EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Olympique Alès

Olympique Alès on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1923 eteläranskalaisessa Alèsin kaupungissa, silloin nimellä Olympique Alésien. Se syntyi kolmen alèsilaisjoukkueen, Red Starin, Boxingin ja C.S. des Cheminots'n yhdistyttyä. OA ehti 30- ja 50-lukujen aikana pelata kuusi kautta Ranskan ylimmällä sarjatasolla, ja vuonna 1957 se nousi sinne voittamalla toiseksi korkeimman sarjatason, Ligue 2:n mestaruuden. Olympique Alès ajautui konkurssiin ensimmäisen kerran vuonna 1961. Jäljelle jäänyt amatööriseura yhdistyi vuonna 1963 Cévennes Sportin kanssa, joten kun joukkue palasi jalkapalloympyröihin vuonna 1970, se tunnettiin nimellä Olympique Alès-en- Cévennes. OA sai ammattilaisstatuksen takaisin vasta vuonna 1993, mutta vain menettääkseen sen uudestaan neljä vuotta myöhemmin. Lopulta vuonna 2003 seura ajettiin toistamiseen konkurssiin. Tällä hetkellä seura pelaa Ranskan viidennellä sarjatasolla amatöörijoukkueena. Luokka:Ranskalaiset jalkapalloseurat Luokka:Vuonna 1923 perustetut urheiluseurat Luokka:Gard
Akryyli

Polymetyylimetakrylaatti (PMMA), puhekielessä akryyli tai pleksilasi, on synteettinen polymeeri. Akryyli on hyvin valoa läpäisevä muovi, minkä vuoksi sitä käytetään esimerkiksi valomainoksissa ja akvaarioissa, sekä rakennusmateriaalina erikoisikkunoissa ja -kaiteissa. Akryyliä käytetään myös maaleissa (akrylaattilateksit) ja biomateriaalina, esimerkiksi tekohampaissa sekä dispersiopäällysteisissä pahvipakkauksissa elintarvikekäytössä, pakasteissa ja nestekartongeissa. Akryyliä voidaan helposti muovata jo noin 100 °C:n lämpötilassa, joten se ei sovellu kuumiin olosuhteisiin. Akryylin absoluuttinen taitekerroin on 1,491. Polymetyylimetakrylaatin kemiallinen kaava on [C5H8O2]n ja CAS-numero 9011-14-7. Aine valmistetaan polymeroimalla metyylimetakrylaattia (C5H8O2). Sana pleksi tulee muovivalmistajan Röhm GmbH:n (Degussa Gruppe) omalle akryylivalmisteelleen 1930-luvulla antaman Plexiglas tuotemerkin mukaan. Amerikassa tuotenimen omistaa Altuglas International (Arkema Gruppe). == Katso myös == *Polykarbonaatti *Akryyliväri == Aiheesta muualla == *Valuatlas: Polymetyylimetakrylaatti (PMMA) (pdf) Luokka:Muovit Luokka:Rakennusmateriaalit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Nîmes Olympique

Nîmes Olympique on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1937 Lounais-Ranskan Nîmesissä. Se on historiansa aikana sijoittunut peräti viidesti toiseksi Ranskan korkeimmalla sarjatasolla Ligue 1:ssä, mutta mestaruutta se ei ole koskaan voittanut. Se on myös pelannut kolmesti Coupe de Francen finaalissa voittamatta turnausta kertaakaan. Joukkueen lempinimi on Les Crocodiles, krokotiilit. Nîmes Olympiquen edeltäjä oli Henri Monnierin vuonna 1901 perustama Sporting Club Nîmois (SCN). Talousongelmien takia SCN lopetti toimintansa vuonna 1937. Paikallisten liikemiesten ansiosta seura muutti Lozère-Gardin alueelle Nîmesissä ja muutti nimensä Nîmes Olympiqueksi. Seura pitää majaansa Nîmes'n kaupungista Gardin departementista. Se sai uuden stadionin Stade des Costières de Nîmesin 15. helmikuuta 1989. Eric Cantona pelasi Nîmesissä 16 ottelua vuonna 1991. Kaudeksi 2018–2019 Nîmes nousi pääsarjaan ensimmäistä kertaa 25 vuoteen.NÎMES CLINCH PROMOTION == Saavutukset == * Coupe de France **Finaali: 1958, 1961, 1966 * Ligue 2-mestaruudet: 1 (1950) * Coupe des Alpes: 1972 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Joukkueen viralliset sivut Luokka:Nîmes Luokka:Ranskalaiset jalkapalloseurat Luokka:Vuonna 1937 perustetut urheiluseurat
Ametisti

Ametisti on korukivenä käytetty violetti kvartsimuunnos. Sen nimi on peräisin muinaiskreikan sanoista ἀ a- ("ei") ja μέθυστος methustos ("myrkytys"), joka on viite uskomukseen, että se suojelee omistajaansa päihtymykseltä; muinaiset kreikkalaiset pitivät ametistia yllään ja tekivät siitä juoma-astioita. Lapissa Luostolla Lampivaarassa sijaitsee ametistikaivos, jota pitää yllä Kaivosyhtiö Arctic Ametisti Oy http://www.ametistikaivos.fi/. Suomen suurin yksittäinen ametistikide Pelkosenniemen Lampivaarasta läheltä Luostoa on löytynyt 1980-luvun lopulla. Suuri ametistikide on mitoiltaan 18 cm × 13 cm × 16 cm ja painoa sillä on noin 3,7 kg.. == Tietoja == * Väri: vaaleanvioletista tummanviolettiin * Transparenssi: läpinäkyvä, läpikuultava * Tiheys: 2,63–2,65 * Kovuus: pp * Kemiallinen rakenne: SiO2 \+ (Al, Fe, Ca, Mg, Li, Na) == Kemiallinen rakenne == 1900-luvulla ametistin värin katsottiin johtuvan siitä, että se sisältää mangaania. Koska sitä pystyy suuresti muuttamaan lämmöllä, jotkut asiantuntijat kuitenkin uskoivat värin johtuvan eloperäisistä lähteistä. Rautatiosyanaattia ehdotettiin ja rikin väitettiin löydettävän siitä. Uudempi tutkimus on osoittanut ametistin värin johtuvan rautaepäpuhtauksista.Klein, Cornelis & Hurlbut, Cornelius S., 1985, Manual of Mineralogy, 20. painos, s. 441, John Wiley & Sons, New YorkCohen, Alvin J., 1985, Amethyst color in quartz, the result of radiation protection involving iron, American Mineralogist, V. 70, s. 1180–1185 Altistus lämmölle muuttaa ametistin keltaiseksi ja suuren osan keltaisesta kvartsista ja savukvartsista sanotaan olevan vain "palanutta ametistia". Keinotekoisesti lämpökäsiteltyä ametistia yritetään usein myydä sitriininä. Keinotekoisen ja luonnollisen ametistin kemialliset ja fyysiset ominaisuudet ovat niin samanlaisia, ettei niitä pysty erottamaan täydellisellä varmuudella ilman edistynyttä gemmologista koetta. == Sävy == Ametistin ensisijainen sävy on vaaleanpunaisen violetista tummaan violettiin. Toissijaisena sävynä siinä saattaa näkyä punaista tai sinistä tai molempia. Ihanteellisessa laadussa on suunnilleen 75–89 % violettia ja 15–20 % sinistä ja (valonlähteestä riippuen) punaista sävyä. Secrets of the Gem Trade; The Connoisseur's Guide to Precious Gemstones Richard W Wise, Brunswick House Press, Lenox, Massachusetts., 2003 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lampivaaran ametistikaivoksen sivusto * Mindat: Amethyst * Gemdat.org: Amethyst * http://tampereenkivikerho.fi/images/Lehdet/mineralia_1_2013_nettijulkaisu.pdf Lampivaaran ametistiesiintymän löytyminen 1985 Luokka:Jalokivet Luokka:Luonnonvarat Luokka:Kvartsi Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Red Star

Red Star on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1897. Se on yksi Ranskan jalkapallohistorian vanhimpia seuroja, ja sen menestysvuodet ajoittuivat 1900-luvun alkupuolelle. Red Starin kotipaikka on Pariisin pohjoisrajalla sijaitseva Saint-Ouenin kaupunki. == Saavutukset == * Cup- mestaruudet: 5 (1921, 1922, 1923, 1928, 1942) * Ligue 2-mestaruudet: 2 (1934, 1939) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Joukkueen viralliset sivut Luokka:Ranskalaiset jalkapalloseurat Luokka:Vuonna 1897 perustetut urheiluseurat Luokka:Seine-Saint-Denis
FC Rouen

FC Rouen on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1899 Luoteis-Ranskan Rouenissa. Se voitti Ranskan pääsarjan kahdesti toisen maailmansodan aikana, mutta näinä vuosina voitettuja mestaruuksia ei nykyisin noteerata virallisissa yhteyksissä. Joukkueen lempinimi on (). ==Saavutukset== * Ligue 2-mestaruudet: 1 (1936) == Aiheesta muualla == * Joukkueen viralliset sivut Luokka:Ranskalaiset jalkapalloseurat Luokka:Vuonna 1899 perustetut urheiluseurat Luokka:Rouen
Kasvot

Kasvot ovat ihmisen pään etuosan alue otsasta leukaan, jossa sijaitsevat myös silmät ja kulmakarvat, nenä, suu ja posket. ==Viestinnällinen merkitys== Kasvot ovat tärkeä osa sekä ihmisen verbaalista että nonverbaalista kommunikaatiota: paitsi että puhe muodostetaan osin suulla ja huulilla, myös kasvojen muilla lihaksilla muodostetut ilmeet vaikuttavat viestin tulkintaan. Ilmeet myös vaikuttavat suoraan ääneen: ihminen tunnistaa äänen perusteella hymyilevän ihmisen ilmeen. Ilmeet voivat olla hallittavissa, mutta koska ne ovat lajityypillisiä ja syntyvät usein suorina reaktioina, niillä on usein samoja merkityksiä koko maailmassa. ==Lihaksia== Kasvojen tärkeimpiä lihaksia toimintoineen ovat: * takaraivo-otsalihas kohottaa silmäkulmia * kulmakarvojen rypistäjälihas vetää kulmakarvat yhteen ja rypistää otsan alaosaa * nirsolihas vetää kulmakarvat alas ja yhteen * silmän kehälihas sulkee silmäluomen * nenän supistajalihas sulkee sieraimet * nenän laajentajalihas levittää sieraimia * iso poskipäälihas vetää suupieltä ylös ja ulos * hymylihas vetää suupieltä ulos * suupielen alasvetäjälihas laskee suupieltä * pieni poskipäälihas kohottaa ylähuulta * leuankärkilihas kohottaa ylähuulta ja rypistää leukaa * ylähuulen kohottajalihas vetää ylähuulta ylös ja ulos * suun kehälihas kaventaa suuta ja mutristaa huulia * ohimolihas kohottaa alaleukaa * ulompi puremalihas kohottaa alaleukaa ja sulkee suun * alahuulen alasvetäjälihas vetää alahuulta alas ==Kehitys== Kasvojen alaosan kehitykseen vaikuttaa paljon se, mitä ihminen syö lapsena yhdeksän kuukauden ja kolmen vuoden iän välillä. Lapselle, joka joutuu pureskelemaan ruokansa, kehittyy vahvempi ja suurempi leuka, kuin mitä hänelle kehittyisi, jos hän söisi vain pehmeitä ruokia, jotka eivät vaadi puremalihasten käyttöä. Jos ihmisen leuka jää alikehittyneeksi, hänen hampaansa eivät aina mahdu suuhun vaan kasvavat ristiin. Alikehittynyt leuka jättää myös kasvojen lihakset heikoiksi. Leuan kehityksen kannalta hyviä ruokia ovat esimerkiksi tuoreet hedelmät ja vihannekset, pähkinät ja liha. Huonoja ruokia ovat jalostetut ja prosessoidut, pehmeät ruoat sekä mehut. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *
Sergei Zubov

Sergei Aleksandrovitš Zubov (, s. 22. heinäkuuta 1970 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkovalmentaja ja entinen puolustaja. Zubov voitti pelaajaurallaan kaksi Stanley Cupia: New York Rangersissa vuonna 1994 ja Dallas Starsissa vuonna 1999. Vuoden 1992 talviolympialaisissa Albertvillessä Zubov voitti kultaa Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Georgian muodostamassa yhdistyneessä joukkueessa. Zubov voitti Neuvostoliiton alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa kultaa 1989 ja hopeaa 1990. New York Rangers varasi Zubovin vuoden 1990 varaustilaisuuden viidennellä kierroksella. Tulokaskaudellaan hän pelasi 49 ottelua tehden niissä yhteensä 31 tehopistettä. Hyvä tahti jatkui myös seuraavalla kaudella, jolloin hän teki runkosarjassa 12 maalia ja 77 syöttöpistettä. Zubov jatkoi hyviä otteitaan Rangersissa, mutta elokuussa 1995 hänet siirrettiin Petr Nedvědin kanssa Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Luc Robitailleen ja Ulf Samuelssoniin. Zubov vietti vain yhden kauden Pittsburghissa ja kesällä 1996 Pittsburgh vaihtoi hänet Kevin Hatcheriin Dallas Starsin kanssa. 30. heinäkuuta 2009 Zubov päätti jättää NHL:n ja teki sopimuksen KHL-seura SKA Pietarin kanssa. Hyökkäävänä puolustajana tunnettu Zubov pelasi 16 kautta kestäneellä NHL-urallaan 1 068 runkosarja- ja 164 pudotuspeliottelua. Tehopisteitä hän teki runkosarjassa yhteensä 771, 152 maalia ja 619 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 117, 24 maalia ja 93 syöttöpistettä. Hän pelasi urallaan kolmesti NHL:n tähdistöottelussa, vuosina 1998, 1999 ja 2000, ja tuli vuonna 2006 valituksi NHL:n toiseen tähdistökentälliseen. SKA Pietarissa Zubov pelasi yhden kauden ajan. Hän oli tuolla kaudella (2009–2010) KHL:n eniten pisteitä tehnyt puolustaja, tuli valituksi liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja pelasi liigan tähdistöottelussa. Pelaajauransa jälkeen Zubov aloitti jääkiekkovalmentajana. Hän toimi kaudella 2011–2012 SKA Pietarin apuvalmentajana ja siirtyi ennen kautta 2012–2013 TsSKA Moskovan apuvalmentajaksi. 29\. tammikuuta 2022 Stars jäädytti Zubovin käyttämän pelinumeron 56. https://www.dallasnews.com/sports/stars/2022/01/28/dallas-stars-legend-sergei- zubov-left-speechless-by-the-spectacle-of-his-jersey-retirement/ == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Venäläiset jääkiekkoilijat Luokka:Venäläiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:New York Rangersin varaamat pelaajat Luokka:Hockey Hall of Fame Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Akryylinitriilibutadieenistyreeni

thumb|ABS-muovin monomeerien rakennekaavat ABS eli akryylinitriilibutadieenistyreeni ((C8H8· C4H6·C3H3N)x) on eräs kestävä muovilaatu. Se on jäykkää mutta kevyttä, ja hinnaltaan varsin edullista. Niinpä sen käyttökohteita ovat muun muassa erilaiset kypärät, kotitalous- ja konttorikoneet, kotelot, Lego-palikat, putket ja profiilit sekä veneet. ABS- muovia käytetään myös henkilöautojen korien helmoissa ja puskureissa polykarbonaatin sekoitteena PC/ABS. Lisäksi tietokoneiden ja tulostinten rungot ovat tavallisesti ABS-muovia. ABS-muovin monomeerit ovat akryylinitriili, butadieeni ja styreeni. ABS-muovilla on hyvä sitkeyden, jäykkyyden ja sulajuoksevuuden yhdistelmä sekä hyvä pinnanlaatu ja kiilto. Sen jännityssäröilyherkkyys on vähäisempi kuin polystyreenillä. ABS-muovilla on myös pieni staattinen sähköisyys ja se kestää hyvin heikkoja happoja ja emäksiä. ABS-muovia käytetään myös 3D-tulostamisessa. Käytettäessä ABS-muovia 3D-tulostamisessa, prosessissa syntyy lievästi myrkyllisiä kaasuja, joten prosessissa tarvitaan hyvin ilmastoitu tai suljettu 3D-tulostusympäristö.[Ultimate Materials Guide - Tips for 3D Printing with ABS https://www.simplify3d.com/resources/materials-guide/abs/] Viitattu 21.2.2023. Yhden ABS-kilon valmistamiseen tarvitaan kaksi kiloa raakaöljyä. Suurin ABS:n tuottaja on Chi Mei Taiwanissa. ABS-muovin yksi kauppanimi on Cycolac.Chi Mei Corporation - About Chimei Viitattu 6.7. 2011. == Katso myös == * Akryylinitriili * Butadieeni * Styreeni == Lähteet == Luokka:Muovit Luokka:Rakennusmateriaalit Luokka:Kopolymeerit
Ilkka Tuomi

Ilkka Tuomi on suomalainen tietojenkäsittelytieteen ja etenkin internetin sekä innovaatioverkostojen tutkija. Hän on julkaissut useita kirjoja ja artikkeleja, joista etenkin Mooren lakia arvosteleva artikkeli First Monday -lehdessä vuodelta 2002 on tunnettu. Tuomi on ollut tutkijana Nokian tutkimuskeskuksessa sekä Euroopan komission yhteisesä tutkimuskeskuksessa (Joint Research Center) Sevillassa. 1980-luvulla Tuomi oli jäsen Sturm und Drang -nimisessä yhtyeessäYlioppilaslehti: Tilataideteos nimeltä Kari Kontio . == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ilkka Tuomen henkilökohtainen sivu Luokka:Nokian henkilöstö Luokka:Suomalaiset tietojenkäsittelytieteilijät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Ennenpyhitettyjen lahjain liturgia

Ennenpyhitettyjen lahjain liturgia eli EPL, myös paastoliturgia, on ortodoksisessa kirkossa jumalanpalvelus, joita toimitetaan pääsiäistä edeltävän Suuren paaston aikana silloin kun ei kanonien mukaan voida pitää normaalia liturgiaa. Suuren paaston aikana normaalit liturgiat pidetään yleensä vain sunnuntaisin ja ennenpyhitettyjen lahjain liturgiat (eräin poikkeuksin) arkipäivinä. Perimätiedon mukaan Rooman paavi Gregorios Dialogos matkustaessaan Konstantinopolissa kirjoitti silloin yleisesti toimitettavan paastoliturgian ylös. Ennenpyhitettyjen lahjain liturgioita pidetään paaston aikana arkipäivinä, yleensä keskiviikkona ja perjantaina, koska Suuren paaston aikana katsotaan ihmisten tarvitsevan palveluksia ja mahdollisuuden osallistua eukaristiaan normaalia enemmän. Ennenpyhitettyjen lahjain liturgiassa ei valmisteta ehtoollistarvikkeita, vaan ehtoolliseen käytetään edellisenä sunnuntaina siunattuja ehtoollislahjoja, jotka jaetaan ehtoollispalveluksen yhteydessä. Ennenpyhitettyjen lahjojen liturgia on yleissävyltään katumuksentäyteinen; toistuvasti polvistutaan ja kumarretaan usein maahan. Efraim Syyrialaisen paastorukous on olennaisessa asemassa. == Katso myös == * Liturgia == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Ennenpyhitettyjen lahjain liturgia / Ortodoksi.net Luokka:Ortodoksisen kirkon jumalanpalvelukset
Erkki Karu

Erkki Karu (vuoteen 1907 Erland Fredrik Kumlander, vuosina 1907–1911 Erland Kultavaara;YLE.fi – Erkki Karu 10\. huhtikuuta 1887 Helsinki - 8\. joulukuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Karua pidetään suomalaisen elokuvan peruskiven laskijana, niin taiteellisesti kuin kaupallisestikinRömpötti, Harri: Intohimo ja mustasukkaisuus roihahtivat saarella. Helsingin Sanomat 20.8.2011, s. D 9.. Valmistettuaan Tampereella vuonna 1919 Frans Ekebomin kanssa lyhyitä elokuvakomedioita Karu perusti Karl Fagerin ja Teuvo Puron kanssa Suomi-Filmin ja myöhemmin T. J. Särkän kanssa Oy Suomen FilmiteollisuudenFacta 2001, 8. osa, palsta 18. WSOY 1981., Suomen elokuvahistorian kaksi merkittävintä tuotantoyhtiötä. Karu toimi Suomi- Filmissä pääohjaajana sekä tuottajana vuosina 1919–1933 ja Oy Suomen Filmiteollisuudessa vuosina 1933–1935. Hän teki ensimmäiset elokuvafilmatisoinnit Suomen kansallisaarteina pidetyistä teoksista Koskenlaskijan morsian ja Nummisuutarit. Trilogia Meidän poikamme (1929–1934) korostaa puolustusvoimien merkitystä Suomessa. ==Perhe== Karu oli naimisissa kiertuenäyttelijä Elli Kylmäsen kanssa. He saivat kaksi lasta, Olavin (1916–1992) ja Sinikan (1917–1994). Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin. == Filmografia == ;Pitkät elokuvat Vuosi Elokuva Tuotantoyhtiö Huomioitavaa 1922 Finlandia Suomi-Filmi Dokumenttielokuva Ohjaus yhdessä Eero Leväluoman kanssa 1923 Koskenlaskijan morsian Suomi-Filmi Mykkäelokuva 1923 Nummisuutarit Suomi-Filmi Mykkäelokuva 1924 Myrskyluodon kalastaja Suomi-Filmi Mykkäelokuva 1925 Suvinen satu Suomi-Filmi Mykkäelokuva, säilynyt osittain 1927 Muurmanin pakolaiset Suomi-Filmi Mykkäelokuva 1927 Nuori luotsi Suomi-Filmi Mykkäelokuva 1929 Meidän poikamme Suomi-Filmi Mykkäelokuva 1931 Tukkipojan morsian Suomi-Filmi 1933 Meidän poikamme merellä Suomi-Filmi 1933 Voi meitä! Anoppi tulee Suomi-Filmi 1933 Ne 45000 Suomi-Filmi Ohjaus yhdessä Risto Orkon kanssa 1934 Meidän poikamme ilmassa – me maassa Suomen Filmiteollisuus 1935 Syntipukki Suomen Filmiteollisuus 1935 Roinilan talossa Suomen Filmiteollisuus ;Lyhytelokuvat Vuosi Elokuva Tuotantoyhtiö Huomioitavaa 1920 Ylioppilas Pöllövaaran kihlaus Suomen Biografi Mykkäelokuva 1920 Sotagulashi Kaiun häiritty kesäloma Suomen Biografi Mykkäelokuva 1921 Se parhaiten nauraa, joka viimeksi nauraa Suomi-Filmi Mykkäelokuva, tuottaja ja käsikirjoittaja 1923 Kun isällä on hammassärky Suomi-Filmi Mykkäelokuva 1927 Runoilija muuttaa Suomi-Filmi Mykkäelokuva 1930 Herra Elanto Suomi-Filmi Mykkäelokuva, mainoselokuva 1933 Pesäpallo, Suomen kansallispeli Osa I Suomi- Filmi Urheiludokumentti ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Suomalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
Pekka Parikka

Pekka Johannes Parikka (2. toukokuuta 1939 Helsinki – 21. maaliskuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja. Hän teki uransa aikana kuunnelmia, TV-elokuvia ja -ohjelmia, käsikirjoituksia, sekä ohjasi kolme pitkää elokuvaa. Parikka oli ensimmäistä kertaa mukana isossa elokuvatuotannossa toimiessaan 1968 Täällä Pohjantähden alla -elokuvan apulaisohjaajana. Vuonna 1973 hän toimi jälleen apulaisohjaajana Edvin Laineen ohjaamassa elokuvassa. Tällä kertaa vuorossa oli Pohjantähti. Tämän jälkeen Parikka palasi elokuvien pariin vasta hieman ennen 1980-luvun vaihdetta, ohjaten vuosina 1979–1987 kuusi tv- tuotantoa. Vuonna 1988 Parikka ohjasi ensimmäisen pitkän teatterielokuvansa, Pohjanmaan, joka perustui Antti Tuurin samannimiseen romaaniin. Elokuva voitti kolme Jussi-palkintoa, joista Parikka sai yhden ohjauksestaan. Pohjanmaalle jaettiin myös kaksi ranskalaista palkintoa. Se sai 1989 Rouenin festivaalin lehdistöpalkinnon, joka oli arvoltaan 100 000 frangia, sekä Ranskan elokuvateattereitten liiton 1. palkinnon (Prix ACOR), joka oli arvoltaan 10 000 frangia. Vuonna 1989 tuli ensi-iltaan Parikan ohjaama Talvisota, joka niin ikään pohjautui Antti Tuurin samannimiseen romaaniin vuodelta 1984. Elokuva sai ensi-iltansa 30. marraskuuta, päivänä, jolloin talvisodassa Helsinkiä ensimmäistä kertaa pommitettiin. Elokuvan oli ensin tarkoitus päästä laajaan levitykseen myös Yhdysvaltoihin. Levityksen suhteen kuitenkin epäonnistuttiin, vaikkakin elokuva sai Euroopassa huomiota voittaen muun muassa ranskalaisen elokuvapalkinnon (Taneli Mäkelän parhaan miesnäyttelijän palkinto Rouenin 3. pohjoismaisilla elokuvafestivaaleilla 1990). Elokuva keräsi noin 650 000 katsojaa. Talvisota palkittiin kotimaassa kuudella Jussi-palkinnolla. Vuonna 1995 Parikka ohjasi TV-elokuvan Maigret Suomessa (Maigret en Finlande), jonka tuottajamaina olivat Ranska, Sveitsi, Belgia, Tšekki ja Suomi. Parikan kolmas ja viimeinen teatterielokuva oli Tie naisen sydämeen vuodelta 1996. Vuonna 1997 hän ehti tehdä elokuvasovituksen Laila Hietamiehen romaanista Hylätyt talot, autiot pihat, jonka ohjasi elokuvaksi vuonna 2000 Lauri Törhönen. Kaikkiaan Parikka voitti kaksi Jussia (parhaan ohjaajan Jussi elokuvista Pohjanmaa ja Talvisota). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Jussi-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Orvo Saarikivi

Orvo Kullervo Saarikivi (vuoteen 1905 Gröhn; 22. huhtikuuta 1905 Sortavala – 25. elokuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja. Parhaimmillaan Saarikivi oli komediaohjaajana.Laelma, Jyrki: Anna-Liisa. Iltalehti 2008. Viitattu 6.5.2014 == Ura == Saarikivi tähtäsi teatteriuralle ja opiskeli Helsingin konservatorion oopperaluokalla ja kävi myös keskikoulun. Hän aloitti uransa järjestäjä-näyttelijänä Helsingin Kansanteatterissa 1932, toimi Suomi- Filmissä järjestäjänä 1935 ja oli Suomi-Filmin ohjaajana 1937–40 sekä Suomen Filmiteollisuudessa 1940–1946, minkä jälkeen hän toimi Suomi-Filmin lyhytelokuvaosaston johtajana aina kuolemaansa asti. Pitkien näytelmäelokuvien ohjaamista hän pääsi kokeilemaan Maria Jotunin Miehen kylkiluun toisena ohjaajana vuonna 1936. Vuonna 1941 hän siirtyi kilpailevan yhtiön Suomen Filmiteollisuuden ohjaajaksi. Kaikkiaan hän ohjasi 19 pitkää näytelmäelokuvaa. Saarikiven kahdestoista ja viimeinen ohjaus SF:lle oli Särkelä itte. Hän sanoi kyllästyneensä kuuntelemaan puhetta rahasta, kun olisi pitänyt puhua taiteesta. Vuonna 1947 Saarikivi siirtyi takaisin Suomi-Filmiin ja hän teki sinne yhden pitkän ohjauksen, Hormoonit valloillaan (1948) ja muuten myi "tilaustöitä metreittäin kiinteään hintaan".. Taustaa. Viitattu 6.5.2014 Hänen johdollaan lyhytelokuvaosastolla valmistui 1946–1969 parisen tuhatta elokuvaa. Tunnetuimpia Saarikiven ohjauksia ovat neljä Suomisen perhe -elokuvaa eli ns. Suomisen Olli -sarja sekä elokuvat Anu ja Mikko, Anna Liisa ja Särkelä itte. Orvo Saarikiven kasvattipoika Martti Saarikivi näytteli Suomisen Olli -elokuvissa ja toimi myöhemmin niin ikään elokuvaohjaajana. == Perhe == Saarikiven vanhemmat olivat kansanedustajat Santeri Saarikivi ja Lyydi Saarikivi (o.s. Pennanen) ja puoliso vuodesta 1936 näyttelijä Aino Lohikoski. Taidehistorioitsija ja Ateneumin taidemuseon johtaja Sakari Saarikivi ja insinööri Paavo Saarikivi olivat hänen veljiään. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Rockstar Games

Rockstar Games on Take-Two Interactiven kattobrändi usealle pelitalolle. Rockstar Gamesin tunnetuin pelisarja on Grand Theft Auto. Muita pelejä ovat muun muassa Midnight Club -autopelisarja, villiin länteen sijoittuva Red Dead -pelisarja, The Warriors -elokuvaan perustuva samanniminen peli ja kovan kohun aiheuttanut peli koulukiusaamisesta: Bully (Euroopassa nimellä Canis Canem Edit). Rockstar on myös julkaissut Max Payne -pelit. Vaikka monet Take-Twon ostamista studioista ovat menneet Rockstar Gamesin alaisuuteen, monet uusimmista hankinnoista ovat 2K Games -brändin alla. == Rockstar Gamesin studiot == Logo Nimi Sijainti Perustettu Hankittu (osaksi Rockstaria) Muuta Rockstar Dundee Dundee, Skotlanti 2008 2020 Rockstar India Bangalore, Intia 2016 Danien Smith on studion pääjohtaja. Rockstar Leeds Leeds, Englanti 1997 2004 Tunnettiin aiemmin nimellä Mobius Entertainment. Luonut pelit Grand Theft Auto: Liberty City Stories ja Vice City Stories PlayStation Portablelle, Max Paynen Game Boy Advancelle sekä pelin Grand Theft Auto: Chinatown Wars. Rockstar Lincoln Lincoln, Englanti 1992 2002 Laadunvarmistukseen ja lokalisointiin keskittynyt studio. Tunnettiin aiemmin nimellä Tarantula Studios. Rockstar London Lontoo, Englanti 2005 Muodostettu marraskuussa 2005. Jatkoi Manhunt 2:n kehittämistä, kun Rockstar Vienna suljettiin, ja kehitti käsikonsoleille pelin Midnight Club: Los Angeles. Rockstar New England Andover, Massachusetts, Englanti 1999 2008 Tunnettiin huhtikuuhun 2008 asti nimellä Mad Doc Software. Studio kehitti Xbox 360- ja PC-versiot Canis Canem Edit-videopelistä. Rockstar North Edinburgh, Skotlanti 1987 2002 Studio perustettiin vuonna 1988. Studio tunnettiin aiemmin nimellä DMA Design. Rockstar North tunnetaan erityisesti Grand Theft Auto- ja Manhunt- pelisarjoistaan, sekä alkuperäisestä Lemmings-pelistä. Rockstar San Diego Carlsbad, California, Yhdysvallat 1984 2002 Tunnettiin aiemmin nimellä Angel Studios. Studio kehitti RAGE-pelimoottorin, pelit Red Dead Revolver ja Red Dead Redemption, Smuggler's Run-sarjan, kaksi ensimmäistä peliä Midtown Madness-sarjassa sekä Midnight Club-sarjan. Rockstar Toronto Oakville, Ontario, Kanada 1980-luvun alulla 1999 Take Two:n sisäinen kehitystiimi, tunnettiin aiemmin nimellä Rockstar Canada. Tunnetaan parhaiten The Warriors -elokuvaan perustuvasta pelistään. Cfx.re 2016 2023 FiveM- ja RedM-projektien kehitystiimi === Entiset studiot === Logo Nimi Sijainti Perustettu Hankittu (osaksi Rockstaria) Lakkautettu Muuta Rockstar Vancouver Vancouver, Kanada 1998 2002 2012 Tunnettiin aiemmin nimellä Barking Dog Studios. Studio loi PlayStation 2 -version pelistä Canis Canem Edit ja kehitti Max Payne- pelisarjan kolmannen osan nimeltä Max Payne 3. Yhdistyi Rockstar Toronton kanssa. Rockstar Vienna Wien, Itävalta 1993 2003 2006 Tunnettiin aiemmin nimellä Neo Software, suljettiin toukokuussa 2006. Käänsi Max Payne-pelisarjan konsoleille ja loi suurimman osan Manhunt 2 -pelistä ennen sulkemista. == Aiheesta muualla == * Profiili MobyGamesissä *Rockstar Gamesin viralliset sivut Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Diotima

Diotima on merkittävässä osassa Platonin dialogissa Pidot. Siinä Sokrates sanoo, että Diotima oli mantineialainen näkijä ja papitar, joka oli hänen nuoruudessaan opettanut hänelle ”rakkauden filosofiaa”. Sokrates sanoo myös, että Diotima onnistui taivuttelemaan jumalat viivyttämään Ateenaa riivannutta ruttoa kymmenen vuotta. Vaikka monet Platonin teoksissa esiintyvät henkilöt ovatkin historiallisia henkilöitä, suurimman osan historiallisuutta ei yleensä edes epäillä, paitsi Diotiman. Häneen ei ole viittauksia dialogin ulkopuolella. Platon saattoi olla niin vaikuttunut Aspasian, Perikleen rakastajattaren, älystä ja sukkeluudesta, että halusi kenties perustaa Diotiman hahmon tähän. Diotiman nimeä on usein käytetty filosofisissa hankkeissa, lehdissä, esseissä ja niin edelleen. Merkittävimpänä sitä on käyttänyt nimimerkkinään 1700-luvulla elänyt Susette Borkenstein Gontard, pankkiiri J. F. Gontardin vaimo. Borkenstein Gontard innoitti saksalaista runoilijaa Friedrich Hölderliniä kirjoittamaan runollisen tai enemmänkin filosofisen romaanin Hyperion, joka julkaistiin 1797-1799. Romaanissaan Hölderlin antoi rakkaalleen nimen Diotima, ja tätä käytettiin myös parin kirjeenvaihdossa. Uskotaan yleisesti, että Hölderlinin rakkaus ajoi hänet lopulta mielisairauteen ja kuolemaan. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Lindemann, Kate (toim.): Diotima of Mantinea Women Philosophers Luokka:Antiikin kreikkalaiset
Käsityöläinen

Käsityöläinen on ammattilainen, joka valmistaa tai luo aineellisia esineitä osittain tai kokonaan käsin. Nämä esineet voivat olla toiminnallisia tai tiukasti koristeellisia, esimerkiksi huonekaluja, koristetaidetta, veistoksia, vaatteita, elintarvikkeita, taloustavaroita tai työkaluja ja mekanismeja, kuten kellosepän käsintehty kellokoneisto. * Luokka:Taidealan ammatit
Käsiteollisuus

Käsiteollisuus on tuotanto- tai muuta toimintaa, usein pienimittaista, jossa ammatinharjoittaja (apulaisineen) tavallisesti tekee työn alusta loppuun.Kielitoimiston sanakirja 1980-luvulla kotiteollisuutta luotsattiin yrittäjämäisempää suuntaan käsiteollisuudeksi. Määrääväksi tekijäksi muodostui tuotteen laatu. Jo vuosisadan alussa käsiteollisuus käsitteenä ulottui kaupungistuvan yhteiskunnan kaikille alueille, kun taas kotiteollisuus viittasi siihen ympäristöön, missä työtä ennen tehtiin – kotona. Tällä hetkellä kotiteollisuuden ja käsiteollisuuden voidaan katsoa tarkoittavan samaa asiaa. Käsiteollisuudeksi määritellään pääasiassa käsityövälinein harjoitettava tuotantomuoto vastakohtana koneistetulle suurteollisuudelle. Nykyisin käsityö sanana kattanee myös käsiteollisuuden. ==Lähteet== Luokka:Kotiteollisuus
Aleksandr Tihonov

Aleksandr Ivanovitš Tihonov (, s. 2. tammikuuta 1947) on venäläinen ampumahiihtäjä ja nelinkertainen olympiavoittaja. Tihonov voitti kultamitalinsa samasta lajista, eli miesten ampumahiihtoviestistä, vuoden 1968, 1972, 1976 ja 1980 talviolympialaisista. Hän oli ensimmäinen urheilija, joka voitti talviolympialaisissa saman lajin neljä kertaa peräkkäin. Tihonovin ainoa henkilökohtainen olympiamitali tuli Grenoblessa 1968, kun hän hiihti hopealle 20 km:llä. Tihonov on yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä ampumahiihtäjistä. Viiden olympiamitalin rinnalla hänellä on 17 mitalia maailmanmestaruuskisoista. Näistä 11 on kultaisia. Tihonov valittiin vuonna 2002 Kansainvälisen ampumahiihtoliiton (IBU) varapresidentiksi. ==Aiheesta muualla== *Tihonovin profiili KOK:n sivuilla *Aleksandr Tikhonov Sports Reference LLC. Luokka:Neuvostoliittolaiset ampumahiihtäjät Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hyperkalvinismi

Hyperkalvinismi on yksi kristinuskon protestanttisista suuntauksista. Hyperkalvinismi syntyi kalvinistisessa traditiossa Englannissa 1700-luvun puolessavälissä. Hyperkalvinismin tunnetuimpia edustajia olivat Joseph Hussey (k. 1726), Lewis Wayman (k. 1764) ja John Brine (k. 1765). Hyperkalvinismi on protestanttisen teologian haara, joka kieltää ihmisten yleismaailmallisen velvollisuuden uskoa Kristukseen heidän sielujensa pelastukseksi. Hyperkalvinismia voidaan pitää kalvinismin suuntauksena, vaikkakin sillä on kalvinismin kanssa suuria näkemyseroja. == Aiheesta muualla == * Hyper- Calvinism * A Primer on Hyper-Calvinism * soli Deo gloria - Kirjoituksia *Shawn, Ian (2013) Luokka:Kalvinistinen teologia Luokka:Kalvinismin historia
Kari K. Laurla

Kari K. Laurla (27. heinäkuuta 1943 Helsinki – 10. helmikuuta 2006 Sysmä) oli suomalainen heraldikko ja taiteilija. Hän kiinnostui heraldiikasta 1950-luvulla ja perusti vuonna 1970 Liehuvat värit -nimisen heraldiikkalehden sekä suunnitteli lukuisia yhdistysten ja yhteisöjen tunnuksia ja lippuja. Laurla kuoli äkilliseen sairaskohtaukseen 10. helmikuuta 2006 62-vuotiaana. Hän oli vakaumukseltaan katolinen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset heraldikot Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Johannes ja Pirkale

__NOTOC__ Johannes ja Pirkale (ranskaksi Johan et Pirlouit) on sarjakuva, jonka loi belgialainen sarjakuvapiirtäjä Peyo (Pierre Culliford) vuonna 1952. Sarjakuva ilmestyi belgialaisessa Le Journal de Spirou -lehdessä. Tarinat julkaistiin albumeina, joita ehti ilmestyä 13 kappaletta ennen Peyon kuolemaa. Johannes ja Pirkale seikkailevat keskiajan Euroopassa. Johannes on kuninkaan uskollinen palvelija ja hänellä on apurinaan lyhyenläntä, kiivasluontoinen Pirkale, joka ratsastaa vuohella nimeltä Esmeralda. Vuonna 1958 tarinassa Kuusistrumffinen huilu ilmestyivät sivuhahmoiksi pienet siniset strumffit (schtroumpfs), jotka saivat pian oman sarjakuvansa. == Historia == Johannes ja Pirkale oli Peyon suosikkisarja ja hän piirsi sitä itse ilman studionsa apua. Suomalaisille lukijoille Johannes ja Pirkale sekä strumffit tulivat tutuiksi sarjakuvalehdistä Ruutu ja Non Stop. Non Stopin kannessa oli lehden logon vieressä kuva Pirkaleesta Esmeraldan selässä. Strumffeista on Suomessa käytetty myös nimityksiä muffet ja smurffit. Johanneksen ja Pirkaleen seikkailuja ovat Peyon kuoleman jälkeen jatkaneet muut Studio Peyon kirjoittajat ja piirtäjät. Yvan Delporte, Thierry Culliford ja Alain Maury on merkitty tekijöiksi suomeksikin julkaistuihin albumeihin Korpin lauma (Semic 1995, La horde du Corbeau 1994) ja Rotkovuoren trubaduurit (Semic 1996, alk. Les troubadours de Roc à Pic 1995). Albumeja on ilmestynyt edelleen lisää. == Peyon Johannes ja Pirkale -albumit == # Le château de Basenhau 1954 # Le maitre de Roucyboeuf 1954 # Le lutin du bois aux roches 1955 # La pierre de lune 1956 # Le serments des Vicking 1957 # La source des Dieux 1957, Jumalten lähde (Non Stop 6-8/1976) # La fleche noire 1959, Musta nuoli (Non Stop 3-6/1977, albumi Otava 1979) # Le sire de Montrésor 1960, Aarnihovin valtias (Ruutu 1-9, 1975) # La flute a six schtroumphfs 1960, Kuusistrumffinen huilu (Ruutu 23-29/1975, albumi Otava 1977) # La guerre des sept fontaines 1961, Seitsemän Lähteen sota (Non Stop 23-25/1976, albumi Otava 1978, uusi painos 2009) # L'anneau des Castellac 1962, Järvilinnan sormus (Non Stop 20-22/1977, albumi Otava 1979) # Le pays maudit 1964, Strumffien maa (Non Stop 5-10/1975, albumi Otava 1978) # Le sortilège de Maltrochu 1970, Sysivuoren kirot (Ruutu 5-16 1974, albumi Otava 1977) == Flauryn Johannes ja Pirkale -albumit == #14: La horde du corbeau 1994 #15: Les troubadours de Roc-à-Pic 1995 #16: La nuit des sorciers 1998 #17: La Rose des sables 2001 == Aiheesta muualla == * Johannes ja Pirkale. Kimmo Lakoman sarjakuvasivut. * Johan et Pirlouit . Dupuis. Luokka:Belgialainen sarjakuva Luokka:Fantasiasarjakuvat Luokka:Sarjakuva-albumisarjat Luokka:Sarjakuvahahmot
Etiketti

Etiketti (< muinaisransk. estiquette, 'lappu') on käyttäytymissäännöstö, joka ohjaa yksilöiden käytöstä ja toimintaa sosiaalisissa tilanteissa. Etiketti voi syntyä eettisistä normeista, tai toisaalta se voi olla puhtaasti muodin ja kulttuurin sanelema. Etiketti antaa kehykset ihmisten vuorovaikutukselle yhteiskunnan tai muiden sosiaalisten ryhmien sisällä ja helpottaa ihmisten kanssakäymistä. Tietyissä tilanteissa, kuten yritysmaailmassa tai arvokkaissa juhlissa, käytetään omia erityisetikettejä. Uusia käyttäytymissääntöjä on syntynyt ohjaamaan toimintaa esimerkiksi internetissä. Eri tilanteissa käytetään erilaisia etikettejä: * Pukeutumisetiketti ohjaa ihmisten pukeutumista erilaisissa tilanteissa, joista tyypillisimpiä ovat juhlat ja muut arvokkaat tilaisuudet. * Käyttäytymisetikettiin kuuluvat säännöt, jotka ohjaavat muun muassa tervehtimistä, esittelyä, puhuttelua ja keskustelua. * Ruokailuetiketti tarkoittaa ruokaillessa noudatettavia käytöstapoja, ruokien syömistapoja ja aterioiden kulkua koskevia sääntöjä. Etenkin länsimaissa noudatetaan ranskalaista etikettiä. * Liike-elämän etiketti eli bisnesetiketti ohjaa ihmisten käyttäytymistä yritysmaailmassa. Etikettiin voidaan lukea yritystilaisuuksissa, kokouksissa, työpaikoilla ja yritysviestinnässä noudatettavat käytössäännöt ja liikesuhteiden normisto. * Juhlaetiketti * Netiketti tarkoittaa internetin etikettisääntöjä. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * * * * * * == Aiheesta muualla == * Pukeutumisetikettiopas. * Käytöstavat ja etiketti. Arlainstituutti. * Tiina Metso: Tavoistaan teekkari tunnetaan. Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunta 2001. (PDF) * Vanhat ajat: Etiketti. Kotiliesi. * Luokka:Systeemit Luokka:Ihmisen toiminta Luokka:Säännöt Luokka:Perinteet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Jörgen Jönsson

Jörgen Jönsson (s. 29. syyskuuta 1972 Ängelholm, Ruotsi) on pelaajauransa lopettanut ruotsalainen jääkiekkoilija ja kautta aikain ensimmäinen jääkiekkoilija, joka on kyennyt samana vuonna voittamaan olympiakullan, MM- kullan sekä kansallisen sarjan kultamitalin. Tähän hän ylsi 2006. Uransa viimeisen kauden Jönsson pelasi Ruotsin Elitserienissä Färjestadissa 2008–2009. Jönssonin veli Kenny Jönsson on myös entinen jääkiekkoilija. ==Ura== ===Elitserien 1990–1999=== Jönsson aloitti uransa Rögle BK:ssa, jossa pelasi Allsvenskan-tasolla, kunnes seura nousi Ruotsin pääsarjaan Elitserieniin. Röglen pudottua taas Allsvenskaniin, Jönsson siirtyi Karlstadiin pelaamaan Färjestad BK:ssa. Jönsson torjui näin Röglen yrityksen tulla myydyksi Malmö IF:ään. Färjestadissa Jönssonista tuli nopeasti joukkueen avainpelaaja. ===National Hockey League 1999–2000=== Calgary Flames varasi Jönssonin NHL:n varaustilaisuudessa numerolla 227 vuonna 1994. Flames ei kuitenkaan koskaan tehnyt sopimusta Jönssonin kanssa ja myi oikeutensa häneen New York Islandersille kesällä 1998. Jönsson solmi sopimuksen Islandersin kanssa kaudelle 1999–2000. Kesken kauden Islanders myi hänet Mighty Ducks of Anaheimiin, jossa hän pelasi loppukauden. Yhteensä Jönsson pelasi kaudella 81 ottelua ja teki 12 maalia ja antoi 19 maalisyöttöä. Jönssonin perhe ei kuitenkaan viihtynyt Pohjois-Amerikassa, joten Jönsson irtisanoi sopimuksensa ja muutti takaisin Karlstadiin. ===Takaisin Elitserieniin 2000–2009=== Palattuaan Ruotsiin, Jönsson teki jälleen sopimuksen Färjestad BK:n kanssa. Färjestadissa hän pelasi uransa loppuun asti. ===Maajoukkueura=== Helmikuussa 2007 Jönsson ohitti Euro Hockey Tourin turnauksessa Jonas Bergqvistin kaikkien aikojen ruotsalaisena maajoukkuepelaajana esiinnyttyään 273. kertaa Tre Kronorin vahvuudessa. Tuolloin hän oli tehnyt maajoukkueelle 50 maalia ja antanut 52 maalisyöttöä. Keskushyökkääjä Jönsson on saavuttanut kaksi olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta. Jörgen Jönsson oli maajoukkueen kapteeni silloin, kun Ruotsin suuret NHL-tähdet eivät olleet käytettävissä. == Saavutuksia ja palkintoja == * olympialaisissa 1994 (kultaa), 1998, 2002, 2006 (kultaa) * Ruotsin mestaruus 1997, 1998, 2002, 2006 ja 2009 (Färjestads BK) * Guldpucken (Ruotsin vuoden pelaaja) 1997 * maailmanmestaruuskisoissa 1994 (pronssia), 1997 (hopeaa), 1998 (kultaa), 1999 (pronssia), 2000, 2001 (pronssia), 2002 (pronssia), 2003 (hopeaa), 2004 (hopeaa), 2005, 2006 (kultaa) * maailmancupissa 2004 * Kautta aikain eniten pisteitä (123), maaleja (49) ja otteluita (163) Elitserienin pudotuspeleissä. * IIHF:n Kunniagallerian jäsenyys 2019 * Färjestad BK on jäädyttänyt Jönssonin pelinumeron 21. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Legends of Hockey: Jörgen Jönsson Luokka:Ruotsalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Ruotsalaiset olympiavoittajat Luokka:Calgary Flamesin varaamat pelaajat Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kari Leppänen

Kari Tapio Leppänen (s. 1945 Helsinki) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä. Hän on piirtänyt sarjakuvia Hevoshulluun ja Mustanaamioon. Hänen omia sarjakuviaan ovat sci-fi-aiheiset Achilles Wiggen ja Xellana. Mustanaamio-tarinoiden lisäksi hän piirsi Tony De Paulin käsikirjoittaman Tuhon tietokone -sarjan. Sarjis-lehdessä Leppäsen nimimerkki oli Oskar. Hän ei pitänyt nimimerkki- ideasta, jonka Sarjiksen päätoimittaja Veikko Savolainen oli keksinyt. Ensimmäinen Leppäsen piirtämä Mustanaamio-tarina ”Väärä prinssi” (käsikirjoitus Norman Worker) ilmestyi Mustanaamiossa 11/1979. Leppäselle myönnettiin Suomen sarjakuvaseuran Puupäähattu-palkinto vuonna 1985. Leppänen ei ottanut palkintoa vastaan ja perusteli lyhyesti vastaussähkeessä kieltäytymisen pilanpäiten sillä, ettei hattu sovi hänen profiiliinsa. Hän oletti, että palkinto annettaisiin automaattisesti jollekin toiselle. Tuolloin Helsingin Sanomissa tehtiin tulkintoja, että kyseessä oli jonkinlainen protesti sen vuoksi, ettei Suomessa elä sarjakuvien piirtämisellä. Leppänen itse on kiistänyt tämän. Leppänen ei myöskään omien sanojensa mukaan perustellut alun perin kieltäytymistä sillä, ettei edes tee suomalaista sarjakuvaa. Palkintoa ei myönnetty kolmeen vuoteen tämän jälkeen.Kari Leppänen: Puupäähattuskandaali (jutussa myös lehtileike HS, 1985). Luettu 18.5.2020. == Bibliografiaa == * Aurinkoalus : Sarjis-lehden sarjakuvat vuosilta 1972-74. Arktinen Banaani 1997. ISBN 9529809158. * Kloonien sota. Arktinen Banaani 1997. ISBN 9529809115. * Demonia. Artinen Banaani 1995. ISBN 9529809042. * Mustanaamio- ja Fantomen-lehdissä vuodesta 1979 ** n. 100 Mustanaamio-sarjakuvatarinaa, Achilles Wiggen, Rennes-Le-Chteâun aarre, Tuhon tietokone ja yhden tai kahden osan kokonaisuuksina Genesis, Starstriker -paholaisplaneetta, Trellos - kielletty planeetta, Viimeinen alus maapalloltaJuha Tynninen: TEKIJÄINDEKSI: Leppänen, Kari . Tynninen.mbnet.fi - Mustanaamio-indeksi. Luettu 18.5.2020. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kari T. Leppäsen kotisivut Luokka:Suomalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Mustanaamio Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taustahäly

Taustahäly on signaalin ohessa välittyviä kohteeseen kuulumattomia ääniä. Äänityksissä taustahäly on taustakohinaa. Taustahälyn suhdetta signaaliin sanotaan signaali-kohina -suhteeksi (s/n-ratio). Taustahälyä on esimerkiksi tehtaan koneiden äänet. Taustahälyä on ihmisjoukon puheensorina, joka vaikeuttaa toisen henkilön puheen kuuntelemista. Taustahälyä voivat olla kotona aukiolevat vastaanottimet, lasten äänet yms. Luokka:Äänentoistotekniikka
Paavola

Paavola tarkoittaa seuraavia: ==Maantieteelliset== *Paavola, entinen Suomen kunta Pohjois-Pohjanmaalla *Paavola, entinen Ruukin kunnan taajama (aikaisemmin vuoden 1973 alussa lakkautetun Paavolan kunnan kuntakeskus), nykyisin Siikajoen kunnan taajama. *Paavola, Forssan kaupunginosa *Paavola, Hyvinkään kaupunginosa *Paavola, Kaustisen kylä *Paavola, Lahden kaupunginosa *Paavola, Myrskylän Myrskylänkylän kylä *Paavola, Salon kylä *Paavola, Lapuan kylä == Henkilöitä == *Aimo Paavola (1928–1999), pesäpalloilija *Eliisa Paavola (s. 1976), taidemaalari *Eero Paavola (1916–2003), opettaja, koulun- ja opistonjohtaja, metsäneuvos *Erkki Paavola (1903–1983), radiotoimittaja ja Vapaamielisten liiton kansanedustaja *Frans Vilho Paavola (1875–1910), Turun Sanomien toimitussihteeri ja päätoimittaja *Jari Paavola (s. 1960), jääkiekkomaalivahti *Johan Gustaf Paavola (1848–1887), juristi ja Tornion pormestari *Johannes Paavola (1894–1961), taidemaalari ja kuvaamataidon opettaja *Jouko Paavola (1909–1972), teatterinjohtaja ja ohjaaja *Jouko Paavola (1942–2016), sellisti ja sellopedagogi *Juppo Paavola (1974–2024), rumpali *Jyrki Paavola (s. 1944), freelance-toimittaja, muusikko, sarjakuvien tekstittäjä ja ravintolayrittäjä *Lauri Paavola (1906–1988), everstiluutnantti *Maija-Leena Paavola (s. 1956), eduskunnan pääsihteeri vuodesta 2016 *Martti Paavola (1898–1990), säveltäjä ja pianopedagogi *Martti Paavola (1898–1992), sähkötekniikan professori *Matias Paavola (s. 1994), jalkapalloilija *Matti Paavola (1786–1859), rukoilevaisuusliikkeen vaikuttaja *Mauno Paavola (s. 1942), virkamies ja yritysjohtaja, energianeuvos *Mikko Paavola (s. 1998), seiväshyppääjä *Minna Paavola (s. 1984), kuulantyöntäjä ja kiekon- ja moukarinheittäjä *Onni Paavola (1916–1974), pesäpalloilija ja kauppaneuvos *Paavo J. Paavola (1935–2021), varatuomari ja valtakunnansovittelija 1971–1979 *Pekka Paavola (1933–2023), Tampereen kaupunginjohtaja 1969–1985 ja oikeusministeri 1972 *Pentti Paavola (1923–2020), Haminan palloilijoita edustanut pesäpalloilija *Pentti Paavola (1930–2020), Jyväskylän Kiriä edustanut pesäpalloilija *Petteri Paavola (s. 1992), näyttelijä *Raimo Paavola (1933–2006), taidemaalari ja taidegraafikko *Raimo Paavola, Kenraali Vahva, suomalainen muusikko, Portion Boys -yhtyeen jäsen *Rodney Paavola (1939–1995), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija *Sami Paavola, taikuri *Satu Paavola (s. 1970), näyttelijä ja televisiojuontaja *Silja Paavola (s. 1956), Suomen lähi- ja perushoitajaliitto SuPerin puheenjohtaja *Tommi Paavola (s. 1965), jalkapalloilija *Tonja Paavola (s. 1977), jalkapalloerotuomari *Veli-Erkki Paavola (s. 1967), raviohjastaja *Vesa Paavola (s. 1947), tietokirjailija ja kolumnisti *Väinö Paavola (1882–1953), opettaja, päätoimittaja ja kirjakauppias Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Gisela (Itävalta)

Gisela Louise Marie (12. kesäkuuta 1856 – 27. heinäkuuta 1932) oli Itävallan arkkiherttuatar ja Itävalta-Unkarin viimeisen keisarin Frans Joosefin tytär. Gisela oli Frans Joosefin ja Baijerin prinsessa Elisabetin toinen yhteinen lapsi. Kuten hänen vanhemmat sisaruksensa, Giselan kasvatti hänen isoäitinsä, Itävallan arkkiherttuatar ja Baijerin prinsessa Sophie. Gisela meni vain 15-vuotiaana naimisiin Baijerin prinssi Leopoldin kanssa. Giselasta tuli ensimmäistä kertaa isoäiti vain 36-vuotiaana, paljon ennen kuin hän oli suunnitellut. Gisela kuoli Baijerin pääkaupungissa Münchenissä 27. heinäkuuta 1932 ja hänet on haudattu Müncheniin Mikaelin kirkkoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Itävallan kuninkaalliset Luokka:Habsburgin hallitsijasuku Luokka:Vuonna 1856 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Sue Harrison

Sue Harrison (s. 1950) on yhdysvaltalainen kirjailija, jonka teokset kuvaavat alkuperäiskansojen elämää esihistoriallisella ajalla Amerikan pohjoisilla alueilla. Sue Harrison on kotoisin Michiganista. Kouluaikoinaan hän opiskeli englannin kieltä ja kirjallisuutta. Hän innostui tutkimaan alkuperäiskansoja ja päättikin ryhtyä opiskelemaan kuutta Amerikan alkuperäiskieltä. Lisäksi hän opiskeli arkeologiaa, antropologiaa ja maantiedettä. Hän on saavuttanut kirjoillaan valtavan suosion. Harrison kirjoittaa kirjojaan asiantuntevasti ja uskottavasti. Häntä onkin kiitetty siitä ja myös kerronnan elävyydestä. Hänen kirjojaan on ilmestynyt 18 maassa Euroopassa ja Aasiassa. == Teoksia == Ensimmäiset ihmiset -trilogia: # Äiti maa, isä taivas (Mother Earth, Father Sky, 1990) # Sisar kuu (My Sister the Moon, 1992) # Veli tuuli (Brother Wind, 1994) Tarinankertoja-trilogia: # Jokien laulu (Song of the River, 1998) # Tuulten viesti (Cry of the Wind, 1998) # Tähtien kutsu (Call Down the Stars, 2001) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://sueharrison.com/ Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Paleofiktion kirjoittajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Soundclash

Soundclash on Jamaikalta lähtöisin oleva sound systemien välinen mittelö tai kilpailu, jossa yleisö valitsee esiintyvien sound systemien joukosta suosikkinsa. Soundclashissa mitellään siitä, kuka pystyy omilla dubplateillaan ja viihdytystaidoillaan voittamaan yleisön puolelleen. Dubplatet eli spesiaalit ovat sound systemille teetettyjä erikoisversioita suosittujen jamaikalaisartistien kappaleista, joiden sanat on yleensä muutettu muotoon, jossa omaa soundia kehutaan ja vastapuolen soundeja taas väheksytään. Clasheissa soitetaan tyypillisesti pelkkiä dubplateja samaan tapaan kuin sound systemit soittavat normaalitilanteessa äänilevyjä sillä erolla, että mikrofonimiehet juontavat tilaisuutta huomattavasti aggressiivisemmin ottein kehottaen yleisöä nostamaan oman soundin voittajaksi ja usein myös piikitellen tai väheksyen muita osallistuvia sound systemejä. Voittaja ratkaistaan tyypillisesti `dub-fi-dubilla` eli viimeiseksi kilpailuun jääneet kaksi soundia soittavat vuorotellen dubplate -spesiaaleja ennalta sovitun määrän. Jo soitettuja kappaleita ei clashissa sovi soittaa uudestaan. Yleisö ratkaisee voittajan pitämällä ääntä, huutamalla, soittamalla torvia yms. Yleisön kanssa kommunikointi on siis voittajaksi tahtovalle ensiarvoisen tärkeä taito hyvien spesiaalien lisäksi. Soundclash – kulttuuri on suhteellisen uusi ilmiö Pohjoismaissa mutta kulttuuri on ollut kovassa kasvussa viime vuosien aikana reggaen suosion mukana. Ruotsissa ja Suomessa on syntynyt kymmeniä sound systemejä jotka osallistuvat clasheihin ja viihdyttävät reggaeyleisöä tansseissaan säännöllisesti. Yleisönä olevalle soundclash eroaa perinteisistä tansseista / keikoista merkittävällä tavalla; illan intensiteetti ja energia ovat todella korkealla ja yleisön reaktiot soundeihin ovat ratkaisevassa asemassa. Ensimmäinen valtakunnallinen soundclash Suomessa järjestettiin joulukuussa 2004. Voiton vei Komposti. 2005 voiton vei turkulainen MPV ja 2006 pokaali palasi Kompostille. Luokka:Reggae