EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Holger Schildt

Holger Schildt (28. maaliskuuta 1889 Helsinki – 13. heinäkuuta 1964 Tukholma) oli suomalainen kirjankustantaja, jolla oli yritystoimintaa sekä Suomessa että Ruotsissa. Kirjailija Runar Schildt oli Holger Schildtin serkku. Schildt aloitti kustannustoiminnan Porvoossa 1913. Hän siirsi kustantamonsa 1917 Helsinkiin ja hankki samaan aikaan omistukseensa myös G. W. Edlundin kustannusliikkeen sekä vuonna 1918 Lilius & Hertzbergin kirjapainon. Vuodesta 1918 alkaen Schildtin kustantamo toimi osakeyhtiönä nimeltä Schildts förlags Ab. Schildt pyrki 1920-luvun alussa myös suomenkielisille kirjamarkkinoille mutta joutui vetäytymään sieltä lupaavasta alusta huolimatta. Hän pyrki sitten laajentamaan kustantamonsa toimintaa Ruotsin markkinoille ja hankki 1928 tukholmalaisen Bohlin & Co:n kustantamon joka sai uudeksi nimekseen Holger Schildts Förlags Ab. Schildtin Suomen kustantamo siirtyi 1931 kirjapainoalalle toimineen Eugène Nygrénin (1878–1960) johtamalle yhteenliittymälle. Holger Schildt keskittyi jatkossa Ruotsin markkinoille ja toimi vuodesta 1938 itsenäisenä kustantajana tukholmalaisessa Wahlström & Widstrand-kustantamossa. Holger Schildt lahjoitti 1921 Porvoon kotitalonsa Suomen ruotsalaiselle kirjailijaliitolle. Runoilijakoti-nimisessä, 1765 rakennetussa talossa ovat sittemmin asuneet kirjailijat Hjalmar Procopé (1923–1927), Bertel Gripenberg (1928–1933), Jarl Hemmer (1933–1944), Rolf Lagerborg (1945–1959), Rabbe Enckell (1960–1973), Lars Huldén (1973–1993) ja viimeksi vuosina 1993–2017 Christer Kihlman. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kirjankustantajat Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Nitridi

Nitridi-ioni (N3−) on typpiatomi, jolla on kolmen elektronin ylimäärä, ja on siten negatiivisesti varautunut ioni eli anioni. Nitrideiksi kutsutaan yhdisteitä, jotka sisältävät typpiatomin, jonka hapetusluku on –3. On olemassa kuitenkin poikkeuksia, kuten vedyn nitridi NH3, jota kutsutaan ammoniakiksi. == Esimerkkejä nitrideistä ja niiden käyttökohteista == * voiteluaineet, kuten boorinitridi (BN) * leikkausmateriaalit, kuten piinitridi (Si3N4) * puolijohteet, kuten galliumnitridi (GaN) * metallipinnoitteet, kuten titaaninitridi (TiN) * vedyn säilöntään, kuten litiumnitridi (Li3N) * Luokka:Anionit
Vigor Mortis

Vigor Mortis on Deathlike Silence -yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 2007. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 35. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Ms. Maya – laulu * Mr. Catafalque – kitara * Mr. Cerberos – kitara * Mr. Gehenna – rummut * Ms. Erna – kosketinsoittimet * Mr. Ward – basso == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * Imperiumi.net: 7–/10Imperiumi.net: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2007 esikoisalbumit Luokka:Deathlike Silencen albumit
Don Newcombe

Donald ”Don” Newcombe (14. kesäkuuta 1926 – 19. helmikuuta 2019Don Newcombe, one of the greatest pitchers in Dodger history, passes away at age 92 ) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi ensimmäisen MLB-ottelunsa 20. toukokuuta 1949 ja viimeisensä 1. lokakuuta 1960. Joukkueet olivat: * Brooklyn/Los Angeles Dodgers (1949–1951, 1954–1958) * Cincinnati Reds (1958–1960) * Cleveland Indians (1960) Newcombe oli National Leaguen "Most Valuable Player" 1956. Hän oli nelinkertainen All-Star-pelaaja vuosina 1949–1951 ja 1955. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset baseballpelaajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Tuuri Heporauta

Tuuri Kaleva Heporauta (5. elokuuta 1922 Jyväskylä – 10. joulukuuta 1991 Helsinki)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 20.12.1991. s. A 6 oli suomalainen kirjailija ja mainostoimittaja. Hän käytti myös nimimerkkejä Oswald Barne, Harry Jarvinen, Pentti Kari, Arne Krassler, Helmuth Schultze ja Jaakko Tierna. Heporaudan vanhemmat olivat rehtori, kansanrunouden tutkija Frans Akseli Heporauta ja kirjailija Elsa Heporauta. Heporauta julkaisi 1980-luvulla useita lentomestari Osmo ”Otso” Rantalan muistelmiin perustuneita ilmailuaiheisia sotakirjoja. == Teoksia == * Kahden kissan kirous : humoristinen seikkailutarina. Tammi 1945, nimellä Jaakko Tierna * Saari. Karisto 1946 * Kuoleman kilpa. Tammi 1947, nimellä Pentti Kari * Kuu itkee verta, salapoliisitarina. Aura, Turku 1947, nimellä Jaakko Tierna * Nainen kulkee ohitse, romaani. Karisto 1949 * Minä, Jussi Jauhovuo. Karisto 1950 * Viidakon rummut, jännitysromaani. Kustannustalo 1951, nimellä Pentti Kari * Jussi Jauhovuo ja kuutamo, leikillinen romaani. Karisto 1953 * Miten kauppias kirjoittaa tepsivän ilmoituksen, tietokirja. Kustannustalo, Helsinki 1953 * Kuoleman häätalo, jännitysromaani. Karisto 1954 * Vain sinä saat tietää..., teoksessa Joka naisen toivekirja. 1954, 2. painos omana kirjanaan Kustannustalo 1959, nimellä kreivi Concel Graza * Kuun kaivokset : kertomus ihmisen uskaliaimmasta löytöretkestä, joka ehkä pian on todellisuutta, tieteisromaani. Kustannustalo 1957 (yhdessä Arijoutsi Heporaudan (s. 1928) kanssa, nimimerkeillä Oswald Barne ja Veikko Niemi) * Vakoojana Suomessa kohtalonvuonna 1944 (Arne Krassler). Harmaiden susien kalmantaival : tosiasioihin, haastatteluihin ja saksalaisen kapteeniluutnantin päiväkirjamerkintöihin perustuva kuvaus Saksan sukellusvenelaivaston taistelusta ja tuhosta toisen maailmansodan pyörremyrskyssä. (Helmut Schultze) . Kustannustalo 1962 * Helsinki, poste restante, Suomalainen FBI-mies 1. Kirjapaino Il-Mo, Ilmajoki 1965, nimellä Harry Jarvinen * Kun uskomaton on totta. 1969 * Tulimyrskyn tuttavana : lentomestari "Otso" Rantalan muisteluja. Karisto 1981, 2. painos 2008 * Syöksypommittaja : lentomestari ’Otso’ Rantalan muisteluja. Karisto 1982, 3. painos 2007 * Kun taivas oli helvetti: lentomestari "Otso" Rantalan ja hänen kumppaniensa hätkähdyttävimpiä hetkiä sotataivaalla. Karisto 1984, 2. painos 2008 * Jumalten keinu: lentomestari Osmo "Otso" Rantalan valikoimia sotataivaan lentäjien huimimpia seikkailuja. Karisto 1989 * Sotataivaan sankarit: lentomestari "Otso" Rantalan muisteluja. Karisto 1995 == Lähteet == * Suomen kirjailijat -tietokanta ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset sotakirjailijat Luokka:Suomalaiset mainonnan suunnittelijat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Aune Antti

Aune Antti (oik. Kerttu Aune Holmqvist, o.s. Anttonen; 23. joulukuuta 1901 Lappeenranta – 27. elokuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen laulaja (sopraano), joka tunnettiin erityisesti yksinlaulujen tulkitsijana. Käytyään tyttökoulun Antti opiskeli laulua Helsingin musiikkiopistossa 1916–1919 Axel von Kothenin johdolla ja yksityisesti Anna Hagelstamin oppilaana. Lisäksi hän opiskeli Pariisissa Madame de Landen johdolla sekä Pariisissa ja Wienissä Thérèse Leschetizkyn johdolla. Antti piti ensikonserttinsa Helsingissä 1931 ja ensimmäisen konserttinsa Wienin juhlaviikoilla Musikvereinin salissa 1936, mistä alkoi hänen kansainvälinen uransa. Hän konsertoi kotimaan lisäksi Tukholmassa, Kööpenhaminassa, Oslossa, Berliinissä, Varsovassa, Budapestissa, Pariisissa ja Lissabonissa. Orkesterin solistina Antti lauloi Tor Mannin, Nikolai Malkon, Fritz Buschin, Ernest Ansermet'n, Alberto Ereden ja Ernst Křenekin johtaessa. Vuosina 1937–1938 Antti osallistui Salzburg International Opera Guild -nimisen oopperaseurueen Yhdysvaltain- ja Kanadan-kiertueelle, jolla hän lauloi W. A. Mozartin Così fan tutte- ja Gioacchino Rossinin Gambiale di matrimonio -oopperan sopraanopääroolin. Kiertueen aikana Antti piti lisäksi kymmenkunta konserttia amerikansuomalaisille. Aune Antti lauloi uransa aikana paljon äänilevyille ja esiintyi useasti radiossa. Hän levytti myös kevyempää ohjelmistoa nimimerkillä Anneli. Sota-aikana Antti esiintyi usein rintamalla ja hyväntekeväisyystilaisuuksissa, joissa häntä säesti usein Kosti Vehanen. Vuodesta 1960 Antti opetti laulua Helsingissä omassa laulustudiossaan. Vuonna 1972 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali. ==Lähteet== * * == Aiheesta muualla == * Pieni Aune suuressa maailmassa, Kuva, 27.04.1938, nro 9, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Aune Antti, Seura, 09.11.1938, nro 45, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Marisa Pavan

Marisa Pavan (19. kesäkuuta 1932 Cagliari, Italia – 6. joulukuuta 2023 Gassin, Ranska) oli italialaissyntyinen näyttelijä. Hänen kaksossisarensa oli vuonna 1971 kuollut näyttelijä Pier Angeli. Marisa Pavan esiintyi itse muun muassa elokuvissa Tatuoitu ruusu (1955), Harmaapukuinen mies (1956), Keskiyön mysteeri (1957) ja Lippulaivan kapteeni (1959). Hän oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1956. Hän voitti samana vuonna Golden Globen vastaavassa kategoriassa ja oli vuonna 1957 Bafta-ehdokkaana. Pavan oli naimisissa näyttelijä Jean-Pierre Aumontin kanssa vuodesta 1956 tämän kuolemaan 2001. Parilla oli kaksi poikaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Pier Angeli

Anna Maria Pierangeli, taiteilijanimeltään Pier Angeli, (19. kesäkuuta 1932 Sardinia, Italia – 10. syyskuuta 1971 Los Angeles, Yhdysvallat) oli italialainen näyttelijä. Hän syntyi Cagliarissa, Sardiniassa, ja aloitti elokuvauransa kotimaassaan, mutta siirtyi sittemmin Yhdysvaltoihin. Angelin elokuvien joukossa ovat Huomenna on liian myöhäistä (1950), Kolme rakkautta (1953), Intohimon liekki (1954), Salaperäinen Casbah (1956), Vihainen hiljaisuus (1960), Sodoma ja Gomorra (1962) ja Taistelu Ardenneilla (1965). Näyttelijä Marisa Pavan on hänen kaksossisarensa. Angeli oli naimisissa näyttelijä-laulaja Vic Damonen kanssa vuosina 1954–1959 ja säveltäjä Armando Trovajolin kanssa 1962–1969. Hänellä oli rakkaussuhde myös James Deaniin. Angeli kuoli lääkemyrkytykseen 39-vuotiaana. == Aiheesta muualla == * * Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
O-ryhmä

O-ryhmä oli Suomessa vuonna 1955 perustettu nuorista taloustieteilijöistä ja tutkijoista koostunut ryhmä, joka korosti makrotaloudellista ja matemaattista lähestymistapaa kansantalouden ilmiöitä tutkittaessa. Ryhmä pyrki uudistamaan kansantaloustieteen opetusta, ja toisaalta herättämään yhteiskunnallista keskustelua makrotaloudellisen ajattelumallin hyväksymiseksi.Hankonen 1994. O-ryhmän kaikki jäsenet olivat kiinnostuneita talouspolitiikan teoriasta. Ryhmä uudisti suomalaista talouspoliittista keskustelua, sillä se toi esille sen, että ristiriitaisten päämäärien takana ovat aina avoimesti tai piilotetusti arvot ja poliittiset valinnat. O-ryhmä myös määritti talouspoliittisen keskustelun käsitteitä uraauurtavalla tavalla. Ryhmä vaikutti myös kansantulolaskentaa kehitettäessä.Linnamo 1999 Ryhmän jäsenet pyrkivät julkaisuissaan yhteistyöhön. 1950-luvun loppupuolella valmistui useita ryhmän jäsenten väitöskirjoja. Ryhmä arvosteli huonoiksi arvioimiaan alan väitöskirjoja julkisesti, ja esiintyi väitöstilaisuuksissa ylimääräisenä opponenttina. Ryhmä kokoontui vähintään kerran kuussa jonkun jäsenen kotiin. Kokouksissa pidettiin alustuksia taloustieteellisistä aiheista ja taloustieteilijöiden uusimmista ajatuksista. O-ryhmän nimi sai alkunsa leikkimielisestä säännöstä, jonka mukaan jäsenen etunimen tai sukunimen olisi tullut päättyä o-kirjaimeen. Nimityksen otti käyttöön Olavi Niitamo, joka huomasi, että hänen ystävillään oli o-kirjaimia nimissään. Raimo Ilaskivi nimitti ryhmän ivallisesti "nollakerhoksi", kun muutama jäsen ilmaantui hänen väitöstilaisuuteensa ylimääräisiksi vastaväittäjiksi.Jouni Luotonen: Ekonomistit rynnistivät yhteiskuntaan, Talouselämä 17.10.2002. Viitattu 29.12.2019 ==Jäsenet== Ryhmään kuuluivat: Timo Helelä, Reino Hjerppe, Mauno Koivisto, Lauri Korpelainen, Erkki Laatto, Jussi Linnamo, Jaakko Lassila, Olavi Niitamo, Jouko Paunio, Jaakko Railo ja Pentti Viita.Kiander 2003. Myöhemmin useat ryhmän jäsenistä kohosivat merkittäviin yhteiskunnalliseen asemaan: jäsenistä tuli myöhemmin professoreita, keskusvirastojen ja pankkien pääjohtajia, ministereitä ja Koivistosta myös tasavallan presidentti. ==Lähteet== * * * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Taloustieteilijät Luokka:Suomalaiset taloustieteilijät Luokka:Taloustieteen metodologia ja koulukunnat
Armando Trovaioli

Armando Trovaioli (myös Trovajoli; 2. syyskuuta 1917 Rooma, Italia – 1. maaliskuuta 2013 Rooma, Italia) oli italialainen pianisti ja säveltäjä, joka tuli tunnetuksi tuotteliaana elokuvamusiikin tekijänä. Trovaioli sävelsi myös tunnettuja italialaisia musikaaleja, kuten Rugantino ja Aggiungi un posto a tavola. Elokuvien joukossa ovat Boccaccio ’70 (1962), Miehet ja Antonia (1977), Perhe (1987) ja Mitä kello on? (1989). == Elämä == Trovaioli aloitti musiikin ja pianonsoiton oppimisen kuusivuotiaana. Toisen maailmansodan aikana Trovaioli taisteli Albaniassa ja Kreikassa. Sodan jälkeen vuonna 1948 hän valmistui Rooman Conservatorio Santa Cecilia -konservatoriosta. Trovaioli oli Italian arvostetuin jazzmuusikko ja hän edusti Italiaa vuoden 1949 International Jazz Festival -festivaaleilla Pariisin Salle Pleyelissa. Hän soitti näinä aikoina ja myöhemminkin maailman arvostetuimpien jazzmuusikoiden kuten Duke Ellingtonin, Miles Davisin, Chet Bakerin, Stéphane Grappellin ja Django Reinhardtin kanssa. Trovaioli sävelsi yli kolmensadan elokuvan ääniraitaa ja hän teki yhteistyötä merkittävien elokuvaohjaajien kuten Vittorio De Sican, Mario Monicellin, Ettore Scolan, Luigi Magnin, Dino Risin, Antonio Pietrangelin, Marco Vicarion ja Alberto Lattuadan kanssa. Trovaioli oli vuosina 1962–1969 naimisissa näyttelijä Pier Angelin kanssa. == Kunnianosoitukset == Trovaiolille myönnettiin parhaan musiikin David di Donatello -palkinnot vuosina 1978 ja 1984 sekä David di Donatello elämäntyöstä vuonna 2007. Hän oli lisäksi ehdolla tavallisten David di Donatellojen saajaksi vuosina 1990, 1991, 1996 ja 2001. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Italialaiset elokuvasäveltäjät Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Keisuke Kinoshita

Keisuke Kinoshita (5. joulukuuta 1912 Hamamatsu – 30. joulukuuta 1998 Tokio) oli palkittu japanilainen elokuvaohjaaja. Hänen elokuvistaan 24 silmää (Nijushi no hitomi, 1954) ja Taiyo to bara (1956) voittivat Golden Globe -palkinnon parhaasta ulkomaalaisesta elokuvasta. Kinoshitan kotikaupungissa Hamamatsussa on hänen elämäntyötään esittelevä museo. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Japanilaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Bence Szabó

Bence Szabó (s. 13. kesäkuuta 1962 Budapest) on unkarilainen entinen miekkailija, jonka aseena oli säilä. Szabó kuului Soulin olympialaisissa 1988 Unkarin säilämiehistöön, joka voitti kultaa. Hänen lisäkseen joukkueessa kilpailivat Imre Bujdosó, László Csongrádi, Imre Gedővári ja György Nébald. Seuraavissa olympiakisoissa 1992 Barcelonassa hän voitti henkilökohtaisen kilpailun kultaa ja joukkuehopeaa. Vielä Atlantan olympialaisissa 1996 hän saavutti joukkuekisassa hopeaa. ==Aiheesta muualla== *Profiili Luokka:Unkarilaiset miekkailijat Luokka:Unkarilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nocturnal Rites

Nocturnal Rites on ruotsalainen power metal -yhtye Uumajasta. Yhtye aloitti toimintansa vuonna 1990 nimellä Necronomic ja sen perustaja oli Fredrik Mannberg. == Jäsenet == * Nils Eriksson – basso * Jonny Lindqvist – laulu * Owe Lingvall – rummut * Fredrik Mannberg – kitara * Chris Rörland – kitara == Diskografia == * In a Time of Blood and Fire (Megarock, 1995) * Tales of Mystery and Imagination (Century Media, 1997) * The Sacred Talisman (Century Media, 1999) * Afterlife (Century Media, 2000) * Shadowland (Century Media, 2002) * New World Messiah (Century Media, 2004) * Lost in Time (Century Media, 2005) * Grand Illusion (Century Media, 2005) * The 8th Sin (Century Media, 2007) * Phoenix (2017) == Aiheesta muualla == * Nocturnal Ritesin sivusto * * Luokka:Ruotsalaiset power metal -yhtyeet
György Nébald

György Nébald (s. 9. maaliskuuta 1956) on unkarilainen entinen miekkailija, jonka aseena oli säilä. Hän kuului kultaa voittaneeseen Unkarin joukkueeseen Soulin olympialaisissa 1988. Hänen lisäkseen joukkueessa kilpailivat Imre Bujdosó, László Csongrádi, Imre Gedővári ja Bence Szabó. Hän oli myös voittamassa Unkarille joukkuehopeaa Barcelonasta olympialaisista 1992 ja pronssia Moskovasta 1980. == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset miekkailijat Luokka:Unkarilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jean Adair

Jean Adair (syntymänimeltään Violet McNaughton, 13. kesäkuuta 1873 Hamilton, Ontario, Kanada – 11. toukokuuta 1953 New York City) oli kanadalais- yhdysvaltalainen näyttelijä. Vaikka hänen elämäntyönsä tapahtui suurimmaksi osaksi teatterissa (esiintymänimenä joskus Jennet Adair), hän esiintyi elokuvissa useita kertoja uransa jälkipuoliskon aikana, joista merkittävin oli yksi harhaanjohdetuista murhaajatädeistä Cary Grantin elokuvassa Arsenikkia ja vanhoja pitsejä (Arsenic and Old Lace)Jean Adair papers, 1914-1936 bulk (1914-1929). NY Public LibraryRotten tomatoes, Broadway-näytelmään pohjautuvassa roolissa. Monien muiden sen aikakauden teatterinäyttelijöiden tavoin Adair esiintyi myös vaudevillenäytöksissä. == Filmografia == Jean Adairin elokuvaroolit:jean Adair Filmography Fandango * Advice to the Lovelorn (1933) (lopputeksteissä mainitsematon) * Arsenikkia ja vanhoja pitsejä (Arsenic and Old Lace, 1944) – täti Martha Brewsteri * Living in a Big Way (1947) – Abigail Morgan * Something in the Wind (1947) – täti Mary Collins * Alaston kaupunki (The Naked City, 1948) == Broadway-esiintymiset == Jean Adair esiintyi Broadwaylla seuraavissa näytelmissä:Jean Adair IBDB * Mother (1910-) * It's a Boy! (1922) * The Jay Walker (1926) * Devils (1926) * The Good Fellow (1926) * Machinal (1928) * That Ferguson Family (1928-9) * Scarlet Pages (1929) * Everything's Jake (1930) * Rock Me, Julie (1931) * Blessed Event (1932) * Best Years (1932) * Black Sheep (1932) * The Show Off (1932-3) * For Services Rendered (1933) * Murder at the Vanities (1933-4) * Broomsticks, Amen! (1934) * Picnic (1934-?) * Mid-West (1936-?) * Sun Kissed (1937-?) * On Borrowed Time (1938) * Morning's at Seven (1939-40) * Goodbye in the Night (1940) * Arsenic and Old Lace (1941-4) * Star-Spangled Family (1945) * The Next Half Hour (1945) * Detective Story (1949-50) * Bell, Book and Candle (1950-1) * The Crucible (1953) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kanadalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vaudeville-esiintyjät Luokka:Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1873 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
László Csongrádi

László Csongrádi (s. 5. kesäkuuta 1959) on unkarilainen entinen miekkailija, jonka aseena oli säilä. Hän oli mukana Unkarin miehistössä Soulin olympialaisissa 1988, jolloin se voitti kultaa. Hänen lisäkseen Unkarin joukkueeseen kuuluivat György Nébald, Bence Szabó, Imre Bujdosó ja Imre Gedővári. Luokka:Unkarilaiset miekkailijat Luokka:Unkarilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oskar R. Lange

Oskar Ryszard Lange (27. kesäkuuta 1904 Tomaszow Mazowiecki, Veikselin aluepiiri, Venäjän keisarikunta) – 2. lokakuuta 1965 Lontoo, Britannia) oli puolalainen taloustieteilijä ja diplomaatti. Hänet tunnetaan parhaiten markkinoiden mekanismien kehittämisessä sosialistisessa taloudessa ja aikaisimman markkinasosialismin mallin kehittäjänä. Lange opiskeli lakia ja taloutta Poznańissa ja Krakovassa, jossa hän valmistui vuonna 1928. Hän toimi aluksi luennoitsijana Krakovan Jagellon yliopistossa. Rockefeller säätiön stipendi vei hänet Englantiin, josta hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1937. Hänestä tuli sitten Chicagon yliopiston professori vuonna 1938, ja hän sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden 1943. Toisen maailmansodan lopulla Lange katkaisi suhteensa Lontoon puolalaiseen pakolaishallitukseen ja siirtyi kannattamaan Neuvostoliiton tukemaa Lublinin komiteaa. Lange toimi välittäjänä Franklin Delano Rooseveltin ja Josif Stalinin välisissä sodan jälkeisissä neuvotteluissa Puolassa. Vuosina 1945–1946 hän luopui professorin virastaan Chicagossa ja hänet nimitettiin Puolan lähettilääksi Yhdysvaltoihin. Hän palveli Puolan valtuuskunnassa YK:n turvallisuusneuvostossa. Puolaan hän palasi 1947 ja jatkoi työtään Puolan hallituksessa ja akateemista työtä Varsovan yliopistossa ja suunnittelu- ja tilastotieteen keskuskoulussa. Vuonna 1974 Wrocławin taloustieteiden yliopisto nimettiin hänen mukaansa. Nimeäminen peruttiin vuonna 2008. == Teokset == * The Determinateness of the Utility Function, 1934 * Marxian Economics and Modern Economic Theory, 1935 * The Place of Interest in the Theory of Production, 1936 * On The Economic Theory of Socialism 1938 * The Foundations of Welfare Economics 1942 * The Stability of Economic Equilibrium 1944 == Lähteet == * History of Economic Thought: Oskar Lange ===Viitteet=== Luokka:Puolalaiset taloustieteilijät Luokka:Puolalaiset diplomaatit Luokka:Puolalaiset professorit Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Imre Gedővári

Imre Gedővári (1. heinäkuuta 1951 Budapest – 22. toukokuuta 2014) oli unkarilainen miekkailija. Hänen aseenaan oli säilä. Gedővári voitti Moskovan olympialaisissa 1980 pronssia sekä joukkuekilpailusta että henkilökohtaisesta kilpailusta. Soulissa 1988 hän kuului kultaa voittaneeseen Unkarin miehistöön, johon hänen lisäkseen kuuluivat Imre Bujdosó, László Csongrádi, György Nébald ja Bence Szabó. ==Lähteet== Luokka:Unkarilaiset miekkailijat Luokka:Unkarilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Kalju Lepik

Kalju Lepik (5. lokakuuta 1920, Koeru - 30. toukokuuta 1999, Tallinna) oli virolainen runoilija. Lepik on julkaissut kaksikymmentä runokokoelmaa. Hänet on palkittu Juhan Liivin runopalkinnolla kahdesti, vuonna 1990 teoksestaan Valusad Viisid ja vuonna 1998 teoksesta Ema portree. Lisäksi hän voitti Viron vuosittaisen kirjallisuuspalkinnon vuonna 1998. Lepik opiskeli toisen maailmansodan aikana Tarton yliopistossa Pohjoismaista historiaa ja arkeologiaa, kunnes vuonna 1943 hänet värvättiin Saksan armeijaan. Saksan jouduttua tappiolle sodassa Lepik pakeni Ruotsiin vuonna 1944, jonne hän asettui asumaan jatkaen opintojaan Tukholman yliopistossa. Hän palasi Viroon vuonna 1990. ==Suomennettu tuotanto== * Yön tyttö; suomentanut Martti Rauhala, Tukholma: [kustantaja tuntematon] 1994 ===Runoja julkaisuissa=== ;LähdeKalju Lepik, Luettelo suomennetuista runoista, Linkki maailman runouteen, Runotietokanta, Lahden kaupunginkirjasto. Päivitetty 17.5.2021, viitattu 13.6.2021 * Arvo Turtiaisen suomentamia Lepikin runoja on teoksessa 20 nykyvirolaista runoilijaa, toim. Raili Kilpi-Hynynen ja Arvo Turtiainen, Helsinki: Tammi 1969 ** Deliriumissa ** Isänmaa ** Kantaatti huilulle ja enkelikuorolle ** Korppi on lintu ** Me laulamme ** Minulla on karvaset sääret ** Pop-pakolaisen taistelulauluja ** Satu Tiikerimaasta * Martti Rauhalan suomentamia Lepikin runoja on julkaisussa Parnasso 1994 ; nro 1 Yön tyttö -sarjasta ** nrot 3-9 sekä ** Hauta on multaa ** Järvien surullisista silmistä ** Kaikki sotilaat maatuvat haudoissaan ** Katu on autio ** Mene pois, yön tyttö ** Puujalkainen kuu ** Surun lääke ei ole ilo ** Tyttöni, unohda järvet ** Varpaisillaan astuvat enkelit ** Yöpöllö ==Lähteet== Luokka:Virolaiset runoilijat Luokka:Ruotsin virolaiset Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Jäckvik

Jäckvik on kylä Pohjois-Ruotsissa Arjeplogin kunnassa pitkän Hornavan-järven yläpäässä. Norjaan menevä Hopeatie (nro 95) kulkee kylän kautta. Jäckvik on varsinaisesti viimeinen kylä ennen Skandien harjalla kulkevaa Norjan rajaa. Hopeatie-nimitys koskee vain Ruotsin puolta, sillä Norjan puolella tie muuttuu numeroksi 77. Kylän kohdalta Hornavan vesien takaa näkyy Lars Levi Laestadiuksen syntymäpaikalle rakennettu muistokappeli. Ruotsin tunturimaisemissa kiertelevä Kungsledenin patikkareitti kulkee Jäckvikin kautta. Kylässä on jonkin verran matkailijoille majoitustarjontaa, jota käyttävät monet Norjaan menevät tai tulevat matkailijat. Maisemat kylässä ovat jo vuoristomaisen jylhiä, sillä lähituntureista korkein yltää jo 1 133 metriin. Luokka:Arjeplogin kunta
Milton Adolphus

Irving Milton Adolphus (27. tammikuuta 1913 – 16. elokuuta 1988) oli pianisti ja yhdysvaltalainen klassisen musiikin säveltäjä. == Tärkeimpiä sävellyksiä == * Jousisoitinoktetti #2, Op 175 * Jousisoitinkvartetti #8, in E Minor, Op 41 * Jousisoitinkvartetti 10, Op 4 * Jousisoitinkvartetti, Op 63 * Jousisoitinkvartetti 14, Op 65 * Jousisoitinkvartetti 15, Op 67 * Jousisoitinkvartetti 16 (Indian), Op 69 * Jousisoitinkvartetti 17, Op 70 * Jousisoitinkvartetti 18, Op 72 * Jousisoitinkvartetti 20, Op 80 * Jousisoitinkvartetti 21, Op 84 * Jousisoitinkvartetti 23, Op 91 Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Vaudeville-esiintyjät
Imre Bujdosó

Imre Bujdosó (s. 12. helmikuuta 1959) on unkarilainen entinen miekkailija, joka aseena oli säilä. Hän kuului kultaa voittaneeseen Unkarin miehistöön Soulin olympialaisissa 1988. Hänen lisäkseen joukkueessa kilpailivat Bence Szabó, László Csongrádi, Imre Gedővári ja György Nébald. Hän voitti joukkuehopeaa Barcelonassa 1992. Luokka:Unkarilaiset miekkailijat Luokka:Unkarilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pornorphans

Pornorphans on vuonna 1998 perustettu suomalainen yhtye. Heidän musiikissaan on vaikutteita monista eri tyylilajeista, muun muassa metallista, konemusiikista ja popista. Yhtyeen väkivaltaiset ja seksuaaliset sanoitukset ovat laulajan Jyttin kirjoittamia. == Jäsenet == * Janne Jokinen – basso * Jytt – laulu * Rami Jämsä – kitara, taustalaulu * Rolle Markos – rummut * Sakari Taskinen – kitara, taustalaulu == Diskografia == Albumit * Beyond Good & Evil (2002) Singlet * Mu$ic (2005) == Aiheesta muualla == * Pornorphansin sivusto * Luokka:Suomalaiset yhtyeet
Rupprecht Geiger

Rupprecht Geiger (26. tammikuuta 1908 – 6. joulukuuta 2009) oli saksalainen taidemaalari. Hän syntyi taidemaalari Willi Geigerin poikana Münchenissä, jossa hän suoritti myös opintonsa. Geiger oli mukana perustamassa ZEN 49 -taiteilijaryhmää. Hän toimi vuosina 1965–1976 Kunstakademie Düsseldorfin professorina. Geigerille myönnettiin vuonna 1992 Siegenin kaupungin Rubenspreis. Geigerin töiden joukossa ovat Gerundetes Blau (1987), o.T. (1990) ja Großes Rot mit Contrapunkt (1995). Teoksia on koottuna muun muassa Dombergmuseumissa. Luokka:Saksalaiset taidemaalarit Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet saksalaiset Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Mônica

Mônica Angélica de Paula eli Mônica (s. 4. huhtikuuta 1978 São Carlos, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana brasilialaisessa Botucatu FC:ssä. Mônica kuului Brasilian maajoukkueeseen, joka voitti kultaa Pan Amerikan kisoissa vuonna 2003. Seuraavana vuonna hän oli mukana joukkueessa, joka saavutti olympiahopeaa 2004 Ateenasta. Hän oli myös mukana kaksissa MM-kisoissa (Yhdysvallat 2003, Kiina 2007). Yhdysvalloissa 2003 tie pysähtyi puolivälieriin, jolloin joukkue hävisi ottelunsa Ruotsille 1-2. Kiinassa 2007 joukkue saavutti hopeaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mônica Mônica Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Argentiinan Grand Prix 1979

Argentiinan Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan kauden ensimmäinen osakilpailu. Kilpailu ajettiin 21. tammikuuta 1979 Autódromo Oscar Alfredo Gálvez -radalla Buenos Airesissa Argentiinassa. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt ranskalainen Jacques Laffite. Kilpailun lähdössä Laffite piti kärkipaikkansa, mutta hänen takanaan kahdeksan autoa joutuivat joukkokolariin Jody Scheckterin ja John Watsonin kolaroidessa keskenään ja kilpailu keskeytettiin hetkeksi. Watsonia rangaistiin tilanteesta vasta viikkoa myöhemmin eikä talli ehtinyt tehdä huonosti järjestetyn tiedotuksen vuoksi protestia annettuun käsittelyaikaan mennessä. Scheckterin osalta yleisö oli tyytyväinen buuatessaan tälle keskeytyksen jälkeen, koska hänet oli valittu Ferrarille argentiinalaisen Carlos Reutemannin sijasta. Uusintalähdössä Laffite oli neljäs, mutta hän nousi kilpailun aikana muiden kuljettajien teknisten ongelmien ansiosta. Wolfin James Hunt puolestaan koki vaikeuksia autonsa kanssa koko kilpailuviikonlopun aikana ja hän joutui keskeyttämään ensimmäisen kilpailunsa uudessa tallissa. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 26 Jacques Laffite Ligier-Ford 53 1:36.03,21 1 9 2 2 Carlos Reutemann Lotus-Ford 53 +14,94 3 6 3 7 John Watson McLaren-Ford 53 +1.28,81 6 4 4 25 Patrick Depailler Ligier-Ford 53 +1.41,72 2 3 5 1 Mario Andretti Lotus-Ford 52 +1 krs. 7 2 6 14 Emerson Fittipaldi Fittipaldi-Ford 52 +1 krs. 11 1 7 18 Elio de Angelis Shadow-Ford 52 +1 krs. 16 8 30 Jochen Mass Arrows-Ford 51 +2 krs. 14 9 27 Alan Jones Williams-Ford 51 +2 krs. 15 10 28 Clay Regazzoni Williams-Ford 51 +2 krs. 17 11 22 Derek Daly Ensign-Ford 51 +2 krs. 24 Kesk. 12 Gilles Villeneuve Ferrari 48 Moottori 10 Kesk. 31 Hector Rebaque Lotus-Ford 46 Ripustukset 19 Kesk. 17 Jan Lammers Shadow-Ford 42 Voimansiirto 21 Kesk. 20 James Hunt Wolf-Ford 41 Elektroniikka 18 Kesk. 4 Jean-Pierre Jarier Tyrrell-Ford 15 Moottori 4 Kesk. 15 Jean-Pierre Jabouille Renault 15 Moottori 12 Kesk. 5 Niki Lauda Brabham- Alfa Romeo 8 Polttoaineen syöttö 23 Kesk. 16 René Arnoux Renault 6 Moottori 25 Kesk. 11 Jody Scheckter Ferrari 0 Kolari 5 Kesk. 3 Didier Pironi Tyrrell-Ford 0 Kolari 8 Kesk. 8 Patrick Tambay McLaren-Ford 0 Kolari 9 Kesk. 6 Nelson Piquet Brabham-Alfa Romeo 0 Kolari 20 Kesk. 24 Arturo Merzario Merzario-Ford 0 Kolari 22 DNS 29 Riccardo Patrese Arrows-Ford Ei startannut 13 DNS 9 Hans Joachim Stuck ATS-Ford Ei startannut == Muuta == *Paalupaikka: Jacques Laffite – 1.44,20 *Nopein kierros: Jacques Laffite – 1.46,91 == Lähteet == Luokka:Formula 1 -kausi 1979 Luokka:Argentiinan Grand Prix
Maycon

Andréia dos Santos eli Maycon s. 30. huhtikuuta 1977 Lages) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa keskikenttäpelaajana Brasilialaista Saad EC:tä. Maucon kuului maajoukkueeseen, joka voitti olympiapronssia 2004 Ateenasta. Hän oli myös mukana kolmissa MM-kisoissa (1999, 2003, 2007). 1999 joukkue voitti pronssia, mutta 2003 tie pystähtyi puolivälieriin, jolloin se hävisi ottelunsa Ruotsille 1-2. 2007 joukkue voitti hopeaa hävittyään ottelunsa toisen peräkkäisen mestaruutensa voittaneelle Saksalle. Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Brasilialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cassie Steele

Cassandra Samantha Steele (s. 2. joulukuuta 1989 Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, joka on näytellyt yhdysvaltalaisessa draamasarjassa Degrassi: The Next Generation. Hän on näytellyt sarjassa Manny Santosia vuodesta 2001 lähtien. Muusikkona Steele julkaisi debyyttialbuminsa (How Much for Happy) vuonna 2005. ==Filmografia== *Degrassi: The Next Generation – Manny Santos (2001–) ==Aiheesta muualla== * Luokka:Kanadalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Brasilian Grand Prix 1979

Brasilian Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan kauden toinen osakilpailu. Kilpailu ajettiin 4. helmikuuta 1979 Interlagosin radalla Brasiliassa. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt ranskalainen Jacques Laffite, joka voitti myös kauden avauskilpailun. Ligier-talli sai ensimmäisen ainoan kaksoisvoittonsa. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 26 Jacques Laffite Ligier-Ford 40 1.40.09,64 1 9 2 25 Patrick Depailler Ligier-Ford 40 +5,28 2 6 3 2 Carlos Reutemann Lotus-Ford 40 +44,14 3 4 4 3 Didier Pironi Tyrrell-Ford 40 +1.25,88 8 3 5 12 Gilles Villeneuve Ferrari 39 +1 krs. 5 2 6 11 Jody Scheckter Ferrari 39 +1 krs. 6 1 7 30 Jochen Mass Arrows-Ford 39 +1 krs. 19 8 7 John Watson McLaren-Ford 39 +1 krs. 14 9 29 Riccardo Patrese Arrows-Ford 39 +1 krs. 16 10 15 Jean-Pierre Jabouille Renault 39 +1 krs. 7 11 14 Emerson Fittipaldi Fittipaldi-Ford 39 +1 krs. 9 12 18 Elio de Angelis Shadow-Ford 39 +1 krs. 20 13 22 Derek Daly Ensign-Ford 39 +1 krs. 23 14 17 Jan Lammers Shadow-Ford 39 +1 krs. 21 15 28 Clay Regazzoni Williams-Ford 38 +2 krs. 17 Kesk. 27 Alan Jones Williams-Ford 33 Polttoaineen syöttö 13 Kesk. 9 Hans Joachim Stuck ATS-Ford 31 Ohjaus 24 Kesk. 16 René Arnoux Renault 28 Spinnaus 11 Kesk. 20 James Hunt Wolf-Ford 7 Ohjaus 10 Kesk. 8 Patrick Tambay McLaren-Ford 7 Törmäys 18 Kesk. 5 Niki Lauda Brabham-Alfa Romeo 5 Vaihdelaatikko 12 Kesk. 6 Nelson Piquet Brabham-Alfa Romeo 5 Onnettomuus 22 Kesk. 1 Mario Andretti Lotus-Ford 2 Polttoainevuoto 4 Kesk. 4 Jean-Pierre Jarier Tyrrell-Ford 0 Elektroniikka 15 DNQ 31 Hector Rebaque Lotus-Ford DNQ 24 Arturo Merzario Merzario-Ford == Muuta == *Paalupaikka: Jacques Laffite – 2.23,07 *Nopein kierros: Jacques Laffite – 2.28,76 == Lähteet == Luokka:Formula 1 -kausi 1979 Luokka:Brasilian Grand Prix
Laura Härmä

Anna Laura Härmä (o.s. Numminen, (4. lokakuuta 1891 Urjala – 2. toukokuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SSTP:n kansanedustajana 1922–1923 ja SDP:n kansanedustajana 1941–1944. == Elämä == Härmän vanhemmat olivat maanviljelijä, lohkotilallinen Oskar Numminen ja Maria Aronintytär. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten kutomotyöläisenä. Härmä oli Suomen Ammattijärjestön naisjärjestäjänä vuosina 1920–1923. Hänet pidätettiin elokuussa 1923 niin sanotun suuren kommunistijutun yhteydessä muiden SSTP:n kansanedustajien kanssa, ja lokakuussa 1923 Turun hovioikeus tuomitsi Härmän valtiopetoksen valmistelusta kahden vuoden vankeusrangaistukseen. Vapauduttuaan Härmä keskittyi aluksi vankilassa syntyneen lapsensa hoitoon, mutta 1920-luvun lopulla hän palasi taas politiikkaan ja ammattiyhdistystoimintaan. Laura Härmä ja hänen miehensä Erkki Härmä olivat 1920- ja 1930-lukujen taitteessa vasemmistososialisteja, jotka kannattivat yhteistyötä sosialidemokraattien kanssa (ks. Suomen työväen vasemmistoryhmä). Härmä valittiin 1937 Kutomoteollisuustyöväen liiton Helsingin osaston puheenjohtajaksi, ja hän oli SAK:n naisjaoston puheenjohtaja 1936–1949. Sodan jälkeen Härmä valittiin ensimmäisenä naisena SAK:n työvaliokunnan jäseneksi toimikaudelle 1947–1951. Härmä oli Suomen sosialistisen työväenpuolueen kansanedustaja 1922–1923, ja hän edusti Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Vuosina 1941–1944 Härmä oli sosialidemokraattien kansanedustajana, ja hän edusti Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan 1. joulukuuta 1941 kuutosiin kuuluneen ja vuonna 1941 vangitun Cay Sundströmin tilalle. Laura Härmä oli naimisissa vuodesta 1922 kansanedustaja Erkki Härmän kanssa. == Lähteet == * Katja Korhonen: Kahvinkeittäjiä, sihteereitä vai puheenjohtajia? Naisten osallistuminen kahdessa Kutomoteollisuustyöväen ammattiliitossa 1930-luvulla. Suomen historian pro gradu, Tampereen yliopisto 2007. (Laura Härmästä sivuilla 88-94) === Viitteet === Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Varsinais-Suomen vaalipiiri Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Jussi Rapo

Johan (Juho, Jussi) Rapo (22. toukokuuta 1878 Sortavalan mlk – 18. helmikuuta 1951 Vesilahti) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1933 ja 1936–1939. == Elämä == Jussi Rapon vanhemmat olivat työmies Matti Rapo (1838-1924) ja Anni Vaittinen (1845-1924). Hän suoritti kansakoulun Sortavalan seminaarin harjoituskoulussa ja kävi kaksivuotisen käsityöläiskoulun. Sortavalan maalaiskunnan Lahdenkylässä asunut Rapo työskenteli nahkurina, kunnes joutui jättämään ammatinsa terveydellisistä syistä. Vuodesta 1914 lähtien hän työskenteli Henkivakuutusyhtiö Suomen piiriedustajana ja Sortavalan maalaiskunnan kunnankirjurina. Vuonna 1900 Rapo liittyi SDP:n edeltäjän Suomen Työväenpuolueen jäseneksi. Hän oli Sortavalan työväenyhdistyksen ja Suomen Nahkatyöntekijäin Liiton Sortavalan ammattiosaston sihteeri. Sisällissodan jälkeen Rapo toimi jonkin aikaa sosialidemokraattien piirisihteerinä. Tammikuussa 1919 hän nousi eduskuntaan varasijalta Julius Nurmisen kuoltua vankileirillä. Kansanedustajan työnsä ohessa Rapo työskenteli kotiseudullaan asioitsijana ja oli Sortavalassa ilmestyneen Kansan Voiman toimittajana lyhyesti 1920-luvun alussa. Myöhemmin hän kirjoitti lehteen eduskuntapakinoita nimimerkillä ”Mieron renki". Rapo oli myös presidentin valitsijamies 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943 ja kuului Sortavalan maalaiskunnan kunnanvaltuustoon. Jatkosodan jälkeen Rapo oli evakkona Voikkaalla ja asettui myöhemmin Vesilahdelle, jossa hän kuoli 72-vuotiaana helmikuussa 1951. Rapo on haudattu Vesilahden hautausmaalle. == Perhe == Jussi Rapon puoliso oli Uukuniemessä syntynyt Roosa Kokko (1884-1949), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1908. Heillä oli kolme lasta. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Sortavalan maalaiskunnan kunnanvaltuutetut Luokka:Viipurin läänin itäinen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
August Mälk

August Mälk (4. lokakuuta 1900 Saarenmaa − 19. joulukuuta 1987 Ruotsi) oli virolainen kirjailija. Mälk työskenteli vuoteen 1936 asti opettajana ennen ryhtymistään vapaaksi kirjailijaksi. Hän toimi myös kansanedustajana vuosina 1937–1940. Mälk muutti vuonna 1944 maanpakoon Ruotsiin, jossa jatkoi kirjailijan uraansa. Hänen laajasta tuotannostaan on suomennettu 1940-luvulla romaanit Kukkiva meri ja Hyvä satama ja novellikokoelma Meren antimet. Eesti Post julkaisi vuonna 2000 postimerkin Mälkin syntymän 100-vuotisjuhlan kunniaksi. ==Suomennetut teokset== * Kukkiva meri (Õitsev meri), suom. Kerttu Mustonen, Porvoo: WSOY 1941 * Meren antimet: viisi novellia (Rannajutud), suom. Helvi Katajavuori, Turku: Aura 1943. * Hyvä satama (Hea sadam), suom. Kerttu ja Liisa Mustonen, Vadstena: Orto 1946 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Virolaisessa kirjailijatalossa, Suomen Kuvalehti, 25.02.1939, nro 8, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Virolaiset kirjailijat Luokka:Riigikogun jäsenet Luokka:Ruotsin virolaiset Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Johannes Peltonen

Johannes Victor (J. V. ) Peltonen (4. syyskuuta 1868 Vesilahti - 25\. helmikuuta 1941 Vesilahti) oli suomalainen oikeusneuvos, tilanomistaja ja kokoomuksen kansanedustaja 1920-luvulla. Peltosen vanhemmat olivat tilanomistaja Johan August Peltonen ja Emma Susanna Hietaniemi. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1889 sekä lakitieteen kandidaatin tutkinnon 1893. Peltonen sai varatuomarin arvon 1895. Peltonen oli senaatin oikeustoimiston ja talousosaston ylimääräisenä kopistina 1896–1902, senaatin oikeusosaston kanslistina 1902–1904 ja Viipurin hovioikeuden asessorina 1904–1906. Hän hoiti tuomarin tehtäviä Loimaan, Jämsän, Tammelan ja Jääsken tuomiokunnissa vuosina 1906–1909 ja oli senaatin oikeusosaston jäsenenä 1909–1912 sekä 1917–1918. Vuosina 1912–1917 Peltonen toimi asianajajana Tampereella ja hän oli korkeimman oikeuden jäsenenä (oikeusneuvoksena) 1918–1919. Vuodesta 1916 aina kuolemaansa saakka 1941 Peltonen hoiti omistamaansa Palhon kartanoa Vesilahdella. Hänellä oli myös veljiensä kanssa maatila Nurmijärvellä. Peltonen oli kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1922–1927 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan perustuslakivaliokunnan puheenjohtajana 1926. Peltonen oli mukana kunnallispolitiikassa Vesilahden kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja hän oli myös jäsenenä kirkolliskokouksessa. Johannes Peltosen veli oli teologian tohtori, kirkkoherra ja professori August Fridolf Peltonen.Aikalaiskirja 1934 == Lähteet == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Suomalaiset senaattorit Luokka:Vesilahden kunnanvaltuutetut Luokka:Pirkanmaan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Korkeimman oikeuden jäsenet Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Frans Kärki

Frans Johannes Kärki (11. helmikuuta 1884 Vesilahti – 4. helmikuuta 1965 Tampere) oli suomalainen Laihian kappalainen, rovasti ja Maalaisliiton kansanedustaja. Kärjen vanhemmat olivat maanviljelijä August Kärki (1851-1928) ja Johanna Vilhelmiina Friiari (1855-1936). Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 ja suoritti teologian erotutkinnon 1910. Kärki vihittiin papiksi 1911, ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1914. Kärki toimi ylimääräisenä pappina Vårdössä, Lemlandissa ja Lumparlandissa 1911–1912, Ähtävällä 1912, Laihialla 1912–1915, Vaasan Palosaarella 1915–1916, Isossakyrössä 1916–1917 sekä Töysässä ja Lehtimäellä 1917–1926. Hän oli Laihian kappalaisena vuosina 1926–1954 ja sai rovastin arvon 1944. Kärki tunnettiin myös raittiuspuhujana.Suomen kirkon matrikkeli 1963, s. 225. Helsinki: Suomen Kirkon Pappisliitto, 1963. Opintojensa ja papinvirkansa ohessa sekä vielä eläkevuosinaan Kärki teki suuren työn kansanperinteen kerääjänä. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran arkistossa on Kärjen keräämää aineistoa kaikkiaan yli 15 000 yksikköä. Hän teki keruumatkoja Satakunnassa, Hämeessä ja Etelä-Pohjanmaalla, opiskeluvuosinaan Inkerinmaalla ja 1930-luvuilla Ruotsin ja Norjan metsäsuomalaisalueilla. Talvi- ja jatkosodan aikana hän keräsi karjalaisen siirtoväen perinnetietoa.Kärki 2015, s.23 Kärki oli Maalaisliiton kansanedustajana 1919–1927 Vaasan läänin eteläistä vaalipiiristä. Eduskuntakaudellaan hän kuului talousvaliokuntaan, toimitusvaliokuntaan ja pankkivaliokuntaan.Suomen kansanedustajat 1907–1982, s. 301. Helsinki: Valtion painatuskeskus, 1982. Vuonna 1911 Kärki avioitui Ester Salome Kurvisen (1883-1952) kanssa. Heille syntyivät lapset Usko 1912, Lahja 1913 (myöh. Oittinen), Armo 1914, Toivo 1915, Rauha 1918 (myöh. Ester Carlenius), Voitto 1921, Ilo (myöh. Ilmari) 1925. Kärki 2015, s.35 Esterin kuoltua Kärki avioitui 1952 Sanni Eliisa Pohjaslahden (1905-1993) kanssa. Kärjen päästyä eläkkeelle vuonna 1954 he asettuivat Tampereelle, josta käsin Kärki jatkoi kansanperinteenkeruutyötään polkupyörällä liikkuen. Elämäkertakirjassaan Toivo Kärki muistelee isäänsä varsin laajasti. == Lähteet == * === Viitteet === ==Kirjallisuutta== *Mertsi Saarela: Kärjen pappi vai kärkipappi. Säveltäjä Toivo Kärjen isä. Vaasa 2011 Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset kansanperinteen kerääjät Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Keiko Matsui

Keiko Matsui () (s. , 26. heinäkuuta 1961) on japanilainen säveltäjä-pianisti. Matsui aloitti soiton opiskelun 5-vuotiaana ja julkaisi ensimmäisen oman albuminsa A Drop of Water vuonna 1987. Matsui on pitkän uransa aikana ehtinyt julkaisemaan yli 20 jazz/fuusio/new age -tyylistä albumia. ==Diskografia== # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == * keikomatsui.com * MusicBrainz * all music guide Luokka:Japanilaiset jazzpianistit Luokka:Jazzmusiikin säveltäjät Luokka:Fuusiojazz Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Conflans-Sainte-Honorine

Conflans-Sainte-Honorine on kunta Ranskan Yvelinesin departementissa Pariisin metropolialueella. Se sijaitsee noin 20 kilometrin päässä Pariisista Oise- ja Seinejokien yhtymäkohdassa. Kunnassa on arviolta 35 213 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 9,9 neliökilometriä. Nimi Conflans tulee alun perin sanasta ’confluent’ joka tarkoittaa ’yhteenvirtaava’. 1200-luvulla nimeen lisättiin ’Sainte Honorine’ eli ’Pyhä Honorine’, joka haudattiin paikkakunnalla vuonna 876. Conflans on ollut Ranskan veneliikenteen keskus. Heinäkuussa juhlitaan 'Pardon national de la batellerie' -juhlaa. Conflansin Prieuré-linnassa on veneliikenteen museo.Veneliikenteen Museo == Liikenne== Pariisista Conflans-Sainte-Honorineen pääsee junalla puolessa tunnissa (RER A). Rautatieasema on Conflans–Fin d'Oise. Pariisista Conflans-Sainte- Honorineen pääsee myös paikallisjunalla Paris–Saint-Lazarelta, rautatieasemat ovat Conflans–Fin d'Oise ja Conflans-Sainte-Honorine. == Kirjallisuutta == * Bernard Lesueur, Conflans-Sainte-Honorine, histoire fluviale de la capitale de la batellerie, Éd. de L'Harmattan, 1994 * Patrice Dupuy, Sainte Honorine, pèlerinage et prieuré de Conflans, Éd. du Valhermeil, 2000, (ISBN 291332813X) * Roselyne Bussière et Stéphane Asseline, Conflans-Sainte-Honorine, terre de confluences, Inventaire général du patrimoine culturel, images du partimoine 233, (ISBN 2905913452) Tiedosto:Conflans Fin d'Oise.jpg|Conflans ja Oise vasemmalla, Seine oikealla Tiedosto:Charles-François Daubigny 005.jpg| Charles-François Daubigny: Seine ja Oise Conflansissa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kunnan internetsivut Luokka:Ranskan kaupungit Luokka:Yvelinesin kunnat
Matti Valkonen (kansanedustaja)

Matti Valkonen (5. elokuuta 1880 Rautu – 10. lokakuuta 1952 Vesilahti) oli suomalainen kansakoulunopettaja, maanviljelijä ja kansallisen edistyspuolueen kansanedustaja. Valkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Valkonen ja Sofia Kimonen. Hän kävi kansakoulun sekä kansanopiston ja valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista vuonna 1902. Valkonen oli kansakoulunopettajana Sakkolassa 1902–1940 sekä Askolassa ja Pornaisissa 1940–1942. Hän toimi myös maanviljelijänä vuodesta 1909 alkaen ja oli Sakkolan Lupran osuuskassan kirjanpitäjänä vuosina 1906–1922. Valkonen oli kansallisen edistyspuolueen kansanedustajana vuosina 1919–1922 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli kunnallispolitiikassa mukana Sakkolan kuntakokouksen puheenjohtajana ja Sakkolan kunnanvaltuuston jäsenenä. Muita Valkosen luottamustoimia olivat Karjalankannaksen liiton hallituksen ja valtuuston puheenjohtajuus sekä Inkerin avustuskomitean puheenjohtajuus. Valkonen oli naimisissa Vilhelmiina Laamasen kanssa vuosina 1905–1914 ja vuodesta 1919 Toini Eugenia Eleonora Kuorikosken kanssa. == Lähteet == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kansallisen Edistyspuolueen poliitikot Luokka:Sakkolan kunnanvaltuutetut Luokka:Viipurin läänin itäinen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Felicitas Woll

Felicitas Woll (s. 20. tammikuuta 1980 Hessen, Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka tunnetaan televisiosarjasta Nuori nainen Berliinissä. Hän esitti sarjassa pääosaa Carlotta 'Lolle' Holzmannia tuotantokausina 2002–2005. == Filmografia == * Camper, Die1 (1998-2001) * Geschichten aus dem Leben (1999) * Nesthocker - Familie zu verschenken (2000) * Mädchen, Mädchen (2001) * Nuori nainen Berliinissä (2002–2005) * Club der Träume - Türkei, Marmaris (2003) * Tatort (2003) * Dr. Sommerfeld - Neues vom Bülowbogen (2003) * Abgefahren (2004) * Krone für Isabell, Eine (2006) * Dresden liekeissä (2006) * Zwei Wochen Chef (2007) * Wir sind das Volk - Liebe kennt keine Grenzen (2008) * König Drosselbart (2008) * Kindersuche (2009) (alkuvaiheissa) == Palkinnot == * 2002 Deutscher Fernsehpreis (paras näyttelijä - Sarjat - Nuori nainen Berliinissä) * 2003 Adolf-Grimme-Preis (Pääroolistaan sarjassa Nuori nainen Berliinissä) * 2004 Rose d'Or (paras näyttelijä - Sitcom - Nuori nainen Berliinissä) * 2006 Bayerischer Fernsehpreis (Dresden liekeissä -elokuvasta) ==Aiheesta muualla== * Luokka:Saksalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt