Helsingin yliopiston keskustakampus

Helsingin yliopiston keskustakampus on suurin Helsingin yliopiston neljästä kampusalueesta. Kampus sijaitsee Helsingin ydinkeskustassa Kruununhaan ja Kluuvin kaupunginosissa Unioninkadun molemmin puolin, pääasiassa Senaatintorin ja Kaisaniemen puiston välisellä alueella, joskin muutamia yliopistolle kuuluvia rakennuksia on keskustassa myös hieman muista erillään. Keskustakampuksen alueella toimivat humanistinen, teologinen, oikeustieteellinen, valtiotieteellinen ja kasvatustieteellinen tiedekunta, Kielikeskus, Avoin yliopisto sekä yliopiston keskushallinto. Kampuksella työskentelee noin 20 000 opiskelijaa sekä 3 000 opettajaa ja tutkijaa. Toiseen maailmansotaan asti koko yliopisto toimi nykyisellä keskustakampuksella. Opiskelijamäärien nopea kasvaminen sodan jälkeisinä vuosikymmeninä kuitenkin aiheutti yliopistolle vakavan tilapulan, minkä vuoksi 1970-luvulla luotiin nykyinen neljän kampuksen malli. Nykyisin keskustakampukselle ovat jääneet humanistiset tieteet, yhteiskuntatieteet ja oikeustiede, muut tiedekunnat on hajasijoitettu Meilahden kampukselle, Kumpulan kampukselle ja Viikin kampukselle. ==Keskustakampuksen historia== Yliopiston muuttaessa Turusta Helsinkiin 1820-luvulla se sijoitettiin aivan kaupungin ydinkeskustaan. Sen uudet toimitilat suunnitteli arkkitehti Carl Ludvig Engel, Helsingin empirekeskustan luoja. Engelin arkkitehtonisesti tärkeimmät yliopistorakennukset ovat yliopiston päärakennus (1832) ja Kansalliskirjasto (1844),Puhvelista Punatulkkuun, s. 74 jotka ovat osa Senaatintorin ainutlaatuista empiremiljöötä. Engel suunnitteli yliopistolle myös Kliinisen instituutin eli opetussairaalan (Vanhan Klinikan, 1830-luvllaPuhvelista Punatulkkuun, s. 56) sekä tähtitieteellisen observatorion (1832Puhvelista Punatulkkuun, s. 300), ja myös hänen piirtämänsä Venäläinen sotilassairaala otettiin myöhemmin yliopiston käyttöön. Kaikki nämä rakennukset sijaitsevat Unioninkadun varrella paitsi tähtitorni poikittain sen eteläpäässä Tähtitorninmäellä. Kaisaniemeen perustettiin yliopiston kasvitieteellinen puutarha, jonka alkuperäiset rakennukset olivat myös Engelin käsialaa. Ensimmäisten vuosikymmenien ajan kaikki opetus tapahtui yliopiston päärakennuksessa, lukuun ottamatta omat rakennuksensa saaneita lääketiedettä, tähtitiedettä ja kasvitiedettä. Tilanahtaus, josta etenkin luonnontieteet kärsivät, kuitenkin pakotti yliopiston nopeasti uudisrakennussuunnitelmiin. Vuonna 1844 valmistui päärakennuksen viereiselle tontille Jean Wikin piirtämä anatomian laitos, joka jäljitteli Engelin empiretyyliä. Vuonna 1869 vihittiin Senaatintorin vastakkaisella puolella käyttöön mahtava kemian laboratorio- ja museorakennus Arppeanum, jonka Carl Albert Edelfelt oli suunnitellut venetsialaiseen tyyliin. 1800–1900-lukujen taitteessa keskustaan valmistui lukuisia laitosrakennuksia, joiden arkkitehti oli Gustaf Nyström. Nyströmin ensimmäinen työ oli Engelin suunnitteleman Kansalliskirjaston rakennuksen laajentaminen puolipyöreällä kirjavarastolla, Rotundalla. Siltavuorelle, Kruununhaan kaupunginosan pohjoisosaan, valmistui 1905–1910 kaksi Nyströmin piirtämää laitosrakennusta, fysiologian laitos ja fysiikan laitos. Hän suunnitteli Siltavuorelle myös uuden anatomian laitoksen, mutta tämä rakennus toteutettiin vasta 1920-luvulla Jussi ja Toivo Paatelan suunnitelman mukaan. Lisäksi ahkera Nyström suunnitteli Kaisaniemen kasvitieteelliseen puutarhaan uudet kasvihuoneet sekä kasvitieteen laitosrakennuksen (1903). 1920–1930-luvuille asti yliopiston kasvu oli verkkaista ja uusia laitosrakennuksia valmistui harvakseltaan. 1930-luvulla se alkoi kuitenkin kärsiä lukiokoulutuksen yleistymisestä johtuneesta "ylioppilastulvasta". Oppilasmäärän paisuessa vanhat tilat jäivät nopeasti pieniksi, ja yliopisto käynnisti useita suuria uudisrakennushankkeita, jotka olivat mittasuhteiltaan moninkertaisia aikaisempiin verrattuna. Yliopiston päärakennus laajennettiin 1935–1938 korttelin kokoiseksi J. S. Sirénin suunnitelmien mukaan. Vuonna 1939 valmistui Jussi Paatelan suunnittelema funktionalistinen Metsätalo metsätieteiden opetusta varten. Aarne Ervin suunnittelema modernistinen Porthania valmistui Hallitus­kadun (nyk. Yli­opiston­kadun) varteen vuonna 1957.Puhvelista Punatulkkuun, s. 76 Vuonna 1977 sitä vasta­päätä valmistui yli­opiston hallinto­rakennus.Puhvelista Punatulkkuun, s. 70 Alueen rakennuksista uusin on vuonna 2012 käyttöön otettu yli­opiston kirjaston rakennus, Kaisa-talo Kaisa­niemen­kadun varrella. Toisen maailmansodan jälkeen oltiin kuitenkin tilanteessa, jossa yliopistoa ei enää voitu laajentaa keskustassa, ja tiedekuntia ryhdyttiin hajasijoittamaan kaupungin laidoille. 1940-luvulta alkaen lääketieteen opetus alkoi siirtyä Meilahteen ja maataloustieteiden opetus Viikkiin. Vuonna 1969 yliopiston konsistori päätti siirtää koko yliopiston Viikkiin, mutta kiivas vastustus esti suunnitelman toteuttamisen. 1970-luvulta alkaen keskustasta pois siirtyviä laitoksia ja tiedekuntia ryhdyttiin keskittämään kolmelle kampusalueelle: lääketiedettä Meilahteen, luonnontieteitä Kumpulaan ja maatalous- ja metsätieteitä, ja vuosituhannen vaihteessa myös biotieteitä, Viikkiin. Keskustan vanhasta yliopistoalueesta muodostettiin keskustakampus, jonne jäivät humanistiset tieteet, yhteiskuntatieteet ja oikeustiede sekä yliopiston keskushallinto. Tämä neljän kampuksen malli saatiin valmiiksi 2000-luvun alussa. == Rakennukset == Keskustakampuksella on yhteensä yli 40 yliopiston rakennusta:Yliopiston rakennuksia Helsingissä. Teoksessa Yliopistoa rakentamassa, s. 122–123. Helsingin yliopisto, 2010. . Osoite Nykyinen nimi Valmistumisvuosi Alkuperäinen arkkitehti Yliopiston käyttöön Aadolfinkatu 10 Franzénia 1930 Väinö Vähäkallio 1966 Aleksanterinkatu 7 1932 Ole Gripenberg 1980 Arkadiankatu 7 Economicum 1960 Einari Teräsvirta 1960 Fabianinkatu 24 1931 Armas Lindgren 1931 Fabianinkatu 26 Kielikeskus 1908 Kauno Kallio 1978 Fabianinkatu 28 Aleksandria 2003 Aki Davidsson 2003 Fabianinkatu 28 1907 Gunnar Stenius 1970 Fabianinkatu 32 1960 Seppo Hytönen 2009 Fabianinkatu 33 / Unioninkatu 34 Päärakennus 1832 Carl Ludvig Engel Fabianinkatu 34 Päärakennus, uusi puoli 1937 J. S. Sirén Fabianinkatu 35 Fabiania 1847 Jean Wik Kopernikuksentie 1 Observatorio 1834 Carl Ludvig Engel Kopernikuksentie 1 Näkötorni 1890 Gustaf Nyström Mariankatu 11 1877 Hampus Dalström 1972 Pohjoinen Rautatiekatu 13 Luonnontieteellinen museo 1913 Lev Šiško 1923 Ratakatu 6 Normaalilyseo 1878 Frans Sjöström Ratakatu 6 Normaalilyseo 1905 Johan Jacob Ahrenberg Siltavuorenpenger Aurora 1961 Einari Teräsvirta Siltavuorenpenger Athena 1928 Jussi Paatela, Toivo Paatela Siltavuorenpenger Psychologicum 1910 Gustaf Nyström Siltavuorenpenger Psychologicum, lisärakennus 1969 Olof Hansson Siltavuorenpenger Minerva, opetusrakennus 1905 Gustaf Nyström Siltavuorenpenger Minerva, porttirakennus 2004 Esa Laaksonen Siltavuorenpenger Minerva, kirjasto 2005 Jyri Haukkavaara Siltavuorenpenger Fontell 1910 Gustaf Nyström Snellmaninkatu 3 Arppeanum 1869 Carl Albert Edelfelt Snellmaninkatu 10 1878 J. E. Söderlund Snellmaninkatu 12 1948 Pauli Salomaa Snellmaninkatu 12 2009 Juha Leiviskä Snellmaninkatu 14 A 1833 1994 Snellmaninkatu 14 B 1889 Georg Wilenius 1946 Unioninkatu 33 "Uusi klinikka" 1848 Ernst Lohrmann 2006 Unioninkatu 35 1963 Einari Teräsvirta Unioninkatu 36 Kansalliskirjasto 1844 Carl Ludvig Engel Unioninkatu 36 Kansalliskirjaston Rotunda 1906 Gustaf Nyström Unioninkatu 37 Snellmania / Vanha klinikka 1833 Carl Ludvig Engel, A. E. Staubert Unioninkatu 38 Topelia 1823 Carl Ludvig Engel, ym. 1998 Unioninkatu 40 Metsätalo 1939 Jussi Paatela Unioninkatu 44 Kasvimuseo 1903 Gustaf Nyström Unioninkatu 44 Asuinrakennus 1903 Gustaf Nyström Unioninkatu 44 Iso kasvihuone 1889 Gustaf Nyström Unioninkatu 44 Kaisaniemenrannan puutalot 1823-1843 1992 Unioninkatu 44 Jean Wik -rakennus 1843 Jean Wik Vironkatu 1 1884 Konstantin Kiseleff 1980 Vironkatu 1 1905 Waldemar Aspelin Vuorikatu 3 1919 Aarre Ekman 1968 Vuorikatu 5 1927 Väinö Vähäkallio Yliopistonkatu 3 Porthania 1957 Aarne Ervi Yliopistonkatu 4 Tiedekulma 1977, 2017 Toivo Korhonen, JKMM Arkkitehdit == Lähteet == Luokka:Helsingin yliopisto Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa