nimitettiin sen musiikilliseksi johtajaksi. Chasins koordinoi yhteistyössä julkisten koulujen kanssa opetuksellisia ohjelmia ja tuli palkituksi radiotyöstään Peabody-palkinnolla. Hän lähti radioaseman palveluksesta vuonna 1965, mutta pysyi aktiivisena kirjailijana ja säveltäjänä. Vuonna 1972 Chasins sai nimityksen Etelä- Kalifornian yliopiston residenssimuusikoksi. Hän avusti siellä opiskelijoita KUSC-radioaseman organisoinnissa ja oli tekemässä siitä kansallisesti tunnettua. Chasins istui lukuisten musiikkikilpailujen tuomaristojen jäsenenä. Chasins oli vuodesta 1949 naimisissa opiskelijansa, pianisti Constance Keenen johdolla. == Kirjat == * Speaking of Pianists (1957) * Van Cliburn Legend' (1959) * The Appreciation of Music (1966) * Music at the Crossroads (1972) * Leopold Stokowski (elämäkerta, 1979) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset musiikkikirjailijat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Vidkunn Hveding

Vidkunn Hveding (27. maaliskuuta 1921 Orkdal – 19. toukokuuta 2001 Tysfjord) oli norjalainen Høyren poliitikko ja rakennusinsinööri. Hän toimi Norjan öljy- ja energiaministerinä vuosina 1981–1983. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Vidkunn Hveding Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Norjalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Jonathan Majors

Jonathan Michael Majors (s. 7. syyskuuta 1989 Lompoc, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa oli indie-elokuvassa The Last Black Man in San Francisco (2019), mutta hän tuli vuonna 2020 tunnetuksi HBO:n televisiosarjasta Lovecraft Country, josta hän sai parhaan miespääosan Primetime Emmy -ehdokkuuden. Hän myös on näytellyt useita variantteja Victor Timelysta / Kang Valloittajasta Marvel Studiosin Disney+-sarjassa Loki (2021–2023) ja elokuvassa Ant-Man and the Wasp: Quantumania (2023). Hän myös näytellyt Nat Lovea elokuvassa The Harder They Fall, Jesse L. Brownia sotaelokuvassa Devotion (2022), sekä Dame Andersonia urheiludraamaelokuvassa Creed III (2023). == Elämä == Majors on suorittanut kandidaatintutkinnon (Bachelor of Fine Arts) Pohjois-Carolinan yliopiston taidekoulussa ja maisterintutkinnon (Master of Fine Arts) Yalen yliopiston draamakoulussa.The Showcase of the Class of 2016: Jonathan Majors , Yale School of Drama, viitattu 16.2.2023. Maaliskuussa 2023 New Yorkin poliisi pidätti Majorsin hetkeksi epäiltynä naisen pahoinpitelystä. Majors kiisti syyllistyneensä rikokseen.Andre Rhoden-Paul: Jonathan Majors: Creed III actor arrested on assault charges, BBC News, 26.3.2023, viitattu 26.3.2023. Joulukuussa 2023, hänet todettiin syylliseksi, minkä johdosta Marvel Studios antoi hänelle potkut Kang Valloittajan roolista. Itse tuomio langetettiin helmikuussa 2024. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Nimi Rooli 2017 Hostiles Henry Woodson 2018 White Boy Rick Johnny Curry 2018 Out of Blue Duncan J. Reynolds 2019 The Last Black Man in San Francisco Montgomery Allen 2019 Captive State Rafe Drummond 2019 Gully Greg 2019 Jungleland Pepper 2020 Da 5 Bloods David 2021 The Harder They Fall Nat Love 2022 Devotion Jesse L. Brown 2023 Magazine Dreams Killian Maddox 2023 Ant-Man and the Wasp: Quantumania Victor Timely / Kang Valloittaja, Victor Timely / Immortus, Victor Timely / Rama-Tut, Victor Timely / Vartija, Victor Timely 2023 Creed III Damian Anderson Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuodet Nimi Rooli 2017 When We Rise Ken Jones 2020 Lovecraft Country Atticus Freeman 2021–2023 Loki Victor Timely / Jäljellä oleva, Victor Timely == Palkinnot ja ehdokkuudet == === Primetime Emmy -palkinnot === Vuosi Televisiosarja Palkinto Lopputulos 2021 Lovecraft Country Paras miespääosa draamasarjassa Jonathan Majors, Television Academy, viitattu 16.2.2023. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kåre Kristiansen

Kåre Gullbrand Kristiansen (11. maaliskuuta 1920 Bergen – 3. joulukuuta 2005 Nesodden) oli norjalainen kristillisen kansanpuolueen poliitikko ja puolueensa puheenjohtaja 1975–1977 sekä 1979–1983. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1973–1977 ja 1981–1989 sekä toimi Norjan öljy- ja energiaministerinä 1983–1986. Vuosina 1953–1954 hän oli kristillisen kansallispuolueen nuorisojärjestön Kristelig Folkepartis Ungdomin puheenjohtaja. Vuonna 1994 Kristiansen erosi Norjan Nobel-komiteasta vastalauseena sille, että yksi Nobelin rauhanpalkinnon kolmesta saajasta tuona vuonna oli Jasser Arafat. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kåre Kristiansen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Norjalaisten puolueiden puheenjohtajat Luokka:Norjalaisten poliittisten nuorisojärjestöjen puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Antti Viirimäki

Antti Jaakko Viirimäki (10. toukokuuta 1934 Ylistaro – 18. kesäkuuta 1999 Vantaa) oli suomalainen järjestöjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. Viitattu 16.2.2023. Viirimäen vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Adiel Viirimäki ja emäntä Elisabet Nevala ja puoliso vuodesta 1962 Kaisa Kristiina Malila. Viirimäki tuli ylioppilaaksi Laihian yhteiskoulusta 1955 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1961. Hän oli Helsingin yliopiston kotieläintieteen laitoksen assistentti ja koetoimintakarjanhoitaja 1958–1961, Suomen Karjanjalostusyhdistyksen piiriagronomi Lahdessa 1961–1963, Pohjois-Suomen keinosiemennysyhdistyksen toiminnanjohtaja Oulussa 1963–1975, Viskaalin tilanhoitaja Muhoksella 1963–1975, Oulun seudun eläinvakuutusyhdistyksen toimitusjohtaja 1971–1975, Suomen Kotieläinjalostusyhdistyksen toiminnanjohtaja Vantaalla 1975–1987, Nuorten keinosiemennyssonnien kasvatusaseman vastaava johtaja 1986–1987, Maunulan tilanhoitaja Urjalassa 1986–1987 ja Maatalouskeskusten Liiton, vuodesta 1992 Maaseutukeskusten Liitto, toiminnanjohtaja 1988–1997. Viirimäki oli myös Nautakarja- ja Sika-lehtien päätoimittaja 1975–1987 ja Käytännön Maamies -lehden hallituksen jäsen vuodesta 1988 ja hänellä oli lukuisia luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 1995. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Länsi-Teiskon työväentalo Männinkäinen

Länsi-Teiskon työväentalo Männinkäinen on entisen Kurun kunnan (vuodesta 2009 osa Ylöjärveä) Länsi-Teiskon kylässä sijaitseva entinen työväentalo. ==Historiaa== Länsi-Teiskon työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1915. Yhdistyksen jäsenmäärä oli perustamisvuonna 40, vuonna 1908 se oli 50, vuonna 1912 vain 15 ja vuonna 1916 talon valmistuttua 28. Oma talo siis ilmeisesti vilkastutti alkuinnostuksen jälkeen hiljentynyttä toimintaa. Talo saatiin sisällissodan jälkeisestä takavarikosta takaisin kesällä 1919. Toiminta vakiintui sodan jälkeen uudelleen, ja jäsenluku nousi 48:aan. Vuoteen 1923 mennessä se kuitenkin taas putosi 14:ään. Vuonna 2014 talo myytiin yksityisomistukseen. ==Rakennus== Talo on yksikerroksinen, hirsirunkoinen, vuoraamaton ja punaiseksi maalattu. Alkuperäinen kate oli päre, vuonna 1954 laitettiin peltikatto. Talon pinta-ala on 266 m², johon kuuluu juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen. ==Toimintaa työväentalolla== Talolla järjestettiin muun muassa erilaisia kursseja ja iltamia sekä tansseja, joissa parhaimmillaan oli yli 300 kävijää. 1980-luvun alussa talo oli sekä Länsi-Teiskon työväenyhdistyksen omassa käytössä että vuokrattuna. Siellä järjestettiin tansseja ja juhlia sekä näytettiin elokuvia. Viimeiset juhannustanssit pidettiin vuonna 2014. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Ylöjärven rakennukset ja rakennelmat
Ordonnances ecclesiastiques

Ordonnances ecclésiastiques on Jean Calvinin vuonna julkaisema kirkkojärjestyksen säännöstö, jonka Geneven kaupunginraati otti käyttöön 1541. Säännöstö pohjautui Martin Bucerin suunnitelmaan ja sisältä yhteiskunnallisten ja kirkollisten elimien koordinoinnin. Säännöstön tavoitteena oli Geneven tekeminen kristilliseksi kaupungiksi. Calvin erottaa toisistaan hengellisen ja maallisen regimentin.Christensen & Göransson 1974, s. 203–204 == Sisältö == Säännöksessä kirkolliset, hallinnolliset ja poliittiset tehtävät kietoutuvat toisiinsa. Esimerkiksi julistetaan alkukirkon seurakuntajärjestys, joka on Kristuksen itsensä säätämä. Siinä on neljä virkaa: papit, opettaja, vanhimmat ja diakonit. === Papit ja opettajat === Papit ja opettajat muodostavat ”kunnianarvoisen seuran” (), joka käytti hengellistä valtaa. Calvinin humanistis-evankelinen sivistysihanne sai ilmauksensa opettajissa, teologien, juristien ja humanistien muodostamassa yliopistokollegiossa. Pappien ja opettajien valitsemisen suorittivat käytännössä kaupungin viranomaiset. === Kirkkokuri === ”Vanhimmat” ovat kirkkojärjestyksen tyypillisin instituutio. Kaupunki jaettiin piireihin siveellisyyden valvomiseksi. Nämä siveyspoliisit naamioitiin kirkollisiksi virkamiehiksi Bucerin Krichenpflegereiden tapaan: virka perusteltiin Apostolien teoilla. Kahdentoista vanhimman valitsemisen suorittivat raadin kollegiot, jotka olivat täysin riippuvaisia maallisesta vallasta. He tapasivat papit viikoittain konsistoriossa ja päättivät kirkkokurista. === Köyhäinhoito === Diakonit huolehtivat köyhäinhoidosta. Sitä varten oli olemassa elimiä. Niiden kohentaminen vastasi kehotusta, jonka Martti Luther oli esittänyt esivallalle An den christlichen Adel-kirjassaan, sekä Frans I:n ja reformistien toimesta taphatunutta sairaaloiden perustamista ja vanhojen parantamista. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Uskonpuhdistus Luokka:Kristilliset lait Luokka:Geneven historia Luokka:Reformoidut kirkot
Karjulan työväentalo

Karjulan työväentalo on entisessä Kurun kunnassa (vuodesta 2009 osa Ylöjärveä) sijaitseva entinen työväentalo. ==Historiaa== Karjulan työväenyhdistys perustettiin ilmeisesti vuonna 1903, alkuun nimellä Kurun työväenyhdistys. Yhdistys oli ensimmäinen työväenyhdistys Kurussa, ja siitä tuli myös suurin ja merkittävin. Vuoden 1905 suurlakon tienoilla yhdistyksen jäsenmäärä oli lähes 200; vuoden 1906 lopussa se oli 120. Suurin osa jäsenistä oli maa- ja tukkityöläisiä sekä torppareita. Vuonna 1907 valmistui Karjulan työväentalo. Sisällissodan jälkeen talo oli takavarikossa, ja sinne sijoitettiin kulkutautisairaala. Toimintaa aloiteltiin uudelleen alkuvuodesta 1919, mutta talo vapautui vasta saman vuoden kesällä. Vuoden lopulla yhdistyksessä oli 128 jäsentä, mikä teki siitä Kurun työväenyhdistyksistä ylivoimaisesti suurimman. Sotien jälkeen yhdistyksellä oli edustajiensa kautta vahva vaikutus Kurun kunnalliselämään, ja sanottiinkin, että kuntaa hallittiin Karjulan työväentalosta käsin. Vuonna 1961 yhdistyksen sosialidemokraatit jäivät oppositioon, ja yhdistys päätti erota Sosialidemokraattisesta Puolueesta ja liittyä uuteen Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattiseen Liittoon. Kun TPSL palasi 1970-luvulla SDP:een, Karjulan työväenyhdistys ei seurannut mukana vaan jäi riippumattomaksi yhdistykseksi. Talo on sittemmin päätynyt yksityisomistukseen. ==Toimintaa työväentalolla== Yhdistyksen näytelmäseura esitti jo 1910-luvulla kokoillan näytelmiäkin, kuten Artturi Järviluoman Pohjalaisia. Yhdistyksen 20-vuotisjuhlissa esitettiin Tukkijoella. Talolla järjestettiin myös iltamia ja muita juhlia. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Ylöjärven rakennukset ja rakennelmat
Arena Porte de la Chapelle

Arena Porte de la ChapelleArena Porte de la Chapelle (tunnetaan myös projektinimellään Paris Arena II ja kauppanimellääm Adidas Arena) on tuleva monikäyttöinen ja modulaarinen halli, joka sijaitsee Chapellen alueella Pariisissa (18. arrondissementti)Paris 2024 : Le projet d’Aréna 2 se précise. Halliin tulee 8 000 paikkaa urheilutapahtumiin ja 9 000 paikkaa konsertteihin ja esityksiin. Sen odotetaan valmistuvan kesällä 2023. Sen oli alun perin tarkoitus isännöidä vuoden 2024 kesäolympialaisten painitapahtumat ja miesten koripallon alkuturnaus sekä paralympialaisten pöytätennistapahtumia.LE CHANTIER DE LA FUTURE ARENA 2 LANCÉ PORTE DE LA CHAPELLE Lopuksi siellä järjestetään sulkapallon ja rytmisen voimistelun olympiatapahtumat, joita seuraavat paralympialaisten sulkapallo ja voimanosto. Heti kun areena on rakennettu, siitä tulee Paris Basketballin ja PSG Handballin isojen pelien pelipaikka.JO Paris-2024 : Bouygues construira l'Arena 2 à Paris ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Arena Porte de la Chapelle Luokka:Urheiluhallit Luokka:Ranskan urheilupaikat Luokka:Kesäolympialaiset 2024 Luokka:Kesäparalympialaiset 2024 Luokka:Pariisin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pariisin urheilu
Mitsubishi B5M

Mitsubishi B5M ( laivaston tyypin 97 lentotukialusrynnäkkökone No. 2, liittoutuneiden koodinimi Mabel) oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien syöksypommittaja, jota valmisti Mitsubishi. == Tausta == Vuonna 1932 keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat julkisti 7-Shi-vaatimukset. Aichi, Mitsubishi ja Nakajima valmistivat vaatimusten mukaiset prototyypit, mutta yhdenkään ei katsottu olevan käyttökelpoisia. Laivasto julkaisi sen sijaan 9-Shi-vaatimukset, jolla haettiin korvaajaa laivaston tyypin 92 torpedokoneelle B3Y1. Vaatimusten mukainen kone suunniteltiin Yokosukan laivaston lentoteknisellä varikolla. Lentokone laitettiin tuotantoon laivaston tyypin 96 torpedokone B4Y1, joka oli kuitenkin ainoastaan väliaikainen ratkaisu suunniteltaessa vaatimukset täyttävää suunnitelmaa.Francillon 1979 s. 412 Vuonna 1935 laivasto julkaisi 10-Shi-vaatimukset, jotka määrittelivät yksimoottorisen ja yksitasoisen torpedokoneen. Vaatimuksina olivat: *Siipien kärkiväli ei saanut ylittää 16 metriä ja koneessa tuli olla taittuvat siivet, jotta kärkiväli voitiin supistaa 7,5 metriin *Aseistuksen tuli olla 800 kilogramman torpedo tai vastaava pommikuorma ja yksi 7,7 millimetrin konekivääri *Huippunopeus 180 solmua 2 000 metrin korkeudessa *Lentonopeus 135 solmua, 4 tunnin lentoaika ja 7 tuntia maksimilentoaika *Kolmen hengen miehistö *Moottorina joko Nakajima Hikari tai Mitsubishi Kinsei. == Tuotanto == Kone oli merkittävästi perinteisempi ratkaisuiltaan kuin kilpailun voittanut Nakajima B5N, joten koneella lentäneet laivaston lentäjät pitivät mallista enemmän. Lopulta kone laitettiin tuotantoon Mitsubishin tehtailla nimellä laivaston tyypin 97 lentotukialusrynnäkkökone No. 2. Tuotanto kuitenkin keskeytettiin 125 valmistuneen koneen jälkeen, kun Nakajiman lentokone osoittautui erittäin onnistuneeksi.Francillon 1979 s. 491 == Käyttö == Tyynenmeren sodan alussa koneita oli Kaakkois-Aasian maatukikohtiin sijoitetuissa yksiköissä, mistä ne siirrettiin pian toisarvoisiin tehtäviin. == Tekniset tiedot == ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Mitsubishin ilma- alukset Luokka:Japanilaiset pommikoneet Luokka:1930-luvun pommikoneet
Riuttasen työväentalo

Riuttasen työväentalo oli entisen Kurun kunnan (vuodesta 2009 osa Ylöjärveä) Riuttasen kylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Riuttasen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Heti ensimmäisenä toimintavuotena yhdistykseen liittyi 65 jäsentä. Vuonna 1910 yhdistys osti tontin, jolle valmistui työväentalo seuraavan vuoden lopulla. Sisällissodan jälkeen kesällä 1919 toiminta alkoi uudelleen ja vakiintui, ja jäseniä oli vuoden lopulla 32. Jo vuonna 1921 yhdistyksessä kuitenkin pohdittiin jopa toiminnan lopettamista jäsenten vähäisen määrän vuoksi. Vuonna 1973 Kaidankylän työväenyhdistyksen nimi vaihdettiin Kurun Sosialidemokraatit ry:ksi, ja Riuttasen työväenyhdistys liittyi siihen. Talo oli myyty polttopuiksi jo 1960-luvulla, kun yhdistyksen toiminta oli hiipunut. ==Toimintaa työväentalolla== 1910-luvulla esimerkiksi näytelmätoiminta oli suosittua. Yhdistyksen näytelmäryhmä esitti muun muassa näytelmät Pastorin kansliassa, Langaton telefooni, Korpi nukkuu ja Umpisolmu. Pidettiin myös iltamia ja muita juhlia, kuten kesäjuhlia, joiden ohjelmaan kuului muun muassa urheilukilpailuja. Työväentalolla näytettiin myös elokuvia, ja yhdistyksellä oli urheilukenttä, jolla harrastettiin aktiivisesti yleisurheilua. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Ylöjärven rakennukset ja rakennelmat
Parkkuun työväentalo

Parkkuun työväentalo oli entisen Kurun kunnan (vuodesta 2009 osa Ylöjärveä) Parkkuun kylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Parkkuun työväenyhdistys perustettiin joulukuussa 1906. Vuonna 1908 yhdistyksellä oli 78 jäsentä. Vuosien 1910–1912 aikana jäsenluku kuitenkin väheni nopeasti vain kymmeneen. 1920-luvun alkupuolella jäsenmäärää saatiin taas nostettua parhaimmillaan 30:een. Parkkuun työväentalon vihkiäisiä vietettiin 30.9.1923. Talolla pidettiin muun muassa tanssi-iltamia. Vuonna 1973 Kaidankylän työväenyhdistyksen nimi vaihdettiin Kurun Sosialidemokraatit ry:ksi, ja Parkkuun työväenyhdistys liittyi siihen. Talon kohtalosta ei ole tietoa. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Ylöjärven rakennukset ja rakennelmat
Ecdeiocolea rigens

Ecdeiocolea rigens on Ecdeiocoleaceae-heimoon kuuluva yksisirkkainen kasvilaji. Se kuvattiin tieteelle vuonna 2011 ja on toinen sukunsa kahdesta lajista. Ecdeiocolea rigens eroaa suvun toisesta lajista (Ecdeiocolea monostachya) muun muassa kasvutapansa sekä varren anatomian perusteella. Ecdeiocolea rigens on juurakollinen ruohovartinen kasvi, joka voi muodostaa pari metriä halkaisijaltaan olevia kasvustoja. Lajin juuret ovat 15 cm pitkiä tai pidempiä ja halkaisijaltaan 0,4–0,6 cm. Juuret sitovat kasvualustana olevaa hiekkaa. Tyvitupet ovat yleensä ruskeita ja yläpäätään kohti vaalenevia. Varret voivat kasvaa 1,8 metriä korkeiksi ja kunkin varren päässä on yksi tukilehdellinen tähkäkukinto. Tähkän kukintoperä on enintään 15 cm pitkä ja halkaisijaltaan 0,8–1,3 mm. Kukinnon tukilehti on noin 3 cm pitkä. Varsinainen tähkä on 2–4,5 cm pitkä ja halkaisijaltaan 0,7–1,2 cm ja sen rangassa on pitkiä, vaaleita karvoja. Tähkässä on hede- ja emikukkia alueittain eri kohdissa tähkää. Tähkään kehittyvien kukkien määrä vaihtelee olosuhteiden mukaan, ja hyvissä olosuhteissa tähkään voi kehittyä 30–45 kukkaa, kun taas kuivissa olosuhteissa vähemmän tai ei ollenkaan. Kukat sijaitsevat yksittäin hyvin lyhyiden kukkaperien päissä ja niissä kussakin on kuusi noin 6 mm pitkää kehälehteä. Hedekukkien heteet ovat noin 3 mm pitkiä ja emikukkien emien vartalot ovat kaksihaaraisia. Hedelmänä on 4–5 mm pitkä ja halkaisijaltaan 3 mm oleva pähkylä, jossa verhiö on jäljellä. Siemenet ovat vaaleita ja hienouurteisia. Ecdeiocolea rigens kasvaa luonnossa vähäsateisilla hiekkatasangoilla ja pensastomailla läntisessä Australiassa. Laji kasvaa usein sekaisin saman suvun toisen lajin, Ecdeiocolea monostachya, kanssa. == Lähteet == Luokka:Poales
Rikoksia ja rikkomuksia

Rikoksia ja rikkomuksia (Crimes and Misdemeanors) on Woody Allenin draamakomedia vuodelta 1989. Elokuvaa pidetään yhtenä Allenin parhaista, ja hän sai muun muassa Oscar-ehdokkuudet sen käsikirjoituksesta ja ohjauksesta. Oscar-ehdokkaana miessivuosastaan oli rakastajattarensa palkkamurhan tilaavaa silmälääkäriä esittävä Martin LandauHaku 'Crimes and Misdemeanors' Awards Database, Oscars.org. Viitattu 16.2.2023.. Murhan kohdetta näyttelee Anjelica Huston, ja muissa pääosissa ovat muun muassa Alan Alda, Mia Farrow ja Woody Allen itse. ==Juoni== Menestyvä juutalainen silmälääkäri (Landau) alkaa hermostua pitkäaikaiseen rakastajattareensa, lentoemäntä Doloresiin (Huston), joka yrittää ottaa yhteyttä hänen vaimoonsa rikkoakseen hänen avioliittonsa ja saadakseen hänet lopultakin itselleen. Mies tulee suostuneeksi palkkaamaan murhaajan hoitamaan Doloresin pois päiviltä. Heikosti menestyvä dokumentaristi Cliff (Allen), naimisissa hänkin, kuvaa elokuvaa narsistisesta mediajulkkiksesta Lesteristä (Alda) ja ihastuu tuottajaansa (Farrow), joka ihastuukin Cliffin inhoamaan Lesteriin. Vähitellen rinnakkaiset juonet alkavat lähentyä. Tarinan moraaliongelmat ulottuvat uskottomuudesta kuolemansyntiin.Sinisalo, Kati: ”Rikoksia ja rikkomuksia”. Video-opas 95, WSOY 1994. ==Rooleissa== ==Vastaanotto== Elokuvaa pidetään yleisesti yhtenä Woody Allenin parhaista muun muassa Annie Hallin ja Manhattanin ohella, Kolmen Oscar- ja kuuden Bafta-palkintoehdokkuuden lisäksi elokuva oli ehdolla parhaan draamaelokuvan Golden Globe -palkintoon. Mikael Fränti kirjoitti Helsingin Sanomissa elokuvan sisältävän hyviä ja yleispäteviä huomioita ihmisen aatteista, teoista ja valinnoista: ”Dostojevskimainen syyllisyys jätetään [silmälääkäri] Judahin ratkaisun kautta ikään kuin koko modernin länsimaisen ihmisen omalletunnolle. Siksi Woody Allenin mestariteos ei tukehdu omaan juutalaiseen mikrokosmokseensa.” Kati Sinisalo kirjoitti Video-oppaassa vuonna 1994 elokuvan olevan rakenteeltaan keinotekoinen mutta silti toimiva ja vakuuttava, koska ”pessimismiä pehmentää huumori, komediaa syventää syyllisyystematiikka”. Laajasta ja nimekkäästä näyttelijäjoukosta hän kehui etenkin Alan Aldaa epämiellyttävän tyypin roolissa ja antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. ==Lähteet== Luokka:Woody Allenin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romanttiset draamakomediaelokuvat Luokka:Vuoden 1989 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Elokuvat elokuvanteosta
Suomen ilmastolaki

Ilmastolaki (, ) on laki, joka säätää tavoitteet ja puitteet Suomen ilmastopolitiikan suunnittelulle ja sen toteutumisen seurannalle. Se on uudistettu versio Suomen edellisestä ilmastolaista vuodelta 2015. Lain uudistaminen oli osa pääministeri Sanna Marinin hallituksen hallitusohjelmaa, jonka yhtenä tavoitteena on, että Suomi on hiilineutraali vuoteen 2035 mennessä. Ilmastolaki on osa Suomen kansallista ilmastopolitiikkaa. Ilmastolakiin on muun muassa lisätty uudet päästövähennystavoitteet vuosille 2030 ja 2040. Laki laajeni myös koskemaan maankäyttösektoria. Suomen ilmastolaissa säädetään myös neljästä valtakunnallisesta ilmastopolitiikan suunnitelmasta. Näissä määritellyillä toimilla on tarkoitus vähentää Suomen kasvihuonekaasupäästöjä ja sopetua ilmastonmuutokseen. Laki velvoittaa ministeriöitä valmistelemaan eri ilmastopolitiikan suunnitelmat. Laissa säädellyt suunnitelmat ovat: # keskipitkän aikavälin ilmastopolitiikan suunnitelma # ilmastonmuutokseen sopeutumissuunnitelma # pitkän aikavälin ilmastosuunnitelma # maankäyttösektorin ilmastosuunnitelma == Lähteet == Luokka:Suomen laki Luokka:Ilmastopolitiikka
Härkönen (Virrat)

Härkönen on Virtain kylä, joka sijaitsee noin 8 kilometriä keskustaajamasta Kuruun päin kantatie 65 varrella. Kylä rajoittuu useampaan järveen, jonka vuoksi kylän alueella on paljon kesämökkejä. Härköskylän matkailukohteita ovat Kirsti Koron taidegalleria sekä Matias-kappeli. Pirkan Taival -patikointireitti kulkee kylän alueella. Kylässä toimii vuonna 1985 perustettu Härkösen Kyläyhdistys ry. == Lähteet == *
Haavisto (Sauvo)

Haavisto on kylä Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee noin kolme kilometrin päässä Sauvon kirkonkylästä. Haaviston kylä rajautuu Hallelan, Liivalan ja Vähäkylän kyliin.Sauvon kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta, s. 109. == Historia == Kylä kuului niin sanottuihin suomalaisen oikeuden kyliin, eli se on perustettu viimeistään 1200-luvun alussa. Kylä kuului Timperlän jakokunnan tytärkyliin. Kyseinen jakokunta oli Sauvon vanhin, ja sen kylät olivat yhdessä Kirkonkylän kylien kanssa Sauvon vanhimpia. Erik Fleming sai vuonna 1541 haltuunsa Haaviston yksinäistilan vaihtamalla sen Perniön Helgån kruununtilaan. 1500-luvun lopulla ja 1600-luvun alussa tila oli pitkään Vähäkylän alaisena autiopyölinä. Ruotsin ajan päättyessä vuonna 1809 tila kuului Hildebrand-suvun omistuksiin vanhana rälssinä.Sauvon historia I, s. 348. Vuosina 1772–1773 kylässä suoritettiin isojako. Tuolloin kantatila sijaitsi nykyisen päärakennuksen läheisyydessä vanhan kylänraitin varrella. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Sauvon kylät
Nirvanpirtti

Nirvanpirtti oli Tampereen Koivistonkylän kaupunginosassa sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Nirvanpirtin rakensi vuonna 1950 Nirvanlinna Oy. Talo rakennettiin talkoilla. Nirvanlinna Oy:n suurimpia osakkeenomistajia olivat Suomi–Neuvostoliitto-Seuran Koivistonkylän osasto (25 %) ja Suomen Kommunistisen Puolueen Koivistonkylän osasto (20 %). Lisäksi omistajina oli 20 muuta järjestöä ja yli 120 yksityishenkilöä, joista useimmat omistivat yhden osakkeen. Vuonna 1986 yhtiö myi tontin vuokraoikeuksineen, ja toiminta talolla loppui. Paikalle rakennettiin asuintaloja vuonna 1990. ==Rakennus== Talon suunnitteli Erkki Mäkelä vuonna 1946. Se oli yksikerroksinen, ja sen pinta-ala oli 186 m². Talo rakennettiin laudoista, katto oli huopaa. Sisäkatto ja sisäseinät vuorattiin pahvilla. Talossa oli juhlasali, keittiö, eteinen ja huoneen ja keittiön asunto. Siinä ei ollut vesijohtoa, viemäriä tai wc:tä, ja se oli jo 1980-luvun alussa huonokuntoinen. ==Toimintaa työväentalolla== Talolla järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa ja juhlia, ja sitä myös vuokrattiin ulkopuolisille. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Koivistonkylä Luokka:Tampereen entiset rakennukset ja rakennelmat
Hallavaara

Hallavaara (Sauvon historia I, s. 394.) on kylä Sauvon kunnassa Varsinais- Suomessa. Kylä sijaitsee Sauvon koillisosassa. Hallavaaran kylä rajautuu Tanskalaan ja Kelturiin kyliin kuuluviin, kyläalueiden ulkopuolella oleviin pelto- ja metsäalueisiin sekä etelän puolella Tuomaalan kylään. Kylän pohjoisosa on metsäistä ja mäkistä maastoa. Kylän pellot sijaitsevat sen etelä- ja länsipuolella. Asutus sijoittuu Vanhan Karunantien varrelle.Sauvon kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta, s. 111. == Historia == Kylä, tuolloin nimeltään Hännikböle, mainitaan ensi kerran vuonna 1329, jolloin Turun piispa Pentti Gregoriuksenpoika sai sen vaihdossa haltuunsa. 1500-luvulla kylä koostui kolmesta rälssitilasta. Näistä yksi hävisi 1500-luvun loppuun mennessä. 1600-luvulla kylässä oli kaksi tilaa: Storgård eli Isotalo sekä Lillgård eli Vähätalo. Storgård kuului Kuitian kartanon vanhaan rälssiin ja säilyi rälssinä yli reduktiokauden. Ruotsin ajan lopussa se kuului Fock- suvulle. Lillgård oli myöskin vanha rälssitila, joka siirtyi kruunulle neljänneksenperuutuksessa 1650-luvulla. Jakolaitoksen myötä tila määrättiin Timbölen ja Kirkonkylän Rökmansin rusthollien augmentiksi. Lillgård toimi kruununtilana Ruotsin vallan ajan loppuun saakka.Sauvon historia I, s. 349. Isotalon tila lakkasi olemasta 1940-luvulla, kun se jaettiin pika-asutuksessa Kotivuoren, Koivurinteen ja Ylituvan tiloiksi. Näistä Kotivuoren tilan alueelle on jäänyt entisiä Isotalon rakennuksia. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Sauvon kylät
Kitty

Kitty on naisen etunimi. Se on alun perin englantilainen lempinimi, joka pohjautuu Katherineen, Catherineen ja muihin Katariina-nimen vastineisiin.Hanks & Hodges 1990, s. 52, 188–189, 194.Saarikalle & Suomalainen 2007, s. 186, 195. Suomenruotsalaiset ovat käyttäneet Kittyä Kerstinin kutsumamuotona. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Kitty on huhtikuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 200–210 naisella. == Nimipäivä == Vuosina 1986–1992 Kittyllä oli Ruotsin almanakassa nimipäivä 23. marraskuuta.Lindgren, Birgitta: Namnlängden och namnens placering under olika tider. – == Tunnettuja Kittyjä == * Kitty Carlisle, alk. Catherine Conn (1910–2007), yhdysvaltalainen näyttelijä * Kitty Hart-Moxon (s. 1926), puolalais-brittiläinen holokaustiselviytyjä * Kitty Kallen (1921–2016), yhdysvaltalainen viihdelaulaja * Christine ”Kitty” Kielland (1843–1914), norjalainen taidemaalari * Catharina ”Kitty” Linder (1887–1969), suomalainen aatelinen ja Carl Gustaf Emil Mannerheimin rakastajatar * Kitty van Male (s. 1988), alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja * Kitty Marion, alk. Katherina Maria Schäfer (1871–1944), saksalaissyntyinen näyttelijä ja aktivisti * Kathleen ”Kitty” McKane Godfree (1896–1992), brittiläinen tennispelaaja, sulkapalloilija ja olympiavoittaja * Kitty Wells, oik. Ellen Muriel Deason (1919–2012), yhdysvaltalainen countrylaulaja * Christiane ”Kitty” Wentzel (1868–1961), norjalainen toimittaja ja kirjailija == Kuvitteellisia Kittyjä == * Kitty Foyle, samannimisen romaanin ja elokuvan päähenkilö * Katherine ”Kitty” Montgomery, yksi päähenkilöistä televisiosarjassa Dharma ja Greg * Kitty White, japanilaisen Hello Kitty -tuotesarjan päähahmo == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Etunimien taivutus: Kitty (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
Lamminpään osuuskuntatalo

Lamminpään osuuskuntatalo on Tampereen Lamminpään kaupunginosassa sijaitseva työväentalo. ==Historiaa== Talohankkeen Lamminpäässä aloitti Voimistelu- ja urheiluseura Lamminpään Korpi 1930-luvulla. Seura piti vuosikymmenen puolivälissä arpajaiset, jotka tuottivat 53 000 markkaa, mutta tonttia toimitaloa varten ei kuitenkaan löytynyt. Lopulta tontti saatiin ostettua, mutta pian kaupan jälkeen Lamminpää liitettiin Tampereeseen ja tontille asetettiin rakennuskielto. Tontti saatiin vaihdettua toiseen, mutta talvisota katkaisi jälleen suunnitelmat. Välirauhan aikaan vuonna 1941 taloasiaa pyrittiin edistämään edelleen. Korpi katsoi, ettei enää pystynyt viemään asiaa eteenpäin yksin, joten perustettiin Osuuskunta Lamminpää. Jatkosota katkaisi hankkeen jälleen, mutta vuonna 1945 työ jatkui. Osuuskuntaan liittyi muun muassa omakotiyhdistys, vasta laillistettuja kansandemokraattisia yhdistyksiä sekä yksityishenkilöitä. Osuuskunta osti metsää rakennuspuita varten, ja Voimistelu- ja urheiluseura Korpi myi aiemmin hankkimansa tontin osuuskunnalle. Talo rakennettiin talkoilla, ja talkootunteja kertyi yhteensä tuhansia. Koska rakennusaineista oli pulaa, ihmiset toivat myös kodeistaan mitä irti saivat: esimerkiksi nauloja, saranoita ja putkia. Avajaisia vietettiin loppuvuodesta 1947. ==Toimintaa työväentalolla== Talolla on järjestetty muun muassa tanssia, laulua, kokouksia, keskusteluja, vaalitilaisuuksia, voimistelua, näytelmiä ynnä muuta. 2010-luvulla siellä ovat toimineet muun muassa Lamminpään Korpi, Suomi-Venäjä-seura, Länsi-Tampereen vasemmisto, Lamminpää-Tohlopin omakotiyhdistys ja Tohlopin kalastus- ja suojeluyhdistys eli ToKaSu. Talo on myös häitä ja muita juhlia viettävien suosiossa. Myös bingoa ja elokuvanäytöksiä on ollut. ==Rakennus== Talon pinta- ala on 260 m², mihin kuuluu sali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, kokoustila ja wc-tilat. Sitä on peruskorjattu vuosina 1984, 1995, 2006 ja 2020. Talo on rankorakenteinen, pystylaudoitettu ja keltaiseksi maalattu. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Tampereen rakennukset ja rakennelmat
Puskakollektiivi

Puskakollektiivi on vuonna 2017 Jyväskylässä kahdeksan naisen perustama teatteriseurue. Seurueen muodostavat Satu Hokka, Maija Lehtoranta, Petra Luukkainen, Wilma Mäkinen, Milka Piipponen, Sina Rosti, Katariina Sarja ja Mette Seppälä. Teatteri rekisteröitiin yhdistykseksi vuonna 2018 nimellä Teatteriseurue Puskakollektiivi ry. Teatteri tuottaa esityksiä käsikirjoitetusta teatterista aina erilaisiin performansseihin. Seurueen jäsenet toimivat käsikirjoittajina, ohjaajina, tuottajina, näyttelijöinä sekä ääni- ja valosuunnittelijoina. Seurueen tekemistä leimaa pitkälti DIY- periaate. Puskakollektiivin teokset ovat helposti liikuteltavia ja seurue on vienyt näytelmiään esimerkiksi Helsinkiin, Tampereelle ja Ouluun. Kotipaikkakunnallaan Jyväskylässä Puskakollektiivilla ei ole pysyvää teatteritilaa, mutta se toimii erityisesti Baari Vakiopaineessa. Seurueen jäsenet päätoimittivat vuosina 2020 ja 2021 monitaidefestivaali Jyväskylän Kesän radio-ohjelmiston. Puskakollektiivi voitti vuoden 2019 Työväen näyttämöpäivien yleisöäänestyksen toisen sijan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Puskakollektiivi.fi *https://areena.yle.fi/podcastit/1-4353363 *https://www.ksml.fi/paikalliset/2739634 *https://www.sjl.fi/paikalliset/2537630 *https://festivals.fi/radio- jyvaskylan-kesassa-kaydaan-kaj-chydeniuksen-mokilla-kaivellaan-kesan- unohtuneita-skandaaleja-ja-puhutaan-ymparistosta-mari-pantsarin-panu-pihkalan- ja-muiden-asiantuntijoiden-kanssa/ *https://sites.utu.fi/artlabour/news/mikko- jakonen-yfipaneelissa-taiteilijat-ja-tyo-koronan-jalkeen/ Luokka:Suomalaiset teatterialan järjestöt Luokka:Jyväskylän kulttuuri
2-heptanoni

2-heptanoni (C7H14O) eli metyyliamyyliketoni tai metyylipentyyliketoni on ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hajusteissa, liuottimena ja muiden yhdisteiden valmistukseen. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa 2-heptanoni on väritöntä nestettä, jolla on hedelmäinen tuoksu. Yhdiste liukenee vain hieman veteen ja paremmin muun muassa etanoliin tai dietyylieetteriin. 2-heptanonia esiintyy luonnossa muun muassa kanelipuissa ja mausteneilikassa, ja sitä muodostuu myös roqueforttyyppisiin juustoihin.Yng-Long Hwang & Thomas C. Bedard: Ketones, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2001 2-heptanonia valmistetaan asetonin ja butyyrialdehydin välisellä aldolikondensaatiolla ja vedyttämällä muodostunut tuote. Toinen tapa on 2-heptanolin hapetus. 2-heptanonia käytetään hartsien, kumien ja lakkojen liuottimena. Yhdistettä käytetään myös hajusteissa ja muiden yhdisteiden valmistukseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Metyyli-n-amyyliketoni kansainvälinen kemikaalikortti * Kemian työsuojeluneuvottelukunta (KETSU): 2-Heptanoni * PubChem: 2-Heptanone * Human Metabolome Database (HMDB): 2-Heptanone * Food Component Database (FooDB): 2-Heptanone * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 2-Heptanone Luokka:Ketonit
AdAstra-teatteri

AdAstra-teatteri (AdAstra ry) on vuonna 1986 Jyväskylässä perustettu harrastajateatteri. AdAstran kotipaikkana toimii jyväskyläläinen Baari Vakiopaine. Teatterin taiteellinen linja on kokeileva ja se on saanut kiitosta näyttelijäntyöstä ja näytelmäteksteistä. Suurin osa teatterille ohjaavista on ammattiohjaajia. AdAstra-teatteri vieraili vuonna 2021 Monacossa maailman harrastajateatterifestivaali Mondial du Théâtre -teatterikatselmuksessa Suomen edustajana näytelmällään Mental Expo. Vuonna 2022 teatteri voitti Työväennäyttämöpäivien yleisöäänestyksen ensimmäisen sijan näytelmällään Pasi was here. Vuodesta 2018 teatterin puheenjohtajana on toiminut tuottaja- näyttelijä Mette Seppälä. ==Aiheesta muualla== * AdAstran verkkosivut Luokka:Harrastajateatterit Luokka:Jyväskylän teatterit
Lady Dimitrescu

Alcina Dimitrescu ( , Oruchīna Domitoresuku ), joka tunnetaan paremmin nimellä Lady Dimitrescu, on kuvitteellinen hahmo vuoden 2021 selviytymiskauhupelissä Resident Evil Village Hän on yksi pelin vaarallisimmista antagonisteista. Hän on jättimäinen aatelisnainen, jolla on vampyyrin kaltaisia piirteitä. Hän asuu kolmen tyttärensä kanssa Dimitrescun linnassa. Videopelin julkaisun jälkeen Lady Dimitrescusta tuli yhä suositumpi kansainvälisesti, ja hänestä on tullut fanien töiden kuten, fanitaiteen, cosplayn, meemien ja erotiikan aihe. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Resident Evil -pelien henkilöhahmot Luokka:Kuvitteelliset vampyyrit Luokka:Kuvitteelliset sarjamurhaajat Luokka:Superroistot
Miljoona vuotta eKr.

Miljoona vuotta eKr. () on vuonna 1966 ensi-iltansa saanut esihistorialliselle ajalle sijoittuva fantasiaelokuva, jonka on käsikirjoittanut Michael Carreras ja ohjannut Don Chaffey. Elokuvan pääosissa ovat Raquel Welch ja John Richardson. Elokuvan stop motion -animaatioista vastasi Ray Harryhausen. Elokuva oli Hammer Filmsin kalleimpia tuotoksia hinnalla. Elokuvassa ei ole juurikaan dialogia vaan puheenvuorot koostuvat murahduksista ja keksityistä sanoista. Elokuvassa ei myöskään ole sen markkinoinnin mukaista seksuaalista puolta. == Tarina == Tumak riitaantuu isänsä, heimopäällikkö Akhoban kanssa. Suuttunut Akhoba karkottaa poikansa. Tumak liittyy meren rannalla asuvaan heimoon, mutta hänet karkotetaan sieltäkin. Yksi heimon naisista, Loana, seuraa Tumakia. He kohtaavat vaelluksellaan esihistoriallisia hirviöitä ja luonnonmullistuksia. Tulivuorenpurkaus surmaa myöhemmin Akhoban. Sen jälkeen Tumakin ja Loanan heimot yhdistyvät uudeksi heimoksi, jonka päälliköksi Tumak valitaan. == Näyttelijät == == Lähteet == Luokka:Brittiläiset fantasiaelokuvat Luokka:Brittiläiset seikkailuelokuvat Luokka:Vuoden 1966 brittiläiset elokuvat
Sia (nimi)

Sia on naisen etunimi. Se on Sofian lyhentymä, mutta lisäksi se voi olla muunnelma esimerkiksi Luciasta tai Sigridistä. Vuosina 1986–1992 Sialla oli Ruotsin almanakassa nimipäivä 15. toukokuuta.Lindgren, Birgitta: Namnlängden och namnens placering under olika tider. – Suomessa Sia on erittäin harvinainen nimi. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on vuoteen 2023 mennessä kirjattu noin 20–30 tämännimistä naista tai tyttöä. Heistä suurin osa on syntynyt 2010- tai 2020-luvulla. == Tunnettuja Sia-nimisiä == * Sia Furler (s. 1975), Sia, australialainen laulaja ja lauluntekijä * Sia Kamanor (s. 1977), sierraleonelainen pikajuoksija * Sia Tolno (s. 1975), guinealainen laulaja == Lähteet == Luokka:Etunimet
Tantaliitti

Tantaliitti ((Fe,Mn)(Ta,Nb)2O6) on kolumbiitin ohella toinen niistä kahdesta päämineraalista, joista voidaan erottaa tantaalia ja niobiumia. Tantaalia ja niobiumia voi erottaa mineraalista joko vetyfluoridilla tai vetyfluoridin ja rikkihapon seoksella. Tantaliittimalmeja löytyy luonnosta ainakin Australiasta, Kanadasta sekä eri puolilta Afrikkaa, muun muassa Nigeriasta, Kongon demokraattisesta tasavallasta ja sen naapurimaista sekä eteläisestä Afrikasta. Australiassa lähellä Perthin kaupunkia sijaitsee yksi maailman suurimmista tantaliittiesiintymistä. == Lähteet == Luokka:Oksidimineraalit
Sm7

Sm7 on VR:n lähiliikennekäyttöön tilaama uusi sähkömoottorijuna. VR teki sveitsiläisen Stadlerin kanssa hankintasopimuksen 20 lähijunayksikön toimittamisesta 29. marraskuuta 2022. Sopimukseen sisältyy optio tilata 50 junayksikköä lisää. Kalustohankinnan arvo ilman optioita on noin 250 miljoonaa euroa. Junat tulevat liikenteeseen keväästä 2026 alkaen. Sm7-junat perustuvat Stadlerin Flirt-juniin ja uudempaan keulamalliin. Junayksikkö koostuu neljästä vaunusta, jossa on tilaa 796 matkustajalle, joista 356 on istumapaikkoja. Junien kokoonpano tehdään Stadlerin tehtaalla Puolassa. Sm7-lähijunat ovat 50 prosenttia VR:n nykyistä lähijunakantaa energiatehokkaampia. Junan sisustusta voidaan muokata tarpeen mukaan, ja matkustusmukavuuteen on kiinnitetty huomiota. Polkupyöräpaikkojen määrää voidaan lisätä kesäksi ja junissa on pöydillä varustettuja istuimia, jotta työskentely kannettavalla tietokoneella on helpompaa. Lisäksi junissa on langaton verkkoyhteys ja latauspistokkeet kaikille istuimille. Uudet junat otetaan käyttöön reittiliikenteessä keväästä 2026 alkaen. Ne liikennöivät linjoilla D, R, T, Z ja M. Linjoilla käytetään nykyisin vuosina 1999–2005 käyttöön otettua Sm4-kalustoa, joista suurin osa siirtyy muille reiteille VR:n vanhemman Sm2-lähijunakaluston tilalle. == Lähteet == Luokka:Suomalainen rautatiekalusto Luokka:Sähkömoottorijunat
Koro (Virrat)

Koro on Virtain kylä, joka sijaitsee keskustasta 12 kilometriä länteen kantatie 65:n varrella. Asukkaita on noin 70 sekä runsaasti loma-asutusta. Kylä on saanut nimensä sen halki virtaavasta Koron joesta. Joki saa alkunsa Vaskuunjärvestä ja laskee Vaskiveden Koron selkään. Pirkan Taival -retkeilyreitistö kulkee kylän kautta. Isonkivenlaavulta avautuu maisema Näsijärvelle. Kylä on Runoilijan reitin varrella, jossa risteilee myös Tarjanne-laiva. == Historia == Koron kylässä on ollut asutusta 1500-luvulta alkaen. Virtain kaupunki suunniteltiin perustettavaksi vuonna 1859 nykyisen Koronkylän keskustan alueelle. Carl Axel Setterbergin piirtämän Koron kaupungin asemakaavan mukaan mm. kaupungin kirkko olisi rakennettu nykyisen Koron venesataman rantaan siellä nyt olevan nuotiomajan "Patalan majan" paikalle. Kylän palvelut ovat olleet runsaimmillaan 1900-luvulla, kun kylässä oli useita kauppoja, posti, pankki ja koulu, jossa oli parhaimmillaan yli 100 oppilasta. Tähän vaikutti vuonna 1915 Koron joen suuhun valmistunut Huvilan saha. Parhaimpina aikoina saha toimi kahdessa vuorossa ja antoi toimeentulon suurelle joukolle kyläläisiä. Saha lopetti toimintansa vuonna 1960. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Virtain kulmakunnat
Jääkiekko talviuniversiadeissa 1970

Vuoden 1970 talviuniversiadien jääkiekkoturnaus pelattiin Tampereella 2.–9. huhtikuuta 1970. Paikkana oli Tampereen jäähalli. Turnaukseen osallistui viisi joukkuetta eli Japani, Neuvostoliitto, Suomi, Sveitsi ja Tšekkoslovakia. == Sarja - lopputilanne ja ottelut == Joukkue O V T H Maalit Pts TCH URS FIN JPN SUI align=left 4 4 0 0 45–40 8 4–1 4–2 19–0 18–2 align=left 4 3 0 1 32–10 6 7–3 17–2 7–1 align=left 4 2 0 2 22–13 4 8–1 9–1 align=left 4 1 0 3 10–46 2 6–3 align=left 4 0 0 4 5–41 0 == Pistepörssi == # Nimi M S P 1\. Ivan Hlinka 11 2 13 2\. Václav Nedomanský 9 2 11 3\. František Ševčík 5 5 10 4\. Rim Mendubajev 4 5 9 5\. Anatoli Karpov 6 2 8 6\. Jiří Janak 8 1 9 7\. Petr Brdicka 4 3 7 8\. Aleksandr Elistratov 4 3 7 9\. Pertti Ansakorpi 3 4 7 10\. Aleksandr Syrtsov 3 4 7 == Mitalistijoukkueiden pelaajat == Kultaa: \---- Pavel Wohl, Vladimír Dzurilla, Josef Horešovský, Jan Eysselt, Milan Kužela, Pavel Baciak, Jozef Bukovinský, Vladimir Lukscheider, Petr Brdicka, Jaroslav Holík, František Ševčík, Ivan Grandtner, Milan Mrukvia, Václav Nedomanský, Ivan Hlinka, Petr Zelenka, Karel Ruml, Jiří Janák Hopeaa: \---- Viktor Putškov, Valeri Zubarev, Juri Ljapkin, Aleksandr Sapelkin, Sergei Nikolajev, A. Šepelev, G.Velizhanin, Aleksandr Syrtsov, Gennadi Syrtsov, Vladimir Syrtsov, Anatoli Karpov, Viktor Liksjutin, E. Truhašev, Aleksandr Elistratov, Rim Mendubajev, Valeri Golouhov, Vladimir Igošin Pronssia: \---- Erkki Airaksinen, Pertti Ansakorpi, Juhani Iso-Eskeli, Ilpo Kuisma, Seppo Laakkio, Timo Lahtinen, Jaakko Marttinen, Matti Murto, Esko Mäkinen, Hannu Niittoaho, Rauli Ottila, Reijo Paksal, Antti Perttula, Matti Rautee, Pekka Rautee, Timo Saari, Jorma Thusberg, Reijo Hakanen ==Lähteet== \- Kilpailuista venäjänkielisellä sivustolla Luokka:Talviuniversiadit 1970 Luokka:Vuoden 1970 jääkiekko Luokka:Suomen jääkiekko Luokka:Tampereen urheilutapahtumat
Mona Røkke

Mona Røkke (3. maaliskuuta 1940 Drammen – 13. heinäkuuta 2013 Tønsberg) oli norjalainen juristi ja Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1977–1989 ja toimi Norjan oikeusministerinä 1981–1985. Vuosina 1989–2010 hän oli Vestfoldin maaherra. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Mona Røkke Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan oikeusministerit Luokka:Norjalaiset juristit Luokka:Norjan maaherrat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Astrid Gjertsen

Astrid Gjertsen (14. syyskuuta 1928 Horsens, Tanska – 17. kesäkuuta 2020 Bærum) oli norjalainen Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1973–1989 sekä toimi Norjan kuluttaja- ja hallintoministerinä 1981–1986. Vuosina 1978–1982 hän oli Høyren 2. varapuheenjohtaja. Gjertsen oli kotoisin Tanskasta ja muutti Norjaan mentyään naimisiin norjalaisen miehen kanssa. Vuonna 1986 Gjertsen joutui eroamaan ministerinvirastaan huijattuaan taksilaskuissa. Hänet tuomittiin petoksesta ehdolliseen vankeuteen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Astrid Gjertsen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Joose Kääriäinen

Joose Petteri Kääriäinen (s. 1994) on suomalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja, joka on tullut tunnetuksi vuonna 2009 perustetun Justimusfilms-ryhmän jäsenenä. == Filmografia == Elokuva Elokuva Elokuva Vuosi Elokuva Rooli 2022 Kummeli esittää: Kontio & Parmas -elokuva Totalizer Lyhytelokuvat Lyhytelokuvat Lyhytelokuvat Vuosi Lyhytelokuva Rooli 2016 Rakkauden aikakaudet Joona Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Sarja Rooli 2012 Justimus useita rooleja 2014 Putous mies reiveissä Fuck the Police Matias aka Moneycriminal 2019–2022 Justimus esittää: Duo Joona 2020 Kaikki synnit poliisimies 2021 Pala sydämestä Valtteri Kummeli esittää: Kontio & Parmas kolmas muskettisoturi 2022 True Story Suomi kundi Justimus esittää: Kuuma peruna useita rooleja == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet
Ohtola (Virrat)

Ohtola on Virtain kylä, joka sijaitsee Toisveden rannalla keskustasta 13 kilometriä pohjoiseen Ähtäriin suuntaan kantatie 68:n varrella. Ohtolassa toimii myös kyläyhdistyksen roolissa vuonna 2002 perustettu Päremylly- yhdistys, joka ylläpitää perinteitä päreiden teossa. Keväisten päreentekotalkoiden yhteydessä järjestetään yleisötilaisuuksia. Myllyn alue toimii myös kyläläisten tapaamispaikkana. == Historia == Ohtolan pysyvä asutus alkoi torppariluettelon mukaan vuonna 1684, jolloin Martti Yrjönpoika isännöi Ohtolan taloa, josta ympärille syntynyt kylä sai nimensä. Virtain ja samalla Ohtolan väkiluvun kasvu alkoi 1860-luvun puolivälistä ja jatkui voimakkaana 1950-luvulle asti, jolloin kylässä asui 272 vakinaista asukasta. Ohtolan kylän alueelle venäläinen sotaväki rakensi vuonna 1916 Väliveden ranta-alueelle vallihaudat poteroineen. Linnoitustöihin osallistui kylän väkeä. Vallihauta- alue on edelleen hyvin nähtävissä ja kuuluu Museoviraston kartoittamiin kohteisiin. Hauralan vuoren tieleikkauksessa on talvi- ja jatkosodan muistomerkki, jonka tielle näkyvä osa on vuoren seinämään sijoitettu teksti Yrjö Jylhän runosta Kaivo: Veljet, vesitilkka tuokaa. Muistomerkin sijoittaminen Ohtolaan perustuu siihen, että Kaivo-runon tarina kertoo Taipaleen taistelujen yhdestä tapahtumasta. Ohtolan seudulta kotoisin ollut nuorukainen menehtyi vihollisen luotiin yrittäessään saada janoonsa vettä taistelun keskellä olleesta kaivosta. == Lähteet == *
Sirpa Wrede

Sirpa Hannele Wrede (s. 1963) on suomalainen sosiologi, joka on toiminut sosiologian professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa 1. huhtikuuta 2019 lähtien. Hän on myös Ikääntymisen ja hoivan tutkimuksen huippuyksikön varajohtaja Helsingin yliopistossa kaudella 2018–2025.Sirpa Wrede, Helsingin yliopiston tutkimusportaali, viitattu 16.2.2023. Wrede väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Åbo Akademissa vuonna 2001. == Julkaisut == * Sirpa Wrede: Decentering Care for Mothers: The Politics of Midwifery and the Design of Finnish Maternity Services (väitöskirja). Turku: Åbo Akademi, 2001. https://urn.fi/URN:NBN:fi- fe202102225589 * Lea Henriksson & Sirpa Wrede (toim.): Hyvinvointityön ammatit. Helsinki: Gaudeamus, 2004. * Sirpa Wrede & Elina Oinas (toim.): Det sunda livets trånga ramar: essäer om det socialt konstruerade könet. Helsinki: Svenska social- och kommunalhögskolan, 2006. * Sirpa Wrede, Lea Henriksson, Håkon Høst, Stina Johansson & Betina Dybbroe (toim.): Care work in crisis: reclaiming the Nordic ethos of care. Lund: Studentlitteratur, 2008. https://doi.org/10.31885/9789515150233 * Sirpa Wrede & Camilla Nordberg (toim.): Vieraita työssä: Työelämän etnistyvä eriarvoisuus. Helsinki: Gaudeamus, 2010. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sirpa Wrede ResearchGatessa * Sirpa Wrede Google Scholarissa luokka:Suomalaiset sosiologit luokka:Suomalaiset professorit luokka:Helsingin yliopiston professorit luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt