EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Marin Hinkle

Marin Elizabeth Hinkle (s. 23. maaliskuuta 1966) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tunnettu Judith Harperin roolista televisiosarjassa Miehen puolikkaat. Hinkle on sen lisäksi näytellyt teatterissa useissa näytelmissä, joihin kuuluvat esimerkiksi Circle Mirror Transformation, Electra, A Thousand Clowns ja Miss Julie. Hänen elokuvarooleihin lukeutuvat esimerkiksi Rakkaat rikkaat ystävät, Minä olen Sam, ja Karanteeni. Televisiossa hän on ollut esimerkiksi sarjoissa The Marvelous Mrs. Maisel, Once and Again, Rakkauden anatomia, Kova laki ja House. Hinkle syntyi vuonna 1966 Tansanian suurimmassa kaupungissa Dar es Salaamissa. Hän muutti perheensä kanssa Bostoniin ollessaan nelivuotias. Hän aikoi ryhtyä balettitanssijaksi, mutta loukkasi nilkkansa 16-vuotiaana. Hän opiskeli New Yorkin yliopistossa sekä Brownin yliopistossa ja valmistui vuonna 1991. Hinkle oli naimisissa Randall Sommerin kanssa vuodesta 1997 eteenpäin, kunnes päätyivät hakemaan avioeroa syyskuussa 2023. == Aiheesta muualla == * * == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ave de Gracia (1742)

Ave de Gracia oli Espanjan laivaston vuonna 1742 ostettu kaksikantinen 54-tykkinen linjalaiva. == Hankinta == Alus ostettiin 1742 Ranskasta yksityiseltä laivanvarustajalta ja liitettiin laivastoon linjalaivana.Winfield et al 2023 s. 211 == Palvelus == Alus joko myytiin 1744 heikon kunnon vuoksi tai sitten se palautettiin alkuperäiselle omistajalleen vuonna 1748. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espanjan laivaston linjalaivat
Halcón (1740)

Halcón (Nuestra Señora del Rosario y Santo Domingo tai Divina Pastora) oli Espanjan laivaston vuonna 1740 ostettu kaksikantinen 52-tykkinen linjalaiva. == Hankinta == Vuonna 1740 Espanja lunasti laivastolleen kuusi kauppalaivaa, jotka oli tarkoitus varustaa vuoden 1739 tykistömääräysten mukaisesti 60-tykkisiksi linjalaivoiksi. Aluksista kahdelle ei voinut asentaa vaadittua tykkimäärää, joten ne varustettiin marraskuussa 1740 La Carracassa pienemmällä tykkimäärällä.Winfield et al 2023 s. 211 'Halcóniksi nimetty alus oli valmistettu joko Mekiskossa Tlacotalpanissa tai Espanjassa Orion telakalla Guipuzcóassa nimellä Divina Pastora. Laivasto osti marraskuussa 1740 Cádizissa 22. marraskuuta 1740 annetun kuninkaallisen määräyksen mukaisesti aluksen. Se rakennettiin uudelleen linjalaivaksi marraskuussa La Carracassa ja nimettiin Halcóniksi. == Palvelus == Alus partioi huhtikuussa 1741 Francisco Liañon alaisuudessa Cabo de São Vicenten edustalla. Se lähti 6. toukokuuta 1741 Cádizista Juan José Navarron alaisuudessa Ferroliin. Alus saapui 12. kesäkuuta Cádiziin. Se liitettiin 18. heinäkuuta José Vicente Ibáñez de Renterian laivasto-osastoon. Alus kuljetti tammikuussa 1742 Navarron alaisuudessa sotilaita Italiaan. Alus osallistui 22. helmikuuta 1744 Cape Sicién taisteluun. Se oli 1744 korjattavana Cartagenassa. Alus saapui tammikuussa 1748 Cádiziin, mistä se suojasi 14. maaliskuuta 1748 Enguesin saattueen merelle. Alus palasi huhtikuussa 1748 Cádiziin. Se palautettiin 1748 alkuperäiselle omistajalle. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espanjan laivaston linjalaivat
Linea Søgaard-Lidell

Linea Søgaard-Lidell (s. 30. maaliskuuta 1987 Aarhus) on tanskalainen kokoomuspoliitikko. Hän on ollut Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2020–2022 ja kansankäräjien jäsen vuodesta 2022. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Linea Søgaard-Lidell Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla * Luokka:Tanskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gus Dudgeon

Angus Boyd ”Gus” Dudgeon (30. syyskuuta 1942 Woking, Surrey – 22. heinäkuuta 2002 Berkshire) oli brittiläinen levytuottaja, joka tuotti muiden muassa Elton Johnin ja David Bowien äänitteitä. Hän työskenteli alun perin Decca Recordsilla mutta perusti myöhemmin oman tuotantoyhtiön. Dudgeon kuoli 59-vuotiaana auto-onnettomuudessa. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset musiikkituottajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Pernille Weiss

Pernille Weiss (o.s. Tønnesen; s. 12. maaliskuuta 1968) on tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän on ollut Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2019. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Tanskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Poder (1740)

Poder (Nuestra Señora del Poder) oli Espanjan laivaston vuonna 1740 ostettu kaksikantinen 56-tykkinen linjalaiva. == Hankinta == Vuonna 1740 Espanja lunasti laivastolleen kuusi kauppalaivaa, jotka oli tarkoitus varustaa vuoden 1739 tykistömääräysten mukaisesti 60-tykkisiksi linjalaivoiksi. Aluksista kahdelle ei voinut asentaa vaadittua tykkimäärää, joten ne varustettiin marraskuussa 1740 La Carracassa pienemmällä tykkimäärällä.Winfield et al 2023 s. 211 Laivasto osti genovalaisen aluksen Cádizissa marraskuussa 1740. Se rakennettiin uudelleen linjalaivaksi marraskuussa La Carracassa ja nimettiin Poderiksi. == Palvelus == Maaliskuussa 1741 alus liitettiin Juan Beaumontin laivasto-osastoon. Huhtikuusta alkaen aluksen päällikkönä oli Rodrigo de Urrutia y de la Rosan alaisuudessa, jonka alaisuudessa se osallistui 22. helmikuuta 1744 Cape Sicién taisteluun. Taistelussa Britannian kuninkaallinen laivasto valtasi aluksen. Seuraavana päivänä Ranskan laivasto valtasi aluksen takaisin, mutta se jouduttiin upottamaan taistelussa saatujen vaurioiden vuoksi. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espanjan laivaston linjalaivat
Barbro Christina Hästesko-Fortuna

Barbro Christina Hästesko-Fortuna (syntynyt 1. toukokuuta 1698, kuollut 1771) oli suomenruotsalainen maanomistaja ja lääkäri. Hästesko-Fortuna, äitinsä suvulta perimänsä Porvoon Stensbölen kartanon rouva, oli aikanaan tunnettu koko Suomessa taidoistaan parantaa silmäsairauksia. Hän ei kuitenkaan ollut koulutukseltaan virallinen silmälääkäri. Hästesko-Fortuna jätti jälkeensä kotitalouskirjan, joka sisältää muun muassa neuvoja sairauksien hoitoon, laskuja ja reseptejä. Hästesko-Fortunan kirja on tarjonnut aikalaislähteen, jota on käytetty paljon tieteellisessä tutkimuksessa. Hästesko-Fortunan vanhemmat olivat Lorentz Hästesko-Fortuna ja Sofia Giös. Babro Hästesko- Fortuna meni naimisiin Johan Wenzel Rotkirchin kanssa ja parilta tunnetaan kaksi lasta; Maria Elisabet Rotkirch (s. 1725) ja Wenzel Fredrik Rotkirch (s. 1727). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1698 syntyneet Luokka:Vuonna 1771 kuolleet
Emil Zuckerkandl

Emil Zuckerkandl (1. syyskuuta 1849 Győr, Unkari – 28. toukokuuta 1910 Wien, Itävalta) oli itävaltalais-saksalainen anatomi, jonka mukaan nimitetään toisinaan tavattavaa ylilukuista, leuan alla sijaitsevaa kilpirauhasta Zuckerkandlin rauhaseksiZuckerkandl, Emil, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 1867. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919 tai Zuckerkandlin kyhmyksi (tuberculum Zuckerkandl), joka on 2000-luvulla ollut kiinnostuksen kohteena kilpirauhaskirurgiaa käsittelevissä artikkeleissaHeikki Kiviniemi, Tuuli Vornanen ja Jyrki Mäkelä: Kilpi- ja lisäkilpirauhaskirurgian komplikaatioiden välttäminen, Duodecim 2010;126(3):269-275. Zuckerkandl syntyi juutalaiseen perheeseen 1. syyskuuta 1849 Unkarissa Győrissä. Hänellä oli kaksi veljeä, teollisuudenharjoittaja Victor Zuckerkandl ja urologi Otto Zuckerkandl. Hän opiskeli Wienin yliopistossa ja siirtyi sieltä mentorinsa Joseph Hyrtlin suosituksesta Amsterdamiin Utrechtin yliopistoon, josta hän palasi 1873 Wieniin. Hän valmistui lääkäriksi siellä 1874. Vuonna 1888 hän sai nimityksen professoriksi Wienin yliopiston anatomian tiedekuntaan. Hän avioitui 1889 toimittaja Berta Szepsin kanssa. Zuckerkandl ei tehnyt käytännön lääkärintyötä, mutta hän oli kuitenkin kliinisen anatomian uranuurtaja. Anton Hanakin veistämä muistomerkki on Wienin yliopistossa kunnioittamassa Zuckerkandlin perintöä ja ansioita opettajana ja lääketieteessä.Leah Winer ym., Emil Zuckerkandl, M. D. (1849-1910): Bridging Anatomic Study and the Operating Room Table Thomas Jefferson University 1.3.2016, viitattu 30.4.2024 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Itävaltalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1849 syntyneet Luokka:Vuonna 1910 kuolleet
Christine Taylor

Christine Joan Taylor Stiller (s. 30. heinäkuuta 1971) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan etenkin roolistaan Marcia Bradyna elokuvissa A Brady Bunch Movie ja A Very Brady Sequel. Taylorin muihin elokuvarooleihin kuuluvat muun muassa elokuvat Overnight Delivery, Zoolander, The Craft ja The Wedding Singer. Hän on esiintynyt myös televisiosarjoissa, kuten Frendeissä, Jäitä hattuun -sarjassa ja Seinfeldissä. Taylor syntyi Pennsylvanian Allentownissa heinäkuussa 1971, ja aloitti näyttelemisen kolmevuotiaana. Hän opiskeli näyttelemistä Allentownin teatterikoulussa. Hän aloitti vuoden 1989 Hey Dude -sarjassa viimeisenä lukiovuotenaan, ja muutti Los Angelesiin vuonna 1991. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vuoden 1993 Calendar Girl -elokuvassa. Taylor on ollut naimisissa Ben Stillerin kanssa vuodesta 2000. Heillä on kaksi lasta: tytär Ella ja poika Quinlin. Stiller ja Taylor ovat kertoneet olleensa erossa vuosina 2017–2022. == Aiheesta muualla == * * == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anne Hutchinson

Anne Hutchinson (o.s. Marbury; 1591 Englanti – 1643 New York, Yhdysvallat) oli englantilaissyntyinen Uuteen-Englantiin muuttanut uudisasukas, maallikkosaarnaaja ja uskonnollinen toisinajattelija. Hänet häädettiin mielipiteidensä vuoksi Massachusetts-Bayn siirtokunnasta, minkä jälkeen hän muutti liberaalimpaan Rhode Islandin siirtokuntaan. Hän menehtyi alkuperäisasukkaiden hyökkäyksessä syksyllä 1643. Hutchinsonin uskonnollisessa ajattelussa korostui yksilön oman uskon ja Jumalan armon merkitys syntien anteeksiantamisessa lakien tiukan noudattamisen ja hyvien tekojen sijaan, ja häntä syytettiin siksi antinomismista. Hutchinson myös vaati naisille oikeutta saarnata. Vuonna 1987 Massachusettsin kuvernööri Michael Dukakis kumosi virallisesti Hutchinsonin saaman tuomion. Anne Hutchinson statue.jpeg|Hutchinsonin patsas Bostonissa. Hutchinson Hist Plaque Quincy 20130331.jpg|Muistolaatta Hutchinsonien maatilan paikalla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Uskonnolliset julistajat Luokka:Yhdysvaltalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1591 syntyneet Luokka:Vuonna 1643 kuolleet
Arja Majuri

Arja Majuri (s. 1. helmikuuta 1951 Joensuu) on suomalainen rovasti ja sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöjen oikeuksien puolustaja ja mukana sateenkaarityössä Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa. == Elämäkerta ja ura == Majuri valmistui teologian kandidaatiksi 1988, ja hänet vihittiin papiksi Mikkelissä vuonna 1994. Hän on toiminut muun muassa Naisteologit ry:n hallituksessa, kirkkopoliittisen Tulkaa kaikki -liikkeen toimintaryhmän sihteerinä ja seksuaalivähemmistöjen syrjintää vastustavan Yhteys-liikkeen puheenjohtajana. Majuri on naimisissa Maija Majurin kanssa. Majuri toimi Lohjan seurakunnassa seurakuntapastorina vuosina 2002-2019. Lohjan seurakunnan sisällä hän toimi neljä vuotta Karjalohjan alueseurakunnan aluepappina. Vuonna 2021 Espoon hiippakunnan piispa Kaisamari Hintikka myönsi Majurille rovastin arvonimen. ==Teoksia== * == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset papit Luokka:Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia ajaneet aktivistit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Katrin Ottarsdóttir

Katrin Ottarsdóttir (s. 1957 Tórshavn) on färsaarelainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, runoilija ja prosaisti.Katrin Ottarsdóttir FarLit, viitattu 30.4.2024 Katrin Ottarsdóttir Nordic Women in Film, viitattu 30.4.2024 Katrin valmistui ensimmäisenä färsaarelaisena Kööpenhaminan Den Danske Filmskolesta. Hän aloitti uransa elokuvien parissa vuonna 1982. Katrinille on myönnetty Rotterdamin kansainvälisten elokuvajuhlien Tiger-palkinto. Hän on voittanut elokuvistaan pääpalkintoja myös Nordische Filmtage Lübeckissä. Hänen elokuviensa joukossa on Bye Bye Blue Bird, jossa pääosan esittäjänä on hänen tyttärensä Hildigunn Eyðfinnsdóttir (s. 1975). Katrinin ensimmäisenä runokokoelmana ilmestyi vuonna 2012 Eru koparrør í himmiríki, josta hänelle myönnettiin Färsaarten kirjallisuuspalkinto vuonna 2013. Vuonna 2015 ilmestyi toinen runokokoelma Messa fyri einum filmi. Sittemmin Katrin on julkaissut myös proosaa. == Kirjoja == * Eru koparrør í himmiríki (runoja, 2012) * Messa fyri einum filmi (runoja, 2015) * Aftanáðrenn (novelleja, 2016) * 43 bagatellir (novelleja, 2017) * Gentan í verðini (romaani, 2020) * Summarið varar ikki alt árið longur (romaani, 2023) == Elokuvia == * Atlantic Rhapsody (1989)Katrin Ottarsdóttir IFFR, viitattu 30.4.2024 * Hannis (1991) * The Man Who Was Allowed to Leave (1995) * Bye Bye Blue Bird (1999) * Regin Smidur (2003) * Sporene gror ud af ord (2009) * Ludo (2014) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut * Luokka:Färsaarelaiset kirjailijat Luokka:Tanskalaiset runoilijat Luokka:Tanskalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Tanskalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Boulderoinnin maailmancup 2019 – naisten sarja

Boulderoinnin maailmancup Naisten sarja 2019 Janja Garnbret Akiyo Noguchi Fanny Gibert ←2018 2021→ IFSC:n vuoden 2019 boulderoinnin maailmancup koostui kuudesta osakilpailusta. Kauden kokonaistuloksissa kultaa voitti kaikki kuusi osakilpailua voittanut Slovenialainen Janja Garnbret. Japanilainen Akiyo Noguchi voitti hopeaa ja ranskalainen Fanny Gibert pronssia. Kauden ensimmäinen osakilpailu oli Meiringenissä Sveitsissä. Toinen osakilpailu oli Moskovassa Venäjällä. Kolmas ja neljäs osakilpailu olivat Kiinassa: kolmas Chongqingissä ja neljäs Wujiangissa. Viides osakilpailu oli Munchenissä Saksassa. Viimeinen osakilpailu oli Vailissa Yhdysvalloissa. == Osakilpailujen tulokset == Merkintä 1t2z (3, 4) tarkoittaa kiipeilijän topanneen (kiivenneen reitin onnistuneesti viimeiseen otteeseen asti) yhden reitin ja kiivenneen zone-otteeseen kahdella reitillä. Suluissa on yritysten määrä, ensin toppauksiin käytetyt yritykset ja toisena zone-otteisiin pääsemiseen käytetyt yritykset. Pisteytyksessä otetaan ensin huomioon topattujen reittien määrä. Useamman kiipeilijän topattua yhtä monta reittiä katsotaan sitä, montako zone- otetta kiipeilijät ovat saaneet. Jos edelleen on tasatuloksia, katsotaan yrityksiä: ensin toppeihin käytetyt yritykset ja sitten zoneihin käytetyt yritykset. Jos edelleen on tasatuloksia, ratkaistaan tilanne aiemman kierroksen tuloksista. === 1. osakilpailu – Meiringen === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Janja Garnbret 3T4z (6, 6) 2\. Akiyo Noguchi 3T4z (9, 12) 3\. Shauna Coxsey 2T3z (3, 4) 4\. Fanny Gibert 1T2z (4, 2) 5\. Petra Klingler 1T1z (1, 1) 6\. Oceana Mackenzie 1T1z (2, 2) === 2. osakilpailu – Moskova === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Janja Garnbret 4T4z (4, 4) 2\. Shauna Coxsey 4T4z (6, 6) 3\. Fanny Gibert 4T4z (6, 6) 4\. Lucka Rakovec 3T4z (3, 5) 5\. Jessica Pilz 3T4z (9, 10) 6\. Futaba Ito 3T3z (6, 6) === 3. osakilpailu – Chongqing === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Janja Garnbret 4T4z (8, 6) 2\. Akiyo Noguchi 4T4z (12, 9) 3\. Jessica Pilz 3T4z (8, 11) 4\. Petra Klingler 1T3z (2, 8) 5\. Futaba Ito 1T2z (1, 4) 6\. Katja Debevec 0T4z (0, 10) === 4. osakilpailu – Wujiang === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Janja Garnbret 4T4z (5, 4) 2\. Akiyo Noguchi 3T4z (4, 5) 3\. Ai Mori 3T4z (11, 9) 4\. Miho Nonaka 2T4z (4, 7) 5\. Jessica Pilz 2T4z (6, 7) 6\. Julia Chanourdie 0T2z (0, 2) === 5. osakilpailu – München === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Janja Garnbret 4T4z (5, 5) 2\. Fanny Gibert 4T4z (8, 7) 3\. Mia Krampl 3T3z (9, 9) 4\. Julia Chanourdie 2T2z (5, 5) 5\. Ievgeniia Kazbekova 1T3z (3, 7) 6\. Katja Debevec 1T2z (1, 6) === 6. osakilpailu – Vail === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Janja Garnbret 4T4z (9, 8) 2\. Akiyo Noguchi 3T4z (5, 6) 3\. Fanny Gibert 2T4z (3, 9) 4\. Miho Nonaka 2T4z (5, 5) 5\. Luce Douady 1T4z (2, 8) 6\. Mao Nakamura 1T4z (3, 10) == Lähteet == Luokka:Naisten kiipeily Luokka:Vuoden 2019 urheilu
Geneviève Castrée

Geneviève Castrée (alun perin Gosselin; 9. huhtikuuta 1981 Loretteville, Quebec, Kanada – 9. heinäkuuta 2016 Anacortes, Washington, Yhdysvallat) oli kanadalainen sarjakuvataiteilija, kuvittaja, muusikko ja runoilija.Geneviève Castrée Lambiek Comiclopedia 28.12.2022, viitattu 30.4.2024 Dominique Lemieux, Décès de la bédéiste Geneviève Castrée Revue Les libraires, viitattu 30.4.2024 Andrew Gospe, Anacortes’ Mount Eerie, a grieving husband, brings his heartbreaking new album to Seattle The Seattle Times 12.4.2017, viitattu 30.4.2024 Castrée aloitti luovan työnsä sarjakuvataiteilijana. Kustantamo L'Oie de Cravan julkaisi hänen ensimmäisen teoksensa (Lait Frappé) vuonna 2000. Ensimmäisen täyspitkän albuminsa hän julkaisi sarjakuvateoksensa Pamplemoussi (2004) yhteydessä. Uransa alkupuolella Castrée käytti musiikintekijänä pseudonyymiä Woelv. Vuonna 2010 hän julkaisi ensimmäisen Ô Paon -pseudonyymillä tekemänsä täyspitkän albumin (Courses). Osassa teoksistaan Castrée teki yhteistyötä miehensä Phil Elverumin kanssa. Hänen muihin yhteistyökumppaneihinsa kuuluivat Karl Blau, Gus Franklin ja Nicholas Krgovich.Jasmine Albertson, Beyond A Crow: Looking at the Life and Works of Geneviève Castrée KEXP 28.3.2019, viitattu 30.4.2024 Castréen töitä on ollut näyttelyissä Kanadassa, Yhdysvalloissa, Euroopassa, Australiassa ja Japanissa. Castréen graafinen romaani Susceptible (2013) oli arvostelumenestys. Sillä hän oli ehdolla vuoden 2013 Cartoonist Studio Prizen saajaksi. Castréen viimeinen Ô Paon -taiteilijanimellä tehty julkaisu oli täyspitkä albumi Fleuve (2015). Hänen viimeinen omana elinaikanaan ilmestynyt teoksensa oli runokokoelma Maman Sauvage, jonka hän julkaisi nimellä Geneviève Elverum. Castréelle syntyi tytär Agathe vuonna 2015. Toukokuussa 2015 hänellä todettiin leikkaushoitoon soveltumaton haimasyöpä. Castréen mies käynnisti kesäkuussa 2016 GoFundMe- kampanjan sairauden hoitojen rahoittamiseksi, mutta Castrée kuoli haimasyöpään 35-vuotiaana heinäkuussa 2016 Washingtonin Anacortesissa, johon perhe oli asettunut. Castréen viimeinen teos oli postuumisti vuonna 2018 julkaistu A Bubble. Se on lastenkirja, mutta kertoo tositarinan syöpään kuolevasta äidistä ja tämän suhteesta pieneen tyttäreensä. Anders Nilsen viimeisteli teoksen Castréen kuoltua. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Kanadalaiset kuvittajat Luokka:Kanadalaiset muusikot Luokka:Kanadalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Johann Zumsteeg

Johann Zumsteeg (1760–1802) oli saksalainen säveltäjä. Hän oli Friedrich Schillerin ystävä. Hän suunnitteli ensin kuvanveistäjän uraa, mutta opiskeli kuitenkin musiikkia ja valmistui sellistiksi. Hän oli vuodesta 1792 Stuttgartin hoviorkesterin kapellimestari. Zumsteeg oli balladisäveltäjänä uranuurtaja. Hän sävelsi myös kirkkokantaatteja, selloduoja, kaksi sellokonserttoa, useita oopperoita sekä näyttämömusiikin William Shakespearen näytelmiin Hamlet ja Macbeth ja Schillerin näytelmään Rosvot.Zumsteeg, Johann, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 1870. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset sellistit Luokka:Vuonna 1760 syntyneet Luokka:Vuonna 1802 kuolleet
Slatyne

Slatyne () on maaseututaajama Ukrainan Harkovan alueen pohjoisosassa Harkovan piirissä. Taajama sijaitsee Donetsin vesistöön kuuluvan Lopanjoen varrella, maanteitse 28 kilometriä aluekeskus Harkovasta pohjoiseen ja linnuntietä 13 kilometriä Venäjän rajasta etelään. Taajamassa on Belgorodista Harkovaan johtavan rataosuuden rautatieasema. Tammikuun keskilämpötila on −7,1 ja heinäkuun +20,5 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 530 millimetriä. Ennen Venäjän hyökkäyssotaa (2022–) väkiluvuksi arvioitiin 5 998 (1.1.2022). Vuonna 1989 taajamaan kirjattiin 7 733 asukasta. Sodan alettua suurin osa rintaman lähellä sijainneen taajaman väestöstä pakeni turvallisemmille seudulle. Vain noin 2 000 asukasta oli palannut taajamaan helmikuuhun 2024 mennessä, kun kaksi vuotta oli kulunut hyökkäyssodan alkamisesta. ==Historia== Paikkakunta on perustettu vuonna 1913. Kaupunkityyppisen taajaman asema sillä oli vuosina 1957-2024. Ukraina lakkautti tammikuussa 2024 kaupunkityyppisiset taajamat osana Neuvostoliittoon liittyvistä käsitteistä luopumista, ja Statyne muuttui maaseututaajamaksi. Muutoksessa kaupunkityyppisistä taajamista tuli väkiluvun, taajamarakenteen ja harkinnan mukaan joko kaupunkeja (; tämä edellytti aseman hakemista ja parlamentin päätöstä), taajamia () tai kyliä (). Heinäkuun 2020 aluehallinnollisen uudistuksen yhteydessä Slatynesta tuli osa Harkovan piiriä; tätä ennen se oli kuulunut Derhatšin piiriin. Venäjän asevoimat hyökkäsivät taajamaan osana Ukrainaan kohdistamaansa hyökkäyssotaa (2022–) myös panssarivoimillaan (24. helmikuuta 2022), mutta Ukrainan asevoimat pysäytti hyökkääjän etenemisen taajaman vaiheilla. Hyökkääjä on kohdistanut taajamaan lukuisia sotilaallisia iskuja muun muassa tykistöasein (maalis-syyskuussa 2022), ja tehnyt Harkovan alueen pohjoisosasta vetäytymisen (syyskuussa 2022) jälkeen yhä ilmaiskuja esimerkiksi liitopommeja käyttäen. Slatyne Selischna rada 2020 by Svitlana Uzkykh.jpg|Slatynen valtuuston rakennus. Церква Казанської ікони Божої Матері.jpg|Jumalanäidin kazanilaisen ikonin kirkko Slatynessä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * 10 vrk:n sääennuste Slatyneen (Uкраїнський Гідрометцентр & Foreca) (sinoptik.ua) Luokka:Harkovan piiri Luokka:Ukrainan kylät Luokka:Ukrainan kaupunkityyppiset taajamat
Monique Desroches

Monique Desroches (s. 18. maaliskuuta 1948 Grand-Mère) on kanadalainen etnomusikologi.Sophie Galaise, Monique Desroches The Canadian Encyclopedia 10.12.2013, viitattu 30.4.2024 Desroches sai musiikin kandidaatin arvon Université de Sherbrookesta vuonna 1974. Master of Arts -oppiarvon hän sai musiikkitieteessä Montrealin yliopistosta vuonna 1977. Hän väitteli filosofian tohtoriksi musiikkitieteessä Montrealin yliopistossa vuonna 1987. Desroches kuului vuosina 1968–1974 Les Contretemps -kokoonpanoon, joka erikoistui ranskalaiseen ja quebeciläiseen lauluohjelmistoon. Kokoonpano teki kaksi LP- julkaisua ja esiintyi sekä Kanadassa että ulkomailla. Desroches työskenteli Centre de recherches Caraïbes'n tutkijana Montrealin yliopistossa vuosina 1979–1986. Hän aloitti opettamisen Montrealin yliopistossa vuonna 1987. Hän myös vastasi siellä eri puolilta maailmaa kerättyjen soitinten kokoelman perustamisesta. Tutkimustyössään Desroches on keskittynyt inuitien, Karibianmeren saarten ja Maskareenien musiikkiperinteiden tarkasteluun. Vuonna 1990 hän aloitti UNESCO:n alaisen Formation, coopération et promotion des traditions orales musicales -hankkeen johtamisen Marie-Thérèse Lefebvren kanssa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset tieteilijät Luokka:Etnomusikologit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Boulderoinnin maailmancup 2017 – naisten sarja

Boulderoinnin maailmancup Naisten sarja 2017 Shauna Coxsey Janja Garnbret Akiyo Noguchi ←2016 2018→ IFSC:n vuoden 2017 boulderoinnin maailmancup koostui seitsemästä osakilpailusta. Kauden kokonaistuloksissa kultaa voitti brittiläinen Shauna Coxsey. Slovenialainen Janja Garnbret voitti hopeaa ja japanilainen Akiyo Noguchi pronssia. Kauden ensimmäinen osakilpailu oli Meiringenissä Sveitsissä. Toinen osakilpailu oli Chongqingissä Kiinassa ja kolmas Nanjingissa Kiinassa. Neljäs osakilpailu oli Hachiōjissa Japanissa ja Viides Vailissa Yhdysvalloissa. Kuudes osakilpailu oli Navi Mumbaissa Intiassa Viimeinen osakilpailu oli Münchenissä Saksassa. == Osakilpailujen tulokset == Merkintä 1t2 3b4 tarkoittaa kiipeilijän topanneen (kiivenneen reitin onnistuneesti viimeiseen otteeseen asti) yhden reitin toisella yrityksellä ja kiivenneen bonus-otteeseen kolmella reitillä käyttäen neljä yritystä. === 1. osakilpailu – Meiringen === SIjoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Shauna Coxsey 4t10 4b8 2\. Katharina Saurwein 2t6 3b13 3\. Miho Nonaka 1t2 3b6 4\. Staša Gejo 1t3 3b3 5\. Petra Klingler 1t2 2b3 6\. Janja Garnbret 0t 2b4 === 2. osakilpailu – Chongqing === SIjoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Janja Garnbret 4t11 4b7 2\. Shauna Coxsey 3t4 4b5 3\. Akiyo Noguchi 3t13 4b13 4\. Anna Stöhr 1t3 3b6 5\. Alannah Yip 1t3 3b8 6\. Staša Gejo 1t4 3b7 === 3. osakilpailu – Nanjing === SIjoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Shauna Coxsey 4t12 4b12 2\. Janja Garnbret 3t7 3b7 3\. Miho Nonaka 2t6 4b15 4\. Jain Kim 1t5 2b11 5\. Aya Onoe 0t 3b8 6\. Mei Kotake 0t 1b3 === 4. osakilpailu – Hachioji === SIjoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Janja Garnbret 4t5 4b4 2\. Akiyo Noguchi 4t9 4b9 3\. Miho Nonaka 3t4 4b5 4\. Shauna Coxsey 2t2 3b3 5\. Fanny Gibert 2t6 4b12 6\. Petra Klingler 1t1 3b5 === 5. osakilpailu – Vail === SIjoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Shauna Coxsey 3t4 4b5 2\. Akiyo Noguchi 3t6 4b6 3\. Miho Nonaka 3t7 4b7 4\. Alex Puccio 3t10 4b10 5\. Katja Debevec 1t3 2b4 6\. Petra Klingler 0t 1b2 === 6. osakilpailu – Navi Mumbai === SIjoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Shauna Coxsey 4t11 4b8 2\. Miho Nonaka 3t7 4b11 3\. Akiyo Noguchi 2t3 3b7 4\. Petra Klingler 1t2 3b4 5\. Katja Debevec 0t 3b6 6\. Aya Onoe 0t 1b5 === 7. osakilpailu – Munchen === SIjoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Janja Garnbret 3t10 3b6 2\. Shauna Coxsey 2t2 2b2 3\. Akiyo Noguchi 1t1 2b4 4\. Staša Gejo 1t3 3b9 5\. Alex Puccio 1t3 2b4 6\. Petra Klingler 0t 1b4 == Kauden kokonaistulokset == SIjoitus Kiipeilijä Sijoitus Kiipeilijä 1\. Shauna Coxsey 11. Mei Kotake 2\. Janja Garnbret 12. Sol Sa 3\. Akiyo Noguchi 13. Chloé Caulier 4\. Miho Nonaka 14. Alma Bestvater 5\. Petra Klingler 15. Anna Stöhr 6\. Staša Gejo 16. Katharina Saurwein 7\. Katja Debevec 17. Alex Puccio 8\. Michaela Tracy 18. Jain Kim 9\. Fanny Gibert 19. Monika Retschy 10\. Aya Onoe 20. Alannah Yip == Lähteet == Luokka:Naisten kiipeily Luokka:Vuoden 2017 urheilu
Liisa Hurme

Liisa Hurme (s. 1967) on lääkeyhtiö Orionin toimitusjohtaja. Hurme on koulutukseltaan biokemian tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1996. Vuodesta 1999 hän on ollut Orionin työntekijänä ja vuodesta 2008 hän on ollut Orionin johtoryhmän jäsen. Vuonna 2022 Hurmeesta tuli Timo Lappalaisen seuraaja toimitusjohtajana tämän jäätyä eläkkeelle. Vuonna 2015 Luonnontieteiden Akateemisten Liitto valitsi Hurmeen vuoden luonnontieteilijäksi. Hurme valittiin Talouselämä-lehden 100 vaikuttavimman talousvaikuttajanaisen joukkoon vuonna 2024. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset biokemistit
Anna Rogstad

Anna Georgine Rogstad (26. heinäkuuta 1854 Fluberg – 8. marraskuuta 1938 Oslo) oli norjalainen opettaja, poliitikko ja naisasianainen. Hän nousi vuonna 1911 ensimmäisenä naisena suurkäräjille, jossa hän sijaisti Jens Bratliea. Rogstad itse edusti Frisinnede Venstre -puoluetta. Vuonna 1917 hän liittyi työväenpuolueeseen. Rogstad perusti vuonna 1909 Osloon oppikoulun tytöille ja toimi sen rehtorina vuoteen 1923. Hän oli myös perustamassa ja johti Norjan naisopettajien ammattiliittoa, yhtä nykyisen Utdanningsforbundetin edeltäjää. Naisten äänioikeus oli yksi Rogstadin keskeisimmistä poliittisista tavoitteista. Hän oli perustamassa Norjan naisasialiittoa vuonna 1884 ja toimi pitkään Kvinnestemmerettsforeningen-yhdistyksen varapuheenjohtajana. Naiset saivat Norjassa rajoitetun kunnallisen äänioikeuden vuonna 1901. Rogstad oli tuolloin ehdolla Oslossa ja pääsi varasijalle. Suurkäräjävaaleissa naiset saivat äänestää ensi kertaa 1909. Rogstadin puolueella Frisinnede Venstrellä oli vaaliliitto Høyren kanssa, ja Rogstad valittiin Jens Bratlien varaedustajaksi. Hän nousi varasijalta kansanedustajaksi ensimmäistä kertaa 17. maaliskuuta 1911. Lopulta vuonna 1913 perustuslakia muutettiin niin, että Norjassa tuli voimaan yleinen ja yhtäläinen äänioikeus sukupuolesta riippumatta. Rogstad kuoli 84-vuotiaana vuonna 1938 ja hänet on haudattu Vår Frelsers gravlund -hautausmaalle. Oslossa Bjerken kaupunginosassa on Anna Rogstadin mukaan nimetty katu, jonka varrella sijaitsee Tonsenhagenin koulu. ==Kuvia== Anna Rogstad ved kateteret.jpg|Rogstad opettajanpöytänsä ääressä. Anna Rogstad, maleri av Eyolf Soot, 1914.jpg|Eyolf Sootin maalaama muotokuva vuodelta 1914. ==Teoksia== * Modersmaals-undervisningen i smaaskolen (1890) * Ledetraad for katekismusundervisningen i de to første aar (1891) * ABC for skole og hjem (1893) * De syv skoleaar. Praktisk veiledning for norskundervisningen (1895) * Fortsettelseskolen. Håndbok for undervisningen (1924) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Esittely suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjalaiset feministit Luokka:Norjalaiset poliitikot Luokka:Norjalaiset opettajat Luokka:Norjalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Rehtorit Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Boulderoinnin maailmancup 2016 – naisten sarja

Boulderoinnin maailmancup Naisten sarja 2016 Shauna Coxsey Miho Nonaka Mélissa le Nevé ←2015 2017→ IFSC:n vuoden 2016 boulderoinnin maailmancup koostui seitsemästä osakilpailusta. Kauden kokonaistuloksissa kultaa voitti brittiläinen Shauna Coxsey. Japanilainen Miho Nonaka voitti hopeaa ja ranskalainen Mélissa le Nevé pronssia. Kauden ensimmäinen osakilpailu oli Meiringenissä Sveitsissä. Toinen osakilpailu oli Kazossa Japanissa ja kolmas Chongqingissä Kiinassa. Neljäs osakilpailu oli Navi Mumbaissa Intiassa. Viides osakilpailu oli Innsbruckissa Itävallassa ja kuudes Vailissa Yhdysvalloissa. Viimeinen osakilpailu oli Münchenissä Saksassa. == Osakilpailujen tulokset == Merkintä 1t2 3b4 tarkoittaa kiipeilijän topanneen (kiivenneen reitin onnistuneesti viimeiseen otteeseen asti) yhden reitin toisella yrityksellä ja kiivenneen bonus-otteeseen kolmella reitillä käyttäen neljä yritystä. === 1. osakilpailu – Meiringen === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Shauna Coxsey 3t5 4b6 2\. Mélissa le Nevé 2t4 4b6 3\. Megan Mascarenas 1t1 3b3 4\. Akiyo Noguchi 0t 3b7 5\. Janja Garnbret 0t 2b2 6\. Clementine Kaiser 0t 1b3 === 2. osakilpailu – Kazo === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Shauna Coxsey 4t7 4b7 2\. Mélissa le Nevé 2t2 4b5 3\. Miho Nonaka 2t3 4b6 4\. Petra Klingler 2t3 3b4 5\. Fanny Gibert 1t1 2b4 6\. Chloé Caulier 1t3 3b8 === 3. osakilpailu – Chongqing === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Shauna Coxsey 3t7 4b8 2\. Akiyo Noguchi 3t12 4b13 3\. Miho Nonaka 1t3 2b4 4\. Mei Kotake 1t6 2b6 5\. Karoline Sinnhuber 0t 2b5 6\. Monika Retschy 0t 2b6 === 4. osakilpailu – Navi Mumbai === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Miho Nonaka 2t4 3b6 2\. Monika Retschy 1t1 4b10 3\. Akiyo Noguchi 1t1 2b2 4\. Mélissa le Nevé 1t1 2b2 5\. Sol Sa 1t1 2b6 6\. Katharina Saurwein 0t 2b7 === 5. osakilpailu – Innsbruck === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Shauna Coxsey 4t8 4b8 2\. Janja Garnbret 4t10 4b9 3\. Miho Nonaka 4t13 4b10 4\. Megan Mascarenas 2t2 3b3 5\. Anna Stöhr 2t11 4b8 6\. Akiyo Noguchi 1t3 2b2 === 6. osakilpailu – Vail === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Megan Mascarenas 4t5 4b5 2\. Shauna Coxsey 3t4 4b7 3\. Anna Stöhr 2t5 3b4 4\. Mélissa le Nevé 2t5 3b7 5\. Miho Nonaka 1t1 2b4 6\. Alex Puccio 1t3 1b3 === 7. osakilpailu – München === Sijoitus Kiipeilijä Tulos 1\. Miho Nonaka 3t7 4b8 2\. Shauna Coxsey 2t2 3b3 3\. Akiyo Noguchi 2t2 3b3 4\. Mélissa le Nevé 2t3 3b4 5\. Staša Gejo 1t2 3b3 6\. Julija Kruder 0t 3b10 == Lähteet == Luokka:Naisten kiipeily Luokka:Vuoden 2016 urheilu
Maria Jeritza

Maria Jeritza (alun perin Marie Jedličková; 6. lokakuuta 1887 Brno – 10. heinäkuuta 1982 Orange, New Jersey) oli määriläissyntyinen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.John Haag, Jeritza, Maria (1887–1982) Women in World History: A Biographical Encyclopedia, viitattu 30.4.2024 Jeritza opiskeli Brnon musiikkikoulussa ja sai opetusta Sigmund Auspitzerilta. Hän debytoi Olomoucissa Elsan roolissa Richard Wagnerin Lohengrinissa vuonna 1910. Jeritza sai vuonna 1913 kiinnityksen Wiener Hofoperiin, jossa hän tuli tunnetuksi esiintymisistään Wagnerin ja Giacomo Puccinin oopperoiden rooleissa. Vuonna 1935 Jeritza sai Itävallassa ritarinarvon. Hän teki Covent Garden -debyyttinsä vuonna 1925. Jeritza oli Metropolitan-oopperan vakituinen esiintyjä vuosina 1921–1932. Hän osallistui moniin Yhdysvaltain ensiesityksiin muiden muassa Puccinin, Leoš Janáčekin, Erich Wolfgang Korngoldin ja Richard Straussin oopperoista. Jeritza teki myös vierailuja monissa oopperataloissa ja konsertoi resitalistina. Hän suurimmilta osin lopetti esiintymisen 1930-luvun puolessavälissä, mutta teki yksittäisiä esiintymisiä vielä toisen maailmansodan jälkeen. Jeritza erosi vuonna 1935 paroni Leopold Popper von Podhragysta ja oli tämän jälkeen naimisissa elokuvateollisuuden vaikuttaja Winfield Sheehanin kanssa, kunnes tämä kuoli vuonna 1945. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Polysilaani

Polysilaani on polymeeri, jonka runkoketju koostuu toisiinsa sitoutuneista piiatomeista. Ketjuun on liittynyt lisäksi orgaanisia ryhmiä, jotka voivat olla joko alifaattisia tai aromaattisia. Polysilaaneja käytetään muun muassa keraamisten materiaalien valmistukseen ja niiden käyttöä elektroniikassa tutkitaan. ==Ominaisuudet== Polysilaanien ominaisuudet vaihtelevat riippuen orgaanisista sivuketjuista. Niiden olomuoto vaihtelee joustavasta elastomeerista hauraaseen kiteiseen aineeseen. Symmetrisesti substituoidut polymeerit ovat hyvin kiteisiä ja liukenevat huonosti moniin liuottimiin. Epäsymmetriset polysilaanit sen sijaan liukenevat esimerkiksi aromaattisiin hiilivetyihin ja tetrahydrofuraaniin. Hydroksyyliryhmiä sisältävät polysilaanit liukenevat jopa veteen. Polysilaanit kestävät kuumentamista 250–300 °C:n lämpötilaan. Ne ovat myös inerttejä monien kemikaalien vaikutuksille. Polysilaanit ovat sähköneristeitä, mutta douppaamalla. Polysilaanit ovat valoherkkiä johteita, ja monella niistä on epälineaarisia optisia ominaisuuksia. Polysilaanit absorboivat UV-säteilyä ja hajoavat sen vaikutuksesta radikaaleiksi.Aroop K. Roy: "Inorganic High Polymers", teoksessa Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2009Charles E. Carraher Jr. & Charles U. Pittman Jr.: "Inorganic Polymers", teoksessa Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2009.Kunio Oka: "Polysilanes", teoksessa Encyclopedia of Polymer Science and Technology, John Wiley & Sons, New York, 2002. ==Valmistus ja käyttö== Polysilaanien valmistamiseen on useita menetelmiä, ja useimmiten käytettyjä on neljä. Dikloorisilaanit polymeroituvat alkalimetallien vaikutuksesta, ja tätä reaktiota käytetään erityisesti moolimassaltaan suurten polysilaanien valmistamiseen. Primääriset hydrosilaanit reagoivat metalloseenien katalysoimana kytkentäreaktiolla polysilaaneiksi. Eräät disilyleenijohdannaiset muodostavat polymeerejä voimakkaiden emästen vaikutuksesta, ja neljäs tapa on rengasrakenteisten silaanien renkaanavautumispolymerointi. Polysilaaneja käytetään piikarbidin valmistamiseen, fotoaktivoituina radikaali-initiaattoreina esimerkiksi polyakrylaattien valmistuksessa, ledeissä ja elektrofotografiassa. Lisäksi niiden käyttöä elektroniikassa tutkitaan. == Lähteet == Luokka:Polymeerit
Emily Tesh

Emily Tesh on brittiläinen fantasiakirjailija. Teshin debyyttikirja oli vuonna 2019 julkaistu Silver in the Wood. Kirjan aloittaman tarinan toinen osa Drowned Country julkaistin vuonna 2020. Teshin vuonna 2023 julkaistu teos Some Desperate Glory voitti vuonna 2024 parhaan romaanin Hugo-palkinnon. == Teoksia == Teoksia: === Greenhollow-sarja === * Silver in the Wood (2019) * Drowned Country (2020) === Muut teokset === * Some Desperate Glory (2023) == Tunnustukset == * 2020, World Fantasy Award -palkinto kirjasta Silver in the Wood * 2021, uuden kirjoittajan Astounding Award -palkinto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * emilytesh.net (viralliset kotisivut) * Kirja-arvostelu: Emily Tesh – Silver in the Wood & Drowned Country (The Greenhollow Duology) (julkaistu Spin-lehden numerossa 2/2021) * * Emily Tesh Science Fiction Awards Database -sivustolla Luokka:Brittiläiset fantasiakirjailijat Luokka:Brittiläiset tieteiskirjailijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Betty Pettersson

Betty Maria Carolina Pettersson (14. syyskuuta 1838 Visby – 7. helmikuuta 1885 Tukholma) oli ruotsalainen opettaja ja Ruotsin ensimmäinen naispuolinen ylioppilas. Hän oli kotoisin Gotlannin Visbystä, jossa hän kävi yksityistä koulua isänsä Olof Pettersson kannustamana ja rahoittamana. Vuosina 1860–1871 hän toimi kotiopettajana Smoolannissa ja Itä-Götanmaalla, kunnes vuonna 1871 suoritti ensimmäisenä naispuolisena ruotsalaisena kypsyyskokeen eli ylioppilastutkinnon. Hän joutui kuitenkin yliopistoon humanistiselle alalle pyrkiessään hakemaan vapautusta sukupuolestaan. Pettersson kirjoittautui Uppsalan yliopistoon helmikuussa 1872. Hän opiskeli muun muassa historiaa ja kirjallisuustiedettä, ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1875. Samana vuonna hänestä tuli Ruotsin ensimmäinen poikakoulun naisopettaja. Hän oli pidetty sekä oppilaiden että kollegoiden keskuudessa. Pettersson kuoli tuberkuloosiin 46-vuotiaana vuonna 1885, ja hänet on haudattu Norra begravningsplatsen -hautausmaalle. ==Kuvia== Betty Petterssons hus på Adelsgatan i Visby.jpg|Petterssonin synnyinkoti Visbyn Adelsgatanilla. Skylt på fasaden till Betty Pettersson hus i Visby.jpg|Muistolaatta talon seinässä. Till minne av Betty Pettersson, Norra begravningsplatsen, aug 2022.jpg|Petterssonin muistomerkki Norra begravningsplatsen -hautausmaalla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1838 syntyneet Luokka:Vuonna 1885 kuolleet
Westminster School

Westminster School on arvostettu englantilainen yksityiskoulu (public school). Koulu sijaitsee Lontoon Westminsterin kaupunginosassa lähellä Westminster Abbeyn kirkkoa. Westminster School sai alkunsa benediktiinimunkkien vuonna 1179 perustamasta vähävaraisille tarkoitetusta koulusta. Vuonna 1540 Henrik VIII teki koulusta maallisen, ja vuonna 1560 Elisabet I perusti ja järjesti koulun kokonaan uudelta pohjalta. Vuoden 1868 Public Schools Act muutti koulun itsenäiseksi. Alun perin Westminster School oli tarkoitettu vain pojille, mutta vuodesta 1972 lähtien kouluun on otettu oppilaiksi myös tyttöjä. Koulun historiallisesti arvokkaisiin rakennuksiin kuuluvat muun muassa 1200-luvulta peräisin olevat vanhimmat osat, jotka on restauroitu 1900-luvulla sekä 1300-luvulla rakennettu College Hall Cloisters. Westminster Schoolin tunnettuja entisiä oppilaita ovat muun muassa arkkitehti Christopher Wren, historioitsija Edward Gibbon, näytelmäkirjailija Ben Jonson, fyysikko Robert Hooke, näyttelijä Peter Ustinov, teatterisäveltäjä Andrew Lloyd Webber sekä vakooja ja kaksoisagentti Kim Philby. == Lähteet == Luokka:Grade I -luokan rakennukset City of Westminsterissä Luokka:Englannin koulutus Luokka:Brittiläiset oppilaitokset
Sally Clark

Sally Clark (elokuu 1964 Devizes, WiltshireAgainst the odds Inference 11.5.2001, viitattu 30.4.2024 – 15./16. maaliskuuta 2007) oli brittiläinen oikeusmurhan uhri. Hänet tuomittiin virheellisesti kahden pienen poikansa murhista, mutta tuomio kumottiin myöhemmin.Thair Shaikh, Sally Clark, mother wrongly convicted of killing her sons, found dead at home The Guardian 17.3.2007, viitattu 30.4.2024 Clark opiskeli maantiedettä Southamptonin yliopistossa. Hän meni vuonna 1990 naimisiin Stephen-nimisen juristin kanssa. Hän kouluttautui myös itse juristiksi ja alkoi harjoittaa uutta ammattia lainopillisena neuvonantajana. Clarkin ensimmäinen poika Christopher (s. 22. syyskuuta 1996) kuoli joulukuussa 1996. Kuoleman katsottiin johtuneen hengitysvaikeuksista. Toinen poika Harry syntyi 29. marraskuuta 1997 ja kuoli tammikuun lopussa 1998. Clark pidätettiin epäiltynä murhista helmikuussa 1998 ja oikeudenkäynti aloitettiin Chesterissä lokakuussa 1999. Clarkille syntyi vielä kolmas poika 29. marraskuuta 1998. Asiantuntijatodistajana esiintynyt professori Roy Meadow väitti kahden lapsen kätkytkuoleman mahdollisuudeksi hyvin toimeentulevassa perheessä 1/73 miljoonaa. Royal Statistical Society katsoi väitteen olevan vailla tilastollista pohjaa. Myöhempien asiantuntija- arvioiden mukaan riski voi joissain perheissä olla paljon suurempi. Tästä huolimatta Clark katsottiin marraskuussa 1999 syylliseksi ja tuomittiin kahteen elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Ratkaisun mukaan ensimmäinen poika Christopher oli kuollut tukehduttamisen ja toinen poika Harry ravistelun seurauksena. Ensimmäinen valitus tuomiosta hylättiin lokakuussa 2000. Vuonna 2002 Clarkin poikien kuolemat otettiin uuteen oikeuskäsittelyyn. Kolme tuomaria kumosi Lontoossa Clarkin tuomion tammikuussa 2003, jolloin tämä vapautettiin. Tuomarit katsoivat, että tärkeää lääketieteellistä tietoa oli sivuutettu Clarkin oikeudenkäynnissä.Sara Gaines, David Pallister, Sally Clark's death accidental, coroner rules The Guardian 7.11.2007, viitattu 30.4.2024 Toisella pojalla Harrylla oli aivo-selkäydinnesteeseen levinnyt staphylococcus aureus -infektio, joka viittasi luonnolliseen kuolemaan. Clarkin puolustukseen osallistunut John Batt kirjoitti Clarkin oikeusmurhasta kirjan Stolen Innocence: A Mother's Fight for Justice. Clark kärsi vapautumisensa jälkeen vaikeista psykiatrisista ongelmista, persoonallisuuden muutoksista ja alkoholismista. Hän kuoli tapaturmaiseen alkoholimyrkytykseen maaliskuussa 2007. Asiantuntijatodistajana Clarkin oikeudenkäynnissä esiintynyt Roy Meadow joutui General Medical Councilin käsittelyn kohteeksi. Aluksi hänen toimilupansa määrättiin poistettavaksi, mutta Meadow sai patologin oikeutensa takaisin valitettuaan päätöksestä onnistuneesti. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset henkilöt Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Helga de la Brache

Helga de la Brache (oik. Aurora Florentina Magnusson; 6. syyskuuta 1817 Tukholma – 11. tammikuuta 1885 Tukholma) oli ruotsalainen huijari, joka esitti olevansa Kustaa IV Aadolfin ja Fredrika Dorotean salainen tytär. Hänen onnistui saada Ruotsin hallituksen myöntämä valtioneläke vuodesta 1861, kunnes hänen huijauksensa paljastui 1870. Hänelle tuomittiin teosta kahden kruunun sakko vuonna 1878. Oikeasti Helga de la Brache oli nimeltään Aurora Florentina Magnusson, ja hänen isänsä oli tullivahti. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset henkilöt Luokka:Huijarit Luokka:Vuonna 1817 syntyneet Luokka:Vuonna 1885 kuolleet
ROFA-Stadion

ROFA-Stadion on jäähalli Rosenheimissa, Ylä-Baijerissa Saksassa. Se on muun muassa DEL2:ssa pelaavan Starbulls Rosenheimin kotihalli. Luokka:Baijerin urheilupaikat Luokka:Saksan jäähallit Luokka:Ylä-Baijeri
Tone Hulbækmo

Tone Hulbækmo (s. 27. syyskuuta 1957 Tolga) on norjalainen kansanmuusikko. Hän tekee yhteistyötä miehensä Hans Fredrik Jacobsenin kanssa ja on voittanut kaksi Spellemannprisen-palkintoa. ==Diskografia== * Kåmmå no (1983) (Spellemannprisen) * Svevende jord (1986) * Langt nord i skogen (Hans Fredrik Jacobsenin kanssa, 1988) (Spellemannprisen) * Konkylie (1996) * Kyrja (1999) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset laulajat Luokka:Norjalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tamatha Paul

Tamatha Paul (s. 8. toukokuuta 1997) on uusiseelantilainen poliitikko ja maorien oikeuksia ajava aktivisti. == Tausta ja yksityiselämä == Paul syntyi vuonna 1997 Aucklandissa. Hänen isänsä on rekkakuski ja äiti hoitotyöntekijä. Perheessä oli kahdeksan lasta, joista Paul oli nuorin. Hänen ollessaan 8-vuotias perhe muutti ensin Christchurchiin ja sittemmin Tokoroaan. Paulin maoritausta on peräisin kahdesta iwista: Ngāti Awa ja Waikato Tainui. Ollessaan 12-vuotias Paul sai punahukka-diagnoosin. Vuonna 2016 hän muutti Wellingtoniin, jossa hän aloitti opintonsa Wellingtonin Victoria-yliopistossa. Hän valmistui kandidaatiksi vuonna 2018. Tämän jälkeen hän siirtyi Massey- yliopistoon opiskelemaan ympäristösuunnittelua. Hän valmistui maisteriksi vuonna 2023. == Poliittinen ura == Vuonna 2018 Paul valittiin Wellingtonin Victoria-yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtajaksi. Hän oli ensimmäinen maoritaustainen nainen virassa. Samana vuonna järjestetyissä kuntavaaleissa Paul valittiin Wellingtonin kunnanvaltuustoon sitoutumattomana. Paul ilmoitti lähtevänsä ehdolle vuoden 2023 parlamenttivaaleissa ja sai vihreiden toisen puheenjohtaja James Shaw'n tuen, jonka oli alun perin tarkoitus olla puolueen ehdokas. Paulin onnistui viemään parlamenttipaikka työväenpuolueelta. Koska hänen paikkansa kaupunginvaltuustossa vapautui Paulin noustua parlamenttiin, Wellingtonissa järjestettiin täyttövaalit. Vaalien järjestäminen maksoi 120 000 dollaria. Politiikassa Paul on painottanut sekä nuorten että maorien näkökantaa politiikassa. Aikaisemmin Paul on sanonut, että kykenisi tekemään yhteistyötä kaikkien puolueiden kanssa, mutta parlamenttivaalikampanjansa aikana sanoi, että Wellingtonista olisi tärkeää saada vihreiden edustaja parlamenttiin johtuen kansallispuolueen ja ACT:n vaaliliitosta. == Lähteet == Luokka:Uusiseelantilaiset poliitikot Luokka:Uuden-Seelannin maorit Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Virginie Efira

Virginie Efira (s. 5. toukokuuta 1977 Bryssel) on belgialais-ranskalainen näyttelijä. Hän teki näyttelydebyyttinsä romanttisessa komediassa 20 ans d’écart (2013) ja sai suurempaa huomiota näyteltyään draamakomediassa In Bed with Victoria (2016), josta hän sai parhaan naispääosan César-ehdokkuuden. Efira on myös esiintynyt muun muassa draamaelokuvassa Un amour impossible (2018), draamakomediassa Sibyl (2019), mustassa komediassa Adieu les cons (2020) sekä Paul Verhoevenin elokuvissa Elle (2016) ja Benedetta (2021). Vuonna 2023 hänet palkittiin parhaan naispääosan Lumière-palkinnolla roolistaan elokuvassa Muiden lapset (2022) sekä parhaan naispääosan César- palkinnolla roolistaan elokuvassa Muistan sinut, Pariisi (2022). == Yksityiselämä == Vuonna 2002 Efire meni naimisiin koomikko-näyttelijä Patrick Ridremontin kanssa. He erosivat vuonna 2009. Vuosina 2012–2017 hän oli parisuhteessa näyttelijä-elokuvantekijä Mabrouk El Mechrin kanssa. Heillä on vuonna 2013 syntynyt tytär. Vuodesta 2017 Efira on ollut parisuhteessa näyttelijä Niels Schneiderin kanssa, ja heillä on vuonna 2023 syntynyt poika. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Belgialaiset näyttelijät Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:César-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nancy Eriksson

Nancy Margareta Eriksson (synt. Bondesson; o.s. Bengtsson; 11. huhtikuuta 1907 Gladsaxe, Tanska – 12. toukokuuta 1984 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1949–1973. Eriksson oli näkyvimpiä Ruotsin oman ydinaseen vastustajia. Hän vaati myös Ruotsin muuttamista tasavallaksi. Koulutukseltaan hän oli sairaanhoitaja. Eriksson syntyi Tanskan Gladsaxessa, johon hänen äitinsä oli paennut salatakseen raskautensa. Synnytettyään tämä antoi Erikssonin pois adoption kautta malmölaiseen Bengtssonin perheeseen. Eriksson oli lahjakas oppilas, mutta rahanpuute esti häntä opiskelemasta opettajaksi. Töiden ohella hän aktivoitui Ruotsin sosiaalidemokraattisessa nuorisoliitossa, jonka kautta hän tapasi miehensä Torsten Erikssonin. Eriksson kuoli 77-vuotiaana vuonna 1984 ja hänet on haudattu Norra begravningsplatsenille. ==Teoksia== * Bara en hemmafru (1964) * Nancy: Nancy Eriksson minns (1985) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Leopold Zunz

Leopold Zunz (1794–1886) oli juutalainen tieteilijä. Hän oli Berliinin juutalaisen opettajaseminaarin johtajana 1839–1850. Hän on tunnettu juutalaisuuden tieteellisen tutkimuksen perustajana.Zunz, Leopold, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 1870–1871. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset tieteilijät Luokka:Juutalaiset Luokka:Vuonna 1794 syntyneet Luokka:Vuonna 1886 kuolleet
Lynne Elizabeth Maquat

Lynne Elizabeth Maquat on yhdysvaltalainen biokemian ja biofysiikan professori Rochesterin yliopistossa. Hän on tunnettu RNA-tutkimuksesta ja on voittanut muun muassa Wolfin palkinnon työstään. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset biokemistit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Marte Michelet

Marte Brekke Michelet (s. 26. toukokuuta 1975 Oslo) on norjalainen kirjailija ja toimittaja. Hän voitti vuonna 2014 Brage-palkinnon tietokirjallaan Den største forbrytelsen, joka käsittelee juutalaisten karkottamista Norjasta toisen maailmansodan aikana. Vuonna 2018 häneltä ilmestyi toinen samasta aiheesta kertova kirja Hva visste hjemmefronten?. Michelet on työskennellyt toimittajana NRK:lla ja Dagbladetissa. Vuosina 1996–1998 hän toimi Rød Ungdom -nuorisojärjestön puheenjohtajana. Michelet on asunut Ruotsissa vuodesta 2014. Micheletin isä oli kirjailija Jon Michelet. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Norjalaiset toimittajat Luokka:Norjalaisten poliittisten nuorisojärjestöjen puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt