EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ljiljana Mugoša

Ljiljana Mugoša (Vučević; s. 10. huhtikuuta 1962 Podgorica) on montenegrolainen entinen käsipalloilija. Hän voitti Jugoslavian joukkueen jäsenenä kultaa vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa. Lisäksi hän sijoittui maansa joukkueen kanssa neljänneksi vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa. Myös hänen siskonsa Svetlana Mugoša-Antić on entinen käsipalloilija.Ljiljana Mugoša Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Jugoslavialaiset käsipalloilijat Luokka:Jugoslavialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilda Bengue

Ilda Maria Bengue (s. 30. lokakuuta 1974) on angolalainen käsipalloilija. Hän kuului yhdeksänneksi sijoittuneeseen Angolan naisten joukkueeseen sekä kesäolympialaisissa 2000 Sydneyssä että 2004 Ateenassa. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Bengue jäi joukkueineen 12. sijalle.Ilda Bengue Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Angolalaiset käsipalloilijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sulttaani Qaboosin suurmoskeija

Sulttaani Qaboosin suurmoskeija on moskeijakompleksi Omanissa. Sitä alettiin rakentamaan vuonna 1995 Masqatin ja Seebin välisen päätien varrelle. Työt valmistuivat 2001. Moskeijakompleksiin kuuluvat muun muassa päärukoussali, naisten rukoussali ja kirjasto. Tiloihin mahtuu jopa 20 000 henkilöä. Päärukoussalissa on muun muassa kuudensadan iranilaisnaisen neljän vuoden ajan kutoma persialainen matto, joka on kooltaan 70×60 metriä.Sultanate of Oman: Ministry of Information: The Sultan Qaboos Grand Mosque Moskeijalla on viisi minareettia. Se sijaitsee Bawsharin wilayatissa.Oman Tourism: Sultan Qaboos Grand Mosque == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Omanin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Moskeijat
Bedřich Šupčík

Bedřich Šupčík (22. lokakuuta 1898 Wien – 11. heinäkuuta 1957 Písek) oli Tšekkoslovakiaa edustanut telinevoimistelija.Bedřich Šupčík Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com Šupčík voitti vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa kultaa köysikiipeilyssä ja sai lisäksi pronssimitalin moniottelun yksilökilpailussa. Hän kilpaili myös vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa joukkuekilpailussa. == Lähteet == Luokka:Tšekkoslovakialaiset telinevoimistelijat Luokka:Tšekkoslovakialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Zacharia Maidjida

Zacharia Maidjida (s. 5. kesäkuuta 1969) on keskiafrikkalainen entinen keskipitkän matkan juoksija. Hän kilpaili vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa ja putosi sekä miesten 800 että 1 500 metrin juoksussa ensimmäisellä kierroksella. Maidjidan henkilökohtainen ennätysaika 800 metrin juoksussa on 1.50,41 (1992) ja 1 500 metrin juoksussa 3.54,0 (1992). Maidjida toimi vuoden 2000 olympialaisissa Sydneyssä maansa lipunkantajana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Keskiafrikkalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Weavings

Weavings on yhdysvaltalaisen jazz-saksofonisti ja -huilisti Charles Lloydin studioalbumi vuodelta 1978. Lloyd on tuottanut albumin yhdessä taustayhtyeensä pianisti Ron Altbachin kanssa. Levy-yhtiö on Stern Records. == Kappaleet == Charles Lloyd on säveltänyt kaikki kappaleet. Musiikkikustantaja on Challove Music (BMI). == Muusikot == * Charles Lloyd – tenori- ja sopraanosaksofoni, huilu * Ron Altbach – piano * Wells Kelly – basso, lyömäsoittimet * Ed Carter – kitara * Mike Kowalski – rummut, lyömäsoittimet * Gary Griffin – sähköpiano Puhallinsoittimet on sovittanut Michael Andreas ja jousisoittimet Gary Griffin. == Tuotantotietoja == * Tuottajat: Charles Lloyd ja Ron Altbach * Äänittäjä: Jeff Peters * Äänityspaikat: ** Maharishi International University (M.I.U.) ** Filmways / Heider ** Condor Ridge Studio ** Western Audio & Lovesongs ** Santa Barbara Sound * Kansitaiteen suunnittelu: Dean O. Torrence * Kansikuva: Dorothy Darr * LP-levyn takakannen valokuva kasvomaalatusta Charles Lloydista: Walter Karpynka Tuotantoyhtiö on Lovesongs Productions, Inc. ja levy-yhtiö Stern Records, Inc. Valmistaja ja jakelija on Pacific Arts Records, joka on osa yhtiötä Pacific Arts Corp., Inc., Carmel, Kalifornia. Valmistuspaikkakunta on Surf City, Yhdysvallat. == Lähteet == * Charles Lloyd LP Weavings (Stern Records / Pacific Arts Records PAC7-123) 1978 Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzalbumit Luokka:Vuoden 1978 albumit
Charles Lloyd

Charles Lloyd (s. 15. maaliskuuta 1938 Memphis Tennessee Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jazz-saksofonisti ja -huilisti sekä säveltäjä. 1960-luvulla hän johti Charles Lloyd Quartet -nimistä kokoonpanoa, joka oli kymmenluvun jälkipuoliskolla arvostetuimpia jazz-yhtyeitä. Lloyd soitti siinä tenorisaksofonia ja huilua, Keith Jarrett pianoa, Ron McClure bassoa ja Jack DeJohnette rumpuja. Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Anders Jorminin ja Bobby McFerrinin kanssa. Vuonna 1967 yhtye esiintyi Tallinnan musiikkifestivaaleilla ja konsertista julkaistiin albumi. Vuonna 1978 häneltä ilmestyi sooloalbumi Weavings. Vuonna 2010 Lloyd levytti yhdessä kreikkalaislaulaja Maria Farantourin kanssa Athens Concert -albumin, joka sekoittaa kreikkalaista kansanmusiikkia, rembetikoa ja jazz-musiikkia. Hän ja Farantouri pitivät myös useita konsertteja ympäri Eurooppaa. Lloyd on kvartetteineen esiintynyt Helsingissä 1966 sekä Pori Jazz -festivaaleilla vuosina 1983, 1993 ja 2011. Charles Lloyd New Quartet esiintyi Lloydin 75-vuotisjuhlakonsertissa Espoon April Jazzissa 24. huhtikuuta 2013. Hänen yhtyeessään soittivat rumpali Gregory Hutchinson, pianisti Jason Moran ja basisti Reuben Rogers. == Levytyksiä == ; Charles Lloyd QuartetKeith Jarrett * 1964 Discovery! The Charles Lloyd Quartet * 1965 Of Course, Of Course * 1966 Dream Weaver (Atlantic SD 1459) * 1966 Forest Flower (SD 1473) * 1967 Love-in (SD 1481) * Journey within (SD 1493) * In Europe – Molde Norway (SD 1500) * 1968 Soundtrack (SD 1519) * The Best of The Charles Lloyd Quartet (SD 1556) * In the Soviet Union (SD 1571) * 1984 A Night in Copenhagen ; Charles Lloyd * 1978 Weavings (Stern Records / Pacific Arts Records PAC7-123) * 2010 Athens Concert (ECM) / Maria Farantourin kanssa ; Muiden levyillä * 1972 The Doors: Full Circle (Elektra Records) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Charles Lloydin kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset saksofonistit Luokka:Yhdysvaltalaiset huilistit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Olav Selvaag

Jens Olav Walaas Selvaag (17. joulukuuta 1912 Vanse - 14\. tammikuuta 2002 Oslo) oli norjalainen insinööri ja rakennusurakoitsija. Selvaag kehitti sodan jälkeisellä jälleenrakennuskaudella Selvaag-tyyppitalon. Länsi-Agderin läänissä vuonna 1912 syntyneen Olav Selvaagin isä oli lääkäri ja myöhemmin kansanedustaja. Selvaag valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1935 Norjan teknillisestä korkeakoulusta (NTH) Trondheimista. Hän kuului niiden rakennusinsinöörien joukkoon, jotka ensimmäisinä Norjassa saivat opetusta raudoitettujen betonirakenteiden käytöstä. == Urakoitsijan palvelukseen ja urakoitsijaksi == Selvaag aloitti vuonna 1936 pienessä oslolaisessa rakennusliikkessä, jonka omistaja insinööri Fredrik Ringnes huomasi pian Selvaagin kyvyt, liiketoiminta vilkastui ja Selvaag sai enemmän vastuuta. Jo vuonna 1937 Ringnes lupasi ottaa nuoren insinöörin osakkaaksi. Hän toteutti lupauksensa vuonna 1943. Saksalaismiehityksen aikana Fr. Ringnes oli eräs niistä harvoista rakennusliikkeistä, jotka järjestelmällisesti kieltäytyivät tekemästä töitä miehittäjille. Sekä Ringnes että Selvaag olivat vastarintaliikkeen aktiiveja. Miehityksen loppupuolella Ringdes joutui painumaan maan alle ja Selvaag hoiti yritystä, samalla hän hoiti Milorgin asevarastoja. Sodan jälkeen 1945 yhtiö muutti nimensä Ringdes & Selvaagiksi, vuonna 1956 Selvaag osti yhtiökumppaninsa osuuden ja seuraavana vuonna rakennusliike sai nimen Selvaagbygg. Olav Selvaag oli yhtiön johdossa vuoteen 1985 asti, jolloin hänen pojastaan Ole Gunnar Selvaagista tuli yhtiön toimitusjohtaja. Olav Selvaag oli kolme vuotta aiemmin jakanut yhtiön kolmelle lapselleen. == Asuntotuotantoa jälleenrakennuskaudella == Sodan jäljilta Norjassa oli valtava puute asunnoista ja muista rakennuksista, mutta myös materiaaleista ja rakentajista. Varsinkin asuntorakentamisessa turvauduttiin vielä silloin perinteisiin rakennusmenetelmiin ja käsityöhon. Laki ja määräykset sitoivat rakentamista, ja samalla rakentamisen kehittämistä vastustettiin lujasti. Rakennustuotantoa oli kuitenkin suuren kysynnän takia tehostettava. Selvaag teki laskelmia siitä, paljonko yhteiskunta säätäisi, jos rakennustyötä kehitettäisiin. Hän kirjoitti vuonna 1948 Suurkäräjille avoimen kirjeen, jossa hän esitti väitteensä: samalla panoksella pystytään rakentamaan kolme kertaa enemmän asuntoja kuin perinteisin menetelmin. Sama kirje lähti myös 12:lle Norjan suurimmalle sanomalehdelle. Selvaagia pyydettiin todistamaan väitteensä. Hän teki sen ensin rakentamalla Osloon Ekebergin kaupunginosan puistoon koetalon saman vuoden syksyllä, vain 12 viikossa. Rakentamisen edullisuus tuli suurin piirtein todistettua oikeaksi. Selvaag rakensi uudella menetelmällä Osloon vielä kaksi asuinaluetta, Bestumiin ja Veitvetiin. Koetalo Ekebergshuset oli ensimmäinen Selvaag-tyyppinen puutalo ja samalla ensimmäinen moderni norjalainen puutalo. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset insinöörit Luokka:Norjalaiset yritysjohtajat Luokka:Norjan vastarintaliikkeen henkilöt Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Hanna Kosonen

Hanna Leenahttps://www.eduskunta.fi/FI/kansanedustajat/Sivut/1338.aspx Kosonen (s. 27. helmikuuta 1976 Savonlinna) on suomalainen keskustan kansanedustaja. Hän on ollut aiemmin maailmanmestaruustason hiihtosuunnistaja. Hänet nimitettiin Rinteen hallituksen tiede- ja kulttuuriministeriksi 9. elokuuta 2019 Annika Saarikon äitiysloman ajaksi. Hän toimi ministerinä 6. elokuuta 2020 asti. ==Koulutus ja ammatillinen ura== Kosonen on koulutukseltaan filosofian maisteri taidehistoriasta. Hän on valmistunut Jyväskylän yliopistosta 2003. Pro gradussaan Valaistumisesta vatsatautiin hän käsittelee suomalaisten matkailijoiden kulttuurikokemuksia Intian Goassa. Valmistuttuaan hän työskenteli viestintä- ja kulttuurialan tehtävissä. == Urheilu-ura == Hiihtosuunnistuksen vuoden 1996 Nuorten MM-kilpailuissa Kosonen voitti kultaa sekä normaalimatkalta että pikamatkalta ja pronssia viestistä. Ensimmäisiin aikuisten MM-kilpailuihinsa hän osallistui Windischgarstenissa 1998. Varsinaisen läpimurtonsa hän teki Krasnojarskin MM-kilpailuissa 2000, jolloin hän voitti pronssia normaalimatkalta ja viestikultaa. Viestikultaa voittaneessa joukkueessa hiihtosuunnistivat Kososen lisäksi Mervi ja Liisa Anttila. Viimeisiin MM-kilpailuihinsa Kosonen osallistui Borovetzissa 2002, jolloin hänen parhaaksi sijoituksekseen jäi yhdeksäs sija keskimatkalta. Kosonen edusti Suomea hiihtosuunnistuksen maailmancupissa vuosina 1997–2001. Hän sijoittui kokonaiskilpailussa neljänneksi vuonna 2000 ja viidenneksi vuonna 2001. Seuratasolla Kosonen edusti Olavin Rastia. == Poliittinen toiminta == Kosonen oli ehdolla keskustan listalta Euroopan parlamenttiin Suomen europarlamenttivaaleissa 2014 muttei tullut valituksi. Hän tuli kuitenkin vuoden 2015 eduskuntavaaleissa valituksi keskustan kansanedustajaksi Kaakkois-Suomen vaalipiiristä saatuaan 6 600 ääntä. Kosonen on ollut vuodesta 2015 Yleisradion hallintoneuvoston jäsen. Hänet valittiin Savonlinnan kaupunginvaltuustoon vuonna 2017, ja hän toimi sen jälkeen Savonlinnan kaupunginhallituksen puheenjohtajana. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Kosonen sai 5 583 ääntä ja uusi paikkansa kansanedustajana.Ehdokkaat Kosonen nimitettiin 9. elokuuta 2019 Rinteen hallituksen tiede- ja kulttuuriministeriksi. Rinteen hallituksen kaaduttua hänet nimitettiin 10. joulukuuta 2019 Marinin hallituksen tiede- ja kulttuuriministeriksi. Hän toimi ministerinä elokuuhun 2020 asti. == Yksityiselämä == Kosonen ja hänen diplomi- insinööriaviomiehensä avioituivat alkuvuodesta 2011 oltuaan sitä ennen avoliitossa kuutisen vuotta. Pariskunta päätti hakea avioeroa syksyllä 2017. Heillä on kaksi yhteistä tytärtä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * *Kososen kotisivut Luokka:Suomalaiset hiihtosuunnistajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Nykyiset kansanedustajat Luokka:Suomen kulttuuriministerit Luokka:Savonlinnan kaupunginvaltuutetut Luokka:Kaakkois- Suomen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Hershey Company

The Hershey Company, tai yleisesti Hershey’s, (vuoteen 2005 asti Hershey Foods Corporation) on Pohjois-Amerikan suurin suklaanvalmistaja ja maailman kuudenneksi suurin makeisvalmistaja 7,5 miljardin Yhdysvaltain dollarin liikevaihdollaan . Sen pääkonttori sijaitsee Hersheyssä, Pennsylvaniassa, jossa sijaitsee myös Hershey’s Chocolate World. Milton S. Hershey perusti yrityksen vuonna 1894 nimellä Hershey Chocolate Company, joka oli hänen Lancaster Caramel Companyn tytäryhtiö. Hersheyn tuotteita myydään maailmanlaajuisesti noin 60 eri maassa. Hershey on yksi vanhimmista suklaayrityksistä Yhdysvalloissa. Se on yksi yrityksistä, jotka Milton Hershey perusti. Milton Hershey perusti lisäksi Hershey Trust Companyn, Hershey Entertainment and Resorts Companyn, joka pyörittää suklaateemaista Hersheypark-huvipuistoa, ammattilaisjääkiekkojoukkue Hershey Bearsin, Hersheypark Stadiumin ja GIANT Centerin. Suuri osa tehtaan työntekijöistä tulee naapuripiirikunnista ja -kaupungeista. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Makeisvalmistajat Luokka:Yhdysvaltalaiset yritykset
Syysunelma (kappale)

Syysunelma on Katri Helenan singlen nimikappale vuodelta 1976. Laulun on säveltänyt ja sovittanut Veikko Samuli. Sanoittaja ja tuottaja on Chrisse Johansson. Levy-yhtiö on Scandia ja singlen kaupallinen tunnus KS 971. Kappaleen luettelotunnus on SC 3026. Tuotantoyhtiö on Fazer ja kappaleen kesto 2:39. Kappale on mukana Katri Helenan kokoelma-albumilla 20 suosikkia – Syysunelma vuodelta 1996. == Lähteet == * Katri Helena s. Syysunelma (Scandia KS 971) 1976 Luokka:Vuoden 1976 kappaleet Luokka:Katri Helenan kappaleet Luokka:Syksyn sävel -finalistit Luokka:Chrisse Johanssonin sanoittamat kappaleet
Tukkilaiselokuva

Tukkilaiselokuva on suomalaisen elokuvan lajityyppi, jossa keskeisiä ovat tukinuitto ja tukkijätkät. Ensimmäinen suomalainen tukkilaiselokuva on Erkki Karun ohjaama Koskenlaskijan morsian vuodelta 1923. Sen jälkeen niitä tehtiin viisikymmentä vuotta.Taustatietoja musiikista ja tuotannosta Elonet.fi, viitattu 17.2.2013 Kansallisen audiovisuaalisen instituutin arkistonjohtajan, elokuvatutkija Outi Hupaniitun mukaan tukkilaiselokuvia on Suomessa tehty 22 kappaletta. Näyttävimmin lajin elokuvia tuotti 1950-luvulla Suomen Filmiteollisuus, ja yhtiön käsikirjoittajana oli usein Reino Helismaa. Ennen sotia tukkilaiselokuvat olivat vakavia elokuvia. Ainoastaan kansannäytelmään pohjautuvassa elokuvassa Tukkijoella (filmattu kolmeen otteeseen 1928, 1937, 1951) oli myös koomisia aineksia. Ne myös perustuivat yleensä kirjallisuuteen. 1950-luvun tukkilaiselokuva sisälsivät komiikkaa ja jopa farssin aineksia. 1970-luvulta lähtien tukkilaiselokuvat olivat realistista metsätyön kuvausta, eivätkä tukkilaiset olleet enää suomalaisen elokuvan sankareita, esimerkkeinä Kalle Päätalon teosten pohjalta tehdyt elokuvat.Tukkilaisfilmifestivaali, viitattu 17.2.2013 Kalajoella järjestettiin elokuussa 2010 tukkilaisfilmifestivaali. == Suomalaiset tukkilaiselokuvat == Vuosi Elokuva Ohjaaja Tuotantoyhtiö 1923 Koskenlaskijan morsian Erkki Karu Suomi-Filmi 1928 Tukkijoella Axel Slangus, Wilho Ilmari Suomi-Filmi 1931 Tukkipojan morsian Erkki Karu Suomi-Filmi 1937 Tukkijoella Kalle Kaarna Jäger Filmi 1937 Koskenlaskijan morsian Valentin Vaala Suomi-Filmi 1938 Laulu tulipunaisesta kukasta Teuvo Tulio Teuvo Tulio 1947 Koskenkylän laulu Ilmari Unho Suomi-Filmi 1950 Tukkijoella tapahtuu Brita Wrede, Felix Forsman Felix-Filmi 1951 Tukkijoella Roland af Hällström Fennada-Filmi 1952 On lautalla pienoinen kahvila Thure Bahne Suomen Filmiteollisuus 1953 Me tulemme taas Armand Lohikoski Suomen Filmiteollisuus 1953 Lumikki ja 7 jätkää Ville Salminen Fennada-Filmi 1954 Kaksi vanhaa tukkijätkää Ossi Elstelä Suomen Filmiteollisuus 1954 Taikayö William Markus Suomen Filmiteollisuus 1958 Kahden ladun poikki Armand Lohikoski Suomen Filmiteollisuus 1960 Oho, sanoi Eemeli Ville Salminen Suomen Filmiteollisuus 1971 Laulu tulipunaisesta kukasta Mikko Niskanen AC-Tuotanto 1977 Viimeinen savotta Edvin Laine Suomi-Filmi 1986 Elämän vonkamies Mikko Niskanen National-Filmi, Kinosto, MTV 1988 Nuoruuteni savotat Mikko Niskanen National-Filmi 1998 Kuningasjätkä Markku Pölönen Fennada-Filmi 2004 Koirankynnen leikkaaja Markku Pölönen Fennada-Filmi ==Lähteet== Luokka:Elokuvalajityypit Luokka:Suomen elokuva Luokka:Suomalainen kansankulttuuri
Aurinkoon

Aurinkoon on Katri Helenan levyttämä kappale vuodelta 1976. Se ilmestyi singlen Syysunelma toisena kappaleena. Laulun on säveltänyt J. Bouwens ja sen alkuperäinen nimi on "Morning Sky". Suomenkieliset sanat on tehnyt Chrisse Johansson, ja hän on toiminut myös tuottajana. Sovittaja on Olli Heikkilä. Levy-yhtiö on Scandia ja singlen kaupallinen tunnus KS 971. Kappaleen luettelotunnus on SC 3027. Tuotantoyhtiö on Scandia ja kappaleen kesto 3:14. == Lähteet == * Katri Helena s. Syysunelma (Scandia KS 971) 1976 Luokka:Vuoden 1976 kappaleet Luokka:Katri Helenan kappaleet Luokka:Chrisse Johanssonin sanoittamat kappaleet
Pekka Varis

Pekka Varis (s. 1972) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja MM-mitalisti. Hinterstoderin MM-kilpailuissa 1998 Varis voitti hopeaa normaalimatkalta. Kaksi vuotta myöhemmin Krasnojarskissa hän voitti viestin MM-hopeaa joukkuetovereinaan Raino Pesu, Jukka Lanki ja Matti Keskinarkaus. Hiihtosuunnistuksen maailmancupiin Varis osallistui vuosina 1993–2000. Vuonna 1997 hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa Vesa Mäkipään jälkeen toiseksi. Huippuvuosinaan seuratasolla Varis edusti Ounasvaaran hiihtoseuraa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset hiihtosuunnistajat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vierwaldstätterjärvi

Vierwaldstätterjärvi (, ) on Keski-Sveitsissä sijaitseva suuri järvi. Reuss laskee järven kautta. Järvi sijaitsee neljän kantonin alueella (Luzern, Nidwalden, Schwyz, Uri). Nimensä järvi on saanut sijannistaan neljän Sveitsin vanhan valaliiton aikaisen metsäkantonin () alueella (Luzern, Schwyz, Unterwalden, Uri). Suurimmat kaupungit järven rannalla ovat Luzern, Horw, Küssnacht ja Altdorf. Järvellä on SGV-yhtiön reittilaivaliikennettä ympäri vuoden. Laivayhtiö Schifffahrtsgesellschaft des Vierwaldstättersees (SGV) AG:n sivutJulkisen liikenteen aikataulut nro 3600-3602 == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Sveitsin järvet Luokka:Reinin vesistö Luokka:Uri Luokka: Luzernin kantoni Luokka: Schwyzin kantoni Luokka: Nidwalden Luokka: Obwalden
Katja Rajaniemi

Katja Rajaniemi (s. 1979) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja MM-mitalisti. Nuorten MM-kilpailuissa 1998 Rajaniemi voitti kultaa viestistä ja hopeaa normaalimatkalta. Seuraavana vuonna nuorten MM-kilpailuissa Rajaniemi voitti kultaa sekä normaalimatkalta että viestistä ja hopeaa pikamatkalta. Aikuisten MM-kilpailuihin Rajaniemi osallistui ensimmäisen kerran Krasnojarskissa 2000. Silloin hän sijoittui yhdeksänneksi pikamatkalla ja 12:nneksi normaalimatkalla. Borovetzin MM-kilpailuissa 2002 hän sijoittui neljänneksi sprintissä sekä keskimatkalla ja voitti viestipronssia. MM-kilpailuiden jälkeen Rajaniemi ajautui ylikuntoon, mutta palasi MM-kilpailuihin Kittilässä 2005. Kittilässä Rajaniemi voitti pronssia sprintistä ja sijoittui yhdeksänneksi keskimatkalla. Hiihtosuunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa Rajaniemi sijoittui seitsemänneksi vuosina 2001 ja 2006. Seuratasolla Rajaniemi edusti huippuvuosinaan Oulaisten Tarua. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset hiihtosuunnistajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1912

Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1912 olivat taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut, jotka pidettiin 10.–11. helmikuuta Tukholmassa, Ruotsissa yhdessä Yleisluistelijoiden Euroopan-mestaruuskilpailujen kanssa. Ohjelmassa oli vain miesten kilpailu. == Kilpailijat == Miehet Sija Kilpailija Maa Pisteet Sijaluku 1 Gösta Sandahl 368 6 2 Ivan Malinin 346 9 3 Martin Stixrud 310 15 == Lähteet == * 15.02.1912 Suomen Urheilulehti no 5 Luokka:Vuoden 1912 urheilu 1912 Luokka:Tukholman urheilutapahtumat
Piikkikalat (heimo)

Piikkikalat (Gasterosteidae) on ahvenkalojen lahkoon ja piikkikalojen alalahkoon kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan pohjoiselta pallonpuoliskolta lauhkeilta alueilta niin makeista, suolaisista kuin murtovesistäkin. ==Lajit ja anatomia== Varhaisimmat piikkikalojen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu mioseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu 5 sukua ja lähteestä riippuen 8-20 lajia. Lajien määrästä on epävarmuutta, koska monimuotoisuus heimossa on suurta. Lajeja ovat muun muassa nelipiikki (Apeltes quadracus), viisipiikki (Culaea inconstans), kolmipiikki (Gasterosteus aculeatus), G. whiteheadi, Pungitius hellenicus, ukrainanpiikki (P. platygaster), kymmenpiikki (P. pungitius) ja vaskikala (Spinachia spinachia). Heimon kalat ovat pienehköjä kaloja ja suurin laji vaskikala voi saavuttaa noin 18 cm:n pituuden. Tyypillisiä piirteitä ovat enemmän tai vähemmän pitkulainen ruumis, 3--16 piikkiä ennen selkäevää, pienet vatsaevät, pienikokoinen suu, suomuton ruumis ja ruumiissa voi olla suojaavia luulevyjä. ==Lähteet== Luokka:Piikkikalat
Axel von Kothen

Axel von Kothen tarkoittaa seuraavia henkilöitä: *Gustaf Axel von Kothen (1843–1906), maaherra *Carl Axel von Kothen (1871–1927), laulaja ja säveltäjä
Axel von Kothen (säveltäjä)

Carl Axel von Kothen (15. elokuuta 1871 Hamina – 7. heinäkuuta 1927 Tammisaari) oli suomalainen laulaja, laulunopettaja ja säveltäjä. ==Henkilöhistoria== Von Kothenin vanhemmat olivat kenraalimajuri Mauritz Ferdinand von Kothen ja Valborg Forsblom. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1898–1910 oli Anna Sofia Eugenia Danielsson, toinen 1911–1916 Katarina Vilhelmina Mjahkin ja kolmas vuodesta 1916 Valborg Antonia Hellström. Hän tuli ylioppilaaksi 1894, opiskeli Helsingin musiikkiopistossa laulua Abraham Ojanperän ja sävellystä Martin Wegeliuksen johdolla ja harjoitti musiikkiopintoja sen jälkeen useaan otteeseen Euroopassa Roomassa, Pietarissa, Wienissä, Dresdenissä, Pariisissa ja Münchenissä. Von Kothen toimi yksityisenä laulunopettajana 1901–1924 ja Helsingin musiikkiopiston laulunopettajana 1908–1924. Hän oli myös Finsk Musikrevy -lehden perustaja ja päätoimittaja 1905–1906, Nya Pressen -lehden musiikkikriitikko 1908 ja Die Musik -lehden avustaja 1910–1914. Taiteilijaeläke von Kothenille myönnettiin vuonna 1920. ==Taiteellinen tuotanto== Von Kothen sävelsi yksin- ja kuorolauluja, piano- ja orkesteriteoksia kuten muun muassa sinfonian, sekä kantaatteja. Hän konsertoi laulajana kotimaassa, Pietarissa, Berliinissä ja Pariisissa.Otavan Iso tietosanakirja, osa 4, p. 1399. Otava 1968. Von Kothen sävelsi vuonna 1919 Suomen armeijan kilpailua varten rukousmusiikin Bevare Gud vårt fosterland, joka lunastettiin Suomen puolustusvoimien omaisuudeksi ja jota käytetään edelleen armeijan hartaustilaisuuksissa ja kenttähartauksissa. Kappale on tunnettu nimellä "Kothenin hymni".Soi raikuen Torvet ja rummut: Suomen sotilasmusiikin perinteitä sanoin, kuvin ja sävelin, s. 84. Kaartin Jääkärirykmentin kilta ry, Helsinki 2006. Sota-ajan radioidut sotilasiltahartaudet tekivät sen laajemminkin tunnetuksi. Nykyään se on myös sävelmänä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virressä nro 551, "Sinua, Kristus, kiitämme".551 Sinua, Kristus, kiitämme. Virsikirja. Viitattu 18.1.2014. Toivo Haapanen ym. (toim.): Musiikin tietokirja, s. 250. Helsinki: Otava, 1948. ===Sävellyksiä=== Von Kothenin sävellyksiä ovat muun muassa seuraavat: * sinfonia A-duuri, 1906 * sinfonia e-molli (I osa), 1908 * orkesterisarja näytelmään Kristina Vasa op. 16 * hymni * useita kantaatteja * yli 100 yksin- ja kuorolaulua, osin orkesterin säestyksellä * noin 20 pianosävellystä, kuten surumarssi Patria, op. 1, 1900. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset musiikkikriitikot Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Yleisluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1912

Euroopan luistelumestaruudesta kilpailtiin Tukholmassa 10.-11. helmikuuta 1912. Vain miehet kilpailivat. Mestaruuden voitti Norjan Oscar Mathisen, joka voitti kaikki matkat. === Miesten yleismestaruus === Sija Kilpailija Maa 500 m # 5 000 m # 1 500 m # 10 000 m # Pisteet 1 Oscar Mathisen 44,8 1 9.03,4 1 2.20,6 1 18.03,8 1 4 2 Gunnar Strömstén Suomi 47,8 5 9.14,4 2 2.29,6 6 18.18,4 2 16 3 Martin Sæterhaug 46,2 2 9.20,8 6 2.25,8 2 18.35,6 6 16 4 Ernst Cederlöf 47,8 5 9.18,6 4 2.29,8 7 18.32,4 5 22,5 5 Otto Andersson 47,4 4 9.20,4 5 2.29,8 7 18.39,0 8 24,5 6 Petrus Axelson 48,0 8 9.14,8 3 2.30,0 9 18.37,4 7 27 7 Vasili Ippolitov 48,2 9 9.30,6 11 2.28,8 4 18.22,2 3 27,5 8 Henning Olsen 47,2 3 9.30,6 11 2.27,4 3 18.55,8 11 28,5 == Lähteet == * 15.02.1912 Suomen Urheilulehti no 5 * SkateResults.com Luokka:Vuoden 1912 pikaluistelu Luokka:Pikaluistelun Euroopan- mestaruuskilpailut Luokka:Tukholman urheilutapahtumat
Mauno Kotilainen

Mauno Johannes Kotilainen (30. huhtikuuta 1895 Kuopio – 16. huhtikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen kasvitieteilijä. Kotilainen väitteli tohtoriksi 1924, väitöskirja käsitteli Luoteis-Enontekiön sammalia ja sammalkasvillisuutta. Kotilainen oli Suomen Suonviljelysyhdistyksen botanisti 1925–1926, Helsingin yliopistossa kasvitieteen apulainen 1934–1943 ja kasvimaantieteen ylimääräinen professori 1943–1961. Lisäksi hän opetti Teknillisessä korkeakoulussa suotiedettä ja kasvitiedettä. Hän julkaisi tutkimuksia suokasvitieteen, sammaltutkimuksen ja kasvimaantieteen alalta. Kaikkiaan Kotilainen kirjoitti 144 julkaisua joista 13 käsitteli yksinomaan sammalia. Hän sai Helsingin yliopiston maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtorin arvon 1958.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 4, p. 1402Luonnontieteellinen keskusmuseo : Suomalaisia sammaltutkijoita ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kasvitieteilijät Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Arian Band

Arian Band () on iranilainen popmusiikkia esittävä yhtye. Sen historia alkoi, kun perustajat Ali Pahlavan ja Payam Salehi tapasivat toisensa vuonna 1998 asepalvelusta suorittaessaan. Debyyttialbumi Sun Flower julkaistiin vuonna 2000. Yhtye nousi nopeasti listojen kärkeen, ja se aloitti kansainvälisen uransa esiintymisillä Manamassa ja Dubaissa. Esiintymisiä seurasi myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Saksassa. Yhtye esiintyi hyväntekeväisyyskonsertissa Berliinissä Bamin maanjäristyksen jälkeisenä päivänä.The Arian Band: HISTORY OF THE ARIAN BAND Vuonna 2005 Arian Band esiintyi Kanadassa ja Ruotsissa, ja vuonna 2006 yhtye sai maininnan International Who's Who in Music -kirjaan. Sen vuonna 2008 julkaistulla Without You, With You -albumilla esiintyi myös irlantilainen Chris de Burgh. Arian Band on ollut ehdolla BBC:n maailmanmusiikkipalkinnon saajaksi albumilla Till Eternity. Arian Band on ensimmäinen virallisen hyväksynnän saanut iranilainen popyhtye, jonka jäseniin kuuluu sekä miehiä että naisia.BBC News: Iran's first pop revolutionaries Myös elokuvista tunnetuksi tullut Mohammad Reza Golzar on ollut yhtyeen jäsenenä. == Lähteet == Luokka:Iranilaiset yhtyeet
Kraftman

Kraftman on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: *Anders Kraftman (1711–1791), opettaja ja valtiopäivämies (myssy) *Johan Kraftman (1713–1791), taloustieteilijä ja professori *Maria Kraftman (1812–1884), kauppias ja kirjailija
Anders Kraftman

Anders Kraftman (11. toukokuuta 1711 Porvoo – 22. huhtikuuta 1791 Porvoo) oli suomalainen opettaja ja valtiopäivämies (myssy, 1765). Kraftmanin nimissä valtiopäiville annettiin Anders Chydeniuksen laatima anomus painovapauslain säätämiseksi.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 4, p. 1437 Kraftmanin veli oli talous- ja maataloustieteilijä Johan Kraftman. Anders Kraftmanista löytyy tarkempi artikkeli Svenska Biografiska Lexiconista Stig Jägerskiöldin laatimana. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Ruotsin säätyvaltiopäivien valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1711 syntyneet Luokka:Vuonna 1791 kuolleet
Sanna Savolainen

Sanna Savolainen on suomalainen hiihtosuunnistaja ja MM-mitalisti. Hiihtosuunnistuksen maailmancupissa 1993 Savolainen sijoittui kokonaiskilpailussa neljänneksi. Seuraavana vuonna Val di Nonin MM- kilpailuissa hän voitti hopeaa pikamatkalta ja pronssia viestistä. Viestissä hänen kanssaan hiihtosuunnistivat Arja Nuolioja ja Virpi Juutilainen. Maailmancupin kokonaiskilpailussa 1995 Savolainen sijoittui 11:nneksi. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset hiihtosuunnistajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Juban kansainvälinen lentoasema

Juban kansainvälinen lentoasema (IATA: JUB, ICAO: HSSJ) on kansainvälinen lentoasema Etelä-Sudanin Jubassa. Se sijaitsee 461 metrin korkeudessa merenpinnasta. Sillä on yksi päällystetty kiitotie, jonka mitat ovat 2400 × 45 metriä. Lentoasemalle valmistui uusi terminaali ja se vihittiin käyttöön vuonna 2018. Lentoasema sijaitsee noin 3 kilometrin päässä Juban kaupungin keskustasta. Kaupalliset lennot Jubaan alkoivat vuoden 2005 rauhansopimuksen jälkeen. Etelä-Sudanin itsenäistyttyä toiminta vilkastui, ja sinne alkoivat tehdä lentoja kenialaiset, ugandalaiset, etiopialaiset ja egyptiläiset lentoyhtiöt. Maaliskuussa 2012 Jubaan lentoja tekevien lentoyhtiöiden määrä oli jo 22. == Kohteet ja lentoyhtiöt == * Jomo Kenyattan kansainvälinen lentoasema (NBO) Fly540, Kenya Airways * Bolen kansainvälinen lentoasema (ADD) Ethiopian Airlines, Turkish Airlines * Dubain kansainvälinen lentoasema (DXB) Flydubai * Kairon kansainvälinen lentoasema (CAI) EgyptAir, Turkish Airlines * Khartumin kansainvälinen lentoasema (KRT) Sudan Airways, Nasair * Entebben kansainvälinen lentoasema (EBB) Northern Dene Airways, Nasair * Kigalin kansainvälinen lentoasema (KGL) RwandAir Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Etelä-Sudanin lentoasemat Luokka:Juba
Bye, Bye, Baby (Baby, Goodbye)

”Bye, Bye, Baby (Baby, Goodbye)” on lauluyhtye The Four Seasonsin musiikkikappale vuodelta 1964. Sen sävelsivät ja sanoittivat The Four Seasonsin laulaja Bob Gaudio ja tuottaja-lauluntekijä Bob Crewe. Single julkaistiin joulukuussa 1964 ja nousi singlelistan kymmenen kärkeen seuraavan vuoden helmikuussa. Kappale on julkaistu usealla The Four Seasonsin kokoelma- albumilla. Skotlantilainen popyhtye Bay City Rollers nauhoitti Britannian listaykköseksi nousseen cover-version kappaleesta vuonna 1975. Nauhoitusta käytettiin vuoden 2003 elokuvan Rakkautta vain musiikkiraidalla. Kappaleen sanoissa mies kertoo naiselle jättävänsä tämän toisen naisen takia. Ennen pitkää paljastuu, että ”toinen nainen” onkin itse asiassa hänen vaimonsa. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1964 kappaleet Luokka:Yhdysvaltalaiset popkappaleet Luokka:Bob Crewen säveltämät kappaleet Luokka:Bob Gaudion säveltämät kappaleet
Krogius

Krogius on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Ali Krogius (1864–1939), lääkäri, professori * Andrée Krogius (kirjailijanimi Maud Morris, 1888–1940), suomenruotsalainen kirjailija * Birger Krogius (1901–1997), laivanvarustaja, kauppaneuvos * Edvard Krogius (1850–1933), valtioneuvos, lennätinlaitoksen päällikkö, kuvernööri * Ernst Krogius (1865–1955), lakimies, laivanvarustaja, kilpapurjehtija ja olympiamitalisti, Lars Thiodolf Krogiuksen poika * Fredrik Krogius (aateloituna Edelheim, 1770–1833), senaattori ja todellinen valtioneuvos, Paul Krogius nuoremman poika * Håkan Krogius (1927–2007), juristi ja diplomaatti * Lars Karl Krogius (1860–1935), laivanvarustaja, valtiopäivämies ja kauppaneuvos, Lars Thiodolf Krogiuksen poika * Lars Thiodolf Krogius (1832–1890), laivanvarustaja ja merikapteeni, hovineuvos, valtiopäivämies * Lilly Krogius (oik. Louise Helene, o.s. Ahlqvist, 1861–1921), Marttaliiton perustajajäsen ja puheenjohtaja, Edvard Krogiuksen puoliso * Paul Krogius vanhempi (1689–1762), kirkkoherra * Paul Krogius nuorempi (1724–1792), Porvoon piispa ja valtiopäivämies, Paul Krogius vanhemman poika ==Katso myös== * Sininen talo, Turussa sijainnut jugentyylinen puutalo
Lars Krogius

Lars Krogius viittaa seuraaviin henkilöihin: *Lars Karl Krogius (1860–1935), laivanvarustaja, kauppaneuvos *Lars Thiodolf Krogius (1832–1890), laivanvarustaja, hovineuvos, merikapteeni
Bye Bye Baby (täsmennyssivu)

Bye Bye Baby voi tarkoittaa seuraavia asioita: *Bye Bye Baby, CatCatin albumi vuodelta 1994 **”Bye Bye Baby”, duon esittämä kappale vuodelta 1994 *”Bye, Bye, Baby (Baby, Goodbye)”, The Four Seasonsin kappale vuodelta 1964
Aarne Niskavuori

Aarne Niskavuori on kuvitteellinen henkilö Hella Wuolijoen kirjoittamassa Niskavuori-näytelmäsarjassa. ==Kuvitteellinen henkilöhistoria== Aarne on Juhani ja Loviisa Niskavuoren nuorin poika. Ammatiltaan hän on agronomi. Luonteeltaan heikkotahtoinen Aarne ei kykene vastustamaan viinaa ja naisia, jotka koituvat hänen kohtalokseen. Aarne ottaa Niskavuoren suurtilan hoitaakseen hänen veljiensä suuntauduttua akateemisille aloille. Myös Aarne suorittaa yliopisto-opintoja, mutta "pysyy kiinni maassa". Vuonna 1918 hän lähtee sisällissotaan "tappelemaan Niskavuoren valtakunnan puolesta". Häntä pyydetään mukaan politiikkaan maalaisliiton ehdokkaaksi, mutta hän ei suostu.Niskavuori, s. 219 Aarne nai rahaa menemällä naimisiin Martan kanssa.Niskavuori, s. 198 Pariskunnalle syntyy neljä lasta.Niskavuori, s. 258 Liitto muodostuu onnettomaksi ja hajoaa nuoren opettajattaren, Ilona Ahlgrenin saavuttua Niskavuoren maisemiin 1930-luvun alussa. Aarnen ja Ilonan suhteesta tulee melkeinpä julkinen salaisuus kylässä. Juorukellot ja Loviisa tietävät asioiden oikean tolan, mutta sitä ei sanota ääneen ennen kuin on aivan pakko. Aarne jättää Niskavuoren Ilonan takia ja muuttaa Helsinkiin, missä hän aloittaa akateemisen uran. Ilona ja Aarne saavat kaksi lasta, Paavon ja Lillin. Entäs nyt, Niskavuori? -näytelmässä tosin Aarnella mainitaan olevan kuuden sijasta viisi perillistä.Niskavuori, s. 393 Kaiken aikaa Aarne huolehtii Niskavuoren asioista salaa Ilonalta. Viiden Helsingin-vuoden jälkeen Aarne palaa Niskavuorelle. Ilona seuraa mukana, vaikkakin vastentahtoisesti. Loviisa lunastaa Martan puoliskon tilasta Aarnelle. Maallepaluun myötä Aarnen alkoholinkäyttö karkaa käsistä. Ilona kuitenkin päättää kestää miehensä juopottelut ja niihin liittyvät aviorikokset. Aarnen esikoispoika Ville surmataan toisen maailmansodan taisteluissa ja tukevasti keski-ikäinen Aarne lähteen sotaan motiivinaan poikansa kuoleman kostaminen.Niskavuori, s. 326 Kostoretkellään Aarne saa itsekin taistelussa surmansa. Ilona jää leskeksi Niskavuorelle. Juoruilevan telefuuni-Santran mukaan Aarne oli sotaan lähtiessään kännissä ja huusi rautatieasemalla: "Hyvästi ikuisesti, Niskavuori!".Niskavuori, s. 331 ==Tulkitsijoita== Aarne Niskavuori on miespääosa näytelmissä Niskavuoren naiset ja Niskavuoren leipä.Niskavuori, s. 168 ja 244 Niskavuoren naisten kantaesityksessä Helsingin Kansanteatterissa maaliskuussa 1936 Aarnea näytteli Kyösti Erämaa. Valentin Vaalan mustavalkoelokuvassa Niskavuoren naiset Aarnea näyttelee Tauno Palo, vuoden 1958 värielokuvassa puolestaan Erkki Viljos. Edvin Laineen Niskavuoren Aarne pohjautuu näytelmään Niskavuoren leipä. Siinä Aarnea näyttelee niin ikään Tauno Palo. Vuoden 1984 Niskavuori-elokuvassa häntä näyttelee Esko Salminen.https://www.elonet.fi/fi/elokuva/118320https://www.elonet.fi/fi/elokuva/115747https://www.elonet.fi/fi/elokuva/107875https://www.elonet.fi/fi/elokuva/119875 ==Lähteet== *Wuolijoki, Hella: Niskavuori, Lasipalatsi, Helsinki 2001, ISBN 951-9351-79-5 *Elonet, Niskavuori-elokuvat Luokka:Niskavuori
Olavi Suomalainen

Heikki Olavi Suomalainen (s. 27. maaliskuuta 1947 Sääminki) on suomalainen entinen kestävyysjuoksija. Viitattu 17.2.2013 Suomalainen voitti Bostonin maratonin vuonna 1972. Hänen voittoajakseen kirjattiin 2.15.39, joka jäi hänen maratonennätyksekseen. SM-maratonilla 1972 ja 1976 hän voitti pronssia maratonilta. Suomalainen edusti Kokemäen Kova-Väkeä. Koulutukseltaan Suomalainen on kaivosinsinööri. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juhani Multia

Juhani Multia on kuvitteellinen henkilö Hella Wuolijoen kirjoittamassa Niskavuori-näytelmäsarjassa. Hän on miespääosa sarjan viimeisessä näytelmässä, 1940-luvulle ajoittuvassa teoksessa Entäs nyt, Niskavuori?. Wuolijoki toi oman pasifistisen maailmankatsomuksensa esiin Juhani Multian kautta.http://yle.fi/teema/sininenlaulu/artikkeli.php?id=417 ==Kuvitteellinen henkilöhistoria== Juhani Multian äiti on Niskavuoren meijeristi Malviina Multia ja isä Niskavuoren isäntä Juhani Niskavuori. Juhani muuttaa jo varhain äitinsä mukana Helsinkiin ja kasvaa isättä. Malviina pyrkii kouluttamaan hänet mahdollisimman hyvin vähistä varoistaan huolimatta ja lähettää jopa Mustialan maatalousoppilaitokseen.Niskavuori, s. 338 Niskavuorelaisista juuristaan Juhani saa tietää vasta toisen maailmansodan loppuvuosina, kun hän tulee Niskavuorelle hakemaan apua. Hän on aseistakieltäytyjä ja viranomaiset ovat hänen kannoillaan. Niskavuorelta Juhani saa pehtoorin paikan. Leskeksi jääneen Ilonan ja Juhanin välille syntyy rakkaussuhde. Ennen pitkää Juhanin on lähdettävä Niskavuorelta. Noin vuoden kuluttua, rauhan tultua, hän palaa Niskavuorelle ”kello kuusi rauhan jälkeen”, kuten hän lupasi Ilonalle.Niskavuori, s. 388 Maan alta päästyään Juhanista on tullut ministeri. Kun Loviisan lapset ovat kokoontuneet Niskavuorelle, Loviisa paljastaa Juhanin olevan näiden velipuoli. ==Esikuva== Hahmon innoittajana oli kommunistipoliitikko Yrjö Leino, joka työskenteli juuri ennen talvisotaa syksyllä 1939 ja sen jälkeen vuonna 1940 tilanhoitajana Wuolijoen omistamalla Marlebäckin tilalla Iitissä. Jatkosodan jälkeen Leinosta tuli Suomen sisäministeri.Vena Sainio: LEINO, Yrjö Biografiskt lexikon för Finland. Viitattu 4.10.2024. ==Tulkitsijoita== Edvin Laineen Niskavuori taistelee -elokuva pohjautuu Entäs nyt, Niskavuori? -näytelmään. Laine on antanut toisenlaisen selityksen sille, miksi Juhani pakenee viranomaisia. Lisäksi Juhanin sukunimi on muutettu Mattilaksi. Laineen elokuvassa Juhania näyttelee Tauno Palo, joka näytteli myös Juhanin isää ja velipuolta Aarnea. Vuoden 1987 televisionäytelmässä Entäs nyt, Niskavuori? Juhania näyttelee Tapani Perttu.https://www.elonet.fi/fi/elokuva/105521https://www.elonet.fi/fi/elokuva/1436999 Kyseinen näytelmä on uskollinen Wuolijoen alkuperäistekstille ja siinä Juhanin sukunimi on Multia. ==Lähteet== *Wuolijoki, Hella: Niskavuori, Lasipalatsi, Helsinki 2001, ISBN 951-9351-79-5 *Elonet, Niskavuori-elokuvat Luokka:Niskavuori
Martta Niskavuori

Martta Niskavuori on kuvitteellinen henkilö Hella Wuolijoen kirjoittamassa Niskavuori-näytelmäsarjassa. Hän on sarjan keskushenkilön, Loviisan, ensimmäinen miniä. ==Kuvitteellinen henkilöhistoria== Martta suorittaa tyttökoulun, ja hänen isänsä toivoo hänen suorittavan myös ylioppilastutkinnon. Avioliitto tulee väliin, kun Niskavuoren nuorin poika Aarne nai Martan lähinnä rahojen takia. Martan isä halusi avioehtoa, mihin Aarne ei suostunut.Niskavuori, s. 219 Martan sukutaustaa ei juuri valoteta Niskavuori-näytelmissä. Luonteeltaan Martta on negatiivinen, Aarnen on vaikea sietää hänen alituista narinaansa. Hän saa Aarnen kanssa neljä lasta.Niskavuori, s. 258 Elokuvasovituksissa lasten määrää ja sukupuolia on muuteltu. Martta on hyvin sovinnainen: hänen elämänsä täyttävät käsitöiden ja kirkkokuoron kaltaiset harrastukset.Niskavuori, s. 195 Toisaalta hän kaipaa pois nurkkakuntaisesta maalaiskylästä Helsinkiin ja matkailemaan ulkomaille. Martta ja Aarne eroavat 1930-luvun alussa, kun Aarne lähtee Ilona Ahlgrenin matkaan. Martta jää Niskavuorelle anoppinsa Loviisan kanssa. Hän omistaa puolet Niskavuoresta ja harmittelee, kun hänen miljoonaomaisuutensa on kiinni suurtilassa. Eronsa jälkeen Martta alkaa seurustella Niskavuoren pehtoorin kanssa ja tulee tälle raskaaksi. Hän ei kuitenkaan halua naimisiin pehtoorin kanssa, ja Loviisan kauhistukseksi hän väläyttää aborttia. Tohtori Varelius on Martalle mieluisampi puolisovaihtoehto, joten he menevät naimisiin. Pehtoori muuttaa pois Niskavuorelta. Aarnen palatessa Niskavuoren isännäksi Martta myy osuutensa tilasta. Martasta tulee uuden avioliiton myötä tohtorinna Varelius ja hän muuttaa puolisoineen Helsinkiin. Toisen maailmansodan aikana Martta perheineen tulee sotaa pakoon Niskavuoren maisemiin. Hän vaatii holhoojaa Niskavuorelle, sillä hänen tyttärensä perivät osan Aarnen osuudesta. Martan ainoa poika, Ville, kaatuu sotatoimissa. ==Tulkitsijoita== Martta on mukana näytelmissä Niskavuoren naiset ja Niskavuoren leipä. Näytelmässä Entäs nyt, Niskavuori? hänen roolinsa on vähäisempi. Jokaisessa kolmessa näytelmässä on konflikteja Martan ja Loviisan välillä. Entäs nyt, Niskavuori? -näytelmässä Martan puolison sukunimi on muutettu Vareliuksesta Santalaksi, jolloin Marttaakin kutsutaan tohtorinna Santalaksi. Niskavuoren naisten kantaesityksessa maaliskuussa 1936 Marttaa tulkitsi Aino Lohikoski.https://www.elonet.fi/fi/elokuva/118320 Valentin Vaalan mustavalkoelokuvassa Niskavuoren naiset Marttaa näyttelee Irja Lautia, vuoden 1958 värielokuvassa puolestaan Hilkka Helinä. Edvin Laineen Niskavuoren Aarne pohjautuu näytelmään Niskavuoren leipä. Siinä Marttaa näyttelee Hillevi Lagerstam, kuten myös Laineen elokuvassa Niskavuori taistelee. Vuoden 1984 Niskavuori-elokuvassa Marttana on Maija-Liisa Márton.https://www.elonet.fi/fi/elokuva/115747https://www.elonet.fi/fi/elokuva/107875https://www.elonet.fi/fi/elokuva/105521https://www.elonet.fi/fi/elokuva/119875 ==Lähteet== *Wuolijoki, Hella: Niskavuori, Lasipalatsi, Helsinki 2001, ISBN 951-9351-79-5 *Elonet, Niskavuori-elokuvat Luokka:Niskavuori
Lars Thiodolf Krogius

Lars Thiodolf Krogius (29. tammikuuta 1832 Pyhtää – 9. maaliskuuta 1890 Helsinki) oli suomalainen laivanvarustaja ja valtiopäivämies. Krogiuksesta tuli merikapteeni 1856, ja hovineuvoksen arvon hän sai 1880. Hän purjehti venäläis-amerikkalaisen yhtiön palveluksessa 1857–1863 kolmesti maapallon ympäri. Helsingin merikoulun johtajana hän toimi 1863–1889. Krogius perusti 1872 höyrylaiva-asioimiston ja huolintaliikkeen, sittemmin nimellä Ab Lars Krogius Oy ja 1883 yhdessä muiden kanssa Suomen Höyrylaiva Oy:n, jonka toimitusjohtaja hän oli kuolemaansa saakka. Hän edisti meriyhteyksien luomista Länsi-Eurooppaan.Otavan Iso tietosanakirja, osa 4, p. 1505. Otava 1968. Krogius oli Naantalin edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1872, 1877–1878, 1882 ja 1885. Hän oli valtiopäivämiehenä liberaali, vaikka ei ollutkaan minkään puoleen jäsen. Krogiuksen poikia olivat Lars Krogius nuorempi ja Ernst Krogius. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset merikapteenit Luokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1832 syntyneet Luokka:Vuonna 1890 kuolleet
Monika Hojnisz-Staręga

Monika Hojnisz-Staręga (o.s. Hojnisz, s. 27. elokuuta 1991 Chorzów) on puolalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa UKS Lider Katowice -seuraa. Hojnisz- Staręga sai pronssia Nové Měston MM-kilpailujen 2013 yhteislähtökilpailussa. Hän kiersi yhden sakkokierroksen ja hävisi kultaa voittaneelle Darja Domratševalle 27,6 sekuntia. Hän oli lisäksi kolmastoista takaa- ajokilpailussa. Tätä ennen hän oli sijoittunut maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan 19:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli yhteislähtökilpailussa viides ja normaalimatkalla kahdestoista. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui normaalimatkalla yhdeksänneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli normaalimatkalla kuudes ja yhteislähdössä viidestoista. Toisen maailmancupin palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Pokljukan normaalimatkalla kaudella 2018–2019. Östersundin MM- kilpailuissa 2019 hän sijoittui yhteislähdössä 13:nneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui yhteislähdössä neljänneksi ja normaalimatkalla kuudenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli takaa-ajossa yhdeksäs. Hojnisz-Staręga sai nuorten MM-kilpailuissa pronssia sprintissä ja takaa-ajokilpailussa Torsbyssä 2010 sekä hopeaa normaalimatkalla Kontiolahdella 2012. Hän voitti normaalimatkan Euroopan-mestaruuden Otepäässä 2010 ja Duszniki-Zdrój'ssa 2021. Banskon EM-kilpailuissa 2013 hän saavutti kultaa takaa-ajossa sekä hopeaa pikakilpailussa ja normaalimatkalla. Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa hän sai nuorten sarjassa pronssia takaa-ajossa ja viestissä Duszniki-Zdrój'ssa 2010 sekä kultaa takaa-ajossa ja hopeaa sprintissä Nové Městossa 2011. Aikuisten sarjassa hän sai sprintissä kultaa 2021 sekä hopeaa 2015 ja 2018, takaa-ajossa hopeaa 2015 sekä sekaviestissä pronssia 2016 ja 2018. Hojnisz- Staręga on naimisissa Puolan maajoukkuehiihtäjän Maciej Staręgan kanssa. He avioituivat kesäkuussa 2019. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lars Karl Krogius

Lars Karl Krogius (5. elokuuta 1860 Ajan, Itä-Siperia – 13. lokakuuta 1935 Huopalahti [nyk. Helsinki]) oli suomalainen laivanvarustaja ja valtiopäivämies. ==Henkilöhistoria== Lars Krogiuksen isä oli laivanvarustaja Lars Krogius vanhempi ja veli Ernst Krogius. Lars Krogiuksen poika Birger Krogius toimi Suomen Höyrylaiva Oy:n toimitusjohtajana 1946–1969. Krogius sai kauppaneuvoksen arvon 1898. Hän oli Ab Lars Krogius & C:o Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1882, Suomen Höyrylaiva Oy:n toimitusjohtaja 1890–1920, sen hallintoneuvoston puheenjohtaja 1920–1935. Hän kehitti Krogius-yritystä suuryritykseksi ja aloitti talviliikenteen.Otavan Iso tietosanakirja, osa 4, p. 1505. Otava 1968. Suomen sisällissodan aikana Krogiuksen alus Arcturus toi jääkärit Suomeen ja hänen muut laivansa kuljettivat maahan aseita ja ammuksia. Krogius oli myös huomattava urheiluvaikuttaja, hänen oma lajinsa oli pyöräily. Krogius oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja valtiopäivillä 1900 ja 1904–1905. ==Julkaisuja== * En resa till Sverige vid upprorets utbrott: En farlig och äventyrlig färd. 1919. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
Ilmari Hiitonen

Henrik Ilmari Augustus Hiitonen (vuoteen 1932 Hidén; 28\. elokuuta 1898 Helsinki – 10. helmikuuta 1986) oli suomalainen kasvitieteilijä. ==Henkilöhistoria== Hiitosen vanhemmat olivat filosofian tohtori Karl Julius Hidén ja Helmi Liisi Partanen ja puoliso vuodesta 1939 Irja Anne Jokinen. Ylioppilaaksi Hiitonen tuli 1916 ja valmistui filosofian maisteriksi 1927 ja lisensiaatiksi 1946. Hän toimi Helsingin yliopistossa kasvitieteen dosenttina vuosina 1947−1967.Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesluettelo 1918–2000, Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta, Systemaattinen biologia (Kasvitiede) Viitattu 17.2.2013. Yliopiston palveluksessa hän oli jo vuodesta 1926 alkaen. Kasvimuseon putkilokasviosaston kustoksena Hiitonen työskenteli vuosina 1962−1965.Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesluettelo 1918 - 2000, Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta, Kasvimuseo Viitattu 17.2.2013. Hiitonen laati putkilokasveja esitteleviä kansioita. Hän toimi myös opettajana useissa eri kouluissa. Hiitonen sai professorin arvonimen vuonna 1978.Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 51 Hiitosen veljiä olivat diplomaatti, toimittaja ja poliitikko Ensio HiitonenKuka kukin on 1954, s. 218 Viitattu 12.10.2023. sekä kiinteistöneuvos ja sotavalokuvaaja Unio HiitonenAlma ja Unio Hiitosen rahasto Suomen Kulttuurirahasto. Viitattu 12.10.2023.. ==Teoksia== * Suomen kasvio, 1933 * Suomen putkilokasvit, 1934 * Karjalan kannas kasvien vaellustienä lajien nykylevinneisyyden valossa, 1946 * Koulu- ja retkeilykasvio, 5. painos 1947, Arvi Poijärven kanssa ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * The International Plant Names Index Author Details Luokka:Suomalaiset kasvitieteilijät Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet