EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tristan Murail

Tristan Murail (s. 1947Tristan Murail - CompositionToday.com) on ranskalainen säveltäjä. Muun muassa hänen musiikkiaan kuvaamaan otettiin käsite spektrimusiikki (spektraalinen musiikki).Spektrimusiikki Murail opiskeli sävellystä Olivier Messiaenin johdolla Pariisin konservatoriossa vuosina 1967–1972. Hän oli jo aiemmin valmistunut oppiarvoilla arabian kielessä ja taloustieteessä. Hän sai Prix de Romen ja vietti kaksi vuotta Italiassa, jossa tapasi Giacinto Scelsin. Murail oli mukana perustamassa Ensemble l'Itinérairea, ja hänen pitkäaikainen yhteytensä IRCAM:iin alkoi vuonna 1980. Nykyisin hän on Columbian yliopiston sävellyksen professori. Murail'n teosten joukossa ovat Mémoire/Erosion (1976), Ethers (1978), Gondwana (1980), Désintégrations (1983), Time and Again (1985), Serendib (1992), L’esprit des dunes (1994) ja Partage des eaux (1995). Varhaisessa tuotannossaan Murailia innoittivat muiden muassa taajuusmodulaatiot ja nauhasilmukat. Hänen teoksissaan on hyödynnetty esimerkiksi soittimilla tuotettuja epätavallisia ääniä ja elektroniikkaa. Myöhemmissä teoksissaan 1990-luvulta alkaen hän on käyttänyt keskenään niinkin erilaisia äänen lähteitä kuin mongolialaista kurkkulaulua, tiibetiläisiä perinnesoittimia ja veden virtaamista kiviä vasten. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut , Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Edward Adams

Edward Adams (24. helmikuuta 1824 Great Barton, Suffolk – 12. marraskuuta 1856 Sierra Leone) oli englantilainen laivastokirurgi ja luonnontieteilijä. Adams kiinnostui luonnosta jo lapsena. Hän opiskeli lääketiedettä ja erikoistui kirurgiksi huhtikuussa 1847. Hän toimi muutamia kuukausia laivastokirurgina, kunnes värväytyi James Clark Rossin arktiselle alueelle suuntautuneeseen tutkimusretkikuntaan, joka lähti etsimään kadonnutta Sir John Franklinin retkikuntaa. Adams purjehti kapteeni Birdin laivalla HMS Investigator, joka lähti toukokuussa 1848, ja palasi tuloksettomalta retkeltä 18 kuukautta myöhemmin. Tammikuussa 1850 Adams lähti toisen retkikunnan mukana etsimään Franklinia. Laiva oli HMS Enterprise ja kapteeni Richard Collinson. He saapuivat Beringinsalmelle elokuussa. Adams laskettiin maihin St. Michaeliin Alaskassa, Yukonin suistoon, missä hän etsi Franklinin retkikunnan mahdollisia eloonjääneitä. Heinäkuussa 1851 hän palasi tyhjin käsin Enterpriseen, joka purjehti itään kauemmas kuin yksikään toinen laiva sitä ennen, aina Banksinsaarelle ja Victoriansaarelle saakka. Retkikunta palasi Englantiin 1855. Toukokuussa 1856 Adams purjehti Länsi-Afrikkaan höyrylaiva Heclalla. Hän kuoli siellä pilkkukuumeeseen ja hänet haudattiin Sierra Leoneen. George Robert Gray nimesi jääkuikan (Gavia adamsii) ystävänsä Edward Adamsin kunniaksi. Luokka:Brittiläiset kirurgit Luokka:Brittiläiset ornitologit Luokka:Vuonna 1824 syntyneet Luokka:Vuonna 1856 kuolleet
Betahistiini

Betahistiini on sisäkorvaperäisessä huimauksessa ja Ménièren taudin hoidossa käytettävä lääkeaine. Perusrakenteeltaan aine on 2-[2-(methyyliamini)etyyli]pyridiini, ja sitä käytetään betahistiinidihydrokloridi-suolana. Sen rakenne muistuttaa fenyylietyyliamiinia ja histamiinia. Lääkettä nautitaan pelkästään pillereinä. Betahistiinin kemiallinen kaava on C8H12N2, moolimassa 136.194 g/mol ja CAS- numero 5638-76-6. == Vaikutusmekanismi == Betahistiinidin vaikutusmekanismia huimauksen hoidossa ei tarkkaan tiedetä. Todennäköisesti vaikutus kuitenkin perustuu sisäkorvan verenkiertoa parantavaan vaikutukseen. == Haittavaikutukset == Aineen haittavaikutuksina voi olla lievää pahoinvointia, mahavaivoja ja ihon yliherkkyysreaktioita; erityisesti ihottumaa, kutinaa ja urtikariaa voi esiintyä. == Metabolia == Betahistiinidihydrokloridi metabolisoituu nopeasti maksassa inaktiiviseen päämetaboliittiin, 2-pyridyylietikkahappoon ja dimetyylibetahistiiniin [2-(2-aminoetyylipyridiini)]. == Eliminaatio == Betahistiini erittyy lähes yksinomaan (85–90 %) virtsaan 24 tunnin sisällä. Betahistiini erittyy virtsaan lähes täysin päämetaboliittina. Virtsasta löytyy vain pieniä määriä demetyylibetahistiinidihydrokloridia. == Aiheesta muualla == * Tiivistelmä tieteellisestä arvioinnista *PubChem: Betahistine Luokka:Pyridiinit
Pokémon HeartGold ja SoulSilver

Pokémon HeartGold ja Pokémon SoulSilver ovat vuonna 2009 Japanissa ja vuonna 2010 muualla Nintendo DS -konsolille julkaistut videopelit. Ne kuuluvat Pokémon-videopelisarjan neljänteen sukupolveen. Pelit ovat uusitut versiot vuonna 1999 julkaistuista peleistä Pokémon Gold ja Silver. Ne ovat juoneltaan suurilta osin samanlaiset kuin esikuvansa, mutta ne on teknisesti ja graafisesti päivitetty ja joitakin ominaisuuksia on lisätty. Pelit eivät eroa toisistaan paljoakaan. Osaa Pokémoneista ei ole saatavilla toisessa versiossa eikä osaa vastaavasti toisessa (esim. Arbok, Teddiursa, Primeape ja Meowth). == Juoni == Peli alkaa Johto-alueelta, jossa pelaajan tulee voittaa kahdeksan salia. Sen jälkeen pitää taistella Pokémon-liigan Elite Fouria vastaan, ja pelaajan on voitettava hallitseva mestari Lance, minkä jälkeen pelihahmo saa professori Elmiltä laivalipun. Laivalla voi mennä Kantoon, jossa on myös kahdeksan salia. Salit suoritettuaan voi mennä Mt. Silver -vuorelle, jonka huipulla on kouluttaja Red. Peli loppuu kun pelaaja voittaa Redin. Luokka:Vuoden 2009 videopelit Luokka:Nintendo DS -pelit HeartGold ja SoulSilver
Udo Kasemets

Udo Kasemets (16. marraskuuta 1919 – 19. tammikuuta 2014) oli Tallinnassa syntynyt säveltäjä, pianisti, urkuri, pedagogi ja kirjoittaja, joka sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1957.Kasemets, Udo - The Canadian Encyclopedia Hän opiskeli Virossa ja Saksassa; hänen opettajiinsa lukeutuivat Ernst Krenek, Edgar Varèse ja Hermann Scherchen. Kasemets muutti Kanadaan vuonna 1951 ja toimi vuosina 1952–1957 Hamiltonin konservatorion kuoron ja Collegium Musicum Hamiltonin kapellimestarina. Vuodesta 1971 eläkkeelle jäämiseensä asti vuoteen 1987 hän opetti Ontario College of Art and Designin kokeellisen taiteen laitoksella. Hän sai kunniatohtorin arvon Yorkin yliopistosta vuonna 1991.Canadian Music Centre: Influences of Many Musics Kasemets hylkäsi perinteiset tekniikat ja alkoi soveltaa tuotannossaan sähköakustiikkaa. Hän myös yhdisteli musiikin kanssa muita ilmaisun lajeja. John Cagen vaikutus tuli vuoden 1960 jälkeen Kasemetsin tuotannossa havaittavaksi sattuman ja epätavallisten esityskeinojen hyödyntämisen muodossa; Kasemets antoi myös yleisölle roolin taiteen luomisessa. == Lähteet == Luokka:Virolaiset säveltäjät Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Jens Eriksson

Jens Eriksson (s. 4. huhtikuuta 1987) on ruotsalainen maastohiihtäjä, joka edustaa seuratasolla Dala Floda IF -seuraa. Eriksson kilpaili ensimmäisen kerran maastohiihdon maailmancupissa kaudella 2009–2010 päästen heti ensimmäisessä kilpailussaan, Otepään 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa pisteille, oltuaan 25:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän pääsi ensimmäisen kerran samassa paikassa tammikuussa 2011 oltuaan perinteisen hiihtotavan sprintissä kymmenes. Joulukuussa 2013 Eriksson saavutti neljännen sijan Tour de Skihin kuuluneessa Oberhofin vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ylipainehappihoito

Ylipainehappihoito (hyperbaric oxygenation therapy, HBOT) tarkoittaa happihoitoa ilmakehän painetta suuremmalla paineella.Ylipainehappihoito: nopea arvio Hoitomuodon teoreettinen perusta on tunnettu jo kauan. HBOT:tia alettiin käyttää sukeltajantaudin hoidossa 1920-luvulla, jolloin ensimmäiset heliumkaasuembolian saaneet sukeltajat pystyttiin pelastamaan. Vuodesta 1950 on hoitoa alettu käyttää muissakin sairauksissa kuin sukeltajantaudissa. Koska HBOT kiistattomasti parantaa kudosten hapettumista, ovat sen lääketieteelliset käyttökohteet jatkuvasti lisääntyneet.Ylipainehappihoito; teoria ja vaikutusmekanismit == Vaikutusmekanismi == Hoitomuodossa potilas hengittää 100-prosenttista happea painekammiossa, jossa käytetään 140–150 kPa:n (1,4–1,5 barin) ylipainetta. HBOT-hoidolla saadaan veren ja kudosnesteiden happipitoisuus nousemaan 15–20-kertaiseksi. Tällöin sairauksissa, joissa on kyse kudosten hapensaannin häiriöistä, HBOT-hoidolla vaikutetaan itse sairauden syihin. HBOT-hoidolla voidaan *estää hapenpuutteesta johtuvia kudosvaurioita tai -menetyksiä *stimuloida kudoksen uusmuodostusta (haavan paranemista) *estää ja hoitaa vaarallisia tulehduksia HBOT-hoidon seurauksena on kudoksen hapetuksen parantuminen, erityisesti hapen pääseminen pienimmistä (kapillaari)verisuonista 3–4 kertaa pitemmälle (huonosti hapetettuun) kudokseen kuin normaalitilassa, jolloin happea voidaan saada myös hyvin huonosti verisuonitettuun kudokseen. Happipitoisuuden lisääntyminen aktivoi sidekudosta ja haavan paranemista ja verisuonten uudismuodostus stimuloituu. Monien antibioottien teho paranee, kun kudosten happipitoisuus kohoaa. Myös anaerobiset bakteerit tuhoutuvat (taudinaiheuttajia on usein ongelmahaavoissa). Fagosytoivat solut toimivat paremmin (ja tuhoavat mikrobeja), kun niille on tarjolla riittävästi happea. Näin tulehdusten paikallinen vastustus paranee. == Katso myös == * Alipainehoito ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Ylipainehappihoito Luokka:Lääketieteelliset hoidot
Muhammad Ali vs. Joe Frazier

Muhammad Ali ja Joe Frazier kohtasivat nyrkkeilykehässä kolme kertaa. Heidän välistään ottelusarjaa pidetään yleisesti nyrkkeilyhistorian klassikkona.Dokumentti: Frazier vastaan Ali (Thrilla in Manila, 2009), HBO Ottelut muodostavat Ali–Frazier -trilogian johon kuuluvat seuraavat ottelut: * Fight of the Century (8. marraskuuta 1971) * Super Fight II (28. tammikuuta 1974) * Thrilla in Manila (1. lokakuuta 1975) == Lähteet == Luokka:Nyrkkeilyottelut
Mandiyú de Corrientes

Mandiyú de Corrientes on vuonna 1952 perustettu argentiinalainen jalkapalloseura, joka pelaa maansa neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Torneo Argentino B:ssä. Joukkueen kotikaupunki on Corrientes. Diego Maradona valmensi joukkuetta lyhyen aikaa vuonna 1993. Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloseurat Luokka:Corrientesin maakunta
Andy Greene

Andrew "Andy" Greene (s. 30. lokakuuta 1982 Trenton, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi NHL:ssä 16 kautta enimmäkseen New Jersey Devilsissä. Kauden 2015–2016 alussa hänet valittiin Devilsin kapteeniksi. Helmikuussa 2020 Devils kauppasi Greenen New York Islandersiin vaihdossa David Quennevilleen ja toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2021 varaustilaisuudessa. https://www.nhl.com/news/new-jersey-devils-trade-andy-greene-to-new-york- islanders/c-315148116?tid=278542340 Tammikuussa 2021 Greene teki jatkosopimuksen Islandersin kanssa. https://www.nhl.com/news/islanders-mathew- barzal-free-agency-status/c-319929286 Heinäkuussa 2021 Greene solmi vuoden jatkosopimuksen Islandersin kanssa. Hän päätti uransa kauteen . ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valkeakosken naiskaartin joukkoteloitus

Valkeakosken naiskaartin joukkoteloitus oli Suomen sisällissodassa 1. toukokuuta 1918 toteutettu joukkomurha, jonka kohteena oli Valkeakosken naiskomppanian 15–23-vuotiaita naisia ja tyttöjä.. ==Valkeakosken naiskomppania== Valkeakosken naiskomppania oli osa punakaartia, ja suurin osa siihen kuuluneista naisista oli ennen kapinaa ollut töissä Valkeakosken paperitehtaassa. Suurimman osan sodan ajasta komppania piti vartiota, harjoitteli ampumista ja äkseerausta ja voimisteli Tietolan koululla. ==Taisteluun lähtö== Naiskomppania joutui lähtemään tositoimiin huhtikuun lopulla 1918. Komppaniaan kuului noihin aikoihin 36 naista. He saivat tulikasteensa Alvettulan sillan luona käydyssä Alvettulan taistelussa, jossa valkoiset olivat asemissa sillan toisella puolella. Tässä taistelussa komppaniasta ei kaatunut kukaan. Lopulta valkoiset perääntyivät ja joukot etenivät Hauhon kirkonkylään, jossa käydyn Hauhon taistelun jälkeen komppania jatkoi Tuulokseen. Siellä se osallistui Syrjäntaan taisteluihin. Taistelun jälkeisessä kaaoksessa kaartilaiset jäivät saksalaisten vangeiksi 29. huhtikuuta 1918. ==Naisten teloitus== Saksalaiset luovuttivat naiskaartilaiset suomalaiselle valkoisten joukolle, joihin kuului lähinnä Pohjanmaan valkoisia, mutta myös kaksi hauholaista suojeluskuntalaista. Samassa vankijoukossa oli myös punaisia miehiä. Vankeja lähdettiin kuljettamaan jalkapatikassa Luopioisten suuntaan. Yöksi heidät laitettiin Hauhon Mustilaan, Suomaan talon latoon (Suomaan talo sijaitsi Tuuloksen Juttilan kylässä, Luopioisten tien varrella). Siellä heitä pidettiin vartioituna yön yli. Vapunpäivän aamuna vangit jatkoivat matkaa pohjoiseen. Miesvangit jatkoivat matkaansa kohti Luopioista, kun naiset vietiin Hauhon Mustilan kylään Siikasenkorven suon syrjään kaivamaan oma joukkohautansa. Eräiden tietojen mukaan hauta oli jo valmiiksi kaivettu. Naiset ja tytöt käskettiin haudan yli pannuille lankuille ja ammuttiin viisi kerrallaan. Punaisten naisten teloitukset kansalaissodassa olivat yleisesti melko tarkoituksella valittu linja. Aamulehti vaati huhtikuussa 1918, että ”puhdistus- ja rankaisutoimet on koko ankaruudessaan kohdistettava naisiin, ja juuri naisiin, sillä muuten ei päästä tämän mätäpaiseen syvimpiin juuriin”. Etelä-Suomessa tapettiin lähes kaikki kiinni saadut punakaartilaiset naiset. ==Myöhemmät tapahtumat== Valkeakosken työväenjärjestöt pystyttivät paikalle 1. toukokuuta 1968 muistomerkin, jonka tekstin mukaan haudassa lepää ”36 valkeakoskelaista 15–23-vuotiasta työläisneitoa””. Tutkimuksellisin keinoin on pystytty selvittämään 24–29 uhrin kohtalo. Vuonna 2008 kirjailija Anneli Kanto julkaisi kirjan Veriruusut, joka käsittelee Valkeakosken naiskaartin vaiheita. Seuraavana vuonna kirjasta tehtiin näytelmä, jota on esitetty muun muassa Tampereella ja Valkeakoskella. Keväällä 2018 Veriruusut esitettiin KOM-teatterissa sekä syksyllä Jyväskylän Huoneteatterissa. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * 16-vuotiaan Josefina Nissilän tiedot sotasurmaprojektin tietokannassa Luokka:Valkoinen terrori Luokka:Joukkosurmat Suomessa Luokka:Hauho Luokka:Hämeenlinnan historia
Juutalaisitalia

Juutalaisitalia (omakielisiä nimityksiä latino tai volgare) on Italian juutalaisten puhumasta italian kielen variantista käytetty nimitys. Juutalaisitalia muodostui keskiajan alussa keski- ja eteläitalialaisten murteiden pohjalta. Varsinkin Roomassa se säilytti arkaaisia 1200-luvun puhekielen piirteitä. Kielellä on laadittu uskonnollista ja maallista kirjallisuutta lähinnä heprealaista kirjaimistoa käyttäen. Italiassa kirjakielen historia ulottuu keskiajalta 1600-luvulle saakka, Korfun juutalaisyhteisö käytti sitä 1500–1700-luvuilla. 1600-luvulta lähtien Italian juutalaisten puhumista murteista käytettiin nimitystä italkia. Nykyään juutalaisitalia on jäänyt lähes kokonaan pois käytöstä ja sen puhujia on enää hyvin vähän. Ethnologuen arvion mukaan kielellä olisi noin 200 puhujaa, joiden lisäksi noin 4 000 henkilöä käyttää joitakin kielen elementtejä satunnaisesti. Kielen puhujat asuvat pääasiassa Roomassa ja muutama saattaa olla vielä jäljellä myös Korfulla. ==Lähteet== Luokka:Italian kielet Luokka:Juutalaiskielet Luokka:Romaaniset kielet ru:Еврейско-романские языки
Juutalaisranska

Juutalaisranska on pohjois-Ranskan ja Reinin alueen juutalaisten keskiajalla käyttämästä ranskan kielestä käytetty nimitys. Sillä on laadittu uskonnollista ja maallista kirjallisuutta heprealaista kirjaimistoa käyttäen. Rakenteeltaan juutalaisranska ei juurikaan poikkea muinaisranskasta. Teksteissä esiintyvät murrepirteet edustavat eri paikallismurteita. Hepreankielisiä lainasanoja on vähän. Kielen kirjallinen käyttö päättyi 1300-luvulla, jolloin juutalaiset karkotettiin Ranskasta. Reinin alueen juutalaisten siirryttyä puhumaan saksaa osa ranskalaisista sanoista välittyi heidän mukanaan myöhempään jiddišiin. ==Lähteet== Luokka:Juutalaiskielet Luokka:Ranskan kieli Luokka:Euroopan kuolleet kielet
Juutalaisprovensaali

Juutalaisprovensaali tarkoittaa Etelä-Ranskan juutalaisten puhumaa provensaalin eli oksitaanin muunnosta. Juutalaisprovensaalin vanhimmat näytteet ovat keskiajalta. Kielellä on laadittu uskonnollista ja maallista kirjallisuutta heprealaista kirjaimistoa käyttäen. Juutalaisprovensaali kukoisti paaville kuuluneessa Venaissinin kreivikunnassa aina Ranskan vallankumoukseen saakka, jolloin sen puhujat alkoivat siirtyä käyttämään ranskan kieltä. Saksalaiset surmasivat kielen puhujia toisessa maailmansodassa. Viimeinen tunnettu juutalaisprovensaalin puhuja Armand Lunel kuoli vuonna 1977. ==Lähteet== Luokka:Juutalaiskielet Luokka:Ranskan kielet Luokka:Romaaniset kielet Luokka:Euroopan kuolleet kielet
Juutalaiskreikka

Juutalaiskreikka eli jevani ( tai γεβανικά, gevaniká) on Kreikan juutalaisten puhumasta kreikan kielen variantista käytetty nimitys. Juutalaiset ovat käyttäneet kreikkaa jo antiikin aikana lingua francana sekä jokapäiväisen kanssakäymisen ja kulttuurin kielenä. 1400-luvun lopussa monet Kreikan juutalaiset sulautuivat ladinoa puhuneisiin Espanjan juutalaisiin, mutta romaniottien ryhmä käytti kreikkaa puhe- ja osittain myös kirjakielenään aina toiseen maailmansotaan saakka. Heidän puhumassaan kreikassa oli aramealaisia, hepreankielisiä ja 1400-luvulta lähtien myös turkkilaisia vaikutteita. Sen kirjoittamiseen käytettiin heprealaista kirjaimistoa. Ennen toista maailmansotaa juutalaiskreikkaa puhuttiin Kastorián, Ioánninan ja Chalkídan kaupunkien sekä Korfun ja Zákynthoksen saarten juutalaisyhteisöissä. Kieli säilyi pitkään myös Istanbulin karaiiteilla. Toisen maailmansodan jälkeen holokaustista selvinneet Kreikan juutalaiset siirtyivät puhumaan kreikan yleiskieltä tai uusien kotimaidensa kieliä. Nykyään juutalaiskreikalla on tuskin lainkaan kieltä sujuvasti taitavia puhujia. ==Lähteet== Luokka:Juutalaiskielet Luokka:Nykykreikka Luokka:Euroopan kuolleet kielet
Loviisan vaakuna

Loviisan vaakuna on Loviisan kaupungin tunnus. Vaakunan aihe on peräisin sinetistä, joka annettiin 1756 uudelle rajakaupungille. Hamina oli menetetty Venäjälle 1743, ja tapulikaupungin oikeudet siirrettiin Degerbyn-kaupungille, joka nimettiin 1752 uudelleen kuningattaren mukaan Loviisaksi. Pian tämän jälkeen kaupunki sai vaakunansa, jonka aiheessa näkyvät rajalinnoituksen ja merenkulun tunnukset. Vaakunan selitys on ”sini-kultakatkoinen kilpi. Sinisessä kentässä kaksi kultaista tykkiä ristikkäin ja kultaisessa kentässä musta ankkuri.” Vaakunan on piirtänyt uudelleen vanhan vaakunan pohjalta Ahti Hammar, ja Loviisan kaupunginvaltuusto hyväksyi sen kokouksissaan 12. syyskuuta 1968 ja 8. tammikuuta 1969. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 18. maaliskuuta 1969. Loviisan, Liljendalin, Pernajan ja Ruotsinpyhtään vuoden 2010 kuntaliitossopimuksen yhteydessä sovitiin, että syntyvä kaupunki saa nimen Loviisa, mutta että vaakunasta järjestettäisiin suunnittelukilpailu. Kilpailun voitti mukana ollut Loviisan vanha vaakuna. Tiedosto:Loviisa.sinetti.jpg|Loviisan vanha sinetti. Tiedosto:Von Koehne Loviisa.jpg|Heraldikko Bernhard von Köhnen malli Loviisan vaakunasta vuodelta 1861. Kolkka viittaa kaupungin sijaintiin Uudenmaan läänissä. Tiedosto:Loviisan ja Uudenmaan vaakunat Loviisan kirkon kuori- ikkunassa.jpg|Loviisan ja Uudenmaan vaakunat Loviisan kirkon kuori-ikkunassa vuodelta 1898. Tiedosto:Loviisa.vaakuna.1900.jpg|Loviisan vaakuna 1900-luvulta. == Lähteet == * * * == Aiheesta muualla == ;Kirjallisuutta venäjäksi * Бойко Дм. А. Геральдика Великого Княжества Финляндского. – Запорожье, 2013. Loviisa Vaakuna
Paul Brodie

Paul Zion Brodie (11. huhtikuuta 1934 Montréal – 19. marraskuuta 2007 Toronto) oli saksofonisti ja pedagogi, joka ajoi Kanadassa klassisen saksofonin asiaa. Hän esitti ja levytti sekä alkuperäisiä että transkriptoituja teoksia eri aikakausilta käyttäen soittiminaan altto-, sopraano- ja sopraninosaksofoneja. Hänestä tehtiin vuonna 1994 Kanadan ritarikunnan upseeri. Brodien oppilaisiin lukeutuivat Robert Bauer, Jean-Guy Brault, Bob Brough, Karin Goldberg, Glen Montgomery, Ramon Ricker, Bill Smith, Michael Stuart ja John Tank.Brodie, Paul - The Canadian Encyclopedia Brodie opiskeli high school -aikoinaan klarinetinsoittoa. Vuosina 1953–1958 hän sai saksofoninsoiton opetusta Larry Tealilta Ann Arborissa; hän sai Michiganissa sekä musiikin kandidaatin että maisterin arvot. Vuonna 1959 häntä opetti Pariisissa Marcel Mule. Brodie toimi itse opettajana Royal Conservatory of Musicissa (1959–1960), Toronton yliopistossa (1968–1973) ja Yorkin yliopistossa (vuodesta 1982). Hän myös perusti vuonna 1961 Torontoon oman oppilaitoksensa, Brodie School of Music and Modern Dancen, ja johti sitä, kunnes sen toiminta lopetettiin vuonna 1979. Vuonna 1969 Brodie perusti Eugene Rousseaun kanssa Chicagossa Maailman saksofonikongressin, joka järjestetään kolmen vuoden välein. Hän toimi vuonna 1972 järjestetyn kongressin isäntänä. Vuodesta 1972 Brodie soitti omassa saksofonikvartetissaan, joka muun muassa edusti Kanadaa Maailman saksofonikongressissa Lontoossa 1976. Vuonna 1979 kvartetti lakkautettiin Brodien keskittyessä entistä enemmän solistiseen uraansa. Hän esiintyi muun muassa Halifaxin ja Toronton sinfoniaorkesterien kanssa. Hän kiersi Kanadassa, Yhdysvalloissa, Meksikossa, Euroopassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Kaakkois-Aasiassa ja Kiinassa. Hän sai muiden muassa Keith Bissellin, Richard Henningerin, Lothar Kleinin, William McCauleyn, Oskar Morawetzin ja Tibor Polgarin säveltämään teoksia saksofonille. Brodien soittoa kuullaan elokuvan Taivas saa odottaa (1978) soundtrackilla. Brodie kuoli 73-vuotiaana sydänleikkauksessa Sunnybrookin sairaalassa.Canadian Musician: Paul Brodie Passes Away At 73 == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset saksofonistit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Leeni Tiirakari

Leeni Marketta Tiirakari (o.s. Aartelo, 15. lokakuuta 1946 Rauma – 17. tammikuuta 2023 Somero) oli suomalainen opettaja ja tietokirjailija. Tiirakari valmistui ylioppilaaksi Saarijärven yhteiskoulusta vuonna 1965 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Turun yliopistossa vuonna 1972 pääaineenaan Suomen historia. Pääosan työurastaan hän työskenteli historian lehtorina Someron lukiossa vuodesta 1975 eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 2010. Filosofian lisensiaatin tutkinnon hän suoritti vuonna 1992 Tampereen yliopistossa ja väitteli siellä vuonna 1997 filosofian tohtoriksi Suomen kirjallisuuden alalta aiheesta Taistelevat lukumallit: Minna Canthin teosten vastaanotto. Tämän jälkeen hän oli toimittajana ja kirjoittajana useissa tietokirjoissa. ==Teoksia== * * * * * * ISBN 978-952-5330-50-2. * Tiirakari, Leeni: Pekka Vuori, kansakunnan kuvittaja. Somero: Amanita, 2013. ISBN 978-952-5330-61-8. * * * * * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Petteri Rasi

Petteri Rasi (s. 22. tammikuuta 1990 Kuopio) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi vuosina 2008–2010 yhteensä 15 SM-liigaottelua Kalevan Pallossa tehoin 1+1=2. Kauden 2010–2011 hän pelasi suurimmaksi osaksi lainalla Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhossa. ==Ura== Rasi oli KalPan oma kasvatti. Hän oli kaudella 2007–2008 joukkueen B-nuorten paras maalintekijä sekä toiseksi paras pistemies Jaakko Rissasen jälkeen tehoilla 18+20=38. Rasi oli runkosarjan pistepörssissä viides.Elite Prospects Kaudella 2008–2009 hänet nostettiin KalPan SM-liigarinkiin ja samalla kaudella Rasi teki myös SM- liigadebyyttinsä. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 30. lokakuuta 2008 Ässiä vastaan. Rasi pelasi kauden aikana yhteensä seitsemän liigaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Samalla kaudella hän pelasi myös kolme Mestis- ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Kaudella 2009–2010 Rasi pelasi myös seitsemän SM-liigaottelua. Hän teki niissä liigauransa ainoaksi jääneen maalin, joka syntyi 20. lokakuuta 2009 pelatussa vierasottelussa Ilvestä vastaan. A-nuorten SM-liigan puolella Rasi teki 27 ottelussa tehot 15+20=35, joilla hän oli KalPan toiseksi paras pistemies Niko Kallelan kanssa. Rasi toimi KalPan A-nuorten varakapteenina. Kauden aikana myös Mestis tuli hänelle tutuksi. Syyskaudella Rasi edusti alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta kahdeksan ottelun verran tehden tehot 2+1=3 ja helmikuussa 2010 hän pelasi kaksi ottelua lainalla SaPKossa tehden yhden maalin. Syyskuun 2010 lopulla Rasi siirtyi jälleen lainalle SaPKoon, jossa hän pelasi lopulta kauden loppuun ja teki 32 runkosarjaottelussa tehot 10+4=4. Rasi pelasi kauden 2010–2011 aikana myös neljä ottelua KalPan A-nuorissa sekä yhden SM-liigassa, 31. joulukuuta 2010. Huhtikuussa 2011 Rasi päätti yllättäen lopettaa uransa vain 21-vuotiaana ja keskittyä opiskeluun. ==Tilastot== 2008–2009 Suomi U20 Mestis 3 0 1 1 0 – – – – – KalPa SM-liiga 7 0 1 1 4 – – – – – 2009–2010 Suomi U20 Mestis 8 1 2 3 2 – – – – – SaPKo Mestis 2 1 0 1 0 – – – – – KalPa SM-liiga 7 1 0 1 2 – – – – – 2010–2011 SaPKo Mestis 32 10 4 14 16 4 0 1 1 2 KalPa SM-liiga 1 0 0 0 0 – – – – – 3 kautta yhteensä SM-liiga 15 1 1 2 6 – – – – – ==Lähteet== * * * * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Basellakasvit

__NOTOC__ Basellakasvit (Basellaceae) on koppisiemenisten kasvien heimo, jossa on vain 19 lajia. Ne kasvavat pääasiassa trooppisessa Amerikassa ja ovat maansisäisiltä osiltaan enemmän tai vähemmän meheviä (sukkulenttisia) ja varreltaan köynneliäitä. Niillä on pienet kukat ja yksisiemeninen hedelmä, jota pysyvät kehälehdet ympäröivät. Amerikan lisäksi basellakasveja on myös trooppisessa Afrikassa, Madagaskarilla, Uudessa-Guineassa ja muutamilla Tyynenmeren saarilla. Kasvien köynnöstävässä varressa on yksinkertaisia, leveänpuikeita, möyheitä lehtiä kierteisesti. Kukat sijaitsevat kahden suojuslehden sisällä tähkissä tai tertuissa, jotka kehittyvät lehtihankoihin. Kehä on kuusiosainen. Heteitä on viisi. Sikiäin on kehänpäällinen, yksilokeroinen ja kolmesta yhteen kasvaneesta emilehdestä muodostunut. Emissä on vartaloita tavallisesti yksi, luotteja kolme. Hedelmä on luumarja. == Suvut == Basellakasvit kuuluvat Caryophyllales-lahkoon ja ne jaetaan neljäksi suvuksi: * Anredera (Boussingaultia) – pursuköynnökset * Basella – pinaattiot * Tournonia * Ullucus – ainoa laji ulluco (U. tuberosus) == Hyötykäyttö == Basellakasveilla on sekä ravinto- että koristekasvikäyttöä. Malabarinpinaattion (Basella alba) lehtiä käytetään pinaatin tavoin, ullukon (Ullucus) pieniä mukuloita perunan tavoin. Ravinto- ja huonekasvina käytetään mukulapursuköynnöstä (Anredera cordifolia), jolla on valkoiset ja hyväntuoksuiset kukat sekä koristeellinen kasvutapa. == Lähteet == * Angiosperm Phylogeny Website * Kasvien maailma - Otavan iso kasvitietosanakirja, osa 1. 1979. * Räty E. & Alanko, P.: Viljelykasvien nimistö. 2004. * ITIS: Basellaceae === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Basellaceae * Luokka:Kasviheimot
Parchim (piirikunta)

Parchim on entinen piirikunta, joka sijaitsi Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa Pohjois-Saksassa. Parchim sijaitsi osavaltion lounaisosassa, ja rajautui idässä Güstrowin ja Müritzin piirikuntiin, etelässä Prignitzin piirikuntaan Brandenburgin osavaltiossa, lännessä Ludwiglustin piirikuntaan ja luoteessa Schwerinin piirittömään kaupunkiin. Piirikunnan pääkaupunki oli Parchim. Piirikunta lakkautettiin vuonna 2011, ja sen alue kuuluu nykyiseen Ludwigslust-Parchimin piirikuntaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin verkkosivut Luokka:Mecklenburg-Etu-Pommerin lakkautetut piirikunnat
Kaisa Neimala

Kaisa Neimala (s. 1938) on suomalainen äidinkielen ja kirjallisuuden opettaja, kirjallisuuskriitikko ja kirjailija. Hän on kirjoittanut kirja-arvosteluja sekä kolumneja muun muassa Suomen Kuvalehteen, Parnassoon ja Etelä-Saimaahan. Neimala on asunut suurimman osan elämästään Imatralla. Opetustyöstä hän jäi eläkkeelle vuonna 1998 Vuoksenniskan yhteiskoulusta. Neimala on kirjoittanut Jarmo Papinniemen kanssa teokset Lukukirja – Kirja kirjoista (2008) ja Aloittamisen taito (2011). ==Teoksia== * * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Esittelyssä Kaisa Neimalan ja Jarmo Papinniemen Aloittamisen taito -teos, Kirjastokaista-video * Kaisa Neimalan kirjoitukset Suomen Kuvalehden sivuilla Luokka:Suomalaiset kirjallisuuskriitikot Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Olin Sewall Pettingill, Jr.

Olin Sewall Pettingill, Jr. (30. lokakuuta 1907 Belgrade, Maine – 11. joulukuuta 2001 Bedford, Texas) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä. Sewall Pettingillin vanhemmat olivat tohtori Olin Sewall Pettingill ja Marion Groves. Hän opiskeli Bowdoin Collegessa syksystä 1926 alkaen, ja biologiaa Cornellin yliopistossa syksystä 1930 lähtien. Cornellissa hän väitteli filosofian tohtoriksi Arthur A. Allenin ohjauksessa 1933. Väitöksen aiheena oli amerikanlehtokurppa (Scolopax minor). Seuraavat kolme vuotta Pettingill opetti kolmessa eri oppilaitoksessa Vuonna 1932 Pettingill avioitui nuoruudenrakkautensa Eleanorin kanssa ja heille syntyi ainakin kaksi tytärtä. Eleanor kuoli syöpään 1977. Pettingill avioitui Josephine Dawsonin kanssa 1985, ja 1987 he muuttivat Texasiin. Vuonna 1936 Pettingill sai opettajan viran Carleton Collegesta Minnesotan Northfieldistä. Siellä hän opetti lintutiedettä, hyönteistiedettä ja vertaileva anatomiaa vuoteen 1953 saakka. Vuonna 1939 hän julkaisi kirjansa Ornithology in Laboratory and Field, josta tuli yhdysvaltalaisten collegejen käytetyin ja yleisin lintutieteen oppikirja, ja jonka vuonna 1985 otettu viides painos on yhä paikoin käytössä oppikirjana. Ensimmäisen lintupaikkaoppaansa A Guide to Finding Birds East of the Mississippi hän julkaisi 1951, ja toisen A Guide to Finding Birds West of the Mississippi 1953. Hän oli yksi kirjoittajista teoksissa Enjoying Maine Birds (1960), Enjoying Birds in Upstate New York (1963), ja Enjoying Birds Around New York City (1966). Pettingill toimi Audubon Magazinen aluetoimittajana 1957–1968, ja oli päätoimittaja teoksessa The Audubon Illustrated Handbook of American Birds (1968). Biological Abstracts -sarjaan hän toimitti lintuartikkelit 1942–1953 ja kirja-arvosteluja The Wilson Bulletiniin 1959–1969. Lähdettyään Carleton Collegesta Pettingill luennoi, valokuvasi ja teki elokuvia. Hän toimi Cornell Laboratory of Ornithologyn johtajana 13 vuotta, 1960–1973. Samaan aikaan hän oli National Audubon Societyn puheenjohtaja 19 vuotta, 1955–1974. Hän luennoi ympäri Yhdysvaltoja ja Kanadaa, sekä myös Länsi-Intiassa ja Isossa-Britanniassa. Hän johti Audubon- retkiä Galápagokselle ja Etelämantereelle. Pettingill teki useita dokumenttielokuvia linnuista, muun muassa pingviinien elämästä Falklandsaarilla Walt Disney -yhtiölle. Pettingill liittyi American Ornithologists' Unioniin vuonna 1937 ja toimi yhdistyksen sihteerinä. Wilson Ornithological Societyssa hän toimi niin sihteerinä, varapuheenjohtajana kuin puheenjohtajanakin. Vuonna 1958 hän oli Yhdysvaltain edustaja 12. lintutieteen kongressissa Helsingissä, ja 1966 Oxfordissa. Vuonna 1974 Pettingill myi henkilökohtaisen lintukokoelmansa 2 253 nahkaa Delaware Museum of Natural Historylle, ja 500 nahkaa Kalamazoon luontokeskukselle. == Lähteet == *Muistokirjoitus (In memoriam: Olin Sewall Pettingill, Jr., 1907-2001, The Auk, lokakuu 2002) Luokka:Yhdysvaltalaiset ornitologit Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Suomi talviolympialaisissa 1932

Suomi saavutti Lake Placidin talviolympialaisista 1932 kolme mitalia, yhden jokaista väriä. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui viidennelle tilalle. Suomen joukkue koostui seitsemästä miesurheilijasta, jotka kilpailivat kolmessa eri urheilumuodossa: maastohiihdossa, pikaluistelussa ja taitoluistelussa. == Mitalistit == === Kultaa === * Veli Saarinen – Maastohiihto, miesten 50 km === Hopeaa === * Väinö Liikkanen – Maastohiihto, miesten 50 km === Pronssia === * Veli Saarinen – Maastohiihto, miesten 18 km == Joukkue == === Pikaluistelu === Urheilija Matka Aika Sijoitus Ossi Blomqvist 1 500 m ei mitattu karsiutui Ossi Blomqvist 5 000 m ei mitattu karsiutui Ossi Blomqvist 10 000 m ei mitattu karsiutui === Pohjoismaiset hiihtolajit === ==== Maastohiihto ==== Urheilija Matka Aika Sijoitus Martti Lappalainen 18 km 1:26.31 4. Martti Lappalainen 50 km – kesk. Tauno Lappalainen 50 km 4:45.02 7. Väinö Liikkanen 18 km 1:28.30 9. Väinö Liikkanen 50 km 4:28.20 Hopeaa Veli Saarinen 18 km 1:25.24 Pronssia Veli Saarinen 50 km 4:28.00 Kultaa Valmari Toikka 18 km 1:27.51 7. === Taitoluistelu === Urheilija Laji Pisteet Sijoitus Marcus Nikkanen miesten yksinluistelu 2 420,1 4. == Lähteet == * Finland at the 1932 Lake Placid Winter Games Sports Reference LLC. == Aiheesta muualla == * Ylen Elävä arkisto: Chamonix´sta Sankt Moritziin 1932 Luokka:Valtiot talviolympialaisissa 1932
Meren urhoja

Meren urhoja (Captains Courageous) on Victor Flemingin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1937. Elokuva perustuu samannimiseen Rudyard Kiplingin kirjaan. Spencer Tracy sai roolistaan parhaan miespääosan Oscar- palkinnon. Lisäksi elokuva oli ehdolla parhaan elokuvan, leikkauksen ja sovitetun käsikirjoituksen palkintojen saajaksi. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. American Film Institute valitsi sen vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.AFI’s 100 Most Inspiring Films of All Time, American Film Institute 2006. Viitattu 16.2.2023. == Juoni == Elokuvassa Freddie Bartholomew näyttelee pilalle hemmoteltua poikaa Harvey Cheynea, joka putoaa mereen laivalta. Hänet pelastaa portugalilainen kalastaja Manuel Fidello, jota näyttelee Spencer Tracy. Harvey ei osoita kiitollisuutta pelastajalleen ja vaatii päästä välittömästi maihin. Hän joutuu kuitenkin olemaan laivalla kalastusmatkan loppuun saakka. Matkan aikana Harvey saa Manuelilta kasvatusta ja ohjausta, jota hän ei koskaan saanut omalta isältään ja hänestä kehittyy työtä arvostava nuorukainen. == Roolit == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1937 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Victor Flemingin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat Luokka:Elokuvat kalastuksesta Luokka:Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvat Luokka:Elokuvat merenkulusta
Chris Johnson

Christopher Duan "Chris" Johnson (s. 23. syyskuuta 1985, Orlando, Florida) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa lopettanut amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Johnson pelasi kymmenen kautta NFL- liigassa ja oli uransa alkuaikoina Tennessee Titansissa liigan parhaimpia keskushyökkääjiä. Johnsonista tuli kauden 2009 aikana kuudes pelaaja NFL:n historiassa, joka kantoi palloa kauden aikana yli 2 000 jaardia. Hänet valittiin urallaan kolme kertaa liigan tähdistöotteluun Pro Bowliin. ==Pelaajaura== Itä-Carolinan yliopiston joukkuetta edustanut Johnson varattiin vuoden 2008 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, 24. pelaajana. Tätä ennen hän oli vuotuisessa varattavien pelaajien vertailutilaisuudessa juossut 40 jaardin juoksussa jaetun ennätysajan 4,24 sekuntia. Hyvin sujuneella tulokaskaudellaan Johnson valittiin NFL:n toiseksi parhaaksi tulokkaaksi toisen keskushyökkääjän, Minnesota Vikingsin Adrian Petersonin jälkeen, vaikka hän joutui jakamaan Titansin ykkösmiehen paikan yhdessä LenDale Whiten kanssa. Toisella kaudella Johnsonista tehtiin täysipainoinen aloittaja, ja tulokset olivat sen mukaisia. Hänestä tuli kuudes pelaaja liigan historiassa, joka on juossut yli 2 000 jaardia. Johnson rikkoi myös Marshall Faulkin ennätyksen juostujen ja vastaanotettujen jaardien yhteismäärässä. Hänet valittiin kauden päätteeksi myös NFL:n parhaaksi hyökkääväksi pelaajaksi. Tennessee vapautti Johnson kalliista sopimuksesta kauden 2013 jälkeen. Hän pelasi tämän jälkeen kauden New York Jetsissä ja kolme kautta Arizona Cardinalsissa. Elokuussa 2018 Johnson ilmoitti lopettavansa uransa. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Margret Altacher

Margret Altacher (s. 2. kesäkuuta 1986) on itävaltalainen alppihiihtäjä. Altacher kilpaili ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupissa St. Moritzin superalppiyhdistetyssä 19. joulukuuta 2008 sijoittuen 24:nneksi. Hänen paras maailmancup-sijoituksensa on kymmenes sija Val d'Isèren superalppiyhdistetyssä joulukuussa 2010 ja Altenmarkt-Zauchenseen supersuurpujottelussa tammikuussa 2011. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Norja talviolympialaisissa 1932

Norja saavutti Lake Placidin talviolympialaisista 1932 kymmenen mitalia, joista kolme oli kultaa, neljä hopeaa ja kolme pronssia. Kisojen mitalitilastossa Norja sijoittui toiseksi. Norjan joukkue koostui 19 urheilijasta, joista 18 oli miehiä ja yksi nainen. Norjalaiset ottivat kolmoisvoiton yhdistetyssä hiihdossa ja mäkihypyssä. == Mitalistit == === Kultaa === * Johan Grøttumsbråten – yhdistetty hiihto, 18 km/normaalimäki * Sonja Henie – taitoluistelu, naisten yksinluistelu * Birger Ruud – mäkihyppy, normaalimäki === Hopeaa === * Ivar Ballangrud – pikaluistelu, miesten 10 000 m * Hans Beck – mäkihyppy, normaalimäki * Bernt Evensen – pikaluistelu, miesten 500 m * Ole Stenen – yhdistetty hiihto, 18 km/normaalimäki === Pronssia === * Arne Rustadstuen – maastohiihto, miesten 50 km * Hans Vinjarengen – yhdistetty hiihto, 18 km/normaalimäki * Kåre Walberg – mäkihyppy, normaalimäki == Lähteet == * Norway at the 1932 Lake Placid Winter Games Sports Reference LLC. Talviolympialaisissa 1932 Luokka:Valtiot talviolympialaisissa 1932
Åke Granholm

Åke Leander Granholm (19. maaliskuuta 1926 Helsinki – 7. lokakuuta 1981)http://www.hypermedia.fi/VYS/elinaikoja.html http://meteli.net/akegranholm oli suomalainen säveltäjä ja sanoittaja, jonka tunnetuimmat sävellykset ovat Katri Helenan laulama kappale Maailman pihamaat ja Johnnyn laulama kappale Kissankellojen aikaan. ==Yhtyeet== * Ditty Dealers http://pomus.net/001726 * Olli Häme http://yle.fi/elavaarkisto/?s=s&g;=8&ag;=26&t;=528&a;=4276 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Suomalaiset sanoittajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Utva Vrabac

UAV Vrabac on serbialainen Utva-lentokonetehtaan vuodesta 2008 alkaen valmistama miehittämätön tiedusteluilma-alus. Koneita on valmistettu yli 50 kappaletta. UAV painaa 5,5 kg ja sen siipien kärkiväli on 2,8 metriä. Voimalaitteena on 800 watin (0,8 kW) tehoinen litium-akkua käyttävä sähkömoottori, jolla alus lentää yhden tunnin 85 km/h nopeudella. Kantama on 10 km ja tyypillinen lentokorkeus 300-500 metriä. Sen hyötykuorman paino on 1,5 kg. ==Lähteet== Luokka:Miehittämättömät ilma-alukset Luokka:Tiedustelukoneet Luokka:Utvan ilma-alukset
Gasa

Gasa on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan pohjoisosassa. Gasan piirikunnan pinta-ala on 4 185 neliökilometriä, ja pääkaupunki Gasa. Sen asukasluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan on 3 952\. Se on Bhutanin piirikunnista pinta-alaltaan suurin ja väkiluvultaan pienin.Bhutan Districts Citypopulation Koko Gasan piirikunta kuuluu Jigme Dorjin kansallispuistoonBhutan Wildlife Himalaja 2000. Alueella on kuumia lähteitä. Sen eläimistöön kuuluvat lumileopardi ja tiikeri. Piirikunnan harvoista asukkaista useimmat elävät puolipaimentolaisina, paimentaen jakkeja ja keräten lääkeyrttejä. Niiden lisäksi he saavat toimeentuloa omavaraisviljelystä ja metsätöistä.Jigme Dorji National Park Himalaya 2000 Gasassa sijaitseva Damjin kylä on 2–3 tunnin ajomatkan päässä Punakhasta, mutta pääkaupunki Gasaan on sieltä vielä 4–6 tunnin kävelymatka. Gasan linnavuori eli dzong on rakennettu vuonna 1646.Gasa District & Dzong Wind Horse Tours == Lähteet == Luokka:Bhutanin piirikunnat
Haa

Haa on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan länsiosassa. Haan piirikunnan pinta-ala on 1 651 neliökilometriä, ja pääkaupunki Haa.Bhutan Districts Citypopulation Sen asukasluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan on 13 655. Haa sijaitsee Amo Chhu -joen laaksossa, joka oli aikoinaan tärkeä kauppareitti Tiibetin puolelle. Se sijaitsee yli 2500 metrin korkeudessa. Laaksossa viljellään vehnää, ohraa, hirssiä ja perunaa.Haa Wind Horse Tours Pohjoisosissa karjanhoito on tärkeä tulonlähde. Maasto on vaikeakulkuista ja vuoristoista, ja vain pieni osa sen pinta-alasta soveltuu maanvijelyyn. Metsät peittävät 78 prosenttia Haan piirikunnasta.Isolated Haa Valley Trekking Bhutan == Lähteet == Luokka:Bhutanin piirikunnat
Reto Capadrutt

Reto Capadrutt (4. maaliskuuta 1912 Chur - 3\. helmikuuta 1939 Cortina d'Ampezzo, Italia) oli sveitsiläinen rattikelkkailija ja olympiamitalisti. Capadrutt voitti hopeaa Lake Placidin olympialaisissa 1932 kahden miehen kelkasta yhdessä itseään 30 vuotta vanhemman Oscar Geierin kanssa. Hän oli samoissa kisoissa myös maansa neljänneksi sijoittuneessa neljän miehen kelkan joukkueessa. Capadrutt voitti vuoden 1935 MM-kisoissa kultaa kahden ja pronssia neljän miehen kelkasta. Seuraavana vuonna hän sai olympiahopeaa neljän miehen kelkasta ja oli seitsemäs kahden miehen kilpailussa. Capadrutt voitti vuoden 1936 olympialaisten jälkeen vielä yhden arvokisamitalin, pronssia kahden miehen kelkasta Cortina d'Ampezzon MM-kisoista 1937. Hän menehtyi samassa paikassa kahta vuotta myöhemmin sattuneessa kelkkailuonnettomuudessa. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset rattikelkkailijat Luokka:Sveitsiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Lhuntse

Lhuntse on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan koillisosassa. Lhuntsen piirikunnan pinta-ala on 2 764 neliökilometriä, ja pääkaupunki Lhuntse.Bhutan Districts Citypopulation Piirikunnan asukasluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan on 14 437. == Lähteet == Luokka:Bhutanin piirikunnat
Mongar

Mongar () on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan itäosassa. Mongarin piirikunnan pinta-ala on 1 881 neliökilometriä, ja pääkaupunki Mongar.Bhutan Districts Citypopulation Piirikunnan asukasluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan on 37 150. Mongarin dzong on rakennettu vuonna 1930, mutta se jatkaa bhutanilaista rakennusperinnettä, ja pysyy koossa ilman nauloja.Mongar Trekking Bhutan == Lähteet == Luokka:Bhutanin piirikunnat
Paro

Paro () on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan luoteisosassa. Paron piirikunnan pinta-ala on 1 229 neliökilometriä, ja pääkaupunki Paro.Bhutan Districts Citypopulation Sen asukasluku on vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 46 316. Piirikunnassa sijaitsee maan ainoa kansainvälinen lentoasema, Paron kansainvälinen lentoasema. Paron laakso on Bhutanin hedelmällisimpiä. Se on myös luonnollinen reitti Tiibetiin, ja sitä pitkin ovat kulkeneet sekä kauppatavarat että valloittajat. Piirikunnan hallinto toimii Rinpungin dzongissa. Paron kaupunki Pa Chhu -joen varrella on perustettu vasta vuonna 1985.Paro Wind Horse Tours == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Bhutanin piirikunnat
Zhemgang

Zhemgang on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan eteläosassa. Zhemgang on aiemmalta nimeltään Shemgang, ja aluetta on kutsuttu myös Khengiksi siellä puhuttavan khenpan murteen mukaan.Zhemgagng Wild Horse Tours Valtaosa piirikunnasta, noin 86 prosenttia, on metsien peitossa. Sen asukkaiden tyypillisiä elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Zhemhangin dzong on perustettu vuonna 1163, ja sen nykyiset rakennukset ovat 1600-luvulta. Zhemgangin piirikunnan pinta-ala on 2 065 neliökilometriä, ja pääkaupunki Zhemgang.Bhutan Districts Citypopulation Piirikunnan asukasluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan on 17 763. == Lähteet == Luokka:Bhutanin piirikunnat
PR-5 Wiewiór plus

SKNL PRz PR-5 Wiewiór plushttp://miwl.smil.org.pl/miwl2009/BSL- PR5_Wiewior/Dokumentacja_PR-5.pdf on puolalainen miehittämätön ilma-alus, jonka kehitti Rzeszówin teknillinen yliopisto. Se tuli käyttöön tammikuussa 2006. Konetta edelsivät PR-1 Szpion, PR-2 Gacek, PR-3, PR-4 (SAE lifter) ja PR-5 Wiewiór, jotka kaikki olivat tiedustelulennokeita. Koneessa on sähkömoottori ja se laskeutuu laskuvarjon varassa. ==Tekniset tiedot== * Pituus 1,4 m * Kärkiväli 2,1 m * Siipipinta-ala 0,5 m² * Tyhjäpaino 2,5 kg * MTOW 5,5 kg * Voimalaitteet: 2 × AXI 2820/14 -sähkömoottoria * Siipiprofiili: CLARK Y15 * Toiminta-aika noin 50 min ==Lähteet== Luokka:Puolalaiset miehittämättömät ilma-alukset Luokka:2010-luvun miehittämättömät ilma-alukset
Tsirang

Tsirang on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan keskiosassa. Tsirangin piirikunnan pinta-ala on 614 neliökilometriä, ja pääkaupunki Damphu.Bhutan Districts Citypopulation Piirikunnan asukasluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan on 22 376. == Lähteet == Luokka:Bhutanin piirikunnat
Trongsa

Trongsa on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan keskiosassa. Trongsan piirikunnan pinta-ala on 1 728 neliökilometriä, ja pääkaupunki Trongsa.Bhutan Districts Citypopulation Piirikunnan asukasluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan on 19 960. == Lähteet == Luokka:Bhutanin piirikunnat
Samdrup Jongkhar

Samdrup Jongkhar () on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan kaakkoisosassa. Samdrup Jongkharin piirikunnan pinta-ala on 2 227 neliökilometriä, ja pääkaupunki Samdrup Jongkhar.Bhutan Districts Citypopulation Piirikunnan asukasluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan on 35 079. == Lähteet == Luokka:Bhutanin piirikunnat
Neil Black

Neil Black OBEBEEP Records (28. toukokuuta 1932 Birmingham – 14. elokuuta 2016) oli englantilainen oboisti. Hän aloitti oboensoiton 11-vuotiaana ja oli 16-vuotiaana ensimmäisenä oboistina Ison-Britannian kansallisessa nuoriso-orkesterissa. Black valmistui historian oppiarvolla Oxfordista, mutta pääsi kolmen vuoden kuluttua (1959) Lontoon filharmoniseen orkesteriin soittamaan ensimmäistä oboeta. Hän työskenteli muiden muassa sellaisten kapellimestarien kuin Monteux’n ja Boultin kanssa.Neil Black | AllMusic Black toimi myös Academy of St. Martin in the Fieldsissä sekä kahdenkymmenen vuoden ajan Englannin kamariorkesterissa ja opetti Guildhall School of Music and Dramassa. Vuonna 1989 hänestä tuli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri. Blackin huomattavimpiin levytyksiin lukeutuvat levytykset Händelin oboesonaateista, Beethovenin ja Mozartin kvintetoista pianolle ja puhaltimille sekä Mozartin, Straussin ja Vaughan Williamsin oboekonsertoista. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset oboistit Luokka:Englantilaiset muusikot Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Trashiyangste

Trashiyangste on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan itäosassa. Trashiyangsten piirikunnan pinta-ala on 1 382 neliökilometriä, ja pääkaupunkia kutsutaan Yangtseksi tai Trashiyangsteksi.Bhutan Districts Citypopulation Piirikunnan asukasluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan on 17 300. Trashiyangste sijaitsee Intian Arunachal Pradeshin osavaltion vastaisella rajalla. Sen kautta kulki aikoinaan tärkeä kauppareitti Bhutanin itä- ja länsiosien välillä. Pääkaupunki sijaitsee 1715 metrin korkeudella Kulon Chhu -joen varrella.Trashiyangtse Wind Horse Tours == Lähteet == Luokka:Bhutanin piirikunnat
Trashigang

Trashigang on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan itäisimmässä osassa. Trashigangin piirikunnan pinta-ala on 2 188 neliökilometriä, ja pääkaupunki Trashigang.Bhutan Districts Citypopulation Piirikunnan asukasluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan on 45 518. == Lähteet == Luokka:Bhutanin piirikunnat
Kosken Tl vaakuna

Kosken Tl vaakuna on Kosken Tl kunnan tunnus. Vaakunan aiheen kannustähti viittaa sekä Hevonlinnan, jossa on aikanaan ollut linnavarustus, että sinne johtavan Huovintien nimiin. Lohenpyrstökoro saa renkaan muistuttamaan vesimyllyn ratasta, joka yhdistää tunnuksen epäsuorasti myös kunnan nimeen. Vaakunan selitys kuuluu ”punaisessa kentässä kuusisakaraista kannustähteä ympäröivä rengas, jonka ulkoreuna on lohenpyrstökoroinen, molemmat hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Kosken Tl kunnanvaltuusto hyväksyi sen 13. kesäkuuta 1966. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 21. syyskuuta samana vuonna. == Lähteet == * * Koski Tl Luokka:Gustaf von Numersin suunnittelemat kunnanvaakunat Vaakuna
Pemagatshel

Pemagatshel on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan itäosassa. Pemagatshelin piirikunnan pinta-ala on 499 neliökilometriä, ja pääkaupunki Pemagatshel.Bhutan Districts Citypopulation Piirikunnan väkiluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan on 23 632. == Lähteet == Luokka:Bhutanin piirikunnat