EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Narodnaja volja

Narodnaja volja (, ’Kansan tahto’) oli elokuussa 1879 perustettu venäläinen poliittinen terroristijärjestö, joka vaati Venäjän demokratisoimista. Se oli vaikutusvaltaisin venäläisestä talonpoikaissosialismista syntyneistä ryhmittymistä. Narodnaja volja piti Venäjän kansaa pohjimmiltaan sosialistisena ja näki kyläyhteisössä hallinnollisen ja taloudellisen esikuvan. Järjestön kannattajat katsoivat, että Venäjän kehittyminen porvarilliseen ja kapitalistiseen suuntaan täytyi estää, koska se viivyttäisi vallankumousta. Ohjelmaan kuuluivat muun muassa demokraattisten instituutioiden toteuttaminen, perustuslakia säätävän kokouksen koolle kutsuminen, yleinen äänioikeus, pysyvä kansanedustuslaitos, sananvapaus, painovapaus, omantunnonvapaus sekä maan siirtäminen maaorjuudesta vapautetuille talonpojille. Samana päivänä, kun Aleksanteri II allekirjoitti perustuslakiluonnosta, Vera Fignerin johtamaan Narodnaja voljaan kuuluva puolalainen aktivisti Ignacy Hryniewiecki heitti pommin Katariinan kanavan sillalla Aleksanteri II:n vaunuja kohti, ja keisari kuoli saamiinsa vammoihin Talvipalatsissa 13. maaliskuuta 1881. Narodnaja voljan terroristit olivat tehneet tätä ennen jo seitsemän epäonnistunutta murhayritystä keisaria vastaan. Narodnaja voljan johdossa toimi toimeenpaneva komitea, jossa olivat jäseninä muun muassa Aleksandr Mihailov, Nikolai Morozov, Andrei Željabov, Aleksandr Kvjatkovski, Sofja Perovskaja, Vera Figner, Mihail Frolenko, Lev Tihomirov, Marija Ošanina, Anna Jakimova ja Gesja Gelfman. Liike levisi noin 50 kaupunkiin Venäjällä. Niissä muodostettiin paikallisia klubeja. Jäseniä liikkeeseen kuului noin 500, mutta sitä kannatti yhteensä noin 2 000 henkilöä. Järjestö julkaisi alkaen 1. lokakuuta 1879 aina lokakuuhun 1885 omaa lehteä, jonka nimi oli myös Narodnaja volja. == Katso myös == * Narodnikit == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Narodnikit Luokka:Sosialismin historia Luokka:Terroristijärjestöt Luokka:Venäjän historia
Dmitri Bogrov

Dmitri Grigorjevitš Bogrov (), syntyjään Mordehai (Mordko) Gerškovitš Bogrov () (11. helmikuuta (J: 29. tammikuuta) 1887 Kiova – 24. syyskuuta (J: 12. syyskuuta) 1911 Kiova) oli ukrainalainen vallankumouksellinen, joka murhasi Venäjän pääministerin Pjotr Stolypinin. == Elämä == Bogrov syntyi kiovanjuutalaiseen kauppiassukuun. Hän opiskeli oikeustiedettä Kiovan ja Münchenin yliopistoissa. Palattuaan Venäjälle hän liittyi vuonna 1906 Sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen, joka käytti henkilöterroria politiikan välineenä. Bogrov piti itseään myös anarkistina. Valtion turvallisuuspoliisi ohrana värväsi Bogrovin ilmiantajakseen vuonna 1906. Hänelle maksettiin 100 ruplaa kuukaudessa tietojen antamisesta vallankumouksellisesta toiminnasta. Vuonna 1910 Bogrov siirtyi Pietariin ja sai 150 ruplaa kuukaudessa. 14\. syyskuuta 1911 Bogrov ampui kahdesti Venäjän pääministeriä Pjotr Stolypinia Kiovan oopperatalossa Nikolai Rimski-Korsakovin oopperan Tsaari Saltanin tarina väliajalla. Stolypin kuoli haavoihinsa neljä päivää myöhemmin. Bogrov sai kuolemantuomion ja hänet hirtettiin syyskuussa 1911. Stolypinin kuoleman tutkinta keskeytettiin keisari Nikolai II:n määräyksestä. == Lähteet == * * Luokka:Venäläiset murhaajat Luokka:Ukrainalaiset murhaajat Luokka:Ukrainalaiset anarkistit Luokka:Venäläiset teloitetut Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1911 kuolleet
PD

Pd voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * * yleisomaisuus, PD, englannin sanoista public domain on teos, jolla ei ole tekijänoikeussuojaa * Phase- change Dual, PD, optinen levyformaatti. * Porter Airlines, IATA-koodi PD, lentoyhtiö * tuotekehitys (product developement, PD) * PD, Italian sosiaalidemokraattinen puolue * Provinstidningen Dalsland, ruotsalainen paikallislehti * Porsgrunns Dagblad, norjalainen paikallislehti
Pierre Teilhard de Chardin

Pierre Teilhard de Chardin (1881–1955) oli ranskalainen jesuiittapappi, filosofi ja paleontologi. Teilhard de Chardinin kirjoituksia on julkaistu postuumisti. Nissä hän pyrkii yhdistämään antropologisen evoluutioajattelun ja kristillisen luomisajatuksen. Chardin esitti ensimmäisenä ajatukset sekä noosfääristä (noosphère), ihmiskunnan yhteisestä tietoisuudestatietoisuudesta että omegapisteestä. == Suomennettu teos == * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Chardin ja maapallon tietoisuus Luokka:Ranskalaiset papit Luokka:Jesuiitat Luokka:Ranskalaiset filosofit Luokka:Ranskalaiset teologit Luokka:Ranskalaiset paleontologit Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet Luokka:Vapautuksen teologia
Lilja 4-ever

Lilja 4-ever on Lukas Moodyssonin ohjaama elokuva seksiorjuudesta vuodelta 2002. Se on koskettava ja raaka elokuva nuoresta tytöstä vuosituhannen vaihteen Virossa. == Juoni == Elokuvan päähenkilön, Liljan äiti lähtee Yhdysvaltoihin ja jättää tyttärensä yksin ja rahattomana. Lilja ajautuu varattomana myymään seksiä, ja hänet huijataan katteettomin työlupauksin lähtemään Ruotsiin seksiorjaksi. Passiton Lilja onnistuu lopulta pakenemaan parittajaltaan, mutta hyppää sillalta. Loppukuvassa tyttö leikkii talon katolla vahingoittumattomana, siivet selässä. Ohjaaja Moodyssonin mukaan kyse voi olla yhtä hyvin kuoleman jälkeisestä elämästä kuin muistostakin. == Tuotanto == Elokuva on Moodyssonin kolmas pitkä elokuva ja se kuvattiin aidossa ympäristössä syksyllä 2001. Neuvostokohtaukset on kuvattu Virossa entisessä suljetussa kaupungissa Paldiskissa sekä Tallinnassa. Ruotsi- kohtaukset on kuvattu Malmössä. Liljaa esittää venäläinen näyttelijä Oksana Akinšina. == Rooleissa == Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ruotsalaiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 2002 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Yhteiskunnalliset elokuvat Luokka:Lukas Moodyssonin ohjaamat elokuvat Luokka:Elokuvat prostituutiosta Luokka:Elokuvat köyhyydestä
Kimpassa

Kimpassa () on Lukas Moodyssonin toisena kokopitkänä elokuvanaan ohjaama ja käsikirjoittama ruotsalainen elokuva vuodelta 2000. Elokuva sijoittuu tukholmalaiseen Tillsammans-nimiseen kommuuniin vuonna 1975. __NOTOC__ == Tuotanto == Elokuvaa kuvattiin syksyllä 1999 Trollhättanissa. == Rooleissa == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Svensk Filmdatabas: Tillsammans Luokka:Vuoden 2000 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Yhteiskunnalliset elokuvat Luokka:Lukas Moodyssonin ohjaamat elokuvat
Fucking Åmål

Fucking Åmål on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut ruotsalainen elokuva. Lukas Moodyssonin esikoisohjaus on kuvaus kahdesta teini-ikäisestä tytöstä, jotka etsivät identiteettiään ruotsalaisessa pikkukaupungissa. Elokuvan pääosissa nähdään Rebecka Liljeberg syrjäänvetäytyvänä Agnesina ja Alexandra Dahlström villinä Elininä ensimmäisissä isoissa rooleissaan. == Rooleissa == http://www.sfi.se/sv/svensk- filmdatabas/Item/?itemid=37924&type;=MOVIE&iv;=Contributors == Tuotanto == Vaikka elokuvan tapahtumapaikkana toimiva Åmål on oikeasti olemassa, elokuva kuvattiin läheisessä Trollhättanin kaupungissahttp://www.sfi.se/sv/svensk- filmdatabas/Item/?itemid=37924&type;=MOVIE&iv;=RecordingPlace. Elokuvan tuotantoyhtiönä toimi Memphis Films. == Soundtrack == * ”Drifter” – Yvonne * ”Whirlwind” – Broder Daniel * ”No dinero no amor” – Betty N’ Boop * ”När vi två blir en” – Gyllene Tider * ”U Drive Me Crazy” – Waldo’s People * ”Fantasy Dreamworld” – Combayah * ”Adagio” – Stockholms Kammarensemble * ”I Want To Know What Love Is” – Foreigner * ”Funny Bunny Boy” – Evelyn * ”Danny’s Dream” – Lars Gullin Quartet * ”Blue Sky Black” – Evelyn * ”I’ll Be Gone” – Broder Daniel * ”Simplicity” – Souls * ”Underground” – Broder Daniel * ”Show Me Love” – Robyn http://www.sfi.se/sv/svensk- filmdatabas/Item/?itemid=37924&type;=MOVIE&iv;=Music == Julkaisu == Elokuvan ensi-ilta oli Ruotsissa 23. lokakuuta 1998,http://lumiere.obs.coe.int/web/film_info/?id=8161 Suomessa 23. huhtikuuta 1999http://www.elonet.fi/fi/elokuva/882190. Elokuva esitettiin ensimmäisen kerran Ruotsin televisiossa vuonna 2001 ja julkaistiin DVD:nä vuonna 2009. Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa vähemmän provosoivalla nimellä Show Me Lovehttp://www.sfi.se/sv/svensk- filmdatabas/Item/?itemid=37924&type;=MOVIE&iv;=Titles. Robynin samanniminen musiikkikappale kuuluu erään merkittävän kohtauksen taustalla ja kuvaa myös yhtä elokuvan teemoista: rohkeutta rakastaa ja rakkauden näyttämistä. == Vastaanotto == Fucking Åmål oli valtava menestys Ruotsissa. Elokuva tuotti Ruotsissa pääsylipputuloina yli 50 miljoonaa kruunua ja oli suosittu myös monissa muissa maissa, esimerkiksi Suomessa. Elokuvaa kävi Ruotsissa katsomassa yhteensä noin 868 000, Suomessa 130 000 ja koko Euroopassa 2 136 000 ihmistä. Se voitti myös lukuisia palkintoja elokuvafestivaaleilla Ruotsissa ja muualla. Elokuvaa on kiitelty erityisesti realistisesta lähestymistavastaan teini-ikäisyyteen – erityisesti vastapainona Hollywoodin tyylille. Vaikka homoseksuaalisuus on eräs teemoista, se on vain yksi asia, jonka kanssa elokuvan hahmot joutuvat painiskelemaan. Kriitikko Harri-Ilmari Moilasen mukaan pikkukaupunkikuvauksena Fucking Åmål on ärhäkkäästi nuorten puolella, vaikka vanhempiakaan ei sen kummemmin syyllistetä. Lähestymistapa on hänestä noteeraava, karheasti elämänmakuinen. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Vuoden 1998 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Homoseksuaalisuus taiteessa Luokka:Lukas Moodyssonin ohjaamat elokuvat Luokka:Nuortenelokuvat Luokka:Elokuvat seksuaali- ja sukupuolivähemmistöistä
Amatöörielokuva

Amatöörielokuvat ovat amatöörien tai puoliammattilaisten tekemiä omakustanteisia elokuvia. Monet myyvät kotisivuillaan tekemiään elokuvia. Amatöörielokuvakisoihin voi lähettää itse tehtyjä elokuvia arvosteltaviksi ja muille näytettäviksi. == Katso myös == * Findie, nimitys suomalaisille amatöörielokuville (fi+indie). * Star Wreck: In the Pirkinning, laajalti levinnyt suomalainen amatöörielokuva. == Aiheesta muualla == * Pixoff, suomalaisen lyhytelokuvan julkaisukanava * Findie ry:n viralliset Internet- sivut * Lääkekoe, vuoden 2018 syksyllä amatöörivoimin valmistunut täyspitkä elokuva. Youtube. Luokka:Elokuvalajityypit
Taide-elokuva

Taide-elokuvat (myös art house) ovat elokuvia, joiden tarkoituksena on olla taiteellisesti korkealaatuisia, eikä välttämättä saavuttaa suuren yleisön suosiota tai olla viihdyttäviä. Varhainen taide-elokuva kehittyi sitä mukaa kun elokuvaohjaajat oivalsivat elokuvan ilmaisumahdollisuudet. Yhdysvalloissa ohjaajat David Wark Griffith ja Mack Sennett tekivät ennen ensimmäistä maailmansotaa kunnianhimoisia mykkäfilmejä. Eri tyylilajeista nousi ensin vahvimmaksi komedia, kärkinimenä Charles Chaplin. 1920-luvulla alkanut äänielokuvien tuotanto loi draamalle entistä vahvemmat mahdollisuudet. Selvä jakautuminen taide-elokuviin ja viihde-elokuviin syntyi vasta toisen maailmansodan jälkeen. Ankean todellisuuden keskellä elävät ihmiset olivat halukkaita katsomaan viihdettä, mutta elokuvaohjaajilla oli tarve tehdä realistista kuvausta todellisuudesta. Yhdysvalloissa taide-elokuvan kärkinimiä olivat Orson Welles, John Ford ja John Huston, Euroopassa Roberto Rossellini, Carol Reed, Robert Bresson ja Ingmar Bergman. Uuden sävyn elokuvataide sai 1950-luvun vapautunut ilmaisutapa (uusi aalto) erityisesti Ranskassa, johtotähtenään anarkistinen Jean-Luc Godard. Yhdysvaltojen elokuvataide oli pitkään suurten filmiyhtiöiden hallitsemaa, mutta 1960-luvun lopussa uusi ohjaajapolvi astui esille. Uudessa tyylissä esimerkiksi Francis Ford Coppola ja Arthur Penn kuvasivat elämää, jossa hyvä ja paha olivat vaikeammin erottuvia kuin perinteisessä tyylissä ja jossa kuvastui yhteiskunnan yleinen vapautuminen. ==Katso myös== * B-elokuva ==Lähteet== Luokka:Elokuvalajityypit *
Big bug -elokuva

Big bug -elokuvat olivat 1950- ja 1960-luvuilla tehtyjä elokuvia, joissa jättiläiskokoiset eläimet uhkaavat ihmisiä. Tämä elokuvalajityyppi käytännöllisesti katsoen päättyi 1960-luvun loppuun mennessä. Luokka:Elokuvalajityypit Luokka:Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Biker-elokuva

Biker-elokuvat ovat Easy Rider -elokuvan menestyksen myötä hetkellisesti suosituksi noussut eksploitaatio-elokuvalajityyppisuuntaus, jossa yleensä seurattiin moottoripyöräjengien elämää. Lajin ensimmäisiä elokuvia oli László Benedekin ohjaama Hurjapäät (The Wild One, 1953). == Katso myös == * Luettelo biker-elokuvista ==Aiheesta muualla== *Ripped from Today's Headlines: The Outlaw Biker Movie Cycle Luokka:Elokuvalajityypit
Camp

Campiksi (, ’poseerata’, ’tehdä vaikutus’) kutsutaan erilaisia populaarikulttuurin ilmiöitä, jotka ovat tarkoituksella mauttomia, kummallisia, yliampuvia ja räikeitä. Campia esiintyy muun muassa pukeutumisessa, kirjallisissa julkaisuissa, kuvataiteessa, näyttelyissä, näytelmissä, televisiosarjoissa ja elokuvissa. Elokuvissa camp tarkoittaa lähinnä elokuvan tekijöiden viljelemiä viitteitä siitä, että he tajuavat sen olevan huono tai outo. Camp-elokuville on tyypillistä valtavirran tyylitajusta poikkeaminen. 1900-luvun alussa camp liitettiin lähinnä seksuaalivähemmistöjen erikoiseen pukeutumiseen. Myöhemmin käsite on laajentunut kuvaamaan myös muita tarkoituksella mauttomia, usein yliampuvia kulttuurin ilmioitä. Camp on monesti keskinkertaista, mautonta, ironista ja liioittelevaa. Kun korkeakulttuurinen taide on kaunista, tyydyttävää ja arvokasta, camp on elävää, nokkavaa, pinnallista, huomiota herättävää, röyhkeää ja haastavaa. Camp elää ylevän ja tavallisen välimaastossa. Camp palauttaa monesti vanhaa, muodista jäänyttä kulttuuria uudessa merkityksessä. Campista on sanottu, että ”se on niin hyvää, koska se on niin huonoa”. Yhdysvaltalainen esseisti Susan Sontag liitti käsitteen camp populaarikulttuuriin vuonna 1964 julkaistussa esseessään Notes on ”Camp”. 1980-luvulla camp yleistyi kytkeytyen postmodernismiin. ”Camp” oli myös Met-gaalan teema vuonna 2019. Teema oli Sontagin esseen innoittama. == Campin ja kitschin ero == Myös kitsch edustaa huonoa makua. Kitsch esiintyy parempana kuin mitä on. Myös camp on kliseistä kitschin tavoin, mutta camp on tietoisesti huonoa; campissa on ironiaa. Kitchissä ei ole ironiaa. == Katso myös == * B-elokuva == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * It’s a Bad, Bad, Bad, Bad Movie. Luokka:Elokuvaan liittyvät käsitteet Luokka:Englanninkieliset sanat ja sanonnat Luokka:Populaarikulttuuri Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Mondo-dokumentti

Mondo-dokumentti on usein seksiin, väkivaltaan ja šokeeraavaan sisältöön keskittyvä dokumenttielokuva tai dokumenttielokuvan rakennetta noudattava muuntyyppinen eksploitaatioelokuva, joka saattaa sisältää lavastettuja kohtauksia. Yleensä se mainostaa itseään ennennäkemättömän rohkealla sisällöllään. Tyypillisiä mondo-elokuvan aiheita ovat muun muassa alastomuus, eläinten ja ihmisten kärsimys sekä luonnonkansojen raakalaismaisina pidetyt tavat. Usein elokuvat sisältävät uutis- ja dokumenttipaloja eri puolilta maailmaa. Ensimmäisenä mondo-elokuvana pidetään IMDb:n mukaan vuonna 1949 valmistunutta ranskalaista elokuvaa Le Sang des bêtes. Nimen mondo-dokumentti tyylilaji sai italialaisista 1960-luvun šokkidokumenteista Mondo Cane – kova maailma (ohj. Gualtiero Jacopetti, Paolo Cavara ja Franco Prosperi, 1962) ja Mondo cane n. 2 (1963). Jacopetti ja Prosperi tekivät vielä rajumman šokkidokumentin Hyvästi Afrikka (Africa addio, 1966), joka kiellettiin Suomessa aluksi kokonaan, mutta tuotiin sitten leikattuna ensi-iltaan 1968. Yle Teema esitti sen leikkaamattomana Kino Into -sarjassaan 2003. Heidän seuraava saman tyylin elokuvansa oli Hyvästi ihminen (Addio zio Tom, 1971). Erityisen pahamaineinen mondo on Faces of Death (1978). Se tuotti ohjaaja John Schwartzin mukaan yli 30 miljoonaa dollaria siitä huolimatta, että levisi videokopioina tyypillisesti nuoren katsojakunnan piirissä ympäri maailmaa. Mondo-dokumenttien tyyliä jatkoivat 1970- ja 1980-lukujen taitteessa nähdyt Romano Vanderbesin Amerikka-dokumenttielokuvat Tämä on Amerikka (This is America, 1977) ja Tämä on Amerikka, osa 2 (This is America part 2, 1980). Ne nousivat 159 367 ja 130 180 katsojallaan kaikkien aikojen katsotuimpien elokuvateattereissa esitettyjen dokumenttielokuvien joukkoon Suomessa.Lehtinen, Lauri: Onko Sel8nne oikeasti Suomen katsotuin dokumentti? Shockpoint Orion -blogi, päiväyksetön, tiedot Elokuvauutisissa julkaistuista katsojalukutilastoista. Viitattu 13.1.2016. Niidenkin, kuten useimpien mondo- elokuvien, dokumenttimaisuus on kuitenkin kyseenalainen, koska mondo- elokuvissa monet dokumentaarisiksi väitetyt kohtaukset vaikuttavat näytellyiltä ja lavastetuilta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Killing for Culture – Death Movie Database Luokka:Dokumenttielokuva Luokka:Elokuvalajityypit
Pseudodokumentti

Pseudodokumentti on televisio-ohjelma tai elokuva, jossa fiktiivinen tarina esitetään todellisista tapahtumista kertovien dokumenttien tyyliä jäljitellen tai parodioiden. == Pseudodokumentteja == * The Blair Witch Project * Borat * Brooklyn 99 * Hei me rokataan! * Joyboys Story * Konttori * Lennetään! * Moderni perhe * Paranormal Activity * REC / REC 2 * Reno 911 * Roskasakki * Unohdetut kuvat * Zelig == Aiheesta muualla == * Luokka:Elokuvalajityypit
Blaxploitaatio

Blaxploitaatio on Yhdysvalloissa 1970-luvun alussa syntynyt ja kukoistanut eksploitaatioelokuvan suuntaus, jonka kohderyhmää ovat erityisesti afroamerikkalaiset katsojat. Blaxploitaatiot ovat yleensä toimintaelokuvia, joissa sankareina toimivat mustat ja valkoihoiset esitetään roiston asemassa.. Genre-sanasto, Elitisti.net. Viitattu 16.6.2019. Ne olivat myös ensimmäisiä elokuvia, joissa ääniraitana käytettiin funk- ja soulmusiikkia. Blaxploitaatioelokuvat syntyivät perinteisten elokuvissakävijöiden, valkoisen keskiluokan, muutettua lähiöihin katsomaan televisiota ja jätettyä kaupunkikeskustojen elokuvateatterit kärsimään katsojapulaa. Musta väestönosa asui lähempänä kaupunkien keskustoja ja sai nyt ensi kertaa nähtäväkseen omasta kulttuuripiiristään kertovia elokuvia. Jakson 2/2 puolenvälin vaiheilla, Yle Teema 17.7.2021. Ensimmäisenä blaxploitaatiogenren elokuvana voidaan pitää joko independent-tuotantoa Sweet Sweetback’s Baadasssss Song tai Hollywoodin ison rahan tuotosta Shaft – kivikova dekkari. Molemmat elokuvat valmistuivat vuonna 1971. == Blaxploitaatioelokuvia == Lähteet: Elonet, IMDb ja Clark, Randall: Blaxploitation Films , St. James Encyclopedia of Popular Culture, The Gale Group Inc. 2000. Vaatii HighBeam-tilauksen. * Sweet Sweetback’s Baadasssss Song (1971) * Shaft – kivikova dekkari (Shaft, 1971) * Blacula (1972) * Hammer (1972) * Musta ase / Musta kanuuna (Black Gunn, 1972) * Shaft – kylmä hymy (1972) * Superfly - alamaailman kuningas (Superfly, 1972) * Verinen katu (Across 110th Street, 1972) * Väkivallan mies (Slaughter, 1972) * Älä kaiva verta nenästäsi (Trouble Man, 1972) * Alabama's Ghost (1973) * Blackenstein (1973) * Blacula II (Scream, Blacula, Scream, 1973) * Coffy (1973) * Detroit 9000 (1973) * Musta keisari (Black Caesar, 1973) * Shaft ja orjakauppa (1973) * Sweet Jesus, Preacherman (1973) * Willie Dynamite (1973) * The Black Godfather (1974) * Adiós, Amigo (1975) * Black Lolita (1975) * Palkkiometsästäjät (Boss Nigger, 1975) * Dolemite (1975) * Black Shampoo (1976) * Pyörremyrsky (The Human Tornado, 1976) * Shaft (alkuperäisen elokuvan jatko-osa vuodelta 2000) * Gayniggers from Outer Space (1992) == Lähteet == == Aiheesta muualla == === Sivustoja === * Blaxpoitation.com * Elitisti: Totuus blaxploitaatiosta DVD:llä – osa 1 * Elitisti: Totuus blaxploitaatiosta DVD:llä – osa 2 * Elitisti: Totuus blaxploitaatiosta DVD:llä – osa 3 Luokka:1970-luvun elokuvat Luokka:Afroamerikkalainen kulttuuri Luokka:Elokuvalajityypit
Gore

Gore ( 'hurme, veri') on elokuvan lajityyppi. Siihen katsotaan kuuluviksi eksploitaatioelokuvat, joissa poikkeuksellisen sadistiset väkivallanteot kuvataan eksplisiittisesti. Gore-elokuvissa tekovälineenä toimii jokin tavallisuudesta poikkeava teräase, kuten iskuporakone. Lajityypin nimitys on kehitetty 1960-luvulla Yhdysvalloissa. Monesti sanoja splatter- ja gore- elokuva käytetään synonyymeina, vaikka genreillä onkin selvä ero: splatterissa raju väkivalta toimii mustan huumorin tehokeinona, kun taas goressa sen tarkoitus on selkeästi kuvottaa ja hirvittää yleisöä. == Tunnetuimpia gore- elokuvia == *Cannibal Holocaust (1980): Elokuvan efektit saivat ihmiset sekoittamaan todellisuuden ja elokuvan. Elokuvan tekijät haastettiin oikeuteen. *Saw (2004) *Saw II (2005) *Saw III (2006) *Saw IV (2007) *Saw V (2008) *Saw VI (2009) *Saw VII 3D (2010) *Jigsaw (2017) *Aivokuollut (Braindead) (1992) *Cannibal Ferox (1981) *Hostel (2005) *Hostel: Part II (2007) *Hostel: Part III (2011) *Evil Dead (1981) *Evil Dead II (1987) *Evil Dead (2013, uudelleenfilmatisointi) == Gornography == Gornography eli gornografia (lyhyemmin gorno) on elokuvagenre, jonka nimi on yhdistelmä sanoista gore ja pornografia. Gornography-elokuvat voivat olla esimerkiksi yhdistelmä gore-tyyppistä väkivaltaa ja pornoa tai humoristista seksiä yhdistettynä yllättävään, toiseen osapuoleen kohdistuvaan väkivaltaan. ==Katso myös== *Kauhuelokuva *Splatter *Slasher ==Aiheesta muualla== * Gornography Urban dictionaryssä Luokka:Elokuvalajityypit Luokka:Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Rutherfordin koe

Rutherfordin koe (myös: kultalevykoe tai Geigerin–Marsdenin koe) oli Hans Geigerin ja Ernest Marsdenin vuonna 1909 Ernest Rutherfordin johdolla Manchesterin yliopiston fysiikan laboratoriossa tekemä koe, joka johti JJ Thomsonin rusinapullamallin hylkäämiseen. Kokeessa ohutta kultaliuskaa pommitettiin alfahiukkasilla. Thomsonin atomimallin mukaan kaikkien alfahiukkasten olisi pitänyt läpäistä liuska, mutta tässä kokeessa huomattiin, että osa hiukkasista heijastuikin takaisinpäin. Rutherford kuvasi vuonna 1936, miltä hänestä tuntui, kun hän kuuli kokeen tuloksista: : Se oli melkein yhtä uskomatonta, kuin että pommitettaessa silkkipaperia 15 tuuman ammuksilla ne singahtaisivat takaisin ja osuvat ampujaan! Rutherford julkaisi kokeensa perusteella tuloksen, jonka mukaan melkein koko atomin massa on keskittynyt sen ytimeen. Rutherfordin atomimallia paranteli myöhemmin Niels Bohr, joka julkaisi Bohrin mallin ==Katso myös== *Rusinapullamalli *Rutherfordin atomimalli *Bohrin malli == Lähteet == * Helge Kragh. Kvanttisukupolvet: 1900-luvun fysiikka. s. 74 Suomentanut Kimmo Pietiläinen ISBN 952-5202-53-4 ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == ==Kirjallisuutta== * Romer, Alfred: Rauhaton atomi. Luontoa tieteen valossa 6. Suom. Reino Tuokko. WSOY, 1961. Luokka:Fysikaaliset kokeet Luokka:Kvanttimekaniikka Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit de:Rutherford-Streuung#Rutherfordscher Streuversuch (Manchester, 1909–1913)
Kaksoisrakokoe

Fyysikko G. I. Taylor teki 1909 kokeen, jolla todettiin sähkömagneettisen säteilyn dualistinen luonne. Siinä heikon valon annettiin kulkea valokuvauslevylle valonlähteen ja valokuvauslevyn välissä olleen läpinäkymättömän levyn kahden raon kautta. Sen sijaan, että valokuvauslevylle olisi muodostunut kaksi raitaa, siihen muodostuikin useista eri vahvuisista raidoista koostuva interferenssikuvio. Tämä selitettiin ensin sillä, että fotonit interferoivat keskenään raoissa, mutta selitys osoitettiin vääräksi käyttämällä fotonilähdettä joka lähetti vain yhden fotonin kerrallaan; tämäkin koejärjestely tuotti samanlaisen interferenssikuvion. Eräs tämän kuuluisan kokeen tulkinnoista on, että fotoni voi olla samanaikaisesti monessa eri paikassa. Polkuintegraaliformalismin mukaan fotoni kulkee valonlähteestä valokuvauslevylle periaatteessa kaikkia mahdollisia reittejä pitkin vuorovaikuttaen rinnakkaisen universumin fotonin kanssa. Fyysikko David Deutschin mukaan tämä on todiste kvanttimekaniikan monimaailmantulkinnan puolesta. == Alkuperäinen kaksoisrakokoe == Kaksoisrakokokeen suoritti ensimmäisenä fyysikko Thomas Young 1802. Koe tunnetaankin yleisemmin Youngin kaksoisrakokokeena. == Katso myös == * Hila (optiikka) * Diffraktio == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Fysikaaliset kokeet Luokka:Kvanttimekaniikka Luokka:Sähkömagnetismi
Carl Albert Congressional Research & Studies Center

Carl Albert Centerin on Oklahoman yliopiston kongressiarkisto, joka sisältää Yhdysvaltain kongressin jäsenten sekä avustajien, harjoittelijoiden ja toimittajien dokumentteja. Kokoelmat keskittyvät Yhdysvaltain edustajainhuoneen entisen puhemiehen Carl Albertin ympärille. Muut merkittävät kokoelmat koskevat Helen Gahagan Douglasia, Fred Harrisia ja Robert S. Kerr vanhempaa. ==Aiheesta muualla== * Carl Albert Centerin verkkosivut Luokka:Arkistot
Saab 92

Saab 92 oli ensimmäinen sarjavalmisteinen Saabin valmistama henkilöautomalli. Sitä valmistetiin Ruotsin Trollhättanissa vuosina 1949–1956 yhteensä 20 128 kappalettaSaab.com . Lentokoneistaan tunnetun yhtiön kehittämä Saab 92 oli poikkeuksellisen aerodynaaminen henkilöauto: sen ilmanvastuskerroin oli 0,30, joka on jopa pienempi kuin nykyautoissa. Sama vastuskerroin on muun muassa Porsche 996:lla ja Ferrari F40:lla. Saab 92 rakennettiin Saab 920001 -prototyypin pohjalta. Saab 92:n tuulilasi on keskeltä halkaistu eli kahdesta suorasta lasista tehty pyrkimyksenä valmistuskustannusten säästäminen. Kaikki ensimmäiset autot olivat vihreitä, mikä tarinan mukaan johtui siitä, että Saabin varastoissa oli sodan ajan jäljiltä paljon vihreää maalia. Vihreä on yleinen lentokoneiden pohjaväri ja eräs naamiointiväri. Voimanlähteenä Saab 92:ssa oli vesijäähdytteinen, DKW:n moottoriin perustuva 2-sylinterinen kaksitahtimoottori. Sen sylinteritilavuus oli 764 kuutiosenttimetriä ja se tuotti 25 hevosvoiman tehon. Autossa oli kolme vaihdetta. Hyvä aerodynamiikka antoi vaatimattomasta tehosta huolimatta huippunopeudeksi 105 km/h. Saabin rallihistoria alkoi kaksi viikkoa Saab 92:n myyntiin tulon jälkeen. Tällöin Saabin pääsuunnittelija Rolf Mellde ajoi Ruotsin rallissa toiseksi. Vuonna 1952 Greta Molander voitti Coupe des Dames -kilpailun Monte Carlossa Saab 92:lla, joka oli viritetty tuottamaan 35 hevosvoimaa. Vuonna 1950 valmistettiin vain 700 kappaletta Saab 92:ia. Vuosimallissa 1951 mittaristot uusittiin saksalaisista VDO:n mittareista amerikkalaisiin Stewart-Warnerin valmistamiin. Vuonna 1953 markkinoille tuli Saab 92B, jossa on suurempi takalasi ja aukeava tavaratilan kansi. Aiemmin tavarat pakattiin takaistuimen selkänoja kaatamalla sisäkautta. Nyt myös värivaihtoehtoja oli vihreän lisäksi saatavilla harmaata, siniharmaata ja mustaa. Vuonna 1954 Saab 92 sai Solexin 32BI-kaasuttimen ja uudet sytytyspuolat, mikä nosti tehoja 28 hevosvoimaan. Myös etuvalot uusittiin saksalaisen Hellan valmistamiin. Myös kankaisella rullattavalla katolla oleva malli tuli myyntiin. Saab 92:ia valmistettiin yhteensä 20 218 kpl. Viimeinen Saab 92 valmistui vuoden 1957 alussa, vaikka sen seuraaja Saab 93 oli tullut myyntiin jo vuonna 1955. Tiedosto:SAAB 92 De Luxe 1951.jpg|Saab 92 De Luxe 1951 Tiedosto:1955saab92b.jpg|Saab 92B 1955 == Lähteet == == Aiheesta muualla == 92 Luokka:1940-luvun autot Luokka:1950-luvun autot
Saab 93

Saab 93 oli SAABin (Svenska Aeroplan Aktiebolaget) toinen sarjatuotantoinen henkilöautomalli, muotoilusta vastasi Sixten Sason. Autossa oli kolmisylinterinen moottori ja sisäkumittomat renkaat. Valmistus aloitettiin vuonna 1955. Vuonna 1957 autoon sai kaksipisteturvavyöt lisävarusteena. Samana vuonna autoon tarjottiin myös Fitchel & Sachsin Saxomat-kytkintä, joka mahdollisti kytkimettömän vaihdon kakkos- ja kolmosvaihteiden välillä. Samaa kytkintä sai myös DKW:hen ja Volkswageniin. Vuonna 1957 esiteltiin 93B-malli, jossa oli mm. yksiosainen tuulilasi. Vuonna 1958 alkoi Saab 93 Gran Turismo 750:n valmistus ja mallivuodelle 1960 esiteltiin 93F-malli.Autosta tehtiin myös urheilullinen Saab GT750 -luksusmalli, erityisesti Yhdysvaltojen kasvaneita markkinoita varten. == Moottorit == * 750 2-tahtinen R3 - (748 cm3) 33 hv * 750 GT 2-tahtinen R3 - (748 cm3) 45 hv == Mitat == *Akseliväli: 244,8 cm *Raideleveys (e/t): 122 cm *Maavara: 15cm *Kääntöympyrä: 10,8 m *Pituus: 401 cm *Leveys: 157 cm *Korkeus: 147 cm *Omamassa: 810 kg == Lähteet == 93 Luokka:1950-luvun autot Luokka:1960-luvun autot
Saab Sonett

Saab Sonett oli Saabin valmistama urheiluauto, jonka ensimmäinen malli esiteltiin 16. maaliskuuta vuonna 1956 Tukholman autonäyttelyssä. Tätä mallia valmistettiin vain kuusi kappaletta. Ensimmäisen polven Sonett-mallissa oli kolmisylinterinen kaksitahtimoottori. Auton oli suunnitellut ruotsalainen Sixten Sason. Saab Sonett II (Saab 97) oli kaksipaikkainen, lasikuidulla vahvistettu muovikorinen urheiluauto. Vuosina 1967 ja 1968 moottorina oli edelleen kaksitahtinen moottori. Suomeen sitä tuotiin vain erikoistilauksesta. 1968 Saab Sonett II:n kaksitahtinen moottori korvattiin tehokkaammalla Ford V4:lla, jonka yhtiö oli kehittänyt etuvetoiseen Ford 12 M - malliin. Saab Sonett II:n valmistus päättyi vuonna 1969 ja vuoden 1970 malliksi tuli Saab Sonett III. Saab Sonett III -mallin valmistus aloitettiin vuonna 1970. Auton kori oli uudistettu täysin ja se oli muotoiltu Italiassa. Tuotanto lopetettiin vuonna 1974. Saabin muut urheiluautomallit Saab 93 750 Gran Turismo ja Saab Monte Carlo 850 edustivat autovalmistajan kahta ralliin tarkoitettua autoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Sonett Luokka:1960-luvun autot Luokka:1970-luvun autot
Saab 90

Saab 90 on ruotsalaisen autonvalmistaja Saabin vuosina 1984–1987 valmistama automalli. Sitä valmistettiin Uudenkaupungin autotehtaalla, jonka omistivat silloin Saab-Scania ja Valmet. Auto on Suomessa suunniteltu ja sen on katsottu olevan ainoa varsinaisesti suomalainen sarjatuotettu automalli. Saab 90 oli Saab 99:n seuraaja. Se perustui muuten edeltäjänsä koriin B-pilarista eteenpäin, mutta siinä oli Saab 900:n perä. Tämä teki tavaratilasta ja polttoainesäiliöstä suuremmat, mutta auto oli kuitenkin pienempi kuin Saab 900. Auto oli saatavana ainoastaan kaksiovisena sedanina ja siinä oli 100-hevosvoimainen Saabin H-moottori. Saab 90 oli saatavana kahtena mallina, neli- tai viisivaihteisena manuaalina koko tuotannon ajan. Viisivaihteinen malli oli paremmin varusteltu ja siinä oli nelivaihteisesta poiketen etuspoileri, kierroslukumittari ja tihkukytkin. Vuonna 1985 auton hinta Suomessa oli nelivaihteisena 81 900 markkaa ja viisivaihteisena 85 500 markkaa.Heikki Laurell (toim.): Suomen henkilöautot 1985, s. 230. Helsinki: Kustannus Oy Autotekniikka, 1985. == Varustelu ja ominaisuudet == Saab 90:n ainoat saatavilla olleet lisävarusteet olivat metallikiiltoinen maalipinta, kattoluukku ja ohjaustehostin. Vuonna 1986 mallia uudistettiin pienin kosmeettisin muutoksin ja uusin iskunvaimentimin. Vuonna 1987 kaasutinta muutettiin niin, että auto käynnistyisi paremmin kylmällä säällä. Mallia valmistettiin yhteensä 25 378 kappaletta, ja kaikki myytiin Euroopan markkinoille. === Erikoismalli Saab 90 Lumikko === Saab 90:stä oli olemassa myös yksi erikoismalli, Saab 90 Lumikko, jossa oli parempi varustelutaso. Kaikki Lumikko-mallit olivat valkoisia, ja niissä oli Saab Airflow -korisarja. Muita erityisvarusteita mallissa olivat Saab Aeron vanteet, nahkainen ohjauspyörä, laminoitu kojelauta, lisämittarit mittaristossa, turbomallin takaspoileri, "Finlandia"-kattoluukku ja Scan-Auton myymistä rekkojen Lumikko- kylmälaitteista saadut nimikilvet. Lumikkoja varusteltiin Tampereella kymmenen kappaletta juhlistamaan kaupungin läpi kulkeneessa paraatissa Tampereen Scan- Auton 20-vuotisjuhlia marraskuussa 1985. == Lähteet == == Aiheesta muualla == 90 Luokka:D-segmentin autot Luokka:1980-luvun autot
Saab 9-5

Saab 9-5 on Saabin vuosina 1997–2011 valmistama E-segmentin automalli, joka korvasi Saab 9000:n. Se ei saanut itselleen seuraajaa valmistajan ajauduttua konkurssiin. == Saab 9-5 I (1997–2010) == Ensimmäisen sukupolven 9-5 esiteltiin syksyllä 1997 neliovisena sedanina. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Opel Vectra B ja muutamaa vuotta aikaisemmin esitelty Saab 900. Farmarimalli SportCombi esiteltiin vuoden 1999 alussa. 9-5 oli ensimmäinen automalli, jossa oli aktiiviset pääntuet (SAHR, Saab Active Head Restraints). Vuoden 1998 Euro NCAP -kolaritestistä 9-5 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin (2001) Saab 9-5 SportCombi. Vuonna 2001 malli sai uudelleenmuotoillun etupuskurin sekä kirkaslasiset etu- ja takavalot. Lisäksi etusäleikön kehys vaihtui kromatusta korinväriseksi. vasen|pienoiskuva|Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (2005). Uudistettu 9-5 ylsi vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestissä täyteen viiteen tähteen. Syksyllä 2005 malli sai toisen, perusteellisemman kasvojenkohotuksen. Tällöin tulivat täysin uudet puskurit, uusi etusäleikkö sekä uudelleenmuotoillut etu- ja takavalot. Sedanin valmistus päättyi kesäkuussa 2009, farmarimalli SportCombin helmikuussa 2010. == Saab 9-5 II (2010–2011) == Toisen sukupolven 9-5 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2009. Se perustuu samalle General Motorsin Epsilon II -perusrakenteelle kuin esimerkiksi Opel Insignia A. Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä 9-5 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. Bensiinimoottorivalikoiman muodostivat turboahdetut nelisylinteriset 1,6- (180 hv) ja 2,0-litraiset (220 hv) sekä 2,8-litrainen V6 (300 hv). Ainoa dieselmoottori oli 2,0-litrainen (160 hv). 2,0-litraisesta bensiinimoottorista oli saatavilla myös E85-etanoliseoksella toimiva flexifuel-versio. V6-moottorin yhteydessä vetotapana oli aina neliveto. Vaihteistona kaikkien moottorien yhteydessä oli kuusiportainen manuaali- tai automaattivaihteisto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == 9-5 Luokka:E-segmentin autot Luokka:1990-luvun autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot Luokka:2010-luvun autot Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Utopistinen sosialismi

Utopistinen sosialismi eli utopiasosialismi on teollisen vallankumouksen myötä 1800-luvulla syntynyt sosialistinen ajatussuuntausPeltoniemi 2008., jossa hahmotellaan tulevaisuuden sosialistisia ihanneyhteiskuntia eli utopioita. Ajattelusuunnan edustajia kutsutaan utopistisosialisteiksi tai utopiasosialisteiksi. == Historia == Jo varhaisissa ihanneyhteiskuntien kuvauksissa korostettiin yhteisomistusta, mikä liittää ne sosialististen utopioiden sarjaan.Peltoniemi 2008. 1800-luvun alkupuolella julkaisivat teoksiaan kuuluisat utopistisosialistit, ranskalaiset Henri de Saint-Simon, Charles Fourier ja Étienne Cabet sekä brittiläinen Robert Owen. Owen toteutti aatteitaan omassa tehtaassaan. Myöhemmin hän järjesti New Harmony -nimisen utopiayhteisön kokeilun Yhdysvalloissa. Termin utopiasosialismi esittelivät Karl Marx ja Friedrich Engels Kommunistisen puolueen manifestissa. Engels käytti Marxin teoriasta nimitystä tieteellinen sosialismi. == Utopistisosialisteja == * Thomas More * Tommaso Campanella * François-Noël Babeuf * William Godwin * Henri de Saint-Simon * Robert Owen * Charles Fourier * Matti Kurikka == Katso myös == * Suomalaiset ihannesiirtokunnat == Lähteet == * Peltoniemi, Teuvo: Historian suuret utopiayhteisöt (2008). Päivitetty versio liiteluvusta teoksessa: === Viitteet === == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == Luokka:Sosialismin historia
Reformismi

Reformismi (reformi, ’muutos, uudistus’) on näkemys, jonka mukaan vähittäiset muutokset yhteiskunnassa voivat muuttaa sen perusrakenteita. Reformismi ajattelusuuntana on esiintynyt sosialistisessa työväenliikkeessä jo alkaen liikkeen synnystä 1800-luvulla. Reformismi suhtautuu yleensä kielteisesti vallankumouksiin. Usein uudistusten puolesta käytävä taistelu asetetaan sosialistisen vallankumouksen vaihtoehdoksi. Kun kapitalistisen yhteiskunnan sisällä saatiin aikaan uudistuksia, monet reformistit alkoivat katsoa, että kapitalistinen yhteiskunta voidaan näiden uudistusten avulla muuttaa hyväksi. Vallankumouksellisen sosialismin kannattajat ovat perinteisesti kiistäneet tämän. Käsite reformismi viittaa edelleen useimmiten poliittiseen vasemmistoon. Nykyisinkin sosiaalidemokraattiset puolueet ovat reformistisia puolueita. == Katso myös == * Sosiaalireformismi * Eduard Bernstein * Demokraattinen sosialismi * Fabianismi * Antonio Gramsci * Rosa Luxemburg * Possibilismi * Revisionismi == Aiheesta muualla == * Luxemburg, Rosa: Reform or Revolution? (1900) Luokka:Marxismi Luokka:Sosialismin suuntaukset
Revisionismi

Revisionismi tarkoittaa seuraavia: * marxilainen revisionismi, marxilaisuuden uudistaminen * historiallinen revisionismi, näkemys, jonka mukaan osa nykyisestä historiankirjoituksesta on vääristeltyä.
Pascalin vaaka

Pascalin vaaka eli pelurin todistus tai vedonlyöjäargumentti on argumentti, joka pyrkii osoittamaan, että jumalaan uskominen on kannattavaa. Sen mukaan kannattaa lyödä vetoa sen puolesta, että Jumala on olemassa. Jos kristinuskon esittämä Jumala on olemassa ja jos ihminen uskoo, hän saavuttaa kuoleman jälkeen suuren palkinnon, iankaikkisen elämän. Mutta jos jumala on olemassa ja ihminen ei usko, hän joutuu iankaikkisiin kärsimyksiin. Ajatuskulun esitti ranskalainen filosofi ja matemaatikko Blaise Pascal 1600-luvulla. == Kritiikki == Pascalin vaaka on yleensä esitetty argumenttina kristinuskon puolesta, mutta koska historia tuntee lukemattomia eri uskontoja ja jumalia, laskee todennäköisyys uskoa oikeaan jumalaan. Esimerkiksi imaami voisi käyttää pelurin todistusta argumenttina islaminuskon puolesta.Diderot, Denis: Pensées philosophiques (1746), LIX, Volume 1, s. 167 (1875–77). Lisäksi on väitetty, että kristinuskon Jumala kaikkitietävänä näkisi onko usko aitoa vai pelaamista.Dawkins, Richard: The God Delusion, s. 104. Markus Lammenrannan tieto-opin oppikirjassa esitetään, että tiedollisesti hyveellinen ihminen ei pyri manipuloimaan omia uskomuksiaan, kuten Pascal kehottaa tekemään ehdottaessaan, että kannattaa käyttäytyä kuin uskovainen, jotta alkaisi uskoa. Kirjan mukaan Pascalin ajatus kaatuu muutenkin siihen, että käytännölliset perusteet eivät lopulta voi oikeuttaa uskoa, vaan käsitysten perusteiden pitäisi olla tiedollisia. Pascal saattaa sekoittaa kaksi asiaa: perusteen uskoa ja perusteen saada itsensä uskomaan. == Katso myös == * Russellin teekannu == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * – Selostaa laajasti pelurin todistusta. == Aiheesta muualla == * Pascalin Pensées englanniksi. Pelurin todistus on osiossa #233. * Pascal’s wager. Internet Encyclopedia of Philosophy * Pascal’s wager. Stanford Encyclopedia of Philosophy. * Carrier, Richard: The End of Pascal’s Wager: Only Nontheists Go to Heaven. The Secular Web 2002. Luokka:Argumentit jumalan olemassaolon puolesta Luokka:Uskonnonfilosofian aiheet
Eettinen objektivismi

Eettinen objektivismi voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Moraalinen realismi * Moraalinen universalismi == Katso myös == * Moraalinen absolutismi
Hyve

Hyve (; ) on eettisesti ja moraalisesti arvokas luonteenpiirre. Hyve oli keskeinen käsite erityisesti antiikin moraalifilosofiassa eli etiikassa. Hyveen vastakohta on pahe. == Klassiset hyveet == Antiikin Kreikan neljä hyvettä olivat seuraavat: * käytännöllinen viisaus (fronēsis, prudentia) * rohkeus (thymoeides tai andreia, fortitudo) * oikeamielisyys (dikaiosynē, iustitia) * kohtuullisuus (sōfrosynē, temperantia) == Kristilliset hyveet == Kristilliset hyveet koostuvat kolmesta teologisesta hyveestä ja neljästä kardinaalihyveestä. Teologiset hyveet ovat usko, toivo ja rakkaus. Ne on kuvattu pyhän Sofian (viisauden) tyttäriksi. Kardinaali- eli päähyveet ovat urhoollisuus, oikeudenmukaisuus, viisaus ja itsehillintä (eli kohtuullisuus). Lisäksi on usein listattu muita hyveitä: kärsivällisyys, lempeys, nöyryys, kuuliaisuus, kestävyys (hellittämättömyys), siveellinen puhtaus ja yksimielisyys. Usein hyveet visualisoidaan nuoriksi pitkäkaapuisiksi naisiksi, jotka taistelevat pahaa vastaan. == Katso myös == * Hyve-etiikka * Hyve- epistemologia * Hyvyys * Hyvä elämä * Poliittiset hyveet == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * * * * * * == Aiheesta muualla == * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Ahneus (elokuva)

Ahneus (Greed) on Erich von Stroheimin ohjaama yhdysvaltalainen mykkäelokuvaklassikko vuodelta 1924. Se perustuu Frank Norrisin naturalistiseen romaaniin McTeague (1902). Von Stroheim kuvasi romaanin äärimmäisen uskollisesti ja sen pituudeksi tuli noin 10 tuntia. Hän suostui leikkaamaan puolet pois, mutta sekin oli vielä liikaa MGM:lle, jonka 140-minuuttinen versio sitten sai ensi-iltansa 1924. Vuonna 1999 siitä tehtiin 239-minuuttinen restauroitu versio. Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Ahneus oli mukana heistä yhdeksäntoista listallaAstala, Erkki: Ne sata tärkeintä, Projektio 2/1980 s. 7.. == Rooleissa == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * FilmGoer. Ahneus * * Mykkäelokuvasivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvat Luokka:Vuoden 1924 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Erich von Stroheimin ohjaamat elokuvat Luokka:Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvat
Moraalinen absolutismi

Moraalinen absolutismi on arvoteoreettinen näkemys, jonka mukaan arvot ovat ehdottomia, muuttumattomia, ikuisia ja riippumattomia inhimillisistä olosuhteista. Moraalisesta absolutismista on käytetty myös termiä moraalinen realismi, mikä kuvastaa moraalisten arvojen olemassaoloa viitekehyksestä riippumatta. Päinvastoin kuin moraalinen relativismi eettinen absolutismi hyväksyy ikuisten eettisten arvojen todellisuuden. Esimerkki eettisestä absolutismista on Platonin ajattelu, jonka mukaan hyvän idea on arvojen pohja. Myös Immanuel Kantin kategoriset imperatiivit edustavat absolutismia. Luokka:Etiikan suuntaukset
Moraalinen relativismi

Moraalinen relativismi eli moraalirelativismi viittaa etiikassa erilaisiin käsityksiin, joissa moraalin luonne on suhteellinen eli relativistinen, riippuvainen yhteisöstä tai yksilöstä. Tämän ajatusmallin mukaan siis jokin teko ei ole ehdottomasti oikein tai väärin, vaan moraali suhteutetaan aina tiettyihin näkökulmiin. Moraaliseen relativismiin kuuluu myös ontologinen relativismi, johon liittyy ajatus, että kuva todellisuudesta, jonka mukaan moraali määritellään, riippuu kulloinkin vallitsevata tilanteesta ja asiayhteyksistä. Ontologinen relativismi liittyy ontologiseen naturalismiin, johon kuuluvat moraalikäsitykset ovat toisten asioiden suhteen relativistisia, toisten asioiden suhteen realistisia. == Katso myös == * Kulttuurirelativismi == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * * Luokka:Metaetiikka
Moraalinen subjektivismi

Moraalinen subjektivismi katsoo, että moraaliset arvot syntyvät inhimillisistä tunteista, tarpeista ja toiveista. Subjektivismin mukaan moraaliarvoilla ei ole näistä riippumatonta merkitystä. Suomalaisen Edvard Westermarckin mukaan moraali on subjektiivista ja perustuu tunteisiin. Kun henkilö sanoo tietyn teon olevan moraalisesti väärin, se herättää hänessä tunteen, ettei teko ole oikein. Moraali on siis henkilökohtaista. == Katso myös == * Moraalinen relativismi * Moraalinen universalismi Luokka:Metaetiikka
Eettinen naturalismi

Eettinen naturalismi on käsitys, jonka mukaan etiikka on kokemusperäinen (empiirinen) tiede ja sitä voidaan tutkia kuten mitä tahansa muutakin luonnollista ominaisuutta. Naturalisteille on tyypillistä palauttaa useat ihmisen psyykkiset ilmiöt luontoon. Naturalismi kehittyi alun perin antiikin aikana ja sen ensimmäiseksi edustajaksi mainitaan usein Aristoteles. Hän uskoi ihmisen elävän hyvää elämää eläessään niin sanottua normaalia ihmiselämää. Normaali ihmiselämä voidaan kartoittaa tarkkailemalla useiden ihmisten käytöstä ja vetämällä siitä yleisiä johtopäätöksiä. Ihmisten hyvyys nähdään tällöin lähes synonyyminä sanalle luonnollinen. Kun puhutaan hyvästä ihmiselämästä, tarkoitetaan ihmiselle yleisesti lajinomaisinta elämää. Aristoteles näki sosiaalisen elämän ihmisen luonnollisimpana ominaisuutena. Myös moraalisuuden ajatellaan naturalistisesti olevan ihmiselle luonnostaan kuuluva ominaisuus. Hyvät teot puolestaan nousevat ihmisten tarpeiden pohjalta. Hyvät teot tyydyttävät inhimilliset tarpeet ja edistävät elämää. On hyvä antaa nälkäiselle ruokaa, palelevalle vaatteita. Tappaminen on kiellettyä, koska se ei edistä elämää. Moraalinormit perustellaan siis puhtaasti luonnonmukaisen toiminnan kautta. Naturalistien mukaan ristiriitatilanteita ei synny, mikäli ihminen voi järkensä avulla ymmärtää, että toisilla ihmisillä on vastaavia tarpeita kuin hänellä ja ottaa ne rationaalisessa harkinnassaan huomioon. Kyseenalaista kuitenkin on kuinka paljon ihminen puoltaa harkinnassa muiden ja omaa etuaan (ks. altruismi). Naturalistit yhdistävät hyvän-käsitteen siis vahvasti tosiasioihin; teot voivat olla suoraan hyviä. Tästä naturalisteja on kuitenkin voimakkaasti arvosteltu. Esimerkiksi Humen giljotiinin mukaan tosiasioista ei voi päätellä, miten pitäisi toimia. Tällöin myöskään konkreettisista haluista ei voi päätellä moraalisen toiminnan mittaria. Naturalismi voidaan myös katsoa filosofiseksi asennoitumiseksi, joka katsoo, ettei moraalia tarvitse mitenkään mystifoida ja irrottaa inhimillisestä todellisuudesta. == Lähteet == * Hakala, Olli: Filo II Etiikkaa etsimässä Luokka:Metaetiikka Luokka:Naturalismi (filosofia)
Erikoistuminen

Erikoistuminen tarkoittaa keskittymistä suppeammalle alalle ja suppeampaan osaamiseen. Se onnistuu työnjaolla, yhteistyöllä ja verkottumisella. Erikoistuminen saattaa tehdä työnteosta tehokkaampaa: Adam Smith havaitsi vuonna 1776 julkaisemassa kirjassaan, että kymmenen naulantekijää pystyy tekemään paljon enemmän nauloja jakamalla prosessin kymmeneen osavaiheeseen, joista kuhunkin jokainen naulantekijä erikoistuu, kuin tekemällä jokaisen naulan alusta loppuun itse. Tehokkuus onkin seurausta erikoistuneista koneista, välineistä ja työkaluista sekä automaatiotason saavuttamisesta prosessin osassa. Erikoistunut osa ei myöskään tarvitse kaikkia samoja elementtejä, erikoistumaton järjestelmä tarvitsee. Liukuhihna on esimerkki pitkälle erikoistuneesta toiminnasta. Toisaalta erikoistumisen seurauksena erikoistuneen järjestelmän eri osat joutuvat kommunikoimaan keskenään enemmän. Erikoistuneet osat tulevat myös riippuvaisiksi kokonaisuudesta. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Yhteiskuntafilosofia
Steven Weinberg

Steven Weinberg (3. toukokuuta 1933 New York – 23. heinäkuuta 2021) oli yhdysvaltalainen fyysikko ja professori. ==Elämä== Weinberg julkaisi vuonna 1967 tutkimuksen, jossa hän yhdisti sähkömagneettisen vuorovaikutuksen ja heikon vuorovaikutuksen sähköheikoksi vuorovaikutukseksi. Vain kolme sivua pitkässä kirjoituksessa hän myös ennusti W- ja Z- sekä Higgsin bosonien olemassaolon, vaikka niitä ei ollut vielä silloin havaittu. Hän myös esitti teorian siitä, miten neutraalit heikot virrat määräävät, miten alkeishiukkaset vuorovaikuttavat keskenään. Weinberg sai tuloksista Nobelin fysiikanpalkinnon 1979. Sheldon Lee Glashow oli ennakoinut teoriaa omalla tahollaan, ja Abdus Salam päätyi samankaltaiseen tulokseen Weinbergistä riippumatta. Molemmat jakoivat Nobelin palkinnon Weinbergin kanssa. Weinberg puolusti voimakkaasti reduktionismin oppia: kaikki makroskooppisen maailman ilmiöt ovat seurausta kvanttifysiikasta. == Teoksia == * * * === Artikkeleita kokoomateoksissa === * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kari Enqvist: Steven Weinberg: Terveen järjen ja valistuksen terävä saarnamies. Tieteessä tapahtuu 6/2000. * Nobel Winners: Steven Weinberg * Weinbergin artikkeleita The New York Review of Books -lehdessä Luokka:Yhdysvaltalaiset fyysikot Luokka:Yhdysvaltalaiset tietokirjailijat Luokka:Nobelin fysiikanpalkinnon saajat Luokka:Royal Societyn ulkomaiset jäsenet Luokka:Ateismiaktivistit Luokka:Yhdysvaltalaiset skeptikot Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Juniper Networks

Juniper Networks on yhdysvaltalainen tietoliikenne- ja verkkolaitteiden valmistaja (erityisesti suuret TCP/IP–reitittimet ja palomuurit). Juniper Networksilla on yli 9 000 työntekijää. == Historia == Juniper Networks perustettiin vuonna 1996 Kaliforniassa ja uudelleen vuonna 1998 Delawaressa. Se listautui Nasdaq-pörssiin 25. kesäkuuta 1999. Vuosina 1999 ja 2000 sen osake splitattiin. Vuonna 2004 Juniper Networks osti Netscreen Technologiesin 3,4 miljardin Yhdysvaltain dollarin hinnalla. Suomessa toimii tytäryhtiö Juniper Networks Finland Oy.Lampinen, Antti: Nämä yhtiöt toimivat veroparatiiseissa, Taloussanomat 8.4.2016, lähde Dun & Bradstreet. == Tuotteet == Yrityksen tuotteissa käytettyjä käyttöjärjestelmiä: * Junos OShttps://www.juniper.net/documentation/en_US/junos/topics/topic-map/junos-os- overview.html * ScreenOShttps://www.juniper.net/documentation/product/en_US/screenos == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset elektroniikkayhtiöt‎ Luokka:Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt