EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Margo Scharten-Antink

Margo Sybranda Everdina Scharten-Antink (7. syyskuuta 1868 Zutphen, Alankomaat - 27\. marraskuuta 1957 Firenze, Italia) oli alankomaalainen runoilija ja olympiamitalisti. Hän osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa sai pronssia epiikassa miehensä Carel Schartenin kanssa teoksellaan "De nar uit Maremmen" ("Maremmien klovni"). Scharten-Antink sai arvostusta jo lapsena, kun hän kirjoitti esikoisromaaninsa George Courvron salanimellä Victorine d’Oxème ja teos julkaistiin myös Bergen op Zoomsen kaupungin paikallislehdessä. Virallinen esikoisromaani Catharina julkaistiin vuonna 1899 ja esikoisromaani Talo täynnä ihmisiä yhdessä Carelin kanssa vuonna 1908. Pariskunta joutui muuttamaan Carelin terveysongelmien vuoksi ensin Pariisiin, ensimmäisen maailmansodan aikana Englantiin ja lopulta Firenzeen vuonna 1924. 1920–1930-lukujen välisen menestyksen ajan jälkeen heidän taloudelliset ja yhteiskunnalliset vaikeudet alkoivat, mutta Margon saavutukset kirjallisuudessa toivat hänelle ritarin arvon Orania-Nassaun ritarikunnassa vuonna 1939. ==Lähteet== Luokka:Alankomaalaiset runoilijat Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Elena Tovar

Linda Elena Tovar on meksikolais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Tovarilla on ollut rooleja muun muassa sarjoissa General Hospital (2014–2015), Dynastia (2017–2018) ja Designated Survivor (2019). Hänen roolityönsä General Hospitalissa huomioitiin Daytime Emmy -palkintoehdokkuudella. ==Lähteet== Luokka:Meksikolaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Gabriela DeBues-Stafford

Gabriela DeBues-Stafford (s. 13. syyskuuta 1995 London, Ontario) on kanadalainen keski- ja pitkien matkojen juoksija, joka kilpailee pääasiassa 1 500 metrillä. == Ura == DeBues-Stafford syntyi juoksijaperheeseen Hänen isänsä James Stafford edusti Kanadaa neljissä maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuissa ja täti Sara Gardner yksissä. DeBues-Stafford alkoi itse harrastaa juoksua käydessään Toronto French Schoolia ja hänen kansainvälisen tason uransa alkoi vuonna 2013, jolloin hän kilpaili tyttöjen sarjassa maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuissa ja 1 500 metrillä nuorten Pan-Amerikan yleisurheilumestaruuskilpailuissa. Vuonna 2014 DeBues-Stafford voitti Kanadan-juniorimestaruuden 3 000 metrillä ja sijoittui samalla matkalla yhdeksänneksi alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 2015 hän voitti hopeaa 1 500 metrillä kesäuniversiadeissa ja vuonna 2016 ensimmäisen aikuisten Kanadan-mestaruutensa samalla matkalla. DeBues-Stafford valittiin Kanadan joukkueeseen Rion kesäolympialaisiin. Hän sijoittui alkuerässään yhdeksänneksi, eikä päässyt välieriin. DeBues-Stafford uusi 1 500 metrin Kanadan-mestaruutensa vuosina 2017–2019. Vuonna 2017 hän kilpaili ensimmäisissä aikuisten yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissaan Lontoossa. Hän sijoittui alkuerässään seitsemänneksi ja pääsi välieriin. Välierässään hän oli kahdestoista. Syksyllä 2018 DeBues-Stafford siirtyi brittiläisen Andy Youngin valmennettavaksi ja muutti Glasgow’hun. Sitä ennen häntä oli valmentanut pitkään Terry Radchenko Torontossa. Valmentajavaihdosta seurannut kausi 2019 oli hänelle menestyksekäs. Hän rikkoi oman ennätyksensä eri matkoilla kaikkiaan 11 kertaa ja maansa ennätyksen kahdeksan kertaa. DeBues-Stafford juoksi Kanadan sisärataennätykset 5 000 metrillä sekä maililla ja ulkorataennätykset 1 500 metrillä (kolmesti), maililla ja 5 000 metrillä (kahdesti). Lokakuussa hän sijoittui 1 500 metrillä kuudenneksi Dohan maailmanmestaruuskilpailuissa ennätysajallaan 3.56,12. Vuonna 2020 DeBues- Stafford muutti ensin keväällä takaisin Torontoon ja siirtyi syksyllä Bowerman Track Clubin Jerry Schumacherin valmennettavaksi Portlandiin. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän voitti 1 500 metrin alkueränsä, sijoittui välierässä kolmanneksi ja loppukilpailussa viidenneksi ajalla 3.58,93. Helmikuussa 2022 hän juoksi Kanadan sisärataennätyksiksi 3 000 metrillä 8.33,92 ja 5 000 metrillä 14.31,38. Belgradin sisäratojen MM- kilpailuissa 2022 hän oli 3 000 metrillä neljäs. == Yksityiselämä == Gabriela DeBues-Stafford on ollut tammikuusta 2019 naimisissa brittiläisen Rowan DeBuesin kanssa. Pari tapasi toisensa molempien opiskellessa Toronton yliopistossa. Rowan kuului yliopiston rugbyjoukkueeseen. DeBues-Stafford opiskeli Toronton yliopistossa vuosina 2014–2019 . Hän suoritti tutkinnon psykologiassa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Kanadalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
James Russell Lowell

James Russell Lowell (22. helmikuuta 1819 Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat – 12. elokuuta 1891 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen runoilija ja kriitikko. Hän kuuluu transkendentalisteihin ja oli oppinut, terävä kriitikko, oli myös etevä runoilija, joka käytti amerikanenglantia taitavasti.Railo, s. 25 Lowell oli älykäs humoristi, terävä kriitikko, taiteellinen esseisti sekä kirjallisuuden tuntija. Hän oli Yhdysvaltojen kirjallisuuden kultaisen aikakauden monipuolinen lahjakkuus.Railo 1933, s. 950 ==Elämä== Lowellin isä oli unitaarinen pappi. Lowell valmistui Harvardin yliopistosta 1838 ja sai juristin pätevyyden 1840. Hän ryhtyi kuitenkin kirjailijaksi. Varhain alkanut runsas runotuotanto ilmestyi kokoelmina 1841 ja 1843. Kolmas runokokoelma ilmestyi 1848. Samana vuonna ilmestyivät myös kirjailijasatiiri A Fable for Critics, Yhdysvaltain Meksikon-politiikkaan keskitynyt poliittinen satiiri The Biglow Papers ja runoelma The Vision of Sir Launfal, joka sisältää saman luonnonkauneusmaailman, johon hän myöhemmin palasi runoelmassaan Under the Willows (1869). Lowell nautti luonnosta yhtä paljon kuin John Keats, jonka runoihin hän usein syventyi. The Biglow Papersissa on erikoisuutena amerikanenglanti, joka käytettiin nyt ensimmäisiä kertoja yhdysvaltalaisessa kirjallisuudessa. Vuonna 1855 Lowell nimitettiin Henry Wadsworth Longfellow'n seuraajaksi kirjallisuuden professoriksi Harvardiin. Hänen luentonsa Englannin runoudesta olivat arvostettuja ja ovat pääosin säilyneet sarjassa Among my Books (1870 ja 1876). Huomattava tapaus yhdysvaltalaisessa kulttuurielämässä oli The Atlantic Monthly -aikakauslehden perustaminen vuonna 1857. Lowellista tuli sen päätoimittaja, ja hän kokosi kirjoittajiksi vapaamielisen kulttuuriväen parhaimmiston. Hänen myöhempään kirjalliseseen tuotantoonsa kuuluvat muun muassa kaksi uutta The Biglow Papers -sarjaa. Keskeisenä aiheena niissä on orjuuden vastustaminen. Lisäksi sarjaan kuuluu useita kansallisten merkkitapausten kunniaksi syntyneitä oodeja, esimerkiksi "Commemoration Ode" (1865). Lowell nimitettiin 1877 lähettilääksi Espanjaan, ja vuosina 1880–1885 hän toimi lähettiläänä Englannissa. Kriitikkona ja runoilijana hänellä on Yhdysvaltojen kirjallisuuden ensimmäisten kirjailijoiden joukossa merkittävä asema. ==Suomennokset== * Kesäkuu (A June Idyl), kokoelmasta Under the Willows and Other Poems (1869), teoksessa Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja. ==Lähteet== * James Russell Lowell, teoksessa Eino Railo, Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja WSOY 1933 (zip) ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1819 syntyneet Luokka:Vuonna 1891 kuolleet
Midnight Sun

Midnight Sun tarkoittaa seuraavia asioita: * Midnight Sun, ruotsalais- ranskalainen televisiosarja * Midnight Sun, ruotsalainen metalliyhtye * Midnight Sun, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2018 * Keskiyön aurinko (engl. Midnight Sun), Stephenie Meyerin romaani * Helsinki Midnight Sun, Helsingissä järjestettävä kansainvälinen pokeriturnausviikko == Katso myös == * keskiyön aurinko, luonnonilmiö
Makkarakalakeittoa, sano Tympee Huttunen

Makkarakalakeittoa, sano Tympee Huttunen on Kaarlo Kortelaisen ohjaama suomalainen absurdi komediaelokuva vuodelta 1988. Elokuva on julkaistu videolevityksenä ja se koostuu erilaisista sketseistä. Elokuvan tapahtumapaikkana on Huttutörönkylä ja siinä seurataan Reinari "Tympee" Huttusen ja muiden kylän asukkaiden elämää. == Rooleissa == == Lähteet == Luokka:Vuoden 1988 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat
Artturi Ortela

Vilhelm Aleksander (Artturi) Ortela, sukunimi aik. Helenius (30. lokakuuta 1889 Vaasa – 10. helmikuuta 1954 Vaasa) oli suomalainen arkkitehti.Vaasan Höyrymylly Oy:n Oulun Toppilansalmen myllyn rakennushistoriallinen selvitys. Arkkitehtitoimisto Jorma Teppo Oy, Oulu 2008, luku 5.1Päivästä päivään. 50 vuotta täyttää tänään..., Helsingin Sanomat, 30.10.1939, nro 293, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 26.10.2024 Artturi Ortela pääsi ylioppilaaksi Vaasan suomalaisesta reaalilyseosta 1910 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1916. Hän teki opintomatkoja Venäjälle, Ruotsiin ja Viroon. Ortela toimi 1916–1924 yksityisenä arkkitehtinä Vaasassa. Ortela perusti Vaasaan arkkitehtuuritoimiston Björklund-Helenius- Myntti yhdessä arkkitehti-taiteilija Matti Björklund-Visannin ja rakennusmestari Hugo Myntin kanssa. Toimisto suunnitteli 1917 kauppaneuvos Frithjof Tikanojan asuintalon muutostyön taidekodiksi. Ortela perusti 1918 oman arkkitehtitoimistonsa ja hän toimi lisäksi 1924–1932 Vaasan läänin rakennuskonttorin apulaisarkkitehtinä, 1932–1939 Vaasan teollisuuskoulun vt. lehtorina ja sen jälkeen vakinaisena lehtorina sekä rakennushallituksen III:n rakennuspiirin Vaasan asiamiehenä. Ortela julkaisi kirjoituksia ammattialaltaan päivä- ja aikakauslehdissä. Ortela on osallistui valkoisten puolella Suomen sisällissotaan ja toimi jonkin aikaa Vaasan suomalaisen suojeluskunnan päällikkönä. Hän oli Arkkitehtiliiton ja Suomalaisten Teknikkojen Seuran jäsen. Ortela harrasti urheilua ja erityisesti uintia ja oli Vaasan Uimaseuran suuruuden aikana seuran parhaita pikauimareita. Myöhemmin hän oli parin vuoden ajan Vaasan Uimaseuran puheenjohtajana. Vaasan Partiopoikien johtajana Ortela oli 1910. == Suunnittelutöitä == * Vuoden 1918 valkoisten sankarihautamuistomerkki, Vaasan vanha hautausmaa. 1920 Arkkitehti Artturi Ortelan suunnittelema, 5.6.1920 paljastettu muistomerkki valkoisten sankarihaudoilla Vaasan vanhalla hautausmaalla, valokuva vuodelta 1938. Museovirasto, Hisotrian kuvakokoelma (Finna) * Vaasan Waspartto-lippukunnan (Vaasan partiotytöt) lippu, Vaasa 1921 * Asunto-osuuskunnat Toivo ja Walo, Klemetinkatu, Vaasa. 1922 * Vaasan Höyrymylly Osakeyhtiön Toppilan mylly, Oulu. 1924, ilmoitettiin purettavan ja korvattavan samannäköisellä uudisrakennuksella 2019 Suojeltu myllyrakennus puretaan Toppilassa – tilalle pitää rakentaa saman näköinen talo, Kaleva 26.6.2019 * Tapaninlinnan nuorisoseurantalo, Ylistaro. 1928 AsKy Asemanseudun Kehittämisyhdistys ry : Tapaninlinna * Rukoushuone, Kirkkopuistikko 10 B, Vaasa. 1930 Antti Mentula : Suuntaviivoja : Pohjanmaan arkkitehtuuri 1900-luvulla, Länsi-Suomen ympäristökeskus, Vaasa 2005, sivu 28 * Vähänkyrön kirkon keskustorni. 1937 Vähänkyrön seurakunta : Vähänkyrön kirkko * Vaasan lyseon lukion laajennus, Vaasanpuistikko 8, Vaasa. 1940 * Vaasan hovioikeudentalon maanalainen väestönsuoja, Vaasa. 1943 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Georges Duhamel

Georges Duhamel (1884 Pariisi, Ranska – 1966 Valmondois, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja kriitikko Duhamel oli ensimmäisessä maailmansodassa vapaaehtoisena lääkärinä. Vuonna 1939 hän oli tiedotusministeri. Hänet valittiin vuonna 1935 Ranskan akatemian jäseneksi. Duhamel, Jules Romains ja Charles Vildrac ja eräät muut muodostivat taiteilijaryhmän Groupe de l'Abbaye. Kirjailijanuransa alussa Duhamel kirjoitti runoja ja näytelmiä, mutta varsinaisesti mainetta hän sai ensimmäistä maailmansotaa käsittelevillä romaaneilla ja sukuromaaneilla. ==Suomennetut teokset== * Maailman omistus (La passion du monde), suom. Edvin Hagfors, Helsinki: Otava 1922. * Marttyyrien elämää: sotalääkärin muistiinpanoja, suomentanut Linda Pylkkänen, alkulauseen kirjoittanut Yrjö Hirn, Helsinki: Otava 1920 ;Suomennettu runo * Äiti ja poika, suom. Yrjö Jylhä, teoksessa: Yrjö Jylhä: Runon pursi, WSOY 1934 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset kriitikot Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Mahasweta Devi

Mahasweta Devi (14. tammikuuta 1926 Dhaka – 28. heinäkuuta 2016 Kalkutta) oli intialainen bengalinkielinen kirjailija ja aktivisti. Hänen merkittäviä kirjallisia teoksiaan ovat Hajar Churashir Maa, Rudali ja Aranyer Adhikar. Hän oli itse julistautunut vasemmistolainen, joka työskenteli Intian Länsi- Bengalin, Biharin, Madhya Pradeshin ja Chhattisgarhin osavaltioiden heimojen (lodha ja shabar) oikeuksien ja vaikutusmahdollisuuksien puolesta. Hänet palkittiin useilla kirjallisuuspalkinnoilla, kuten Sahitya Akademi -palkinnolla (Bengalissa), Jnanpith-palkinnolla ja Ramon Magsaysay -palkinnolla sekä Intian siviilipalkinnoilla Padma Shri ja Padma Vibhushan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Intialaiset kirjailijat Luokka:Intialaiset ihmisoikeusaktivistit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Tulisateenkaarikala

Tulisateenkaarikala (Glossolepis dorityi) on sateenkaarikalojen (Pseudomugilidae) heimoon kuuluva äärimmäisen uhanalainen kalalaji. Tulisateenkaarikala kasvaa 11,5 cm pitkäksi. Naaraat ovat yksivärisen hopean- tai pronssinsävyisiä. Koiraan kyljissä on hopeanvärisellä pohjalla vaakasuuntaisia punaisia siksakraitoja. Tulisateenkaarikaloja on tavattu ainoastaan Nenggwambujärvestä läheltä Jayapuraa Uudessa-Guineassa. Kalankasvatus ja vieraslajit ovat tehneet siitä äärimmäisen uhanalaisen. Tulisateenkaarikaloja kasvatetaan akvaariokauppaan. == Lähteet == Luokka:Hopeakylkikalat Luokka:Uhanalaiset kalat Luokka:Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Joel Untersee

Joel Untersee (s. 11. helmikuuta 1994 Roodepoort, Etelä-Afrikka) on sveitsiläinen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Suomen Veikkausliigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubia. Untersee on urallaan edustanut myös esimerkiksi Juventuksen nuorisojoukkuetta sekä Empolia ja Bresciaa. Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nykytekstiilitaide

Nykytekstiilitaide on tekstiilitaiteeseen ja kuvataiteeseen kuuluvaa nykytaidetta. Siinä yhdistyy visuaalisen ja käsitteellisen taiteen menetelmien lisäksi myös käsityötekniikoita ja tekstiilimateriaalia. Nykytekstiilitaide on usein kokeellista ja kommentoi myös aktiivisesti ajankohtaisia yhteiskunnallisia aiheita. Nykytekstiilitaide on vapaata taidetta. Se ei edusta sovellettua taidetta, designia tai käsityöesineitä. Nykytekstiilitaiteilijoita Suomessa edustaa Uuden tekstiilitaiteen yhdistys UUTE ry. Se on valtakunnallinen ja kansainvälisesti toimiva kuvataidealan järjestö. == Nykytekstiilitaiteilijoita == === Suomessa === * Maiju Ahlgrén * Synnöve Dickhoff * Leena Illukka * Raija Jokinen * Helena Kaikkonen * Sunna Kangas * Kaarina Kellomäki * Laura Kärki * Ilai Elias Lehto * Venla Martikainen * Annukka Mikkola * Ulla Pohjola * Kaija Poijula * Silja Puranen * Sonja Salomäki * Noora Schroderus * Johanna Suonpää * Janna Syvänoja * Tuija Teiska * Virpi Vesanen-Laukkanen * Johanna Virtanen === Muualla === *Magdalena Abakanowicz *Olga de Amaral *Faig Ahmed *Ian Berry *Alighiero Boetti *Sheila Hicks *Toshiko MacAdam *Judith Scott *Billie Zangeva ==Kirjallisuutta== *Haveri, Minna: Pehmeä taide. Maaseudun Sivistysliitto, Maahenki Oy, 2016. ISBN 978-952-301-073-4 *Lukkarinen, Leena: Kierrätysmateriaalien käyttö nykytekstiilitaiteessa. Väitöskirja. Helsinki: Taideteollinen korkeakoulu, 2008. ISBN 978-951-558-270-6. *Nelimarkka-Seeck, Riitta: Self portrait : Elisen väitöskirja : variaation variaatio. Väitöskirja. Helsinki: Seneca, 2000. ISBN 951-96695-1-5. *Vuorisalo, Marjukka: Of(f) textile : suomalainen tekstiilitaide esiin nykyteknologian avulla. Väitöskirja. Helsinki: Unigrafia, 2013. ISBN 978-952-60-5427-8. ==Lähteet== *
Édouard Dujardin

Édouard Dujardin (1861 Saint-Gervais-la-Forêt, Ranska – 1949 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen symbolismia edustanut kirjailija. Proosan lisäksi hän kirjoitti runoja ja näytelmiä. Dujardin perusti useita kirjallisuuslehtiä. Hänen tunnetuin teoksensa on Les Lauriers sont coupés (1887), tosin maine tuli vasta myöhemmin. Hän oli teoksissaan ensimmäinen sisäisen monologin käyttäjä. Kuuden tunnin mittainen päähenkilön elämän jakso on vaikuttanut James Joycen Odysseus-romaaniin. Hän esittelee sisäistä monologia artikkelissa "La Monologie intérieure". ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Langeais

Langeais on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 25 kilometriä Toursin kaupungista länteen. Langeaisin kuntaan liittyi 1. tammikuuta 2017 kuntaliitoksella Les Essards. Kunnan nähtävyys on linna Château de Langeais. Sen sijainti Anjoun ja Tourainen historiallisten maakuntien välissä on ollut ihanteellinen. Linna koostuu oikeastaan kahdesta linnasta: keskiaikaisesta noin vuonna 1000 Foulques III mustan rakennuttamasta linnasta, jonka pääpuolustorni on osittain jäljellä sekä Ranskan kuningas Ludvig XI}n 1400-luvulla rakennuttamasta renessanssilinnasta. Linnan laskusilta on yksi harvoja yhä toiminnassa olevia laskusiltoja Ranskassa. Kaupungista pääsee Loirejoen yli Pont de Langeais -riippusiltaa pitkin. Silta valmistui kolmen vuoden rakentamisen jälkeen vuonna 1849. Vuonna 1859 salama tuhosi osan sillasta, ja kunnostettuna se otettiin jälleen käyttöön vuonna 1861. Vuonna 1870 puhjenneen Saksan–Ranskan sodan aikana sillan kaapelit katkaistiin sotilaallisella päätöksellä. Silta oli pois käytöstä vuoteen 1874 saakka. Toisessa maailmansodassa silta miinoitettiin vuonna 1940, jonka seurauksena sillan kansi romahti. Silta otettiin uudelleen käyttöön 8. marraskuuta 1950. Tiedosto:ChâteauDeLangeais20110830.jpg|Linnan sisäänkäynti Tiedosto:Langeais_- _Chateau_-_Vue_des_ruines_du_dongeon.jpg|Linnan puutarha Tiedosto:SchlossLangeaisDonjon.jpg|Linnan vanha pääpuolustustorni Tiedosto:Langeais_-_Pont_de_Langeais.jpg|Pont de Langeais ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Indre-et-Loiren kunnat
Kuzma Abramov

Kuzma Grigorjevitš Abramov (, 12. marraskuuta 1914 nykyisen Mordvan tasavallan Bolšije Bereznikin piirin Staryje Naimanyn kylä – 4. elokuuta 2008 Saransk) oli ersämordvalainen kirjailija. Kuzma Abramov syntyi talonpojan perheeseen. Keskikoulun jälkeen hän opiskeli vuoden Mordvan opettajakorkeakoulussa, mutta jätti sen kesken. Abramov työskenteli kyläkoulun opettajana, kirjakustantamon toimittajana, kävi armeijan ja osallistui toiseen maailmansotaan. Hän valmistui opettajakorkeakoulusta etäopiskelijana vuonna 1954. Abramovin ensimmäinen runokokoelma ilmestyi vuonna 1940. Varsinainen kirjailija hänestä tuli vasta sodan jälkeen. Abramov kirjoitti kertomuksia, näytelmiä ja pienoisromaaneja sekä mordvalaisten historiasta kertovan trilogian Naiman (1957), Lomantne teevst malatseks (”Ihmisistä tuli läheisiä”, 1961) ja Katšamon patšk (”Savu maan yllä”, 1964). Sitä seurasi taiteilija Stepan Erzjasta kertova trilogia Erzjan tsjora (”Ersän poika”, 1971, 1973, 1974), joka sai Mordvan ASNT:n valtionpalkinnon. Huomiota herättivät myös romaanit Eset kanstos a marjavi (”Oma taakka ei paina”, 1967) ja Velen teiter (”Maalaistyttö”, 1980). 1980-luvulla Abramov kirjoitti eeppisiä romaaneja mordvalaisten historiasta. Romaanin Purgaz (1988) aiheena on 1200-luvun vaihteen mordvalaisruhtinas ja kansan hajoaminen keskenään taisteleviksi suvuiksi, jotka eivät pysty puolustautumaan ulkoisia vihollisia vastaan. Romaani Oljatšint kise (”Vapauden tähden”, 1989) kertoo Volgan keskijuoksun kansojen kapinaliikkeestä 1670-luvun alussa. Abramov toimi myös lastenkirjailijana, journalistina ja ersän kielen tutkijana. Hänen laatimansa ersän selittävä sanakirja Valon jovtnema valks ilmestyi vuonna 2002. Abramov hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1949. Hän sai Mordvan kansankirjailijan arvonimen vuonna 1985. ==Lähteet== Luokka:Ersänkieliset kirjailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Saksan presidentinvaalit 2004

Saksan presidentinvaalit (virallisesti 12. liittovaltion kokous), on epäsuora vaalitapa, jossa valitaan Saksan liittopresidentti. Vaalit järjestettiin Saksassa 23. toukokuuta 2004. Presidentin tehtävät ovat enimmäkseen seremoniallisia, mutta kaikkien uusien liittovaltion lakien allekirjoittamista varten ennen niiden voimaantuloa. Käytännössä kaikilla presidenteillä on kuitenkin ollut epävirallinen vaikutus politiikkaan ja yhteiskuntaan, mutta enimmäkseen puolueettomalla tavalla. Äänestäjät eivät valitse presidenttiä suoraan, vaan Saksan liittovaltionkokous (Bundesversammlung), joka kokoontuu joka viides vuosi yksin tähän tehtävään. Tämä elin koostuu Bundestagin jäsenistä ja yhtä monesta jäsenestä, jotka 16 liittovaltioparlamenttia valitsee. CDU / CSU ja FDP valitsivat yhteiseksi ehdokkaaksi Horst Köhlerin, joka toimi Kansainvälisen valuuttarahaston johtajana Washington DC: ssä, SPD ja Vihreät valitsivat yhteiseksi ehdokkaaksi Gesine Schwanin, joka toimi Frankfurtin Viadrina-yliopiston (Oder) johtajana. Hän on myös politiikan tutkija, joka on myös ollut aktiivinen SPD:n politiikassa pitkään. Köhler voitti ensimmäisessä äänestyskierroksessa ja sai yhteensä 604 valitsijamiesääntä (50,1 %). Hänen vastaehdokas Schwan sai puolestaan 589 valitsijamiesääntä (48,83 %). Köhler astui virkaansa 1. heinäkuuta 2004. == Lähteet == == Aiheesta muualla == 2004 Luokka:Vuoden 2004 vaalit
Mihail Dudin

Mihail Aleksandrovitš Dudin (; 1916 – 1993Dudin, Mihail Aleksandrovič, Bibliothèque nationale de France, päivitetty 9.1.2018, viitattu 6.3.2021 t. 1994Dudin, Mikhail Aleksandrovich, Library of Congress 19.12.2020, viitattu 6.3.2021 ) oli venäläinen runoilija ja viron kielen kääntäjä. Dudin opiskeli Ivanovin kasvatusopillisessa korkeakoulussa. Hän osallistui 1939–1940 Suomea vastaan käytyyn sotaan. Hän oli vuodesta 1958 Neuvostoliiton kirjailijaliiton johtotehtävissä. Hänen sota-ajan lyriikkansa on ollut suosittua. Siinä yhdistyy sotilaan elämän traagisuus luonnonkuviin ja luontoelämään. Monisanaisille runoille on ominaista opettavaisuus. Dudinin runoja on suomennettu, sävelletty ja äänitetty: "Lumi" (suom. Veikko Ervasti).Kansalliskirjasto.finna fi, haku nimellä, valinta: Aineistotyyppi: Äänite ==Suomennettua runotuotantoa== ;LähdeMihail Dudin, Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta. Päivitetty 19.3.2021, viitattu 2.4.2021 * Laulu komissaareille, suom. Nikolai Laine, teoksessa:Uuden runon Venäjä, Petrozavodsk, Venäjä:Karjala 1989 ISBN 5-7545-0041-6 * Muisti levoton..., suom. Nikolai Laine, teoksessa: Uuden runon Venäjä * Rakas pohjola. Valkeaan yöhön minkä harhan salaatkaan? suom. Pentti Saaritsa, teoksessa: Purje :merirunoutta neljällä kielellä. Helsinki:Otava 1980 ISBN 951-1-05866-5 * Ryömin verissäin..., suom. Taisto Summanen, teoksessa: Uuden runon Venäjä ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Neuvostoliittolaiset runoilijat Luokka:Venäläiset runoilijat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:1990-luvulla kuolleet
Núria Añó

Núria Añó (s. 1973 Lleida, Katalonia, Espanja) on katalonialainen kirjailija, kääntäjä ja konferenssipuhuja. Añó aloitti kirjoittamisen jo nuorena ja hänen ensimmäinen novellinsa julkaistiin 1990. Tämän jälkeen muutamia hänen töitään on julkaistu kansainvälisissä kokoomateoksissa. Hänen teoksiaan on käännetty englanniksi, ranskaksi, saksaksi, italiaksi, puolaksi, kiinaksi, latviaksi ja hollanniksi. Añó keskittyy teoksissaan analysoimaan hahmoja ja vaikka teosten aiheet vaihtelevat suuresti, ne käsittelevät todellisia sosiaalisia ongelmia. ==Teokset== * Els nens de l’Elisa, 2006. Omicron. * L’escriptora morta, 2008. (The Dead Writer, 2020) Omicron. * Núvols baixos, 2009. (Lowering Clouds, 2020). Omicron. * La mirada del fill, 2021. Abadia. * El salón de los artistas exiliados en California, 2020. (The Salon of Exiled Artists in California, 2020). Smashwords. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Katalonialaiset kirjailijat
Halina

Halina on puolalainen naisen etunimi. Se voi olla muunnos nimestä Galina tai Helena. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä tilastoitu noin sata Halina-nimistä naista. ==Tunnettuja Halinoja== *Halina Aszkiełowicz-Wojno (1947–2018), puolalainen lentopalloilija ja olympiamitalisti *Halina Czerny-Stefańska (1922–2001), puolalainen pianisti *Halina Frąckowiak (s. 1947), puolalainen laulaja *Halina Górecka (s. 1938), puolalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja *Halina Harelava (s. 1951), valkovenäläinen säveltäjä *Halina Konopacka (1900–1989), puolalainen kiekonheittäjä ja olympiavoittaja *Halina Łukomska (1929–2016), puolalainen oopperalaulaja ===Sukunimenä=== *Allamaye Halina, (s. 1967), tšadilainen poliitikko ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Carel Scharten

Carel Theodorus Scharten (14. maaliskuuta 1878 Middelburg, Alankomaat - 31\. lokakuuta 1950 Firenze, Italia) oli alankomaalainen runoilija ja olympiamitalisti. Hän sai vaimonsa Margon kanssa pronssia vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisista, joissa he kilpailivat epiikassa teoksellaan "De nar uit Maremmen" ("Maremmien klovni"). Vuoteen 1905 saakka Schartenit työskentelivät väliaikaisesti myös Pariisissa, kun Carel sairastui vakavaan keuhkokuumeeseen kotimaansa kylmissä olosuhteissa ja Margo työskenteli kaupungissa kirjeenvaihtajana. Pariskunnan ensimmäinen yhteinen romaani Talo täynnä ihmisiä julkaistiin vuonna 1908. Pariskunta muutti Firenzeen vuonna 1924, missä he saavuttivat menestystä 1920–1930-lukujen aikana, kunnes joutuivat taloudellisiin ja yhteiskunnallisiin vaikeuksiin Benito Mussolinin hallitsemassa Italiassa. ==Lähteet== Luokka:Alankomaalaiset runoilijat Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Juho Heikki Jokinen

Juho Heikki Jokinen (27. lokakuuta 1870 Loimaa – ?) oli suomalainen karvari ja valtiopäivämies. Jokisen vanhemmat olivat Heikki Sorri ja Liisa Pankajoki. Jokinen tuli karvarinoppiin Turkuun 1890 ja karvarinkisälliksi 1894. Hän toimi muutamia vuosia kirjapainon isännöitsijänä, mutta palasi sitten entiseen ammattinsa. Jokinen oli porvarissäädyssä Turun edustaja valtiopäivillä 1905–1906. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset käsityöläiset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:1900-luvulla kuolleet
Tony Duvert

Tony Duvert (1945 Villeneuve-le-Roi, Ranska – 2008 Thoré-la-Rochette, Ranska) oli ranskalainen kirjailija.Duvert, Tony Bibliothèque nationale de France, päivitetty 3.9.2008, viitattu 2.4.2021 Duvert kuului aikoinaan nuoren polven kapinallisiin. Hän käytti kirjoittaessaan slangia ja kuvasi seksuaalista väkivaltaa ja pikkupoikia homoseksuaalisesti. Ranskassa herätti tuolloin pahennusta ensisijaisesti kieli. Hän sai 1973 Médicis-palkinnon romaanista Paysage de fantaisie. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Geraldine James

Geraldine James (s. 6. kesäkuuta 1950) on englantilainen näyttelijä, joka on esiintynyt lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa vuodesta 1979. Hän on muuntautumiskykyinen ja on esittänyt hyvin erilaisia rooleja teatterissa, elokuvissa ja televisiossa. Hän on esiintynyt Shakespearen ja Anton Tšehovin näytelmissä ja sketsisarja Pikku-Britanniassa. James opiskeli Lontoon Drama Centressä. Hän on työskennellyt sekä Britanniassa, Yhdysvalloissa että Kanadassa. Hän oli Tony-palkinnon ehdokkaana roolistaan Broadwaylla Shakespearen Venetsian kauppiaassa, ja on ollut neljä kertaa BAFTA-ehdokkaana rooleistaan sarjoissa Dummy (1977), The Jewel in The Crown (1984), Band of Gold (1995) ja Sins (2000). ==Lähteet== Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johan Albert Kosk

Johan Albert Kosk (1. kesäkuuta 1870 Pohja – 24. kesäkuuta 1942) oli suomalainen kirjapainoalan yritysjohtaja ja valtiopäivämies. Koskin vanhemmat olivat maalari Gustaf Wilhelm Kosk ja Helena Sofia Borenius. Kosk tuli kansakoulun jälkeen kirjanpainajanoppiin 1884, opinkäynyt kirjaltaja hänestä tuli 1888, alifaktori 1896 ja faktori 1906. Kosk toimi vuodesta 1906 kirjapainon johtajana useissa eri yrityksissä. Hänellä oli runsaasti kirjapainoalan luottamustehtäviä, Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1904–1909. Kosk oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja valtiopäivillä 1905–1906. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Kaarlo Hyrske

Kaarlo Aleksanteri Hyrske, sukunimi aik. Brusk (14. syyskuuta 1898 Viipuri – 6. heinäkuuta 1983) oli suomalainen lääninrovasti.Kuka kukin on 1954Geni.com : Kaarlo Hyrske (Brusk) Kaarlo Hyrske pääsi ylioppilaaksi 1918, suoritti teologian erotutkinnon 1930 ja valmistui teologian kandidaatiksi 1949. Hän teki opintomatkan Viroon ja Skandinavian maihin 1938. Hyrske toimi kansakoulunopettajana Viipurissa 1923–1927, Helsingin pitäjän Malmilla 1927–1929 ja Helsingissä 1929–1930. Hän oli Suomen nuorten kristillisen liiton matkasihteerinä 1932–1941 ja Elimäen kirkkoherrana vuodesta 1941 alkaen sekä Iitin rovastikunnan lääninrovastina vuodesta 1951 lähtien. Hyrske oli Kotikasvatusyhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1929 alkaen ja hän oli yhdistyksen puheenjohtajana 1941–1948. Hyrske sai rovastin arvon 1949. Kaarlo Hyrske oli naimisissa 1919–1951 kansakoulunopettaja Aino Katriina Mannisen (k. 1951) kanssa ja vuodesta 1952 sacri ministerii kandidaatti Satu Inkeri Nuotion kanssa.Pieni Tietosanakirja III (1923–1928). Masku – Sanomalehti, hakusana Sacri ministerii kandidaatti __NOTOC__ == Julkaisuja == * Johan Fredrik Bergh 1. Otava 1937 * Orjuudesta vapauteen. Otava 1939 * Raamattu ja todellisuus: havaintoaineistoa Raamatun maailman ymmärtämiseen. Otava 1941 * 21. sunnuntaina Kolminaisuudenpäivästä 26/10 1947: uudistunut perheenisä : Ap.t. 16: 25-34. Tekijä, Helsinki 1947 * Väsymätön kylvömies: piirteitä Johan Fredrik Berghin elämästä ja työstä. Suomen pyhäkouluyhdistys, Helsinki 1957 == Toimituksia == * Suuri mutta armoitettu syntinen: Niilo Wiklundin kertomus herätyksestään ja hengellisestä kehityksestään; uuteen kieliasuun toimitti Kaarlo Hyrske. Porvoo 1936, WSOY 1938 * Michael Crøger : Vapahtajamme Jeesuksen Kristuksen kärsimisen ja kuoleman tutkistelu; uuteen kieliasuun toimitti Kaarlo Hyrske. Porvoo 1936 * Postilla; Johan Fredrik Berghin jäljelle jääneistä saarnoista ja saarnan juurista koonnut O. H. Cleve ; uuteen kieliasuun toimittanut Kaarlo Hyrske. WSOY 1937 == Suomennoksia == * Nils Hamnerin : Iankaikkisen elämän matkaopas. WSOY 1935 == Kirjallisuutta == * Maija-Liisa Peltonen : Hyrskeitä sisalmatolla: muistelmia, kirjeitä ja päiväkirjoja : Viipuri 1898 - Elimäki 1954. Mediapinta, Tampere 2010 ISBN 9789522351869 == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Ekta Kapoor

Ekta Kapoor (s. 7. kesäkuuta 1975) on intialainen televisio- ja elokuvatuottaja sekä vuonna 1994 perustetun Balaji Telefilms Limitedin toimitusjohtaja ja luova päällikkö. Vuonna 2001 Balaji Motion Pictures perustettiin Balaji Telefilms Limitedin tytäryhtiönä, joka on elokuvien tuotanto- ja jakeluyhtiö. Hän perusti ALT Balajin huhtikuussa 2017. Kapoor palkittiin Padma Shri -siviilipalkinnolla vuonna 2020 hänen työstään taiteen alalla. == Perhe == Kapoor on näyttelijä Jeetendran ja tuottaja Shobha Kapoorin tytär. Hänen veljensä on näyttelijä Tusshar Kapoor. Kapoor sai sijaissynnyttäjän avulla pojan tammikuussa 2019. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Intialaiset elokuvatuottajat Luokka:Televisiotuottajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taneli Kurkela

Taneli Kurkela (30. syyskuuta 1861 Virolahti – 22. helmikuuta 1923 Tampere) oli suomalainen opettaja ja valtiopäivämies. Kurkelan vanhemmat olivat Antti ja Juliana Kurkela. Taneli Kurkela oli kansakoulunopettaja Karhulassa 1886–1890 ja Tampereella vuodesta 1890. Hän toimi Tampereella myös kansakoululautakunnan sihteerinä. Kurkela julkaisi kansakouluja varten sekä oikeinkirjoitusharjoitus- että laulukirjan. Hän oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1909 ja porvarissäädyssä Tampereen edustaja valtiopäivillä 1905–1906. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Tampereen kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1923 kuolleet
Fjodor Tšesnokov

Fjodor Markelovitš Tšesnokov (, 7. toukokuuta 1896 nykyisen Penzan alueen Lopatinon piirin Pylkovon kylä – 25. toukokuuta 1938 Saransk) oli ersämordvalainen kirjailija. Fjodor Tšesnokov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän työskenteli opettajana, palveli armeijassa ja osallistui Venäjän sisällissotaan. Vuonna 1922 Tšesnokov muutti Moskovaan, jossa hän valmistui Punaprofessorien instituutin kirjallisuusosastosta vuonna 1924 ja Idän kansojen yliopistosta vuonna 1929. Vuoteen 1932 saakka Tšesnokov työskenteli Neuvostoliiton kansojen kirjakustantamon ja oppikirjakustantamon mordvalaisten osastojen toimittajana. Hän laati koulujen oppikirjoja ja kirjoitti Jakstere tešte -lehteen. Vuonna 1933 Tšesnokovista tuli Mordvan kulttuuri-instituutin kirjallisuuden tutkija Saranskissa. Tšesnokovin ensimmäinen kertomus ilmestyi vuonna 1922. Hän julkaisi kertomuskokoelmia, joiden aiheena oli Venäjän vallankumous, sisällissota, maatalouden kollektivisointi ja taistelu uuden elämäntavan puolesta. Kertomukset perustuivat usein hänen omiin kokemuksiinsa. Tšesnokov oli yksi ensimmäisistä mordvalaisista näytelmäkirjailijoista. Hän kirjoitti vallankumoushistoriallisia ja ajankohtaisia agitaationäytelmiä, tapakomedioita ja satiireja. Tšesnokov toimi myös lastenkirjailijana ja kirjallisuuskriitikkona sekä osallistui mordvan kirjakielten kehittämiseen. Tšesnokov teloitettiin Stalinin vainoissa syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1957. == Lähteet == Luokka:Ersänkieliset kirjailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Stalinin vainoissa kuolleet Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Amanda Jokinen

Amanda Pauliina Jokinen (28. tammikuuta 1853 – 21. elokuuta 1922, tunnetaan myös nimellä Tyrvään Manta) oli tyrvääläinen kansanparantaja. Hänen vanhempansa olivat Mikko Timoteus Juhanpoika Lindroos (käytti myös sukunimeä Vilppala asuintalonsa mukaan) ja Anna Kaisa Matintytär (os. Uotila). Mikko-isä oli luontaisparantaja. Amanda avioitui 1879 Juho Alfred Juhanpoika Jokisen kanssa ja he saivat seitsemän lasta, joista Hulda jatkoi äitinsä jalanjäljissä kansanparantajana. Amanda kuoli Vammalan kauppalassa 21. elokuuta 1922. Hänet on haudattu Tyrvään kirkon hautausmaalle. Amanda Jokisen vastaanotto ja sairaskoti sijaitsivat Vammalan keskustassa Marttilankatu 23:ssa. Rakennuksen pihalla oli kivimuurattu kaivohuone. Rakennukset purettiin 1970-luvulla (toisen tiedon mukaan 1980-luvun alussa). Vuonna 2017 paikalla paljastettiin Tyrvään Mantan muistolaatta. Pauliina Vilenius : Kansanparantajan juhlavuosi käynnistyi – Tyrvään Mantalle laatta Marttilankadulle, Alueviesti 28.1.2017 Amanda Jokisen taloa 1970-luvulla purkamassa ollut Arvo Riutta löysi purkutöiden aikana joukon Amanda Jokisen kirjoittamia reseptejä, jotka hän otti talteen. Arvo Riutan kuoltua 2015 hänen vaimonsa Salme Riutta löysi reseptit ja lahjoitti ne Sastamalan seudun museolle. Reseptit konservoitiin syksyllä 2016 ammattikorkeakoulu Metropoliassa Vantaalla. Myös Amanda Jokiselle eri puolelta Suomea saapuneita kirjeitä on säilynyt noin 700.Tyrvään Mantan kadonneet reseptit löytyivät, Alueviesti 17.1.2017Hanna Pihlajamäki : Vanha kuva: Näissä taloissa Tyrvään Manta asui ja piti vastaanottoa, Tyrvään Sanomat 13.11.2017 ==Lähteet== == Kirjallisuutta == * Antti Nummi : Tyrvään Manta, eli, Vaimo kun sairaita parantaa : Amanda Jokisen ja Hulda Jokisen elämäntyön kuvailua. Tyrvään Sanomat, Tyrvää 1979 ISBN 951-9352-03-1 * Katri Rinne : Amanda Jokinen, tyrvääläinen kansanparantaja. Tyrvään seudun kotiseutuyhdistyksen julkaisuja 67. Vammala 1988 ISBN 951-9279-22-9 * Mika Rautanen : Hullun paperit: tyrvääläinen lääkärikirja elämän iloista ja suruista hoito-ohjeineen. Tyrvääläisen kirjallisuuden seuran tutkimuksia, 3. Warelia, Tyrvää 2014 ISBN 978-952-5940-16-9 * Tyrvään Manta, eli, Vaimo kun sairaita parantaa: Amanda Jokisen ja Hulda Jokisen elämäntyön kuvailua; kirj. Antti Nummi ja Katri Rinne (Amanda Jokinen, tyrvääläinen kansanparantaja). Tyrvään seudun kotiseutuyhdistyksen julkaisuja 93. Kiikoinen 2017 ISBN 978-951-9279-47-3 Luokka:Suomalaiset kansanparantajat Luokka:Vuonna 1853 syntyneet Luokka:Vuonna 1922 kuolleet
Menkare

Menkare oli muinaisen Egyptin faarao, joka johti maata lyhyen aikaa vuonna 2181 eaa. Menkare oli kahdeksannen dynastian ensimmäinen tai toinen hallitsija. Hänestä kertovia muinaisia lähteitä ei juurikaan ole lukuun ottamatta Abydoksen kuningasluetteloa, jossa Menkaren nimi mainitaan. ra- mn:n-kA Menkareta seurasi faaraona Neferkare II. == Lähteet == * Luokka:Egyptin faaraot Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Ennen ajanlaskun alkua kuolleet
Konstantin Lojander

Konstantin Ludvig Lojander (31. toukokuuta 1862 Nurmes – 29. heinäkuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen juristi, tuomari ja virka- ja valtiopäivämies. Lojanderin vanhemmat olivat henkikirjoittaja Petter August Lojander ja Leocadie Lojander ja puoliso vuodesta 1898 Maria (Maissi) Serebrannikoff. Lojander tuli ylioppilaaksi 1880, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1886 ja sai varatuomarin arvon 1889. Hän oli maanmittausylihallituksen sihteeri 1893–1903 ja Euran tuomiokunnan tuomari 1903–1906. Lojander edusti Raumaa porvarissäädyssä valtiopäivillä 1905–1906. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Lojander Konstantin Ludvig Viitattu 2.4.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka: Suomalaiset tuomarit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Umm Salama

Umm Salama bint Abi Umayya (arab. أُمّ سَلَمَة هِنْد بِنْت أَبِي أُمَيَّة‎ ) (580 tai 596 – 678al-Tabari, 1998, s. 176 tai 679al-Tabari, 1998, s. 175 tai 680 tai 683), oli yksi islamin profeetta Muhammedin kolmestatoista vaimosta, joiden joukossa hän kuului Uskovaisten äideiksi kutsuttuun yhdeksän vaimon ryhmään.Ibn Hisham, 1999, s. 454; Ibn Ishaq, 1955, s. 792 Umm Salama oli Muhammedin vaikutusvaltaisimpia vaimoja ja hänen nimensä esiintyy 175:n tai jopa 375:n hadith-kertomuksen kertojaketjussa eli isnadissa.Sayeed, 2013, s. 25 Šiiat katsovat, että Khadijan jälkeen Umm Salama on Muhammedin tärkein vaimo eikä Aiša (joka taisteli Alia vastaan).Sayeed, 2013, s. 35 Umm Salama oli alun perin Abu Salaman vaimo. Molemmat osallistuivat kahteen pakomatkaan Mekasta Abessiniaan, Hänen miehensä kuoli taistelussa saamiinsa haavoihin vuonna 625, minkä jälkeen laillisen ajan odotettuaan, Umm Salama meni naimisiin Muhammedin kanssa 4. maaliskuuta 626. Toisen tiedon mukaan avioliitto solmittiin Medinassa vuonna 624 ennen Badrin taistelua. Umm Salama oli viimeinen Muhammedin elossa ollut vaimo.al-Tabari, 1998, s. 177 Umm Salaman historiallisuutta ei ole varmistettu, sillä häntä koskevat tiedot ilmestyvät kirjallisuuteen vasta 700-luvun lopulla Ibn Ishaqin teoksessa eli sata vuotta hänen kuolemansa jälkeen.Ibn Hisham, 1999, s. 454Ibn Ishaq, 1955, 792 == Katso myös == * Muhammed * Muhammedin historiallisuus *Muhammedin vaimot == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Muhammedin talonväki Luokka:Muhammedin vaimot
Džangar

Džangar on kalmukkien kansalliseepos ja mongolien sankarieepos. Sen aiheena on myyttisen Bumban (Bomba) valtakunnan kulta-aika. Molempien versioiden arvioidaan saaneen nykyisen muotonsa 1500-1600-luvulla tai ehkä myöhemmin, sillä niissä on buddhalaisia aineksia. Eepos kulki aikojen kuluessa suullisena perinteenä. Se julkaistiin ensimmäisen kerran painettuna 1950-luvulla. Kerätyn aineiston pohjalta julkaistiin 1980-luvulla laajempi versio. Eeposta on käännetty eri kielille ympäri maailman."Jangar", A Mongol Hero Epic, Culturev.com. Viitattu 7.3.2021 Tarinan ydin on hyvän ja pahan taistelu, jossa osapuolina ovat hyvä Džangar ja hänen sankarinsa ja toisella puolella paha hirviö Mangus. Kukin tarina on itsenäinen kertomus niin, että jokainen kerrontatilanne alkaa alusta. ==Lähteet== Luokka:Kansalliseepokset Luokka:Eeppiset runot Luokka:Kalmukia
Ginga Densetsu Akame

'Ginga Densetsu Akame' tai suomeksi 'Hopeisten Hampaiden Legenda Akame' on esiosa Ginga Nagareboshi Gin- ja Ginga Densetsu Weed -sarjoille. Akame kertoo ninjakoira Akamen esivanhemmista ja asettuu 1500-luvun Japaniin. Sarja on Ginga-sarjoista poikkeuksellinen, koska se sisältää myös historiallisesti oikeita hahmoja kuten Oda Nobunagan. Luokka:Mangasarjat
Shin Gaiden

Shin Gaiden tai suomeksi Sankaritarinoita on Hopeanuoli-mangaan liittyvä kaksiosainen manga-sarja. Sankaritarinat koostuvat lyhyistä 1-3 luvun mittaisista tarinoista, joissa kerrotaan Hopeanuolen soturien nuoruudesta. Tarinoista tunnetuimmat ovat Kai no san kyōdai ja Benizakura Hen, jotka kertovat Kain Hornanhurtista (suomidubissa Tiikeriveljekset) ja taistelukoira Benizakurasta. Luokka:Mangasarjat
Lojander

Lojander on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Ferdinand Lojander (1825–1903), kauppias ja valtiopäivämies * Hugo Lojander (1860–1898), filosofian tohtori ja apteekkari * Konstantin Lojander (1862–1914), juristi, tuomari ja virka- ja valtiopäivämies * Woldemar Lojander (1895–1963), lääkäri ja professori
Cléré-les-Pins

Cléré-les-Pins on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Toursin kaupungista luoteeseen. Kunnan nähtävyys on linna Château de Champchevrier. Linnan alkuperä ulottuu 1000-luvulle. Linna on Tourainen muinaisen maakunnan parhailla metsästysmailla suuren metsän keskellä. Nykyinen renessanssilinna on rakennettu 1500-luvun puolivälissä, ja kunnostettu nykyasuunsa 1700-luvulla. Linna on ollut tukikohtana Ranskan kuninkaiden Ludvig XI:n ja varsinkin Ludvig XIII:n metsästysretkillä. Linna on ollut vuodesta 1728 lähtien yhden suvun omistuksessa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Indre-et-Loiren kunnat
Djupström

Djupström on viidentoista hehtaarin laajuinen erittäin matala ja rehevä järvi Kirkkonummen lounaisosassa läntisellä Uudellamaalla. Etäisyys Helsingin keskustasta on 29 kilometriä länsilounaaseen. == Maantiede == Djupströmin pituus on noin kilometri. Järvi on lounais–koillissuuntaisesti pitkänomainen, levein kohta on järven pohjoisosan noin 200 metriä. Saaria ei ole. Pohjoisella rannalla on pientaloja, eteläinen ranta on metsämaata, jonka korkeustaso on enimmillään noin 20 metriä mpy. Djupströmin pohjoisrannalla on myös uimaranta, jonka itäpuolella sijaitsee luonnonsuojelualue. Myös etelärannalla on luonnonsuojelualue. Djupströmin keskisyvyys on vain 1,28 metriä ja tilavuus 190 000 kuutiometriä. Djupströmin korkeustaso on 1,26 metriä merenpinnan yläpuolella ja syvin kohta 3,17 metriä, eli järvessä on lähes kahden metrin kryptodepressio. Djupström kuuluu Estbyån valuma-alueeseen (81.061), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Suomenlahden rannikkoalueen (81) päävesistössä. Djupström on Estbyån alueen laajin vakavesi Humaljärven ja Meikon jälkeen. Djupströmin epävirallinen suomenkielinen nimi on Syväjärvi. == Lähteet == Luokka:Kirkkonummen järvet Luokka:Estbyån vesistö
Gizeux

Gizeux on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 43 kilometriä Toursin kaupungista länteen. pienoiskuva|vasen|Château de Gizeux Kunnan nähtävyys on linna Château de Gizeux. Linna kuului du Bellayn suvun omistukseen 350 vuotta. Suvun tunnetuin henkilö on 1500-luvulla elänyt runoilija Joachim du Bellay. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset joukot miehittivät linnan, mutta samaan aikaan kellari toimi piilopaikkana Ranskan vastarintaliikkeen taistelijoille. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Indre-et-Loiren kunnat
The Trial of the Chicago 7

The Trial of the Chicago 7 on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen historiallinen draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Aaron Sorkin. Elokuva seuraa oikeudenkäyntiä, jossa Vietnamin sotaa vastustava Chicagon seitsikko on syytettynä mellakointiin kiihottamisesta vuoden 1968 demokraattien puoluekokouksessa Chicagossa. Elokuvan pääosissa ovat Yahya Abdul-Mateen II, Sacha Baron Cohen, Joseph Gordon-Levitt, Michael Keaton, Frank Langella, John Carroll Lynch, Eddie Redmayne, Mark Rylance, Jeremy Strong ja Ben Shenkman. The Trial of the Chicago 7 on ehdolla kuuteen Oscar- palkintoon, mukaan lukien paras elokuva ja miessivuosa (Baron Cohen). ==Rooleissa== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 2020 yhdysvaltalaiset elokuvat
Olena Kravatska

Olena Vitalijivna Kravatska (, s. 22. kesäkuuta 1992) on ukrainalainen säilämiekkailija ja olympiavoittaja. Kravatskan uran ensimmäiset aikusten arvokilpailut oli Strasbourgin EM-kilpailut 2014. Hän kilpaili tuolloin säilämiekkailun yksilökilpailussa. Kravatska voitti alkulohkonsa kaikki viisi ottelua ja eteni suoraan jatko-otteluiden toiselle kierrokselle, mutta hävisi 8–15 saksalaiselle Sibylle Klemmille. Saman vuoden MM-kilpailuissa Kravatska oli yksilökilpailun 40. EM-kilpailuissa 2015 Kravatska voitti alkulohkonsa kuudesta ottelusta kolme. Jatko-otteluiden ensimmäisellä kierroksella hän voitti Espanjan Laia Vilan, mutta hävisi toisella kierroksella venäläiselle Jana Jegorjanille. Joukkuekilpailussa hän saavutti ensimmäisen EM-mitalin, kun Ukraina oli kolmas. Kravatska miekkaili kaikissa Ukrainan otteluissa. Moskovan MM-kilpailuissa 2015 hän voitti yksilökilpailun ensimmäisen kierroksen ottelunsa, mutta hävisi toisella kierroksella venäläiselle Sofya Velikayalle. Joukkuekilpailussa Ukraina aloitti toisella kierroksella voittamalla Saksan. Puolivälierissä Ukraina voitti Italian 45–40 ja välierissä Yhdysvallat 45–39. Loppuottelussa Venäjä oli kuitenkin parempi 45–41, mutta Kravatska saavutti ensimmäisen MM-mitalinsa. EM-kilpailuissa 2016 Kravatska kilpaili sekä yksilö- että joukkuekilpailussa. Yksilökilpailun alkulohkossaan Kravatska voitti neljä ottelua, mutta hän putosi toisella kierroksella hävittyään ranskalaiselle Manon Brunetille 15–12. Joukkuekilpailussa Ukraina aloitti toiselta kierrokselta voittaen Azerbaidžanin, mutta häviten välierissä Ranskalle. Pronssiottelussa Ukraina voitti Puolan 45–42. Kravatska otteli kaikissa kolmessa ottelussa. Ensimmäisen kerran olympialaisissa Kravatska kilpaili Rio de Janeirossa 2016, kun hän otteli sekä säilän yksilö- että joukkuekilpailussa. Yksilökilpailussa Kravatska hävisi ensimmäisen ottelunsa Yhdysvaltain Ibtihaj Muhammadille 15–13. Joukkuekilpailussa Kravatska miekkaili kaikissa Ukrainan otteluissa: puolivälierissä Ukraina voitti Etelä- Korean ja välierissä Italian. Loppuottelussa Venäjä oli parempi 45–30, mutta Kravatska saavutti ensimmäisen olympiamitalinsa. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset miekkailijat Luokka:Ukrainalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ptolemaiosten valtakunta

Ptolemaiosten valtakunta () oli muinainen hellenistinen valtio Egyptissä. Sen perusti vuonna 305 eaa. Ptolemaios I, Aleksanteri Suuren kumppani, ja se kesti Kleopatra VII:n kuolemaan vuonna 30 eaa., jonka jälkeen alueesta tuli osa Rooman valtakuntaa. Lähes kolmen vuosisadan ajan hallinnut Ptolemaiosten hallitsijasuku oli muinaisen Egyptin pisin ja viimeinen dynastia. == Katso myös == * Kreikkalainen ja roomalainen Egypti == Lähteet == *
Ursula Herlin

Ursula Herlin (s. 1983 Kirkkonummi) on suomalainen stand up -koomikko ja käsikirjoittaja. Herlin teki ensimmäisen stand up -keikkansa helsinkiläisellä open mic -klubilla vuonna 2016. Vuonna 2017 hän kilpaili Vuoden stand up -tulokas -kilpailussa. Ammattimaisesti hän on tehnyt stand upia vuodesta 2018. Herlin käsikirjoitti ja esiintyi Ylen Noin viikon studio -ajankohtaissatiirissa vuosina 2019–2021. Hän on käsikirjoittanut myös Heikelä syndrooma ja Uutisvuoto-ohjelmia. Syksyllä 2020 Herlin oli yksi Ylen Tilipäiväkirjat-ohjelman esiintyjistä, jossa kahdeksan suomalaisnaista olivat kuvanneet elämäänsä kevään 2020 koronapandemian aikana. Herlin on aiemmilta ammateiltaan yhteisöpedagogi ja toimintaterapeutti. Hän harrastaa amerikkalaisen jalkapallon pelaamista ja improvisaatioteatteria lohjalaisessa Nasakka-improryhmässä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Ursula Herlinin kotisivut Luokka:Suomalaiset stand up -koomikot Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1983 syntyneet