EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Fredrik Ferdinand Carlson

Fredrik Ferdinan Carlson (13. kesäkuuta 1811 Alsike – 18. maaliskuuta 1887 Tukholma) oli ruotsalainen historioitsija, poliitikko ja Ruotsin akatemian jäsen. Hän opetti Oscar I:n lapsia Kaarlea, Oscaria ja Gustafia ja toimi historian professorina Uppsalan yliopistossa vuosina 1849–1876 sekä valtiopäiväedustajana vuodesta 1850 eri jaksoissa kuolemaansa saakka. Siellä hän edusti maltillisen liberaalia linjaa ja teki yhteistyötä Louis De Geerin kanssa. Carlson toimi kirkko- ja opetusministerinä vuosina 1863–1870. Ruotsin akatemiaan hänet valittiin vuonna 1859. Carlson oli Leopold von Ranken oppilas ja toi tämän ajattelua Ruotsiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset historioitsijat Luokka:Ruotsalaiset professorit Luokka:Uppsalan yliopiston professorit Luokka:Ruotsin akatemian jäsenet Luokka:Ruotsin ministerit Luokka:Vuonna 1811 syntyneet Luokka:Vuonna 1887 kuolleet
Tbilisin valtionyliopisto

Tbilisin valtionyliopisto, virallisesti Ivane Džavakhišvilin Tbilisin valtionyliopisto (), on georgialainen yliopisto. Se on perustettu vuonna 1918, mikä tekee siitä Kaukasian vanhimman julkisen yliopiston. Opiskelijoita yliopistossa on noin 22 000 ja henkilökuntaa noin 2 000 henkilöä. Yliopistolla ei ole keskuskampusta, vaan sen käytössä olevat rakennukset sijaitsevat ympäri pääkaupunkia. Hallinnollisesti yliopisto jakautuu seitsemään tiedekuntaan: * Luonnontieteellinen tiedekunta * Humanistinen tiedekunta * Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta * Psykologian ja pedagokiikan tiedekunta * Taloustieteellinen tiedekunta * Lääketieteellinen tiedekunta * Oikeustieteellinen tiedekunta Vuonna 2022 yliopiston rehtoriksi valittiin Džaba Samušia. == Lähteet == Luokka:Georgian yliopistot ja korkeakoulut
Veera Perälä

Veera Tiia Maaria Perälä (s. 18. maaliskuuta 2000 Seinäjoki) on suomalainen yleisurheilija. Perälä kilpailee 800 metrillä. Hän edustaa Lahden Ahkeraa ja valmentajanaan toimii Jan Petrac. Perälän ennätys 800 metrillä on 2.03,28 (2024). Veera Perälä Tilastopaja Kalevan kisoissa Perälä on voittanut pronssia 800 metrillä vuonna 2024. Aikaisempina vuosina hän on kilpaillut Kalevan kisoissa 400 ja 800 metrillä saavuttaen finaalipaikat vuosina 2016, 2017, 2018, 2021, 2022, 2023 ja 2024. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut pronssia 800 metrillä vuonna 2024. Nuorten sarjoista Perälällä on 11 SM- mitalia ja hän on edustanut Suomea nuorten maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2018. Perälällä on hallussaan 4000 metrin viestijuoksun Suomen ennätys Lahden Ahkeran joukkueessa ja 4x400 metrin nuorten Suomen ennätys. veeraperala.fi Perälä opiskelee suomen kielen ja kirjallisuuden opettajaksi Jyväskylän yliopistossa. Hän on kihloissa pikajuoksija Oskari Lehtosen kanssa. Kihlat! Suomalaiselta yleisurheiluparilta ilouutisia - Maria Huntington onnitteli muiden mukana. Suomiurheilu. 6.6.2022. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Niklas Kvarforth

Niklas Kvarforth (s. 7. joulukuuta 1983) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä, joka tuli tunnetuksi Shining-yhtyeen perustajana ja keulahahmona.Arto Mäenpää, ”Kolme laulajaa jotka itseeni eniten vaikuttivat, olivat Attila Csihar, Ozzy Osbourne sekä Jocke Berg”: Shiningin Niklas Kvarforth paljastaa tarinansa metallilaulajana Kaaos Zine 24.9.2023, viitattu 7.8.2024Niklas Kvarforth Napalm Records, viitattu 7.8.2024 Häntä on kuvailtu black metalin depressive suicidal black metal -alalajin (DSBM) edustajaksi.Matti Pitkänen, Tunnettu hevilaulaja viilteli itseään ja uhkaili suomalaisnaista – pahoinpiteli miehen Iltalehti 31.10.2022, viitattu 7.8.2024 Vuonna 2011 Kvarforth kuvaili ”ainoiksi oikeiksi” black metal -yhtyeiksi Celtic Frostia, Beheritiä ja Destructionia.Shining Imperiumi 13.6.2011, viitattu 7.8.2024 Hän on kuvaillut kolmeksi itseensä eniten vaikuttaneeksi laulajaksi Attila Csiharia, Ozzy Osbournea ja Joakim Bergiä. Kvarforth on toiminut Shiningin lisäksi muiden muassa yhtyeissä Skitliv ja Bethlehem. Hän on saavuttanut tunnettavuutta aggressiivisella esiintymistyylillään, johon on kuulunut muun muassa vahvasti päihtyneenä esiintyminen ja itsensä viiltely esiintymisten aikana. Joskus Kvarforth on myös uhkaillut yleisöä ja käynyt siihen käsiksi. Tammikuussa 2020 Helsingin Pakilassa tapahtui välikohtaus, jossa Kvarforth uhkaili miestä ja naista haukkuen sekä löi miestä käteen. Hän tunnusti teot osittain ja sai vuonna 2022 Helsingin käräjäoikeudessa 60 päivän ehdollisen vankeustuomion laittomasta uhkauksesta sekä pahoinpitelystä. Shiningin yhdestoista studioalbumi julkaistiin vuonna 2023 vähän sen jälkeen kuin Kvarforth oli kirjattu ulos yksityisessä laitoksessa Pohjois-Suomessa annetusta hoidosta vaikeaan traumaperäiseen stressihäiriöön. Joulukuussa 2023 Shiningin ilmoitettiin jäävän tauolle, mitä perusteltiin yhtyeen vaikealla vuodella ja Kvarforthin fyysisen ja psyykkisen terveyden horjumisella.Vesa Siltanen, Niklas Kvarforthin Shining jää tauolle – ”Vuosi 2023 oli äärimmäisen vaikea…” Inferno 22.12.2023, viitattu 7.8.2024 == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset black metal -muusikot Luokka:Laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Golding

Golding on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Anders Golding (s. 1984), tanskalainen skeet-ampuja ja olympiamitalisti * Henry Golding (s. 1987), englantilais-malesialainen näyttelijä, malli ja televisiojuontaja * Paul Golding (s. 1982), brittiläinen yhteiskunnallinen vaikuttaja, Britain First -puolueen johtaja * William Golding (1911–1993), englantilainen kirjailija
Irakli Kobakhidze

Irakli Kobakhidze (; s. 25. syyskuuta 1984) on georgialainen oikeustieteilijä ja poliitikko. Hän on toiminut maansa pääministerinä helmikuusta 2024 alkaen. Hänet tunnetaan kiivaista puheistaan. Kobakhidze oli aikaisemmmin parlamentin puhemies, mutta erosi laajojen mielenosoitusten jälkeen vuonna 2019. Presidentti sanoi tuolloin Venäjän lietsoneen mellakoita. Kobakhidzesta on tullut yksi hallitsevan puolueen värikkäimmistä hahmoista, jonka retorisia heittoja puoluetoverit ja media toistelevat. Kobakhidze oli yksi äänekkäimmistä vuoden 2023 alussa ehdotetun "ulkomaisten agenttien" lain puolestapuhujista, joita pidettiin laajalti uhkana kansalaisyhteiskunnalle, tiedotusvälineille ja sananvapaudelle. Ehdotus vedettiin pois laajan vastustuksen takia. Kobakhidze on myös viime vuosina vastustanut Georgian ortodoksista kirkkoa koskevaa kritiikkiä. Vaikka Kobakhidze väittää, että hänen puolueensa ulkopolitiikka on pohjimmiltaan länsimielinen, hän on johtanut käännöksen päinvastaiseen suuntaan. Hänen ja hänen puolueensa retoriikka on muuttunut viime vuosina yhä vihamielisemmäksi Georgian länsimaisia kumppaneita kohtaan, erityisesti sen jälkeen kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan ja Georgia jätti virallisen EU-hakemuksensa. == Ura juristina == Valmistuttuaan Düsseldorfin yliopistosta oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2006, Kobakhidze luennoi Tbilisin valtionyliopistossa ja Kaukasuksen yliopistossa Tbilisissä. Ennen politiikkaan tuloaan Kobakhidze työskenteli myös YK:n kehitysohjelmassa (UNDP) projektiasiantuntijana ja -johtajana sekä Yhdysvaltain kansainvälisen kehitysviraston (USAID) projektikoordinaattorina. == Parlamentin puhemies == Kobakhidze lähti politiikkaan 2015, pääsi parlamenttiin Georgialainen unelma -puolueen riveissä 2016 ja nousi parlamentin puhemiehen paikalle. Puhemiehenä Kobakhidze tuki oman puolueensa linjaa, olipa se kuinka kiistanalainen tahansa. Hän valvoi vuosien 2017–2018 perustuslain muutoksia, jotka lykkäsivät vaalijärjestelmän uusimista ja suorien presidentinvaalien lakkauttamista. Hän puolusti myös kiistanalaisia elinikäisiä tuomarinimityksiä. Puolue menetti abosluuttisen enemmistön vuonna 2019 useiden sen kansanedustajien erottua protestina. Kobakhidzen sidos puolueensa kiistanalaisiin liikkeisiin vahvistui vasta myöhemmin samana vuonna: kun hänen puolueensa isännöi venäläistä valtuuskuntaa parlamentissa ja Venäjän kommunistisen puolueen kansanedustaja Sergei Gavrilov istui Kobakhidzen tuolilla, syntyi joukkomielenosoituksia jotka johtivat Kobakhidzen eroon. Puheenjohtajan paikalta jättämisestä huolimatta Kobakhidze jatkoi kansanedustajana ja otti puolueen puheenjohtajuuden tammikuussa 2021, kun Bidzina Ivanišvili jäi toista kertaa "eläkkeelle" politiikasta. == Pääministeri == Kobakhidze nousi pääministeriksi kun maa valmistautui lokakuun parlamenttivaaleihin. Se oli saanut joulukuussa 2023 EU-ehdokasaseman, vaikka se ei täyttänyt blokin asettamia kriteereitä. Seuraavina viikkoina hallitseva puolue ja itse Kobakhidze ottivat sovittelevamman sävyn länttä kohtaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Georgian pääministerit Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kouvolan vapaaseurakunta

Kouvolan vapaaseurakunta on Kouvolassa toimiva vapaaseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1932. Seurakunnan johtaja on Kim Auvinen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kouvolan keskustassa Ahdinkadulla. Seurakunta kuuluu Suomen Vapaakirkko -kirkkokuntaan. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelukset, ryhmätoiminta, ruoka-aputyö sekä lähetystyö. Vapaaseurakunta avasi vuonna 2021 päiväkodin Kouvolaan. == Katso myös == * Vapaakirkollisuus Suomessa * Suomen Vapaakirkko == Lähteet == Luokka:Kouvolan seurakunnat Luokka:Suomen vapaaseurakunnat
Lappeenrannan vapaaseurakunta

Lappeenrannan vapaaseurakunta on Lappeenrannassa toimiva vapaaseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1930. Seurakunnan johtaja on Pekka Tuomaala. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Lappeenrannan keskustassa Koulukadulla. Seurakunta kuuluu Suomen Vapaakirkko -kirkkokuntaan. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, pienryhmät ja musiikkitoiminta. Seurakunta tekee diakoniatyötä ViaDia Lappeenrannan kautta. == Historia == Vapaakirkollisuus saapui Lappeenrantaan vuosien 1889–1900 aikana. Kokouksissa uskoon tullut Antti Karhu tarjosi vapaaseurakunnalle tilat omalta tontiltaan Koulukadulla, jossa vapaakirkko toimii edelleen. CE-liikkeen Suomen johtajat Eeli Jokinen ja William Jokinen olivat perustamassa yhdistystä myös Lappeenrantaan vuonna 1927. Tämän yhdistyksen jäsenet perustivat Lappeenrannan vapaaseurakunnan 21. syyskuuta 1930. Nykyinen kirkkorakennus vihittiin käyttöön vuonna 1974. == Katso myös == * Vapaakirkollisuus Suomessa * Suomen Vapaakirkko == Lähteet == Luokka:Lappeenrannan seurakunnat Luokka:Suomen vapaaseurakunnat
Hämeenlinnan vapaaseurakunta

Hämeenlinnan vapaaseurakunta on Hämeenlinnassa toimiva vapaaseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1890. Seurakunnan johtaja on Arto Kortemaa. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Hämeenlinnan keskustassa Sibeliuksenkadulla. Seurakunta kuuluu Suomen Vapaakirkko -kirkkokuntaan. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi kansainvälinen työ, nuorten ja nuorten aikuisten työ, lasten ja varhaisnuorten työ, Alfa-kurssit, pienryhmät, diakoniatyö ja lähetystyö. == Historia == Hämeenlinnan vapaaseurakunta on perustettu marraskuussa 1890. Hämeenlinnan vapaaseurakunta on yksi Suomen vanhimpia vapaaseurakuntia. 1880-luvun lopun hengellinen liikehdintä ja varsinkin CE-liike loi perustan seurakunnalle. Virallisesti seurakunta perustettiin vasta uskonnonvapauslain tultua voimaan vuonna 1923. Seurakunta liittyi Suomen Vapaakirkkoon vuonna 1934. Vuonna 1962 seurakunan toimintakeskus valmistui Lukiokadun varteen. Seurakunnan pitkäaikaisena puheenjohtajana toimi kaupungin kansakoulujen taloudenhoitaja Olavi Leino ja pitkäaikaisena työntekijän evankelista Asta Jantunen. Seurakuntaan kuului 1970-luvulla myös Lammilla asuvia jäseniä. Hämeenlinna oli 1970-luvulla vapaakirkollisuuden merkittävä toimintakeskus. Suomen Vapaakirkon toimintakeskus ja kirjakustantamo Päivä sijoittuivat tuohon aikaan Hämeenlinnaan. == Toimitilat == Seurakunnan kokoontumiset alkoivat 1890-luvulla vuokratiloissa, kunnes 1910-luvulla seurakunta hankki oman Bethel-rukoushuoneen Hämeenlinnan keskustasta. Nykyiseeen rakennukseen Sibeliuksenkadulle seurakunta siirtyi vuonna 1961, jolloin seurakunnalle valmistui oma kolmikerroksinen kirkko toimitiloineen. Toimitiloja on kunnostettu eri vuosikymmeninä. == Katso myös == * Luettelo Suomen vapaaseurakunnista * Vapaakirkollisuus Suomessa * Suomen Vapaakirkko == Lähteet == Luokka:Hämeenlinnan seurakunnat Luokka:Suomen vapaaseurakunnat
Riihimäen vapaaseurakunta

Riihimäen vapaaseurakunta on Riihimäellä toimiva vapaaseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1925. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Riihimäen keskustassa Keskuskadulla. Seurakunta kuuluu Suomen Vapaakirkko -kirkkokuntaan. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi pienryhmät ja teemaryhmät sekä lapsi- ja nuoristotyö. == Katso myös == * Vapaakirkollisuus Suomessa * Suomen Vapaakirkko == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Riihimäen seurakunnat Luokka:Suomen vapaaseurakunnat
Arvo Pesonen

Arvo Pesonen (1. huhtikuuta 1912 Helsinki – 19. helmikuuta 1940 Metsäpirtti) oli suomalainen jalkapalloilija. Pesonen pelasi Helsingin Kullervossa ja edusti TUL:n jalkapallojoukkuetta kuudessa kansainvälisessä ottelussa. Hän osallistui Antwerpenin työläisolympialaisiin TUL:n seuroista kootun joukkueen pelaajana. Pesonen kaatui Talvisodassa Taipaleen rintamalla. Arvo Pesonen pelasi 1930-luvulla Kullervon riveissä, jossa hän saavutti TUL:n mestarussarjan kakkossijan 1932 ja kolmossijan 1937. Sen jälkeen hän siirtyi Suomen Palloliiton alaiseen Helsingin Palloseuraan, joka pelasi silloista Mestarussarjaa. Pesonen pelasi Kullervo-uransa aikana 1930-luvulla kolme kansainvälistä liitto-ottelua vuosina 1933, 1934 ja 1936. Lisäksi hän oli heinäkuussa 1937 mukana Suomea edustaneessa TUL:n joukkueessa Antwerpenin työläisolympialaisissa vastustajina Sveitsin, Palestiinan ja Englannin työläisurheilujoukkueet. Arvo Pesonen palveli talvisodassa sotamiehenä Jalkaväkirykmentti 61:ssä Taipaleen suunnalla, jossa hän kaatui 19. helmikuuta 1940. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Kivun ja ilon työ

Kivun ja ilon työ on Karoliina Gröndahlin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva, joka tuli ensi-iltaan elokuussa 2024. Elokuvassa Kivun ja ilon työ kaksi synnytyksen ammattilaista, kätilö Kirsi ja synnyttäjien tukihenkilönä toimiva doula Anna-Riitta työskentelevät paremman synnytyskokemuksen ja synnyttäjien itsemääräämisoikeuden puolesta. Elokuvan maailmanensi-ilta oli Kööpenhaminan CPH:DOX:ssa maaliskuussa 2024. Elokuvan tuottaja on Kirsi Mattila Icebreaker Productionsista. Elokuvan levittää elokuvateattereihin Pirkanmaan elokuvakeskus. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kivun ja ilon työ -elokuvan traileri Youtubessa. Luokka:Vuoden 2024 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Rauli Ojanen

Rauli ”Pole” Ojanen (25. helmikuuta 1947 Turku – 1986Joissain lähteissä kuolinvuosi on 1987.) oli suomalainen rockmuusikko, laulaja ja säveltäjä. Hän oli Erik af Venusbergin salanimellä mukana Suomen Talvisota 1939–1940 -yhtyeessä ja johti 1969–1971 koossa ollutta turkulaista Tylympi Kohtalo -yhtyettä. Aiemmin 1960-luvulla hän oli kitaristina turkulaisessa The Sharks -yhtyeessä 1964–1969.Kansalliskirjasto : Ojanen, RauliDiscogs : Tylympi KohtaloThe Sharks : AlkuaikaBluespedia - yhtyeet 1950-1969 : Sharks == Lähteet == Luokka:Suomalaiset rockmuusikot Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Tommi Parko

Tommi Parko (s. 18. tammikuuta 1944 Somero) on suomalainen opettaja, saksofonisti ja kitaristi. Eija Komu : Tommi Parko, Somero-sivut Tommi Parko tuli ylioppilaaksi Someron yhteiskoulusta 1962 ja hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Turun yliopistosta 1970-luvun alkupuolella. Hän oli kiertävänä englanninkielenopettajana Somerolla viisitoista vuotta ja jäi eläkkeelle Joensuun koulusta. Saksofonia ja nokkahuilua soittanut Parko ystävystyi jo 1950-luvulla Somerolla M. A. Nummisen kanssa ja oli mukana tämän Viisi Vierasta Miestä-kokoonpanossa laulajana, pianistina ja viulistina. Hän esiintyi Nummisen vuonna 1967 julkaisemalla In Memoriam-levyllä. Hän osallistui Espoon Dipolin Taidetapahtuman äänilevykilpailuun 1968 ja sai ensimmäisen palkinnon lausunta-, laulu- ja kollaasiesityksestään. Suomen Talvisota 1939-1940-yhtyeessä hän oli mukana saksofonistina. Hän soitti samoihin aikoihin alttosaksofonia ja sähköistettyjä nokkahuiluja myös turkulaisessa psykedeelistä rockia soittaneessa Tylympi Kohtalo-yhtyeessä ja potentiometriä elektronisen musiikin suomalaisessa uranuurtajassa Sähkökvartetti-yhtyeessä, jossa olivat mukana M. A. Numminen ja Arto "Mamba" Koskinen. Sähkökvartetti esiintyi muun muassa Bulgariassa nuorisofestivaaleilla vuonna 1968. Arto "Mamba" Koskisen kanssa Tommi Parko oli myöhemminkin yhteistyössä intialaisvaikutteista musiikkia esittäneissä Bairaagi-yhtyeessä ja The Middle Earth Bandissa, joista jälkimmäinen julkaisi vuonna 1980 The Thoughtful Bride-nimisen levyn. Tommi Parko on ollut naimisissa vuodesta 1967 Kaija Parkon (o.s. Kuosa, s. 1945) kanssa. Vuonna 1969 Kaija Parko esitti yhdessä Rauli Badding Somerjoen ja M. A. Nummisen kanssa Nummisen säveltämän David Humen filosofisen tekstin Ne tieteet jotka käsittelevät yleisiä tosiseikkoja. Tommi Parkon veli oli professori, tietokirjailija Severi Parko. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Discogs: Tommi Parko * Rate your music : Tommi Parkon discografia Luokka:Suomalaiset saksofonistit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Masai Russell

Masai Russell (s. 17. kesäkuuta 2000) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija ja olympiavoittaja. Russell saavutti 400 metrin aitajuoksussa alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa pronssia vuonna 2017. Hän pääsi Yhdysvaltain joukkueeseen 100 metrin aitajuoksussa Budapestin MM-kilpailuihin 2023. MM-kilpailujen alkuerissä hän juoksi 100 metrin aitajuoksussa ajan 12,60 mutta keskeytti välierissä. Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui 60 metrin aitajuoksussa neljänneksi ajalla 7,81; välierissä hän juoksi ajan 7,79. Kesällä 2024 hän juoksi Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa ja olympiakarsinnoissa 100 metrin aitajuoksun alkuerissä silloisen ennätyksensä 12,35, voitti välieränsä ajalla 12,36 ja oli loppukilpailun ykkönen ajalla 12,25, millä hän nousi kaikkien aikojen maailmantilastossa jaetulle neljännelle sijalle. Pariisin olympialaisissa hän voitti kultaa ajalla 12,33. Russell alitti 100 metrin aitajuoksussa 13 sekunnin ajan vuonna 2021. Seuraavana vuonna hän paransi ennätyksensä aikaan 12,71 ja vuonna 2023 aikaan 12,36. Vuonna 2024 hän on juossut ennätyksekseen 12,25. Hänen ennätyksensä 400 metrin aitajuoksussa on kesäkuussa 2023 juostu 54,66. Sisäradoilla hänen ennätyksensä 60 metrin aitajuoksussa on maaliskuussa 2023 juostu 7,75. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Etyleenibisstearamidi

Etyleenibisstearamidi (C38H76N2O2) tai etyleenibis(stearamidi) on amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään esimerkiksi apuaineena polymeeritekniikassa ja pinnoitteiden valmistukseen. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa etyleenibisstearamidi on valkoista vahamaista kiinteää ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee esimerkiksi etanoliin, ketoneihin ja aromaattisiin liuottimiin. Aine voi ärsyttää esimerkiksi silmiä ja ihoa Viitattu 7.8.2024. Etyleenibisstearamidia valmistetaan sulan steariinihapon ja etyleenidiamiinin reaktiolla. Tuote myydään jauheena, hiutaleina tai rakeina. Etyleenibisstearamidilla on useita käyttökohteita. Sitä käytetään muun muassa polymeerien valmistuksessa apuaineena kalvojen valmistuksessa, helpottamaan kappaleiden irtoamista muoteista, polyvinyylikloridin ja polystyreenin liukasteaineena, paperin ja tekstiilien kosteudenestopinnoitteena, maalien ja musteiden rakenteen säätelyyn ja kosmetiikassa.Ingegärd Johansson: "Amides, Fatty Acid", teoksessa Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003. == Lähteet == Luokka:Amidit
Salalääke

Salalääke () oli lääke, jonka koostumus ja valmistustapa pidettiin salaisuutena. Salalääkkeiden valmistajien ja myyjien pyrkimyksenä oli taloudellisen edun tavoittelu myymällä kalliiseen hintaan halpoja tai tehottomia aineita ja markkinoimalla niitä vaikutuksia liioittelevilla ylisanoilla. Tällainen menettely kiellettiin monessa maassa lainsäädännöllä. Suomessa 1935 säädetty apteekkitavaralaki määräsi, että myytävien lääkkeiden laatu ja koostumus on ilmoitettava pakkauksessa tai mukaan liitetyssä tuoteselosteessa. Esimerkki vanhasta salalääkkeestä on Morisonin pilleri. ==Lähteet== Luokka:Uskomuslääkintä
Morisonin pilleri

Morisonin pilleri () oli skotlantilaisen liikemiehen James Morisonin 1810-luvulla kehittämä ulostuslääke, jonka hän väitti estävän kaikki sairaudet koleraa, kuppaa ja influenssaa myöten. Pillerit sisälsivät muun muassa aaloeta, jalapahartsia, gummiguttaa ja viinikiveä. Morison markkinoi salalääkettään eli salaisella reseptillä valmistettuja pillereitään väittämällä kärsineensä vuosia kehon nesteiden epätasapainosta ja sen aiheuttamista sairauksista, mutta parantuneensa muutamalla kasvipohjaisella pillerillä. Morison perusti The British College of Health -nimisen yrityksen, jonka mahtipontinen nimi edisti myös kansainvälistä markkinointia. Julkaisemillaan kirjoilla ja pamfleteilla hän markkinoi vaihtoehtoista terveystuotettaan ja levitti väitettään, että suoliston puhdistaminen oli ainoa tapa parantua. Tuotetta markkinoidessaan Morison ja hänen myyntiedustajansa väittivät, ettei ollut mahdollista puhdistaa suolistoaan liikaa. Niinpä osa potilaista käytti pillereitä tuhansia kappaleita vuodessa ja jos he valittivat niiden haitoista, myyjät totesivat sen osoittavan, että lääke tehosi. Kun asiakkailla alkoi ilmetä sivuvaikutuksia, englantilaiset ja yhdysvaltalaiset lääkärit kiinnittivät 1830-luvulla huomionsa heidän kohtaloonsa. Syntyi vastakkainasettelu vapaan lääkekaupan puolustajien ja humpuukin vastustajien välille. Lääketieteellisen julkaisun The Lancetin asetuttua vaihtoehtolääkinnän vastustajaksi Morison alkoi kustantaa The Anti- Lancet -nimistä julkaisua. Jotkin vaihtoehtohoidot kuten homeopatia ja mesmerismi haastoivat koululääketiedettä menestyksekkäästi, mutta Morison ei onnistunut luomaan itseään puolustavaa kansanliikettä. Hän joutui käymään vuosia oikeutta ja väistelemään vastuuta asiakkaiden kuolemista. Kun oikeudenkäyntien ratkaisut muodostuivat epäsuotuisiksi, Morison muutti Pariisiin, joka oli yksi ihmepillerimyynnin keskuksista, ja eli siellä loppuelämänsä. Morisonin pillerien käyttö jatkui vuosikymmeniä kehittäjänsä kuoleman jälkeen. Suomessakin näitä salalääkkeitä käytettiin vielä 1800-luvun lopulla laksatiivina. Esimerkiksi sanomalehti Pohjalainen kirjoitti 1891 Etelä-Pohjanmaalla työskennelleestä kirkkoherrasta, joka levitti seurakuntalaisiinsa sellaista uskoa, että Morisonin pillerit parantavat kaikenlaisia vaivoja jopa eläintenkin tauteja. Pillereitä piti vain ruveta ajoissa nauttimaan. Kirkkoherra tilasi pillerit Lontoosta, jotta sai hankittua aitoa tavaraa. Sen sijaan apteekkien myymät Saksassa valmistetut pillerit olivat hänen mukaansa väärennettyjä. Kirkkoherra myi pillereitään kahdella pennillä kappaleelta ja kauppa kävi hyvin. ==Lähteet== Luokka:Markkinoilta poistuneet lääkkeet
Lääninarkkitehti

Lääninarkkitehti on Ruotsissa ja Suomessa käytetty ammattinimike. Suomessa lääninarkkitehti oli rakennushallituksen alainen virkamies, joka toimi lääninrakennustoimiston johtajana. Virka perustettiin 1847 annetulla asetuksella. Viran haltija otti yhteistyössä lääninhallituksen kanssa osaa oman lääninsä alueella sijaitsevien valtion rakennusten suunnitteluun ja ylläpitoon. Lääninarkkitehdin hoidettaviksi määrätyt suunnittelutyöt ja muut toimeksiannot tulivat vuoteen 1865 saakka kuvernöörin kautta ja sen jälkeen Yleisten rakennusten ylihallitukselta. Rakennussuunnittelun lisäksi lääninarkkitehti laati asemakaavoja, siltasuunnitelmia ja toimitti mittauksia. Rakennusten ja rakennelmien korjaussuunnitelmat saattoivat olla laajoja muutossuunnitelmia tai vähäisiä vuosikorjaustöitä. Lääninarkkitehdin työaikaa kului paljon valtion rakennusten korjaussuunnitelmien laatimiseen ja valvomiseen. Pohjois-Suomessa lääninrakennuskonttorissa työskenteli 1800-luvulla yksi virkamies, kun taas Etelä-Suomen virastossa oli lääninarkkitehdin lisäksi lääninkonduktööri ja usein myös oppilaita työapuna. Ruotsissa lääninarkkitehdit ovat yhdyskunta- ja rakennussuunnittelun asiantuntijoita, jotka valvovat lääninsä alueella tapahtuvaa kaavoitusta ja rakentamista yhteistyössä kuntien kanssa. Viisi ensimmäistä lääninarkkitehtia nimitettiin 1920, mutta vasta 1936 sellainen viranhaltija oli saatu jokaiseen lääniin. Lääninarkkitehdit työskentelivät aluksi Ruotsin rakennushallituksen () ja vuodesta 1967 Valtion suunnitteluviraston (Statens planverk) alaisuudessa. Lääninhallituksiin heidät siirrettiin 1971. ==Lähteet== Luokka:Hallinnon ammatit Luokka:Suomen asutus- ja yhteiskuntahistoria
Wu Yanni

Wu Yanni (, s. 28. heinäkuuta 1997 Sichuan, Kiina) on kiinalainen aitajuoksija. Wu on moninkertainen Kiinan aitajuoksumestari. Wu osallistui Pariisin olympialaisiin 2024. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset pika- aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yön lapsi

Yön lapsi on Hanna Bergholmin ohjaama suomalainen psykologinen trilleri, joka pureutuu vanhemmuuteen liittyviin epävarmuuksin ja tunteisiin. Elokuvan kuvaukset alkavat elokuussa 2024 Liettuassa. Psykologinen trilleri kertoo pariskunnasta, suomalaisesta naisesta ja brittiläisestä miehestä, jotka muuttavat naisen lapsuudenkotiin suomalaisen metsän siimekseen. Pariskunta saa lapsen, mutta pian äidin täyttää pelko siitä, että lapsessa on jotakin outoa. Elokuvan pääosassa ovat Seidi Haarla ja brittinäyttelijä Rupert Grint. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Bergholm ja Ilja Rautsi. Elokuvan tuottaa Daniel Kuitunen Elokuvayhtiö Komeetasta ja sen levittää suomalaisiin elokuvateattereihin SF Studios. Elokuvan budjetti on 5,5 miljoonaa euroa, josta Elokuvasäätiön tuotantotuen osuus on 950 000 euroa. Pohjoismainen elokuva- ja tv-rahasto tukee hanketta 2,3 miljoonalla Norjan kruunulla eli eli noin 195 000 eurolla. == Näyttelijät == == Lähteet == Luokka:Tulevat elokuvat Luokka:Suomalaiset psykologiset jännityselokuvat
Max Litchfield

Max Robert Litchfield (s. 4. maaliskuuta 1995 Pontefract) on brittiläinen uimari. Hän on menestynyt parhaiten sekauinnissa. Hänellä on kaksi MM- hopeamitalia. Euroopan-mestaruuskilpailuista hänelllä on yksi kultamitali lyhyeltä radalta ja neljä mitalia pitkältä radalta. Licthfield on kilpaillut kolmissa olympialaissa, lajina 400 metrin sekauinti. Rio de Janeirossa 2016 hän sijoittui neljänneksi lähes kahden sekunnin päässä pronssimitalistista, Tokiossa 2021 hän sijoittui jaetulle neljännelle sijalle 0,21 sekunnin päässä pronssimitalistista, ja Pariisissa 2024 hän oli jälleen neljäs 0,19 sekunnin erolla pronssimitalistiin Britannian-ennätyksellä 4.08,85. Max Litchfieldin veli Joe Litchfield on viestiuinnin maailman- ja Euroopan-mestari. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset uimarit Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pepe (dokumenttielokuva)

Pepe on Severi Koivusalon ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen musiikillinen dokumenttielokuva, joka sai ensi-iltansa lokakuussa 2024. Pepe kertoo muusikko Pepe Willbergistä, ainutlaatuisella äänellä laulavasta lahjakkaasta muusikosta, joka tasapainottelee suosionsa kanssa ja jonka ikoniset kappaleet ovat soineet suomalaisen elämänmenon taustalla jo seitsemällä eri vuosikymmenellä. Elokuvan on tuottanut Severi Koivusalo ja Aleksi Bardy Aurora Pictures ja Helsinki-filmi -tuotantoyhtiöstä. Elokuvan levittää elokuvateattereihin Cinemanse. Hyvän vastaanoton yleisöltä sekä kriitikoilta saanut Pepe keräsi elokuvateattereissa 11 111 katsojaa ja sai tv-ensi-iltansa Ylellä tammikuussa 2025. == Arvosteluja == * Leena Virtanen, Helsingin Sanomat "Pepe on raikas ja tarkasti dramatisoitu henkilökuva." * Jouni Vikman, Episodi "Perinteistä elämänkertaelokuvaa vapautuneemmin etenevä tarina, josta kehittyy todellinen hyvän mielen leffa." * Marita Salonen, Kulttuuritoimitus "Onko Pepe kaikkien aikojen parhaita suomalaisia musiikkidokumentteja?" * Jyri Träskelin, Film-O-Holic "Muistot, muusikot ja musiikki muodostavat eheän elämänkertaelokuvan." * Hannu Björbacka, Keskipohjanmaa "Dokkari kestää alle puolitoistatuntia. Se saa veden kielelle haluamaan lisää." * Pekka Eronen, Ilkka-Pohjalainen "Severi Koivusalon onnistunut dokumentti tuo tykö kaiken kohteensa näköisesti." * Jesse Raatikainen, Seura "Arkistomateriaalia, tätä päivää ja musiikkia on editoitu yhteen ensiluokkaisesti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pepe-elokuvan traileri Youtubessa. Luokka:Vuoden 2024 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Pepe Willberg
Sotilasarvot Georgian asevoimissa

Sotilasarvot Georgian asevoimissa jakautuvat upseereihin ja muihin. == Upseerit == Sotilasarvo (georgiaksi) გენერალი Generali გენერალ ლეიტენანტი General leit’enant’i გენერალ-მაიორი General-maiori ბრიგადის გენერალი Brigadis generali პოლკოვნიკი P’olk’ovnik’i ვიცე-პოლკოვნიკი Vitse-p’olk’ovnik’i მაიორი Maiori კაპიტანი K’ap’it’ani უფროსი ლეიტენანტი Uprosi leit’enant’i ლეიტენანტი Leit’enant’i Suomeksi Kenraali Kenraaliluutnantti Kenraalimajuri Prikaatikenraali Eversti Everstiluutnantti Majuri Kapteeni Yliluutnantti Luutnantti Maavoimat Ilmavoimat Lähde: == Muut == Sotilasarvo (georgiaksi) მთავარი სერჟანტი Mtavari serzhant’i მასტერ-სერჟანტი Mast’er-serzhant’i უფროსი სერჟანტი Uprosi serzhant’i სერჟანტი Serzhant’i უმცროსი სერჟანტი Umtsrosi serzhant’i კაპრალ-სპეციალისტი K’ap’ral-sp’etsialist’i კაპრალი K’ap’rali I კლასის რიგითი I k’lasis rigiti რიგითი Rigiti Suomeksi Ylisotilasmestari Sotilasmestari Ylikersantti Kersantti Alikersantti Erikoiskorpraali Korpraali I luokan sotamies Sotamies Maavoimat – – Ilmavoimat Lähde: == Lähteet == Luokka:Georgian asevoimat Georgian asevoimissa
Juho Puls

Juho Puls (3. marraskuuta 1868 Helsinki – 10. huhtikuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari. Puls oli myös harrastelijanäyttelijä ja hän esiintyi sivuosissa suomalaisissa mykkäelokuvissa 1920-luvulla.Rakennusmestari Juho Puls, Rakennustaito : Suomen rakennusmestariliiton ammattilehti, 20.04.1929, nro 8-9, s. 37, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 07.08.2024Rakennusmestari Juho Puls 60-vuotias, Rakennustaito : Suomen rakennusmestariliiton ammattilehti, 03.11.1928, nro 23, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 07.08.2024 Juho Puls valmistui rakennusmestariksi Helsingin teollisuuskoulusta 1894 oltuaan aikaisemmin muurarina muun muassa Teknillisen korkeakoulun ja Helsingin yliopiston kirjastotalon rakennuksilla. Koulusta päästyään Puls toimi rakennustöiden johtajana ja valvojana Helsingissä ja useilla paikoilla maaseudulla. Puls oli vastuunalaisena rakennusmestarina muun muassa Helsingin ja Viipurin asemarakennuksilla ja Agros-yhtiön talon työmaalla Hallitus- ja Mikonkatujen kulmassa Helsingissä sekä valvojana rakennettaessa Varkauden ja Kaukaan tehtaiden voima-asemia, Kaukaan tehtaan vaneeriosastoa ja Valkjärven kasarmirakennuksia sekä Bulevardinkatu 5:n julkisivuja, Hufvudstadsbladetin taloa Heikinkatu 22:ssa ja Kaleva-yhtiön ja Helsingin Osuuskaupan uudisrakennuksia Vladimirinkatu 28:ssa ja Runeberginkatu 60:ssa. Puls oli Suomen Rakennusmestariliiton ja sen Helsingin osaston jäsenenä vuodesta 1906. Hän oli Helsingin Rakennusmestariklubin jäsen sekä Helsingin Atleettiklubin ja Voimistelu- ja urheiluseura Jyryn perustajajäsen ja kuului Helsingin Atleettiklubin johtokuntaan useita vuosia. Työväenliikkeen alkuaikoina Puls otti osaa työväenjärjestöjen kulttuuriharrastuksiin ja kuului muun muassa Porin Työväen Teatterin perustajajäseniin. Hän toimi useiden kotimaisten elokuvien avustajana. == Elokuvarooleja == * Nummisuutarit 1923, Niko, merimies * Koskenlaskijan morsian 1923, mies seuroissa ja ruokaileva tukkilainen tuvassa * Suursalon häät 1924, isäntä Suursalon häissä * Murtovarkaus 1926, muuan Antin juomaveikko * Muurmanin pakolaiset 1927, talollinen * Tukkijoella 1928, Korhonen == Lähteet == Luokka:Suomalaiset rakennusmestarit Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Ankawa

Ankawa tai Ainkawa (, ) on kaupunki Irakin Kurdistanissa Arbilin kaupungin vieressä. Kaupungin asukkaat ovat pääosin kristittyjä ja kaupunki on huomattava Kurdistanien kristittyjen keskus. Idän apostolisen kirkon patriarkatti sijaitsee Ankawassa. Asukkaita Ankawassa on noin 40 000\. ==Maantiede== Ankawa sijaitsee Irakin Kurdistanin Arbilin maakunnassa. Se on vuodesta 2021 muodostanut oman piirikuntansa. Ankawa on Arbilin kaupungin vieressä ja sen rakennettu kaupunkialue on kasvanut käytännössä kiinni suurempaan naapuriinsa. ==Historia== Ankawan alueella ja viereisellä Arbilin kaupungilla on pitkä historia. Ankawassa sijaitsee on rauniokumpu, joka on peräisin Assyrian valtakunnan kaudelta. Paikalliset tuntevat kukkulan nimellä Qasra. Kristinusko alkoi levitä alueella luultavasti jo ensimmäisellä vuosisadalla jaa. 300-luvulla tuolloin aluetta hallinneesta Armenian kuningaskunnastatuli ensimmäinen kristitty valtio. Kristityt kuuluivat alkujaan Idän apostoliseen kirkkoon, mutta monia sen jäseniä liittyi etenkin 1700-luvulta lähtien kaldealaiskatoliseen kirkkoon. Joidenkin tutkijoiden mukaan nykyisen Ankawan nimi on johdettu persiankielisestä alkuperäisestä nimestä "Amk Abad". 1300-luvulla nimestä käytettiin tästä muuttunutta muotoa "Amkawa" ja 1700-luvulta lähtien nykyistä muotoa Ankawa/Ainkawa. Ranskalainen lähetyssaarnaaja Jacques Rhétoré kirjoitti Arbilin seudusta matkustaessaan alueella 1800-luvulla ja mainitsee Arbilin vanhan kristityn vähemmistön hävinneen kokonaan. Sen sijaan hän mainitsee Ankawan kristityn kylän kaupungin vieressä. Rhétorén mukaan Ankawassa asui tuolloin 250 kristittyä perhettä. Ankawasta tuli Arbilin piirikunnan alapiiri vuonna 1956. Äärijärjestö Isis valtasi suuria alueita Pohjois-Irakissa vuonna 2014 ja Ankawaan saapui suuri määrä assyrialaisia pakolaisia. Lokakuussa 2021 Ankawa erotettiin Arbilistä omaksi piirikunnakseen. Nopeasti kasvava kaupunki on kuitenkin muuten sulautunut Arbilin laajempaan metropolialueeseen. ==Väestö== Ankawan asukasluku on noin 40 000\. Noin 90 % paikallisista on kristittyjä ja loput 10 % muslimeja. Kaupungissa on nykyisin myös joitakin mandealaisia, joita on paennut pohjoiseen Etelä-Irakista. Kristityt kuuluvat kaldealaiskatoliseen kirkkoon ja idän apostoliseen kirkkoon, sekä pienempiin kirkkokuntiin. Nykyisin kaupungissa toimii idän apostolisen kirkon patriarkaatti. Myös kaldealaiskatolinen kirkko on siirtänyt monia toimintojaan Bagdadista Ankawaan. Paikalliset puhuvat nykyarameaa, jota opetetaan julkisissa kouluissa. ==Lähteet== Luokka:Irakin kaupungit Luokka:Erbil (maakunta)
Marion Tinsley

Marion Tinsley (3. helmikuuta 1927 – 3. huhtikuuta 1995) oli yhdysvaltalainen tammenpelaaja, jota pidetään yleisesti kaikkien aikojen parhaana tammenpelaajana. Vuosien 1950–1995 aikana Tinsley voitti kaikki turnauksensa ja ottelunsa sekä hävisi vain seitsemän yksittäistä peliä. Kentuckyssa varttunut Tinsley oli lahjakas lapsi ja pääsi collegeen jo 15-vuotiaana. Tammen hän oppi collegensa kirjastossa, minkä jälkeen hän harjoitteli peliä hyvin intensiivisesti. Hallittuaan tammiturnauksia vuosikymmenien ajan ja pidettyään hallussaan pelin maailmanmestaruutta Tinsley oli jo lopettanut pelaamisen 1990-lukuun mennessä vastuksen puutteen vuoksi. Hän palasi laudan ääreen vuonna 1992 saatuaan kelpoisensa vastustajan vuonna 1989 kehitetystä Chinook-tietokoneohjelmasta. Tinsley hävisi Chinookille vain yksittäisiä pelejä, mutta ei koskaan kokonaista ottelua. Viimeisen ottelunsa hän jätti kesken vuonna 1994 tasatilanteessa sairastuttuaan haimasyöpään, johon hän kuoli seuraavana vuonna. Tinsley oli ammatiltaan matematiikan lehtori, ja hän toimi maallikkopappina. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset henkilöt Luokka:Lautapelaajat Luokka:Strategialautapelit
Toiset pidot Tornissa

Toiset pidot Tornissa oli vuonna 1954 ilmestynyt Gummeruksen kustantama keskustelukirja, jonka toimitti Eino S. Repo. Teoksen esikuvana oli vuonna 1937 ilmestynyt Pidot Tornissa-kirja.Toiset pidot Tornissa halveksi lättähattukulttuuria, Tiellä sananvapauteen-sivustoSimo Heikkinen : "Kulttuurin pieksäntää". Toiset pidot Tornissa 1950-luvun suomenkielisessä kulttuurisessa arvokeskustelussa ja osana keskustelukirja-perinnettä, Pro gradu -tutkielma, Historiatieteen ja filosofian laitos, Tampereen yliopisto, Humanistinen tiedekunta 2008, luku 3.2. Puheenvuoroja ja välihuudahduksia Hotelli Tornissa pidettyjen keskusteluiden aiheina olivat Itä ja Länsi; Kulttuuri ja demokratia; Huviteollisuus; Tekniikka ja humanismi sekä Yksilöparka ja Kirjallinen ilta. Keskusteluihin osallistujia oli 14. Kaikki eivät ole mukana jokaisessa keskustelussa. Kussakin keskustelussa yksi keskustelijoista toimii aina alustajana. Nimimerkkeinä esiintyneiden keskustelijoiden henkilöllisyyden paljasti professori Matti Kuusi vuonna 1973. Kirjan jatkona ilmestyi 1963 Erno Paasilinnan toimittamana Pidot Aulangolla ja 1972 Pidot Suomessa.Heikkinen, luku 6.3. Toimiva ärsyke ja luku 7. Pitoperinne. == Keskustelijat == * Arvostelija – Kauko Kare, toimittaja, Turun Sanomien kirjallisuusarvostelija * Asiantuntija – Heikki Miekk-oja, metalliopin professori * Herra Tohtori – Matti Kuusi, kansanrunouden tutkija, etnologi * Humanisti – Touko Voutilainen, Uuden Suomen kulttuuritoimittaja, historioitsija ja filosofi * Konservatiivi – Yrjö Kivimies, ensimmäisen Pidot Tornissa-kirjan toimittaja * Kulissimies – Eino S. Repo, kirjallisuuskriitikko, Gummeruksen johtokunnan jäsen * Lyyrikko – Tuomas Anhava, Otavan kustannusvirkailija ja Suomalaisen Suomen toimitussihteeri * Optimisti – Kauko Sipponen, lakitieteen lisensiaatti, Väestöliiton asuntoasian toimiston päällikkö * Puoluepoliitikko – Väinö Leskinen, SDP:n kansanedustaja, sisäasiainministeri * Rouva Kirjailija – Eila Pennanen, kirjailija ja Parnasson toimitussihteeri * Tieteilijä – Risto Tuomikoski, tohtori, kasvitieteen apulaisprofessori * Toimittaja – Sakari Virkkunen, Ylioppilaslehden entinen päätoimittaja * Toimitusjohtaja – Kalervo Pakkala, ekonomi, lainopin kandidaatti, Valiolehdet Oy:n toimitusjohtaja * Tosikko – Lauri Hyvämäki, SOK:n tiedotussihteeri, Suomalaisen Yhteiskunnan Tuki-säätiön tutkija == Lähteet == Luokka:Kirjat yhteiskunnasta Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 1954 kirjat Luokka:Suomi 1950-luvulla
Jyrki Juurmaa

Jyrki Ylermi Juurmaa (22. marraskuuta 1929 Viipuri – 10. joulukuuta 2010 Järvenpää) oli suomalainen psykologi, tutkija ja professori. Hän oli valtion vanhempi tutkija ja työterveyslaitoksen tutkimuspsykologi vuosina 1954–1967. Hän oli myös Tampereen yliopiston psykologian dosentti sekä Psykologiliiton hallituksen ja valtion yhteiskuntatieteellisen toimikunnan jäsen.Jyrki Juurmaa, Helsingin Sanomat 19.12.2010 (Tilaajille) Vuosina 1970–1974 Juurmaa oli Jyväskylän yliopiston erityispedagogiikan professori. Hän oli myös 1960-luvulla toimineen vasemmistolaisen keskustelukerhon Faros-seuran johtava hahmo.1960-luku oli kulttuurivallankumouksen aikaa Kansan Uutiset 30.3.2009. Viitattu 1.10.2024. == Julkaisuja == * On the ability structure of the deaf, Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun väitöskirja. Jyväskylä 1963 * Orientoitumiskyvystä näköaistin puuttuessa. Työterveyslaitoksen tutkimuksia 7. Helsinki 1964 * Näkökohtia neuropsykologian problematiikkaan. Tampereen yliopiston psykologian laitoksen oppimateriaaleja, Tampere 1982 == Toimitustöitä == * Entä nyt, vasemmisto?: keskustelu sosialismista, vasemmiston yhteistyöstä ja kulttuuripolitiikasta; toim. Jyrki Juurmaa, Kalevi Suomela. Tammi 1966 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Urho Kekkosen kirje Jyrki Juurmaalle 27.3.1963 Luokka:Suomalaiset psykologit Luokka:Jyväskylän yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Martti Qvist

Martti Vilhelm Qvist (16. kesäkuuta 1924 Kemi – 16. kesäkuuta 2004) oli suomalainen opetusneuvos.Kemin lyseon lukion seniorit : Qvist Martti VilhelmFind A Grave : Martti Vilhelm Qvistin hauta Vanajan hautausmaalla Karihaaran Vainionperällä lapsuutensa viettäneen Martti Qvistin vanhemmat olivat Kemi-yhtiön työnjohtaja Eino Qvist ja Hilja Lempeä. Qvistin koulunkäynnin keskeytti ensin talvisota ja sitten jatkosota, jolloin hän joutui rintamalle. Sodan jälkeen Qvist suoritti lukio-opintonsa loppuun Niinisalon sisäoppilaitoksessa ja pääsi ylioppilaaksi Kemin yhteislyseosta 1946. Hän suoritti Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa kandidaattitutkinnon 1950 ja maisterin tutkinnon 1956. Qvist oli opiskeluaikanaan ajoittain toimittajana Pohjolan Sanomissa mutta kiinnostui sitten aikuiskasvatuksesta. Hän oli KemissäVeitsiluodon kansalaisopiston ja Luotolan johtajana 1950 ja sitten Yhteiskunnallisen korkeakoulun yhteiskuntatieteellisen tutkimuslaitoksen assistenttina 1953–1955. Kustannusliike Arvi A. Kariston kirjallisena johtajana Qvist toimi vuosina 1955–1965. Hän siirtyi sitten ensin opettajaksi ja sitten rehtoriksi Viittakiven opistoon Hauholle ja toimi vielä Hämeenlinnan kaupungin kulttuuritoimenjohtajana 1982–1987. Qvist toimi uransa aikana lisäksi Veitsiluodon ammattikoulun äidinkielen opettajana sekä sosiologian ja kirjallisuuden opettajana ja luennoitsijana useissa oppilaitoksissa, kuten Lapin kansankorkeakoulussa, Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa, Toimelan vapaaopistossa ja Kätilöopistossa. Martti Qvist sai opetusneuvoksen arvon 1987. Martti Qvist oli naimisissa kirjastonhoitaja Anni Amanda Aspegrenin kanssa. == Julkaisuja == * Lukemisharrastus: Helsingissä suoritettu haastattelututkimus; tutkimuksen suorittamistapaa koskevan luvun kirj. Faina Jyrkilä. Karisto 1960 == Toimitustöitä == * Yhdestoista "Hyvää yötä!": hetki lepoa kunnes nukutte. Karisto 1959 * Kahdestoista "Hyvää yötä!": hetki lepoa kunnes nukutte. Karisto 1961 * Katupeilistä kortteliralliin : kirjallisia kuvia Hämeenlinnasta; toim. Hilja Mörsäri ja Martti Qvist. Hämeenlinnan kaupunki, Hämeenlinna 1989 == Suomennoksia == * Ruth Krauss : Minä olisin sinä ja sinä olisit minä ; kuv. Maurice Sendak ; suom. Martti Qvist. Karisto 1956 (alkuteos I'll be you and you be me) * Bertil Malmberg : Pojan maailma. Karisto 1959 (alkuteos Åke och hans värld) * Ruth Krauss ; Kuoppa on kaivamista varten ; suom. Martti Qvist ; kuv. Maurice Sendak. Karisto 1960 (alkuteos A hole is to dig) * Carson McCullers : Surullisen kahvilan balladi. Karisto 1961 (alkuteos The ballad of the sad café) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Urho Kekkosen kirje kustannusjohtaja, maisteri Martti Qvistille 25.9.1963 * Urho Kekkosen kirje Martti Qvistille 18.10.1963 Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Rotusielu

Rotusielu () on kansallissosialismissaJohannes Steizinger, The Significance of Dehumanization: Nazi Ideology and Its Psychological Consequences Politics, Religion & Ideology 2018, viitattu 7.8.2024 ja sitä edeltäneissä rotuteorioissaMichael Vetsch, Ideologisierte Wissenschaft – Rassentheorien in der deutschen Anthropologie zwischen 1918 und 1933 Historisches Institut der Universität Bern, viitattu 7.8.2024 esiintynyt käsite, jolla viitattiin koettuihin biologian ulkopuolisiin rotuja määrittäneisiin tekijöihin. == Historiallisia käsityksiä == Houston Stewart Chamberlain esitteli ajatuksiaan kaksiosaisessa pääteoksessaan Die Grundlagen des neunzehnten Jahrhunderts (1899). Hän käytti rotusielun käsitettä selittämään sitä, miksi kaikki saksalaiset eivät fyysisesti ilmentäneet koettua ja ihannoitua arjalaisuutta. Hän väitti saksalaisia joka tapauksessa yhdistäneen jaetun rotusielun. Antropologi Otto Reche puolestaan väitti kielen heijastavan rotusielua. Hän oli vakuuttunut siitä, että rotu ja kieli olivat alun perin korreloineet keskenään, mutta olivat ajautuneet erilleen ”puhtaiden rotujen” sekoituttua. Alfred Rosenberg esitteli teoksessaan Der Mythus des 20. Jahrhunderts dualistisen ajattelun, jossa yhdistettiin metafyysisiä ja naturalistisia uskomuksia. Hän käytti rotusielua käsitteenä, jonka hän koki mahdollistavan yhteisön ryhmäidentiteetin ja sille ominaisen kulttuurin. Rosenbergin käsityksissä rotu ei ollut puhtaasti biologinen käsite. Hän uskoi rotusielun tuottavan koetulle rodulle sisäsyntyisen, mutta luontoon perustumattoman ja syvän yhteyden. Rosenbergin mukaan henkilön sitoivat tiettyyn kansaan ”veri ja sielu”. Hän uskoi jokaista rotua vastaavan tietynlaisen sielun ja jokaista sielua vastaavan tietyn rodun. Rosenberg ei kuitenkaan uskonut kaikilla ihmisillä olevan rotusielua vaan erityisesti juutalaisia hän piti ”epärotuna”, jolta hänen mukaansa puuttuivat sielu ja todellinen ihmisyys. Monet natsipuolueen toimijat hylkäsivätkin rodun käsitteen sitomisen biologiaan. == Lähteet == Luokka:Kansallissosialismi Luokka:Politiikka ja rotu
Sumatran viidakoissa

Sumatran viidakoissa (East of Sumatra) on Budd Boetticherin ohjaama yhdysvaltalainen seikkailuelokuva vuodelta 1953. Länsimaisten miesten johtamien, Malakan niemimaan rannikon saarella sijaitsevien tinakaivosten ympärillä liikkuvan tarinan pääosissa näyttelevät Jeff Chandler, Marilyn Maxwell ja Anthony Quinn. ==Vastaanotto== Helsingin Sanomien Paula Talaskivi kirjoitti, että ajoittain huvittavia käänteitä tarjoava tarina kärsii länsimaisten näyttelijöiden käyttämisestä myös paikallisten henkilöiden roolissa, epäuskottavimpana mustan kuontalon saanut platinablondi Marilyn Maxwell. Talaskiven mielestä myös elokuvan eräät sivujuonet unohdetaan viedä loppuunsa. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1953 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat
Luettelo Armenian kansallispuistoista

Tämä on luettelo Armenian kansallispuistoista. == Kansallispuistot == Kansallispuisto Sijainti Perustettu Kuva Arevikin kansallispuisto Sjunik' 2009 Arpijärven kansallispuisto Širak 2009 Dilijanin kansallispuisto Tavuš 2002 Sevanin kansallispuisto Sevan, Geghark'unik' 1978 == Lähteet == Armenia Kansallispuistot Kansallispuistot
Zendan vanki

Zendan vanki voi tarkoittaa seuraavia: *Zendan vanki (The Prisoner of Zenda), Anthony Hopen romaani vuodelta 1894 *Zendan vanki, Rex Ingramin mykkäelokuva vuodelta 1922 *Zendan vanki, John Cromwellin elokuva vuodelta 1937 *Zendan vanki, Richard Thorpen elokuva vuodelta 1952 *Zendan vanki, Richard Quinen komediaelokuva vuodelta 1979 *Zendan vanki, Leonard Lewisin tv-minisarja vuodelta 1984.
Aukran kirkko

Aukran kirkko () on Aukran kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1835. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Aukra