Félix Couchoro

Félix Komla Dossa Couchoro (30. tammikuuta 1900 Ouidah, Dahomey – 5. huhtikuuta 1968 Lomé, Togo) oli togolainen kirjailija ja opettaja. Ranskan Dahomeyssä syntynyt, opiskellut ja työskennellyt Félix Couchoro toimi vuodesta 1941 Togossa lukuun ottamatta lyhyttä pakolaisaikaa Ghanassa 1950-luvun lopulla. Hänen toimintansa julkisten kirjelmien kirjoittajana ja Sylvanus Olympion kansallispuolueessa tekivät hänet kuuluisaksi sekä Ewemaassa että Etelä-Dahomeyssa. == Elämäkerta == Félix Couchoro syntyi vuonna 1900 Ouidahissa, Ranskan Dahomeyssa, dahomeylaisille vanhemmille. Hän kävi peruskoulun ja sai keskiasteen koulutuksen Grand-Popon katolisessa lähetystyökoulussa ja Pyhän Joanin Arcin seminaarissa Ouidahissa vuosina 1915–1919. Hän opetti Grand Popon katolisessa koulussa 1919–1924. Vuosina 1924–1939 Couchoro hallinnoi Société Commerciale de l'Ouest Africainin (SCOA) sivutoimistoa. Vuonna 1929 julkaistiin Couchoron ensimmäinen kirja, L'Esclave (Orja), Pariisissa. Se oli toinen afrikkalainen ranskankielinen julkaisu, mutta kirja oli vuosia tuntematon. Hän toimitti sanomalehteä Éveil Togolais vuodesta 1931 vuoteen 1933, joka nimettiin uudelleen Éveil Togo-Dahoméeniksi. Lehdessä hän kannatti Beninin ja Togon välisen kaupan vapauden lisäämistä. Tänä aikana Couchoro keksi Onitsha-tyyliset chapbook-lukemistot. Vuonna 1939 poliisin ahdistelu pakotti hänet pakenemaan Anéhoon, Togoon. Hän työskenteli vuodesta 1939 vuoteen 1952 kauppaedustajana Anechossa ja hänestä tuli nationalisti Comité de l'Unité Togolaisen (CUT), Sylvanus Olympion puolueen komiteassa. Hän alkoi julkaista kirjasarjoja Togo-Presse -lehdessä. Sarja alkoi Amour de féticheusella (Fetissirakkaus) vuonna 1941. Hän työskenteli useiden sanomalehtien toimitustiimeissä, jotka kannattivat dekolonisaatiota. Hänestä tuli kuitenkin pian poliisin sorron kohde jälleen. Voganissa vuonna 1952 tapahtuneen mellakan jälkeen hän pakeni Aflaoon, Ghanaan välttääkseen vangitsemisensa. Hänen liiketoimintansa epäonnistui ja hän oli usein rahapulassa Ghanassa. Olympion noustessa valtaan vuonna 1952 hän palasi Loméen, jolloin hänet nimitettiin Togon informaatioministeriön johtajaksi. Kun Togo itsenäistyi vuonna 1960, Couchoro nimitettiin toimittajaksi Togon informaatiopalveluun. Hän jäi eläkkeelle tästä virasta vuonna 1965 ja kuoli vuonna 1968 Loméssa. == Merkitys == Felix Couchoro kirjoitti suurimman osan tuotannostaan Loméssa, jossa hjän kirjoitti aikaisempien lisäksi 12 kirjaa. Hän kirjoitti romaaninsa käyttämällä yksinkertaista ja arkipäiväistä kieltä, jota ihmisjoukot ymmärsivät. Niiden tapahtumat sijoittuvat tavallisen elämän tilanteisiin joko Beninissä tai Togossa. Vuonna 2015, yli kahdeksankymmentä vuotta sen kirjoittamisen jälkeen julkaistiin hänen toinen kirjansa Amour de Féticheuse. Félix Couchoron romaaneilla on erityinen asema aikansa Länsi- Afrikan ranskankielisessä kirjallisuudessa. Ne ovat populaaria viihdettä, joissa painottuu rakkaus-teema, mutta niissä kuvataan myös tarkasti henkilöiden sosiaalista asemaa. Ne antavat lukijalle arvokkaita oivalluksia afrikkalaisen porvariston elämään ja tapoihin, jossa ei ole ainoastaan varakkaita kauppiaita ja plantaasinomistajia, vaan myös kunnianhimoisia virkailijoita ja poliitikkoja. Luultavasti he olivat myös Couchoron tarinoiden lukijoita. Robert Cornevin mukaan Félix Couchoro oli ensimmäinen afrikkalainen alueellinen romaanikirjailija Länsi-Sfrikassa. Alain Ricardin mukaan Couchoro oli ainutlaatuinen ranskaa puhuvassa Länsi-Afrikassa. Hänen tapauksensa osoitti, että lukijayleisö voi perustua myös paikallisuudelle pohjautuvaan kirjallisuuteen. == Teokset == * L'Esclave, 1929 * Amour de féticheuse, 1941 * Drama d'amour à Anecho, 1950 * L'héritage cette peste, 1963 * Amour de Féticheuse, 2015 == Katso myös == * Beninin kirjallisuus == Lähteet == Luokka:Togolaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1968 kuolleet Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Beniniläiset kirjailijat Luokka:Sivut, joissa on tarkistamattomia käännöksiä