EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Japaninlaikkuköynnös

Japaninlaikkuköynnös (Actinidia arguta) laikkuköynnösten sukuun kuuluva monivuotinen köynnöskasvi. ==Kuvaus== thumb|vasen|Kukinto Japaninlaikkuköynnös kasvaa 2–4 metriä pitkäksi. Nuoret varret ovat melkein kaljuja. Lehtiruoti on 2–8 cm pitkä ja usein punertava. Lehtilapa on 6–10 cm, tummanvihreä, kiiltävä ja muodoltaan leveän puikea ja pyöreä- tai joskus herttatyvinen. Laita on säännöttömästi pieni- ja terävähampainen. Kukinnossa on 1–10 kukkaa. Kukat ovat 1,8 cm leveitä ja teriö on vihertävän valkoinen. Ponnet ovat tummanpunaisia. Hedelmä on kahden senttimetrin pituinen vihertävänkeltainen marja. ==Levinneisyys ja kasvupaikat== Japaninlaikkuköynnös kasvaa luontaisesti Japanissa, Koreassa, Kiinan koillisosissa ja Venäjän Siperian kaakkoisosissa. Kasvupaikkoja ovat runsasravinteiset, tuoreet havu- ja sekametsät varsinkin jokilaaksoissa ja puronvarsissa. ==Käyttö== Japaninlaikkuköynnöstä voidaan kasvattaa koristekasvina tukeen nojaavana tai siihen kiertyvänä köynnöksenä tai rentona suojapensaana. Kasvi tuottaa pieniä, kiivihedelmän tapaisia hedelmiä, jotka ovat syötäviä ja erittäin C-vitamiinipitoisia. Koska laikkuköynnökset ovat kaksikotisia, hedelmiä tuottamaan tarvitaan sekä emi- että hedekasvi. Suomessa japaninlaikkuköynnöstä ei ole pidetty kestävänä aivan maan eteläisimpiä osia lukuun ottamatta. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Japaninlaikkuköynnös – Actinidia arguta Luokka:Laikkuköynnökset
Svart Records

Svart Records (virallisesti Oy Svart Musik Ab) on vuonna 2009 Turussa perustettu vinyylien julkaisuun keskittyvä riippumaton levy-yhtiö. Svart Recordsin pääasiallisiin tyylilajeihin kuuluvat muun muassa black metal, death metal, doom metal ja punk, ja se julkaisee sekä kotimaisia että ulkomaisia artisteja. Svart on myös tuonut ulkomaisia artisteja esiintymään Suomeen. Svart Records on ollut mukana järjestämässä konsertteja muun muassa artisteille Diamanda Galas ja Current 93. ==Yhtyeitä== * Abhorrence * Abyssion * Acid King * Ajattara * Atomikylä * Arktau Eos * Axegrinder * Baron * Beastmilk * Callisto * Cardinal Wyrm * Church of Void * Circle * Cult of Endtime * Dark Buddha Rising * The Deathtrip * Death Hawks * Death With a Dagger * Domovoyd * Essenz * Garden of Worm * The Gathering * The Golden Grass * Hard Action * Heavydeath * Hexvessel * High Priest of Saturn * The House of Capricorn * Jess and the Ancient Ones * Kalmah * Katatonia * Kesä * Killing Joke * Kimi Kärki * Kimmo Kuusniemi Band * Kohti Tuhoa * Kollaa kestää * Kovaa Rasvaa * Kuolemanlaakso * K-X-P * Lama * Lasten hautausmaa * Lotus Thief * Legend * M.O.T.O. * Malady * Mantar * Messenger * Metsatöll * Morbid Evils * Mr. Peter Hayden * Musta Risti * My Dying Bride * Nightsatan * Night Viper * Nyrkkitappelu * Opium Warlords * Oranssi Pazuzu * Paavoharju * Pentagram * Pombagira * Problems? * Punaisen Kuningattaren Periaate * Pyhä Kuolema * Ratsia * Reverend Bizarre * Riitaoja * Rippikoulu * Sabbath Assembly * Sammal * Sarcofagus * Seremonia * Sink * Skepticism * Speedtrap * Sweatmaster * Sähkö-Isku * Tombstoned * Tusmørke * Thromdarr * Tähtiportti * Uhrijuhla * Unicef ==Aiheesta muualla== * Svart Recordsin kotisivut Luokka:Suomalaiset metallimusiikin levy-yhtiöt Luokka:Suomalaiset rockmusiikin levy-yhtiöt Luokka:Hardcore punk -levy-yhtiöt
USS Borie (DD-704)

USS Borie (runkonumero DD-704) oli Yhdysvaltain laivaston Allen M. Sumner -luokan hävittäjä. == Valmistus == Alus tilattiin Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä Kearnystä New Jerseystä, missä köli laskettiin 29. helmikuuta 1944. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta kumminaan rouva Albert Nalle ja otettiin palvelukseen 21. syyskuuta ensimmäisenä päällikkönään N. Adair junior.Dictionary of American Naval Fighting Ships == Palvelus == Alus liitettiin Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastoon ja saapui Pearl Harboriin 4. tammikuuta 1945. Alus osallistui 24. tammikuuta Iwo Jiman tulitukeen sekä maihinnousuun 19.–23. tammikuuta. Liityttyään Task Force 38:aan alus osallistui Tokioon suunnattuihin iskuihin 16.–17. ja 25. helmikuuta, Okinawalle tehtyyn iskuun 1. maaliskuuta sekä Okinawan miehitykseen tähdänneisiin iskuihin 17. maaliskuuta – 14. toukokuuta. Alus osallistui taisteluosastonsa mukana Japanin kotisaarille tehtyihin iskuihin 9. heinäkuuta alkaen 9. elokuuta saakka, jolloin japanilainen itsemurhalentäjä osui koneineen aluksen kansirakenteisiin maston ja viiden tuuman tykkien tulenjohtotornin väliin. Alus kärsi merkittäviä vaurioita ja sen miehistöstä sai surmansa 48 ja 66 haavoittui. Vaurioitunut alus palasi Saipanille ja tilapäiskorjauksia varten edelleen Pearl Harboriin. Alus vastaanotettiin 10. syyskuuta varsinaisia korjauksia varten kuivatelakalle Hunter's Pointissa Kaliforniassa, mistä se vapautui 20. marraskuuta. Alus lähti 4. helmikuuta 1946 San Diegosta Yhdysvaltain Atlantin laivastoon, missä se oli lukuun ottamatta yhtä palvelusrupeamaa Koreassa 6. syyskuuta 1950 – 9. kesäkuuta 1951 Task Force 77:ssä. Alus osallistui Hungnamin evakuointiin. Alus osallistui viiteen partiomatkaan Euroopassa ja Välimerellä. Viimeisen matkansa 28. heinäkuuta – 4. joulukuuta 1956 aikana alus osallistui Yhdysvaltain kansalaisten ja Yhdistyneiden kansakuntien avustushenkilöstön evakuointiin Haifasta ja Gazasta. == ARA Hipólito Bouchard == Alus myytiin 1. heinäkuuta 1972 Argentiinalle, joka liitti sen samana päivänä laivastoonsa nimellä ARA Hipólito Bouchard. Alus osallistui Falklandin sotaan, jossa se saattoi muun muassa risteilijä ARA General Belgranoa kohtalokkaalla matkalla. Alus poistettiin alusluettelosta 1984 ja myytiin romutettavaksi vielä samana vuonna. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Allen M. Sumner -luokan hävittäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset Korean sodan sotalaivat Luokka:Yhdysvaltalaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Tee työ ja opi pelaamaan

Tee työ ja opi pelaamaan on vuonna 1936 valmistunut suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Kalle Kaarna. Elokuva perustuu Tiituksen samannimiseen humoristiseen romaaniin vuodelta 1915. Elokuva kuvattiin kokonaisuudessaan elokuun 1936 aikana Heinolassa. Elokuvan ensi-ilta oli 25. lokakuuta 1936 Helsingissä, Lahdessa, Tampereella, Turussa ja Viipurissa, mutta sen yleisömenestys oli heikko. Elokuva tuhoutui Adams Filmin tulipalossa 1959, ja siitä on säilynyt vain noin kahden minuutin mittainen pätkä. == Juoni == Kirjailijana esiintyvä onnenonkija Kauno Tuulonen saapuu erääseen suomalaiseen pikkukaupunkiin mennäkseen naimisiin varakkaan kauppiaan Kurosen tyttären kanssa. Samaan aikaan kauppa-apulainen Kalle Kannas yrittää kosia vaskiseppä Grönbergin tytärtä, mutta saa äkkilähdön tytön isältä. Lopulta sotkuiset romanssit kuitenkin selviävät onnellisesti lukuun ottamatta Kauno Tuulosen hankkeita, jotka saavat nolon lopun. ==Näyttelijät== ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1936 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Kalle Kaarnan ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset kadonneet elokuvat
Saijanjoki

thumb|250px|Pato Saijanjoella. Saijanjoki () on Vuoksen sivujoki Leningradin alueella Venäjällä. Sen pituus on 50 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 460 neliökilometriä. Joki saa alkunsa Lempaalan mäiltä ja laskee Vuokseen Kiviniemen lähistöllä. Sen sivujokia ovat Tungelmajoki, Valkoja (Belaja) ja Petäjoki (Petrovka). Saijanjoen yläjuoksu toimi vuoden 1323 Pähkinäsaaren rauhasta lähtien Ruotsin ja Novgorodin sekä myöhemmin Suomen ja Venäjän rajajokena. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Saijanjoki Venäjän vesistörekisterissä Luokka:Leningradin alueen joet Luokka:Vuoksen alue‎
Etelänsormihirssi

Etelänsormihirssi (Eleusine indica) on yksivuotinen heinäkasveihin kuuluva viljalaji, joka on kotoisin tropiikista, todennäköisimmin Itä-Afrikan ylänkömailta. Se kasvaa 20–50 senttimetriä korkeaksi. Etelänsormihirssin lehtilavat ovat kaljut ja kouruiset. Kukintona on sormimaisesti haarova kerrannaistähkä, jossa on 2–15 yksittäistä tähkää. Tähkylät ovat litteitä, 3,5–8 millimetriä pitkiä ja 3–9-kukkaisia. Sormihirssiä viljellään pääasiassa Afrikassa ja Intiassa, ja sitä käytetään ravintona muiden hirssien tavoin. Sitä käytetään myös arrakin valmistukseen. Sormi­hirssin jyviä voidaan säilyttää katovuosien varalta poikkeuksellisen pitkään, jopa kymmenen vuotta niiden pilaantumatta ja ilman kova­kuoriaisten aiheuttamia tuhoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ITIS: Eleusine indica * United States Department of Agriculture (USDA): Eleusine indica * Flora of China: Eleusine indica * Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Eleusine indica * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Eleusine indica Luokka:Heinäkasvit Luokka:Viljat
Tungelmajoki

thumb|250px|Tungelmajoki jään alla. Tungelmajoki () on Vuoksen vesistöön kuuluvan Saijanjoen sivujoki Leningradin alueella Venäjällä. Sen pituus on 13 kilometriä. Joki saa alkunsa Raasulin (ven. Orehovo) rautatieaseman lounaispuolelta. Se virtaa länteen yhtyen Saijanjokeen entisen Lipolan (Kotovo) kylän luona. Talvisotaan saakka Tungelmajoki toimi Suomen ja Venäjän rajajokena. Nykyään sitä pitkin kulkee Käkisalmen ja Seuloskoin piirin raja. Luonnontilaisena säilynyt jokilaakso on rauhoitusalue ja pietarilaisten suosima retkeilykohde. ==Aiheesta muualla== * Tungelmajoki Venäjän vesistörekisterissä Luokka:Leningradin alueen joet Luokka:Vuoksen alue‎
Viljahirssi

Viljahirssi (Panicum miliaceum) on ympäri maailman viljelty ravinteikas viljalaji. Tavallisesti viljahirssistä puhutaan hirssinä, ja tätä nimitystä käytetäänkin myös monista muista samantapaisista viljoista. Viljahirssin viljelys on toden­näköisesti saanut alkunsa Keski-Aasiasta Intiaan ulottuvalla alueella tai mahdollisesti Kiinassa. Nykyäänkin sitä viljellään eniten Aasiassa, varsinkin Intiassa ja Kiinassa. Myös Keski- ja Itä-Euroopassa sitä on viljelty jo yli 6 000 vuotta sitten. Keskiajalla sitä viljeltiin yleisesti Etelä-Ruotsia myötenHirssi Leipätiedotus ja ilmeisesti jopa Karjalan­kannaksella. Vielä 1800-luvulla sitä viljeltiin muun muassa Saksassa, mutta nykyään sen viljelys Euroopassa rajoittuu itäisimpiin maihin, varsinkin Ukrainaan, jossa yhä on laajoja hirssi­peltoja. Hirssin viljelyä on sittemmin kokeiltu vuonna 2011 myös Suomessa EU Manner-Suomen maaseudun kehittämisohjelman rahoittamassa tutkimusohjelmassa menestyksekkäin tuloksin. Viljahirssi on harvinaisen hyvin sopeutunut huonoonkin maaperään, kuivuuteen ja kuumuuteen. Viljahirssi kuuluu C4-kasveihin. Se tuottaa parhaimmillaan sadon jo kahden tai kolmen kuukauden kuluttua kylvöstä. Hirssistä tehdään puuroa ja jauhoa, jolla keliakiaa sairastavat voivat korvata vehnän leivonnassa. Viljahirssin siemenet ovat gluteenittomia. Hirssiä käytetään myös riisin tapaan keitettynä lisukkeena. Suomessa hirssi nimellä hersryynit tai prossa on perinteisesti kuulunut karjalaiseen ruoka­kulttuuriin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Suomen Lajitietokeskus: Hirssi (viljahirssi) – Panicum miliaceum *Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: (Vilja)hirssi (Panicum miliaceum) *Luopioisten kasvisto: Viljahirssi (Panicum miliaceum) *ITIS: Panicum miliaceum *United States Department of Agriculture (USDA): Panicum miliaceum *Flora of China: Panicum miliaceum *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Panicum miliaceum (millet) Luokka:Hirssit Luokka:Viljat
Mies Marseillesta

Mies Marseillesta on vuonna 1937 valmistunut suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Tapio Ilomäki. Se perustuu Simo Penttilän samannimiseen seikkailufarssiin vuodelta 1936. Elokuva kuvattiin Jäger-Filmin uudella studiolla Haagassa. Penttilän kolminäytöksisen näytelmän kantaesitys oli Helsingin Kansanteatterissa 2. lokakuuta 1936. Osa näyttelijöistä oli mukana myös elokuvaversiossa. Mies Marseillesta oli Tapio Ilomäen ainoa käsikirjoitus- ja ohjaustyö. Elokuvan ensi-ilta oli 27. maaliskuuta 1937 Helsingissä Astor- ja Rea-teattereissa sekä useissa maaseutukaupungeissa. Sen yleisömenestys oli kehno, ja kriitikot pitivät sitä enimmäkseen ”elokuvattuna teatterina”. Elokuvasta ei ole tiedossa säilynyttä materiaalia. == Juoni == Tekniikan ylioppilas Petteri ja kapteeni evp. Jere Renkonen saapuvat Terijoelle arkkitehti Matti Marraksen vieraiksi tämän vuokraamaan huvilaan. Kesken kaiken paikalle saapuu huvilan omistaja, venäläinen emigranttiruhtinas Asatiánts sisarentyttärensä Darjan kanssa. Petteri saa salakuuntelun avulla selville, että ruhtinas odottaa huvilaan ”miestä Marseillesta”. Tämän on määrä viedä salin suureen kaappiin kätketty salainen paperi rajan yli Moskovaan. Paperi sisältää tiedon ruhtinaan sukukalleuksien piilopaikasta. Illan kuluessa selviää, että huvilaa on käytetty vakoiluliikenteen etappina ja kaapista on haettu papereita säännöllisin väliajoin. Lopulta paikalle saapuu myös ”mies Marseillesta”, joka osoittautuu kenraali Velikoviksi. Velikov aikoo kaapista saadun asiakirjan avulla todistaa uskollisuutensa uusille neuvostoisännilleen. Rangaistukseksi hänet lähetetään rajan yli ilman papereita. Oikea salainen paperikin löytyy, ja ruhtinas Asatiánts saa selville sukunsa aarteen kätköpaikan. == Näyttelijät == ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1937 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Suomalaiset vakoiluelokuvat
Nuorena nukkunut (vuoden 1937 elokuva)

Nuorena nukkunut on Teuvo Tulion ohjaama elokuva vuodelta 1937. Yrjö Kivimiehen käsikirjoitus perustuu Frans Emil Sillanpään romaaniin Nuorena nukkunut (1931). ==Taustaa== Nuorena nukkunut on Sillanpään romaaneista ensimmäinen, josta on tehty elokuva. Myöhemmin elokuvaksi muokattiin kaikki muutkin romaanit. Tulio teki elokuvasta myös ruotsinkielisen version, joka myytiin Ruotsiin. Taustaa, viitattu 10.4.2015 Elokuvan musiikin kokosi Kauko Ero kansanlaulujen sävelmistä. Musiikki, viitattu 15.8.2014 Kivimies jätti käsikirjoituksesta pois sodan ja Siljan isän, joista varsinkin sota on alkuteoksessa ja Juha Nevalaisen käsikirjoittamassa Witikan ohjauksessa keskeinen. Regina Linnanheimon sisar Rakel Leino (Linnanheimo) näyttelee sivuosaa professorin tyttärenä ja toimi myös maskeeraajana. Armaksen ja professorin osien esittäjät ovat salanimellä esiintyviä amatöörejä, Kille Oksanen tuolloin vielä urheilijana paremmin tunnettu harrastajanäyttelijä, Otso Pera (mahdollisesti Bergman) oli tarjoilija. Valtion filmitarkastamo hyväksyi elokuvan ensin ilman sensurointeja, mutta tuli kolmen viikon kuluttua tulokseen että rakkauskohtaus tallinylisillä ja saunakohtaus on karsittava. Elokuvan esityskopiot tuhoutuivat Adams Filmin tulipalossa vuonna 1959, ja Kavan kokoelmista puuttuu myös elokuvan käsikirjoitus. Tammikuussa 2015 Ranskan elokuva-arkiston Cinémathèque françaisen kokoelmista löydettiin elokuvan esityskopion osa 3/5, joka on noin 20 minuutin mittainen. ==Arviot== Elokuva sai aikalaisarvioissa yleisesti kiitosta. Veikko Sirviö (Ilta-Sanomat) pahoittelee ensin, ettei elokuva kykene täysin välittämään alkutekstiä, mutta huomauttaa sitten: "Nuorena nukkunut on filmikertomuksenakin kuitenkin saavutus, joka antaa kaikille kotimaisen elokuvan ystäville syytä iloon: suomalaisen filmitaiteen taival näyttää ratkaisevasti käyvän täyttymystään kohti." Arvo Ääri (Helsingin Sanomat) kirjoittaa: "Tuliolle on annettava avoin tunnustus taiteellisesta lyyrillisyydestä". Kriittisiäkin arvioita aikalaislehdissä on: "[Kuvaaja Erik Blombergin ansiota] on suuressa määrin se, että [elo]kuva on näinkin nautittava." Lehdistöarvio, viitattu 15.8.2014 Vuonna 1961 Aarne Laurila tyrmää Projektio-lehdessä (1/1961) Tulion elokuvan täysin: "Teuvo Tulio [on tehnyt kirjasta] tyrmistyttävän elokuvan. Tai ei hän sitä oikeastaan Sillanpään hienosta runoelmasta tehnyt, kirjailijan aineksia on väärentämättöminä vain lyhyt tekijän allekirjoittama johdantolause. Ei riittänyt juonen mullertaminen (isä pudotettiin pois eikä sodasta puhuttu mitään), vaan vastenmielisintä oli alituinen kaunistelu ja valehtelu." ==Näyttelijät== ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1937 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Teuvo Tulion ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset kadonneet elokuvat
Miquelon-Langlade

Miquelon-Langlade on toinen Ranskalle kuuluvan Saint-Pierre ja Miquelonin kunnista. Kunta käsittää alueellisen yhteisön saaret Langladen ja Miquelonin, joista asutusta on vain Miquelonilla. Kunnan asukasluku vuonna 2009 oli 604. ==Aiheesta muualla== *Saint-Pierre ja Miquelon ==Lähteet== Luokka:Ranskan kunnat Luokka:Saint-Pierre ja Miquelon
Kuin uni ja varjo

Kuin uni ja varjo on Toivo Särkän ja Yrjö Nortan ohjaama elokuva, joka on valmistunut vuonna 1937. Elokuva perustuu Eino Railon samannimiseen romaaniin vuodelta 1935, joka on kirjailija Railon omakohtaisten kokemuksien muisteloa. Railon romaani oli menestys ja ehti jo nopeasti neljänteen painokseen. Sen tapahtumien ajankohta on vuosi 1904, mutta elokuvassa ne on siirretty 1930-luvulle. Elokuvan nimi on vanhan herännäisvirren säkeestä "Mun elon' kuin warjo ja uni tääll'". Nykyisessä virsikirjassa säe kuuluu virteen 622 "Minä vaivainen oon, mato, matkamies maan". Taustaa, viitattu 2.8.2014. == Juoni == Ylioppilas Yrjö saapuu maanmittaustöihin Pohjanmaan körttiläisseudulle ja asettuu asumaan Ylitalon taloon. Talon leski-isännällä on kaksi tytärtä, uskovainen Johanna ja lapsesta saakka rampana elänyt Eliina. Yrjö rakastuu Eliinaan, ja Johannaa kosiskelevat samaan aikaan Talvitien talon isäntä Juho ja Huhdan Akseli. ==Arviot== Aikalaisarvioissa elokuva saa niin kiitosta kuin moitettakin. Myönteisesti arvioidaan vakavan aiheen käsittely onnistuneesti ja todetaan, ettei suomalainen elokuva ole enää vain puskateatteria. Juonen hajanaisuus kuitenkin saa moitteita. Lehdistöarvio, viitattu 8.1.2013. Muuan myöhempi kriitikko luonnehtii tarinaa pateettiseksi ja hurmoshengen sävyttämäksi, ohjausta leimaa kokonaisuutena teatterimainen tulkinta,Päivän elokuvia, Tv-maailma, 20/2012 sivu 25. mutta pitää sitä kuitenkin kiinnostavana körttitapojen analyysinaAL: Päivän elokuvia, Kuin uni ja varjo, Tv-maailma, 1/2013 sivu 16.. Kosijoita saavia talontyttäriä, toinen rampa, toinen herätyksen saanut, näyttelevät Ansa Ikonen ja Ester Toivonen.Arto Pajukallio, Elokuvat, Helsingin Sanomat 24.5.2012, sivu D 7. ==Näyttelijät== ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1937 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Toivo Särkän ohjaamat elokuvat Luokka:Yrjö Nortan ohjaamat elokuvat
Leukakalat

Leukakalat (Opistognathidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan lämpimistä valtameristä. ==Lajit ja anatomia== Leukakalojen heimoon kuuluu noin 60 lajia 3-4 suvussa. Ne ovat pienikokoisia, suurimmat lajit kasvavat noin 19 cm:n pituisiksi ja yleensä kalat jäävät alle 10 cm:n mittaisiksi. Ulkomuodoltaan ne muistuttavat melko paljon tokkoja. Leukakalat ovat pitkulaisia, niiden pää, silmät, suu ja leuat ovat hyvin kookkaat. Selkäeviä on yksi ja se on hyvin pitkä ja myös peräevä on pitkä. Pyrstöevä on kaloilla pyöreähkö tai viuhkan muotoinen. Suomut ovat pienikokoisia ja useimmilla lajeilla puuttuvat päästä. Leukakalat ovat väriltään useimmiten ruskean kirjavia, mutta eräät aljeista ovat hyvin värikkäitä. ==Levinneisyys ja elintavat== Leukakalalajeja tavataan trooppisista ja subtrooppisista vesistä läntiseltä Atlantilta, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät hiekkaisilla ja mutaisilla pohjilla lähellä koralliriuttoja matalasta vedestä aina 200 metrin syvyyteen. Useat lajit elävät pieninä ryhminä kaivautuneena pohjaan tekemiinsä käytäviin. Leukakalojen ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet. Leukakalakoiraat hautovat mätimunia suussaan. Toisinaan leukaloja saadaan sivusaaliina kalastettaessa muita kaloja ja ne ovat ruokakaloina hyvänmakuisia. Lajeista erityisesti sinileukakalaa (Opistognathus aurifrons) pidetään merivesiakvaarioissa ja muita akvaarioissa pidettyjä lajeja ovat esimerkiksi kitaleukakala (Opistognathus macrognathos), safiirileukakala (Opistognathus rosenblatti) ja hämyleukakala (Opistognathus whitehursti). ==Lähteet== Luokka:Percoidei
Racibórz

Racibórz (, ) on kaupunki Etelä-Puolassa Sleesian voivodikunnassa. Vuonna 2009 kaupungissa oli 56 484 asukasta, ja noin vuosikymmen myöhemmin 2020 väkiluku oli laskenut 54 739 asukkaaseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sleesian voivodikunnan kaupungit Luokka:Sleesian voivodikunnan kunnat
ARA Drummond (P-31)

ARA Drummond (runkonumerot P-1 ja P-31) on Argentiinan laivaston Drummond- luokan korvetti. == Valmistus == Etelä-Afrikan hallitus tilasi helmikuussa 1976 aluksen Ranskasta Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 12. maaliskuuta 1976. Se laskettiin vesille 5. maaliskuuta 1977 nimettynä SAS Goop Hopeksi Hyväntoivonniemen mukaan. Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselma UNSCR 418 Etelä-Afrikan asekauppakiellosta esti koeajoissa olleen aluksen luovutuksen tilaajalle. Alus poistettiin Etelä-Afrikan alusluettelosta 17. marraskuuta 1977 ja myytiin Argentiinalle, joka liitti sen laivastoonsa 9. marraskuuta 1978 nimellä ARA Drummond. Aluksen runkonumero oli aluksi P-1. == Palvelus == Alus osallistui Falklandin sotaan. Se upotti 7. lokakuuta 1983 taisteluammunnoissa Exocet- ohjuksella maalilaivana olleen hävittäjä ARA Almirante Domecq Carcian. Espora- luokan korvettien astuttua palvelukseen 1985 aluksen viirinumeroksi vaihdettiin P-31.Gardiner, Robert s. 9 Aluksen tukikohtana oli 1994 Roosevelt Roadsin laivastoasema, kun se osallistui Haitissa operaatio Uphold Democracyyn. Se oli myös Buenos Airesissa ja Rio de Janeirossa Tall Ship Race -purjehduksen avustajana. Aluksen kotisatamana on Mar del Plata, ja sen normaalipalvelukseen kuuluu Argentiinan laajennetun talousalueen kalastuksenvalvonta. Alus on pidättänyt vuosien aikana alueelta useita luvattomasti kalastaneita troolareita. ==Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Argentiinalaiset Falklandin sodan sotalaivat Luokka:Drummond-luokan korvetit
ARA Guerrico (P-32)

ARA Guerrico (runkonumerot P-2 ja P-32) on Argentiinan laivaston Drummond- luokan korvetti. == Valmistus == Etelä-Afrikan hallitus tilasi helmikuussa 1976 aluksen Ranskasta Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1976. Se laskettiin vesille 13. syyskuuta 1977 nimettynä SAS Transvaaliksi. Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselma UNSCR 418 Etelä-Afrikan asekauppakiellosta esti aluksen luovutuksen tilaajalle. Alus poistettiin Etelä-Afrikan alusluettelosta 17. marraskuuta 1977 ja myytiin Argentiinalle, joka liitti sen laivastoonsa 9. marraskuuta 1978 nimellä ARA Guerrico. Aluksen runkonumerona oli P-1. == Palvelus == Vain kuukausi palvelukseen oton jälkeen alus osallistui Chilen vastaisiin toimiin operaatio Soberaníassa. Alus osallistui Falklandin sotaan ja se oli mukana Etelä-Georgian valtauksessa. Alus vaurioitui valtauksessa Britannian merijalkaväen aseiden tulessa. Se joutui kolmeksi vuorokaudeksi telakalle kunnostettavaksi ennen kuin se pystyi liittymään sisaraluksiinsa, jotka operoivat Falklandin pohjoispuolella Task Group 79.4:ssä. Espora-luokan korvettien astuttua palvelukseen 1985 aluksen viirinumeroksi vaihdettiin P-32.Gardiner, Robert s. 9 Aluksen tukikohtana oli 1994 Roosevelt Roadsin laivastoasema, kun se osallistui Haitissa operaatio Uphold Democracyyn. Se oli myös Buenos Airesissa ja Rio de Janeirossa Tall Ship Race -purjehduksen avustajana. Aluksen kotisatamana on Mar del Plata, ja sen normaalipalvelukseen kuuluu Argentiinan laajennetun talousalueen kalastuksenvalvonta. Alus on pidättänyt vuosien aikana alueelta useita luvattomasti kalastaneita troolareita. ==Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Argentiinalaiset Falklandin sodan sotalaivat Luokka:Drummond-luokan korvetit
David Fumanelli

250px|pienoiskuva|David Fumanelli vuonna 2014. David Fumanelli (s. 21. huhtikuuta 1992 Milano) on italialainen moottoriurheilija.David Fumanelli Driver DB Hän aloitti kilpa-uransa vuonna 2008 Italian Formula Renault- sarjassa. Hän sijoittui sarjan 25:ksi keräten 14 pistettä. Vuonna 2009 Fumanelli kilpaili European F3 Open-sarjassa. Hän sijoittui ensimmäisellä kaudellaan sarjan kahdeksanneksi ottaen kaksi voittoa. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2010 sijoittuen sarjan kolmanneksi ottaen kolme voittoa ja kolme paalupaikkaa. Fumanelli jatkoi vuonna 2011 sijoittuen sarjan toiseksi ottaen neljä voittoa ja neljä paalupaikkaa. Vuonna 2012 Fumanelli ajoi GP3-sarjassa MW Arden-tallissa.MW Arden signs David Fumanelli for 2012 GP3 season Autosport 13.1.2012 Hän keräsi 47 pistettä ja sijoittui kerran palkintokorokkeelle Euroopan osakilpailussa sijoittuen sarjan 11:ksi. Vuonna 2013 Fumanelli jatkoi GP3:ssa siirtyen Trident-talliin. Hän saavutti kauden avauskilpailussa kuusi pistettä, jotka jäivät samalla hänen kauden ainoiksi. Hänet korvattiin päätösviikonloppuna Robert Creganilla. Vuonna 2014 Fumanelli kilpailee Blancpain Sprint Series -sarjassa sijoittuen Sliver Cup -luokan toiseksi yhdessä Stefano Colombon kanssa. Vuonna 2015 Fumanelli siirtyi uuteen Renault Sport Trophy -sarjaan voittaen Endurance -luokan mestaruuden yhdessä Dario Capitanion kanssa. Eliittiluokassa hän sijoittui sarjassa kolmanneksi. == GP3- tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 Pisteet Sijoitus 2012 MW Arden ESP FEA 9 ESP SPR 17 MON FEA 4 MON SPR 5 EUR FEA 3 EUR SPR 16 GBR FEA DNS GBR SPR DNS GER FEA 12 GER SPR 10 HUN FEA 8 HUN SPR Kesk. BEL FEA 20 BEL SPR Kesk. ITA FEA 6 ITA SPR 13 47 11. 2013 Trident Racing ESP FEA 7 ESP SPR 17 VAL FEA Kesk. VAL SPR Kesk. GBR FEA Kesk. GBR SPR 20 GER FEA 17 GER SPR 20 HUN FEA 16 HUN SPR 18 BEL FEA 15 BEL SPR 14 ITA FEA 15 ITA SPR 18 ABU FEA ABU SPR 6 19. == Lähteet == Luokka:GP3-kuljettajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Italialaiset autourheilijat
Adoptioperheet

Adoptioperheet ry on kotimaasta ja ulkomailta adoptoitujen, adoptiota harkitsevien, adoptioprosessissa mukana olevien ja adoptiovanhempien yhdistys, joka pyrkii toiminnallaan tukemaan adoption koskettamia ihmisiä, ottamaan kantaa julkisuudessa käytävään adoptiokeskusteluun ja parantamaan adoptoitujen ja adoptioperheiden yhteiskunnallista asemaa. Yhdistys sai alkunsa vuonna 1997 nimellä Adoptiolasten vanhemmat ry, kun joukko adoptiolasten vanhempia törmäsi epäkohtiin, joihin halusi vaikuttaa. Vapaaehtoisuus on ollut merkittävä resurssi koko yhdistyksen toiminnan ajan, vaikka sillä nykyään on jo palkattuakin henkilökuntaa. Yhdistys järjestää muun muassa koulutus- ja keskustelutilaisuuksia ja tutustumismahdollisuuksia adoptioperheiden kesken sekä julkaisee jäsenlehteä. Yhdistys on valtakunnallinen, adoptiopalvelunantajista riippumaton ja sen jäseniksi voivat kuulua sekä kotimaasta että ulkomailta adoptoidut, adoptiota harkitsevat sekä adoptoineet ja adoptioperheen läheiset. Adoptioperheet ry on Nordic Adoption Council (NAC), SOSTEn, Lastensuojelun keskusliiton (LSKL) ja Väestöliiton jäsen. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Adoptioperheet ry Luokka:Suomalaiset perhejärjestöt
Sydämen ääni

Sydämen ääni on suomalaisen Vera Teleniuksen kokoelma-albumi vuodelta 1985. ==Kappaleet== #Ala vetää vaan #Etäältä sen nään #Kevätrakkaus #Kun katson taaksepäin #Kun kohdattiin #Miksi aina saavut uudestaan #Mistä löytyy onni #Sydämen pimennys #Tanssi loppuun rakkauden #Tulisit tänään ==Lähteet== * Luokka:Vuoden 1985 albumit Luokka:Vera Teleniuksen albumit
...niin muistan

Niin muistan on suomalaisen Vera Teleniuksen kokoelma-albumi vuodelta 1990. Laulut on sävelletty runoilija Elvi Sinervon teksteihin. ==Kappaleet== # # # # # # # # # Luokka:Vuoden 1990 albumit Luokka:Vera Teleniuksen albumit
Xhevdet Gela

Xhevdet Gela (s. 14. marraskuuta 1989) on kosovolais-suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa EIF:ä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Gela edusti juniorina Kiuruveden Palloilijoita, Honkaa, FC Espoota, Allianssia ja Atlantista, joista jälkimmäisessä hän teki myös ensiesiintymisensä aikuisten sarjatasoilla kaudella 2007 Ykkösessä. Kaudeksi 2010 hän siirtyi Veikkausliigan Valkeakosken Hakaan, jossa hän pelasi 21 liigaottelua. Kauden 2011 Gela vietti Ykkösen PK-35 Vantaassa, ja kaudeksi 2012 hän palasi liigaan Myllykosken Pallon riveissä. Talvella 2014 Gela siirtyi Puolaan Widzew Łódźiin. Hän pelasi seurassa vain viisi sarjaottelua ennen paluutaan Suomeen, FC Lahteen.Xhevdet Gela Soccerway-sivustolla ==Valmentajaura== Xhevdet Gela on toiminut espoolaisen EBK:n päävalmentajana vuodesta 2019. Tätä ennen hän toimi valmentajana FC Espoon organisaatiossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Kosovolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Suomen kosovolaiset Luokka:Suomalaiset jalkapallovalmentajat
Espanjankärpänen

Espanjankärpänen (Lytta vesicatoria) on Euraasiasta kotoisin oleva metallinvihreä kovakuoriainen, joka kuuluu toukohärkien heimoon. Se on saanut nimensä siitä, että se on hyvin yleinen Espanjassa ja muualla Välimeren alueella. Laji tunnetaan myös nimellä laastarikärpänen, koska siitä valmistettiin aikaisemmin ”vetolaastareiksi” kutsuttuja terveystuotteita, joiden uskottiin parantavan monenlaisia vaivoja. Sitä käytettiin yleisesti myös lemmenrohtona.ZOO Suuri eläinkirja 6, s. 358.Spectrum Tietokeskus 6, s. 70 == Ulkonäkö ja koko == Espanjankärpänen on metallinhohtoinen ja kullanvihreä kovakuoriainen, joka näyttää hieman sylkikuoriaisilta. Sillä on hoikka ja pehmytkuorinen, 12–22 millimetriä pitkä ruumis ja pitkät peitin- ja lenninsiivet sekä tuntosarvet. Muiden toukohärkien tapaan se erittää ärsytettynä nivelistään myrkyllistä kantaridiinia (C10H12O4). == Levinneisyys ja elinympäristö == Espanjankärpänen elää Euraasiassa laajalla vyöhykkeellä, joka ulottuu Välimeren alueelta Keski-Aasiaan ja aina Siperiaan asti. Euroopassa sitä tavataan Etelä-Ruotsia myöten, ei kuitenkaan Suomessa. Parhaiten se viihtyy pensasaroilla ja metsissä. == Lisääntyminen == Espanjankärpänen kehittyy aikuiseksi hypermetamorfoosiksi kutsutun täydellisen muodonvaihdoksen kautta. Naaras laskee munansa lähelle muurarimehiläisten pesän sisäänkäyntiä. Munista kuoriutuu hyvin aktiivisia triunguliinitoukkia, jotka tunkeutuvat pesään vahvojen leukojensa avulla ja syövät ravinnokseen mehiläisten toukkia. Toukat käyvät läpi useita passiivisempia kehitysvaiheita ennen kuin niistä lopulta tulee aikuisia. == Ravinto == Täysikasvuiset espanjankärpäset käyttävät ravinnokseen puiden lehtiä, toisin kuin mehiläisen toukkia saalistavat triunguliinitoukat. Ne suosivat erityisesti saarnien, syreenien, likustereiden ja valkosalavien lehtiä. == Käyttö == Espanjankärpäsen peitinsiivistä jauhettu pulveri tunnettiin seksuaalisen halun herättäjänä jo antiikin aikoina, ellei aiemminkin. Sen uskottiin sisäisesti nautittuna aiheuttavan paikallista verentungosta ja lisäävän siten miesten potenssia. Espanjankärpäsillä hoidettiin pitkään myös päänsärkyä, kuumetiloja, reumatismista johtuvaa hammassärkyä, lonkkasärkyä sekä vuotavia silmiä ja korvia. Vielä 1900-luvulla niistä valmistettiin vetolaastareita, joita käytettiin ”vetämään” vaivoja potilaan elimistöstä ihon pinnalle rakkuloiksi. Vaivan aiheuttajien nimittäin uskottiin siirtyvän rakkulan sisälle kertyvään nesteeseen ja poistuvan kehosta rakkulan puhjettua. Todellisuudessa laastarin näennäinen hoitava vaikutus perustui sen sisältämän kantaridiinin kykyyn laajentaa pintaverisuonia ja lievittää siten kipua. == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Lytta vesicatoria *Pherobase: Semiochemicals of Lytta vesicatoria, the Spanish fly Luokka:59.6 Selkärangattomat Luokka:Erilaisruokaiset
Saint-Pierre (saari)

Saint-Pierre on Ranskalle kuuluvan Saint-Pierre ja Miquelonin saariryhmän saari Pohjois-Amerikan rannikolla. 25 neliökilometrin kokoisella saarella asuu noin 5 600 ihmistä, mikä on valtaosa alueen väestöstä.The French Islands Saint Pierre and Michelon ==Aiheesta muualla== *grancolobier.com ==Lähteet== Luokka:Saint-Pierre ja Miquelon
Anselm Ranta

Artur Anselm Ranta (23. huhtikuuta 1885 Orimattila – 14. lokakuuta 1980) oli suomalainen kauppaneuvos, sahanomistaja ja laivanvarustaja, joka vaikutti erityisesti Rauman seudulla. Ranta oli syntyjään torpparin poika Orimattilasta Uudeltamaalta ja hänen koulunkäyntinsä rajoittui muutamaan vuoteen koti- ja kiertokoulua. Tehtyään muutaman vuoden maatalous-, metsä- ja rakennustöitä hän muutti siirtolaisena Yhdysvaltoihin vuoden 1905 suurlakon jälkeen ja toimi siellä rakennusurakoitsijana vuosina 1909–1912. Vaimonsa toivomuksesta hän muutti 1913 takaisin Suomeen ja toimi kuusi vuotta talonrakentajana Raumalla. Hän aloitti samalla puutavarakaupan ja keskittyi kokonaan siihen vuodesta 1919 alkaen luopuen rakennustoiminnasta, tosin hän rakennutti vielä vuonna 1936 Rauman ensimmäisen kivisen asuinkerrostalon Rannanlinnan, joka nimettiin hänen mukaansa. Ranta harjoitti puukaupan ohella sahaustoimintaa omilla ja vuokraamillaan sahoilla. Yhdessä yhtiökumppaninsa merikapteeni Enok Fagerströmin kanssa hän osti vuonna 1929 Rauman satamassa sijainneen entisen Metsänomistajien Metsäkeskus Oy:n lautatarhan, johon he perustivat Ranta & Fagerström -nimisen yhtiön. Ranta myi osuutensa yhtiöstä Lauri Ylöselle vuonna 1931. Ranta omisti tämän jälkeen lyhytaikaisesti useita sahoja ja suurtiloja läntisessä Suomessa sekä oli osakkaana useissa höyrylaivoissa. Hän muun muassa perusti Kokemäellä sijainneen Kyttälän sahan, jonka toimitusjohtajaksi tuli vuonna 1939 hänen poikansa kauppaneuvos Aatos Ranta, ja omisti jonkin aikaa Vuojoen kartanon Eurajoella. Anselm Ranta kuului myös Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön suuromistajiin. Hän vetäytyi liiketoiminnasta vuonna 1955. Ranta kuului Rauman kaupunginvaltuustoon vuosina 1943–1945 ja kaupunginhallitukseen vuonna 1945. Hän kuului myös Rauman rautatien johtokuntaan ja Rauman Säästöpankin isännistöön. Hänet tunnettiin partiotoiminnan tukijana ja hän lahjoitti varoja Rauman Partiotalon rakentamiseen. Kauppaneuvoksen arvon Ranta sai vuonna 1952. == Lähteet == * Jaakkola, Jorma: ”Kyttälän Saha perustamisesta 70 vuotta”, Kokemäen Joulu -lehti, 2010 * Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Rauman kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Saamelainen korkeakoulu

Saamelainen korkeakoulu (virallinen nimi , ) on korkeakoulu Norjan Koutokeinossa. Saamelainen korkeakoulu on perustettu vuonna 1989 ja se on sijainnut vuodesta 2009 lähtien Diehtosiida-nimisessä tiederakennuksessa. Korkeakoulussa on noin 200 opiskelijaa ja 80 työntekijää, ja se on maailman ainoa korkeakoulu, jossa (pohjois)saamen kieli on koko oppilaitoksen pääasiallinen opetus- ja hallintokieli. Pohjoismainen saamelaisinstituutti (Sámi Instituhtta) on yhdistetty Saamelaiseen korkeakouluun vuonna 2005. == Rehtorit == * 1989–1996 Jan Henry Keskitalo * 1996–2000 Asta Balto * 2000–2003 Kjell Kemi * 2003–2007 Mai Britt Utsi * 2007–2011 Steinar Pedersen * 2011–2015 Jelena Porsanger * 2015–2019 Gunvor Guttorm * 2019–2023 Láilá Susanne Vars * 2023– Liv Inger Somby == Lähteet == Luokka:Saamelaiset Luokka:Norjan yliopistot ja korkeakoulut Luokka:Koutokeinon oppilaitokset
Kaukana taivaasta (vuoden 1998 elokuva)

Kaukana taivaasta () on vuoden 1998 yhdysvaltalainen draamaelokuva, jossa pääosissa nähdään Brittany Murphy ja Karen Allen. Tärkeää sivuroolia esittää Jeremy Jordan. == Juoni == Emily Nicholson (Brittany Murphy) muuttaa äitinsä, Reesen (Karen Allen), kanssa asumaan Las Vegasiin. Reese on alkoholisti, ja tytär yrittää auttaa äitiään pääsemään pois viinasta. Muuttaessaan Las Vegasiin, Reese oli ollut juomatta jo kuukauden. Reese päättää aloittavan alusta ja ei enää koske viinaan. Alussa se vielä toimiikin, kunnes Reesellä alkaa painaa velat sekä työttömyys päälle. Reese sekaantuu Las Vegasin alamaailman tapahtumiin, ja Emily ei kestä nähdä äitiäänsä siinä kunnossa. Kunnes Emily tapaa Vancen (Jeremy Jordan). Entisen alkoholistin ja narkkarin. Vance auttaa Emilyä pääsemään yli pahimmasta ja kertomalla omista kokemuksistaan. Eräänä aamuna kuitenkin Emily ei kestä äitinsä juopottelua, ja sohvalla makaamista, joten Emily ottaa vain kassit olalle ja lähtee. Koulussa Vance ja Emily päättävät auttaa Emilyn äidin pois juomisesta, ja selviytyä siitä yhdessä. Kunnes samalla aikaa Reese laskee kylpyhuoneessa jääkylmän veden, ja nauhoittaa ensin viestin Emilylle. Viestin jälkeen hän menee ammeeseen ja viiltää ranteensa auki. Koulun jälkeen Emily tulee koulusta, ja näkee äitinsä kuolleena kylpyammeessa. Emily lähtee juoksien pois kotoa, videonauha mukanaan. Hän kuuntelee sitä metsässä ja itkee. Päiviä myöhemmin Reesen itsemurhasta, Emilykin ratkeaa juomiseen. Hän ottaa jopa huumeitakin. Vance yrittää saada Emilyn pois huumeista sekä viinasta, mutta Emily ei usko. Loppuvaiheessa Emily menee rantaan hukuttautumaan. ”Äidilläni oli omat syynsä lopettaa tämä. En voinut mitenkään lievittää hänen tuskaansa. Paitsi ehkä... valitsemalla elää...” Ja niin kuulu vain ääni kun Emily nousee vedestä. == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 1998 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Martti Anhava

Martti Henrikki Anhava (s. 17. kesäkuuta 1955 Helsinki) on suomalainen kirjailija, suomentaja ja vapaa toimittaja. Anhava kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1973 ja teki opintojamatkoja Neuvostoliittoon vuosina 1974–1979. Hän työskenteli Otavassa kotimaisen kaunokirjallisuuden osastolla 1974–2008: ensin toimittajana (1974–1986), sitten osastopäällikkönä (1987–1999) ja viimeksi kirjallisena asiantuntijana (1999–2008). Anhava on suomentanut muun muassa Anton Tšehovin, Fjodor Dostojevskin, Leo Tolstoin, Marcel Proustin ja Blaise Pascalin teoksia. Hänen oma tuotantonsa sisältää esseitä sekä Arto Mellerin ja Paavo Haavikon elämäkerrat. Anhava on ollut vuodesta 2013 Venäläisen kirjallisuuden seuran hallituksen puheenjohtaja. Vuonna 1983 Anhava palkittiin valtion kääntäjäpalkinnolla ja vuonna 2012 Eino Leinon palkinnolla. Vuonna 2014 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali. Martti Anhava on Tuomas ja Helena Anhavan poika. Hänen puolisonsa on ollut vuodesta 1981 galleristi Ilona Anhava. == Teokset == * * * * * * * * == Palkinnot == * Parnasson esseekilpailun 1. palkinto 1982 * Valtion kääntäjäpalkinto 1983 * Eino Leinon palkinto 2012 * Pro Finlandia 2014 == Lähteet == Luokka:Suomentajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Eino Leinon palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carlo Fruttero

Carlo Fruttero (19. syyskuuta 1926 Torino, Italia – 15. tammikuuta 2012 Castiglione della Pescaia, ItaliaCorriere.it, viitattu 16.1.2012 ) oli italialainen kirjailija, toimittaja, kääntäjä ja antologioiden toimittaja. Fruttero tunnetaan erityisesti yhteistyöstään Franco Lucentinin kanssa, jonka kanssa hän kirjoitti rikosromaaneja. He toimittivat myös yhdessä science fictionlehteä Urania 1960-luvulta 1980-luvulle ja sarjakuvalehteä Il Mago. ==Suomennetut teokset== *Carlo Fruttero, Franco Lucentini, Sunnuntainainen (alkuteos: La donna della domenica), suom. Ulla-Kaarina Jokinen. Otava, 1974 ISBN 951-1-01575-3 == Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Italialaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Tähtirikko

Tähtirikko (Micranthes stellaris) on vuoristoissa ja arktisilla alueilla esiintyvä valkokukkainen rikkokasvi. == Ulkonäkö ja koko == Monivuotisen tähtirikon vana kasvaa 5–12 senttimetriä korkeaksi. Juurakko on haarainen ja siitä nousee useita lehtiruusukkeita. Ruusukelehdet ovat vastapuikeita, kärjestä hampaisia ja päältä karvaisia. Kukinto on harsu huiskilo, jossa alemmat kukat ulottuvat keskikukkaa ylemmäksi. Kaksineuvoisten kukkien verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiönliuskat ovat alaspäisiä. Teriö on kaksi- tai kolme kertaa verhiön pituinen, väriltään valkoinen ja punapilkullinen. Heteitä on kymmenen kappaletta. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen. Emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Suomessa tähtirikko kukkii heinä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kypsyy kaksiosainen, monisiemeninen kota.Retkeilykasvio 1998, s. 226–227. == Levinneisyys == Tähtirikkoa kasvaa Fennoskandian vuoristo- ja tunturialueilla Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Kuolan niemimaalla, Skotlannissa, Walesissa, Irlannissa, Färsaarilla, Islannissa, Grönlannissa ja Koillis-Kanadassa. Lajin yhtä alalajia kasvaa paikoitellen myös Romaniassa, Pohjois-Balkanilla, Alpeilla, Keski-Ranskassa, Pyreneillä ja Espanjassa. Suomessa tähtirikko on pohjoisimman Lapin kasvi. Sitä kasvaa pääasiassa Enontekiön ja Utsjoen tuntureilla. Lajia on löydetty myös Muoniosta. == Elinympäristö == Tähtirikko kasvaa tunturipurojen märillä sorarannoilla ja sammalikoissa, lumenviipymäpaikoilla, lähdehetteiköissä ja kosteilla kallionhyllyillä.Retkeilykasvio 1998, s. 227. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Pohjolan kasvien pauloissa: Micranthes stellaris – tähtirikko * * Luokka:Vanarikot
Iturikko

Iturikko (Micranthes foliolosa) on arktisten alueiden hento, monivuotinen rikkokasvi. == Ulkonäkö ja koko == Iturikon vana kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Ruusukelehdet ovat vastapuikeita, kärjestä hampaisia ja laidoilta karvaisia. Varren latvassa on kukkia 0–2 kappaletta, alempien kukkien tilalla on punertavia itusilmuja. Kaksineuvoisten kukkien verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Valkoinen teriö on kaksikertaa verhiön pituinen. Heteitä on kymmenen kappaletta. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen. Emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Iturikko kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kypsyy kaksiosainen, monisiemeninen kota.Retkeilykasvio 1998, s. 226–227. == Levinneisyys == Iturikkoa kasvaa Euroopassa ainoastaan Islannissa, Huippuvuorilla, Fennoskandian vuoristo- ja tunturialueilla Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Kuolan niemimaalla, sekä Pohjois-Venäjän arktisilla alueilla. Aasian puolella levinneisyysalue jatkuu Pohjois- Siperiassa läpi mantereen. Muutamin paikoin lajia kasvaa myös Etelä- Siperiassa. Pohjois-Amerikassa iturikko on levinnyt Pohjois-Alaskaan ja -Kanadaan. Muutamia erillisiä esiintymiä on myös muualla mantereella. Lajia kasvaa myös laajalti Grönlannissa. Suomessa iturikkoa tavataan nykyään ainoastaan Enontekiön suurtuntureilla.Lampinen, R. & Lahti, T. 2011: Kasviatlas 2010: Iturikon levinneisyys Suomessa. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 16.1.2012. Lajin aikaisemmat esiintymät muualta Pohjois-Lapista ovat hävinneet.Retkeilykasvio 1998, s. 227. == Elinympäristö == Iturikolle tyypillisiä kasvupaikkoja ovat tunturikankaiden soraiset lumenviipymäpaikat, vuotomaat ja puronvarret. Joskus lajia tavataan myös kallionpengermillä. Laji on kalkinsuosija. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Pohjolan kasvien pauloissa: Micranthes foliolosa – iturikko * Kasviatlas 2020: Iturikon (Micranthes foliolosa) levinneisyys Suomessa. Luokka:Vanarikot
Interpol (täsmennyssivu)

Interpol voi viitata seuraaviin: * Interpol, kansainvälinen rikospoliisijärjestö * Interpol, yhdysvaltalainen indie rock -yhtye * Interpol (albumi), Interpol -yhtyeen neljäs studioalbumi * Interpol EP, Interpol -yhtyeen EP vuodelta 2002
Varjoluste

Varjoluste eli varjolehtoluste (Brachypodium sylvaticum) on monivuotinen heinäkasvi, joka kasvaa Euroopassa ja Aasiassa. == Ulkonäkö ja koko == Varjoluste kasvaa 60–100 senttimetriä korkeaksi ja mätästäväksi. Sen lehtilavat ovat 4–12 millimetriä leveät, pitkäsuippuiset ja karvaiset. Varjolusteen kukinto on 6–15 cm pitkä tähkä, joka muuttuu yläosastaan nuokkuvaksi. Tähkässä on yleensä 5–10 tähkylää. Vihneet ovat yli senttimetrin pituiset. == Varjoluste Suomessa == Suomessa varjoluste kasvaa ainoastaan Ahvenanmaalla, missä se on yleinen. Heinän kasvupaikkoja ovat rantalehdot ja -pensaikot. Se vaatii kalkkipitoisen kasvupaikan. Suomessa tavattavia varjolustetta muistuttavia heiniä ovat mäkiluste ja lehtokattara. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Varjoluste (Brachypodium sylvaticum) * Kasviatlas 2021: Varjolusteen (Brachypodium sylvaticum) levinneisyys Suomessa. * Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Varjoluste (Brachypodium sylvaticum) * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Brachypodium sylvaticum Luokka:Vihnelusteet
Saku Koivu -palkinto

Saku Koivu -palkinto on jääkiekon U20 SM-sarjassa vuosittain jaettava palkinto. Palkinto annetaan liigan vuoden parhaalle hyökkääjälle. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2011, jolloin sen sai Hämeenlinnan Pallokerhon Teemu Rautiainen. Jääkiekkoliitto julkisti 62 uutta pelaajapalkintoa marraskuussa 2010. ==Voittajat== Kausi Pelaaja Joukkue 2010–2011 Teemu Rautiainen HPK 2011–2012 Toni Kallela KalPa 2012–2013 Ville Leskinen Kärpät 2013–2014 Jesse Huhtala Lukko 2014–2015 Patrik Virta HPK 2015–2016 Kasper Björkqvist Blues 2016–2017 Joona Koppanen Ilves 2017–2018 Aarne Talvitie Blues 2018–2019 Santeri Haarala Sport 2019–2020 Tuukka Tieksola Kärpät 2020–2021 Aarne Intonen TPS 2021–2022 Leevi Viitala Ässät 2022–2023 Oskari Luoto Tappara 2023–2024 Santeri Huovila JYP == Lähteet == Luokka:Jääkiekon Nuorten SM-liigan palkinnot
Ukkosen vuosi

Ukkosen vuosi (engl. Roll of Thunder, Hear My Cry) on vuonna 1978 julkaistu kolmeosainen minisarja, joka perustuu Mildred D. Taylorin romaaniin Roll of Thunder, Hear My Cry (1976), joka on julkaistu suomeksi nimellä Ukkonen, kuule huutoni mun (1979). Sarja kertoo mustasta Loganien perheestä, ja tapahtumat sijoittuvat suuren laman vuoteen 1933. Elokuvan pääosia esittävät Claudia McNeil, Janet MacLachlan, Robert Christian, Larry B. Scott, Morgan Freeman, Roy Poole, John Cullum, Rockne Tarkington ja Rodney King Adams. Elokuvan on ohjannut Jack Smight. Elokuva oli ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi kahdessa kategoriassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1978 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisioelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Paparazzi (elokuva)

Paparazzi on vuonna 2004 julkaistu toiminta/rikoselokuva. Elokuvan pääosia esittävät Cole Hauser, Robin Tunney, Tom Sizemore, Daniel Baldwin, Kevin Gage, Dennis Farina, Chris Rock, Tom Hollander, Sal Lopez ja Vince Vaughn. Mel Gibson, joka oli yksi elokuvan tuottajista, tekee elokuvassa cameoroolin vihanhallintakurssin potilaana odotushuoneessa. Elokuvan on ohjannut Paul Abascal. Elokuva oli taloudellinen floppi ja sai osakseen kritiikkiä. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat Luokka:Vuoden 2004 yhdysvaltalaiset elokuvat
Lumirikko

Lumirikko (Micranthes tenuis) on pieni, monivuotinen arktinen rikkokasvi. == Ulkonäkö ja koko == Lumirikko kasvattaa 3–12 senttimetriä pitkän, lähes kaljun vanan. Nahkeat ruusukelehdet ovat 10–15 mm pitkiä, puikeita tai pyöreähköjä, pienihampaisia ja väriltään usein punertavia. Kukinto on harsu terttu, jossa kukkaperät ovat jopa 10–20 mm pitkiä. Kaksineuvoisten kukkien verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiönliuskat ovat pystyjä. Teriö on verhiön pituinen, ja se muuttuu lopulta väriltään valkoisesta selvästi punaiseen. Heteitä on kymmenen kappaletta. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen. Emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Suomessa lumirikko kukkii heinä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kypsyy kaksiosainen, monisiemeninen kota. Kodan liuskat ovat lyhytsuippuisia ja uloskääntyneitä.Retkeilykasvio 1998, s. 226–227. == Levinneisyys == Pohjoismaissa lumirikko kasvaa Norjan, Ruotsin ja Suomen vuoristo- ja tunturialueilla, Islannissa, Färsaarilla sekä Huippuvuorilla.Suuri Pohjolan kasvio 2005, s. 253. Suomessa sitä kasvaa pääasiassa Enontekiön suurtuntureilla sekä myös Utsjoella ja Muonion pohjoisosissa.Lampinen, R. & Lahti, T. 2011: Kasviatlas 2010: Lumirikon levinneisyys Suomessa. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 16.1.2012. == Elinympäristö == Lumirikko kasvaa tunturien valuvesipahdoilla, kosteilla sorakankailla ja lumenviipymäpaikoilla. Laji on kalkinsuosija.Retkeilykasvio 1998, s. 227. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. ISBN 951-45-8167-9 * Suuri Pohjolan kasvio. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003). === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Pohjolan kasvien pauloissa: Micranthes tenuis - lumirikko * Kasviatlas 2020: Lumirikon (Micranthes tenuis) levinneisyys Suomessa. Luokka:Vanarikot