EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lyhytnokkahanhi

Lyhytnokkahanhi (Anser brachyrhynchus) on arktinen hanhilaji, jota tavataan muutolla myös Suomessa, usein muiden hanhien parvissa. == Koko ja ulkonäkö == Lajilla on harmahtavanruskea höyhenpeite, siniharmaa siipien yläpinta ja vaaleanpunaiset jalat. Pyrstön yläpinnan tumma kärkivyö on hailakka ja kapeahko, valkoista sen on kärjessä enemmän kuin sukulaislajeilla. Tumma, lyhyt nokka, jonka tyvessä ohut valkea raita ja keskellä vaaleanpunainen täplä. Pituus on 60–70 cm, siipien kärkiväli 120 cm, paino 2,5–3,5 kg. Vanhin tavattu yksilö on ollut 22 vuoden ikäinen. Lyhytnokkahanhen kuvaili tieteelle ranskalainen eläintieteilijä Louis Antoine François Baillon. == Levinneisyys == Lyhytnokkahanhi pesii Grönlannissa, Islannissa ja Huippuvuorilla. Se talvehtii Isossa-Britanniassa, Saksassa ja Tanskassa. Suomessa se on säännöllinen läpimuuttaja. Maailman populaation koko on noin 280 000 yksilöä. Uusien muuttoreittien syntymisen seurauksena lyhytnokkahanhihavaintojen määrä on ollut Suomessa kasvussa, ja muun muassa Pohjanmaalla lajia tavataan keväisin jopa kymmenien tai satojenkin lintujen parvina. Syksyiset määrät syys-lokakuussa ovat kevättä pienempiä. Lyhytnokkahanhia tavataan Suomessa usein myös muiden muuttavien hanhiparvien mukana. Harhaan menneitä yksilöitä on löytynyt muutaman kerran Pohjois-Amerikassa Itä-Kanadassa. == Elinympäristö == Lyhytnokkahanhia tavataan usein voimilla rannoilla, ja Islannin seudulla erityisesti jäähtyneillä laavakentillä. == Lisääntyminen == Lyhytnokkahanhen pesä on maassa, ja valkoisia munia on noin 3–7 (yleisimmin 4 tai 5). Naaras hautoo munia 25–28 päivää. Lyhytnokkahanhen poikaset oppivat lentämään noin 56 vuorokauden kuluttua kuoriutumisestaan. == Ravinto == Syö vihreitä kasvinosia. Lyhytnokkahanhi laiduntaa parvina kuten muutkin hanhet. Talvehtimisalueilla se syö etenkin viljan orasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *LuontoPortti: Lyhytnokkahanhi (Anser brachyrhynchus) *ITIS: Anser brachyrhynchus Luokka:Hanhet
Sinisiipitavi

Sinisiipitavi (Spatula discors) on pieni sorsalintu. == Ulkonäkö ja koko == Sinisiipitavilla on siniharmaa pää, jossa on silmän edessä valkea raita. Lajilla on vaaleanruskea vartalo, valkea läikkä pyrstön tyvessä ja musta pyrstö. Siipiläikkä on sininen. Lennossa sinisiipitavi räpyttää siipiään kiivaasti. Pituus on 35–41 cm, siipien kärkiväli 65 cm ja paino 260–410 g. == Levinneisyys == Sinisiipitavi pesii Pohjois-Amerikan pohjois- ja keskiosissa ja muuttaa Keski- ja Etelä-Amerikkaan aina Chileen ja Argentiinaan asti. Euroopassa sitä tavataan tarhakarkulaisena tai muuttoretkien harhailijoina. Suomessa sinisiipitavi on äärimmäisen harvinainen harhailija. Ensimmäinen havainto tehtiin keväällä 1972 Siuntion Störsvikissä. Vuoteen 2019 mennessä lajista olitiin tehty 22 havaintoa. == Lisääntyminen == Sinisiipitavi munii 6–15 munaa, jotka painavat noin 30 grammaa. == Ravinto == Sinisiipitavi syö kasveja sekä jonkun verran vesihyönteisiä ja kotiloita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Lapasorsat
Ruskosotka

Ruskosotka (Aythya nyroca) on pienikokoinen ja tumma sorsalaji. Lajin nimesi Johann Anton Güldenstädt vuonna 1770. == Ulkonäkö ja koko == Ruskosotka muistuttaa tukkasotkaa, mutta tukkasotkan mustat alueet ovat ruskosotkalla punertavanruskeat. Ruskosotkan alaperä on tukkasotkasta poiketen kuitenkin puhtaan valkoinen, kylki ei ole vaalea eikä päässä ole töyhtöä. Valkoinen silmä erottuu selvästi tummasta päästä. Naaras on koirasta tummempi. Pituus on 40–46 cm, siipien kärkiväli 65 cm ja paino 400–700 grammaa. Ruskosotka ei juurikaan ääntele. == Levinneisyys == Ruskosotkan esiintymisalue on varsin hajanainen. Se pesii usealla erillisellä alueella Itä- ja Etelä-Euroopassa, Länsi- ja Etelä-Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa. Maailman populaation koko on noin 163 000–257 000 yksilöä. Ruskosotkan populaatio on pienentynyt sopivien vesistöjen kuivatuksen ja metsästyksen takia, ja se on uhanalaisuusluokituksessa silmälläpidettävä laji. Ruskosotka muuttaa talveksi vähän etelämmäksi pesimäalueiltaan. Suomessa laji on lähes vuosittainen suurharvinaisuus huhti–kesäkuussa. Se oli tavattu Suomessa 24 kertaa vuoteen 2022 mennessä; ensimmäisen kerran 15. toukokuuta 1959 Porvoossa,Rariteettikomitea ja viimeksi huhti-elokuussa 2022 Salossa. == Elinympäristö == Ruskosotka elää suorannoilla sekä rehevillä ja matalilla järvillä ja merenlahdilla. == Lisääntyminen == Ruskosotka munii kerralla 6–14 munaa rantaruovikossa olevaan pesään. Naaras hautoo 25-27 vuorokautta. == Ravinto == Ruskosotka syö vesikasveja, hyönteisiä ja pikkukaloja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Sotkat
Pilkkaniska

Pilkkaniska (Melanitta perspicillata) on iso pohjoisamerikkalainen sorsalintu. == Koko ja ulkonäkö == Pilkkaniskalle on tyypillistä kömpelö vartalonmuoto ja iso nokka. Koiras on muuten musta, mutta niskassa on vaaleampia läikkiä. Naaras taas on ruskehtava. Yksilön pituus on tavallisesti 46–55 cm, siipien kärkiväli 90 cm ja paino 800 – 1 200 g. == Levinneisyys == Pilkkaniska pesii Kanadassa sekä Alaskassa ja talvehtii Yhdysvaltojen pohjoisosien rannikoilla. Osa pilkkaniskoista muuttaa talveksi Britteinsaarille, ja osa näistä harhautuu Skandinaviaan. == Elinympäristö == Pilkkaniska viihtyy parvissa rannikolla. == Lisääntyminen == Pesä on maassa lähellä rantaa. Tavallisesti pesä vuorataan untuvalla ja siihen tehdään 5–9 munaa. == Ravinto == Ravinnokseen pilkkaniska käyttää äyriäisiä ja nilviäisiä. == Lähteet == Luokka:Sorsat
Punakaulahanhi

Punakaulahanhi (Branta ruficollis) on uhanalainen hanhi, joka käy Suomessa harvoin arktisen massamuuton hanhiparvien joukossa. == Koko ja ulkonäkö == Pienikokoinen hanhi. Musta selkä ja siivet, valkea raita kyljessä, ruosteenpunainen rinta ja poski. Pituus on 55 cm, siipien kärkiväli 122 cm ja paino 1–1,5 kg == Levinneisyys == Pesii Siperiassa, talvehtii Kaakkois- Euroopassa. Maailmanlaajuisesti uhanalainen laji. Suomessa tavataan muutama yksilö vuodessa hanhien päämuuton aikaan toukokuun lopulla ja syys–lokakuussa. == Elinympäristö == Punakaulahanhi suojautuu naalien hyökkäyksiltä pesimällä lähellä petolintuja. == Lisääntyminen == Naaras munii kesäkuussa 6–7 munaa, joita hautoo 23–25 vuorokauden ajan. == Ravinto == Muiden hanhien lailla punakaulahanhi laiduntaa mehevää ruohoa ja syö siemeniä, myös viljaa. Poikasia se ruokkii hyönteisillä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *LuontoPortti: Punakaulahanhi (Branta ruficollis) *ITIS: Branta ruficollis Luokka:Hanhet Luokka:Uhanalaiset linnut
Mehikasvi

Mehikasvi eli sukkulentti on kserofyytti eli pitkäaikaiseen kuivuuteen sopeutunut kasvi, jolla on suuret vesisolukot, pieni haihtumispinta-ala ja paksu päällyskalvo. Mehimäisen osan perusteella mehikasvit voidaan jakaa mehivartisiin eli varsisukkulentteihin (muun muassa kaktus- ja tyräkkikasvit) ja mehilehtisiin eli lehtisukkulentteihin (muun muassa maksaruohot ja agaavet) kasveihin. Vaikka kaikki kasvit pystyvät varastoimaan lehtiinsä vettä tietyssä määrin, ovat mehikasvit erikoistuneet siihen parhaiten, ja niinpä ne selviävät kuivissa olosuhteissa, missä on vain vähän muita kasveja kilpailemassa elintilasta ja vähän kasvinsyöjäeläimiä. Eräillä mehikasveilla lehdet ovat suhteellisen suurikokoiset ja karvan peittämät, jotta ne voivat kerätä mahdollisimman paljon kosteutta aamukasteesta. Etenkin kaktuksilla ja monilla tyräkkikasveilla lehdet ovat kehittyneet piikeiksi, jotka haihduttavat erityisen vähän vettä ja suojaavat kasvia janoisilta eläimiltä. Niille on kehittynyt yhteyttävä mehivarsi. Monet mehikasvit ovat niin sanottuja CAM- kasveja (CAM = Crassulacean acid metabolism), jotka liiallisen haihtumisen estämiseksi pitävät ilmarakonsa kiinni päivällä. Yöllä ilmaraot avautuvat, jolloin kasvi ottaa sisään hiilidioksidia ja varastoi sen solunesterakkulaan omenahapoksi, josta jälleen päivällä vapautuu hiilidioksidi yhteyttämistä varten. Tämän vuoksi kasvi on öisin hapan ja muuttuu neutraaliin tai jopa emäksiseen suuntaan päivän tullessa. Hiilidioksidimäärä, jonka kasvi pystyy varastoimaan solunesterakkulaan, on kuitenkin suhteellisen pieni. Tästä syystä CAM-kasvien yhteyttämisen määrä jää melko vähäiseksi. Heimo Mehikasvilajien määrä Mehimäinen osa Mehikasvilajien levinneisyys Esimerkkisukuja ja -lajeja kaktuskasvit (Cactaceae) 1860 varsi Pohjois-, Väli- ja Etelä-Amerikka lähes kaikki kaktukset maksaruohokasvit (Crassulaceae) 1300 lehti maailmanlaajuinen maksaruohot, mehitähdet, paunikot päivikkikasvit (Aizoaceae) 1200(–1900) lehti Afrikan eteläosa kivikukat, jääpäivikit soihtukasvit (Asphodelaceae) 500 lehti Afrikka, Madagaskar aaloet tyräkkikasvit (Euphorbiaceae) 500 varsi ja/tai lehti Afrikka, Madagaskar, Intia jotkin tyräkit, mm. pylvästyräkki oleanterikasvit (Apocynaceae) 500 varsi Afrikka, Arabian niemimaa, Intia adeniumit, paksujalat parsakasvit (Asparagaceae) 300 lehti Pohjois- ja Väli- Amerikka agaavet kaktiokasvit (Didiereaceae) 11 varsi Madagaskar (endeeminen) pensasportulakat portulakkakasvit (Portulacaceae) ? lehti ja varsi Pohjois-, Väli- ja Etelä-Amerikka == Lähteet == Luokka:Kasviekologia Luokka:Kasvimorfologia Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Viinikan kirkko

Viinikan kirkko on vuosina 1930–1932 rakennettu ja 29. toukokuuta 1932 käyttöön vihitty kirkko Tampereella, Viinikan kaupunginosassa. Kirkon 50-metrinen torni erottuu kaupunginosan tunnusmerkkinä kauas Iidesjärven ympäristössä. == Arkkitehtuuri ja historia == Viinikan kirkkoa pidetään sen arkkitehdin, tamperelaissyntyisen Yrjö Vaskisen uran päätyönä. Vuonna 1927 järjestettyyn arkkitehtikilpailuun oli osallistunut myös nuori Alvar Aalto, jonka ehdotus oli jäänyt toiselle sijalle. Viinikan kirkko oli ensimmäinen suomalainen kirkkorakennus, jossa samaan rakennukseen kirkkosalin kanssa kuuluivat myös pappila ja kerhotilat.http://www.tampereenseurakunnat.fi/kirkot/viinikka www.tampereenseurakunnat.fi Kirkko edustaa tyyliltään 1920-luvun klassismia sekä funktionalismia. Sisäpuoli on koristeltu 1930-luvun tyyliin. Alttaritaulun paikalla syvennyksessä sijaitsee Väinö Rikhard Rautalinin suunnittelema kullattu, puinen Kristus-veistos. Myös pronssiset pyöreät korkokuvat pääoven luona ovat Rautalinin työtä. Eino Rapp ja Eino Kauria ovat tehneet kirkon seinä- ja kattomaalaukset. Eräs kirkon erikoisuus ovat sen hakaristiornamentit. Kirkko on suojeltu rakennustaiteellisin, kulttuurihistoriallisin ja maisemallisin perustein. Viinikan kirkko on vuodesta 1953 alkaen ollut Viinikan seurakunnan (vuodesta 2014 osa Tampereen Eteläistä seurakuntaa) kirkko. Vuodesta 1997 alkaen se on ollut myös osana kesäistä tiekirkkojen verkostoa Suomessa. === Kunnostus 2005–2006 === Kirkko oli pois käytöstä kesäkuusta 2005 elokuuhun 2006, kun peruskorjauksessa muun muassa kirkkosali ja kuoroparvi palautettiin alkuperäiseen asuunsa ja kellaritiloihin tehtiin uudistuksia. Kirkko sai myös ulkovalaistuksen. == Kuvia == Tiedosto:Viinikankirkko.jpg|Kirkon ovenpielien ornamentiikkaa. Tiedosto:Viinikan kirkko courtyard (Tampere, Finland) December 2023.jpg|Kirkon sisäpiha. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Panoraamakuvia Viinikan kirkolta - Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com * * Suuri juhlapäivä Tampereen seurakuntaelämässä tänään. Viinikan kirkko vihitään tarkoitukseensa, Aamulehti, 29.05.1932, nro 143, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Viinikan uusi kirkko, Suomen Kuvalehti, 25.06.1932, nro 26, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Tampereen kirkkorakennukset Luokka:Tampereen suojellut rakennukset Luokka:Suomen kivikirkot Kirkko
Koiruoho

Koiruoho eli mali (Artemisia absinthium) on marunoihin kuuluva kookas, monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kukkii loppukesällä ja syksyllä keltaisin kukin. Se kasvaa erilaisissa maaperissä, mutta viihtyy parhaiten kuivassa maassa. Koiruohoa on käytetty mausteena esimerkiksi riistaruoissa. Se on myös tärkeä raaka-aine yrtti- ja alkoholijuomien valmistuksessa; esimerkiksi absintti ja vermutti ovat saaneet nimensä kasvin mukaan. Koiruoho on lääkekasvi. Sen sisältämä eteerinen öljy koostuu pääasiassa isotujonista ja tujonista, mutta sisältää myös absintiinia, artabsiinia, fellandreenia ja kadineenia. Koiruohoa käytetään sisäisesti muun muassa loismatojen häätöön. Saksassa sitä käytetään mausteena ruoassa. Se soveltuu liha- ja riistaruokien valmistukseen, mutta sitä käytetään vähäisiä määriä. Yliannostusta on varottava, sillä runsaasti käytettynä kasvi on myrkyllinen.Enemmän iloa puutarhasta, Oy Valitut palat, Reader's Digest Ab, 1981. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2022: Malin (Artemisia absinthium) levinneisyys Suomessa. * Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Mali (Artemisia absinthium) * Luontoportti: Mali (Artemisia absinthium) * Eliaksen yrttitarha (Internet Archive) * United States Department of Agriculture (USDA): Artemisia absinthium * Flora of Pakistan: Artemisia absinthium * Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Artemisia absinthium Luokka:Marunat Luokka:Lääkekasvit Luokka:Maustekasvit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Pölypyörre

Pölypyörre on nouseva ilmapyörre, johon on sekoittunut pölyä. Kun aurinko lämmittää maata, syntyy nouseva ilmavirtaus. Tuulen pyörteisyys ja pienialaiset nousuliikkeet synnyttävät pienikokoisia pyörteitä. Jos tällainen pyörre nostaa ilmaan pölyä ja roskaa, se muuttuu näkyväksi. == Rakenne ja ominaisuudet == Pienet pölypyörteet ovat halkaisijaltaan noin puoli metriä leveitä ja joidenkin metrien korkuisia. Suurimmillaan ne voivat olla joitakin kymmeniä metrejä leveitä ja jopa 1 500 metriä korkeita. Pölypyörteet ovat lyhytikäisiä, ne elävät useimmiten alle minuutin. Suuremmat pölypyörteet elävät pitempään kuin pienet. Yhdysvaltojen Utahissa on havaittu seitsemän tuntia elänyt pölypyörre. Pölypyörteen keskellä on pienempi ilmanpaine kuin ulkopuolella. Paine-ero voidaan havaita herkillä instrumenteillä kun pyörre kulkee ilmapuntarin yli. Pölypyörre voi kehittää huomattavia sähkövarauksia. Pölypyörrettä ei pidä sekoittaa tornadoon, joka on huomattavasti voimakkaampi ja syntymekanismiltaan erilainen ilmiö. Pölypyörteen sukulaisia ovat lumipyörteet. == Esiintyminen == Pölypyörteitä esiintyy kirkkaalla, heikkotuulisella säällä, jolloin aurinko pääsee voimakkaasti kuumentamaan maan lähellä olevaa ilmakerrosta. Lämpötilan ei tarvitse olla korkea, sillä pyörteen kehitykselle on tärkeintä korkeussuuntainen lämpötilaero. Lämpötilaero ja tuuli saavat aikaan tuulipyörteitä, mutta näkyvän pölypyörteen aikaansaamiseksi tarvitaan myös sopivaa pölyä tai roskaa. Pölypyörteitä ilmoitetaan säähavainnoissa lähes päivittäin maapallon kuivilla alueilla kuten Saharassa, Australian kuivilla seuduilla ja Yhdysvaltojen lounaisosassa. Ne ovat yleisiä myös Lähi-idässä, Suomessakin voi nähdä pölypyörteen esimerkiksi pellolla, rannalla tai lentokentillä. Marsissa pölypyörteet ovat tavallisia, ja niiden jättämiä mutkittelevia vanoja on nähty avaruusluotainten kuvissa. == Katso myös == * Trombi == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * * * * Luokka:Meteorologia Luokka:Mars
Caryophyllales

Caryophyllales on laaja ja monimuotoinen lahko, joka kuuluu kaksisirkkaisiin. Se sisältää monia mehikasveja, kuten kaktuskasvit ja monet jääruoho- ja portulakkakasvien edustajat, sekä lihansyöjäkasveja, kuten kihokki- ja kannukasvit. Lahkon tyyppikasveja ovat kohokit. == Heimot == Luokittelu on APG III -luokituksen mukainen. Vanhemmassa Cronquistin luokittelussa lahkoon kuului ainoastaan nykyisen ydinryhmän heimoja, ja niistäkin vain osa. ;Ydinryhmä: * Microteaceae * Caryophyllaceae – kohokkikasvit * Achatocarpaceae * Amaranthaceae – revonhäntäkasvit * Stegnospermataceae * Limeaceae * Lophiocarpaceae * Barbeuiaceae * Aizoaceae – päivikkikasvit eli jääruohokasvit * Gisekiaceae * Sarcobataceae * Phytolaccaceae – kermesmarjakasvit * Nyctaginaceae – ihmekukkakasvit * Molluginaceae * Montiaceae – hetekaalikasvit * Halophytaceae * Didiereaceae – kaktiokasvit * Basellaceae – basellakasvit * Talinaceae * Anacampserotaceae * Portulacaceae – portulakkakasvit * Cactaceae – kaktuskasvit ;Toinen pääryhmä: * Polygonaceae – tatarkasvit * Plumbaginaceae – lyijykukkakasvit * Frankeniaceae – suolakukkakasvit * Tamaricaceae – tamariskikasvit * Droseraceae – kihokkikasvit * Nepenthaceae – kannukasvikasvit * Drosophyllaceae * Ancistrocladaceae * Dioncophyllaceae ;Muut heimot: * Asteropeiaceae * Physenaceae * Simmondsiaceae – vuohenpuksiokasvit * Rhabdodendraceae == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Evoluutiopuu: http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/trees/caryophyllalesnotl.gif *
Georgios Maniakes

Georgios Maniakes (k. 1043) oli sotapäällikkö Bysantin valtakunnassa 1000-luvulla. Hänestä tuli tunnettu vuoden 1031 sodassa seldžukkeja vastaan. Muslimit kukistivat keisari Romanos III:n Alepossa, mutta Maniakes pelasti tilanteen valtaamalla Edessan. Maniakesin suurin saavutus oli Sisilian osittainen valloitus arabeilta vuonna 1037. Sisiliassa häntä avusti varjagikaarti, jonka johtaja oli tuleva Norjan kuningas Harald Ankara. Myös palkkasotureilla Normandiasta oli bysanttilaisten apuna. Keisarit eivät välittäneet Maniakesin saavutuksista, ja lopulta vuonna 1042 hän kapinoi keisari Konstantinos IX:tä vastaan. Maniakes marssi varjagien johdolla Konstantinopolia vastaan, mutta hän kuoli Thessalonikan lähellä, kun hän kohtasi keisarille uskollisia joukkoja. Maniakes Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1043 kuolleet
Punamyyrä

Punamyyrä (Myodes rutilus, aiemmin Clethrionomys rutilus) on pohjoisten alueiden jyrsijä. Se on Suomessa rauhoitettu laji, ja sen laskennallinen arvo oli vuonna 2017 34 euroa. == Levinneisyys ja elinympäristö == Punamyyriä tavataan pohjoisille leveysasteilla kaikilla pallonpuoliskon mantereilla: sen levinneisyysalueeseen kuuluvat Skandinavia, Suomi, Pohjois-Venäjä, Alaska ja Kanada. Punamyyrät elävät pohjoisen koivikoissa ja havumetsävyöhykkeen pohjoisosissa. Eniten punamyyriä on vanhoissa metsissä joissa on tiheä aluskasvillisuus tai tuuhea sammalpeite. Toisin kuin monet muut myyrälajit, se ei elä tunturipaljakoilla. == Tuntomerkit == Punamyyrällä on hoikka vartalo, selkäpuoli punainen, kupeet ruskeat. Häntä on selvästi lyhyempi ja paksumpi kuin samankaltaisella metsämyyrällä. Pituus 14 cm, häntä 3,5 cm, paino 30 g.Belik, T. and L. Olson. 2005. Myodes rutilus Animal Diversity Web (myös kuva) == Ravinto == Punamyyrä syö kasvinosia (oksia ja juuria), marjoja, maanalaisia sieniä, hyönteisiä ja raatoja. Se varastoi talveksi ruokaa, etenkin naamakukkaiskasvien siemeniä. == Lisääntyminen == Vuodessa syntyy kahdesta viiteen poikuetta, jokaisessa neljästä yhdeksään poikasta. Raskaus kestää 17–19 päivää, ja punamyyrä on sukukypsä noin kahden kuukauden ikäisenä. == Elintavat == Punamyyrä on aktiivinen etenkin öiseen aikaan. Talvella se käyttää muiden lajien tekemiä käytäviä lumen alla maanpinnan tasalla, ja saattaa tehdä tuhoja puutarhassa. == Lähteet == Luokka:Myyrät
Metsäsopuli

Metsäsopuli (Myopus schisticolor) on toinen Suomessa tavattava sopulilaji, tunturisopulin ohella. ==Levinneisyys== Metsäsopulia esiintyy suunnilleen siellä missä kuusimetsiäkin: Norjasta Itä-Siperiaan. Suomessa sitä on harvalukuisena Itä- ja Pohjois-Suomen kuusikoissa, minkä lisäksi hajaesiintymiä tunnetaan myös Keski-Suomesta ja Hämeestä. Metsäsopuli löydettiin ensimmäisen kerran vuonna 1843 Norjasta. 1840-luvulla lajia löydettiin myös Suomesta ja Ruotsista ja 1880-luvulla myös Venäjältä.Kauppinen, Jukka: Hämmästyttävä monimuotoisuus. Luonnon tapahtumia, kansan tietoa, museohavaintoja. Kuopion luonnontieteellisen museon julkaisuja 7. Hämeenlinna 2007, s. 189-190. ==Tuntomerkit== Metsäsopuli on tummanharmaa pieni myyrä, jolla on ruskea laikku takaselässä ja lyhyt, suora häntä. Se on vähän pienempi kuin tunturisopuli. ==Elinympäristö== Metsäsopuli suosii sammaleisia ja lievästi soistuneita ikikuusikoita. Talvisin laji viihtyy mieluiten runsassammaleisissa kuusikoissa, mutta kesäksi osa kannasta siirtyy kosteampiin ympäristöihin: korpiin tai rämeille. ==Lisääntyminen== Vuodessa syntyy neljä poikuetta, jokaisessa 2–8 poikasta. Metsäsopulin jälkeläistön sukupuolijakauma ei aina ole nisäkkäille tyypillinen 1:1. Jotkin naaraat nimittäin synnyttävät naaras- ja urospoikasia lukusuhteissa 3:1. On myös naaraita, jotka synnyttävät pelkkiä naaraspoikasia. Syynä tähän on metsäsopulilla tavattava X-kromosomin mutaatio. Mutatoitunutta X-kromosomia merkitään tässä X*. X*-kromosomi ehkäisee Y-kromosomin vaikutukset yksilön ilmiasuun. Jos yksilön sukupuolikromosomit ovat X*Y, yksilö on ilmiasultaan naaras, vaikka sen tulisi olla uros. Tällainen naaras ei myöskään tuota kuin X*-kromosomin sisältäviä munasoluja, koska mutaatio aiheuttaa lisäksi Y-kromosomin syrjäytymisen sukusolujen synnyssä. Niinpä kaikki tällaisen naaraan jälkeläiset ovat naaraita. Osa X*Y-naaraiden jälkeläisistä on sukupuolikromosomeiltaan emonsa kaltaisia, osa taas X*X-naaraita, joiden toinen (isältä saatu) X-kromosomi on tavallinen. Tällaisten naaraiden munasoluista puolet sisältävät X*-kromosomin, puolet X-kromosomin. X-kromosomilliset munasolut tuottavat naaras- ja urospoikasia lukusuhteessa 1:1, X*-kromosomilliset pelkkiä naaraspoikasia. Niinpä X*X-naaraan kaikkien jälkeläisten sukupuolijakauma on 3:1. Toki metsäsopuleissa on myös täysin tavallisia XX-naaraita, joiden jälkeläisistä puolet on naaraita ja puolet uroksia. Kun kaikkien erityyppisten naaraiden jälkeläistuotannot lasketaan yhteen, metsäsopulien sukupuolijakauma on 3:1.Suomen luonto: Nisäkkäät (1997) ==Ravinto== Metsäsopuli on kasvinsyöjä, ja sen ruokavalio koostuu melkein yksinomaan sammalista. Kesäisin se voi myös syödä jonkin verran heinäkasveja. Talvivarastoihin se kerää proteiinipitoista kynsisammalta. ==Erityistä== Metsäsopuli on Myopus-suvun ainoa laji. Tunturisopulin tapaan metsäsopulille ovat tyypillisiä ajoittaiset joukkoesiintymiset ja vaellukset. Metsäsopuli on rauhoitettu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen luonnonsuojeluliitto: Metsäsopuli Luokka:Myyrät
Thaba-Tseka

Thaba-Tseka on yksi Lesothon kymmenestä alueesta. Se sijaitsee valtion itäisissä osissa. Alueen pinta-ala on 4 270 neliökilometriä ja asukasluku vuonna 2011 oli 130 532. Thaba-Tsekan naapurialueet ovat Mokhotlong, Leribe, Berea, Maseru, Mohale’s Hoek ja Qacha’s Nek. Idässä alue rajoittuu Etelä- Afrikan tasavaltaan. Thaba-Tsekan pääkaupunki on myös nimeltään Thaba-Tseka. == Lähteet == Luokka:Lesothon alueet
Vyörypilvi

Vyörypilvi (lat. arcus) on ukkospilven etuosassa oleva puuskarintaman yllä oleva pilvi, joka syntyy ukkospilvestä roikkuvasta kielekkeestä tai alaspäin ulottuvasta kohoumasta. Kehittyessään pilvi liikkuu puuskarintaman mukana kauemmaksi itse ukkospilvestä. Puuskarintamaan liittyvä pyörre voi saada pilvenkin kiertymään kääretortun lailla rullalle; tyypillisesti vähintään sen etureuna on pyöreämuotoinen makkara. Vyörypilvi liikkuu eri suuntaan kuin muut samaan aikaan taivaalla olevat pilvet, ja se näyttää makkaramaisen muotonsa takia epäluonnolliselta, kuin vaakasuorassa hitaasti lipuvalta tornadolta. Joskus vyörypilvistä erotetaan omaksi alalajikseen rullapilvi, joka liikkuu selvästi irrallaan sen synnyttäneestä ukkospilvestä, ja kielekepilvi joka on käytännössä vielä kiinni ukkospilven alareunassa. Supersoluihin tai muihin erittäin voimakkaisiin ukkosjärjestelmiin voi liittyä myös seinäpilvi, joka sijaitsee pilven sisään menevän nousuvirtauksen lähellä.Myrskyareena == Katso myös == *Australian vyörypilvi == Lähteet == == Aiheesta muualla (suomalaista aineistoa)== *Vyörypilvikuvia Suomesta (Anssi Mäntykivi) *Toinen kuvasarja (Paavo Korpela) *Bongauskertomus *Kuvia ja kertomus Luokka:Alapilvet en:Arcus cloud#Roll cloud
Vaiaku

Vaiaku on kylä Tuvalussa. Se sijaitsee Funafutin atolliin kuuluvan Fongafalen saaren eteläisellä rannikolla. Kaikki hallinnolliset rakennukset sijaitsevat Vaiakussa. Se on maan de facto -pääkaupunki. Vaiakun asukasluku oli 638 vuoden 2012 väestönlaskennassa. Sen kaupunkialueen asukasluku on yhteensä 5 879. Vaiaku on asukasluvultaan Tuvalun suurin kylä. == Lähteet == Luokka:Tuvalun kylät
Lämmin rintama

Lämmin rintama on kapeahko rajavyöhyke lämpimän ja kylmemmän ilmamassan välillä, joka liikkuu siten, että lämmin ilma valtaa alaa kylmemmältä. == Katso myös == *Kylmä rintama *Okkluusiorintama *Matalapaine == Lähteet == Luokka:Meteorologia
Itämerennorppa

Itämerennorppa eli pohjanlahdennorppa (Pusa hispida botnica, aiemmin Phoca hispida botnica) on Itämerellä elävä norpan alalaji. == Levinneisyys == Itämerennorppia elää Pohjanlahdella, Saaristomerellä, Riianlahdella ja Suomenlahdella. Esiintymisen painopiste on Pohjanlahdella, jossa eli vuoden 2015 arvion mukaan 17 600 yksilöä. Riianlahdella laskettiin vuonna 1 400 yksilöä, mutta lukumäärä on ollut vähenemään päin. Itäisellä Suomenlahdella puolestaan elää enää noin sata yksilöä. Vaikka itämerennorppien kokonaismäärä on pienempi kuin 1900-luvun alussa, niiden yksilömäärä on ollut kasvussa 1970-luvun jälkeen. Alalajia pidetään siksi kansainvälisesti elinvoimaisena. Suomessa se luokitellaan silmälläpidettäväksi. == Ulkonäkö ja koko == Itämerennorpan ruumiin pituus on 100–160 senttimetriä ja paino 45–90 kilogrammaa. Aikuinen norppa on harmaankirjava, vastasyntynyt kuutti on kermanvalkoinen. Pää on kapeampi kuin saimaannorpalla. == Elinympäristö == Norpat viettävät kesää ulkosaariston luodoilla. Talvella ne uivat jääpeitteen alla ja tekevät jäähän hengitysavantoja. Nuoremmat yksilöt pysyttelevät jään reunalla. Norppa on ainoa puhtaasti arktinen hyljelajimme ja se myös poikii keskelle jääkenttiä. Poikaspesä on yleensä yhteenajautuneiden jäiden alla suojassa vihollisilta. Norpan elinympäristölle asettamat vaatimukset estävät sen leviämisen eteläisille ja jäättömille merialueille. Ilmastonmuutoksen on arveltu muuttavan radikaalisti Itämeren talvisia jääolosuhteita. Heikot jäätalvet vaikeuttavat norppien lisääntymistä, ja tulevaisuudessa kuuttien kannalta riittävästi jäätä löytyy ehkä vain Pohjanlahdelta.Itämeren hylkeet (WWF) (Archive.org) Norppien kannan kasvua uhkaa myös ympäristömyrkyistä johtuva hedelmättömyys, jonka takia viidesosa aikuisista naaraista on pysyvästi lisääntymiskyvyttömiä. Muualla Itämerellä itämerennorppa on rauhoitettu, mutta Suomessa sitä on saanut metsästää vuodesta 2010 alkaen. Metsästys on sallittua Pohjanlahdella kalaverkkojen läheisyydessä. == Ravinto == Norpat syövät kalaa ja pohjaeläimiä, kuten äyriäisiä ja muita selkärangattomia. == Lisääntyminen == Norppanaaraat saavuttavat sukukypsyyden 5–8 vuoden iässä, urokset kuusivuotiaina. Kantoaika on 10,5–11 kuukautta. Poikaset syntyvät kevättalvella jäälle emon kaivamaan lumiluolaan. Kuutit ovat syntyessään noin puolimetrisiä ja painavat 4–5 kiloa. Niillä on paksu valkoinen turkki, joka vaihtuu harmaaksi noin kolmen viikon kuluttua syntymästä. Missään maailmassa ei ole pysyvää norppakantaa ilman jäätä lisääntymisaikaan. Jos norppa joutuu pesimään rantalouhikkoon, kuutti on helppo saalis ketulle ja merikotkille. EU:n luontodirektiivi vaatii, että itämerennorpan levinneisyysalue ei saa pienentyä.Susan Heikkinen, Tehtävä luodolla, Suomen Kuvalehti no 20, 19.5.2017 s. 53 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Itämerennorppa, WWF * Itämerennorppa Saaristomerellä uhanalainen, WWF Luokka:Hylkeet
BK-0010

Elektroniikkatuote BK-0010 (Электроника БК-0010) oli ensimmäinen neuvostoliittolainen kotitietokone ja myös suosituin entisen Neuvostoliiton alueella käytetty omaperäinen kotimikromalli. Sen tuotanto aloitettiin vuonna 1985. BK-sarjan koneet käyttivät neuvostoliittolaista 16-bittistä K1801VM1-mikroprosessoria, joka oli PDP-11-yhteensopiva (11/03 LSI-11 -käskykanta). Muilta ominaisuuksiltaan ne muistuttivat läheisesti 1980-luvun alkupuolen länsimaisia kotimikroja: keskusmuistia oli 32 kilotavua, tallennusvälineenä kasettiasema ja ainoana näyttötilana 512x256 pikselin mustavalkotila. Äänestä vastasi yksinkertainen Spectrum-tyylinen "piipperi". ROM-varusohjelmana oli FOCAL-kielen tulkki länsimaissa suositun BASICin sijaan.Elektronika BK-0010 Old Computer Museum Etenkin kouluissa suosittu kehittyneempi malli oli BK-0010-01, joka tuki myös värigrafiikkaa (256x256 pikseliä neljällä värillä) sekä koneiden verkottamista. Mallissa oli myös BASIC-tulkki. Näppäimistö oli kirjoituskonetyyppinen alkuperäismallin kuminäppäimistön sijaan. Vuonna 1990 julkistetussa BK-0011M:ssä oli 128 kilotavua keskusmuistia ja mahdollisuus levykeaseman käyttöön. Levykeasemasovitin toimi myös vanhemmissa malleissa. Myöhemmin 0011M:lle sai lisävarusteena myös kiintolevyohjaimen ja AY-3-8910-äänipiirin. Suosituimmat levykäyttöjärjestelmät (mm. ANDOS) olivat Norton Commander -tyylisellä käyttöliittymällä varustettuja muunnelmia Digital Equipment Corporationin RT-11:stä. BK:lle ilmestyi paljon pelejä ja muita ohjelmia etenkin harrastelijavoimin toteutettuina ja harmaiden markkinoiden kautta levitettyinä. Monet suositut pelit olivat enemmän tai vähemmän uskollisia klooneja länsikoneiden peleistä, esimerkkeinä Monkey Island, Cybernoid ja Joe Blade. BK:lle on tehty myös jonkin verran demoja, ja se on yleensä ainakin sääntötasolla huomioitu venäläisissä demotapahtumissa. Spectrum-kloonit ovat kuitenkin mikrotietokoneharrastajiden keskuudessa huomattavasti suositumpia kuin BK:t. == Lähteet == Luokka:Mikrotietokoneet
Kumpupilvi

thumb|Keskikorkeita kumpupilviä, (Cumulus mediocris) Nämäkin ovat vielä kauniin ilman kumpupilviä, vaikka kasvaneita. Pilvien edelleen kasvu voi tietää sadetta ja ukkosta. thumb|Korkeita kumpupilviä, Cumulus congestus, jotka ennakoivat useimmiten huonoa säätä, kesällä ukkosta ja kuurosadetta. Kumpupilvi (Cumulus, Cu) on kumpumainen alapilvi. Kaikkein pienimmät kumpupilvet ovat valkeita hattaroita, suuret tummia möykkyjä. Alkuvaiheessaan pienet kumpupilvet ovat kauniin ilman pilviä, mutta ne voivat kasvaa ja kehittyä kuuro- ja ukkospilviksi asti. == Piirteet ja korkeus == Kumpupilvet ovat yleensä erillään toisistaan. Korkealla olevien kumpupilvien alapinta on tasainen ja yläpuoli kukkakaalimaisen kumpuileva. Kuivalla ja lämpimällä ilmalla kumpupilvet voivat nousta lähes kolmen kilometrin korkeuteen.Vartiainen 2013, s. 127–128. Kosteassa tropiikissa niiden alapinta voi olla vain noin 500 metrin korkeudessa.Burroughs, ym. 1998, s. 194. == Muodostuminen == Kumpupilviä muodostuu yleisimmin aamuisin ja aamupäivisin, kun auringon lämmittämä ilma alkaa kohota. Kumpupilviä syntyy tiheään muutaman sadan metrin korkeudella pieninä kokkareisina hattaroina. Kumpupilvet kasvavat, muuttuvat ja hajoavat nopeasti.Kumpupilvi Cumulus Pilvikuvasto, Ilmatieteen laitos Kumpupilvet ovat kesällä aluksi matalia kauniin ilman pilviä (Cumulus humilis). Kun kumpupilvi pullistuu korkeammaksi, siitä tulee keskikokoinen kumpupilvi (Cumulus mediocris), joka kuivan korkeapaineen aikana haihtuu illan kuluessa. Kosteammalla ilmalla kumpupilvi jatkaa kasvuaan, ja siitä voi alkaa tulla sadetta myös kesäaikaan. Se voi muuttua ensin korkeaksi pullistuneeksi (Cumulus congestus) tai vallinharjamaiseksi kumpupilveksi (Cumulus castellanus), ja lopulta kuuropilveksi ja ukkospilveksi. Jos alemmassa ilmakehässä on vakaa ilmakerros, kumpupilvet voivat runsastua ja yhdistyä kumpukerrospilveksi. Otollisissa oloissa yhdensuuntainen tuuli, kumpupilviin liittyvät nousuvirtaukset ja niiden välissä olevat kompensoivat laskuliikkeet voivat muodostaa pitkittäissuuntaan pyöriviä rullapyörteitä, jotka näkyvät pilvijonoina kunkin rullan harjalla. Toisinaan tilannetta voimistaa rullien yläreunan yläpuolelle osunut inversiokerros. == Jaottelu == * Lajit: **Cumulus fractus, repalemainen **Cumulus humilis, matala kauniin ilman pilvi **Cumulus mediocris, keskikorkea **Cumulus congestus, korkeaksi pullistunut * Muunnokset: **Cumulus radiatus, säteittäinen * Lisäpiirteet: **Cumulus pileus, hattumainen pilvi kumpupilven huipulla **Cumulus virga, sadejuovia **Cumulus praecipitatio, satavia **Cumulus tuba, pilvipatsas tai ylösalainen pilvikartio **Cumulus velum, laaja huntumainen lisäpilvi, jonka kumpupilvi lävistää **Cumulus pannus, repalepilvi **Cumulus arcus, kumpupilven pohjasta roikkuva kaarimainen pilvi *Muita: **Pyrocumulus, tulipalon aiheuttaman savun takia syntynyt kumpupilvi == Katso myös == * Cirrocumulus * Altocumulus == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Alapilvet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
PPC

PPC voi tarkoittaa seuraavia asioita: * PowerPC * Osittain esiseostettu poltto (Partially premixed combustion) * Kanadan kansanpuolue (People's Party of Canada) * Polypropeenikarbonaatti (Polypropylene carbonate)
Sadekuuro

Sadekuuro on lyhytkestoinen, monesti rankka sade, joka tulee yleensä kuuro- tai ukkospilvestä (Cumulonimbus). Sadekuurot liittyvät monesti epävakaaseen säähän, jossa ilmakehän konvektio on voimakasta. Epävakaassa, konvektiivisessa ilmassa syntyy nopeita ilman nousuliikkeitä, jotka synnyttävät suuria, paksuja pilviä. Tyypillisessä epävakaassa säässä on alhaalla hyvin lämmintä, ylhäällä hyvin kylmää. Lämmin ilma pyrkii fysiikan lakien mukaan nousemaan ylös. Näin syntyy nousuvirtaus. Jos ilma on kosteaa, tiivistymiskorkeudelle syntyy pilviä. Konvektioon liittyvät nousuliikkeet voivat olla yli 10 m/s, kun taas laajoja pilvijärjestelmiä synnyttävät nousuliikkeet ovat tyypillisesti vain tuhannesosa tästä.Karttunen et al, s. 314 Kesällä sadekuuro kehittyy monesti ukkoseksi ja voikin siksi ennakoida ukkosta. Tyypillisen sadekuuron elinikä on puolesta tunnista muutamaan tuntiin, ja halkaisija puolesta kilometristä pariinkymmeneen kilometriin.Karttunen et. al, s 318 ja 326 Kuurot esiintyvät harvoin yksin, vaan otolliselle alueelle syntyy usean eri-ikäisen kuuron muodostama kuurosadealue. Säätiedotuksessa tätä kuvataan esimerkiksi ilmauksilla paikoin sadekuuroja tai monin paikoin sadekuuroja. Sadekuurossa tulee lämpimissä oloissa tyypillisesti varsin isopisaraista vesisadetta, joskus myös rakeita. Talvella niistä voi sataa räntää tai lunta. Tällöin puhutaan räntä- tai lumikuuroista. Voimakkaita sadekuuroja, joihin liittyy myös ukkosta, sanotaan joskus ukkoskuuroiksi. Sadekuuroja esiintyy jatkuvasti tropiikissa pasaatien kohtaamisvyöhykkeellä. Kylmätalvisella ilmastoalueella, kuten Suomessa, niitä syntyy talvella vähemmän kuin kesällä. Sadekuurot liittyvät monesti kylmään rintamaan, okluusiorintamaan, matalan solaan ja ylämatalaan. Täyttyvä vanha matalapaine on sadekuuroille edullinen. Sadekuuroja esiintyy lämpimän ja kylmän rintaman välisessä kosteassa, helteisessä ilmamassassaKarttunen et al, s. 326 ja myös kylmän rintaman jälkeen. Mantereille sadekuurot ovat yleisimpiä lämpimänä vuodenaikana iltapäivällä ja illalla, kun aurinko lämmittää maanpintaa voimakkaasti luoden epävakautta ilmakehään, mutta merillä ne esiintyvät tavallisemmin syksyllä yöllä ja aamulla, kun lämmin, kostea meri on ympäröivää ilmakehää lämpimämpi. Iltapäiväkuurot esiintyvät yleensä kello 14 ja 17 välillä.Artturi Similän sääkirja, sivu 57 == Sadekuurot säätutkassa ja ennusteissa == Säätutkassa sadekuurot näkyvät pieninä laikkuina. Koska kuurot ovat pienialaisia ja lyhytikäisiä, niiden osumista kuvataan joskus todennäköisyysprosenteilla tai todennäköisyyttä sanallisesti kuvaavilla ilmaisuilla. Voidaan joko kertoa todennäköisyys, että tietylle paikalle osuu kuuro, tai kuinka iso osuus alueesta saa kuuron niskaansa. Paikallisen todennäköisyyden sanotaan olevan pieni, kun se on 10–30 %, kohtalainen, kun se on 30–70 %, suuri, kun se on 70–90 % ja "yleisesti sadetta tai sadekuuroja" viittaa yli 90 prosentin todennäköisyyteen, että sellainen osuu kohdalle. Alueasteikolla taas "paikoin" vastaa noin 30 %:a alueesta, "monin paikoin" noin 70 %:a.Todennäköisyys sade- ennusteissa Ilmatieteen laitos == Lähteet == * === Viitteet === Luokka: Sade
Alatroposfäärin suihkuvirtaus

Alatroposfäärin suihkuvirtaus on alle kilometrin korkeudessa havaittava voimakas (15–50 m/s) kapea-alainen voimakkaan tuulen alue.Haby, J: Low level jet The Weather Prediction Se muistuttaa tropopaussin lähellä havaittavaa suihkuvirtausta, mutta on huomattavasti pienialaisempi ja lyhytkestoisempi ilmiö. Alatroposfäärin suihkuvirtaus on vaarallinen lentoliikenteelle, ja sen havaitseminen on vaikeaa: pienialainen ilmiö ei välttämättä osu radioluotausten verkkoon, ja toisaalta se on liian ylhäällä, jotta sitä nähtäisiin mastoilla tai muilla maanpintaan kiinnitetyillä tuulimittareilla. Usein se esiintyy sateettomassa säässä, joten säätutkastakaan ei ole paljon apua. Alatroposfäärin suihkuvirtauksille on kolme perussyytä: rintamaan liittyvä syöttövirtaus voi voimistua liki suihkuvirtaukseksi, samoin kuin orografia ja rinnetuulet voivat sopivan muotoisissa laaksoissa yhtyä suihkuvirtaukseksi. Kolmas tyyppi kulkee nimellä yöllinen alatroposfäärin suihkuvirtaus, ().Sládkovič & Kanter Low-level jet in the Bavarian pre-alpine region Alhaalla ilmakehässä oleva suihkuvirtaus esiintyy monesti selkeinä kesäöinä. Sen fysikaalinen synty on monimutkainen, ja liittyy kitkan vaikutuksen katkeamiseen inversiokerroksessa, ja toisaalta liikemäärän säilymiseen. == Lähteet == Luokka:Meteorologia
Bungoma

Bungoma on kaupunki Keniassa. Se on noin 1 630 934 (toisen lähteen mukaan 1 375 063 asukkaan 2009), pinta-alaltaan 3 032,2 neliökilometrin (tai 3 593) laajuisen Bungoman piirikunnan keskus. Piirikunta rajoittuu lännessä Ugandaan. Ugandan rajalle on maanteitse noin 35 kilometriä Bungoman keskustasta. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan kaupungin väkiluku oli 55 867. Kaupunki perustettiin 1900-luvun alkupuolella. Seudun tärkein elinkeino on maanviljely. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Bungoma County. County well know for sugarcane and maize farming. (kenyacounty.co.ke) Luokka:Kenian kaupungit
Konstantinos X Dukas

Konstantinos X Dukas (1006–1067) oli Bysantin keisari 1059–1067. Isaak Komnenoksen sairastuttua Konstantinoksesta tuli uusi keisari Mikael Pselloksen ansiosta. Konstantinos oli naimisissa Mikael Keroulariosin veljentyttären Eudokia Makrembolitissan kanssa. Eudokialla ja Pselloksella oli suuri vaikutusvalta Konstantinokseen. Konstantinos oli epäsuosittu Isaak Komnenoksen kannattajien parissa, ja he yrittivät murhata hänet vuonna 1060. Hän oli myös kansan epäsuosiossa, koska hän korotti verotusta, jotta voisi maksaa armeijan palkkoja. Konstantinos menetti suurimmat osat Bysantin hallitsemasta Italiasta normanneille. Hän kärsi myös tappion Alp Arslania vastaan vuonna 1064. Konstantinoksen terveys oli huono jo hänen päästessään valtaan, ja hän kuolikin melko pian, vuonna 1067. Hänen pojastaan Mikaelista tuli uusi keisari. == Kirjallisuutta == * * Luokka:Bysantin keisarit Luokka:Vuonna 1006 syntyneet Luokka:Vuonna 1067 kuolleet
Annie Chapman

Annie Chapman (syyskuu 1841 – 8. syyskuuta 1888) on brittiläisen sarjamurhaaja Viiltäjä-Jackin toinen varmana pidetty uhri. ”Dark Anniena” tunnettu nainen oli kuollessaan 47-vuotias, varaton ja fyysisesti heikkokuntoinen. Hänen arvioitu pituutensa oli viisi jalkaa eli 1,52 metriä; hän oli sinisilmäinen ja tummatukkainen. == Elämä == === Varhaiset vaiheet === Annie syntyi Eliza Ann Smithinä syyskuussa 1841. Hän oli avioliiton ulkopuolinen lapsi, jonka vanhemmat menivät naimisiin vasta 22. helmikuuta 1842. === Avioliitto & lapset === Chapman meni naimisiin 1. toukokuuta 1869 ja sai kolme lasta: * Emily Ruth (s. 1870) * Annie Georgina (s. 1873) * John (s. 1880) Perhe siirtyi maalle Berkshireen vuonna 1881. Emily Ruth kuoli meningiittiin 12 vuoden iässä. Tämä lienee ollut osasyynä pariskunnan alkoholisoitumiseen ja lopulta avioeroon. Äitinsä kuoleman aikaan rampa John asui laitoksessa. Annie Georginan väitetään karanneen sirkusseurueen matkaan ja olleen tuolloin Ranskassa. == Surma == Chapman siirtyi Lontooseen, jossa hän myöhemmin kohtasi surmaajansa. Hän eli alun perin yhdessä miehen kanssa, jolla kuitenkin oli alkoholiongelma ja joka kuoli pian ennenaikaisesti. Chapmania vaivasi alkoholismi ja heikentynyt terveydentila. Hän myi tekemiään käsitöitä (hyväksytty tulonansaitsemiskeino Viktorian ajan Englannissa) ja toimi entisen naapurinsa kylvettäjänä. Hänet nähtiin viimeisen kerran elossa ilmeisesti noin 5:30 aamulla 8. syyskuuta 1888. Ruumis löytyi puolisen tuntia myöhemmin. Chapman haudattiin 14. syyskuuta, eikä hänen murhaajaansa tunnistettu saati saatu koskaan kiinni. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1841 syntyneet Luokka:Vuonna 1888 kuolleet
Elizabeth Stride

Elizabeth Stride (27. marraskuuta 1843 – 30. syyskuuta 1888), lisänimeltään "Pitkä Liz"Wallechinsky ym. 1979: Listojen kirja (Helsinki:Otava) s.74, oli Viiltäjä-Jackin kolmas varmana pidetty uhri. Stride oli ruotsalainen. Hänen ristimänimensä oli Elisabeth Gustafsdotter, ja vanhemmat olivat maanviljelijä Gustaf Ericsson ja tämän vaimo Beata Carlsdotter. Stride otti käyttöön englantilaistetun nimensä muutettuaan Lontooseen vuonna 1866. Stride aloitti prostituution jo 1860-luvulla. Hän sai hoitoa sukupuolitautiin ja sai kuolleena syntyneen tytön 21. huhtikuuta 1865. Stride meni 7. maaliskuuta 1869 naimisiin John Thomas Striden kanssa, mutta suhde ilmeisesti rakoili ja päättyi lopulta eroon. Mies kuoli 24. lokakuuta 1884. Stride surmattiin syyskuussa 1888. Murhatyylissä esiintyi tiettyjä poikkeavuuksia Jackin muihin uhreihin verrattuna. Valtaosa tutkijoista tunnustaa Striden Viiltäjä-Jackin uhriksi, mutta eräiden teorioiden mukaan Elizabethin olisi murhannut hänen rakastajansa Michael Kidney. Stride haudattiin 6. lokakuuta, eikä murhaajan henkilöllisyyttä ole selvitetty sen koommin. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Prostituoidut Luokka:Vuonna 1843 syntyneet Luokka:Vuonna 1888 kuolleet
Catherine Eddowes

Catherine "Kate" Eddowes (14. huhtikuuta 1842 – 30. syyskuuta 1888) oli Viiltäjä-Jackin neljäs ja toiseksi viimeinen varmana pidetty uhri. Hänen syntymätodistuksessaan ilmoitettu nimi on Catharine, mutta tätä kirjoitusmuotoa hän ei itse käyttänyt. Eddowes syntyi Wolverhamptonissa. Hänen vanhempansa olivat George Eddowes ja Catherine Eddowes (o.s. Evans). Hänellä oli lisäksi useita siskoja ja veljiä. Eddowesilla oli pitkäaikainen rakkaussuhde Thomas Conwayn kanssa, ja parilla oli kolme lasta: * Annie (s. 1865) * George (s. n. 1868) * toinen poika (s. n. 1875) http://www.casebook.org/victims/eddowes.html Naimisiin Eddowesin ja Conwayn ei kuitenkaan tiedetä koskaan menneen. Suhde tuli tiensä päähän vuonna 1880. Eddowes oli myöhempinä vuosinaan alkoholisti ja munuaistaudin vaivaama. == Kuolema == Endowes kuoli aamuyöllä 30.9.1888. Hänet nähtiin viimeksi elossa noin kello 1.30, ja poliisi löysi hänet surmattuna hieman myöhemmin. Nainen haudattiin 8. lokakuuta, eikä hänen murhaajaansa tunnistettu sen koommin. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1888 kuolleet
Mary Jane Kelly

Mary Jane Kelly (1863? - 9\. marraskuuta 1888) oli Viiltäjä-Jackin viides ja viimeinen varmana pidetty uhri. Kellyn vaiheista tiedetään varsin vähän. Hän syntyi Limerickissä, Irlannissa, ja perhe muutti pian Walesiin. Hänen isänsä nimen uskotaan olleen John Kelly. Kelly oli noin vuodesta 1879 naimisissa Mr. Daviesin kanssa. Mies sai kuitenkin surmansa työtapaturmassa muutama vuosi myöhemmin. Kelly lähti Cardiffista Lontooseen 1884 ja vieraili välillä ilmeisesti myös Ranskassa palaten kuitenkin lopulta Lontooseen. Hän oli prostituoitu ja joutui sarjamurhaaja Viiltäjä-Jackin uhriksi marraskuussa 1888. Ruumis löydettiin pian kello 10:45 jälkeen aamupäivällä 9. marraskuuta. ==Lähteet== Luokka:Irlantilaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1888 kuolleet Luokka:Prostituoidut
Mikael VII Dukas

Mikael VII Dukas (1050–1090) oli Bysantin keisari 1067–1078. Hän oli Konstantinos X:n ja Eudokia Makrembolitissan poika. Hän hallitsi aluksi yhdessä veljiensä Andronikoksen ja Konstantinoksen kanssa. Konstantinos tunnetaan joskus nimellä Konstantinos XI, vaikka tällä tarkoitetaan yleensä Konstantinos XI Palaiologosta. Vuodesta 1068 keisarina oli myös Romanos IV Diogenes. Kun sulttaani Alp Arslan kukisti Romanuksen Manzikertin taistelussa vuonna 1071, Mikaelista tuli yksinhallitsija. Mikaelista ei ollut valtakunnan hallitsijaksi, ja hänen aikanaan menetettiin viimeinenkin jalansija Italiassa ja seldžukeille piti jättää suuria osia Anatoliasta. Vuonna 1078 alkaneiden kapinoiden johdosta Mikael luopui kruunusta, ja lopulta Nikeforos III Botaniates nousi valtaistuimelle. == Kirjallisuutta == * * Luokka:Bysantin keisarit Luokka:Vuonna 1050 syntyneet Luokka:Vuonna 1090 kuolleet
Merkkijonohakualgoritmi

Merkkijonohakualgoritmit ovat algoritmeja, jotka etsivät lyhyen merkkijonon (hahmon) esiintymän pitkän merkkijonon (tekstin) seasta. Esimerkiksi hahmolla "land" on tekstissä "vårt land, vårt land, vårt fosterland" kolme esiintymää. Esiintymät voivat olla osittain päällekkäisiä. Edellä esitellyn tarkan merkkijonohaun lisäksi voidaan tehdä myös likimääräistä merkkijonohakua, joka sallii tietyn määrän virheitä (esimerkkeinä hahmon "land" esiintymistä yhdellä virheellä ovat "ladd", "iand" ja "lgnd"). == Merkkijonohakualgoritmeja == *Triviaalialgoritmi *Knuth-Morris-Pratt *Boyer-Moore *Rabin-Karp *Shift-Or *BNDM Luokka:Algoritmit
Merkkijono

Merkkijono on tietotekniikassa tietotyyppi, järjestetty jono peräkkäisiä merkkejä, jotka kaikki on koodattu saman merkkijärjestelmän mukaan. Merkkijonon merkit voivat olla ASCII-merkistön mukaisia. Kielestä riippuen myös Unicode-merkkijonoja voidaan tukea. Merkkijonolla voi olla määrätty tai muuttuva pituus. Pascal-kielessä jonon ensimmäinen merkki kertoo sen pituuden. Tämä rajoittaa jonon pituuden enintään 255 merkkiin. Rajoitus johtuu siitä, että yhtä merkkiä kuvataan 8 bitillä, jolla voidaan esittää enimmillään 256 eri numeroa, {0,1,..,254,255}. C-kielen merkkijonot taas päättyvät nollamerkkiin, mikä taas estää nollamerkin käytön muualla merkkijonossa. C-kielen tapaa toteuttaa tyyppisiä merkkijonoja kutsutaan myös termillä ASCIIZ. Vaihtoehtoisesti merkkijonon pituus voidaan tallettaa merkkijonon itsensä ulkopuolelle tietueen tai luokan attribuutiksi. Common Lisp -kielessä merkkijono ei ole sidoksissa merkistökoodaukseen, vaan kielessä on oma tietotyyppinsä `char`. Luokka:Ohjelmointi Luokka:Formaalit kielet
Cumulus

Cumulus voi tarkoittaa: * Cumulus, kumpupilvi * Cumulus, suomalainen yhtye * Cumulus, hotelliketju * Cumulus-järjestö, taide-, muotoilu- ja mediakorkeakoulujen maailmanlaajuinen yhdistys.
Verkkopyton

Verkkopyton (Malayopython reticulatus aik. Python reticulatus) on suurikokoinen aasialainen kuristajakäärme. Sitä pidetään maailman pisimpänä käärmeenä. ==Levinneisyys== Verkkopytonia tavataan Kaakkois-Aasiassa Intiasta Filippiineille.Python reticulatus Animal Diveristy Web Länsimaissa pytoneita pidetään myös lemmikkeinä. ==Tuntomerkit== Verkkopytonilla on mustalla pohjalla vaaleanruskea verkkokuvio, jota koristavat valkeat merkit. Tyypillinen aikuisen yksilön enimmäispituus on 5–6 metriä. Pytonit ovat pituuteensa nähden hoikkia; samanpituinen anakonda painaa huomattavasti enemmän. Guinnessin ennätystenkirjassa 1991 on mainittu lähes 10 m pitkä (32 ft 9 in) yksilö. Kerrotaan myös, että maailman pisin luotettavasti mitattu käärme oli kymmenmetrinen verkkopyton Sulawesin eli Celebesin saarella Indonesiassa 1912.Wild Giants The Reticulated Python. reptilediscovery.com ==Elinympäristö== Verkkopytonit elävät sademetsissä . ==Ravinto== Yleensä nuori verkkopyton syö rottia ja muita jyrsijöitä. Aikuinen yksilö syö lähinnä melko kookkaita nisäkkäitä, kuten apinoita ja villisikoja. Verkkopytonit ovat myös tiettävästi surmanneet ja jopa syöneet ihmisiä.http://www.hs.fi/ulkomaat/art-2000005147096.html ==Suojelu== IUCN ei ole vielä luokitellut verkkopytonia. Verkkopyton on mainittu CITESin listan liitteessä II.http://www.cites.org/gallery/species/reptile/reticulated_python.html == Lähteet == Luokka:Pytonkäärmeet
Ashmolean Museum

Ashmolean Museum Oxfordissa, Englannissa on maailman vanhin yliopiston museo. Rakennuksen suunnitteli Christopher Wren ja se rakennettiin vuosina 1678–1683 niitä esineitä varten, jotka Elias Ashmole oli lahjoittanut Oxfordin yliopistolle vuonna 1677. Osan esineistä Ashmole oli kerännyt itse, osan saanut perinnöksi. Kokoelmassa oli muinaisrahoja, kirjoja, kaiverruksia sekä kivi- ja eläinnäytteitä – joiden joukkoon kuului muun muassa täytetty drontti. Drontin jäännökset ovat nykyään esillä Oxfordin yliopiston luonnonhistoriallisessa museossa.Oxford University Museum of Natural History: Dodo Kun museo sai uuden rakennuksen, Wrenin suunnittelemasta rakennuksesta tuli toimistotilaa Oxford English Dictionaryn toimituskunnalle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Museon kotisivu Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan museot Luokka:Oxfordin yliopisto Luokka:Oxfordshiren rakennukset ja rakennelmat