EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1968

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1968 järjestettiin 13.–14. heinäkuuta Turussa. ==Yleisen sarjan mitalistit== ===Miehet=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 41,4 Pertti Pousi Jarkko Tapola Kari Wauhkonen Kari Palmen 2\. Tampereen Pyrintö 41,6 Antti Murtolahti Juhani Kotikoski Juhani Manninen Kari Ruokola 3\. Sysmän Sisu 41,6 Kari Korhonen Matti Helenius Reijo Toivonen Tuomo Salonen 4 × 400 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 3.14,3 Matti Schmandt Keijo Ceder Markku Aalto Jaakko Tuominen 2\. Esbo IF 3.18,4 Håkan Lindberg Raimo Heinonen Harry Julin Aimo Mehtonen 3\. Kaipolan Vire 3.18,4 Teuvo Kuivaniemi Tapani Ilkka Heikki Hurme Voitto Koskinen 4 × 800 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 7.36,07 Pekka Juutilainen Paavo Hyvönen Keijo Ceder Jaakko Tuominen 2\. Paimion Urheilijat 7.34,6 Reima Karsikas Pekka Kivelä Olavi Hedman Raimo Karsikas 3\. Helsingfors IFK 7.36,6 Ulf Ek Rainer Rönn Karl-Gustaf Kunnas Harri Jansson 4 × 1 500 m 1\. Jyväskylän Kenttäurheilijat 15.29,6 Markku Mensala Esko Rouhiainen Juha Parviainen Matti Tuura 2\. Paimion Urheilijat 15.31,8 Reijo Auvinen Raimo Karsikas Pekka Kivelä Olavi Hedman 3\. Kaipolan Vire 15.33,4 Esko Sirén Pekka Jokinen Ilpo Matilainen Jouko Kuha ===Naiset=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Hangö IK 49,7 Birgitta Roos Inger Roos Tarja Metsäruusi Marika Eklund 2\. Mäntsälän Urheilijat 50,9 Vappu Mäkelä Pirjo Wahlsten Eeva Ovaska Orvokki Manninen 3\. Vaasan Vasama 51,3 Anna Halén Maija-Liisa Limnell Raija Leino Sirkka Norrlund 3 × 800 m 1\. Turun Weikot 7.04,0 Anja Tuominen Raili Fält Marita Aaltonen 2\. Laitilan Jyske 7.15,0 Riitta Jaakola Sinikka Tyynelä Sirpa Laihonen 3\. Idrottsklubben-32 7.16,8 Kristina Berndtsson Margaretha Strandberg Ritva-Liisa Tuominen ==Lähteet== * Luokka:Viestijuoksun Suomen- mestaruuskilpailut Luokka:Turun urheilutapahtumat Luokka:Vuoden 1968 yleisurheilu
Shadows of the Dying Sun

__NOTOC__ Shadows of the Dying Sun on Insomniumin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 25. huhtikuuta 2014. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 2. Kappaleesta "While We Sleep" kuvattiin musiikkivideo.YouTube: Insomnium – While We Sleep (Offocial video) == Kappaleet == === CD 2 === Kappaleet "The Emergence", "The Swarm" ja "The Descent" ilmestyivät alun perin Ephemeral- EP:llä. == Kokoonpano == === Yhtye === * Ville Friman – kitara, puhdas laulu * Niilo Sevänen – laulu, bassokitara * Markus Vanhala – kitara * Markus Hirvonen – rummut \+ * Aleksi Munter – kosketinsoitin === Tuotanto === * Teemu Aalto – äänittäjä * Kimmo Perkkiö – äänittäjä (rummut) * André Alvinzi – miksaaja * Svante Forsbäck – masteroija * Wille Naukkarinen – grafiikka == Arvostelut == * About.com: heavymetal.about.com * Angy Metal Guy: www.angrymetalguy.com * Desibeli.net: Insomnium: Shadows of the Dying Sun Viitattu 15.12.2022. * Imperiumi.net: Imperiumi.net: Levyarvio * Kaaoszine: 6/10kaaoszine.fi * Metal Storm: 8.5/10www.metalstorm.net * The Metalithic: positiivinenwww.the- metalithic.com * Sfmedia.com: Sfmedia.com review * Soundi: * Sputnikmusic: www.sputnikmusic.com == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Insomniumin albumit Luokka:Vuoden 2014 albumit
Uumajan yliopiston taidekampus

Uumajan yliopiston taidekampus on entinen teollisuusalue Uumajanjoen varressa, joka vuosina 2009–2011 rakennettiin uudelleen Uumajan yliopiston taidekorkeakoulujen sijaintipaikaksi. Ensimmäinen alueelle sijoittuneista oppilaitoksista oli muotoilukorkeakoulu, joka aloitti toimintansa 1989 Uumajan puuhiomon vanhassa muuntamorakennuksessa. Sen kylkeen nousi Olle Qvarnströmin piirtämä muotoilukoulun uusi päärakennus. Vuonna 2005 muotoilukoulun silloinen rehtori Bengt Palmgren esitti ajatuksen yhtenäisen taidekampuksen luomisesta siirtämällä Uumajan Kuvamuseo samalle alueelle ja hakemalla oikeuksia aloittaa kaupungissa arkkitehtikoulutus. Syksyllä 2008 Balticgruppen-yhtiön säätiö kertoi sijoittavansa 36,6 miljoonaa Ruotsin kruunua taidekampuksen rakentamiseen. Saman vuoden joulukuussa yliopiston hallitus päätti sijoittaa hankkeeseen 350 miljoonaa kruunua.Pressmeddelande från Umeå universitet: Storsatsning på Konstnärligt campus – en unik kreativ miljö, 18.12.2008 . Viitattu 2.5.2014. Päätös merkitsi alkua Uumajan yliopiston arkkitehtikorkeakoulun perustamiselle. Koulu aloitti syksyllä 2009 kaupungin keskustan tullimakasiinissa ja vuotta myöhemmin pääsi muuttamaan uudisrakennukseen muotoilukorkeakoulun viereen. Taidekampukselle nousivat myös taidekorkeakoulun uudet toimitilat, ja vanhasta puuhiomosta tehtiin kulttuuri- ja taidealojen yrityshautomo. Kolmas uudisrakennus sisältää Kuvamuseon, yliopiston sivukirjaston sekä humanististen tieteiden ja uuden median kokeilulaboratorion Humlabin. Nämä rakennukset suunnitteli tanskalainen Henning Larsen Architects yhteistyössä White arkitekter -toimiston kanssa, ja ne valmistuivat 2012. Taidekampuksen viralliset avajaiset pidettiin toukokuun lopulla 2012. Myöhemmin samana vuonna valmistui vielä nelikerroksinen toimistorakennus, jonka vuokralaisia ovat Iksu, White Arkitekter, Balticgruppen, Ålö AB ja tilintarkastustoimisto PricewaterhouseCoopers. Keväällä 2014 avattiin uudistettu Sliperiet-hiomorakennus, johon tulee sijoittumaan Ruotsin ensimmäinen ”fab lab” (fabrication laboratory) uusinta tekniikkaa edustavine 3D-tulostimineen sekä laser- ja vesileikkureineen.Petra Käck: Sliperiet tar form, Umeå universitet. Viitattu 2.5.2014. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Taidekampuksen verkkosivusto *Uumajan yliopiston taidekampussivut taidekampus
Potentiaalilämpötila

Potentiaalilämpötila \theta on lämpötila, jonka ilmapaketti saa kun se siirretään tietyltä painepinnalta P kuiva-adiabaattisesti vakiopaineeseen P_{0} (yleensä 1000hPa). Potentiaalilämpötila määritellään seuraavasti: : \theta = T \left(\frac{P_0}{P}\right)^{R/c_p}, missä T on ilmapaketin lämpötila kelvineinä, R on ilman kaasuvakio ja c_p on ominaislämpökapasiteetti. Potentiaalilämpötilaa on hyödyllistä käyttää ilmakehätieteissä, koska se pysyy vakiona adiabaattisissa prosesseissa. == Stabiilisuus potentiaalilämpötilan avulla == Stabiilissa tilanteessa ympäristön potentiaalilämpötila kasvaa korkeuden funktiona, jolloin : \frac{\partial \theta}{\partial z} > 0 Neutraalissa tilanteessa ympäristön lämpötilaprofiili noudattaa kuiva-adiabaattia, eli : \frac{\partial \theta}{\partial z} = 0 Epästabiilissa tilanteessa ympäristön potentiaalilämpötila laskee korkeuden funktiona, jolloin : \frac{\partial \theta}{\partial z} < 0 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Potential temperature Luokka:Meteorologia
FN 303

FN 303 on itselataava, ei-tappava mellakka-ase, jonka valmistaja on belgialainen FN Herstal. Sen tuotanto aloitettiin vuonna 2003. Suomessa ase tunnetaan myös nimellä ”paineilmatoiminen projektiililaukaisin”. Muovirakenteisella paineilmakäyttöisellä aseella ammutaan värikuulaa muistuttavia ammuksia, joiden kantomatka on noin 70 metriä. Ne voivat maalin lisäksi sisältää myös paprikasumuttimissa käytettyä kapsaisiinia. Asetta käytetään tilanteissa, jossa etälamauttimen tai paprikasumutteen kantomatka ei riitä. Ammuksen on tarkoitus rikkoontua osuessaan kohteeseen, eikä sen pitäisi esimerkiksi lävistää ihoa. Mellakanhallinnan lisäksi FN 303:a voidaan käyttää myös villieläinten karkottamiseen. == Käyttö == FN 303 kuuluu poliisin tai armeijan varustukseen Belgiassa, Bulgariassa, Georgiassa, Libyassa, Luxemburgissa, Singaporessa, Suomessa, Turkissa ja Yhdysvalloissa. Suomen poliisi otti FN 303:n käyttöön talvella 2014, jolloin se myös esiteltiin tiedotusvälineille. Mellakkapoliisin varustuksessa FN 303 oli ensimmäistä kertaa saman vuoden vapunaattona Tampereella. == Kritiikki == Vuonna 2004 sai Yhdysvalloissa surmansa 21-vuotias Victoria Snelgrove. Hän kuoli Boston Red Sox -baseballjoukkueen ottelun jälkeen syntyneessä välikohtauksessa, jonka hillitsemiseen poliisi käytti FN 303:a. Ampujana toiminut poliisi ilmoitti tähdänneensä pulloja heittelevään mellakoitsijaan, mutta osui kuitenkin täysin sivulliseen naiseen, joka sai ammuksen silmäänsä. Victoria Snelgrove kuoli vammoihinsa 12 tunnin kuluttua. Bostonin poliisi totesi tutkimuksissaan, että aseen osumatarkkuus heikkenee olennaisesti jo 300 ammutun laukauksen jälkeen. Tapauksen johdosta muun muassa Bostonin ja Seattlen poliisilaitokset luopuivat FN 303:sta. Bostonissa varastoidut aseet tuhottiin vuonna 2007, jolloin paikallinen poliisi myös ilmoitti niiden osoittautuneen huomattavasti luultua vaarallisemmiksi ja tehokkaammiksi. Yhdysvalloissa asetta käyttävät enää vain armeijan eri yksiköt sekä meri- ja rajavartiosto. == Lähteet == Luokka:Ei- tappavat aseet
Oļegs Znaroks

Oļegs Znaroks (; s. 2. tammikuuta 1963 Ust-Katav, Neuvostoliitto) on venäläissyntyinen latvialainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Hänellä on ollut myös Saksan kansalaisuus vuodesta 2001 lähtien.http://www.eishockey.info/eishockey/del2/story/heilbronner- falken:-einbuergerung-perfekt/815 Znaroks valmensi SKA Pietaria. Hän on valmentanut myös Venäjän maajoukkuetta.http://www.ska.ru/en/club/coaches Vuoden 2018 olympiakisojen jälkeen hän siirtyi sivuun maajoukkuetehtävistä. Znaroksin isä Valeri Znarok on entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Omalla peliurallaan hän edusti Riian Dynamon lisäksi muun muassa useita saksalaisseuroja.Olegs Znaroks Elite Prospects. Viitattu 11.5.2014. Vuonna 1991 Znaroks teki sopimuksen Porin Ässien kanssa, mutta se purettiin jo ennen kauden alkua hänen käytyään Ruotsissa pelatussa harjoitusottelussa linjatuomarin kimppuun."Ässät passittaa Znarokin Riikaan", Satakunnan Kansa 31.8.1991, s. 16. Viitattu 11.5.2014. Artikkelin verkkoversio. Znaroks on pelannut Latvian jääkiekkomaajoukkueessa ja edustanut myös Neuvostoliittoa junioritasolla. Minskin MM-kisoissa 2014 hän rikkoi toimitsijakieltoa olemalla yhteydessä apuvalmentajaan radiopuhelimen välityksellä.http://www.suomikiekko.com/2014/05/vladislav-tretjak-kommentoi- ruotsalaislehtien-huijaussyytoksia-znaroksin-mikrofonitempusta/ Znaroks valmensi OAR:n olympiaurheilijoiden joukkuetta Venäjältä, joka voitti miesten jääkiekon olympiakultaa Pyeongchangin talvikisoissa 2018. == Seurat pelaajana == * Traktor Tšeljabinsk 1979–1982 * Dinamo Riika 1983–1992 * Maine Mariners 1992 * EV Landsberg 1992–1995 * HC Vítkovice 1994 * EHC Freiburg 1995–2000 * Heilbronner EC 2000–2002 == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset jääkiekkoilijat Luokka:Latvialaiset jääkiekkoilijat Luokka:Latvialaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1967

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1967 järjestettiin 15.–16. heinäkuuta Kouvolassa. ==Yleisen sarjan mitalistit== ===Miehet=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 41,8 Raimo Vilén Jarkko Tapola Kari Vauhkonen Kari Palmen 2\. Sysmän Sisu 42,7 Kari Korhonen Martti Helenius Veli Aartolahti Reijo Toivonen 3\. Jyväskylän Kenttäurheilijat 42,7 Jouko Noronen Erik Gustafsson Aki Virolainen Kauko Ketolainen 4 × 400 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 3.18,1 Matti Schmandt Pekka Juutilainen Keijo Ceder Markku Aalto 2\. Kenttäurheilijat-58 3.18,5 Tapio Raij Reijo Wastimo Sakari Sareskoski Olavi Laakso 3\. Esbo IF 3.18,8 Raino Heinonen Kaj Widbom Harry Julin Aimo Mehtonen 4 × 800 m 1\. IF Standard Purmo 7.38,6 Tore Grön Harald Lillqvist Sune Backman Olof Nyman 2\. Jyväskylän Kenttäurheilijat 7.39,9 Juha Parviainen Esko Rouhiainen Kaj Vartio Matti Tuura 3\. Helsingfors IFK 7.41,5 Kaarlo Pärnänen Rune Holmén Karl Gustaf Kunnas Rainer Rönn 4 × 1 500 m 1\. Kaipolan Vire 15.41,6 Esko Sirén Niilo Kortelainen Rauno Kotkajuuri Jouko Kuha 2\. Mäntsälän Urheilijat 15.48,6 Ensio Tanninen Rauno Mattila Ilmari Kurkivuori Tauno Wallenius 3\. Jyväskylän Kenttäurheilijat 15.56,1 Kaj Vartio Juha Parviainen Esko Rouhiainen Matti Tuura ===Naiset=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Vaasan Vasama 50,0 Raija Leino Orvokki Ojala Maija-Liisa Limnell Sirkka Norrlund 2\. Hangö IK 50,4 Inger Roos Birgitta Roos Tarja Metsäruusi Marika Eklund 3\. Kouvolan Urheilijat 51,5 Tarja Jokiniemi Tuija Päivärinne Marja-Liisa Inkilä Eeva Haimi 3 × 800 m 1\. Kuortaneen Kunto 7.01,3 Hannele Kuusela Tuula Ilkka Eeva-Liisa Kalliolahti 2\. Turun Weikot 7.12,8 Anja Tuominen Marita Koskinen Ritva-Liisa Tuominen 3\. Kouvolan Urheilijat 7.22,5 Eeva Haimi Vaula Puomisto Pirkko Ahtiainen ==Lähteet== * *Tilastopaja: TULOKSET SM-VIESTIT KOUVOLA, 15.-16.7.1967 Luokka:Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Kouvolan urheilutapahtumat Luokka:Vuoden 1967 yleisurheilu
Valtion Eläkerahasto

Valtion Eläkerahasto (VER) on Suomen valtion työntekijöiden eläkkeiden rahoitusta varten vuonna 1990 perustettu eläkerahasto. Eläkerahaston hallituksen asettaa Suomen valtiovarainministeriö, jonka rahoitusmarkkinaosasto myös valvoo rahaston toimintaa. Rahasto ei sisälly valtion talousarvioon. Vuoden 2013 lopussa rahastolla oli 22 vakituista työntekijää. Eläkkeitä ei makseta suoraan rahastosta, vaan valtiovarainministeriön antaman talousarvion suomista määrärahoista. Rahastoa käytetään vuosittaisten eläkemenojen tasoittamiseen. Valtion työntekijät ja -antajat maksavat eläkemaksujaan rahastoon, joka sijoittaa ne. Valtion eläkelaissa säädetään, että rahastosta siirretään 40 % valtion vuotuisista eläkemenoista ja että rahaston rahastointitavoitteena on 25 % valtion vuoden eläkevastuusta. Vuoden 2013 rahaston markkinahintainen pääoma oli noin 16,3 miljardia euroa, joka on 17 % eläkevastuusta. Vuoden 2006 pääoma oli 10,3 miljardia euroa. Valtion Eläkerahaston toimitusjohtaja on kauppatieteiden tohtori Timo Löyttyniemi. Vuosina 2015—2020 toimitusjohtajana toimi oikeustieteen tohtori Timo Viherkenttä. == Omistuksia == * Valtion eläkerahasto on Stockmann-konsernin yhdeksänneksi suurin osakkeenomistaja 2,28 % osuudella. == Lähteet == Luokka:Valtiovarainministeriö Luokka:Suomalaiset rahastot Luokka:Suomalaiset työeläkelaitokset
Döbelns park

Döbelns park on Uumajassa, Ruotsissa sijaitseva puisto. Se on Uumajan vanhin puisto, joka on perustettu vuonna 1865. Puisto on nimetty kenraali Georg Carl von Döbelnin mukaan, ja hänen muistomerkkinsä pystytettiin sinne vuonna 1867.. Puisto sijaitsee Östra Kyrkogatanin, Storgatanin ja Östra Strandgatanin välissä. Puisto oli aluksi nimeltään Stadsträdgården, mutta kun muistomerkki pystytettiin vuonna 1867, se sai nimekseen Döbelns park. Vuonna 1888 tulipalo tuhosi puistoa pahoin. Vuonna 1897 alkoi puiston peruskorjaus. == Historia == Alueelle rakennettiin ensimmäinen maaherrantalo 1600-luvun puolivälissä, joka poltettiin vuoden 1720 sodan aikana. Tämän myötä maaherra ja lääninhallitus pakenivat Grubben kylään Gran-nimiselle laamannitilalle. Lääninhallituksen vanha tontti ostettiin takaisin vuonna 1820. thumb|right|260px|Lava Döbelns parkissa. Vuonna 1864 puutarhan länsiosasta tehtiin kaupungin asukkaille ulkoilualue, josta tuli Döbelns park. Seuraavana vuonna siitä tehtiin englantilaistyylinen puisto, jossa on puita, pensaita, kukkaistutuksia, kiemurtelevia puistokäytäviä, pittoreskisiä lehtimajoja ja näköalapaikkoja. Vuodelta 1883 olevassa kartassa näkyy barokkityylinen puisto, jossa on suorat käytävät, joita reunustivat puistikkopuut ja nurmikot. Puisto sekä läänin hallintorakennus tuhoutuivat Uumajan tulipalossa vuonna 1888. Uusi maaherrantalo rakennettettiin kivestä, ja se valmistui vuonna 1894. Döbelns park istutettiin uudelleen vuonna 1897. Vanhojen muistiinpanojen mukaan sinne istutettiin 400 puuta, 975 koristepensasta ja 123-metrinen pensasaita sekä seitsemän kukkaistutusryhmää. Vuonna 1997 puisto kunnostettiin uudelleen vuodelta 1883 peräisin olevan puiston vanhimman kartan mukaan. Döbelns park sai nimensä kenraali Georg Carl von Döbelnin mukaan. Puistossa olevassa muistomerkissä kenraali kiittää ruotsalais-suomalaista armeijaa vuosien 1808-1809 sodan jälkeen. Döbelns parkissa on myös David Wretlingin suunnittelema Wilhelm Peterson-Bergerin pronssipatsas vuodelta 1929. == Residensparken == Döbelns parkin itäpuolella on Residensparken. Vuodelta 1899 olevassa asemakaavassa residenttipuisto on piirretty englantilaistyyliseksi. Maaherra Gustaf Rosén uudisti puistoa 1930-luvulla. Puistossa olevat tammet istutettiin vuonna 1932 ja joitakin vuosia myöhemmin myös taalainkoivuja, pylväshaapoja, valkopyökkejä, saarnia ja jalavia. Sinne istutettiin myös pensaita, kuten syreenejä, pensasangervoja, orapihlajia ja useita hedelmäpuita. Puiston eteläosaan tehtiin keittiöpuutarha ja maaherrantalon viereen istutettiin leveitä perennoita ja seinustalle villiviintä. Maaherrantalo sekä puistot ovat valtion suojakohteita ja ne omistaa ja niitä hallinnoi Ruotsin valtion kiinteistölaitos. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Uumaja Luokka:Ruotsin puistot
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1966

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1966 järjestettiin 17.–18. heinäkuuta Mäntsälässä. ==Yleisen sarjan mitalistit== ===Miehet=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Lauttasaaren Pyrintö 42,7 Jouko Peltoniemi Pauli Ny Tuomo Kujala Martti Laine 2\. Hyvinkään Tahko 42,8 Lauri Koivuneva Hannu Jokinen Seppo Jussila Martti Pullinen 3\. Skogby IK 42,9 Håkan Blomqvist Sune Kewin Bernt Söderlund Gunnar Olander 4 × 400 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 3.14,6 Matti Schmandt Pekka Juutilainen Keijo Ceder Jaakko Tuominen 2\. Kaipolan Vire 3.16,2 Teuvo Kuivaniemi Tapani Ilkka Voitto Koskinen Juhani Kotikoski 3\. Tampereen Pyrintö 3.18,3 Raimo Säde Jorma Varis Kari Pajula Erkki Kolkka 4 × 800 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 7.29,6 Paavo Hyvönen Keijo Ceder Pekka Juutilainen Jaakko Tuominen 2\. Jyväskylän Kenttäurheilijat 7.40,0 Esko Rouhiainen Markku Mensala Juha Parviainen Heikki Kainlauri 3\. Helsingfors IFK 7.40,2 Rainer Rönn Kaarlo Pärnänen Rune Holmén Karl Gustaf Kunnas 4 × 1 500 m 1\. Kaipolan Vire 15.29,2 Niilo Kortelainen Rauno Kotkajuuri Jouko Kuha Mikko Ala-Leppilampi 2\. Helsingin Kisa-Veikot 15.45,0 Jaakko Heiskari Paavo Hyvönen Pekka Juutilainen Keijo Ceder 3\. Mäntsälän Urheilijat 15.47,0 Sakari Peltomäki Ensio Tanninen Ilmari Kurkivuori Tauno Wallenius ===Naiset=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Vaasan Vasama 50,0 Maija-Liisa Limnell Orvokki Ojala Riitta Mäkynen Sirkka Norrlund 2\. Hangö IK 50,6 Inger Roos Ritva Peltonen Tarja Metsäruusi Marika Eklund 3\. Helsingin Naisurheilijat 51,1 Anna Maija Kukka Irja Savolainen Liisa Niekka Hilkka Ahlström 3 × 800 m 1\. Kuortaneen Kunto 7.04,8 Tuula Ilkka Hannele Kuusela Eeva-Liisa Kalliolahti 2\. Keuruun Kisailijat 7.23,4 Marja- Liisa Takamaa Irja Haukka-aho Sirkka Ikäläinen 3\. Helsingin Poliisivoimailijat 7.23,6 Aune Leinonen Anne Pykäläinen Kaarin Koskela ==Lähteet== * *Tilastopaja: TULOKSET SM-VIESTIT MÄNTSÄLÄ, 17.-18.7.1966 Luokka:Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 1966 yleisurheilu
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1965

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1965 järjestettiin 3.–4. heinäkuuta Raumalla. ==Yleisen sarjan mitalistit== ===Miehet=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 41,8 Seppo Kuusiola Lauri Tarasti Reijo Salonen Rainer Stenius 2\. Lauttasaaren Pyrintö 42,2 Jouko Pellosniemi Olli-Pekka Hartikainen Tuomo Kujala Seppo Auvinen 3\. Vaasan Vasama 42,9 Jussi Rauhala Tarmo Rauhala Matti Anttonen Risto Hytönen 4 × 400 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 3.17,2 Reijo Salonen Jorma Takala Keijo Ceder Pekka Juutilainen 2\. Kaipolan Vire 3.18,5 Juhani Kotikoski Tapani Ilkka Teuvo Kuivaniemi Voitto Koskinen 3\. Helsingfors IFK 3.19,7 Rolf Bäckmark Ulf- Christer Grönlund Henrik Jansson Harri Jansson 4 × 800 m 1\. Helsingin Kisa- Veikot 7.38,8 Keijo Ceder Paavo Hyvönen Reijo Järvinen Pekka Juutilainen 2\. Kaipolan Vire 7.40,8 Olavi Lintunen Tapani Ilkka Olavi Salonen Voitto Koskinen 3\. Helsingfors IFK 7.51,4 Bengt Grundfeldt Rainer Rönn Tage Dahlström Harri Jansson 4 × 1 500 m 1\. Kaipolan Vire 15.49,4 Rauno Kotkajuuri Niilo Kortelainen Esko Sirén Olavi Salonen 2\. Jyväskylän Kenttäurheilijat 15.50,0 Esko Rouhiainen Kaj Vartio Kalevi Ihaksi Heikki Kainlauri 3\. Turun Urheiluliitto 16.04,2 Erkki Nurminen Teuvo Virtanen Reijo Auvainen Simo Saloranta ===Naiset=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Helsingin Naisurheilijat 49,3 Brita Johansson Tuovi Vahtera Liisa Niekka Hilkka Ahlström 2\. Vaasan Vasama 50,6 Tiina Leinonen Orvokki Ojala Leila Nyman Sirkka Norrlund 3\. Gamlakarleby IF 51,2 Kerstin Wentus Lena Gustafsson Ulla Karjaluoto Mona-Lisa Strandvall 3 × 800 m 1\. Kuortaneen Kunto 7.19,4 Tuula Ilkka Hannele Kuusela Eeva-Liisa Kalliolahti 2\. Laitilan Jyske 7.25,4 Leena Tuominen Riitta Tamminen Sirpa Laihonen 3\. Kouvolan Urheilijat 7.30,8 Eeva Haimi Vaula Puomisto Pirkko Ahtiainen ==Lähteet== * *Tilastopaja: TULOKSET SM-VIESTIT RAUMA, 3.-4.7.1965 Luokka:Viestijuoksun Suomen- mestaruuskilpailut Luokka:Rauman urheilutapahtumat Luokka:Vuoden 1965 yleisurheilu
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1964

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1964 järjestettiin 27.–28. kesäkuuta Lahdessa. ==Yleisen sarjan mitalistit== ===Miehet=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Lahden Urheilijat 41,9 Olavi Heikkilä Aarno Musku Reijo Salonen Reijo Toivonen 2\. Turun Toverit 42,7 Eero Vihervä Pentti Rekola Jukka Palomäki Martti Sirkiä 3\. Helsingin Kisa-Veikot 43,0 Seppo Kuusiola Lauri Tarasti Heikki Jaroma Rainer Stenius 4 × 400 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 3.16,6 Seppo Kuusiola Jorma Takala Hannu Ehoniemi Pekka Juutilainen 2\. Turun Toverit 3.19,8 Kalevi Gunn Teppo Veräjänkorva Jarkko Mattila Eero Vihervä 3\. Lahden Urheilijat 3.20,0 Risto Pekkala Paavo Hyvönen Aarno Musku Reijo Salonen 4 × 800 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 7.38,9 Hannu Ehoniemi Reijo Järvinen Jaakko Tuominen Pekka Juutilainen 2\. Helsingfors IFK 7.44,6 Rainer Rönn Bengt Grundfeldt Kaarlo Pärnänen Harri Jansson 3\. Kaipolan Vire 7.46,8 Olavi Lintunen Niilo Kortelainen Voitto Koskinen Olavi Salonen 4 × 1 500 m 1\. Turun Urheiluliitto 15.54,0 Erkki Nurminen Olavi Kivimäki Simo Saloranta Reijo Takko 2\. Kaipolan Vire 15.59,4 Niilo Kortelainen Olavi Lintunen Esko Sirén Olavi Salonen 3\. Tampereen Pyrintö 16.07,6 Pekka Rantanen Aarno Tissari Jorma Virtanen Toivo Riihijärvi ===Naiset=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Helsingin Naisurheilijat 49,6 Brita Johansson Tuovi Vahtera Liisa Niekka Hilkka Ahlström 2\. Vaasan Vasama 51,4 Tiina Leinonen Riitta Mäkynen Leila Nyman Sirkka Norrlund 3\. Tampereen Urheilijat -38 51,5 Arja Koivisto Marja-Terttu Holma Pirjo Montonen Ritva Luopio 3 × 800 m 1\. Kuortaneen Kunto 7.14,0 Seija Kuha Hannele Kuusela Eeva-Liisa Kalliolahti 2\. Saarijärven Pullistus 7.31,1 Lahja Nyrönen Aira Salminen Airi Ahonen 3\. Kouvolan Urheilijat 7.41,6 Eeva Haimi Irma Kari Pirkko Ahtiainen ==Lähteet== * * Luokka:Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Lahden urheilutapahtumat Luokka:Vuoden 1964 yleisurheilu
Grön eld

Grön eld on yhdeksän metriä korkea ja 45 tonnia painava vihreä liekkimäinen lasiveistos, joka sijaitsee Uumajassa, Ruotsissa. Se on Vicke Lindstrandin suunnittelema ja sijaitsee Järnvägstorgetilla Uumajan keskusrautatieaseman edessä. Valmistuessaan vuonna 1970 se oli maailman suurin lasiveistos. == Historia == Patsaan tilauksesta vastasi aikanaan vuokra-asunto-osuuskunta HSB:n Sven Wallander, joka sai idean siihen Norrköpingissä näkemästään Prisma- veistoksesta. Rahat teokseen tulivat HSB:n taiderahastosta sekä Uumajan kunnalta. Veistoksen on suunnitellut ruotsalainen Vicke Lindstrand. Se on yksi Uumajan kuuluisimmista taideteoksista, ja valmistuessaan vuonna 1970 se oli maailman suurin lasiveistos. Se sijaitsee Järnvägstorgetilla, Uumajan keskusrautatieaseman lähellä. Yksi veistoksen rakentajista, Lennart Johansson, paljasti joulukuussa 2013, että hän piilotti veistoksen yläosaan yhdessä kahden muun opiskelijan kanssa kuvan Kiinan hallitsija Mao Zedongista. == Veistos == Veistos on valmistettu 3 000 yhdeksän millimetrin paksuisesta lasilevystä, jotka on liimattu yhteen kaksikomponenttisella liimalla, jotta se kestää sään ja tuulen. Grön eld koostuu kolmesta kierretystä lasipilarista, joka kapenee yläosassa. Pinta on epätasainen ja heijastaa luonnollista valoa, mutta se saa valoa myös pistorasiasta. == Lähteet == Luokka:Uumaja Luokka:Ruotsin patsaat ja veistokset
Titanium (kappale)

Titanium on ranskalaisen DJ:n ja musiikkituottajan David Guettan kappale, jolla laulaa Sia. Tämän Guettan viidenneltä, Nothing but the Beat -studioalbumilta julkaistun kappaleen sanoittivat Sia Furler, Guetta, Giorgio Tuinfort ja Afrojack. Kappaleen tuotannosta vastasivat Guetta, Tuinfort ja Afrojack. "Titanium" julkaistiin digitaalisesti ladattavana albumin ensimmäisenä promosinglenä 8. elokuuta 2011. Se julkaistiin albumin neljäntenä virallisena singlenä joulukuussa 2011. Kappaleella lauloi alun perin yhdysvaltalaisartisti Mary J. Blige, jonka versio vuoti nettiin heinäkuussa 2011. "Titanium" on balladi joka on sekoitus housea, poppia ja urban-dancea. Kappaleen sanat kertovat sisäisestä kestävyydestä. Sian esittämiä sanoituksia verrattiin Fergien vastaaviin ja musiikkia verrattiin Coldplayn kappaleisiin. Kriitikot suhtautuivat kappaleeseen myönteisesti ja kutsuivat sitä yhdeksi Nothing but the Beatin standout-kappaleeksi. "Titanium" saavutti listasijoituksia kymmenen parhaan joukosta lukuisissa valtioissa, kuten Australiassa, Itävallassa, Tanskassa, Suomessa, Ranskassa, Saksassa, Unkarissa, Irlannissa, Italiassa, Alankomaissa, Uudessa-Seelannissa, Norjassa, Espanjassa, Ruotsissa, Sveitsissä ja Yhdysvalloissa. Britanniassa kappale pääsi singlelistan kärkeen, ja siitä tuli Guettan viides ja Sian ensimmäinen kyseisen listan ykkössijan saavuttanut kappale. Titaniumin musiikkivideo julkaistiin 21. joulukuuta 2011, mutta Guetta ja Sia eivät itse esiinny videolla. Sen sijaan video keskittyy Ryan Leen näyttelemään nuoreen poikaan, jolla on yliluonnollisia voimia. "Titanium" vedettiin muiden kappaleiden ohella Yhdysvaltain radioasemilta Newtownin kouluammuskelun jälkeen. Madison Bailey on tehnyt Titaniumista tunnetun coverkappaleen.https://www.youtube.com/watch?v=PGoCtJzPHkU == Kappaleet == *Digitaalinen EP #"Titanium" (feat. Sia) [Alesso Remix] – 6:43 #"Titanium" (feat. Sia) [Nicky Romero Remix] – 5:40 #"Titanium" (feat. Sia) [Arno Cost Remix] – 7:02 #"Titanium" (feat. Sia) [Gregori Klosman Remix] – 6:23 #"Titanium" (feat. Sia) [Extended Version] – 5:12 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2011 kappaleet Luokka:David Guettan kappaleet Luokka:Sian kappaleet
Iltamat

Iltamat ovat kyläkunnittain järjestettyjä tai jonkin järjestön kuten nuorisoseuran organisoimia ohjelmallisia illanviettotilaisuuksia. Erityisenä kohderyhmänä ja järjestäjinä ovat perinteisesti olleet kylän nuoret aikuiset. Iltamia on järjestetty talkoovoimin esimerkiksi seurantaloilla. Nimitystä on käytetty myös eräistä esimerkiksi osakuntien järjestämistä tilaisuuksista. Iltamien ohjelmaan sisältyy järjestäjästä ja mahdollisesta teemasta riippuen puheita, yhteislaulua, runonlausuntaa, voimisteluesityksiä sekä tanssia. Iltamatilaisuuksia käytetään yhdistysten varainkeruukeinona ja siksi niiden yhteydessä on yleensä maksullinen kahvitarjoilu. Esimerkiksi helmikuussa 1933 ilmoitettiin iltamista Helsingissä seuraavasti: Iltamatoiminta oli vielä sotien jälkeisinä vuosina vilkasta. Urho Kekkonen mainitsee nimimerkkikirjoituksessaan vuonna 1954 tilastotiedon 11 000 iltamatilaisuudesta vuodessa. Tilastoja kertyi, koska iltamien järjestäminen vaati viranomaisluvan. Liikenneyhteyksien kehittymisen, kaupungistumisen ja television yleistymisen, yleisesti individualistisemman elämäntavan, myötä iltamista on tullut harvinaisia. Joillakin paikkakunnilla iltamia järjestetään nykyäänkin. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Onnenmuruja-iltamat Kiihtelysvaaran suojapirtillä 22.2.2013 (Youtube) Luokka:Järjestöt Luokka:Vapaa-ajan tapahtumat
Chillagoe

Chillagoe,Brian Williams:Utopia Dreaming, The Courier-Mail 23.12.2000. Viitattu 6.5.2014. suomalaislähteissä Chillagoa, oli Matti Kurikan vuonna 1900 Australian Queenslandiin perustama suomalaisten siirtolaisten ihanneyhteisö, oikeastaan vain Chillagoen kaivoskaupungin liepeillä sijainnut tilapäinen telttaleiri, joka jäi muutaman kuukauden mittaiseksi. Chillagoen taustalla oli Kurikan idea teosofis-sosialistisesta ihanneyhteisöstä jossakin Suomen ulkopuolella, ja Chillagoe oli hänen ensimmäinen edes jotenkin toteutunut hankkeensa ennen Sointulaa ja Sammon Takojia. Kurikka sai ajatuksen perustaa ihanneyhteisönsä Queenslandin osavaltioon, joka tuohon aikaan värväsi aktiivisesti siirtolaisia maksamalla heidän laivamatkansa Lontoosta Australiaan. Kurikka sai houkutelluksi Suomesta mukaansa viisi poikamiestä ja yhden perheellisen miehen, tämän vaimon ja heidän kolme lastaan. Lokakuussa 1899 he saapuivat perille, ja Matti Kurikka otettiin vastaan tärkeänä henkilönä, jota haastateltiin sikäläisiin lehtiin. Queenslandiin saapui nopeasti yhteensä 175 suomalaista, joista 78 luetaan Kurikan kannattajiksi. Tulijat kuitenkin pettyivät pian paikallisiin olosuhteisiin, ja australialaiset puolestaan pitivät suomalaisia laiskoina, kielitaidottomina ja liian työväenhenkisinä niin, että lopettivat heidän värväyksensä. Vuoden 1900 alussa Matti Kurikka ja 15 muuta miestä lähtivät Queenslandin pohjoisosan sisämaassa sijaitsevaan Chillagoeen raivaamaan metsää tulevan junaradan tieltä. Mukaan tuli myöhemmin muitakin suomalaisia, ja enimmillään heitä oli eri lähteiden mukaan noin 30 tai jopa 80.Teuvo Peltoniemi: Kohti parempaa maailmaa – suomalaisten ihannesiirtokunnat 1700-luvulta nykypäivään. Otava 1985, ks. Jaakko Lyytinen: Satumaata etsimässä, Suomalaiset utopiayhteisöt, Helsingin yliopisto. Viitattu 2.5.2014. Tarkoitus oli metsänraivauksella ja ratapölkkyjen teolla rahoittaa tuleva ihanneyhteisö, joka perustettaisiin meren rannalle. Raskaaseen työhön tottumattomat suomalaiset joutuivat kuitenkin pettymään urakan huonouteen, työnantajan mielivaltaan, hyttysiin, kaatosateisiin ja kuumuuteen. Pian myös keskinäiset riidat aiheuttivat sen, että ryhmä hajosi eri puolille Australiaa. Moni heistä alkoi viljellä sokeriruokoa Nambourin lähellä Brisbanesta pohjoiseen, jonne syntyi Finbury- nimen saanut pieni suomalaisyhteisö. Matti Kurikka lähti vain 10 kuukauden Australiassa olon jälkeen Kanadaan perustamaan Sointulaa, ja Pohjois- Amerikkaan suuntasi moni muukin Chillagoen telttaleirissä työskennellyt. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Craig Cormick: Kurikka’s Dream, The True Story of Matti Kurikka, Socialist, Utopian and Dreamer, Simon & Schuster 2000. ISBN 9780731810246. Luokka:Suomalaisen siirtolaisuuden historia Luokka:Queensland
Turn Me On (kappale)

Turn Me On on ranskalaisen DJ David Guettan kappale hänen viidenneltä, Nothing but the Beat -studioalbumiltaan. Kappaleen sanoitukset esittää trinidadilais- yhdysvaltalainen artisti Nicki Minaj, jonka toinen studioalbumi Pink Friday: Roman Reloaded sisältää kappaleen bonuskappaleena sen deluxe-versiossa. Kappaleen sanoittivat Ester Dean, David Guetta ja Giorgio Tuinfort, jonka räppiosuuden on sanoittanut Minaj ja se kertoo sanoituksiltaan riippuvuudesta. Kappale on saanut vaihtelevia vastaanottoja ristiriitaisista myönteisiin. Se on valittu Nothing but the Beat-albumin viidenneksi viralliseksi singleksi. Kappale pääsi Yhdysvaltain Top 40/Mainstream ja Rhytmic radion listoille 13. joulukuuta 2011. Kappaleen remiksejä sisältävä EP julkaistiin kansainvälisesti tammikuussa 2012 ja Yhdysvalloissa sekä Kanadassa helmikuussa 2012. Kappale myös pitää yllä Guettan parhaiten Yhdysvaltain listoilla sijoittuneen singlen titteliä yhdessä "Without Youn kanssa, joka myös saavutti neljännen sijan Billboard Hot 100 -listalla. Kappaletta on laajalti käytetty WWE WrestleMania XXVIII:n mainostamisessa. Syyskuussa 2012 kappaletta oli Yhdysvalloissa myyty jo 2 337 000 kopiota. == Kappaleet == * Digitaalinen lataus - EPTurn Me On (Feat.Nicki Minaj) [Remixes]: David Guetta: MP3 Downloads. Amazon.com. # "Turn Me On" (Michael Calfan Remix) – 5:43 # "Turn Me On" (David Guetta & Laidback Luke Remix) – 5:08 # "Turn Me On" (Sidney Samson Remix) – 5:54 # "Turn Me On" (JP Candela Remix) – 7:02 # "Turn Me On" (Sabastien Drums Remix) – 6:19 # "Turn Me On" (Extended Versio) – 4:37 == Lähteet == Luokka:Vuoden 2011 kappaleet Luokka:David Guettan kappaleet Luokka:Nicki Minajin kappaleet
Chencho Gyeltshen

Chencho Gyeltshen (s. 5. lokakuuta 1996) on bhutanlainen jalkapalloilija, joka edustaa maansa pääsarjassa pelaavaa Yeedzin FC:tä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu myös Bhutanin jalkapallomaajoukkueeseen, jonka riveissä hän on pelannut seitsemän ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hänen veljensä Yeshey Gyeltshen pelaa myös Bhutanin maajoukkueessa. == Lähteet == * http://www.national-football-teams.com/player/45880/Chencho_Gyeltshen.html Luokka:Bhutanilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eyþór Ingi Gunnlaugsson

Eyþór Ingi Gunnlaugsson (s. 29. toukokuuta 1989) on islantilainen laulaja- lauluntekijä, joka edusti maataan vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Ég á líf”. Se oli maan ensimmäinen islanninkielinen edustuskappale sitten vuoden 1997. Hän pääsi toisesta semifinaalista finaaliin, jossa hän sijoittui 47 pisteellään sijalle 17. Hän on julkaissut yhden albumin. Eyþór meni naimisiin Soffía Ósk Guðmundsdóttirin kanssa heinäkuussa 2013. Hänellä on lukivaikeus ja ADHD. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Islantilaiset laulajat Luokka:Islannin euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2013 euroviisuedustajat Luokka:Laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Putikon rautatieasema

Putikon rautatieasema (, ratakm 520+902) on lakkautettu rautatieasema rataosalla Huutokoski–Parikkala Savonlinnan kaupungissa, entisessä Punkaharjun kunnassa, Putikon kylässä. Asema Putikkoon valmistui vuonna 1906 rataosalle Elisenvaara–Savonlinna. Rautatieaseman ohittaa yksi raide. Asema on rakennettu yliarkkitehti Bruno Granholmin V-luokan C-tyypin piirustusten mukaan. Asema on lähes alkuperäisessä ulkoasussaan. Koko aseman pihapiiri rakennuksineen on asemakaavassa suojeltu ja kunnostettu. Putikon asema kuuluu Museoviraston määrittelemään valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön. Henkilöliikenne asemalla lakkautettiin 1. tammikuuta 1990 ja tavaraliikenne vuonna 2000. Liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 3. kesäkuuta 2007. Asemalla on toiminut vuodesta 1986 lähtien T:mi Saviseppä. Yrittäjä Hannu Sairanen osti aseman valtiolta vuonna 1998 ja nimesi sen Brunolan tilaksi. Aseman läheisyydessä sijaitsee Putikon saha -niminen tasoylikäytävä. == Katso myös == * Putikon junaturma == Lähteet == Luokka:Etelä-Savon lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Punkaharju Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Savonlinnan rautatieliikennepaikat
Nigel Stepney

Nigel Stepney (14. marraskuuta 1958 – 2. toukokuuta 2014 Ashford, Kent) oli brittiläinen Formula 1 -mekaanikko, joka aloitti uransa F1:sten parissa vuonna 1977 Shadow-tallissa. Myöhemmin hän toimi muun muassa Benetton Formulan ja Scuderia Ferrarin mekaanikkona. Hän loukkasi nilkkansa pahasti Espanjan GP:ssä 2000 Ferrarin mekaanikkona, kun Michael Schumacher ajoi hänen päälleen. Stepney tunnetaan parhaiten Formula 1:n vakoiluskandaalista (tunnetaan myös nimellä Stepneygate) vuonna 2007, jolloin hän vuosi tietoja McLarenille. Hän sai myöhemmin lähteä Ferrarilta. Hän kuoli auto-onnettomuudessa toukokuussa 2014. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset henkilöt Luokka:Formula 1 -tallien työntekijät Luokka:Ferrarin henkilöstö Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Irlannin vapaaehtoisjoukot

Irlannin vapaaehtoisjoukot () oli Irlannissa vuonna 1913 perustettu puolisotilaallinen järjestö, jonka irlantilaisnationalistit loivat vastapainoksi Irlannin itsehallintoa vastustaneiden unionistien hieman aiemmin perustamille Ulsterin vapaaehtoisjoukoille. Vapaaehtoisjoukot perustettiin 25. marraskuuta 1913 Dublinissa. Yllykkeenä perustamiselle oli Eoin MacNeillin Gaelic Leaguen lehdessä An Claidheamh Soluisissa julkaisema artikkeli ”The North Began”. Siinä hän vaati nationalisteja järjestäytymään voidakseen puolustaa home rulea samaan tapaan kuin unionistit olivat järjestäytyneet vastustamaan sitä. Irlannin vapaaehtoisjoukkojen perustamisen salaisena taustavaikuttajana toimi vallankumouksellinen Irlannin tasavaltalaisveljeskunta (IRB), joten maltillisen home rule -liikkeen johtaja John Redmond oli aluksi haluton tukemaan sitä. Kesäkuussa 1914 puolet vapaaehtoisjoukkojen johtavan neuvoston paikoista annettiin kuitenkin Redmondin tukijoille, jolloin hän muutti suhtautumistaan. Noihin aikoihin järjestön jäsenmäärä oli kohonnut 160 000:een.The Irish Volunteer Force/Irish Republican Army (IRA) BBC 2009. Viitattu 2.5.2014. Kun Ulsterin vapaaehtoisjoukot olivat huhtikuussa 1914 järjestäneet itselleen suuren asetoimituksen ulkomailta, myös Irlannin vapaaehtoisjoukot päättivät aseistautua. Heinäkuussa 1914 Howthiin saapui salaa 1 000 kivääriä ja 29 000 patruunaa käsittänyt aselasti, mutta määrät olivat vaatimattomia unionistien asehankintojen rinnalla.Mike Cronin: A History of Ireland, s. 181, 185. Palgrave 2001. Irlannin vapaaehtoisjoukot hajosivat kahtia syyskuussa 1914 ensimmäisen maailmansodan syttymisen seurauksena, kun Redmond kehotti sen jäseniä liittymään Britannian armeijaan. Redmondin kannattajat, jotka muodostivat enemmistön vapaaehtoisjoukkojen jäsenistä, erosivat ja perustivat oman National Volunteers (Kansalliset vapaaehtoisjoukot) -nimisen järjestönsä. Noin 35 000 – 40 000 värväytyi vapaaehtoisina brittiarmeijaan. Irlannin vapaaehtoisjoukkoihin jäi tällöin militanteista nationalisteista koostunut vähemmistö, jonka IRB:n sotilasneuvosto onnistui soluttamaan tarkoituksenaan tehdä siitä itselleen välineen suunnittelemaansa aseelliseen kapinaan. Jäsenmäärä romahti pariin tuhanteen, mutta kasvoi vuoteen 1916 mennessä 15 000:een. Huhtikuun 1916 pääsiäiskapinassa kapinallisten pääjoukko muodostui Irlannin vapaaehtoisjoukkojen jäsenistä – heitä oli noin 1 300 kaikkiaan 1 600:sta kapinallisesta. Loput kuuluivat pääasiassa Irlannin kansalaisarmeijaan (ICA). Vuonna 1919 Irlannin vapaaehtoisjoukkojen entiset jäsenet muodostivat Irlannin tasavaltalaisarmeijan (IRA). ==Lähteet== Luokka:Irlannin historia Luokka:Puolisotilaalliset järjestöt
Pan-pan

Pan-pan on kansainvälisessä radioliikenteessä käytettävä kutsu, joka tarkoittaa pakkotilaa. Pan-pan-termi on erillinen mayday-termistä, joka tarkoittaa hätätilaa. Pan-pan-termiä käytetään, kun laivaan, lentokoneeseen tai muuhun kulkuvälineeseen tai sen matkustajiin ei kohdistu välitöntä uhkaa, mutta pakkotilaan tulee kuitenkin pian reagoida. Pan-pan ilmaisee mahdollisille pelastajille että on turvallisuusongelma (hätäpalveluille ja muille alueen kulkuvälineille), mutta ”mayday” ilmaisee esimerkiksi koneen putoamisen tai uppoamisen tapahtuvan juuri nyt ja pelastusavun tarpeen olevan välitön. == Lähteet == Luokka:Ilmailu Luokka:Merenkulku Luokka:Palo- ja pelastustoimi Luokka:Tietoliikenne
Vänortsparken

Vänortsparken on Uumajassa, Ruotsissa sijaitseva puisto. Sen eteläpuolella sijaitsevat Storgatan sekä Uumajan kaupunginkirkko, idässä Östra Kyrkogatan ja pohjoisessa Kungsgatan. Puiden istuttaminen puistoon aloitettiin vuonna 1851. Vuonna 1888 puisto paloi pahoin tulipalossa. Puiston niminä olivat käytössä ennen vuotta 1985 Skolparken ja Kyrkotorget. Vuonna 1985 puisto laitettiin perusteellisesti uusiksi, ja samalla sen nimi muutettiin Vänortsparkeniksi. Puistossa on kulhonmuotoinen nurmialue, jota ympäröivät pensaat ja puut. Puiston läpi kulkee keinotekoinen puro sekä kolme siltaa. Nurmialuetta käytetään säännöllisesti erilaisiin tapahtumiin, kuten ulkona voimistelemiseen. == Historia == Varhaisina aikoina Uumajan kaupungin hengellisen ja hallinnollisen keskustan muodostivat lääninhallintokeskuksen, kirkon sekä Vänortsparkenin alue. Vänortsparkenin nykyinen tontti on ollut aina avoin paikka. 1700-luvun puolivälissä tontti toimi aukiona ja mahdollisesti ryytitarhana. Sen idän puoleiselle tontille rakennettiin vuonna 1810 Trivialskolan, josta tuli myöhemmin tyttöjen alkeisoppilaitos. Se toimi vuoteen 1888 saakka, jolloin Uumajassa oli suuri tulipalo. Tulipalon jälkeen rakennettiin uusi kolmikerroksinen yläkoulu, Mimerskolan, joka valmistui vuonna 1900. Sen suunnitteli Johan Nordqvist. Koulua laajennettiin Skolgatanin suuntaan kahteen otteeseen 1900-luvun alkupuolella. Vuonna 1851 kaupunkiin perustettiin yhdistys edistämään puiden istuttamista yleisille paikoille. Siitä tuli myöhemmin puutarhayhdistys, jonka tehtävä oli kylvää Kyrkotorgetille (Kirkkotori) nurmikkoa ja istutuksia vuonna 1858. Molemmat, kirkkotori sekä koulupuisto täytettiin istutuksilla vuonna 1861. Puisto toimi myös jalkapallokenttänä siihen saakka, kunnes Gammliavallen perustettiin vuonna 1925. Puistoa on kutsuttu myös Skolparkeniksi (Koulupuisto), koska sitä ympäröivissä kortteleissa oli näihin aikoihin useita kouluja. Vuonna 1985 puisto muutettiin ystävyyskuntapuistoksi, eli Vänortsparkeniksi. Siellä on oma paikka kaikille Uumajan ystävyyskunnille, eli Tanskan Helsingørille, Suomen Vaasalle, Venäjän Petroskoille, Norjan Harstadille, Saksan Würzburgille ja Kanadan Saskatoonille. Kungsgatanin suunnassa, puiston luoteiskulmassa, on Ante Dahlstedtin suunnittelema maapalloa esittävä Tellus-niminen taideteos. Se on hitsattua kuparipeltiä, jossa lukee: ”edistäköön kaupunkiemme välinen ystävyys ja ymmärrys rauhaa ja vapautta maapallollamme”. Puistossa kasvaa myös Ruotsin kaupunginpuutarhurien istuttama Uumajan oma kansallispuu, Betula verrucosa, joka on taalainkoivu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vänortsparken Luokka:Uumaja Luokka:Ruotsin puistot
Johan Wilhelm Rosenborg

Johan Wilhelm Rosenborg (6. huhtikuuta 1823 Pernaja – 13. heinäkuuta 1871 Rönnskär) oli suomalainen juristi ja professori. Rosenborgin vanhemmat olivat laivuri Johan Erik Rosenborg ja Lovisa Amalia Bastman. Rosenborgin puoliso vuodesta 1870 oli Maria Alexandroff (k. 1928). Rosenborg valmistui filosofian kandidaatiksi 1847, lakitieteen kandidaatiksi 1854 ja lakitieteen lisensiaatiksi (tohtoriksi) 1857, väitöskirjan aiheenaan Om inskränkningar uti dispositionsrätten öfver hemman (1856). Kameraali- ja politialainopin sekä valtio-oikeuden dosentti Rosenborgista tuli 1858, tutkimuksella Om fattigdomen och fattigvården in Finland, joka suomennettiin 1863. Samojen alojen professori Helsingin yliopistoon hänestä tuli 1860, tutkimuksella Bidrag till jordbeskattningens historia i Finland i medlet af sextonde seklet. Rosenborgin huomattavin teos oli silti hänen vuoden 1863 luentojensa pohjalta samana vuonna julkaistu Om riksdagar, joka lienee osaltaan vaikuttanut uudelleen koolle kutsuttujen valtiopäivien toimintaperiaatteisiin. Siitä oli hyötyä myös vuoden 1865 perustuslakikomitealle, jonka tehtävänä oli laatia uusi valtiopäiväjärjestys. Rosenborg oli itsekin komitean jäsen, samoin kuin vuoden 1863 valtiopäiville esityksiä valmistelleen komitean jäsen ja mainittujen valtiopäivien talousvaliokunnan sihteeri. Vuoden 1867 valtiopäivillä Rosenborg oli perustuslakivaliokunnan sihteeri. Vuosina 1868–1871 hän taas oli Suomen Pankin valtuusmies. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Viitattu 2.5.2014. Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1871 kuolleet
Argon maanvyöry

Argon maanvyöry tapahtui 2. toukokuuta 2014 Argon piirikunnassa Koillis- Afganistanissa Badahšanin maakunnassa. Maanvyöry tapahtui syrjäisellä ja vuoristoisella seudulla. Arviot kuolleiden määrästä vaihtelivat sadoista muutamiin tuhansiin. Noin tuhat taloa vaurioitui, 300 niistä jäi suoraan mutavyöryn alle. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2014 luonnonmullistukset Luokka:Onnettomuudet Afganistanissa Luokka:2000-luvun maanvyöryt
Black and Tans

Black and Tans (”mustaruskeat”) oli nimitys vapaaehtoisille apupoliiseille, joita britit värväsivät Irlannin itsenäisyyssodan aikana tammikuun 1920 ja heinäkuun 1921 välisenä aikana Irlannin kuninkaallisten poliisivoimien avuksi taistelemaan varsinkin Irlannin tasavaltalaisarmeijan (IRA) iskuja vastaan. Joukkojen nimi tuli niiden käyttämistä epätavallisista univormuista, joihin kuului poliisin takki ja khakikankaiset sotilashousut; väriyhdistelmän katsottiin muistuttavan tunnettujen irlantilaisten ajokoirien väritystä. Improvisoituja asuja käytettiin, koska apujoukoille ei riittänyt tavallisia poliisiunivormuja. Huomattava osa Irlannin vanhoista poliisivoimista oli eronnut aiemmin tasavaltalaisten kannustamana, joten heidät korvattiin tilapäisillä apuvoimilla. Kyse oli pääosin työtä vailla olleista ensimmäisen maailmansodan veteraaneista, jotka ryhtyivät apupoliiseiksi vaatimatonta palkkaa vastaan.Black and Tan Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 2.5.2014. Black and Tans -joukot tunnettiin ankarista ja julmista vastatoimistaan. Kun IRA surmasi 21. marraskuuta 1920 niin sanotun verisunnuntain yhteydessä 11 brittivakoojiksi epäiltyä englantilaista, Black and Tans -joukot vastasivat hyökkäämällä Dublinin Croke Parkissa järjestettyyn jalkapallo-otteluun, jossa ne surmasivat 12 irlantilaista siviiliä ja haavoittivat 60:tta. Black and Tans -joukot tulivat tiensä päähän, kun Irlannin kuninkaalliset poliisivoimat lakkautettiin vuonna 1922. ==Lähteet== Luokka:Irlannin historia Luokka:Poliisitoimi Luokka:Puolisotilaalliset järjestöt
Dolores Gray

Dolores Gray (7. kesäkuuta 1924 Chicago, Yhdysvallat – 26. kesäkuuta 2002 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän oli kahdesti ehdolla Parhaan musikaalin naispääosan Tony-palkinnon saajaksi, saaden kerran tämän palkinnon Here's That Rainy Day -kappaleesta. Hänen uransa alkoi kabareetaiteilijana ravintoloissa ja yökerhoissa San Franciscossa 1940-luvun alussa ja vuonna 1945 hän esiintyi omassa radio-ohjelmassaan. Grayn "löysi" muusikko Rudy Vallee, joka toi tämän esiintymään ohjelmaansa. Uransa aikana Gray esiintyi lukuisissa elokuvissa, Broadway-musikaaleissa. Hän oli aviossa liikemies Andrew J. Crewolinin kanssa vuodesta 1966, Crewolinin kuolemaan 1992 saakka. Hän kuoli Manhattanilla, New Yorkissa sydäninfarktiin, 78-vuotiaana, vuonna 2002. == Valikoitu filmografia == * Naisen valta, 1944 * It's Always Fair Weather, 1955 * Kismet, 1955 * The Opposite Sex, 1956 * Designing Woman, 1957 == Aiheesta muualla == * Dolores Gray Internet Broadway Databasessa * Dolores Gray Internet Movie Databasessa Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat
Kemijoen piiri

Kemijoen piiri () on entinen piiri Karjalan tasavallan alueella. Piiri perustettiin vuonna 1927, jolloin siihen yhdistettiin aiemmista volosteista eli kunnista koko Usmana, lähes koko Paanajärvi, puolet Voijärvestä ja osa Ponkamasta.Vuosikirja 1928, s. III–VI (Yleisiä huomautuksia) Piirin pinta-ala oli 7 295 km², ja siihen kuului 36 kylää. Vuosikirja 1928, s. 2–3 (Pinta-ala, hallinnollinen jako ja väkiluku piireittäin) Piirissä oli 5 kyläneuvostoa: Usmanan, Vuokšjärven, Kurjen, Paanajärven ja Voijärven kyläneuvostot. Piirin keskuksena toimi Usmanan kylä. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 2 275 asukasta, joista 151 oli venäläisiä, 2 110 karjalaisia, 5 suomalaisia ja 9 muita kansallisuuksia. Jo vuonna 1933 piiri oli lakkautettu ja sen alue jaettu Uhtuan piirin ja Kemin piirin kesken. Kurjen ja Paanajärven kyläneuvostot olivat tuolloin osa Uhtuan piiriä ja muut kyläneuvostot kuuluivat Kemin piiriin. Nimensä piiri sai sen halki virranneesta Kemijoesta. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Karjalan tasavallan entiset piirit
Mensa (täsmennyssivu)

Mensa tarkoittaa seuraavia asioita: * Mensa, älykkyystestejä tekevä kansainvälinen järjestö * Pöytävuoren tähdistön latinalainen nimi * säilyketehdas Mensa, entinen suomalainen elintarviketehdas. * mensa eli alttarilevy, alttaria kattava rakenne