EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Radisson Blu Royal Hotel

Radisson Blu Royal Hotel on Radisson Blu -ketjuun kuuluva hotelli Helsingin Kampissa vastapäätä Kampin metroasemaa, osoitteessa Runeberginkatu 2. Hotelli täyttää Runeberginkadun, Malminkadun ja Salomonkadun välisen kolmionmuotoisen korttelin. Vuonna 1991 valmistuneen hotellin on suunnitellut arkkitehti Ilmo Valjakka. Royal-hotelli, alkuperäiseltä nimeltään Radisson SAS Royal Hotel, oli silloisen Radisson SAS -hotelliketjun ensimmäinen hotelli Suomessa.25-vuotias hotellilegenda Royal on lunastanut paikkansa suosittuna tapahtumatalona Cision News 16.6.2016. Viitattu 30.5.2021. Sen rakennutti työeläkevakuutusyhtiö Varma vuonna 1991.Eeva Järvenpää: Kampin palvelukeskuksen juhlasalissa tanssitaan kahtena päivänä viikossa (tilaajille) Helsingin Sanomat 14.9.2008. Viitattu 30.5.2021. Kortteli oli sitä ennen ollut vuosikymmeniä tyhjillään, koska paikalla aiemmin sijainneet Turun kasarmin aikaiset varastorakennukset ja puiset vuokratalot oli purettu jo 1960-luvulla toteutumattoman linja-autoasemasuunnitelman tieltä.Eeva Järvenpää: Rakkarinniemi oli pelottavaa seutua (tilaajille) Helsingin Sanomat 14.9.2008. Viitattu 30.5.2021. Hotellin liiketoiminnasta vastaa S-ryhmän omistama Sokotel. Hotellissa on 262 huonetta. Se oli valmistuessaan Helsingin neljänneksi suurin hotelli.Irja Båsk: SAS avaa uuden liikemieshotellin Helsingin Kampin kolmioon Hotellin johtaja ennustaa Helsinkiin kovaa taistelua asiakkaista (tilaajille) Helsingin Sanomat 11.6.1991. Viitattu 30.5.2021. Hotellirakennus on postmodernin arkkitehtuurityylin edustajana tunnetun Ilmo Valjakan päätöitä. Hotellin kahdeksanteen kerrokseen nouseva lasiseinäinen maisemahissi oli lajissaan Suomen ensimmäinen. Muotoilija Yrjö Kukkapuro on suunnitellut hotelliin tuoleja. Sisustus uusittiin vuonna 2004 Kaisa Blomstedtin suunnitelman mukaan. Rakennukseen kuuluu kaksi erillistä pääsiipeä ja niitä yhdistävä matalampi lasiseinäinen osa. Malminkadun toisella puolella sijaitseva Helsingin synagoga näkyy hotellin matalan keskiosan yli Runeberginkadulle. Hotelliin on esitetty laajennusta, jota on arvosteltu siitä, että toteutuessaan se peittäisi synagogan näkyvyyden.Juhana Heikonen: ”Helsingin hallinnon rapauttaminen ja uhat kulttuuriympäristölle”, s. 156–158 teoksessa Kenen kaupunki? Helsingin kaupunkisuunnittelu ja kulttuuriympäristö törmäyskurssilla (toim. Harri Hautajärvi, Juhana Heikonen, Petteri Kummala, Timo Tuomi). Docomomo Suomi, Helsinki 2021. Artikkelin verkkoversio Yhdysvaltain ulkoministeri Antony Blinken yöpyi hotellissa vieraillessaan Helsingissä kesäkuussa 2023Sami Takala: Täällä Blinken yöpyi – Sviitti maksaa yli kaksituhatta euroa yöltä Helsingin Sanomat 2.6.2023. Viitattu 10.6.2023. ja Yhdysvaltain presidentti Joe Biden heinäkuussa 2023. Arvovieraiden tavanomainen majapaikka, valtion vierastalo Munkkiniemessä, oli tuolloin remontissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Hotelli Radissonin sivulla Luokka:Helsingin hotellit Luokka:Kamppi Luokka:Radisson Hotels & Resorts Luokka:Ilmo Valjakan suunnittelemat rakennukset
Emilia Simonen

Emilia Simonen (s. 12. tammikuuta 1996 Kuopio) on suomalainen taitoluistelija. Kuopion Taitoluistelijoita edustanut Simonen aloitti taitoluisteluharrastuksen kuusivuotiaana, vuonna 2002. Hän kilpaili aluksi yksinluistelussa ja osallistui vuosien 2012 ja 2013 Suomen-mestaruuskilpailuihin juniorisarjassa. Vuonna 2016 hän siirtyi pariluistelijaksi ja sai parikseen kanadalaisen Matthew Penassen. He harjoittelivat Champions Training Centressä Cambridgessä ja kilpailivat ensimmäisen kerran yhdessä vuoden 2017 Suomen- mestaruuskilpailuissa. Simonen ja Penasse voittivat Suomen-mestaruuden parikilpailun ainoina osallistujina. Simonen ja Penasse valittiin edustamaan Suomea vuoden 2017 MM-kotikisoihin. Heistä tuli näin Suomen ensimmäiset edustajat MM-pariluistelussa 34 vuoteen, vuoden 1983 kotikisojen jälkeen. Simonen ja Penasse olivat ylittäneet MM-kisoihin vaaditut teknisten pisteiden rajat helmikuun 2017 Bavarian Open -kilpailussa, jossa sijoittuivat neljännelle sijalle. MM-kisojen lyhytohjelmassa he sijoittuivat 25:nneksi, eivätkä näin päässeet mukaan vapaaohjelmaan. Simonen ja Penasse lopettivat yhteistyönsä keväällä 2017, oltuaan eri linjoilla harjoittelusta ja harjoitteluympäristöstä. Samalla päättyi Simosen kilpailu-ura, Penasse jatkoi vielä yhden kauden uuden parin, Liubov Efimenkon kanssa. Oman kilpailu-uransa jälkeen Simonen jatkoi taitoluistelun parissa valmentajana. Hän myös aloitti fysioterapeuttiopinnot Karelia-ammattikorkeakoulussa tammikuussa 2018 ja valmistui huhtikuussa 2021. Simosen äidinpuoleiset isovanhemmat Kaija Pitkänen (o.s. Väisänen) ja Risto Soininen voittivat kolme peräkkäistä pariluistelun Suomen-mestaruutta vuosina 1963–1965. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uvulaari

Uvulaarit ovat konsonanttiäänteitä, joiden ääntöpaikka on nielun takaosassa sijaitseva uvula, jota kohti kieli kurkottaa. Uvulaarit ovat melko harvinaisia äänteitä: suurimmassa osassa maailman kielistä (80,9 % WALS:in mukaan) ei ole uvulaareja. Esimerkkejä uvulaarikonsonanteista ovat mm. ranskan kielen R-kirjain, joka voi olla joko uvulaarinen frikatiivi [ʁ] tai tremulantti [ʀ] murteesta riippuen. Myös arabian kielen [q] on uvulaari.. == Lähteet == Luokka:Konsonantit
Hôtel du Nord

Hôtel du Nord (myös: Kauppaseuran talo tai Ekblomin talo) on Turussa, Varsinais-Suomessa sijaitseva vuonna 1844 valmistunut entinen hotellirakennus ja yksi Turun Aurajoenrannan historiallisista arvokiinteistöistä. Tänä päivänä rakennus tunnetaan paremmin nimellä Kauppaseuran talo tai Ekblomin talo. Osoitteessa Läntinen Rantakatu 3 sijaitsevassa vaaleanpunaisessa kivirakennuksessa sijaitsee nykyisin ravintola E. Ekblom, sekä Valtakunnanvoudinvirasto. == Historia == Kelloseppä Elias Ekblom rakennutti nykyisen Ekblomin talon arvokkaalle rantatontille vuonna 1844. Alun perin Ekblom suunnitteli rakennusta omaksi asunnokseen, mutta suunnitelmat muuttuivat ja Ekblom perusti taloon hotellin ja tanssiravintolan Hôtel du Nordin. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti P. J. Gylich. Ekblomin talo on kaksikerroksinen kivirakennus, jonka yksi huomattavia piirteitä on rakennuksen pyöristetty nurkka Kauppiaskadun ja Läntisen Rantakadun kulmassa. Vaikka rakennus itse on 1800-luvulta, niin juontaa sen vanhimmat perustukset kuitenkin 1700-luvulle. Hotelli Hôtel du Nord toimi rakennuksessa vuosina 1846-1887, jolloin hotelli siirtyi Aurajoen alajuoksulle Alempaan höyrylaivasatamaan nykyisen Myllysillan ja Boren talon kohdille. Hotellissa vieraili muun muassa J. L. Runeberg, joka suomensi virsikomitean toimeksiannosta siellä runoja. Hotellin jälkeen rakennuksessa toimi myös paljon muita tahoja. Näistä merkittävimmät ovat muun muassa Turun Sanomien ensimmäinen toimitus vuonna 1904, Turun Kauppaseura, Turun kaupungin puhelinlaitos, sekä lastenneuvola. Ekblomin talo oli pitkään tyhjillään, kunnes rakennuksen entisöinti aloitettiin vuonna 2009 arkkitehti Benito Casagranden johdolla yhdessä kolmen muun kirjastokorttelin arvorakennuksen entisöinnin yhteydessä. Casagrande osti rakennukset Turun kaupungilta 2009. Entisöinti valmistui vuonna 2011 ja kustansi kaikkien kolmen arvorakennuksen osalta noin 10 miljoonaa euroa. Rakennukset vihki käyttöön Suomen evankelis- luterilaisen kirkon arkkipiispa Kari Mäkinen, Suomen katolisen kirkon piispa Teemu Sippo, sekä oopperalaulaja Karita Mattila. == Lähteet == Luokka:Turun suojellut rakennukset Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:VI kaupunginosa Luokka:Turun liikerakennukset Luokka:Turun hotellit
Wolfgang Koeppen

Wolfgang Koeppen (1909 Greifswald, Saksa – 1996 München, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat kolme 1950-luvun alkupuolen romaania, joissa hän käsittelee Saksan sodanjälkeistä jälleenrakennuksen kautta kriittisesti: Kyyhkyset ruohikolla (1951), Kasvihuone (1953) ja Der Tod in Rom (1954). Omaelämäkerrallisessa teoksessaan Jugend (1976) hän kuvaa porvarillisten normien ulkopuolella viettämäänsä nuoruutta. Hän on kirjoittanut myös matkakirjoja. Grab Wolfgang und Marion Koeppen.jpg|Wolfgang Koeppenin leposija sukuhaudassa, Münchenissä. ==Suomennetut teokset== * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
HIFK Gymnastics

HIFK HIFK Perustettu 2021 Kotisalit Töölön kisahalli, Liikuntamylly, Urhea- halli Kaupunki Helsinki, Suomi Värit Punainen, valkoinen ja sininen HIFK Gymnastics on suomalainen voimisteluseura. Se syntyi vuonna 2021, kun perinteikkäät helsinkiläisseurat Alppilan Salamat, Suomen Taitovoimisteluklubi ja Voimisteluseura Kieppi yhdistyivät. Seura liittyi HIFK:n jäsenyyteen ja aloitti toimintansa 1. kesäkuuta 2021.https://hifk.fi/liiga/2021/tiedote- voimistelu-palaa-hifkn-lajiksi-kolme-helsinkilaisseuraa-yhdistyy/ Seuran ensimmäinen puheenjohtaja on Piia-Noora Kauppi.https://www.hbl.fi/artikel/gymnastiken-atervander-till-hifk-ishallen- ska-bli-modern-gymnastikarena/ Voimistelu on ollut lajina HIFK:ssa jo aikaisemminkin. Vuonna 1907 HIFK perusti voimistelujaoston, mutta sen toiminta hiipui vuosikymmenten aikana. HIFK Gymnastics on ilmoittanut haluavansa olla suomalaisen voimistelun suunnannäyttäjähttps://hifkfotboll.fi/2021/05/hifk- laajenee-urheiluseurana-voimisteluun-uuden-lajiseuran-nimeksi-tulee-hifk- gymnastics/ ja pyrkivänsä tarjoamaan parasta mahdollista valmennusta niin harrastajille kuin huippu-urheilijoille. Seuran lajit ovat naisten ja miesten telinevoimistelu sekä TeamGym. Seura tarjoaa selkeän kehityspolun voimistelun harrastajalle. Voimistelu voi olla myös kakkoslaji tai oheisharjoittelua muiden lajien urheilijoille.https://hifkgymnastics.fi/seura/ Toiminnassa on mukana 2 000 voimistelijaa, joista 1 700 on harrastevoimistelijoitahttps://www.is.fi/urheilu/art-2000008001604.html. Seuran kilpavoimistelijat ovat voittaneet yli sata Suomen mestaruuttahttps://www.mtvuutiset.fi/artikkeli/hifk-palauttaa-kartalleen- lajin-sadan-vuoden-takaa-tavoitteenamme-on-olla- suunnannayttaja/8151918#gs.2pu0v2. HIFK Gymnasticsin voimistelijat harjoittelevat Töölön kisahallilla, Liikuntamyllyssä, Urhea-hallissa ja kouluilla eri puolilla Helsinkiä. Tulevaksi kotipaikaksi on kaavailtu suunnitteluvaiheessa olevaa Garden Helsinki -tapahtuma- areenaa.https://www.msn.com/fi-fi/uutiset/other/hifk-gymnastics-tekee- yhteisty%C3%B6t%C3%A4-kaikkien-helsinkil%C3%A4isseuran-lajien-kanssa-antaa- aivan-uuden-ulottuvuuden/ar-AAKmInE == Lähteet == == Aiheesta muualla == * HIFK Gymnastics Luokka:HIFK Luokka:Suomalaiset voimisteluseurat
Federaalityyli

Federaalityyli () oli siirtomaatyylin jälkeen Yhdysvalloissa vaikuttanut uusklassistinen arkkitehtuurin suuntaus. Jokinen & Honkala 2000, s. 73 Federaalityylistä tuli hallitseva tyylisuuntaus Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen jälkeen, ja se säilytti asemansa aina 1830-luvulle saakka. Federaalityylissä oli vaikutteita palladionismista, Yrjöjen aikakauden arkkitehtuurista, Robet Adamin arkkitehtuurista, vapaamuurarien symboliikasta ja empiretyylistä sekä Thomas Jeffersonin myötä selkeästä uusklassismista.Curl 1999, s. 239 Federaalityylin huomattavimpia edustajia olivat Thomas Jefferson ja Benjamin Latrobe. Suuntauksella oli selkeät filosofiset siteet Rooman tasavaltaan, jota nuori Yhdysvallat amerikkalaisten mielestä heijasti. Jefferson käytti Nîmesin roomalaista Maison Carrée-temppeliä Richmondin vuosina 1785–1789 rakennetun Capitol-rakennuksen esikuvana. Richmondin Capitol oli ensimmäinen rakennus Yhdysvalloissa, joka rakennettiin kokonaisuudessaan roomalaisen temppelin mallin mukaan. Jeffersonin mittavin federaalityyliä edustava hanke oli vuosina 1817–1826 rakennettu Virginian yliopisto. Yliopiston kirjasto suunniteltiin Rooman Pantheonin mukaan. Presidenttikaudellaan Jefferson vahvisti federaalityylin asemaa ja edisti uuden pääkaupungin rakennushanketta, joka tulisi noudattamaan uusklassismin henkistä federaalityyliä. Yhdysvaltain kongressitalon alkuperäisen suunnittelijan William Thorntonin myöhäiskauden töissä on selvästi nähtävissä Jeffersonin oikeaoppisen klassismin vaikutusta. Jefferson vaikutti vahvasti myös toiseen kongressitalon arkkitehdeista, Benjamin Latrobeen. Latroben päätöitä on Baltimoren katolinen katedraali, jota voidaan pitää yhtenä federaalityylin loistavimpana esimerkkinä Yhdysvalloissa. Tämän työn jälkeen Latrobe kutsuttiinkin Washingtoniin valvomaan Capitolin rakennustöitä. == Lähteet == *Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8 *Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. ISBN 951-0-24579-8 === Viitteet === Luokka:1700-luvun arkkitehtuurin suuntaukset Luokka:1800-luvun arkkitehtuurin suuntaukset Luokka:Uusklassinen arkkitehtuuri Luokka:Yhdysvaltalainen arkkitehtuuri
Ján Kollár

Ján Kollár (1793 Mošovce, Unkarin kuningaskunta, nyk. Slovakia – 1852 Wien, Itävallan keisarikunta) oli slovakialainen runoilija ja pappi. Hän oli pappina Budapestissa ja arkeologian professorina Wienin yliopistossa. Hän oli panslavismin uranuurtaja. Omien runojensa lisäksi hän julkaisi kansanlaulukokoelman Národnie zpievanki (1834). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Slovakialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1793 syntyneet Luokka:Vuonna 1852 kuolleet
Kongespeilet

Kongespeilet, muinaisnorjaksi: Konungs skuggjá ('Kuninkaan peili') on keskiaikainen teksti, joka on laadittu 1200-luvulla. Se opastaa ruhtinasta hyvään käytökseen, mutta sisältää myös kirkollisen ja maallisen vallankäytön rajankäyntiä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan historia Luokka:Norjan kirjallisuus
Ville Kinaret

Ville Kinaret (s. 1983 Himanka) on suomalainen muusikko, juontaja, kolumnisti ja urheiluselostaja. Kinaret on rumpali muun muassa yhtyeissä Deep Insight, Rebelhead ja hän on soittanut livekokoonpanoissa kuten Kolt, Deuteronomium ja M. A. Numminen. Suuren yleisön tietoisuuteen Kinaret tuli Radio Cityn ja SuomiRockin aamujuontajana. == Ura == Kinaret liittyi rumpalina Deep Insight -rockyhtyeeseen vuonna 2005 ja samoihin aikoihin myös tamperelaiseen metallibändi RebelHeadiin. Kun Deep Insightin kansainvälinen toiminta alkoi hiipua 2010 Kinaret aloitti viestintäalan opinnot Laajasalon opistossa, josta valmistui urheilutoimittajaksi. Kinaret oli lyhyen hetken Ilta-Sanomilla ennen kuin siirtyi 2011 The Voice -radiokanavalle. The Voicella hän juonsi muun muassa ohjelmia Voicen iltapäivä ja Illan Villeimmät. 2013 Kinaret siirtyi Radio Citylle juontamaan Kansanvalinta-radio-ohjelmaa. Hän aloitti vuonna 2014 Radio Cityn aamujuontajana yhdessä Mikko Honkasen kanssa Cityn Aamussa. Vuodet 2017–2019 Kinaret juonsi SuomiRockin aamuohjelmaa yhdessä Mikko Honkasen ja Shirly Karvisen kanssa. Vuonna 2020 Kinaret ja Honkanen palasivat Radio Cityn aamuihin ennen kuin syksyllä 2020 Kinaret ilmoitti jäävänsä radiosta juontajana pois. Nykyään hän toimii musiikkipäällikkönä Bauer Medialla ja kirjoittaa "Viiltävä kynä" -nimistä kolumnia Kalajokiseutu-lehteen. 2021 Viaplay julkisti, että Kinaret on yksi Viaplayn talvilajien selostajista. == Yksityiselämä == Kinaret asuu Espoossa, on naimisissa ja hänellä on kolme poikaa. Hän on kertonut harrastavansa nyrkkeilyä, pyöräilyä, metsästystä ja vaellusta. == Aiheesta muualla == * * Viiltävä kynä -kolumni * Cityn Aamu podcast Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Suomalaiset rumpalit Luokka:Suomalaiset kolumnistit Luokka:Suomalaiset urheiluselostajat Luokka:Suomalaiset juontajat
Morjim

Morjim on Intian Goan osavaltiossa sijaitseva noin 6 800 asukkaan kaupunki. Morjimin ranta on uhanalaisten etelänbastardikilpikonnien suosima munimispaikka. Morjimin asukkaista noin 82 prosenttia on uskonnoltaan hindulaisia. Kristittyjä väestöstä on noin 18 prosenttia. Morjimissa sijaitsee neljä temppeliä, joiden arkkitehtuuri sisältää goalaista kaavitaidetta, jossa rakennukseen etsataan kuvia. Alueella on huomattava määrä venäläistä liiketoimintaa ja turismia, joka on toisinaan aiheuttanut vastakkainasettelua paikallisten ja ulkomaalaisten välillä. Goan poliisi ei tue väitteitä järjestäytyneen venäläisrikollisuuden toiminnasta alueella, mutta huhut ovat yleisiä kantaväestön keskuudessa. Parlamentaarikko Shantaram Naik syytti venäläisiä paikallisten turmelemisesta ja hyväksikäytöstä vuonna 2010. == Lähteet == Luokka:Goan kaupungit
Carl August Wilhelm Cederholm

Carl (Karl) August Wilhelm Cederholm (Sederholm) (29. tammikuuta 1864 Helsinki – 20. maaliskuuta 1905 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja virka- ja valtiopäivämies.Geni: Carl August Wilhelm Sederholm Viitattu 31.5.2021. Cederholmin vanhemmat olivat Carl Adolf Teodor Gustafsson Cederholm ja Elisiff Wilhelmina Carolina Nymander. Cederholm oli aliluutnatti, joka työskenteli Suomen Pankissa. Syksyllä 1898 hänet nimitettiin vanhemmasta kirjanpitäjästä pankin toiseksi kamreeriksi. Cederholm oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1899, 1900 ja 1904–1905. Hän menehtyi viimeksi mainittujen valtiopäivien aikana.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1894 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1894. Tredje delen. Helsingfors: Helsingfors Central-Tryckeri, 1895, s. 1537-1544.Förteckning öfver Finlands till urtima landtdagen i Helsingfors år 1899 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Urtima Landtdagen år 1899. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1899, s. 207-215.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1900 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1900. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1900, s. 1117-1125.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1904–1905 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1904–1905. Andra häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1905, s. 795-804. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1905 kuolleet
Carl Osvald de la Chapelle

Carl Osvald de la Chapelle (9. marraskuuta 1868 Helsinki – 14. joulukuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, juristi ja valtiopäivämies.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: De la Chapelle Carl Osvald Viitattu 31.5.2021. De la Chapellen vanhemmat olivat prokuraattori, vapaaherra Frans Richard de la Chapelle ja Alina Emilia Toll ja puoliso vuodesta 1895 Thyra Fredrika Nummelin. De la Chapelle tuli ylioppilaaksi Helsingissä, suoritti tuomarintutkinnon 1894 sekä ylemmän hallinnollisen tutkinnon 1895 ja sai varatuomarin arvon 1898. Hän palveli ensin senaatin talousosastolla ja oli sitten tullihallituksen ylimääräinen kanslisti vuodesta 1900 ja asianajaja Helsingissä. De la Chapelle oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900 ja 1904–1905.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1897 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1897. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1897, s. 1699-1707.Förteckning öfver Finlands till urtima landtdagen i Helsingfors år 1899 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Urtima Landtdagen år 1899. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1899, s. 207-215.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1900 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1900. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1900, s. 1117-1125.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1904–1905 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1904–1905. Andra häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1905, s. 795-804. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1921 kuolleet
Hehkunapostaja

Hehkunapostaja (Pterocaesio tile) on napostajiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan indopasifiselta merialueelta. ==Koko ja ulkonäkö== Hehkunapostaja voi kasvaa suurimmillaan 30 cm pitkäksi, mutta tyypillinen pituus on noin 20 cm. Ruumiinmuodoltaan kala on pitkänomainen ja selkäevä on pitkä. Hehkunapostajan selkä on väriltään vihreä ja kylkiviivan kohdalla kulkee musta juova. Sen alla on neonsininen juova. Vatsastaan laji on punertava. Hehkunapostajan evät ovat vaaleanpunaiset ja pyrstöevässä on kaksi mustaa raitaa. ==Levinneisyys ja elintavat== Hehkunapostajan levinneisyysalue on laaja ja se ulottuu Itä- Afrikan rannikolta Japaniin ja Australsaarille. Lajin elinympäristöä ovat koralliriutat alle 60 metrin syvyydessä. Kala liikkuu parvissa, joissa voi olla myös muita napostajalajeja. Hehkunapostajan ravintoa ovat planktoneläimet. Hehkunapostajaa kalastetaan esimerkiksi verkoilla tai räjäytyskalastuksella ja myydään tuoreena tai kuivattuna ja suolattuna. Sitä käytetään myös syöttinä kalastettaessa tonnikaloja. ==Lähteet== Luokka:Percoidei
Nicola Coughlan

Nicola Mary Coughlan (s. 9. tammikuuta 1987 Galway, Irlanti), on irlantilainen näyttelijä, joka on tunnettu rooleistaan muun muassa televisiosarjoissa Derry Girls ja Bridgerton. Coughlan on opiskellut näyttelemistä Oxford School of Drama ja Birmingham School of Acting -teatterikouluissa. == Valikoitu filmografia == ===Elokuva=== Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 2008 Summer of the Flying Saucer Summer of the Flying Saucer Janis (äänirooli) 2013 Svengali Svengali Club girl ===Televisio=== Televisio Televisio Televisio Televisio Televisio Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli Lisätietoja 2010 Simsala Grimm Simsala Grimm Useita hahmoja (äänirooli) 51 jaksoa 2012 Tohtorit Doctors Marie Callaghan 1 jakso 2018 Harlots - Paheen pesä Harlots Hannah Dalton 7 jaksoa 2018–2022 Derry Girls Derry Girls Clare Devlin 18 jaksoa 2020– Bridgerton Bridgerton Penelope Featherington 24 jaksoa 2024 Big Mood Big Mood Maggie 6 jaksoa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Irlantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jaalan kirjasto

Jaalan kirjasto on Kouvolan Jaalan kaupunginosassa (Jaalan kirkonkylässä), Jaalan koululla toimiva lähikirjasto. Jaalan kirjasto kuuluu Kymenlaakson kirjastojen yhteiseen Kyyti-kirjastokimppaan. == Lähteet == Luokka:Kouvolan kaupunginkirjasto Luokka:Kouvolan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Jaala
Lev Kopelev

Lev Kopelev, salanimi Fritz Bunkerhocker, (9. huhtikuuta 1912 Kiova, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 18. kesäkuuta 1997 Köln, Nordrhein- Westfalen, Saksa) oli venäläinen kirjailija, kriitikko, kääntäjä ja germanisti. Kopelev opiskeli saksaa Harkovan ja Moskovan yliopistoissa ja toimi toisen maailmansodan aikana propagandistina. Hän sai 1945 kymmenen vuoden vankeustuomion. Kopelev loikkasi länteen 1981 oltuaan sitä ennen näkyvä toisinajattelija. Hän kirjoitti Heinrich Böllin kanssa julkisuutta saaneen teoksen Miksi ammuimme toisiamme (Warum haben wir aufeinander geschossen?, 1981). Omaelämäkerrallisissa teoksissaan hän kuvaa vankilakokemuksiaan. ==Suomennetut teokset== * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka: Venäläiset toisinajattelijat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Carl Gustaf Wilhelm von Christierson

Carl (Karl) Gustaf Wilhelm von Christierson (22. elokuuta 1836 Helsinki – 26. lokakuuta 1905 Tukholma) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja valtiopäivämies.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Von Christierson Karl Gustaf Wilhelm Viitattu 31.5.2021. ==Henkilöhistoria== Von Christiersonin vanhemmat olivat esittelijäsihteeri Karl Ulrik von Christierson ja Wilhelmina Charlotta Sofia Conradi ja puolisot vuodesta 1862 Sofia Lovisa Aspegren (k. 1908) ja vuodesta 1911 Emma Eleonora Wetterström. Georg Mauritz von Christierson, Edvard Waldemar von Christierson ja Axel Fredrik Adolf von Christierson olivat hänen veljiään. Carl Gustaf Wilhelm von Christierson oli ylioppilas ja tilanomistaja Kirkniemen kartanossa Lohjalla sekä Siuntiossa. Maanviljelysneuvoksen arvon hän sai vuonna 1908, oltuaan maasta karkotettuna 1903–1905. Von Christierson oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1872, 1891 ja 1904–1905.Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid landtdagen i Helsingfors år 1872. Protokoll fördt hos Högl. Ridderskapet och Adeln å Landtdagen I Helsingfors år 1872. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1874, s. 431-433.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1891 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1891. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Central-Tryckeri, 1891, s. 1467-1472.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1904–1905 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1904–1905. Andra häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1905, s. 795-804. Opettaja, valtiopäivämies Carl Axel Gustaf von Christierson oli Carl Gustaf Wilhelm von Christiersonin poika ensimmäisestä avioliitosta.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Von Christierson Carl Axel Gustaf Viitattu 9.5.2021. ==Julkaisuja== * Beskrifning öfver Gerknäs säteri intill 20:nde seklet, 1906 ==Lähteet== Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1836 syntyneet Luokka:Vuonna 1905 kuolleet
Elimäen kirjasto

Elimäen kirjasto on Kouvolan Elimäen kirkonkylässä toimiva Kouvolan kaupunginkirjaston lähikirjasto. Elimäen kirjasto kuuluu Kymenlaakson kirjastojen yhteiseen Kyyti-kirjastokimppaan. Elimäen kirjasto on palvellut nykyisessä rakennuksessa vuodesta 1973. Kirjastotoiminta sai alkunsa Elimäellä vuonna 1859 vara-amiraali Etholénin paikalliselle seurakunnalle lahjoittaman kirjakokoelman pohjalta. == Lähteet == Luokka:Kouvolan kaupunginkirjasto Luokka:Kouvolan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Elimäki
Valtio vapauden vei

Valtio vapauden vei on Joonas Berghällin ja Mika Hotakaisen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2004. Elokuvan aiheena on asevelvollisuus Suomessa. Siinä seurataan kolmea nuorta miestä, jotka suorittavat asevelvollisuuttaan eri tavoin. Yksi heistä on valinnut varusmiespalveluksen, toinen on mennyt siviilipalvelukseen ja kolmas on totaalikieltäytyjä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2004 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
AVEK-palkinto

AVEK-palkinto on Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskuksen (AVEK) vuosittain jakama tunnustus luovasta työstä. Palkinto myönnetään mediataiteen tai muun audiovisuaalisen kulttuurin piirissä toimivalle tekijälle tai ryhmälle. Palkinnon arvo on 15 000 euroa, ja se on siten suuruudeltaan merkittävin Suomessa jaettava mediataiteen tunnustus. Palkinnon myöntämisen perusteena voi olla joko yksittäinen teos, useita teoksia tai muu media- tai audiovisuaaliseen kulttuuriin liittyvä hanke. == AVEK-palkinnon saaneet == * 2004 Heidi Tikka, mediataiteilija * 2005 Hanna Haaslahti, mediataiteilija * 2006 Pekka Sassi, mediataiteilija * 2007 Adel Abidin, taiteilija * 2008 Pia Lindman, taiteilija * 2009 Juha Huuskonen, taiteilija-kuraattori * 2010 Jani Ruscica, kuvataiteilija * 2011 Lea ja Pekka Kantonen, kuvataiteilijat * 2012 Tellervo Kalleinen ja Oliver Kochta-Kalleinen, taiteilijat * 2013 Erkka Nissinen, mediataiteilija * 2014 Annette Arlander, taiteilija * 2015 Anna Estarriola, kuvataiteilija * 2016 Salla Tykkä, taiteilija * 2017 Kari Yli- Annala, kuvataiteilija * 2018 Saara Ekström, kuvataiteilija * 2019 Reija Meriläinen, taiteilija * 2020 Jenna Sutela, taiteilija * 2021 Tuomas A. Laitinen, taiteilija * 2022 Azar Saiyar, mediataiteilija ja elokuvantekijä * 2023 Pilvi Takala, taiteilija Lähde == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Nastolan kirjasto

Nastolan kirjasto on Lahden kaupunginkirjastoon kuuluva, Nastolan kirkonkylän taajaman Rakokiven alueella sijaitseva yleinen kirjasto. Nastolan kirjasto oli vuoteen 2015 saakka itsenäinen kunnankirjasto. Se kuuluu osana Päijät-Hämeen kirjastojen seudulliseen kirjastokimppaan eli Lastu-kirjastoihin. Nastolan kirjaston asiakkaat voivat lainata myös muiden Lastu-kirjastojen aineistoja. Nastolan aiemman kirjastotalon (1981) suunnitteli arkkitehti Reijo Perko arkkitehtitoimisto Perko & Rautamäestä. Rakennus purettiin uuden Rakokiven monitoimitalon rakentamisen (2019–2021) vuoksi. Nastolan kirjasto sijoittuu rakennusvaiheen väliaikaissijoituksen (6/2018-2021: Laturintie 1) jälkeen loppukesällä 2021 valmistuvaan monitoimirakennukseen (Toritie 4-8, 15550 Nastola). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Nastolan kirjasto (paijat- hamewiki.fi) Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Lahden rakennukset ja rakennelmat Luokka:Nastola
Hook (videopeli)

Hook on samannimiseen elokuvaan perustuva videopeli. Pelaaja ohjaa pelissä Peter Pan -hahmoa tavoitteenaan pelastaa lapset, jotka kapteeni Koukku (engl. Captain Hook) on napannut. Peli julkaistiin tasohyppelynä Nintendo Entertainment Systemille, Game Boylle, Commodore 64:lle ja Super Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1992 ja Sega CD:lle, Sega Mega Drivelle, ja Game Gearille vuonna 1993. Ocean Software julkaisi graafisen point&click; -seikkailupelin Amigalle, Atari ST:lle ja MS-DOS:ille vuonna 1992. == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1992 videopelit Luokka:Commodore 64 -pelit Luokka:Game Boy -pelit Luokka:Nintendo Entertainment System -pelit Luokka:Sega Mega Drive -pelit Luokka:Japanissa kehitetyt videopelit
Jirō Osaragi

Jirō Osaragi (), oikea nimi: Kiyohiko Nojiri (, 1897 Jokohama, Japani – 1973 Kamakura, Japani) oli japanilainen kirjailija. Hän opiskeli Tokion yliopistossa yhteiskuntatieteitä. Hänen esikoisteoksensa Ikkō-romansu ilmestyi, kun hän oli 19-vuotias. thumb|upright|left|Jirō Osaragi 1956. Osaragi toimi virkamiehenä ulkoministeriössä ennen kuin kirjat alkoivat menestyä. Hän löysi tuotannossaan tasapainon populaarikirjallisuuden ja intellektualismin välillä. Helppotajuisuudella saavuttamastaan lukijoiden suosiosta huolimatta hän oli tinkimätön humanisti. Osaragin tunnetuin teos on Timantti (1948), joka oli ensimmäinen toisen maailmansodan jälkeen japanista englantiin tehty kaunokirjallinen käännös. Charles Pooren aikalaisarviossa New York Timesissa se sai loistavan vastaanoton: ”hienovarainen ja taitava yhdistelmä sellaista mitä osaa odottaa ja sellaista mitä ei odottaisi”. ==Suomennetut teokset== * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Japanilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Kaisa Hietala

Kaisa Helena Hietala (s. 1971 Ranua) on suomalainen yritysjohtaja ja hallitusammattilainen, joka valittiin energiayhtiö Exxon Mobilin hallitukseen toukokuussa 2021. Valinnan taustalla oli aktivistisijoittajaksi kutsuttu sijoitusyhtiö Engine No. 1, joka onnistui houkuttelemaan Exxon Mobilin suursijoittajia tukemaan Hietalan ja kolmen muun ehdokkaan valintaa yhtiön hallitukseen. Hallituksen kokoonpanoon vaikuttaminen on yksi aktivistisijoittajien keinoista saada Exxon Mobil huomioimaan strategiassaan aiempaa paremmin kestävän kehityksen periaatteet ja ilmastonmuutoksen hillitsemisen. == Työura == Valmistuttuaan Cambridgen yliopistosta vuonna 1997 Hietala työllistyi Nesteelle, jossa hän työskenteli reilut 20 vuotta. Viimeksi Hietala työskenteli yhtiön Uusiutuvat tuotteet -toimialan johtajana vuosina 2014–2019. Hietalan johdolla uusiutuvien polttoaineiden tuotannosta kasvoi aikaisemmin öljynjalostukseen keskittyneen Nesteen merkittävin liiketoiminta- alue. Hän siirtyi pois yhtiöstä Peter Vanackerin tultua yhtiön toimitusjohtajaksi. Hietala toimi vuoden 2021 kevääseen saakka Gaia Consultingin osakkaana. Hän luopui osakkuudesta, kun yhtiö myytiin Swecolle. Toukokuussa 2023 Hietala aloitti vastaperustetun suomalaisen Greencode Ventures -pääomasijoitusyhtiön partnerina. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Nesteen henkilöstö Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harambe-gorillan kuolema

Harambe-gorillan kuolema tapahtui 28. toukokuuta 2016, kun kolmevuotias poika kiipesi liian lähelle gorilla-aitauksen kaidetta Cincinnati Zoo and Botanical Garden -eläintarhan Gorilla World -alueella ja putosi sinne. Aitauksessa Harambe-lännengorillauros "nappasi" pojan ja "retuutti" sitä, kunnes eläintarhan työntekijä ampui gorillan. Pojalle tilanteessa koituneet vammat eivät olleet hengenvaarallisia. Tapauksesta kuvatusta YouTubeen julkaistusta videosta tuli viraali, ja muun muassa herätti kiivasta keskustelua siitä, kuka oli syyllinen tapahtumaan. Primatologi Jane Goodallin mukaan tilanne vaikutti siltä, että Harambe ei käyttäytynyt väkivaltaisesti poikaa kohtaan, vaan pikemminkin yritti suojella sitä. Harambe oli lännengorillauros. Sen nimen oli keksinyt yhdysvaltalainen Dan Van Coppenolle, joka voitti eläintarhan järjestämän nimeämiskilpailun. Hän sai idean nimestä kuunneltuaan laulua Bob Marleyn lesken Rita Marleyn kappaletta "Harambe". 18\. syyskuuta 2014 Harambe siirrettiin vanhasta eläintarhastaan Cincinnati Zoo and Botanical Garden -eläintarhaan, jotta se voisi oppia aikuisgorillojen käyttäytymistä ja liittyä uuteen sosiaaliseen ryhmään. Kuollessaan Harambe oli 17-vuotias. == Lähteet == Luokka:Onnettomuudet Yhdysvalloissa Luokka:Internet-ilmiöt Luokka:Isot ihmisapinat Luokka:2016
Holliday Grainger

Holliday Clark Grainger (s. 27. maaliskuuta 1988 Manchester) on englantilainen näyttelijä, joka on tunnettu muun muassa rooleistaan televisiosarjoissa Sydän paikallaan, Borgiat, maan ja taivaan valtiaat ja Strike. == Yksityiselämä == Grainger on syntynyt ja kasvanut Manchesterissa. Hän on seurustellut vuodesta 2015 lähtien näyttelijä Harry Treadawayn kanssa ja heillä on toukokuussa 2021 syntyneet kaksoset. == Valikoitu filmografia == ===Elokuva=== Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 2011 Jane Eyre Jane Eyre Diana Rivers 2012 Bel Ami Bel Ami Suzanne Rousset 2012 Anna Karenina Anna Karenina Paronitar 2012 Suuret toiveet Great Expectations Estella Havisham 2014 The Riot Club The Riot Club Lauren 2015 Cinderella – Tuhkimon tarina Cinderella Anastasia Tremaine 2017 Tulppaanikuume Tulip Fever Maria 2017 My Cousin Rachel My Cousin Rachel Louise 2018 Tell It to the Bees Tell It to the Bees Lydia Weekes 2019 Animals Animals Laura ===Televisio=== Televisio Televisio Televisio Televisio Televisio Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli Lisätietoja 2003–2005 Sydän paikallaan Where the Heart Is Megan Boothe 27 jaksoa 2007 Waterloo Roadin koulu Waterloo Road Stacey Appleyard 4 jaksoa 2010 Pieni ihmissydän Any Human Heart Tess Scabius Minisarja 2011–2013 Borgiat, maan ja taivaan valtiaat The Borgias Lucrezia Borgia 29 jaksoa 2013 Bonnie & Clyde Bonnie & Clyde Bonnie Parker Minisarja 2015 Lady Chatterleyn rakastaja Lady Chatterley's Lover Lady Chatterley Televisioelokuva 2017– Strike Strike Robin Ellacott 11 jaksoa 2018 Patrick Melrose Patrick Melrose Bridget Watson Scott 2 jaksoa 2019 The Capture The Capture Etsivä Rachel Carey 12 jaksoa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kurt Gustaf Edvard af Enehjelm

Kurt Gustaf Edvard af Enehjelm (7. joulukuuta 1872 Puumala – 18. huhtikuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Af Enehjelm Kurt Gustaf Edvard Viitattu 31.5.2021. Af Enehjelmin vanhemmat olivat kirkkoherra Georg Edvard af Enehjelm ja Ulrika Johanna Standertskjöld ja puoliso vuodesta 1898 Alice Hougberg. Hän tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta ja kävi Mustialan maatalousopiston. Af Enehjelm oli maanviljelijä Janakkalan Monikkalan tilalla. Hän oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1904–1905 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1904–1905. Andra häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1905, s. 795-804. Kurt Gustaf Edvard af Enehjelmin veli oli tilanomistaja, valtiopäivämies Hugo Edvard af Enehjelm.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Af Enehjelm Hugo Edvard Viitattu 31.5.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Ammonios Ateenalainen

Ammonios Ateenalainen, myös Ammonios Lamprailainen (; ; 1. vuosisata), oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi, joka oli kotoisin Ateenan kaupunkivaltioon kuuluneesta Attikan Lamprain kylästä. Hänet tunnetaan Plutarkhoksen opettajana. Ammonios opetti Ateenassa ainakin vuosina 66–67, sillä Plutarkhos kertoo olleensa hänen oppilaanaan samaan aikaan kun keisari Nero oli kierroksellaan Kreikassa, mikä sijoittuu kyseisiin vuosiin. Plutarkhos kehuu Ammonioksen oppineisuutta ja käytti tätä keskustelijana dialogeissaan Delfoissa olevasta E-kirjaimesta ja Oraakkeleiden häviämisestä.Plutarkhos: Pitopuheita 3.1, 9.15. Toinen Ammonios, teoksen De differentiis verborum kirjoittaja, laittaa Ammonios Lampraialaisen nimiin teoksen Alttareista (). Athenaios mainitsee saman teoksen pidemmällä nimellä Alttareista ja uhreista ().Ammonios: De differentiis verborum, ; Athenaios: Deipnosofistai 11.476f. On epäselvää, oliko sama Ammonios myös Athenaioksen mainitseman teoksen Ateenalaisten hetaireioista () kirjoittaja.Athenaios: Deipnosofistai 13.567a. == Lähteet == Luokka:Peripateettiset filosofit
Ariston Aleksandrialainen

Ariston Aleksandrialainen (; ; 100-luku/1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi, joka oli kotoisin Aleksandriasta Egyptistä.Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit 7.164. Hän toimi vuoden 87 eaa. tienoilla. Ariston opiskeli filosofiaa Antiokhos Askalonlaisen ja Aristos Askalonlaisen oppilaana. Myöhemmin hän jätti näiden koulun ja ryhtyi peripateetikoksi. Strabonin mukaan Ariston kirjoitti teoksen Niilistä Eudoros Aleksandrialaisen tavoin. Se yritti löytää selitystä Niilin vuotuiselle tulvalle. Strabon sanoo Aristonin ja Eudoroksen teosten olleen niin samankaltaisia, että he syyttivät toisiaan kopioinnista. Strabon vaikuttaa pitäneen Eudorosta syyllisempänä.Strabon: Geografika XVII s. 790. == Lähteet == Luokka:Peripateettiset filosofit Luokka:Antiikin Aleksandria
Arvid Harald von Fieandt

Arvid Harald von Fieandt (18. marraskuuta 1873 Mikkeli – 21. elokuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen hammaslääkäri ja valtiopäivämies.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Von Fieandt Arvid Harald Viitattu 31.5.2021. Von Fieandtin vanhemmat olivat lääninkamreeri, kamarineuvos Karl Fredrik von Fieandt ja Sofia Fredrika Poppius. Hän tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta ja valmistui hammaslääketieteen lisensiaatiksi 1899. Von Fieandt toimi hammslääkärinä Helsingissä vuodesta 1900. Hän oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1904–1905 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1904–1905. Andra häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1905, s. 795-804. Arvid Harald von Fieandtin velipuoli oli lääkäri, professorin arvonimen saanut Karl Johan von Fieandt.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Von Fieandt Karl Johan Viitattu 31.5.2021. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset hammaslääkärit Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1873 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Aristos Askalonlainen

Aristos Askalonlainen (, ; 1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen keskiplatonilainen filosofi, joka oli kotoisin Askalonista. Aristos oli Antiokhos Askalonlaisen veli ja Brutuksen ystävä. Hänen sanotaan olleen veljeään vähäisempi filosofi, mutta henkilönä ihailtava.Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Brutus. Antiokhoksen kuoltua noin vuonna 68 eaa. Aristos seurasi häntä Platonin Akatemian johdossa. Aristoksen oppilaisiin kuuluivat Kratippos Pergamonlainen ja Ariston Aleksandrialainen. Akatemian johdossa häntä seurasi kuitenkin ilmeisesti Theomnestos. == Lähteet == Luokka:Akatemialaiset
Eudoros Aleksandrialainen

Eudoros Aleksandrialainen (; ; 1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen keskiplatonilainen filosofi, joka oli kotoisin Aleksandriasta Egyptistä. Hän toimi vuoden 25 eaa. tienoilla. Vaikka Eudoros luettiin platonilaiseksi, hän yhdisti ajattelussaan platonismiin myös pythagoralaisia aineksia. Eudoros asetti filosofian päämäärän Platonin Theaitetoksen mukaan – se oli ”kehittyminen mahdollisimman suuressa määrin jumalan kaltaiseksi”Platon: Theaitetos 176b. – ja katsoi, että sekä Platon että Pythagoras olivat opettaneet samoin. Aleksanteri Afrodisiaslainen sanoo Eudoroksen kirjoittaneen kommentaarin Aristoteleen Metafysiikkaan ja muuttaneen teoksesta joitakin kohtia.Aleksanteri Afrodisiaslainen: Ad Arist. Metaph. s. 26, ed. Paris. 1536, fol. Simplikios mainitsee Eudoroksen peripateettiseen koulukuntaan kuuluneena filosofina, ja sanoo hänen kirjoittaneen kommentaarin Aristoteleen Kategorioihin. Tämä kommentaari oli vaikutusvaltainen platonilaisten ja stoalaisten parissa. Strabonin mukaan Eudoros kirjoitti myös teoksen Niilistä Ariston Aleksandrialaisen tavoin. Se yritti löytää selitystä Niilin vuotuiselle tulvalle. Strabon sanoo Aristonin ja Eudoroksen teosten olleen niin samankaltaisia, että he syyttivät toisiaan kopioinnista. Strabon vaikuttaa pitäneen Eudorosta syyllisempänä.Strabon: Geografika XVII s. 790; vrt. Fabricius, Johann Albert: Bibliotheca Graeca vol. I s. 845, vol. III s. 172, 492. Eudoroksen teokset eivät ole säilyneet nykyaikaan. == Lähteet == Luokka:Akatemialaiset Luokka:Antiikin Aleksandria
Eudoros

Eudoros (; ) voi viitata seuraaviin: * Eudoros, kreikkalaisessa mytologiassa Hermeen ja Polymelen poika * Eudoros, taidemaalari ja kuvanveistäjä * Eudoros Aleksandrialainen (1. vuosisata eaa.), keskiplatonilainen filosofi
Homeros (täsmennyssivu)

Homeros (; ) voi viitata seuraaviin: * Homeros (700-luku eaa.), eeppinen runoilija * Homeros Byzantionlainen, grammaatikko ja tragediakirjailija * Homeros Sellios, grammaatikko == Lähteet ==
Homeros Byzantionlainen

Homeros Byzantionlainen (, ; 300–200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko ja tragediakirjailija, joka oli kotoisin Byzantionista. Häntä kutsuttiin myös nimellä Homeros Nuorempi () erotuksena vanhemmasta, tunnetummasta Homeroksesta. Nuorempi Homeros toimi Ptolemaios Filadelfoksen aikana noin vuonna 280 eaa. Hänen isänsä oli grammaatikko Andromakhos ja äiti runoilijatar Myro. Homeros oli yksi seitsemästä runoilijasta, jotka luettiin kuuluviksi niin kutsuttuun aleksandrialaiseen plejadiin. Hänen kirjoittamiensa tragedioiden lukumääräksi mainitaan eri antiikin aikaisissa lähteissä joko 45, 47 tai 57. Hänen tragediansa ovat kokonaan kadonneet, ja niistä tiedetään vain yhden nimi, Eurypyleia ().Suda, , ; Johannes Tzetzes: Khiliades 12.209, Lykofronista (Ad Lycophronem) s. 264, ed. Müller; Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit 9.113. Homerokselle oli pystytetty patsas, joka sijaitsi Zeuksippoksen kylpylässä Byzantionissa. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset grammaatikot Luokka:Antiikin kreikkalaiset tragediakirjailijat
Homeros Sellios

Homeros Sellios (; ) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko. Hän kirjoitti hymnejä sekä leikillistä ja muuta runoutta. Proosamuodossa hän kirjoitti teoksen Komedian hahmoista (), joka oli tutkielma kreikkalaisten komedioiden stereotyyppisistä rooleista ja hahmojen naamioista, sekä yhteenvetoja Menandroksen komedioista ().Suda, s. v. ja . == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset grammaatikot Luokka:Antiikin kreikkalaiset runoilijat
Lamprias

Lamprias () on antiikin kreikkalainen nimi, joka esiintyy kolmesti filosofi ja elämäkertakirjailija Plutarkhoksen suvussa: * Lamprias, Plutarkhoksen isoisäPlutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Antonius 28; Oraakkeleiden häviämisestä (De defectu oraculorum) 8, 38, 46, jne.; Pitopuheita (Quaestiones convivales) 1.5, 5.5, 9.2. * Lamprias, Plutarkhoksen toinen veli, peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofiPlutarkhos: Pitopuheita (Quaestiones convivales) 1.2, 8, 2.2, 8.6. * Lamprias, Plutarkhoksen poika, jonka nimiin on pantu hänen isänsä teosten luetteloSuda, . == Lähteet ==
Lamprias (Plutarkhoksen poika)

Lamprias () oli filosofi ja elämäkertakirjailija Plutarkhoksen poika. Hänen nimiinsä on pantu hänen isänsä teosten luettelo. Tätä nuorinta Lampriasta ei tule sekoittaa Plutarkhoksen suvun muihin Lamprias-nimisiin henkilöihin. == Lampriaan luettelo == Lamprian nimiin laitetun Plutarkhoksen teosten luettelon otsikko on ”Plutarkhoksen kirjojen luettelo” (). Se on säilynyt nykyaikaan, ja tutkimuksessa se tunnetaan nimellä ”Lampriaan luettelo”. Luettelo käsittää 227 teosta, joista vain 83 on säilynyt nykyaikaan. Toisaalta siitä puuttuu 18 säilynyttä teosta sekä 15 teosta, jotka tunnetaan niminä luettelon ulkopuolelta ja joista on säilynyt katkelmia. Luettelon alussa on kirje, jossa kirjoittaja kutsuu itseään Plutarkhoksen pojaksi. Ajatus siitä, että kyseessä olisi Lamprias, on peräisin Sudasta.Suda, . Suda on kuitenkin usein epäluotettava lähde, eikä Plutarkhos mainitse teoksissaan Lamprias-nimistä poikaa. Luettelo ei myöskään vaikuta siltä, että se olisi peräisin joltakulta, joka olisi ollut niin lähellä Plutarkhosta sekä sukulaisuudeltaan että ajoitukseltaan, sillä se sisältää myös teoksia, jotka on kirjoitettu vasta paljon, jopa satoja vuosia, myöhemmin (Pseudo-Plutarkhos). On kuitenkin mahdollista, että nämä teokset olisi lisätty luetteloon myöhemmin, ja alkuperäinen luettelo olisi todella peräisin Lampriaalta Plutarkhoksen pojalta. Lampriaan luettelon varhaisimmat käsikirjoitukset ovat 1100-luvulta. Luettelon ensimmäisen painetun laitoksen (editio princeps) julkaisi David Hoeschelius firenzeläisestä käsikirjoituksesta vuonna 1597. Hänen laitoksensa sisälsi myös latinankielisen käännöksen. Myöhemmin luettelo painettiin uudelleen osana Plutarkhoksen teosten Frankfurt-laitosta. Myöhemmissä versioissa tekstiä on korjattu venetsialaisen käsikirjoituksen perusteella. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * ”Lamprias Catalogue”. Teoksessa Luokka:Antiikin kreikkalaiset kirjailijat
Plutarkhos (täsmennyssivu)

Plutarkhos (; ) voi viitata seuraaviin henkilöihin: * Plutarkhos Khaironeialainen (n. 45–125), filosofi ja elämäkertakirjailija; tunnetuin Plutarkhos * Plutarkhos Khaironeialainen nuorempi (1. vuosisata/100-luku), vanhemman Plutarkhoksen poika * Plutarkhos Ateenalainen (n. 350–430), uusplatonilainen filosofi * Plutarkhos (500-luku), keisari Justinianuksen sihteeri, joka kirjoitti historiateoksen tämän valtakaudesta
Plutarkhos nuorempi

Plutarkhos nuorempi (, ; 1. vuosisata/100-luku) oli antiikin kreikkalainen kirjailija ja tunnetumman Plutarkhoksen poika. Hänen katsotaan usein kirjoittaneen joitakin niistä teoksista, jotka ovat myöhemmin päätyneet hänen isänsä nimiin (Pseudo-Plutarkhos) ja osaksi Moralia-kokoelmaa. Hänen kirjoittamikseen on joskus arveltu seuraavia teoksia: * Filosofien luonnonopillisista mielipiteistä (; De placitis philosophorum) * Joista () * Kuninkaiden ja sotapäälliköiden lausumia (; Regum et imperatorem apophthegmata) Kirjailijana ja ajattelijana hänen tasoaan on pidetty matalana, ja hänet on luettu niiden arvostelukyvyttömien tekstikriitikoiden joukkoon, jotka kuvittelivat löytävänsä historiallisia totuuksia runoudesta lukemalla sitä kuin proosaa. Esimerkkinä tästä esitetään se, että hän tulkitsi tarujen seireenit vietteleviksi ilotytöiksi.Johannes Tzetzes: Khiliades 1.14, vrt. Lykofronista (Ad Lycophronem) 653. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset kirjailijat
Theomnestos (platonisti)

Theomnestos (, ; 1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän kuului platonistiseen koulukuntaan. Theomnestoksen arvellaan olleen Aristos Askalonlaisen seuraaja Platonin Akatemian johdossa Ateenassa. Hänen luentojaan seurasi muun muassa Brutus, joka oli jättänyt Rooman Julius Caesarin murhan jälkeen. Joskus Theomnestosta on esitetty samaksi henkilöksi kuin Theomnestos Naukratislainen. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset filosofit Luokka:Ensimmäisellä vuosisadalla syntyneet Luokka:Kuolinvuosi tuntematon