EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1928

Vuoden 1928 kesäolympialaisten jalkapalloturnaus oli viimeinen olympiaturnaus ennen kuin jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1930. Olympiajalkapallo oli merkittävin kansainvälinen jalkapallotapahtuma ja olympiajalkapallon suosio innosti FIFA:a oman jalkapalloturnauksen perustamiseen. Olympiakultaa voitti Uruguay. Loppuottelussa se voitti Argentiinan uusintaottelun jälkeen maalein 2-1. == Ottelut == ===Karsintakierros=== ===1. kierros=== \---- \---- \---- \---- \---- \---- \---- ===Puolivälierät=== \---- \---- \---- ===Välierät=== \---- ===Pronssiottelu=== ===Loppuottelu=== \---- ==Ottelukaavio== {{Turnauspuu16 | 30. toukokuuta | | 2 | | 0 | 28. toukokuuta | | 4 | | 0 | 29. toukokuuta | | 4 | | 3 | 30. toukokuuta | | 7 | | 1 | 28. toukokuuta | | 11| | 2 | 27. toukokuuta | | 5 | | 3 | 28. toukokuuta | | 7 | | 1 | 29. toukokuuta | | 2 | | 1 | 3. kesäkuuta | | 4 | | 1 | 1. |4\. kesäkuuta | |1|7 | |1|1 | 2. kesäkuuta | | 6 | | 3 | 3. kesäkuuta | | 2 | | 1 | 7. kesäkuuta | | 3 | | 2 | 6. kesäkuuta | | 6 | | 0 | 10. |13\. kesäkuuta | | 1|2 | | 1|1 | 10. kesäkuuta | | 11 | | 3 }} ==Lohdutussarja== ==== 1.kierros==== Turnauksesta pudonneiden joukkueiden kesken pelattiin lohdutussarja. Kansainvälinen olympiakomitea ei laske otteluita virallisiksi otteluiksi, mutta FIFA tilastoi ne turnaukseen kuuluviksi otteluiksi. Lohdutussarjaan osallistui vain neljä joukkuetta. \---- ==== Lohdutusfinaali ==== ==Lähteet== Luokka:Kesäolympialaiset 1928 1928 Luokka:Vuoden 1928 jalkapallo
Kaj-Erik Gustafsson

Kaj-Erik Albert Gustafsson (s. 24. marraskuuta 1942 Loviisa) on suomalainen urkuri, joka on myös säveltänyt vokaali- ja urkumusiikkia. Hän opiskeli urkujensoittoa Sibelius-Akatemiassa opettajinaan Enzio Forsblom, Harald Andersen, Nils-Eric Fougstedt, Erik Tawaststjerna ja Bengt Johansson. Urkudiplomin hän suoritti 1969 ja piti ensikonsertin samana vuonna. Lisäksi hän täydensi improvisaatio-opintoja Gaston Litaizen ja Anders Bondemanin kursseilla. Director musices -arvonimen Gustafsson sai vuonna 1984. Gustafsson toimi Helsingin Matteuksen seurakunnan ylimääräisenä kanttori-urkurina 1962–1966, Helsingin pohjoisen ruotsinkielisen seurakunnan urkurina 1966–1969 ja Helsingin eteläisen ruotsinkielisen seurakunnan urkurina 1969–1995. Hän toimi lisäksi Sibelius-Akatemian urkuimprovisoinnin lehtorina 1973–2006. Radion kamarikuoron laulajana Gustafsson oli 1962–1979 ja saman kuoron johtajana 1983–1984. Chorus Sanctae Ceciliae -kuoroa hän johti 1967–1975 ja Sällskapet svenska sångaren -kuoroa 1968–1976. Finlands svenska kyrkosångsförbundin taiteellisena johtajana hän toimi 1970–1975, Klemetti- Opiston kamarikuoron johtajana 1983–1989, Finlands svenska manssångarförbundin taiteellisena johtajana 1972–1978 ja Paraisten urkupäivien taiteellisena johtajana 1980–2001. Vuosina 1971–1988 hän toimi Klemetti-Opiston opettajana. Gustafsson on konsertoinut urkurina ja kuoronjohtajana Suomen lisäksi Pohjoismaissa, Virossa, Belgiassa, Ranskassa, Italiassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa. Hän on myös sovittanut levytettäviä kappaleita ja levyttänyt urkurina. Vuonna 2007 Gustafsson voitti turkulaisen Tritonuksen laulajat -kamarikuoron järjestämän sävellyskilpailun Kirsi Kunnaksen runoon Herra Pii Poo säveltämällään teoksellaan. Kilven Kuoron satavuotisjuhlaan vuonna 2013 Gustafsson sävelsi kaksi laulua, Minä haluaisin ja Onni, kerro minulle, Tommy Tabermannin runoihin. Samana vuonna Gustafsson sävelsi urkuteoksen Keravan kirkon 50-vuotisjuhlaan. Gustafssonin ensimmäinen puoliso oli pianisti ja musiikinopettaja Marjukka Gustafsson o.s. Hapuoja (1942–1989). Heidän poikansa on sellisti Jan-Erik Gustafsson (s. 1970). Marjukka Gustafssonin isä oli kapellimestari Jukka Hapuoja. Kaj-Erik Gustafssonin toinen puoliso vuodesta 1991 on pianisti Annikka Konttori-Gustafsson. Virtamo, Keijo (toim.): Otavan musiikkitieto (2. painos), s. 124. Helsinki: Otava, 1997. ==Sävellyksiä== * Oratoriet Tomas * Kyrkodrama Jona * Missa cum jubilo * Missa di S:t Johannis * Requiem * Te Deum * Misericordiae (uruille ja kamariorkesterille) * Juhlasoitto (uruille) * Jubilemus (uruille) * Luodut, te Herraa kiittäkää (fantasia) * Herren är min herde (meditativt oratorium 2007) * lisäksi liturgista musiikkia, urkukoraaleja, motetteja ja kuorolauluja ruotsin-, suomen- ja latinankielisiin teksteihin ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset urkurit Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1979

Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 8. huhtikuuta 1979 Long Beachin katuradalla Yhdysvalloissa. Kilpailun voitti Ferrarilla paalupaikalta startannut kanadalainen Gilles Villeneuve. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 12 Gilles Villeneuve Ferrari 80 1.50.25,40 1 9 2 11 Jody Scheckter Ferrari 80 + 29,38 3 6 3 27 Alan Jones Williams-Ford 80 + 59,69 10 4 4 1 Mario Andretti Lotus-Ford 80 + 1.04,33 6 3 5 25 Patrick Depailler Ligier-Ford 80 + 1.23,52 4 2 6 4 Jean-Pierre Jarier Tyrrell-Ford 79 + 1 krs. 7 1 7 18 Elio de Angelis Shadow-Ford 78 + 2 krs. 20 8 6 Nelson Piquet Brabham-Alfa Romeo 78 + 2 krs. 12 9 30 Jochen Mass Arrows-Ford 78 + 2 krs. 13 DSQ 3 Didier Pironi Tyrrell-Ford 72 Hylättiin 17 Kesk. 31 Hector Rebaque Lotus-Ford 71 Ulosajo 23 Kesk. 22 Derek Daly Ensign-Ford 69 Ulosajo 24 Kesk. 7 John Watson McLaren-Ford 62 Polttoaineen syöttö 18 DSQ 9 Hans Joachim Stuck ATS-Ford 49 Hylättiin 21 Kesk. 28 Clay Regazzoni Williams-Ford 48 Moottori 15 Kesk. 17 Jan Lammers Shadow-Ford 47 Jousitus 14 Kesk. 29 Riccardo Patrese Arrows-Ford 40 Jarrut 9 Kesk. 2 Carlos Reutemann Lotus-Ford 21 Voimansiirto 2 Kesk. 14 Emerson Fittipaldi Fittipaldi-Ford 19 Voimansiirto 16 Kesk. 24 Arturo Merzario Merzario-Ford 13 Moottori 22 Kesk. 26 Jacques Laffite Ligier-Ford 8 Jarrut 5 Kesk. 20 James Hunt Wolf-Ford 0 Voimansiirto 8 Kesk. 5 Niki Lauda Brabham-Alfa Romeo 0 Ulosajo 11 Kesk. 8 Patrick Tambay McLaren-Ford 0 Kolari 19 DNS 16 René Arnoux Renault Vetäytyi DNS 15 Jean-Pierre Jabouille Renault Loukkaantui harjoituksissa == Muuta == *Paalupaikka: Gilles Villeneuve – 1.18,825 *Nopein kierros: Gilles Villeneuve – 1.21,200 (kierroksella ?) == Lähteet == Luokka:Formula 1 -kausi 1979 Luokka:Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix
Lars Onsager

Lars Onsager (27. marraskuuta 1903 Kristiania, Norja – 5. lokakuuta 1976 Coral Gables, Florida, Yhdysvallat) oli norjalainen kemisti ja fyysikko. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1968 irreversiibelien prosessien termodynamiikkaa käsittelevistä tutkimuksista. Onsager valmistui insinööriksi Norges tekniske høgskolesta vuonna 1925. Vuonna 1925 hän myös korjasi Peter Debyen ja Erich Hückelin teoriaa ionien Brownin liikkeestä liuoksissa ja hän julkaisi sen vuonna 1926. Onsager teki matkan Zürichiin, missä Debye oli opettamassa, ja kertoi huomanneensa virheen tämän teoriassa. Onsagerista tuli Debyen assistentti ETH Zürichiin. Siellä hän toimi aina vuoteen 1928. Vuonna 1928 hän siirtyi opettamaan Johns Hopkinsin yliopistoon Yhdysvaltoihin. Onsager kuitenkin huomasi, että vaikka hän olikin taitava kehittämään fysikaaliseen kemiaan liittyviä teorioita, hänellä ei ollut opettajan kykyjä. JHU:n jälkeen Onsager siirtyi Brownin yliopistoon. Siellä ollessaan hän johti kineettisten yhtälöiden ns. Onsagerin relaatiot, mistä hänelle myönnettiin kemian Nobel-palkinto 1968. 1930-luvun laman takia Onsager joutui jättämään paikkansa Brownin yliopistossa ja siirtyi Yaleen lyhyen Euroopan-vierailun jälkeen. Onsager vietti lopun työuransa Yalen yliopistossa. Vuonna 1944 hän esitti eksaktin ratkaisun kaksiulotteiselle Ising-mallille. Toisen maailmansodan jälkeen hän julkaisi teoreettisen selityksen nestemäisen heliumin suprajuoksevuudelle. Vuotta myöhemmin samanlaisen teorian julkaisi itsenäisesti Richard Feynman. Onsager tutki myös nestekiteitä. == Aiheesta muualla == * Onsagerin elämäkerta Nobel-säätiön sivuilla Luokka:Nobelin kemianpalkinnon saajat Luokka:Norjalaiset kemistit Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Walter Kreye

thumb|Walter Kreye, 2012 Walter Kreye (s. 18. heinäkuuta 1942 Oldenburg, Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka näytteli vuoden 2008 alusta alkaen saksalaisessa rikossarjassa Kettu (). Hänen roolihenkilönsä rikosylikomisario Rolf Herzog tuli Rolf Schimpfin esittämän rikosylikomisario Leo Kressin tilalle murharyhmän johtoon. Walter Kreye joutui jättämään sarjan vuonna 2012 sairauden vuoksi. Kreye on näytellyt tätä ennen muun muassa sarjoissa Kahden keikka ja Siska. Kreye on ollut kaksi kertaa naimisissa; aikaisemmasta liitosta hänellä on yksi poika ja toisesta liitosta kaksi tytärtä näyttelijä Sabine Wegnerin kanssa. Hän on valmistunut Bochumin draamakoulusta. Walter Kreye on 180 senttiä pitkä. == Valikoitu filmografia == *Kahden keikka (1989–1997) *Wolffs Revier (1993–2005) *Polizeiruf 110 (1996–2000) *Doppelter Eindsatz (1997–2007) *Etsivä Lea Sommer (2001) *Unconcsius (2004) *Wilsberg (2004) *Hölle im Kopf (2005) *Katze im Sack (2005) *Der Staatsanwalt (2005) *Tatort (2005) *Autopiloten (2007) *Kettu (2007–2012) *Siska (2007) *30 Karat Liebe (2009) *Mama Kommt (2009) *Schwarzwaldliebe (2009) == Aiheesta muualla == * * Walter Kreye ZDF:ssä Luokka:Saksalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Even Wetten

Even Gabrielsen Wetten (s. 12. elokuuta 1982 Hamar, Norja) on norjalainen pikaluistelija. Wetten voitti maailmanmestaruuden 1 000 metrillä matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2005. Samoissa kilpailuissa hän sijoittui 1 500 metrillä pronssille. Sprinttimaailmanmestaruuskilpailuissa Wetten on sijoittunut kaksi kertaa 11:nneksi, vuosina 2006 ja 2007. Torinon 2006 olympialaisissa Wetten sijoittui 1 500 metrillä 10:nneksi, ja 1 000 metrillä sijoitus oli 23:s. ==Lähteet== *Even Wetten Skateresults.comin sivuilla Luokka:Norjalaiset pikaluistelijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arizona Baby

Arizona Baby (Raising Arizona) on veljesten Joel ja Ethan Coenin tekemä yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1987. Joel toimi ohjaajana ja elokuvan tuotti Ethan. Pääosissa ovat Nicolas Cage ja Holly Hunter. Vuosien kuluessa elokuva on saanut jonkinlaisen kulttimaineen. Yhdysvaltojen elokuvainstituutti on listannut 100 kaikkien aikojen hauskinta elokuvaa, Arizona Baby on tällä listalla sijalla 31. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi Arizona Babyn kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle sijalle 32. Elokuva kertoo pikkurikollisesta H.I. McDonnoughista joka ei ole löytänyt kunnollista suunta elämälleen ja enimmäkseen ryöstelee pieniä ruokakauppoja. Lopulta hän joutuu vankilaan, jossa tapaa poliisilaitoksen kuvaajan Edin. H.I. ja Ed rakastuvat. H.I. päättää tehdä parannuksen kun pari kihlautuu. Pari yrittää lasta, mutta monet yritykset eivät tuota tulosta. Seuraavaksi pari yrittää adoptiota mutta siinäkään he eivät onnistu sillä H.I:n menneisyys on rikosten siivittämä. Pari näkee uutisissa jutun rikkaasta Nathan Arizonasta jonka vaimo synnytti juuri viitoset. Pari saa mielestään hyvän idean – he kidnappaavat yhden Arizonan lapsista! == Rooleissa == == Lähteet == Luokka:Vuoden 1987 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Joel ja Ethan Coenin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset road moviet Luokka:20th Century Foxin elokuvat
Yvonne Hannus

Yvonne Maria Hannus (s. 9. kesäkuuta 1954 Pohja) on entinen suomalainen juoksija. Hannus saavutti henkilökohtaisilla matkoilla ulkoradoilla neljä suomenmestaruutta 800 metrin juoksussa. Lisäksi hän sai kolme SM-hopeaa 400 metrin juoksussa ja kaksi SM-pronssia 200 metrin juoksussa sekä sijoittui kerran 100 metrin juoksun SM-finaalissa neljänneksi (vuonna 1972). Hannus edusti Suomea vuonna 1978 Prahan EM-kisoissa 400 metrin juoksussa ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Seuratasolla hän edusti Hangö Idrottsklubbia ja Karis Idrottsklubbia. ==Saavutukset== *800 m juoksu **Suomen mestari: 1979, 1980, 1981, 1982 *400 m juoksu **SM-hopea: 1977, 1978, 1981 *200 m juoksu **SM- pronssi: 1977, 1978 ==Lähteet== * == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tietokone-etiikka

Tietokone-etiikka käsittelee sekä informaatioteknologian käyttämisestä syntyviä uusia eettisiä kysymyksiä että perinteisiä kysymyksiä uudessa toimintaympäristössä. Tietokone-etiikan on perinteisesti katsottu olevan sovelletun etiikan osa-alue. Tyypillisiä sovelletun etiikan kysymyksiä tietokone-etiikan alueella ovat muun muassa # Eroaako "spam" olennaisesti perinteisestä roskapostista?. Rajakustannus on sähköisessä roskapostissa olennaisesti alhaisempi. # Eroavatko sähköiset rekisterit olennaisesti perinteisistä rekistereistä? Niihin tehdyillä hauilla saadaan aikaiseksi tuloksia joita suurista aineistoista ei muuten voitaisi saada lainkaan (tai ainakaan järkevässä ajassa). # Vaikuttaako digitaalisen kameran ja matkapuhelimen yhdistäminen arkitoimintaamme? Kuvaaminen on olennaisesti helpompaa kun kamera on monilla mukana koko ajan ja kuvien levittäminen verkossa on helppoa ja nopeaa. Kuitenkin esimerkiksi Luciano FloridiLuciano Floridi University of Hertfordshire & University of Oxford. on argumentoinut että informaatio on moraalisesti parempaa kuin kaaos ja siten informaatio voisi toimia oman informaatioetiikan teorian pohjana. Samaten tietokone- etiikan ainutlaatuisuutta on perusteltu viittaamalla määrällisen (kvantitatiivisen) muuttumisena tietokoneen ja tietoverkkojen vaikutuksena laadulliseksi (kvalitatiiviseksi). Tietokoneet ja tietoverkot tarjoavat mahdollisuuden tehdä asioita jotka aiemmin olivat joko mahdottomia tai ainakin erityisen hankalia. == Ammattietiikka == Tietotekniikan ammattilaisen ammattietiikkaan voi tutustua esimerkiksi Tietotekniikan liiton etiikan työryhmänTietotekniikan ammattilaisen etiikan ohjeisto sivustolta. Myös IFIPin (International Federation for Information Processing)]IFIP. International Federation for Information Processing SIG (Special Interest Group) 9.2.2 on a Framework for Ethics of ComputingWorking Group 9.2: Computers and Social Accountability on pyrkinyt kehittämään kansainvälisen tietotekniikan ammattilaisen eettisen ohjeen. Koska tässä ei ole onnistuttu, on sen sijaan tuotettu ohje kansallisen ammattietiikan ohjeen kirjoittamista varten.Criteria and Procedures for Developing Codes of Ethics or of Conduct == Katso myös == * Tietojenkäsittelytieteen filosofia * Vapaa ohjelmisto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tietotekniikan ammattilaisen etiikan ohjeisto * International Center for Info Ethics * International Review of Information Ethics * * *
Kim Hunter

Kim Hunter (oik. Janet Cole, 12. marraskuuta 1922 Detroit, Michigan – 11. syyskuuta 2002 New York, New York) oli yhdysvaltalainen teatteri-, televisio- ja elokuvanäyttelijä. ==Ura== Hunterin ensimmäinen elokuva oli Seitsemäs uhri vuodelta 1943. Vuonna 1947 hän näytteli Stella Kowalskia Tennessee Williamsin kirjoittamassa Broadway-näytelmässä Viettelysten vaunu (A Streetcar Named Desire). Hän näytteli Stellan roolin myös näytelmän elokuvaversiossa vuonna 1951. Hän sai elokuvaroolista parhaan naissivuosan Oscarin ja Golden Globen. Hänen muita tunnettuja elokuviaan ovat esimerkiksi Kysymys elämästä ja kuolemasta (1946) sekä kolme Apinoiden planeetta -elokuvaa: Apinoiden planeetta (1968), Paluu apinoiden planeetalle (Beneath the Planet of the Apes, 1970) ja Pako apinoiden planeetalta (Escape from the Planet of the Apes, 1971). Hunterin elokuvaura kärsi kuitenkin pahoin joutumisesta Hollywoodin mustalle listalle 1950-luvun lopussa epäiltynä kommunismista. Hän saattoi kuitenkin jatkaa uraansa Broadwayllä. Elokuvien lisäksi hän loi uraa televisiossa näyttelemällä lukuisissa saippuasarjoissa, saaden jopa Emmy- ehdokkuuden. Hunter on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvista ja toisen televisiosta. ==Yksityiselämä== Kim Hunter oli elämänsä aikana kaksi kertaa naimisissa; ensimmäinen avioliitto päättyi eroon vuonna 1946 ja toinen aviomiehen kuolemaan vuonna 2000. Hänellä oli kaksi lasta, yksi kummastakin avioliitosta. Hän kuoli sydänsairauteen 79-vuotiaana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Kim Hunter NNDB:ssä Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Belgian Grand Prix 1976

Belgian Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 16. toukokuuta Zolderin radalla. Kilpailun voitti Niki Lauda, jolle voitto oli kauden kolmas. == Tulokset == Sijoitus Nro Kuljettaja Talli Kierroksia Aika/Keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 1 Niki Lauda Ferrari 70 1.42.53,23 1 9 2 2 Clay Regazzoni Ferrari 70 + 3,46 2 6 3 26 Jacques Laffite Ligier-Matra 70 + 35,38 4 4 4 3 Jody Scheckter Tyrrell-Ford 70 + 1.31,00 7 3 5 19 Alan Jones Surtees-Ford 69 + 1 kierros 16 2 6 12 Jochen Mass McLaren-Ford 69 + 1 kierros 18 1 7 28 John Watson Penske-Ford 69 + 1 kierros 17 8 37 Larry Perkins Boro- Ford 69 + 1 kierros 20 9 17 Jean-Pierre Jarier Shadow-Ford 69 + 1 kierros 14 10 16 Tom Pryce Shadow-Ford 68 + 2 kierrosta 13 11 21 Michel Leclère Wolf- WilliamsF1-Ford 68 + 2 kierrosta 25 12 32 Loris Kessel Brabham-Ford 63 + 7 kierrosta 23 Kesk. 18 Brett Lunger Surtees-Ford 62 Elektroniikka 26 Kesk. 8 Carlos Pace Brabham-Alfa Romeo 58 Elektroniikka 9 Kesk. 22 Chris Amon Ensign-Ford 51 Onnettomuus 8 Kesk. 11 James Hunt McLaren-Ford 35 Vaihdelaatikko 3 Kesk. 34 Hans Joachim Stuck March-Ford 33 Jousitus 15 Kesk. 24 Harald Ertl Hesketh-Ford 31 Moottori 24 Kesk. 4 Patrick Depailler Tyrrell-Ford 29 Moottori 4 Kesk. 5 Mario Andretti Lotus-Ford 28 Akseli 11 Kesk. 33 Patrick Neve Brabham-Ford 26 Akseli 19 Kesk. 35 Arturo Merzario March-Ford 21 Moottori 21 Kesk. 7 Carlos Reutemann Brabham-Alfa Romeo 17 Moottori 12 Kesk. 10 Ronnie Peterson March-Ford 16 Ulosajo 10 Kesk. 6 Gunnar Nilsson Lotus-Ford 7 Onnettomuus 22 Kesk. 9 Vittorio Brambilla March- Ford 6 Akseli 5 DNQ 30 Emerson Fittipaldi Fittipaldi-Ford DNQ 20 Jacky Ickx Wolf-WilliamsF1-Ford DNQ 25 Guy Edwards Hesketh-Ford Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Muuta == *Paalupaikka: Niki Lauda – 1.26,55 *Nopein kierros: Niki Lauda – 1.25,98 ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1976 Luokka:Belgian Grand Prix
Sonja Nef

Sonja Nef (s. 19. huhtikuuta 1972 Heiden, Sveitsi) on sveitsiläinen entinen alppihiihtäjä, joka oli erikoistunut lähinnä suurpujotteluun. Nef voitti suurpujottelun maailmanmestaruuden vuonna 2001, Itävallan St. Antonissa järjestetyissä maailmanmestaruuskilpailuissa. Samoissa MM-kilpailuissa hän sijoittui pujottelun 7:ksi. Suurpujottelun olympiapronssia Nef saavutti Salt Lake Cityn kisoista 2002. St. Moritzin MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui pujottelussa 6:ksi ja suurpujottelussa 8:ksi. Nef voitti urallaan 15 maailmancupin osakilpailua, 13 suurpujottelussa ja 2 pujottelussa. Lisäksi hän pystyi kahteen peräkkäiseen suurpujottelun lajicupin voittoon kausilla 2000-2001 ja 2001-2002. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin loppupisteissä on kolmas sija kaudelta 2001-2002. Nef kärsi urallaan lukuisista loukkaantumisista ja hänelle tehtiin yhteensä seitsemän polvileikkausta. Helmikuussa 2006, Nef ilmoitti uransa päättyneenhttp://www.mtv3.fi/urheilu/arkisto.shtml/arkistot/olympialaiset/2006/02/426752. ==Osakilpailuvoitot== Päivä Paikka Laji 26\. tammikuuta 1996 Sestriere pujottelu 31\. lokakuuta 1999 Tignes suurpujottelu 17\. helmikuuta 2000 Åre suurpujottelu 11\. maaliskuuta 2000 Sestriere suurpujottelu 16\. marraskuuta 2000 Park City suurpujottelu 19\. joulukuuta 2000 Sestriere suurpujottelu 30\. joulukuuta 2000 Semmering suurpujottelu 6\. tammikuuta 2001 Maribor suurpujottelu 21\. tammikuuta 2001 Cortina d'Ampezzo suurpujottelu 10\. maaliskuuta 2001 Åre pujottelu 11\. maaliskuuta 2001 Åre suurpujottelu 16\. joulukuuta 2001 Val d'Isere suurpujottelu 4\. tammikuuta 2002 Maribor suurpujottelu 9\. maaliskuuta 2002 Flachau suurpujottelu 4\. tammikuuta 2003 Bormio suurpujottelu ==Lähteet== * *Nef Ski-databasen sivuilla ===Viitteet=== Luokka:Sveitsiläiset alppihiihtäjät Luokka:Sveitsiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Italian Grand Prix 1976

Italian Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. syyskuuta 1976 Autodromo Nazionale Monzan radalla. Kilpailun voitti Ronnie Peterson. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 10 Ronnie Peterson March-Ford 52 1.30.35,6 8 9 2 2 Clay Regazzoni Ferrari 52 + 2,3 9 6 3 26 Jacques Laffite Ligier-Matra 52 + 3,0 1 4 4 1 Niki Lauda Ferrari 52 + 19,4 5 3 5 3 Jody Scheckter Tyrrell-Ford 52 + 19,5 2 2 6 4 Patrick Depailler Tyrrell-Ford 52 + 35,7 4 1 7 9 Vittorio Brambilla March-Ford 52 + 43,9 16 8 16 Tom Pryce Shadow-Ford 52 + 52,9 15 9 35 Carlos Reutemann Ferrari 52 + 57,5 7 10 22 Jacky Ickx Ensign-Ford 52 + 1.12,4 10 11 28 John Watson Penske-Ford 52 + 1.42,2 29 12 19 Alan Jones Surtees-Ford 51 + 1 krs. 18 13 6 Gunnar Nilsson Lotus-Ford 51 + 1 krs. 12 14 18 Brett Lunger Surtees-Ford 50 + 2 krs. 24 15 30 Emerson Fittipaldi Fittipaldi-Ford 50 + 2 krs. 20 16 24 Harald Ertl Hesketh-Ford 49 Vetoakseli 19 17 38 Henri Pescarolo Surtees-Ford 49 + 3 krs. 22 18 37 Alessandro Pesenti-Rossi Tyrrell-Ford 49 + 3 krs. 21 19 17 Jean-Pierre Jarier Shadow- Ford 47 + 5 krs. 17 Kesk. 7 Rolf Stommelen Brabham-Alfa Romeo 41 Polttoaineen syöttö 11 Kesk. 34 Hans Joachim Stuck March-Ford 23 Ulosajo 6 Kesk. 5 Mario Andretti Lotus-Ford 23 Ulosajo 14 Kesk. 11 James Hunt McLaren- Ford 11 Ulosajo 27 Kesk. 40 Larry Perkins Boro-Ford 8 Moottori 13 Kesk. 8 Carlos Pace Brabham-Alfa Romeo 4 Moottori 3 Kesk. 12 Jochen Mass McLaren- Ford 2 Sytytys 28 DNS 25 Guy Edwards Hesketh-Ford 23 DNS 20 Arturo Merzario Wolf-Williams-Ford DNS 39 Otto Stuppacher Tyrrell-Ford Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: ==Lähteet== Luokka:Italian Grand Prix Luokka:Formula 1 -kausi 1976
Tommy Moe

Tommy Moe (s. 17. helmikuuta 1970 Missoula, Montana) on yhdysvaltalainen entinen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja. Moe voitti olympiakultaa syöksylaskussa Lillehammerin olympialaisissa 1994. Samoissa olympialaisissa hän sijoittui supersuurpujottelussa hopealle ja laski alppiyhdistetyssä 5:ksi. Naganon olympialaisissa 1998 Moe oli super-G:ssä 8:s ja syöksylaskussa 12:s. Maailmanmestaruuskilpailuissa Moen uran paras sijoitus tuli Moriokan kisoista 1993, jossa hän laski syöksylaskun 5:ksi. Urallaan Moe pystyi vain yhteen maailmancupin osakilpailuvoittoon, ja yhteensä seitsemään palkintokorokepaikkaan. Moe lopetti uransa vuonna 1998 ja on toiminut sen jälkeen muun muassa vaateyrityksen ja hiihtokeskuksen edustustehtävissähttp://www.mtv3.fi/urheilu/arkisto.shtml/arkistot/olympialaiset/2006/02/425080. ==Lähteet== * *Moe Ski-databasen sivuilla ===Viitteet=== Luokka:Yhdysvaltalaiset alppihiihtäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Komero

Komero on kodin tai työpaikan irtaimiston säilyttämiseen tarkoitettu huonekalu tai huone. Komeroita on huoneistossa yleensä useita eri tarkoituksiin, kuten siivouskomero, ruokakomero ja vaatekomero. Luokka:Asuinhuoneiston tilat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Winnipeg Falcons

Winnipeg Falcons oli Winnipegissä toiminut jääkiekkoseura. Seuran perustivat vuonna 1911 aiemmin Icelandic Athletic Clubissa ja Vikings-joukkueessa pelanneet islantilaiset jääkiekkoilijat. Falcons pääsi kaudeksi 1910–1911 mukaan uuteen vasta perustettuun jääkiekkosarjaan, jossa pelasivat mm. Kenora Thistles, Brandon Wheat City ja Winnipeg AAA. Kaudeksi 1913–1914 Falcons siirtyi Independent Hockey Leagueen, missä se saavutti tulokaskaudellaan neljä voittoa ja kahdeksan tasapeliä. Seuraavalla kaudella se voitti mestaruuden. Kaudella 1919–1920 Falcons pääsi edustamaan Länsi-Kanadaa Allan Cupiin voitettuaan Manitoba Hockey Leaguen mestaruuden sekä peitottuaan Winnipeg Hockey Leaguen mestarin. Frank Frederickson voitti liigan maalikuninkuuden 23 maalillaan kymmenessä ottelussa. Allan Cupin loppuottelussa Falcons voitti Toronton yliopiston joukkueen kaksiosaisessa ottelussa yhteismaalein 11–5. Allan Cupin voittajajoukkue pääsi edustamaan Kanadaa Antwerpenin kesäolympialaisiin. Olympialaisissa joukkue voitti kultamitalin. Kaikki pelaajat olivat islantilaisten maahanmuuttajien jälkeläisiä. Nykyisin Islannin jääkiekkomaajoukkueen pelipaidassa on haukan kuva kunnianosoituksena maan jääkiekkoperinteille. ==Aiheesta muualla== * http://www.winnipegfalcons.com/ Luokka:Entiset jääkiekkoseurat Luokka:Winnipegin urheilu
Jamie Moyer

thumb|right|Jamie Moyer Jamie Moyer (s. 18. marraskuuta 1962) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja (aloittava syöttäjä). Hän teki MLB- debyyttinsä 16. kesäkuuta 1986 ja jatkaa iästään huolimatta uraansa yhä. Moyerille myönnettiin vuonna 2003 Lou Gehrigin muistopalkinto. == Joukkueet == * Chicago Cubs (1986–1988) * Texas Rangers (1989–1990) * St. Louis Cardinals (1991) * Baltimore Orioles (1993–1995) * Boston Red Sox (1996) * Seattle Mariners (1996–2006) * Philadelphia Phillies (2006–2010) * Colorado Rockies (2012–) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset baseballpelaajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Street Spirit (Fade Out)

"Street Spirit (Fade Out)" (myös Street Spirit) on viimeinen kappale Radioheadin vuoden 1995 albumilla The Bends, ja myös vuonna 1996 julkaistu single. Singleä on kehuttu sen B-puolien laadusta. Kappaletta "Talk Show Host" kuullaan myös vuoden 1996 elokuvassa, Romeo + Juliet ja siitä on tullut "Street Spiritin" lisäksi yleinen Radioheadin konserttien settilistoilla. Rockyhtye The Darkness on tehnyt kappaleesta oman versionsa. Thom Yorke sanoi, että häntä inspiroi kappaleen teossa Ben Okrin vuoden 1991 romaani The Famished Road, ja sen musiikkiin vaikutti R.E.M.. "Street Spirit (Fade Out)" singlestä tuli Radioheadin ensimmäinen kappale, joka nousi Britannian singlelistalla sijalle 5, ja on edelleen yhtyeen suurimpia hittejä kotimaassaan. Trance-musiikkia tekevä DJ Tiësto teki kappaleesta remiksin vuonna 2003. == Kappaleet == === CD 1 === # # # === CD 2 === # # # Luokka:Radioheadin kappaleet Luokka:Vuoden 1996 kappaleet
The Man Who

The Man Who on skotlantilaisen indie rock -yhtye Travisin toinen studioalbumi, ja albumi, joka toi yhtyeelle maailmanlaajuista huomiota. Se julkaistiin keväällä 1999, ja nousi Britannian albumilistalla sijalle 1 ja sijalle 8 Australiassa. Yhtye voitti vuonna 2000 kaksi BRIT Awards -palkintoa, ja samana vuonna albumi julkaistiin Kanadassa "Why Does It Always Rain On Me?" -singlen kanssa. Britanniassa ensimmäinen single albumilta oli "Writing To Reach You". Albumi on omistettu Stanley Kubrickille. Albumin nimi viittaa Oliver Sacksin kirjaan The Man Who Mistook His Wife for a Hat. Albumi sijoittui sijalle 70 vuonna 2006, kun Q-lehti teki listansa "kaikkien aikojen parhaasta albumista". Albumi on myynyt 9-kertaista platinaa Britanniassa. ==Kappaleet== Kaikki kappaleet kirjoittanut Francis Healy, ellei toisin mainittu. #"Writing to Reach You" – 3:41 #"The Fear" – 4:12 #"As You Are" – 4:14 #"Driftwood" – 3:33 #"The Last Laugh of the Laughter" – 4:19 #"Turn" – 4:23 #"Why Does It Always Rain on Me?" – 4:24 #"Luv" (Healy-Seymour) – 4:55 #"She's So Strange" – 3:15 #"Slide Show" – 10:31 #* Sisältää piilotetun kappaleen "Blue Flashing Light" #* Jotkut versiot Yhdysvaltojen julkaisusta sisältävät piilotetut kappaleet "20" ja "Only Molly Knows" #* Meksikon versio levystä sisältää kappaleet "Blue Flashing Light", "20" ja "Only Molly Knows" piilotettuna kappaleen "Slide Show" jälkeen ==Kokoonpano== *Francis Healy – laulu, kitara *Andy Dunlop – kitara *Dougie Payne – basso *Neil Primrose – rummut == Arvostelut == * Soundi: ==Lähteet== Luokka:Travisin albumit Luokka:Vuoden 1999 albumit Luokka:Nigel Godrichin tuottamat albumit
Jordan 191

Jordan 191 oli brittiläisen Gary Andersonin suunnittelema ja Jordanin käyttämä auto kaudella 1991. Autoa ajoi Bertrand Gachot, Michael Schumacher, Roberto Moreno, Alessandro Zanardi ja Andrea de Cesaris. Talli käytti Goodyearin renkaita ja Fordin kahdeksansylinterisiä moottoreita. Jarrut tallille valmisti Hitco. Auto painoi 505 kg. Auto muistetaan myös vihreästä värityksestään, jota koristivat 7 Up-sponsorin logot. Kausi alkoi heikosti, sillä kumpikaan kuljettajista ei päässyt maaliin neljässä ensimmäisessä GP:ssa. Gachot kuitenkin sai sijoitukset Yhdysvaltain ja Brasilian GP:sta, koska hän keskeytti aivan kilpailun lopussa. Kauden viidennessä kilpailussa, Kanadan GP:ssa, molemmat kuljettajat avasivat pistetilinsä. De Cesaris oli maalissa neljäs ja Gachot viides. De Cesaris ajoi pisteille kahdessa seuraavassakin kilpailussa ollen neljäs ja kuudes. Gachot keskeytti molemmissa, mutta oli puolestaan kuudes Britannian ja Saksan GP:ssa, joista jälkimmäisessä de Cesaris oli hänen edellään viides. Jordan saavutti historiansa ensimmäisen nopeimman kierroksen Unkarin GP:ssa. Gachot joutui jättämään kuljettajan paikkansa kesken kauden, kun hän sai vankeustuomion tapeltuaan taksikuskin kanssa Lontoossa. Hänet korvasi saksalainen Michael Schumacher, joka teki F1-debyyttinsä Belgian GP:ssa. Schumacherin Jordan-ura jäi kuitenkin yhden kilpailun mittaiseksi hänen siirryttyään Benettonille. Benettonilta Jordanille vaihdossa tuli Roberto Moreno, mutta hän kilpaili tallissa vain kahden kilpailun ajan. Loppukaudella tallin toista autoa ajoi Alex Zanardi. Pisteitä ei loppukaudella enää saavutettu. Jordan sijoittui valmistajien MM-sarjassa viidenneksi 13 MM-pisteellä. == Formula 1 -tulokset == Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi nopeinta kierrosta. Kausi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 Pisteet Sijoitus 1991 Jordan Ford Cosworth V8 USA BRA SMR MON CAN MEX FRA GBR GER HUN BEL ITA POR ESP JPN AUS 13 5. Bertrand Gachot 10 13 Kesk. 8 5 Kesk. Kesk. 6 6 9 Michael Schumacher Kesk. Roberto Moreno Kesk. 10 Alessandro Zanardi 9 Kesk. 9 Andrea de Cesaris DNPQ Kesk. Kesk. Kesk. 4 4 6 Kesk. 5 7 13 7 8 Kesk. Kesk. 8 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Jordan 191 - The Formula One Database Jordan 191 - ChicaneF1 Jordan 191 - F1Olivier Luokka:Formula 1 -kausi 1991 Luokka:Jordanin Formula 1 -autot
Espanjan Grand Prix 1979

Espanjan Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. huhtikuuta 1979 Jaraman radalla Espanjassa. Kilpailun voitti Ligierillä ajanut ranskalainen Patrick Depailler, jolle voitto oli uran toinen ja viimeinen. Ligierille voitto oli kauden kolmas ja viimeinen. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 25 Patrick Depailler Ligier-Ford 75 1.39.11,84 2 9 2 2 Carlos Reutemann Lotus-Ford 75 +20,94 8 6 3 1 Mario Andretti Lotus-Ford 75 +27,31 4 4 4 11 Jody Scheckter Ferrari 75 +28,68 5 3 5 4 Jean-Pierre Jarier Tyrrell-Ford 75 +30,39 12 2 6 3 Didier Pironi Tyrrell-Ford 75 +48,43 10 1 7 12 Gilles Villeneuve Ferrari 75 +52,31 3 8 30 Jochen Mass Arrows-Ford 75 +1.14,84 17 9 16 René Arnoux Renault 74 +1 krs. 11 10 29 Riccardo Patrese Arrows-Ford 74 +1 krs. 16 11 14 Emerson Fittipaldi Fittipaldi-Ford 74 +1 krs. 19 12 17 Jan Lammers Shadow-Ford 73 +2 krs. 24 13 8 Patrick Tambay McLaren-Ford 72 +3 krs. 20 14 9 Hans Joachim Stuck ATS-Ford 69 +6 krs. 21 Kesk. 5 Niki Lauda Brabham-Alfa Romeo 63 Vesivuoto 6 Kesk. 31 Hector Rebaque Lotus-Ford 58 Moottori 23 Kesk. 27 Alan Jones Williams-Ford 54 Vaihdelaatikko 13 Kesk. 18 Elio de Angelis Shadow-Ford 52 Moottori 22 Kesk. 28 Clay Regazzoni Williams-Ford 32 Moottori 14 Kesk. 20 James Hunt Wolf-Ford 26 Jarrut 15 Kesk. 15 Jean-Pierre Jabouille Renault 21 Turbo 9 Kesk. 7 John Watson McLaren-Ford 21 Moottori 18 Kesk. 26 Jacques Laffite Ligier-Ford 15 Moottori 1 Kesk. 6 Nelson Piquet Brabham-Alfa Romeo 15 Polttoaineen syöttö 7 DNQ 22 Derek Daly Ensign-Ford DNQ 24 Arturo Merzario Merzario-Ford DNQ 36 Gianfrance Brancatelli Kauhsen-Ford == Muuta == *Paalupaikka: Jacques Laffite – 1.14,50 *Nopein kierros: Gilles Villeneuve – 1.16,44 (kierroksella 72) == Lähteet == Luokka:Formula 1 -kausi 1979 1979 Luokka:Madridin itsehallintoalueen urheilu
Gianfranco Brancatelli

Gianfranco Brancatelli (s. 18. tammikuuta 1950 Torino, Italia) on entinen italialainen autourheilija. ==Ura== ===Formula 1=== Hän osallistui kolmeen Formula 1 -kilpailuun Kauhsen ja Merzario-tallien autolla kaudella , mutta ei selvittänyt karsintaa kertaakaan. Vuosi Talli Valmistaja Moottori 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 Sija Pisteet 1979 Willi Kauhsen Racing Team Kauhsen WK Cosworth V8 ARG BRA RSA USW ESP DNQ BEL DNQ NC 0 1979 Team Merzario Merzario A2 Cosworth V8 MON DNPQ FRA GBR GER AUT NED ITA USA CAN NC 0 ===Siirtyminen vakioautoihin=== Myöhemmin urallaan Brancatelli kilpaili rata-autosarjoissa paremmalla menestyksellä, voittaen mm. Euroopan ja Italian Touring Car -mestaruudet vuosina 1985 ja 1988. Lisäksi hän voitti vuoden Benson & Hedges 500 -sarjan sekä Span 24 tunnin ajot vuonna 1989. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Formula 1 -kuljettajat, jotka eivät koskaan osallistuneet lähtöön Luokka:World Touring Car Championship -kuljettajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Shrek kolmas (videopeli)

Shrek kolmas (Shrek the Third) on Activisionin julkaisema toimintaseikkailupeli, joka on julkaistu vuonna Game Boy Advance, Nintendo DS, PlayStation 2, PlayStation Portable, Windows, Wii ja Xbox 360 alustoille. Peli perustuu DreamWorks Animationin Shrek kolmas animaatioelokuvaan. == Ääninäyttelijät == == Vastaanotto == Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 6/10. Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 5/10. Peliä on kuvattu laiskasti ja hutiloidusti tehdyksi, joka luottaa brändin maineeseen eikä kiinnostavaan tai kekseliääseen pelaamiseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2007 videopelit Luokka:Nintendo DS -pelit Luokka:Game Boy Advance -pelit Luokka:PlayStation 2 -pelit Luokka:PlayStation Portable -pelit Luokka:Wii-pelit Luokka:Windows-pelit Luokka:Xbox 360 -pelit Luokka:Mobiilipelit
Projektio (lineaarialgebra)

Projektio on eräs lineaarinen transformaatio. ==Yksinkertainen esimerkki projektiosta== Halutaan projisoida 3-ulotteisen avaruuden piste p3D(=x, y, z) xy-tasoon. Projektiomatriisi P on tällöin seuraavanlainen: : P = \begin{bmatrix} 1 & 0 & 0 \\\ 0 & 1 & 0 \\\ 0 & 0 & 0 \end{bmatrix}. Projisoitu piste saadaan kertomalla alkuperäinen piste projektiomatriisilla: : p_{2D} =P\cdot p_{3D} =\begin{bmatrix} 1 & 0 & 0 \\\ 0 & 1 & 0 \\\ 0 & 0 & 0 \end{bmatrix}\begin{bmatrix} x \\\ y \\\ z \end{bmatrix} =\begin{bmatrix} 1\cdot x &+&0\cdot y &+&0\cdot z \\\ 0\cdot x & +&1\cdot y & +&0\cdot z \\\ 0\cdot x & +&0\cdot y & +&0\cdot z \end{bmatrix} =\begin{bmatrix} x \\\ y \\\ 0 \end{bmatrix} == Lähteet == Luokka:Lineaarialgebra
Keltarintaluri

Keltarintaluri (Trichoglossus capistratus) on sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija. Monet lähteet pitävät keltarintaluria sateenkaarilurin alalajina, mutta BirdLife Suomen maailman lintujen luettelossa se on oma lajinsa.BirdLife Suomi == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on noin 26 cm. Aikuisen linnun pää on vihreä, otsa ja posket ovat violetinsiniset, rinta keltainen oranssinvärisin merkein, vatsa tummanvihreä ja siipien alapeitinhöyhenet keltaiset oranssinvärisin merkein. Sukupuolet ovat samanvärisiä.Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3 == Esiintyminen == Keltarintaluri esiintyy Timorissa. == Lisääntyminen == Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti. == Ravinto == Keltarintalurit liikkuvat yleensä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten. == Lähteet == Luokka:Sateenkaarilurit
Wicked Ivory

Wicked Ivory on brittimuusikko Jim Pembroken debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin Suomessa vuonna 1972, ja Isossa-Britanniassa vuotta myöhemmin. Pembroke teki levyn salanimellä ”Hot Thumbs O’Riley”. CD-versio levystä ilmestyi vuonna 1992, ja remasteroitu versio vuonna 2005. == Kappaleet == Kaikki sävellykset ja sanoitukset Jim Pembroke. === A-puoli === # # # # # # === B-puoli === # * # # # # == Kokoonpano == * Hot Thumbs O'Riley – pianot, harmoni, kitara, huuliharppu, laulu * Ronnie Österberg – rummut * Mats Huldén – basso * Pekka Pohjola – basso * Måns Groundstroem – basso * Jukka Gustavson – urut * Soila Ahlgren, Erkki Inkinen, Martti Pajanne, Ahti Pilvi, Rauno Salminen, Jaakko Santasalo – jouset === Tuotanto === * Måns Groundstroem – tuottaja * Ronnie Österberg – tuottaja * Erkki Hyvönen – äänittäjä * Hot Thumbs O'Riley – kansipiirrokset * Pauli Saastamoinen – CD-remasteroija (Finnvox, maaliskuu 2005) == Aiheesta muualla == * Ylen Elävä arkisto: Wigwam: Grass for Blades (live 1973) * Siboneyn Wicked Ivory -esittely * Discogs Luokka:Jim Pembroken albumit Luokka:Vuoden 1972 esikoisalbumit Luokka:Love Recordsin albumit Luokka:Måns Groundstroemin tuottamat albumit
David Roberts

David Roberts (24. lokakuuta 1796 Stockbridge, Edinburgh – 25. marraskuuta 1864) oli skotlantilainen taidemaalari. Hänet tunnetaan erityisesti Egyptiin ja Lähi-itään liittyvistä orientalistisita maalauksistaan, joita hän teki 1840-luvulla. Roberts teki pitkiä matkoja Lähi-idässä. Näillä matkoilla tehdyt työt sekä samoista aiheista tehdyt öljymaalaukset tekivät hänestä tunnetun. Vuonna 1841 hänet valittiin Kuninkaalliseen taideakatemiaan. Tiedosto:David Roberts 001.jpg|Israeliitit jättävät Egyptin, 1830. Tiedosto:David Roberts Simoon.jpg|Gizan sfinksi, 1838. Tiedosto:David Roberts-A View in Cairo (1840).jpg|Näkymä Kairosta, 1840. Tiedosto:David Roberts 002.jpg|Kultaisen temppelin sisäänkäynti Baalbeckissa 1841. Tiedosto:David Roberts - The Siege and Destruction of Jerusalem by the Romans Under the Command of Titus, A.D. 70.jpg|1850. Tiedosto:David_Roberts- Edinburgh_from_the_Calton_Hill_(1858).jpg|Edinburgh from the Calton Hill, 1858. Luokka:Englantilaiset taidemaalarit Luokka:Romantiikan taiteilijat Luokka:Vuonna 1796 syntyneet Luokka:Vuonna 1864 kuolleet
Jeff Stinco

Jean-François "Jeff" Stinco on kanadalainen rockmuusikko, joka tunnetaan parhaiten Simple Plan-yhtyeen kitaristina. Hän syntyi Montréalissa, Québecissä. Vuonna 1999 hän tapasi entiset lukiotoverinsa Chuck Comeaun sekä Sébastien Lefebvren. Stinco on esiintynyt myös näyttelijänä muun muassa elokuvassa Nitro (2007). Luokka:Kanadalaiset kitaristit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Chuck Comeau

Charles-Andre ”Chuck” Comeau (s. 17. syyskuuta 1979) on kanadalainen rockmuusikko. Hänet tunnetaan Simple Plan -yhtyeestä, jossa hän työskentelee rumpalina ja taustalaulajana. Comeau syntyi Montréalissa Québecissä, ja hän kuului yhdessä Pierre Bouvierin kanssa jo Simple Plania edeltäneeseen Resetiin. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset rumpalit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sébastien Lefebvre

Gaétan-Jean Sébastien Lefebvre Pépin (s. 5. kesäkuuta 1981) on kanadalainen rockmuusikko. Hän syntyi Montréalissa, Québecissä, ja tuli tunnetuksi Simple Plan -yhtyeestä, jossa hän työskentelee kitaristina ja taustalaulajana. Sebastienin lempinimi on Seb. Luokka:Kanadalaiset rocklaulajat Luokka:Kanadalaiset kitaristit Luokka:Kanadanranskalaiset Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Punaniskaluri

Punaniskaluri (Trichoglossus rubritorquis) on sateenkaarilurien sukuun kuuluva papukaijalaji. Monet lähteet pitävät punaniskaluria sateenkaarilurin alalajina, mutta BirdLife Suomen maailman lintujen luettelossa se on oma lajinsa.BirdLife Suomi == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on noin 26 cm. Aikuisen linnun pää on violetinsininen, kurkku musta, rinta, kupeet, niskavyö ja siipien alapeitinhöyhenet punaiset tai oranssit, vatsa ja siipisulat mustahkot, pyrstön alapeitinhöyhenet ja reidet keltaiset tummin juovin ja siipisulkien tyviosat keltaiset. Nokka on punainen, iiris punainen ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä.Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3 == Esiintyminen == Punaniskaluri esiintyy Pohjois-Australiassa lännen Kimberleystä idän Carpentarianlahteen Queenslandissa ulottuvalla alueella. == Elinympäristö == Punaniskalurit elävät metsänreunoissa ja metsissä. == Lisääntyminen == Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti. == Ravinto == Punaniskalurit liikkuvat yleensä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten. == Lähteet == Luokka:Sateenkaarilurit
Illoistenjärvi

Illoistenjärvi () sijaitsee Hirvensalon saaren keskiosassa Turussa. Järvi on pinta-alaltaan vain noin 9 hehtaaria. Järvi on hyvin matala. Sen keskisyvyys on 1,8 metriä ja syvin kohta 2,5 metriä. Illoistenjärvi on rehevä ja se kärsii ajoittain myös hapen puutteesta. Paikalliset asukkaat arvelevat järven veden pilaantumisen syyksi rannalle vuonna 1947 perustetun Rothbergin kahvipannutehtaan ja myöhemmän pesulan päästöjä. Molemmat yritykset on jo kauan sitten lopetettu.Puutarhan satoa ja sinfonioita, Maininki-lehti, helmikuu 2009, s. 12. Viitattu 21.4.2017. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Illoistenjärven tilan kartoitus ja toimenpide-ehdotukset Luokka:Turun järvet Luokka:Hirvensalo
Taloqan

Taloqan (tai Taluqan, , ) on afganistanilaisen Takharin maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2006 kaupungin asukasluku oli arviolta noin 46 682.World Gazeteer , viitattu 8.5.2012 Taloganin vanha kaupunki joen länsipuolella mainitaan jo Marco Polon matkakertomuksissa 1200-luvulta. Vuonna 2001 talebanit piirittivät Taloqania pitkään ja saivat sen lopulta haltuunsa. == Lähteet == Luokka:Afganistanin kaupungit
Timorinluri

Timorinluri (Trichoglossus euteles) eli aiemmalta nimeltään keltapääluri on sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on noin 25 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on pääosin vihreä. Pää on oliivinkeltainen, kaulassa on vaaleanvihreä kaulus, rinta ja ylävatsa kellanvihreät, siipisulkien alapinnalla on keltainen vyö, pyrstön alapeitinhöyhenet vihreät keltaisin raidoin, pyrstö yläpuolelta vihreä ja himmeän keltainen alapuolelta. Nokka on oranssinpunainen, iiris punainen ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoret linnut muistuttavat aikuista mutta pää on vihreämpi ja nokka ruskehtava.Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3 == Esiintyminen == Timorinluri esiintyy Timorissa ja Pienten Sundasaarten Lomblenista Nilaan ja Babariin. Timorinlurin esiintymisalueen laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen. == Elinympäristö == Timorinlurit elävät metsissä noin 2,3 kilometrin korkeudelle saakka. == Lisääntyminen == Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan vankeudessa eläneen parin pesinnästä. Naaras muni 3 ovaalinmuotoista munaa, joita se hautoi 23 päivää. == Ravinto == Timorinlurit liikkuvat yleensä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten. == Lähteet == Luokka:Sateenkaarilurit
Toshihiko Seko

Toshihiko Seko () (s. 15. heinäkuuta 1956 Kuwana, Mie) on japanilainen entinen kestävyysjuoksija. Hän oli 1980-luvulla maailman parhaita maratoonareita. Seko edusti maataan maratonilla kesäolympialaisissa vuosina 1984 Los Angelesissa ja 1988 Soulissa. Seko voitti urallaan muiden muassa Fukuokan maratonin vuosina 1978-1980 ja 1983), Bostonin maratonin 1981 ja 1987, Lontoon maratonin 1986 sekä Chicagon maratonin 1986. 22\. maaliskuuta 1981 Seko teki maailmanennätyksen 25 000:n (1.13.55,8) ja 30 000 metrin (1.29.18,8) ratajuoksussa. Moses Mosop rikkoi molemmat ennätykset kesäkuussa 2011. Myöhemmin Seko on toiminut muun muassa juoksuvalmentajana ja jäsenenä hakukomiteassa, joka pyrki saamaan vuoden 2016 kesäolympialaiset Tokion järjestettäviksi.http://www.metro.tokyo.jp/ENGLISH/TOPICS/2005/ftfav200.htm ==Sanottua== Seko on todennut: "Maraton on ainoa tyttöystäväni. Annan hänelle kaiken mitä minulla on".http://www.onlinesports.com/pages/I,HK-0-87322-493-0.html ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Raasto.comin artikkeli Toshihiko Sekosta, osa 1 * Raasto.comin artikkeli Toshihiko Sekosta, osa 2 Luokka:Japanilaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Miksaus

Miksaus on äänitteen tekoon liittyvä prosessi, jossa eri ääniraitojen voimakkuudet ja sävyt säädetään mikserillä niin, että ne soivat toistensa suhteen halutulla tavalla ja eri äänet, kuten kitara, rummut, basso ja lauluraidat voi erottaa toisistaan. Mikrofonien ja muiden signaalin lähteiden yhteyteen ja mikserin väliin voi kytkeä erilaisia efektilaitteita, kuten kaikulaitteen tai flangerin. Miksaaja voi myös päättää sen, missä määrin jokin ääni soi oikealla tai vasemmalla kanavalla tai, onko ääni jaettu molemmille kanaville tasan. Miksauksella voidaan viitata myös konsertin aikana tapahtuvaan sähköisesti vahvistetun esityksen äänentasojen säätöön tai julkaistun musiikkikappaleen rinnakkaisversioon, remixiin. Luokka:Musiikkituotanto Luokka:Musiikin esittäminen Luokka:Äänisuunnittelu
Guillaume Lemay-Thivierge

Guillaume Lemay-Thivierge (s. 28. helmikuuta 1976) on kanadalainen näyttelijä ja elokuvatuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten toimintaelokuvasta Nitro (2007), jossa hän esittää tähtiroolin Maxin osassa. Lemay-Thivierge on kotoisin Québecistä. Hän esiintyi jo 6-vuotiaana mainoksissa, hieman myöhemmin myös televisiossa ja elokuvissa. == Aiheesta muualla == * Luokka:Kanadalaiset televisionäyttelijät Luokka:Kanadalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Kanadalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Danny Pintauro

Daniel John "Danny" Pintauro (s. 6. tammikuuta 1976) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjasta Who's the Boss? (1984–1992) ja Lewis Teaguen elokuvasta Cujo – kauhun silmät (1983). New Jerseyssä vanhempiensa ainoana lapsena syntynyt Pintauro opiskeli Middlesex County Collegessa ja Stanfordin yliopistossa. Hän on jatkanut esiintymistä aikuisiälleen, mutta saavutti suurimmat menestyksensä nimenomaan lapsinäyttelijänä. Pintauro on avoimesti homoseksuaali; ensimmäistä kertaa hän kertoi asiasta julkisesti heinäkuussa 1997 ilmestyneessä haastattelussa. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Sitruunaluri

Sitruunaluri (Trichoglossus flavoviridis) on sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on noin 21 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on pääosin vihreä. Päälaki on oliivinkeltainen, kurkku, rinta ja vatsan yläosa ovat keltaiset ja kaikkien höyhenten reunat ovat tummanvihreät tehden ne raidallisiksi, alaperä ja pyrstön alapeitinhöyhenet ovat kellanvihreät ja tummaraitaiset, siipien alapeitinhöyhenet kellanvihreät ja pyrstö päältä vihreä ja alapuolelta himmeän keltainen. Nokka on oranssi, iiris oranssinkeltainen ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lentoääni on karkea 'dra-dra-dra'.Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3 Nuorella linnulla keltaiset höyhenalueet ovat ennemminkin vihreitä ja pyrstö on hienokseltaan raidallinen. == Esiintyminen == Sitruunaluri esiintyy Indonesian Sulawesissa puuttuen ilmeisesti saaren itäosista. Sitruunalurin esiintymisalueen laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen. == Elinympäristö == Sitruunalurit elävät vuorenrinteiden tiheissä metsissä 500–2 000 metrin korkeudella. Alavilla mailla vaihtuu koruluri niiden tilalle. Nämä 2 lajia voivat ruokailla yhdessä metsänreunojen puissa. == Lisääntyminen == Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti. == Ravinto == Sitruunalurit liikkuvat yleensä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten. == Lähteet == Luokka:Sateenkaarilurit