Isvara

Isvara () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Venäjällä Leningradin alueen Volossovan piirissä. Se sijaitsee kymmenen kilometriä Volossovasta etelään Sosnovaan johtavan maantien varrella. Kylässä 2 400 ja kunnassa 3 400 asukasta (vuonna 2012)Materialy, s. 20–21.. Leningradin alueella on myös toinen Isvara- niminen kylä. Se sijaitsee Lomonosovin piirissä Vornaisienjoen rannalla. ==Maantiede ja asutus== Isvaran kunta rajoittuu lounaassa Volossovan piirin Sabskin, lännessä Suuren-Ruudan, luoteessa Ropititsan ja pohjoisessa Kalttinan kuntiin sekä idässä Leningradin alueen Hatsinan ja kaakossa Lugan piireihinMaterialy, s. 20.. Pinnanmuodostukseltaan seutu on etupäässä jääkauden muodostamaa kumpuilevaa tasankoaMaterialy, s. 27.. Tärkein joki on Izvarskoje-järvestä alkunsa saava Izvarka, joka laskee Laukaanjoen sivujokeen LemusaanMaterialy, s. 32.. Isvaran kartanomuseon ympärillä on 58,68 hehtaarin laajuinen luonnonmuistomerkkinä suojeltu alueMaterialy, s. 39.. Kunnan hallinnollinen keskus on Isvaran kylä. Sen lisäksi siihen kuuluu yhdeksän kylää ja yksi asutus: Lemusa (ven. Limoža), Mazanaja Gorka, Osertsa (Ozertitsy), Repola (Repolka), Saappola (Zapolje), Selissi (Selištše), Sosnitsa (Sosnitsy), Sornova (Tšornoje), Sosnova (Sosnovo) ja 46. kilometrin asutus eli Lesosklad. Keskuskylän jälkeen toiseksi suurin asutuskeskus on yli 500 asukkaan Repola. ==Historia== Isvaran kylä mainitaan ensimmäisen kerran nimellä Vzvar Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Kaprion kihlakuntaan kuuluneen pogostan keskus sijaitsi tuolloin Osertsan kylässä.Materialy, s. 17. Seutu on historiallisesti ollut etupäässä venäläisten asuttamaa. Harvat inkerinsuomalaiset kuuluivat Moloskovitsan luterilaiseen seurakuntaan. Isvaran kartano on ollut olemassa jo 1600-luvun ruotsalaisaikana. 1700-luvun alussa se kuului sotamarsalkka Boris Šeremetevin pojalle Mihailille ja 1800-luvun puolivälissä von Weymarnin aatelissuvulle. 1800-luvun lopulla siellä vietti lapsuutensa venäläinen taiteilija Nikolai Roerich. Vuonna 1912 kartano muutettiin maataloussiirtolaksi ja neuvostoaikana vankisiirtolaksi, joka toimi 1950-luvun alkuun saakka. Vuonna 1927 Isvaraan perustettiin dolomiittitehdas ja vuonna 1935 kalkkitehdas, joka suljettiin 1980-luvulla. Nykyinen, vuonna 2004 perustettu kunta on saanut alkunsa 1920-luvulla syntyneestä kyläneuvostosta, joka muutettiin volostiksi vuonna 1994.Materialy, s. 17–19. ==Liikenne, talous ja palvelut== Isvaran kautta kulkee Volossovasta Sosnovaan johtava maantie. Repolasta ja Isvarasta on linja-autoyhteydet Volossovaan.Materialy, s. 58–59. Kunnan alueella harjoitetaan puunhankintaa. Isvarassa toiminut maatalousyritys Udarnik on konkurssitilassa.Materialy, s. 38–40. Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka, vanhainkoti, joukko kauppoja ja postiMaterialy, s. 52–57, 67.. ==Nähtävyydet== Isvaran huomattavin nähtävyys on vuonna 1984 avattu Nikolai Roerichin kartanomuseo, johon kuuluu goottilaistyylisen päärakennuksen lisäksi puistoalue, talousrakennuksia ja 1900-luvun alussa pystytetty maataloussiirtolan koulurakennus. Museossa käy vuosittain noin 8 000 vierasta.Materialy, s. 48. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Isvaran kunnan sivusto * Roerichin kartanomuseon sivusto , * Isvaran kartano Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa Luokka:Inkerin kylät Luokka:Volossovan piirin kunnat