EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Longaani

Longaani (Dimocarpus longan)ONKI-ontologiapalvelu: kasvien suomenkieliset nimet on pienehkö ainavihanta puu saippuamarjakasvien heimossa. Kasvia viljellään syötävien hedelmien vuoksi varsinkin Aasiassa, ja se on läheistä sukua litsille (Litchi chinensis) ja rambutaanille (Nephelium lappaceum).ITIS == Hedelmä == thumb|vasen|250px|Kokonainen ja avattu longaani. Hedelmä on pieni, noin 1–2,5 cm läpimitaltaan. Sen punaisenruskea kuori on ohut, epätasainen ja murtuu kypsänä helposti painettaessa. Hedelmäliha on läpikuultavaa, väriltään valkoista. Hedelmän keskellä on yksi suurehko, kova, musta ja kiiltäväpintainen siemen. Maultaan hedelmä on mieto ja makea. Hedelmä syödään usein tuoreena sellaisenaan. Sitä myös säilötään ja kuivataan. Longaania on varsinkin kuivattuna käytetty pitkään varsinkin kiinalaisessa keittiössä sekä lääketieteessä. Hedelmästä tehdään myös likööriä. == Puun kuvaus == Longaani on pienehkö, ainavihanta puu, joka kasvaa 9–12 metriä korkeaksi. Rungon läpimitta on parhaimmillaan noin 75 cm ja latvuksen leveys noin 14 m. Oksisto on hieman riippuva. Soikeat lehdet ovat tasaparisen parilehdykkäiset, vuorottaisesti asettuneet. Yksittäiset lehdykät ovat 10–20 cm pitkät, kiiltävän tummanvihreät päältä, harmaanvihreät alapinnalta. Uudet versot ovat aluksi tummanpunaisia. Vaaleankeltaisissa kukissa on 5–6 terälehteä, ja ne ovat pystyissä kukinnoissa. Kukat ovat yksineuvoisia, mutta hede- ja emikukat ovat samoissa kukinnoissa. Soikean pyöreät hedelmät roikkuvat ryppäissä. == Levinneisyys == Longaani esiintyy luonnonvaraisena Etelä-Kiinassa ja osissa Kaakkois-Aasiaa, yleensä 150–450 metrin korkeudella merenpinnasta. Sen elinalueilla vuoden keskilämpötila on yleensä noin 15 °C. Puu tarvitsee kuitenkin hieman kesää viileämmän talvikauden tuottaakseen hedelmiä. Se menestyy parhaiten hiekkaisessa ja hyvin vettä läpäisevässä maaperässä. Puuta kasvatetaan trooppisilla alueilla paitsi hedelmien vuoksi myös koriste- ja katupuuna. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Flora of China: Dimocarpus longan Luokka:Saippuamarjakasvit Luokka:Hedelmät Luokka:Puut
Koripallon naisten SM-sarjakausi 2002–2003

Koripallon naisten SM-sarjakaudella 2002–2003 Äänekosken Huima voitti seuran historian ensimmäisen mestaruuden. Hopeaa voitti Pantterit Helsingistä ja pronssia Espoo Basket Team. Huima kukisti loppuottelusarjassa Pantterit voitoin 3–2. Runkosarja pelattiin yhdeksän joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Kuusi parasta joukkuetta jatkoivat ylemmässä jatkosarjassa ja kolme viimeistä alemmassa jatkosarjassa, jotka myös pelattiin kaksinkertaisina sarjoina. Joukkueiden tulokset runkosarjasta otettiin mukaan jatkosarjan sarjataulukkoon. Ylemmän jatkosarjan neljä parasta selviytyivät pudotuspeleihin. Välierissä kohtasivat ylemmän jatkosarjan voittanut Pantterit ja sarjan neljäs Pussihukat sekä sarjan sijoille 2 ja 3 sijoittuneet Äänekosken Huima ja Espoo Basket Team. Ottelut pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä. Loppuottelut pelattiin paras viidestä -järjestelmällä. Pronssimitalit jaettiin siten, että välierien häviäjät pelasivat keskenään kaksi ottelua, joiden yhteistulos ratkaisi voittajan. Alemman jatkosarjan voittaja säilytti sarjapaikkansa karsimatta, mutta kaksi viimeistä pelasivat I-divisioonan kahden parhaan joukkueen kanssa neljän joukkueen kaksinkertaisen noususarjan. Noususarjan kolme parasta nousivat seuraavaksi kaudeksi SM- sarjaan, kun taas viimeinen tipahti I-divisioonaan. Forssan Alku säilytti sarjapaikkansa ja I-divisioonajoukkueista Karhun Pojat Helsingistä sekä Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat Jyväskylästä nousivat SM-sarjaan. Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat kuitenkin luopui SM-sarjapaikastaan, jonka jälkeen sarjapaikkaa tarjottiin noususarjan viimeiselle Salon Palloilijoille. Heidänkin kieltäydyttyä SM-sarjaan nousi I-divisioonan kolmanneksi sijoittunut Turun Riento. ==Runkosarja== ===Alkusarja=== Ylempään jatkosarjaan # Joukkue O V T P 1 Äänekosken Huima 16 14 2 28 2 Pantterit 16 14 2 28 3 Espoo Basket Team 16 12 4 24 4 Pussihukat 16 10 6 20 5 Tapiolan Honka 16 7 9 14 6 BC Nokia 16 6 10 12 7 Forssan Alku 16 5 11 10 8 Peli-Karhut 16 4 12 8 9 Salon Palloilijat 16 0 16 0 ====Ylempi jatkosarja==== Pudotuspeleihin Karsintasarjaan # Joukkue O V T P 1 Pantterit 26 23 3 46 2 Äänekosken Huima 26 22 4 44 3 Espoo Basket Team 26 19 7 38 4 Pussihukat 26 14 12 28 5 Tapiolan Honka 26 9 17 18 6 BC Nokia 26 6 20 12 ====Alempi jatkosarja==== # Joukkue O V T P 7 Peli-Karhut 22 9 13 18 8 Forssan Alku 22 9 13 18 9 Salon Palloilijat 22 0 22 0 ==Pudotuspelit== ==Lähteet== *Koris.net - tulos- & tilastoarkisto Luokka:Koripallon naisten SM- sarjakaudet Luokka:Vuoden 2002 koripallo Luokka:Vuoden 2003 koripallo *[#]: Sijoitus *[O]: Ottelut *[V]: Voitot *[T]: Tappiot *[P]: Sarjapisteet
Emil Loteanu

Emil Loteanu (; 6. marraskuuta 1936 Clocusna, Romania; nykyään Ocniţa, Moldova – 18. huhtikuuta 2003 Moskova, Venäjä) oli Suur-Romanialle kuuluneessa Bessarabiassa syntynyt moldovalaistaustainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja runoilija. Elämäntyönsä hän teki Neuvostoliitossa Mosfilmin ja Moldova- filmin palveluksessa. Loteanu syntyi kahden opettajan perheeseen. Hänen lapsuutensa oli vaikea, sillä isä kaatui sodassa ja yhteys äitiin katosi muuton myötä. Bukarestissa nuoruusvuodet viettänyt Loteanu sai kuitenkin opintonsa päätökseen ja julkaisi ensimmäiset runonsa jo nuorella iällä. Toisen maailmansodan myllerryksissä Bessarabiasta tuli osa Neuvostoliittoa Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan nimellä. Venäläisistä kirjallisuusklassikoista kiinnostunut Loteanu suuntasi 1950-luvun alkupuolella Moskovaan ja opiskeli aluksi näyttelemistä. Vuonna 1962 hän valmistui maineikkaasta VGIK:stä ryhtyen elokuvaohjaajaksi. Uransa alkupuolella Loteanu työskenteli Moldova-filmille. Ensimmäinen huomattava ohjaustyö Ždite nas na rassvete (1963) sai jatkokseen moldovalaisista paimenista kertovan elokuvan Punaiset niityt (Krasnyje poljany 1966), joka aloitti hänen kuuluisien romanttisten ja runollisten elokuvien sarjansa. Punaisia niittyjä seurasivat kenties Loteanun tunnetuimmat elokuvat, romaniyhteisöihin sijoittuvat Lautaarit (Lăutarii 1972) ja Maksim Gorki -tulkinta Mustalaisleiri muuttaa taivaaseen (Tabor uhodit v nebo 1976). Edeltävän Loteanu ohjasi vielä Moldova- filmille, mutta jälkimmäinen syntyi Mosfilmille. Mustalaisleiriä seurasi tulkinta Anton Tšehovin kertomuksesta nimellä Olet rakkaani, olet petoni (Moi laskovyi i nežnyi zver 1978). Vuonna 1983 valmistui puolestaan elämäkertaelokuva ballerina Anna Pavlovasta. Myöhemmin 1980-luvulla Loteanu palasi Moldova-filmille tehden muun muassa tv-töitä. Viimeinen elokuva valmistui vuonna 1993. == Filmografia == * Skorlupa 1993 * Luceafărul 1987, tv-elokuva * Anna Pavlova 1983 * Olet rakkaani, olet petoni (Moi laskovyi i nežnyi zver 1978) * Mustalaisleiri muuttaa taivaaseen (Tabor uhodit v nebo 1976) * Eho gorjatšei doliny (1974) * Lautaarit (Lăutarii 1972) * Akademik Tarasevitš (1970) * Eto mgnovenije (1968) * Valkoisten kuvien sinfonia (Freska na belom 1967), dokumentti * Punaiset niityt (Krasnyje poljany 1966) * Ždite nas na rassvete (1963) * Žil-byl maltšik (1960) * Bolšaja gora (1959) == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset elokuvaohjaajat Luokka:Moldovalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Peter Kauzer

Peter Kauzer (s. 8. syyskuuta 1983 Trbovlje) on slovenialainen koskimeloja, joka kilpailee kajakkiyksikössä. Kauzer saavutti olympiahopaa Rio de Janeirossa 2016. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 13:nneksi, Lontoossa 2012 kuudenneksi ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa 12:nneksi. Hän toimi Slovenian lipunkantajana Lontoon olympialaisten avajaisissa. Kauzer on voittanut kajakkiyksikön maailmanmestaruuden La Seu d'Urgellissa 2009 ja Bratislavassa 2011 sekä saanut MM-pronssia Paussa 2017. Kajakkiyksikön joukkuekilpailussa hän kuului Slovenian MM-pronssijoukkueeseen Penrithissa 2005, Paussa 2017 ja Bratislavassa 2021. Kajakkiyksikön Euroopan-mestaruuden Kauzer voitti Bratislavassa 2010 ja Prahassa 2018. Hopeaa hän on saanut Tacenissa 2005, Liptovský Mikulášissa 2007 ja Prahassa 2020 sekä pronssia Ivreassa 2021. Kajakkiyksikön joukkuekilpailussa hän on saanut EM-kultaa Tacenissa 2005, L'Argentière-la-Besséessa 2006, Liptovský Mikulášissa 2007 ja La Seu d'Urgellissa 2011, hopeaa Paussa 2019 sekä EM-pronssia Bratislavassa 2010 ja Prahassa 2018. == Lähteet == Luokka:Slovenialaiset koskimelojat Luokka:Slovenialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Norbert Darabos

Norbert Darabos (s. 31. toukokuuta 1964 Wien) on itävaltalainen poliitikko, joka toimi Itävallan puolustus- ja urheiluministerinä vuosina 2007–2013. Darabos on Itävallan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPÖ) jäsen. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. == Koulutus == Darabos on valmistunut Wienin yliopistosta, jossa hän opiskeli historiaa ja valtio-oppia vuosina 1982–1988. Hän suoritti siviilipalveluksen () vuonna 1987. == Poliittinen ura == Poliittisen uransa Darabos aloitti Burgenlandin osavaltiossa sijaitsevan kotikaupunkinsa Nikitschin valtuutettuna vuonna 1987. Valmistumisensa jälkeen Darabos työskenteli vuosina 1988–1991 johtajana sosiaalidemokraattisen ajatushautomon Dr.-Karl-Renner-Instituutin palveluksessa. Vuodesta 1998 hän on toiminut Burgenlandin sosiaalidemokraattien johtajana ja vuodesta 2000 puolueensa hallituksen jäsenenä. Itävallan parlamentin jäsenenä hän on toiminut 16. kesäkuuta 2004 alkaen. Sosiaalidemokraattien noustua parlamentin suurimmaksi puolueeksi vuoden 2006 vaaleissa Darabos valittiin mukaan neuvottelemaan Itävallan kansanpuolueen (ÖVP) kanssa muodostettavasta hallituksesta. Hänet nimitettiin puolustusministeriksi sosiaalidemokraattien ja kansanpuolueen muodostamaan Alfred Gusenbauerin hallitukseen, joka aloitti 11. tammikuuta 2007. Darabos jatkoi ministerinä myös 2. joulukuuta 2008 aloittaneessa Werner Faymannin hallituksessa, jolloin hänen vastuulleen tulivat myös urheiluasiat. Puolustusministerinä Darabos on linjannut tulevaisuuden haasteiksi tietoverkkojen turvallisuuden ja terrorismin uhkan. Tiukan taloustilanteen alla puolustusministeriö määrättiin säästämään 600 miljoonaa euroa vuoteen 2016 mennessä. Darabosin esittelemiin säästöihin kuuluivat muun muassa asevoimien työntekijöiden vähentäminen ja luopuminen suurimmasta osasta panssarivaunuista. Darabos torjui sosiaalidemokraattien piiristä nousseen ehdotuksen ilmavoimien hävittäjien myymiseksi ja ilmapuolustuksen hoitamisen ostopalveluna. Säästösuunnitelmien lisäksi Darabos on esittänyt Itävallan luopuvan asevelvollisuudesta ja siirtyvän ammattiarmeijaan. Suurin osa itävaltalaisista vastustaa asevelvollisuutta, ja asiasta on aikomus järjestää kansanäänestys. Vuoden 2012 alussa Darabos ilmoitti, että ammattiarmeijaa testataan ensin luopumalla asevelvollisten käytöstä tietyissä joukkoyksiköissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Puolustus- ja urheiluministerin esittely asevoimien sivustolla * Darabos parlamentin sivuilla Luokka:Itävallan ministerit Luokka:Itävaltalaiset sosiaalidemokraattiset poliitikot Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joel Mero

Joel Mero (s. 7. helmikuuta 1995 Lahti) on suomalainen jalkapalloilija, joka on edustanut Veikkausliigassa FC Lahtea, KTP:tä, SJK:ta ja HIFK:ta. Mero on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Mero on edustanut Suomea poikamaajoukkuetasolla.Veikkausliiga == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Enrico Bartoletti

Enrico Bartoletti (7. lokakuuta 1916 Calenzano – 5. maaliskuuta 1976) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 27. heinäkuuta 1939 ja nimitettiin Luccan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Mynduksen titulaaripiispaksi 19. kesäkuuta 1958. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ermenegildo Florit, jota avustivat Antonio Bagnoli ja Francesco Niccoli.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Enrico Bartoletti Bartoletti sai 2. tammikuuta 1971 nimityksen Luccan koadjuuttoriarkkipiispaksi ja Mynduksen titulaariarkkipiispaksi. 20. tammikuuta 1973 hänestä tuli Luccan arkkipiispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 31. maaliskuuta 1973. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. == Lähteet == Luokka:Italialaiset katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Antonio Bagnoli

Antonio Bagnoli (25. helmikuuta 1902 Cortenuova – 24. joulukuuta 1997) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. heinäkuuta 1925 ja nimitettiin Volterran hiippakunnan johtoon 17. elokuuta 1943. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Elia Dalla Costa, jota avustivat Ugo Giubbi ja Francesco Niccoli.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Antonio Bagnoli Bagnoli sai 8. huhtikuuta 1954 nimityksen Fiesolen hiippakunnan piispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 1. elokuuta 1977. == Lähteet == Luokka:Italialaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Outokvarkki

Outokvarkki (engl. strange-quark) eli s-kvarkki on alkeishiukkanen ja yksi kuudesta kvarkkityypistä. Vastaava antihiukkanen on outo-antikvarkki. Kaikkien muiden kvarkkien tapaan outokvarkin spin on 1/2 ja baryoniluku 1/3. Omana piirteenään sen isospin I3 on 0 ja sähkövaraus –1/3e. Lisäksi outokvarkkiin kuuluu erikoinen kvanttiluku outous, jonka arvoksi on määritelty –1. Outokvarkki kuuluu samaan kvarkkiduplettiin lumokvarkin kanssa. Outokvarkin massa on kolmanneksi pienin kaikista kvarkeista (80–155 MeV).Antti Hakola: Ydin- ja alkeishiukkasfysiikka, Raportti TKK-F-B204, ISBN 978-951-22-9178-6, luku 7 Outokvarkki kuuluu yhdessä ylös- ja alaskvarkin kanssa kolmen alkuperäisen, vuonna 1964 ennustetun kvarkin ryhmään. Tämä kolmikko tarvittiin selittämään silloin tunnettujen hadronien rakenne. Outokvarkki esiintyy monien hadronien rakenneosana, mutta toisin kuin ylös- ja alas-kvarkin tapauksessa, mikään sen sisältävä hiukkanen ei ole stabiili. Se kuitenkin tarvittiin kantamaan outoutena tunnettua ominaisuutta, jonka Kazuhiko Nishijima ja Murray Gell-Mann kehittivät 1950-luvulla selittämään, miksi eräitä hiukkasia kuten kaoneja ja hyperoneja syntyy helposti, mutta niiden hajoaminen vie suhteellisen paljon aikaa. Outokvarkin elinikä on 1,24 · 10-8 sekuntia ja se hajoaa ylöskvarkiksi sekä virtuaalisen W--bosonin kautta elektroniksi ja elektronin antineutriinoksi.HyperPhysics: Kvarkit Outokvarkkeja sisältävän hiukkasen outous määritellään kaavalla S = -[(outokvarkkien lukumäärä) - (outo-antikvarkkien lukumäärä)]. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kvarkit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Ugo Giubbi

Ugo Giubbi (11. helmikuuta 1886 Pracchia – 23. syyskuuta 1946) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. syyskuuta 1908 ja nimitettiin San Miniaton hiippakunnan johtoon 13. heinäkuuta 1928. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfonso Maria Mistrangelo.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Ugo Giubbi Giubbi kuoli 60-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1946 kuolleet
Tim Gunn

Timothy M. ”Tim” Gunn (s. 29. heinäkuuta 1953 Washington, DC) on yhdysvaltalainen muotikonsultti ja televisioesiintyjä. Hänet tunnetaan erityisesti Muodin huipulle -tositelevisiosarjasta, jossa hän toimi kilpailijoiden neuvonantajana vuosina 2004–2018. Hän on toiminut myös ohjelman Tim Gunn's Guide to Style juontajana. Gunn syntyi ja kasvoi Washingtonissa. Hänen isänsä George oli FBI:n agentti. Gunn oli lapsena ujo ja onneton, eikä vastannut isänsä odotuksia, koska hän leikki mieluummin tyttöjen leikkejä kuin urheili. Gunn vaihtoi koulua useasti sosiaalisten ongelmiensa vuoksi. Lukion jälkeen Gunn opiskeli Corcoran College of Art and Design -collegessa muun muassa suunnittelua ja kuvanveistoa. Hän valmistui koulusta vuonna 1976, minkä jälkeen hän perusti oman kuvanveistoateljeen. Hän alkoi myös opettaa Corcoranissa suunnittelua ja toimia opiskelijahakutehtävissä. Vuonna 1983 Gunn palkattiin newyorkilaiseen Parsons School for Designiin opiskelijahaun apulaisjohtajaksi. Myöhemmin hänestä tuli koulun apulaisdekaani. Vuonna 2000 Gunnista tuli Parsonsin muotiosaston johtaja seitsemäksi vuodeksi, ja hän nosti Parsonsin arvostetuksi muotikouluksi. Vuonna 2004 Gunn palkattiin uuden Muodin huipulle -tositelevisiosarjan neuvonantajaksi, vaikka hän olikin aluksi epäileväinen ohjelman tarpeellisuudesta. Sarjasta tuli menestys ja Gunnista sen myötä tunnettu televisiokasvo. Vuosina 2007–2009 Gunn juonsi omaa Tim Gunn’s Guide to Style -sarjaa. Vuonna 2007 hän jätti Parsonsin ja siirtyi töihin Liz Claiborne -muotitaloon. Gunn asuu nykyisin New Yorkissa. Hän on kirjoittanut kirjan Tim Gunn: A Guide to Quality, Taste and Style. Gunn on avoimesti homoseksuaali ja on sanonut haluavansa elää kokonaan ilman suhdetta. ==Lähteet== Luokka:Muotialan vaikuttajat Luokka:Yhdysvaltalaiset juontajat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Molossia

Molossia () eli Molossis () oli antiikin aikainen alue Epeiroksen maakunnassa luoteisessa Kreikassa. Se oli saanut nimensä aluetta asuttaneesta molossien heimosta. == Maantiede == Molossia käsitti alueen Epeiroksen keskiosissa Pindos-vuoriston länsipuolella, Pambotis-järven ympäristössä. Rannikolla sijaitsivat luoteispuolella Khaonia, länsipuolella Thesprotia ja lounaispuolella Kassopia. Itäpuolella sijaitsi Tymfaia ja kaakkoispuolella Athamania. Molossien pääkaupunki oli Passaron, joka oli alun perin myös alueen ainoa polis eli kaupunkivaltio. Viimeistään 300-luvulla eaa. molossien valtaan liitettiin Eurymenai ja Horraon sekä oraakkelinpaikkana tunnettu Dodona, joka kuului alun perin Thesprotiaan, ja lopulta suuri osa Epeirosta. == Historia == Molossiaa asutti molossien (Molossoi, ) heimo, joka oli yksi Epeiroksen kolmesta tärkeimmästä heimosta khaonien ja thesprotien ohella. Molossien kaupungit muodostivat Molossian liiton. Heimo kokoontui pääkaupunkinaan pitämässä Passaronissa. Molossien uskonnollisena keskuksena toimi puolestaan ainakin myöhemmin Dodona. Molosseilla oli kansankokous (ek(k)lesia). Virkamiesten nimityksistä tunnetaan basileus, prostates, grammateus, damiurgoi, synarkhontes ja hieromnemones. Molossit nousivat 300-luvulta lähtien alueen merkittävimmiksi heimoksi, ja molossikuninkaat yhdistivät Epeiroksen yhdeksi kuningaskunnaksi ja Epeiroksen liitoksi. Molossien maineikkain kuningas Pyrrhos siirrätti koko Epeiroksen pääkaupungin Passaronista Ambrakiaan 200-luvun eaa. alkupuolella. == Lähteet == Luokka:Antiikin Epeiros
Giovanni Bianchi

Giovanni Bianchi (8. huhtikuuta 1918 Firenze – 21. syyskuuta 2003) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Firenzen arkkihiippakuntaan 6. heinäkuuta 1941 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Seleucianan titulaaripiispaksi 22. kesäkuuta 1964. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ermenegildo Florit, jota avustivat Antonio Bagnoli ja Enrico Bartoletti. Bianchi osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Giovanni Bianchi Bianchi sai 27. kesäkuuta 1977 nimityksen Pescian hiippakunnan johtoon. Hän toimi sen piispana, kunnes jäi eläkkeelle 18. joulukuuta 1993. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Jong-Il Byun

Jong-Il Byun (s. 16. marraskuuta 1968 Soul, Korean tasavalta) on eteläkorealainen nyrkkeilijä. Byun voitti WBC-liiton kääpiösarjan mestaruuden vuonna 1993. Soulin olympialaisissa 1988 Byun hävisi pistein 1–4 alkusarjan ottelunsa Aleksandăr Hristovia vastaan erotuomarina toimineelta uusiseelantilaiselta Keith Walkerilta saamiensa kahden varoituksen vuoksi. Ottelun aikana molemmat nyrkkeilijät olivat toistuvasti käyttäneet kyseenalaisia otteita. Byunille annetut varoitukset tulivat päällä puskemisesta. Lopputuloksen selvittyä ryhmä paikallisia kannattajia sekä Byunin valmentaja ja avustaja menettivät malttinsa ja ryntäsivät kehään käydäkseen tuomari Walkerin kimppuun. Kärhämässä oli mukana myös paikallinen turvallisuuspäällikkö, joka löi Walkeria nyrkillä. Muut tuomarit kiipesivät kehään suojellakseen Walkeria, ja lopulta hänen avukseen saapuivat poliisit. Jo ottelun toisen erän aikana korealainen valmentaja Kim Sung Eun oli kiivennyt kehään haukkumaan Walkeria, mikä olisi riittänyt syyksi Byunin hylkäämiseen. Walker antoi kuitenkin kamppailun jatkua lähetettyään Kimin takaisin omalle paikalleen. Kun ottelun jälkeinen käsirysy oli rauhoittunut, Byun protestoi tuomaripäätöstä jäämällä kehään istumaan 67 minuutiksi. Lopulta virkailijat sammuttivat hallin valot. Tätä ennen epävirallinen kisaprotestoinnin olympiaennätys oli kuulunut eteläkorealaiselle Choh Dong- Kihille, joka Tokion olympialaisissa 1964 viipyi kehässä 51 minuuttia hylkäämisensä jälkeen. Osasyynä korealaisten raivostumiseen oli se, että he sekoittivat Keith Walkerin kreikkalaiseen Theodoras Vidalikseen. Vidalis oli edellisenä päivänä tuominnut nyrkkeilyottelun, jossa yhdysvaltalainen Michael Carbajal voitti kiistanalaisesti pistein 3–2 eteläkorealaisen Oh Kwang-Soon. Byunin ja Hristovin välisen ottelun yhteydessä sattuneen välikohtauksen seurauksena Kansainvälinen nyrkkeilyliitto AIBA asetti Byunin ottelukieltoon ja määräsi viisi muuta korealaista toimitsijakieltoon. AIBA myös hylkäsi korealaisten jättämän protestin, joka koski ottelun tuomaripäätöstä. Lisäksi Etelä-Korean olympiakomitean puheenjohtaja Kim Chong-Ha erosi tehtävästään. Maan nyrkkeilyliiton johtaja Oh Soo In piti välikohtausta häpeällisenä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yle Elävä arkisto: Olympialaisten huonot häviäjät Luokka:Eteläkorealaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ubaldo Ramón Santana Sequera

Ubaldo Ramón Santana Sequera FMI (16. toukokuuta 1941 –22. toukokuuta 2021) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 12. lokakuuta 1968 ja nimitettiin Caracas, Santiago de Venezuelan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Caecirin titulaaripiispaksi 4. huhtikuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Alí Lebrún Moratinos, jota avustivat Domingo Roa Pérez ja Miguel Antonio Salas Salas.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Ubaldo Ramón Santana Sequera, F.M.I. Santana Sequera sai 2. toukokuuta 1991 nimityksen Ciudad Guayanan piispaksi ja 11. marraskuuta 2000 Maracaibon arkkipiispaksi. == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Koripallon naisten SM-sarjakausi 2001–2002

Koripallon naisten SM-sarjakaudella 2001–2002 Pantterit Helsingistä voitti seuran historian kolmannen mestaruuden. Hopeaa voitti Äänekosken Huima ja pronssia Forssan Alku. Pantterit vei kolmannen perättäisen mestaruutensa nimiinsä voitoin 3–2 Äänekosken Huimasta. Runkosarja pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Kuusi parasta joukkuetta jatkoivat ylemmässä jatkosarjassa ja neljä viimeistä alemmassa jatkosarjassa, jotka myös pelattiin kaksinkertaisina sarjoina. Joukkueiden tulokset runkosarjasta otettiin mukaan jatkosarjan sarjataulukkoon. Ylemmän jatkosarjan neljä parasta selviytyivät pudotuspeleihin. Välierissä kohtasivat ylemmän jatkosarjan voittanut Pantterit ja sarjan neljäs Forssan Alku sekä sarjan sijoille 2 ja 3 sijoittuneet Tapiolan Honka ja Äänekosken Huima. Sekä välierät että loppuottelut pelattiin paras viidestä -järjestelmällä. Pronssimitalit jaettiin pelaamalla kaksi ottelua, joiden yhteistulos ratkaisi voittajan. Kauden päätteeksi Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat Jyväskylästä sekä Componenta Girls Karkkilasta putosivat I-divisioonaan. SM-sarjaan nousi vain yksi joukkue, Salon Palloilijat, joten seuraava naisten SM-sarjakausi pelattiin yhdeksän joukkueen laajuisena. Tampereen Pyrintö sijoittui noususarjan toiseksi, mutta luopui SM-sarjapaikastaan. Myöskään Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat ei ottanut vapautunutta SM-sarjapaikkaa vastaan. ==Runkosarja== ===Alkusarja=== Ylempään jatkosarjaan # Joukkue O V T P 1 Pantterit 18 15 3 30 2 Tapiolan Honka 18 15 3 30 3 Äänekosken Huima 18 13 5 26 4 Espoo Basket Team 18 11 7 22 5 Pussihukat 18 11 7 22 6 Forssan Alku 18 11 7 22 7 Peli-Karhut 18 6 12 12 8 BC Nokia 18 5 13 10 9 HoNsU Jyväskylä 18 2 16 4 10 Componenta Girls 18 1 17 2 ====Ylempi jatkosarja==== Pudotuspeleihin Karsintasarjaan # Joukkue O V T P 1 Pantterit 28 23 5 46 2 Tapiolan Honka 28 21 7 42 3 Äänekosken Huima 28 19 9 38 4 Forssan Alku 28 16 12 32 5 Pussihukat 28 15 13 30 6 Espoo Basket Team 28 12 16 24 ====Alempi jatkosarja==== # Joukkue O V T P 7 Peli-Karhut 24 12 12 24 8 BC Nokia 24 8 16 16 9 HoNsU Jyväskylä 24 4 20 8 10 Componenta Girls 24 2 22 4 ==Pudotuspelit== ==Lähteet== *Koris.net - tulos- & tilastoarkisto Luokka:Koripallon naisten SM-sarjakaudet Luokka:Vuoden 2001 koripallo Luokka:Vuoden 2002 koripallo *[#]: Sijoitus *[O]: Ottelut *[V]: Voitot *[T]: Tappiot *[P]: Sarjapisteet
Fernando José Castro Aguayo

Fernando José Castro Aguayo (s. 29. heinäkuuta 1951 Caracas) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki Opus Dein papiksi paavi Johannes Paavali II 31. toukokuuta 1984. Hänet nimitettiin Caracas, Santiago de Venezuelan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Amporan titulaaripiispaksi 27. kesäkuuta 2009. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Liberato Urosa Savino, jota avustivat Ubaldo Ramón Santana Sequera ja Baltazar Enrique Porras Cardozo.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Fernando José Castro Aguayo == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Reittitaksi

Reittitaksi on joukkoliikenneväline, usein pienoisbussi tai sellaiseksi kalustettu pakettiautoKaupunkiliikenne.net, viitattu 11.7.2012. Reittitaksilla on yleensä vakioreittiosuus, mutta riippuen maasta, se voi myös jakaa matkustajat heidän ilmoittamiinsa osoitteisiin. Reittitaksi kerää matkustajia lähtöpisteessään, esimerkiksi lentokentällä, ja lähtee, kun vaunu täyttyy. Joissain tapauksissa matkaan lähtöä voi nopeuttaa maksamalla "tyhjät paikat". Monin paikoin on myös erityisiä reittitaksiterminaaleja. Hintana on käteismaksu, jonka suuruus asettuu joukkoliikenteen kertamaksun ja taksimaksun välille. Reittitaksilla voi myös olla aikataulu ja vakioreitti, jolloin se muistuttaa liikennemuotona linja-autoa. Suomessa reittitakseja on käytössä lentokentillä ja rautatieasemilla, mutta niillä ei välttämättä ole lainkaan vakioreittiä, vaan ne keräävät samaan suuntaan menossa olevia matkustajia kunnes vaunu on riittävän täynnä. Tällainen reittitaksi puolestaan on liikennemuotona varsin lähellä tavallista taksia, ja sitä saatetaankin kutsua joksikin muuksi, esimerkiksi lentokenttätaksiksi. Venäjällä reittitaksiliikenne on kehittymässä järjestäytyneeksi liikennemuodoksi, sillä pieni matkustajamäärä ja työvoimakustannusten nousu tekee järjestelmästä kannattamattoman.. Siellä ja laajemminkin koko entisessä Neuvostoliitossa niistä käytetään nimitystä maršrutka joka on diminutiivinen lyhenne venäjänkielisestä reittitaksia tarkoittavasta ilmauksesta maršrutnoje taksi Kharkov Guide, viitattu 22.7.2012. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Taksi- ja tilausliikenne
Jesús González de Zárate Salas

Jesús González de Zárate Salas (s. 27. joulukuuta 1960 Caracas) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Caracas, Santiago de Venezuelan arkkihiippakuntaan José Alí Lebrún Moratinos 11. tammikuuta 1986. Hänet nimitettiin Caracas, Santiago de Venezuelan vihkipiispaksi ja Suavan titulaaripiispaksi 15. lokakuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. tammikuuta 2008. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Liberato Urosa Savino, jota avustivat Baltazar Enrique Porras Cardozo ja Ubaldo Ramón Santana Sequera.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Jesús González de Zárate Salas == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luis Armando Tineo Rivera

Luis Armando Tineo Rivera (s. 10. toukokuuta 1948 Caracas) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Caracas, Santiago de Venezuelan arkkihiippakuntaan José Alí Lebrún Moratinos 26. heinäkuuta 1980. Hänet nimitettiin Caracas, Santiago de Venezuelan vihkipiispaksi ja Horrea Coelian titulaaripiispaksi 9. helmikuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Liberato Urosa Savino, jota avustivat Giacinto Berloco ja Ubaldo Ramón Santana Sequera.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Luis Armando Tineo Rivera Tineo Rivera sai 23. heinäkuuta 2013 uuden nimityksen Caroran piispaksi. == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Giacinto Berloco

Giacinto Berloco (s. 31. elokuuta 1941 Altamura) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka on luonut uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihittiin papiksi 19. maaliskuuta 1966 ja nimitettiin Fidenaen titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Zimbabween ja apostoliseksi delegaatiksi Mosambikiin 15. maaliskuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Justin Francis Rigali. Berloco sai 17. heinäkuuta 1993 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Costa Ricaan. 5. toukokuuta 1998 hän sai siirron nuntiukseksi El Salvadoriin ja Belizeen. 24. helmikuuta 2005 hänet nimitettiin nuntiukseksi Venezuelaan. 18. kesäkuuta 2009 hän sai siirtona nimityksen nuntiukseksi Belgiaan; 24. heinäkuuta 2009 hänet nimitettiin tämän lisäksi nuntiukseksi Luxemburgiin. == Lähteet == Luokka:Italialaiset katoliset arkkipiispat Luokka:Pyhän istuimen diplomaatit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lumokvarkki

Lumokvarkki (engl. charm-quark) eli c-kvarkki on alkeishiukkanen ja yksi kuudesta kvarkkityypistä. Vastaava antihiukkanen on lumo-antikvarkki. Muiden kvarkkien tapaan lumokvarkin spin on 1/2 ja baryoniluku 1/3. Lumo-kvarkin isospin I3 on 0 ja sähkövaraus +2/3e. Lisäksi lumokvarkkiin liittyy oma kvanttilukunsa, jota kutsutaan lumoksi ja jonka arvoksi kvarkille on määritelty +1. Lumokvarkki kuuluu samaan kvarkkiduplettiin outokvarkin kanssa. Lumokvarkin massa on 1 000–1 400 MeV. Se on kvarkeista neljänneksi kevein, mutta jo selvästi raskaampi kuin kolme kevyempää kvarkkia.Antti Hakola: Ydin- ja alkeishiukkasfysiikka, Raportti TKK-F-B204, ISBN 978-951-22-9178-6, luku 7 Lumokvarkki ei kuulu alkuperäisen kvarkkimallin ennustamiin hiukkasiin. Sen olemassaololla oli spekuloitu jo aikaisemmin, mutta kvarkin ominaisuudet ennustettiin teoreettisesti vasta vuonna 1970, kun hiukkaskiihdytinten teho oli kasvanut niin paljon, ettei kaikkia niissä havaittuja hiukkasia voitu enää selittää kolmen alkuperäisen kvarkin avulla. Mikään Lumo-kvarkin sisältävä hiukkanen ei ole stabiili ja ensimmäisenä sellaisen, nykyisin J/ψ-mesonina tunnetun hiukkasen, löysivät toisistaan riippumatta SLAC:ssa Burt Richterin ja BNL:ssa Samuel Tingin johtamat tutkimusryhmät vuonna 1974. Richter ja Ting saivat löydöstä Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1976.http://www.nobelprize.org/nobel_prizes/physics/laureates/1976/index.html Lumokvarkin elinikä on 1,1 · 10-12 sekuntia ja se hajoaa 95 % todennäköisyydellä outo-kvarkiksi tai 5 % todennäköisyydellä alaskvarkiksi. Lisäksi virtuaalisen W+-bosonin kautta muodostuu positroni ja elektronin neutriino.HyperPhysics: Kvarkit Lumokvarkkeja sisältävän hiukkasen lumo määritellään kaavalla C = [(lumokvarkkien lukumäärä) – (lumo-antikvarkkien lukumäärä)]. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Particle Data Group: Summary of Quarks Luokka:Kvarkit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Karl-Josef Rauber

Karl-Josef Rauber (11. huhtikuuta 1934 Nürnberg – 26. maaliskuuta 2023 Rottenburg)Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Karl-Josef Rauber oli saksalainen katolinen arkkipiispa, jonka elämänura oli kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihki papiksi Mainzin hiippakuntaan Albert Stohr 28. helmikuuta 1959. Hänet nimitettiin Iubaltianan titulaariarkkipiispaksi ja apostoliseksi pro-nuntiukseksi Ugandaan 18. joulukuuta 1982. Piispaksi konsekroinnin suoritti 6. tammikuuta 1983 paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Duraisamy Simon Lourdusamy. 22\. tammikuuta 1990 Rauber nimitettiin Paavillisen kirkkoakatemian johtoon, ja hän toimi näissä tehtävissä, kunnes sai 16. maaliskuuta 1993 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Sveitsiin ja Liechtensteiniin. 25. huhtikuuta 1997 hänet nimitettiin nuntiukseksi Unkariin ja Moldovaan, sitten 22. helmikuuta 2003 Belgiaan ja Luxemburgiin. Hän jäi eläkkeelle 75-vuotiaana; hän toimi nuntiuksena Belgiaan 18. kesäkuuta 2009 saakka ja Luxemburgiin 24. heinäkuuta 2009 saakka. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Pyhän istuimen diplomaatit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
LauncherOne

LauncherOne on Virgin Galacticin esittelemä kaksivaiheinen kantoraketti. Se on suunniteltu halvemmaksi tavaksi lähettää pieniä alle 225 kilogramman satelliitteja matalalle maan kiertoradalle. 2012 Virgin Galactic arvio yhden laukaisun hinnaksi tulevan alle 10 miljoonaa dollaria. Kaksivaiheisen raketin lennot alkaisivat emäkoneen kyydistä, ja alkuvaiheessa emäkoneeksi suunniteltiin WhiteKnightTwo-lentokonetta kuten miehitetylle SpaceShipTwo- avaruuslentokoneellekin. Raketti irrotettaisiin emokoneesta noin 15 000 metrin (50 000 jalan) korkeudessa, ja noin neljän sekunnin vapaapudotuksen jälkeen se käynnistäisi ensimmäisen vaiheensa ja aloittaisi nousun kiertoradalle. Emokoneeksi vaihdettiin sittemmin Boeing 747. LauncerOne-hankkeet eriytettiin vuonna 2017 emoyhtiöstä erilliseen Virgin Orbit -yhtiöön. Tammikuussa 2014 Virgin Galactic ilmoitti, että se on onnistuneesti suorittanut LauncherOnen molempien vaiheiden moottorien koekäytön. Ensimmäisen vaiheen moottoria (tuolloin nimellä NewtonTwo) on yhtiön mukaan kokeiltu vain lyhyillä paloajoilla, mutta moottoria oli tarkoitus koekäyttää tulevina kuukausina enemmän ja pidemmillä paloajoilla. Toisen vaiheen moottori (tuolloin NewtonOne) selvisi täydestä viiden minuutin koeajosta, joka vastaa sen normaalia toiminta-aikaa tehtävässä. Raketin ensimmäiset laukaisut on ajateltu tehtävän aikaisintaan 2016. Tammikuun 17. päivänä 2021 raportoitiin, että Virgin Galacticin hankkima ja nimen Cosmic Girl saanut Boeing 747-lentokone oli noussut Kalifornan Mojaven lento- ja avaruusasemalta kyydissään LauncherOne. Tuntia myöhemmin tämä kantoraketti irroitettiin. Raketti käytti ensimmäisen vaiheen päämoottoriaan (NewtonThree) kolme minuuttia, jonka jälkeen vaihe irroitettiin. Tätä seurasi toisen vaiheen päämoottorin (NewtonFour) poltto lähes kuuden minuutin ajan. 46 minuutin matkateon jälkeen kakkosvaiheen moottori käynnistettiin uudelleen viideksi sekunniksi, jonka jälkeen NASAn tilaaman testilennon hyötykuorma (kymmenen yliopistojen ja yksi NASAn cubesat-pienoissatelliittia) päästettiin avaruuteen noin 500 kilometrin korkeudella. ==Katso myös== *WhiteKnightTwo *SpaceShipTwo *SpaceShipOne == Lähteet == Luokka:Raketit Luokka:Kantoraketit Luokka:Rakettivaiheet
Cástor Oswaldo Azuaje Pérez

pienoiskuva|250px|Cástor Oswaldo Azuaje Pérezin vaakuna. Cástor Oswaldo Azuaje Pérez (19. lokakuuta 1951 Maracaibo – 8. tammikuuta 2021) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli paljasjalkainen karmeliitta 31. elokuuta 1974, ja hän sai pappisvihkimyksensä 25. joulukuuta 1975. Hänet nimitettiin Maracaibon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Vertaran titulaaripiispaksi 30. kesäkuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ubaldo Ramón Santana Sequera, jota avustivat Baltazar Enrique Porras Cardozo ja Giacinto Berloco. Azuaje Pérez sai 3. huhtikuuta 2012 nimityksen Trujillon piispaksi. Viimeisinä elinvuosinaan Azuaje Pérez otti kantaa Venezuelan yhteiskunnan kaoottiseen tilanteeseen kommentoimalla adressissaan seuraavasti: ”Yhdenkään lapsen ei tulisi itkeä nälän vuoksi, sairaan kärsiä lääkkeiden puutteen vuoksi, ihmisen kuolla lääkinnällisen huomion puutteen vuoksi, synnillisen kadota ilman anteeksi antamista, viattoman kärsiä vankeudesta, perheenjäsenten tulla erotetuksi toisistaan; koska Luoja syntyi ja tulee syntymään tarjotakseen meille mahdollisuuden tulla paremmiksi ihmisiksi ... tulkoon rauha ja oikeus Venezuelaan.” Azuaje Pérez kuoli COVID-19-tautiin. == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Jorge Anibal Quintero Chacón

Jorge Anibal Quintero Chacón (s. 24. heinäkuuta 1956 Queniquea) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San Cristóbal de Venezuelan hiippakuntaan 27. kesäkuuta 1981 ja nimitettiin Margaritan hiippakunnan johtoon 19. joulukuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. maaliskuuta 2009. Pääkonsekraattorina toimi Mario del Valle Moronta Rodríguez, jota avustivat Giacinto Berloco ja José Hernán Sánchez Porras. Quintero Chacón asetettiin virkaansa 14. maaliskuuta.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Jorge Anibal Quintero Chacón == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mario del Valle Moronta Rodríguez

Mario del Valle Moronta Rodríguez (s. 10. helmikuuta 1949 Caracas) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Caracas, Santiago de Venezuelan arkkihiippakuntaan 19. huhtikuuta 1975 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Novan titulaaripiispaksi 4. huhtikuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Alí Lebrún Moratinos, jota avustivat Domingo Roa Pérez ja Miguel Antonio Salas Salas.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Mario del Valle Moronta Rodríguez Moronta Rodríguez sai 2. joulukuuta 1995 nimityksen Los Tequesin ja 14. huhtikuuta 1999 San Cristóbal de Venezuelan piispaksi. == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
José Hernán Sánchez Porras

José Hernán Sánchez Porras (31. maaliskuuta 1944 Palmira – 13. lokakuuta 2014) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San Cristóbal de Venezuelan hiippakuntaan 25. kesäkuuta 1967 ja nimitettiin Venezuelan sotilaspiispaksi 19. joulukuuta 2000. Piispaksi konsekroinnin suoritti 16. helmikuuta 2001. Pääkonsekraattorina toimi Tulio Manuel Chirivella Varela, jota avustivat Baltazar Enrique Porras Cardozo ja Mario del Valle Moronta Rodríguez.Catholic-Hierarchy.org: Bishop José Hernán Sánchez Porras == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Marcial Augusto Ramírez Ponce

Marcial Augusto Ramírez Ponce (25. tammikuuta 1925 – 8. syyskuuta 2001) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 16. joulukuuta 1951 ja nimitettiin Barquisimeton arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Columnatan titulaaripiispaksi 31. maaliskuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Humberto Quintero Parra, jota avustivat Críspulo Benítez Fontúrvel ja Crisanto Darío Mata Cova.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Marcial Augusto Ramírez Ponce Ramírez Ponce sai 15. huhtikuuta 1970 nimityksen La Guairan hiippakunnan piispaksi. 5. joulukuuta 1972 hänet nimitettiin Caracas, Santiago de Venezuelan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Carianan titulaaripiispaksi. 11. helmikuuta 1996 hän sai nimityksen Venezuelan sotilaspiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 19. joulukuuta 2000. Carianan titulaaripiispan arvosta hän oli eronnut jo 7. maaliskuuta 1998. == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Tindouf

Tindouf () on kaupunki ja Tindoufin maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa lähellä Marokon ja Mauritanian rajaa. Kaupungissa on 46 000 asukasta (vuonna 2008). Tajakant-heimoon kuuluvat berberit perustivat Tindoufin Saharan keitaalle vuonna 1852. Reguibatin sahrawiheimo karkotti tajakantit vuonna 1895. Sen jälkeen paikka oli autiona, kunnes ranskalaiset joukot saapuivat alueelle vuonna 1932. Strategisesti tärkeällä rajaseudulla sijaitseva kaupunki on rakennettu Algerian itsenäistymisen jälkeen. Tindoufin alueella on useita Algerian armeijan varuskuntia. Se toimii myös Länsi-Saharan itsenäisyyttä ajavan Polisarion tukikohtana. Kaupungissa on lentokenttä. Sen lähellä sijaitsee vuosina 1975–1976 perustettuja länsisaharalaisten pakolaisleirejä. ==Lähteet== Luokka:Algerian kaupungit
Koripallon naisten SM-sarjakausi 2000–2001

Koripallon naisten SM-sarjakaudella 2000–2001 Pantterit Helsingistä voitti seuran toisen perättäisen Suomen mestaruuden. Hopeaa voitti Tapiolan Honka Espoosta. Kovaa espoolaiskautta täydensi vielä Espoo Basket Team viemällä pronssimitalit Espooseen. Pantterit kaatoi Hongan loppuottelusarjassa voitoin 3-1\. Runkosarja pelattiin yhdeksän joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Runkosarjassa oli mukana myös Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat Jyväskylästä, mutta joukkue voitti ainoastaan kaksi syksyn 16:sta ottelustaan, eikä selvinnyt kevään jatkosarjaan. Jatkosarjan neljä parasta selviytyivät pudotuspeleihin. Välierissä kohtasivat jatkosarjan voittaja Tapiolan Honka ja sarjan neljäs Peli-Karhut sekä sarjan sijoille 2 ja 3 sijoittuneet Pantterit ja Espoo Basket Team. Sekä välierät että loppuottelut pelattiin paras viidestä -järjestelmällä. Pronssimitalit jaettiin pelaamalla kaksi ottelua, joiden yhteistulos ratkaisi voittajan. Sarjasta ei kauden jälkeen pudonnut yksikään joukkue. Tulevalle kaudelle sarjaa laajennettiin kymmenen joukkueen laajuiseksi. Syyskaudella runkosarjaa pelannut Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat piti paikkansa pääsarjassa. Uutena joukkueena SM-sarjaan nousi nimellä Componenta Girls pelannut Karkkilan Urheilijat. ==Runkosarja== Jatkosarjaan # Joukkue O V T P 1 Pantterit 16 13 3 26 2 Espoo Basket Team 16 12 4 24 3 Tapiolan Honka 16 12 4 24 4 Äänekosken Huima 16 9 7 18 5 Pussihukat 16 8 8 16 6 Peli-Karhut 16 7 9 14 7 BC Nokia 16 5 11 10 8 Forssan Alku 16 4 12 8 9 HoNsU Jyväskylä 16 2 14 4 ====Jatkosarja==== Pudotuspeleihin # Joukkue O V T P 1 Tapiolan Honka 30 24 6 48 2 Pantterit 30 23 7 46 3 Espoo Basket Team 30 20 10 40 4 Peli-Karhut 30 16 14 32 5 Pussihukat 30 15 15 30 6 Äänekosken Huima 30 15 15 30 7 BC Nokia 30 8 22 16 8 Forssan Alku 30 5 25 10 ==Pudotuspelit== ==Lähteet== *Koris.net - tulos- & tilastoarkisto Luokka:Koripallon naisten SM- sarjakaudet Luokka:Vuoden 2000 koripallo Luokka:Vuoden 2001 koripallo *[#]: Sijoitus *[O]: Ottelut *[V]: Voitot *[T]: Tappiot *[P]: Sarjapisteet
Malmö Arena

Malmö Arena on monitoimiareena, joka sijaitsee Malmössä Ruotsissa. Se on SHL- jääkiekkoseura Malmö Redhawksin kotiareena. Areenalla on pidetty muun muassa konsertteja ja erilaisia urheilutapahtumia. Urheilukäytössä katsojakapasiteetti on 13 000 ja konserttikäytössä enintään 15 500 henkilöä, tilaisuudesta riippuen. Areenalla järjestettiin Eurovision laulukilpailu vuosina ja . == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu Luokka:Ruotsin urheiluhallit Luokka:Malmön rakennukset ja rakennelmat
Orlando Antonini

Orlando Antonini (s. 15. lokakuuta 1944 Villa Sant'Angelo) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka on luonut uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihki papiksi L'Aquilan arkkihiippakuntaan Costantino Stella 29. kesäkuuta 1968. Hänet nimitettiin Formiaen titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Sambiaan ja Malawiin 24. heinäkuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Sodano, jota avustivat Giuseppe Molinari ja Charles Asa Schleck. Antonini nimitettiin 16. marraskuuta 2005 nuntiukseksi Paraguayyn ja 8. elokuuta 2009 Serbiaan. == Lähteet == Luokka:Italialaiset katoliset arkkipiispat Luokka:Pyhän istuimen diplomaatit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Superstomp

Superstomp on Yhdysvalloissa valmistettava pit-bike eli nelitahtinen motocrosspyörä. Sitä valmistetaan kahta iskutilavuutta: 140 cm³ ja 125 cm³. Luokka:Moottoripyörät
Críspulo Benítez Fontúrvel

Críspulo Benítez Fontúrvel (25. huhtikuuta 1905 – 1. toukokuuta 1991) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 14. heinäkuuta 1929 ja nimitettiin Barquisimeton piispaksi 21. lokakuuta 1949. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lucas Guillermo Castillo Hernández, jota avustivat Rafael Ignacio Arias Blanco ja Antonio Ignacio Camargo.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Críspulo Benítez Fontúrvel Benítez Fontúrvel sai 30. huhtikuuta 1966 nimityksen Barquisimeton arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 18. lokakuuta 1982. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Giuseppe Molinari

Giuseppe Molinari (s. 11. tammikuuta 1938 Scoppito) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi L'Aquilan arkkihiippakuntaan 29. kesäkuuta 1962 ja nimitettiin Rietin (-S. Salvatore Maggiore) hiippakunnan johtoon 30. syyskuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mario Peressin, jota avustivat Francesco Amadio ja Cleto Bellucci.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Giuseppe Molinari Molinari sai 16. maaliskuuta 1996 nimityksen L'Aquilan koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 6. kesäkuuta 1998 hänestä tuli sen arkkipiispa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mario Peressin

Mario Peressin (17. toukokuuta 1923 Azzano Decimo – 11. lokakuuta 1999) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 30. kesäkuuta 1946 ja nimitettiin L'Aquilan koadjuuttoriarkkipiispaksi 7. huhtikuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sebastiano Baggio, jota avustivat Carlo Martini ja Abramo Freschi.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Mario Peressin Peressinistä tuli 31. joulukuuta 1983 L'Aquilan arkkipiispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 6. kesäkuuta 1998. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Joseph Edward Troy

Joseph Edward Troy (3. syyskuuta 1931 Miramichi – 12. maaliskuuta 2023) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bathurstin hiippakuntaan 28. toukokuuta 1959 ja nimitettiin Saint John, New Brunswickin koadjuuttoripiispaksi 1. maaliskuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Arthur Joseph Gilbert, jota avustivat Francis John Spence ja Edgar Godin.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Joseph Edward Troy Troysta tuli 2. huhtikuuta 1986 Saint John, New Brunswickin piispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään hiippakunnan johdossa 24. syyskuuta 1997. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Vincent Michael Rizzotto

Vincent Michael Rizzotto (9. syyskuuta 1931 Houston – 17. tammikuuta 2021 Houston) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Galvestoniin 26. toukokuuta 1956 ja nimitettiin uudelleennimetyn Galveston-Houstonin vihkipiispaksi sekä Lamasban titulaaripiispaksi 22. kesäkuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Anthony Fiorenza, jota avustivat Patrick Fernández Flores ja John Edward McCarthy.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Vincent Michael Rizzotto Rizzotto toimi Galveston-Houstonin vihkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 6. marraskuuta 2006. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Vincent Malone

Vincent Malone (11. syyskuuta 1931 Liverpool, Englanti – 18. toukokuuta 2020Bishop Vincent Malone dies aged 88 after testing positive for coronavirus) oli brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Liverpoolin arkkihiippakuntaan 18. syyskuuta 1955 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Aboran titulaaripiispaksi 13. toukokuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Derek John Worlock, jota avustivat Kevin O'Connor ja John Rawsthorne.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Vincent Malone Malone jäi eläkkeelle 26. lokakuuta 2006. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet