EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Concerto Moon

Concerto Moon () on vuonna 1995 perustettu japanilainen neoklassista/power metallia soittava yhtye. Yhtyeen keulahahmo on kitaristi Norifumi Shima ja sen levy-yhtiönä toimii VAP Records. Kotimaassaan Japanissa Concerto Moon on yksi suurimmista metalliyhtyeistä. == Jäsenet == === Nykyiset jäsenet=== * Norifumi Shima - kitara * Shigeharu Nakayasu - basso * Atsushi Kawatsuka - rummut * Wataru Haga - laulu * Ryo Miyake - kosketinsoittimet === Entiset jäsenet === * Nobuho Yoshioka - rummut (lähtenyt 1996) * Osamu Harada - koskettimet (lähtenyt 1997) * Takao Ozaki - laulu (lähtenyt 1999) * Ichiro Nagai - rummut (lähtenyt 2001) * Kosaku Mitani - basso (lähtenyt 2003) * Junichi Sato - rummut (lähtenyt 2004) * Shoichi Takeoka - rummut (lähtenyt 2004) * Toshiyuki Koike - kosketinsoittimet (lähtenyt 2009) * Takanobu Kimoto - basso (lähtenyt 2009) * Takashi Inoue - laulu (lähtenyt 2011) * Toshiyuki Sugimori - basso (lähtenyt 2012) * Masayuki Osada - rummut (lähtenyt 2015) * Aki - kosketinsoittimet (lähtenyt 2017) * Atushi Kuze - laulu (lähtenyt 2018) == Julkaisut == === Studioalbumit === * Fragments Of The Moon (1997) * From Father To Son (1998) * Rain Forest (1999) * Gate Of Triumph (2001) * Destruction And Creation (kokoelma) (2002) * Life On The Wire (2003) * After The Double Cross (2004) * Decade Of The Moon (Boxset) (2008) * Rise From Ashes (2008) * Angel Of Chaos (2010) * Savior Never Cry (2011) * Black Flame (2013) * Between Life And Death (2015) * Tears Of Messiah (2017) * Ouroboros (2019) * Rain Fire (2020) === Livealbumit === * Live Concerto (1997) * The End Of The Beginning (1999) * Live: Once In A Lifetime (2003) * Live For Today, Hope For Tomorrow (2011) === EP:t === * Time To Die (1999) * Concerto Moon (2004) * Live And Rare (2014) === Videot === * Live The End Of The Beginning (VHS, 2000) (DVD, 2003) * Live – Once In A Life Time (DVD, 2003) * Live Concerto - The Movie (DVD, 2008) * Live From Ashes (DVD, 2009) == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Concerto Moonin viralliset sivut Luokka:Japanilaiset power metal -yhtyeet
Renewal

Renewal on Kreatorin vuonna 1992 julkaistu kuudes albumi. Renewal poikkeaa melko radikaalisti yhtyeen aiemmasta tuotannosta ja aloitti Kreatorin historiassa kokeilevamman, vähemmän aggressiivisen vaiheen. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Mille Petrozza – laulu, kitarat * Jürgen Reil – rummut, ohjelmointi * Rob Fioretti – basso * Frank Gosdzik – kitarat == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kreatorin albumit Luokka:Vuoden 1992 albumit
88 minuuttia

88 minuuttia (88 Minutes) on Jon Avnetin ohjaama vuonna 2007 valmistunut elokuva. Elokuva kuvattiin Vancouverissa, Kanadassa syystalvella 2005. == Näyttelijät == == Lähteet == Luokka:Vuoden 2007 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Jon Avnetin ohjaamat elokuvat Luokka:Sarjamurhaajaelokuvat
Sonic Assassins

Sonic Assassins on Hawkwind-yhtyeen jäsenten, laulaja Robert Calvertin ja kitaristi Dave Brockin, sivuprojekti vuodelta 1977. == Synty == Devonissa tuolloin asuneet Calvert ja Brock ystävystyivät paikallisen Ark-yhtyeen jäsenten kanssa (yhtye oli jo aiemmin lämmitellyt Hawkwindia) ja ehdottivat yhteisen yhtyeen perustamistaRobert Calvert-aiheinen sivusto. Calvertin ja Brockin lisäksi yhtyeeseen tulivat Arkista basisti Harvey Bainbridge, rumpali Martin Griffin sekä kosketinsoittaja Paul Hayles. Nimi tuli Michael Moorcockilta, joka kutsui Hawkwindia nimellä Sonic Assassins. == Keikka ja nauhoitus == Sonic Assassins soitti vain yhden keikan, Barnstaplessa Queens- hallissa 23. joulukuuta 1977. Keikka nauhoitettiin ja siihen tehtiin myöhemmin dubbauksia. Tarkoituksena oli julkaista livealbumi, mutta tähän päivään mennessä vain viisi kappaletta on julkaistu: *"Over The Top" (Sonic Assassins EP, Weird Tapes 1 ja 25 Years On-albumin remasteroitu painos) *"Magnu / Angels Of Life" (The Weird Tapes 1, Hawkwind Anthology ja 25 Years On-albumin remasteroitu painos) *"Free Fall" (Sonic Assassins EP, Weird Tapes 1 ja 25 Years On-albumin remasteroitu painos) *"Death Trap" (Sonic Assassins EP, Weird Tapes 1 ja 25 Years On-albumin remasteroitu painos) *"The Golden Void (Part II)" (Friends And Relations -sarja) Legendaariseksi muodostunut "Over The Top" syntyi puhtaasti improvisaation avulla. Harjoituksista poissaollut Calvert ei ollut tietoinen muuttuneesta kappalejärjestyksestä, ja yhtyeen aloittaessa soiton Calvert oletti ensin tulevan "Master Of The Universe" -kappaleen. Jammailun kuitenkin jatkuessa Calvert improvisoi taidokkaasti uusia ja vanhoja lyriikoitaan. == Jatko == Hawkwindin jatkaessa toimintaa keväällä 1978 Sonic Assassins pistettiin telakalle. Yhteiset soittohommat kuitenkin jatkuivat myöhemmin: Hawkwindin kosketinsoittajan Simon Housen erottua kesken kevään 1978 Yhdysvaltain kiertuetta Paul Hayles soitti koskettimia kiertueen loppuajan ja yhtyeen hajottua kiertueen jälkeen Griffin ja Bainbridge liittyivät Calvertin ja Brockin Hawklords-projektiin. == Aiheesta muualla == *Spirit Of The Page - Robert Calvert-aiheinen sivusto == Lähteet == Luokka:Brittiläiset rockyhtyeet Luokka:Hawkwind
Mustakotka

Mustakotka (Aquila verreauxii) on Afrikan vuoristoalueiden suurikokoinen petolintu. Se on nimetty ranskalaisen luonnontieteilijä Jules Verreauxin kunniaksi.BirdLife (suomenkielisen nimen lähde) == Ulkonäkö ja koko == Mustakotka muistuttaa ruumiinrakenteeltaan maakotkaa, mutta on isompi ja tummempi. Se voi kasvaa liki metrin pituiseksi, 80–96 cm. Siipien kärkiväli on 225–245 cm ja painoa 3,6–5,7 kg. Naaras on koirasta kookkaampi. Aikuinen lintu on lähes kokonaan musta, yläselkä ja yläperä ovat valkoiset ja käsisiivellä on valkoinen laikku. Päälaki ja niska ovat kotkamaisen kellertävät. == Levinneisyys == Mustakotkaa tavataan Saharan eteläpuolisen Afrikan vuorilla Itä- ja Etelä-Afrikassa, erillispopulaationa Ennedin tasangolla Tšadissa, sekä harvinaisena Punaisenmeren vastarannalla Arabian niemimaan puolella. Lajin esiintymisalueen pinta-ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 10 000–100 000 yksilöä. Laji on enimmäkseen paikkalintu. == Elinympäristö == Mustakotka elää vuoristoisilla seuduilla ja kuivilla savanneilla kaukana ihmisasutuksesta. == Lisääntyminen == Pesä on yleensä vuoren tai kallion rinteessä ulkoneman alla, harvoin puussa. Se on laakea, matala, oksista ja risuista rakennettu, ja pesämalja on matala. Molemmat puolisot rakentavat pesää, tosin naaras aktiivisemmin. Naaras munii tavallisesti kaksi, joskus yhden tai kolme munaa. Munintaväli on kolme päivää. Haudonta-aika on 43–46 päivää. Naaras hautoo enimmäkseen öisin, koiras noin puoli päivää. Poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti ja ovat lentokykyisiä 12–14 viikon ikäisinä. Lentokykyiseksi selviää lähes aina vain yksi poikanen toisten joutuessa jossain vaiheessa sen syömäksi. Poikanen pysyy emojen seurassa vielä puolisen vuotta. == Ravinto == Tamaanit ovat mustakotkien pääravintoa. Niiden puutteessa kotka voi napata jonkun muun suunnilleen samankokoisen jyrsijän, matelijan tai linnun, esimerkiksi helmikanan. == Lähteet == * Cramp, Stanley (päätoim.) 1980: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. II. – Oxford University Press. Hongkong. === Viitteet === Luokka:Kotkat
M/S Largo

M/S Largo () on ahvenanmaalaisen Rederi Ab Lillgaardin omistama sto-ro-alus. Alus on rakennettu vuonna 1990 Bodewess Sheepswerven B.V. -telakalla Alankomaissa. Kuollutta painoa aluksella on 4 001 tonnia ja sen jääluokitus on 1A eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Largo on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Rotterdam. Aluksella on alankomaalainen miehistö. Largon sisaralus on M/S Forte. == Käyttöhistoria == Vuonna 1990 vastavalmistunut alus luovutettiin Kustvaartbedrijft Moermanin omistukseen, joka rekisteröi sen Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Rotterdam. Samana vuonna Bror Husell vuokrasi aluksen ja se aloitti Transfennican liikenteessä Suomen ja Englannin välillä. Vuonna 1994 B&N; Nordsjöfrakt osti Largon, joka myöhemmin siirtyi Finnlines Cargo Servicen liikenteeseen. 6.- 9. syyskuuta 2001 välisen ajan alus oli telakalla Puolassa, johtuen karilleajon aiheuttamasta vauriosta. Vuonna 2004 Artic Marine osti Forten. Kotisatama säilyi Rotterdamina. Nykyisen omistajan, Rederi Ab Lillgaardin haltuun alus päätyi maaliskuussa 2005. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Largo *Rederi Ab Lillgaard Largo
Violent Revolution

Violent Revolution on Kreatorin vuonna 2001 julkaistu yhdestoista studioalbumi. Violent Revolutionilla Kreator palasi takaisin suoraviivaiseen thrash metal -tyyliinsä muutaman kokeilevamman, vähemmän thrash-pitoisen levyn jälkeen. Violent Revolution on Kreatorin ensimmäinen studiojulkaisu, jolla on mukana kitaristi Sami Yli-Sirniö. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Mille Petrozza – laulu, kitarat * Jürgen Reil – rummut * Christian Giesler – basso * Sami Yli-Sirniö – kitarat == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kreatorin albumit Luokka:Vuoden 2001 albumit
Bluff Stop

Bluff Stop on ruotsalaisen Jonas Cornellin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1977. Elokuva käsittelee kouluun kyllästyneitä nuoria Stefania ja Rachelia, jotka käyvät lukiota Östermalmissa. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1957. == Roolit == == Lähteet == Luokka:Vuoden 1976 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Ruotsalaiset draamaelokuvat
Heteronormatiivisuus

Heteronormatiivisuus tai hetero- oletushttps://www.laakarilehti.fi/ajassa/ajankohtaista/hetero-oletus-nakyy- vastaanotolla/ tarkoittaa oletusta kahdesta luonnollisesta sukupuolesta, miehestä ja naisesta, joka otetaan havainnon lähtökohdaksi. Toisaalta heteronormatiivisuudella tarkoitetaan myös yhteiskunnassa vallitsevaa oletusta, jonka mukaan heteroseksuaalinen suuntaus on normi. Koska ihmisten ylivoimaisen enemmistön tiedetään olevan heteroseksuaaleja, jokaista kohdellaan ja ajatellaan kuin hän olisi heteroseksuaali. Miesten heteroseksuaalisuuden ja naisten heteroseksuaalisuuden ajatellaan johtuvan biologiasta ja luonnosta. Muunlaisten seksuaalisuuksien olemassaolo kielletään, tai niitä pidetään heteroseksuaalisuutta huonompina. Queer- tutkimuksena tunnettu tutkimusala pyrkii tutkimaan sitä, kuinka heteronormatiivisuus jäsentää erilaisia yhteiskunnallisia, kulttuurisia ja historiallisia ilmiöitä, kuinka sukupuoli ja seksuaalisuus ovat kietoutuneet yhteen yhteiskunnassa. ==Katso myös== *Avioliitto *Patriarkaatti (yhteiskuntatieteet) *Sortaminen *Heteroseksismi *Suvullinen lisääntyminen == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *The Oxford Handbook of Global LGBT and Sexual Diversity Politics: What Makes LGBT Sexualities Political? Understanding Oppression in Sociological, Historical, and Cultural Context. Momin Rahman, 04 April 2019 https://doi.org/10.1093/oxfordhb/9780190673741.013.2 Luokka:Feministiset käsitteet Luokka:Heteroseksuaalisuus
Mulesing

Mulesing on kirurginen toimenpide, jossa lampaan peräpäästä peräaukon ympäriltä poistetaan ihoa. Syntyvä arpikudos vähentää huomattavasti loiskärpästen munimista ja kärpäsentoukkien aiheuttamaa kivuliasta myiaasi- sairautta. Menetelmä on yleisessä käytössä Australiassa erityisesti merinolampaiden kasvatuksessa. Menetelmä on saanut nimensä J. W. H. Mules -nimisestä lampurista, joka 1930-luvulla huomasi, että keritsimien aiheuttamiin lampaiden ihon arpeutumakohtiin eivät kärpäset pystyneet munimaan yhtä helposti kuin terveeseen ihoon. Operaatio tehdään karitsoille, määräysten mukaan alle vuoden iässä, useimmiten huomattavasti nuorempana. Toimenpiteessä poistetaan peräaukkoa (ja vulvaa) ympäröivä löysä iho. Samalla häntää typistetään. Operaation yhteydessä tai sen jälkeen ei vaadita puudutusta tai antiseptiikkaa, joskin niitä joskus käytetään. Operaation jälkeen karitsat lasketaan laitumelle. Vaikka suuri kappale ihoa poistetaan, muita kudoksia ei vahingoiteta eikä verta juuri vuoda. Haava paranee yleensä alle kuukaudessa. Menetelmää on kritisoitu vahvasti eläinsuojelullisista syistä. Menetelmän puolustajien mielestä kärpästen toukkien aiheuttamat haavatulehdukset aiheuttavat huomattavia vahinkoja ja ovat tuskallisempia kuin itse mulesing. Vastustajien mielestä hygieenisillä keinoilla ja oikeilla kasvatusmenetelmillä vahingot voidaan estää. Australian villantuottajat kaavailivat menetelmästä luopumista vuoden 2010 loppuun mennessä, mutta suunnitelma on peruttu. Uudessa-Seelannissa menetelmästä ollaan luopumassa. ==Lähteitä== * Standard Operating Procedures - sheep Mulesing NSW Government, Agriculture * *Mulesing deadline abandoned The Age (29.7.2009) Luokka:Lampaiden hoito Luokka:Eläinten oikeudet
Kirkkomäki

Kirkkomäki on Hämeenlinnan kaupungissa Mäyrän kylässä oleva korkea kallio, joka sijaitsee Vanhan Härkätien varrella viisi kilometriä keskustasta. Nimensä mäen sanotaan saaneen siitä, että paikalle aiottiin aikoinaan rakentaa Hattulan kirkko. Läheinen Hyrvälän kylä oli suurempi taajama kuin Parola, mutta kirkko rakennettiin ilmeisesti varuskunnan takia sinne. ==Aiheesta muualla== * Härkäraitti-kyläyhdistyksen kotisivut Luokka:Hämeenlinnan luonto Luokka:Suomen mäet Luokka:Suomen kalliot
Hannu Marttila

Hannu Marttila (s. 4. huhtikuuta 1946 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja kirjallisuuskriitikko. Hän työskenteli Helsingin Sanomien kulttuuritoimittajana kunnes jäi eläkkeelle vuoden 2010 alussa. Marttila opiskeli musiikkia Sibelius-Akatemiassa ja kotimaista kirjallisuutta Helsingin yliopistossa. Opinnot keskeytyivät kun hän pääsi Uuden Suomen kirjallisuusarvostelijaksi ja uutistoimittajaksi vuonna 1968. Vuonna 1975 hän siirtyi Iltaset-lehden ja Viikko-Sanomien kautta (molemmat lehdet lopetettiin 1975) Ilta-Sanomien kulttuuritoimittajaksi 1976–1985. Lehden kulttuurisivu seurasi tuolloin poleemisesti taidepolitiikkaa. Vuonna 1985 Marttila siirtyi Helsingin Sanomiin Pekka Tarkan tultua kulttuuritoimituksen esimieheksi. Hän toimi lehdessä yleiskulttuuritoimittajana ja kirjallisuuskriitikkona, muun muassa kirjallisuussivuista vastaavana toimittajana vuosina 2003–2004. Kulttuuritoimituksen ulkopuolella Marttila on työskennellyt muun muassa rikos- ja ulkomaantoimittajana sekä toimitusten tietotekniikan kouluttajana. Syksyllä 2006 Marttila alkoi kirjoittaa HS.fi-sivustolle kirjallisuusblogia. Eläkkeelle jäätyään Marttila on toiminut muun muassa Finlandia-palkinnon valintalautakunnan puheenjohtajana 2011. Marttilan isä oli Otavan kustannus- ja mainostoimittaja ja sittemmin kuvatoimituksen päällikkö Viljo Marttila (1904–1973). ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset kirjallisuuskriitikot Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Batman (vuoden 2004 animaatiosarja) (2. tuotantokausi)

Batmanin (2004) 2. tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 14. toukokuuta 2005 jaksolla The Cat, the Bat, and the Very Ugly, joka tunnetaan Suomessa nimellä Rikoskumppanit. 2. kausi käsittää kolmetoista jaksoa. Yhdysvalloissa toisen kauden esitys päättyi 10. syyskuuta 2005. Suomessa 2. kausi käynnistyi 15. lokakuuta 2006 ja päättyi 26. marraskuuta 2006. ==Jaksoluettelo== ===Rikoskumppanit (The Cat, the Bat and the Very Ugly)=== ===Arvuuttaja (The Cat, the Bat and the Very Ugly)=== ===JTV (JTV)=== ===Tulvan vallassa (Swamped)=== ===Pahan vallassa (Pets)=== ===Arpa on heitetty (Meltdown)=== ===Noidutut (The Butler Did It)=== ===Tulta ja jäätä (Fire and Ice)=== ===Rysyistä rikkauksiin (Ragdolls to Riches)=== ===Vaarallisia ajatuksia (Strange Minds)=== ===Hirviöiden yö (Grundy's Night)=== ===Naurunpaikka (The Laughing Bat)=== ===Naamioiden yö (Night and the City)=== Luokka:The Batman Luokka:Tuotantokaudet
Brandon Vietti

Brandon Vietti (s. maaliskuu 1974 Fresno, Kalifornia) on yhdysvaltalainen Daytime Emmylla -palkittu animaatio-ohjaaja ja animaattori. Vietti aloitteli uraansa vuonna 1997 tekemällä taustoja The New Batman Adventures -sarjaan, jonka jälkeen hän muun muassa ohjasi suurimman osan Batman-animaatiosarjan jaksoista vuosina 2004–2007 ja oli mukana ohjaamassa elokuvaa Superman: Doomsday vuonna 2007. == Filmografia == === Elokuvat === * The Invincible Iron Man – storyboard * Superman: Doomsday (2007) – ohjaus * Wonder Woman (2009) – storyboard * Green Lantern: First Flight (2009) – storyboard * Planet Hulk (2010) – lisästoryboard * Justice League: Crisis on Two Earths (2010) – storyboard * Batman: Under the Red Hood (2010) – ohjaus ja storyboard * Thor: Tales of Asgard (2011) – lisästoryboard === Televisiosarjat === * The New Batman Adventures (1997) – storyboard * Godzilla: The Series (1998) * Dragon Tales (1999) * Heavy Gear: The Animated Series (2001) * Max Steel (2001–2002) * Harold and the Purple Crayon (2002) * He-Man (2002) – storyboard * Hämähäkkimies (2003) * Jackie Chan seikkailee (2003–2004) * Batman (2004–2007) – ohjaaja * Legion of Super Heroes (2007–2008) * Batman – pelottomat (2008–2009) * Young Justice (2010–) – tuottaja ==Aiheesta muualla== * * Viettin blogi * DeviantArt * Luokka:Animaatio-ohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset animaattorit Luokka:DC-animaatioiden tekijät Luokka:Marvel-animaatioiden tekijät Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Volyymi

Volyymi voi tarkoittaa seuraavia asioita: * äänenvoimakkuus * tilavuus, laajuus, paljous * vetoisuus * nidos, sarjan osa * lehden kokonaispainosmäärä tiettynä ajanjaksona, levikki kerrottuna ilmestymistiheydellä * arvopapereiden ja muiden rahoitusinstrumenttien kaupankäyntimääriä
Anssi Kippo

Anssi Kippo (s. 4. syyskuuta 1976) on suomalainen tuottaja, miksaaja, säveltäjä, muusikko, äänittäjä sekä Lappeenrannassa sijaitsevan Astia-studion perustaja. Kippo perusti studionsa vuonna 1994, 18-vuotiaana ja on siitä asti työskennellyt sille. Kippo on tunnettu tuottaja Suomen metallipiireissä ja hän on saanut useita kulta- sekä platina-albumeita tuottamistaan levyistä. Hän on saanut tunnustusta ulkomaillakin sijoituttuaan seitsemänneksi Japanin suurimman musiikkiharrastajien lehden äänestyksessä parhaista tuottajista. Tuottamisen lisäksi Kippo myös soittaa instrumentteja ja laulaa taustoja tuottamiensa yhtyeiden levyillä. == Diskografia tuottajana == * Agonizer * Anal Thunder * Apshell * Arkona * Armour * Atakama * Atomica * Behexen * Blind Secrecy * Blood Stain Child * Cain's Offering * Carcadial * Carcosa * Children of Bodom * Craydawn * Dark Secret Love * Disco Ensemble * Dissector * Divercia * Dizzy * Dorgmoth * Endstand * Ensiferum * Entwine * Empyreon * Evemaster * Felikss Kigelis * Flippin Beans * Freak Throne * Frozen Paradise * Grenouer * Hanna Pakarinen * Hate Trend * Hellbound * Horizon 8 * Horna * ID Exorcist * Ikinae * Impaled Nazarene * Insomnium * KillVille * Lullacry * Malpractice * Marble Arch * Mind Infection * Mir Detyam * Misanthrope (ranskalainen yhtye) * Misanthrope (venäläinen yhtye) * Mistreat * Morning After * Mors Principium Est * Neglected Fields * Norther * Nothnegal * Nurja * Rattle * The Republic Of Desire * ROCK * Rotten Sound * Save * Serpico * Severnie Vrata * The Shot * Sinamore * Smak * Solerrain * Stam1na * Svartby * Symbol Of Obscurity * T55 * Tacere * Tartharia * Tearfall * Tela * Tent * Teräsbetoni * To/Die/For * Turning Page * Twilightning * Unholy * Virtuocity * Wax Angel * Widescreen Mode * Yearning * Zymotic Symphony ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Astia- studion virallinen kotisivu Luokka:Suomalaiset musiikkituottajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Spürma

Spürma (lausutaan: spyrma) on suomalainen punk-yhtye. Yhtyeeseen kuuluvat Steen1:nä tunnettu Seppo Lampela, joka esiintyy yhtenä yhtyeen laulajista laulajana nimellä "Kale". Myös yhtyeen muut jäsenet ovat tunnettuja muista projekteistaan: Dani soitti kitaraa yhtyeessä Chaos Infinitum, Öde soittaa rumpuja yhtyeessä Sonic Roots ja Toma soittaa yhtyeissä Viola ja Echo Is Your Love. Spürman debyyttialbumi Spürma lentää -julkaistiin Monspin kautta alkuvuonna 2008. == Jäsenet == * Happikaappi (lyh. Happis) – laulu * Kale – taustalaulu * Make – taustalaulu * Dani – kitara, taustalaulu * Toma – basso * Öde – rummut == Levytykset == * Spürma lentää (Monsp, 2008) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset punkyhtyeet
Juoksuhiekka (sarjakuvahahmo)

Juoksuhiekka on Marvel-kustantamon luoma superroisto, jonka ensiesiintyminen tapahtui Thor-lehden numerossa 392 (1988). Hahmon loivat Tom DeFalco ja Ron Frenz. == Historia == Vietnamilaista syntyperää oleva nainen (joka sarjakuvissa on jäänyt nimeämättömäksi) työskenteli ydinvoimalassa, kun outo säteilyonnettomuus muutti hänen fysiologiansa hiekkamaiseksi substanssiksi (kuten Hiekkamiehelläkin). Koska nainen oli itsekäs ja pikkumainen, hän koki muodonmuutoksensa raskaaksi. Ottaen uuden nimen Juoksuhiekka hän hyökkäsi ydinvoimalaa vastaan kostonhimoisena. Juoksuhiekka toivoi saavansa laitoksen suljettua, mutta Thor saapui paikalle ja kukisti superroiston. Juoksuhiekka oli kuitenkin saanut aikaan ketjureaktion, joka uhkasi aiheuttaa suurtuhon, kun Thorin onnistui Mjolnirilla siirtämään koko laitos kaukaisimpaan avaruuteenThor #392 (1988). Marvel Comics.. Juoksuhiekka palkattiin myöhemmin taistelemaan Thoria vastaan uudelleen, jotta Kreivi Tagarille työskentelevä Mangusti saisi supersankarista kudosnäytteen supervoimaisen jumalrodun kloonaamiseksi. Haluton Juoksuhiekka selvisi hädin tuskin taistelusta ja pakeni nuolemaan haavojaan. Näyttää siltä, että alussa voimiensa hyväksymisessä haluton Juoksuhiekka olisi oppinut nauttimaan voimistaan ja urastaan superrikollisena. Juoksuhiekka onkin taistellut myöhemmin niin Kapteeni Amerikkaa, Paladinia, YPKKV:n agentteja kuin myös Vuokrasankarien Luke Cagea vastaan. Myöhemmin Juoksuhiekka liittyi Pahuuden Mestareihin toivoen saavuttavansa tiimityöskentelyllä enemmän varakkuutta. Mestarit yrittivät kiristää maailmanlaajuisella säänhallinta järjestelmällä hallituksia, mutta Ukonnuolet romuttivat näiden suunnitelmat. Juoksuhiekka oli yksi vangittujen joukossa. === Sisällissota === Sisällissodan riehuessa Juoksuhiekka taisteli jälleen Ukonnuolia vastaan häviten karkeasti. Ukonnuolien johtaja Paroni Zemo kuitenkin ehdotti Juoksuhiekalle tämän voivan liittyä Ukonnuoliin metsästämään rekisteröintiä paenneita sankareita ja roistoja. Juoksuhiekka suostui ja toimii tätä nykyä Ukonnuolien B-ryhmässä. Juoksuhiekka toimi menestyksekkäästi ryhmän vangitessa U-FoesitThunderbolts #103 (2006). Marvel Comics.. == Voimat ja varusteet == Juoksuhiekan keho koostuu hiekkamaisesta substanssista, jota hän kykenee hallitsemaan muotoilemalla siitä esimerkiksi murskaavia graniitinkovia lekoja tai muuttamaan koko massansa valuvaksi lentohiekaksi ja siirtymään nopeasti paikasta toiseen. Hiekkamainen olomuoto suo Juoksuhiekalle myös suunnattoman suuret fyysiset voimat. == Triviaa == * Hiekkamies, toinen Marvel-kustantamon hiekkaolento on voimiltaan Juoksuhiekan täydellinen kopio == Lähteet == Luokka:Marvel-universumin superroistot Luokka:Marvel-universumin yli- inhimillisen voimakkaat henkilöt
Mangusti (sarjakuvahahmo)

Mangusti on Marvel-kustantamon luoma superroisto, jonka ensiesiintyminen tapahtui Thor-lehden numerossa 391 (1988). Mangustin loivat Tom DeFalco. Mangusti on pääasiallisesti Thorin vastustaja. == Historia == Mangusti oli alussa todellinen mangusti, ennen kuin Suuri Kehittäjä, Marvel-universumin nerokas geeniteknikko otti pienen petoeläimen käsittelyynsä. Voimillaan Kehittäjä kiihdytti eläimen evoluutiota miljoonia vuosia ja muutti mangustin ihmismäiseksi olennoksi. Lähdettyään Kehittäjän Wundagore-vuorelta Mangusti eksyi matkoillaan New Yorkiin, missä Paroni Zemo kutsui Mangustin liittymään Pahuuden Mestareihin. Myöhemmin Mangusti taisteli Hämähäkkimiestä ja Thoria vastaan New Yorkissa. Thorin onnistui kuitenkin päihittää Mangusti, joka pakeni taistelupaikalta murskattuaan sitä ennen pilvenpiirtäjän perustukset, jolloin Thorin oli jäätävä kannattelemaan rakennustaThor #391 (1988). Marvel Comics.. Vihastunut Mangusti otti Thorin silmätikukseen ja päätti palata taistelemaan tätä vastaan myöhemmin. Myöhemmin Mangusti liittoutui Juoksuhiekan ja Kreivi Tagarin kanssa saadakseen käsiinsä solunäytteitä Thorista. Juoksuhiekan taistellessa Thoria vastaan Mangusti keräsi näytteet kaikessa hiljaisuudessa. Thor tajusi kuitenkin mitä ole tekeillä ja voitti niin Juoksuhiekan, Tagarin kuin Mangustinkin. Mangusti yritti paluuta Suuren Kehittäjän huomaan Wundagore-vuorelle, mutta tämä ei ollut tyytyväinen Mangustin rikollisiin toimiin. Raivostunut Mangusti hyökkäsi jälleen Thorin kimppuun ja onnistui miltei kukistamaan tämän. Paikalle saapunut Herkules kuitenkin nujersi superroiston. Mangusti pakeni jälleen. Tämän jälkeen Mangusti on tyhjää elämäänsä täyttääkseen hyökännyt säännöllisin väliajoin Thorin kimppuun. ===Sisällissota=== Sisällissodan riehuessa Ukonnuolien johtaja Paroni Zemo ehdotti Mangustille tämän voivan liittyä Ukonnuoliin metsästämään rekisteröintiä paenneita sankareita ja roistoja. Mangusti suostui ja toimii tätä nykyä ryhmässäAvengers: The Initiative #1 Character Map. == Voimat ja varusteet == Mangustilla on suuret fyysiset voimat, joiden avulla hän kykenee nostamaan noin 10 tonnia. Taistellessaan ensimmäistä kertaa Thoria vastaan Mangusti heitti kevyen oloisesti pienen maansiirtokoneen pilvenpiirtäjän perustuksia vasten murskaten raskaan tukipalkin. Mangusti on myös yliluonnollisen nopea ja ketterä. Hänen kipukynnyksensä on huomattavan korkea. Kaikkien näiden kykyjen tarkka yläraja on kuitenkin toistaiseksi tuntematon. Mangusti käyttää myös hansikkaisiinsa asennettuja välineitä, kuten unettavaa kaasua tai laseraseita, joita Wundagoren asukit normaalisti käyttävät kallionlouhinnassa. Mangustilla on myös luonnostaan terävät hampaat, mutta ei ole tiedossa ovatko ne luonnolliset vai puremiseen varta vasten asennetut. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Marvel-kustantamon kotisivujen profiili Mangustista (englanniksi) Luokka:Marvel-universumin superroistot Luokka:Kuvitteelliset eläimet
Nettiradio Mikaeli

Nettiradio Mikaeli/YLE Mikaeli oli Mikkelissä vuosina 1998-2005 toiminut suomalainen tiedotusväline. Se oli Mikkelin kaupungin omistaman Otavan Opiston, Yleisradion ja itäsuomalaisen yhteistyöverkoston tuottama journalistinen verkkomedia, joka toimitti viikoittain omalle Internet- sivustolleen laajan ääntä, kuvaa, tekstiä ja nettivideoita sisältävän juttupaketin. Aineistoista versioitiin 30 minuutin radio-ohjelmia Ylen opintoradion levitykseen. Lisäksi tiimi tuotti Yle Teemalle 30 ja 60 minuutin televisio-ohjelmia. Nettiradio Mikaeli toteutti myös lukuisia streaming- lähetyksiä luonnosta mm. norppakiveltä ja huuhkajan talvipuuhista yhdessä Juha Taskisen kanssa. Projektitiimi järjesti myös useita journalismin ajankohtaisteemoja käsitteleviä mediaseminaareja. Tiimi koulutti avustajia cross-media -tuotantoon. Nettiradio Mikaeli aloitti toukokuussa 1998 mikkeliläistoimijoiden hallinnoimana EU-projektina. Myöhemmin toiminta laajeni niin, että yhteistyötä tehtiin muun muassa Joensuun yliopiston Savonlinnan toimijoiden kanssa omassa mediapajassa, MAMK:n kanssa Pieksämäen Nikkarilan mediapajassa sekä useissa muissa oppilaitoksissa eri puolilla Itä-Suomea, kuten Paltamon viestintälukiossa ja Lieksan aikuiskoulutuskeskuksessa. Lisäksi verkostoihin kuului Inarin mediapaja/Radio Inari. Yhteistuotantoihin osallistui myös SAK Etelä-Savossa ja Pirkanmaalla. Projektikausi jatkui heinäkuuhun 2002. Projektipäällikkönä toimi YTM, toimittaja Päivi Kapiainen- Heiskanen. Helmikuusta 2004 joulukuun loppuun 2005 verkkomedian nimenä oli YLE Mikaeli. Toiminta lopetettiin joulukuussa 2005. Nettiradio Mikaeli on Mikkelin kaupungin alainen tuotemerkki. Kustannussopimukset solmittiin Mikkelin kaupungin/Otavan Opiston nimiin. Mikkelin ammattikorkeakoulu osallistui tuotantoon tarjoamalla tiloja ja teknistä asiantuntemusta. Nettiradio Mikaelin arkisto löytyi pitkään Internetistä osoitteesta: http://nettiradiomikaeli.internetix.fi == Aiheesta muualla == * (Nettiradio Mikaelissa 1998-2005 julkaistut jutut) * Päivi Kapiainen-Heiskanen, 2003, Miten verkkomedia syntyy – Tapaus Nettiradio Mikaeli (pdf, Pro gradu -tutkielma) Luokka:Suomalaiset Internet-radioasemat Luokka:Mikkelin media Luokka:Vuonna 1998 perustetut radioasemat Luokka:Vuonna 2005 lakkautetut radioasemat
Flylow

Flylow oli helsinkiläinen popyhtye. Sen jäseniniä olivat kitaristi "Paul" Pauli Hauta-aho, laulaja-kitaristi "Luke" Ukko Kaarto, basisti Marko Haataja, ja rumpali "Jay" Veli-Matti Mattila. Yhtyeen nimi oli aikaisemmin Flylow Organization, joka myöhemmin lyheni pelkäksi Flylowksi. Aiemmin basistina toimi "Wilson" Wilson Salomaa. Yhtyeen hajottua sen jäsenistä Hauta-Aho ja Haataja perustivat The Blanko-yhtyeen. ==Diskografia== ===Albumit=== * Bridges (2005) ===Singlet=== * Brand New Boy (2003) Luokka:Suomalaiset popyhtyeet
Dale Carnegie

Dale Breckenridge Carnegie (24. marraskuuta 1888 – 1. marraskuuta 1955) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja ihmissuhde- ja esiintymistaitojen kouluttaja. Carnegie kirjoitti lukuisia elämäntaito- ja itseopiskelukirjoja, joista tunnetuin lienee vuonna 1937 julkaistu Miten saan ystäviä, menestystä, vaikutusvaltaa. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 1939 Väinö Jaakkolan kääntämänä ja WSOY:n kustantamana. Risto Mäenpään uusi suomennos kirjasta ilmestyi vuonna 1984. ==Kirjoja== * Public Speaking and Influencing Men In Business. Association Press. * How to Win Friends and Influence People. Simon and Schuster. (, WSOY) * How to Stop Worrying and Start Living. Simon & Schuster. * Lincoln the Unknown by Dale Carnegie. Dale Carnegie & Associates, Inc. * The Quick and Easy Way to Effective Speaking. Dale Carnegie & Associates, Inc. * The Dale Carnegie Scrapbook, edited by Dorothy Carnegie. Simon and Schuster. * How To Develop Self-Confidence and Influence Others Through Public Speaking. * Managing Through People. Simon and Schuster. * Enrich Your Life, The Dale Carnegie Way by Arthur R. Pell. Dale Carnegie & Associates, Inc. Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Suomalaisen arjen historia

Suomalaisen arjen historia on Weilin+Göösin kustantama neliosainen tietokirjasarja. Se kuvaa Suomen ja suomalaisten historiaa keskittyen tavallisen ihmisen arkeen. Kirjan ensimmäinen osa Savupirttien Suomi valmistui elokuussa 2006. Toinen osa Säätyjen Suomi valmistui maaliskuussa 2007. Kolmas osa Modernin Suomen synty valmistui myös vuonna 2007 ja viimeinen osa Hyvinvoinnin Suomi helmikuussa 2008. Arjen historiaa käsitellään aikajärjestyksessä. Savupirttien Suomi -kirja kattaa ajanjakson ristiretkistä isoonvihaan. Säätyjen Suomi ulottuu 1700-luvun alusta 1800-luvun loppupuolelle. Kirjan toimituskuntaan kuuluivat dosentti Kai Häggman, professori Markku Kuisma, vs. professori Pirjo Markkola ja yliopistolehtori, FT Panu Pulma. Luokka:Suomalaiset historian tietokirjat Luokka:Yhteiskunnalliset kirjasarjat Luokka:Suomalaiset kirjasarjat
William Slim

William Joseph Slim (6. elokuuta 1891 - 14\. joulukuuta 1970) brittiläinen upseeri ja Australian kenraalikuvernööri. Hän osallistui sekä ensimmäiseen että toiseen maailmansotaan Britannian armeijan palveluksessa. Ensimmäisessä maailmansodassa Slim osallistui muun muassa Gallipolin taisteluun, jossa hän haavoittui vakavasti. ==Toinen maailmansota== Toisessa maailmansodassa Slim taisteli ensin Itä-Afrikassa 10. intialaisen jalkaväkiprikaatin komentajana. Hän haavoittui taistelussa Eritreassa. Itä-Afrikan taistelujen jälkeen Slim palveli Lähi-idän esikunnassa ja hänet ylennettiin virkaa toimittavaksi kenraalimajuriksi kesäkuussa 1941. Hän toimi 10. intialaisen jalkaväkidivisioonan komentajana Englannin–Irakin sodassa, Syyrian-Libanonin valtauksessa ja Persian valtauksessa. Keväästä 1942 lähtien Slim taisteli Kaakkois-Aasiassa virkaa toimittavaksi kenraaliluutnantiksi ylennettynä ja hän johti ensin liittoutuneiden Burman armeijakuntaa Japanin joukkoja vastaan. Slim siirtyi komentamaan brittiläis-intialaista XV armeijakuntaa kunnes hänet nimitettiin perustetun brittiläisen 14. armeijan komentajaksi. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 3. huhtikuuta 1944. Kenraaliluutnantti Oliver Leese yritti siirtää Slimin 12. armeijan komentajaksi, mutta Slim nimitettiinkin Leesen paikalle liittoutuneiden Kaakkois-Aasian maajoukkojen komentajaksi ylennettynä kenraaliksi. ==Sodan jälkeen== Slim jäi eläkkeelle 11. toukokuuta 1948., mutta palasi pian palvelukseen, kun hänet nimitettiin Britannian armeijan komentajaksi. Slim ylennettiin sotamarsalkaksi 4. tammikuuta 1949. Slim nimitettiin Australian kenraalikuvernööriksi vuonna 1953, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1960 asti. Vuonna 1960 hänelle myönnettiin varakreivin arvonimi. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset marsalkat Luokka:Australian kenraalikuvernöörit Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Trophée des Champions

Trophée des Champions (Ranskan supercup) on jalkapallo-ottelu, jossa kohtaavat edelliskauden Ligue 1 -mestari sekä Ranskan cupin voittaja. Eniten voittoja on Paris Saint-Germainilla, joka on vienyt turnauksen nimiinsä 11 kertaa. Trophée des Champions -ottelu avaa perinteisesti sarjakauden Ranskassa, sillä se pelataan viikko ennen liigan alkua. Nykymuotoisena supercup aloitettiin vuonna 1995. Vuosina 1955–1986 samaa kilpailua järjestettiin epäsäännöllisin väliajoin nimellä Challenge des Champions. Joukkueiden saavutuksiin lasketaan sekä nykymuotoisen että entisen kilpailun voitot. Vuodesta 2009 lähtien turnaus on pelattu Ranskan ulkopuolella. Järjestely on saavuttanut suurta suosiota, ja turnauksen ennätysyleisö nähtiin vuonna 2010 Tunisiassa Stade 7 Novembrella, kun Olympique de Marseillen ja Paris Saint-Germainin välistä ottelua seurasi 57 000 katsojaa. == Ottelut == Vuosi Voittaja Toinen Tulos Ottelupaikka 1995 Paris Saint-Germain FC Nantes Atlantique 2–2 6–5 rp. Brest 1996 ei pelattu(1) 1997 AS Monaco FC OGC Nice 5–2 Béziers 1998 Paris Saint-Germain RC Lens 1–0 Tours 1999 FC Nantes Atlantique FC Girondins de Bordeaux 1–0 Amiens 2000 AS Monaco FC FC Nantes Atlantique 0–0 6–5 rp. Montbéliard 2001 FC Nantes Atlantique RC Strasbourg 4–1 Strasbourg 2002 Olympique Lyonnais FC Lorient-Bretagne Sud 5–1 Cannes 2003 Olympique Lyonnais AJ Auxerre 2–1 Lyon 2004 Olympique Lyonnais Paris Saint-Germain 1–1 7–6 rp. Cannes 2005 Olympique Lyonnais AJ Auxerre 4–1 Auxerre 2006 Olympique Lyonnais Paris Saint-Germain 1–1 5–4 rp. Lyon 2007 Olympique Lyonnais FC Sochaux 2–1 Lyon 2008 Girondins de Bordeaux Olympique Lyonnais 0–0 5–4 rp. Bordeaux 2009 Girondins de Bordeaux En Avant Guingamp 2–0 Montreal, Kanada 2010 Olympique de Marseille Paris Saint-Germain 0–0 6–5 rp. Tunis, Tunisia 2011 Olympique de Marseille Lille OSC 5–4 Tanger, Marokko 2012 Olympique Lyonnais Montpellier HSC 2–2 4–2 rp. Harrison, New Jersey, Yhdysvallat 2013 Paris Saint-Germain Girondins de Bordeaux 2–1 Libreville, Gabon 2014 Paris Saint-Germain En Avant de Guingamp 2–0 Peking, Kiina 2015 Paris Saint-Germain Olympique Lyonnais 2–0 Montreal, Kanada 2016 Paris Saint-Germain Olympique Lyonnais 4–1 Klagenfurt, Itävalta 2017 Paris Saint-Germain AS Monaco FC 2–1 Tanger, Marokko 1 Ottelua ei pelattu sillä Auxerre voitti edelliskaudella sekä liigamestaruuden että cupin. Ranskan supercupin mestarit 2018–2022 Vuosi Ligue 1:n mestari Tulos Ranskan cupin mestari Pelipaikka 2018 Paris Saint-Germain 4–0 Monaco Shenzhen Universiade Sports Centre, Shenzhen, Kiina 2019 Paris Saint-Germain 2–1 Rennes Shenzhen Universiade Sports Centre, Shenzhen, Kiina 2020 Paris Saint-Germain 2–1 Marseille Stade Bollaert-Delelis, Lens 2021 Lille 1–0 Paris Saint-Germain Bloomfield Stadium, Tel Aviv, Israel 2022 Paris Saint-Germain 4–0 Nantes Bloomfield Stadium, Tel Aviv, Israel 2023 Paris Saint-Germain 2–0 Toulouse Parc des Princes, Paris 2024 Paris Saint-Germain 1–0 Monaco Stadium 974, Doha, Qatar == Lähteet == Luokka:Ranskan jalkapallokilpailut
Sally Struthers

Sally Struthers (s. 28. heinäkuuta 1947 Portland, Oregon) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten Perhe on pahin -televisiosarjan äksyn Archie Bunkerin tyttärenä, Gloria Stivicinä. Hän voitti roolistaan kaksi Emmy- palkintoa. Sally Struthers näytteli vuonna 2007 päättyneessä televisiosarjassa Gilmoren tytöt Lorelain ja Roryn naapuria Babette Delliä. Hän on tehnyt myös mittavan uran teatterissa muun muassa New Yorkin Broadwaylla. ==Aiheesta muualla== * * Sally Struthers Internet Broadway Databasessa Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kristin Olsoni

Kristin Olsoni (s. 14. helmikuuta 1937 Helsinki) on suomalainen ohjaaja. Hän alkoi vuonna 1991 johtaa Klockrike-teatteria yhdessä miehensä Martin Kurténin (k. 2013) kanssa. Olsoni opiskeli Svenska Teaternin oppilaskoulussa vuosina 1954–1956. Sittemmin hän on ollut muun muassa Skolteaternin johtaja vuosina 1961–1964, Svenska Teaterskolan -koulun rehtori vuosina 1966–1973 ja Wasa Teaterin johdossa vuosina 1974–1982 yhdessä puolisonsa Martin Kurténin kanssa. Olsoni ja Kurtén saivat vuonna 1992 Harry Martinson -seuran antaman 50 000 kruunun arvoisen palkinnon. Olsoni sai vuonna 2004 Pro Finlandia -mitalin. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Beyond the Gates

Beyond the Gates on Possessedin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1986. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Jeff Becerra – laulu, basso * Larry LaLonde – kitara * Mike Torrao – kitara * Mike Sus – rummut == Arvostelut == * AllMusic: AllMusic review Viitattu 8.5.2019. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1986 albumit Luokka:Possessedin albumit
The Eyes of Horror

The Eyes of Horror on Possessedin vuonna 1987 julkaistu EP, ja yhtyeen viimeiseksi jäänyt studiojulkaisu. == Kappaleet == # # # # # == Kokoonpano == * Jeff Becerra – laulu, basso * Larry LaLonde – kitara * Mike Torrao – kitara * Mike Sus – rummut === Muut tekijät === * Joe Satriani – tuottaja * John Cuniberti – äänittäjä * Tom Size – äänittäjä * Steve Sinclair – vastaava tuottaja * Kent Mathieu – kansikuva == Aiheesta muualla == * The Eyes of Horror discogs.com -sivustolla * Luokka:Vuoden 1987 EP:t Luokka:Possessedin albumit
Riitta Vainio

Riitta Marja Vainio (o.s. Muuri; 13. helmikuuta 1936 Viiala – 16. tammikuuta 2015 EspooModernin tanssin uranuurtaja Riitta Vainio on kuollut. Turun Sanomat 17.1.2015.) oli suomalainen tanssija, koreografi ja tanssinopettaja. Vainiolla oli erityisesti 1960-luvulla näkyvä rooli suomalaisen modernin tanssin kehittäjänä ja puolestapuhujana. Hän myös vei tanssitaidetta uudenlaisiin esitystiloihin, kuten kirkkoihin ja tavarataloihin. == Ura == Vainio aloitti liikuntaopinnot seitsenvuotiaana kotikaupungissaan Lahdessa Mirjam Viippolan rytmiikkakoulussa. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1955 ja pyrki Helsingin yliopiston voimistelulaitokselle. Vuosina 1955–1958 hän voimisteli yliopiston valiojoukkueessa, jonka mukana kävi vuonna 1956 kiertueella Yhdysvalloissa. Vuonna 1958 Vainio valmistui voimistelunopettajaksi, minkä jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin lääkärimiehensä Tapani Vainion saatua sinne tutkijastipedenin. Vainio opiskeli Philadelphian musiikkiakatemian tanssiosastolla vuodet 1959–1961 pääaineenaan moderni tanssi. Hän palasi Suomeen syksyllä 1961 saatuaan akatemian myöntämän tanssinopettajan diplomin kahdessa vuodessa, vaikka koulutus oli normaalisti nelivuotinen. Hän opiskeli tanssia myös muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Vainio toimi liikunnan- ja tanssinopettajana useissa kouluissa ja oppilaitoksissa. Palattuaan Yhdysvalloista Suomeen hän perusti Helsinkiin vuonna 1961 Modernin Tanssin Koulun ja aloitti uuden tanssin systemaattisen opetuksen. Seuraavana vuonna televisiossa esitettiin hänen tanssikoreografiansa Kotka, jota pidetään yhtenä suomalaisen modernin tanssin merkkipaaluista. Vuonna 1966 hän oli perustamassa myös Suomen Modernin Tanssitaiteen Opistoa, joka koulutti ammattitanssijoita. Vuodesta 1962 lähtien Vainiolla oli oma tanssiryhmä, minkä lisäksi hänellä oli monia esiintyviä kokoonpanoja. Hän toimi samalla kokoonpanojen koreografina. 1960-luvun loppupuolella Vainio alkoi soveltaa laajemmin myös improvisointiin perustuvia modernin tanssin työskentelymetodeja. Myöhemmin hän oli mukana myös keho- ja tanssiterapiaan liittyvässä toiminnassa. Vainio työskenteli aktiivisesti vielä 2000-luvulla. Vainiolla on kaksi poikaa, joista Seppo Vainio on kehitysbiologian professori Oulun yliopistossa.Riitta Vainio. Kuka kukin on 1978, s. 1043. Tuominen, Raija: Punkkarista tiedemieheksi. Aktuumi 1/2012. Oulun yliopisto. Viitattu 17.1.2015. == Palkinnot == * Suomen Tanssitaiteilijain Liiton kultainen ansiomerkki (1989) * Tanssitaiteen valtionpalkinto (1991) * Suomen Tanssitaiteilijain Liiton Tanssin Maineteko -palkinto (1992) * Suomi-palkinto (1992) * Pro Finlandia -palkinto (2004) * Yhdysvaltojen Philadeplhian University of the Arts -yliopiston Silver Star -palkinto (2005) == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Riitta Vainion muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. * Riitta Vainion esittely Luovan Kasvun verkkosivuilla. Luokka:Suomalaiset nykytanssijat Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Suomalaiset koreografit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Morten Gamst Pedersen

Morten Gamst Pedersen (s. 8. syyskuuta 1981 Vesisaari) on norjansaamelainen jalkapalloilija, joka on kotimaansa seurojen lisäksi edustanut englantilaisseura Blackburn Roversia ja Turkin Superliigan Karabüksporia. Hän pelaa keskikenttäpelaajana ja pystyy pelaamaan lähes jokaista keskikentän pelipaikkaa. == Seuraura == Pedersenin ollessa 15-vuotias hänen isänsä, jalkapallovalmentaja Ernst Pedersen, kehotti poikaansa harjoittamaan vasenta jalkaansa luonnollisen oikean sijaan, koska ammattilaisjalkapalloilussa vasemmalla puolella on vähemmän kilpailua. Pedersenin läpimurto tapahtui vuonna 2004, kun hän teki Norjan pääsarjassa seitsemän maalia Tromsø IL:n riveissä. === Blackburn Rovers (2004–2013) === Blackburn Rovers osti norjalaisen 1,5 miljoonalla punnalla. Häntä tavoittelivat myös Manchester United, Aston Villa, Newcastele United ja Tottenham Hotspur. Blackburn hankki Pedersenin täyttämään joukkueen keskikenttää, kun aiempi luottomies Damien Duff oli siirtynyt Chelseaan. Ensimmäisen pelinsä Valioliigassa hän pelasi 28. elokuuta 2004 Manchester Unitedia vastaan 1–1-tasapeliin päättyneessä ottelussa. Pedersen onnistui ottamaan vakiopaikan avauksesta kuitenkin vasta Graeme Sounessin lähdön jälkeen, kun manageriksi tuli Mark Hughes. Hän aloitti kauden 2005–2006 tekemällä ensin maalin Cardiff Cityä vastaan ja tämän jälkeen maalin myös seuraavissa kolmessa ottelussa. Hän teki kauden aikana kaikkiaan kahdeksan maalia ja oli joukkueensa paras maalintekijä. Kesäkuussa 2006 Pedersen sai Valioliigalta luvan vaihtaa paitansa selässä olevan nimen Pedersenistä Gamstiksi, äitinsä sukunimeksi. Gamst Pedersen kärsi kaudella paljon loukkaantumisista, mutta vuodenvaihteessa 2007 hän todisti kuuluvansa Valioliigan parhaimpiin laitureihin. === Karabükspor === Elokuussa 2013 Gamst Pedersen siirtyi Blackburnista Turkin Superliigan Karabüksporiin ilmaisella siirrolla, pelattuaan edellisen kauden ajan Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Mestaruussarjassa. == Maajoukkueura == Pedersen pelasi Norjan maajoukkueessa 83 ottelua ja teki 17 maalia vuosina 2004–2014. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Saamelaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jorma Puranen

Jorma Kalevi Puranen (s. 25. maaliskuuta 1951 Pyhäjoki) on suomalainen valokuvataiteilija. Puranen kirjoitti ylioppilaaksi Savonlinnan taidelukiosta 1971. Hän opiskeli jonkin aikaa Helsingissä arkeologiaa ja taidehistoriaa, mutta vaihtoi sen pian valokuvauksen opintoihin. Puranen valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta 1978. Samassa paikassa hän opetti valokuvausta 1978–1996 ja toimi 1996–1998 valokuvataiteen professorina. Vaikka Puranen onkin kuvannut maisemia usean vuosikymmenen ajan, maiseman esille tuonti ei ole hänelle tärkeää. Hänen on sanottu ennemminkin pohtivan teoksissaan ihmisen ja kokonaisten kulttuurien jättämiä jälkiä historiassa, luonnossa ja erityisesti maisemassa. Puranen on järjestänyt noin 50 yksityisnäyttelyä ja hänen kuviaan on noin 30 ulkomaisessa kokoelmassa. Hän voitti Fotofinlandian vuonna 1992 ja hän sai valokuvataiteen valtionpalkinnon sekä 1988 että 2010. Vuonna 2005 hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla. == Lähteet == * Rovaniemi.fi (Arkistoitu versio) === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Jorma Purasen teoksia Kansallisgallerian sivuilla Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Suomalaiset luontokuvaajat Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Göran Schauman

Curt Göran Schauman (s. 29. elokuuta 1940 Helsinki) on suomenruotsalainen näyttelijä ja kilpapurjehtija. Hänen isänsä oli näyttelijä ja teatterijohtaja Runar Schauman. Svenska Teaternissa näyttelevällä Schaumanilla on ollut useita elokuvarooleja ja hän on ollut mukana muun muassa televisiosarjoissa Vihan päivät (Din vredes dag, 1991), Parhaat vuodet (2000) ja Benner & Benner (2001–2002). Hän esittää paronia Timo Koivusalon Täällä Pohjantähden alla -elokuvassa. Schaumanin isä Runar puolestaan esitti paronia Edvin Laineen elokuvassa Täällä Pohjantähden alla (1968). Göran Schauman sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1992. Schauman on kilpaillut purjehduksessa. Hän purjehti Münchenin olympialaisissa 1972 Louhi-luokassa yhdessä Kurt Nymanin ja Antero Sotamaan kanssa ja sijoittui kahdeksanneksi. MM-kisoissa hän saavutti Louhi- luokassa pronssia 1970. == Elokuvarooleja == * Meren kasvojen edessä (1967) – ylioppilas Pykälä * Luottamus (1976) – Eugen Schauman * Miestä ei voi raiskata (1978) – Bertil Sund, Evan entinen miesystävä * Pekka Töpöhäntä (1981) – maatilan isäntä (äänirooli) * Ystävät, toverit (1990) – johtaja Liljeroos * Tulennielijä (1998) – pappi * Lapin kullan kimallus (1999) – kreivi Armfelt * Leijat Helsingin yllä (2001) – Totti, Benitan isä * Täällä Pohjantähden alla (2009) – paroni * Joulukuusivarkaat (2009) – Fredi * Kaappari (2013) – ruotsalainen mies == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Neon Nights

Neon Nights on australialaisen poplaulaja Dannii Minoguen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin Yhdysvalloissa 7. lokakuuta 2003 ja Euroopassa maaliskuussa 2003. Neon Nightista tuli Minoguen menestynein levyjulkaisu. Levyä myytiin Isossa-Britanniassa yli 150 000 kappaletta. Levyllä on neljä menestyssingleä: Put the Needle on It, I Begin to Wonder, Who Do You Love Now?, Don't Wanna Lose This Feeling. ==Kappaleet== # "Put the Needle on It" (Radio edit) (Johansson/Korpi/Minogue/Poole) – 3:28 # "Creep" (Johansson/Korpi/Minogue/Poole) – 3:23 # "I Begin to Wonder" (Ades/Dacia/Olaf/Minogue) – 3:31 # "Hey! (So What)" (Jewels & Stone/Robinson) – 3:19 # "For the Record" (Johansson/Korpi/Minogue/Poole) – 3:54 # "Mighty Fine" (Brown/Bunch/Cang/Smith/Winstanley) – 3:28 # "On the Loop" (Alexandre/Joly/Minogue/Ronald/Troillard) – 3:20 # "Push" (Guldberg/Masterson/Minogue/Ronald/Sthal) – 3:41 # "Mystified" (Masterson/Minogue/Ronald) – 3:41 # "Don't Wanna Lose This Feeling" (Alexandre/Joly/Khari/Minogue/Ronald/Troillard) – 3:50 # "Vibe On" (Jock-E/Kotecha/Minogue) – 3:39 # "A Piece of Time" (Alexandre/Joly/Minogue/Ronald/Troillard) – 3:20 # "Who Do You Love Now?" (Radio version) (Horn/Riva) – 3:26 # "It Won't Work Out" (Masterson/Minogue/Ronald) – 4:05 # "Come and Get It" (Sebastian Kreig remix) (hidden track) – 6:30 Luokka:Vuoden 2003 albumit Luokka:Dannii Minoguen albumit
Alexander Saxelin

Alexander "Alex" Saxelin (29. elokuuta 1899 Viipuri – 9. lokakuuta 1959) oli suomalainen balettimestari. Hän oli 1930- ja 1940-luvun tunnetuimpia tanssijoita Suomessa. Hän esiintyi sekä oikealla nimellään Alexander että sen lyhennelmällä Alex. Saxelinin äidin tiedetään olleen suomalaista syntyperää mutta isä on tuntematon. Hän valmistui Pietarin Keisarillisesta balettikoulusta opiskeltuaan laitoksessa vuosina 1910–1919. Hän muutti takaisin Viipuriin vuonna 1921 ja edelleen Helsinkiin vuonna 1922. Saxelin toimi Helsingissä baletinopettajana, mutta teki myös tanssikiertueita muualle Eurooppaan muun muassa kollegoidensa Klawdija Gorewan ja Ivan Kirejeffin kanssa. Hän myös avusti muita suomalaisia tanssijoita, kuten Mary Paischeffia ja Irja Hagforsia heidän tanssiesityksissään. Vuonna 1935 Saxelin valittiin Kansallisbaletin toiseksi balettimestariksi George Gén jälkeen, ja hän toimi tässä tehtävässä vuoteen 1954 saakka. Saxelin palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1948. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * * Rauol af Hällström : Alina Frasan valkea liina, Suomen Kuvalehti, 06.04.1929, nro 14, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset balettitanssijat Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet