EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Mineralogia

Mineralogia on geologiaan kuuluva tieteenala, joka tutkii mineraalien kiderakennetta sekä kemiallisia ja fysikaalisia ominaisuuksia. Tämän lisäksi mineralogian piiriin kuuluvat mineraalien alkuperän ja muodostumisen tutkiminen sekä niiden luokittelu. Mineralogia tutkii myös mineraalien esiintymistä ja maantieteellistä jakautumista sekä niiden hyödyntämistä. == Mineralogian historiaa == Mineralogian isänä pidetään Georgius Agricolaa (1494–1555), joka syntyi Saksissa nimellä Georg Bauer, mutta muutti opintojensa myötä nimensä latinankieliseen muotoon ( → ). Hänen tärkein julkaisunsa on mineraalien louhimista ja käsittelyä käsittelevä merkkiteos De re metallica. Vuonna 1556 julkaistu De re metallica libri xii. on yksityiskohtainen ja systemaattinen tutkielma kaivostoiminnasta ja metallurgiasta ja se oli kuvitettu havainnollisin puupiirroksin jotka käsittelivät kaikkia tuolloin tiedettyjä ja tunnettuja malmien ja metallien louhinta ja jalostus tapoja. Kirja onkin aikansa ensimmäinen täydellinen opas kaivostoimintaan. == Fysikaalinen mineralogia == Fysikaalinen mineralogia tutkii mineraalien fysikaalisia ominaisuuksia. Fysikaalisten ominaisuuksien kuvailu on helpoin ja yksinkertaisin tapa tunnistaa ja luokitella mineraaleja. Fysikaalisia ominaisuuksia ovat: * Kiderakenne * Asu * Kaksostus * Lohkeavuus * Murros * Kiilto * Väri * Viiru * Kovuus * Tiheys == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo pyhimyksistä

Tämä on (osittainen) luettelo pyhimyksistä. Katolisella kirkolla on virallisen roomalaisen pyhimysluettelon (Martyrologium Romanum) mukaan noin 7 000 autuaaksi tai pyhäksi julistettua pyhimystä. Ortodoksisella kirkolla lukumäärä saattaa olla suurempi. == Joitakin pyhimyksiä == Pääartikkeli: Pyhimys Seuraavassa on luettelo joistakin pyhimyksistä. Katolisten pyhimysten aiheenmukainen luettelo auttaa löytämään suuren joukon muita virallisia pyhimyksiä. * Pyhä Andreas, apostoli ja Skotlannin suojeluspyhimys * Ansgar, Tanskan suojelupyhimys, "Pohjolan apostoli" * Alfred Suuri, Englannin kuningas (anglikaanit ja ortodoksit) * Pyhä Ambrosius, kirkkoisä * Pyhä Antonius, kristillisen luostarijärjestelmän perustaja * Pyhä Augustinus, kirkkoisä * Pyhä Barbara * Pyhä Basileios Suuri * Pyhä Benedictus * Pyhä Bernard Clairvauxilainen * Pyhä Birgitta, Ruotsin, Euroopan ja leskien suojeluspyhä * Kunnianarvoisa Beda * Pyhä Cyprianus, kirkkoisä * Pyhä Dominicus, astronomien suojeluspyhä * Edith Stein * Eerik Pyhä, Ruotsin kuningas * Elisabet Schönaulainen * Pyhä Florianus, palomiesten suojeluspyhimys * Pyhä Francisco Xavier * Pyhä Franciscus Assisilainen, Italian suojeluspyhimys * Pyhä Gellért, Unkarin suojeluspyhimys * Pyhä Gregorius Suuri * Pyhä Helena, arkeologien ja vaikeiden avioliittojen suojeluspyhimys * Piispa Henrik, Suomen suojelupyhimys * Hildegard Bingeniläinen * Pyhä Ignatios Antiokialainen, piispa ja marttyyri, Antiokian patriarkka, Välimeren alueen itäisten osien sekä Pohjois-Afrikan suojelija * Pyhä Jaakob, apostoli ja Espanjan suojeluspyhimys * Jeanne d'Arc, Orleansin neitsyt sekä Ranskan, vangittujen ja marttyyrien suojeluspyhä * Johannes Damaskoslainen * Pyhä Johannes Khrysostomos * Pyhä Joosef * Pyhä Joosef Anchietan * Katariina Aleksandrialainen * Pyhä Katariina Sienalainen, neitsyt, kirkon opettaja ja Euroopan suojelija * Pyhä Kasimir, Puolan ja Liettuan suojelija * Knud Lavard * Pyhä Kristoforos * Kyrillos ja Methodios, "slaavien apostolit" * Pyhä Lucia * Pyhä Luukas, evankelista * Margareeta Antiokialainen, ortodoksisen kirkon Suurmarttyyri Marina * Unkarin Pyhä Margareta * Neitsyt Maria * Pyhä Martinus, Ranskan suojelija * Maximilian Kolbe * Nikolai II, Venäjän keisari ja muu tsaariperhe (ortodokseilla) * Pyhä Nikolaus * Olavi Pyhä, Norjan kuningas * Pyhä Paavali * Pyhä Patrik, Irlannin suojelupyhimys * Pyhä Pietari * Pyhä Pietarin Béthencourt * Pyhä Pius V * Pyhä Stefanos * Bernadette Soubirous * Pyhä Tapani, Unkarin kuningas ja suojeluspyhimys * Pyhä Ávilan Teresa * Pyhä Jeesus-lapsen Teresa * Pyhä Teresa Kalkuttalainen * Tuomas Akvinolainen * Pyhä Yrjänä, partiolaisten, sotilaiden ja Englannin suojeluspyhimys ==Katso myös== * Pyhimyskalenteri * Pyhimykset ortodoksisessa kirkossa == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Pyhän Marian seurakunnan pyhimyskalenteri Pyhimyksiä * Luokka:Luettelot katolisesta kirkosta
Astronautti

Astronautti on yhdysvaltalaisen määritelmän mukaan ihminen, joka on käynyt yli 50 mailin (n. 80 km) korkeudessa. Astronautti on joko Yhdysvaltain liittovaltion (nykyisin NASAn) hallinnoimalla avaruuslennolla tai saanut avaruuslentoihin koulutuksen NASAssa tai ESAn avaruuslentäjä. Venäläiset avaruuslentäjät ovat kosmonautteja ja kiinalaiset avaruuslentäjät taikonautteja. NASAlla on vuonna 2010 kaikkiaan 64 lentokelpuutuksen omaavaa astronauttia ja yhdeksän yhdysvaltalaista on astronauttikoulutuksessa. Sukkulalentojen päätyttyä vuoden 2011 aikana puolet näistä ei tule muutamaan vuoteen lentämään Sojuzin matkustajina ISS- avaruusasemalle.http://www.latimes.com/news/nationworld/nation/la-na- astronauts-20101202,0,1960486.story Astronauts considered in NASA budget cuts, Los Angeles Timesin nettiversio, 1.12.2010, luettu 6.12.2010 Eläkkeelle jääminen tasoittaa astronauttien lukumäärän. ==Yleistermi länsimaissa== Termiä käytetään länsimaissa kuvaamaan yleisemminkin avaruuslentäjiä, mutta viimeistään Kiinan kansantasavallan tulo miehitettyihin avaruuslentoihin 2000-luvulla muutti terminologian: yleensä venäläisen kosmonautin ja yleensä Yhdysvalloissa koulutetun astronautin lisäksi termeihin kuuluu taikonautti. Termien erojen takana on eroja avaruuslentäjien koulutuksessa ja lennonaikaisissa tehtävissä. ==Avaruusalus ja koulutus määrittelevät== Yleensä astronautti on lentänyt Mercury-, Gemini-, Apollo-avaruuskapselilla tai avaruussukkulalla, mutta myös Yhdysvaltain ilmavoimien ja NASAn X-15-rakettilentokoneen ja yksityisen SpaceShipOne-aluksen koelentäjät ovat saaneet astronautin statuksen lentämällä rakettilentokonetta tarpeeksi korkealla, ts. avaruudessa. Ilmeisesti pieni osa NASAn nykyisistä - ja vuosien 2011-2015 aikana lentävistä - yhdysvaltalaisista astronauteista on lentänyt vain venäläisen Sojuz-avaruusaluksen kyydissä. == Katso myös == * Luettelo astronauteista * Kaatunut astronautti == Lähteet == * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Amenhotep III

Amenhotep III, lisänimeltään heqa-waset (Theban hallitsija), oli yksi Uuden valtakunnan suurista rakentaja-faaraoista. Tunnetuimpia hänen rakennuttamiaan monumentteja ovat Memnonin kolossit. Hän hallitsi Egyptin 18. dynastian aikana vuosina 1390–1352 eaa. Ensimmäiset hallitusvuotensa hän toimi äitinsä kanssahallitsijana. Amenhotepin isä oli hänen edeltäjänsä Thutmosis IV ja kuningatar Mutemuiya oli hänen äitinsä. Vaimoja hänellä oli lukuisia, joista suurin osa oli diplomaattisten avioliittojen kautta. Amenhotepin päävaimo oli ei-kuninkaallinen Tiy, joka oli Yuja-nimisen aatelisen ja hänen vaimonsa Tujan tytär. Amenhotepilla ja Tiylla oli ainakin kaksi poikaa ja kolme tytärtä. Vanhempi pojista kuoli ennen Amenhotepin hallituskauden loppua ja nuoremmasta tuli hänen seuraajansa Amenhotep IV, joka myöhemmin muutti nimensä Akhenateniksi. Amenhotep otti kaksi tytärtään, Isiksen ja Sitamunin vaimoikseen. Amenhotepillä oli hyvät suhteet kaikkiin lähellä sijainneisiin suurvaltoihin, kuten Mitanniin, Babyloniaan, Assyriaan ja heettien valtakuntaan, mikä oli poikkeuksellista. Egypti vaurastui pitkän rauhankauden aikana. Egyptin rajat ulottuivat pohjoisessa Eufrat-virralle ja etelässä Nubiaan. Amenhotepin uskotaan olleen Egyptissä alkaneen uskonnon mullistuksen alullepanija. Hän julistautui heb sed-juhlansa aikana jumalaksi. Normaali käytäntö oli, että faaraosta tuli jumala vasta hänen kuoltuaan. Julistettuaan itsensä jumalaksi Amenhotep siirsi osan hallitustehtävistä pojalleen Akhenatenille, jonka hän oli ottanut sijaishallitsijakseen. Amenhotep nosti hallitusaikanaan Atonin entistä tärkeämpään asemaan, mutta ei kuitenkaan kieltänyt entisiä jumalia kuten hänen seuraajansa. Hänen ei kuitenkaan katsottu kuuluneen kerettiläisfaaraoihin, eikä hänen nimeään poistettu hallitsijaluettelosta. Amenhotep rakennutti Theban länsipuolelle Medinet Habun pohjoispuolelle suuren kaupungin. Hänen seuraajansa Akhenaten hylkäsi kaupungin, joka kuitenkin palasi jälleen käyttöön myöhempien hallitsijoiden aikana. Amenhotepin hauta on Kuninkaiden laakson länsi-osassa, erillään muista kuninkaallisista haudoista (KV22). Hauta ryöstettiin jo muinaisina aikoina, eikä Amenhotepin hautakalustoa ole juuri löydetty. Hautakammiosta löytyi kuitenkin kivisen sarkofagin paloja. Amenhotepin muumio löydettiin 1898 erillään sijaitsevasta kuninkaallisten muumioiden kätköstä. Vuonna 2010 löytyi osia patsaasta, jonka esittävät Amenhotep III:a.Tutankhamonin isoisän patsas löytyi Egyptistä YLE 2.10.2010 Niistä on koottu kaksi jättimäistä patsasta, jotka paljastettiin maaliskuussa 2014Kaksi jättiläismäisen kokoista faraopatsasta on paljastettu Luxorissa Yle 23.3.2014. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Egyptin faaraot Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Ennen ajanlaskun alkua kuolleet
Thutmosis IV

Thutmosis IV hallitsi Egyptiä Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaan vuosina 1400–1390 eaa.Otavan suuri maailmanhistoria. Osa 2, Jokilaaksojen valtakunnat. Päätoim. Erling Bjöl. Sivu 97. Helsinki: Otava 1982. ISBN 951-1-06987-X (Teos käyttää nimestä muotoa Tuthmosis IV Menheperura.) Thutmosiksen isä oli hänen edeltäjänsä Amenhotep II, ja hänen äitinsä oli kuningatar Tia. Vaikka hän oli pyhää sukua, hänen oli tehtävä vallankaappaus isäänsä vastaan saadakseen vallan käsiinsä. Mahdollisesti kyse oli myös erimielisyydestä sotien jatkamisen suhteen. Uuden hallitsijan päävaimo oli kuningatar Mutemwiyan, jonka kanssa hänellä oli ainakin yksi poika, Amenhotep III, josta tuli hänen seuraajansa. Lisäksi hänellä oli lukuisia sivuvaimoja, joiden nimet eivät ole tiedossa. Thutmosiksen kymmenvuotisesta hallitusajasta on säilyt hyvin vähän tietoa. Hänellä oli papiston kanssa erimielisyyksiä uskontoasioissa. Hänen tiedetään kuitenkin kukistaneen kapinan Nubiassa noin vuonna 1392 eaa. Lisäksi hän kunnosti Gizan sfinksin ja rakensi loppuun Thutmosis III:n aloittaman obeliskin rakentamisen. Tarun mukaan Thutmosis IV oli metsästysmatkalla lähellä sfinksiä, joka oli hautautunut hiekkaan kaulaansa myöten. Kun hän meni nukkumaan sfinksin pään luokse, sfinksi näyttäytyi hänelle unessa. Se lupasi tehdä Thutmosiksesta faaraon, jos hän raivaisi hiekan sfinksin ympäriltä. Thutmosis teki kuten sfinksi oli pyytänyt ja nousi kuninkaaksi. Thutmosis haudattiin Kuninkaiden laakson itäiseen haaraan Thutmosis I:n ja Hatšepsutin haudan viereen (KV43). Haudasta löytyi Thutmosiksen kivinen sarkofagi, joka on yhä hautakammiossa. Thutmosiksen muumio löydettiin 1881 löytyneestä muumiokätköstä, ja se on nykyään Kairon museossa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Egyptin faaraot Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Ennen ajanlaskun alkua kuolleet
Joachim Zachris Duncker

Joachim Zachris Duncker (12. marraskuuta 1774 Ristiina – 6. heinäkuuta 1809) oli Ruotsin armeijan everstiluutnantti. Duncker oli jo viisivuotiaana kirjattu Savon jääkärirykmentin aliupseeriksi. Hän osallistui aktiivisesti komppania- ja rykmenttikokouksiinSuomen sodan historia 1808 - 1809, Karttakeskus 2008, s. 26. ja vuonna 1789 Dunckerista tuli Savon rykmentin vänrikki. Hän taisteli vuonna 1790 Kustaa III:n sodassa Venäjää vastaan Pirttimäen taistelussa 19. toukokuuta. Vuonna 1805 Duncker ylennettiin kapteeniksi. Suomen sodan hän aloitti Sulkavan komppanian päällikkönä. Duncker komensi armeijan jälkijoukkoa Suomen sodan aikana 1808–1809 Johan Adam Cronstedtin armeijan perääntyessä Mikkelistä Leppävirran kautta Iisalmeen ja Ouluun maaliskuussa 1808. Pulkkilan taistelun aikana 2. toukokuuta Duncker osoitti sellaista urheutta, että Johan August Sandels antoi hänelle kunniatehtäväksi viedä uutisen voitosta Ruotsin kuninkaalle. Pian tämän jälkeen hänen ylennettiin majuriksi. Kesäkuussa 1808 Dunckerin joukko kaappasi venäläisten suuren huoltokuljetuksen. Koljonvirran taistelussa 27. lokakuuta Dunckerin joukot auttoivat eversti Fahlanderin ja majuri Carl Wilhelm Malmin kanssa Sandelsin alaisuudessa torjumaan ylivoimaisen vihollisen. Sodan jatkuessa 1809 Länsipohjassa Duncker oli ylennetty everstiluutnantiksi. Hörneforsin taistelussa 5. heinäkuuta 1809 Duncker komensi jälkeen jälkijoukkoa, mutta haavoittui vakavasti ja kuoli seuraavana päivänä venäläisten leirissä. Duncker haudattiin Uumajan kirkon viereen kaikin asiaan kuuluvin kunnianosoituksin. Hänen viereensä haudattiin venäläinen kasakkaeversti Aerekov, joka kaatui samassa taistelussa.Carl Otto Nordensvan, Finska kriget 1808–1809. J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden runo "Heinäkuun viides päivä" kertoo Dunckerista.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 2, p. 589 artikkeli Duncker, Joakim Zachris == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Veli-Matti Syrjö: Duncker, Joachim Zachris (1774–1809) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Maksullinen) Luokka:Vänrikki Stoolin tarinoiden esikuvat Luokka:Ruotsalaiset upseerit Luokka:Vuonna 1774 syntyneet Luokka:Vuonna 1809 kuolleet
Amenhotep II

Amenhotep II (nimi esiintyy myös muodossa Amenofis II ja Amenofis II AaheperuraOtavan suuri maailmanhistoria. Osa 2, Jokilaaksojen valtakunnat, Päätoim. Erling Bjöl. Sivut 94–97. Helsinki Otava 1982. ISBN 951-1-06987-X) hallitsi Egyptiä Uuden valtakunnan 18. dynastian aikana vuosina 1427–1401 eaa. Amenhotepin isä oli hänen edeltäjänsä Thutmosis III, ja hänen äitinsä oli yksi Thutmosiksen sivuvaimoista, Hatsepsut-Merytra (jota ei pidä sekoittaa faaraokuningatar Hatšepsutiin). Vaimoina hänellä oli sisarensa Merytamon ja Tia. Tian kanssa Amenhotep sai ainakin yhden pojan, josta tuli hänen seuraajansa Thutmosis IV. Muiden kuningatarten nimet ovat jääneet hämärän peittoon, koska Amenhotep ei listannut kuningatarten nimiä mihinkään. Joidenkin teorioiden mukaan hän koki naisten saaneen liikaa valtaa Egyptissä ja yritti rajoittaa sitä. Tätä teoriaa puoltaa se, että hän osallistui isänsä kanssa kuningatar Hatsepsutin kuvien tuhoamiseen. Amenhotepin hallituskausi oli pääosin rauhallinen, eikä mistään suuremmista sotilasoperaatiosta ole tietoa. Sen sijaan hän rakennutti muiden Amenhotepien ja Thutmosisten tavoin temppeleitä ja monumentteja muun muassa Horemakhetin temppelin Gizaan lähelle sfinksiä ja Karnakin temppelin laajennukset. Lisäksi hän oli taitava diplomaatti ja paransi Egyptin suhteita muun muassa babylonialaisiin ja heettiläisiin. Amenhotep on muiden Uuden valtakunnan faaraoiden tapaan haudattu Kuninkaiden laaksoon (KV35). Hänen muumionsa on Tutankhamonin lisäksi ainoa Kuninkaiden laaksosta koskemattomana haudasta löydetty. Amenhotepin sarkofagi on edelleen haudassa paikallaan, mutta hänen 183 cm pitkä muumionsa on siirretty Kairon museoon, koska se jouduttiin vuonna 1895 pelastamaan ryöstäjien käsistä. Egyptiläiset papit käyttivät Amenhotepin hautaa muumiokätkönä, johon kuninkaallisten muumiot piilotettiin turvaan haudanryöstäjiltä muun muassa Saastaisten sodan aikana. Hauta löytyi vuonna 1898. Amenhotepia on erään teorian mukaan pidetty Vanhan testamentin toisessa Mooseksen kirjassa mainittuna faaraona, joka piti israelilaisia orjuudessa, kunnes he Mooseksen johdolla pakenivat Egyptistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Egyptin faaraot Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Ennen ajanlaskun alkua kuolleet
Michael Collins

Michael Collins voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Michael Collins (1890–1922), irlantilainen vapaustaistelija ** Michael Collins, henkilöä käsittelevä elokuva vuodelta 1996 * Michael Collins (1930–2021), yhdysvaltalainen astronautti * Michael Collins, klarinetisti * Michael Collins (1922-1979), brittiläinen näyttelijä
Michael Collins (astronautti)

Michael Collins (31. lokakuuta 1930 Rooma, Italia – 28. huhtikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen astronautti, joka osallistui Gemini 10- ja Apollo 11 -avaruuslennoille. Jälkimmäisellä lennolla ihminen laskeutui ensimmäisen kerran Kuuhun. Collins syntyi Roomassa isänsä palvellessa siellä Yhdysvaltain armeijan sotilasasiamiehenä. Toisen maailmansodan sytyttyä perhe muutti Washingtoniin. Myöhemmin Collins opiskeli West Pointin sotilasakatemiassa New Yorkissa. Hän suoritti teknisen tutkinnon ja valmistui vuonna 1952. Samana vuonna Collins liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin ja suoritti lentokoulutuksen Columbuksessa, Mississipissä. Collins työskenteli Nellisin lentotukikohdassa ja lensi F-86 Sabre -koneita. Myöhemmin hän työskenteli Georgen lentotukikohdassa ja koelentäjänä Edwardsin lentotukikohdassa. Avaruusohjelmaan Collins valittiin vuonna 1963. Vuonna 1966 Collins osallistui Gemini 10 -avaruuslennolle, jossa hän ja John Young tekivät uuden korkeusennätyksen lentämällä 764 kilometriä Maan yläpuolella. Collins myös suoritti avaruuskävelyn tällä lennolla. Vuonna 1969 Collins oli mukana Apollo 11 -lennolla, joka oli ensimmäinen Kuuhun laskeutunut avaruuslento. Lennolla Collins ohjasi komentomoduuli Columbiaa, joka kiersi Kuuta Neil Armstrongin ja Buzz Aldrinin laskeutuessa Kuuhun. Presidentti Richard Nixon myönsi kaikille astronauteille Presidential Medal of Freedomin. Vuonna 1970 Collins jätti Nasan ja siirtyi vuotta myöhemmin työskentelemään Smithsonian-instituutissa. Collins oli instituutin avaruusmuseon ensimmäinen toiminnanjohtaja, jonka vastuulla oli museon suunnittelu ja kehittäminen. Vuonna 1980 hän ryhtyi työskentelemään konsulttina avaruusasioissa. Collins kirjoitti kokemuksistaan astronauttina kirjan Carrying the Fire. Kirjasta ilmestyi aikoinaan lyhennetty versio suomeksi Valittujen Palojen kuukauden kirjana nimellä Kahdesti avaruudessa – astronautin tarina. Collinsin mukaan on nimetty pieni kraatteri Kuussa lähellä Apollo 11:n laskeutumispaikkaa. Hänellä on myös tähti Hollywood Walk of Fame -jalkakäytävällä. Collins kuoli syöpään 90-vuotiaana 28. huhtikuuta 2021. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Presidential Medal of Freedom Luokka:Yhdysvaltalaiset avaruuslentäjät Luokka:Yhdysvaltain ilmavoimien kenraalit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Apollon

Apollon (, roomalaisten Apollo) on jumala kreikkalaisessa ja roomalaisessa mytologiassa. Apollon on Zeuksen ja Leton poika ja Artemiin (metsästyksen jumalatar) kaksoisveli.Apollon Greek Mythology Link, Carlos Parada. Viitattu 31.7.2013. Apollon oli alun perin luonteeltaan šamaaninen: hänen alaansa oli parannustaito, jousiammunta, ennustus ja runollinen innostus. Myöhemmin hän kehittyi erityisesti valon ja auringon jumalaksi, ennustustaidon jumalana herätti runollista innostusta ja suosi laulua ja soittoa. Tärkein ennustustaidon ilmentymä oli vanhan ajan tunnetuin oraakkeli, Apollonin oraakkeli Delfoissa. Parannustaito eriytyi myöhemmin jumala Asklepiokseen ja runollinen innostus muusiin. Myöhempinä aikoina hän sekoittui osittain auringonjumala Helioksen ja tämän sisaren, kuunjumala Selenen kanssa. Etruskien mytologiassa hänet tunnetaan nimellä Aplu. Apollon syntyi Deloksen saarella, joka säilyi hänelle pyhitettynä. Ollessaan vielä poikanen Apollon matkusti Delfoihin, jossa hän surmasi valtavan Python-käärmeen ja otti valvontaansa Pythian oraakkelin. Hän ilmestyi delfiininä kreetalaisille merimiehille ja vei heidät Delfoihin määräten heidät vartioimaan oraakkeliaan ja rakentamaan temppeliä Apollon Delfiniokselle. Apollonin kunniaksi vietettiin Delfoin Python kisoja. Roomassa Apollon sai huomattavan aseman keisarin suojelusjumalana, varsinkin Augustuksen aikana. Hänen pääpalvontapaikkojaan olivat Delfoi ja Delos. Apollon on helppo tunnistaa antiikin taiteessa tunnusmerkeistään, laakeriseppeleestä ja lyyrasta, joista on tullut mm. Suomessa yliopistosivistyksen tunnuksia. Lisäksi hänet kuvataan yleensä alastomana ja pitkäkutrisena; hänen symboleinaan ovat lyyran ja laakeriseppeleen lisäksi jousi, jolla hän saattaa ampua sekä vahingoittavia että parantavia nuolia, sekä kithara. == Katso myös == * Foibos * Hyakinthos ==Lähteet== Luokka:Antiikin Kreikan jumalat Luokka:Antiikin Rooman jumalat Luokka:Auringon jumalat Luokka:Parantajajumalat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Apollo 7

Apollo 7 oli Apollo-avaruusohjelman ensimmäinen miehitetty lento. Se oli seitsenpäiväinen Maata kiertävä lento ja ensimmäinen Saturn IB:llä toteutettu laukaisu. Apollo 7 oli myös ensimmäinen kolmimiehinen amerikkalainen avaruuslento. Miehet riitelivät lennolla, mutta siitä huolimatta miehistö teki tehtävänsä lennolla. Laukaisu tapahtui Cape Kennedyn avaruuskeskuksesta 11. lokakuuta 1968 kello 15.02.45 UTC ja laskeutuminen 22. lokakuuta 1968 kello 11.11.48 UTC. Kesto oli 10 päivää, 20 tuntia, 9 minuuttia ja 3 sekuntia. Apollo 7 kiersi Maan 163 kertaa. Apollo 7 lento teki seitsemän televisiolähetystä, jotka olivat ensimmäiset suorat lähetykset avaruusaluksesta. == Miehistö == * Walter Schirra, komentaja * Donn Eisele, komentomoduulin pilotti * Walter Cunningham, kuumoduulin pilotti == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Apollo-ohjelma Luokka:Miehitetyt avaruuslennot Luokka:Vuoden 1968 avaruustoiminta
Eino Leino (painija)

Eino Aukusti Leino (alk. Kakkinen, 7. huhtikuuta 1891 Kuopio – 30. marraskuuta 1986 Tampere) oli suomalainen painija ja olympiavoittaja. Hän on eräs menestyneimmistä olympiapainijoista kautta aikojen. Leino voitti kultaa vapaapainin sarjassa 75 kg Antwerpenin olympiakisoissa 1920, hopeaa sarjassa 72 kg Pariisin kisoissa 1924, pronssia sarjassa 66 kg Amsterdamin kisoissa 1928 ja vielä pronssia sarjassa 72 kg Los Angelesissa 1932.Siukonen, s. 174Sports Reference LLC Leino asui aktiiviuransa aikana Yhdysvalloissa. Hän voitti vuonna 1920 Amerikan amatööriurheiluliiton mestaruuden koukkupainissa ja 1924 vapaapainissa. Ainoan kerran hän osallistui SM-kisoihin 1936, jolloin jäi hopealle. Ennen Amerikan-vuosiaan hän pelasi Kuopion Riennon jalkapallojoukkueen maalivahtina 1912–1914. Lisäksi hän harrasti uimahyppyjä Kuopion Uimaseuran riveissä. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset vapaapainijat Luokka:Suomalaiset olympiavoittajat Luokka:Suomalaiset painivalmentajat Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Anton Denikin

Anton Ivanovitš Denikin (, 16. joulukuuta (J: 4. joulukuuta) 1872 Wloclawek, Varsovan kuvernementti, Venäjä – 8. elokuuta 1947 Ann Arbor, Yhdysvallat) oli venäläinen kenraali, Venäjän sisällissodassa toimineen sadan tuhannen miehen Etelä-Venäjän valkoisen armeijan komentaja vuosina 1918–1919 ja lyhytikäisen Etelä-Venäjän johtaja. Denikin opiskeli Kiovan sotakoulussa ja yleisesikunta- akatemiassa. Hän osallistui Venäjän-Japanin sotaan 1904–1905. Ensimmäiseen maailmansotaan hän lähti kenraalimajurina ja toimi sodan alussa prikaatinkomentajana Karpaateilla ja Galitsiassa. Vuonna 1916 hänet nimitettiin VII armeijakunnan komentajaksi. Vuoden 1917 syyskuussa hän osallistui kenraali Lavr Kornilovin epäonnistuneeseen vallankaappaushankkeeseen Aleksandr Kerenskiä vastaan, joka oli elokuusta 1917 toiminut diktatorisena hallitsijana Venäjän väliaikaisen hallituksen antamin valtuuksin. Denikin pidätettiin yhdessä Kornilovin kanssa. Marraskuussa 1917 tapahtuneen kansankomissaarien lokakuun vallankumouksen jälkeen Denikin ja Kornilov onnistuivat pakenemaan Etelä-Venäjälle, jossa liittyivät kenraali Mihail Aleksejevin vastavallankumouksellisiin. Etelä-Venäjän armeijan komentajana Denikin onnistui karkottamaan bolševikit Ukrainasta ja lähti sitten etenemään pohjoiseen kohti Moskovaa. Hyökkäys lähti hyvin liikkeelle, mutta puna-armeija onnistui kuitenkin pysäyttämään Denikinin Orjolissa ja lyömään hänen joukkonsa, koska valkoinen armeija joutui keskittämään voimiaan etelään Nestor Mahnoa vastaan. ==Sisällissodan jälkeen== Vuonna 1920 Denikin erosi valkoisesta armeijasta, luovutti komentajuuden Pjotr Wrangelille ja pakeni Krimiltä laivalla Mustanmeren yli Istanbuliin. Denikin sai turvapaikan Englannista, jossa hän asui kaksi kuukautta. Myöhemmin hän asettui asumaan Belgiaan, sitten Unkariin, vuodesta 1926 hän asui Ranskassa ja vuodesta 1945 New Yorkissa Yhdysvalloissa. Denikin kuoli sydänkohtaukseen 8. elokuuta 1947 lomamatkalla Ann Arborissa Michiganissa. Denikin haudattiin sotilaallisin menoihin Detroitissa. Hänen jäännöksensä siirrettiin Pyhän Vladimirin hautausmaalle Jacksoniin, New Jerseyiin. Denikinin puoliso Ksenia haudattiin (1892-1973) Sainte-Geneviève-des-Bois’n venäläiselle hautausmaalle lähelle Pariisia. Denikinin tytär Marina Denikina sai Venäjän kansalaisuutensa takaisin vuonna 2005. Hän pyysi presidentti Putinilta, että hänen isänsä ruumis haudattaisiin uudelleen Venäjälle Donskoin luostariin Moskovaan, mikä tapahtuikin 3. lokakuuta 2005. ==Kirjallisuutta== * Anton I. Denikin: The Career of a Tsarist Officer. Memoirs 1872–1916. * Anton I. Denikin: The Russian Turmoil 1922. == Aiheesta muualla == * Denikin - varjojen armeijan salainen päällikkö. Yrittää koota kaikkiin maanosiin hajautuneista venäläisistä pakolaisista uuden armeijan, jolla aikoo auttaa Venäjän "vapautusta", Ilta-Sanomat, 11.02.1935, nro 35, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Venäjän sisällissodan valkoiset Luokka:Brittiläisen imperiumin komentajat Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
RSHA

RSHA eli Reichssicherheitshauptamt (”Valtakunnan pääturvallisuusvirasto”) oli natsi-Saksassa SS:n alainen organisaatio, jonka Heinrich Himmler perusti 22. syyskuuta 1939 yhdistämällä Sicherheitsdienstin (SD), Gestapon ja Kriminalpolizein. RSHA:n tehtäväksi määriteltiin taistelu ”kaikkia valtakunnan vihollisia vastaan” Saksan rajojen sisä- ja ulkopuolella. Näitä olivat muun muassa kommunistit, vapaamuurarit, juutalaiset, romanit ja muut ”rodullisesti ei-suosittavat”. RSHA:n ensimmäiseksi päälliköksi nimettiin Reinhard Heydrich, joka hoiti tehtävää aina vuonna 1942 tapahtuneeseen salamurhaansa asti. Sen jälkeen RSHA:ta johti Ernst Kaltenbrunner aina sodan päättymiseen asti. == Organisaatio == Einsatzgruppen oli suoraan RSHA:n alaisuudessa, muuten RSHA jaettiin seitsemään osastoon (Amten): * Amt I Personal (johtaja: Standartenführer Bruno Streckenbach) * Amt II Organisation, Verwaltung, Recht (johtaja: SS-eversti Dr. Nockemann) * Amt III SD Inland (johtaja: SS-kenraali Otto Ohlendorf, osaston tehtävänä oli ulkosaksalaisten asiat) * Amt IV Gestapo (johtaja: SS-Gruppenführer Heinrich Müller, alajaosto IV B 4:n johdossa oli Adolf Eichmann) * Amt V Kripo (johtaja: SS-Gruppenführer Arthur Nebe, osasto oli Rikospoliisi, joka käsitteli ei-poliittisia rikoksia) * Amt VI SD Ausland (johtaja: aluksi SS-Brigadeführer Heinz Jost, myöhemmin SS-Brigadeführer Walther Schellenberg, osasto huolehti tiedustelusta ulkomailla) * Amt VII Weltanschauung (johtaja: professori Standartenführer Franz Six, huolehti ideologisista tehtävistä, kuten antisemitistisestä ja vapaamuurarien vastaisesta propagandasta) Luokka:SS Luokka:Natsi-Saksan tiedusteluorganisaatiot
Kasvattitytön tarina

Kasvattitytön tarina (Mansfield Park) on Jane Austenin romaani vuodelta 1814 (suomentanut A. R. Koskimies 1954). Siitä on tehty kuusiosainen televisiosarja BBC:lle 1983, ohjaus David Giles, elokuva Mansfield Park 1999, jonka on ohjannut Patricia Rozema ja televisioelokuva Mansfield Park – kasvattitytön tarina 2007, jonka ohjaajana toimi Iain B. MacDonald. == Tarina == Kasvattitytön tarina kertoo Jane Austenille tyypillisen 1800-luvun englantilaisen yläluokan elämään sijoittuvan rakkaustarinan. Kolmesta sisaresta yksi nai kartanonherran, toinen papin ja kolmannen aviomiestä ei kannata edes mainita. Pappilan emäntänä hääräävä rouva Norris pitää kristillisenä velvollisuutenaan auttaa huonoon avioliittoon ajautunutta sisartaan, jolla on runsaasti lapsia. Hän esittää kartanon väelle, että nämä ottaisivat yhden lapsiraukoista suojatikseen. Köyhä kymmenvuotias Fanny Price muuttaa asumaan tätinsä aviomiehen Sir Thomaksen kartanoon Mansfield Parkiin ja ystävystyy Thomaksen nuoremman pojan Edmundin kanssa. Aika kuluu ja lapset kasvavat rauhassa, kunnes pappilaan saapuu vieraita. Viehko ja sanavalmis nuori nainen varsinaisen naistenmiesveljensä kanssa viipyvät pidemmän aikaa sekoittaen kartanonväen elämän täydellisesti. Lopputuloksena on solmuja rakkaudessa, kun yksi rakastaa toista, joka on iskenyt silmänsä johonkuhun toiseen ja kolmas haaveilee ensimmäisestä. == Kirjallisuutta == * ==Aiheesta muualla== *Mansfield Park Gutenberg-projektissa *Mansfield Park äänikirjana LibriVoxissa *Mansfield Park Kokoteksti äänikirjana ja erikielisinä käännöksinä. *Mansfield Park PDF, PDB ja LIT tallennusmuodoissa Luokka:Jane Austenin teokset Luokka:1810-luvun kirjat
Neuvostoliiton marsalkka

Neuvostoliiton marsalkka () oli Neuvostoliiton korkein sotilasarvo vuosina 1935–1991. Poikkeuksena oli Josif Stalinille vuonna 1945 myönnetty generalissimuksen arvo. Laivastossa Neuvostoliiton marsalkkaa vastaava sotilasarvo oli Neuvostoliiton laivastoamiraali. Neuvostoliiton marsalkan alempi arvo on 1. luokan armeijankomentaja. == Neuvostoliiton marsalkat == * Kliment Vorošilov (1881–1969), marraskuu 1935 * Mihail Tuhatševski (1893–1937, teloitettu), marraskuu 1935 * Aleksandr Jegorov (1883–1939, teloitettu), marraskuu 1935 * Semjon Budjonnyi (1883–1973), marraskuu 1935 * Vasili Blücher (1890–1938, teloitettu), marraskuu 1935 * Semjon Timošenko (1895–1970), toukokuu 1940 * Grigori Kulik (1890–1950, teloitettu), toukokuu 1940 * Boris Šapošnikov (1882–1945), toukokuu 1940 * Georgi Žukov (1896–1974), tammikuu 1943 * Aleksandr Vasilevski (1895–1977), helmikuu 1943 * Josif Stalin (1879–1953), maaliskuu 1943 * Ivan Konev (1897–1973), helmikuu 1944 * Leonid Govorov (1897–1955), kesäkuu 1944 * Konstantin Rokossovski (1896–1968), kesäkuu 1944, myös Puolan marsalkka vuodesta 1949 * Rodion Malinovski (1898–1967), syyskuu 1944 * Fjodor Tolbuhin (1894–1949), syyskuu 1944 * Kirill Meretskov (1897–1968), lokakuu 1944 * Lavrenti Berija (1899–1953, teloitettu), heinäkuu 1945 * Vasili Sokolovski (1897–1968), heinäkuu 1946 * Nikolai Bulganin (1895–1975), marraskuu 1947 * Ivan Bagramian (1897–1982), maaliskuu 1955 * Sergei Birjuzov (1904–1964), maaliskuu 1955 * Andrei Gretško (1903–1976), maaliskuu 1955 * Andrei Jerjomenko (1892–1970), maaliskuu 1955 * Kirill Moskalenko (1902–1985), maaliskuu 1955 * Vasili Tšuikov (1900–1982), maaliskuu 1955 * Matvei Zaharov (1898–1972), toukokuu 1959 * Filipp Golikov (1900–1980), toukokuu 1961 * Nikolai Krylov (1903–1972), toukokuu 1962 * Ivan Jakubovski (1912–1976), huhtikuu 1967 * Pavel Batitski (1910–1984), huhtikuu 1968 * Petr Koševoi (1904–1976), huhtikuu 1968 * Leonid Brežnev (1906–1982), toukokuu 1976 * Dmitri Ustinov (1908–1984), heinäkuu 1976 * Viktor Kulikov (1921–2013), tammikuu 1977 * Nikolai Ogarkov (1917–1994), tammikuu 1977 * Sergei Sokolov (1911–2012), helmikuu 1978 * Sergei Ahromejev (1923–1991), maaliskuu 1983 * Semjon Kurkotkin (1917–1990), maaliskuu 1983 * Vasili Petrov (1917–2014), maaliskuu 1983 * Dmitri Jazov (1924–2020), huhtikuu 1990 == Venäjän federaation marsalkka == Venäjän korkein sotilasarvo on Venäjän federaation marsalkka (vuodesta 1991). * Igor Sergejev (1938–2006) * Luokka:Neuvostoliiton politiikka
Generalissimus

Generalissimus (, , ) on eräissä maissa sotamarsalkkaa korkeampi sotilasarvo, jonka haltija on sotavoimien ylipäällikkö tai poikkeuksellisin valtuuksin varustettu kenraali. Arvo myönnettiin ensimmäisenä Albrecht von Wallensteinille vuonna 1630. Arvoa vastaava merivoimien arvo on admiralissimus. Sotilasarvon nimi on johdettu italian sanasta generale romaanisten kielten superlatiivin päätteellä.généralissime Portail Lexical, Lexicographie, Centre National de Ressources Textuelles et Lexicales == Generalissimuksia == * Albrecht von Wallenstein, Pyhän Saksalais-roomalaisen keisarikunnan generalissimus ja admiralissimus, 1630 * Aleksandr Suvorov, Venäjän ja Itävallan joukkojen komentaja, 1799 * Joseph Joffre, généralissime, 1914 * Ferdinand Foch, ympärysvaltojen joukkojen ylin komentaja ensimmäisessä maailmansodassa, 1918 * Tšiang Kai-šek, kaikkien kiinalaisten joukkojen komentaja, 1928 * Francisco Franco, Espanja, 1936 * Josif Stalin, Neuvostoliitto, arvo olisi myönnetty 1945; kieltäytyi ylennyksestä * George Washington, Yhdysvallat, generalissimusta vastaava armeijojen kenraali, 1976 (postuumisti) * Kim Il-sung, Pohjois-Korea, 1992 * Kim Jong-il, Pohjois-Korea, 2012 (postuumisti)The Australian == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sotilasarvot
Melodia

Melodia eli sävelmä on useista sävelistä muodostuva sävelkulku ja niiden muodostama jatkumo, toisin kuin yksittäinen kerran soitettava sävel. Melodialla on tyypillisesti rakenne, jonka liikesuunnat useimmiten perustuvat jonkin sävellajin eli tonaalisen keskuksen käyttöön. Sävellaji saattaa myös vaihtua sävellyksen kuluessa. Populaarimusiikin kappaleissa on usein kaksi- kolme melodiaa, säkeessä ja kertosäkeessä. Vaihtelua tuovat fraseeraus ja sanoitus, joka yleensä kirjoitetaan kulkemaan melodian mukaisesti siten, että yksi tavu vastaa yhtä nuottia. Taidemusiikissa säveltäjä usein esittää läpi koko teoksen kantavan melodiateeman, jota sitten varioidaan eli muunnellaan, kuten myös jazzissa ja progressiivisessa musiikissa. Melodiaa on myös usein tukemassa samalla tai kokonaan eri soittimella soitettu säestys. == Katso myös == * Cantus == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Musiikin teoria Luokka:Musiikkitermit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Thutmosis III

thumb|200px|Thutmosis III:tta esittävä patsas Thutmosis III (nimi myös muodossa Menheperra Tuthmosis III) oli muinaisen Egyptin Uuden valtakunnan 18. dynastian aikana vuosina 1479–1425 eaa. hallinnut faarao. Häntä pidetään Egyptin imperiumin perustajana. == Perhe == Thutmosiksen isä oli faarao Thutmosis II ja äiti oli tämän jalkavaimo Isis. === Vaimot === Thutmosiksella oli useita vaimoja: * Neferure (Mahdollisesti): Thutmosiksen isän ja äitipuolen, faaraokuningatar Hatsepsutin tytär. Mahdollisesti Thutmosiksen ensimmäisen pojan Amenemhatin äiti. Avioliitosta ei löydetty pitäviä todisteita.https://ancientegyptonline.co.uk/neferure/ * Satiah: Hänen päävaimonsa. Mahdollisesti Thutmosiksen ensimmäisen pojan Amenemhatin äiti. * Hatsepsut-Merytra: Päävaimo, Satiahin kuoltua. Thutmosiksen perillisen, Amenhotep II:n äiti. Faaraokuningatar Hatšepsutin tai papitar Huin tytär.http://www.phouka.com/pharaoh/pharaoh/dynasties/dyn18/05thutmose3.html * Nebtu, Menhet, Menwi ja Merti: Jalkavaimoja. Egyptologien mukaan kolme viimeistä jalkavaimoa olivat todennäköisesti aasialaisten heimopäälliköiden tyttäriä. == Valtakausi == Thutmosiksen isän kuoltua vuonna 1479 eaa. hänestä tuli faarao, mutta hänen isänsä vaimo Hatšepsut nousi Thutmosiksen kanssahallitsijaksi.Otavan suuri maailmanhistoria. Osa 2, Jokilaaksojen valtakunnat, Päätoim. Erling Bjöl, Helsinki Otava. 1982. ISBN 951-1-06987-X. Sivut 84-86. Thutmosiksella ei 22 vuoden ajan ollutkaan juurikaan valtaa, vaan Hatšepsut johti valtiota. Noin vuoden 1458 eaa. tienoilla Hatšepsut kuitenkin katosi jäljettömiin ja Thutmosis sai täyden vallan. Joidenkin teorioiden mukaan Thutmosis jopa järjesti Hatšepsutin kuoleman, mutta on todennäköisempää että hän kuoli muista syistä. Hatšepsutin kuoleman jälkeen Thutmosis tuhosi tämän nimen kaikista muistomerkeistä poikansa Amenhotep II:n kanssa. Saatuaan täyden vallan Thutmosis alkoi laajentaa valtakuntaa useilla eri sotilaallisilla operaatioilla. Hänen sanotaan vallanneen satoja eri kaupunkeja. Thutmosiksen hallintokaudella lähes koko Lähi-itä liitettiin Egyptin valtioon. Hän oli myös ensimmäinen faarao joka laajensi valtakuntaa Eufrat-joen länsipuolelle. Hän kukisti syyrialaisten valtioiden liiton vuonna 1490 eaa. Thutmosis teki yhteensä 17 sotaretkeä Nubiaan, Syyriaan ja Palestiinaan. Aktiivisen sotilastoimintansa ja lyhyytensä takia häntä nimitetään joskus Egyptin Napoleoniksi. Thutmosis on haudattu kuninkaiden laaksoon hautaan KV34. Hänen kivinen sarkofaginsa on edelleen hautakammiossa, mutta vuonna 1881 muumiokätköstä löydetty puinen hauta-arkku ja muumio ovat nyt Kairon museossa. == Nedjem == Nedjem oli Thutmosis II:n hovissa elänyt kissa. Kissan nimi tarkoitti makeaa, miellyttävää tai onnellisuutta.From Mouser to God - cats in Ancient Egypt index of famous cats, M through R == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Egyptin faaraot Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Ennen ajanlaskun alkua kuolleet
Bruno Streckenbach

Bruno Heinrich Streckenbach (7. helmikuuta 1902 Hampuri – 28. lokakuuta 1977) oli saksalainen SS-Brigadeführer/Standartenführer ja natsi-Saksan RSHA:n osasto I:n (Amt I) päällikkö alkuvuoteen 1943. Osaston vastuulla oli henkilöstöön liittyvät asiat. Streckenbach liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen noin vuonna 1930 ja oli Gestapon Hampurin päällikkönä 1933–1939. Tämän jälkeen hän oli Einsatzgruppenissa Puolassa ennen nimitystään Amt I:n johtoon. RSHA:n jälkeen Streckenbach toimi Waffen-SS-osaston 8. SS-Kavallerie-Division Florian Geyer komentajana vuosina 1943–1944 ja tämän jälkeen Latviassa sijainneen 19. SS-divisioonan viimeisenä komentajana 19. toukokuuta 1944 – 8. toukokuuta 1945. Luokka:SS-kenraalit Luokka:Gestapo Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Thutmosis II

Thutmosis II hallitsi Egyptiä Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaan vuosina 1492–1479 eaa.Otavan suuri maailmanhistoria. Osa 2, Jokilaaksojen valtakunnat. Sivut 84-86. Päätoim. Erling Bjöl. Helsinki Otava 1982 ISBN 951-1-06987-X (Teos käyttää nimestä muotoa Tuthmosis II.) Thutmosis II:n edeltäjä oli hänen isänsä faarao Thutmosis I, ja Mutneferet oli hänen äitinsä. Thutmosis II ei ollut täysin kuninkaallista sukua, joten varmistaakseen kuninkuutensa hän avioitui kuninkaallisen sisarpuolensa Hatšepsutin, jonka kanssa hänellä oli tytär Neferura. Lisäksi hänellä oli sivuvaimonsa Isiksen kanssa poika Thutmosis III. Thutmosis II oli fyysisesti heikko.Tuthmosis II Tour Egypt Thutmosis II:n valtakausi oli lyhyt, arviolta alle viisi vuotta, ja hänen asemansa vahvistettiin avioliitolla sisarpuolensa Hatšepsutin kanssa, joka oli Thutmosis I:n ja kuningatar Ahmosen tytär. Parilla oli kaksi tytärtä, Neferure ja Neferubity, mutta hänen ainoa tunnettu poikansa, tuleva hallitsija Thutmosis III, syntyi hänen jalkavaimolleen Isetille. Lyhyestä valtakaudestaan huolimatta Thutmosis II:n tiedetään kukistaneen kapinan Nubiassa ensimmäisenä hallintovuotenaan sekä häätäneen ryöstelevät beduiinit pois Egyptistä. Thutmosis II:n hallintoon vaikutti todennäköisesti suuresti hänen kuninkaallinen vaimonsa Hatšepsut, jonka uskotaan ohjailleen Thutmosis II:ta haluamaansa suuntaan. Tätä teoriaa puoltaa muun muassa se, että Thutmosis II:n ajama politiikka oli hyvin samanlaista kuin Hatšepsutin hallintokaudellaan ajama politiikka ja että Hatšepsut nousi miehensä seuraajaksi. Hänen rakennushankkeensa olivat melko vaatimattomia, mutta hän rakennutti muun muassa juhlapihan Karnakin temppeliin ja rakenteita Elephantineen sekä Semnaan ja Kummaan Nubiaan. Thutmosis II kuoli noin 30-vuotiaana. Hauta ryöstettiin myöhemmin, ja hänen muumionsa siirrettiin Deir el-Baharin kätköön. Hieraattisella kirjoituksella varustettu teksti muumion käärinliinassa viittaa siihen, että hänen hautauksensa oli järjestetty uudelleen 21. dynastian aikana, Smendesin hallituskauden kuudentena vuonna. Thutmosis II:n hauta löytyi Kuninkaiden laakson läheltä. Löydöstä kerrottiin helmikuussa 2025. Tämä on ensimmäinen faaraon hautalöytö yli vuosisataan, edellisenä merkittävänä löytönä pidetään Tutankhamonin hautaa vuodelta 1922. Hauta on kärsinyt huomattavia vaurioita, sillä pian faaraon hautaamisen jälkeen alueella esiintyneet tulvavedet ovat vahingoittaneet sen rakenteita. Haudasta löytyi faaraolle kuuluneita esineitä.Elsa Osipova, Egyptissä löydettiin faarao Thutmosis II:n hauta Yle.fi, uutiset 19.2.2025, viitattu 19.2.2025 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Egyptin faaraot Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Ennen ajanlaskun alkua kuolleet
Tuonen joutsen

Tuonen joutsen tai Tuonelan joutsen on kalevalaisessa runoudessa esiintyvä joutsen, joka ui Tuonen mustassa joessa. Tuonen joutsen on yleensä käsitetty laulujoutseneksi. Tarinassa joutsenen ampujaa kohtaa kuolema. Kertomus joutsenen ampujan tuhosta liittyy itämerensuomalaisten muinaiseen maailmankuvaan, jossa joutsen on pyhä ja tabu. Uskottiin, että jos joutsenen ampuu, tuhoutuu itsekin. Kertomus on myös Kalevalassa. Lemminkäinen saa tehtäväkseen ampua Tuonen joutsenen. Lemminkäinen lähtee tappamaan lintua jousi ja nuolet mukanaan. Sokea ukko, märkähattu karjapaimen, kuitenkin vaanii Lemminkäistä ja syöksee tämän lävitse vesikyyn tai umpiputken, ja Lemminkäinen joutuu virtaan. Tuonen verinen poika iskee vielä Lemminkäisen miekallaan palasiksi ja käskee ivallisesti tätä ampumaan nyt joutsenen joelta. Myöhemmin Lemminkäisen äiti nostaa poikansa palat joesta ja elvyttää hänet. Kaikissa kansantarinoissa Lemminkäisen äiti ei Lemminkäistä elvytä. ==Tuonelan Joutsen myöhempien taiteilijoiden töissä== Tunnettu runoilija Eino Leino kirjoitti vuonna 1898 uusromanttisen runodraaman nimeltään Tuonelan joutsen. Siinä yhdistyvät symbolismi ja kansanrunous. Akseli Gallen-Kallelan maalauksessa Lemminkäisen äiti näyttäytyy Kalevalaan perustuva kohtaus, jossa joutsenta uhannutta ja kuollutta Lemminkäistä elvytetään. Joutsen katsoo taustalla. Jean Sibelius sävelsi Kalevalaan perustuvan Lemminkäinen-sarjan eli musiikkikappaleiden sarjan, jonka yksi osa on nimeltään Tuonelan joutsen. (Sarjan osat: 1. Lemminkäinen ja saaren neidot, 2. Tuonelan joutsen, 3. Lemminkäinen Tuonelassa ja 4. Lemminkäisen kotiinpaluu.) == Katso myös == *Joutsenet kulttuurissa == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jumalat ja taruolennot Luokka:Joutsenet Luokka:Taiteen aiheet Luokka:Kuvitteelliset linnut
Thutmosis I

Thutmosis I (joskus myös Tuthmosis, Thotmes ja Thutmose) hallitsi Egyptiä Uuden valtakunnan 18. dynastian aikana vuosina 1506–1493 eaa. (elinvuodet kiistanalaiset). Ennen tätä hän toimi faarao Amenhotep I:n kanssahallitsijana. Thutmosis oli faarao Amenhotep I:n kenraali. Hänen päävaimonsa oli faarao Ahmosen ja kuningatar Ahmose-Nefertarin tytär Ahmose. Thutmosiksen ja Ahmosen kaksi poikaa, Wadjmose ja Amenmose, kuolivat ennen Thutmosiksen hallituskauden loppua, mutta heidän vanhimmasta tyttärestään tuli faaraokuningatar Hatšepsut. Thutmosiksen sivuvaimonsa Mutneferetin kanssa saaneesta pojasta tuli hänen seuraajansa faarao Thutmosis II.Otavan suuri maailmanhistoria. Osa 2, Jokilaaksojen valtakunnat. Päätoim. Erling Bjöl. Sivut 84–86. Helsinki Otava 1982 ISBN 951-1-06987-X (Teos käyttää nimestä muotoa Tuthmosis I) Hallitusaikanaan Thutmosis johti useita sotilasoperaatiota. Merkittävimpänä niistä oli Hykso-valloittajien karkottaminen Ala-Egyptistä Eufratjoelle asti. Hän laajensi valtakuntaa myös etelään aina Niilin kolmannelle kataraktille, jossa hänen sanotaan tappaneen omin käsin nubialaisen kuninkaan, joka hänen kenraalinsa Ahmosen mukaan ripustettiin voitonmerkiksi faaraon laivan keulaan faaraon palatessa Thebaan. Thutmosis rakensi muiden 18. dynastian faaraoiden tapaan temppeleitä ja monumentteja ympäri maata. Hän muun muassa laajennutti Luxorin temppeliä arkkitehtinsa Inenin avustuksella. Thutmosiksen hauta oli ensimmäinen Kuninkaiden laaksoon kaivetuista haudoista (KV38), ja siitä alkoi yleinen käytäntö, joka jatkui Uuden valtakunnan loppuun asti. Haudasta löytynyt kivinen sarkofagi on nykyään Kairon museossa. Thutmosiksen puinen arkku löytyi Hatšepsutin haudasta (KV20), jonne Thutmosiksen muumio oli todennäköisesti siirretty. Muumiota ei ole kuitenkaan löydetty, mutta arkku on Kairon museossa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Egyptin faaraot Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Ennen ajanlaskun alkua kuolleet
Amenhotep I

Amenhotep I hallitsi Egyptiä Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaan vuosina 1525–1504 eaa. Ensimmäiset vuotensa hän hallitsi todennäköisesti äitinsä rinnalla. Amenhotepin viimeisinä vuosina hänen kenraalinsa Thutmosis I toimi hänen kanssahallitsijanaan. Amenhotepin isä oli hänen edeltäjänsä faarao Ahmose ja hänen äitinsä oli kuningatar Ahmose-Nefertari. Hänen vaimojaan olivat mm. Aahotep II sekä Ahmose-Merytamon. Hänen ainoa poikansa Amenemhat kuoli nuorena, joten hänellä ei ollut perillisiä. Amenhotep joutui heti hallituskautensa alussa koetukselle, kun libyalaiset valtasivat Ala-Egyptin. Hän onnistui kuitenkin ajamaan libyalaiset pois Egyptistä. Hänen tiedetään johtaneen myös sotaretken Nubiaan, jossa hän onnistui lyömään nubialaiset joukot. Lisäksi hän laajennutti Karnakin temppeliä arkkitehtinsa Ienin avustuksella. Amenhotep haudattiin Dra Abu el-Nagan alueelle Thebassa. Hänen muumionsa oli vuonna 1880 löydetyssä muumiokätkössä, yhä kuolinnaamio kasvoillaan. Muumio on nykyään Kairon museossa ja on ainoa kuninkaallinen muumio jota ei ole avattu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Egyptin faaraot Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Ennen ajanlaskun alkua kuolleet
Ahmose

Ahmose tai Ahmose I oli ensimmäinen Uuden valtakunnan faarao ja hän myös perusti 18. dynastian. Hän hallitsi vuosina 1550–1525 eaa. Kuningatar Aahotep toimi Ahmosen sijais- ja mahdollisesti kanssahallitsijana hallintokauden alkuvuosina. Ahmosen isä oli faarao Seqenenre Tao ja hänen äitinsä kuningatar Aahotep. Hänen päävaimonsa oli hänen sisarensa Ahmose-Nefertari, http://www.touregypt.net/featurestories/ahmose1.htm jonka kanssa hän sai neljä tytärtä. Nuorimmat Merytamen ja Satamen kuolivat nuorina, kolmannesta tuli kuningatar Aahotep II ja neljäs, Satkames, kuoli noin 30-vuotiaana. Poikia heillä oli kolme, joista vanhin, Siamen, kuoli nuorena, toisesta ei ole tietoa ja kolmannesta tuli faarao Amenhotep I. Lisäksi Ahmosella oli sivuvaimojensa Kasmutin ja Inhapin kanssa ainakin kaksi tytärtä, Tair ja Henttameh sekä mahdollisesti Ahmose, jonka äidistä ei ole varmaa tietoa. Manethon mukaan Ahmose hallitsi 25 vuotta ja neljä kuukautta. Ahmosen muumion tutkimukset paljastivat, että hän oli kuollessaan vain 35-vuotias, joten hänen on täytynyt tulla faaraoksi hyvin nuorena. Tämä saattaa olla mahdollista, kun otetaan huomioon, että Ahmosen isä Seqenenre Tao ja veli Kamose kuolivat nuorina. Ahmosen hallituskausi koostui pääasiassa taisteluista hyksoja vastaan. Egyptologit pitävät todennäköisenä että hyksot saivat valloitettua Ahmosen hallintokauden alussa Heliopoliin. Ensimmäisen kymmenen hallintovuotensa aikana Ahmosen joukot saivat piiritettyä mereltä käsin Avariksen. Avariksen piiritys kesti pitkään ja se keskeytyi välillä jo vapautettujen alueiden noustua kapinaan egyptiläisiä vastaan. Ahmosen joukot saivat vapautettua Avariksen Ahmosen 12 tai 15:dennentoista hallintovuoden aikana. Hän menestyi lopulta hyksoja vastaan ja sai ajetuksi heidät pois Egyptistä mutta menetti taisteluissa isänsä ja veljensä. Hän liitti myös Nubian ja Palestiinan takaisin Egyptiin ja loi näin pohjan Uuden valtakunnan kukoistukselle. Lisäksi Ahmose palautti Kušin varakuninkaan viran ja levitti näin vaikutusvaltansa kauas etelään. Ahmose haudattiin todennäköisesti Dra Abu el-Nagan alueelle Thebaan, mutta haudan tarkka sijainti ei ole tiedossa. Hänen muumionsa löytyi kuitenkin vuonna 1881 löydetystä muumiokätköstä, ja sitä säilytetään nykyään arkkuineen Kairon museossa. Abydoksessa on Ahmoselle rakennettu pyramidi- kenotafi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Egyptin faaraot Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Ennen ajanlaskun alkua kuolleet