EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Selma Dritz

Selma Dritz (o.s. Kaderman; 29. kesäkuuta 1917 – 3. syyskuuta 2008) oli yhdysvaltalainen epidemiologi ja lääkäri, joka tutki ensimmäisten joukossa AIDS:ia, kun epidemia ensimmäisen kerran havaittiin Yhdysvalloissa homoseksuaalisilla miehillä. Hän oli ensimmäisiä, jotka tunnistivat AIDSin seksuaalisesti tarttuvana tautina. == Koulutus ja ura == Dritz sai Illinoisin yliopistosta tutkinnon pediatriasta ja toimi lääkärinä, kunnes jättäytyi työelämästä lasten saamista varten. Hän valmistui maisteriksi kansanterveydestä vuonna 1967 Berkeleyn Kalifornian yliopistosta. Hän aloitti seuraavana vuonna työskentelyn San Franciscon terveysviranomaisen tartuntatautien hallinnasta vastaavassa osastossa. Vuonna 1981 Dritz havaitsi keuhkokuumeen erään muodon yleistyvän San Franciscon homoseksuaalisten miesten parissa. Hän ilmoitti löydöistään Yhdysvaltojen tartuntatautien valvonta- ja ehkäisykeskuksille. Hänen havaintonsa oli ensimmäisiä havaintoja AIDSista ja sen mahdollistamista sairauksista. Dritz tutki tämän jälkeen myös harvinaisen Kaposin sarkooman yleistymistä homoseksuaalisilla miehillä, minkä AIDS oli mahdollistanut. Hän onnistui saamaan homoseksuaalisten miesten luottamuksen tuomitsemattomuudella ja pystyi kartoittamaan HIV:n leviämistä heidän keskuudessaan. Tämän ansiosta hän pystyi toteamaan HIV:n leviävän seksuaalisesti. Hän oli ensimmäinen, joka havaitsi Burkittin lymfooman yhteyden AIDSiin, ja oli merkittävässä asemassa selvittäessä HIV:n leviämistä veren välityksellä. Dritz eläköityi vuonna 1984. == Yksityiselämä == Dritz oli ollut konserttipianisti ennen lääketieteellisiä opintojaan. Lily Tomlin näytteli häntä AIDS-epidemiasta kertovassa elokuvassa And the Band Played On. Kuollessaan hänellä oli poika, kaksi tytärtä ja kaksi lastenlasta. == Katso myös == *HIV miesten välisestä seksistä == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet Luokka:Epidemiologit
Otran talo

Otran talo on Tampereen keskustassa Hämeenkadun ja Kuninkaankadun kulmassa sijaitseva rakennus. Se valmistui vuonna 1914 ja toimi alun perin Tampereen Rakennuskonttorin eli Otra Oy:n liiketalona. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Georg Schreck, joka oli yksi Tampereen Rakennuskonttorin perustajista. Otran talo oli Tampereen ensimmäisiä teräsbetonirunkoisia rakennuksia. Uusi tekniikka teki mahdolliseksi sen, että alimpien kerrosten liiketiloihin voitiin asentaa suuret ikkunat. Julkisivut muurattiin kansallisromanttiseen tapaan graniitista, vaikka talon rakentamisen aikaan sitä tyyliä ei enää yleisesti käytetty. 1960-luvulla rakennusta korotettiin yhdellä kerroksella. Muutokset suunnitteli arkkitehti Harry W. Schreck. Lisäkerroksen myötä katon muoto muuttui ja talon jugendilme vaurioitui.Liuttunen 2018, s. 129. 1980-luvulla talo peruskorjattiin, ja samalla sisäpiha rakennettiin umpeen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tampereen liikerakennukset Luokka:Nalkala Luokka:Tampereen toimistorakennukset
Vindrac-Alayrac

Vindrac-Alayrac on kunta Ranskan eteläosassa Tarnin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 28 kilometriä Albin kaupungista luoteeseen. Kunnan nähtävyys on 1400-luvulta peräisin oleva goottilainen pyhän Martinin kirkko.Tour de France 2019 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tarnin kunnat
R. E. Brummer

Reino Emil Brummer (17. maaliskuuta 1887 Hämeenlinna – 8. helmikuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen sähköinsinööri ja Helsingin sähkölaitoksen toimitusjohtaja.Ylioppilasmatrikkeli 1906 : matrikkelinumero 30145 Brummerin vanhemmat olivat Hämeenlinnan klassillisen lyseon latinan kollega Karl Emil Fabian Brummer (1848–1903) ja Hildur Helena Maria Nordenswan. Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1911.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Karl Emil Fabian Brummer Brummer toimi sähköinsinöörinä Yhdysvalloissa 1912–1917 ja palattuaan Suomeen hän oli Helsingin sähkölaitoksen käyttöinsinöörinä 1922–1938 ja laitoksen toimitusjohtajana 1938–1944. Brummer oli naimisissa vuodesta 1922 Eva Signe Snellmanin kanssa. == Julkaisuja == * Sähkömiehen sähköoppi ; kirjoittajat R. E. Brummer ym. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 9. Otava 1929 * Panssaroidun suurjännitekaluston käyttö Helsingin kaupungin sähkölaitoksella : lyhennys Suomen sähköinsinööriliiton kokouksessa 22 päivänä marraskuuta 1929 pidetystä esitelmästä. Helsinki 1930 * Helsingin kaupungin sähkölaitoksen kattilaston viimeinen lisäys taloudelliselta ja tekniseltä kannalta : lyhennys Suomen sähköinsinööriliiton kokouksessa 28 p. marraskuuta 1931 pidetystä esitelmästä. Helsinki 1932 == Toimitustöitä == * Suomen sähköinsinööriliiton r.l. matrikkeli 1926-41 ; toim. R. E. Brummer. Suomen sähköinsinööriliitto, Helsinki 1942 * Finlands elektroingenjörsförbund r.f. Matrikel 1926-41 ; red. R. E. Brummer. Finlands elektroingenjörsförbund, Helsingfors 1943 == Suomennoksia == * S. von Gaisberg : Sähkövoima- ja valaistuslaitteiden asettajan käsikirja ; 60. saksalaisesta painoksesta ja 8. ruotsalaisesta laitoksesta kotimaan oloihin sovittaen suom. R. E. Brummer. Karisto 1921 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Raivo Aeg

Raivo Aeg (s. 4. heinäkuuta 1962) on virolainen poliitikko, joka toimi maansa oikeusministerinä 2019–2021. Ennen poliittista uraansa Aeg työskenteli poliisijohtajana (2005–2008) ja Viron suojelupoliisin pääjohtajana (2008–2013). Suojelupoliisissa työskennellessään Aeg kommentoi Viron olevan Venäjälle kiinnostava kohde, koska se kuuluu Natoon ja paikallista venäläisvähemmistöä voi käyttää valtiota vastaan. Riigikogun vaaleissa 2015 Aeg sai 2 001 ääntä ja tuli valituksi riigikoguun. Aeg puhuu äidinkielensä lisäksi suomea, englantia ja venäjää. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Viron oikeusministeriön profiili Luokka:Viron oikeusministerit Luokka:Riigikogun jäsenet Luokka:Virolaiset poliisit Luokka:Isänmaan ja Res Publican liiton poliitikot Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Þingvallavatn

Þingvallavatn on järvi Islannissa. Se sijaitsee osittain Þingvellirissä, joka on Islannin kansallispuistoista vanhin ja ainoa Unescon maailmanperintökohteisiin kuuluva.Guide to Iceland: Information about Þingvallavatn 83,7:n neliökilometrin pinta-alallaanGo Fishing Iceland: Lake Thingvallavatn – Arctic Char & Brown Trout Fishing Þingvallavatn on Islannin suurin luonnollinen järvi. Se sijaitsee noin 100 metrin korkeudessa merenpinnasta. Sen suurin syvyys on 114 metriä ja keskisyvyys 34 metriä. Järvessä on kolme saartaTiti Tudorancea Travel Info: Þingvellir National Park, Iceland, joihin kuuluvat Sandey ja Nesjaey.Nordic Adventure Travel: South Iceland Photo Gallery – Myndir frá Suðurlandi Missään muussa järvessä ei tavata neljää eri nieriän alalajia; järvessä esiintyy myös taimenia. Sogjoki saa järvestä alkunsa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Islannin järvet
Slice of life

Slice of life (, viipale elämää) on tavanomaisten asioiden kuvaamista taiteessa ja viihteessä. Teatterissa termi viittaa naturalismiin kun taas kirjallisuudessa termi on kerronnallinen tekniikka näennäisesti satunnaisia tapahtumia ilman juonen kerronnallisia elementtejä. Termin synty yhdistetään ranskalaiseen näytelmäkirjailijaan Jean Jullien (1854–1919).https://www.universalis.fr/encyclopedie/jean-jullien/ == Katso myös == * Mono no aware == Lähteet == Luokka:Animen ja mangan käsitteet Luokka:Elokuvaan liittyvät käsitteet Luokka:Kirjallisuuden käsitteet
Sinikevättähti

Sinikevättähti (Scilla sardensis), joka tunnetaan myös nimellä sardiniankevättähti, on parsakasvien heimoon kuuluvan kevättähtien (Scilla) suvun sipulikasvi. == Kuvaus == === Sipuli, varret ja lehdet === Sinikevättähden sipulin halkaisija on noin 2,5 senttimetriä. Lehdet ovat 10–20 senttimetriä pitkiä. Lehdet kasvavat tyviruusukkeena ja ovat tasasoukat, lehtilaita on ehyt ja kärki on tylpähkö. === Kukat ja hedelmä === Sinikevättähti kukkii huhti-kesäkuussa. Se kasvattaa tumman sinipunertavan kukkavarren, johon kukkien nuput tulevat. Nuppujen väri on sinipunertava ja niitä on yhdessä kukinnossa yleensä 4–15, joskus voi olla enemmänkin. Kukka on kooltaan noin 10–13 millimetriä. Sen terälehtien väri on sininen ja kukan keskeltä valkoinen. Siemenet ovat pieniä tummanruskeita. Sitä kuitenkin lisätään yleisimmin sipuleista. Se lisääntyy itsestään tekemällä joka vuosi uusia sivusipuleita. == Kasvupaikat ja levinneisyys == Sinikevättähteä kasvatetaan puutarhoissa pihoissa, puistoissa, puutarhoissa, ja pensasaitojen tyvillä. Se karkailee joskus puutarhoja kauemmaksikin. Sinikevättähti on kotoisin Turkista. Sinikevättähti risteytyy helposti lähilajien kanssa ja risteytymiä voi olla vaikea erottaa toisistaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kevättähdet
Živilė Vaiciukevičiūtė

Živilė Vaiciukevičiūtė (s. 3. huhtikuuta 1996 Pabradė) on liettualainen kilpakävelijä. Vaiciukevičiūtė on saavuttanut pronssia 20 kilometrin kävelyssä vuoden 2017 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui samalla matkalla viidenneksi. MM-kilpailuissa hän on ollut 19:s Lontoossa 2017 ja 23:s Dohassa 2019. Hän osallistui myös Rio de Janeiron olympialaisiin 2016 sijoittuen 20 km kävelyssä sijalle 56. Vaiciukevičiūtė on myös rikkonut Tokion olympialaisten 2020 20 km kävelyn tulosrajan. Hän voitti 20 kilometrin kävelyn Euroopan Cupin 2019. ==Lähteet== Luokka:Liettualaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Monika Vaiciukevičiūtė

Monika Vaiciukevičiūtė (s. 3. huhtikuuta 1996 Pabradė) on liettualainen kilpakävelijä. Vaiciukevičiūtėn ennätys 20 km kävelyssä on 1:32.39, joka on tehty huhtikuussa 2017. Monikalla on myös kaksoissisko Živilė Vaiciukevičiūtė, joka on myös kilpakävelijä. ==Lähteet== Luokka:Liettualaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Diana Zagainova

Diana Zagainova (s. 20. kesäkuuta 1997 Vilna) on liettualainen kolmiloikkaaja. Zagainova voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Gävlessä 2019 tuloksella 13,89. Hän teki kesäkuussa 2019 Liettuan ennätyksen kolmiloikassa, kun hän hyppäsi 14,43 m. Tulos rikkoi myös Tokion olympialaisten 2020 karsintarajan. Hän karsiutui samana vuonna loppukilpailusta Glasgow’n EM- hallikilpailuissa ja Dohan MM-kilpailuissa. ==Lähteet== Luokka:Liettualaiset kolmiloikkaajat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Danas Rapšys

Danas Rapšys (s. 21. toukokuuta 1995 Panevėžys) on liettualainen uimari. Rapšys on saavuttanut MM- ja EM-kilpailuissa useita mitaleja vapaa- ja selkäuinnissa. Pitkän radan MM-kilpailuissa hän on saavuttanut hopeaa 200 metrin vapaauinnissa Dohassa 2024. Lyhyen radan MM-kilpailuissa hän on voittanut maailmanmestaruuden 400 metrin vapaauinnissa Hangzhoussa 2018 sekä saanut lisäksi kaksi hopea- ja kaksi pronssimitalia. Pitkän radan EM- kilpailuista hänellä on yksi kulta-, kaksi hopea- ja kaksi pronssimitalia sekä lyhyen radan EM-kilpailuista kolme kultaa, yksi hopea ja kolme pronssia. Rapšys osallistui myös Rio de Janeiron olympialaisiin 2016 100 m ja 200 m selkäuintiin sekä 4 x 100 m sekaviestiin. Yksilökilpailuissa hän jäi ensimmäiselle kierrokselle. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui 200 metrin vapaauinnissa kahdeksanneksi. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sijoittui 200 metrin vapaauinnissa viidenneksi ja 400 metrillä kymmenenneksi. ==Lähteet== Luokka:Liettualaiset uimarit Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Andrius Šidlauskas

Andrius Šidlauskas (s. 1997 Panevėžys) on liettualainen uimari. Šidlauskas on saavuttanut nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa kultaa 50 metrin ja pronssia 100 metrin rintauinnissa 2015. Vuoden 2015 Euroopan kisoissa, jotka olivat samalla nuorten EM-kilpailut, hän voitti 50 metrin rintauinnin ja oli toinen 100 metrin rintauinnissa. Šidlauskas osallistui myös Rio de Janeiron olympialaisiin 2016 100 m rintauinnissa, jossa karsiutui ensimmäisellä kierroksella. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 100 metrin rintauinnissa kuudenneksi. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 100 ja 200 metrin rintauinnin välierissä. Budapestin MM- kilpailuissa 2022 hän oli 100 metrin rintauinnissa kahdeksas. Saman vuoden Rooman EM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 100 metrin rintauinnissa ajalla 59,50. Hän sai samassa lajissa pronssia myös Chengdun universiadeissa 2023 ja Belgradin EM-kilpailuissa 2024. Pariisin olympialaisissa 2024 hän karsiutui 100 metrin rintauinnin alkuerissä. ==Lähteet== Luokka:Liettualaiset uimarit Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pirma lyga

1 Lyga tai LFF I lyga tai Pirma lyga on Liettuan miesten jalkapallon toiseksi korkein sarjataso. Vuonna 2019 liigassa pelaa 16 joukkuetta. Sarja pelataan kaksinkertaisena ja sen voittaja etenee suoraan A Lygaan. Sarjassa toiseksi sijoittunut pelaa karsintasarjan A Lygassa toiseksi viimeiseksi jääneen kanssa. Kauden kolme huonointa joukkuetta putoaa suoraan sarjatasoa alemmassa 2 Lygaan. ==Joukkueet== === 2022 === # Ekipa Lisenssi Kommentteja 1\. FK Atmosfera 2\. FK Babrungas 3\. BFA Vilnius 4\. Banga B vararyhmä 5\. Žalgiris B vararyhmä 6\. Panevėžys B vararyhmä 7\. FC Neptūnas 8\. FK Minija 9\. FK Šilas 10\. Be1 NFA 11\. FK Garliava 12\. DFK Dainava 13\. FK Nevėžis 14\. FK Ekranas 15\. FA Šiauliai B vararyhmä 16\. Riteriai B vararyhmä 17\. Sūduva B vararyhmä 18\. Kauno Žalgiris B vararyhmä 2021 Pirma lyga * FK Babrungas * FK Jonava * FA Šiauliai * FK Minija Kretinga * FK Atmosfera Mažeikiai * BFA Vilnius * Panevėžys B * Žalgiris B * Riteriai B * Kauno Žalgiris B * FK Šilas Kazlų Rūda * Banga B * FK Neptūnas Klaipėda * Sūduva B ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * 1lyga.lt (Pirma lyga) * Pirma lyga lietuvosfutbolas.lt * Soccerway Luokka:Liettuan jalkapallosarjat
Liettuan Cup

Liettuan Cup tai SHARP LFF Cup on Liettuan miesten jalkapallon vuosittain järjestettävä turnaus. Vuonna 2019 cupissa pelasi 48 joukkuetta. ==Lähteet== Luokka:Liettuan jalkapallokilpailut Luokka:Kansalliset jalkapallocupit
Latvian europarlamenttivaalit 2019

Vuoden 2019 europarlamenttivaalit järjestettiin Latviassa 25. toukokuuta 2019, niissä valittiin Latvian kahdeksan europarlamentaarikkoa. ==Tulokset== Puolue Puolue Mepit Mepit Äänet Äänet Äänet Äänet Puolue Puolue Mepit Mepit Lukumäärä Lukumäärä Lukumäärä Yhtenäisyys (V) 2 -2 124 193 26,24 % Sosiaalidemokraattinen puolue ”Harmonia” (S) 2 +1 82 604 17,45 % Kansallinen liittouma (NA) 2 +1 77 591 16,40 % Attīstībai/Par! (AP!) 1 +1 58 763 12,42 % Latvian venäläisliitto (LKS) 1 +0 29 546 6,24 % Vihreiden ja maanviljelijöiden liitto 0 - 25 252 5,34 % Latvijas Reģionu apvienība 0 - 23 581 4,98 % Uusi konservatiivinen puolue 0 - 20 595 4,35 % Edistykselliset 0 - 13 705 2,90 % KPV LV 0 - 4362 0,92 % Latviešu Nacionālisti 0 - 3172 0,67 % Centra partija 0 - 2312 0,49 % Atmoda 0 - 2242 0,47 % Latvian sosiaalidemokraattinen työväenpuolue 0 - 922 0,19 % Jaunā Saskaņa 0 - 829 0,18 % Rīcības partija 0 - 791 0,17 % ==Valitut edustajat== Tiedosto:Valdis_Dombrovskis_2009.jpg| Valdis Dombrovskis (V) Tiedosto:Kalniete_Sandra_2014-02-05_1.jpg| Sandra Kalniete (V) Tiedosto:Nils_Ušakovs_2012-03-22.jpg| Nils Ušakovs (S) Tiedosto:Andris_Ameriks.jpg| Andris Ameriks (S) Tiedosto:Roberts_Zile_- _Latvian_part_press_photos- _Citizens’_Corner_debate_on_EU_citizens_and_their_digital_rights_(15712487334).jpg| Roberts Zīle (NA) Tiedosto:Dace_Melbārde_2019_(cropped).jpg| Dace Melbārde (NA) Tiedosto:Ivars_Ijabs_in_2015.jpg| Ivars Ijabs (AP!) Tiedosto:Tatjana_Ždanoka1.JPG| Tatjana Ždanoka (LKS) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Latvian europarlamenttivaalit – Euroopan parlamentin sivuilla Luokka:Europarlamenttivaalit 2019 Europarlamenttivaalit 2019
Philippe Boesmans

Philippe Boesmans (11. toukokuuta 1936 Tongeren – 10. huhtikuuta 2022https://www.radiofrance.fr/francemusique/le-compositeur-philippe-boesmans- est-mort-2671535) oli belgialainen säveltäjä. Hän opiskeli pianonsoittoa Liègen konservatoriossa, mutta päätti keskittyä uraan säveltäjänä. Hänen tyyliinsä vaikutti aluksi suuresti sarjallisuus, mutta hän koki pian välttämättömäksi sen mahdollistamien rajojen rikkomisen. Hän ei täysin hylännyt sarjallisuuden vaikutusta, mutta kehitti syvästi yksilöllisemmän kielen, jonka keskiössä on mielekäs kommunikaatio kuulijakunnan kanssa.Editions Lemoine: Philippe Boesmans Boesmans työskenteli Henri Pousseurin johtamassa Vallonian musiikillisessa tutkimuskeskuksessa, Liègen elektronisella studiolla ja tuottajana RTBF-televisioyhtiön palveluksessa. Hänellä oli La Monnaien säveltäjäresidenssi vuosina 1985–2007. Hänen monet teoksensa ovatkin sen johtajien – ensin Gerard Mortier’n, sitten Bernard Foccroullen – tilaamia. Näihin töihin kuuluvat The Trakl-Lieder (1987), Claudio Monteverdin L’incoronazione di Poppean orkestraatio (1989), La passion de Gilles (1983) ja Reigen (1993). Viimeksi mainitun teoksen toi näyttämölle sen kirjoittaja Luc Bondy, joka perusti työn Arthur Schnitzlerin samannimisen teoksen pohjalle. Reigen esitettiin lukuisia kertoja, ja teos toi Boesmansille kansainvälistä tunnustusta. Wintermärchen (1999) oli Boesmansin uusi yhteistyöteos Luc Bondyn kanssa. Se perustuu William Shakespearen Talviseen tarinaan. Teos esitettiin ensin La Monnaiessa Brysselissä, sitten Pariisissa ja Lyonissa (2000) sekä Barcelonassa (2004). Teosta seurasivat oopperat Julie (2005), Yvonne, princesse de Bourgogne (2009), Au monde (2014) ja Pinocchio (2017). Näistä kaksi jälkimmäistä ovat libretisti Joël Pommeratin kanssa tehdyn yhteistyön hedelmiä. Boesmansin orkesteriteosten joukossa ovat konsertot pianolle (1978) ja viululle (1980). Boesmans osallistui useisiin nykymusiikkifestivaaleihin muun muassa Darmstadtissa, Varsovassa, Zagrebissa, Brysselissä (Ars Musica Brussels) ja Strasbourgissa. Hän on saanut palkintoja yksittäisistä teoksistaan ja vuonna 2000 Honegger-palkinnon elämäntyöstään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * AllMusic.com: Philippe Boesmans Luokka:Belgialaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
NGC 4414

NGC 4414 on kierteisgalaksi noin 62 miljoonan valovuoden päässä Bereniken hiusten tähdistössä. Vuonna 1974 galaksissa havaittiin supernova (SN 1974G) joka säilyi ainoana havainnoituna supernovana aina 7. kesäkuuta 2013 saakka, jolloin magnitudin 14 SN 2013df esiintyi. Galaksin kuvasi tarkasti Hubble- avaruusteleskooppi vuonna 1995 osana laajempaa etäisyysmittausprojektia ja uudelleen vuonna 1999. Galaksia on tutkittu edelleen sen sisältämien kefeidi- tähtien vuoksi. NGC 4414:n uloimmat osat näyttävät sinisiltä niissä syntyvien tähtien ja mahdollisen kirkkaan sinisen muuttujan vuoksi. NGC 4414 on varsin eristyksissä oleva galaksi, eikä sillä vaikuta olevan menneisyydessäkään olleen vuorovaikutusta muiden galaksien kanssa. Vaikkei se olekaan tähtiryöppygalaksi, NGC 4414 vaikuttaisi sisältävän paljon kaasua. NGC 4414 kuuluu Coma I -ryhmään, (ei siis Coman galaksijoukkoon), joka sijaitsee Neitsyen superjoukon sisällä. ==Lähteet== * Hubble Heritage -projekti NGC 4414 * NASA:n päivän kuva : NGC 4414: "A flocculent spiral galaxy" (3. huhtikuuta 2002) * ESA / Hubble-kuva NGC 4414: stä Luokka:NGC-kohteet Luokka:Bereniken hiusten tähdistö
Tania Weber

Tania Weber (oik. Tanja Sarsgardeer, s. 18. elokuuta 1926 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka esiintyi italialaisissa elokuvissa 1950-luvulla. == Filmografia == * Carica eroica, ohjaus Francesco De Robertis (1952) * Loma Roomassa, ohjaus William Wyler (1952) * Uskottomia naisia, ohjaus Stefano Vanzina ja Mario Monicelli (1953) * Un giorno in pretura, ohjaus Stefano Vanzina (1953) * La nave delle donne maledette, ohjaus Raffaello Matarazzo (1953) * Siamo tutti inquilini, ohjaus Mario Mattòli (1953) * Il più comico spettacolo del mondo, ohjaus Mario Mattòli (1953) * Odysseus, ohjaus Mario Camerini (1954) ==Lähteet== Luokka:Mahdollisesti elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Suomalaiset näyttelijät
Tampereen ensimmäinen postitalo

Tampereen ensimmäinen postitalo sijaitsee Finlaysonin tehdasalueella Puuvillatehtaankadun ja Kuninkaankadun kulmassa. Sen on rakennuttanut Finlaysonin patruuna Wilhelm von Nottbeck. Postitalon suunnitteli Erik Johan Wennerqvist vuonna 1867, ja se otettiin käyttöön samana vuonna. Postikonttorin lisäksi talossa oli lennätin. Posti muutti muihin tiloihin vuonna 1883, mutta lennätinkonttori toimi rakennuksessa pitempään, vuoteen 1915 asti. Nykyään talo on asuinkäytössä. Postitalo on rakennustaiteellisesti, kulttuurihistoriallisesti ja maisemallisesti merkittävä kohde, joka on suojeltu asemakaavalla. Samalla tontilla sijaitsee myös Wennerqvistin suunnittelema Barkerintalo (1837). Molemmat talot ovat osa Tammerkosken teollisuusmaisemaa, jonka Museovirasto on vuonna 2009 luokitellut valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998, s. 13, 30. ==Katso myös== * Tampereen postitalo * Tampereen vanha postitalo ==Lähteet== Ensimmäinen postitalo Ensimmäinen postitalo Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen postitalot Luokka:Finlayson Luokka:Finlayson (kaupunginosa)
Bernard Foccroulle

Bernard Foccroulle (s. 1953 Liège) on belgialainen urkuri, taiteellinen johtaja, säveltäjä ja musiikkikirjailija. Hän aloitti kansainvälisen uransa urkurina 1970-luvun puolessavälissä. Hänen ohjelmistonsa ulottuu renessanssimusiikista nykyteoksiin. Hän on kantaesittänyt Philippe Boesmansin, Brian Ferneyhoughin, Betsy Jolasin, Xavier Darassen, Jonathan Harveyn, Pascal Dusapinin ja muiden nykysäveltäjien teoksia. 1980-luvulla Foccroulle kuului saksalaiseen barokkimusiikkiin keskittyneeseen Ricercar Consort -kokoonpanoon.Karsten Witt Musik Management: Bernard Foccroulle Foccroulle on Montréalin ja Aix-Marseillen yliopistojen kunniatohtori. Hänestä tuli vuonna 2010 Brysselin kuninkaallisen konservatorion urkujensoiton professori. == Ura == === Urkurina === Solistina Foccroulle on julkaissut kymmeniä levytyksiä ja voittanut Diapason d'Or -palkintoja. Hänen diskografiaansa kuuluvat Dietrich Buxtehuden ja Johann Sebastian Bachin kaikkien urkuteosten levytykset. Vuonna 2014 hän julkaisi Matthias Weckmannin urkuteosten kokonaislevytyksen ja omien urkusävellystensä albumin. Foccroulle esiintyy säännöllisesti suurissa konserttisaleissa Tokiossa, Soulissa, New Yorkissa, Sydneyssä, Madridissa, Torinossa, Oslossa, Brysselissä, Pariisissa, Luxemburgissa, Salzburgissa, Kölnissä ja Hampurissa. Vuonna 2016 Foccroulle otti muiden nimekkäiden urkurien kanssa ensimmäisenä käyttöön Philharmonie de Parisin uudet urut. Hänen musiikillisia yhteistyökumppaneitaan ovat olleet kornetistit Jean Tubéry ja Lambert Colson sekä palestiinalainen laulaja, udinsoittaja Moneim Adwan. Hän on yhdistänyt musiikkiin myös muita taiteen lajeja tekemällä yhteistyötä esimerkiksi koreografi Jan Fabren, koreografi Salva Sanchisin ja videotaiteilija Lynette Wallworthin kanssa. === Taiteellisena johtajana === Foccroulle toimi Brysselin La Monnaie -oopperatalon johdossa vuosina 1992–2007 ja Aix-en-Provencen taiteellisena johtajana 2007–18. Vuonna 2017 hänelle myönnettiin johtajuuspalkinto Lontoon International Opera Awards -jakotilaisuudessa. == Omat teokset == === Säveltäjänä === * Am Rande der Nacht sopraanolle ja orkesterille (Rainer Maria Rilken pohjalta) * Due after De Luca... baritonille ja kamarimusiikkiyhtyeelle * E vidi quattro stelle sopraanolle, baritonille ja kamarimusiikkiyhtyeelle (Dante Alighierin Kiirastulen mukaan) * Quatre mélodies d'après Verlaine sopraanolle ja pianolle * Zauberland sopraanolle ja pianolle (laulusarja Martin Crimpin runoihin; kantaesitys Pariisissa Katie Mitchellin johdolla 2019) * historiallisille uruille sävellettyjen kappaleiden sarja === Kirjoittajana === * La naissance de l'individu dans l'art (2003; yhteistyössä Robert Legrosin ja Tzvetan Todorovin kanssa) * Entre passion et résistance (2005) * Faire vivre l'opéra, un art qui donne sens au monde (2018) == Lähteet == Luokka:Belgialaiset urkurit Luokka:Belgialaiset säveltäjät Luokka:Musiikkikirjailijat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tartu Olümpia JK

Tartu Olümpia Jalgpalliklubi oli jalkapalloseura Tarton kaupungista. Olümpia voitti Viron pääsarjan kaudella 1939–1940. Seura on ainoa Tallinnan ulkopuolinen seura, joka on voittanut Viron mestaruuden. Seura perustettiin uudestaan vuonna 2005 nimellä FC Tartu Olümpia. ==Lähteet== Luokka:Virolaiset jalkapalloseurat
Matthias Weckmann

Matthias Weckmann (1619 tai aiemmin – 1674) oli saksalainen säveltäjä. Hän toimi kuoropoikana Dresdenin hovikappelissa vuosina 1630–33 ja sai samalla opetusta Heinrich Schütziltä. Vuonna 1633 hän lähti Hampuriin opiskellakseen Michael Praetoriuksen johdolla. Palattuaan Dresdeniin hän otti vastaan työn urkurina kappelissa.HOASM: Matthias Weckmann Vuonna 1642 Weckmann lähti Nykøbingiin, Tanskaan, jossa toimi kappelin urkurina vuoteen 1647. Tämän jälkeen hän toimi jälleen Dresdenissä, sitten vuodesta 1655 Hampurin Pyhän Jaakon kirkossa. Hän pysyi Hampurissa loppuikänsä, perusti siellä vuonna 1660 collegium musicumin ja sävelsi paikassa suuren osan säilyneestä musiikistaan, johon kuuluu kantaatteja, kuoroteoksia, canzonoita, sonaatteja ja kosketinsoitinmusiikkia. Bernard Foccroulle levytti Weckmannin koko uruille säveltämän tuotannon.Karsten Witt Musik Management: Bernard Foccroulle == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: Matthias Weckmann: nuotteja Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset urkurit Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1619 syntyneet Luokka:Vuonna 1674 kuolleet
Nils Johansson Aejmelaeus

Nils Johansson Aejmelaeus tai Emeleus, ven. Нильс Эймелеус, (21. huhtikuuta 1753 Isokyrö – 9. huhtikuuta 1817 Isokyrö Viitattu 29.3.2020.) oli suomalainen pappi, joka osallistui Venäjän Pietariin matkanneeseen lähetyskuntaan vuonna 1808. Aejmelaeuksen isä oli Isonkyrön kirkkoherra Johan Nilsson Aejmelaeus (1718–1805), ja äiti Maria Elisabet Henriksdotter Aejmelaeus os. Moliis (1733–1818). Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Beata Kristina Israelsdotter Björck ja toinen puoliso Brita Katarina Fäder (Foeder). Aejmelaeus osallistui myös Porvoon valtiopäiville 1809 ja on nähtävissä Emanuel Thelningin maalauksessa Porvoon valtiopäivien avajaiset 1809., sivu. 79 == Kunnianosoitukset == Pyhän Vladimirin 4. luokan rintamerkki, Suomen lähetyskunta 1808 == Henkilökohtainen esineistö == ==== Sinetit ja muistoesineet ==== * Aejmelaeus sinetti tai puumerkki == Katso myös == * Aejmelaeus suku == Lähteet == Luokka:Suomalaiset papit Luokka:Suomen lähetyskunta 1808 Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Porvoon valtiopäivät Luokka:Vuonna 1753 syntyneet Luokka:Vuonna 1817 kuolleet
JS Estonia Tallinn

Jalgpalliselts Estonia Tallinn oli jalkapalloseura Tallinnan kaupungista. Seura oli 1930–luvulla yksi Viron menestyneimpiä seuroja, kun se voitti viisi peräkkäistä mestaruutta. Kaudella 1933 se sijoittui toiseksi, mutta kausina 1934, 1935, 1936, 1937–38 ja 1938–39 Estonia Tallinn voitti mestaruuden. Viimeiseksi jääneellä kaudella 1939–40 se sijoittui toiseksi. Seura lakkautettiin vuonna 1944. ==Lähteet== Luokka:Virolaiset jalkapalloseurat
Watford

Watford on noin asukkaan kaupunki ja kaupunkipiiri (borough) Hertfordshiren kreivikunnassa Englannissa. Se sijaitsee Lontoon luoteispuolella, Colne- ja Gadejokien rannalla. Sen alueella ei ole kuntia (unparished area). Watford syntyi 1100-luvulla, jolloin St Albansin luostarin maille perustettiin markkinapaikka. Sen liepeille syntyi asutusta ja rakennettiin Pyhän Marian kirkko, joka on edelleen olemassa. Watfordin kasvu alkoi 1800-luvun alussa, kun Grand Union Canal -kanava ja rautatieyhteys Lontooseen valmistuivat. Watfordista tuli hallintopiiri vuonna 1922. Valioliigaseura Watford FC on kotoisin Watfordista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Asutut paikat Hertfordshiressä Luokka:Englannin kaupungit Luokka:Hertfordshiren hallinnolliset alueet Luokka:Englannin hallintopiirit
Tallinna JK

Tallinna Jalgpalli Klubi oli jalkapalloseura Tallinnan kaupungista. Tallinna JK voitti Viron mestaruuden vuosina 1926 ja 1928. Seuralla on myös kaksi Viron cupin voittoa vuosilta 1939 ja 1940. Seura lakkautettiin vuonna 1941. Tallinna JK perustettiin uudestaan vuonna 2002. Vuonna 2008 Tallinna JK ja SK Legion Tallinn muodostivat uuden seuran Tallinna JK Legion. ==Lähteet== Luokka:Virolaiset jalkapalloseurat
Albertus

Albertus on Berthold Wolpen suunnittelema, metalliin kaiverrettuja kirjaimia muistuttava serif-kirjaintyyppi. Se sopii parhaiten otsikoihin ja lyhyisiin tekstikatkelmiin. Wolpe suunnitteli Albertuksen vuosina 1932–1940, aluksi versaalit, myöhemmin pienaakkoset ja erikoismerkit. Monotype Corporationin Englannin osaston typografian konsultti Stanley Morison tilasi kirjaintyypin Wolpelta. Morison nimesi kirjaintyypin keskiajan oppineen Albert Suuren mukaan. Wolpen suunnittelun lähtökohtana olivat hänen pronssilaatoille tekemänsä kirjaimet. Hän kaiversi metallin pois kirjainmuotojen ympäriltä, mikä Wolpen mukaan teki kirjaimista selvempiä ja kutisti pääteviivat äärimmäisen pieniksi. == Käyttö == Wolpe käytti Albertusta useissa Faber & Faber -kustantamolle suunnittelemissaan kirjankansissa. Lontoon kaupunkipiiri Lontoon City käyttää Albertus-kirjaintyyppiä katukylteissään. John Carpenter on käyttänyt Albertusta useiden elokuviensa alkuteksteissä. Näihin kuuluvat muun muassa Escape from New York, The Thing ja Starman. == Lähteet == Luokka:Kirjaintyypit
Heinrich Scheidemann

Heinrich Scheidemann (1595 Wöhrden – 26. syyskuuta 1663 Hampuri) oli saksalainen urkuri ja säveltäjä.AllMusic.com: Heinrich Scheidemann Hän oli Jan Pieterszoon Sweelinckin oppilaana Amsterdamissa vuosina 1611–14 ja kuului tämän pohjoissaksalaiseen koulukuntaan sen merkittävänä, tuotteliaana jäsenenä. Vuodesta 1625 lähtien Scheidemann toimi Hampurin Katariinan kirkon urkurina. Tätä tehtävää hän johti isänsä seuraajana kuolemaansa saakka. Vuodesta 1633 Scheidemann hoiti kirkossa myös kirjurin tehtäviä. Kirkossa luomansa uran aikana hän tutustui Michael Praetoriukseen.HOASM: Heinrich Scheidemann Scheidemann kuoli kulkutautiin. == Tuotanto == Scheidemannin urkumusiikkiin kuuluu vapaamuotoisia preludeita, plainchant-pohjaisia kappaleita, värikkäitä ja virtuoosisia fantasioita sekä monenlaisia koraaleja. Hän sävelsi myös lauluja ja cembalomusiikkia. Scheidemann oli tärkeä Dietrich Buxtehuden ja Johann Sebastian Bachin edeltäjä. Hänen keskeisissä teoksissaan Sweelinckin vaikutus on vahva. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: Heinrich Scheidemann: nuotteja Luokka:Saksalaiset urkurit Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1595 syntyneet Luokka:Vuonna 1663 kuolleet
Asolan VPK

Asolan Vapaaehtoinen Palokunta r.y. (Asolan VPK) on Vantaalla Asolan kaupunginosassa 4. maaliskuuta 1951 perustettu vapaaehtoinen palokunta. Perustamiskokouksen kutsuivat koolle Eero Lehtimaa, Fredrik Juslin, Karl Toivonen ja Martti Rajala. Kokouksessa oli läsnä 18 henkilöä. Palokunta sai valtiolta lahjoituksena vuokratontin keskelle Asolan kylää. Tontti siirtyi Helsingin maalaiskunnan omistukseen 1960-luvulla. Aluksi palokunnalla oli kalustovaja ja talkootyön tuloksena oma palokunnantalo valmistui 1956. Kyläpalokunnasta Asolan VPK on kehittynyt nykyaikaiseksi sopimuspalokunnaksi, jolla on nykyaikainen ajoneuvokalusto. Sammutusauto ja säiliöauto ovat Keski- Uudenmaan pelastuslaitoksen omaisuutta. Vahingontorjunta-autoon on sijoitettu tilapäisen ensihoitopaikkan teltta,- valaisin ja lämmityskalusto. Miehistöauto on palokunnan itse hankkima. Palokunnalla on sopimus Keski-Uudenmaan pelastuslaitoksen kanssa. Sopimuksen mukaisesti palokunta osallistuu vuosittain noin 90 pelastustehtävään. Asolan VPK:n hallituksen puheenjohtajana toimii Pasi Vastamäki ja palokunnanpäällikkönä Pasi Halonen. == Aseman yksiköt == Pelastusyksiköt Yksikkötunnus Tyyppi R KU 161 Sammutusauto R KU 163 Säiliöauto R KU 167 Miehistöajoneuvo R KU 1675 Vahingontorjuntayksikkö == Lähteet == * Palokunnan kotisivut === Viitteet === Luokka:Asola Luokka:Keski- Uudenmaan pelastuslaitoksen sopimuspalokunnat
Dace Melbārde

Dace Melbārde (s. 3. huhtikuuta 1971) on latvialainen kansallista liittoumaa edustava poliitikko, joka toimi maansa kulttuuriministerinä 2013–2019. Vuoden 2019 alkupuolella Melbārde ilmoitti halustaan osallistua europarlamenttivaaleihin kokeillakseen jotakin uutta. Hän tuli valituksi europarlamenttiin. Melbārdea pidetään oikeistolaisen puolueensa maltillisena edustajana. Vuonna 2013 hänet palkittiin Kolmen tähden ritarikunnan III-luokan kunniamerkillä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Latvian ministeriprofiilit * * UNESCO-kokouksen profiili 2013 Luokka:Latvian ministerit Luokka:Kulttuuriministerit Luokka:Latvialaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paula af Malmborg Ward

thumb|right|Paula af Malmborg Ward Paula af Malmborg Ward (s. 1962 Tukholma) on ruotsalainen säveltäjä.Föreningen svenska tonsättare: Paula af Malmborg Ward Hänen tuotantoonsa kuuluu orkesteri-, kamari- ja näyttämömusiikkia sekä televisioon sävellettyä musiikkia. Hänestä tehtiin vuonna 2018 Göteborgin kaupungin ansioritarikunnan jäsen.Göteborgs Operan: The Göteborg Opera commissions major opera by composer Paula af Malmborg Ward and librettist Kerstin Perski Malmborg Ward on tehnyt yhteistyössä kirjailija, libretisti Kerstin Perskin kanssa muun muassa vuonna 2004 kantaesitetyn teoksen Ärret. Göteborgin ooppera tilasi kaksikolta keväällä 2021 kantaesitettäväksi uuden oopperan, jonka työskentelynimeksi tuli Mythomania. Malmborg Ward on ollut vuodesta 1999 Ruotsin säveltäjäliiton jäsen, ja hänet on valittu Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut , * Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Berthold Wolpe

Berthold Wolpe (29. lokakuuta 1905 Offenbach – 5. heinäkuuta 1989 Lontoo) oli saksalainen kirjainmuotoilija, typografi ja opettaja. Wolpe opiskeli vuosina 1924–27 Offenbachin Kunstgewerbeschulessa opettajanaan kalligrafi Rudolf Koch. Sen jälkeen hän kouluttautui kultasepäksi Pforzheimissa. Wolpe opetti vuosina 1929–33 entisessä opinahjossaan Kunstgewerbeschulessa ja 1930–33 myös Frankfurt am Mainin taidekoulussa. Wolpe suunnitteli 1930-luvulla liikemerkkejä, julisteita, kirjankansia ja kirjasintyyppejä. Hän tapasi Stanley Morisonin vuonna 1932 ja muutti Englantiin 1935. Wolpe työskenteli muutamien kustantamoiden palveluksessa ja suunnitteli mm. Faber & Faber -kustantamolle noin yli 1500 kirjankantta. Wolpe toimi opettajana useissa taide- ja taideteollisuusoppilaitoksissa. Royal College of Art myönsi hänelle kunniatohtorin arvon vuonna 1968. == Berthold Wolpen suunnittelemia kirjasintyyppejä == * Hyperion (1931) * Albertus (1932–40) * Tempest (1936) * Sachsenwald (1937) * Pegasus (1938) * Decorata (1950) * Johnston’s Sans Serif Italic (1973) == Lähteet == Luokka:Typografit Luokka:Saksalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet Luokka:Saksalaiset kirjainmuotoilijat
Olavi Eiro

Olavi Eiro (1907 – 5. tammikuuta 1977) oli suomalainen diplomi-insinööri ja professori. Syntymävuosi Fennicasta.Kuka kukin on 1978 : Vuoden 1974 Kuka kukin on -teokseen sisältyvistä henkilöistä ovat toimituksen saamien tietojen mukaan kuolleet == Teoksia == * Kaasu- ja sähköhitsaus. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja 21. Helsinki 1939, 2. uusittu ja laajennettu painos 1942, 3. uus. painos 1945, 4. uusittu painos 1952 ja uudemmat painokset nimellä Kaasu- ja kaarihitsaus, 5. tark. painos 1955, 9. uus. painos 1967, 12. painos 1973 * Hitsaustekniikka : dipl.ins. Olavi Eiron Teknillisessä korkeakoulussa pitämien luentojen mukaan ; toim. Väinö Kataja, Yrjänä Vuori. Helsinki 1947 * Hitsaajille ammattitietoa kysymyksinä ja vastauksina ; kirj. O. Eiro, Mikko Valjakka. Pellervo, Helsinki 1950 * Hitsauksen aiheuttama palon- ja tapaturmanvaara ; kirj. A. Soratie, Olavi Eiro ja Tor Rundberg. 2. painos Suomen palosuojeluyhdistys, Helsinki 1953, 3. painos 1957, 4. painos 1962 * Die Ermüdungsfestigkeit des Schweissmetalls. Valtion teknillinen tutkimuslaitos, Helsinki 1957 * X-ray examination and weld-strength factor. Valtion teknillinen tutkimuskeskus. Tiedotus. Sarja 2 ; 5. Helsinki 1960 == Suomennoksia == * Konepajatekniikka. 1, Yleiset perusteet ; toim. Ragnar Woxén, H. Hallendorff, O. Svahn ; suom. O. Eiro ym. WSOY 1946, 2. korjattu painos 1950, 3. painos 1954 (alkuteos Handbok i verkstadsteknik) * Valajan kirja esimerkkeineen ; kirj. H. Fettweis, L. Frede ; suomentanut Olavi Eiro. Otava 1946 * Konepajatekniikka. 2, Muovaava ja lastuava työstö ' ; toim. Ragnar Woxén, H. Hallendorff, O. Svahn ; suom. O. Eiro ym. WSOY 1947, 2. painos 1954 (alkuteos Handbok i verkstadsteknik) * Konepajatekniikka. 3, Valimotekniikka : hitsaustekniikka : konepajatekniikan yleisiä kysymyksiä ; toim. Ragnar Woxén, H. Hallendorff, O. Svahn ; suom. O. Eiro ym. WSOY 1948, 2. painos 1954 (alkuteos Handbok i verkstadsteknik) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:VTT Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Carolina Sandgren

thumb|right|Carolina Sandgren Carolina Sandgren (s. 1965 TomelillaSydsvenskan: Tre skånskor fann varandra genom Mozart) on ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa ja Tukholman oopperakorkeakoulussa.Göteborgs Operan: Carolina Sandgren Sandgren teki läpimurtonsa vuonna 1993 Nannettan roolissa Falstaffissa ja Gildan roolissa Rigolettossa. Molemmissa teoksissa hän esiintyi yhdessä Ingvar Wixellin kanssa Göteborgin suurteatterissa. Vuonna 1994 hän osallistui Aniara-teoksen kantaesitykseen Göteborgin oopperassa. Hän on esiintynyt vierailijana Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa, Drottningholms Slottsteaterissa, Malmön oopperassa, Tanskan kuninkaallisessa teatterissa, Kööpenhaminan oopperassa, Walesin kansallisoopperassa, Prahan kansallisteatterissa, Deutsches Nationaltheater and Staatskapelle Weimarissa ja Aalto-Theaterissa. Sandgrenin moniin esiintymisiin on sisältynyt rooleja muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, Gioacchino Rossinin, Giuseppe Verdin, Giacomo Puccinin, Richard Wagnerin, Pjotr Tšaikovskin ja Dmitri Šostakovitšin oopperoissa. Hän on myös esiintynyt sopraanosolistina Mozartin Requiemissa. Hän on usein laulanut sellaisten orkestereiden kuin Pietarin filharmonikkojen ja Göteborgin sinfoniaorkesterin solistina. Hän kiersi Kiinaa Göteborgin puhallinorkesterin ja vuonna 2013 Magnus Rosénin yhtyeen kanssa. Vuonna 2013 Sandgrenista tehtiin Göteborgin kaupungin ansioritarikunnan jäsen. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nörvenichin lentotukikohta

Nörvenichin lentotukikohta on Saksan ilmavoimien lentotukikohta, jonne on sijoitettu Eurofighter Typhoonein varustettu Taktisches Luftwaffengeschwader 31. == Historia == Tukikohta valmistui 1952 Britannian kuninkaallisten ilmavoimien Saksaan sijoitettujen joukkojen tukikohdaksi ja se otettiin käyttöön elokuussa 1954. Vuonna 1958 ensimmäinen Saksan ilmavoimien yksikkö Jagdbombergeschwader 31 (JaboG 31) sijoitettiin tukikohtaan. Lennoston kalustona olivat yhdysvaltalaisvalmisteiset Republic F-84F Thunderstreakit. Tammikuussa 1959 lennosto liitettiin osaksi Natoa ja 1961 lennosto varustettiin Lockheed F-104 Starfighterein. Ensimmäinen Panavia Tornado nousi heinäkuussa 1983 tukikohdasta. Kesäkuusta 2010 alkaen lennoston kalustona ovat olleet Eurofighter Typhoonit. Luokka:Nordrhein-Westfalenin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Saksan ilmavoimien lentotukikohdat
Büchelin lentotukikohta

Büchelin lentotukikohta on Saksan ilmavoimien lentotukikohta Büchelissä, joka sijaitsee lähellä Cochemia ja noin 70 kilometrin päässä Yhdysvaltain ilmavoimien Spangdahlemmin lentotukikohdasta. Tukikohtaan on sijoitettu Taktisches Luftwaffengeschwader 33 (TaktLwG 33) ja Yhdysvaltain ilmavoimien 702nd Munitions Support Squadron (702 MUNSS). Aiemmin tukikohtaan oli sijoitettuna 7501 MUNSS. TaktLwG 33:n kalustona ovat olleet vuodesta 1985 alkaen Panavia Tornadot, joilla kyetään pudottamaan 702 MUNSS:n varastoimia ja ylläpitämiä B61-ydinpommeja. Osana Naton ydinaseiden jakopäätöstä pommeissa on kaksinkertainen varmistus eli niiden käyttöön tarvitaan samanaikainen lupa sekä Saksalta että Yhdysvalloilta. Lentotukikohta on ollut vuodesta 2007 alkaen Saksan ainoa ydinasevarasto. Luokka:Rheinland-Pfalz Luokka:Saksan ilmavoimien lentotukikohdat
Nina van Essen

Nina van Essen (s. 1994) on alankomaalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Kesästä 2019 alkaen hänet otettiin Staatsoper Hannoverin laulajaksi, ja hän sai ensi töikseen rooleja Engelbert Humperdinckin, Gioacchino Rossinin ja Wolfgang Amadeus Mozartin teoksissa. Vierailijana hän on esiintynyt esimerkiksi Alankomaiden kansallisoopperassa ja Fribourgin uudessa oopperassa. Essen on myös tehnyt yhteistyötä pianisti Harimada Kusuman kanssa.Nina van Essen: About Essen sai yleisöpalkinnon kansainvälisessä laulajakilpailussa 's-Hertogenboschissa, Annett Andriessen -konserttipalkinnon konsertista Kiinan Ningbossa ja finaalisijan de Otto Edelmann -kilpailussa Wienissä helmikuussa 2019. Essen opiskeli Haagin kuninkaallisessa konservatoriossa ja Alankomaiden kansallisessa ooppera-akatemiassa, joista ensin mainitusta hän valmistui vuonna 2016Dutch National Opera Academy: Nina van Essen ja jälkimmäisestä elokuussa 2018. Alankomaissa hänen opettajinaan toimivat Rita Dams ja Sasja Hunnego. Hän sai Miluška Duffkován säätiön stipendin. Erasmus-vaihdossa hän opiskeli myös Lyonissa (CNSMD) vuosina 2014–15 Isabelle Germainin ja Françoise Polletin johdolla. Essen on osallistunut mestarikursseille, joita ovat pitäneet Meinard Kraak, Alain Garichot, Angelika Kirchschlager, Nadine Secunde, Neil Semer, Claron McFadden, Ira Siff, Anna Bonitatibus ja Pietro Spagnoli. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jarl Sarvas

Jarl Cecil William Sarvas (16. toukokuuta 1903 – 30. tammikuuta 1991)Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 14.2.1991, s. A 6 (Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille)) oli suomalainen diplomi-insinööri ja tietokirjailija. Kuka kukin on 1978 : Seuraavista henkilöistä on viimeksi ollut täydellinen artikkeli vuoden 1966 tai vuoden 1970 (muutamissa tapauksissa varhaisemmissa) Kuka kukin on -teoksissa. Jarl Cecil William Sarvas (Sundvall vuoteen 1924) syntyi Porissa 16. toukokuuta vuonna 1903. Hänen vanhempansa olivat kauppias Fredrik Wilhelm Sundvall ja Selma Eufrosyne Gustafsson. Hänen puolisonsa 1936–1944 oli Hjördis Hedlund ja vuodesta 1946 Marjatta Saraste. Ensimmäisestä avioliitosta hänellä oli kaksi poikaa ja toisesta yksi. Ylioppilaaksi Sarvas kirjoitti vuonna 1922 ja suoritti diplomi- insinöörin tutkinnon vuonna 1927. Valmistuttuaan insinööriupseeriksi vuonna 1928 Sarvas jatkoi opintojaan Englannissa 1931–1932. Hän suoritti noihin aikoihin myös opintomatkoja Euroopan eri maihin ja Yhdysvaltoihin. Lyhyen aikaa hän työskenteli Imatran Voima Oy:n palveluksessa vuonna 1927. Puolustusvoimien sähkölaboratorion yliassistenttina Sarvas toimi 1928–1935, Oy Yleisradio Ab:n neuvontapäällikkönä 1935–1939, Sähkölaitosyhdistyksen valaistus ja installaatio-osaston insinöörinä 1939–1948 sekä Teollisuuden Työteholiiton (Rastor) toiminnanjohtajana 1948–1950. Vuodesta 1950 lähtien Sarva työskenteli Sähkötarkastuslaitoksen julkaisuosaston päällikkönä. Sotilasarvoltaan Jarl Sarvas oli insinöörimajuri. == Teoksia == * Radiotekniikan perusteet. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 17. Otava 1933, 2. uusittu painos 1943, 3. uus. painos 1946, 4. uusittu painos 1953 (2. ja uudemmissa painoksissa toisena tekijänä Paavo Velander) * Kuuntelijan radio-opas. Otava 1938 * Yhteisantennilaitosten rakenteesta : esitelmä. Helsinki 1938 * Sähkötekniikan perusteet. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 37. Otava 1961, 4. uus. painos 1969, 5. uud. painos 1974, 6. tark. painos 1975, 7. tark. painos 1977, 10. painos 1983 == Lähteet == * Voitto Liukkonen (toim.): Suuri kansalaishakemisto III, Kustannusosakeyhtiö Puntari, 1968. * Radiosta elektroniikkaan : Elektroniikkainsinöörien seura 1926–1979 ; kertomuksen laat. Paavo Velander, ajasta 1936–56 on pääosan kirj. Orvo Pollari. Elektroniikkainsinöörien seura, Espoo 1980. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Percival McLeach

Percival C. McLeach on fiktiivinen hahmo vuoden 1990 elokuvassa Bernard ja Bianca Australiassa. Percival McLeach on salametsästäjä, jonka tavoitteena on löytää harvinainen kullanvärinen kotkalintu Marahute. Percivalilla on suurikokoinen lemmikkigoanna Jonna, joka toimi hänen apulaisenaan ja joka pitää eläinten munista. Percival asuu hylätyssä opaalikaivoksessa Australiassa. Percivalin kerrotaan päässeen kolmannelle luokalle asti, ennen kuin hänet erotettiin koulusta. Elokuvassa Percival nähtiin ensimmäisen kerran etsintäkuulutusjulisteessa. Myöhemmin hänet nähtiin Jonnan kanssa tarkastamassa yhtä ansoistaan ja Percival yllättyi kun hän huomasi nuoren pojan Tonin (eng. Cody) joutuneen ansaansa. Percival auttoi Tonin pois ansasta ja Jonna aiheutti Percivalin putoamisen ansakuoppaan hyppäämällä Tonin päälle. Percival suuttui tästä Jonnalle, mutta hän huomasi Tonin tietävän sijainnin Marahute-nimisen kotkalinnun luo löydettyään linnun höyhenen tämän repusta. Toni tiesi Percivalin olevan salametsästäjä ja kieltäytyi kertomasta sijaintia Percivalille, joka heitti Tonin repun krokotiileille revittäväksi huijaamaan viranomaiset luulemaan Tonin kuolleen. Percival vei Tonin muiden nappaamiensa eläinten joukkoon, joihin kuuluivat muun muassa Frank-niminen lisko ja Krebbs- niminen koala. Percival yritti suostutella Tonin kertomaan sijainnin tarjoamalla puolet voitosta, mutta Toni kieltäytyi. Kun Jonna varasti ja söi kaikki munat, Percival sai tästä idean ja valehteli pojalle linnun kuolleen toisen salametsästäjän ampumana ja että hänellä ei ole enää syytä pitää poikaa vankina ja munien paleltuvan ilman emoa. Toni lähtee linnun pesän luokse Percivalin ja Jonnan seuraten häntä salaa ja Tonin huomattua linnun olevan elossa, Percival onnistuu vangitsemaan pojan ja linnun. Percival määräsi Jonnan syömään linnun munat pitääkseen linnun aisoissa, mutta Bernard oli vaihtanut munat kiviin, jotka Jonna heitti pettyneenä pois. Tämän jälkeen Percival yritti tappaa Tonin syöttämällä tämän krokotiileille, mutta Bernard onnistuu pysäyttämään koneen, jolla Percival yritti laskea sidotun Tonin jokeen. Percival yritti ampua köyden poikki haulikolla, mutta Jonna tönäisi hänet vahingossa jokeen jahdatessaan Bernardia. Krokotiilit lähtevät jahtaamaan Percivalia ja Jonnaa, mutta he onnistuvat karistamaan heidät kannoiltaan. Jonna pääsee maihin kalliolle ja vilkuttaa hyvästiksi Percivalille, joka on ajautumassa kohti vesiputousta. Percival ei ehdi uida pakoon virtausta ja hän putoaa alas vesiputouksesta omaan kuolemaansa. Percival McLeach esiintyi Mikin klubi -sarjan jaksossa "House of Crime", jossa hän riiteli Strombolin kanssa. Percival McLeach on ainoa Disneyn pahis, joka ei esiintynyt Mikin ketkuteatteri -elokuvassa. On oletettavaa, että Percival McLeach on muiden Disneyn pahisten tavoin herätetty henkiin ja vangittu Isle of the Lostille rangaistuksena teoistaan. Luokka:Disneyn hahmot Luokka:Kuvitteelliset rikolliset