EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Portugalinseisoja

pienoiskuva|oikea|250px|Portugalinseisoja Portugalinseisoja () on Portugalista kotoisin oleva koirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmään 7. Se oli vuonna 2019 kotimaassaan neljänneksi suosituin portugalilainen rotu."Registos 2019". Clube Português de Canicultura. Viitattu 29.2.2020. == Ulkonäkö == Portugalinseisojalla on normaalit mittasuhteet ja kiinteä rakenne. Selkä on leveä ja lyhyt. Pää on hieman raskas, mutta sopusuhtainen. Silmien tulisi olla suuret, soikeat ja keskenään samanlaiset, väriltään kastanjanruskean sävyiset. Silmistä tulisi korostua ilmeikäs ja eloisa katse. Korvat ovat riippuvat ja ylöskiinnittyneet, noin 15 cm pitkät. Karva on lyhyttä ja vahvaa, ei kovin pehmeää. Portugalinseisoja on väriltään joko yksivärinen keltainen tai ruskea tai keltainen/ruskea valkoisin merkein. Alun perin portugalinseisojasta tunnettiin myös pitkäkarvainen muunnos, jota pidettiin alkuperäisenä tyyppinä.Wilcox, B. & Walkowicz, C. The Atlas of Dog Breeds of the World. Neptune, New Jersey: T.F.H Publications, 1995. 5. painos, s. 652. FCI ei kuitenkaan hyväksy pitkäkarvaisuutta. == Luonne ja käyttäytyminen == Portugalinseisoja on hyvä ja sitkeä liikkuja. Rodulla tulisi olla voimakas työskentelyhalu. Sille tyypillisiä luonteenpiirteitä ovat nöyryys ja sosiaalisuus. Se on myös todella kiintyvä ja joskus rodun kiintyvyys saattaa olla jopa liiallista. Vilkkaus ja eloisuus ovat myös portugalinseisojan tunnusmerkkejä. == Alkuperä == Portugalinseisojaa voidaan pitää rakenteensa ja luonteensa perusteella hyvin alkuperäisenä rotuna. Perdigueiro tarkoittaa peltopyytä, mikä viittaa sen alkuperäiseen käyttötarkoitukseen. Rodun esi-isät olivat 400-500-luvuilla eläneitä haukkakoiria, jotka kulkeutuivat Iberian niemimaalle toistaiseksi tuntemattomasta lähtömaasta. Portugaliin saapui laivoja lähes kaikkialta, joten koirien alkuperä on jäänyt epäselväksi. Joka tapauksessa näistä haukkakoirista jalostui aikojen saatossa paikallinen rotu, podengo de mastra ("seisova ajokoira"), joka oli nykyisen portugalinseisojan suora kantarotu. Podengo de mastran lisäksi Desmond Morris uskoo myös espanjalaisten koirien vaikuttaneen rodun perimään.Morris, Desmond. Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1,000 Dog Breeds. Ebury Press, 2001. ISBN0-09-187091-7. Sivu 262. Podengo de mastra mainittiin jo 1200-luvun lopulla portugalilaisessa metsästyskirjassa, ja samoihin aikoihin Afonso III maalasi jo koiria, jotka vastasivat tyypiltään nykyistä rotua. Samaten 1200-luvun lopulla Gaston Phoebus kirjoitti portugalilaisesta haukkakoirasta, jolla oli kookas pää, kaunis, suuri runko ja kanelinruskea-valkoinen karvapeite. Tästä voidaan päätellä, että portugalinseisoja on ollut olemassa Portugalissa jo 1300-luvun loppupuolella, ja sen uskotaankin olevan useimpien merkittävien eurooppalaisten seisojien kantarotu. Mm. pointterin tiedetään mitä todennäköisimmin polveutuvan portugalilaisen liikemiehen Englantiin 1700-luvun alussa viemistä portugalinseisojista. == Lähteet == *Kennelliiton rotumääritelmä (pdf) === Viitteet === Luokka:FCI 7 Seisovat lintukoirat Luokka:Seisojat Luokka:Portugalilaiset koirarodut
Vouziers

Vouziers on kunta Ardennesin departementissa Grand Estin hallintoalueella Ranskassa. Vouziers sijaitsee Champagnen historiallisen maakunnan alueella. Kunnassa oli 4 742 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Vouziersin pinta- ala on 28 neliökilometriä. == Lähteet == Luokka:Ardennesin kunnat
Betanian kirkko

Betanian kirkko oli Turussa sijainnut Alexander Nyströmin suunnittelma jugend- tyylinen kirkko. Vuonna 1908 valmistunut 700-paikkainen kirkko sijaitsi nykyisen Betanian palvelutalon piha-alueella lähellä Itäisen Pitkänkadun ja Betaniankadun kulmaa. Turun Kaupunkilähetyksen (nyk. Tukenasi ry) omistamaan kirkkoon tuli vuonna 1921 vuokralaiseksi Martinseurakunta, jolla ei tuolloin ollut omaa kirkkoa. Vuokrasuhde jatkui vuoteen 1933, jolloin Martinkirkko valmistui. Betanian kirkko tuhoutui korjauskelvottomaan kuntoon talvisodan pommituksissa 25. ja 27. joulukuuta 1939 sekä pahiten 4. helmikuuta 1940. Näkyviä jälkiä Itäisellä Pitkäkadulla sijainneesta kirkosta on vähän. Vuonna 1908 kirkon pihapiiriin valmistui myös työkeskus Betania, joka seisoo yhä samaisella paikalla ja toimii päiväkotina. Itse kirkosta ovat jäljellä ainoastaan osa portaikon mukulakivistä julkisivua ja kappale kivijalkaa. Kirkosta on säilynyt hyvin vähän kuvia. Tämän vuoksi kirkon olemassaolo on jäänyt monelle sodan jälkeen syntyneelle turkulaiselle täysin tuntemattomaksi. Betanian kirkko oli ainoa täysin tuhoutunut kirkko Turussa. Martin seurakunnan täyttäessä 80 vuotta vuonna 2001 Turun Kaupunkilähetys (nyk. Tukenasi ry) päätti sijoittaa kirkon sijaintipaikalle muistomerkin. Betoniselle, mukulakivin koristellulle taustalle on kiinnitetty muistolaatta, johon on kaiverrettu kuva kirkosta ja teksti tuhoutumisvuosista. Betaniankatu on nimetty kirkon mukaan vuonna 1923. Kirkko puolestaan sai nimensä Palestiinan Betanian kylästä, jonka lähettyvillä lausuttiin ensimmäinen lähetyskäsky Raamatun mukaan. ==Kuvagalleria== Tiedosto:Betanian kirkon jäännökset jäännösten muistolaatta 02.JPG|Betanian kirkon muistolaatta. Tiedosto:Betanian kirkon jäännökset 01.JPG|Betanian kirkon mukulakivinen julkisivu Tiedosto:Betanian kirkon jäännökset 06.JPG|Betanian kirkon jäännökset Itäiseltä Pitkäkadulta kuvattuna. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kuva Betanian työkeskuksesta (kuvassa oikealla näkyy kirkosta säilynyt mukulakivinen portaikko). * Kuvasarja Turusta, yksi kuvista esittää Betanian kirkkoa ulkoa ja yksi sisältä Luokka:Turun kirkkorakennukset Luokka:Turun entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen entiset kirkkorakennukset Luokka:III kaupunginosa
Warcq (Ardennes)

thumb|250px|Warcqin kirkko Warcq on kunta Ardennesin departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 449 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Warcqin pinta-ala on yhdeksän neliökilometriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ardennesin kunnat
Angelica Catalani

Angelica Catalani (10. toukokuuta 1780 – 12. kesäkuuta 1849) oli italialainen sopraano. Opiskeltuaan muun muassa Firenzessä hän teki kuusitoistavuotiaana oopperadebyyttinsä Venetsian Teatro La Fenicessä. Laulajatar saavutti aikanaan Euroopassa laajaa mainetta; hän esiintyi esimerkiksi Lissabonissa, Pariisissa ja Lontoossa. Hän kuoli Pariisissa koleraan. == Lähteet == * Kimbell Art Museum Exhibition Catalog, Number 54: Angelica Catalani, 1806 Luokka:Sopraanot Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1780 syntyneet Luokka:Vuonna 1849 kuolleet
Harha äänen jatkuvuudesta

Harha äänen jatkuvuudesta on kuuloharha, jossa ääni tulkitaan yhtäjaksoiseksi kun sen keskellä oleva lyhyt tauko peitetään hälyäänellä. Harha on kaikkein selvin, kun tauko on pituudeltaan alle 50 ms ja se peitetään kapealla taajuuskaistalla soitetulla kohinalla. Ääniaallon amplitudin eli äänenvoimakkuuden nopea muuttuminen tauon eri puolin rikkoo harhan. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Kaavioita ja ääninäytteitä, Kyushu Institute of Design Luokka:Kuuloharhat
Belton

Belton on kaupunki Texasissa, Yhdysvalloista. Sen väkiluku vuonna 2000 oli 14 623. Kaupungin pinta-ala on 34,1 neliökilometriä. Suurin osa kaupungin asukkaista on valkoisia, mutta kaupungissa on myös latinoja 12,5 prosenttia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Texasin kaupungit
Kurjet lentävät

Kurjet lentävät () on neuvostoliittolainen elokuva vuodelta 1957. Se kertoo toisesta maailmansodasta Neuvostoliitossa. Se kuvaa sodan julmuutta ja ihmisen sieluun jääviä vammoja. Elokuvalle myönnettiin Kultainen palmu Cannesin elokuvajuhlilla 1958. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Elokuva perustuu Viktor Rozovin näytelmään Vetšno živyje. == Näyttelijät == == Lähteet == == Kirjallisuutta == *Kassila, Matti: ”Katsoin Mihail Kalatozovin elokuvan Kurjet lentävät”, Filmihullu 5/2009. Luokka:Neuvostoliittolaiset draamaelokuvat Luokka:Neuvostoliittolaiset sotaelokuvat Luokka:Vuoden 1957 elokuvat Luokka:Kultainen palmu -palkitut elokuvat Luokka:Neuvostoliitossa tapahtuvat elokuvat
Arica-Parinacota

Región de Arica-Parinacota on yksi Chilen 13 alueesta. Se sijaitsee maan pohjoisosassa. Se on Chilen uusin alue – siitä tuli toimiva 8. lokakuuta 2007. Alueen pääkaupunki on Arica. Alueella oli 226 068 asukasta vuoden 2017 väestönlaskennassa ja pinta-alaa sillä on 16 873 km². == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Chilen alueet
Aavikon laki (vuoden 1970 elokuva)

Aavikon laki (Белое солнце пустыни, Beloje solntse pustyni) on Vladimir Motylin ohjaama neuvostoliittolainen elokuva, joka valmistui vuonna 1969 Viitattu 10.10.2023 ja tuli ensi-iltaan seuraavana vuonna. Se on seikkailuelokuva ja neuvostoaikojen suosituimpia elokuvia, ja easterniksi tai osterniksi kutsutun lajityypin klassikko. Siinä yhdistyy toimintakomedia musiikkiin ja draamaan. Elokuvan sankari on puna-armeijan upseeri, joka on palaamassa kotiin vaimonsa luokse mutta päätyy suojelemaan haaremia Keski- Aasiassa.White Sun of the Desert World Cinema Directory == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset seikkailuelokuvat Luokka:Vuoden 1970 neuvostoliittolaiset elokuvat Luokka:Neuvostoliitossa tapahtuvat elokuvat
Balladi sotilaasta

Vain neljä päivää (Баллада о солдате, Ballada o soldate, , suom. myös Vain neljä päivää) on neuvostoliittolainen elokuva vuodelta 1959.Ballad of a Soldier Criterion. Se kertoo sotilaasta, joka saa neljä päivää lomaa, ja yrittää käydä kotona. Vaikka se sijoittuu sota-aikaan, se ei ole sotaelokuva, vaan rakkauselokuva, ja tarkastelee eri tapoja rakastaa: nuoren parin kiihkeää rakkautaa, vanhan parin syvää kiintymystä ja äidinrakkautta. == Lähteet == Luokka:Neuvostoliitossa tapahtuvat elokuvat Luokka:Toiseen maailmansotaan pohjautuvat elokuvat Luokka:Neuvostoliittolaiset draamaelokuvat Luokka:Neuvostoliittolaiset sotaelokuvat Luokka:Vuoden 1959 neuvostoliittolaiset elokuvat Luokka:Neuvostoliittolaiset mustavalkoelokuvat
John Evan

John Evan (synt. John Spencer Evans 28. maaliskuuta 1948 Blackpool, Iso- Britannia) on Jethro Tull -yhtyeen entinen kosketinsoittaja. Evan aloitti pianonsoiton lapsena kotonaan äitinsä opettamana. Teini-iässä hän perusti yhdessä koulukavereittensa (ja tulevien Jethro Tull -muusikoiden) Ian Andersonin ja Jeffrey Hammondin kanssa The Blades -yhtyeen. Tässä kokoonpanossa Evan soitti rumpuja. Nimi vaihtui 1960-luvun puolivälissä The John Evan Bandiksi (myös The John Evan's Smash oli käytössä jonkin aikaa), lähinnä Evanin äidin mieliksi, koska tämä oli sponsoroinut yhtyettä ostamalla heille pakettiauton ja Hammond-urut joita John alkoi nyt soittaa. Evan tipautti myös "s"-kirjaimen sukunimestään, sillä "Evan" kuulosti paremmalta bändin nimessä. Tässä vaiheessa seitsenmiehisessä soul-musiikkia soittavassa yhtyeessä oli pari muutakin tulevaa Tull-muusikkoa, rumpali Barriemore Barlow ja basisti Glenn Cornick. Yhtye hajosi kuitenkin piakkoin ja John Evan lähti opiskelemaan lääketiedettä yliopistoon. John Evan Bandin jäännöksistä Ian Andersonin johdolla syntyi Jethro Tull. Vuonna 1970 Anderson pyysi Evania soittamaan Tullin Benefit-albumin piano- ja urkuosuudet. Tämän jälkeen Evania pyydettiin liittymään vakituiseksi jäseneksi yhtyeeseen. Pitkän taivuttelun jälkeen hän suostui ja aikoi olla mukana enintään vuoden opiskelujensa takia, mutta menestys, rock-tähteys ja lavean elämäntyylin mahdollisuus pitivät hänet mukana kymmenen vuoden ajan. John Evan nousi näkyväksi hahmoksi Tullin konserteissa ja julkisuuskuvassa tavaramerkkinään valkoinen puku ja pinkinkeltainen solmio. 1980 Ian Anderson alkoi levyttää sooloalbumia, mukanaan Tull-miehet Dave Pegg ja Martin Barre sekä kosketinsoittaja Eddie Jobson ja rumpali Mark Craney. Levy-yhtiön päätöksestä albumi A julkaistiin kuitenkin Jethro Tullin nimen alla ja samalla lehdistölle lähetettiin virheellinen lausunto jonka mukaan John Evan ja kaksi muuta Tullin jäsentä olisi erotettu yhtyeestä. Miehet närkästyivät tästä ja vaikka Anderson pahoitteli tapahtunutta, Evan ei palannut enää Jethro Tulliin. Tullin jälkeen Evan perusti yhdessä toisen ex-Tull-miehen David Palmerin kanssa lyhytikäisen Tallis-nimisen, klassista musiikkia hyödyntävän pop-yhtyeen. Tämän jälkeen John Evan jätti musiikkimaailman ja siirtyi rakennusurakoitsijaksi ostettuaan rakennusfirman. Silloin tällöin Evan on osallistunut erilaisiin Jethro Tull -fanikokoontumisiin. ==Lähteet== *Biografia Jethro Tullin kotisivuilla *Benefit- ja A-albumien remasteroitujen versioiden tekstiliitteet Luokka:Brittiläiset kosketinsoittajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tomohisa Yamashita

Tomohisa Yamashita (, s. 9. huhtikuuta 1985 Chiba, Japani) on japanilainen näyttelijä, laulaja sekä TV-juontaja. Hän on J-pop -yhtyeen NEWSin entinen jäsen. Hän aloitti soolouransa vuonna 2006 ja hänen ensimmäinen sinkkunsa ilmestyi vuonna 2011, jolloin hän jätti NEWSin. Yamashita on valmistunut Meijin yliopiston kauppatieteellisestä tiedekunnasta. Yamashita on näytellyt muun muassa sarjoissa Summer Nude, Monsters, Kurosagi, Buzzer Beat ja Nobuta wo Produce. == Televisio == * 5-ji kara 9-ji made: watashi ni koi shita obōsan (Fuji TV, 2015) * Summer Nude (Fuji TV, 2013) * MONSTERS (TBS, 2012) * Honto ni Atta Kowai Hanashi 2012 Akai Tsume (Fuji TV, 2012) * Saikou no Jinsei no Owarikata~Ending Planner~ (TBS, 2012) * Code Blue 2 as Aizawa Kousaku (Fuji TV, 2010) * Buzzer Beat as Kamiya Naoki (Fuji TV, 2009) * Code Blue SP as Aizawa Kousaku (Fuji TV, 2009) * Code Blue as Aizawa Kousaku (Fuji TV, 2008) * Proposal Daisakusen SP as Iwase Ken (Fuji TV, 2008) * Proposal Daisakusen as Iwase Ken (Fuji TV, 2007) * Byakkotai as Sakai Shintaro & Sakai Mineji (TV Asahi, 2007) * Kurosagi as Kurosaki (TBS, 2006) * Nobuta wo Produce as Kusano Akira (NTV, 2005) * Dragon Zakura as Yajima Yusuke (TBS, 2005) * Sore wa, Totsuzen, Arashi no you ni... as Fukazawa Takuma (TBS, 2004) * Budo no Ki (Grapevine) as Shindo Yosuke (2003) * Stand Up!! as Iwasaki Kengo (TBS, 2003) * Lunch no Joou as Nabeshima Koshiro (Fuji TV, 2002) * Long Love Letter as Otomo Tadashi (Fuji TV, 2002) * Shounen wa Tori ni Natta as Nagashima Ken (TBS, 2001) * Kabachitare as Tamura Yuta (Fuji TV, 2001) * All Star Chushingura Matsuri as Asano Takumi (2000) * Shijo Saiaku no Date as Okamura Yuki (2000, ep1) * Ikebukuro West Gate Park as Mizuno Shun (TBS, 2000) * Kiken na Kankei as Miyabe Satoshi (Fuji TV, 1999, ep10-11) * Kowai Nichiyobi (NTV, 1999, ep13) * P.P.O.I. as Amano Taira (NTV, 1999) * Nekketsu Renaido (NTV, 1999, ep7) * Shounentachi as Kakuda Shinya (NHK, 1998) === TV-sarjojen tunnarit === * Daite Senorita, Kurosagi alkutunnari (2006) * Seishun Amigo, Nobuta wo Produce alkutunnari, Kamenashi Kazuyan kanssa (2005) * Colorful (カラフル), Dragon Zakura, lisäys (2005) === Elokuvat === * Kinkyori Renai (2014) * Ashita no Joe (2011) * Kurosagi (2008) * Shinrei Surfer no Shi (1996) === Palkinnot === * 15th Nikkan Sports Drama Grand Prix (Tammi-Maalis 2012): Paras näyttelijä Saikou no Jinsei no Owarikata~Ending Planner~ * 13th Nikkan Sports Drama Grand Prix (Kesä 2009) Paras näyttelijä Buzzer Beat * 11th Nikkan Sports Drama Grand Prix (Kevät 2007): Paras näyttelijä Proposal Daisakusen * 9th Nikkan Sports Drama Grand Prix (2005-06): Paras näyttelijä Nobuta wo Produce * 4th Nikkan Sports Drama Grand Prix (2000-01): Paras "uusitulokas" Ikebukuro West Gate Park Liittynyt Jpop yhtyeisiin: B.I.G., 4TOPS, NEWS, Shuji to Akira, Kitty GYM Luokka:Japanilaiset näyttelijät Luokka:Japanilaiset laulajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ulrich Ramé

Ulrich Ramé (s. 19. syyskuuta 1972 Nantes) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. == Ura pelaajana == Ramé aloitti pelaajauransa SCO Angersissa ja debytoi liigatasolla kaudella 1993/94, joka päättyi joukkueen osalta putoamiseen sarjaporrasta alemmas. Kaudella 1995/96 joukkue putosi Nationaliin, jossa Ramé edusti Angersia vielä yhden kauden ajan. Vuonna 1997 hän siirtyi Girondins Bordeaux'hon, jossa pelasi uransa menestyksekkäimmät vuodet. Ramé nousi pian Bordeaux'n ykkösmaalivahdiksi ja piti paikkaa hallussaan aina kauteen 2009/10 saakka. Ramé voitti seuran paidassa kaksi Ranskan mestaruutta sekä kolme Coupe de la Liguetä. Kaudella 2009/10 Cédric Carrasso otti seuran ykköstorjujan roolin ja kokenut Ramé pelasi kaksi viimeistä Bordeaux-kauttaan kakkosmaalivahtina. Hän pelasi seurassa 14 vuoden aikana kaikkiaan 525 ottelua. Kesällä 2011 hän siirtyi CS Sedaniin, jossa lopetti pitkän pelaajauransa vuonna 2013. Ramé pelasi ensimmäisen maaottelunsa Ranskan maajoukkueen paidassa 9. kesäkuuta 1999 Andorraa vastaan. Ottelu päättyi Ranskan 1–0 voittoon. Ramé oli myös vaihtomiehenä voittamassa jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 2000 Ranskan jalkapallomaajoukkueen kanssa, mutta ei pelannut yhdessäkään pelissä. Hän oli vaihtomiehenä myös MM-kisoissa 2002. Ramé ei ole pelannut maajoukkueessa sen jälkeen kun hän teki suuren virheen ottelussa Tšekkiä vastaan 12. helmikuuta 2003. Hän jäi maajoukkuetasolla Fabien Barthez'n, Grégory Coupet'n ja Mickaël Landreaun varjoon. == Saavutukset pelaajana == * Euroopanmestari: 2000 * Confederations Cupin mestaruus: 2001 * Ranskan mestaruus (2): 1999, 2009 * Coupe de la Ligue (3): 2002, 2007, 2009 * Trophée des Champions: 2008 == Ura valmentajana == Pelaajauransa jälkeen Ramé suoritti valmentajadiplomin. Vuonna 2014 hän palasi Bordeaux'n organisaatioon kehittämistehtäviin. Maaliskuussa 2016 hänestä tuli seuran päävalmentaja Willy Sagnolin saatua potkut.Rame appointed as new Bordeaux boss Ramén johdolla Bordeaux sijoittui lopulta liigan keskikastiin yhdenneksitoista. Kauden jälkeen hän sai tehdä tilaa Jocelyn Gourvennecille.Jocelyn Gourvennec takes over at Bordeaux after Guingamp exit == Lähteet == == Aiheesta muualla == Ligue 1 Lähde + fix Luokka:Ranskalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Jalkapallon Euroopan mestarit
Musta aukko (elokuva)

Musta aukko () on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut science fiction -elokuva, jonka on ohjannut Gary Nelson. Se oli ehdolla visuaalisten tehosteiden ja parhaan kuvauksen Oscar-palkinnoille. == Juoni == Avaruusalus USS Palomino löytää mustan aukon, jonka tapahtumahorisontin ulkopuolella ajelehtii hylätyltä vaikuttava USS Cygnus. Palominon miehistö, johon kuuluvat kapteeni Dan Holland (Robert Forster), luutnantti Charlie Pizer (Joseph Bottoms), Harry Booth (Ernest Borgnine), Alex Durant (Anthony Perkins) ja Kate McCrae (Yvette Mimieux), jonka isä oli Cygnuksen kapteenina, lähtee tutkimaan alusta. Heitä vastassa on hullu tiedemies Hans Reinhardt (Maximilian Schell) ja tämän robottiarmeija. == Vastaanotto == Elokuvan 20 miljoonan dollarin budjetti oli aikanaan Disneyn kallein, mutta se tuotti vain 36 miljoonaa dollaria. Kriitikko Roger Ebert piti sen juonta "niin triviaalina ja kliseisenä, että se ei ansaitse kliimaksiaan" ja antoi sille kaksi tähteä. Suomessa Iltalehden Heikki Eteläpää kiteytti elokuvan suoria varkauksia Tähtien sodasta sisältäväksi tarinaksi, jonka katsojan ei tarvitse varautua kokemaan odottamattomia yllätyksiä, vaan kaikki on valmiiksi petattua jo alkumetreiltä alkaen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *IMDB:The Black Hole (1979) * Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat Luokka:Vuoden 1979 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Avaruuselokuvat
Aysén del General Carlos Ibáñez del Campo

Región de Aisén del General Carlos Ibáñez del Campo (myös Aysén) on yksi Chilen 15 alueesta. Se sijaitsee maan eteläosassa. Alueen asukasluku oli 103 158 vuoden 2017 väestönlaskennassa ja sen pinta-ala on 108 494,4 km². Alueen pääkaupunki on Coyhaique. == Kunnat == Alue muodostuu kymmenestä kunnasta. *Coyhaique *Lago Verde *Aisén *Cisnes *Guaitecas *Cochrane *O'Higins *Tortel *Chile Chico *Río Ibáñez ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Chilen alueet
Naantalin vaakuna

Naantalin vaakuna on Naantalin kaupungin tunnus, joka on saanut aiheensa keskiaikaisesta sinetistä, joka puolestaan viittaa kunnan nimeen. Vaakunan selitys kuuluu: "Mustassa kentässä minuskelikirjaimet vg, joiden yläpuolella avonainen ritarikruunu, kaikki kultaa." == Vaakunan historiaa == Nykyisen Naantalin alueelle perustettiin 1440-luvulla birgittalaisluostari, Naantalin luostari, jonka nimi oli latinaksi Vallis Gratiae, ”armon laakso”, ruotsiksi nådens dal. Syntynyt kaupunki nimettiin luostarin mukaan. Latinankielisen nimen alkukirjaimet päätyivät kaupungin sinettiin, jossa ne kuvattiin luostarin kruunun suojelukseen viitaten avonaisen ritarikruunun alla. Myöhemmissä sineteissä kirjaimia koristivat myös laakerinlehdet. Vuonna 1861 venäläinen heraldikko Bernhard von Köhne ehdotti kaupungille vaakunaa, jossa kirjaimet ja kruunu olivat kuvattuna punaisina kultaisella pohjalla, vihreiden laakerinlehtien ympäröiminä. Von Köhnen ehdotusta ei kuitenkaan otettu käyttöön. George Granfelt kuvasi vuoden 1892 Suomen kaupunginvaakunoita käsittelevässä teoksessaan Naantalin vaakunan nykyisessä muodossaan ilman aikaisempia laakerinlehtiä. Kyseinen malli vakiintuikin kaupungin käyttöön aina 1960-luvulle asti, jolloin heraldikko Olof Eriksson piirsi sen uudelleen. Naantalin kaupunginvaltuusto vahvisti Erikssonin mallin käyttöön 26. heinäkuuta 1966, sisäministeriön vahvistaessa sen 11. lokakuuta 1966. Tiedosto:Nådendals stadssigill 001.jpg|Naantalin ensimmäinen sinetti. Tiedosto:Naantali sinetti.jpg|Naantalin myöhempi sinetti. Tiedosto:Von Koehne Naantali.jpg|Von Köhnen ehdotus Naantalin vaakunaksi vuodelta 1861. Kolkka viittaa kaupungin sijaintiin Turun ja Porin läänissä. Tiedosto:Naantali vaakuna 1892.jpg|George Granfeltin malli Naantalin vaakunasta vuodelta 1892. == Lähteet == * * Jussi Iltanen: Suomen kuntavaakunat, s. 25-26. Karttakeskus, 2013. * A.W. Rancken, Kauko Pirinen: Suomen vaakunat ja kaupunginsinetit, s. 87-88. Werner Södeström oy, 1949. == Aiheesta muualla == ;Kirjallisuutta venäjäksi * Бойко Дм. А. Геральдика Великого Княжества Финляндского. – Запорожье, 2013. Luokka:Suomen kuntien vaakunat Vaakuna Luokka:Naantalin keskiaika
Samuel Dumoulin

Samuel Dumoulin (s. 20. elokuuta 1980 Vénissieux, Ranska) on ranskalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2002–2019. Dumoulin, joka on pituudeltaan vain 159 cm, oli ajajatyypiltään sprintteri. Hän voitti vuoden 2008 Ranskan ympäriajon kolmannen etapin oltuaan loppukirissä paras neljän miehen kärkiryhmästä. == Saavutuksia == ;2001 :Tour de l'Ain, 1. etapin voitto :Pariisi–Tours, alle 23-v. sarjan voitto ;2002 :Prix d'Armorique, voitto :Tour de l'Avenir, 4. etapin voitto ;2003 :Tro Bro Leon, voitto :Tour de Normandie, kokonais- ja pistekilpailun voitto :Tour de l'Avenir, 4. ja 10. etapin voitto :Tour de l'Ain, kokonaiskilpailussa toinen, sprinttikilpailun voitto ;2004 :Tro Bro Leon, voitto ;2005 :Dauphiné Libéré, 2. etapin voitto :Tour du Limousin, kokonaiskilpailussa toinen, 2. etapin voitto ;2006 :Route Adélie, voitto ;2008 :Ranskan ympäriajo, 3. etapin voitto :Circuit de la Sarthe, 2. etapin voitto :Tour du Poitou Charentes et de la Vienne, 2. ja 5. etapin voitto ;2009 :Katalonian ympäriajo, sprinttikilpailun voitto :Tour du Limousin, 2. etapin voitto ;2010 :La Tropicale Amissa Bongo, 1. etapin voitto :Etoile de Bessèges, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto :Gran Premio dell'Insubria, voitto :Katalonian ympäriajo, 6. etapin voitto :Circuit de la Sarthe, 3. etapin voitto ;2011 :Étoile de Bessèges, 3. etapin voitto :Tour du Haut Var, 1. etapin voitto :Katalonian ympäriajo, 5. ja 7. etapin voitto :Paris-Corrèze, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto ;2012 :Grand Prix d'Ouverture La Marseillaise, voitto ;2013 :Étoile de Bessèges, etapin 5a voitto :Grand Prix de Plumelec-Morbihan, voitto :GP Ouest France-Plouay, kolmas ;2014 :Ranskan ympäriajo, 6. etapilla kolmas ;2015 :La Drôme Classic, voitto ;2016 :Roue tourangelle, voitto :Grand Prix de Plumelec-Morbihan, voitto :Boucles de l'Aulne, voitto :Tour du Doubs, voitto :EM-kilpailut, maantieajossa neljäs ;2017 :Tour du Haut Var, 1. etapin voitto == Lähteet == *Samuel Dumoulin trap-friis-tietokannassa *Samuel Dumoulin Cycling Archives -tietokannassa == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto Luokka:Ranskalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Palladium Kirjat

Palladium Kirjat on J. K. Ihalaisen vuonna 1992 Angelniemellä perustama kirjakustantamo, joka julkaisee tietokirjallisuutta, runoja ja käännöskirjallisuutta. Kustantamon teosten tekijöitä ovat esimerkiksi Gary Snyder, W. G. Sebald, György Faludy, Gustav Meyrink, Kari Aronpuro, Risto Ahti, Benjamin Péret, Jerome Rothenberg, Diane di Prima, Gertrude Stein, Kurt Schwitters, Paul Klee, Hans Arp, Pablo Neruda, Hasso Krull, Niillas Holmberg, Johanna Venho, Hannu Mäkelä, Arja Tiainen, Juha Siro, Ville-Juhani Sutinen, Jonimatti Joutsijärvi ja Mikko Väänänen. Kustantamon viimeisiä suurteoksia ovat Kari Aronpuron Kootut runot I–IV (1 770 sivua, 2022) ja Risto Ahdin Kootut runot I-IV (1 957 sivua, 2023), minkä jälkeen kustantaja on ennustanut paneutuvansa pienempiin hankkeisiin. Kirjankustantamolla on alusta lähtien ollut oma kirjapaino, jonka Heidelbergia on siirrelty tarpeen mukaan paikasta toiseen. Tällä hetkellä kirjapaino on Siuronkosken rannalla Siuron kylässä Pirkanmaalla. ==Lähteet== *Palladium Kirjat Luokka:Suomalaiset kirjankustantamot
Fibber McGee and Molly

Fibber McGee and Molly on yhdysvaltalainen radiokomediasarja, jota esitettiin 1935-1959.http://www.radiohof.org/comedy/fibbermolly.html Sarjan nimirooleissa esiintyivät Jim ja Marian Jordan, jotka olivat aviopari myös sarjan ulkopuolella. Muita sarjan vakioesiintyjiä olivat muun muassa Gale Gordon ja Harold Peary, joista jälkimmäinen sai vuonna 1941 oman sarjansa The Great Gildersleeve, jota nykyään pidetään ensimmäisenä spin-off -sarjana.http://www.wayback.net/gildy/ Sarja on saanut paikan Radio Hall of Famessa. Sillä on myös tähti Hollywood Walk of Famella. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Fibber McGee and Mollyn jaksoja MP3-muodossa *Luettelo Fibber McGee and Mollyn jaksoista Luokka:Yhdysvaltalaiset radiokuunnelmat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Radio Hall of Fame
Christopher Gerse

Christopher Ryan Gerse (s. 19. lokakuuta 1991) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Will Robertsin roolista televisiosarjassa Päivien viemää. Hän sai siitä Young Artist Award -ehdokkuudet vuosina 2004 ja 2005. == Aiheesta muualla == * Gerse, Christopher Gerse, Christopher Gerse, Christopher Luokka:Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
FC Tigers

FC Tigers on tamperelainen vuonna 1975 perustettu jalkapallojoukkue. Seura syntyi vuonna 1990 Kakkoseen nousseen FC Tampereen ja Tohlopin Tiikereiden fuusiossa. Nykyisin FC Tigers pelaa jalkapallon Kolmosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Seuran sivusto Luokka:Tamperelaiset urheiluseurat Luokka:Suomalaiset jalkapalloseurat Luokka:Vuonna 1975 perustetut urheiluseurat
Hauki-luokan yhteysalus

Hauki-luokka on Suomen merivoimien kuuden yhteysaluksen muodostama alusluokka, jonka alukset valmistettiin korvaamaan rannikkotykistön kelirikkoveneet. Kolme ensimmäistä, 1978 luovutetut Hauki, Hakuni ja Havouri, valmisti Linnan telakka Turussa. Kolme seuraavaa Hankoniemen, Hirsalan ja Houtskärin valmisti 1979–1980 Valmetin Kotkan telakka.Leijonalippu merellä s. 138 Luokan osoittauduttua onnistuneeksi tilattiin seuraavat kaksi merivoimien hinaajiksi 1985 sekä viimeiset neljä (Hila-luokka) 1992–1994. Alukset ovat kykeneviä kulkemaan 20 cm paksussa kiintojäässä ja niiden tyypillinen käyttöaika oli talvella, kun niiden käyttäminen oli taloudellisempaa kuin Valas-luokan yhteysalusten. Avovesikautena luokan veneiden käyttö on vähäisempää. Luokan aluksia on käytetty myös maalinhinaukseen. thumb|Pirkanmaa, entinen Hankoniemi Merivoimat luopui 2007 yhteysalus Hankoniemestä, joka myytiin M/s Pirkanmaan Tuki -säätiölle. Alusta käytetään mm. Meripuolustuspiirin opetustoiminnassa. Myös Havouri myytiin lokakuussa 2013 siviilikäyttöön. ==Lähteet== * *Rannikon Puolustaja: Hauki-luokan yhteysalus s. 48–50 *http://www.mspirkanmaa.fi/ ===Viitteet=== luokka:Suomen merivoimien alukset
Romain Feillu

Romain Feillu (s. 16. huhtikuuta 1984 Châteaudun, Ranska) on ranskalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 2006–2019.. Feillu aloitti ammattilaisuransa harjoittelijana Agritubel-joukkueessa vuonna 2005. Hän saavutti Gerald Ciolekin jälkeen hopeaa alle 23-vuotiaiden maantieajon MM- kilpailussa 2006. Vuonna 2007 Feillu voitti Britannian ympäriajon kokonaiskilpailun sekä Pariisi–Bourges-ajon. Vuoden 2008 Ranskan ympäriajossa hän sijoittui kolmannella etapilla kolmanneksi kuuluttuaan neljän ajajan kärkiryhmään. Tämän seurauksena hän sai kokonaiskilpailun johtajan maillot jaune -paidan haltuunsa päivän ajaksi. Feillu voitti Grand Prix de Fourmies -kilpailun 2009 ja 2010. Hän siirtyi Vacansoleil-talliin 2010 ja Bretagne - Sèche Environnementiin 2014. Viimeisillä ammattilaiskausillaan 2016–2019 hän edusti HP BTP - Auber93 / St. Michel - Auber93 -joukkuetta. Myös hänen nuorempi veljensä Brice Feillu on ollut ammattipyöräilijä. == Saavutuksia == ;2006 :Tour de la Somme, kokonaiskilpailun voitto :MM-kilpailut, Alle 23-v. maantiejossa hopeaa ;2007 :Britannian ympäriajo, kokonaiskilpailun voitto :Pariisi–Bourges, voitto :Circuit de l'Aulne, voitto :Luxemburgin ympäriajo, 3. etapin voitto ;2008 :Circuit de l'Aulne, voitto :Ranskan ympäriajo, 3., 13. ja 18. etapilla kolmas ;2009 :Tour de Picardie, 2. etapin voitto :Ranskan ympäriajo, 2. etapilla kolmas :Tour du Limousin, 4. etapin voitto :Grand Prix de Fourmies, voitto ;2010 :Vuelta a Burgos, 4. etapin voitto :Tour de l'Ain, pistekilpailun ja 2. etapin voitto :Grand Prix de Fourmies, voitto :Pariisi–Bryssel, toinen :MM-kilpailut, maantieajossa kymmenes :Pariisi–Tours, kuudes ;2011 :Välimeren ajo, 2. ja 3. etapin voitto :Tour du Finistère, voitto :Tour de Picardie, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto :Luxemburgin ympäriajo, 4. etapin voitto :Ranskan ympäriajo, 3. etapilla toinen :MM- kilpailut, maantieajossa kuudes ;2014 :Ronde de l'Oise, 1. etapin voitto ;2015 :Ronde de l'Oise, voitto == Lähteet == *Romain Feillu trap-friis.dk- tietokannassa *Romain Feillu cyclingarchives.com-tietokannassa === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto Luokka:Ranskalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Skanssi-Uittamo

Skanssi-Uittamo () on Turun kaupungin suuralue. Alueen väkiluku oli 23 331 vuonna 2014. Suuraluetta rajoittavat pohjoisessa Keskustan suuralue, lännessä Pitkäsalmi, idässä moottoritie ja etelässä Kaarinan raja. Skanssi-Uittamoon kuuluvat seuraavat kaupunginosat: * Harittu * Ilpoinen (Ilpois) * Ispoinen (Ispois) * Katariina (Katarina) * Koivula (Björkas) * Luolavuori * Peltola * Pihlajaniemi (Rönnudden) * Puistomäki (Parkbacken) * Skanssi (Skansen) * Uittamo * Vasaramäki (Hammarbacka) Edellisten lisäksi Skanssi-Uittamoon kuuluu myös pieni osa Korppolaismäestä ja Vähäheikkilästä. Ispoinen, Katariina, Koivula ja Puistomäki ovat pientalovaltaisia alueita. Vasaramäessä on sekä pien- että kerrostaloja; muut kaupunginosat ovat kerrostalovaltaisia. Skanssissa on vuonna 2009 valmistunut kauppakeskus Skanssi. Alueelle on myös tulossa asuntoja. ==Lähteet== Luokka: Turun suuralueet
Pansio-Jyrkkälä

Pansio-Jyrkkälä on suuralue Turun länsiosassa. Alueeseen kuuluvat Pahaniemen, Artukaisten, Pansion ja Pernon kaupunginosat. Pahaniemen osa-alueita ovat Härkämäen ja Jyrkkälän lähiöt. Pansiossa sijaitsee sataman toiminta, ja muutenkin koko suuralueella on paljon teollisuutta. Suuralueen asukasluku oli 9 318 vuonna 2014. Aikaisemmin tällä suunnalla Turkua oli olemassa Naantalintien suuralue, jonka nimi tuli alueen poikki kulkevasta Naantalin pikatiestä. Vuoden 2005 alusta lähtien Ruissalo siirrettiin kuulumaan Keskustan suuralueeseen ja Pitkämäen kaupunginosaan kuulunut Muhkurin alue Länsikeskuksen suuralueeseen. Samalla suuralue sai nykyisin käytössä olevan nimen Pansio-Jyrkkälä. ==Kaupunginosat== * Artukainen (Artukais) * Pahaniemi * Pansio * Perno == Katso myös == *Turun kaupunginosat *Turun suuralueet ==Lähteet== Luokka:Turun suuralueet
Maaria-Paattinen

Maaria-Paattinen () on Turun suuralue, joka käsittää kaikki ohikulkutien pohjoispuolella sijaitsevat alueet. Sen väkiluku on 9 462 (31.12.2016). Karkeasti alue muodostuu Maarian kuntaan vuosina 1944–1967 kuuluneista alueista ja vuoteen 1973 asti itsenäisestä Paattisten kunnasta. Alueella on muun muassa Turun lentoasema, osa Kurjenrahkan kansallispuistosta, Maarian allas, Metsämäen ravirata, Topinojan kaatopaikka ja Turun vankila. Asutuskeskittymiä ovat Jäkärlän lähiö, Moision ja Yli-Maarian pientaloalueet ja Paattisten kirkonkylä. Maaria-Paattisten suuralueen kaupunginosat: * Jäkärlä * Kärsämäki * Lentokenttä (Flygfältet) * Metsämäki (Skogsbacka) * Moisio * Paattinen (Patis) * Runosmäki (Runosbacken) * Saramäki (Starrbacka) * Urusvuori (Urusberget) * Yli-Maaria (Övre S:t Marie) Suuralueeseen kuuluvia kyliä ovat esimerkiksi Auvainen, Tortinmäki, Haaga, Paimala, Vaiste ja Ylijoki. == Katso myös == *Turun kaupunginosat *Turun suuralueet *Yli-Maaria == Huomautukset == == Lähteet == Luokka: Turun suuralueet Luokka:Paattinen Luokka:Maaria
Stuart Taylor

Stuart James Taylor (s. 28. marraskuuta 1980 Romford, Lontoo) on entinen englantilainen jalkapallomaalivahti. ==Ura== Taylor aloitti uransa 16-vuotiaana Arsenalissa 1997 ja hänestä povattiin David Seamanin seuraajaa, mutta kuitenkin Taylor ei saanut peliaikaa ja joutui käymään kahdeksan Arsenal-vuoden aikana neljässä seurassa lainalla. Seurat olivat Bristol Rovers, Crystal Palace, Peterborough ja Leicester City. Kesällä 2005 Taylor siirtyi neljän vuoden sopimuksella Aston Villaan. Hänestä tuli joukkueen varamaalivahti Thomas Sørensenin vallattua ykkösmaalivahdin paikan. Ensimmäisellä kaudella Aston Villassa Taylor pelasikin vain kaksi ottelua. Kauden 2008–2009 Taylor vietti lainalla Cardiff Cityssä. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Manchester Cityyn, jossa ei kolmen kauden aikana pelannut ainuttakaan sarjaottelua. ==Saavutukset== * Englannin Valioliigan voittaja: 2001–2002 * FA Cupin voittaja: 2003 == Lähteet == * ==Aiheesta muualla== * Stuart Taylor: The Arsenal Verdict * Profiili Luokka:Englantilaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
MGB

MGB tarkoittaa ainakin seuraavia: * Matterhorn Gotthard Bahn, MGB, sveitsiläinen rautatieyhtiö * MG MGB, brittiläinen urheiluautomalli * Neuvostoliiton valtion turvallisuusministeriö, MGB, vuosina 1946–1953 toiminut ministeriö, KGB:n edeltäjä
Koulumies

Koulumies on suomalainen sukunimi, jonka muutamat Schulman-suvun jäsenet ovat ottaneet. Tunnettuja Koulumiehiä ovat: * Jyrki Koulumies (s. 1943), toimittaja ja tietokirjailija, Rolf Koulumiehen poika * Leena Saijonmaa-Koulumies, eläinlääkäri, Jyrki Koulumiehen puoliso * Rolf Albert Holger Koulumies (vuoteen 1940 Schulman, 1910–1992), ylilääkäri * Terhi Koulumies (s. 1971), kunnallispoliitikko, kansanedustaja (Kokoomus) ja kirjailija
Tähkävaahtera

Tähkävaahtera (Acer spicatum) on vaahteroiden (Acer) sukuun kuuluva laji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan koillisosissa. Levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Saskatchewaniin ja Newfoundlandiin ja etelässä Pennsylvaniaan sekä Appalakkien vuoristossa Georgian pohjoisosiin. Tähkävaahtera on kesävihanta pieni puu tai pensas, joka kasvaa 3–8 metrin korkuiseksi. == Lähteet == *Profile for Acer spicatum (mountain maple) *Acer spicatum - Mountain Maple === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Tähkävaahtera – Acer spicatum Luokka:Vaahterat
Differentiaalinen kryptoanalyysi

Differentiaalinen kryptoanalyysi on moderni menetelmä lähinnä lohkosalaajien analysoimiseen ja murtamiseen. Menetelmä on hyvin tehokas ja sen avulla on murrettu suuri määrä algoritmeja. Se on yksi käytetyimmistä moderneista kryptoanalyyttisistä tekniikoista. ==Analyysi== Etsitään erotuksia dn, 0 kryptografisen algoritmin kierrosfunktiolle f siten että kohtuullisella todennäköisyydellä f(x+dn, 0, k)-f(x, k) antaa tulokseksi saman luvun dn, 1. Etsitään monia tällaisia pareja. Pyritään rakentamaan erotuksista ketju D siten että D0=dm0, 0, D1=dm0, 1=dm1, 0, D2=dm1, 1=dm2, 0 jne. niin että kohtuullisella todennäköisyydellä voidaan tietää kahden salattavan lohkon erotus mahdollisimman monen salauskierroksen läpi. ===Hyökkäys=== Pyydetään salaukset (c0, c1) lohkoille (b0, b1) siten että b1=b0+D0. Oletetaan että differentiaali D pätee tälle lohkoparille vähintään r-1 kierrosta jossa r on kierrosten kokonaislukumäärä. Dekryptataan (c0, c1) jokaisella mahdollisella kierrosavaimella k. Jos f-1(c1, k)-f-1(c0, k)=Dr-1, k on potentiaalisesti oikea avain kyseiselle kierrokselle. Pyydetään salauksia lohkopareille ja toistetaan tätä operaatiota kunnes yksi avain on valittu potentiaaliseksi avaimeksi huomattavasti useammin kuin mikään muu avain. Tämä on nyt oletettavasti avain kierrokselle r. Nyt voidaan jatkaa hyökkäystä siten että lohkopareille pyydettyjä salauksia dekryptataan aluksi yksi kierros tunnetulla avaimella. Nyt oletetaan että D pätee osittain dekryptatuille lohkopareille vähintään r-2 kierrosta ja voidaan etsiä samalla prosessilla avain kierrokselle r-1. Jatketaan kunnes kaikki kierrosavaimet on selvitetty tai niitä on tarpeeksi jäljellä olevien päättelemiseen. Tekniikasta on monia erilaisia variaatioita ja siihen on kehitetty erilaisia parannuksia. Normaalisti hyökkääjä pyrkii käyttämään algoritmin kierrosfunktion perusteella kehitettyä menetelmää joka pystyy havaitsemaan lohkoparit (c0, c1) joille D ei taatusti ole pätenyt edelliskierrokselle asti. Tämä nopeuttaa hyökkäystä huomattavasti, sillä D yleensä pätee r-1 kierrosta vain harvoille lohkopareille. Kierrosavaimen koosta riippuen voi olla myös hyvin hyödyllistä kehittää nopea tekniikka potentiaalisten kierrosavainten löytämiseksi kaikkien avainten läpikäymisen sijaan. Tämä on verrattavissa saman salausalgoritmin murtamiseen kun r=1. Luokka:Salakirjoitustekniikka
Valkopyökit

Valkopyökit (Carpinus) on kasvisuku koivukasvien (Betulaceae) heimossa. Lajit ovat kesävihantia puita. Sukuun kuuluu 35–40 lajia, jotka kasvavat luonnonvaraisina pohjoisella pallonpuoliskolla.Carpinus species / Hornbeams Bonsai4me Suurin lajimäärä esiintyy Itä-Aasiassa. Euroopassa kasvaa kaksi ja Pohjois-Amerikassa yksi laji. Valkopyökit kasvavat hitaan alun jälkeen nopeasti jopa 25 m korkeiksi puiksi. Sileä- tai hammaslaitaiset lehdet ovat halkaisijaltaan noin 7 cm. Lehdet kellastuvat ja kuihtuvat syksyllä, mutta roikkuvat puussa vielä talvellakin. Rungon hopeanpurppurainen sävy auttaa erottamaan valkopyökit pyökkien eli kehtopyökkien (Fagus) suvusta. Joitakin lajeja kasvatetaan myös bonsaina. == Lajeja == * Carpinus betulus – euroopanvalkopyökki * Carpinus caroliniana – amerikan- eli karoliinanvalkopyökki (amerikkalainen laji)Mustilan arboretum * Carpinus cordata – herttavalkopyökki * Carpinus coreana – koreanvalkopyökki * Carpinus faginea * Carpinus fargesii * Carpinus henryana * Carpinus japonica – japaninvalkopyökkiRäty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7. * Carpinus kawakamii * Carpinus laxiflora – honsunvalkopyökkiKassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Carpinus laxiflora eli idänvalkopyökki * Carpinus orientalis – idänvalkopyökkiKassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Carpinus orientalis * Carpinus polyneura * Carpinus putoensis – kiinanvalkopyökkiKassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Carpinus putoensis * Carpinus tschonoskii * Carpinus turczaninovii – nikolainvalkopyökki * Carpinus viminea == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Valkopyökit – Carpinus * Den virtuella floran: Carpinus * ITIS: Carpinus * United States Department of Agriculture (USDA): Carpinus * Flora of China: Carpinus *
Mary Johnson

Mary Johnson (alk. Astrid Maria o.s. Carlsson; 11. toukokuuta 1896 Eskilstuna Ruotsi – 7. toukokuuta 1975) oli ruotsalainen näyttelijä. Johnsonin ensiesiintyminen tapahtui 1910-luvulla teatterijohtaja Karin Swanströmin teatteriseurueessa. Miehensä Karl Gerhardin (alk. Johnson) kanssa hän liittyi 1914 Hjalmar Selanderin Nya Teaterniin, joka toimi Göteborgissa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Kärleken segrar (1916). Johnson oli naimisissa Karl Gerhardin kanssa 1913–1920, myöhemmin norjalaisen näyttelijän Einar Rødin kanssa ja vihdoin vuodesta 1932 saksalaisen näyttelijän Rudolf Klein-Roggen kanssa. ==Aiheesta muualla== * *Mary Johnson QueerSilents.comissa Luokka: Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Sinfonia nro 1 (Mahler)

Gustav Mahlerin sinfonia nro 1 D-duuri on sävelletty noin vuosina 1884–1888, tarkistettu 1893–1896. Säveltäjä kutsui sinfoniaa alun perin "sinfoniseksi teokseksi" ja käytti siitä lempinimeä Titan, mutta luopui tästäkin nimityksestä myöhemmin. Useat teoksen melodioista on poimittu Mahlerin omasta neljän laulun sarjasta, Lieder eines fahrenden Gesellen. Teoksen orkestraatio on jo pitkälle kehittynyttä, vaikka kyseessä on säveltäjän ensimmäinen sinfonia. Teosta on tässä mielessä verrattu Richard Straussin Also sprach Zarathustraan, joka sävellettiin samoihin aikoihin ja joka tunnetaan myös mieleenpainuvasta orkestraatiostaan. Sinfonian ensimmäinen osa on noin 15 minuutin pituinen ja melodialtaan kepeä. Tässä osassa on paljon hiljaisia hetkiä, joissa luodaan orkestraation keinoin tunnelmaa eri soittimia monipuolisesti hyödyntäen. Toinen osa on noin seitsenminuuttinen ländler, joka on niin ikään tunnelmaltaan kepeähkö. Kolmannen osan ensimmäinen melodia on "Jaakko-kulta"-kansanlaulu molliin siirrettynä. Tässä osassa tulee mukaan myös kansanmusiikille ominaisia melodioita ja lyömäsoittimia. Loppuosa on yli seitsemäntoista minuuttia pitkä, ja siinä kuullaan paljon "myrskyisiä" kohtia, joita Mahler sijoitti paljon myöhempiinkin sinfonioihinsa. Sinfonian lopussa palataan takaisin ensimmäisen osan melodioihin. Teokseen kuului aluksi myös viides osa Blumine lopullisen version ensimmäisen ja toisen osan välissä, mutta Mahler jätti sen myöhemmin teoksesta pois, eivätkä useimmat kapellimestaritkaan nykyään esitä tätä osaa. Mahlerin ensimmäinen sinfonia on kuulijalle varsin helppotajuinen, ja sen orkestraatio on mielenkiintoinen. Teosta esitetäänkin maailman konserttisaleissa varsin usein, vaikka se ilmestyessään sai varsin vaisun vastaanoton. ==Osat== # Langsam. Schleppend (Sunrise Sonata and Flowerine). # Kräftig bewegt, doch nicht zu schnell (Waltz of the Galaxy). # Feierlich und gemessen, ohne zu schleppen (Soldier's March). # Stürmisch bewegt (Thunder Conflict and Paradise). ==Levytyksiä== * Rafael Kubelik, Baijerin radion sinfoniaorkesteri (DG, 1968) * Claudio Abbado, Chicagon sinfoniaorkesteri (DG, 1982) * Leonard Bernstein, Wienin sinfoniaorkesteri (DG, 1989?) Luokka:Gustav Mahlerin sinfoniat Luokka:1880-luvun musiikkiteokset
Madagaskarinmerikotka

Madagaskarinmerikotka (Haliaeetus vociferoides) on äärimmäisen uhanalainen Madagaskarin länsirannikolla elävä suurikokoinen merikotka. Kooltaan madagaskarinmerikotka on noin 70-80 cm. Lajin selkä ja alaosat ovat väriltään tumman punaruskeat. Linnun kaula on valkaeahko. Niskassa ja päälaella on nuorella linnulla ruskeita viiruja. Pyrstö on valkoinen. Madagaskarinmerikotkan voi sekoittaa ainoastaan madagaskarinhiirihaukkaan (Buteo brachypterus) tai madagaskarinrosvohaukkaan, jotka molemmat ovat madagaskarinmerikotkaa pienempiä ja joilla myös on höyhenpuvussaan enemmän valkoista . Madagaskarinmerikotkan elinympäristöä ovat metsäiset alueet veden läheisyydessä. Ravintonaan lintu käyttää kalaa. Pesän laji tekee suureen puuhun tai kallion koloon. Madagaskarinmerikotkakannan kooksi arvioidaan noin 220 yksilöä. Lajia uhkaa metsien väheneminen, maaperän eroosio sekä kosteikkoalueiden ottaminen riisinviljelykseen. Lisäksi kantaan ovat vaikuttaneet vähentävästi pesien ryöstely, aikuisten lintujen ammunta, lintujen sotkeutuminen kalaverkkoihin sekä vesien saastuminen. == Lähteet == Luokka:Merikotkat Luokka:Uhanalaiset linnut Luokka:Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Sinfonia nro 2 (Mahler)

Gustav Mahlerin sinfonia nro 2 c-molli, lisänimeltään "Ylösnousemussinfonia", on sävelletty vuosina 1884–1894, tarkistettu 1903. Sopraanolle, altolle, sekakuorolle, orkesterille ja uruille sävelletty toinen sinfonia jatkaa siitä, mihin ensimmäinen päättyy. Teoksen viidestä osasta altto-laulajaa käytetään ensin neljännessä osassa ja finaalin lopussa käytetään sen lisäksi myös sopraanoa ja kuoroa. Heti toisessa sinfoniassaan Mahler lähti viemään sinfoniaa äärimmäisiin mittoihin. Teoksen kokonaiskesto on runsaat 80 minuuttia, ja sen alkuosa kestää noin kaksikymmentä minuuttia. Tässä alkuosassa hallitsevana elementtinä on marssimainen mollissa kulkeva teema. Mahlerin tapaan mennään ajoittain rauhallisiin, kauniisiin jaksoihin ja ajoittain suuriin purkauksenomaisiin voimakkaisiin vaiheisiin. Alkuosaa on luonnehdittu rakenteeltaan "laajennetuksi sonaattimuodoksi". Sinfonian kaksi seuraavaa osaa ovat molemmat kestoltaan noin 10-minuuttisia ja luonteeltaan kepeän tanssimaisia. Toinen osa on valssimainen ländler, kolmas osa taas on Mahlerille tyypillinen, humoristisia sävyjä sisältävä scherzo. Neljäs osa on lyhyt, orkesterin ja alttolaulajan osa, jonka Mahler sävelsi alun perin Des Knaben Wunderhorn -kokoelmaansa, mutta poisti sen sieltä käyttääkseen laulua tässä teoksessa. Viimeinen osa on runsaan puolen tunnin mittainen. Sen ensimmäiset kymmenen minuuttia on katkelmallista ja tunnelmoivaa musiikkia. Melodiat eivät lähde käyntiin ennen kuin noin kymmenen minuutin kohdalla seuraavan marssimaisen teeman myötä, joka on välillä jäntevä ja hilpeä, mutta muuttuu myöhemmin raskassävyisemmäksi. Ennen kuoron mukaan tuloa seuraa vielä runsaan viiden minuutin mittainen tunnelmoiva jakso, jossa kuullaan esimerkiksi konserttilavan ulkopuolelle siirrettyjen torvien ja huilujen rytmiltään hyvin vapaamuotoinen osa. Lopulta tulevat mukaan kuoro ja solistit. Finaalin päätös alkaa kuoron "mystisellä" (mysterioso) osuudella mutta yltyy mahtipontiseksi. ==Levytyksiä== * Sir Simon Rattle, City of Birmingham Symphony Orchestra (EMI, 1986, kahden CD:n boksi) * Otto Klemperer, Philharmonia-orkesteri (EMI, 1962, mahtuu yhdelle CD:lle) * Klaus Tennstedt, Lontoon filharmoninen orkesteri (LPO, 2010) * Benjamin Zander, Filharmoninen orkesteri (Linn, 2013, Super Audio CD (SACD)) * James Levine, Israelin filharmoninen orkesteri (Helicon, 2011) * Sir Simon Rattle, Berliinin filharmonikot (Warner Classics, 2011) * Paavo Järvi, Frankfurtin radion sinfoniaorkesteri (Virgin Classics, 2009) http://www.allmusic.com/album/mahler-symphony-no-2-resurrection-mw0001993541 * Jonathan Nott, Bambergin sinfoniaorkesteri (Tudor, 2010, Super Audio CD (SACD) * Bernard Haitink, Chicagon sinfoniaorkesteri (CSO Resound, 2009 (saatavana myös SACD-versio) * Valery Gergiev, Lontoon sinfoniaorkesterin kuoro (LSO Live, 2009, Super Audio CD (SACD)) http://www.lsc.org.uk/discography/42 * Ivan Fischer, Budapestin festivaalinen orkesteri (Channel, 2006, Super Audio CD (SACD)) * Michael Tilson Thomas, San Franciscon sinfoniaorkesteri (Avie, 2004, Super Audio CD (SACD)) ==Lähteet== Luokka:Gustav Mahlerin sinfoniat Luokka:1890-luvun musiikkiteokset