EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Risteillä ristityt

Risteillä ristityt (Крещенные крестами, Kreštšonnyje krestamiKreštšennyje krestami : zapiski na kolenkah, Finna.fi) on kirjailija-kuvataiteilija- lavastaja Eduard Kotšerginin kirjoittama puolidokumentaarinen muistelmateos. Sen on suomentanut Tuukka Sandström, ja suomennoksen on vuonna 2017 julkaissut Idiootti. Alkuteos on saanut Venäjällä vuonna 2010 Natsionalnyi bestseller- ja Sergei Dovlatov -palkinnot. "Risteillä ristityt" on tunnussana, jota pietarilaisen vankilan Krestyn vangit käyttivät tunnistaakseen toisensa.Risteillä ristityt, s. 7 Jälkisanoissa suomentaja Tuukka Sandström kommentoi alkuteoksen kieltä, johon sisältyy venäläistä rikollisten kieltä fenjaa. Fenjaan sisältyy venäjän lisäksi aineksia monista muista kielistä, kreikasta, turkkilaisista kielistä, marista, ja myöhemmin mukaan on tullut sanastoa jiddisistä. Kielen juuret ovat lähtöisin 1500-luvulta, kiertelevien kauppiaiden salakielestä. Sanoille ei ole vastineita suomen kielessä, joten suomennos on alkuteosta yleiskielisempää.Suomentajan jälkisanat, T. S., Risteillä ristityt 239–240. Kotšergin kertoo muistelmissaan pakoretkestä Siperian Omskissa sijaitsevasta kansanvihollisten lasten orpokodista vuonna 1945 Leningradiin, jossa hän vihdoin tapasi vankilasta vapautuneen äitinsä. Isä oli teloitettu. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2009 kirjat Luokka:Venäläiset kirjat Luokka:Elämäkerrat ja muistelmat
Jylisevän tuulivoimalaitos

Jylisevän tuulivoimalaitos on Etelä-Pohjanmaalla Kurikan (Jalasjärvi) Ilvesjoen kylässä sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 0,75 megawattia. Voimalan omistaa ja sitä operoi Kauppilan autohajottamo Oy. == Yleistä == Tuulivoimalaitos sijaitsee Ilvesjoen kylässä. Voimalaitoksen tarkka paikka on epävarma, sillä Maamittauslaitoksen Karttapaikka palvelun kartoissa tai ilmakuvissa ei erotu tuulivoimalaitosta Jylisevän maatilalla tai autohajottamon alueella. Vanhin tieto osoittaa maatilalle vesivoimalaitoksen lähistöllä ja Tuulivoimayhdistyksen kartta osoittaa autohajottamolle. Näin ollen voimala sijaitsee 115–120 metrin korkeudella mpy. Tuulivoimalaitos on uusimpien tietojen mukaan saksalaisen Südwindin valmistama S46, jonka napakorkeus on 76 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 46 metriä, ja jonka kapasiteetti on 0,75 megawattia. Tuulivoimala saavuttaa nimellistehonsa, kun tuulee 12–13 metriä sekunnissa ja se pysähtyy 25 m/s myrskytuulessa. == Historiaa == Kauppilan autohajottamo hankki tuulivoimalaitoksensa käytettynä ja se pystytti sen vuonna 2009. Tuolloin hankittu tuulivoimala tuotti haastattelun perusteella sähköä lähinnä yrityksen omaan käyttöön ja tuulisina päivinä myös sähköverkkoon. VTT:n tuulivoiman vuoden 2010 vuositilastoissa sitä ei mainita, joten voimalaitos tuotti alussa sähköä ilmeisesti vain omaan käyttöön. Tässä käytetyistä lähteistä ei selvinnyt, millaisesta tuulivoimalaitoksesta oli kyse. Maatuuli Oy hankki Suomeen kolme Südwindin tuulivoimalaa vuonna 2011 ja kaksi niistä päätyi Jalasjärvelle. Toinen Ilvesjoen tuulivoimalaitos kuuluu Pramialle, ja se toimi moitteettomasti tammikuusta 2011 lähtien. Autohajottamon tuulivoimalaitosta ei mainita VTTn tuulivoiman vuosiraportissa vuosina 2009–2013. Vuonna 2014 se ilmestyy vuosiraporttiin vuonna 2009 hankitulla voimalallaan, joka on Südwindin valmistama samaa mallia. Pitkän tauon on saattanut aiheuttaa onnettomuus, joka hajotti voimalan ohjausjärjestelmän. Sen korjaamiseksi oli hankala löytää varaosia, mutta ongelma näyttää korjaantuneen. == Katso myös == * Luettelo Suomen tuulivoimaloista == Lähteet == Luokka:Suomen tuulivoimapuistot Luokka:Jalasjärvi
Karstulan paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Karstulan paloasema sijaitsee Karstulassa osoitteessa Kukontie 2. Paloasema valmistui vuonna 2023 ja sen omistaa Karstulan kunta. Rakennuskustannukset olivat noin 3,8 miljoonaa euroa. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Arkkitehtipalvelu Oy. Paloaseman pinta-ala on 1 061 m2. Autohallissa on paikka yhdelle ensivasteautolle ja kolmelle paloautolle. Lisäksi on pesuhalli ja korjauspaja. Miehistölle on sosiaalitilat, joihin kuuluvat esimerkiksi pukuhuoneet, saunaosasto sekä kuntosali. Karstulan paloasemalla on sekä ensihoito- että pelastustehtäviin kykenevä monitoimiyksikkö. Rakenteeltaan se on potilaiden kuljetukseen kykenevä ambulanssi, jossa on myös sammutus- ja pelastuskalustoa. Monitoimiyksikköä työllistävät pääosin ensihoitotehtävät. Ympärivuorokautisesti toimivan monitoimiyksikön lisäksi paloasemalla työskentelee arkisin virka-aikana yksi pelastaja. Tämän lisäksi paloasemaa käyttävät sivutoimiset palokuntalaiset, joiden päivystysvahvuus on kaksi henkilöä virka-ajan ulkopuoella. Hälytyksiin osallistuu satunnaisesti myös muita sivutoimisia palokuntalaisia päivystysvuoronsa ulkopuolelta. Jos käytettävissä oleva resurssi ei riitä, hälytetään apua muilta lähialueen paloasemilta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Keski-Suomen pelastuslaitos (verkkosivut) Luokka:Karstulan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen paloasemat
Markus H. Korhonen

Markus Hemminki Korhonen (s. 1963 Oulu) on oululainen kulttuurihistorioitsija, kirjailija, tapakouluttaja ja kamarineuvos. Koulutukseltaan Korhonen on filosofian maisteri. Hänet tunnetaan myös nimellä Markus de Lergas. Hänen Suomen ja Skandinavian historian pro gradu -tutkielmansa Syntyperän tähden - neljä tutkimusta syntyperän vaikutuksesta (1999) käsittelee eräiden aatelisten, mm. Carl Gustaf Emil Mannerheimin ja Ebba zu Solms-Braunfelsin elämänvaiheita. Opinnäytetyön aihe edustaa erästä Korhosen kiinnostusten ja asiantuntemuksen alueista. Korhonen loukkaantui vaikeasti auto-onnettomuudessa vuonna 2007. Hänet valittiin vuonna 2023 Oulun 38. Rotuvaariksi. Rotuvaari on Oulun keskustaa kehittäneelle henkilölle myönnettävä arvonimi, joka viittaa kävelykatu Rotuaariiin. Markus H. Korhosen isä käräjätuomari Yrjö Korhonen (1932–2019) toimi sotaoikeuden puheenjohtajana vuosina 1982–84 ollen viimeinen sotatuomari Oulussa. ==Julkaisuja== * Korhonen, Markus H. 2000. Tervakaupungin tarinoita. Oulu:Kaimax-Media. * Korhonen, Markus H. 2000. Viktoriaaninen loma Pohjolassa : lordeja Oulujoen koskissa. Pohjois-Suomen historiallien yhdistys. * Korhonen, Markus H. 2001. Tervakaupungin tarinoita. 2. osa. * Korhonen, Markus H. 2001. Ebba zu Solms-Braunfels : en tysk prinsessa från Finland : liv och leverne av Ebba Louisa Charlotta Lavonius sedermera prinsessan zu Solms- Braunfels (1850-1927) med resuméer på fin. Harald Ekman. * Korhonen, Markus H. 2002. Kaupunginkellarista seurahuoneelle : keveästi oululaisen kestikulttuurin vaihelta. Oulu: Uusi seurahuone. * Korhonen, Markus H. 2002. Puistola. Oulu: Studio Ilpo Okkonen. * Korhonen, Markus H. ym. 2006. J. V. Snellman - pienenä Oulussa, suurena historiassa : Johan Vilhelm Snellman 12.5.1806 - 4.7.1881. Oulu: Oulun kaupungin opetusvirasto, Snellman-työryhmä. * Vahtola, Jouko ym. 2005. Oulun vuosisadat 1605-2005. Oulu: Pohjois-Suomen historiallinen yhdistys, Oulun yliopiston historian laitos. * Paula Rossi, Markus H. Korhonen (toim.) 2010. Svenska klubben i Uleåborg 2000-2010 / Oulun ruotsalainen klubi 2000-2010. Uleåborg: Svenska klubben i Uleåborg. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset kulttuurielämän vaikuttajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Menna

Menna on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Domenico Menna (1875–1957), italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa * Katri Menna (s. 1986), suomalainen koripalloilija * Outi Menna (s. 1973), suomalainen kääntäjä * Tuuli Menna (s. 1996), suomalainen koripalloilija
FC Nokia

FC Nokia on vuonna 2004 perustettu nokialainen jalkapalloon ja futsaliin erikoistunut urheiluseura. Seuralla on toimintaa ainoastaan nais- ja tyttöjalkapallossa sekä -futsalissa. Kaudella 2024 FC Nokian jalkapallon edustusjoukkue pelaa Suomen neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Naisten Kolmosessa. Seuralla on myös toinen joukkue, joka pelaa Naisten Nelosessa. FC Nokian kotikenttänä toimivat Nokian keskusurheilukentät. Futsalissa FC Nokian edustusjoukkue pelaa kaudella 2023–2024 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Futsal-Ykkösessä. Seuralla on myös joukkue junioreiden korkeimmalla sarjatasolla, T19 Futsal-Liigassa. FC Nokia on pelannut historiansa aikana useamman kauden Naisten Futsal-Liigassa ja voittanut myös SM-pronssia vuonna 2010 turnausmuotoisessa futsalin SM-sarjassa. Kotiottelunsa FC Nokia pelaa kaudella 2023–2024 Emäkosken koululla Nokialla. Vuonna 2020 FC Nokia palkittiin vuoden Grassroots-seurana Captain's Ball -gaalassa.https://www.aamulehti.fi/urheilu/art-2000007661045.html FC Nokian omien kotisivujen mukaan seurassa pelaa noin 400 pelaajaa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloseurat Luokka:Suomalaiset futsalseurat Luokka:Nokialaiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 2004 perustetut urheiluseurat
Sarah Gigante

Sarah Gigante (s. 6. lokakuuta 2000 Melbourne) on australialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team Tibco-Silicon Valley Bankisa, jota edusti vuodet 2020–2021. Tämän jälkeen hän ajoi Movistar Teamissä kaudet 2022–2023. Vuodesta 2024 alkaen hänen joukkueensa on ollut AG Insurance–Soudal. Gigante voitti Australian-mestaruuden maantieajossa vuonna 2019 sekä aika-ajossa 2020 ja 2021. Hän voitti vuonna 2024 Women's World Touriin kuuluneen Tour Down Underin 20 sekunnin erolla Nienke Vinkeen. == Saavutuksia == Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives === Ratapyöräily === ;2018 :Nuorten MM-kilpailut, pisteajossa hopeaa === Maantiepyöräily === ;2017 :Oseanian-mestaruuskilpailut, nuorten maantieajossa hopeaa ;2018 :Nuorten maantieajon, aika-ajon ja kriterium-ajon Australian-mestaruus :Oseanian-mestaruuskilpailut, nuorten maantieajossa kultaa, aika-ajossa pronssia ;2019 :Maantieajon Australian-mestaruus :Oseanian-mestaruuskilpailut, maantieajossa hopeaa, alle 23-vuotiaiden aika-ajossa kultaa ;2020 :Aika-ajon Australian-mestaruus ;2021 :Aika-ajon Australian-mestaruus :Olympialaiset, aika-ajossa 11:s ;2022 :Emakumeen Nafarroako Women's Elite Classics, voitto ;2024 :Tour Down Under, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto :Tour de France Femmes, kokonaiskilpailussa seitsemäs == Lähteet == Luokka:Australialaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Choe Son-hui

Choe Son-hui (; s. 1964 Pjongjang) on pohjoiskorealainen diplomaatti ja poliitikko.Yoonjung Seo, Jake Kwon, Kathleen Magramo, North Korea appoints nuclear negotiator as first woman foreign minister CNN 11.6.2022, viitattu 16.1.2024 Choe on Pohjois-Korean pääministerinä toimineen Choe Yong-rimin adoptiotytär. Hän opiskeli Pohjois-Koreassa, Kiinassa, Itävallassa ja Maltalla.Choe Son-hui North Korea Leadership Watch 7.3.2018, viitattu 16.1.2024 Choe nousi esiin tiedotusvälineissä ensimmäisen kerran vuonna 1997 hänen toimiessaan tulkkina Pohjois-Korean edustajille neljän osapuolen välisissä ydinaseneuvotteluissa. Myöhemmin hän osallistui kuusikantaneuvotteluihin Pohjois-Korean ydinaseohjelmasta. Choe eteni Pohjois- Korean neuvottelijaryhmän avainjäseneksi.Jack Kim, Heekyong Yang, Kim Jong Un vows 'power to power' military, promotes North Korea nuclear envoy Reuters 11.6.2022, viitattu 16.1.2024 Helmikuussa 2018 hän sai nimityksen Pohjois- Korean varaulkoministeriksi. Kesäkuussa 2022 Choe sai nimityksen Pohjois- Korean ensimmäiseksi naispuoliseksi ulkoministeriksi.Lee Min-a, Lee So-yeon, N.K. foreign minister visits Russia to discuss military cooperation The Chosun Daily 15.1.2024, viitattu 16.1.2024 Choe tapasi Bill Clintonin tämän elokuussa 2009 tekemällä matkalla Pjongjangiin. Vuosina 2018 ja 2019 hän tapasi Kim Jong-unin kanssa Donald Trumpin Singaporen ja Hanoin huippukokouksissa. 14\. tammikuuta 2024 Choe lähti harvinaiselle vierailulle Moskovaan keskustelemaan Sergei Lavrovin kanssa tämän kutsumana Pohjois-Korean ja Venäjän taloudellisten, poliittisten ja sotilaallisten yhteyksien syventämisestä. Venäjän kansainvälisen aseman heikennyttyä Ukrainan sodan (2022) myötä analyytikot arvioivat Venäjän alkaneen nähdä suhteensa Pohjois- Koreaan aiempaa arvokkaampana.Josh Smith, Russia says it will build ties with North Korea as foreign ministers set to meet Reuters 15.1.2024, viitattu 16.1.2024 North Korean foreign minister visits Moscow for talks as concern grows over an alleged arms deal AP News 15.1.2024, viitattu 16.1.2024 == Lähteet == Luokka:Pohjoiskorealaiset poliitikot Luokka:Pohjoiskorealaiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Columbia-luokka (sukellusvene)

Columbia-luokka on Yhdysvaltain laivaston strategisin ballistisin ohjuksin varustettujen ydinsukellusveneiden (SSBN) muodostama alusluokka, joka on suunniteltu korvaamaan palveluksesta vuodesta 2029 alkaen poistettavat Ohio- luokan sukellusveneet. == Tausta == Joulukuussa 2009 Defense Acquisition Board aloitti Ohio Replacement Program -ohjelman, jossa tutkittiin mahdollisuuksia kehittää Virginia-luokasta ohjussukellusvene, kehittää Ohio-luokan pohjalta uusi vene tai kokonaan uusi luokka. Uudelle veneelle on annettu tunnus SSBN-X. https://www.globalsecurity.org/wmd/systems/ssbn-x.htm == Alukset == Ensimmäisen vene tilattiin General Dynamicsin Electric Boatin Newport News Shipbuildingilta, missä köli laskettiin 4. kesäkuuta 2020. Uuden aluksen nimeksi on ilmoitettu USS District of Columbia runkonumerolla SSBN-826. Sen on määrä aloittaa partiointinsa lokakuussa 2030.https://news.usni.org/2019/05/08/navy-uss-columbia-will-have-most- completed-design-ever-at-official-construction-start https://seapowermagazine.org/dc-congresswoman-pushes-dc-statehood-at-keel- laying-for-navy-submarine/ ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltain laivaston sukellusveneet
Simon Le Coultre

Simon Le Coultre (s. 9. elokuuta 1999) on sveitsiläinen jääkiekkoilija. Le Coultre pelaa Sveitsin NLA-liigassa Genève-Servette HC:n joukkueessa. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hän laukoo vasemmalta. Ennen Genėve–Servetteen siirtymistä hän pelasi kolmen kauden ajan Kanadan QMJHL-juniorisarjassa Moncton Wildcatsin joukkueessa. Le Coultre on pelannut 224 NLA:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt 21 maalia ja 79 syöttöä eli sata tehopistettä. Le Coultre on pelannut 27 NLA:n pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt yhden maalin ja kymmenen syöttöä eli 11 tehopistettä. Le Coultre edusti Sveitsiä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2018 ja 2019. Kaikki uran tilastot päivitetty 16. tammikuuta 2024. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carolina Östberg

Beata Carolina Östberg (17. toukokuuta 1853 Tukholma – 27. helmikuuta 1924) oli ruotsalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano. Hän oli yksi maansa tunnetuimmista oopperalaulajista 1800-luvun viimeisinä vuosikymmeninä.Emilie Cederquist, Beata Carolina Östberg Svenskt kvinnobiografiskt lexikon 2.3.2020, viitattu 16.1.2024 Östberg pääsi 16-vuotiaana Tukholman kuninkaallisen musiikkiakatemian korkeakouluun. Siellä saamansa opetuksen ohella hän tutustui Christina Nilssonin ja Zelia Trebelli- Bettinin laulutekniikoihin. Östberg teki debyyttinsä Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa Annan roolissa Carl Maria von Weberin oopperassa Taika-ampuja 15. joulukuuta 1873. Vuonna 1874 hän esiintyi siellä Carlo Broschin miesroolissa Daniel Auberin oopperassa La part du diable ja sai kiinnityksen. Östberg lauloi kuninkaallisessa oopperassa kolmen vuoden ajan ja teki esiintymisiä muun muassa Wolfgang Amadeus Mozartin Figaron häissä ja Taikahuilussa. Vuonna 1878 Östberg meni naimisiin Moritz Horwitzin kanssa ja aikoi lopettaa uransa. Hän kuitenkin teki paluun jo vuonna 1879 Franz von Suppén operetin Boccaccio esityksessä Nya teaternissa. Östberg kiinnitettiin Nya teaterniin, jossa hän lauloi vuoteen 1885 saakka. Tänä aikana hän esiintyi muun muassa Charles Lecocqin oopperassa Le petit duc, Jacques Offenbachin oopperassa Madame Favart ja Charles Grisartin oopperassa Les poupées de l'Infante. Samaan aikaan Östberg teki vierailevia esiintymisiä muun muassa Tanskassa (1880), Saksassa ja Alankomaissa (1882–1883) sekä Norjassa (1885). Östberg kiinnitettiin jälleen Ruotsin kuninkaalliseen oopperaan vuonna 1886. Hän kuului sen pysyvään esiintyjistöön vuoteen 1906 saakka yhtäjaksoisesti lukuun ottamatta vuosia 1892–1894, jolloin sopraano kiersi Yhdysvalloissa. Laulajan uransa jälkeen Östberg työskenteli yksityisenä laulunopettajana. Hänet valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 1897. Östberg sai Litteris et Artibus -mitalin vuonna 1891, ja kuningas Oskar II:n syntymäpäivänä vuonna 1900 hän sai tältä epätavallisen timantein koristellun Litteris et Artibus -mitalin. Östberg toimi jonkin aikaa naisten Nya Idun -kulttuurijärjestössä. Hän kuoli vuonna 1924, ja hänet haudattiin Solnan Norra begravningsplatseniin. Östbergiltä on säilynyt yhdeksän gramofoniäänitystä vuodelta 1905. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Litteris et Artibus -palkitut Luokka:Vuonna 1853 syntyneet Luokka:Vuonna 1924 kuolleet
Neveh Dekalim

Neveh Dekalim tai Neve Dekalim () oli Israelin siirtokunta Gazan kaistan Gush Katifin siirtokunta-alueella. Israel vetäytyi alueelta vuonna 2005 ja siirtokunta tyhjennettiin. Neveh Dekalim oli alueen suurin siirtokunta, ja sen asukasluku vuonna 2002 oli 2 470\. ==Maantiede== Neveh Dekalim sijaitsi Gazan kaistan eteläosassa osana Gush Katifin israelilaista siirtokunta-aluetta. Lähellä sijaitsi Khan Yunisin palestiinalainen kaupunki. ==Historia== Israel valtasi Gazan kaistan kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967. Siirtokunta-alue Gush Katif perustettiin puskurialueeksi tiheään asutettujen palestiinalaisalueiden välille. Neveh Dekalim oli yksi monista siirtokunnista, ja se perustettiin vuonna 1983. Neveh Dekalimista muodostui siirtokunta-alueen urbaani keskus. Paikalla sijaitsi Katifin teollisuusalue, hallinnollisia rakennuksia, sekä alueen suurin synagoga. Siirtokuntaan viitattiin alueen "pääkaupunkina". Israel päätti vetäytyä Gazan kaistalta vuonna 2005. Osana tätä siirtokunnat alueella päätettiin tyhjentää. Siirtolaiset protestoivat siirtokuntien tyhjentämistä. Neveh Dekalimissa joukko mielenosoittajia linnoittautui paikalliseen synagogaan. Israelin puolustusvoimat ja poliisi onnistuivat kuitenkin tyhjentämään siirtokunnan. Siirtolaisten poistamisen yhteydessä siirtokunnan rakennukset tuhottiin. Paikalliset poistetut siirtolaiset perustivat myöhemmin Bnei Dekalimin kylän Israelissa. Hamasin uutisoitiin tehneen tyhjennetystä alueesta suljetun sotilasharjoitusalueen. Myöhemmin alueelle rakennettiin Al-Aqsan yliopiston kampusalue. ==Väestö== Neveh Dekalimin asukasluku vuonna 2002 oli 2 470\. Sen asukkaat olivat pääasiassa uskonnolisia juutalaisia. ==Lähteet== Luokka:Israelin siirtokunnat Luokka:Gazan kaista Luokka:Entiset asutut paikat
Gritty

Gritty on Philadelphia Flyers -nimisen jääkiekkojoukkueen nykyinen virallinen maskotti. Grittyn esiintyi tehtävässään ensimmäistä kertaa 24. syyskuuta 2018. Grittylla on alusta asti ollut aktiivinen Twitter-tili, jossa se on osallistunut leikkimieliseen kiusantekoon uhkaillen mm. Pittsburgh Penguinsin maskottia. == Tausta ja ulkonäkö == Joukkueen mukaan Gritty ryömi remontin yhteydessä esiin Wells Fargo Center -areenan alta syömään lunta ja pelottelemaan Philadephia Flyersin faneja. Gritty on oranssin turkin peittämä otus, jolla on irtosilmät, joita se ei räpsyttele. Pituutta Grittylla on 7 jalkaa (hieman reilu 2 metriä) ja maskottina se on sonnustautunut kotijoukkueensa pelipaitaan ja mustaan jääkiekkokypärään. Lisäksi Grittylla on kaljamaha ja navassa nappi, josta kuuluu vinkulelua muistuttava ääni. == Vastaanotto == Grittyn ensiesiintymisessä se liukastui ja kaatuili jäällä useampaan otteeseen. Tästä huolimatta Grittyn ensiesiintymistä pidettiin menestyksenä. Maskotista tuli lähes saman tien lukuisten internetmeemien kohde. Vuorokausi maskotin ensiesiintymisen jälkeen "Philadelphia Flyers mascot" oli googletetuin hakusana. The Guardian sen sijaan kuvasi maskottia "kammottavaksi parrakkaaksi muppetin ja ihmisen hypridiksi". == Lähteet == Luokka:Maskotit Luokka:Philadelphia Flyers
Gaia Realini

Gaia Realini (s. 19. kesäkuuta 2001 Pescara) on italialainen maantiepyöräilijä, joka on menestynyt etenkin etappikilpailuissa ja mäkisessä maastossa ajettaessa. Hän aloitti ammattilaisuransa Isolmant–Premac–Vittoria- joukkueessa vuosina 2021–2022 ja on edustanut Trek-Segafredo / Lidl-Trek- tallia vuodesta 2023 lähtien. Hän on kilpaillut myös cyclocrossissa. == Saavutuksia == Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives === Cyclocross === ;2019 :Saccolongo, voitto ;2021 :Alle 21-v. EM-kilpailut, kuudes :International Cyclocross Increa Brugherio, voitto ;2022 :Alle 23-v. Italian- mestaruus === Maantiepyöräily === ;2021 :Giro Donne, nuorten kilpailussa toinen :Giro della Toscana Int. Femminile – Memorial Michela Fanini, mäkikirikilpailun voitto :EM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa viides ;2022 :Giro Donne, nuorten kilpailussa kolmas :Giro della Toscana Int. Femminile – Memorial Michela Fanini, mäkikirikilpailun voitto ;2023 :UAE Tour, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto :Trofeo Oro in Euro, voitto :La Flèche Wallonne, kolmas :La Vuelta Femenina, kokonaiskilpailussa kolmas, mäkikirikilpailun voitto, 6. etapin voitto, 7. etapilla toinen :Giro Donne, kokonaiskilpailussa kolmas, nuorten kilpailun voitto, mäkikirikilpailussa toinen, 7. etapilla kolmas :Tour de l'Avenir, 4. etapin voitto :Gravelin MM-kilpailut, yhdeksäs ;2024 :UAE Tour, kokonaiskilpailussa neljäs :Giro d'Italia Women, kokonaiskilpailussa seitsemäs :Tour de France Femmes, kokonaiskilpailussa viides :Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa kolmas, nuorten kilpailun voitto :MM-kilpailut, sekaviestissä pronssia == Lähteet == Luokka:Italialaiset maantiepyöräilijät Luokka:Italialaiset cyclocross-pyöräilijät Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vihreän delfiinin maa

Vihreän delfiinin maa () on vuonna 1947 ensi-iltansa saanut Victor Savillen ohjaama yhdysvaltalainen historiallinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Lana Turner, Van Heflin, Donna Reed ja Richard Hart. Elokuva perustuu Elizabeth Goudgen vuonna 1944 julkaistuun samannimiseen romaaniin, jonka pohjalta Samson Raphaelson sovitti käsikirjoituksen. Vihreän delfiinin maa julkaistiin elokuvateattereissa Yhdysvalloissa 5. marraskuuta 1947 ja Suomessa 20. toukokuuta 1949. Ilmestyttyään elokuva menestyi hyvin, ja se palkittiin parhaiden erikoistehosteiden Oscarilla. Lana Turner ja Van Heflin uusivat roolinsa elokuvan radiosovituksessa syyskuussa 1949. == Juoni == Vihreän delfiinin maa alkaa vuodesta 1840 ja kertoo kahdesta sisaruksesta, Mariannesta (Lana Turner) ja Margueritesta (Donna Reed), jotka rakastuvat samaan mieheen Williamiin (Richard Hart). William itse ihastuu Margueriteen, mutta mustasukkainen Marianne pyrkii estämään siskonsa onnen. Sittemmin William päätyy takaisin kotimaahansa Uuteen-Seelantiin huonon tuurin ja Mariannen juonittelun vuoksi. Etäisyys ei kuitenkaan estä Patourelin sisaruksia olemaan poissa Williamin elämästä, kunnes äkillinen luonnonkatastrofi muuttaa sisarusten elämän ikuisesti. == Näyttelijät == == Tuotanto == === Esituotanto === Vihreän delfiinin maan tuotannon oli alun perin määrä alkaa kesällä 1945. Tällöin elokuvan pääosiin oli harkittu Gregory Peckiä ja Laraine Daytä, ja myöhemmin Katharine Hepburnia kaavailtiin elokuvan naispääosaan. Vuonna 1946 Lana Turner kiinnitettiin elokuvan naispääosaan. Rooliaan varten hän värjäsi hiuksensa ruskeaksi ja pudotti painoa noin seitsemän kiloa. Samana vuonna June Allyson oli ollut kiinnitettynä Margueriten rooliin, joka meni lopulta Donna Reedille. === Kuvaukset === Vihreän delfiinin maan tuotanto kesti vuoden 1946 syyskuun puolivälistä vuoden 1947 tammikuun puoleen väliin. Elokuvaa kuvattiin Humboldtin piirikunnassa Kaliforniassa ja Klamathjärvellä Oregonissa. Elokuvan nelimiljoonaisesta budjetista puoli miljoonaa dollaria käytettiin pelkästään maanjäristyskohtaukseen. == Vastaanotto == Ilmestyttyään Vihreän delfiinin maa menestyi hyvin sekä Pohjois-Amerikassa että Isossa-Britanniassa. Se oli yksi Metro-Goldwyn-Mayerin vuoden 1947 tuottoisimmista elokuvista. === Palkinnot ja ehdokkuudet === Vihreän delfiinin maa oli ehdolla American Film Instituten 100-vuotissarjan vuonna 2005 julkaistuun 25 hienointa elokuvasävelmää -listaukseen. ==== Oscar-palkinnot ==== Vuosi Kategoria Ehdokas Tulos Lähde 1947 Parhaat erikoistehosteet A. Arnold Gillespie ja Warren Newcombe sekä Douglas Shearer ja Michael Steinore 1947 Paras kuvaus (mustavalko) George Folsey 1947 Paras äänitys Metro-Goldwyn-Mayerin ääniosasto ja Douglas Shearer 1947 Paras leikkaus George White == Katso myös == * On Green Dolphin Street, elokuvan tunnuskappale == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1947 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset historialliset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvat Luokka:Parhaiden erikoistehosteiden Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Erkko Kajander

Erkko Aarnenpoika Kajander (s. 18. kesäkuuta 1949 Helsinki) on suomalainen kemianteollisuuden yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 17.1.2024. Kajander syntyi kelloseppämestari, talousneuvos Aarne Walfrid Kajanderin ja diplomikauppias Maj-Lis Cecilia Kotisalon perheeseen. Höän avioitui 1972 Annukka Aarnion kanssa. Kajander tuli ylioppilaaksi Helsingin Ranskalais-suomalaisesta yhteiskoulusta 1969 ja valmistui ylioppilasmerkonomiksi 1970. Hänellä on myös tutkinto Lausannen yliopistosta. Kajander oli Finnairin myynninedistäjä 1971 ja 1972, Palkki Oy:n, Pellos Oy:n, Oy Kiteen Puhos Ab:n vienti- ja hallintotehtävässä 1976–1977 ja Pellos Products Ltd:n hallintojohtaja Englannissa 1977–1981 sekä hallituksen jäsen 1976–1982. Pellos Oy:n vientipäällikkö Kajander oli 1981–198, Oy Wilhelm Schauman Ab:n aluemarkkinointipäällikkö 1983 ja tulosyksikön johtaja 1984–1986, Oy Noresin Ab:n vienti- ja ulkomaantoimintojen päällikkö 1986–1987, yhdysvaltalaisen Noresin Inc:n varatoimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1987–1988, Oy Noresin Ab:n, vuodesta 1991 Dynoresin Oy, liiketoimintajohtaja 1988–1991, kaupallinen johtaja 1991–1995, hallituksen varajäsen 1991–1999, teollisuusliimojen toimialajohtaja 1995–1999 sekä toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1999–2000. Kajander oli Bakelite Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 2001–2005, Bakelite Groupin johtoryhmän jäsen 2001–2005 ja sitten Hexion Specialty Chemicals Oy:n, vuodesta 2010 Momentive Specialty Chemicals Oy, toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen. Hänellä on lisäksi ollut lukuisia liike-elämän ja muita asiantuntija- luottamustehtäviä, muun muassa maanpuolustusjärjestöissä. Teollisuusneuvoksen arvon Kajander sai 2005. Joensuun yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorin arvon 2009. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ole Gabriel Ueland

Ole Gabriel Ueland (28. lokakuuta 1799 Lund – 9. tammikuuta 1870 Lund) oli norjalainen maanviljelijä, opettaja ja poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1833–1869 ja oli siellä talonpoikaisryhmittymän johtaja. Ueland kannatti säästeliäisyyttä valtiontalouteen, kunnallista itsehallintoa, elinkeinovapautta, yleistä asevelvollisuutta ja Norjalle tasa-arvoisempaa asemaa unionissa Ruotsin kanssa. Hän vastusti 1840-luvulla lakiuudistusta, joka salli juutalaisten muuttaa Norjaan. Uelands gate fra Aexander Kiellands plass.JPG|Uelandin mukaan nimetty Uelands gate Oslossa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset poliitikot Luokka:Norjalaiset opettajat Luokka:Norjalaiset maanviljelijät Luokka:Vuonna 1799 syntyneet Luokka:Vuonna 1870 kuolleet
Moi (Norja)

Moi on taajama Lundin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta- ala on 1,7 neliökilometriä ja asukasluku 1 964 vuonna 2023. Nordanfabrikkmoi.png|NorDanin ikkunatehdas Moissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan taajamat Luokka:Lund (Norja)
Lundin kirkko (Lund)

Lundin kirkko () on Norjassa Rogalandin läänissä Lundin kunnassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1812. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot kirkko
Hjemmet

Hjemmet on vuonna 1904 perustettu tanskalainen viikkolehti, jossa on muun muassa artikkeleita, novelleja, pulmatehtäviä ja tv-ohjelmatietoja. Lehden levikki oli noin 103 100 vuonna 2013, ja se on Tanskan suosituimpia viikkolehtiä. Vuodesta 1911 lehdestä on ilmestynyt myös norjalainen versio. Sen levikki oli 137 000 vuonna 2017. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut * Lehden verkkosivut Luokka:Tanskalaiset aikakauslehdet Luokka:Norjalaiset aikakauslehdet Luokka:Egmont
Pierre Hubert L’Archevêque

Pierre Hubert L’Archevêque (1. toukokuuta 1721 Nimes, Ranska – 25. syyskuuta 1778 Montpellier, Ranska) oli ranskalaissyntyinen Ruotsissa työskennellyt kuvanveistäjä. Hän oli Edmé Bouchardonin oppilas. Bouchardonin veli Jacques- Philippe Bouchardon johti Tukholman kuninkaanlinnan koristelutöitä, ja tämän kuoltua L'Archevêque nimettiin hänen seuraajakseen vuonna 1755. Ruotsissa L’Archevêque toteutti eräitä nykyisinkin tunnettuja patsaita ja toimi Kuninkaallisen taidemaalaus- ja kuvanveistoakatemian johtajana vuosina 1768–1777. ==Teoksia== Gustav Vasa-statyn.jpg|Kustaa Vaasaa esittävä patsas Tukholman ritarihuoneen edustalla. Gustav II Adolg stay detalj 2012c.jpg|Kustaa II Aadolfin ratsastajapatsas Gustav Adolfs torgilla Tukholmassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kuvanveistäjät Luokka:Ruotsalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1721 syntyneet Luokka:Vuonna 1778 kuolleet
Paul Wegener

Paul Wegener (11. joulukuuta 1874 Arnoldsdorf, Saksa – 13. syyskuuta 1948 Berliini, Saksa)Paul Wegener, viitattu 17.1.2024. oli saksalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. == Filmografia == Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Tehtävät 1918 Hamelnin rotanpyydystäjä Der Rattenfänger von Hameln Näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja 1920 Golem: miten hän tuli maailmaan Der Golem, wie er in die Welt kam Näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja 1920 Perämies Holk Steuermann Holk Näyttelijä 1920 Sumurun Sumurun Näyttelijä 1921 Roswolskyn rakastajatar Die Geliebte Roswolskys Näyttelijä 1921 Faaraon vaimo Das Weib des Pharao Näyttelijä 1922 Verihäät Turinissa Vanina Näyttelijä 1922 Ferrante-herttuan loppu Herzog Ferrantes Ende Näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja 1922 Rakkauden kiirastuli Das Liebesnest Näyttelijä 1922 Monna Vanna Monna Vanna Näyttelijä 1922 Lucrezia Borgia Lucrezia Borgia Näyttelijä 1923 S.O.S. kyynelten saari S O S. Die Insel der Tränen Näyttelijä 1926 Sydänverta The Magician Näyttelijä 1927 Kankurit Die Weber Näyttelijä 1928 Alraune – jumalten uhmaaja Alraune Näyttelijä 1933 Hans Westmar Hans Westmar' Näyttelijä 1933 Inge und die Millionen Inge und die Millionen Näyttelijä 1934 Suuren miehen ystävätär Die Freundin eines grossen Mannes Ohjaaja 1934 Isänmaa kutsuu Ein Mann will nach Deutschland Ohjaaja 1935 Nur ein Komödiant Nur ein Komödiant Näyttelijä 1936 Moskova – Shanghai Moskau – Shanghai Ohjaaja 1937 Kiristäjä Unter Ausschluss der Öffentlichkeit Ohjaaja 1938 Salaisessa palveluksessa In geheimer Mission Näyttelijä 1939 Kuolematon sydän Das Unsterbliche Herz Näyttelijä 1942 Suuri kuningas Der Grosse König Näyttelijä 1942 Häät herraskartanossa Hochzeit auf Bärenhof Näyttelijä 1943 Wenn die Sonne wieder scheint Wenn die Sonne wieder scheint Näyttelijä 1944 Zwischen Nacht und Morgen Zwischen Nacht und Morgen Näyttelijä 1949 Der Grosse Mandarin Der Grosse Mandarin Näyttelijä == Lähteet == Luokka:Saksalaiset näyttelijät Luokka:Saksalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Kirsi Aaltola

Kirsi Aaltola (o.s. Hyttinen, s. 16. tammikuuta 1986Lentopallokirja 2012–2013, s. 83. Suomen Lentopalloliitto.) on suomalainen lentopalloilija ja valmentaja. Hän on voittanut rantalentopallon Suomen-mestaruuden vuonna 2010 (parina Merja Korhonen) ja 2013 (parina Taru Lahti) sekä edustanut Suomea Taru Lahden kanssa lajin EM-kilpailuissa 2013Lentopallokirja 2019–2020, s. 331, 336. Suomen Lentopalloliitto.. Lisäksi hän on pelannut lentopalloa pääsarjatasolla useita vuosia 2005–2013. Hän toimi Helsinki Volleyn valmentajana usean vuoden. Koulutukseltaan Aaltola on kasvatustieteilijä. Hän on suorittanut kandidaatin ja maisterin tutkinnot Jyväskylän yliopiston kasvatustieteistä. Aaltola on väitellyt informaatioteknologian kognitiotieteistä. Hänen väitöskirjansa tavoitteena oli selvittää modernien oppimisympäristöjen vaikutuksia ihmisten oppimiseen ja taitojen hyödyntämiseen todellisessa työympäristössä. Aaltola on toiminut vuodesta 2021 alkaen johtajana HAUS kehittämiskeskuksella. Sitä ennen hän työskenteli VTT:llä. Kirsi Aaltolan puoliso on politiikan tutkija Mika Aaltola. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Suomalaiset rantalentopalloilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Edmé Bouchardon

thumb|upright|Edmé Bouchardon Edmé Bouchardon (1698–1762) oli ranskalainen kuvanveistäjä, Guillaume Coustou nuoremman oppilas. Hänen veljensä oli kuvanveistäjä Jacques-Philippe Bouchardon.Bouchardon, 1, Tietosanakirja. Osa 1, palsta 1189. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1909 Bouchardon oli Pariisin taideakatemian professori. Hänen puhdasta tyyliä osoittavista teoksistaan tunnetuimpia ovat suihkukaivo Pariisissa rue de Grenellen varrella ja siellä ollut mutta vallankumouksessa 1792 hävitetty Ludvig XV:n ratsastajapatsas. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1698 syntyneet Luokka:Vuonna 1762 kuolleet
Jacques-Philippe Bouchardon

Jacques-Philippe Bouchardon (1711–1753) oli ranskalainen kuvanveistäjä. Hänen veljensä oli kuvanveistäjä Edmé Bouchardon.Bouchardon, 2, Tietosanakirja. Osa 1, palsta 1189. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1909 Bouchardon opiskeli Roomassa veljensä johdolla ja tuli 1741 ruotsalaisen ministerin K. G. Tessinin kutsusta Tukholmaan, jossa hän oli kuolemaansa saakka kuninkaallisena hovikuvanveistäjänä. Bouchardon teki Tukholman linnaan useita vertauskuvallisia veistoksia, muun muassa Kaarle XII:n ja Fredrik I:n pronssipatsaat. Hän oli Guillaume Thomas Taravalin ohella opettajana 1735 perustetussa piirustusakatemiassa (nyk. Tukholman taideakatemia). Bist of König Karl XII. von Schweden-Marmorsaal ("Marble Hall")-Interior of Schloss Sanssouci.jpg|Kaarle XII Fredrik I x Jacques-Philippe Bouchardon brons.jpg|Fredrik I ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1711 syntyneet Luokka:Vuonna 1753 kuolleet
Bouchardon

Bouchardon on muun muassa seuraavien ranskalaisten henkilöiden sukunimi: * Edmé Bouchardon (1698–1762), kuvanveistäjä * Jacques-Philippe Bouchardon (1711–1753), kuvanveistäjä, joka vaikutti Ruotsissa * Jean-Baptiste Bouchardon (1667–1742), kuvanveistäjä ja arkkitehti, Edmén ja Jacques-Philippen isä * Pierre Bouchardon (1870–1950), tuomari
Australian avoin tennisturnaus 2024 – naisten kaksinpeli

Aryna Sabalenka oli puolustava mestari ja voitti jälleen turnauksen. == Sijoitetut pelaajat == # Iga Świątek (3. kierros) # Aryna Sabalenka (mestari) # Jelena Rybakina (2. kierros) # Cori Gauff (välierät) # Jessica Pegula (2. kierros) # Ons Jabeur (2. kierros) # Markéta Vondroušová (1. kierros) # María Sákkari (2. kierros) # Barbora Krejčíková (puolivälierät) # Beatriz Haddad Maia (3. kierros) # Jeļena Ostapenko (3. kierros) # Zheng Qinwen (loppuottelu) # Ljudmila Samsonova (1. kierros) # Darja Kasatkina (2. kierros) # Veronika Kudermetova (1. kierros) # Caroline Garcia (2. kierros) # Jekaterina Aleksandrova (1. kierros) # Viktoryja Azaranka (4. kierros) # Elina Svitolina (4. kierros) # Magda Linette (1. kierros, luovutus) # Donna Vekić (1. kierros) # Sorana Cîrstea (1. kierros) # Anastasija Potapova (1. kierros) # Anhelina Kalinina (1. kierros) # Elise Mertens (2. kierros) # Jasmine Paolini (4. kierros) # Emma Navarro (3. kierros) # Lesja Tsurenko (3. kierros) # Zhu Lin (1. kierros) # Wang Xinyu (1. kierros) # Marie Bouzková (1. kierros) # Leylah Fernandez (2. kierros) ==Kaavio== ===Loppukierrokset=== == Lähteet == * Main draw === Viitteet === Luokka:Australian avoin tennisturnaus 2024
Australian avoin tennisturnaus 2024 – miesten kaksinpeli

Novak Đoković oli turnauksen puolustava mestari. Jannik Sinner voitti uransa ensimmäisen grand slam -mestaruuden. == Sijoitetut pelaajat == # Novak Đoković (välierät) # Carlos Alcaraz (puolivälierät) # Daniil Medvedev (loppuottelu) # Jannik Sinner (mestari) # Andrei Rubljov (puolivälierät) # Alexander Zverev (välierät) # Stéfanos Tsitsipás (4. kierros) # Holger Rune (2. kierros) # Hubert Hurkacz (puolivälierät) # Alex de Minaur (4. kierros) # Casper Ruud (3. kierros) # Taylor Fritz (puolivälierät) # Grigor Dimitrov (3. kierros) # Tommy Paul (3. kierros) # Karen Hatšanov (4. kierros) # Ben Shelton (3. kierros) # Frances Tiafoe (2. kierros) # Nicolás Jarry (1. kierros) # Cameron Norrie (4. kierros) # Adrian Mannarino (4. kierros) # Ugo Humbert (3. kierros) # Francisco Cerúndolo (2. kierros) # Alejandro Davidovich Fokina (2. kierros) # Jan-Lennard Struff (2. kierros) # Lorenzo Musetti (2. kierros) # Sebastián Báez (3. kierros) # Félix Auger-Aliassime (3. kierros) # Tallon Griekspoor (3. kierros) # Sebastian Korda (3. kierros) # Tomás Martín Etcheverry (3. kierros) # Aleksandr Bublik (1. kierros) # Jiří Lehečka (2. kierros) ==Kaavio== ===Loppukierrokset=== ===Kaavion yläosa=== ====Lohko 1==== ====Lohko 2==== ====Lohko 3==== ====Lohko 4==== ===Kaavion alaosa=== ====Lohko 5==== ====Lohko 6==== ====Lohko 7==== ====Lohko 8==== == Lähteet == * Main draw === Viitteet === Luokka:Australian avoin tennisturnaus 2024
Ruutanan seisake

Ruutanan seisake oli rautatieliikennepaikka Ruutanan kylässä Kangasalla. Ruutanassa pysähtyivät ennen myös Tampereelta Orivedelle ja Haapamäelle liikennöineet henkilöjunat, joiden avulla Ruutana kasvoi merkittäväksi taajamaksi. Ruutanan seisake avattiin Tampere–Haapamäki-radan ja Kangasalta Teiskoon menevän maantien risteyksessä vuonna 1907. Paikalle siirrettiin liikennepaikkarakennus Kirkkonummen Tolsasta vuonna 1933. Rakennus korvattiin uudella vuonna 1954. Tavaraliikenne Ruutanan seisakkeella lopetettiin vuonna 1968 ja liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1972. Liikennepaikkarakennus myytiin huutokaupalla purettavaksi vuonna 1971. Pysähdykset lopetettiin vuonna 1990. Jussi Iltanen: Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat (2. painos), s. 175. Helsinki: Karttakeskus, 2010. ISBN 978-951-593-214-3. Aika ajoin on esiintynyt toiveita palauttaa henkilöjunapysähdys Ruutanaan, viimeksi Dm12-kiskobussien tullessa liikenteeseen Tampereen ja Haapamäen välille, Tampereen pikaraitiotiekeskustelun yhteydessä sekä Tampereen seudun lähijunaliikenteen käynnistyessä. == Lähteet == Luokka:Kangasalan rautatieliikennepaikat Luokka:Ruutana Luokka:Pirkanmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat
Monnin junaonnettomuus

Monnin junaonnettomuus tapahtui Riihimäen ja Hyvinkään välisellä rataosuudella 7. helmikuuta 1966, kun Tampereelta Pasilaan matkalla ollut dieselkäyttöinen tavarajuna nro 1062 törmäsi samaan suuntaan matkalla olleeseen tavarajunaan nro 2301. Onnettomuuspaikka on lähellä nykyistä Hyvinkään Pohjoista kehätietä, tienro 143 siitä pohjoiseen päin. Noin kello 2.30 sattuneessa onnettomuudessa kuoli tavarajunan nro 1062 kuljettaja, junan koneapulainen sai vain vähäisiä vammoja. Junien, yhteensä 25 vaunua, kyydissä oli muun muuassa paperimassaa, halkoja, muuntajia, koneita ja traktoreita, nämä kaikki levisivät särkyneinä pitkin rataa ja sen peinnarta. Onnettomuuden materiaalivahingoiksi on arvioitu miljoonia markkoja. Tarkempaa syytä onnettomuudelle ei ole saatu selvitetyksi, muun muuassa kun öiseen tapahtumaan ei ole silminnäkijöitä. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1966 onnettomuudet Luokka:Junaonnettomuudet Suomessa Luokka:1960-luvun junaonnettomuudet Luokka:1960-luvun onnettomuudet Suomessa
Frakkisirkku

Frakkisirkku (Urothraupis stolzmanni) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa. == Koko ja ulkonäkö == Frakkisirkku kasvaa noin 15 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä ja siivet ovat mustat. Kurkku ja rinta ovat valkoiset ja muuttuvat vatsaa ja kylkiä kohden harmaiksi. Frakkisirkun rinnassa on harmaita ja vatsassa valkoisia pieniä laikkuja. == Levinneisyys ja elintavat == Frakkisirkkua tavataan Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Lajin elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät ja pensaikot juuri puurajan alapuolella 3 000–4 000 metrin korkeudella merenpinnasta. Lintu liikkuu usein pieninä ryhminä ja liittyy myös sekaparviin. Frakkisirkun ravintoa ovat hyönteiset. == Lähteet == Luokka:Tangarat
Kypäräinen

Kypäräinen on Kuopion alueella, entisen Säyneisen kunnan alueella sijaitseva korkea mäki. Kypäinen sijaitsee Pisanvuoren ja Ala-Siikajärven pohjoispuolella. Kypäräinen on yli 100 metriä läheisten järvien veden pinnan yläpuolella. Se kuuluu Pisa-Kypäräisen Natura 2000-alueeseen, missä kallioperä on enimmäkseen kiillegneissiä ja missä on paikoin kvartsiselänteitä. Kypäräisen lähellä kulkee Salmenpellontie. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://pohjanpiika.blogspot.com/2011/07/kyparainen.html Luokka:Kuopion mäet
San Francisco de Paula (1769)

San Francisco de Paula oli Espanjan laivaston vuonna 1769 vesille laskettu San Francisco de Paula -luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva. == Valmistus == Jorge Juan y Santacilian suunnitelmiin perustuva alus tilattiin 17. lokakuuta 1766 Havannasta Real Astillero de Habanalta. Alus laskettiin vesille 12. tammikuuta 1769 ja otettiin palvelukseen lokakuussa ensimmäisenä päällikkönään Antonio Osorono y Herrara.Winfield et al 2023 s. 147 == Palvelus == Alus partioi Havannan edustalla, kunnes se lähti 22. helmikuuta 1770 Havannasta Ferroliin, jonne alus saapui 9. huhtikuuta. Alus oli koeajoissa Santo Domingon kanssa, minkä jälkeen se sijoitettiin 1770 reserviin Havannassa. Elokuussa 1771 alus saattoi Kanariansaarilta saattueen Cádiziin. Elokuussa 1772 se lähti Ferrolista Cádiziin. Vuonna 1772 alus partioi Välimerellä ja vieraili Genovassa, Napolissa, Majorcalla ja Cartagenassa. Se palasi lokakuussa Cádiziin, missä se sijoitettiin reserviin. Tammikuussa 1773 alus lähti Cádizista Havannaan ja Veracruziin ja palasi 4. toukokuuta 1773 Havannasta Cádiziin. Se palautettiin maaliskuussa 1775 palvelukseen Cádizissa. Huhtikuussa alus saattoi Cádizista kauppa-aluksia Cartagenaan. Se lähti 7. toukokuuta Cádizista Arcen laivueen mukana Cartagenaan, mistä se lähti kesäkuussa Castejónin laivueen mukana Algerin sotaretkelle. Se palasi 17. syyskuuta Cádiziin ja kuljetti joukkoja Orienten, Diligenten ja fregattien Santa Martan ja Nuestra Señora del Carmenin sekä šebekkien Atrevido ja Gamo kanssa. Vuonna 1776 alus partioi Gastonin laivueen mukana Portugalin rannikolla ja Kanariansaarilla, missä se torjui salakuljetusta Mazarredon laivaston kanssa. Maaliskuussa 1777 alus sijoitettiin Cádizissa reserviin. Se huollettiin 22. tammikuuta 1779 Arsenal de la Carracassa. Kesäkuussa 1779 alus osallistui 1. Englannin kanaalin sotaretkeen. Se oli joulukuussa Cádizissa. Alus lähti 28. huhtikuuta 1780 Cádizista Solanon laivueen mukana Havannaan. Se lähti Veracruzista Drágonin ja fregatti Santa Matilden sekä kolmen kolme miljoonaa pesoa kuljettavan rahtialuksen kanssa Havannaan, mistä se lähti 10. huhtikuuta 1781 Solanon laivaston mukana Pensacolan sotaretkelle. Alus saattoi 16. syyskuuta 1781 Veracruzista kuusi rahtialusta Havannaan, missä se oli marraskuussa. Alus lähti 5. maaliskuuta 1782 Guaricoon Solanon laivaston kanssa. Ajettuaan takaa kaapparia se saapui 20. tammikuuta 1783 Havannaan. Alus saapui 11. helmikuuta Havannaan saatettuaan Veracruzista saapuneita aluksia. Alus saapui Havannasta Solanon laivaston mukana Cádiziin, missä se sijoitettiin reserviin. Se paloi 26. syyskuuta 1783 telakalla tapahtuneessa onnettomuudessa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:San Francisco de Paula -luokan linjalaivat
Jämsän paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Jämsän paloasema toimii osoitteessa Esankatu 6. Paloasemalla työskentelee 15 vakituista työntekijää, joisa 11 on pelastajia ja neljä esimiehiä. Jatkuvassa valmiudessa on yksi esimies ja kolme pelastajaa. Autohallissa on sammutusauto, raivausauto ja säiliöauto sekä pienempää kalustoa. Lisäksi paloasemalla toimii sopimuspalokunta. Paloaseman laajentaminen on myös suunnittelussa. Paloaseman omistaa Jämsän kaupunki. Kaupunki on varannut talousarvioissaan vuosille 2024–2025 yhteensä 3,1 miljoonaa euroa paloaseman peruskorjaamiseen ellei kiinteistö siirry pois kaupungin omistuksesta. Keski-Suomen hyvinvointialueen aluehallitus päätti marraskuussa 2024 peruskorjata ja laajentaa paloasemaa 3,1 miljoonalla eurolla. Työ tehdään vuoden 2025 aikana ja toiminta uudistetuissa tiloissa alkaa tammikuussa 2026. Paloaseman pinta-ala on nyt 1 388 kerrosneliötä ja laajennusosan pinta-ala on 487 kerrosneliötä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Keski-Suomen pelastuslaitos (verkkosivut) Luokka:Suomen paloasemat Luokka:Jämsän rakennukset ja rakennelmat
KF Kosova

KF Kosova on turkulainen urheiluseura, joka on erikoistunut futsaliin. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2024–2025 Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Futsal-Ykkösessä, jonne se nousi takaisin kaudeksi 2020–2021 pelattuaan sarjassa aikaisemmin jo kaudella 2015–2016. Seuran päävalmentajana toimii kaudella 2023–2024 Esat Kurti ja kapteenina maalivahti Valon Gerxhalija. KF Kosova on perustettu vuonna 2005 osana albaaniyhdistys Burkhamin kotouttamistoimintaa. Kaikki seuran jäsenet ovatkin kosovolaisia, jotka puhuvat äidinkielenään albaniaa. Kaudella 2024–2025 KF Kosovan kakkosjoukkue pelaa Läntisen alueen Futsal-Kakkosessa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset futsalseurat Luokka:Turkulaiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 2005 perustetut urheiluseurat
Keuruun paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Keuruun paloasema toimii Keuruulla osoitteessa Tervantie 13. Paloaseman omistaa Keuruun kaupunki. Paloasemalla on 3-4 hengen välitön lähtövalmius arkisin virka-aikana. Lisäksi Keuruulla toimii myös sopimuspalokunta, Keuruun Kaupungin VPK ry. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Keski-Suomen pelastuslaitos (verkkosivut) Luokka:Keuruun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen paloasemat
Timmermansorden

Timmermansorden (ruots.) on järjestö, joka alkujaan oli kirvesmiesten veljeskunta. Se syntyi 1500-luvulla Englannissa, josta se sittemmin muutti Ranskaan, Hollantiin ja Saksaan. Se perustettiin Ruotsissa 1760. Sillä oli Tukholmassa hospitaali, jossa hoidettiin sodassa ja rakennustöissä haavoittuneita ja raajarikkoutuneita, jotka sen lisäksi olivat niin köyhiä, etteivät voineet itse pitää huolta itsestään.Timmermansorden, Tietosanakirja. Osa 9, palsta 1608. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 Järjestön syntyyn liittyy tarinoita, joiden todenperäisyydestä ei ole tietoa.Jonas Arnell-Szurkos, Ordenssällskap införda i Sverige 1750--1774 Arnell.cc, viitattu 17.1.2023 Joka tapauksessa kyse on edelleen vaikuttavasta vapaamuurarityyppisestä salaseurasta.Mats Hayen, Ordenssällskap – hemligt i slutna rum Släkthistoria, 31.8.2019, viitattu 17.1.2023 Järjestö on toiminut myös Suomessa.Juha-Matti Granqvist, Helsingin porvaristo Viaporin rakennuskaudella s. 68, Historiallisia tutkimuksia Helsingin yliopistosta XLII, 2016. Viitattu 17.1.2024 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset järjestöt Luokka:Salaseurat