EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Frans Lindstedt

Frans Viktor Lindstedt (13. toukokuuta 1865 – 6. kesäkuuta 1943) oli suomalainen maanviljelijä, asekeräilijä ja museo- ja kotiseututyön harrastaja.Frans Lindstedt, Perniönseudun Lehti 27.4.2009Sydänmaankylän sotamuseo, Hakkapeliitta, 1.11.1938, nro 44, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Frans Lindstedt asui Perniössä, missä hän toimi maanviljelijänä Makarlan kylän Meritalossa. Hän aloitti vanhojen esineiden, etenkin aseiden ja erilaisten ammusten, keräilyn jo 1880-luvulla ja keräsi vanhoja käytöstä poistettuja esineitä perniöläisten talojen ullakoilta. Aseiden keräilyn Lindstedt aloitti ostettuaan 50 pennillä hyvin säilyneen piilukkoisen pyssyn. Hän kierteli aseiden keruumatkoilla myös Satakunnassa, Uudellamaalla ja Pohjanmaalla sekä osti niitä huutokaupoista ja asiamiesten kautta. Hän piti eläessään keräämiään esineitä näytteillä Lepola-nimisessä kotimuseossaan. Lindstedtin kokoelmiin kuului muun muassa kaksipiippuisia ratsuväen pistooleja kolmikymmenvuotisen sodan ajoilta, ranskalaisia kaksintaistelupistooleja, rullarevolvereita, automaattikivääreitä, signaalitykkejä, sapeleita, pistimiä ja miekkoja. Lindstedt keräsi myös pitkien ja lyhyiden aseiden panoksia sekä erisuuruisia tykin ammuksia, srapnelleja ja kranaatteja. Lindstedt lahjoitti keräämänsä kokoelmat Perniön museolle syyskuussa 1937 tekemällään testamentilla. Hän oli Perniö tunnetuksi ry:n ensimmäisen johtokunnan jäsen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kotiseututyön vaikuttajat Luokka:Suomalaiset keräilijät Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Royal Brunei Airlines

Royal Brunei Airlines on Brunein kansallinen lentoyhtiö, joka perustettiin 14. toukokuuta 1975. Royal Brunei Airlinesin päätukikohta on Brunein kansainvälinen lentoasema. Kun lentoyhtiö perustettiin vuonna 1975, laivasto koostui kahdesta lentokoneesta, jotka lensivät Hongkongiin, Kota Kinabaluun, Kuchingiin ja Singaporeen. Nykyään yhtiö lentää 32 eri kohteeseen Kaakkois- Aasiassa, Lähi-idässä, Euroopassa ja Oseaniassa. Yhtiö on kokonaan valtion omistuksessa. == Lähteet == Luokka:Kansalliset lentoyhtiöt Luokka:Brunein liikenne
Savannimehiläissyöjä

Savannimehiläissyöjä (Merops variegatus) on mehiläissyöjien heimoon kuuluva säihkylintulaji. == Tuntomerkit == Savannimehiläissyöjällä on mehiläissyöjille tavanomaisia fyysisiä ominaisuuksia. Sillä on suhteellisen suuri pää, lyhyt kaula, kirkas höyhenpeite, pitkä ja terävä nokka ja musta silmäraita. Savannimehiläissyöjä painaa 20–26 g ja on 18–21 cm pitkä. Savannimehiläissyöjiä löytyy kosteilta, avoimilta elinympäristöiltä, kuten savannilta, viljelyalueilta ja metsänreunoilta. Äänet ovat lyhyitä. Hyvin samankaltainen kuin Pikkumehiläissyöjä, mutta erottuu hieman suuremman koon ja keltaisen kurkun ylä- ja takapuolen vaalean laikun perusteella. == Levinneisyys == Savannimehiläissyöjiä elää Etelä-Afrikassa ja Keski-Afrikassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Savannimehiläissyöjä (Merops variegatus) *ITIS: Merops variegatus Luokka:Mehiläissyöjät
Tarhamarjukka

Tarhamarjukka (Euphonia trinitatis) on peippojen (Fringillidae) heimoon kuuluva lintulaji. Hugh Edwin Strickland kuvasi sen tieteelle vuonna 1851. == Tuntomerkit == Tarhamarjukka on paksu ja pieni lintu lyhyellä nokalla ja pyrstöllä. Koiraan selkäpuoli ja kurkku ovat sinimustat, kun taas vatsa ja otsa ovat kirkkaan keltaiset. Naaraan selkäpuoli on oliivinvihreä ja vatsa keltainen harmahtavanvalkoisella rinnalla. Tarhamarjukka on yleinen kuivissa ja kosteissa metsissä. Se on 9,7–11 cm pitkä ja painaa 8,8–14 grammaa. == Levinneisyys == Tarhamarjukoita elää Etelä-Amerikan pohjoisosissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Tarhamarjukka (Euphonia trinitatis) *ITIS: Euphonia trinitatis Luokka:Peipot
Nuolitimali

Nuolitimali (Turdoides jardineii) on pyrstötimalien (Leiotrichidae) heimoon kuuluva lintulaji. Andrew Smith kuvasi sen tieteelle vuonna 1836. == Tuntomerkit == Nuolitimali on pääasiassa ruskea lintu, jolla on silmiinpistävät kelta-oranssit silmät. Päässä ja rinnassa on lukuisia, pieniä tunnusomaisia valkoisia viivoja. Ryhmät asuttavat metsiä ja savanneja ja etsivät maasta tai matalista pensaista ja puista hyönteisiä, hämähäkkejä ja pieniä selkärankaisia. Se on 22–25 cm pitkä ja painaa 56–85 grammaa. == Levinneisyys == Nuolitimalia tavataan Angolasta, Botswanasta, Burundista, Etelä-Afrikasta, Gabonista, Keniasta, Kongon demokraattisesta tasavallasta, Kongon tasavallasta, Malawista, Mosambikista, Namibiasta, Ruandasta, Sambiasta, Swazimaasta, Tansaniasta, Ugandasta ja Zimbabwesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Nuolitimali (Turdoides jardineii) *ITIS: Turdoides jardineii Luokka:Pyrstötimalit
Siaosi Sovaleni

Siaosi Sovaleni (s. 28. helmikuuta 1970) on ollut Tongan pääministeri joulukuusta 2021. Hän johtaa myös opetus-, poliisi- ja puolustusministeriöitä. Sovaleni on opiskellut tietojenkäsittelyä Aucklandin yliopistossa ja Oxfordin yliopistossa sekä liiketoimintajohtamista Etelä-Tyynenmeren yliopistossa. Hänet valittiin Tongan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 2014. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tongan pääministerit Luokka:Opetusministerit Luokka:Puolustusministerit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sosiaalinen alusta

Sosiaalinen alusta on verkossa toimiva sivusta tai mobiilisovellus, joka on suunniteltu edistämään käyttäjien välistä sosiaalista kanssakäymistä tarjoten mahdollisuuden tutustua uusiin ihmisiin alustan avulla. ==Historia== Ennen sosiaalisia alustoja ihmiset tutustuivat toisiinsa muun muassa sosiaalisen median alustojen sisään rakennetuissa kaveri- ja harrasteryhmissä. Lisäksi on olemassa muutamia verkkosivustoja, joissa on mahdollista löytää kaveriseuraa. Varsinaisia sosiaalisiksi alustoiksi luokiteltavia palveluita on Suomessa vasta muutamia: vuonna 2021 julkaistu Kaverisovellus, tammikuussa 2024 lanseerattava Miitti App sekä vain naisille tai muunsukupuolisille suunnattu Hey Vina. Lisäksi ulkomailla toimii lukuisia sosiaalisiksi alustoiksia laskettavia palveluita, kuten esimerkiksi Linkup, Meetup sekä Bumble. Nykyään sosiaaliset alustat ovat useimmiten mobiilisovelluksia, jotka tarjoavat käyttäjilleen mahdollisuuksia tutustua muihin ihmisiin sovelluksen avulla. Sosiaaliset alustat eroavat esimerkiksi deittipalveluista siten, että näiden kautta ei voi etsiä seuraa romanttisiin tarkoituksiin. ==Toiminnot== Sosiaaliset sovellukset tarjoavat monipuolisia toimintoja, kuten profiilien luonti, ystävien lisääminen, tapahtumien luonti, sovelluksen sisäisen pikaviestipalvelun. Sosiaalisille alustoilla ei ole sosiaalisen median palveluiden tapaan tyypillistä jakaa mediasisältöä, kuten kuvia tai videoita omille seuraajille, vaan sosiaaliset alustat ovat suunniteltu toimivaan verkostoitumisvälineenä muihin ihmisiin. ==Lähteet== Luokka:Internet
Kuninkaallinen Nordsjællandin kansallispuisto

Kuninkaallinen Nordsjællandin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Tanskassa melko lähellä Helsingøriä. Puisto on avattu 29. toukokuuta 2018. Sen pinta-ala on 262 km2. Osana kansallispuistoa on kaksi Unescon maailmanperintökohdetta: Kronborgin linna ja sitä ympäröivät Pohjois-Själlannin metsästysmaat. Yli 70% puistosta on Natura-aluetta. Siihen kuuluu yksi maan suurimmista metsäalueista, Gribskov, ja kaksi suurinta järveä, Arresø ja Esrum Sø. Puiston nähtävyyksiin kuuluu hylätty Torupin kylä Tisvilde Hegnissä. Se jäi metrin paksuisen lentohiekkakerroksen alle 1500-luvulla. Humlebækin kalastajakylässä on edelleen perinteisiä kaislakattoisia taloja. Dronningmøllen nummella kasvaa katajaa, mäntyjä ja kanervaa, ja sieltä on hienot näkymät Kattegatille. Holløse Bredningissä elää majavayhdyskunta. == Lähteet == Luokka:Tanskan kansallispuistot
Wilhelm Sievers

Wilhelm Sievers (3. joulukuuta 1860 Hampuri, Saksa – 21. kesäkuuta 1921 Giessen, SaksaSievers, Wilhelm (1860-1921), Bibliotheque nationale de France 26.12.2019, viitattu 11.11.2023 ) oli saksalainen maantieteilijä. Hän matkusteli 1884–1886 ja 1892–1893 Venezuelassa ja Kolumbiassa. Hän oli vuodesta 1891 Giessenin yliopiston professori. Hän julkaisi useita tutkimuksia Etelä-Amerikasta sekä asiantuntijoiden avustamana kuusiosaisen teoksen Allgemeine Länderkunden (1891–1895), josta hän itse kirjoitti osat Asien ja Süd- und Mittelamerika sekä Wilhelm Kükenthalin kanssa osan Australien, Ozeanien und Polarländer. Myöhemmin hän julkaisi Allgemeine Länderkundesta lyhennetyn, kaksiosaisen laitoksen (1907).Sievers, Wilhelm, Tietosanakirja. Osa 8, palsta 1231. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset maantieteilijät Luokka:Saksalaiset professorit Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1921 kuolleet
Fale Alea

Fale Alea ʻo Tonga () eli Tongan lakiasäätävä kokous on Tongan lainsäädäntövaltaa käyttävä elin. Se on yksikamarinen ja koostuu 26 jäsenestä, joista 17 on kansan vaaleilla valitsemia ja loput yhdeksän valitsevat maan aatelissuvut keskuudestaan. Vaaleissa käytössä on enemmistövaali, jossa kustakin vaalipiiristä valitaan yksi ehdokas. Parlamentti perustettiin vuonna 1875. Vuoden 2021 vaaleissa yksikään nainen ei tullut valituksi parlamenttiin. Edeltävällä kaudella parlamentissa oli ollut yksi naisedustaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Parlamentin verkkosivut Luokka:Tongan politiikka Luokka:Kansalliset parlamentit
Suomen oikeusfilosofinen yhdistys

Suomen oikeusfilosofinen yhdistys (SOFY) on suomalainen tieteellinen yhdistys, jonka tarkoituksena on suomalaisen oikeus- ja yhteiskuntafilosofian edistäminen ja kansainvälisen teoreettisen keskusteluyhteyden luominen suomalaisten ja ulkomaisten tutkijoiden välille. SOFY perustettiin vuonna 1972. Se on oikeus- ja yhteiskuntafilosofian maailmanjärjestön Suomen osasto sekä Tieteellisten seurain valtuuskunnan ja Fingon jäsen. SOFY:n nykyinen puheenjohtaja on Helsingin yliopiston vieraileva tutkija Paul Tiensuu. SOFY järjestää vuosittain tapahtumia, kuten seminaareja ja keskustelutilaisuuksia. Se on myös jakanut vuosittain palkinnon parhaasta yhdistyksen toimialaan kuuluvasta opinnäytetyöstä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tiedeyhdistykset Luokka:Oikeusfilosofia
Pohjois-Själlannin metsästysmaat

Pohjois-Själlannin metsästysmaat on alue 30 km Kööpenhaminasta koilliseen. Se on ollut kuninkaiden metsästysmaastoa, ja aktiivisimmassa käytössä 1600-luvulta 1700-luvulle asti. Se on esimerkki barokkityylisestä maisemanmuokkauksesta, jossa ratsupolut on suunniteltu tähden muotoon. Siellä harjoitettiin etenkin ajometsästystä koirien lanssa. Alue on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2015.Maailmanperintökohteeseen kuuluvat Store Dyrehave ja Gribskov, niiden väliset tiet ja Jægersborg Dyrehave/Jægersborg Hegn. Maialmanperintökohde on osa Kuninkaallista Nordsjællandin kansallispuistoa. Tiedosto:Gribskov - map detail.JPG|Ratsupolkujen verkostoa Gribskovissa Tiedosto:Hubertus Hunt 2014.jpg|Hubertus-jahti Jægersborg Dyrehavessa vuonna 2014. == Lähteet == Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Tanskassa
Spathodus

Spathodus on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kaksi lajia, joita tavataan kotoperäisenä Tanganjikajärvessä. == Lajit == * Spathodus erythrodon Boulenger, 1900 – pilkkuturpa-ahven * Spathodus marlieri Poll, 1950 – kyhmyturpa-ahven == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Sonja Wigert

Sonja Wigert (11. marraskuuta 1913 Notodden, Norja – 12. huhtikuuta 1980 Alfaz del Pi, Espanja) oli norjalainen näyttelijä. Wigert tunnettiin Tukholmassa näyttelijätähtenä ja diivana, joka toimi toisen maailmansodan aikana kaksoisagenttina Ruotsin tiedustelun hyväksi. Vuonna 2019 valmistunut norjalainen elokuva Spionen kertoo Wigertin elämästä. Wigert näytteli pääosaa yhdessä suomalaisenglantilaisen näyttelijän William Markuksen kanssa Neljä rakkautta -elokuvassa. == Filmografia == *1938 – Eli Sjursdotter *1939 – Hennes lilla Majestät *1942 – Fallet Ingegerd Bremssen *1943 – Ombyte av tåg *1944 – Räkna de lyckliga stunderna blott *1944 – Mitt folk är icke ditt *1951 – Neljä rakkautta ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Norjalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Jaakko Wuolijoki

Jaakko Wuolijoki -nimisiä henkilöitä ovat: * Jaakko Wuolijoki (eli Jaakko Mölsä) (s. 1993) on suomalainen näyttelijä ja muusikko. * Jaakko Wuolijoki (1914–1982), suomalainen tekniikan tutkija.
Tatarstanin johtaja

Tatarstanin johtaja (, ) eli Rais (arabialaisesta رئيس, Raʾīs) on Venäjän federaatioon kuuluvan Tatarstanin tasavallan päämies ja korkein virkamies, joka johtaa Tatarstanin valtiovallan toimeenpanoelinten järjestelmää. Kesäkuusta 1991 helmikuuhun 2023 nimike oli Tatarstanin presidentti. == Historia == 12\. kesäkuuta 1991 Mintimer Šaimijev valittiin Tatarstanin ensimmäiseksi presidentiksi ylivoimaisella äänten enemmistöllä. Tätä ennen Šaimijevin virka oli ollut tasavallan korkeimman neuvoston puheenjohtajiston puheenjohtaja. Myöhemmin Šaimijev valittiin uudelleen myös ylivoimaisin äänin vuosina 1996 ja 2001. Vuonna 2017, kun Moskovan ja Kazanin välinen vuoden 1994 autonominen sopimus umpeutui, presidentin titteli oli määrä korvata johtajalla, kuten tehtiin muiden Venäjän tasavaltojen kanssa. Tatarstanin hallitus kuitenkin vastusti yrityksiä saada arvonimi lakkautettua ja liittovaltion hallitus kieltäytyi painostamasta asiaa. Kuitenkin pian syyskuussa 2021 pidettyjen parlamenttivaalien jälkeen valtionduuman edustajat valmistelivat lakiesityksen Venäjän kaikkien alueiden johtajien titteleiden yhdistämisestä. Lakiehdotus, jonka katsotaan kohdistuvan suoraan Tatarstaniin, varaisi presidentin tittelin yksinomaan Venäjän federaation presidentille. Vastauksena Tatarstanin osavaltioneuvoston lainsäätäjät äänestivät sitä vastaan. Lakiesitys hyväksyttiin ensimmäisessä käsittelyssään marraskuussa. Liittoneuvosto hyväksyi sen 15. joulukuuta ja presidentti Vladimir Putin allekirjoitti sen 21. joulukuuta. Laki tuli voimaan 1. kesäkuuta 2022. Tatarstanin presidentin sihteeri sanoi, että arvonimi säilyy siirtymäkauden-, koko vuoden 2022 ajan, jolloin perustuslakia aiotaan muuttaa. Viran uudelleennimeämisen oli määrä valmistua vuoteen 2023 mennessä. Monet Tatarstanissa näkivät tittelin menettämisen autonomian heikkenemisenä Venäjällä. Joulukuussa 2022 alueelliset lainsäätäjät äänestivät tasavallan päämiehen tittelin muuttamisen puolesta presidentistä "johtajaksi" (Rais, Räise). Presidentin nimikettä pidettiin viimeisenä jäljellä olevana federalismin symbolina Vladimir Putinin johtamien keskittämisuudistusten jälkeen. Nykyinen presidentti Rustam Minnihanov olisi kuitenkin säilyttänyt presidentin arvonimen, kunnes hänen toimikautensa päättyy vuonna 2025 siirtymäkauden sopimusten mukaisesti. 26.1.2023 Minnihanov allekirjoitti lakimuutokset; ehdotettu siirtymäkausi kuitenkin hylättiin, minkä vuoksi nimike oli muutettava 6. helmikuuta mennessä. Nimimuutosprosessin Venäjällä kokonaisuudessaan katsotaan saaneen alkunsa kun Tšetšenian päämies Ramzan Kadyrov ilmoitti kieltäytyvänsä presidentin tittelistä ja kehotti muita seuraamaan hänen esimerkkiään. Kadyrov totesi, että "Venäjällä vain yhdellä valtiomiehellä on oikeus kutsua itseään presidentiksi" ja "alueellisten presidenttien paraati" pitäisi lopettaa. ==Lähteet== Luokka:Venäjän politiikka Luokka:Tatarstan Luokka:Hallitsijat
Jaakko Wuolijoki (näyttelijä)

Jaakko Wuolijoki on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt näyttelijänä muun muassa Tampereen Teatterissa ja Tampereen Komediateatterissa. Wuolijoki on näytellyt myös Ville Fräntiä C Moren alkuperäissarjassa Rantabaari vuodesta 2019 lähtien. Wuolijoki toimii myös freelance-muusikkona. Hän on tamperelaisen rockyhtye Täplän laulaja-kitaristi ja vastaa kappaleiden kirjoittamisesta yhtyeen toisen solistin Timo Järvensivun kanssa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Näyttelijäliiton profiili Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Antti Janka-Murros

Antti-Jussi Janka-Murros on suomalainen säveltäjä, multi-instrumentalisti, muusikko ja kontrabasson soiton opettaja Kuopion konservatoriolla. Janka- Murros toimi Siilifolk-kansantaidefestivaalin tuottajana vuosina 2016–2023. Tamperelainen rakennusmestari Eetu Murros oli Janka-Murroksen isoisän isä. == Säveltäjänä == Orkesteriteokset: * Savolainen messu (2019) Teatterimusiikkia: * "Koko kaupungin Vinski" (2022) * "Vinski, Vinsentti ja Salamyhkäinen sirkustapaus" (2023), * "Sheikki" (2023). * "Laulu tulipunaisesta kukasta" (2024) == Diskografia == * Kouhot – Ryhmäterapia (2007) * The Worn Soles – Like Good Wine (2017) * Lammassaari / Janka-Murros – Marras (2020) * Kaskikuusen pelimannit – Kaskikuusen kuiskintaa (2021) * Lammassaari / Janka- Murros – Joulu (2021) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Finland (laulu)

Finland on Suomesta kertova brittiläisen Monty Python -komediaryhmän humoristinen musiikkikappale, jonka on kirjoittanut Michael Palin ja sovittanut John Du Prez. Palinin laulama ja Brian Willoughbyn kitaralla säestämä kappale julkaistiin ensimmäisen kerran albumilla Monty Python’s Contractual Obligation Album vuonna 1980 ja se sisältyy myös vuoden 1989 kokoelma-albumiin Monty Python Sings. ”Finland” on olevinaan intohimoinen ylistyslaulu Suomelle vierailukohteena, mutta siinä mainitut syyt käydä Suomessa eivät ole Suomelle erityisiä eivätkä kovin jännittäviäkään. Sanojen mukaan Suomessa on ”uljaita vuoria” ja korkeita puita, ja ajanvietteet, joita laulun kertoja haluaa Suomessa tehdä, ovat ponivaellus, leirintä ja television katselu sekä aamiaisen, päivällisen ja lounaan syöminen, joten ”Suomella on kaikki” (”Finland has it all”). Laulussa myös sanotaan, että matkailijoilla on ikävä tapa jättää Suomi huomiotta, koska sitä pidetään huonompana vaihtoehtona Belgialle. Palin nähdään laulamassa ”Finland”-laulua vieraillessaan Suomessa matkailuohjelmassaan Navalta navalle vuonna 1992. John Du Prez’n säveltämä ja Eric Idlen kirjoittama Monty Python -musikaali Spamalot alkaa ”Finland”-laulun vaihtoehtoisella versiolla, jonka lopussa historioitsija huomauttaa, että aiheena onkin Englanti (England). Luokka:Monty Python Luokka:Vuoden 1980 kappaleet Luokka:Huumorikappaleet Luokka:Brittiläiset musiikkikappaleet
Hannele Cantell

Hannele Cantell (s. 1967) on suomalainen dosentti, opettajankouluttaja, kirjailija ja kansalaisvaikuttaja. Cantell on koulutukseltaan kasvatustieteen tohtori ja filosofian maisteri. Cantell toimii Helsingin yliopiston kasvatustieteellisessä tiedekunnassa opettajankouluttajana. Hannele Cantell on kirjoittanut yli 150 oppi- ja tietokirjaa maantieteen, ympäristöopin, kestävyyskasvatuksen ja kasvatustieteen teemoista.Esittely Suomen Tietokirjailijat ry:n sivuilla. Kustantajia ovat muun muassa Weilin&G;öös, WSOY, SanomaPro, PS-Kustannus, Tuuma-kustannus ja Gaudeamus. Cantell julkaisi vuonna 2022 narratiivisen, autofiktiivisen kirjan Sekunnit ennen kaatumista (Tuuma-kustannus). Kirja kuvaa sairastumista ja vammautumista sekä elämänmuutokseen liittyviä tunteita. Se tuo esiin myös läheisten merkityksen kun elämä muuttuu. Kirjan pohjalta on tehty samanniminen teatteriesitys, jonka ensi-ilta oli vuonna 2023. Cantell sairastaa jäykkyysoireyhtymää sekä myasthenia gravis -sairautta. == Palkinnot ja huomionosoitukset == * Vuoden Sivistyspalkinto 2024 (myöntäjänä Kansanvalistusseura) * Helsingin yliopiston vuoden alumni 2024 (myöntäjänä Helsingin yliopiston Alumniyhdistys) * Kunnia- Vimma -kulttuuripalkinto teoksesta Sekunnit ennen kaatumista 2022 (myöntäjänä vammaisten ihmisoikeusjärjestö Kynnys ry ja Tukilinja) * Ammattikasvatuksen aikakauskirjan vuoden 2022 artikkeli yhdessä Riikka Suhosen, Antti Rajalan ja Arto Kallioniemen kanssa * Helsingin yliopiston Opettajien akatemian jäsen 2014 * Rautainen opintokirja -palkinto ilmastokasvatustyöstä 2014 (myöntäjänä Nuorten Akatemia) * Iivari Leiviskä -mitali, maantieteen opetuksen tunnustuspalkinto 2013 (myöntäjänä Suomen Maantieteellinen Seura) * Vuoden oppikirjailija 2011 (myöntäjänä Suomen Tietokirjailijat ry) * Ympäristökasvatuksen ruusu- palkinto 2004 (myöntäjänä FEE Suomi) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Andy Beshear

Andrew Graham Beshear (s. 29. huhtikuuta 1977) on yhdysvaltalainen asianajaja ja poliitikko. Hän on toiminut Kentuckyn osavaltion 63. kuvernöörinä vuodesta 2019 lähtien. Puoluekannaltaan hän on demokraatti. Hän on myös aikaisemman kuvernöörinä toimineen Steve Beshearin poika. Luokka:Yhdysvaltalaiset asianajajat Luokka:Kentuckyn kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kauko Pouttu

Kauko Verner Pouttu (26. huhtikuuta 1934 Kannus – 12. kesäkuuta 2023 Kannus)Kuolinilmoitus, Kauko Verner Pouttu, Keskipohjanmaa, 2023, No 161, sivu 15, julkaistu 29.6.2023; sama: Lestinjoki, 2023, No 26, sivu 22, julkaistu 29.6.2023 oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 12.11.2023. Pouttu syntyi teurastamoyrittäjä Yrjö Poutun ja Alvi Åkerfeltin perheeseen ja avioitui 1953 Salme Isohannin kanssa. Kauppaneuvos Jorma Pouttu oli hänen veljensä ja yrittäjäkumppaninsa, toinen veli Arvo Pouttu sai puolestaan talousneuvoksen arvonimen. Kauko Pouttu kävi kansakoulun ja useita liha-alan kursseja ja teki opintomatkoja Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin. Hän oli Yrjö ja Alvi Poutun yrityksen, vuodesta 1957 Pouttu ja Pojat ja vuodesta 1976 Pouttu-osakeyhtiö, kuljetuspäällikkö 1952–1960, tekninen johtaja 1961–1984 ja varatoimitusjohtaja 1985–1990. Pouttu-konsernin tekninen johtaja hän oli 1985–1990 ja Toiminimi Poutun Turkiksen toimitusjohtaja vuodesta 1957. Hänellä on ollut myös liha- alan ja muita luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Pouttu sai 1986. (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
AL-LAD

AL-LAD, joka tunnetaan myös nimellä 6-allyyli-6-nor-LSD, on psykedeelinen lääke ja lysergihapon dietyyliamidin (LSD) analogi. Alexander Shulgin kuvailee sitä kirjassa TiHKAL (Tryptamiinit, jotka olen tuntenut ja rakastanut). Se syntetisoidaan alkaen nor-LSD:stä lähtöaineena käyttäen allyylibromidia reagenssina. Vaikka AL-LAD:lla on hienovaraisesti erilaiset vaikutukset kuin LSD:llä ja se näyttää olevan hieman lyhytkestoisempi, niiden potenssit ovat samanlaiset; AL-LADin aktiivisen annoksen on raportoitu olevan 50–150 mikrogrammaa. AL-LAD on luokiteltu Suomessa kuluttajamarkkinoilta kielletyksi aineeksi. == Aiheesta muualla == * TiHKAL: AL-LAD == Lähteet == Luokka:Lysergamidit Luokka:Psykedeeliset tryptamiinit
Kujataa

Kujataa on alue Grönlannin eteläosassa. Siellä on harjoitettu maanviljelystä vuosisatojen ajan. Viisi tämän alueen kohdetta on ollut Unescon maailmanperintölistalla vuodesta 2017. Suhteellisen leuto ilmasto on mahdollistanut ainutlaatuisen kulttuurin, jossa maanviljelys ja karjanhoito yhdistyivät merinisäkkäiden metsästykseen. Alueella on jäänteitä kahdesta kulttuurista. Skandinaviasta tulleet asukkaat viljelivät ja metsästivät alueella 900-luvulta 1300-luvulle. Vuodesta 1780 alkanut inuitien ja eurooppalaisperäisten asukkaiden yhteisasutus jatkuu edelleen. Maailmaperintökohteen viisi aluetta ovat: * Qassiarsuk: Erik Punaisen maatila * Igaliku: piispanistuin, ensimmäinen 1700-luvun maatila * Sissarluttoq: suuri muinaisnorjalainen kartano, jossa oli yli 40 rakennusta * Tasikuluulik: Grönlannin pisin maantie, jonka varrella on monia inuitien lammastiloja * Qaqortukulooq: 11 muinaisnorjalaista ja kaksi Thulen kulttuurin arkeologista kohdetta. Viimeinen paikka jossa on tietoa eurooppalaisista Grönlannissa vuonna 1408. == Ensimmäinen asutuskausi == Skandinaaveja asui alueella enimmillään 2000–3000. Heillä oli kaikki sen ajan kotieläimet: lammas, vuohi, nautakarja, hevonen, koira ja kissa. Koti-Skandinaviasta karjanpito erosi siinä, että vuohia oli enemmän kuin lampaita. Vuohi sopii paremmin syömään paikallista paju- ja koivupusikkoa ja antaa maitoa, josta tehdyt säilyvät tuotteet olivat tärkeä osa ruokataloutta hylkeenlihan ohella. Kesäaikaan asukkaat tekivät satojen kilometrien metsästysretkiä ja hankkivat kauppatavaraa kuten mursunhampaita ja -nahkoja ja jääkarhuntaljoja, joilla voitiin ostaa rautaa ja puutavaraa Atlantin toiselta puolelta. He olivat katolisia, ja heillä oli oma kirkko ja piispanistuin. Thulen kulttuurin edustajia muutti alueelle Beringinsalmen rannoilta noin 1200-luvulta alkaen. == Toinen asutuskausi == Eläkkeelle jäävä norjalainen kauppias Ander Olsen ja hänen grönlantilainen vaimonsa Tupaku asettuivat vanhan piispantalon raunioille vuonna 1782. He aloittivat uudellene krajatalouden ja käyttivät raunioista otettuja kiviä uudisrakennuksiin. Alueelle kehittyi omintakeinen rakennuskulttuuri. Vuonna 1924 Otto Fredriksen aloitti ensimmäisenä grönlantilaisena päätoimisena lammasfarmarina Qassiarsukissa. Hänen sukunsa on jatkanut maatilaa, ja kylässä on nykyisin 150 asukasta. Nykyisin maataloudella on tärkeä osa Grönlannin ruokaomavaraisuudessa. Maailmanperintökohteen alueella on 43 Grönlannin kaikkiaan 55 maatilasta. Tiedosto:Qassiarsuk (6141359202).jpg|Quassiarsuk Tiedosto:Vatnahverfi.jpg|Heinätöitä Vatnahverfissä. Tiedosto:Igaliku Ruinen.JPG|Raunioita Igalikussa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Matkailijoiden kertomuksia Word Heritage Site Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Tanskassa Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Amerikassa Luokka:Grönlannin maantiede
Kurikan Kotiseurakunta

Kurikan Kotiseurakunta eli Kurikan helluntaiseurakunta on vuonna 1955 perustettu kurikkalainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Markus Keväänranta. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kurikan keskustassa Kirkkoahteen varressa. Seurakuntaan kuuluu noin 100 jäsentä. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, koulutyö, musiikkityö ja lähetystyö. Seurakunnan tilaisuuksia lähetetään muun muassa TV7:n televisio- ja verkkokanavilla. == Historia == Vapaiden herätysliikkkeiden kokouksia on pidetty Kurikassa jo 1920-luvulta lähtien. Kurikan helluntaiseurakunta perustettiin 9. syyskuuta 1955. Perustamiskokouksessa oli paikalla 13 henkilöä ja se pidettiin Koivaaran talossa. Alkuaikoina seurakunta kokoontui kodeissa. Jäsenmäärän kasvaessa tilaisuudet siirtyivät kerhohuoneisiin ja tarve kiinteille toimitiloille kasvoi. Vuonna 1974 seurakunta vuokrasi huoneiston osoitteesta 1981, minkä jälkeen siirryttiin 1981 viereiselle tontille Kurikantie 6:n kellaritiloihin. Nykyinen Kirkkoahteen kiinteistö on vanha Kurikan meijeri, joka siirtyi 1. marraskuuta 1988 seurakunnan omistukseen. Muutostöiden suunnittelusta vastasi Veikko Köykkä Ilmajoelta. Tilat vihittiin käyttöön 21. huhtikuuta 1991. == Seurakunnan johtajat == * 1974–1987: Aarne Kiviharju ** Mauri Latvala * 1987–2005: Heino Viitanen * 2005–2012: Tarvo Vallineva * 2012– Markus Keväänranta == Katso myös == * Helluntaiherätys Suomessa * Kurikan seurakunta == Lähteet == Luokka:Kurikan seurakunnat Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Eduard Sievers

Eduard Sievers, ääntämys: [zifers], (25. marraskuuta 1850 – 30. maaliskuuta 1932Sievers, Eduard (1850-1932) Bibliothèque nationale de France 10.7.2023, viitattu 12.11.2023 ) oli saksalainen kielentutkija. Hänet nimitettiin 20-vuotiaana 1871 Jenan yliopistoon saksalaisen kielitieteen ylimääräiseksi ja 1876 vakinaiseksi professoriksi. Hän oli vuodesta 1892 Leipzigin yliopiston professorina. Sievers julkaisi merkittäviä muinaissaksan lähteitä (Tatian, Murbachin hymnit, Heliand ja yhdessä Elias von Steinmeyerin kanssa muinaissaksan glossat) sekä näiden tekstijulkaisujen ohella tutkimuksia germaanisen kielihistorian alalta, jotka suurimmaksi osaksi ilmestyivät hänen toimittamassaan aikakauskirjassa Beiträge zur Geschichte der deutschen Sprache und Litteratur. Saksan kielen lisäksi Sievers käsitteli kielihistoriallisissa kirjoituksissaan myös skandinaavisia kieliä ja englantia. Hän sai erityistä mainetta englannin kielen tutkijana, ja hänen kielioppinsa Angelsächsische Grammatik (1882) aloitti uuden jakson muinaisenglannin tutkimuksessa.Sievers, Eduard Tietosanakirja. Osa 8, palsta 1230. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 Sievers oli myös foneetikko (Grundzüge der Phonetik, 1874) ja metriikan tutkija (Altgermanische Metrik, 1892). Heprealaista runomittaa koskevien tutkimusten tuloksena ilmestyi vuodesta 1901 alkaen Metrische Studien, jossa Sievers muotoilee uudestaan useat Vanhan testamentin tekstit ja esittää uuden heprean metriikan perusteet. Sievers esitti kielimelodiaa koskevan teorian (Über Sprachmelodisches in der deutschen Dichtung, 1901; Über ein neues Hilfsmittel der philologischen Kritik). Puheessa on Sieversin mukaan aina tietty melodia, sillä kullakin tavulla ja sanalla on oma sävelellinen asemansa. Toisin kuin runoudessa, proosassa melodia ei yleensä ole sääntöjen mukaista eikä yhtenäistä. Sieversin mukaan runoilija valitsee vain sellaisia sanoja, joiden rytmi miellyttää hänen kuuloaistiaan. Mitallisessa runoudessa rytmi määrittyy tarkasti, ja säännölliseen rytmiin liittyy melodiavaihtelun säännöllisyys. Tämä runoudessa tavattava erityinen rytmi ja melodia siirtyy myös lukijaan niin että tietyt runotekstit voidaan Sieversin mukaan lukea vain tietyllä tavalla. Jos melodinen periaate esiintyy häiriintyneenä, on teksti heikentynyt. Tästä johtuu Sieversin teorian tekstikriittinen merkitys. Sievers kehitti teoriaansa edelleen Ottmar Rutzin keksintöjen perusteella, ja niiden mukaan äänen sävel on riippuvainen ruumiin asennosta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kielitieteilijät Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Maalaishiiri ja kaupunkihiiri (piirrossarja)

Maalaishiiri ja kaupunkihiiri on ranskalais-kanadalais-yhdysvaltalainen vuosina 1998-1999 tuotettu animaatiosarja, joka perustuu löyhästi Aisopoksen samannimiseen faabeliin. Sarjaa tuotettiin yhteensä 52 jaksoa ja se seuraa hiiriserkusten Emilian ja Aleksanterin seikkailuja ympäri maailman. Suomessa sarjaa on esitetty televisiossa Yle TV2 -kanavalla ja jaksoja on julkaistu VHS:lle sekä DVD:llehttps://www.futurefilm.fi/?page=DVD%252FBD%252FVOD&product;=Maalaishiiri+ja+Kaupunkihiiri+-+Vol+2. == Äänirooleissa == Alkuperäinen ääninäyttelijä Suomenkielinen ääninäyttelijä Rooli Julie Burroughs Kati Outinen Emilia Terrence Scammell Aku Laitinen Aleksanteri Rick Jones Rob Wreford Kate Hutchison Al Gravelle Tara Strong Holly Gauthier-Frankel Bruce Dinsmore Saba Cottle Silva Lillrank Risto Aaltonen Seppo Kolehmainen Hanne Juntunen Jukka Voutilainen Sivuroolit == Lähteet == Luokka:1990-luvun piirrossarjat Luokka:Lastenohjelmat Luokka:Ranskalaiset televisiosarjat Luokka:Seikkailusarjat Luokka:Ranskalaiset animaatiosarjat
Vanhamoisio

Vanhamoisio () oli inkeriläinen kylä, joka kuului Venjoen luterilaisen seurakuntaan. Nykyään entinen kylän alue kuuluu Kommunarin kaupunkiin. Vanhamoisio sijaitsi Venjoen länsirannalla. Ruotsin vallan aikana tällä paikalla sijaitsi hovi, mistä kylä lienee saanut nimensä. Perimätietojen mukaan sissisoturi Taneli Luukkoinen oli syntynyt ja kuollut (n. vuonna 1713) Vanhamoisiossa. 1800-luvulla käytettiin kylän nimenä myös "Hulila", joka oli käytännössä Vanhamoision eteläosa. Vuonna 1849 Vanhamoisiossa asui 104 inkeriläistä (savakoita) (58 miestä ja 46 naista). Vanhamoision talot oli rakennettu kahteen riviin pitkin kylän katua, kuten Inkerissä oli tapana. Kylän lähellä perustettiin 1800-luvun puolivälissä paperitehdas, jonka työväki oli suurimmalta osaltaan muualta tullutta. Kylän suvut oli Luukkonen (Lukkonen) ja Huli. Vuonna 1926 Vanhamoisiossa oli 67 taloa ja 250 asukasta, niistä 189 henkilöä (42 taloa) - inkeriläisiä. Toisen maailmansodan aikana kylä oli saksalaisjoukkojen miehittämä. Vuosina 1943-1944 inkeriläisiä vietiin Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikyläänsä, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää. Kylä purettiin lopullisesti 1960-luvulla, kun Kommunarin kaupunkiin rakennettiin uusi paperitehdas. == Lähteet == ===Viitteet=== Luokka:Inkerin kylät Luokka:Venjoen kylät
Sakoska

Sakoska () oli inkeriläinen kylä, joka kuului Kolppanan luterilaisen seurakuntaan. Nykyään kylän alue kuuluu Hatsinan kaupunkiin. Kylä on merkitty Ruotsin 1600-luvun kartalla ("Sagoski"), järven rannalla. Järvi oli todennäköisesti kuivunut ajan myötä. Kylä jakautui kahteen osaan: Ylä- Sakoskaan ja Ala-Sakoskaan. Talot sijaitsivat lähekkäin, kahden puolen raittia. Kylän keskinen osa, Vanhakylä, käsitti 1900-luvun alussa 13 taloa. Lisäksi kylään kuului kaksi erillistä taloryhmää: Hirvonmäki, jossa oli 6-7 taloa, sekä Patamäki, joka oli viiden talon ryhmä, kylän pää, ns. "otsa". Vuonna 1849 Ylä-Sakoskassa asui 155 ihmistä (74 miestä ja 81 naista), kaikki inkeriläisiä (savakoita), ja Ala-Sakoskassa - 145 ihmistä (76 misestä ja 69 naista), niistä äyrämöisiä - 69 ja savakoita - 76. Kylä sijaitsi lähellä Hatsinan kaupunkia, kaakkoisuunnassa. Maanviljeily ja karjanhoito eivät antaneet riittävästi tulonlähteitä. Sivutuloja sai hevosajosta Hatsinassa. Kylän suvut oli Levoska, Manninen, Vilppo ja Tynni. Poliitikko, toimittaja ja kirjailija Kaapre Tynni, sekä hänen tyttärensä, runoilija, akateemikko Aale Tynni oli syntyneet Sakoskassa. Kylässä toimi suomenkielinen koulu, jonka opettajana oli Pekka Inki. Hän myös johti Sakoskan naiskuoroa, joka esiintyi laulujuhlissa. Vuonna 1926 Ylä-Sakoskassa oli 38 taloa ja 178 asukasta, niistä 113 henkilöä (25 taloa) - inkeriläisiä, ja Ala-Sakoskassa 47 taloa ja 220 ihmistä (inkeriläisiä 158). Toisen maailmansodan aikana kylä oli saksalaisjoukkojen miehittämä. Vuosina 1943-1944 inkeriläisiä vietiin Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikyläänsä, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää. == Lähteet == ===Viitteet=== Luokka:Inkerin kylät Luokka:Kolppanan kylät
Heim

Heim on Norjan kunta Trøndelagin läänissä. Se perustettiin vuonna 2020 yhdistämällä Halsan, Hemnen ja Snillfjordin kunnat. Heimin kuntakeskus on Kyrksæterøra. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 5 880 asukasta. ==Kuvia== Kyrksæterøra (001).jpg|Kyrksæterøra Halsa-kirke-Halsa.JPG|Halsan kirkko ==Tunnettuja henkilöitä== * Anne Karin Elstad (1938–2012), kirjailija ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kunnan verkkosivut *
Kyrksæterøra

Kyrksæterøra on taajama Heimin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 2,3 neliökilometriä ja asukasluku 2 484 vuonna 2022. ==Tunnettuja henkilöitä== * Vegard Forren (s. 1988), jalkapalloilija ==Lähteet== Luokka:Heim Luokka:Norjan taajamat
Fuengirola.fi

Fuengirola.fi (joskus myös Fuengirola-lehti) on Espanjan Aurinkorannikolla ilmestyvä suomenkielinen ilmaisjakelulehti. Lehti ilmestyy viikoittain ja kertoo Aurinkorannikon suomalaisiin vaikuttavista asioista. Lehteä jaetaan 150 jakelupisteessä ja sen levikki on noin 10 000\. Fuengirola.fi-lehden päätoimittaja on mm. Jyrki-ohjelman juontajana aiemmin toiminut Antti Pekkarinen. Fuengirola.fi ei ole Julkisen sanan neuvoston jäsen. == Mika Aaltola -kohu == Lokakuussa 2023 Ulkopoliittisen instituutin johtaja, presidenttiehdokas Mika Aaltola vihjaili Journalisti-lehden haastattelussa suomalaisten tiedotusvälineiden myyneen hänelle mainostilaa vastineeksi journalistisesta sisällöstä. "Mediat soittavat, onko meillä rahkeita mainostilan hankkimiseen. Aika selvästi tuodaan esille, että se tuo myös muuta näkyvyyttä lehdessä tai kanavalla", Aaltola kertoi. Hän ei selventänyt, mistä lehdistä hän puhui. Aaltolan syytöksiä pidettiin vakavina. Muun muassa Päätoimittajien yhdistyksen puheenjohtaja Jouni Kemppainen toivoi Aaltolalta perusteluja ja asian yksilöimistä. Julkisen sanan neuvoston puheenjohtaja Eero Hyvösen mukaan JSN:lle ei oltu kanneltu mainostilan ja journalistisen sisällön koplauksista, jotka olisivat koskeneet valtakunnallista tai maakunnallista uutismediaa. SDP:n pää-äänenkannattaja Demokraatti haastatteli Aaltolaa, joka antoi todisteita väitteilleen. Hänen kampanjansa jakoi Demokraatille "eräästä paikallisesta lehdestä" tulleen sähköpostivastauksen, jossa Aaltolan mukaan oli sanottu, että ”mieluusti voisimme tehdä jonkinlaisen yhteistyödiilin, joka sisältää sekä ilmoituksia että journalistista sisältöä.” Seuraavana päivänä Demokraatti paljasti Aaltolan kampanjan näyttämän sähköpostin takana olevan Fuengirola.fi-lehti. Päätoimittaja Antti Pekkarinen myönsi vastanneensa ”ehkä vähän huonoilla sanankäänteillä” Aaltolan kampanjan sähköpostiin, jossa tiedusteltiin jutunteko-mahdollisuutta. Pekkarinen kertoi Helsingin Sanomille vastanneensa Aaltolan kampanjalle, että "politiikka on meille kaupallista, kun olisi pitänyt kirjoittaa, että poliittinen mainonta on meille aina kaupallista”. Fuengirola.fi-lehdelle ei seurannut kohusta seurauksia, sillä se ei ole Julkisen sanan neuvoston eikä espanjalaisen median itsesääntelyelimen jäsen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Fuengirola.fi-lehden näköislehtiarkisto Luokka:Fuengirola Luokka:Espanjalaiset sanomalehdet Luokka:Ulkosuomalaiset
Halsan kirkko (Heim)

Halsan kirkko () on Heimin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko, joka valmistui vuonna 1734. Kirkossa on noin 330 istumapaikkaa. Sen suunnittelijaa ei tiedetä. ==Kuvia== Altertavle i Halsa kirke (4543208666).jpg|Alttari ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Heim
Solveig Hedengran

Solveig Hedengran (26. huhtikuuta 1910 Tukholma, Ruotsi – 29. huhtikuuta 1956 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä. == Filmografia == *1919 – Synnöve Solbakken *1928 – Ådalens poesi *1929 – Rågens rike *1934 – Synnöve Solbakken *1935 – Skärgårdsflirt *1936 – Raggen – det är jag det *1937 – Laila *1938 – Kamrater i vapenrocken *1939 – Melodin från Gamla stan *1939 – Mot nya tider *1940 – Swing it, magistern! *1942 – Tre glada tokar *1945 – Barnen från Frostmofjället *1947 – Mästerdetektiven Blomkvist *1949 – Kärleken segrar *1953 – Mästerdetektiven och Rasmus *1953 – All jordens fröjd ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka: Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Andreas Nicolaus Kornerup

Andreas Nicolaus Kornerup (7. helmikuuta 1857 Kööpenhamina – 3. syyskuuta 1881 Kööpenhamina) oli tanskalainen geologi, maantieteilijä ja tutkimusmatkailija, joka teki kolme tutkimusmatkaa Grönlantiin 1870-luvulla. Tutkimusmatkoillaan hän toimi sekä tiedemiehenä että piirtäjänä ja maalarina kuvittaen omia tutkimuksiaan. Kornerupia kiinnostivat jään vaikutukset maiseman muotoihin, eri moreenityypit, jään liike sekä jään naarmuttamat kalliot. Lahjakkaana piirtäjänä ja maalarina Kornerup pystyi ikuistamaan näkemänsä havainnot tarkoiksi kuviksi. Kornerup piirsi kuvia sekä geologisista muodostumista, kasveista että paikallisten ihmisten elämästä, ja teoksilla on tieteellistä arvoa myös folkloristiikan näkökulmasta. Kornerup pyrki ja pääsi sisään Polyteknilliseen instituuttiin vuonna 1873 ja valmistui sieltä 1878. Vuotta aiemmin hänet oli myös hyväksytty sisään taideakatemiaan, jossa hän osallistui kurssille tammikuussa 1878. Vuonna 1876 Kornerup lähti ensimmäiselle tutkimusmatkalleen Grönlantiin yhdessä geologien Knud Johannes Vogelius Steenstrupin ja Gustav Holmin kanssa. Tutkimusryhmä suuntasi Julianehåbin eli nykyisen Qaqortoqin alueelle. Valmistumisensa jälkeen vuonna 1878 Kornerup lähti jälleen tutkimusmatkalle Grönlantiin, tällä kertaa Jens Arnold Diderich Jensenin (Bildsøen) ja arkkitehti Thorvald Grothin kanssa Frederikshåbin eli nykyisen Paamiutin sekä Nuukin seuduille. Vuotta myöhemmin 1879 Kornerup osallistui vielä kolmannelle ja hänen viimeisimmäksi jääneelle Grönlannin- tutkimusmatkalleen. Kolmannen tutkimusmatkansa Kornerup teki yhdessä Jensenin sekä Rørd Regnar Johannes Hammerin kanssa ja he suuntasivat Holsteinsborgin eli nykyisen Sisimiutin ja Egedesminden eli nykyisen Aasiaatin alueille. Tällä kolmannella tutkimusmatkallaan Kornerup sairastui keuhkosairauteen, luultavasti tuberkuloosiin, minkä seurauksena hän kuoli syyskuussa 1881 vietettyään viimeiset yhdeksän kuukautta sairaalassa. Kornerupin kuoleman jälkeen seuraavana vuonna 1882 hänen ensimmäisiä piirroksiaan oli esillä Charlottenborgissa. Vuonna 1916 Kornerupin piirrokset ja akvarellityöt lahjoitettiin Kronborgin kauppa- ja merimuseolle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * JSTOR Global Plants: Kornerup, Andreas Nicolaus Luokka:Tanskalaiset tieteilijät Luokka:Tanskalaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Tanskalaiset kuvataiteilijat Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1881 kuolleet
Susanne Sundfør

Susanne Sundfør (s. 19. maaliskuuta 1986) on norjalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on kotoisin Haugesundista. Sundførin esikoissingle "Walls" ja esikoisalbumi Susanne Sundfør ilmestyivät vuonna 2007, ja molemmat nousivat VG-listan kolmannelle sijalle. Hänet palkittiin tuona vuonna parhaan naisartistin Spellemannprisen-palkinnolla. Vuonna 2010 hän sai saman palkinnon parhaana populäärimusiikin säveltäjänä, ja 2015 Sundfør voitti peräti kolmessa kategoriassa. Sundfør teki vuoden 2020 Atlantic Crossing -televisiosarjan tunnusmusiikin. ==Albumit== * Susanne Sundfør (2007) * The Brothel (2010) * The Silicone Veil (2012) * Ten Love Songs (2015) * Music For People In Trouble (2017) * Selvportrett (2020) * Blómi (2023) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Norjalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Meksikonsirkku

Meksikonsirkku (Oriturus superciliosus) on sirkkuleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Meksikossa. == Koko ja ulkonäkö == Meksikonsirkku kasvaa 15–18 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin päälaki on punaruskea, naama musta ja leveät silmäkulmajuovat ovat valkoiset. Meksikonsirkun selkä ja siivet ovat harmahtavan ruskeat ja niissä on runsaasti mustia juovia. Linnun rinta ja vatsa ovat vaalean harmaat ja kyljet kellertävät. Alalaji O. s. superciliosus on värisävyiltään tummempi kuin alalaji O. s. palliatus. == Levinneisyys ja elintavat == Meksikonsirkku elää Meksikossa Sonoran osavaltiosta Veracruzin osavaltioon. Lajin elinympäristöä ovat pöytävuorten niityt ja muut ruohomaat sekä avoimet mäntymetsät. Se liikkuu vajaan kymmenen linnun ryhminä. == Lähteet == Luokka:Sirkkulit
Kauhavan työväentalo

Kauhavan Työväentalo on vuonna 1919 valmistunut Kauhavan kaupungissa sijaitseva työväentalo. == Rakennus== Kaksikerroksinen rakennus valmistui vuonna 1919. Luokka:Kauhavan rakennukset ja rakennelmat Luokka: Työväentalot
Ilya Kaminsky

Ilya Kaminsky (s. 18. huhtikuuta 1977 Odessa, Ukrainan SNTIlya Kaminsky, Poets.org, viitattu 12.11.2023 ) on yhdysvaltalainen runoilija, taustaltaan ukrainanjuutalainen, venäjänkielinen ja kuuro. Kaminsky muutti 16-vuotiaana perheensä kanssa Yhdysvaltoihin. Hän kuuroutui neljävuotiaana sairastettuaan sikotaudin mutta sai kuulolaitteen Yhdysvalloissa. Kaminskyn englanninkielinen esikoisteos Dancing in Odessa ilmestyi 2004, Christina Sandun suomennos Me tanssimme Odessassa vuonna 2023. Toinen runokokoelma Deaf Republic ilmestyi 2019. ==Suomennettu tuotanto== ;Runokokoelma * Me tanssimme Odessassa (Dancing in Odessa), suomentanut Christina Sandu. Parkko 2023 ISBN 978-952-7302-17-0 ;Artikkelit * Me elimme onnellisina sodan aikaan (We lived happily during the war), suom. Maria Lyytinen. Julkaisussa: Nuori Voima, 2014 : 3-4, s. takakansi * Meidän aikanamme ; Meidän aikanamme, suom. Maria Lyytinen. Julkaisussa: Nuori Voima 2014 : 3-4, s. 52 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Amerikanukrainalaiset Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hyperolius argus

Hyperolius argus on ruokosammakoiden heimoon kuuluva sammakkolaji. ==Kuvaus== Koiraan tunnistaa vihreästä ohuesta dorsolateraalisesta juovasta, naaraan taas suurista pyöreistä laikuista. Sukupuolten välinen värin eroavaisuus on selvä: koiraat ovat nurmenvihreitä tai kellertäviä, naaraat ovat vaalean- tai tummanruskeita, joilla on vaaleita, mustareunaisia juovia ja pyöreitä selkäläiskiä. Vatsapuoli on oranssi, raajat ja jalat punaiset. Pupilli on vaakasuora. ==Elinympäristö ja elintavat== Hyperolius argus elää veden lähellä matalalla, tiheällä, kostealla savannilla ja niityillä. Pesiminen tapahtuu matalissa aavikkojärvissä, pienissä järvissä ja soissa. ==Ravinto== Mölysammakko syö samaa kuin muutkin sammakot: matoja, hyönteisiä, toukkia, kotiloita ja muita selkärangattomia. Suurikokoisimmat yksilöt voivat syödä herhiläisiä, kalanpoikasia, muita sammakoita ja jopa pieniä lintuja. ==Levinneisyys== Hyperolius argus on levinnyt Etelä-Somalian rannikon alamailta eteläiseen Keniaan, Tansaniaan, Malawiin, Itä-Zimbabween ja Mosambikiin. == Lähteet ==
Osore

Osore () on 879 metriä korkea tulivuori Shimokitan niemimaalla Aomorin prefektuurissa Japanissa. Vuorta on pitkään pidetty yhtenä Japanin pyhimmistä paikoista. Nimi tarkoittaa "Pelon vuorta", ja japanilaisen mytologian mukaan Osore on portti kuolleiden valtakuntaan. Bodai-ji-temppeli järjestää alueen tärkeimmän tapahtuman, Itako Taisai -festivaalin, joka pidetään kahdesti vuodessa. Suurin festivaali kestää viisi päivää ja alkaa 20. heinäkuuta. Toinen festivaali pidetään lokakuussa. Temppeli ylläpitää myös kuumia lähteitä pyhiinvaeltajien ja turistien käyttöön. == Lähteet == Luokka:Japanin vuoret Luokka:Pyhät luonnonkohteet Luokka:Japanin tulivuoret Luokka:Japanin maantiede Luokka:Aomorin prefektuuri
Jens Erik Carl Rasmussen

Jens Erik Carl Rasmussen (1841–1893) oli tanskalainen taiteilija, joka maalasi erityisesti Grönlanti-aiheisia töitä. Rasmussen oli opiskellut Kuninkaallisessa taideakatemiassa Kööpenhaminassa ja hän matkusti Grönlantiin ensimmäisen kerran 1870–1871. Rasmussen vietti aikaa etenkin Nuukin ympäristössä ja oleskelu Grönlannissa vaikutti suuresti häneen sekä hänen taiteeseensa. Grönlanti näkyikin hyvin vahvasti hänen teoksissaan koko hänen loppuelämänsä ajan. Rasmussen käytti töissään uudestaan ja uudestaan sitä inspiraatiota, jota oli saanut, ja niitä asioita, joita oli nähnyt ensimmäisellä Grönlannin-matkallaan. Ajan myötä hän maalasi ihmiset kuitenkin yhä kauemmaksi toisistaan näyttämään ikään kuin yhä yksinäisemmiltä. Rasmussen esitteli Tanskaa useissa maailmannäyttelyissä Grönlanti-aiheisilla maalauksillaan. Teokset eivät kuitenkaan saaneet kovin hyvää vastaanottoa, vaan jäivät yleiseurooppalaisten trendien varjoon. Rasmussen matkusti toisen kerran Grönlantiin vuonna 1893, mutta tuolla reissulla hän putosi laidan yli mereen Peru-nimisestä laivasta, eikä häntä enää sen jälkeen löydetty. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tanskalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1841 syntyneet Luokka:Vuonna 1893 kuolleet
Pōhiva Tuʻiʻonetoa

Pōhiva Tuʻiʻonetoa (1951 tai 1952 – 18. maaliskuuta 2023 Yhdysvallat) oli Tongan pääministeri vuosina 2019–2021. Hän oli koulutukseltaan kirjanpitäjä ja toimi Tongan valtiontilintarkastajana vuosina 1983–2014 ennen kuin tuli valituksi parlamenttiin. Tuʻiʻonetoa nousi pääministeriksi edeltäjänsä ʻAkilisi Pōhivan kuoltua äkisti. Hän oli toiminut Pōhivan hallituksessa valtiovarainministerinä. Pääministerikaudellaan Tuʻiʻonetoaa syytettiin korruptiosta ja nepotismista sekä arvosteltiin uskonnon sekoittamisesta politiikkaan. Hän tuli kuitenkin uudelleenvalituksi parlamenttiin vuoden 2021 vaaleissa. Suosion taustalla olivat muun muassa hänen aloittamansa infrastruktuurihankkeet, joilla pyrittiin parantamaan maan tiestöä ja asuntokantaa. Tuʻiʻonetoa oli pääministerinä koronavirusepidemian puhjetessa ja onnistui rajat sulkemalla pitkään estämään taudin leviämisen maahan. Tongan ensimmäinen koronatapaus todettiin lokakuussa 2021. Tuʻiʻonetoa kuoli 18. maaliskuuta 2023 Yhdysvalloissa, jossa hän oli hoidattamassa terveyttään. == Kunnianosoituksia == * Kuningatar Salote Tupou III:n ritarikunta (Tonga, 2008) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tongan pääministerit Luokka:Valtiovarainministerit Luokka:1950-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Yi Seong-gye

Yi Seong-gye () eli Taejo (; 4. marraskuuta 1335 Etelä-Hamgyeong – 27. kesäkuuta 1408 Changdeokgung, Soul) oli Koreaa hallinneen Joseon-dynastian ensimmäinen kuningas vuosina 1392–1398. Goryeo-dynastian kaaduttua Taejo nousi valtaistuimelle vuonna 1392 ja luopui siitä kuusi vuotta myöhemmin valtataistelun ollessa käynnissä hänen poikiensa välillä. Taejo korosti jatkuvuutta muutoksen sijaan. Uusia instituutioita ei luotu. Hänen uusi dynastiansa oli suurelta osin samojen hallitsevien perheiden ja virkamiesten hallitsema kuin edellinenkin hallinto. Hän palautti ystävälliset suhteet Japaniin ja paransi suhteita Ming-dynastian Kiinaan. Taejo kuoli kymmenen vuotta kruunusta luopumisensa jälkeen, 27. kesäkuuta 1408 Changdeokgungin palatsissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Korean hallitsijat Luokka:Vuonna 1335 syntyneet Luokka:Vuonna 1408 kuolleet