EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Unescon maailmanperintökohteet Sloveniassa

Unesco on nimennyt Sloveniasta neljä kohdetta maailmanperintöluetteloon. Maailmanperintökohteet ovat merkittäviä kulttuuri- tai luontokohteita, joiden uskotaan olevan erityisen merkittäviä ihmiskunnalle. Periaate on kirjattu vuonna 1972 allekirjoitettuun Unescon yleissopimukseen kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämisestä. Kroatian ensimmäinen maailmanperintökohde olivat Škocjanin luolat, jotka liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1986. Kolme Slovenian maailmanperintökohteista, Alppien paalutalot, Almadénin ja Idrijan elohopea-alue sekä eurooppalaiset pyökkimetsät sijaitsevat useamman valtion alueella. == Maailmanperintökohteet == Paikka Kuva Sijainti Kriteerit Aikakausi Vuosi Ala (ha) Kuvaus ja viite Škocjanin luolat Škocjan pri Divaci, Matavun ja Betanja, Obalno-kraška Luontokohde vii, viii 1986 413 Yksi maailman merkittävimmistä karstiluolastoista, jossa on suurimmat tunnetut maanalaiset jokikanjonit. Idrijan elohopea-alue Idrija Kulttuurikohde ii, iv 2012 104,1 Iridjan alueella sijaitsee yksi maailman suurimmista elohopeakaivoksista. Alueelta löydettiin elohopeaa vuonna 1490. Maailmanperintökohde on jaettu Espanjan Almadénin kanssa. Alppien paalutalot Ig Kulttuurikohde iv, iv 5000 eaa. – 500 jaa. 2011 274,2 Esihistoriallisten asumusten jäänteitä. Slovenian kohteet ovat Igin alueella. Osa useamman maan kohdetta, jonka muita osia sijaitsee Italiassa, Itävallassa, Ranskassa, Saksassa ja Sveitsissä. Eurooppalaiset pyökkimetsät Sloveniassa linkki=Special:FilePath/OKočevsko21.JPG Krokar ja Snežnik–Ždrocle Luontokohde ix 2017 Slovenian pyökkimetsät sijaitsevat Krokarin ja Snežnik–Ždroclen alueilla. Pyökkimetsät ovat osa eurooppalaista maailmanperintökohdetta Karpaattien ja muiden Euroopan alueiden pyökkimetsät, johon kuuluu alueita yhteensä 18 valtiosta, näitä pyökkimetsiä on muun muassa Albaniassa, Belgiassa, Bulgariassa, Espanjassa, Italiassa, Itävallassa, Kroatiassa, Romaniassa, Saksassa, Slovakiassa ja Ukrainassa. == Katso myös == * Luettelo maailmanperintöluettelon kohteista Euroopassa ==Lähteet== *
Horizonte të hapura

Horizonte të hapura (”Avoimet näköalat”) on vuonna 1968 valmistunut albanialainen draamaelokuva. Dritëro Agollin käsikirjoitukseen perustuvan elokuvan on ohjannut ja kuvannut Viktor Gjika. ==Juoni== Albanialaisesta satamasta kertova elokuva perustuu tapahtumaan, jossa työn sankari Adem Reka sai surmansa. Nosturinkäyttäjä Uran Korabi on rohkea ja aloitteellinen mallityöläinen, joka arvostelee puutteita, valvoo työtehtävien toteuttamista ja taistelee byrokratiaa vastaan. Myrskyn aikana Uran uhraa henkensä puolustaessaan nosturiaan luonnonvoimilta. Sivujuonena toimii Uranin pelastaman merimies Azemin ja lähettäjätyttö Artan rakkaustarina. ==Näyttelijät== ==Tuotanto== Horizonte të hapura on malliesimerkki sosialistisen realismin mukaisesta albanialaisesta tuotantoelokuvasta. Durrësin satamassa kuvattu juoneltaan yksinkertainen elokuva kertoo esimerkillisestä työläisestä, joka on aktiivinen työyhteisön jäsen, poliittisesti valveutunut ja isänmaallinen kansalainen sekä hyvä perheenisä. Elokuvan esille nostamia kielteisiä ilmiöitä ovat oman edun tavoittelu, byrokratia ja piittaamattomuus työturvallisuudesta. Miehiseen ympäristöön tuo naisnäkökulmaa sosialismin vapauttama lähettäjätyttö. Moskovassa opiskelleen Viktor Gjikan runolliset kuvakulmat ja koneromantiikka luovat vastapainon ideologisesti oikeaoppiselle tarinalle. Horizonte të hapura on edelleen yksi kommunistisen Albanian arvostetuimmista elokuvista. Se sai aikanaan laajan yleisön Kiinassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Albanian elokuva Luokka:Vuoden 1968 elokuvat
Tjatse

Tjatse tai Tjasse, myös Thiazi, () on skandinaavisessa mytologiassa jättiläinen, joka kotkan hahmossa pakottaa Lokin auttamaan Idunnin sieppauksessa. Tjatse kantaa Idunnin ja hänen nuorentavat omenansa Jotunheimiin, jättiläisten maahan. Sen jälkeen aasajumalat alkavat nopeasti vanhentua, ja jumalat käskevät Lokia tuomaan Idunnin takaisin, tappamaan Tjatsen ja viskaamaan hänen silmänsä taivaalle. Loki noudattaa jumalten käskyä ja heittää surmatun Tjatsen silmät taivaalle, missä ne muuttuvat tähdiksi. Tjatsen tytär Skade saa myöhemmin Njordin aviomieheksi korvauksena isänsä surmasta. ==Lähteet== Luokka:Skandinaavisen mytologian jättiläiset
Aitio

Aitio on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Paavo Aitio (1918–1989), poliitikko (SKDL, SKP), kansanedustaja ja työvoimaministeri 1975–1976 *Tauno Aitio (1917–1996), jalkapalloilija
Włoszczowan piirikunta

Włoszczowan piirikunta () on yksi Świętokrzyskien voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 45 059\. Piirikunta on jaettu kuuteen maalaiskuntaan, jotka ovat Kluczewsko, Krasocin, Moskorzew, Radków, Secemin sekä Włoszczowa ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; hallintokeskus Włoszczowa. Włoszczowan piirikunnalla on yhteistä rajaa Końskien, Kielcen, Jędrzejówin, Zawiercien, Częstochowan ja Radomskon piirikuntien kanssa. Sen pinta-alasta arviolta 42,6 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018. Włoszczowan piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 6,9 prosenttia. Vuoden 2019 lopussa Włoszczowan piirikunnassa arvioitiin olevan 45 059 asukasta, joista täsmälleen 50 prosenttia naispuolisia ja 50 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 46 839 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 35 734 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 17,3 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 60,1 prosenttia ja eläkeikäisten 22,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,5 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 372 lasta. == Lähteet == Luokka:Świętokrzyskien piirikunnat
Iloinen ilme, olkaa hyvä. Tässä tulee Anki

Iloinen ilme, olkaa hyvä. Tässä tulee Anki on suomalainen televisio-ohjelma, henkilökuva Anki Lindqvististä, laulajasta, joka ohjelman tekoaikaan opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa ns. ”Ateneumissa”, kamerataiteen osastolla elokuvaohjaajaksi. Hänellä oli edessä vielä vuosi opiskeluaikaa. Ilta-Sanomat 6.7.1968: ”Anki laulaa yksinäisyydestä ja sinisestä yöstä.” Viitattu 28.10.2020. Iloinen ilme olkaa hyvä -ohjelma pyrkii valottamaan Ankista niitä puolia, joita musiikin kuuntelija ei hänestä ehkä tiedä, ”hänen rakkaudestaan mereen ja hänen lauluistaan, jotka eivät pyri kaupallisuuteen, vaan ihmiseen itseensä”.Katso-lehti 6.7.1968, Johannes Mattila: ”Musiikkiasetelma valokuvaaja Ankista.” Viitattu 28.10.2020. Ohjelman dokumenttiosuudet kuvattiin filmillä, lauluosuudet monikameratekniikalla Yle TV1:n studio 2:ssa, Pasilassa, ja ulkolähetysautolla Sondbyn kylässä, Porvoon eteläpuolella. Dokumenttiosuuksissa kerrotaan Ankin opiskelusta, kodista ja työympäristöstä. Helsingin Sanomat 6.7.1968: ”Tässä tulee Anki.” Viitattu 28.10.1968. Ohjelman tuotanto on TV1:n Ajavietetoimituksen. Käsikirjoittaja, toimittaja ja ohjaaja on Erkki Pohjanheimo, tuottaja Aarre Elo. Sondbyn kylässä kylän lapset haastattelevat Ankia. Ohjelman musiikista vastaavat Pentti Lasanen ja Seppo Paakkunainen. Antenni 6.7.1968. Viitattu 28.10.1968 Ohjelman ensilähetys oli Yle TV1:ssä 6.7.1968. ==Viitteet== Luokka: Suomalaiset televisio-ohjelmat Luokka:Ylen tuottamat televisio-ohjelmat Luokka: Musiikkiohjelmat Luokka:Yle TV1:n televisio-ohjelmat
Maria Antonietta Torriani

Maria Antonietta Torelli-Torriani, kirjailijanimi Marchesa Colombi, (1. tammikuuta 1840 Novara, Sardinian kuningaskunta – 24. maaliskuuta 1920 Torino, Italia) oli italialainen kirjailija ja toimittaja, joka osallistui italialaiseen naisliikkeeseen.Marchesa Colombi, BnF päivitetty 16.1.2015,viitattu 28.10.2020 Torriani avioitui 1869 milanolaisen Corriere della Sera -lehden toimittajan Eugenio Torelli-Viollierin kanssa. Torrianin romaaneja ja novelleja sisältävä kirjallinen tuotanto on laaja.Torelli- Torriani, Maria. Tietosanakirja osa 9. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 Torriani jäi kirjailijana unohduksiin fasismin aikana, mutta myöhemmin Italo Calvino ja Natalia Ginzburg ovat tutkineet häntä ja nostaneet esiin.Maria Elena Dalla Gassa, Maria Antonietta Torriani, Enciclopedia delle donne, viitattu 28.10.2020 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1840 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
Zhongnanhai

Zhongnanhai (; keskinen ja eteläinen järvi) on Pekingissä sijaitseva Kiinan kommunistisen puolueen päämaja ja Kiinan hallintokompleksi. Zhongnanhai on virallisen Kiinan valtakeskus. Yli neljä metriä korkeiden muurien takana sijaitsee Zhongnanhain puisto, joka oli aikanaan keisareiden huvittelupaikka. Nykyisin paikka on Kiinan kommunistisen puolueen versio Kielletystä kaupungista. Varsinainen Kielletty kaupunki sijaitsee aivan Zhongnanhain vieressä. Zhongnanhaissa sijaitsee Ming-dynastialta peräisin oleva paviljonki. Kommunistijohtaja Mao Zedong muutti paviljonkiin vuonna 1949. Siitä lähtien rakennus on toiminut kommunistisen puolueen ja Kiinan hallituksen päämajana sekä korkean tason johtajien kotina. Kiinan tosiasiallisena johtajana vuosina 1972-1992 toiminut Deng Xiaoping asui Zhongnanhain ulkopuolella. Maon aikana lähes kaikki korkeimmat johtajat asuivat alueella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pekingin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pekingin nähtävyydet Luokka:Kiinan hallinto Luokka:Kiinan kommunistinen puolue
Aiólou

Aiólou (, ”Aioloksen katu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se on nimetty kreikkalaisen mytologian tuulten jumalan Aioloksen mukaan. Toisaalta nimi viittaa kadun eteläpäässä olevaan Tuulten torniin. Aiólou-katu kulkee Ateenan ydinkeskustassa suurin piirtein etelä-pohjoissuunnassa. Se saa alkunsa Pelopída-kadulta Roomalaisen agoran pohjoispuolelta ja päättyy Panepistimíou- kadulle Omónoia-aukion itäpuolelle, jonka jälkeen se jatkuu Patisíon (28is Oktovríou) -katuna. Suurin osa Aiólou-kadusta on nykyisin kävelykatua. Kadun pituus on noin 1,1 kilometriä. Aiólou on nyky-Ateenan vanhimpia katuja. Se linjattiin vuonna 1833 ja päällystettiin soralla vuonna 1860. 1800-luvulla sen varrelle rakennettiin monia uusklassisia rakennuksia. 1900-luvulla kadun varrelle rakennettiin korkeampia, moderneja liikerakennuksia. Sen varrella sijaitsevat muun muassa Kreikan kansallispankin (NBG) päärakennus, Plateía Kotziá -aukio, Pyhän Irenen kirkko ja Panagía Chrysospiliótissan kirkko. Tiedosto:Νεοκλασικό Πελοπίδα και Αιόλου 6183.jpg|Aióloun uusklassisia taloja. Tiedosto:Παναγιά Χρυσοσπηλιώτισσα 6373.jpg|Panagía Chrysospiliótissan kirkko. Tiedosto:View of Aiolou Street from the corner with Pandrosou Street.jpg|Aiólou-katua yöaikaan, taustalla Tuulten torni ja Akropolis. Tiedosto:Atenas vista de Acrópole (2039877290).jpg|Aiólou-katu Akropoliilta nähtynä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ateenan kadut ja tiet
Akadimías

Akadimías (, ”Akatemian katu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se on nimetty kadun varrella sijaitsevan Ateenan akatemian mukaan. Akadimías-katu kulkee Ateenan keskustassa suurin piirtein kaakkois–luoteissuunnassa. Se saa alkunsa Vasilíssis Sofías -kadulta Kreikan parlamenttitalon pohjoispuolelta ja päättyy Káningos-aukiolle Exárcheian kaupunginosassa. Kadun pituus on noin 1,2 kilometriä. Sen varrella sijaitsevat akatemiarakennuksen lisäksi muun muassa Ateenan yliopiston päärakennus sekä Kreikan kansalliskirjasto. Näiden rakennusten pääjulkisivu on kuitenkin kadun länsipuolella kulkevan Panepistimíou-kadun puolella. Akadimías-kadulla sijaitsevat myös muun muassa kadusta nimensä saanut Akadimían metroasema, Ateenan kunnallinen kulttuurikeskus, Ateenan yliopiston Kostís Palamás -rakennus eli entinen Ellinikó Ekpaideftírio -lyseo, yliopiston ylioppilastalo, Kreikan kansallisoopperan vanha rakennus sekä Elävöittävän lähteen (Zoodóchos Pigí) kirkko. Tiedosto:Πνευματικό Κέντρο του Δήμου Αθηναίων 6645.jpg|Ateenan kunnallinen kulttuurikeskus. Tiedosto:Πανεπιστημιακή Λέσχη ΕΚΠΑ 6641.jpg|Ateenan yliopiston ylioppilastalo. Tiedosto:Elliniko Ekpaideytirio Massalias Akadimias DSC 1003a-1.jpg|Ateenan yliopiston Kostís Palamás -rakennus. Tiedosto:The Church of Zoodochos Pigi on Akadimias Street in Athens on August 17, 2020.jpg|Elävöittävän lähteen kirkko. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ateenan kadut ja tiet
Alexándras

Alexándras (, ”Aleksandran valtakatu”) on katu Ateenassa Kreikassa. Se on nimetty Kreikan ja Tanskan herttuatar Aleksandran mukaan. Alexándras-katu kulkee Ateenan varsinaisen kaupunkialueen pohjoisosassa suurin piirtein länsi–itäsuunnassa. Se saa alkunsa 28is Oktovríou -kadulta ja päättyy Kifisías-kadulle. Kadun pituus on noin kolme kilometriä. Sen varrella sijaitsevat muun muassa Kreikan korkeimman oikeuden rakennus, Attikan alueen pääpoliisitalo, Panathinaikos FC:n kotistadion Apóstolos Nikolaḯdis -stadion sekä kadusta nimensä saanut Alexándrasin metroasema. Ampelókipoin metroasema sijaitsee kadun itäpäässä. Tiedosto:Bus lane Athens.jpg|Alexándras-katua. Tiedosto:Λεωφόρος Αλεξάνδρας 114 ^ Ιπποκράτους 215 - panoramio.jpg|Alexándras- kadun taloja. Tiedosto:Αυστριακό Αρχαιολογικό Ινστιτούτο.jpg|Itävallan arkeologinen instituutti. == Aiheesta muualla == Luokka:Ateenan kadut ja tiet
Dionysíou Areopagítou

Dionysíou Areopagítou (, ”Dionysios Areopagitan katu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se sijaitsee Akrópolin kaupunginosassa ja kulkee Akropolis-kukkulan eteläpuolitse. Dionysíou Areopagítou -katu valmistui nykyiselle paikalleen vuonna 1955. Tätä ennen se kulki pohjoisempana lähempänä Akropolista. Katu on omistettu Dionysios Areopagitalle, joka oli Apostolien tekojen mukaan ensimmäinen kristityksi kääntynyt ateenalainen. Dionysíou Areopagítou -katu saa alkunsa Vasilíssis Amalías -valtakadulta Hadrianuksen kaaren läheltä ja muuttuu Akropoliin lounaispuolella Apostólou Pávlou -kaduksi. Katu oli aiemmin autoliikenteen käytössä ja hyvin vilkkaasti liikennöity. Se uusittiin ja muutettiin kokonaisuudessaan kävelykaduksi tekemällä siitä osa Akropoliin ympäristön arkeologista kävelyaluetta Ateenan olympialaisten alla vuosina 2000–2002. Kadun varrella sijaitsevat Akropoliin etelärinteen arkeologinen alue, jolla sijaitsevat muun muassa Herodes Atticuksen odeion, Eumeneen stoa ja Dionysoksen teatteri, sekä Akropolis- museo. Katua rakennettaessa löydettiin niin kutsuttu Prokloksen talo. Sen rauniot ovat nykyään kadun alla, mutta rakennuksen ääriviivat on merkitty katuun. Tiedosto:20090802 athina58.jpg|Dionysíou Areopagítou -katua. Tiedosto:20100410 athina009.JPG|Dionysíou Areopagítou -kadun taloja. Tiedosto:The Church of Saint Sophia (Dionysiou Areopagitou) on August 9, 2020.jpg|Pyhän Sofian (Agía Sofía) kirkko. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akrópoli Luokka:Ateenan kadut ja tiet
Ermoú

Ermoú (, ”Hermeen katu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se kulkee Kerameikóksesta Sýntagma-aukiolle Thiseíon, Monastirákin ja Psyrín kaupunginosien halki. Ermoú-katu rakennettiin 1800-luvulla ja se on omistettu kreikkalaisen mytologian kauppiaiden jumalalle Hermeelle. Katu on vanhan Ateenan pääkatuja ja muodostaa eteläisen sivun vanhan keskustan katukolmiossa, jonka kulmissa ovat Sýntagma- ja Omónoia-aukiot sekä Kerameikós. Kolmion muut kadut ovat Panagí Tsaldári ja Stadíou. Ermoú toimi pitkään Ateenan sisääntuloväylänä Pireuksesta päin. Kerameikóksessa Ermoú päättyy Panagí Tsaldári -katuun ja Sýntagma-aukion päässä sen länsilaidan Filellínon-katuun. Ermoún tärkeimpiä poikkikatuja ovat muun muassa Athinás ja Aiólou. Kadun itäpää Sýntagma-aukiolta Aiólou-kadulle on kävelykatua, ja se on Ateenan keskeisimpiä, suosituimpia ja kalleimpia ostoskatuja. Kadun keskellä pienellä aukiolla sijaitsee Panagía Kapnikaréan kirkko, joka on Ateenan vanhimpia. Se joutui 1800-luvulla kadun linjauksen tielle, mutta säästettiin. Monastirákissa kadun varrella sijaitsee Monastirákin aukio. Tiedosto:Ermou - panoramio.jpg|Ermoú-katua. Tiedosto:Ermou Street in the evening. In the distance the Byzantine Church of Panagia Kapnikarea.jpg|Ermoú-katua ilta- aikaan. Tiedosto:Καπνικαρέα 1114.jpg|Panagía Kapnikaréan kirkko kadun keskellä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ateenan kadut ja tiet
Filellínon

Filellínon (, ”Filhelleenien katu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se saa alkunsa Sýntagma-aukiolta ja päättyy Vasilíssis Amalías -valtakadulle. Katu on rakennettu 1800-luvulla ja omistettu Kreikan vapaussotaan osallistuneille filhelleeneille. Katu on lyhyt, mutta Ateenan vanhan ydinkeskustan keskeisimpiä katuja. Filellínon-katuun päättyy muun muassa lännestä tuleva Ermoú-katu. Kadun varrella sijaitsevat Sýntagma-aukion lisäksi myös muun muassa nykyinen venäläisortodoksinen Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Sotíra Lykodímou) sekä anglikaaninen Pyhän Paavalin kirkko (Saint Paul). Tiedosto:A row of taxi cabs in Syntagma square.jpg|Filellínon-katua. Tiedosto:Filellinon Street in Athens during the Coronavirus lockdown on April 6, 2020.jpg|Filellínon-katua yöaikaan. Tiedosto:The Church of the Holy Trinity (Russian Church) in Athens on 8 September 2018.jpg|Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Sotíra Lykodímou). Tiedosto:Αγγλικανική Εκκλησία Αγίου Παύλου, Φιλελλήνων - panoramio (4).jpg|Pyhän Paavalin kirkko (Saint Paul). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ateenan kadut ja tiet Luokka:Sýntagma
Panepistimíou

Panepistimíou (, ”Yliopiston katu”) eli Eleftheríou Venizélou (Οδός Ελευθερίου Βενιζέλου, Odós Eleftheríou Venizélou) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se kulkee Sýntagma-aukiolta Omónoia-aukiolle. Panepistimíou on Ateenan keskustan keskeisiä pääkatuja 1800-luvulla muodostetussa asemakaavassa. Kadun varrella on lukuisia arkkitehtonisesti merkittäviä rakennuksia, joista monet edustavat uusklassista arkkitehtuuria. Kadulla sijaitsevat muun muassa Ateenan yliopiston päärakennus, josta katu on saanut nimensä, sekä Ateenan akatemia ja Kreikan kansalliskirjasto, jotka muodostavat yhdessä Ateenan ”uusklassisen trilogian”. Kadun varrella sijaitsevat myös Numismaattinen museo eli Ilíou Mélathron -huvila, Ateenan arkeologisen seuran rakennus, katolinen Pyhän Dionysios Areopagitan katedraali, Arsákeio- eli Arsakeion-koulu, vanha silmäsairaala (Ofthalmiatreío), Serpiérin huvila sekä useita merkittäviä pankkitaloja ja liikkeitä. Kadulla on myös Ateenan metron asema Panepistímio. Katu nimettiin vuonna 1945 virallisesti Elefteríou Venizélou -kaduksi 1900-luvun alkupuolen merkittävän poliitikko Elefthérios Venizéloksen mukaan, mutta nimi ei ole yleistynyt käyttöön kovin laajalti. Katu kulkee samansuuntaisesti sen itäpuolella sijaitsevan Akadimías-kadun sekä länsipuolella kulkevan Stadíou-kadun kanssa. == Kuvia == Tiedosto:Λεωφόρος Πανεπιστημίου 6609.jpg|Panepistimíou-katua. Tiedosto:Numismatic Museum of Athens 2011.JPG|Ilíou Mélathron -huvila eli Numismaattisen museon rakennus. Tiedosto:03.Καθολικός Ναός Αγίου Διονυσίου GR-IA10-0058.jpg|Pyhän Dionysios Areopagitan katedraali. Tiedosto:10.Οφθαλμιατρείο Αθηνών GR- IA10-0154.jpg|Vanha silmäsairaala. Tiedosto:Αρσάκειο 1070.jpg|Arsákeio- eli Arsakeion-koulu. Tiedosto:Athens academy.jpg|Ateenan akatemia. Tiedosto:Universität von Athen.jpg|Ateenan yliopiston päärakennus. Tiedosto:Griechische Nationalbibliothek (Zuschnitt).jpg|Kreikan kansalliskirjasto. Tiedosto:Έπαυλη Σερπιέρι 1069.jpg|Serpiérin huvila. Tiedosto:Οικία Δημητρίου Ράλλη 6412.jpg|Dimítrios Rálliksen talo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ateenan kadut ja tiet
Peiraiós

Peiraiós (, ”Pireuksen katu”) on katu Ateenassa ja sen metropolialueella Kreikassa. Se kulkee Omónoia-aukiolta Pireukseen. Katu on osa Kreikan kansallisteiden verkostoa numerolla EO56. Katu on vanha Ateenan keskustan ja Pireuksen sataman yhdistänyt päätie Ateenan 1800-luvun asemakaavassa. Kadun koillispään ensimmäinen kilometri Omónoia-aukiolta Kerameikókseen on nimetty erikseen Panagí Tsaldári -kaduksi (Οδός Παναγή Τσαλδάρη, Odós Panagí Tsaldári) Kreikan vuosien 1932–1935 pääministeri Panagís Tsaldáriksen mukaan. Osuus on vanhan Ateenan pääkatuja ja muodostaa luoteisen sivun vanhan keskustan katukolmiossa, jonka kulmissa ovat ja Sýntagma- ja Omónoia-aukiot sekä Kerameikós. Kolmion muut kadut ovat Ermoú ja Stadíou. Varsinaisen Ateenan kaupungin alueella kadun varrella sijaitsevat muun muassa antiikin Kerameikoksen arkeologinen alue sekä Gkázin Technópolis. Tämän jälkeen katu kulkee Távroksen ja Moscháton halki ja päättyy Pireuksessa satama-alueen itäpuolelle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ateenan kadut ja tiet Luokka:Pireus
Alpo Rönty

Alpo Rönty (s. 1941Alpo Rönnyn tiedot Kansalliskirjastossa) on suomalainen Hämeenlinnassa asuva lehtori ja suomentaja. Rönty pääsi ylioppilaaksi 1961 Sotkamon yhteiskoulusta. Hän opiskeli kieliä ja toimi sitten vuodesta 1968 lähtien Lappeenrannassa englannin, latinan ja venäjän kielen opettajana. R-blogi Nihil similius est insaniae quam ira 11.1.2017 : Ovidiuksesta tuli Ovi (kuvan lehtiuutinen Sotkamo ei lähde meistä 7.6.2011)Makkerin blogi 21.5.2016 : Kansanopetus Lappeenrannassa 150 vuotta. Armilan poreita (1976 – 1987) ja lappeenrantalaisuuden olemus == Teoksia == * Target: topically arranged reader with grammar exercises and tasks for pupils 1; tekijät Alpo Rönty ym. Otava 1976, 8. painos 1981 * Target: topically arranged reader with grammar exercises and tasks for pupils 2; tekijät Alpo Rönty ym. Otava 1976, 5. painos 1982 == Suomennoksia == * Hammond Innes : Atlantin raivo : seikkailuromaani. Otava 1963 (alkuteos Atlantic fury) * Hammond Innes : Valkoinen vesi : romaani. Otava 1966 (alkuteos The Strode venturer ) * Publius Ovidius Naso : Muodonmuutoksia: Metamorphoseon libri I-XV; suomennos, esipuhe ja hakemisto Alpo Rönty. WSOY 1997; suomentajan tarkistama uusi laitos julkaistu sähkökirjana WSOY 2018. * Publius Vergilius Maro : Aeneis. Loki-kirjat, Helsinki 2000; suomentajan tarkistama uusi laitos julkaistu sähkökirjana WSOY 2021. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bełchatówin piirikunta

Bełchatówin piirikunta () on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 112 779\. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Bełchatów. Seitsemän maalaiskuntaa ovat Bełchatów, Drużbice, Kleszczów, Kluki, Rusiec, Szczerców sekä Zelów ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; Zelów. Bełchatówin piirikunnan pinta-alasta arviolta 29,2 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018. Bełchatówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 4,8 prosenttia. Vuoden 2019 lopussa Bełchatówin piirikunnassa arvioitiin olevan 112 779 asukasta, joista 51,1 prosenttia naispuolisia ja 48,9 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 112 983 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 95 879 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 18,7 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,5 prosenttia ja eläkeikäisten 19,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,9 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 1 123 lasta. == Lähteet == Luokka:Łódźin piirikunnat
Stadíou

Stadíou (, ”Stadionin katu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se kulkee Sýntagma-aukiolta Omónoia-aukiolle. Stadíou-katu on saanut nimensä Panathinaïkó-stadionista, sillä alkuperäisen suunnitelman mukaan kadun oli tarkoitus yltää Omónoia-aukiolta stadionille asti. Katu päätettiin kuitenkin Sýntagmalle. Katu on vanhan Ateenan pääkatuja ja muodostaa koillisen sivun vanhan keskustan katukolmiossa, jonka kulmissa ovat Sýntagma- ja Omónoia- aukiot sekä Kerameikós. Kolmion muut kadut ovat Ermoú ja Panagí Tsaldári. Stadíoun suuntaisesti sen itäpuolella kulkee Panepistimíou-katu. Kadun varrella sijaitsevat muun muassa Klafthmónos-aukio sekä Kreikan vanha parlamenttitalo, jossa toimii Kreikan kansallinen historiallinen museo. Kadun varrella sijaitsee myös muita arkkitehtonisesti merkittäviä vanhoja rakennuksia, kuten entinen Kuninkaallinen kirjapaino. Tiedosto:National Historical Museum of Athens.jpg|Kreikan kansallinen historiallinen museo. Tiedosto:Κινηματογράφος Αττικόν 1074.jpg|Elokuvateatteri Attikónin vanha rakennus. Tiedosto:Παλαιό Εθνικό Τυπογραφείο 6590.jpg|Kuninkaallisen kirjapainon vanha rakennus. Tiedosto:Ξενοδοχείο Αθηνών 6581.jpg|Vanha Grand Hotel. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ateenan kadut ja tiet
Vasilíssis Amalías

Vasilíssis Amalías (, ”Kuningatar Amalian valtakatu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se on nimetty kuningatar Amalian mukaan. Vasilíssis Amalías -valtakatu kulkee Ateenan ydinkeskustassa suunnilleen pohjois–eteläsuuntaisesti vanhankaupungin Plákan itäpuolelta ja Kansallispuutarhan sekä Olympoksen Zeuksen temppelin arkeologisen alueen länsipuolelta. Se saa alkunsa Sýntagma-aukion koillispuolelta Vasilíssis Sofías, Vasiléos Georgíou A' ja Panepistimíou -katujen risteyksestä ja päättyy Andréa Syngroú ja Athanasíou Diákou -katujen risteykseen. Kadun varrella sijaitsevat Kansallispuutarhan ja Olympoksen Zeuksen temppelin raunioiden lisäksi myös muun muassa Kreikan parlamenttitalo, Tuntemattoman sotilaan hauta, Hadrianuksen kaari, Roomalaisen kylpylän arkeologinen kohde ja Zappeion. Tiedosto:Οικία Κυριακούλη Μαυρομιχάλη, λεωφόρος Αμαλίας 8 ^ Ξενοφώντος - panoramio.jpg|Kyriakoúlis Mavromicháliksen talo. Tiedosto:Athens neoplan.jpg|Valtakadun liikennettä. Tiedosto:The Arch of Hadrian on Vasilissis Amalias Avenue on March 24, 2020.jpg|Hadrianuksen kaari ja valtakatua yöllä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ateenan kadut ja tiet
Wallace K. Harrison

Wallace Kirkman Harrison (1895–1981) oli yhdysvaltalainen arkkitehti, jonka tunnetuimpiin töihin kuuluvat muun muassa New Yorkissa sijaitsevat Metropolitan-ooppera, YK:n päämaja ja Rockefeller Center. Vuonna 1945 Harrison perusti arkkitehtitoimiston Max Abramowitzin kanssa. == Lähteet == * Suuri suomalainen tietosanakirja A-lip. Helsinki, 1988. Luokka:Yhdysvaltalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Albán Vermes

Albán Vermes (19. kesäkuuta 1957 Eger – 3. helmikuuta 2021) oli unkarilainen uimari ja olympiamitalisti. Hän oli pituudeltaan 190-senttimetrinen ja painoi 80 kilogrammaa. Vermes edusti Unkaria Moskovan kesäolympialaisissa 1980 saavuttaen hopeaa 200 metrin rintauinnissa. Hän saavutti myös 200 metrin rintauinnin EM-hopeaa Rooman EM-kilpailuissa 1983. == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset uimarit Luokka:Unkarilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Johan August Florin

Johan August Florin (7. huhtikuuta 1841 Helsinki – 27. joulukuuta 1902 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, lääkintöneuvos ja valtiopäivämies. ==Henkilöhistoria== Florinin vanhemmat olivat valtioneuvos August Oskar Wilhelm Florin ja Lovisa Ekebom ja puoliso vuodesta 1877 Lydia Lovisa Carlström. Florin valmistui filosofian maisteriksi 1864 ja lääketieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1868. Hän toimi lääkärinä Helsingissä ja patologisen anatomian ja oikeuslääketieteen dosenttina yliopistossa 1870–1878, hoitaen useita kertoja myös oppiaineensa professuuria, ja sitten lääkintöhallituksessa lääkintöneuvoksena vuoteen 1902 asti. Florin oli Kaskisten edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1882.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Viitattu 28.10.2020.Kuolleita. Päivälehti, 28.12.1902, s.2. ==Julkaisuja== * Om amyloid-degeneration, 1867 * Om tvifvelaktiga sinnestillstånd i förhållande till civil-lag, 1870 * Om rättsmedicinska system och lifsfarans använding såsom kriterium på kroppsskada, 1873 * Om betydelsen af orden "svår kroppskada" och "lifsfarlig sjukdom" enligt § 4 i nådiga forordningen angående dråp utan uppsåt att döda, och annan misshandel å person af den 26 november 1866, 1873 * Bidrag till kännedom om de sanitära förhållandena i Helsingfors 1869–1875, 1877 ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset lääkärit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1841 syntyneet Luokka:Vuonna 1902 kuolleet
Agiá

Agiá ( < Αγία, Agía, ”Pyhä”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa: * Agiá, kaupunki ja kunta Lárisan alueyksikössä Thessalian alueella * Agiá, kylä Chanián kunnassa Chanián alueyksikössä Kreetan alueella * Agiá, järvi Kreetan saarella lähellä samannimistä kylää
Ágios Pávlos

Ágios Pávlos (, ”Pyhä Paavali”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa: * Ágios Pávlos, kaupunki Neápoli-Sykiésin kunnassa Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella * Mikronísi eli Ágios Pávlos, saari Kreetan etelärannikolla Kaloí Liménesin kylän edustalla
Ágios Stéfanos

Ágios Stéfanos (, ”Pyhä Stefanos”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa: * Ágios Stéfanos, kaupunki Diónysoksen kunnassa Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella * Ágios Stéfanos, kylä Kreetan saarella Ierápetran kunnassa Lasíthin alueyksikössä * Ágios Stéfanos, saari Pohjoisen Egean saarten saariryhmässä Chíoksen itärannikolla * Ágios Stéfanos, saari Pohjoisen Egean saarten saariryhmässä Chíoksen länsirannikolla * Vído eli Ptychía, aiemmin myös Ágios Stéfanos, saari Jooniansaarten saariryhmässä lähellä Korfua
Magoúla

Magoúla (, ”Poski”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa: * Magoúla, kaupunki Elefsínan kunnassa Länsi-Attikan alueyksikössä Attikan alueella * Magoúla, kylä Spártin kunnassa Lakonian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella
Louhukehräjäkälä

Louhukehräjäkälä (Lecanora subcarnea) on kehräjäkälien heimoon ja samannimiseen sukuun kuuluva jäkälälaji. Louhukehräjäkälää kasvaa Suomessa vain yhdessä paikassa, Turussa Ispoisten jäkäläjyrkänteellä. Suomessa laji luokitellaankin äärimmäisen uhanalaiseksi, ja sen kasvupaikka on rauhoitettu. Vielä 2000-luvun alussa lajin uskottiin hävinneen Suomesta. == Ulkonäkö ja kasvupaikat == Louhukehräjäkälän sekovarsi kasvaa tiukasti kiinni alustassaan. Väritykseltään se on harmaa tai vaaleahko. Louhukehräjäkälä on yksi harvoista jäkälälajeista, joka voi kasvaa lähes neutraaleilla tai kalkkipitoisilla kasvualustoilla. Laji voi kasvaa myös seinillä. Parhaiten se viihtyy kuitenkin piipitoisilla, luonnon muodostamilla kielekkeillä, usein pystysuorilla varjoisilla pinnoilla tai ulkonemilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * UniProt: Taxonomy - Lecanora subcarnea * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Lecanora subcarnea * Consortium of Lichen Herbaria: Lecanora subcarnea * Italic 7.0, The Information System on Italian Lichens: Lecanora subcarnea Luokka:Kehräjäkälät
Glenn Florio

Glenn Florio (26. tammikuuta 1967 – 26. lokakuuta 2020) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän edusti newyorkilaisia Fordham Rams- ja NYAC -seuroja. Florio kilpaili miesten pariairokaksikossa vuoden 1988 kesäolympialaisissa. Hän ei parinsa Kevin Stillin kanssa selviytynyt keräilyeristä jatkoon. Florio saavutti kevyessä yksikössä MM-pronssia Nottinghamissa 1986. Hän oli samassa luokassa seitsemäs Kööpenhaminan MM-kilpailuissa 1987. Nuorten MM-kisoissa hän sijoittui yksikkösoudussa viidenneksi 1985 ja kuudenneksi 1984. Hän voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden kevyessä yksikössä 1986 ja 1987. Florio valmistui Fordhamin yliopistosta 1989. Hän kuoli ilmeisesti sydänkohtaukseen 26. lokakuuta 2020. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset soutajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Viron kunnallisvaalit 2013

Viron kuntavaalit 2013 pidettiin 20. lokakuuta 2013 ja niissä äänestettiin kunnanvaltuustot 215 kuntaan. Vaalien äänestysaktiivisuus oli 58 prosenttia. Ennakkoäänestysmahdollisuus oli voimassa 10.–16. lokakuuta, jolloin pystyi äänestämään myös sähköisesti. Vaalien suurin voittaja oli keskustapuolue, joka sai 31,9 prosenttia äänistä koko maassa ja voitti Tallinnassa puolet. Tallinnassa saavutetun voiton ansiosta puolueen puheenjohtaja Edgar Savisaar valittiin uudelleen pormestariksi. Vaalien alla Isänmaan ja Res Publican liittoa (IRL) edustanut Eerik-Niiles Kross joutui Interpolin etsintäkuuluttamaksi Arctic Sea -laivan kaappauksen tilaamisesta vuonna 2011. Kross itse piti etsintäkuulutustaan Venäjän tarjoamana apuna keskustapuolueelle. Kuntavaalien kampanjointi ennakoi riigikogun vaaleja 2015. Tallinnassa Isänmaan ja Res Publican liitto kampanjoi aktiivisesti keskustapuoluetta ja Edgar Savisaaria vastaan. IRL:n vaalikampanjointiin kuului muun muassa kauko-ohjattava helikopteri, joka toimitti Savisaarin vastaisen julisteen ikkunan taakse, kun Savisaar esiintyi suorassa televisiolähetyksessä. Puolue myös levitti aktiivisesti julisteita, jotka syyttivät Savisaaria korruptiosta. == Koko maan tulokset == Puolue Puolue Äänimäärä %-osuus Viron keskustapuolue 199 876 31,9 % Isänmaan ja Res Publican liitto 107 780 17,2 % Viron reformipuolue 85 850 13,7 % Sosiaalidemokraattinen puolue 78 493 12,5 % Konservatiivinen kansanpuolue 8 337 1,3 % Viron yhdistynyt vasemmistopuolue 36 0,0 % Vaaliliitot ja sitoutumattomat ehdokkaat 143 964 22,7 % Hylättyjä ääniä Hylättyjä ääniä 4 714 0,7 % Yhteensä Yhteensä 630 050 100 % Äänestysaktiivisuus Äänestysaktiivisuus 1 086 935 58,0 % Lähde: kov2013.vvk.ee Lähde: kov2013.vvk.ee Lähde: kov2013.vvk.ee Lähde: kov2013.vvk.ee Lähde: kov2013.vvk.ee Lähde: kov2013.vvk.ee Lähde: kov2013.vvk.ee == Lähteet == 2013 Luokka:Vuoden 2013 vaalit
Tóth

Tóth, Toth on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Alex Toth (1928–2006), yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä * Béla Tóth (1857–1907), unkarilainen toimittaja ja kirjailija * Ede Tóth (1844–1876), unkarilainen kirjailija * Edina Tóth (s. 1975), unkarilainen poliitikko ja europarlamentaarikko * Ilona Tóth (1932–1957), unkarilainen lääketieteen opiskelija ja aktivisti Unkarin kansannousun aikana vuonna 1956 * Kálmán Tóth, useita henkilöitä ** Kálmán Tóth (1831–1881), unkarilainen kirjailija ** Kálmán Tóth (s. 1944) unkarilainen jalkapalloilija * Krisztina Tóth (s. 1967), unkarilainen kirjailija * László Tóth (1912–1997), unkarilainen katolinen piispa * Laszlo Toth (1938–2012), unkarilais-australialainen geologi ja taiteen tärvelijä * Robert Toth (s. 1969), ruotsalainen kuvittaja, sarjakuvanpiirtäjä * Rudy Toth (1925–2009), kanadalainen säveltäjä ja pianisti * Sándor Somogyi Tóth (1923–2000), unkarilainen kirjailija, kansanopiston opettaja ja rehtori ==Unkarilaisia urheilijoita== * Annamária Tóth (1945–2023), viisiottelija * Balázs Tóth (s. 1981), jalkapalloilija * Beatrix Tóth (s. 1967), käsipalloilija * Borbála Tóth Harsányi (s. 1946), käsipalloilija * Dávid Tóth (s. 1985), meloja * Géza Tóth (1932–2011), painonnostaja * Imre Tóth (s. 1985), kilpa-autoilija * István Tóth (s. 1951), painija * István Tóth meloja (aktiivisena 1982–1985) * József Tóth (s. 1951), jalkapalloilija * Kálmán Tóth (s. 1944) jalkapalloilija * Kevin Toth (s. 1967), yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä * László Tóth (s. 2000), unkarilainen autourheilija * Matej Tóth (s. 1983), slovakialainen kilpakävelijä * Noémi Tóth (s. 1976), italialainen vesipalloilija
Brzezinyn piirikunta

Brzezinyn piirikunta () on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 30 833\. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Brzeziny. Neljä maalaiskuntaa ovat Brzeziny, Dmosin, Jeżów sekä Rogów. Brzezinyn piirikunta syntyi 1. tammikuuta 2002 alun perin Łódźin itäiseen piirikuntaan kuuluneista kunnista, joista se vielä nykyäänkin koostuu. Brzezinyn piirikunnan pinta-alasta arviolta 13,6 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018. Brzezinyn piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 6,8 prosenttia. Vuoden 2019 lopussa Brzezinyn piirikunnassa arvioitiin olevan 30 833 asukasta, joista 51,5 prosenttia naispuolisia ja 48,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 30 959 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 27 744 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 17,8 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 59,8 prosenttia ja eläkeikäisten 22,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,2 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 300 lasta. == Lähteet == Luokka:Łódźin piirikunnat
Tsuruoka

Tsuruoka () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Yamagatan prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla prefektuurin länsiosassa. Kaupungin keskusta on rakentunut Shōnain tasangolle Akajoen varrelle. Idässä ja etelässä kaupunkiin kuuluu laajoja vuoristoalueita Asahi- ja Dewavuorilta. Etelässä kaupunki rajautuu Niigatan prefektuuriin. Tsuruokassa on 124 344 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 1 311,53 neliökilometriä, mikä tekee siitä koko Tōhokun alueen pinta-alaltaan suurimman kaupungin. Tsuruokan kaupungin historia ulottuu Kamakura-kaudelle saakka, kun aluetta hallitsi Mutō-klaani Daihōjin linnasta käsin. Sen nimesi Tsuruokan linnaksi Mogami Yoshiaki 1600-luvun alussa. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Tsuruoka kehittyikin linnanaluskaupunkina Sakai-klaanin hallinnassa. Meiji- restauraation jälkeen kaupunkiin syntyi tekstiiliteollisuutta, joka kuitenkin korvautui maatalouskoneiden, elektroniikan ja huonekalujen tuotannolla toisen maailmansodan jälkeen. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Tsuruoka sai vuonna 1924. Kaupunki laajeni huomattavasti vuoden 1955 kuntaliitoksessa ja vuonna 2005, kun siihen yhdistettiin viisi kuntaa: Atsumin, Fujishiman, Haguron ja Kushibikin maaseutukaupungit sekä Asahin kyläkunta. Kaupunkiin kuuluvat alavat maaseutualueet ovat tärkeää riisintuotantoaluetta. Ōyaman kaupunginosa tunnetaan saken valmistuksesta. Tsuruokan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Tsuruokan linnan rauniot, daimiokunnan entinen koulu Chidōkan, Chidō-museo ja Zenpō-jin buddhalainen temppeli, joka on merimiesten suosiossa. Ideha-jinjan šintolaisen pyhäkön yhteydessä sijaitseva pagodi Hagurovuorella (Hagurovuoren pagodi) on valittu yhdeksi Japanin kansallisaarteista. Kasugan pyhäkkö Kurokawan alueella tunnetaan puolestaan nō-teatteristaan (Kurokawa-nō). Japaninmeren rannikolla toimii useita uimarantoja ja kuumia lähteitä (onsen), kuten Atsumi-onsen ja Yunohama-onsen, sisämaassa on muun muassa Yutagawa-onsenin kuuma lähde. Dewan kolme vuorta kaupungin itäosassa kuuluvat Bandain–Asahin kansallispuistoon. Tsuruokaa palvelee JR Higashi-Nihonin Uetsu-päälinja. Lisäksi kaupungin pohjoisrajalla toimii Shōnain lentoasema. == Kuvia == Tiedosto:Cherry blossoms in Tsuruoka Park.jpg|Tsuruokan linnan puistoa Tiedosto:Atsumi-spa- ashiyu03.JPG|Jalkakylpy Atsumi-onsenissa Tiedosto:Old Nishi-Tagawa district office.JPG|Nishi-Tagawan piirikunnan talo Chidō-museossa Tiedosto:Gassan (5693125340).jpg|Gassanvuori Tsuruokasta Tiedosto:Tsuruoka city center area Aerial photograph.1976.jpg|Tsuruokan kantakaupunki vuoden 1976 ilmakuvassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Yamagatan prefektuurin kaupungit
Koosa jõgi

Koosa jõgi on Virossa Tartumaalla Peipsiääressä virtaava 10,7 kilometriä pitkä joki, joka on samalla sekä Emajoen sivuhaara että sen suistohaara. Joki laskee Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan Praagan pohjoispuolelle. == Joen kulku == Koosa jõgi alkaa haarautumalla Emajoesta kohti pohjoista huomattavasti pääuomaa kapeampana uomana. Uoman keskimääräinen pudotus on vain joitakin senttimetrejä, joten sen virtaama syntyy joko Emajoen yläjuoksun paineesta, vallitsevasta tuulesta tai Peipsijärven vedenpinnan muutoksista esimerkiksi matala- tai korkeapaineessa. Vesi voi siis virrata kumpaan suuntaan hyvänsä. Koosa jõen loppuosa on kuitenkin leveämpi kuin sen yläjuoksu. Se näyttäisi yhtyvän luoteesta tulevaan ja sitä huomattavasti leveämpään Kargaja jõen uomaan, mutta viranomaistiedoissa uoman alajuoksua kohdellaan kuitenkin Koosa jõen pääuomana. Joen leveämpi loppuosa on kolme kilometriä pitkä ja sitä kutsutaan myös Lagina jõeksi . Koska Koosa jõella on Peipsijärvellä oma joensuu, on se katsottu olevan oma jokensa. Se voidaan myös tulkita olevan toinen Emajoen suuhaaroista, joka laskee Peipsijärveen 1,5 kilometriä pohjoisemmaksi kuin toinen suuhaara. Kargaja jõgi on sen ainoa sivujoki. == Valuma-alue ja sivu-uomat == Koosa jõen valuma-alueen pinta-ala on 208,5 neliökilometriä. Siitä suurin osa kuuluu Kargaja jõen valuma-alueeseen, joka on 192,8 neliökilometriä suuri. Tämä tulkinta jättää Koosalle valuma-alueesta vain 15,7 neliökilometrin suuruisen lähialueen, joka muodostuu ojittamattomasta suosta. Emajoen valuma-alue, jonka pinta-ala on 9 628 neliökilometriä , ei katsota vaikuttavan Koosa jõgeen niin paljon, että se tulisi huomioida sen valuma-alueessa. Koosa jõen ainoa sivujoki on Kargaja jõen, jonka pääuoma virtaa alas pohjoisesta seuraten Peipsijärven rannikkoa 3–6 kilometrin etäisyydeltä. Siihen yhtyy lännestä päin Koosa järvestä alkava leveä uoma. Järveen laskee pohjoisesta tuleva Põdra oja. Kun noustaan Kargaja jõgea ylöspäin, yhtyy siihen lännestä Rehemetsa peakraav, koillisesta tuleva Saburi oja ja luoteesta Koosa oja. == Valuma-alueen järviä == Koosa jõen uomassa ei ole järviä. Valuma-alueen suurin järvi on Koosa järv, joka sijaitsee joelta noin kilometrin verran luoteeseen päin. Koosa järven vieressä puolen kilometrin päässä samalla suoalueella sijaitsee pieni Sirkjärv, joka on umpijärvi. Pohjoisempana sijaitsevassa Koosan kylässä on Koosa ojaan padottu Koosa paisjärv, joka yhtyy pian Kargaja jõgeen. Siitä 23 kilometriä pohjoiseen sijaitsee joen uomaan padottu Metsakivi järv, joka on Metsakiven kylän patojärvi. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Peipsiääre * Luokka:Viron joet
Maharashtra Navnirman Sena

Maharashtra Navnirman Sena (lyh. MNS) on intialainen Maharashtran osavaltiossa vaikuttava alueellinen puolue. Sen perusti Shiv Senasta eronnut Raj Thackeray vuonna 2006 puolustamaan marathien intressejä. Thackeray erosi setänsä Bal Thackerayn puolueesta vastalauseena Uddhav Thackerayn valitsemisesta Shiv Senan puheenjohtajaksi. Puolueen vaalimenestys on ollut laskusuuntaista. Vuonna 2017 se sai seitsemän ehdokastaan Suur-Mumbain kuntayhtymän edustajistoon, mutta kuusi heistä siirtyi Shiv Senaan. Aikaisemmissa kuntayhtymän vaaleissa 2012 puolue sai 27 edustajaa. Maharashtran parlamentin alahuoneessa se sai 13 edustajaa vuonna 2009, mutta vuoden 2014 vaaleissa vain yhden. Maharashtran osavaltiovaaleissa 2019 puolueen paikkamäärä säilyi samana. Puolue ei saanut yhtäkään edustajaa Lok Sabhaan vuoden 2014 parlamenttivaaleissa eikä se osallistunut seuraaviin vuoden 2019 vaaleihin. Maharashtra Navnirman Sena järjesti vuonna 2020 tukimielenosoituksen kansalaisuuslainmuutokselle ja ilmoitti kostavansa lakimuutoksen vastustajille. Puolue on myös toistuvasti vaatinut pakistanilaisten taiteilijoiden poistamista elokuvista ja musiikkiteollisuudesta. Puolue on saanut toistuvaa mediahuomiota vandalismista osana sen mielenosoituksia. Joulukuussa 2017 kahdeksan puolueen aktivistia vietti viikon vankilassa epäiltynä kongressipuolueen Mumbaissa sijainneen toimiston vandalisoinnista. Puheenjohtaja Raj Thackeray kutsui heidät asunnolleen ja onnitteli heitä kiitoksena puolueelle tekemästään työstä. Elokuussa 2020 puolueen aktivistit vandalisoivat Maharashtra State Electricity Distribution Company Limited -sähköyhtiön toimistoa, kun puheenjohtaja uhkasi "MNS-tyylisellä" mielenosoituksella, koska Nagpurissa asuva henkilö oli väitetysti tehnyt itsemurhan kalliin sähkölaskun takia. ==Lähteet== Luokka:Intian puolueet Luokka:Nationalistiset puolueet Luokka:Hindunationalismi
Väinö Kolhonen

Väinö ”Tommo” Kolhonen () oli suomalainen elokuvaaja. Hän aloitti uransa lapsinäyttelijänä Suomi-Filmissä ja jatkoi yhtiön palveluksessa eri tehtävissä vuoteen 1970 saakka. Kolhonen syntyi vuonna 1923 Viipurin Kolikkoinmäellä. Talvisodan jälkeen hänen perheensä lähti evakkotaipaleelle Suomen luovutettua Viipurin Neuvostoliitolle Moskovan rauhassa 1940. Kolhonen sai 17-vuotiaana ensimmäisen roolinsa Orvo Saarikiven ohjaaman Anu ja Mikko -elokuvan Tommona. Osa oli pienehkö mutta istui Kolhoselle niin hyvin, että hän kantoi lempinimeä ”Tommo” loppuikänsä. Hän sai esiintymisensä sekä karjalaisen puheensa luontevuudesta hyvät arvostelut. Näyttelijädebyytin jälkeen Kolhoselle järjestyi Suomi-Filmissä ensin juoksupojan paikka, sitten pesti pitkien elokuvien kuvausryhmän jäsenenä. Hän jatkoi myös pienten sivuroolien tekoa elokuvissa, kaikkiaan hänelle kertyi noin kaksikymmentä elokuvaroolia. Syksyllä 1949 hän siirtyi kamera-assistentiksi ja siitä edelleen kuvaajaksi Orvo Saarikiven johtamalle lyhytkuvaosastolle olympiavuonna 1952. Vuonna 1970 Kolhonen siirtyi Suomi-Filmin negatiivifilmivaraston hoitajan tehtävistä kuvaajaksi Lii-Filmi Oy:hyn. Hän sai valtion taiteilijaeläkkeen 1979. Kolhonen kuvasi uransa aikana kaikkiaan nelisensataa uutiskatsausta Suomi-Filmissä sekä Lii-Filmissä. Lisäksi hän kuvasi noin sata lyhytelokuvaa ja useita mainospaloja. Vuonna 1987 hänellä oli roolitehtävä Janne Kuusen ohjaamassa elokuvassa Älä itke Iines. Kolhonen harrasti nuoruudessaan aktiivisesti nyrkkeilyä ja edusti 1940-luvun loppupuolella Helsinkiä kahdessa Helsinki vs. maaseutu -turnauksessa. Hänet nimitettiin Viipurin Nyrkkeilijöiden kunniajäseneksi vuonna 1967. Hän oli niin ikään kunniajäsen Suomen Elokuvayhdistys ry:ssä. Vuonna 2002 hän esiintyi Yle TV1-kanavan Tositarina -sarjan henkilöohjelmassa. Ihmisenä Kolhonen oli viipurilaisen luonteensa mukaisesti hyväsydäminen, avulias ja vilkas. Hän kuoli 81-vuotiaana olympiamatkalla Ateenassa vuoden 2004 kesäolympialaisten aikaan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elokuvaajat Luokka:Suomalaiset lapsinäyttelijät Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Viljaminkeltaruusu

Viljaminkeltaruusu (Rosa ’William’s Double Yellow’) on tarhakeltaruusuihin kuuluva ruusulajike, jolla on kerratut, kirkkaan keltaiset kukat. Sen menestymisalue yltää Suomessa rannikolla Oulun korkeudelle saakka (vyöhyke V). == Alkuperä == Viljaminkeltaruusu on persianruusun (Rosa foetida) ja pimpinellaruusun (Rosa pimpinellifolia) risteytys, jonka kehitti englantilainen John Williams vuonna 1820. Ruusu sai nimensä kehittäjänsä mukaan. Ranskassa ruususta käytetään nimeä ’Jaude de William’, Skotlannissa ruusun nimi on ’Prince Charlie’s Rose’ ja Norjassa ’Namdalsrosen’. Suomessa Kaisaniemen kasvitieteellisessä puutarhassa 1920-luvulta saakka kasvaneen "Kaisaniemen harisoniruusun" sekä Raahessa yli sata vuotta kasvaneen ”Raahen ruusun” on molempien todettu olevan lajikkeeltaan ’William’s Double Yellow’. Viljaminkeltaruusu ja Yhdysvalloissa 1800-luvun alussa löytynyt harisoninkeltaruusu (Rosa ’Harison’s Yellow’) ovat molemmat persianruusun (Rosa foetida) ja pimpinellaruusun (Rosa pimpinellifolia) risteymiä. Harisoninkeltaruusu on toisin, kuin viljaminkeltaruusu, todennäköisesti luonnossa syntynyt risteymä.Gudrun Manell & Bertil K. Johansson: Ruusut. Suomen oloihin soveltaen suomentanut Hannele Vainio, Otava – Sivu 72 Harisoninkeltaruusu kasvoi ensimmäisenä asianajaja ja ruusujen ystävä George Harisonin puutarhassa New Yorkin esikaupunkialueella. Ruusut ovat ominaisuuksiltaan ja ulkonäöltään lähellä toisiaan, mutta erojakin on mm. kukassa ja kasvukorkeudessa. == Kuvaus == Viljaminkeltaruusu kasvaa 1–1,2 metrin korkuiseksi, tiheäksi, pienipiikkiseksi pensaaksi. Lehdet ovat pieniä, tummanvihreitä ja muistuttavat juhannusruusun lehtiä. Kukinta alkaa Suomessa kesäkuun lopussa ja kestää kahdesta kolmeen viikkoa. Kukat ovat kirkkaankeltaiset, kerrannaiset, halkaisijaltaan 4–5 cm. Terälehtiä on 17–25 kappaletta. Heteissä on keltaista ja ruskeaa. Kukissa on miellyttävä tuoksu. Syksyllä pensasta koristavat pyöreät mustat kiulukat. Ruusulla on taipumus levitä juurivesoilla. Ruusu viihtyy aurinkoisella ja puolivarjoisella paikalla, hedelmällisessä maaperässä, mutta sietää myös kuivuutta ja niukkaravinteista maaperää. Menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I–V. == Kuvia viljaminkeltaruususta == Tiedosto:Viljaminkeltaruusu William’s Double Yellow 5.jpg Tiedosto:Viljaminkeltaruusu William’s Double Yellow 2.jpg Tiedosto:Viljaminkeltaruusu William’s Double Yellow 3.jpg == Lähteet == Luokka:Ruusulajikkeet
Myeongbulheojeon

Myeongbulheojeon (, ) on televisioyhtiö tvN:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Kim Nam-gil ja Kim Ah-joong. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:Eteläkorealaiset fantasiasarjat Luokka:Eteläkorealaiset komediasarjat Luokka:tvN:n televisiosarjat