EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vatikaanin kielet

Vatikaanivaltio on kielellisesti melko yhtenäinen. Ethnologuen mukaan maassa tavataan kahta eläväksi laskettavaa kieltä. == Viralliset kielet == Vatikaanin viralliset kielet ovat italia ja latina. Latina on ennen kaikkea Pyhän istuimen kieli ja sitä kautta katolisen kirkon virallinen kieli. Italia on virallisen kielen asemassa johtuen Vatikaanin sijainnista kokonaisuudessaan Italian sisällä. Vuonna 2014 paavi Franciscus määräsi, että latina ei enää olisi piispankokouksen virallinen kieli. Aikaisemmin kaikki kokouksen pöytäkirjat on kirjoitettu latinaksi ja sen aikana on käytetty nimenomaan latinaa. Pyhän istuimen diplomaatit käyttävät myös ranskaa virallisena työkielenään. == Muut kielet == Enemmistö Sveitsiläiskaartin jäsenistä on perinteisesti puhunut saksaa, mutta 2000-luvulla myös ranskankielisten määrä on pyritty lisäämään. == Lähteet == *
Val di Sole

Val di Sole on laakso Trenton maakunnassa Pohjois-Italiassa, joka sijaitsee Dolomiittien vuoriston länsiosassa. Alueen luoteispuoleilla sijaitsee Stelvion kansallispuisto. Alueen eteläosasta pääsee Madonna di Campiglion laskettelukeskukseen. Alueen paikkakuntiin lukeutuvat Vermiglio, Peio, Dimaro, Croviana ja Malè. Val di Sole on toiminut neljä kertaa Maastopyöräilyn maailmanmestaruuskilpailujen kilpailupaikkana. ==Lähteet== Luokka: Italian laaksot Luokka:Trenton maakunta
George Browne

thumb|George Browne George Browne (1698−1792) oli kreivi, venäläinen sotapäällikkö ja virkamies. Browne syntyi vuonna 1698 Limerickissä Irlannissa ja kuului vanhaan irlantilaiseen aatelissukuun. Vuonna 1730 hän astui Venäjän asepalvelukseen ja osallistui sitten kaikkiin Venäjän sotiin vuoteen 1762 asti. Grozkan kokouksessa (1739) hän joutui Turkin vankeuteen ja oli myyty kolmesti orjaksi, kun lopulta Ranskan lähettiläs Konstantinopolissa Venäjän hallituksen pyynnöstä tarjosi hänelle vapautta. Browne osallistui sitten kenraalimajurina sotaan Ruotsia ​​vastaan ​​vuonna 1742. Seitsemänvuotisen sodan aikana hän haavoittui vakavasti Zorndorfin taistelussa (1758). Pietari III nimitti Brownen marsalkaksi ja nimitti hänet Tanskaa vastaan ​​käydyn sodan ylipäälliköksi, mutta kun hän vastusti tätä sotaa epäpoliittisena ja epäoikeudenmukaisena, hän joutui epäsuosioon ja karkotettiin. Ennen kuin Browne ehti lähteä, hän kuitenkin palasi palvelukseen ja hänet nimitettiin Liivinmaan kenraalikuvernööriksi (1762), jota hän hoiti kunnialla kolmekymmentä vuotta. Vuodesta 1775 hän oli myös Viron kenraalikuvernööri. Vuonna 1779 keisari Joosef II nimitti hänet valtakunnankreiviksi. Browne kuoli Riiassa 1792.Nordisk familjebok / Uggleupplagan. 4. Brant - Cesti ==Lähteet== Luokka:Irlantilaiset palkkasoturit Luokka:Venäjän marsalkat Luokka:Kenraalikuvernöörit Luokka:Kreivit Luokka:Orjat Luokka:Vuonna 1698 syntyneet Luokka:Vuonna 1792 kuolleet
Kaupallisen radion Hall of Fame

Kaupallisen radion Hall of Fameen nimitetty henkilö on merkittävällä tavalla jättänyt jälkensä kaupallisen radion historiaan. Hän ei enää nimityshetkellä ole työskentellyt kaupallisella radiotoimialalla tai roolissa, joka on liittynyt vahvasti kaupalliseen radiotoimialaan. Hall of Fame -nimitykset myöntää RadioMedian hallitus. == Hall of Fame == Vuosi Henkilö(t) 2005 Markku Heikkilä, Auran Aaltojen ja Radio Sadan päätoimittaja Joke Linnamaa, Radio Ykkönen, U103, Sävelradio, Sport FM Outi Popp, Radio Cityn perustajia Sakke Järvenpää ja Mato Valtonen, Pullakuskit, Radio City 2006 Juha Tynkkynen, Radio Cityn 1. päätoimittaja Markku Veijalainen, Radio Ykkösen toimitusjohtaja ja päätoimittaja 2007 Christian Moustgaard (k. 2018), Radio Cityn perustajia Reijo Saksa, SBC Radio 2008 Sakari Kumpulainen, Juha Sipilä ja Seppo Sisättö, ensimmäisten toimilupien 1985 keskeiset vaikuttajat Matti Kyllönen Jaakko Numminen, Suomen Paikallisradioliiton 1. puheenjohtaja 1983–1987 Ilkka Seppä, Radio Pieksämäki Jarmo Viljakainen, Suomen Paikallisradioliiton toimitusjohtaja 2009 Ensio Manu, Suomen Radioiden Liiton hallitus, Kevyt Kanava Nils Tuominen, Kuopion Paikallisradio Oy:n toimitusjohtaja 2010 Matti Kairimo, Radiobooking Oy:n ja Radio Porin toimitusjohtaja Alpo Kettunen (k. 2017), Auran Aallot Jari Korkki, Radio 957 1986–94, Radio Stadi 1996–97 Jari Niemelä (k. 2016), Radio 957 1993–1998, Pispalan Radio 2015–2016 Ismo Nykänen, Radio 957:n perustajia Timo Turunen, Jutel Oy Teppo Turkki, Radio City 2014 Petri Manninen, Radio Novan toimitusjohtaja 2015 Markku Ahto, Provox Oy, Turku Pekka Iitola, Radio Vaasan toimitusjohtaja,, Paikallisradioliiton puheenjohtaja Ismo Kosonen, viestintäneuvos, kaupallisen radiotoiminnan kehittämistyöryhmän puheenjohtaja 2004 Kai Pöntinen, Radio Seinäjoki, Radio Simpsiö 2016 Antti Pakkala, Radio NRJ:n toimitusjohtaja. 2003–2016, Radio Nostalgian perustaja. Seppo Mustonen, Radio Jokinen, Radio Rex, Joensuu 1988–. 2017 Leena Puntila, Bauer Media Oy:n toimitusjohtaja 2020 Hans Edin, Radio Ykkönen 1985–, Nelonen Media, RadioMedian hallitus Hannu Hannula, Digita, Radio- ja tv-museosäätiön asiamies Tuula Kallio, mediatoimisto Dagmarin toimitusjohtaja. Jukka Lintula, SBS Discovery Radion vtj., Radio 957:n toimitusjohtaja, Iskelmän-ketjun perustajia. 2021 Hannu & Tarja Harju, Kevyt Kanava, Lapua 2022 Kaija Väisänen ja Arto Mäkinen, Radio Sadan perustajat Esa Lötjönen, Laajasalon opiston radiotoimittajien kouluttaja 2023 Kirsi Tuomala ja Jarmo ”Mudi” Multanen 2024 Sampsa Jolma == Katso myös == * Kultainen Mikki -palkinto * RadioGaala == Lähteet == * RadioMedia: Kaupallisen radion hall of fame === Viitteet === Luokka:Kunniamaininnat Luokka:RadioMedia *
Oiva-raportti

Oiva-raportti on elintarvikehuoneistojen viranomaistarkastuksista saatava asiakirja. Se kertoo kuluttajalle tarkastuksen aikana tehdyistä havainnoista, kuten yrityksen hygieenisestä tasosta ja tuotteiden turvallisuudesta. Oiva- raportti on pääosin kaksikielinen ja useimmiten yhden A4-arkin kokoinen. Oiva- raportti kertoo: * Tarkastuksen tuloksen * Tarkastettujen asiakokonaisuuksien tulokset * Oiva-huomio = lyhyt kirjallinen huomio havainnoista Vuodesta 2016 alkaen tarkastettujen asioiden määrän ja niiden tuloksen numeroin, esim. Oivallinen 9 kpl, Hyvä 1 kpl jne. == Asteikko == * Oivallinen: Toiminta on vaatimusten mukaista * Hyvä: Toiminnassa on pieniä epäkohtia, jotka eivät heikennä elintarviketurvallisuutta eivätkä johda kuluttajaa harhaan * Korjattavaa: Toiminnassa on epäkohtia, jotka heikentävät elintarviketurvallisuutta tai johtavat kuluttajaa harhaan. Epäkohdat on korjattava määräajassa * Huono: Toiminnassa on epäkohtia, jotka vaarantavat elintarviketurvallisuutta tai johtavat kuluttajaa vakavasti harhaan tai toimija ei ole noudattanut annettuja määräyksiä. Epäkohdat on korjattava välittömästi == Aiheesta muualla == * Oiva-raportti Luokka:Hygienia Luokka:Ravintolatalous
Martina (ravintolaketju)

Martina on Tradekan omistaman Restel-yhtiön italialaistyyppisten ruokaravintoloiden valtakunnanlaajuinen ketju, joka oli suurimmillaan 1990-luvun taitteessa. Vuonna 2023 jäljellä on enää yksi ravintola Porissa, kun ketjun ravintolat Forssassa ja Kouvolan Veturissa lopettivat toimintansa vuodenvaihteessa 2022-2023. Martina oli S-ryhmän Rosso-ketjun kanssa ensimmäisiä suomalaisia ketjuravintoloita, joissa käytettiin paljon puolivalmisteita: valmiiksi kuorittuja ja esikäsiteltyjä pakasteperunoita, valmiskastikkeita ja valmiiksi leikattua lihaa. Tällä pyrittiin paitsi tarjoamaan yhdenmukaisia annoksia kaikissa ravintoloissa lapsiperheille ja muille tuttua ja turvallista hakeville kohderyhmille, myös työvoimakustannusten säästöön: keittiössä saattoi työskennellä vain yksi ihminen. Ensimmäinen Martina-ravintola avattiin vuonna 1984 Salossa, ja kolme vuotta myöhemmin niitä oli 21. Vuonna 1997 Martinoita oli 17, pohjoisin Kuusamossa, kun kilpailevalla Rossolla toimipisteitä oli 46. Osa Martina- konseptin alle otetuista ravintoloista sai pitää perinteisen nimensä, kuten vuonna 1839 perustettu Turun Foija ja vuodesta 1935 toiminut Helsingin Kruununhaan Kirja. Myös Pietarinkadun Central toimi Martina-nimellä vain jonkin aikaa 1990-luvun taitteessa, kunnes sitä alettiin kutsua "Martina- ravintola Centuksi". Konseptiin kuuluivat kaikkien ravintoloiden yhtenäiset ruokalistat ja Britanniasta tuotu sisustusrekvisiitta. Helsingin Sanomien kuluttajasivujen testiryhmä arvioi vuonna 1997 Martinan hieman Rossoa paremmaksi sekä ruoan, palvelun että sisustuksen osalta. Martina-konseptia uudistettiin vuonna 2012 merkittävästi ketjun kasvattamiseksi, mutta yksitoista vuotta myöhemmin Martina-ravintoloita on jäljellä vain Porissa toimiva yksikkö. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *Savikko, Mikko ym.: Pitkää, pizzaa ja poutapilviä. Ekan hotelli- ja ravintolatoiminta 1983-1989. Rosebud, 2020. ISBN 978-952-7313-18-3. Luokka: Suomalaiset ravintolaketjut Luokka:Restel
Väinö Uoti

Uuno Väinö Uoti (25. syyskuuta 1906 Pusula – 8. elokuuta 1994 Kotka) oli suomalainen maanrakennusalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 21.8.1994, s. 7. Uotin vanhemmat olivat maanviljelijä Väinö Uoti ja Fanny Maria Naurismo ja puoliso vuodesta 1935 Fanny Annikki Stenfors. Uoti tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1927 ja valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1932. Hän työskenteli ensin tilanhoitajana Urjalassa ja sitten opettajana Parikkalan, Uudenmaan ja Kyminlaakson maamieskouluissa. Viimeksi mainitussa hän työskenteli vuoteen 1956 asti ja oli myös koulun johtaja ja koulutilan hoitaja. Yritystoiminnan Uoti aloitti jo vuonna 1953 perustamalla raivaus- ja maansiirtoyhtiö Rai-Manin ja opettajan toimesta vuonna 1956 erottuaan vielä Kymen Raivaus -yhtiön, vuodesta 1971 Lakumo Oy. Hän siirsi Lakumoon myös Rai-Manin liiketoiminnan 1970-luvun alussa ja oli yhtiön toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuoteen 1977 asti. Yrityksestä tuli Suomen suurimpiin kuulunut yksityinen raivaus- ja maansiirtoliike. Teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1970 saaneella Uotilla oli liiketoiminnan ohella myös useita luottamustehtäviä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Svärd

Svärd tai Swärd on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Svärd, Suomeen 1300-luvulla saapunut suku * Anne Swärd (s. 1969), ruotsalainen kirjailija * Catharina Elmsäter-Svärd (s. 1965), ruotsalainen poliitikko ja ministeri * Gunilla Svärd (s. 1970), ruotsalainen suunnistaja * Kaarlo Svärd (1895–1941), suomalainen jääkärivänrikki * Kirsi Svärd (s. 1961), suomalainen muotoilija * Nils Svärd (1908–2001), ruotsalainen hiihtäjä * Oskar Svärd (s. 1976), ruotsalainen maastohiihtäjä * Saana Svärd (s. 1977), suomalainen kielitieteen, arkeologian ja assyriologian apulaisprofessori * Sinikka Svärd (s. 1960), suomalainen sanoittaja. == Kuvitteellisia henkilöitä == * Lotta Svärd, sotilaiden mukana kulkenut ja heitä huoltanut nainen J. L. Runebergin runoteoksessa Vänrikki Stoolin tarinat; hänen mukaansa sai nimensä Suomessa 1920–1944 toiminut Lotta Svärd -järjestö.
Veikko Valavaara

Frans Kaino Veikko Valavaara (27. syyskuuta 1911 Turku – 2. toukokuuta 2002 Turku) oli suomalainen elintarvikealan yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen. Valavaaran vanhemmat olivat vaatturimestari Frans Petter Valavaara ja Anna Katariina Lehtonen ja puoliso vuodesta 1938 Svea Magdalena Blomberg. Vuonna 1934 filosofian kandidaatiksi valmistunut Valavaara toimi aluksi kansalaisopiston johtajana ja verovirkamiehenä. Molempiin sotiin osallistunut Valavaara yleni reservin majuriksi vuonna 1968. Sotien jälkeen vuonna 1944 hän meni työhön Huhtamäki-yhtymän sosiaalipäälliköksi. Vuonna 1948 Valavaarasta tuli yhtymän makeistehdas Hellaksen tuotannon johtaja ja 1950-luvun alussa paitsi Turun paikallisjohtaja, myös yhtymän koko tuotannon johtaja. Vuonna 1958 hänet nimitettiin yhtymän varatoimitusjohtajaksi. 1960-luvulta aina eläkkeelle jäämiseensä asti, vuoteen 1974, Valavaaran vastuulla olivat Huhtamäen elintarviketuotannon ohella konsernin esikunnan tekniset osastot. Huhtamäen varapääjohtaja Valavaara oli 1972–1974. Hän osallistui myös yhtymää merkittävästi koskeneisiin elintarvikealan järjestelyihin, alan järjestötoimintaan laajemmin sekä Turun yliopiston taloushallituksen työhön. Teollisuusneuvoksen arvonimen Valavaara sai vuonna 1967. ==Lähteet== Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Nothing as Whole as a Broken Heart

Nothing as Whole as a Broken Heart on Manzanan debyyttialbumi, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2007. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Manzana: Nothing As Whole As A Broken Heart Viitattu 26.3.2022. * Imperiumi: 7/10Levyarvostelu: Manzana - Nothing As Whole As A Broken Heart Viitattu 26.3.2022. * Soundi: Manzana: Nothing As Whole As A Broken Heart Viitattu 26.3.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2007 esikoisalbumit Luokka:Manzanan albumit
Champagne (täsmennyssivu)

Champagne voi tarkoittaa seuraavia: == Alueita ja paikkakuntia == * Champagne, historiallinen maakunta Koillis-Ranskassa * Champagne-Ardenne, entinen hallintoalue Ranskassa * Champagne-en-Valromey, kunta Ain’n departementissa Ranskassa * Champagne-sur-Vingeanne, kunta Côte-d’Orin departementissa Ranskassa * Grande Champagne ja Petite Champagne, konjakin tuotantoalueen osia Lounais-Ranskassa * Champagne Pool, kuuma lähde Uudessa-Seelannissa == Henkilöitä == * Claude Champagne (1891–1965), kanadalainen säveltäjä * François-Philippe Champagne (s. 1970), kanadalainen poliitikko ja ministeri == Muita merkityksiä == * ransk. champagne, samppanja, Champagnessa valmistettu kuohuviini * Champagne Krug, ranskalainen samppanjaa valmistava yritys * Fine Champagne, konjakkipullon etiketissä oleva valmistukseen käytettyjen rypäleiden kasvualuetta koskeva merkintä * Champagne-vaihe, Campania-vaihe, myöhäisliitukauden keskivaihe * ”Champagne”, Ninja Sarasalon kappale vuodelta 2007 * ”Champagne”, Sahara-duon kappale vuodelta 2011 * ”Champagne Supernova”, Oasis-yhtyeen kappale vuodelta 1996.
Valavaara

Valavaara on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: *Iisakki Valavaara (ent. Wallenius, 1873–1953), konttoripäällikkö, kansanedustaja (SDP) *Nestori Valavaara (ent. Wallenius, 1875–1946), liikkeenharjoittaja, kansanedustaja (SDP), Iisakki Valavaaran veli *Veikko Valavaara (1911–2002), yritysjohtaja, teollisuusneuvos *Vuokko Valavaara (ent. Rainosalo, s. 1933), pituushyppääjä
Babies of Revolution

Babies of Revolution on Manzanan toinen studioalbumi, joka julkaistiin 24. syyskuuta 2008. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Manzana: Babies of Revolution Viitattu 26.3.2022. * Imperiumi: 7½/10Levyarvostelu: Manzana - Babies Of Revolution Viitattu 26.3.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2008 albumit Luokka:Manzanan albumit
Industrial Hippies

Industrial Hippies on Manzanan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 3. marraskuuta 2010. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Manzana: Industrial Hippies Viitattu 26.3.2022. * Imperiumi: 7½/10Levyarvostelu: Manzana - Industrial Hippies Viitattu 26.3.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2010 albumit Luokka:Manzanan albumit
Toy Machine

Toy Machine on Manzanan neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 17. toukokuuta 2013. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Arvostelut == * Imperiumi: 8½/10Levyarvostelu: Manzana – Toy Machine Viitattu 26.3.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 albumit Luokka:Manzanan albumit
Simssi

Simssi tai gesimssi () on seinäpinnasta ulkoneva ja profiloitu, vaakasuora muuri- tai seinälista, joka jäsentää seinäpintaa.Fokus 1965, s. 4183 == Katso myös == *Korniisi == Lähteet == * Fokus, 4. osa S-Ö. Helsinki: Otava 1965. === Viitteet === Luokka:Arkkitehtuurin käsitteet
Skythes Zanklelainen

Skythes (, ; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen sisilialaisen Zanklen hallitsija, myös niin kutsuttu tyranni. Hänen aikanaan zanklelaisia lähetettiin Jooniaan kutsumaan heitä avukseen uuden kaupungin perustamisessa Pohjois-Sisiliaan Kale Akten niemelle. Monet Samoksen asukkaat sekä Miletoksen pakolaiset noudattivat kutsua, mutta kun he pääsivät Lokroi Epizefyrioihin Italian niemimaan kärkeen, Rhegionin tyranni Anaksilas oli ottanut Skytheen poissaolosta vaarin ja lähtenyt vihollisuuksiin itse Zanklen kaupunkia vastaan ja saanut sikulit ja samoslaiset mukaansa. Skytheen seuraajaksi tuli Hippokrates Gelalainen, joka kiinnitti Skytheen ja tämän veljen Pythogeneen ketjuihin ja lähetti heidät Inykoniin. Skythes itse onnistui pakenemaan Persian kuninkaan Dareios I:n hoviin, jossa jatkoi uraansa arvostettuna kenraalina. == Lähteet == Luokka:Sisilian tyrannit
Silver Metal

Silver Metal on Manzanan viides studioalbumi, joka julkaistiin 7. joulukuuta 2018. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Manzana: Silver Metal Viitattu 26.3.2022. * Metalliluola: 6-/10Manzana – Silver Metal (2018) Viitattu 26.3.2022. * Nousu.net: Manzana – Silver Metal Viitattu 26.3.2022. * Soundi: Levyarvio: Manzana hallitsee sekä jyystöriffit että klassisen rockin – Silver Metalilla korvamatoja piisaa Viitattu 26.3.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Manzanan albumit
Neon Darkness

Neon Darkness on Manzanan kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2022. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Piritta Lumous – laulu * Henkka Virsell – kitara & ohjelmointi * Tomi Ylönen – rummut * Johannes Tolonen – basso * Matti Auerkallio – kitara == Arvostelut == * Inferno: Moninaisia tunteita herättävä omintakeinen ilmestys – arviossa Manzana Viitattu 9.7.2022. * Soundi: Levyarvio: Albumi täynnä hittipotentiaalia ja korvamatoja – Näillä näytöillä Manzana ei kalpene tunnetuimmillekaan kollegoille Viitattu 24.6.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:Manzanan albumit
Herman Jansson

Herman Konstantin Jansson (28. maaliskuuta 1887 Turku – 4. toukokuuta 1969) oli suomalainen Havin Osakeyhtiön, Oy Teka Ab:n ja Oy Laboratorin toimitusjohtaja.50-vuotias. Toimitusjohtaja Herman Jansson, Helsingin Sanomat, 28.03.1937, nro 83, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Jansson kävi keskikoulun ja oli sitten konttoristina Turun Pussi- ja Kirjekuoritehdas Oy:ssä vuosina 1903–1908. Hän siirtyi vuonna 1909 Viipuriin Ferd. Alfthanin tukkuliikkeen palvelukseen ja toimi aluksi konttoristina ja kauppamatkustajana sekä vuodesta 1919 alkaen liikkeen prokuristina. Vuonna 1924 Janssonista tuli viipurilaisen Havin Osakeyhtiön apulaisisännöitsijä ja pari vuotta myöhemmin isännöitsijä. Hän oli myös Havin tytäryhtiöiden, Riihimäellä toimineen Oy Teka Ab:n ja Viipurissa toimineen Oy Laboratorin, toimitusjohtajana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Tyttö ja bassokitara

Tyttö ja bassokitara on Anssi Mänttärin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1987. Se oli osa Ylen Televisioteatterin 1990-luvun vaihteessa tuottamaa Kunnon kino -sarjaa. Elokuva kertoo 16-vuotiaasta Anusta, joka ajautuu hermoromahduksen seurauksena sairaalaan. Sairaalassa hän käy musiikkiterapiassa ja innostuu bassokitaran soittamisesta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 1987 suomalaiset elokuvat Luokka:Anssi Mänttärin ohjaamat elokuvat
Levko Borovykovskyi

Levko Borovykovskyi (22. helmikuuta 1806 Myliušky, Pultavan kuvernementti 6. joulukuuta 1889 Myliušky, Pultavan kuvernementti) oli ukrainalainen romanttinen runoilija, prosaisti, kääntäjä ja folkloristi. Borovykovskyi valmistui 1830 Harkovan yliopistosta, toimi sitten opettajana Kurskin kimnaasissa ja vuodesta 1839 Pultavassa ylhäisötyttöjen oppilaitoksessa. Hän toimi vuodesta 1852 Pultavan kuvernementin kimnaasien tarkastajana ja jäi siitä tehtävästä eläkkeelle vakavan sairauden vuoksi. Hänet on haudattu Myliuškyyn. Borovykovskyi julkaisi ensimmäiset teoksensa 1828. Hän oli Harkovan romanttisen koulukunnan ensimmäisiä runoilijoita. Borovykovskyin tunnetuimpia runoja on balladi "Marusia" (1829), joka perustuu vapaasti Vasili Žukovskin runoon "Svetlana". Elinaikanaan hän julkaisi vain yhden kirjoituskokoelman, Baiky i prybaiutky (1852). Hän käänsi Horatiuksen, Aleksandr Puškinin ja Adam Mickiewiczin runoja. Hän laati ukrainan kielen sanakirjan. Ukrainalaisten kansanrunojen keräämiseen hän sai vaikutteita ukrainalaiselta kirjailijalta Petro Hulak-Artemovskyilta.M. Zh., Levko Borovykovsky, Myslene Drevo 13.1.2016. Viitattu 26.3.2022 ==Huomautuksia== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Ukrainalaiset kääntäjät Luokka:Folkloristit Luokka:Vuonna 1806 syntyneet Luokka:Vuonna 1889 kuolleet
Amma Makkal Munnetra Kazhagam

Amma Makkal Munnettra Kazagam (lyhenteenä AMMK, ) on intialainen alueellinen poliittinen puolue, joka toimii Tamil Nadun osavaltiossa ja Pondicherryn liittoalueella. AMMK on dravidilainen puolue, jonka T. T. V. Dhinakaran perusti Maduraissa 15. maaliskuuta 2018 All India Trinamool Congress -puolueesta irtautuneena ryhmittymänä. Puolueen puheenjohtaja on C. Gopal ja pääsihteeri Dhinakaran. Luokka:Tamil Nadu Luokka:Intian puolueet
Lumisade (elokuva)

Lumisade on Anssi Mänttärin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1990. Elokuvassa ryöstäjät iskevät Mellunmäen pankkikonttoriin ja poliisien saapuessa paikalle, ottavat sen henkilökunnan panttivangeiksi. Pian panttivangeille selviää, että ryöstön motiivina on pikemminkin henkilökohtaiset syyt, kuin raha. == Näyttelijät == == Lähteet == Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 1990 suomalaiset elokuvat Luokka:Anssi Mänttärin ohjaamat elokuvat
Raimund

Raimund on ainakin seuraavien henkilöiden etunimi: * Raimund IV, Toulousen kreivi * Raimund V, Toulousen kreivi * Raimund VI, Toulousen kreivi * Raimund Harmstorf (1839–1998), saksalainen näyttelijä * Raimund Hörmann (s. 1957), saksalainen soutaja * Raimund Kull (1892–1942), virolainen säveltäjä * Raimund Peñafortilainen eli Raymundus Peñafortelainen (1175–1275), espanjalainen roomalaiskatolinen pyhimys * Alexander Raimund Thuring (1846–1917), suomalainen kenraalimajuri ==Katso myös== * Raymond * Ferdinand Raimund, itävaltalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija * Philipp Raimund, saksalainen mäkihyppääjä Luokka:Etunimet
Kirja (ravintola)

Ravintola Kirja tai Kirjan ravintola oli Helsingin Kruununhaassa vuosina 1935–2007 toiminut ravintola. Sen perusti Helsingin Kirjatyöntekijäin Yhdistys omaan toimitaloonsa eli niin sanottuun Kirjan taloon Kruununhaan pohjoisosan Kirjatyöntekijänkatu 10:een vuonna 1935. Vuonna 2007 ja siitä tehtiin yksityinen kutsujäsenyyteen perustuva klubi nimeltä KirjaClub. Funkistyyliin sisustettu Kirja oli 1960- ja 1970-luvulla oli kulttuuriväen suosiossa, vakioasiakkaina muun muassa Pentti Saarikoski, Hannu Salama ja Arvo Turtiainen. Kirjapainoväen yhdistys luopui ravintolanpidosta vuonna 1973, jonka jälkeen Kirjan tiloja ryhdyttiin vuokraamaan ulkopuolisille yrittäjille. Monet tunnetutkin ravintoloitsijat kuitenkin epäonnistuivat hieman syrjässä sijaineen Kirjan liiketoiminnassa. Esimerkiksi kesällä 1979 Kirja yritti houkutella asiakkaita striptease-esityksillä. Vuonna 1987 Kirjan osti tuolloin Suomen suurin ravintolayritys, osuustoiminnallinen Eka-yhtymä, joka samoihin aikoihin hankki omistukseensa monia helsinkiläisravintoloita kuten Eerikinkadun Kannaksen, Pietarinkadun Centralin ja Punavuoren Budapestin. Eka- yhtymän luovuttua Kirjasta se toimi vuosien 1993–1994 vaiheilla Club Playboys -nimisenä seksiravintolana, kunnes sen ostivat Anna-Liisa Ruotsi ja Pirkko Wasicki. == Lähteet == Luokka:Ravintolat Helsingissä Luokka:Kruununhaka
Mythos Games

Mythos Games (ennen Target Games) oli englantilainen videopelikehittäjä. Yrityksen perusti veljekset Julian ja Nick Gollop vuonna 1988 Harlowissa, Englannissa. Yritys tunnetaan parhaiten pelisarjastaan X-COM. Yritys suljettiin vuonna 2001 ja sen seurauksena Julian Gollop perusti Codo Technologies yrityksen. Luokka:Entiset brittiläiset videopeliyritykset
Tirso

thumb|right|200px|Fordongianuksen silta Tirso on joki Italian Sardiniassa, ja on pituudeltaan Sardinian saaren mittavin, 152 kilometriä. Se laskee Välimereen saaren länsipuolella sijaitsevaan matalaan Oristanon lahteen Oristanon kaupungin lähellä. Valuma-alueen tärkein järvi on Lago Omodeo, sähköntuotantoa varten padottu tekojärvi, joka on rakennettu vuonna 1924. == Lähteet == Luokka:Italian joet Luokka:Välimereen laskevat vesistöt Luokka:Italian vesistöt Luokka:Sardinia
Panhellenismi

Panhellenismi on pyrkimys liittää yhdeksi valtakunnaksi kaikki ne maat, joissa asuu pääasiassa kreikkalaisia.Fokus 1964, s. 3384 Panhellenismiä esiintyi jo antiikin aikoihin. Tuolloin ajateltiin, että se, mikä yhdistää kaikkia kreikkalaisia ja erottaa heidät barbaareista, on tärkeämpää kuin se, mikä kreikkalaisia jakaa. Panhellenismi korostui erityisesti Persialaissotien aikana sekä Peloponnessolaissodan jälkeen, jolloin korostettiin kreikkalaisten yhdistymistä yhteistä vihollista vastaan. Kreikassa esiintyi 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa panhellenistinen ja irredentistinen pyrkimys nimeltään Megáli idéa, jonka tavoitteena oli yhdistää kaikki kreikkalaisten asuttamat alueet yhdeksi valtioksi, varsinkin ne kreikkalaisalueet, jotka olivat jääneet osaksi Osmanien valtakuntaa. == Lähteet == * Fokus, 3. osa M-R. Helsinki: Otava 1964. === Viitteet === Luokka:Pan-liikkeet
Kanuunankuula

Kanuunankuula on kanuunalla tai tykillä (tykinkuula) ammuttava pyöreä ammus. Kanuunoiden valmistus ja kehitys aloitettiin 1300-luvulla. Tuolloin ammuksina käytettiin kivisiä kanuunankuulia. 1400-luvulle tultaessa raudan valmistus kehittyi, ja samalla myös kanuunat ja ammukset paranivat. Kiviset kuulat vaihtuivat valurautaisiin kanuunankuuliin, jolloin pienemmällä halkaisijalla saatiin vastaava iskuvoima kuin suuremmalla kivisellä kanuunankuulalla. Kanuunankuulan koko on samalla tykin kaliiperi. Esimerkiksi Ranskan armeijan tykistö otti jo 1400-luvulla käyttöön kuuden kaliiperin standardin, jolloin käytössä olivat 2, 4, 8, 16, 32 ja 64 naulan kanuunankuulat. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ammukset
Livoberežnan metroasema

Livoberežna () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 5. marraskuuta 1965. == Galleria == Kuva:Левобережная.jpg Kuva:Livoberezhna metro station Kiev 2010 05.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kiovan metro
Morozovskin lentotukikohta

Morozovskin lentotukikohta () eli Morozovskin sotilaslentokenttä () on Venäjän Rostovin alueella, maanteitse noin kuusi kilometriä Morozovskin kaupungin keskustasta lounaaseen sijaitseva Venäjän ilmavoimien sotilastukikohta. Morozovskin lentotukikohdassa toimii Venäjän Eteläisen sotilaspiirin 559. pommituslentorykmentti (559 BAP). Vuoden 2021 lopulla rykmenttiin kuului kolme lentuetta Suhoi Su-34 -hävittäjäpommittajia, yhteensä 36 lentokonetta. Konemäärältään se oli tuolloin Venäjän ilmavoimien suurin taktisen pommituksen joukko-osasto. 2–3. elokuuta 2024 välisenä yönä Ukraina iski kentälle lennokeilla, minkä vuoksi paikalliset viranomaiset julistivat poikkeustilan. Lennokit osuivat ainakin ampumatarvikevarastoon. Saman vuoden huhtikuussa Ukraina tuhosi kentälle 6 sotilaskonetta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Vojennyi aerodrom Morozovsk (wikimapia.org) Luokka:Rostovin alueen lentoasemat Luokka:Venäjän ilmavoimien lentokentät‎
Julkiset hankinnat (lehti)

Julkiset hankinnat -lehti oli nimensä mukaisesti julkisia hankintoja koskeva julkaisu, joka sisälsi kansalliset ja EU-kynnysarvon ylittäneet hankintailmoitukset, joiden ilmoittaminen perustuu hankintalakiin. Lisäksi lehti julkaisi hankintakanava HILMAssa julkaistavat pienhankintailmoitukset. Myös muu ilmoitusmateriaali kerättiin lehteen HILMAsta. Lehden julkaisu on lopetettu. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset talouslehdet Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Corgoloin

Corgoloin on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche- Comtén alueella. Se sijaitsee noin 9 kilometriä Beaunen kaupungista koilliseen. Kunnan keskustassa oleva romaaniseen tyyliin rakennettu Sainte- Annen kirkko on peräisin 1200-luvulta. Kirkko tuhoutui kolmikymmenvuotisessa sodassa vuonna 1636, mutta se rakennettiin uudelleen. Paikallinen linna Château de Cussigny on peräisin 1700-luvulta. Kunnan tärkein elinkeino on maatalous, ja erityisesti viiniköynnösten ja mustaherukoiden viljely. Kunnan alueella oli suuri kivilouhimo aina 1970-luvulle saakka, jossa oli huippuvuosina noin 800 työntekijää. Louhimon laadukkaita kiviä käytettiin suurten tavaratalojen kuten Dijonin Les Magasins Modernesin ja Pariisin Printempsin rakentamiseen. Tiedosto:Corgoloin_(21)_Église_Saint-Pierre_- _Extérieur_-_04.jpg|Sainte-Annen kirkko Tiedosto:Château_de_Cussigny_air.jpg|Château de Cussigny ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côte-d’Orin kunnat
Johannes Angere

Johannes Angere (1915 – 2003) oli Inkerinmaalta kotoisin ollut ja Ruotsissa asunut filosofian tohtori ja kirjailija.Författare i Sverige med utländsk bakgrund : Johannes AngereViktor Pajunen : Kullan kylän Johannes, Inkeri Klubi ry Angere syntyi Kullankylässä Länsi-Inkerissä. Viron ja Neuvosto-Venäjän raja vedettiin 1920 kylän halki niin, että Angeren kotitalo jäi Neuvosto-Venäjän puolelle. Angere kävi Aleksandrovskajan kymnaasia ja toimi koulussaan kommunistisen nuorisojärjestön Komsomolin sihteerinä. Hän valmistui sitten opettajaksi ja toimi opettajana Krasnaja Myzan koulussa. Talvisodan alkaessa vuonna 1939 Angere liittyi Kuusisen armeijaan. Hän palveli yliluutnanttina eversti Tommolan johtamassa kolmannessa divisioonassa, joka oli sijoitettu rauhalliselle rintamalohkolle Porajärvelle. Sodan päätyttyä Angere kotiutettiin ja hän saattoi loppuun opintonsa. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesällä 1941 Angere asui Kullankylän Viron puolelle jääneessä osassa. Saksan miehitettyä alueen Angere joutui inkeriläisistä koottuun ja saksalaisten johtamaan joukko-osastoon, mutta päätyi lopulta Kolppanan lähellä olleeseen Paaritsan keskitysleiriin jouduttuaan ristiriitoihin osaston saksalaisen päällystön kanssa. Hän pakeni leiriltä ja onnistui liittymään inkeriläisten pakolaisten kuljetukseen Suomeen haettuaan ensin äitinsä ja sisarensa Kullankylästä. Heidät kuljetettiin laivalla Paldiskin satamasta Hankoon ja Hangossa Angere tapasi tulevan vaimonsa inkeriläisen Helmin. Angere siirtyi Helmin kanssa Ruotsiin ylittämällä Tornionjoen Haaparannan kohdalta 2. tammikuuta 1945. Ruotsissa Angere teki aluksi metsätöitä ja työskenteli tehtaassa. Vuonna 1947 hän meni opiskelemaan suomalais-ugrilaisia kieliä Uppsalan yliopistoon. Hän valmistui filosofian tohtoriksi Uppsalan yliopistosta vuonna 1956 ja oli sitten dosenttina Lundin yliopistossa. Eläkkeelle päästyään hän omistautui kirjoittamiselle. Angere oli Ruotsin kirjailijaliiton jäsenenä vuosina 1974–1986 ja Skånen kirjailijaseuran jäsenenä vuodesta 1973. == Teoksia == * Die uralo-jukagirische Frage : ein Beitrag zum Problem der sprachlichen Urverwandtschaft. Almqvist & Wiksell, Stockholm 1956 * Gränsen har sin förbannelse; tekijän venäjänkielisestä käsikirjoituksesta kääntänyt Bo Wickman. Nyblom, Uppsala 1956, ilmestyi suomennettuna nimellä Sotaa ja rauhaa rautaesiripun molemmin puolin. Nide, Hämeenlinna 1957 * Jukagirisch-deutsches Wörterbuch ; zusammengestellt auf Grund der Texte von W. Jochelson. Almqvist & Wiksell/Geber, Stockholm - Harrassowitz, Wiesbaden 1957 * Pasternak, Sjolochov och nihilisterna; tekijän venäjänkielisestä käsikirjoituksesta kääntänyt Ture Betzén. Nyblom, Uppsala 1965 * Kullankylä : romaani. Otava 1969, ilmestyi ruotsin kielellä nimellä Stormvågen; kääntäjä Jens Hildén. Bonnier, Stockholm 1971 * Me Kullan miehet : romaani. Otava 1970 == Lähteet == Luokka:Inkeriläiset henkilöt Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Suvi Ermilä

Suvi Ermilä (s. 1985) on suomalainen sarjakuvantekijä, joka palkittiin vuonna 2022 Sarjakuva-Finlandialla teoksesta Vastaanottokeskus. Hänen ensimmäinen sarjakuva-albuminsa oli Hauho (2017). == Ura == Ermilä on valmistunut sosionomiksi ja työskennellyt muun muassa lastensuojelussa ja vanhustyössä. Vuosina 2010–2018 hän työskenteli ohjaajana eri vastaanottokeskuksissa. Ermilä alkoi työnsä ohella opiskella Aalto-yliopistossa visuaalista kulttuuria, nykytaidetta ja sarjakuvan tekemistä, ja hän on valmistunut taiteen maisteriksi. Matti Hagelbergin sarjakuvan sivuaineen kurssi oli Ermilän mukaan käänteentekevä hänen urallaan. Ermilän ensimmäinen sarjakuva-albumi Hauho ilmestyi vuonna 2017. Se on autofiktiivinen tarina suomalaisesta kesämökkikokemuksesta ja kuvaa hieman siihen liittyvää perhedynamiikkaa. Ermilän toinen teos Jälki julkaistiin vuonna 2018. Se on neljän sarjakuvanovellin kokoelma ja kuvaa ihmisten välisiä kohtaamisia ja niiden jättämiä muistoja. Ermilä palkittiin vuonna 2022 kolmannesta sarjakuva- albumistaan Vastaanottokeskus Sarjakuva-Finlandialla. Teos koostuu novellimaisista tarinoista, ja se käsittelee vastaanottokeskuksen arkea. Siinä tulee esille muun muassa pakolaisten ahdinko, yksinäisyys ja turhautuminen. Ermilä on kertonut miettineensä sarjaakuvaa tehdessään, voiko hän kertoa turvapaikanhakijoiden tarinaa vai toistaako hän vain valtasuhteita. Sarjakuva- albumin keskiössä on kuitenkin vastaanottokesuksen työntekijöiden näkökulma. Ermilä on sanonut, ettei olisi voinut uskottavasti asettua turvapaikanhakijan asemaan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Showdown (albumi)

Showdown on Rust n’ Ragen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 2013. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Inferno: Rust n’ Rage – Showdown Viitattu 26.3.2022. * Soundi: Rust n’ Rage: Showdown Viitattu 26.3.2022. == Lähteet == Luokka:Rust n’ Ragen albumit Luokka:Vuoden 2013 esikoisalbumit
Operaatio Plumbbob

Operaatio Plumbbob (suom. Luotilanka) oli yhdysvaltalainen ydinkokeiden sarja. Se toteutettiin toukokuun ja lokakuun välisenä aikana vuonna 1957. Kaikkiaan 29 ydinlatausta räjäytettiin erilaisilla metodeilla, eli laukaisujen toteutustavat poikkesivat toisistaan suuresti. Ydinkokeita toteutettiin myös maan alla.https://www.atomicheritage.org/history/operation-plumbbob-1957 Viitattu 26.3.2022. Ydinräjäytykset olivat kilotonni-luokkaa, suurimman ollessa 74 kT (310 terajoulea, TJ) ja ne toteutettiin Nevadan koealueella. Koesarjaan osallistui ainakin 16 000 Yhdysvaltain puolustusministeriö DOD:n työntekijää.https://nuclearweaponarchive.org/Usa/Tests/Plumbob.html Viitattu 26.3.2022. Koesarjan teki ehkä eniten tunnetuksi se, että Northrop F-89J Scorpion -hävittäjäkone laukaisi 1,7 kT vahvuisen AIR-2 Genie -atomiraketin (alk. MB-1) Yucca Flatissa 19. heinäkuuta 1957. Tuon kokeen nimenä oli John (engl. Shot John). Räjäytyksen alapuolella oli joukko vapaaehtoisia upseereja.https://www.thisdayinaviation.com/19-july-1957/ Viitattu 27.3.2022. ==Lähteet== *https://nuclearweaponarchive.org/Usa/Tests/Plumbob.html *https://www.atomicheritage.org/history/operation-plumbbob-1957 *https://www.thisdayinaviation.com/19-july-1957/ ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *https://www.cbsnews.com/pictures/the-most-controversial-nuke- program-ever-operation-plumbbob/19/ *https://www.beyondbelieve.de/operation- plumbbob-how-a-manhole-cover-flew-to-space/ Luokka:Yhdysvaltain ydinkokeet Luokka:1957 Luokka:Nevadan historia Luokka:Dwight D. Eisenhowerin presidenttikausi
Tales from the Wasteland

Tales from the Wasteland on Rust n’ Ragen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 13. huhtikuuta 2018. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Imperiumi: 8½/10Rust n’ Rage – Tales From The Wasteland Viitattu 26.3.2022. == Lähteet == Luokka:Rust n’ Ragen albumit Luokka:Vuoden 2018 albumit
One for the Road (Rust n’ Ragen albumi)

One for the Road on Rust n’ Ragen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 11. maaliskuuta 2022. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Dangerdog: Rust N Rage: One For The Road Viitattu 26.3.2022. * Metal Gods TV: 9.5/10Rust N Rage Album Review: “One For The Road” Viitattu 26.3.2022. * Rock Report: Rust n' Rage One For The Road Viitattu 26.3.2022. * Inferno: Timmiä ja soljuvaa melodista hard rockia – arviossa Rust n’ Rage Viitattu 24.6.2022. * Imperiumi: 9½/10Levyarvostelu: Rust n’ Rage - One For The Road Viitattu 6.4.2022. * Soundi: Levyarvio: Rust N’ Ragen rock’n’roll-sielu on haudattu liian syvälle – Vain mahtipontinen tyhjyyden valtameri kuohuu Viitattu 24.6.2022. == Lähteet == Luokka:Rust n’ Ragen albumit Luokka:Vuoden 2022 albumit
Jaana Kettunen

Jaana Kettunen on jyväskyläläinen elinikäisen ohjauksen tutkimusprofessori. Hän toimii varajohtajana Jyväskylän yliopiston koulutuksen tutkimuslaitoksessa. Kettunen on valmistunut Jyväskylän yliopistosta filosofian maisteriksi (2003), kasvatustieteen maisteriksi (2020) ja filosofian tohtoriksi (2017). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2017) oli otsikoitu Career practitioners´ conceptions of social media and competency for social media in career services (suom. Ohjaajien käsityksiä sosiaalisesta mediasta ja sen käyttöön tarvittavasta osaamisesta ohjauspalveluissa). Hän on ollut Jyväskylän yliopiston tieto- ja viestintäteknologian ohjauskäytön dosentti vuodesta 2020. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Julkaisuja. Tutkimusprofessori Kettusen tieteellisiä tutkimusartikkeleita. Koulutuksen tutkimuslaitos, JY. * Google Scholarin profiili / haku "Jaana Kettunen" (englanniksi) (scholar.google.com) * Joitakin tutkimusprofessori Jaana Kettusen julkaisuja ResearchGate.net-palvelussa. (englanniksi) Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset kasvatustieteilijät Luokka:Jyväskylän yliopiston professorit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Mary Philbin

Mary Philbin (16. heinäkuuta 1902 Chicago, Illinois – 7. toukokuuta 1993 Huntington Beach, Kalifornia)Slide, Anthony: Silent Players: A Biographical and Autobiographical Study of 100 Silent Film Actors and Actresses, s. 307–308. The University Press of Kentucky, 2002. oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Hän oli Universal Pictures -elokuvastudion eturivin näyttelijöitä myöhäisellä mykkäelokuvakaudella. Philbin jäi myöhemmin muistetuksi lähinnä roolisuorituksestaan elokuvassa Suuren oopperan kummitus (1925). == Ura == Philbin osallistui kauneuskilpailuun vuonna 1920, jonka kautta hän sai elokuvaohjaaja Erich von Stroheimin huomion ja päätyi näyttelijäksi Universal Pictures -yhtiölle. Hänestä tuli tähti elokuvan Elämän valhe (1923) myötä. Hän esiintyi muun muassa vuoden 1925 elokuvassa Suuren oopperan kummitus ja Conrad Veidtin vastanäyttelijänä vuoden 1928 elokuvassa Nauruihminen. Philbin näytteli kolmessa äänielokuvassa vuonna 1929, mutta hän lopetti uransa äänielokuvien syrjäyttäessä mykkäelokuvat. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvien näyttelijät
Fredrik Adrian Gadd

Fredrik Adrian Gadd (15. syyskuuta 1794 Tampere – 24. joulukuuta 1871 Helsinki) oli suomalainen kauppias ja rakennusurakoitsija, joka sai kauppaneuvoksen arvon. Gadd aloitti uransa Jegor Uschakoffin kauppa-apulaisena ja oppi venäjän kielen. Hän sai porvarioikeudet vuonna 1822 ja kävi kauppaa paikallisen venäläisen sotaväen kanssa ja toimi Tuusulan sotilassairaalan hankkijana. Seuraavaksi hän alkoi harjoittaa puutavarakauppaa Belgiaan ja Alankomaihin, joista hän toi suolaa ja viljaa. Gadd myös kauppasi rautatavaroita ja Kellokosken tehtaan tuotteita Pietariin, ja harjoitti hotellitoimintaa talossaan Aleksanterinkadulla. Rakennusurakoitsijana Gadd urakoi 1830- ja 1840-luvuilla muun muassa yliopiston päärakennuksen, kasvitieteellisen puutarhan, yliopiston uuden klinikan ja Nikolainkirkon sivutornit ja terassipaviljongin. Gadd kohosi nopeasti Helsingin merkittävimpien porvarien joukkoon, sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1833 ja valittiin kaupunginvanhimmaksi kaksi kertaa. Gadd teki kuitenkin henkilökohtaisen vararikon vuonna 1867 Anjalankoskella sijainneen Heikkilän sahan epäonnistuneiden investointien jälkeen. Fredrik Adrian Gaddilla ja Sofia Juliana Weurlanderilla oli kuusi poikaa, joista vara-amiraali ja salaneuvos Georg Ludvig Gadd, valtiopäivämies Julius Fredrik Gadd ja kenraaliluutnantti ja senaattori Otto Viktorinus Gadd etenivät merkittäviin yhteiskunnallisiin asemiin. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1794 syntyneet Luokka:Vuonna 1871 kuolleet
Direktiivi

Direktiivi on hallinnollinen tai sotilaallinen toimintaohje, jolla määritellään keskeiset asiat, mutta yksityiskohdat jätetään toimintaohjeen saajan harkintavaltaan.Tietosanakirja 1909. Osa 11, palsta 226. Hakusana: Direktiivi Erityisesti direktiivi tarkoittaa Euroopan yhteisöjen jäsenmaita velvoittavaa ohjeellista säädöstäDirektiivi, Kielitoimiston sanakirja. Viitattu 21.6.2024. ==Katso myös== * Direktiivi (Euroopan unioni) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Direktiivi, Tieteen termipankki Luokka:Säädökset
Ivan Vahylevytš

Ivan Vahylevytš, salanimiä Dalibor ja Volk Zaklyka, (2. syyskuuta 1811 Jasen, Stanislavin alue, Galitsia – 10. toukokuuta 1866 Lviv) oli länsiukrainalainen runoilija, kielitieteilijä ja kansatieteilijä. Hän edusti runoilijana romantiikan tyylisuuntaa ja kuului Galitsian renessanssiin. Kun Vahylevytš opiskeli 1830-luvulla Lvivin yliopistossa ja Lvivin ortodoksisessa teologisessa seminaarissa, hänen tuttaviinsa kuuluivat Markijan Šaškevytš ja Jakiv Holovatskyi, ja he perustivat kirjailijaryhmän Ruteenikolmikko (Ruska trijtsja), joka julkaisi merkittävän kirjallisen kalenterin Rusalka Dnistrovaja. Opintojen aikana hän teki arkeologista ja kansatieteellistä kenttätyötä Länsi-Ukrainan kylissä. Hän joutui näkemystensä ja yhteyksiensä vuoksi sekä kirkon että Itävallan viranomaisten häirinnän kohteeksi. Hän sai pappisvihkimyksen 1846 ja toimi pappina Nestanychissä Zolotšivin piirissä. Vuosien 1848–1849 Itävallan mullistusten aikana hän työskenteli Lvivissä kansallismielisen Dnewnyk Ruskij -lehden päätoimittajana. Hän erosi samana vuonna uniaattikirkosta sen kanssa syntyneiden ongelmien vuoksi ja kääntyi luterilaiseksi. Luterilaisuutensa ja puolalaismyönteisen politiikkansa vuoksi hän sai vakituista työtä vasta vuonna 1862 Lvivin kaupunginarkistonhoitajana. Vahylevytš käytti 1829–1841 runoja kirjoittaessaan pääasiassa puolaa mutta kirjoitti myös ukrainaksi. Ukrainan kieltä käsittelevässä julkaisemattomassa tutkielmassaan (1841–1849) hän yhtenä ensimmäisistä käsitteli ukrainan kieltä erillisenä puolasta ja venäjästä. Hän erotti siinä Galitsian ja Kiovan murreryhmät. Samoja näkemyksiä hän esitti myös 1845 ja 1846 julkaisemissaan puolalaisissa kielioppikirjoissa. Vahylevytš julkaisi 1848 Dnewnyk Ruskij -lehdessä artikkeleita, joissa hän käsitteli Ukrainaa erillisenä kulttuurisena kokonaisuutena, kansankielisen opetuksen tarvetta ja ukrainankielistä kirjallisuutta. Hänen julkaisematon sanakirjansa (1834–1844) sisältää yli 10 000 ukrainan kielen sanaa. Vaikka hän kirjoitti tuotantonsa pääasiassa puolaksi, hän pysyi kuolemaansa asti uskollisena ukrainofiilisille ja demokraattisille periaatteilleen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset runoilijat Luokka:Ukrainalaiset etnologit Luokka:Ukrainalaiset kielitieteilijät Luokka:Vuonna 1811 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet
Kauppakeskus Vihtori

Kauppakeskus Vihtori on Kuopion torin laidalla sijaitseva kauppakeskus, jossa on K-Supermarket, Tokmanni ja keilahalli. Lisäksi siellä on muita pienempiä liikkeitä ja yhteys Kauppakeskus Apajaan sekä Toriparkkiin. Lisäksi siellä on aiemmin ollut Anttilan liike. Anttilan konkurssin jälkeen tiloissa on toiminut Fennia ja Tokmanni. == Liikkeet kerroksittain == === K. kerros === Keilakukko Kuopio === 1. kerros === * K-Supermarket * Synsam * Kuopion Kenkä- ja Avainapu * Vaahteramäen Mumma ja Pappa * Pancho Villa * Dressmann * Danske Bank * Silmäasema * Ramboll * Kiinteistömaailma * Sixt Autovuokraamo === 2. kerros === *Fennia *Tokmanni *Rax Pizzabuffet ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *www.kauppakeskusvihtori.fi Vihtori Luokka:Multimäki
Päätös (Euroopan unioni)

Päätös on Euroopan unionin säädös, joka sitoo vain niitä, joille se on osoitettu (esimerkiksi yksittäinen EU-maa tai yritys), ja niitä sovelletaan sellaisinaan. Euroopan unionin neuvosto voi siirtää päätösvallan Euroopan komissiolle. Päätösten yleisiä käyttötarkoituksia ovat komission päätökset yritysten sulautumisista ja päivittäisistä maatalousasioista (esim. vihannesten vakiohintojen asettaminen). Päätöksen kohteena olevilla tahoilla on oikeus riitauttaa päätös, mutta heidän on tehtävä se kuuden viikon kuluessa. == Katso myös == * Euroopan unionin perussopimukset * Eurooppaoikeus == Lähteet == == Aiheesta muualla == * EU:n oikeusjärjestys ja EU:n oikeuden perusteet, Euroopan unionin julkaisutoimisto *
Pyörteinen suihkusytytys

Pyörteinen suihkusytytys (engl. turbulent jet ignition) on vaihtoehtoinen polttomoottorin kipinäsytytyksen menetelmä, jossa tavanomaisen sytytystulpan pistemäisen kipinän sijasta sytytetään erilaisen sytytystulpan apukammiossa pieni polttoaineseos, joka syttymisensä jälkeen purkautuu tulpan päässä sijaitsevista suuttimista palotilaan ja sytyttää siellä olevan polttoaineseoksen. Menetelmän tehokkuus perustuu suuttimista purkautuvien suihkujen nopeuteen ja mahdollisuuteen saavuttaa palotilan reunat nopeammin kuin tavanomaisessa kipinäsytytyksessä. Näin palotilan polttoaineseos kokonaisuudessaan saadaan syttymään nopeammin. Koska apukammion tilavuus on suhteellisen pieni, sen sisällä voidaan hyödyntää kipinäsytytystä koko apukammion sisältämän seoksen nopeaan sytytykseen. Suihkusytytyksestä on apua erityisesti moottoreissa, joita pyritään käyttämään suurella nopeudella sekä moottoreissa, joissa palotilan epäedullinen muoto aiheuttaa erityisiä haasteita. ==Katso myös== * Kipinällä hallittu puristussytytys * Lasersytytys * Mikroaaltosytytys * Plasmasytytys ==Lähteet== * * * * * * Luokka:Polttomoottorit
Mont-Sainte-Anne

Mont-Sainte-Anne on talviurheilukeskus Quebecissä Kanadassa. Se sijaitsee Beaupréen kaupungissa, joka kuuluu Capitale-Nationalen hallinnolliseen alueeseen. Mont-Saint-Annen vuori on osa Laurentidien vuoristoa. Mont-Sainte- Annessa on 71 lasketteluun tarkoitettua rinnettä, joiden yhteispituus on 73 kilometriä. Kaupallinen laskettelutoiminta alkoi alueella tammikuussa 1966 neljällä hiihtohissillä ja kymmenellä rinteellä. ==Muut lajit== Laskettelun lisäksi alueella voi harrastaa maastohiihtoa, lumikenkäilyä, luistelua, koiravaljakkoajoa, moottorikelkkailua ja varjoliitoa. Lisäksi alueella on kylpylätoimintaa. Kesälajeihin lukeutuvat patikointi, telttailu, golf, maastopyöräily ja varjoliito. Maastopyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut on järjestetty alueella kolmesti, vuosina 1998, 2010 ja 2019. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Viralliset kotisivut Luokka:Kanadan talviurheilukeskukset Luokka:Québecin urheilu
Roberto Battaglia

Roberto Battaglia (23. kesäkuuta 1909 Milano – 25. huhtikuuta 1965 Milano) oli italialainen miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari, joka kilpaili kalvalla. Battaglia voitti kalvan joukkuekilpailussa olympiakultaa Helsingissä 1952. Hän voitti kalvan joukkuekilpailussa myös neljä MM-mitalia: kultaa 1937 ja 1949, hopeaa 1951 ja pronssia 1937. Myös vuoden 1934 epävirallisista MM- kilpailuista Battaglia saavutti kalvan joukkuekilpailussa mitalin, hopeaa.https://www.sport-komplett.de/sport- komplett/sportarten/f/fechten/hst/13.htmlOlympediaItalian olympiakomitea == Lähteet == * * Profiili Italian olympiakomitea === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset miekkailijat Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet