EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Toronton sinfoniaorkesteri

Toronton sinfoniaorkesteri () on Torontossa, Kanadassa vuonna 1922 perustettu sinfoniaorkesteri. Toronton sinfoniaorkesterin perusti joukko torontolaisia muusikoita sekä wieniläissyntyinen kapellimestari Luigi von Kunits. Orkesteri piti ensimmäisen konserttinsa Massey Hallissa huhtikuussa 1923. Silloin orkesteri käytti itsestään nimeä "Uusi sinfoniaorkesteri". Nykyisen nimensä se otti käyttöön 1927. == Musiikilliset johtajat == * Luigi von Kunits (1922-1931) * Ernest MacMillan (1931-1956) * Walter Susskind (1956-1965) * Seiji Ozawa (1965-1969) * Karel Ančerl (1969-1973) * Andrew Davis (1975-1988) * Günther Herbig (1988-1994) * Jukka-Pekka Saraste (1994-2001) * Peter Oundjian (2003-2018) * Gustavo Gimeno (2020–) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Kanadalaiset sinfoniaorkesterit Luokka:Toronto
Oslon filharmoninen orkesteri

thumb|200px|Oslon konserttihalli Oslon filharmoninen orkesteri () on Norjan pääkaupungissa Oslossa toimiva sinfoniaorkesteri. Se perustettiin vuonna 1919. Nykyisellä nimellään orkesteri on toiminut vuodesta 1979 alkaen. Oslon filharmonisen orkesterin kotisali on Oslon konserttihalli. == Musiikilliset johtajat == * Georg Schnéevoigt (1919–1921) * Johan Halvorsen (1919–1920) * Ignaz Neumark (1919–1921) * José Eibenschütz (1921–1927) * Issay Dobrowen (1927–1931) * Olav Kielland (1933–1945) * Odd Grüner-Hegge (1945–1962) * Herbert Blomstedt (1962–1968) * Øivin Fjeldstad (1962–1969) * Miltiades Caridis (1969–1975) * Okko Kamu (1975–1979) * Mariss Jansons (1979–2002) * André Previn (2002–2006) * Jukka-Pekka Saraste (2006–2013) * Vasili Petrenko (2013-) * Klaus Mäkelä (2020–) == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut , Luokka:Oslo Luokka:Sinfoniaorkesterit Luokka:Norjan musiikki
Dave Pelzer

Dave Pelzer (s. 29. joulukuuta 1960) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on syntynyt ja kasvanut San Franciscossa, missä hän asui tyrannimaisen äitinsä sekä muun perheen kanssa. Dave Pelzer on kirjoittanut omaelämäkerrallisen kirjan kokemuksistaan ja äidiltään saamastaan hirvittävästä kohtelusta. Suomessa kirja on ilmestynyt vuonna 2003 nimellä Pimeän poika (A Child Called "It"). == Aiheesta muualla == * David Pelzerin elämäntarina * Dave Pelzer's Personal website * An interview with Dave Pelzer Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dean Butler

Dean Butler (s. 20. toukokuuta 1956, Prince George, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä. Hän aloitti näyttelijänuransa televisiosarjassa San Franciscon syke vuonna 1976. Hän esiintyi vuosina 1979–1983 kolmen tuotantokauden ajan Michael Landonin tuottamassa draamasarjassa Pieni talo preerialla, jossa hän näytteli Laura Ingallsin aviomiestä Almanzo Wilderiä. Kun Pieni talo preerialla päättyi 1983, Butler esiintyi satunnaisesti vierailevana näyttelijänä muun muassa Aaron Spellingin tuottamassa Lemmenlaivassa sekä muissa suosituissa televisiosarjoissa. Hän esiintyi myös suositussa nuortensarjassa Buffy, vampyyrintappaja, jossa hän esitti Hank Summersia. ==Filmografia: Suomessa esitetty== * Kunnian miehet — laivaston asianajaja (vieraileva näyttelijä) * Buffy, vampyyrintappaja — Hank Summers * Diagnoosi: murha — Sly (vieraileva näyttelijä) * Paluu varjoista — tri. Ted Kolfax (vieraileva näyttelijä) * Murhasta tuli totta — Howard Griffin (vieraileva näyttelijä) * Yksinäiset sydämet — Darrell * Seikkailujen saari — Harley Batten/Carl Peters (vieraileva näyttelijä) * Pieni talo preerialla — Almanzo James Wilder * Lemmenlaiva — (vieraileva näyttelijä) * Nuori rakkaus — Michael Wagner ==Aiheesta muualla== * Luokka:Kanadalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Monte-Carlon filharmoninen orkesteri

Monte-Carlon filharmoninen orkesteri () on Monacossa toimiva sinfoniaorkesteri, joka perustettiin vuonna 1856. Sen nykyinen musiikillinen johtaja on Marek Janowski. Monte-Carlon filharmoninen orkesteri säestää säännöllisesti Monacon oopperaa ja balettia. Orkesteri soitti joidenkin Hector Berliozin, Giacomo Puccinin, Maurice Ravelin ja Jules Massenetin teosten ensiesityksissä http://www.visitmonaco.com/index.cfm?fuseaction=Page.viewPage&pageId;=408. == Musiikilliset johtajat == * Paul Paray (1928-1933) * Henri Tomasi (1946-1947) * Louis Frémaux (1956-1965) * Igor Markevitch (1967-1972) * Lovro von Matačić (1972-1979) * Lawrence Foster (1980-1990) * Gianluigi Gelmetti (1990-1992) * James DePreist (1994-1998) * Marek Janowski (2000-2006) * Yakov Freidberg (2009-2011) * Gianluigi Gelmetti (2013-) == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut == Lähteet == Luokka:Monacon musiikki Luokka:Sinfoniaorkesterit
Endymion

'' Endymion () oli kreikkalaisessa mytologiassa komea paimen, joka perusti Eliin kaupungin, jonka kuningas hän oli. Endymion, johon kuun jumalatar Selene rakastui, oli Zeuksen pojanpoika. Tarun mukaan jumalatar Selene rakastui Endymioniin ja synnytti hänelle viisikymmentä tytärtä. Endymion oli kuitenkin kuolevainen, ja jumalatar ei voinut hyväksyä ajatusta rakastajansa kuolemasta. Hän vaivutti Endymionin ikuiseen uneen erääseen Latmosvuoren luolaan, jossa mies pysyisi aina nuorena ja komeana. Taru kertoo myös Selenen käyvän tervehtimässä miestään jokainen yö. Toinen versio kertoo, miten Endymion oli mennyt Zeuksen luo ja pyytänyt tältä ikuista nuoruutta. Zeus antoi hänen valita kuolemattomuuden ja ikuisen unen väliltä, ja Endymion oli valinnut jälkimmäisen. Selenellä oli aikaisemmasta suhteesta Zeukseen kaksi tytärtä. John Keats on saanut hahmosta aiheen runoonsa "Endymion". == Lähteet == *Bellingham, David: Kreikan mytologia, s. 95. ISBN 951-20-3599-5 *Mytologian jumalat, s. 55. ISBN 951-23-3647-2 *Arthur Cotterell: Maailman myytit ja tarut, s.196 ja s.238. ISBN 951-0-17102-6 Luokka:Eliin kuninkaat
Levykauppa

Levykauppa on yksityisille ihmisille suunnattu liikeyritys, joka myy pääartikkelinaan musiikkitallenteita. Nimi levykauppa juontaa juurensa ajalta, jolloin niissä myytiin lähinnä vinyyliäänilevyjä. Nykyään suuri osa levykauppojen myynnistä tulee CD-levyistä ja DVD-elokuvista. Valtaosa levykaupoista on pieniä yrityksiä, joista monet myyvät sekä uusia että käytettyjä äänitteitä. * Luokka:Albumit
Ruth Belville

Ruth Belville ("Neiti Aika", 5. maaliskuuta 1854 Lontoo, Iso-Britannia – 7. joulukuuta 1943) oli nainen, joka kiersi pitkin Lontoota ja myi ihmisille oikeata kellonaikaa. Hän oli kaikkien aikojen kuuluisin "Neiti Aika". 1800-luvulla harvoilla oli tarkkoja kelloja, jotka pysyivät kauan oikeassa ajassa ja täsmällistä oikeata aikaa oli erittäin hankala saada. Parhaimmillaan kellon poikkeamat oikeasta ajasta olivat useita minuutteja. Täsmällisen kellonajan sai haettua vain tähtitieteilijöiltä Greenwichin observatoriosta. Monet ihmiset, erityisesti kellosepät, tarvitsivat täsmällistä aikaa ja jatkuva vieraileminen observatoriolla oli rasittavaa, joten observatorio alkoi vuonna 1836 toimittaa tilauksesta ajantarkastuspalvelua. Muita tilauspalvelun tarvitsijoita olivat suuret yritykset, pankit ja varakkaat kodit. Tarkkuuskellolla varustettu työntekijä, Henry Belville (1794–1856), kävi säännöllisesti ilmoittamassa asiakkaille täsmällisen kellonajan, jolloin he pystyivät asettamaan kellonsa tarkkaan Greenwichin aikaan. Henryn kuoltua ajantoimittaminen siirtyi hänen leskelleen, jonka lopetettua työ vuonna 1892, sitä siirtyi jatkamaan Henryn tytär Ruth Belville. Hän meni joka maanantaiaamu Greenwichiin säätämään tarkkuuskellonsa oikeaan aikaan ja lähti kiertämään tilaajien luona. Ruth Belville kiersi vuoteen 1939 asti ilmoittamassa oikean ajan lontoolaisille asiakkailleen paikan päällä. Jo aikaisemmin uudempi tekniikka oli korvannut ovelta ovelle kiertämisen pääasiallisena ajantarkistuspalveluna. Aluksi tarkka aika ilmoitettiin lennättimien avulla ja myöhemmin radion kautta. Vuonna 1936 oli mahdollista soittaa puhelimitse vastaavalle "Neiti Ajalle" ja kysyä oikeata kellonaikaa. Ruth kuitenkin kiersi sinnikkäästi ovelta ovelle vielä vuoteen 1939 saakka, jolloin hän siirtyi eläkkeelle ollessaan 86-vuotias. Greenwichistä annetaan edelleenkin päivittäinen aikamerkki, vaikka siellä ei enää olekaan observatoriota. == Lähteet == * BBC Radio 5 Woman's Hour, 24.2.2006, - The Greenwich Time Lady (real audio) {{AAKKOSTUS:Belville, Ruth]}} Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet Luokka:Englantilaiset henkilöt Luokka:Aika
Koskenlaskija

Koskenlaskija voi viitata seuraaviin asioihin: *koskenlaskija, koskenlaskua esimerkiksi veneellä, lautalla tai tukilla harjoittava henkilö *Koskenlaskija, juustomerkki *Koskenlaskija eli Tukinuittaja, Emil Wikströmin veistos
Róza Eskenázy

Róza Eskenázy (, nimi usein muodossa Róza Eskenázi, syntyjään Sarah Skinazi, 1895/1897 Istanbul – 2. joulukuuta 1980 Ateena Kreikka) oli kreikkalainen rebetiko-laulaja. Eskenázy syntyi sefardijuutalaiseen perheeseen Istanbulissa ja muutti lapsena perheineen Thessalonikiin. Hänen syntymäajastaan ei ole täyttä varmuutta. Eskenázy teki varhaisimmat levytyksensä syyskuussa 1929 ja jatkoi uraansa 1970-luvulle saakka. 1930-luvulla hän meni naimisiin näyttelijä Giánnis Zarntinídiksen kanssa. Eskenázy kuoli kotonaan Ateenassa 2. joulukuuta 1980. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yaron Enosh: ROSA ESKENAZI. Jewish Women's Archive. Luokka:Kreikkalaiset laulajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Amintore Fanfani

Amintore Fanfani (6. helmikuuta 1908 – 20. marraskuuta 1999) oli italialainen poliitikko ja kirjailija. Hän edusti sodan jälkeen kristillisdemokraattista puoluetta (Democrazia Cristiana), kuuluttuaan sitä ennen 1930-luvun alusta fasistipuolueeseen. Hän toimi viisi eri kertaa Italian pääministerinä vuosina 1954, 1958–1959, 1960–1963, 1982–1983 ja 1987. Fanfani oli myös viisinkertainen senaatin puheenjohtaja vuosina 1968–1973, 1976–1982 ja 1985–1987. Hän oli 1965–1966 YK:n yleiskokouksen puheenjohtaja. Fanfani toimi myös virkaatekevänä tasavallan presidenttinä kaksi kertaa, vuonna 1971 yhdeksän päivän ajan ja vuoden 1978 kesällä 25 päivää. Fanfani oli koulutukseltaan kansantaloustieteen tohtori. 1930-luvulla hän julkaisi useita kansantaloutta ja politiikkaa sivuavia teoksia. Sodan aikana hän pakeni Sveitsiin 17. syyskuuta 1943, saksalaisten komennettua kaikki miehittämällään alueella olevat italialaiset sotilaat ilmoittautumaan palvelukseen. Palattuaan 1945 hän alkoi osallistua kristillisdemokraattien liberaalin siiven toimintaan. Puoluetoimistotehtävistä hänet nostettiin 1947 de Gasperin hallituksen työ- ja sosiaaliministeri, mistä alkoi hänen monipuolinen ministeriuransa. 1951 hänet nimitettiin maatalousministeriksi, 1953 sisäasiainministeriksi ja 1954 ensi kertaa pääministeriksi. Fanfanin kristillisdemokraattinen hallitus nimitettiin 18. tammikuuta 1954 ja se jätti eronpyyntönsä alle kaksi viikkoa myöhemmin 30. tammikuuta. Presidentti Giovanni Leone nimitti Fanfanin Italian senaatin elinikäiseksi jäseneksi (senatore a vita) vuonna 1972 mikä on nähty hyvityksenä siitä että Fanfanin yritys tulla valituksi presidentiksi edellisenä vuonna oli epäonnistunut, jolloin hänen oli pakko luovuttaa ehdokkuutensa juuri Leonelle. Fanfani jatkoi työtä senaatissa kuolemaansa saakka. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Italian pääministerit Luokka:Italian ulkoministerit Luokka:Maatalousministerit Luokka:Italialaiset kristillisdemokraattiset poliitikot Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Maríka Papagkíka

Maríka Papagkíka (joskus Papagíka, , 1. syyskuuta 1890 – 2. elokuuta 1943) oli kreikkalainen rebetiko-laulaja. Papagkíka syntyi Kosin saarella ja aloitti uransa Egyptissä. Vuonna 1913 hän siirtyi Yhdysvaltoihin, jossa hän teki ensimmäiset levytyksensä vuonna 1918. Levytyksillä Papagkíkaa säesti usein hänen miehensä, cimbalomin soittaja Kostas. Papagkíka menetti omistamansa yökerhon suuren laman aikana vuonna 1929. Hän teki viimeiset levytyksensä vuonna 1937 ja kuoli New Yorkissa 1943. Luokka:Kreikkalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
ALGOL

ALGOL (lyhenne sanoista ALGOrithmic LanguageKirjoitettu sekä isolla alkukirjaimella: Algol 60, että kokonaan isolla, ALGOL 68 ) on ohjelmointikieli, joka kehitettiin 1950-luvulla. Kielen kehitystä johti Carnegie Mellon -yliopiston Alan J. Perlis. ALGOL oli aikoinaan ensimmäinen niin sanottu toisen sukupolven ohjelmointikieli. Vaikka ALGOL ei ollut kaupallisesti yhtä käytetty ohjelmointikieli kuin FORTRAN tai COBOL, se vaikutti paljon niitä enemmän myöhempien ohjelmointikielien, erityisesti Pascalin kehitykseen. ALGOL-kielestä on olemassa kolme virallista versiota: * ALGOL 58 – alun perin IAL (International Algorithmic Language) * ALGOL 60 – toteutettu alun perin nimellä X1 ALGOL 60, tarkistettu 1963Backus, J. W. & Bauer, F. L. & Green, J. & Katz, C. & McCarthy, J. & Perlis, A. J. & Rutishauser, H. & Samelson, K. et al. (May 1960). Naur, Peter. ed. Report on the Algorithmic Language ALGOL 60. Copenhagen.http://www.masswerk.at/algol60/report.htm * ALGOL 68 – tarkistettu 1973 sisältäen lukuisia laajennusmahdollisuuksia ja muistin käytön ja syntaksin parannusta Numerot viittaavat versioiden kehittämisvuosiin.http://burks.brighton.ac.uk/burks/language/other/a68rr/rrtoc.htm ALGOL 68 sai aikanaan paljon kritiikkiä ja sen kehitys muistetaan riitaisana. Kehitys suuntasi eri tarkoitukseen kuin monet muut tuolloin käytetyt kielet. == Koodiesimerkki (ALGOL 60) == procedure Absmax(a) Size:(n, m) Result:(y) Subscripts:(i, k); value n, m; array a; integer n, m, i, k; real y; comment The absolute greatest element of the matrix a, of size n by m is transferred to y, and the subscripts of this element to i and k; begin integer p, q; y := 0; i := k := 1; for p:=1 step 1 until n do for q:=1 step 1 until m do if abs(a[p, q]) > y then begin y := abs(a[p, q]); i := p; k := q end' end Absmax == Lähteet == Luokka:Proseduraaliset ohjelmointikielet Luokka:Strukturoidut ohjelmointikielet Luokka:Tietotekniikan historia
Jalkarätti

Jalkarätti eli levysukka on villaflanellista tehty suorakulmainen kangaskappale, jota käytetään sukkien tilalla. Niitä on käytetty etenkin armeijassa ja luonnossa liikuttaessa. Jalkarätit (hattarat t. sättärät) kuuluivat perinteiseen kansanomaiseen pukeutumiseen ja säilyivät pisimpään miesten saappaissa ja huovikkaissa, aiemmin niitä käytettiin myös muissa jalkineissa, kuten virsuissa. Jalkarätin koko määräytyy käyttäjän jalan mukaan siten, että rätin pituus ja leveys ovat kumpikin noin 1,5 kertaa jalkaterän pituus. Jalkarättiä käärittäessä on varottava, ettei jalkapohjan alle muodostu ryppyjä, koska ne aiheuttavat hiertymiä. Jalkarättejä käytettiin palveluksessa nahkasaappaissa ja ne imivät marssilla erittyvän hien tehokkaasti. Huollon kannalta jalkarätti oli helpompi, koska ei tarvita erillisiä kokoja kuten sukissa. Jalkarätti soveltuu kuitenkin parhaiten pehmeäpohjaisiin perinnejalkineisiin ja saappaissa sen käyttö edellytti pitkähköä harjoittelua. Jalkarätit poistettiin Suomen armeijan käytöstä vähitellen 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. Sotilas- ja virkapukuohjeesta jalkarätit poistuivat vuonna 2001. Esimerkiksi Venäjän armeija on käyttänyt jalkarättejä näihin päiviin, vaikka ministeritasolla niitä jopa vastustetaan. Alun perin niiden väitetään tulleen maahan Pietari Suuren mukana Hollannista. pienoiskuva|vasen|upright|Jalkarätti käärimisen alkuvaiheessa. Kuvan jalkarätti on peräisin Jalkaväkimuseon museokaupasta Mikkelistä. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Varusesineet Luokka:Vaatteet
Läckön linna

Läckön linna () on Lidköpingin kunnassa Ruotsissa, suurehkolla Kållandsön saarella Vänern-järvessä sijaitseva keskiaikainen linna, joka on nykyisin avoinna yleisölle. Linna rakennettiin pääosin 1200-luvun loppupuoliskolla, jonka jälkeen se toimi piispanlinnana. Uskonpuhdistuksen jälkeen linna siirtyi kruunun omistukseen vuonna 1527.Statens fastighetsverk: Läckö slott Viitattu 18.5.2013. Linna siirtyi sotamarsalkka Jacob De la Gardielle, joka puolestaan periytti linnan ja kreiviyden pojalleen Magnus Gabriel De la Gardielle 1652. Magnus Gabriel De la Gardie suoritutti linnassa laajoja lisärakennustöitä ja uudistuksia, jolloin muuttui barokki-tyylisuuntaa edustavaksi. Rakennustöiden aikana linnaan myös rakennettiin muun muassa runsaasti koristeltu kappeli. Vuonna 1681 linna otettiin takaisin kruunulle, mutta linna oli kuitenkin luovutettuna joidenkin yksityishenkilöiden käyttöön. Vuosina 1810-1815 linna oli Suomen sodan jälkeen Ruotsiin asettuneen suomalaissyntyisen kenraalin ja kreivin Carl Johan Adlercreutzin hallinnassa. Linnaan alettiin kerätä taide- ja esinekokoelmaa 1920-luvulla.Nationalmuseum: Läckö slott Viitattu 13.12.2015. Vuodesta 1993 linna on ollut Statens fastighetsverkin hallinnassa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut * West Sweden Luokka:Länsi-Götanmaan läänin linnat Luokka:Lidköpingin kunta
Oulun Purjehdusseura

Oulun Purjehdusseura on perustettu 1881 ja on Oulun vanhin jatkuvasti toiminut urheiluseura. Uleåborgs Tidningen -lehti uutisoi seuran perustamisesta 29. huhtikuuta 1880: "Purjehdusseura on perustettu täällä kaupungissa. Meitä on kehoitettu ilmoittamaan, että yhdistyksen jäsenet ja muut aiheesta kiinnostuneet kokoontuvat niin mieslukuisasti kuin mahdollista Raatin hotelliin lauantaina 1. toukokuuta klo 5 j.pp. päättämään yhdistystä koskevista asioista ym". Purjehdusseuran ensimmäinen kotisatama sijaitsi Vihreäsaaressa. Vuonna 1972 seura perusti Oulun Merenkävijöiden kanssa yhteisen veneilykeskuksen Hietasaaren Johanssoninrantaan. Vuonna 1991 valmistuneen Johteenpooki-veneilykeskuksen suunnitteli Arkkitehtitoimisto HarjuOulun koulun kohteet – Inventointi Oulun koulun arkkitehtuurin kohteista Oulussa 2020, s. 42. Oulun kaupungin kulttuuriympäristötyöryhmä. Yhdyskunta- ja ympäristöpalvelut, Oulun kaupunki, 2020. Teoksen verkkoversio.. Vaikka seuran nimi viittaakin purjehtimiseen, niin enemmistö jäsenistön venekannasta on moottoriveneitä. OPS:n ideologiaan kuuluu purjehdus- ja veneilytaitojen edistäminen, junioritoiminnan kehittäminen, merellisen kulttuurin vaaliminen sekä perinteiden kunnioittaminen tulevaisuudenkin tuulissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Oulun Purjehdusseura Purjehdusseura Luokka:Suomalaiset pursiseurat
Diskografia

Diskografia () on luettelo jonkin yhtyeen tai artistin äänitetuotannosta. Tavallisesti diskografiassa luetellaan yhtyeen tai artistin koko tuotanto (singlet ja albumit) esimerkiksi aakkosjärjestyksessä tai aikajärjestyksessä vanhimmasta uusimpaan. *
Wesley Moodie

Wesley Arthur Moodie (s. 14. helmikuuta 1979 Durban, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen tennispelaaja. Hänen paras sijoituksensa ATP- rankinglistalla on ollut kaksinpelissä 57:s (lokakuussa 2005) ja nelinpelissä kahdeksas (elokuussa 2009). Nuorempana Moodie oli kiinnostunut lukuisista urheilulajeista kuten uinnista, juoksusta ja kriketistä. Lukioiässä hän valitsi päälajikseen tenniksen ja helmikuussa 1996 hän voitti Etelä-Afrikan juniorimestaruuden. Moodie on syöttövolley-tyylin spesialisti, joka on kehittänyt myös takakenttäpeliään paremmaksi. Hänen voimakas syöttönsä lähtee korkealta – Moodiella on pituutta 195 senttimetriä – ja on tehokas varsinkin nurmikentillä. Moodie pelasi collegetennistä Yhdysvalloissa tammikuusta 1997 toukokuuhun 2000 asti. Kesäkuussa 2000 hän siirtyi ammattilaiseksi. Ensimmäisen kerran Moodie nousi suuremman yleisön tietoisuuteen vuoden 2003 Wimbledonin turnauksessa, jossa hän selvisi kolmannelle kierrokselle, kunnes hävisi Ranskan Sébastien Grosjeanille. Ensimmäisen turnausvoittonsa Moodie hankki vuonna 2005 Japanin avoimissa, kun hän voitti loppuottelussa Kroatian Mario Ančićin eräluvuin 1–6, 7–6, 6–4. Wesley Moodiesta ja Stephen Hussista tuli vuonna 2005 ensimmäinen pari, joka karsintojen kautta pääsarjaan selviydyttyään voitti Wimbledonin miesten nelinpelin. Tämän jälkeen Moodien nelinpeliparina on pelannut muun muassa Intian Mahesh Bhupathi, aikanaan maailman ykköseksi rankattu nelinpelaaja. Moodie voitti ammattilaisurallaan yhden kaksinpeliturnauksen ja viisi nelinpeliturnausta, viimeisimmän kesäkuussa 2009. Moodie lopetti uransa vuonna 2011. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Eteläafrikkalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pontus De la Gardie

Pontus De la Gardie (1520 – 5. marraskuuta 1585) oli ranskalaissyntyinen ruotsalainen sotapäällikkö,Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ...1 (1754) s. 62, jonka alkuperäinen porvarisnimi oli Ponce d'Escouperie. Hänen isänsä oli kauppias Jacques Scorperier. Jäätyään ruotsalaisten sotavangiksi ja siirryttyään Ruotsiin 1565 hän omaksui uuden nimen, joka juontuu hänen Languedocin maakunnassa sijainneen synnyinkaupunkinsa Caunes-Minervoisin lähellä olevasta La Gardien tilasta.Personakt för Pontus de la Gardie Hänen puolisonsa oli kuningas Juhana III:n tytär Sofia Johansdotter Gyllenhielm. Johan De la Gardie ja Jakob De la Gardie olivat heidän poikansa. == Sotapäällikkö == Ranskassa sotilaspalveluksen aloittanut De la Gardie siirtyi Tanskan palvelukseen, mutta joutui seitsenvuotisessa sodassa ruotsalaisten vangiksi vuonna 1565 ja siirtyi Ruotsin armeijaan. Hän sai Suomen käskynhaltijan valtuudet ja ylipäällikön aseman 1580-luvun alussa ja johti Ruotsin Venäjää vastaan käymään 25-vuotiseen sotaan liittynyttä hyökkäystä, joka alkoi syksyllä vuonna 1580. De la Gardie valloitti 7000 miehen vahvuisine ruotsalais-suomalaisine sotajoukkoineen marraskuussa Käkisalmen linnan ja kaupungin, minkä jälkeen Laatokalle perustettiin laivastoeskaaderi häiritsemään venäläisten ja karjalaisten Pähkinälinnaan suuntautunutta liikennettä. De la Gardie majoitti joukkonsa kuudeksi viikoksi Savoon ja Viipurin linnan lääniin. Rakveren hänen johtamansa armeija valloitti helmikuussa 1581 ja Narvan saman vuoden syyskuussa. Lisäksi De la Gardie onnistui valloittamaan Inkerin, mutta ei kuitenkaan Pähkinälinnaa.Seppälä s. 23–24. Hänestä tuli Viron ja Inkerinmaan käskynhaltija. De la Gardie solmi venäläisten kanssa aselevon kolmeksi vuodeksi 10. päivä elokuuta vuonna 1583. Pysyvää rauhaa ei saatu aikaan, koska Ruotsi suostunut luopumaan Inkerinmaasta.Seppälä s. 24. Pontus De la Gardie hukkui Narvanjokeen ja hänet on haudattu Tallinnan tuomiokirkkoon. ==Katso myös== * De la Gardie == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ruotsin historia Luokka:Ruotsalaiset upseerit Luokka:Pitkä viha Luokka:Vuonna 1520 syntyneet Luokka:Vuonna 1585 kuolleet
Stephen Huss

Stephen Huss (s. 10. joulukuuta 1975 Bendigo) on australialainen tennispelaaja. Huss yhdessä parinsa Wesley Moodien kanssa tekivät historiaa vuoden 2005 Wimbledonin tennisturnauksessa ollen ensimmäinen karsintojen kautta pääsarjaan selviytynyt pari, joka onnistuu voittamaan miesten nelinpeliturnauksen. Titteli oli Hussille vasta uransa toinen turnausvoitto nelinpelissä, ensimmäinen tuli Casablancassa vuonna 2002 yhdessä Myles Wakefieldin kanssa. Kolmannen turnausvoittonsa nelinpelissä hän otti syyskuussa 2008 Pekingissä ja neljännen lokakuussa 2010 Montpellier’ssa. Huss pelasi tennistä Yhdysvalloissa Auburnin yliopistossa vuodesta 1996 vuoteen 2000. Hänellä on hallussaan yliopiston ennätys nelinpeliturnausten voittojen määrässä, yhteensä 93 kappaletta. Parhaimmillaan hän on ollut nelinpelin ATP- rankingissa sijalla 21 kesäkuussa 2006. Kaksinpelissä häntä ei ole noteerattu lainkaan, uran paras ranking kaksinpelissä on 807 vuodelta 2001. Huss asuu Melbournessa, Australiassa. Luokka:Australialaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alister McRae

Alister McRae (s. 20. joulukuuta 1970 Lanark) on skotlantilainen aktiiviuransa lopettanut rallikuljettaja. Hän on ajanut rallin MM-sarjaa muun muassa Hyundain ja Mitsubishin tehdastalleissa ja N-ryhmän MM-sarjassa. Hänen isoveljensä oli maailmanmestari Colin McRae. Vuosina 2009-2011 Alister McRae ajoi Aasian-Tyynenmeren rallisarjaa Protonin tehdaskuljettajana tallikaverinaan Chris Atkinson. Vuonna 2015 McRae ajoi kuusi osakilpailua Kiinan rallisarjassa BAIC Saab Rally Teamin kuljettajana ja lopetti sen jälkeen aktiiviuransa. Vuodesta 2016 lähtien McRae on ajanut lähinnä näytöskilpailuissa, kuten esimerkiksi Goodwood Rally Showssa. == Aiheesta muualla == *Tuloksia *Tietoa Alister McRaesta Luokka:Brittiläiset ralliautoilijat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cara Black

Cara Black (s. 17. helmikuuta 1979 Harare, Zimbabwe) on zimbabwelainen tennispelaaja. Pituutta hänellä on 167 cm ja painoa 55 kiloa. Black on oikeakätinen ja lyö rystylyöntinsä kahdella kädellä. Ammattilaiseksi Black siirtyi tammikuussa 1998. Cara on entisten ammattilaispelaajien Byron Blackin ja Wayne Blackin nuorempi sisko. Hänen isänsä on nimeltään Don ja äiti Velia. Urallaan Cara Black on voittanut viisi Grand Slam -turnausta naisten nelinpelissä. Hän voitti Wimbledonissa vuosina 2004, 2005 ja 2007, Australian avoimissa vuonna 2007 sekä Yhdysvaltain avoimissa vuonna 2008. Vuoden 2004 Wimbledonin mestaruus tuli australialaisen Rennae Stubbsin parina, ja vuosien 2005–2008 mestaruuksissa parina oli eteläafrikkalais-yhdysvaltalainen Liezel Huber. Sekanelinpelissä hänellä on yhdessä veljensä Waynen kanssa kaksi Grand Slam -voittoa: vuoden 2002 Ranskan avoimissa ja vuoden 2004 Wimbledonin turnauksessa. Vuoden 2008 Yhdysvaltain avoimissa hän voitti sekanelinpelin intialaisen Leander Paesin parina. Cara Black on urallaan voittanut yhden WTA- turnauksen naisten kaksinpelissä. Naisten nelinpelissä hän saavutti uransa 45. WTA-turnausvoiton lokakuussa 2008. ITF-kiertueella hän on voittanut 6 turnausta kaksinpelissä sekä 10 turnausta nelinpelissä. Marraskuussa 2005 Black selvisi yhdessä parinsa Rennae Stubbsin kanssa WTA:n mestaruuskilpailujen nelinpelin finaaliin, jossa he kuitenkin hävisivät Australian Samantha Stosurille ja Yhdysvaltojen Lisa Raymondille. Black nousi nelinpelirankingissa ykköseksi lokakuussa 2005, ja kaksinpelirankingissa hän on parhaimmillaan ollut 31:s maaliskuussa 1999. == Grand Slam -saavutukset == Australian avoin tennisturnaus: *Naisten nelinpeli: mestaruus 2007 *Naisten nelinpeli: puolivälierä 2006, 2008 *Sekanelinpeli: puolivälierä 2005, 2008 Ranskan avoimet: *Naisten nelinpeli: loppuottelu 2005 *Naisten nelinpeli: välierä 2003, 2007, 2008 *Naisten nelinpeli: puolivälierä 2006 *Sekanelinpeli: mestaruus 2002 *Sekanelinpeli: loppuottelu 2004 *Sekanelinpeli: välierä 2003 Wimbledon: *Naisten nelinpeli: mestaruus 2004, 2005, 2007 *Naisten nelinpeli: välierä 2002, 2006, 2008 *Sekanelinpeli: mestaruus 2004 *Sekanelinpeli: välierä 2006 *Sekanelinpeli: puolivälierä 2007 Yhdysvaltain avoin tennisturnaus: *Naisten nelinpeli: mestaruus 2008 *Naisten nelinpeli: loppuottelu 2000 *Naisten nelinpeli: välierä 2001, 2002, 2003 *Naisten nelinpeli: puolivälierä 2005, 2006 *Sekanelinpeli: mestaruus 2008 *Sekanelinpeli: välierä 2003 *Sekanelinpeli: puolivälierä 2001, 2002 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Black ITF:n verkkosivuilla Luokka:Zimbabwelaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alain Juppé

Alain Marie Juppé O.Q. (s. 15. elokuuta 1945 Mont-de-Marsan, Landes) on ranskalainen konservatiivipoliitikko, joka toimi Ranskan ulkoministerinä Édouard Balladurin hallituksessa 1993–1995 ja pääministerinä 1995–1997. Nicolas Sarkozyn presidentiksi valinnan jälkeen Juppé nousi 18. toukokuuta 2007 François Fillonin hallitukseen varapääministeriksi ja uuden "superministeriön" ympäristön-, kestävän kehityksen ja energiaministeriksi, josta erosi kuukauden jälkeen menetettyään paikkansa parlamentissa. Marraskuussa 2010 hän nousi jälleen François Fillonin II hallituksen puolustusministeriksi ja ulkoministeriksi helmikuussa 2011 Michèle Alliot- Marien eron jälkeen. Juppé aloitti opiskelun 1964 École Normale Supérieuressa, Institut d'Etudes Politiques de Paris'ssa 1968 ja kävi École nationale d'administrationia 1970–1972. Juppé oli Jacques Chiracin hallituksessa 1986–1988, gaullistipuolueen (Rassemblement pour la République; RPR) puoluesihteerinä 1988–1994 ja puheenjohtajana 1994–1997. Valittiin Bordeaux'n pormestariksi 1995. Vuonna 1997 RPR hävisi vaalit ja Juppéa seurasi pääministerinä Lionel Jospin ja RPR:n johdossa Philippe Séguin. Juppé jatkoi Union pour un Mouvement Populaire -puolueessa ja toimi sen puheenjohtajana 2002–2004. Joulukuussa 2004 Juppé tuomittiin julkisten varojen väärinkäytöstä hänen oltuaan RPR:n johdossa ja puolueen käytettyä Pariisin kaupungin työntekijöitä hyväkseen. Valituksen jälkeen tuomittiin 14 kuukauden ehdolliseen vankeuteen ja häntä kiellettiin hakemasta poliittiseen asemaan vuoden kuluessa. Tämän johdosta hän jätti Bordeaux'n pormestarin virkansa. Juppé opetti kaksi vuotta Quebécin yliopistossa ja ryhtyi sitten UMP:n ehdokkaaksi parlamenttivaaleihin ja oli lyhyen aikaa ennen häviämiään vaaleja ministerinä: puolustusministerinä marraskuusta 2010 helmikuuhun 2011 ja ulkoministerinä 2011-2012. Vuonna 2015 Juppé pyrki ehdokkaaksi vuoden 2017 presidentinvaaleihin mutta hävisi puolueensa esivaalit. Vuonna 2019 Juppé nimitettiin perustuslakineuvostoon, ja hän luopui Bordeaux'n pormestarinvirasta. ==Lähteet== * Alain Juppé (Euroopan parlamentti) * Disgraced Juppé to return to politics === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Juppén blogi Luokka:Officer of the National Order of Quebec Luokka:Puolueiden puheenjohtajat Luokka:Ranskan pääministerit Luokka:Ranskan ulkoministerit Luokka:Ranskan puolustusministerit Luokka:Ranskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Liezel Huber

Liezel Huber (o.s. Horn, s. 21. elokuuta 1976 Durban, Etelä-Afrikka) on tennispelaaja. Nykyinen asuinpaikka on Yhdysvallat, jota hän myös edustaa. Hän on voittanut yhdessä Cara Blackin kanssa naisten nelinpelin mestaruuden Wimbledonissa vuosina 2005 ja 2007, Australian avoimissa 2007 sekä Yhdysvaltain avoimissa 2008. Marraskuussa 2007 hän nousi Blackin kanssa WTA:n arvolistalla naisten nelinpelin ykköseksi. Vuonna 2011 hän voitti Yhdysvaltain avoimet Lisa Raymondin parina. Sekanelinpelissä Huber on pelannut Grand Slam -turnauksen loppuottelussa viisi kertaa. Hän on saavuttanut voiton kaksi kertaa: Ranskan avoimissa 2009 parinaan Bob Bryan ja Yhdysvaltain avoimissa 2010 parinaan Bob Bryan. Loppuottelun häviävänä osapuolena hän oli Wimbledonissa 2001 parinaan Mike Bryan, Australian avoimissa 2005 parinaan Kevin Ullyett sekä Yhdysvaltain avoimissa 2008 parinaan Jamie Murray. Vuonna 2005 Huber perusti hyväntekeväisyyssäätiön tukemaan hurrikaani Katrinan uhreja. ==Aiheesta muualla== * Huber WTA:n verkkosivuilla * Huber ITF:n verkkosivuilla Luokka:Eteläafrikkalaiset tennispelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset tennispelaajat Luokka:Amerikaneteläafrikkalaiset Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paweł Brożek

Paweł Łukasz Brożek (s. 21. huhtikuuta 1983 Kielce) on puolalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan Brożek on hyökkääjä. Brożekin ura alkoi 1998 Polonia Białogon Kielce -seurassa, jossa pelasi myös hänen veljensä Piotr. Brożek pelasi huhtikuusta 2001 alkaen pitkään Wisła Krakovassa sekä lisäksi lainapelaajana ŁKS Łódźissa ja GKS Katowicessa. Vuosina 2011–2012 hän pelasi turkkilaisseura Trabzonsporissa sekä lainapelaajana skotlantilaisseura Celticissä. Tämän jälkeen hän siirtyi espanjalaisseura Recreativo de Huelvaan, josta hän palasi kesällä 2013 Wisła Krakovaan. Brożek on kauden 2019–2020 loppuun mennessä pelannut Puolan Ekstraklasassa 375 ottelua, joissa hän on tehnyt 149 maalia. Turkin Superliigassa hän on pelannut 19 ottelua ja tehnyt kolme maalia. Skotlannin Valioliigassa hän on pelannut kolme ottelua ja Espanjan toisella sarjatasolla Segunda Divisiónissa 18 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Brożek on pelannut Puolan maajoukkueessa 38 ottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi huhtikuussa 2005 ja viimeisen tammikuussa 2014. Hän kuului Puolan joukkueeseen Saksassa pidetyissä vuoden 2006 MM-kilpailuissa, joissa hän pääsi vaihtopelaajana kentälle Puolan jokaisessa kolmessa ottelussa, kahdessa tosin vasta loppuminuuteilla. EM-kilpailuissa 2012 hän tuli vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa. == Maalit Puolan maajoukkueessa == :Puolan maalit mainittu ensin. # Päivämäärä Pelipaikka Vastustaja Lopputulos Kilpailu 1 28.4.2005 Chicago, Yhdysvallat 1–1 Ystävyysottelu 2 11.10.2008 Chorzów, Puola 2–1 MM- kilpailujen 2010 karsinnat 3 7.2.2009 Vila Real de Santo António, Portugali 1–1 Ystävyysottelu 4 10.12.2010 Antalya, Turkki 2–2 Ystävyysottelu 5 6 5.6.2011 Varsova, Puola 2–1 Ystävyysottelu 7 2.9.2011 Varsova, Puola 1–1 Ystävyysottelu 8 15.11.2011 Poznań, Puola 2–1 Ystävyysottelu 9 20.1.2014 Abu Dhabi, Arabiemiraatit 1–0 Ystävyysottelu == Lähteet == Luokka:Puolalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Édouard Balladur

Édouard Balladur (s. 2. toukokuuta 1929, İzmir, Turkki) on ranskalainen gaullistipoliitikko (RPR, UMP), pääministeri 1993–1995. Balladurin perhe on armenialaista pankkiiri- ja kauppiassukua, joka eli monia sukupolvia osmanien Smyrnassa (nyk. İzmir). Hän syntyi Izmirissa nykyisessä Turkissa, jossa Osmanien valtakunnan hajottua syttyi voimakkaita ulkomaalaisten ja kristittyjen vainoja. Tämän vuoksi hänen vanhempansa viiden lapsensa kanssa muuttivat Marseilleen vuonna 1935. Politiikassa Balladur oli vuodesta 1964 pääministeri Georges Pompidoun neuvonantajana. Hän toimi hallituksen neuvottelijana vuoden 1968 työehtosopimuksia (Grenellen sopimukset) solmittaessa. Pompidoun tultua valituksi presidentiksi Balladur nimitettiin Élysée-palatsin virkamieskuntaan ja 1974 pääsihteeriksi. Pompidoun kuoleman jälkeen hän vetäytyi hyvin palkattuun teollisuusjohtajan tehtävään. Vuonna 1967 Balladur otettiin yleisradioyhtiö ORTF:n hallintoneuvostoon. Vuodet 1968–1980 hän oli Mont Blancin tunneliyhtiön johtokunnan johdossa, ja häntä kuultiin vuoden 1999 kuolemaan johtaneen onnettomuuden vuoksi. Hän oli myös Compagnie Générale d'Électricitén tytäryhtiön, myöhemmän Alcatelin johdossa 1977–. Oikeiston voitettua 1986 Balladur oli Jacques Chiracin hallituksen valtiovarainministerinä 1986–1988, jossa hän aloitti laajan yksityistämisen ja vähensi sääntelyä Euroopan yhtenäisasiakirjan mukaan. Oikeiston voitettua 1993 vaalit, mutta Chiracin hävittyä rutkasti 1988 presidentinvaalit, Balladur oli presidentti François Mitterrandin nimittämänä pääministerinä 1993–1995. Pääministerinä hän ajoi läpi GATT-uudistukset ja vahvan frangin politiikkaa. Vuoden 1995 presidentinvaaleissa Balladur pyrki presidentiksi gaullisti Chiracin ja sosialisti Lionel Jospin rinnalla. Balladur oli huono puhuja, häneltä puuttui puoluekoneiston tuki, ja häntä pidettiin "vanhan maailman" tuulahduksena tavoiltaan. Presidentinvaalissa hän jäi kolmanneksi ja erosi pääministerin paikalta. Vaikka Chirac ja Balladur julistivat olleensa ystäviä 30 vuotta, vaalikamppailu kiristi heidän välejään, eikä "balladurilaisia", kuten Nicolas Sarkozya enää päästetty Chiracin hallitukseen. Balladur pyrki vuonna 1998 Île-de-Francen alueneuvoston puheenjohtajaksi ja vuonna 2001 Pariisin pormestariksi, muttei tullut valituksi. Hän ei lähtenyt ehdokaaksi enää vuoden 2007 kansalliskokousvaaleihin. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Balladurin elämäkerta Ranskan valtion sivustolla Luokka:Ranskan pääministerit Luokka:Ranskan valtiovarainministerit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mahesh Bhupathi

Mahesh Bhupathi (s. 7. kesäkuuta 1974 Madras, Intia) on intialainen tennisammattilainen. Hän siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1995. Bhupathi asuu Mumbaissa ja on yksi maailman parhaista nelinpelipelaajista. Urallaan Bhupathi on voittanut 11 Grand Slam -turnausta, joista 4 nelinpelissä ja 7 sekanelinpelissä. Bhupathi pelasi aiemmin myös kaksinpeliä, mutta hän lopetti sen päästyään parhaimmillaankin vain 217. sijalle kaksinpelissä. == Grand Slam -turnausvoitot == * 1997 ** Sekanelinpeli Ranskan avoimet, parina Rika Hiraki (JPN) * 1999 ** Nelinpeli Ranskan avoimet, parina Leander Paes (IND) ** Nelinpeli Wimbledon, parina Leander Paes (IND) ** Sekanelinpeli US Open, parina Ai Sugiyama (JPN) * 2001 ** Nelinpeli Ranskan avoimet, parina Leander Paes (IND) * 2002 ** Nelinpeli US Open, parina Maks Mirny (BLR) ** Sekanelinpeli Wimbledon, parina Jelena Lihovtseva (RUS) * 2005 ** Sekanelinpeli Wimbledon, parina Mary Pierce (FRA) ** Sekanelinpeli US Open, parina Daniela Hantuchová (SVK) * 2006 ** Sekanelinpeli Australian avoimet, parina Martina Hingis (SUI) * 2009 ** Sekanelinpeli Australian avoimet, parina Sania Mirza (IND) ==Yksityiselämä== Mahesh Bhupathi oli naimisissa malli Shvetha Jaishankarin kanssa seitsemän vuotta. He erosivat heinäkuussa 2010. Bhupathi meni naimisiin entisen Miss Universumin, nykyisen näyttelijän Lara Duttan kanssa siviiliseremoniassa 16. helmikuuta 2011. Kristillinen seremonia pidettiin 20. helmikuuta 2011. Parin ensimmäisen lapsen laskettu aika on tammikuussa 2012. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Mahesh Bhupathin tiedot ATP:n virallisilla sivuilla Luokka:Intialaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pierre Bérégovoy

Pierre Eugène Bérégovoy (23. joulukuuta 1925 Déville-lès-Rouen – 1. toukokuuta 1993 Nevers) oli ranskalainen Sosialistisen puolueen (PS) poliitikko. Hän oli Ranskan pääministerinä vuosina 1992–1993. Bérégovoyn isä oli ukrainalaislähtöinen venäläinen. Tämä oli valkokaartien kapteeni, mutta kannatti menševismiä. Bérégovoy alkoi 15-vuotiaana työskennellä metallityöläisenä. Hän lähti politiikkaan Ranskan vastarintaliikkeessä toisen maailmansodan aikana työskennellessään rautateillä. Bérégovoy liittyi uuteen sosialistipuolueeseen vuonna 1969. Hän toimi Elysée-palatsin pääsihteerinä vuosina 1981–1982 sekä sosiaaliministerinä vuosina 1982–1984 Pierre Mauroyn ja valtiovarainministerinä 1984–1986 Laurent Fabiusin hallituksissa. Vuonna 1988 Bérégovoy toimi ministerinä Rocardin ja Cressonin valtiovarainministeriöissä. Häntä pidettiin talousrealistina ja kykenevänä virkamiehenä. Huhtikuussa 1992 presidentti François Mitterrand nimitti Bérégovoyn Édith Cressonin seuraajaksi pääministerinä. Bérégovoy erosi pääministerin tehtävästä puolueensa koettua murskaavan tappion maaliskuun 1993 parlamenttivaaleissa. Hän kuoli 1. toukokuuta 1993 Pariisissa, mihin hänet oli lennätetty Neversistä. Hänet löydettiin päähän ammuttuna ja tapaus todettiin itsemurhaksi. Bérégovoyn ystävät vahvistivat hänen olleen masentunut vaalitappiosta. Häntä myös tutkittiin miljoonan frangin korottomasta lainasta läheiseltä ystävältään. == Lähteet == Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Ranskan pääministerit Luokka:Ranskan valtiovarainministerit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Debatti (lehti)

Debatti on suomalainen verkossa julkaistava itsenäinen mielipidelehti, jota julkaisee Sosialidemokraattiset Opiskelijat (SONK). Debatti siirtyi vuoden 2020 huhtikuussa verkkojulkaisuksi. ==Historia== Lehden edeltäjä oli vuosina 1982–1991 ilmestynyt Punakynä. Debatin alkuvuosina lehti ilmestyi keskimäärin kahdesti vuodessa. Vuosituhannen vaihteessa Debatti vakiintui neljästi vuodessa ilmestyväksi sisäisen ja ulkoisen tiedottamisen tarpeita tyydyttäväksi julkaisuksi. Lehti muuttui 2000-luvun puolivälissä järjestölehdestä mielipidelehdeksi. Vuonna 2020 Debatti siirtyi neljästi vuodessa ilmestyvästä printtijulkaisusta verkkojulkaisuksi, jossa juttuja julkaistaan yksitellen. Vanhat lehdet ovat luettavissa Issuu palvelussa. Debatti on Kulttuuri- mielipide- ja tiedelehtien liiton jäsen ja SONKin jäsenlehti. ==Päätoimittajat ja vastaavat toimittajat== *Kalle Virtanen (2020) *Erik Immonen (2017-2018) *Nelli Nurminen (2015-2016) *Tiina Vesa (2014) *Siiri Saastamoinen (2012-2013) *Laura Liski (2011) *Sara Salomaa (2010) *Mikko Laakkonen (2009) *Johannes Erra (2008) *Sonia Meltti (2007) *Eero Ylinentalo (2005–2006) *Inari Juntumaa (2004) *Anu Nummelin (2003) *Katri Söder (2002) *Maija Siiskonen (1997–2000) ==Aiheesta muualla== *Sosialidemokaattiset opiskelijat – SONK ry *Debatti Kultin sivuilla Luokka:SDP:n lehdet Luokka:Suomalaiset yhteiskunnalliset lehdet
Édith Cresson

Édith Cresson (o.s. Campion, s. 27. tammikuuta 1934 Boulogne-Billancourt) on ranskalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1991–1992. Hän oli Ranskan ensimmäinen naispääministeri, ja myös lyhytaikaisin pääministeri. Cresson on virkamiehen tytär. Hän valmistui École des hautes études commercialesista, suoritti tohtorin tutkinnon väestötieteessä ja työskenteli tutkijana CFP:llä. Hän liittyi 1965 Mitterrandin seuraajiin avustamaan presidentinvaalikampanjassa ja liittyi sosialistipuolueeseen 1971. Vuonna 1974 hän pääsi puolueen sihteeristöön vastuullaan nuoriso- ja opiskelija-asiat. Hänet valittiin Thurén pormestariksi vuonna 1977, europarlamenttiin 1979 ja Ranskan kansalliskokoukseen 1981. Vuonna 1983 Cresson valittiin kotikaupunkinsa Châtellerault’n pormestariksi, mitä paikkaa hän piti vuoteen 1997 asti. Mitterrandin vaalivoiton 1981 jälkeen Cressonista tuli maatalousministeri, missä asemassa hän taisteli maanviljelijöiden ”konservatiivisuutta ja naisvihaa” vastaan joskus jopa väkivaltaisesti. Maatalousministerinä häntä seurasi maanviljelijöiden kanssa rauhan tehnyt Michel Rocard. Cresson siirtyi kauppa- ja turismiministeriöön ja piti useita ministerinasemia hallituksessa. Vuonna 1988 Cressonista tuli eurooppaministeri, mutta hän arvosteli Rocardia hallituksen oikeistolaisuudesta ja jätti hallituksen 1990. 15\. toukokuuta 1991 Cresson nimitettiin Ranskan pääministeriksi. Hänen viranhoitoaan ei pidetty onnistuneena, ja se kesti alle vuoden. Cresson korotti sosiaaliturvaa ja arvonlisäveroa, vaikka oli julistanut vastustavansa epäsuoria veroja, eikä löytänyt ratkaisua nuorisotyöttömyyteen. Hän jätti pääministerin aseman 2. huhtikuuta 1992 sosialistien hävittyä paikallisvaalit. Cresson tunnettiin monista rasistisiksikin leimatuista lausahduksistaan. Hän lausui joka neljännen brittimiehen olevan homoseksuaali ja vertasi japanilaisia muurahaisiin. Cresson nimitettiin 1995 Jacques Santerin johtamaan Euroopan komissioon, jossa hän oli tiede-, tutkimus-, koulutus- ja nuorisokomissaari. Komissio joutui eroamaan väärinkäytössyytösten vuoksi maaliskuussa 1999. Cresson oli vastuussa Leonardo Da Vinci -ohjelmasta, jonka toteuttamiseen komissiolla ei ollut voimavaroja, joten Cresson palkkasi siihen yksityisen Agenor-yrityksen. Yhtiö järjesti itselleen edullisia sopimuksia, väärensi kuitteja ja palkkasi perheenjäseniä runsaskätisin palkkioin, mistä Cresson ei ilmoittanut komissiolle. Cresson palkkasi myös hammaslääkäriystävänsä AIDS- asiantuntijaksi. Nämä ja muut väärinkäytösepäilyt johtivat 1999 Santerin komission eroon. Cressonia vastaan nostettiin syyte, mutta Brysselin alueoikeus hylkäsi sen vuonna 2004. Euroopan unionin tuomioistuin kuitenkin tuomitsi Cressonin virka-aseman väärinkäytöstä ja tuttaviensa suosimisesta 2006. == Lähteet == * * * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Ranskalaiset EU-komissaarit Luokka:Ranskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Ranskan pääministerit Luokka:Maatalousministerit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Unssi

Unssi (, kahdestoistaosa; lyhenne oz.), on vanha painomitta, joka on edelleen käytössä brittiläisiä yksiköitä käyttävissä maissa. Kansainvälisesti käytetty Avoirdupois-unssi on noin 28,35 grammaa. 16 unssia (oz) = 1 pauna (lb) eli avoirdupois-naula. Useimmissa Euroopan maissa on ollut Rooman valtakunnan perua käytössä naulaa ja unssia vastaavat painon yksiköt. Roomalainen naula (libra) oli massaltaan noin 327 g ja roomalainen unssi (uncia) 27,75 g. Viimeinen Suomessa standardoitu naula oli massaltaan n. 425 g ja sitä vastaava unssi 35,4 g. Apteekkimittana naula eli libra oli 12 unssia eli 356,247 g. Yksi unssi (29,687 g) jakaantui 8 drakmaan (tunnus ʒ). ==Troy-unssi== Troy- unssi oli alun perin ranskalaisen Troyesin kaupungin naulan prototyypin kahdestoistaosa. Troy-mittayksiköitä käytettiin jalometallien, jalokivien, kemikaalien, apteekkitavaroiden ja muiden arvotavaroiden punnitsemisessa. Jalometalleja, kuten kultaa ja hopeaa, mitataan vieläkin yleisesti troy- unsseissa, joka on nykyään määritelty 31,103 476 8 grammaksi. Kultaunssi ja hopeaunssi tarkoittavat troy-unssia. Troy-unssi on hyväksytty jalo­metallien massan yksiköksi Suomessakin voimassa olevassa mitta­yksikkö­asetuksessa, joka määrittelee sen suuruudeksi 31,10 grammaa. 12 troy-unssia = 1 troy-naula (troy pound) ==Unssit kuitujen ja kankaiden tiheyden määrittelyssä== Unssia käytetään mittayksikkönä myös tekstiiliteollisuudessa määriteltäessä kuitujen ja kankaiden tiheyttä. Yleisesti käytetty yksikkö on unssia neliöjaardia kohti, joka lyhennettynä ilmaistaan vain luvulla sekä sanalla unssi tai lyhenteellä oz. Esimerkiksi "kahdeksan unssin" materiaali on siis materiaalia, josta leikatun neliöjaardin kokoisen kappaleen massa on 8 unssia.About.com: Fabric terminology for composite materials Tällä tavoin unssit ovat käytössä esimerkiksi nyrkkeilyhansikkaiden mitoituksessa. Mitä pienempi on unssiluku, sitä kevyempi on käytetty materiaali ja sitä vähemmän suojaava hansikas. Oulun kickboxing r.y.: Varusteinfo Yleiset harjoitteluhansikkaat voivat vaihdella 14 ja 20 unssin välillä, mutta säkki-, amatööri- ja ammattitaisteluhansikkaat vaihtelevat 8 ja 10 unssin paikkeilla. == Lähteet == Luokka:Massan yksiköt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Punakynä

Punakynä oli Sosialidemokraattisen Opiskelijanuorison Keskusliiton julkaisema lehti vuosina 1982–1991. Punakynä korvasi Opiskelija-Demarin. Lehti aloitti 12-sivuisena tabloid-kokoisena mainoslehtenä. Vuonna 1986 lehteä alettiin julkaista aikakauslehtikoossa. Lehti ilmestyi keskimäärin kahdesti vuodessa. Punakynä lakkautettiin vuonna 1991 ja tilalle perustettiin Debatti -lehti samana vuonna. Punakynän viimeiseksi numeroksi jäi 1/1991. Luokka:SDP:n lehdet Luokka:Suomalaiset yhteiskunnalliset lehdet Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Aadolf Fredrikin kirkko

Aadolf Fredrikin kirkko () on Ruotsin pääkaupungin Tukholman keskustassa sijaitseva kirkko. Sen on suunnitellut arkkitehti Carl Fredrik Adelcrantz ja se on rakennettu vuosina 1768–1774.Adolf Fredriks församling: Adolf Fredriks kyrka Viitattu 13.7.2014. Kirkon sisätilat saivat nykyasunsa Agi Lindegrenin suunnitelmien pohjalta tehdyissä muutoksissa vuosina 1893–1895. Adolf Fredrikin kirkkoon mahtuu noin 1 400 henkeä kerrallaan. Kirkon hautausmaalle on haudattu monta tunnettua henkilöä, muun muassa Olof Palme ja Sven Hedin. Kirkko on saanut nimensä Ruotsia vuosina 1751–1771 hallinneen kuningas Aadolf Fredrikin mukaan, joka muurasi sen peruskiven vuonna 1768. Kirkko vihittiin 27. marraskuuta 1774. Se korvasi vuonna 1647 rakennetun puukappelin, joka oli pyhitetty Pyhälle Olaville. Kirkko mukailee uusklassismin tyyliä, mutta se omaa myös vivahteita rokokoosta. Sen muoto mukailee kreikkalaista ristiä. Kirkko on ollut ulkopuolelta lähes koskematon 1700-luvulta asti, mutta sisätiloissa on tehty useita muutoksia, eniten 1890- ja 1950-luvuilla. Sisätiloja on restauroitu viimeksi vuosina 1996–1997, jolloin muun muassa puhdistettiin seinät ja holvit sekä tehtiin konservointitöitä. Jacob Rijfin suunnittelema 1785–1789 rakennettu Luodon kirkko sai tyylillisiä vaikutteita Aadolf Fredrikin kirkosta, johon Rijf oli tutustunut. Kirkon alttari ja saarnastuoli ovat peräisin sen alkuajalta. Kirkon alttaritaulun on tehnyt taiteilija Johan Tobias Sergel, ja se kuvaa Jeesuksen ylösnousemusta. Kupolin kattomaalaus on Julius Kronbergin.Fredric Bedoire: Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild, s. 145. Norstedts, Tukholma 2012. Sergel on tehnyt kirkkoon myös niin sanotun Cartesiusmonumentin, joka on pystytetty filosofi René Descartesin (latinalaiselta nimeltään Cartesius) kunniaksi kuningas Kustaa III:n määräyksestä. Kirkon nykyiset 45-äänikertaiset pääurut ovat vuodelta 1966. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kirkon verkkosivusto Luokka:Norrmalm Luokka:Tukholman kirkot Luokka:Ruotsin kivikirkot Luokka:Kirkot Tukholman hiippakunnassa