EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Moraalinen varustautuminen

Moraalinen varustautuminen, MRA () oli kansainvälinen korkeakirkollinen hengellinen järjestö, joka syntyi 1938 yhdysvaltalaisen pastorin Frank N. D. Buchmanin johtamasta Oxfordin ryhmäliikkeestä. Buchman johti järjestöä 23 vuotta, 1938–1961. Alkuun järjestö koostui Buchmanin omista kannattajista, ja nimi oli vain lisäys. Nimeä käytti ensimmäisenä 1938 H. W. Austin toimittamassaan kirjassa Moral Rearmament (The Battle for Peace). Buchman ja muut Oxfordin ryhmäliikkeen johtajat mieltyivät siihen, ja niin entisestä Oxfordin ryhmäliikkeestä tuli Moral Re-Armament eli Moraalinen varustaututuminen. Järjestö kannusti jäseniään osallistumaan politiikkaan ja yhteiskunnalliseen toimintaan ja keskusteluun. Varsinkin kylmän sodan aikana sen keskeisiä ajatuksia oli, että maailman muutos lähtee ihmisestä itsestään MRA:n jäsenet perustivat Up with People -nimisen kuoron, jonka taustalla on samanniminen järjestö. MRA rahoitti sitä. Suomessa MRA oli voimakkaimmin julkisuudessa 1950- ja 1960-luvuilla, ja sen näkyvimpiä edustajia oli Kokoomuksen kansanedustaja Margit Borg-Sundman. MRA alkoi tuolloin kylmän sodan hengessä vetää jyrkkää rajaa kommunismiin. MRA:n suomalaisten kannattajien tausta oli kommunisminvastainen ja länsimyön­teinen, he olivat usein talouselämän pii­ristä.Jarkko Vesikansa, Työväentutkimus-lehti Kansalaisaktivisti Olli Stålströmin mukaan Moraalinen varustautuminen nimesi kaksi toisiinsa kytkeytynyttä pahaa: kommunismin ja homoseksualismin, joita vastaan piti taistella.Psykoanalyytikkojen anteeksipyyntoa edelsi kova taistelu, ihmisyydenmonetpuolet.com Järjestön uusi englanninkielinen nimi on vuodesta 2001 ollut Initiatives of Change. == Lähteet == == Aiheesta muualla == MRA: * MRA * Religious Movements (U Virginia) * Preliminary Guide to the Albert Heman Ely, Jr. Family Papers, Manuscripts and Archives, Yalen yliopiston kirjasto Initiatives of Change: *Initiatives of Changen suomalainen sivusto *Initiatives of Changen sivusto MRA:n seuraaja * MRA:n ja siihen liittyvien järjestöjen aikajana Luokka:Uskonnolliset järjestöt Luokka:Kristinusko Yhdysvalloissa
Pielisensuun kirkko

Pielisensuun kirkko seisoo korkealla mäen laella Joensuun Niinivaaralla. Se on samannimisen seurakunnan pääkirkko. Suunnittelija on arkkitehti Veikko Larkas. Kirkko valmistui 1960. Kirkko on tyyliltään niin sanottu telttakirkko: korkeakattoinen, pohjanmuodoltaan suorakaiteinen rakennus. Se on rakennettu tiilestä ja teräsbetonista. Huipulla on pieni kellotapuli. Kirkon korkeus on 36 metriä (Niinivaaran laki on 105 metriä merenpinnan yläpuolella). Kirkkosali on 450 hengelle, joista osa mahtuu urkulehterille. Kirkossa sijaitsee kaksi seurakuntasalia: Yläsaliin mahtuu 95 henkeä ja alasaliin 45 henkeä. Kirkossa on lisäksi useita kerhohuoneita ja työntekijöiden tiloja. Kirkon kelloista toinen on evakuoitu Pälkjärven kirkosta. Niinivaaralla asui sodan jälkeen paljon entisiä pälkjärveläisiä, minkä takia kirkon kello päätyi Pielisensuun kirkkoon. Kirkon peruskorjaus tehtiin vuonna 1999. Vuonna 2007–2008 rakennukseen tehtiin laajoja kunnostus- ja laajennustöitä. Pohjakerrokseen kunnostettiin tilat seurakunnantoimistolle, diakoniatoimistolle, työntekijöiden toimistotiloille sekä lasten ja nuorten kerhotiloille. Kirkon sivusiivessä on toiminut vuodesta 2023 kahvila-olohuone Kahvisiipi, jossa on tarjolla pientä purtavaa vapaaehtoista maksua vastaan. Kahvisiipi on remontoitu vanhaan seurakuntamestarin asuntoon testamenttivaroin. ==Kirkon taidetta== Kirkon alkuperäiset alttarivaatteet ovat tekstiilitaiteilija Dora Jungin suunnittelemat. Alttaritauluna on suuri risti ja mosaiikkiseinä, joka symboloi ihmiselämän päivien määrää. Kuvanveistäjä Eva Ryynäsen Hyvä paimen -puuveistos on kirkon saarnastuolissa. Kirkon 20-vuotisjuhlien yhteydessä 1980 kirkolle luovutettiin taiteilija Kaisa Mäkelän suunnittelemia uusia alttaritekstiilejä, muun muassa punainen antependium, johon on kuvattu 12 apostolia. ==Kuvia== Tiedosto:Pielisensuun kirkko2.jpg|Pielisensuun kirkko edestä. Tiedosto:Pielisensuun kirkko 3.jpg|Pielisensuun kirkko lännestä. Tiedosto:Pielisensuunkirkonpuisto.jpg|Kirkon takana on Vesitorninpuisto. Tiedosto:Pielisensuu Church interior.JPG|Kirkkosali kohti alttaria. ==Lähteet== * Erkki Kinnunen: Joensuun uskonnollinen elämä 1954–1999, (2000) ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Joensuun evankelis-luterilaiset seurakunnat – kirkot * KuMa – Pielisensuun kirkko Luokka:Joensuun kirkkorakennukset Luokka:Suomen kivikirkot
Gao Leilei

Gao Leilei (s. 15. heinäkuuta 1980, Peking) on kiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Australian A-Leaguessa pelaavaa uusiseelantilaista seuraa Wellington Phoenix FC. Hän on pelannut aiemmin Australian pääsarjan A-Leaguen New Zealand Knights -seurassa ja sitä ennen Kiinassa. Gao edusti Veikkausliigassa pelaavaa Myllykosken Palloa kaudella 2007 ja oli ensimmäinen kiinalainen Veikkausliigassa. Pelipaikaltaan Gao on laituri. Hän on 180 cm pitkä ja painaa 73 kg. ==Aiheesta muualla== *Profiili Myllykosken Pallon sivuilla *Profiili Veikkausliigan sivuilla Luokka:Kiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Young Phan

Young Phan (s. 14. huhtikuuta 1958, Nha Trang, Vietnam) on vietnamilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Phan saapui "venepakolaisena" Vietnamista Yhdysvaltoihin. Hän opiskeli UCLA:ssa ja valmistui California Polytechicista San Luis Obisposta. Phan tutustui pokeriin työskennellessään Bicycle Casinolla valvojana. Siellä hänen esikuvanaan oli Johnny Chan. Phan aloitti ammattilaisuuden, mutta piti sen aluksi salassa perheeltään. Asia paljastui kun häntä haastateltiin Discovery Channelillä. Phanin ensimmäinen suuri turnausvoitto oli tammikuussa 1999, jolloin hän voitti Carnivale of Poker -tapahtuman 5000 dollarin no limit hold'em -turnauksen. Ykköspalkinto oli 370 475 dollaria. Helmikuussa 2001 hän voitti vastaavan turnauksen L.A. Poker Classicissa ansaiten 186 850 dollaria. World Series of Pokerissa (WSOP) Phan on parhaimmillaan tullut toiseksi Phil Hellmuthin voittamassa 2 500 dollarin limiitti hold'em -turnauksessa vuonna 2003. World Poker Tourilta (WPT) Phanilla on useita rahasijoja ja yksi finaalipöytäsijoitus (Mike Kinneyn voittama World Poker Challenge 2004, jolloin hän oli kuudes ansaiten 57 180 dollaria). Elokuussa 2007 Phanin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,8 miljoonaa dollaria. Hän asuu Irvinessa, Kaliforniassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * WPT:n profiili * Phil Hellmuthin kirjoitus WSOP:n kaksinpelistä Phania vastaan * Luokka:Yhdysvaltalaiset pokerinpelaajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Freemium

Freemium on markkinointi- ja tuotekehitysstrategia, jonka ydinajatus on antaa asiakkaalle joitakin asioita ilmaiseksi ja sitoumuksetta ja siten vaikuttaa mielikuviin, synnyttää kiinnostus yrityksen maksullisiin palveluihin ja tuotteisiin sekä sitouttaa asiakas yrityksen puolestapuhujaksi. Strategia yleistyi 2000-luvulla verkkoyritysten maailmassa, jossa freemium-palveluita ja ohjelmia oli jo ennen käsitteen keksimistä ainakin 1990-luvun puolivälistä lähtien. Esimerkiksi Adobe antoi Acrobat Readerinsä ilmaisjakeluun 1994 ja Macromedia Shockwave Playerinsä 1995. Sittemmin kumpikin saavutti de facto aseman alallaan. Yhtiöiden taloudellinen tuotto perustui siihen, että ne säilyttivät dokumenttien ja tiedostojen tekemiseen pystyvät ohjelmat maksullisina, kun taas lukuohjelman ilmaisuus mahdollisti helpon käytön laajenemisen. Käsitteestä voidaan käyttää myös nimityksiä antamisstrategia tai antamisen strategia. == Katso myös == * Ilmaispeli ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Strategy of Giving -blogi (Miikka Leinonen & kumppanit) *Freemium -markkinointistrategia -artikkeli (Perttu Tolvanen) *My Favorite Business Model -artikkeli (Fred Wilson) *What's in a word? Freemium -artikkeli (Barry Graubart) *Web 2.0 markkinointi osa 2 - Antamisen ansaintalogiikka (Lasse Larvanko) Luokka:Markkinointi
Robert Williamson III

Robert Williamson III (s. 7. marraskuuta 1970, Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Williamson varttui Granburyssa, Teksasissa ja suoritti opintonsa Angelo State Universityssa San Angelossa. Pokerinpeluun Williamson oppi isältään. == World Series of Poker == Robert Williamson III tunnetaan omaha-spesialistina. Omahasta hänellä on useita hyviä sijoituksia World Series of Pokerin (WSOP) turnauksissa. Vuonna 2002 hän voitti toistaiseksi ainoan WSOP-rannekkeensa 5 000 dollarin pot limit omaha -turnauksesta. Turnauksen ykköspalkinto oli 201 160 dollaria. 2004 hän oli Chau Giangin voittaman 2 000 dollarin pot limit omaha -turnauksen kakkonen. Vuonna 2005 hän oli toinen 5000 dollarin pot limit omaha -turnauksessa, jonka Phil Ivey voitti. Toisesta sijastaan Williamson ansaitsi 353 115 dollaria. Vuoden 2006 50 000 dollarin turnausmaksun H.O.R.S.E.-kisassa Williamson oli kymmenes ansaiten 205 920 dollaria. == Muut turnaukset == Tammikuussa 2003 Williamson voitti Jack Binion World Poker Open -tapahtuman 500 dollarin pot limit omaha -turnauksen ja elokuussa 2003 hän oli ykkönen Jack Binion Mid- America Poker Classicin 500 dollarin no limit hold'em -turnauksessa. Williamson on pelannut televisioiduissa pokeriturnauksissa kuten Poker Royale (jossa hän on ollut myös kommentaattorina) ja William Hill Poker Grand Prix. Hän on pelannut myös Ultimate Blackjack Tourilla. Maaliskuussa 2009 Williamsonin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut * Williamson III, Robert Williamson III, Robert Williamson III, Robert
Eero Hahl

Eero Viljam Hahl (sukunimi vuodesta 1928 Hatva) (2. huhtikuuta 1872 Iisalmen maalaiskunta - 21\. helmikuuta 1945 Iisalmen maalaiskunta) oli suomalainen maanviljelijä joka toimi 1920-luvulla Maalaisliiton kansanedustajana ja ministerinä. Hahlin vanhemmat olivat kanttori Kaarle Juhana Hahl ja Anna Sohvi Nissinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1889 ja suoritti rautatiesähköttäjän tutkinnon 1891 ja agronomin tutkinnon 1897. Hahl oli rautateiden palveluksessa 1890–1891 ja sen jälkeen Suomi-yhtiön kamreerina 1891–1894. Hän toimi maanviljelijänä Iisalmen maalaiskunnassa 1897–1945 ja oli siinä ohella Peltosalmen maanviljelys- ja meijerikoulun opettaja 1899–1901, Pohjois- Karjalan maanviljelysseuran konsulentti 1901–1903, sihteeri 1903 ja Pellervo- seuran konsulentti 1904–1905. Hahl oli ministeriuransa jälkeen asutushallituksen ylijohtajana 1926–1933. Hahl oli Maalaisliiton kansanedustajana Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä vuosina 1910–1914 ja 1917–1929. Hahl oli myös eduskunnan toinen varapuhemies 1922 ja eduskunnan maatalousvaliokunnan puheenjohtaja vuosina 1919 ja 1921–1929. Hahl toimi apulaismaatalousministerinä Kaarlo Castrenin hallituksessa 1919 sekä Vennolan I hallituksessa 1919–1920 ja Erichin hallituksessa 1920–1921. Viimeksi hän oli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Ingmanin II hallituksessa 1924. Hahl oli myös presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Iisalmen maalaiskunnan kuntakokouksen ja kunnallislautakunnan esimiehenä ja kunnanvaltuuston jäsenenä. == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomen ministerit Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Iisalmen maalaiskunnan kunnanvaltuutetut Luokka:Pohjois-Savon vaalipiiri Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Mikko Luopajärvi

Mikko Luopajärvi (15. marraskuuta 1871 Jalasjärvi - 5\. tammikuuta 1920 Jalasjärvi) oli suomalainen maanviljelijä joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana 1914–1920 ja ministerinä 1919–1920. Luopajärven hoitamiin asioihin kuuluivat muun muassa Itä-Karjalan asiat, jossa pyrittiin itsenäisyys julistamalla hakeutumaan Suomen yhteyteen heimosotien aikana ennen Tarton rauhan sopimusta 1920-vuoden lopulla. Luopajärvi kuoli kesken vaalikauden ja hänen tilalleen eduskuntaan nousi Heikki Peura. Luopajärven vanhemmat olivat talollinen Gustaf Luopajärvi ja Susanna Serafia Tukeva. Käytyään kansakoulun ja kansanopiston hän toimi maanviljelijänä Jalasjärvellä 1900–1920. Luopajärvi oli myös Ilkka-lehden taloudenhoitaja 1907–1910 ja toimi lehden väliaikaisena toimittajana. Luopajärvi oli Maalaisliiton kansanedustajana Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä 1914–1917 ja 1917–1920 ja itäisestä 1917–1919. Luopajärvi oli salkuttomana ministerinä Kaarlo Castrénin I hallituksessa ja Vennolan I hallituksessa 1919–1920. == Aiheesta muualla == * * * Ministerihautaus Jalasjärvellä, Suomen Kuvalehti, 07.02.1920, nro 6, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomen ministerit Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Vaasan läänin itäinen vaalipiiri Luokka:Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
Kim Kaijalainen

Kim Johan Matias Kaijalainen (s. 3. joulukuuta 1981 Oulu) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. ==Katso myös== *Luettelo AC Oulussa pelanneista jalkapalloilijoista *Luettelo FC OPA:ssa pelanneista jalkapalloilijoista == Aiheesta muualla == * Kaijalainen Veikkausliigan sivuilla Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilja Fomitšov

Ilja Vladimirovitš Fomitšov, sukunimi usein muodossa Fomitšev (, s. 14. elokuuta 1982 Almaty, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto) on uransa lopettanut kazakstanilainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Fomitšov siirtyi Kazakstaniin kaudeksi 2009–2010 edustaen maansa mestaruussarja FK Tarazia ja FK Zhetysua. Hän palasi AC Ouluun kaudeksi 2011. Vuonna 2012 Fomitšov siirtyi Uzbekistaniin. Hän on ollut viisi kertaa Kazakstanin maajoukkueessa pääsemättä vielä kentälle. == Aiheesta muualla == * Ilja Fomitšev AC Oulun sivustolla Luokka:Kazakstanilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oxfordin ryhmäliike

Oxfordin ryhmäliike on yhdysvaltalaisen papin Frank Buchmanin 1921 perustama uskonnollis-siveellinen herätysliike, jonka nimeksi tuli myöhemmin Moraalinen varustautuminen. Suomeen liike levisi 1930-luvulla ja oli vaikutusvaltaisimmillaan ennen sotia ja vähän niiden jälkeen. Liike painotti alkuun käännytystyötä, mutta sen muuttuessa Moraaliseksi varustautumiseksi tulivat keskeiseksi ajatukseksi ehdottomat moraaliset periaatteet ja ajatus henkilökohtaisesta kääntymyksestä, jonka avulla uskottiin myös yhteiskunnallisten ongelmien ratkeavan.Johanna-Sumiala-Seppänen: Nomadit rippituolissa. Väitöskirja.JYU 2001. pdf-tiedosto Liikkeen tunnetuimpia julkisia edustajia on Suomessa ollut kansanedustaja Margit Borg-Sundman. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *Grensted L. W., Mitä on Oxfordryhmäliike?, Otava, 1939 *Kivivuori, Janne, Psykokirkko, Gaudeamus, 1999 * Ekstrand, Sixten, Tro och moral : Oxfordgrupprörelsen och MRA i Finland 1932-1955, Åbo Akademi 1993 Väitöskirja == Aiheesta muualla == * Oxford-liike aikamme huomattavin herätysliike? Se pyrkii yksityisen ihmisen elämänuudistukseen. Liike jo nyt levinnyt eri puolille maapalloa, Helsingin Sanomat, 24.12.1934, nro 347, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * John Guise : Mitä on Oxfordin liike?, Helsingin Sanomat, 06.03.1938, nro 63, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Uskonnolliset järjestöt Luokka:Herätysliikkeet Luokka:Oxfordin historia Luokka:Kristinusko Yhdistyneessä kuningaskunnassa
Paul Paavela

Paul Paavela (13. huhtikuuta 1931 Suojärvi – 19. toukokuuta 1980 Vihti) oli rautatiehallituksen pääjohtaja ja sosiaalidemokraattinen valtiovarainministeri 1970-luvulla. == Ura == Paavela pääsi ylioppilaaksi 1951 ja suoritti lainopin kandidaatin tutkinnon 1955, lainopin lisensiaatin tutkinnon 1957 sekä sai varatuomarin arvon 1959. Paavela toimi patentti- ja rekisterihallituksen osastosihteerinä 1956, puolustusministeriön kamreerina 1956–1958, kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön esittelijänä 1958–1961 ja nuorempana hallitussihteerinä 1961–1962. Valtioneuvoston kanslian kansliapäällikkönä Paavela oli 1967–1971, valtiovarainministeriön valtiosihteerinä 1969–1973 ja 1973–1974 sekä rautatiehallituksen pääjohtajana vuodesta 1973 lähtien. Paavela oli valtiovarainministerinä Miettusen II hallituksessa 1975–1976 ja Sorsan II hallituksessa 1977–1979. ==Yksityiselämä== Paul Paavela oli viestintäneuvos Jaakko Paavelan isoveli. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomen valtiovarainministerit Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Valtiovarainministeriön valtiosihteerit ja kansliapäälliköt Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Valtionlaitosten johtajat Luokka:Rautatiehallituksen pääjohtajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Jalo Aura

Jalo Aura (vuoteen 1906 Gröndahl, 20. elokuuta 1886 Kotka – 17. huhtikuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen osuustoimintamies ja sosialidemokraattinen poliitikko, joka toimi Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) toimitusjohtajana vuosina 1926–1947 sekä ministerinä kansanhuoltoministeriössä vuosina 1943–1945. Hän oli myös aktiivinen kymenlaaksolaisessa Eteenpäin- lehtiyhtiössä, jonka johtokunnan jäsen Aura oli vuosina 1921–1922 ja 1924. Jalo Auran poika oli liberaaleja edustanut moninkertainen ministeri ja Helsingin kaupunginjohtaja Teuvo Aura, jonka poika Matti Aura toimi myös urallaan ministerinä edustaen kokoomusta. Auralle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun I luokan komentajamerkki 10. marraskuuta 1944. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Suomen ministerit Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
P. V. Heikkinen

Petter Wilhelm (Pekka Ville, P. V.) Heikkinen (24. huhtikuuta 1883 Nilsiä − 4. helmikuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä, joka toimi Maalaisliiton pitkäaikaisena puheenjohtajana, kansanedustajana ja ministerinä 1920- ja 1930-luvuilla sekä myöhemmin Kuopion läänin maaherrana. ==Henkilöhistoria== Heikkisen vanhemmat olivat Lars Samuel (Lauri Samuli) Heikkinen ja Eva Liisa (Eeva) Hyvärinen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1909–1918 oli Anni Heikkinen ja toinen vuodesta 1921 Elsa Halonen. Hän kävi kansakoulun ja kansanopiston ja teki opintomatkat Saksaan ja Viroon. Heikkinen viljeli tilaansa Muuruvedellä vuosina 1903–1959. Ministerikautensa jälkeen vuonna 1940 Heikkinen valittiin Kuopion läänin maaherraksi, jossa toimessa hän toimi vuoteen 1950 asti. Vuonna 1954 hänelle myönnettiin ministerin arvonimi. Heikkisellä oli myös useita yhteiskunnallisia ja liike-elämän luottamustoimia. ==Poliittinen ura== Heikkinen oli Maalaisliiton kansanedustajana Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä 1919–1921 ja 1924–1940. Hän toimi kauppa- ja teollisuusministerinä Sunilan I hallituksessa 1927–1928 ja Kallion III hallituksessa 1929–1930. Hän oli apulaismaatalousministerinä Sunilan II hallituksessa 1931–1932 ja maatalousministerinä Kallion IV hallituksessa 1936–1937, Cajanderin III hallituksessa 1937–1939, Rytin I hallituksessa 1939–1940 ja Rytin II hallituksessa 1940. Ministerinä hän oli seitsemässä hallituksessa yhteensä 2739 päivää. Heikkinen toimi Maalaisliiton puheenjohtajana vuosina 1919-1940, ja oli toimessa puolueen historian pitkäaikaisin. Heikkinen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Muuruveden kuntakokouksen esimiehenä ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *Keskustahistoria * * Maataloutta Moskovassa. "Mielenkiintoinen ja opettavainen matka." Ministeri Heikkinen Neuvostoliiton maatalousnäyttelystä, Helsingin Sanomat, 25.08.1939, nro 227, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kuopion läänin maaherrat Luokka:Maalaisliiton puheenjohtajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Suomen kauppa- ja teollisuusministerit Luokka:Suomen maatalousministerit Luokka:Muuruveden kunnanvaltuutetut Luokka:Pohjois-Savon vaalipiiri Luokka:Suomalaiset ministerin arvonimen saaneet Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Väinö Salovaara

Väinö Veikko (Väinö V.) Salovaara (vuoteen 1906 Sillfors; 26. helmikuuta 1888 Iitti – 29. lokakuuta 1964 Helsinki) oli sosiaalidemokraattinen kansanedustaja ja ministeri ja myöhemmin Helsingin apulaiskaupunginjohtaja. SDP:n puheenjohtajana hän toimi 1942–1944. Salovaaran vanhemmat olivat värjäri Aleksander Sillfors ja Amanda Vilander. Hän kävi kansakoulun ja suoritti teknillisen koulun mekaanisen osaston 1907, sähköteknillisen osaston 1915, elektroteknillisen oppijakson 1911 ja metallien valmistus- ja käsittelykurssin 1924. Salovaara työskenteli konepajoissa Suomessa ja Venäjällä 1903–1908. Hän oli Helsingin kaupungin sähkölaitoksen konemestarina 1909–1918. Vuonna 1918 Salovaara oli Töölön työläisten kauppa oy:n toimitusjohtajana ja sen jälkeen hän toimi Suomen metalliteollisuustyöntekijäin liiton sihteerinä ja taloudenhoitajana sekä Metallityöläinen-lehden päätoimittajana 1919–1924. Salovaara oli Helsingin kaupungin työlupien toimitusjohtaja 1923–1924, Osuusliike Elannon ylikonemestari 1924–1937 ja Helsingin kaupungin kiinteistötoimen apulaiskaupunginjohtaja 1942–1951. Salovaara oli SDP:n kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä 1939–1945. Hän toimi Cajanderin III hallituksessa kulkulaitosten ja yleisten töiden apulaisministerinä 1937–1938 ja kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä 1938–1939. Salovaara oli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri myös Rytin I hallituksessa 1939–1940, Rytin II hallituksessa 1940–1941, Rangellin hallituksessa 1941–1943, Linkomiehen hallituksessa 1943–1944 sekä Hackzellin ja Urho Castrenin hallituksissa syksyllä 1944. Kunnallispolitiikassa Salovaara oli mukana Helsingin kaupunginvaltuuston, rahatoimikamarin ja kaupunginhallituksen jäsenenä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomen ministerit Luokka:Kansanedustajat Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen puheenjohtajat Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Heittolaji

Heittolajeksi lasketaan yleisurheilussa *keihäänheitto *kiekonheitto *moukarinheitto *kuulantyöntö
Hyppylaji

Hyppylajeiksi lasketaan yleisurheilussa *pituushyppy *kolmiloikka *korkeushyppy *seiväshyppy
Gym Class Heroes

Gym Class Heroes on rap rock -yhtye Genevasta, New Yorkista, Yhdysvalloista. Fueled by Ramen -yhtiölle levyttävä yhtye tunnetaan Suomessa ehkä parhaiten Stereo Hearts -kappaleesta. == Historia == Gym Class Heroesin tarina ulottuu vuoteen 1997, jolloin laulaja Travie McCoy ja rumpali Matt McGinley tutustuivat koulussa liikuntatunnilla. He perustivat Gym Class Heroesin yhdessä Ryan Geisen (basso) ja Milo Bonaccin (kitara) kanssa. He levyttivät levyt Greasy Kid Stuff (EP, 2000) ja ...For the Kids (2001) sekä demoja omakustanteena. Vuonna 2001 kitaristiksi tuli Disashi Lumumba-Kasongo ja basistiksi Eric Roberts. Seuraavat kaksi vuotta yhtye viihtyi paljon tien päällä. Fanijoukko kasvoi, ja uusia kappaleita syntyi. Gym Class Heroes sulkeutui neljäksi päiväksi studioon äänittämään seuraavaa albumiaan. Uusi albumi The Papercut Chronicles sai myös levy-yhtiöt kiinnostumaan, ja lopulta Fall Out Boyn basisti Pete Wentz kiinnitti ryhmän Fueled by Ramen -yhtiön Decaydance-levymerkille. "The Papercut Chronicles" julkaistiin vuonna 2005. Uuden sopimuksen myötä aukesi myös tie isommille lavoille, ja yhtye kiersi Yhdysvaltoja mm. Warped Tourilla ja Fall Out Boyn kanssa. Läpimurtoalbumi As Cruel as School Children julkaistiin vuonna 2006. Jo edelliseltä levyltä löytynyt "Cupid's Chokehold" julkaistiin albumilla uutena versiona, ja single nousi neljänneksi Billboardin Hot 100 -listalla. Kappaleella vierailee Fall Out Boyn Patrick Stump. Suomessa "As Cruel As School Children" julkaistiin syyskuussa 2006.Fueled by Ramen Vuonna 2008 Gym Classit julkaisivat albuminsa The Quilt. Levy ei kuitenkaan myynyt edeltäjänsä tavoin, vaikka se sisältääkin moniakin kuuluisia artisteja, kuten Estelle, The-Dream, Busta Rhymes ja Patrick Stump. == Diskografia == === Albumit === * * * * * === Singlet === * ”Taxi Driver” (2004) * ”Papercuts” (2005) * ”Cupid's Chokehold” (2005) * ”The Queen and I” (2006) * ”New Friend Request” (2006) * ”Shoot Down The Stars” (2007) * ”Clothes Off!!” (2007) * ”Peace Sign/Index Down” (2008) * ”Cookie Jar” (2008) * ”Guilty as Charged” (2008) * ”Stereo Hearts” (2011) * ”Ass Back Home” (2011) === EP:t === * * === Demot === * * == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Yhtyeen virallinen kotisivu * * Gym Class Heroes Fueled by Ramenin sivuilla Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -yhtyeet
The School of Rock

The School of Rock on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Richard Linklaterin ohjaama komediaelokuva. Sen pääosassa nähdään Jack Black. ==Juoni== Ulos omasta yhtyeestään potkittu Dewey (Black) nappaa kämppikselleen tarkoitetun sijaisopettajan paikan. Dewey huomaa oppilaiden musiikinlahjat ja käännyttää heidät klassisesta rockiin ja alkaa valmistelemaan heitä rock-kilpailuun, josta voittaja kuittaisi 20 000 dollaria. Dewey alkaakin opettaa oppilaille musiikkia ja kertoa heille rockin historiasta. Deweyn pitämillä tunneilla he soittelevat soittimia ja opettelevat soittamaan joitakin kuuluisia rock- kappaleita, kuten Black Sabbathin "Iron Man" ja Deep Purplen "Smoke on the Water". Tunti tunnilta Dewey tekee rock-musiikista lähes tietämättömistä oppilaista rocktähtiä. ==Musiikki== Elokuvassa kuullaan pätkiä tunnetuilta rock- ja heavy-yhtyeiltä kuten Ramonesilta, The Wholta, AC/DC:ltä, Creamiltä, Led Zeppeliniltä, Black Sabbathilta ja Deep Purplelta. Elokuvassa mainitaan myös rock-historian merkittäviä teoksia kuten Pink Floydin "The Dark Side of the Moon", jonka eräs oppilas saa opeteltavakseen kotiläksynä. Lisäksi elokuvassa mainitaan yhtyeet Yes, Blondie, The White Stripes, Sex Pistols ja Motörhead sekä muusikot Robert Plant, Jimmy Page, Kurt Cobain, Aretha Franklin, Meg White ja Jimi Hendrix. Näiden lisäksi elokuvassa harjoitellaan kappaleita mm. The Clashilta, Kissiltä ja The Doorsilta. Luokka:Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Richard Linklaterin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Musiikkielokuvat Luokka:Elokuvat koulusta ja koulutuksesta
Kazuki Takahashi

Kazuki Takahashi (, 4. lokakuuta 1961 – heinäkuu 2022 Tokio, Japani) oli japanilainen mangaka, joka aloitti uransa vuonna 1982. Hän tuli tunnetuksi Yu- Gi-Oh! -mangastaan, josta tehtiin useita anime-sarjoja sekä video- ja korttipelejä. == Töitä == Ilmestymisvuodet Manga 1996–2004 Yu-Gi-Oh! 1991–1992 Tennenshokudanji Buray 1990 Tokio no Tsuma == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Lambiek.net Luokka:Japanilaiset sarjakuvantekijät Luokka:Yu-Gi-Oh Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Kópavogskirkja

Kópavogskirkja on kirkkorakennus Kópavogurissa, Islannin toiseksi suurimmassa kaupungissa. Se on Kópavogurin kirkoista vanhin. Kirkko sijaitsee Borgarholtin mäellä, josta näkyy Kópavogur ja sen lähiympäristö. Kirkon rakennustyöt aloitettiin vuonna 1958, ja se vihittiin käyttöön 16. joulukuuta 1963. Kirkon kuva on Kópavogurin kaupunginvaakunassa. Kirkon ikkunoiden lasimaalaukset on suunnitellut Gerður Helgadóttir. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.kopavogskirkja.is/ Luokka:Islannin kirkot Luokka:Kópavogur
Landakotskirkja

Landakotskirkja, muodollisemmin Basilika Krists konungs, on Islannin katolisen kirkon katedraali. Se sijaitsee pääkaupunki Reykjavíkin läntisessä osassa. Kirkko edustaa uusgoottilaista arkkitehtuuria. Sen on suunnitellut arkkitehti Guðjón Samúelsson. Kirkko vihittiin 23. heinäkuuta 1929, ja se oli tuolloin Islannin suurin kirkko. == Aiheesta muualla == Luokka:Islannin kirkot Luokka:Reykjavíkin rakennukset ja rakennelmat
Kirsi Tiihonen

Kirsi Johanna Tiihonen (s. 19. elokuuta 1963 Rovaniemi) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Tiihonen opiskeli vuodesta 1985 Liisa Linko-Malmion johdolla Sibelius-Akatemiassa ja suoritti diplominsa vuonna 1993. Hän on voittanut useita kilpailuja, kuten Timo Mustakallio -laulukilpailun 1. sijan 1987, Lappeenrannan valtakunnallisten laulukilpailujen 1. sijan 1989 sekä Mirjam Helin -laulukilpailun 1. sijan 1994. Tiihonen menestyi Cardiffin kansainvälisessä laulukilpailussa 1995 voitettuaan siellä parhaan lied-tulkinnan palkinnon. Tiihosella on ollut niin Suomen Kansallisoopperassa kuin ulkomaillakin lukuisia oopperarooleja muiden muassa Giuseppe Verdin, Wolfgang Amadeus Mozartin ja Richard Wagnerin teoksissa sekä Ludwig van Beethovenin Fideliossa. Hän on esiintynyt myös Savonlinnan oopperajuhlilla. Oopperarooliensa lisäksi Tiihonen on esittänyt ja levyttänyt esimerkiksi Toivo Kuulan, Leevi Madetojan ja Jean Sibeliuksen yksinlauluja. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sopraanot Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bakuhashi senki Metal Walker

Bakuhashi senki Metal Walker (爆走戦記 メタルウォーカー) on Takao Aokin kirjoittama ja piirtämä manga, joka julkaistiin Coro Coro -lehdessä 28. heinäkuuta vuonna 2000. Yhden numeron verran kestänyt manga perustui samannimiseen Game Boy -peliin. Mangan tarina kertoo Tetsuto Kuramasta, joka etsii kadonnutta isäänsä. Mukana hänen seikkailuissaan saarella on vahva robotti nimeltä Metaball, jonka kanssa Tetsuto taistelee salaperäisiä ja vallanhimoisia vihollisia vastaan. Luokka:2000-luvun anime ja manga Luokka:Mangasarjat Luokka:Seikkailuanime ja -manga Luokka:Toiminta-anime ja -manga
Guðjón Samúelsson

Guðjón Samúelsson (16. huhtikuuta 1887 – 25. huhtikuuta 1950) oli islantilainen arkkitehti. Hän toimi Islannin valtionarkkitehtina. Hänen tunnetuimpiin töihinsä lukeutuvat Islannin yliopiston päärakennus, katolinen katedraali Landakotskirkja ja Akureyrin kirkko. Kaikista tunnetuin hänen töistään kuitenkin lienee Hallgrímskirkja, jonka hän sai suunniteltavakseen vuonna 1937. Guðjón pyrki käyttämään materiaaleja Islannin luonnosta, josta hänen kerrotaan saaneen myös inspiraatiota töihinsä. Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet Luokka:Islantilaiset arkkitehdit
Željko Joksimović

Željko Joksimović (kyrill. , s. 20. huhtikuuta 1972 Belgrad, Serbian ST, Jugoslavia) on yksi Serbian suosituimmista kevyen musiikin laulajista. Hänet tunnetaan sen lisäksi hyvin Bosnia ja Hertsegovinassa ja muissa lähimaissa. Hän edusti Serbia ja Montenegroa vuoden 2004 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Lane moje”. Kappale sijoittui finaalissa toiseksi 263 pisteellä. Hän myös juonsi vuoden 2008 Eurovision laulukilpailun yhdessä Jovana Jankovićin kanssa. Joksimović edusti Serbiaa jälleen vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa, kappaleella ”Nije ljubav stvar” sijoittuen finaalissa 214 pisteellään kolmanneksi. ==Yksityiselämä== Hän puhuu äidinkielensä serbian lisäksi sujuvasti englantia, kreikkaa, puolaa, ranskaa ja venäjää. Joksimović hallitsee 11 eri musiikki-instrumenttia: Hän soittaa muiden muassa harmonikkaa, kitaraa, pianoa ja rumpuja. Vuonna 2012 hän meni naimisiin Jovana Jankovićin kanssa, jonka kanssa hän juonsi vuoden 2008 Eurovision laulukilpailut. Željko Joksimović on aikaisemmin eronnut ja tästä avioliitosta hänellä on yksi lapsi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Željko Joksimovićin virallinen sivusto Luokka:Serbialaiset laulajat Luokka:Serbian euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuoden 2012 euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2004 euroviisuedustajat Luokka:Serbia ja Montenegro Eurovision laulukilpailussa Luokka:Pop- folklaulajat
Heimaeyn sauvakirkko

Heimaeyn sauvakirkko on sauvakirkko Heimaeyn saarella, Islannin Vestmannasaarilla. Se valmistui 30. heinäkuuta 2000, ja se oli lahja Norjalta Islannille sen kunniaksi, että Islannin ensimmäisen kirkon rakentamisesta oli kulunut tuhat vuotta. Ensimmäisen kirkon oli rakennuttanut Norjan kuningas Olavi Tryggvenpoika. Sauvakirkon esikuvana toimi Holtålenin sauvakirkko vuodelta 1170. Heimaeyn sauvakirkko rakennettiin Norjan Lomissa, josta se kuljetettiin laivalla Islantiin. Kirkko sijaitsee Heimaeyn satamassa maalla, joka muodostui vuoden 1973 tulivuorenpurkauksessa. == Lähteet == Luokka:Islannin kirkot Luokka:Sauvakirkot
Saša Kolić

Saša Kolić (s. 26. marraskuuta 1981, Split) on kroatialainen jalkapalloilija, joka pelaa NK Omisin riveissä. Kolić on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänellä on pituutta 178 senttimetriä ja painoa 88 kilogrammaa. Kaudella 2006 hän pelasi Someron Voimassa. Hän on pelannut myös Kroatian pääsarjassa Pulan joukkueessa. == Katso myös == * Luettelo AC Oulussa pelanneista jalkapalloilijoista ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kolić AC Oulun sivustolla Luokka:Kroatialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gene Hoglan

Gene Hoglan (oik. Eugene Victor Hoglan II, s. 31. elokuuta 1967 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen extreme metal -rumpali, tunnettu mm. losangelesilaisen thrash metal -yhtye Dark Angelin rumpalina. Gene Hoglan toimi nuorempana myös Slayerin rumpuroudarina. Hoglan osaa soittaa myös kitaraa ja on säveltänyt muutaman riffin Dark Angelin Leave Scars ja Time Does Not Heal -albumeille ja yhden Silent Scream -yhtyeen From the Darkest Depths of the Imagination -albumille. Hän on myös toiminut sessiorumpalina muun muassa norjalaisessa melodista black metalia soittavassa Old Man's Child -yhtyeessä ja tanskalaisessa death metal -yhtye Daemonissa. Hoglan on soittanut rumpuja myös Fear Factoryssa (2009–2012). Hoglan soitti myös rummut Zimmer's Holen levylle When You Were Shouting At The Devil... We Were in League With Satan. Hän on soittanut rumpuja myös death metal -yhtye Deathin albumeilla Individual Thought Patterns sekä Symbolic vuosina 1993–1995. == Lähteet == * * "Gene Hoglan: The Atomic Clock" DVD Luokka:Yhdysvaltalaiset metallimusiikin rumpalit Luokka:Testamentin jäsenet Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nihon Budō Gakkai

Nihon Budo Gakkai (Japanin budoakatemia) on japanilainen tiedeyhteisö joka tekee tutkimusta budolajeista ja niihin liittyvistä ilmiöistä. Budolajien tutkimus kattaa monia tieteenaloja. Nihon Budo Gakkain jäsenet tutkivat niin historiaa ja uskontotieteitä kuin fysiikkaa tai psykologiaakin. Nihon Budo Gakkai julkaisee tieteellistä julkaisua nimeltä Nihon Budo Gakkai Gakujutsushi (Japanilaisten taistelulajien tieteellinen julkaisu). == Tunnettuja Nihon Budo Gakkain jäseniä == * Shōji Yamada * Kacem Zoughari Luokka:Budoseurat
Kaku

Kaku-nimisiä ovat: * Arson Kaku (s. 1980), mikronesialainen jalkapallomaalivahti * Michio Kaku (s. 1947), japanilais-yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko. == Kuvitteellisia henkilöitä == * Kaku, hahmo One Piece -nimisessä manga- ja animesarjasta.
Roser Vives

Roser Vives Moya (s. 5. helmikuuta 1984 Palma de Mallorca) on espanjalainen uimari, joka osallistui kotimaansa riveissä kesäolympialaisiin 2004. Siellä hän sijoittui sijalle 19. 200 metrin naisten perhosuinnissa. Vives voitti EM- pronssia lyhyellä radalla 200 metrin perhosuinnissa Riesassa 2002. == Lähteet == *El Mundo Luettu 15.4.2007 Luokka:Espanjalaiset uimarit
Tunturi Trial

Tunturi Trial oli Tunturi Super Sportin kanssa teknisesti samanlainen mopomalli. Trialin valmistus alkoi vuonna 1978. Ensimmäinen versio muistutti ulkonäöltään Super Sportia. Muun muassa etuhaarukka oli kuitenkin erilainen ja jalkatappien kiinnitys poikkesi Super Sportista. Trialissa ei myöskään ollut jarruvaloa eikä mittaristoa. Vuonna 1980 Trial sai muoviset katteet, jolloin se ei enää muistuttanut ulkonäöltään Super Sportia. Myös runko oli tässä vaiheessa jo täysin erilainen, runko oli esimerkiksi huomattavasti matalampi kuin Super Sport -mallissa käytetty. Trialin maavara oli suurempi kuin Super Sportissa, mm. jalkatappien erilaisen kiinnityksen takia. Trialin valmistus päättyi vuonna 1983. Tunturi Trial Special oli muovikatteisen Trialin kilpakäyttöön suunniteltu, harvinainen erikoisversio, jonka moottorissa oli erilaisen sylinterinkannen ansiosta 1,8 hevosvoimaa normaalin 1,5:n sijasta. Myös moottorin vääntömomentti oli suurempi. Myös vuonna 1961 on valmistettu Tunturi Sportia vastaavaa mallia nimellä Tunturi Trial. Trial on yksi Tunturin harvinaisimmista malleista vähäisen valmistusmäärän takia, varsinkaan vuosimallin 1978-1979 Trialeita ei ole säilynyt montakaan yksilöä. Jokainen alkuperäiskunnossa oleva Trial on säilyttämisen arvoinen harvinaisuus. ==Aiheesta muualla== *http://www.tunturi-trialit.net/ *http://picasaweb.google.fi/amary.ry/SuperSportit# Trial Luokka:Moottoripyörätrial
Matilda Joslyn Gage

Matilda Electa Joslyn Gage (1826 Cicero, New York – 1898 Chicago) oli yhdysvaltalainen suffragetti, ihmisoikeusaktivisti, vapaa-ajattelija ja kirjailija. Gage oli yksi kuuluisimmista 1800-luvun naisten oikeuksia ajaneista henkilöistä. Hän toimi National Woman Suffrage Associationin, kansallisen naisten äänioikeuden yhdistyksen, eli NWSA:n puheenjohtajana vuosina 1875–1876 ja kirjoitti yhteistyössä Susan B. Anthonyn, Elizabeth Cady Stantonin ja Ida Husted Harperin kanssa lopulta kuusiosaiseksi muodostuneen kirjasarjan nimeltä History of Woman Suffrage. Kirjasarja kertoi naisten äänioikeuden historiasta. Gage osallistui myös Stantonin teoksen The Woman’s Bible kirjoitustyöhön, joskaan häntä ei virallisesti merkitty kirjan kirjoittajaksi. Gage tunnetaan kenties parhaiten työstään naisten oikeuksien parissa, mutta hän toimi sen lisäksi muun muassa orjuutta vastustavissa ja intiaanien oikeuksia kannattavissa liikkeissä. Gage myös kritisoi kristinuskoa ja kannatti valtion ja kirkon eroa. Hän oli naimisissa Henry Hill Gagen kanssa, ja heillä oli yhteensä viisi lasta. Gagen tytär Maud oli naimisissa kirjasarja Ozin luojan L. Frank Baumin kanssa. Kuollessaan Gage asui Baumien luona Chicagossa. Hänet on haudattu Fayettevillen hautausmaalle New Yorkin Fayettevilleen. == Katso myös == * Matilda-ilmiö == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The Matilda Joslyn Gage Foundation. Luokka:Yhdysvaltalaiset feministit Luokka:Yhdysvaltalaiset orjuuden vastustajat Luokka:Uskontokriitikot Luokka:Vuonna 1826 syntyneet Luokka:Vuonna 1898 kuolleet
Julian Hunte

Julian Robert Hunte (s. 14. maaliskuuta 1940 Castries) on diplomaatti ja poliitikko, ja Karibialla sijaitsevan Saint Lucian nykyinen Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläs. Hän oli Saint Lucian ulkoministeri huhtikuusta 2001 aina lokakuuhun 2004 saakka, ja tämän ohella hän toimi 2003 Yhdistyneiden kansakuntien 58. yleiskokouksen puheenjohtajana. == Elämäkerta == Julian Hunte opiskeli liiketaloutta ja laskentatoimea, ja hän on diplomaattisen ja poliittisen työnsä ohella myös talousvaikuttaja. Opiskeluaikoinaan hän pelasi maansa krikettimaajoukkueessa; aktiiviurheilukautensa jälkeen hän jatkoi lajin parissa toimitsijana ja edusti maansa krikettijärjestöä kansainvälisellä tasolla. Poliittisen uransa Hunte aloitti 1967 kaupunginvaltuutettuna ja ammattiyhdistysjohtajana. Sittemmin hän nousi ensin Saint Lucian pääkaupungin Castries'n pormestariksi ja tämän jälkeen valtiolliseen politiikkaan ennen kutsumistaan hallitukseen 2001. Sen ohella hän oli ammattiyhdistysten liiton puheenjohtaja ja johti vuosina 1984–2004 Saint Lucian työväenpuoluetta (Saint Lucia Labour Party, SLP). Puoluejohtaja valittiin parlamenttiin 1987. Hunte edusti maataan YK-suurlähettiläänä ensimmäistä kertaa 1998–2001. Vuonna 2003 hänet valittiin ensimmäisenä "kääpiövaltioiden" edustajana YK:n yleiskokouksen puheenjohtajaksi. Yhdistyneiden kansakuntien 58. yleiskokousta Julian Hunte johti 16. syyskuuta 2003 – 14. syyskuuta 2004. Lokakuussa samana vuonna häntä seurasi Saint Lucian ulkoministerinä Petrus Compton. Hunte on jälleen ollut maansa YK-suurlähettiläänä 7. joulukuuta 2004 lähtien. Maaliskuusta 2006 lähtien Julian Hunte on toiminut Pienten saarivaltioiden liiton (AOSIS) puheenjohtajana. Hunte on naimisissa, hänen vaimonsa on Charlotte Elizabeth Jennifer Hunte (omaa sukua Clarke), ja hänellä on neljä lasta. Hänellä on oma yritys, Julian R. Hunte Group of Companies, joka toimii vakuutus- ja kiinteistöalalla. == Kunnianosoituksia == Hunte nimitettiin 1979 Brittiläisen imperiumin ritarikuntaan arvoasteella (OBE). Välittömästi toimikautensa YK:n yleiskokouksen puheenjohtajana päätyttyä syksyllä 2004 nimitti paavi Johannes Paavali II Hunten, huolimatta hänen katolisen kirkon näkemysten vastaisesta tuestaan oikeuteen raskaudenkeskeytykseen, suurristin ritariksi Vatikaanin Pius-ritarikuntaan. == Aiheesta muualla == * Esittely Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen sivuilla Luokka:Saintlucialaiset poliitikot Luokka:Diplomaatit Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Very Best of Rainbow

The Very Best of Rainbow on rockyhtye Rainbow’n vuonna 1997 julkaistu kokoelma-albumi. Levyllä on materiaalia yhtyeen ensimmäiseltä, vuonna 1975 julkaistulta levyltä Ritchie Blackmore’s Rainbow aina heidän vuoden 1983 julkaisuunsa Bent Out of Shape asti. Lisäksi albumin sisälehti sisältää Rainbow’n tarinan ja sukupuun. Kokoelma sisältää myös Can’t Happen Here -singlen b-puolen ”Jealous Lover”. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # == Tuotanto == * Steve Levenson – tuottaja * Steve Fallone – remasterointi * Mark Welch, Jerry Bloom – sisälehden tarina yhtyeestä * Pete Frame – yhtyeen sukupuu * Fin Costello – kannen valokuva, muut kuvat * Anthony Loew – muut kuvat * PolyGram Archives – muut kuvat == Arvostelut == * Allmusic () linkki Luokka:Vuoden 1997 kokoelma-albumit Luokka:Rainbow’n albumit
Miihkali (Prätkähiiret)

Miihkali (Rimfire) on kuvitteellinen hahmo Prätkähiiret-sarjassa. Rick Ungarin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1994 Prätkähiiret- animaatiosarjan jaksossa Takaisin Marsiin, osa 1. ==Hahmo== Miihkali on Moton rohkea ja seikkailunhaluinen siskonpoika, Marsin puolesta taistelijoiden uutta sukupolvea. Hänellä on sama palava halu taisteluun kuin enollaan ja edellä mainittu seikkailunhalu saakin hänet usein pulaan, josta joku kokeneempi hänet sitten pelastaa. Huolimatta siitä hän on älykäs, hiljainen ja hieman ujo kaikesta rohkeudesta huolimatta. Miihkalilla on kermanvärinen turkki ja ruskeat hiukset, joiden keskellä on oranssinvaalea raita. Vuoden 2006 sarjassa hänellä on ruskea turkki ja sama oranssi juova hiuksissaan. Miihkali on myös täydellinen herrasmies ja isoäitinsä ja Moton opettamien käytöstapojen ansiosta käyttää myös naisten nimissä sekä "neiti" että "rouva" etuliitettä puhuessaan heille. Miihkali kasvoi sotaisissa olosuhteissa, kun plutolaiset olivat tulleet valtaamaan Marsia. Tämän myötä Miihkali halusi tulla enonsa tavoin vapaustaistelijaksi. Hän ei kuitenkaan aluksi saanut liittyä joukkoon mukaan nuoren ikänsä vuoksi, ollessaan vasta 16-vuotias. Se ei kuitenkaan estänyt Miihkalia menemästä mukaan taisteluun plutolaisia vastaan ja onnistuikin olemaan sankarina kahteen otteeseen, kun hän pelasti Moton ja muut vapaustaistelijat Stiltonin linnasta. Myöhemmin hän onnistui pelastamaan aivopestyn Rontin, joka yritti vahingoittaa Minniä ja muita Prätkähiiriä. Jaksossa "Saalistajat" Miihkali pakeni Maahan saalistajaryhmää, jotka metsästivät häntä. Myöhemmin jaksossa "Vieraita Marsista" Miihkali vapautti Rontin plutolaisten vankilasta Marsissa ja pakeni hänen kanssaan Maahan heitä jahtaavia plutolaisia. Jaksoissa Miihkali on kuvattu 19-vuotiaana nuorukaisena. Vuoden 2006 sarjassa Prätkähiirten palattua takaisin Maahan Miihkali jäi Marsiin harjoittelemaan sotataitoja. Minni päätti ylentää Turbon yhden tähden kenraaliksi ja käski häntä tämän myötä palaamaan takaisin Marsiin. Minni yritti korvata Turbon Miihkalilla, jonka oli määrä olla kolmas jäsen Prätkähiirissä. Miihkali kuitenkin epäonnistui vakuuttamaan kyvyillään ja palasi takaisin Marsiin Minnin kanssa.Prätkähiiret jakso "Välirikko" Viitattu 15.4.2012 == Esiintymiset == ===Vuoden 1993 sarja=== 2\. tuotantokausi * Takaisin Marsiin, osa 2 * Saalistajat 3\. tuotantokausi * Vieraita Marsista * Olipa kerran Marsissa, osat 1–3 ===Vuoden 2006 sarja=== * Välirikko ==Lähteet== Luokka:Prätkähiiret-sarjan hahmot Luokka:Kuvitteelliset marsilaiset Luokka:Kuvitteelliset motoristit Luokka:Kuvitteelliset hiiret ja rotat
Mieszko Talarczyk

Mieszko A. Talarczyk (23. joulukuuta 1974 Puola – 26. joulukuuta 2004 Thaimaa) oli puolalaissyntyinen, Ruotsin Örebrosta kotoisin olevan grindcore-yhtye Nasumin laulaja ja kitaristi. Hän myös käynnisti Scenkross -nimisen fanzinen. Talarczyk kuoli 26. joulukuuta muutamaa päivää sen jälkeen kun hän täytti 30 vuotta vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristyksen aiheuttamaan tsunamiin ollessaan lomalla tyttöystävänsä kanssa. Hänen tyttöystävänsä selvisi, kuitenkin pahoin loukkaantuneena. Talarczykin ruumis löydettiin 16. helmikuuta 2005 ja hänet haudattiin 30. maaliskuuta 2005.Nasumin kotisivut == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset metallimusiikin laulajat Luokka:Ruotsalaiset metallimusiikin kitaristit Luokka:Intian valtameren maanjäristyksen 2004 uhrit Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Lintulan urheilukeskus

thumb|240px|Urheilukeskuksen aluetta tammikuussa 2009. Lintulan urheilukeskus on urheilukeskus Lintulan kaupunginosassa, Oulussa. ==Yleistietoa== Lintulan urheilukeskuksessa voidaan harrastaa jalkapalloa, pesäpalloa, jääpalloa, jääkiekkoa, kaukalopalloa, taitoluistelua, tennistä, yleisurheilua ja rullalautailua. Kaikki harrastusmahdollisuudet ovat maksuttomia. Lintulan urheilukeskuksen tekonurmen mitat ovat 103 m × 67 m. Jääkiekkokaukaloita löytyy kaksi kappaletta. Tenniskenttiä on kolme ja niiden pintamateriaalina on Plexipave. Pinnoite on uusittu vuonna 2002. Tenniskentille pitää tehdä varaus ja vain kaksi tuntia kerrallaan. Korkeushyppypaikan ja juoksusuoran pintamateriaali on Novotan. Juoksusuoralla on kuusi rataa, jotka ovat 120 metriä pitkiä. Juoksusuoran vieressä on kivituhkapintainen kuulantyöntöpaikka ja -päädyssä on pituushyppypaikka. Lisäksi Lintulan urheilukeskusta ympäröi Lintulan kuntorata eli Supen polku, joka on 1,5 kilometriä pitkä. Talvella siinä on mahdollista hiihtää. ==Lähteet== * Oulun kaupunki: Liikunta ja ulkoilu Luokka:Oulun urheilupaikat Luokka:Lintula
Stephen Perkins

Stephen Perkins on yhdysvaltalainen kuvanveistäjä. Hän opettaa Grand Central Academy of Artissa. Perkinsin töiden aiheet ovat figuratiivisia ja hän työskentelee aina elävästä mallista. Luokka:Yhdysvaltalaiset kuvanveistäjät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Nurmeksen Sepot

Nurmeksen Sepot on vuonna 1915 perustettu urheiluseura Nurmeksessa. Sen lajeihin kuuluvat jääkiekko, pesäpallo, yleisurheilu, tanssi, suunnistus ja lentopallo, pöytätennis (ennen jalkapallo ja pöytätennis). Seuran nykyisenä puheenjohtajana toimii Mikko Meriläinen. Seuralla on kokopäiväinen toiminnanohjaaja sekä puolipäiväinen toimistoapulainen. Pesäpallon SM-sarjassa seuran miesjoukkue pelasi kesällä 1967 (suomensarjan lohkovoitto 1966). Pohjois-Karjalan aluemestaruuden se voitti jo 1937 ja oli karsimassa välisarjaan 1938 häviten kuitenkin Lieksan Urheilijoille. Maakuntasarjassa seura on onnistunut useita kertoja voittamaan Itä- ja koillislohkon, sekä aiemmin Pohjois-Karjalan lohkon. Lisäksi Sepot on ollut Pohjois-Karjalan piirinmestari useampia kertoja. Nurmekseen jäähalli valmistui v.2003 Seuran naisjääkiekko on voimissaan. kaudella 2014-2015 Mimmeillä on edustusjoukkue, tyttöjen joukkueita on kolme. Sepot vietti 100-vuotisjuhliaan 19.9.2015 PielisAreenalla. ==Tunnettuja ja menestyneitä Seppojen urheilijoita== *Olli Huovinen, lentopalloilija *Ville Ikonen, pesäpalloilija *Markku Kemiläinen, entinen seiväshyppääjä ja 10-ottelija *Lauri Kivinen, pesäpalloilija *Jarmo Korhonen, lentopalloilija *Jouni Kortelainen, entinen kestävyysjuoksija *Sini Nevalainen, lentopalloilija *Jaana Niemelä, kestävyysjuoksija *Juha Pääkkönen, entinen keihäänheittäjä == Junioritoiminta == Pesäpallon junioreiden SM- mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Pesäpallon junioreiden SM-mitalit Joukkue Mitalit Vuodet Yhteensä A-pojat A-pojat Yhteensä: Yhteensä: Yhteensä: 1 == Palkinnot ja huomionosoitukset == === Miesten Liitto-Lehdistö-valinnat === * Kalevi Karttunen (1962) == Lähteet == ==Aiheesta muualla == *Yhdistyksen kotisivu Luokka:Pohjois-Karjalan maakunnan urheiluseurat Luokka:Suomalaiset urheilun yleisseurat Luokka:Vuonna 1915 perustetut urheiluseurat Luokka:Pesäpalloseurat Luokka:Nurmes