EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Matilde Capuis

Matilde Capuis (1. tammikuuta 1913 Napoli – 31. tammikuuta 2017 Torino) oli italialainen säveltäjä ja pianisti. Hän opiskeli Venetsiassa sekä Firenzessä ja osallistui Accademia Chigianan mestarikursseille Sienassa. Hän muodosti esiintyjänä duon sellisti U. A. Scabian kanssa. Hän tuli useaan otteeseen palkituksi omilla sävellyksillään, muun muassa naissäveltäjien kansainvälisessä Rubinstein-kilpailussa Buenos Airesissa 1962. Capuisin teosten joukossa ovat sinfonia g-mollissa, Leggenda per la Notte di Natale jousille, viulusonaatti g-mollissa, sellosonaatti c-mollissa ja Fiaba Armoniosa pianolle.The New Grove Dictionary of Women Composers (toimittaneet Julie Anne Sadie ja Rhian Samuel; The Macmillan Press Limited, 1994) ISBN 0-333-515986 Hän sävelsi myös paljon lauluja.Furore-Verlag: 100. Birthday Matilde Capuis Capuis toimi vuodesta 1969 sävellyksen ja musiikin teorian professorina Torinon Giuseppe Verdi -konservatoriossa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1983. == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet italialaiset
Ykkösen kausi 1994

Ykkösen kausi 1994 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin 14 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjasta nousivat suoraan Veikkausliigaan Helsingin Ponnistus ja Vaasan Palloseura. Neljä viimeistä joukkuetta putosivat suoraan Kakkoseen. Kauden kokonaisyleisömäärä oli 66 610 katsojaa. ==Sarjataulukko== == Yleisömäärät == Seura Ottelut Yleisömäärä Yleisökeskiarvo VPS 13 13 755 1058 Inter 13 7 104 546 KTP 13 6 455 497 KePS 13 4 877 375 BK-IFK 13 4 619 355 Kultsu 13 4 496 346 KajHa 13 4 094 315 KPV 13 3 892 299 Ponnistus 13 3 851 296 P-Iirot 13 3 234 249 PIF 13 3 121 240 KontU 13 2 701 208 Reipas 13 2 468 190 FC 1991 13 1 943 149 Yhteensä 182 66 610 366 Jalkapallokirja 1995 ==Parhaat maalintekijät== 15 maalia *Mika Riutto, Reipas 14 maalia *Kimmo Savolainen, KePS 12 maalia *Michael Puisto, BK-IFK *Tero Forss, Inter Turku *Samuli Lindelöf, Inter Turku *Marko Harju, KajHa *Miikka Kajander, PIF 11 maalia *Peter Sampo, FC Kontu *Marko Härmä, KTP *Marko Niiranen, Reipas ==Lähteet== Luokka:Ykkösliigan kaudet Luokka:Jalkapallosarjojen kausi 1993–1994/1994
Asessorin naishuolet

Asessorin naishuolet viittaa seuraaviin: * Asessorin naishuolet, Agapetuksen romaani vuodelta 1935 * Asessorin naishuolet, Toivo Särkän ja Yrjö Nortan ohjaama elokuva vuodelta 1937 * Asessorin naishuolet, Lasse Pöystin ohjaama elokuva vuodelta 1958
Kakkosen kausi 1994

Kakkosen kausi 1994 oli Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin neljässä 12 joukkueen lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat nousivat suoraan Ykköseen. Sijalle 10 ja sitä huonommin sijoittuneet putosivat suoraan Kolmoseen. Ykköseen nousivat K-Team Hämeenlinnasta, Rakuunat Lappeenrannasta, PP-70 Tampereelta ja GBK Kokkolasta. Etelälohkon Vantaan Pallo-70 keskeytti sarjan. ==Etelälohko== ==Itälohko== ==Länsilohko== ==Pohjoislohko== ==Lähteet== Luokka:Kakkosen kaudet Luokka:Jalkapallosarjojen kausi 1993–1994/1994
Lamman laivaonnettomuus 2012

thumb|Sea Smooth törmäyksen jälkeen. Lamman laivaonnettomuus tapahtui 1. lokakuuta 2012, kun kaksi laivaa törmäsi Hongkongissa lähellä Lamman saarta. Toisessa laivassa oli paikallisen energiayhtiön työntekijöitä perheenjäsenineen, kun taas toinen alus oli vuoroliikenteessä ollut lautta. Onnettomuudessa sai surmansa 39 ihmistä. Kymmeniä ihmisiä loukkaantui, ja yli sata joutui sairaalaan hoidettavaksi. Kaikki kuolleet olivat energiayhtiön työntekijöitä kuljettaneesta aluksesta. Onnettomuuden jälkeen seitsemän ihmistä pidätettiin epäiltyinä ihmishenkien vaarantamisesta. Onnettomuudessa osallisina olleet alukset olivat nimeltään Sea Smooth ja Lamma IV. Törmäyksestä ei nostettu syytteitä. Onnettomuus oli tuhoisin merellä tapahtunut onnettomuus Hongkongissa sitten vuoden 1971 onnettomuuden, jossa kuoli 88 ihmistä. == Lähteet == Luokka:Laivaonnettomuudet Luokka:Onnettomuudet Hongkongissa Luokka:Vuoden 2012 onnettomuudet Luokka:Uudet territoriot
Eva Kuhlefelt-Ekelund

Eva Kuhlefelt-Ekelund (5. syyskuuta 1892 Loviisa – 7. elokuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.. ==Henkilöhistoria== Kuhlefelt-Ekelund tuli ylioppilaaksi Helsingin Nya svenska samskolanista vuonna 1910 ja opiskeli arkkitehdiksi Teknillisessä korkeakoulussa, josta hän valmistui vuonna 1916. Naimisiin hän meni toisen arkkitehdin, Hilding Ekelundin, kanssa vuonna 1920. Saatuaan valtion stipendin Kuhlefelt-Ekelund jatkoi opiskelua Tukholmassa vuosina 1919–1921. Hän teki myös opintomatkoja muihin maihin kuten Italiaan, Ranskaan ja Pohjoismaihin. Kuhlefelt-Ekelund työskenteli valmistuttuaan Helsingissä ja Tukholmassa eri arkkitehtitoimistojen palveluksessa. Hän myös kartoitti ja dokumentoi ruotsalaisten kartanoiden ja linnojen puutarhoja toisen suomalaisen arkkitehdin, Elsi Borgin, kanssa. Vuonna 1930 tämän työn pohjalta julkaistiin heidän tekemiään piirustuksia sisältävä kirja Svenska Trädgårdskonsten. Miehensä kanssa Kuhlefelt-Ekelund perusti yhteisen suunnittelutoimiston Helsinkiin 1927. ==Toiminta arkkitehtina== Riitta Kormano: Sotamuistomerkki Suomessa, s. 114. Turun yliopisto 2014. Kuhlefelt- Ekelund teki uraauurtavaa työtä erityisesti pientalojen tyyppipiirustusten suunnittelussa ja Helsingin Apollonkadulle vuonna 1929 valmistuneesta pohjoismaista klassismia edustavasta ruotsinkielisestä yksityisestä tyttökoulusta (Privata svenska flickskolan). Hänen arkkitehtuurilleen oli tyypillistä monumentaalisuus, mikä käy ilmi hänen Loviisaan suunnittelemastaan sankarihauta-alueesta. Toisaalta hän suunnitteli myöhemmin myös kodikkaita sisustuksia ja keittiöitä. Kuhlefelt-Ekelundin suunnittelemia kohteita ovat muun muassa seuraavat: *Pientalojen tyyppipiirustusten suunnittelu Bostadsföreningen för Svensk-Finland -yhdistyksen arkkitehtina *Privata svenska flickskolan, Apollonkatu, Helsinki, 1929 *Loviisan sankarihauta-alue, 1920 *Loviisan vanhainkoti *Käpylän vanhainkoti *Mariebergin kartano, Lapinjärvi *Lastentarha, Tammisaari. *Loviisan vapauttamisen muistomerkki, 1928Riitta Kormano: Sotamuistomerkki Suomessa, s. 114. Turun yliopisto 2014. Eva Kuhlefelt-Ekelund oli naisarkkitehtien Tuumastukki-kerhonTuumastukin päiväkirja, Kansallisarkisto ja Architectan perustajajäsen. == Valokuvia julkisista teoksista == Tiedosto:Loviisa 1918 muistomerkki 2.jpg|Vapaus­sodan v. 1918 valkoisten muisto­merkki, 1921, Loviisa. Tiedosto:Loviisan vapauttamisen muistomerkki sv.JPG|Loviisan vapauttamisen muisto­merkki (teksti ruotsiksi), 1928, Loviisa. Tiedosto:Loviisan vapauttamisen muistomerkki fi.JPG|Loviisan vapauttamisen muisto­merkki (teksti suomeksi), 1928, Loviisa. Tiedosto:Loviisa sankarimuistomerkki.JPG|Loviisan sankari­muisto­merkki, 1949, Loviisa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Nuijapääkalat

Nuijapääkalat (Ateleopodiformes) on viuhkaeväisiin kuuluva kalalahko. Lahkoon kuuluu ainoastaan yksi heimo, nuijapäät (Ateleopodidae), ja siinä neljä sukua ja 12 lajia. Nuijapääkaloja tavataan syvistä vesistä Atlantista, Karibianmereltä ja Tyynestämerestä. == Tuntomerkit == Nuijapääkalat ovat pitkänomaisia ja suuripäisä kaloja, joiden ruumis kapenee voimakkaasti pyrstöä kohden. Suurimmillaan ne saavuttavat 2 metrin pituuden. Tyypillisiä piirteitä ovat pehmeä ja hyytelömäinen kuono, korkeahko ja lyhyt selkevä, pitkä peräevä joka yhdistyy pyrstöevään, aikuisilla hyvin pienet vatsaevät ja suomuton ruumis. Selkäranka on vain osittain luutunut ja koostuu suurelta osin rustosta. Väriltään kalat ovat violetinruskeita ja vaaleanruskeita ja evät mustia. == Levinneisyys ja elintavat == Nuijapääkaloja tavataan Atlantin itäosista, Karibianmereltä ja Tyynestämerestä Keski-Amerikan rannikon läheisyydestä. Ne elävät tyypillisesti noin 2900-800 metrin syvyydessä lähellä pohjaa. Nuijapääkalojen ravintoa ovat pohjalla elävät selkärangattomat eläimet kuten merisiilit ja äyriäiset sekä kalat. == Lähteet == *
Asiana Airlinesin lento 214

Asiana Airlinesin lento 214 oli Asiana Airlinesin matkustajalento Incheonista, Etelä-Koreasta San Franciscoon, Yhdysvaltoihin 6. heinäkuuta 2013. Lentokoneen laskeutuminen San Franciscon lentoasemalle epäonnistui, kun kone oli laskeutunut liian aikaisin liian matalalle ja pyrstö osui ennen kiitotietä olevaan rantakiveykseen, lentäjien yrittäessä jo vetää laskua ylös. Kone pyöri ja pomppi kiitotiellä hurjasti ja päätyi kiitotien viereen toisen moottorin palaessa. Koneessa oli yhteensä 307 ihmistä, joista suurin osa kiinalaisia, korealaisia ja yhdysvaltalaisia. Onnettomuudessa kuoli kaksi 16-vuotiasta kiinalaista, ja yli 180 loukkaantui. Yksi henkilö kuoli vammoihinsa myöhemmin sairaalassa, jolloin uhriluku nousi kolmeen. Onnettomuuskone oli malliltaan Boeing 777-200ER, rekisteritunnukseltaan HL7742 ja valmistenumeroltaan 29171. Kone oli valmistunut helmikuussa 2006, ja se oli toimitettu Asiana Airlinesille uutena seuraavana kuukautena.NTSB s. 37. Lentokoneella oli lennetty onnettomuuspäivään mennessä 37 120 tuntia ja 5 388 lentoa. Se oli varustettu kahdella Pratt & Whitneyn PW4090-suihkuturbiinimoottorilla.NTSB s. 38. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:San Mateon piirikunta Luokka:Vuoden 2013 lento-onnettomuudet Luokka:Lento-onnettomuudet Kaliforniassa Luokka:San Franciscon historia
Maakuntakukka

Maakuntakukka on jonkin valtion jonkin maakunnan tunnukseksi valittu nimikkokukka tai -kasvi. Maakuntakukkia on nimetty ainakin Suomessa ja Ruotsissa. Yhdysvalloissa vastaavasti jokaisella osavaltiolla on oma nimikkokasvinsa. == Katso myös == *Suomen maakuntakukat Luokka:Kasvit Luokka:Maakuntatunnukset
Tania Cagnotto

Tania Cagnotto (s. 15. toukokuuta 1985 Bolzano, Italia) on italialainen uimahyppääjä. Hän on Italian ensimmäinen naisuimahyppääjä, joka on voittanut mitalin MM-kisoissa. Cagnotto on voittanut urallaan 41 arvokisamitalia, joista kymmenen on MM-kilpailuista ja kaksi olympialaisista. == Ura == Cagnotto syntyi Bolzanossa, Italiassa vuonna 1985. Ensimmäisen mitalinsa hän voitti jo 14-vuotiaana. Sen jälkeen hän on kerännyt mitaleita tiuhaan tahtiin arvokilpailuissa. EM-tasolla Cagnotto on voittanut 20 kultamitalia vuodesta 2004 lähtien, ja kuuluukin tällä hetkellä Euroopan parhaimmistoon lajissaan. Cagnotto on voittanut kolme EM-kultamitalia kolmesti vuosina 2009, 2015 ja 2016. Myös vuoden 2013 EM-kilpailuissa Rostockissa Cagnotto voitti kolme mitalia ollen siten kisojen menestynein urheilija. Hän on osallistunut myös olympialaisiin vuodesta 2000 lähtien. Lontoossa 2012 hän hyppäsi kaksi neljättä sijaa ja Riossa 2016 hän saavutti hopeaa kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailussa parinaan Francesca Dallapè ja pronssia kolmen metrin ponnahduslaudan yksilökilpailusta. == Yksityiselämä == Cagnotton vanhemmat ovat molemmat entisiä uimahyppääjiä. Isä Giorgio voitti urallaan neljä olympiamitalia, ja vähemmän tunnettu äiti Carmen Casteiner sijoittui parhaimmillaan Montrealin olympialaisissa 10 metrin kerroshypyissä sijalle 19. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Profiili Sports Referencen sivuilla Luokka:Italialaiset uimahyppääjät Luokka:Italialaiset olympiamitalistit Luokka:Etelätirolilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carlo Ludovico Bragaglia

Carlo Ludovico Bragaglia (8. heinäkuuta 1894 Frosinone – 3. tammikuuta 1998 Rooma) oli italialainen valokuvaaja, käsikirjoittaja sekä teatteri- ja elokuvaohjaaja. Bragaglia oli elokuvastudio Cinesin ensimmäisen toimitusjohtajan Francesco Bragaglian poika ja kirjailija-ohjaaja Anton Giulio Bragaglian sekä taidemaalari Alberto Bragaglian veli. Vuonna 1922 hän perusti veljensä Antonin kanssa kokeellisen teatteriryhmän ja työskenteli myöhemmin Cinesillä valokuvaajana, leikkaajana ja veljensä apuohjaajana. Bragaglian ensimmäinen itsenäinen ohjaustyö oli radiokuunnelmaan perustunut komedia O la borsa o la vita (”Rahat tai kuolema”, 1933). Vuonna 1939 hän ohjasi koomikko Totòn elokuvadebyytin Animali pazzi (”Hullut eläimet”, 1939). Myöhemmin Bragaglia työskenteli suositun näyttelijäparin Eduardo ja Peppino De Filippon kanssa sekä teki kokonaisen sarjan Totò-elokuvia. 1960-luvun vaihteessa hän ohjasi joukon peplum-filmejä kuten Hannibal (1959), Herkules ja rakkauden kuningatar (1960) ja Ursus leijonien laaksossa (1961). ==Elokuvia== * Non ti pago!, 1942 * Hannibal, 1959 * Herkules ja rakkauden kuningatar, 1960 * Ursus leijonien laaksossa, 1961 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Elonet: Carlo Ludovico Bragaglia * Internet Movie Database: Carlo Ludovico Bragaglia Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Italialaiset valokuvaajat Luokka:Teatteriohjaajat Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet italialaiset Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Barthélemy Yaouda Hourgo

Barthélemy Yaouda Hourgo (s. 31. tammikuuta 1964) on kamerunilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin diakoniksi Maroua-Mokolon hiippakuntaan 16. kesäkuuta 1996, ja Philippe Albert Joseph Stevens vihki hänet sinne papiksi 8. marraskuuta 1997. Hänet nimitettiin 31. toukokuuta 2008 Yagouan hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 1. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Robert Sarah, jota avustivat Simon-Victor Tonyé Bakot ja Philippe Albert Joseph Stevens.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Barthélemy Yaouda Hourgo == Lähteet == Luokka:Kamerunilaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anchise Brizzi

Anchise Brizzi (5. lokakuuta 1887 Poppi – 29. helmikuuta 1964 Rooma) oli italialainen elokuvaaja. == Elokuvaura == Brizzi aloitti uransa 1920-luvun puolivälissä kahden Maciste-elokuvan kuvaajana. Hänen ensimmäinen merkittävä työnsä oli Alessandro Blasettin suurelokuva 1860 (1933). Myöhemmin Brizzi työskenteli muun muassa Mario Camerinin elokuvissa Il signor Max (”Herra Max”, 1937) ja I grandi magazzini (”Tavaratalo”, 1939), Mario Soldatin ohjausdebyytissä Dora Nelson (1939) sekä useissa Carmine Gallonen musiikkielokuvissa.Moliterno, s. 53–54. Toisen maailmansodan jälkeen Brizzi teki uransa ehkä merkittävimmän kuvaustyön, rakeista uutisfilmiä muistuttavan Vittorio De Sican neorealistisen klassikon Sciuscià – viattomat (1945). Hän työskenteli Orson Wellesin Othellossa (1952), kuvasi Isä Camillo -filmejä sekä koomikko Totòn suositun elokuvan Totò, Peppino e le fanatiche (”Totò, Peppino ja fanaatikot, 1958). Brizzin viimeinen työ oli peplum-elokuva Ursus e la ragazza tartara (”Ursus ja tataarityttö”, 1962).Moliterno, s. 54. == Elokuvia == * Treno popolare, 1933 * Valkoinen eskadroona, 1936 * Il signor Max, 1937 * Scipio Africanus, Afrikan valloittaja, 1937 * Sciuscià – viattomat, 1946 == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Luokka:Italialaiset elokuvaajat Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
126 Velleda

126 Velleda on päävyöhykkeen asteroidi, joka löydettiin 5. marraskuuta 1872. Asteroidin löysi Paul Henry, ja se on nimetty germaanisen mytologian papittaren, mukaan. Asteroidi voidaan luokitella S-tyypin asteroidiksi. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Päävyöhykkeen asteroidit
127 Johanna

127 Johanna on suuri ja tumma päävyöhykkeen asteroidi, joka löydettiin 5. marraskuuta 1872. Asteroidin löysi Paul Henry, ja se on todennäköisesti nimetty Jeanne d'Arcin, pyhimyksen ja Ranskan kansallissankarin, mukaan. Asteroidi voidaan luokitella joko C-tyypin tai X-tyypin asteroidiksi tulkinnasta riippuen. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Päävyöhykkeen asteroidit
129 Antigone

129 Antigone on päävyöhykkeen asteroidi, joka löydettiin 5. helmikuuta 1873. Asteroidin löysi Christian Heinrich Friedrich Peters, ja se on nimetty Antigonen, kreikkalaisen mytologian Oidipuksen tyttären, mukaan. Asteroidi voidaan luokitella M-tyypin asteroidiksi. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Päävyöhykkeen asteroidit
Luigi Capuano

Luigi Capuano (13. heinäkuuta 1904 Napoli – 20. lokakuuta 1979 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja. Capuano toimi lentäjänä toisessa maailmansodassa ja työskenteli sen jälkeen urheilutoimittajana. Hän aloitti ohjaajanuransa vasta 43 vuoden ikäisenä. Capuano ohjasi aluksi etenkin melodraamoja ja napolilaiskomedioita, myöhemmin seikkailu- ja jännityselokuvia ja lopulta westernejä ja vakoilutarinoita. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimellä Lewis King. ==Elokuvia== * Ursuksen kosto, 1961 * Zorro ja kolme muskettisoturia, 1963 * Venetsian pyöveli, 1963 * Il leone di San Marco, 1963 * Sansone contro il Corsaro Nero, 1964 * Sandokan contro il leopardo di Sarawak, 1964 * La vendetta dei gladiatori, 1964 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Luigi Capuano * Elonet: Luigi Capuano Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Sosthène Léopold Bayemi Matjei

Sosthène Léopold Bayemi Matjei (s. 26. joulukuuta 1964) on kamerunilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Esékan hiippakuntaan 12. helmikuuta 1994 ja nimitettiin Obalan hiippakunnan johtoon 3. joulukuuta 2009. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 2010. Pääkonsekraattorina toimi Simon-Victor Tonyé Bakot, jota avustivat Jérôme Owono-Mimboe ja Jean-Bosco Ntep.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Sosthène Léopold Bayemi Matjei == Lähteet == Luokka:Kamerunilaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kreikan Superliigan kausi 2013–2014

Kreikan Superliigan kausi 2013–2014 oli järjestyksessään Kreikan Superliigan kahdeksas ja kaiken kaikkiaan 55. Kreikan pääsarjan kausi. Kausi alkoi 17. elokuuta 2013 ja päättyi 26. huhtikuuta 2014. Mestaruuden voitti Olympiakos FC. ==Sarjataulukko== {{Liigaväri tietolaatikko | cl = Selviytyi Mestareiden liigan lohkovaiheeseen 2014–2015. | jatkoon = Pääsi jatkolohkoon | putoamiskarsinta = Joutui karsimaan sarjapaikastaan | putoaja = Putosi Beta Ethnikiin kaudeksi 2014–2015. }} ==Ottelut== ===Jatkolohko=== {{Liigaväri tietolaatikko | clkarsinta = Selviytyi Mestarien liigan kolmannelle karsintakierrokselle 2014–2015. | el = Selviytyi Eurooppa-liigan pudotuskierrokselle 2014–2015. | elkarsinta = Selviytyi Eurooppa-liigan karsintakierrokselle 2014–2015. }} == Karsintaottelut == Skoda Xanthi säilytti sarjapaikkansa. ==Lähteet== Luokka:Kreikan Superliigan kaudet Luokka:Jalkapallosarjojen kausi 2013–2014/2014
Sebastião Soares de Resende

Sebastião Soares de Resende (14. kesäkuuta 1906 Milheirós de Poiares – 25. tammikuuta 1967) oli portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Porton hiippakuntaan 21. lokakuuta 1928 ja nimitettiin Beiran hiippakunnan johtoon Mosambikiin 21. huhtikuuta 1943. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agostino de Jesus e Souza, jota avustivat António Antunes ja Joaquim Rafael Maria d'Assunção Pitinho.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Sebastião Soares de Resende Soares de Resende osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 60-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Pierce-Arrow

Pierce-Arrow oli amerikkalainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1901–1938. Eurooppalaisista autoista sitä on verrattu Rolls-Royceen. Pierce- Arrow arvostettu ja kallis loistoauto, jota käyttivät kuninkaalliset ja elokuvatähdet. Yhdysvaltain presidenteillä on ollut Pierce-Arrow vuosina 1909–1938. Ensimmäinen Pierce-Arrow-auto oli vuonna 1901 esitelty yksisylinterinen kaksivaihteinen Motorette, jonka moottori valmistettiin lisenssillä. 1903 tehdas esitteli kaksisylinterisen Arrow-auton. Vuonna 1904 Pierce päätti keskittyä isojen loistoautojen valmistamiseen. Viimeinen Pierce- Arrow automalli esiteltiin 1933, Silver Arrow. Se oli neliovinen auto, jossa oli V12 työntötankomoottori, teho 175 hevosvoimaa, huippunopeus 180 km/t. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset automerkit Luokka:1930-luvun autot
Duesenberg

Duesenberg oli vuosina 1919-1937 valmistettu amerikkalainen automerkki. Amerikansaksalaiset veljekset Fred ja August Duesenberg alkoivat vuonna 1919 valmistaa autoja Auburnissa Indianan osavaltiossa. Duesenberg-autoja valmistettiin kaikkiaan vain 1300 kappaletta. Duesenberg-autot ovat herättäneet paljon mielenkiintoa. E.L. Cord, Auburn Automobile -autotehtaan omistaja, osti Duesenberg-tehtaan 26.10.1926. Duesenbergin veljekset jatkoivat autojen suunnittelua. Cord halusi Duesenberg-autojen olevan maailman parhaita. Duesenberg-autojen tuotanto loppui vuonna 1937 Cordin taloudellisiin vaikeuksiin. == Lähteet == * Maailman autoklassikot, Karisto, 2010, sivu 94 Luokka:Yhdysvaltalaiset automerkit Luokka:1930-luvun autot
Wandisa Guida

Wandisa Guida (s. 2. huhtikuuta 1935 Trani) on italialainen näyttelijä. Guida opiskeli lakia yliopistossa, osallistui vuoden 1954 Miss Italia -kilpailuun ja valmistui Rooman Kokeellisesta elokuvakeskuksesta vuonna 1956. Hän esiintyi reilun kymmenen vuoden ajan lukuisissa viihde-elokuvissa, joiden tyylilajit vaihtelevat peplumista agenttitarinoihin, melodraamoihin ja spagettiwesterneihin. Guida näytteli myös useissa televisioelokuvissa. 1960-luvun loppupuolella hän käytti taiteilijanimeä Wandisa Leigh. == Elokuvia == * Miss Eurooppaa metsästämässä, 1955 * Herkuleen kosto, 1960 * Orjien kapina, 1960 * Ursuksen kosto, 1961 * Ercole contro Roma, 1964 * I giganti di Roma, 1964 * Maciste nelle miniere del re Salomone, 1964 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Triangle Shirtwaist Factoryn tulipalo

Triangle Shirtwaist Factoryn tulipalo New Yorkissa 25. maaliskuuta 1911 surmasi 146 työntekijää, joista useimmat olivat nuoria naisia. Ajalle tyypillisesti maahanmuuttajat tekivät työtä ahtaissa ja vaarallisissa oloissa. Seuraavina vuosina New Yorkin kaupunki ja osavaltio hyväksyivät useita uusia lakeja ja asetuksia työturvallisuuden parantamiseksi. Omistajat Max Blanck ja Isaac Harris saivat syytteet taposta. Heillä oli legendaariseksikin mainittu asianajaja Max Steuer, joka sai todistajan puheenvuoron vaikuttamaan ulkoa opetellulta. Syytteet hylättiin. Brown Building -nimellä kulkevan entisen tehdasrakennuksen omistaa nykyisin New Yorkin yliopisto, jonka omistukseen se siirtyi 1929. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Greenwich Village Luokka:Manhattanin historia Luokka:Tulipalot New Yorkissa Luokka:Tehdaspalot Luokka:Vuoden 1911 onnettomuudet Luokka:1910-luvun tulipalot
Tiibetin kuningaskunta

Tiibetin kuningaskunta oli de facto itsenäinen valtio, joka oli olemassa virallisesti vuosina 1912–1951. Kiinan kansantasavalta miehitti Tiibetin lokakuussa 1950, mikä vahvistettiin "17. kohdan ohjelma Tiibetin rauhanomaisesta vapauttamisesta" -nimisellä sopimuksella puolisen vuotta myöhemmin johtaen maan annektointiin osaksi Kiinan kansantasavaltaa. Vuonna 1959 epäonnistuneen kansannousun jälkeen Tiibetin hallitsija ja hengellinen johtaja 14. dalai-lama pakeni tukijoineen Intian puolelle Dharamsalaan, jonne perustettiin kuningaskuntaa edustava Tiibetin pakolaishallitus. Vuonna 1965 Kiina vastaavasti perusti Tiibetin autonomisen alueen. == Itsenäisyysjulistus == Xinhai-vallankumouksen tapahduttua vuonna 1911 ja Qing-dynastian kaaduttua tiibetiläinen aseellinen kaarti hyökkäsi paikallista keisarillista varuskuntaa vastaan. Keisarikunnan viranomaiset pakotettiin allekirjoittamaan kolmen kohdan ohjelma, joka pakotti kiinalaisjoukot antautumaan ja karkotti ne pois Keski-Tiibetistä. Kiinan väliaikainen presidentti Yuan Shikai lähetti 13. dalai-lamalle sähkeen, jossa palautti tälle tämän aiemmat arvonimet. Dalai- lama torjui nämä vastaten "aikovansa käyttää sekä väliaikaista että uskonnollista valtaa Tiibetissä"."Goldstein 1997, p. 31 Dalai-lama oli paennut Tiibetistä Intiaan vuonna 1910 Kiinan keisarikunnan yritettyä sotilaallisesti ottaa alue suoraan hallintaansa.Goldstein 1997, s. 28 Vuonna 1913 dalai-lama palasi Lhasaan ja antoi julistuksen ("Hänen Pyhyytensä Dalai Lama XIII:n julistus"), jossa ilmoitettiin, että Kiinan keisarin ja Tiibetin suhde "oli ollut lähinnä suojelijan ja papin välinen suhde eikä toisen osapuolen alistumiseen perustuva". "Me olemme pieni, uskonnollinen ja itsenäinen kansakunta", julistus totesi.Shakya 1999, s. 5 Tammikuussa 1913 Agvan Dorzhiev ja kolme muuta tiibetiläisedustajaaUdo B. Barkmann, Geschichte der Mongolei, Bonn 1999, p380ff allekirjoittivat Urgassa Tiibetin ja Mongolian välisen sopimuksen, jolla nämä tunnustivat toisensa sekä vahvistivat itsenäisyytensä Kiinasta. Brittidiplomaatti sir Charles Bell kirjoitti, että 13. dalai-lama oli sanonut hänelle, ettei tämä ollut valtuuttanut Agvan Dorzhievia solmimaan minkäänlaisia sopimuksia Tiibetin puolesta.Grunfeld 1996, s. 65.Bell 1924, pp. 150-151 Koska asiakirjaa ei julkaistu, jotkut epäilivät koko sopimuksen olemassaoloaSir Charles Belliä lainattu artikkelissa "Tibet and Her Neighbours", Pacific Affairs (12/1937), ss. 435–6, vuotta myöhemmin korkea tiibetiläinen virkamies huomautti, ettei "sopimukselle ollut tarvetta; me joka tapauksessa auttaisimme toisiamme, jos voisimme"., mutta Mongolian tiedeakatemia julkaisi mongolialaisen sopimusosapuolen tekstin vuonna 1982. ==Lähteet== Luokka:Tiibetin historia Luokka:Entiset tunnustamattomat valtiot Luokka:Aasian entiset valtiot
Kolmiulotteinen shakki

Kolmiulotteinen shakki on muunnos shakista, jossa peliä pelataan useilla shakkilaudoilla, jotka ovat eri tasoissa, jolloin pelinappulaa liikutetaan kolmessa ulottuvuudessa. Pelin kolmiulotteinen versio on ollut olemassa jo 1800-luvulla. Yksi vanhimmista versioista on Raumschach ("avaruusshakki"), jonka keksi Ferdinand Maack vuonna 1907. Tätä versiota pidetään klassisena kolmiulotteisen shakin varianttina.Pritchard (2007), p. 229 Maack perusti Raumschach-kerhon Hampuriin vuonna 1919, ja se pysyi aktiivisena toiseen maailmansotaan saakka. ==Raumschach== Keksijä halusi, että shakki olisi kuin nykyaikaista sodankäyntiä, jossa hyökkäys pitäisi olla mahdollinen paitsi kaksiulotteisessa tasossa, mutta myös ylhäältä (ilmasta) ja alapuolelta (veden alta). Maackin alkuperäinen shakkilaudan muotoilu oli 8 x 8 x 8 kokoinen, mutta kokeiluiden jälkeen hän päätyi pienempään ​​5 × 5 × 5 kokoon. Muita eroja tavalliseen shakkiin on lisätä kaksi sotilasta pelaaja kohden ja erityinen pelinappula (kaksi pelaajaa kohden) nimeltä yksisarvinen. ===Pelilauta=== Raumschach-lautaa voidaan ajatella kuutiona, joka on viipaloitu viiteen yhtä suureen alueeseen jokaisella pelilaudan kolmella tasolla. Tämä jako mahdollistaa 5 × 5 × 5 = 125-kuutioisen pelialueen. Kuutiot (yleensä esitetty neliöinä ja niitä kutsutaan soluiksi) vuorottelevat väreissä kaikissa kolmessa ulottuvuudessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *"Three Dimensional" (index) The Chess Variant Pages Luokka:Strategialautapelit
Don Baizley

Don Baizley (15. toukokuuta 1942 – 27. kesäkuuta 2013http://www.mbhockeyhalloffame.ca/people/don-baizley/) oli kanadalainen NHL-liigan pelaaja-agentti. Baizley kuoli 71-vuotiaana keuhkosyöpään kesäkuussa 2013. Baizley toimi uransa aikana esimerkiksi Veli-Pekka Ketolan, Heikki Riihirannan, Jari Kurrin, Saku Koivun ja Teemu Selänteen pelaaja- agenttina. ==Lähteet== * http://www.hs.fi/urheilu/a1372298349938 * http://www.cbc.ca/news/canada/manitoba/story/2013/07/10/mb-baizley-memorial- hockey-agent-winnipeg.html * http://www.jatkoaika.com/Uutiset/don-baizley- kuollut/148610 * Baizleyn tiedot Jääkiekkomuseon sivuilla. ===Viitteet=== Luokka:Kanadalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Samsung Galaxy Mega

Samsung Galaxy Mega on Samsung Electronicsin huhtikuussa 2013 julkaisema phablet, josta on 5,8 tuuman ja 6,3 tuuman versiot. 5,8 tuuman versiossa on kaksiydinprosessori, 8 gigatavua tallennustilaa ja 1,5 gigatavua keskusmuistia. Akkua on 2 600 milliampeerituntia. 6,3 tuuman versiossa on kaksiydinprosessori, 8 tai 16 gigatavua tallennustilaa ja 1,5 gigatavua keskusmuistia. Akkua on 3 200 milliampeerituntia. Molemmissa versiossa on 8 megapikselin takakamera ja 1,9 megapikselin etukamera. Samsung Galaxy Megan seuraaja on Samsung Galaxy Mega 2. Megan käyttöjärjestelmä on Android 4.4.2, joka on päivitettävissä Android 4.4.4 -versioon. == Lähteet == Galaxy Mega Luokka:Vuoden 2013 matkapuhelimet Luokka:Android-pohjaiset laitteet
Pallas (yritys)

Oy Pallas Ab oli suomalainen vuonna 1905 perustettu metsäteollisuusyritys, jolla oli lankarullatehdas Lahdessa. Pallaksen perustivat insinöörit Isak Alanco ja Johan Theodor Lindroos. Alanco oli rullatehtaan tekninen johtaja vuoteen 1918 saakka ja tämän jälkeen tointa hoiti lyhyen aikaa hänen poikansa kuvataiteilija, arkkitehti Uno Alanco. Pallas siirtyi sittemmin Lindroosin yksin omistamaksi. Pallaksen rullatehtaan tuotannon huippuvaihe osui ensimmäistä maailmansotaa edeltäneisiin vuosiin ja niinpä vuonna 1913 työntekijöitä oli 224 ja vuotuinen rullatuotanto oli 1,1 miljoonaa krossia. 1920-luvulla työntekijämäärä aleni jo noin 150 paikkeille. 1930-luvulla Pallaksen osuus lankarullamarkkinoista oli noin kolmasosa toisen Lahdessa toimineen rullavalmistajan Tornatorin markkinaosuudesta. Lankarullien ohella Pallas alkoi 1930-luvulla valmistaa paperiteollisuudelle paperirullissa käytettäviä puisia keskustappeja ja -hylsyjä sekä myydä tuotannossa syntyvää jätepuuta. Sotavuosina Pallas tuotti myös puukaasutinautoissa käytettyjä pilkkeitä. Pallas siirtyi 1960 Fennia Faneri Oy:n omistukseen ja yhtiö lopetettiin 1962. Pallaksen rullatehdas toimi vielä vuoteen 1968 saakka. Entiselle tehdasalueelle rakennettiin 1970- ja 1980-luvuilla kerrostaloja. == Lähteet == * Lahden kaupunginmuseo : Lautaa, vaneria, selluloosaa ja rullia - mekaaninen puunjalostus Lahdessa vuoteen 1939 asti * Lahden kaupunginmuseo : Lahden puunjalostusteollisuus sotien jälkeen * Luokka:Entiset suomalaiset metsäteollisuusyhtiöt
Kuren pommitukset

Kuren pommitukset olivat toisen maailmansodan loppuvaiheessa liittoutuneiden tekemiä ilmahyökkäyksiä Kuren kaupunkiin ja satamaan Japaniin. Kaupunkia oli aikaisemmin pommitettu 5. toukokuuta ja 1. heinäkuuta, jolloin 40 prosenttia kaupungista oli tuhoutunut. Laajimmat pommitukset tapahtuivat 24.–28. heinäkuuta 1945, jolloin lukuisia lentokoneita nousi ilmaan Yhdysvaltain ja Britannian laivaston lentotukialuksilta HMS Formidablelta, HMS Indefatigablelta ja HMS Victoriousilta. Keisarillisen Japanin laivasto menetti pommituksissa lentotukialus Amagin, risteilijä Ōyodon, taistelulaivat Hyūgan, Isen ja Harunan, raskaat risteilijät Tonen ja Aoban, vanhentuneet risteilijät Iwaten ja Izumon, saattuealukset No. 4:n ja No. 30:n sekä lukuisia pienempiä aluksia mataliin vesiin. Myös Osakaa pommitettiin hyökkäysten aikana. Lentotukialukset Katsuragi ja Kaiyō vaurioituivat pahoin pommituksissa. Liittoutuneet menettivät 133 lentokonetta ja 102 koneiden miehistönjäsentä. Japani menetti 306 lentokonetta. Pommitusten jälkeen ainoastaan taistelulaiva Nagato Yokosukan satamassa jäi jäljelle. == Aiheesta muualla == Luokka:Toisen maailmansodan ilmataistelut ja -operaatiot Luokka:Tyynenmeren sodan taistelut toisessa maailmansodassa Luokka:Vuoden 1945 sotahistoria
Ernest Gestrinius

Ernst (Ernest) Gestrinius (1. huhtikuuta 1663 Helsinki – 21. maaliskuuta 1739 Tuna, Ruotsi) oli suomalainen rovasti ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija, joka joutui pakenemaan Isonvihan aikana Ruotsiin. Gestriniuksen vanhemmat olivat Nurmijärven kirkkoherra Tomas Gestrinius (k. 1670) ja Brita Greek. Hän pääsi ylioppilaaksi 1687 ja opiskeli Turun akatemiassa valmistuen filosofian maisteriksi 1694. Gestrinius toimi Turun akatemian vt. deposiittorina kesällä 1690, ja hän oli Viipurin triviaalikoulussa konrehtorina vuodesta 1695, rehtorina vuodesta 1696 ja lisäksi hän toimi Viipurin lukion kreikan ja heprean kielten lehtorina vuodesta 1697. Vuonna 1705 Gestrinius valittiin Jääsken kirkkoherraksi. Kun venäläiset hyökkäsivät Suomeen, Gestrinius joutui pakenemaan 1707 mutta pääsi palaamaan takaisin Jääskeen, kunnes hän joutui taas uudestaan pakenemaan hyökkääjiä vuonna 1710. Hän oleskeli 1712 Rautalammilla kunnes pääsi pakenemaan Ruotsiin. Ruotsissa Gestrinius toimi Uppsalan arkkihiippakunnassa Tunan ja Stavbyn kirkkoherrana 1718–1735. Hän sokeutui 1730-luvun alussa. Gestrinius julkaisi Ruotsissa 1718 pakomatkansa koettelemuksia kuvaavan valitusrunon Nödlijdande flycktingars klagan öfwer sitt laugsamma karss och elände ja vuonna 1722 valitusrunot Klagelig röst i en tro-innerlig bön om hielp uti nöden til frelsaren Jesum sekä Oryggeligt löfte. Hänen kootut teoksensa (Samlade Vitterhetsarbeten af svenska författare från Stjernhjelm till Dalin : efter originaluppl. och handskrifter 13 - Andreas Wallenius, Johan Vultejus, Christ. Tiburtius, Ernst Gestrinius, Michael Renner, Jonas Hjortzberg och Peter Warnmark) on julkaissut vuonna 1870 Uppsalassa Per Hanselli. == Teoksia == * Nödlijdande flychtingars klagan öfwer sitt långsamma kårsz och elände, med ödmiuk bön til den nådige Gud om befrijelse, wid närwarande allmänna swårheter, i följande sånge-dicht, til åhret efter wår frelsares Jesu Christi hugnelige födelse : til werlden 1718. På en långwarig och myckit bedröflig flycht yttrad och fogad af Ernest Gestrinius. Stockholm 1718 * Klagelig röst, i en troinnerlig bön om hielp uti nöden, til frelsaren Jesum, med sina och de sinas bittra tårar, under et äfwentyrligit flychtande för fienden, sångewis uphögd af mag. Ernest Gestrinius. Uppsala 1722 * Oryggeligit löfte, herranom Gudi giort på en bedröflig flycht, i stor nöd och lifsfara för fiendens widt kringströdde troppars hastiga anfall: hwilket, efter sin ringa förmågo, uti följande andachter hwar morgon och afton i weckan, ödmiukeligast har betala tänkt mag. Ernest Gestrinius. Uppsala 1722 == Lähteet == * Luettu 30.7.2013. * Tietosanakirja, osa 2 Confrater-Haggai, hakusana Gestrinius, Ernest. Tietosanakirja osakeyhtiö, Helsinki 1909 Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1663 syntyneet Luokka:Vuonna 1739 kuolleet
Palmubulbuli

Palmubulbuli (Thescelocichla leucopleura) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Palmubulbulia tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Sen on kuvattu olevan yleinen sopivissa elinympäristöissä, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Francisco Nunes Teixeira

Francisco Nunes Teixeira (26. tammikuuta 1910 Beduído – 2. maaliskuuta 1999) oli Mosambikissa toiminut portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. elokuuta 1933 ja nimitettiin Quelimanen hiippakunnan johtoon 6. helmikuuta 1955. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Teodosio Clemente de Gouveia, jota avustivat Sebastião Soares de Resende ja Manuel de Medeiros Guerreiro.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Francisco Nunes Teixeira Nunes Teixeira osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän erosi tehtävistään Quelimanen piispana 23. joulukuuta 1975. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Lehtibulbuli

Lehtibulbuli (Phyllastrephus scandens) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Lehtibulbulia tavataan Afrikassa Senegalista Kongon demokraattiseen tasavaltaan, Etelä-Sudaniin, Ugandaan ja Tansaniaan ulottuvalla alueella. Lajin on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
José dos Santos Garcia

José dos Santos Garcia (16. huhtikuuta 1913 Aldeia do Souto – 11. joulukuuta 2010) oli portugalilainen lähetystyöntekijä, joka toimi roomalaiskatolisena piispana Mosambikissa. Hänet vihittiin Portugalin lähetysseuran papiksi 25. heinäkuuta 1938 ja nimitettiin Porto Amélian hiippakunnan johtoon 5. huhtikuuta 1957. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Teodosio Clemente de Gouveia, jota avustivat Manuel de Medeiros Guerreiro ja Francisco Nunes Teixeira.Catholic-Hierarchy.org: Bishop José dos Santos Garcia, S.M.P. Dos Santos Garcia osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän erosi tehtävistään Porto Amélian pispana 15. tammikuuta 1975. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
António José da Rocha Couto

António José da Rocha Couto (s. 18. huhtikuuta 1952 Vila Boa do Bispo) on portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Portugalin lähetysseuran papiksi 3. joulukuuta 1980 ja nimitettiin Bragan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Azuran titulaaripiispaksi 6. heinäkuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Ferreira da Costa Ortiga, jota avustivat Manuel José Macário do Nascimento Clemente ja António Augusto dos Santos Marto.Catholic- Hierarchy.org: Bishop António José da Rocha Couto, S.M.P. Da Rocha Couto sai 19. marraskuuta 2011 nimityksen Lamegon piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 29. tammikuuta 2012. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Custódio Alvim Pereira

Custódio Alvim Pereira (6. helmikuuta 1915 São João do Monte – 12. marraskuuta 2006) oli Mosambikissa toiminut portugalilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 18. joulukuuta 1937 ja nimitettiin Lourenço Marquesin (nyk. Maputo) arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Nepten titulaaripiispaksi 20. joulukuuta 1958. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. maaliskuuta 1959. Pääkonsekraattorina toimi Teodosio Clemente de Gouveia, jota avustivat Manuel de Medeiros Guerreiro ja Sebastião Soares de Resende.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Custódio Alvim Pereira Alvim Pereira sai 3. elokuuta 1962 nimityksen Lourenço Marquesin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 26. elokuuta 1974. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Bombayn räjähdys

Bombayn räjähdys tapahtui 14. huhtikuuta 1944 Bombayssä, kun räjähteitä kuljettanut rahtilaiva Fort Stikine tuhoutui kaupungin satamassa aiheuttaen 1 300 ihmisen kuoleman ja 3 000 ihmisen loukkaantumisen. Jostain syystä syttymisherkkä puuvilla oli lastattu dynamiittien alapuoliselle kannelle. Lastin purkuvaiheessa puuvillapaaleista havaittiin nousevan savua. Paikalle kutsutut palomiehet yrittivät hillitä palonalkua vesiletkuilla, vaikka heidän olisi normaalien hätätilanneohjeiden mukaisesti pitänyt täyttää koko kansi vedellä. Pelastustöiden aikana räjähdysaineita ei myöskään yritetty purkaa laivasta. Dynamiitti syttyi kello 16:07 ja aiheutti valtaisan räjähdyksen. Räjähdyksen voima sinkosi lähistöllä kelluneen 4 000 tonnin painoisen laivan rannalle. Räjähdyksessä tuhoutui myös 12 muuta alusta ja vaurioitui monia muita. Australian kuninkaallisen laivaston miinanraivaaja HMAS Gawler saapui 21. kesäkuuta Bombayn satamaan auttamaan korjaustöissä. == Lähteet == Luokka:Mumbain historia Luokka:Onnettomuudet Intiassa Luokka:Räjähdysonnettomuudet Luokka:Vuoden 1944 onnettomuudet
Widerøen lento 710

Widerøen lento 710 oli Widerøen matkustajalento 6. toukokuuta 1988. Namsosista, Norjasta lähtenyt lentokone törmäsi Torghatten-vuoreen ollessaan laskeutumassa Brønnøysundin lentoasemalle. Onnettomuudessa saivat surmansa kaikki koneessa olleet 36 ihmistä. Onnettomuus on tuhoisin ilmailuonnettomuus Pohjois-Norjassa. == Lähteet == Luokka:Brønnøy Luokka:Vuoden 1988 lento- onnettomuudet Luokka:Lento-onnettomuudet Norjassa
Pihtiputaan mummo

Pihtiputaan mummo on journalismissa ja muussa suureen yleisöön kohdistetussa viestinnässä käytetty käsite, jolla kuvataan lehden keskivertolukijaa, television keskivertokatsojaa, radion keskivertokuuntelijaa jne. Sitä käytetään määrittelemään uutisjuttujen ja tiedotteiden ym. ymmärrettävyystaso: viestin pitää olla maaseudulla asuvan, vähemmän koulutetun ja iäkkään henkilönkin ymmärrettävissä. Ihmisten koulutustason ja medialukutaidon parantumisen myötä myös ”Pihtiputaan mummon” ymmärryksen taso arvioidaan jatkuvasti hieman korkeammaksi. == Käsitteen tausta == Pihtiputaan mummo -käsitteen keksijäksi mainitaan lehtimies ja Tampereen yliopiston lehtimiestyön opettaja Allan Liuhala. 1960-luvun alussa hänen muistellaan opettaneen: "'Pitää kirjoittaa niin, että Pihtiputaan mummokin se ymmärtää.”Pietilä, Jyrki: Allan Liuhala – lehtimies. Edita, 2008, ks. Pihtiputaan mummoon viitataan myös viestinnässä tai muilla elämänalueilla tapahtuvien teknologisten murrosten yhteydessä. Digitelevisioon siirryttäessä esimerkiksi pohdittiin, miten kauan sen rinnalla tulee pitää yllä analogisia televisiolähetyksiä ”jotta Pihtiputaan mummo näkee televisio-ohjelmansa”. Pihtiputaan mummon kaltaista käsitettä käytetään myös äänitteiden ja muun sähköisen viestinnän, kuten televisio- tai radiomainosten äänen ja kuvan viimeistelyssä. Ääni- tai videostudiossa saattaa tätä varten olla huippuluokan ammattilaitteiden lisäksi myös ”mummotelkkari” eli pieni ja vanha kuvaputkitelevisio tai ”mummoradio” eli pieni matkaradio tai halpa ministereo, joilla voidaan havaita, miltä tuotos näyttää ja kuulostaa teknisesti alkeellisilla laitteilla. == Pihtiputaan mummo Pihtiputaalla == Pihtiputaalla on sanonnan innoittamana vuodesta 1994 kolmen vuoden välein valittu Pihtiputaan mummo.Pihtiputaan mummon historia Luettu 21.7.2020. Pihtiputaan mummot aikajärjestyksessä: * Kyllikki Varha * Anneli Aaltonen * Kirsti Pulkkinen * Maija Tiainen * Virpi Paananen * Paula Kivinen * Kaija Aikioniemi * Aune Turunen * Sanna Kananen == Katso myös == *Matti Meikäläinen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pihtiputaan mummon virallinen sivusto Luokka:Viestintä Luokka:Suomenkieliset sanat ja sanonnat Luokka:Kuvitteelliset henkilöt Luokka:Metaforat Luokka:Pihtipudas
Neeta Lulla

Neeta Lulla on intialainen pukusuunnittelija ja stylisti. Hän kuuluu kotimaassaan alansa menestyneimpiin ja on työskennellyt elokuva-alan huippunimien kanssa. Lulla on voittanut monia arvostettuja palkintoja, kuten neljä parhaan puvustuksen National Film Awards -palkintoa elokuvista Lamhe (1991), Devdas (2002), Jodhaa Akbar (2008) ja Balgandharva (2011). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Luokka:Intialaiset henkilöt Luokka:Elokuvapukusuunnittelijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
The Modern Lovers

The Modern Lovers oli yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin Massachusettsissa vuonna 1970. Yhtyeen keulahahmo oli Jonathan Richman 1970- ja 1980-luvulla. Alkuperäinen yhtye oli olemassa vuosina 1970-1974, mutta ensimmäinen albumi julkaistiin vasta vuonna 1976. Alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat laulaja-kitaristi Jonathan Richman, basisti Ernie Brooks, rumpali David Robinson (myöhemmin The Cars) ja kosketinsoittaja Jerry Harrison (myöhemmin Talking Heads). Yhtye otti paljon vaikutteita The Velvet Undergroundilta, joka luokitellaan "protopunkiksi". Se viitoitti yhtyeen tietä kohti punk rockia, uutta aaltoa, vaihtoehtorockia ja indie rockia myöhempinä vuosikymmeninä. Yhtye julkaisi vain yhden studioalbumin, jo vuonna 1972 äänitetyn The Modern Lovers vuonna 1976. Se valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. == Diskografia == === The Modern Lovers === *The Modern Lovers (1976) *The Original Modern Lovers (1981) === Livealbumit === * Live at the Longbranch Saloon (1992) * Precise Modern Lovers Order (1994) * Live at the Longbranch and More (1998) === Jonathan Richman and the Modern Lovers === *Jonathan Richman and the Modern Lovers (1976) *Rock 'n' Roll with the Modern Lovers (1977) *Modern Lovers 'Live' (1977) *Back in Your Life (1979) *Jonathan Sings! (1983) *Rockin' & Romance (1985) *It's Time For (1986) *Modern Lovers 88 (1988) ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet Luokka:Yhdysvaltalaiset punkyhtyeet Luokka:1970-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Pää Kii (albumi)

Pää Kii on suomalaisen punk rock -yhtyeen Pää Kiin ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 30. marraskuuta 2012. Albumi pysyi Suomen virallisella listalla 22 viikkoa, ja sen paras sijoitus oli 6. == Kappaleet == == Kokoonpano == * Teemu Bergman – laulu, kitara * Lauri Eloranta – kitara * Niila Kunnari – rummut * Vekku Vartiainen – basso * Mikko Luukko – kitara ;Vierailevat muusikot * Otto Grundström – laulu (kappaleissa 3 ja 12) == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * Noise.fi: Noise.fi: Levyarvio * Nyt.fi: Nyt.fi: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == Luokka:Vuoden 2012 esikoisalbumit Luokka:Pää Kii -yhtyeen albumit
Eugenio Scarpellini

Eugenio Scarpellini (8. tammikuuta 1954 Verdellino – 15. heinäkuuta 2020) oli Boliviassa toimiva italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bergamon hiippakuntaan 17. kesäkuuta 1978 ja nimitettiin El Alton hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bidan titulaaripiispaksi 15. heinäkuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jesús Juárez Párraga, jota avustivat Edmundo Luis Flavio Abastoflor Montero ja Francesco Beschi.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Eugenio Scarpellini Scarpellini sai 25. heinäkuuta 2013 nimityksen El Alton piispaksi. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Systole (lehti)

Systole on ensihoidon erikoislehti, joka julkaisee akuuttihoitoon liittyviä juttuja. Ensimmäinen Systole-lehti ilmestyi vuonna 1987, jonka jälkeen se on ilmestynyt säännöllisesti. Nykyään Systole ilmestyy kuusi kertaa vuodessa. Systolea julkaisee Suomen Ensihoidon Tiedotus Oy. == Aiheesta muualla == * Ensihoidontiedotus.fi Luokka:Suomalaiset aikakauslehdet
Maria Melin

Maria Liisa Melin (o.s. Korpikoski, 22. kesäkuuta 1948 Kurikka – 27. heinäkuuta 2013 Helsinki)Valokuva hautakivestä artikkelissa Grönqvist, Oona: Tällaisia ovat suomalaisten legendojen haudat – Armi Aavikon äidin toive toteutui. Seiska 23.6.2024. Viitattu 12.2.2025. oli suomalainen yksityisyrittäjä ja julkisuuden henkilö. Hän työskenteli ravintola- ja kiinteistöalalla.Maria Melin kuollut, Helsingin Sanomat 29.7.2013. Melin oli eräs Suomen tunnetuimmista seurapiirihahmoista 1980-luvulla, eritoten hänet muistetaan yhtenä Itsenäisyyspäivän vastaanoton kuvatuimmista vieraista. Maria Melin avioitui kansanedustaja Ingvar S. Melinin kanssa 1973. Pariskunnalle syntyi kolme lasta (s. 1973, 1975 ja 1977).Eduskunta.fi Melin yritti itsekin politiikkaan: hän oli RKP:n kunnallisvaaliehdokkaana Helsingissä vuosina 1988 ja 1992, muttei tullut valituksi. Melin ja hänen miehensä Ingvar S. Melin muuttivat erilleen, mutta eivät koskaan virallisesti eronneet. Maria Melinin elämänkumppanina 1990-luvulta lähtien oli arkkitehti Vladimir Tomevski (k. 2013). He pyörittivät vuosituhannen vaihteessa Arran-nimistä ravintolaa Kittilän Levillä. 1990-luvun alkupuolella Melinillä oli Helsingin Kalevankadulla olutravintola Cafe Roma. Melin näytteli Vääpeli Körmyn vaimoa viidessä Körmy-elokuvassa vuosina 1990–1997. Maria ja Ingvar S. Melin on haudattu Kulosaaren hautausmaalle kortteliin 18. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset julkisuuden henkilöt Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet