EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lucho González

Luis Óscar ”Lucho” González (s. 19. tammikuuta 1981 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa brasilialaista Atlético Paranaensea. González on edustanut kotimaassaan Huracánia vuosina 1998–2002 ja River Platea vuosina 2002–2005. Kesällä 2005 hän siirtyi Portoon 3,6 miljoonan euron siirtosummalla ja sopimus oli pituudeltaan viisivuotinen.Lucho to land at Porto UEFA. Viitattu 7.7.2009. Kesäkuussa 2009 Porto hyväksyi 18 miljoonan euron Marseillen ostotarjouksen Gonzálezista, ja niin hän siirtyi ranskalaisseuraan. Hinta saattoi nousta vielä 24 miljoonaan euroon riippuen pelaajan esityksistä.Comunicado da FC Porto – Futebol, SAD FC Porto. Viitattu 7.7.2009. Myöhemmin González on edustanut uudelleen Portoa, qatarilaista Al-Rayyania, argentiinalaista River Platea ja brasilialaista Atlético Paranaensea. González oli mukana Argentiinan joukkueessa vuoden 2006 MM-kilpailuissa ja vuosien 2004 ja 2007 Copa Américassa. González oli myös voittamassa olympiakultaa Argentiinan paidassa vuoden 2004 kesäolympialaisissa. Hän pelasi 44 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia. == Saavutukset == * Olympiakulta: 2004 * Argentiinan pääsarjamestaruus: 2003 (kevät), 2004 (kevät) * Portugalin pääsarjamestaruus: 2006, 2007, 2008, 2009 * Portugalin cup: 2006, 2009 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Argentiinalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hasan Barojev

Hasan Maharbekovitš Barojev (, s. 1. joulukuuta 1982 Dušanbe, Tadžikistanin SNT, Neuvostoliitto)Barojev foldeak.com:in painitietokannassa on venäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin raskaan sarjan (120 kg) painija, olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan mestari. Barojev aloitti uransa 12-vuotiaana vapaapainin parissa, mutta ei pitänyt siitä erityisemmin. Eräässä vaiheessa perhe muutti Ossetiaan, missä hän siirtyi kreikkalais-roomalaisen painin pariin. Alussa hän ei pärjännyt kovinkaan hyvin, mutta sinnikäs harjoittelu tuotti tulosta: parin vuoden kuluttua hän alkoi voittaa mitaleita, ja pian hän pääsi mukaan myös nuorisomaajoukkueisiin. Vuonna 1999 hän muutti Moskovaan ja voitti kadetti-ikäisissä (17–19-vuotiaat) MM-hopeaa 85-kiloisissa. Vuonna 2000 Barojev voitti juniorien EM-kisoissa Sofiassa pronssia 97-kiloisissa, ja samana vuonna MM-kisoissa Nantesissa kultaa. Vuonna 2001 hän uusi juniorien MM-kultansa ja 2002 voitti juniorien EM-kultaa. Vuonna 2003 ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan Belgradin EM-kisoissa hän sijoittui 120-kiloisissa seitsemänneksi. Seuraavana vuonna Créteilin MM- kisoissa hän voitti kultamitalin kukistettuaan loppuottelussa Mihaly Deak Bardosin, ja samana vuonna maailmancupissa hän oli toinen. Menestys jatkui myös seuraavana vuonna Ateenan olympialaisissa, missä hän voitti kultamitalin voitettuaan loppuottelussa kazakstanilaisen Georgi Tsurtsumian. Vuonna 2006 Barojev oli jälleen sarjassaan maailmancupissa toinen, ja samana vuonna Moskovan EM-kisoissa jäi pronssille hävittyään välierässä Juha Ahokkaalle. Samana vuonna Guangzhoun MM-kisoissa hän kuitenkin voitti kultaa kukistettuaan loppuottelussa kuubalaisen Mijaín Lópezin. Sofian EM-kisoissa 2007 Barojev voitti kultaa, ja Bakun MM-kisojen 2007 finaalissa hän hävisi Lópezille ja sai hopeaa. Tampereella 2008 Barojev sijoittui EM-hopealle hävittyään finaalissa Juri Patrikejeville. Pekingissä 2008 Barojev ja Kuuban López jatkoivat edelleen sarjan domintointia. Tällä kertaa López oli finaalissa parempi ja jätti Barojevin hopealle. Dortmundin EM-kilpailuissa 2011 Barojev voitti uransa toisen EM-kullan. Loppuottelussa hän voitti turkkilaisen Riza Kayaalpin. Venäjän mestaruuden Barojev on voittanut vuosina 2003, 2004 ja 2006. Kansallisella tasolla Barojev edustaa SK Torpedoa ja Pohjois-Ossetiaa. Hänen valmentajinaan toimivat Vladimir Uruimagov ja Aleksei Kim. ==Lähteet== * Profiili FILA:n sivustolla * Khasan Baroyev Biography and Olympic Results Sports Reference LLC. Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Venäläiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pääskyvuori

Pääskyvuori () on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee noin neljä kilometriä keskustasta itään. Kaupunginosassa sijaitsee samanniminen mäki, jonka korkeus on 60,7 metriä merenpinnan yläpuolella. Pääskyvuori rajautuu lännessä Jaaninojaan, joka virtaa pitkin alueen läntistä kylkeä koko pituudelta. Vuonna 2016 Pääskyvuoren väkiluku oli 4 147. Alueen väestöstä 17,3 % on alle 15-vuotiaita ja 21,4 % yli 65 vuotiaita. Suomea puhuu äidinkielenään 86,8 % väestöstä ja ruotsia 2,9 %. Muun kielisiä on 10,3 %. Alueella rivi-, omakoti- ja matalat kerrostalot sijaitsevat tiiviisti lähellä toisiaan. Korkeita kerrostaloja on puolestaan rakennettu hieman erilleen muusta asutuksesta Pääskyvuoren länsiosiin ja vuorelle. Pääskyvuoren maamerkki on sen laelle 1964 valmistunut 134,6-metrinen Pääskyvuoren linkkitorni, joka on Suomen toiseksi korkein televisiotorni Pasilan linkkitornin jälkeen. Alueella sijaitsi myös Pääskyvuoren kasarmi, johon kuului kasarmirakennusten lisäksi vuoren sisään louhittu luolasto. Puolustusvoimien luovuttua kasarmialueen käytöstä se on toiminut taiteilijoiden työtiloina. Kasarmialueelle rakennetaan uutta asuinaluetta. Pääskyvuoren joukkoliikenteen runkona ovat linjat 12, 32, 32A ja 42 keskustasta sekä kehälinja 99. Pääskyvuori sijaitsee lähellä suuria kauppakeskuksia (Itäharjun Prisma, Varissuon liikekeskus, Skanssi). Pääskyvuoren lounaispuolella on Laukkavuoren lähiö, jonka on suunnitellut Aarne Ehojoki. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tower in Pääskyvuori, Turku *Turun joukkoliikenne *Pääskyvuoriseura ry Luokka:Turun kaupunginosat Luokka:Turun mäet
Keltakuumehyttynen

Keltakuumehyttynen (Aedes aegypti) on maailman laajuisesti esiintyvä hyttyslaji. Sitä esiintyy lauhkean vyöhykkeen eteläosissa ja tätä lämpimämmillä seuduilla. Keltakuumehyttysen leviämistä rajoittaa kylmät talvet, joista sen munat eivät selviydy. Keltakuumehyttynen levittää pistämällä erityisesti keltakuumetta ja denguekuumetta. Lajin voi tunnistaa sen valkoisista kuvioista. Keltakuumehyttysen aktiivista aikaa ovat aamun sarastuksen tunnit sekä iltapäivä ja ilta jatkuen pari tuntia pimeäntulon jälkeen. Se lisääntyy seisovissa vesiastioissa ja lammikoissa. Keltakuumehyttynen on verrattain huono lentäjä. Se ei yleensä liiku 400 metriä edemmäs synnyinpaikastaan, joten se levittäytyy pikemminkin ajoneuvojen ja ihmisten mukana. Eräs tutkijaryhmä on ehdottanut lajin tieteellisen nimen muuttamista muotoon Stegomyia aegypti (Reinert et al. 2004), mutta tätä ehdotusta ei ole vielä laajasti hyväksytty tiedeyhteisössä. == Katso myös == * Wolbachia == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Aedes aegypti *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Aedes aegypti aegypti *Pherobase: Semiochemicals of Aedes aegypti, the Yellow fever mosquito Luokka:Anophelinae
Varteres Samurgašev

Varteres Varteresovitš Samurgašev (s. 13. syyskuuta 1979 Donin Rostovissa) on venäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Samurgašev aloitti painiuransa vuonna 1988. Vuonna 1995 hän voitti 40-kiloisten sarjassa kadetti- ikäisten MM-pronssia ja 1998 juniorien EM-kultaa. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan 1999 EM-kisoissa hän oli 63-kiloisten sarjassa kymmenes, mutta voitti samana vuonna juniorien MM-kultaa. Seuraavana vuonna EM-kisoissa Moskovassa hän voitti kultamitalin voitettuaan loppuottelussa Sveitsin Beat Motzerin. Kultaa tuli samana vuonna myös Sydneyn olympialaisissa, missä hän voitti loppuottelussa kuubalaisen Juan Luis Maren Delisin. 2001 hän siirtyi ylempään painoluokkaan, missä voitti sotilaiden maailmanmestaruuden. 2002 EM- kisoissa Seinäjoella Samurgašev sijoittui 74-kiloisten sarjassa hopealle hävittyään loppuottelussa Georgian Badri Khasaialle. Hän kuitenkin palasi kultakantaan vielä samana vuonna Moskovan MM-kisoissa, missä hän voitti loppuottelussa samaisen Khasaianin. 2004 Ateenan olympialaisista hän saavutti pronssia. 2005 maailmancupissa hän sijoittui sarjassaan toiseksi, mutta sai jälleen kultamitalin kaulaan samana vuonna Budapestin MM-kisoissa, missä hän voitti loppuottelussa tanskalaisen Mark Madsen Overgaardin. 2006 hän oli jälleen maailmancupissa sarjassaan toinen, mutta saman vuoden huhtikuussa Moskovan EM-kisoissa voitti kultamitalin kukistettuaan loppuottelussa Valko- Venäjän Oleg Mihailovitšin. Monet pitivät voittoa kyseenalaisena ja katsoivat Samurgaševin tehneen jalkakampin, mutta tuomarit eivät siihen puuttuneet. Samurgašev on voittanut Venäjän mestaruuden vuosina 1998-2000, 2002 ja 2004. Hän on 174 senttimetriä pitkä ja painaa 74 kilogrammaa. Hän opiskelee lakitiedettä Rostovin valtiollisessa taloustieteellisessä yliopistossa. ==Lähteet== *Samurgašev Venäjän painiliiton sivuilla *Kansainvälisen painiliiton tietokanta Luokka:Venäläiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Daniel Passarella

Daniel Alberto Passarella (s. 25. toukokuuta 1953) on argentiinalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Joulukuusta 2009 lähtien hän on toiminut Club Atlético River Platen puheenjohtajana. == Ura pelaajana == Pelaajaurallaan puolustuksessa viihtynyt Passarella edusti seuratasolla River Platea sekä italialaisia Fiorentinaa ja Inter Milanoa. Argentiinan maajoukkuetta hän edusti MM-kisoissa vuosina 1978, 1982 ja 1986. Passarella toimi kapteenina Argentiinan voittaessa ensimmäisen maailmanmestaruutensa vuoden 1978 kotikisoissa. Toisen maailmanmestaruutensa hän voitti vuonna 1986. Passarella menetti kapteeninnauhansa kaikkien aikojen parhaalle argentiinalaispelaajalle, Diego Maradonalle. Passarella pelasi 70 maaottelua ja teki niissä 22 maalia vuosina 1976–1986. === Saavutukset pelaajana === * Argentiinan mestaruus (4): 1975, 1977, 1979, 1981 * Maailmanmestaruus (2): 1978, 1986 **2.kierros: 1982 == Ura valmentajana == Passarella on valmentanut Argentiinan ja Uruguayn maajoukkueita sekä seuratasolla Argentiinan lisäksi Italiassa, Meksikossa ja Brasiliassa. Argentiinan maajoukkuetta valmentaessaan Passarella kielsi maajoukkueen pelaajilta pitkät hiukset. Tästä syystä hän riitautui joidenkin tähtipelaajien, muun muassa Fernando Redondon kanssa. Vuosina 2006–2007 Passarella valmensi River Platea kotimaansa pääsarjassa, mutta erosi tehtävästä marraskuun puolivälissä 2007, kun River Plate oli hävinnyt Copa Sudamericanan semifinaaleissa. === Saavutukset valmentajana === * Argentiinan mestaruus (4): 1989, 1990, 1991, 1993 * Meksikon mestaruus: 2003 * MM- puolivälierät: 1998 * Copa América **Välierät: 2001 **Puolivälierät (2): 1995, 1997 * Olympiahopeaa: 1996 * FIFA Confederations Cupin hopeaa: 1995 * Etelä- Amerikan vuoden valmentaja: 1997 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Argentiinalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:FIFA 100 Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Biagio Antonacci

Biagio Antonacci (s. 9. marraskuuta 1963 Milano) on italialainen poplaulaja ja -lauluntekijä. Antonacci kasvoi Rozzanossa Milanon esikaupunkialueella ja aloitti uransa San Remon musiikkifestivaaleilla vuonna 1988. Hän on kirjoittanut uransa aikana kappaleita myös useille muille laulajille, kuten Laura Pausinille. Antonaccin ensimmäinen levy Sono cose che capitano ilmestyi vuonna 1989, mutta vasta kolmas levy Liberatemi vuodelta 1993 nosti hänet suureen suosioon. Vuonna 2005 Antonaccille myonnettiin World Music -palkinto parhaiten myyneenä italialaisena miesartistina kaksiosaisen Convivendo-albumin julkaisun jälkeen. Seuraava levy Vicky Love ilmestyi 16. maaliskuuta 2007. Sitä edelsi single Lascia stare. Kesäkuussa 2007 Antonacci esiintyi ensimmäisenä syntyperäisenä milanolaisena San Siron stadionilla noin 60 000 katsojan edessa. Konsertista julkaistiin myös DVD-tallenne San Siro 07. Syksyllä 2008 Antonacci julkaisi toisen kokoelmalevynsä, Il cielo ha una porta sola, joka sisälsi kahden uuden kappaleen ja vanhojen kappaleiden uusioversioiden lisäksi hänen omat tulkintansa hänen Laura Pausinille kirjoittamistaan kappaleista ”Tra te e il mare” ja ”Vivimi”. Pausinin albumi Io canto sisältää hänen esittämänsä version Antonaccin kappaleesta ”In una stanza quasi rosa”. Huhtikuussa 2010 ilmestyi albumi Inaspettata. Ensimmäinen julkaistu single oli Se fosse per sempre. Albumi sisältää Leona Lewisin kanssa esitetyn dueton ”Inaspettata (Unexpected)”. Antonaccilla on vuosina 1995 ja 2001 syntyneet pojat entisen kumppaninsa Marianna Morandin kanssa, joka on kuuluisan laulaja Gianni Morandin tytär. == Diskografia == * Sono cose che capitano (1989) * Adagio Biagio (1991) * Liberatemi (1993) * Biagio Antonacci (1994) * Il mucchio (1996) * Mi fai stare bene (1998) * Tra le mie canzoni (2000) * 9 Novembre 2001 (2001) * Convivendo – Parte I (2004) * Convivendo – Parte II (2005) * Vicky Love (2007) * Il cielo ha una porta sola (2008) * Inaspettata (2010) == Aiheesta muualla == *Viralliset sivut Luokka:Italialaiset laulajat Luokka:Italialaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marco Etcheverry

Marco Antonio Etcheverry Vargas (s. 26. syyskuuta 1970 Santa Cruz) on bolivialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Häntä pidetään yleisesti yhtenä Bolivian kaikkien aikojen parhaista pelaajista. Etcheverry pelasi seuratasolla kotimaansa lisäksi Espanjassa, Chilessä, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Yhdysvalloissa. Bolivian maajoukkueessa hän pelasi 71 ottelua ja teki niissä 13 maalia. Etcheverry kuului Bolivian joukkueeseen vuoden 1994 MM-kilpailuissa mutta sai punaisen kortin jo muutama minuutti sen jälkeen, kun hän oli tullut vaihdosta kentälle ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Saksaa vastaan, eikä hän enempää turnauksessa pelannut. Etcheverry pelasi kuudessa Copa América -turnauksessa vuosina 1989–1999 yhteensä 21 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Copa Américassa 1997 hän pelasi ensimmäistä ottelua lukuun ottamatta täydet minuutit Bolvian saavuttaessa hopeaa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Saksaa sekä puolivälieräottelussa Kolumbiaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Bolivialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ich bin ein Berliner

Ich bin ein Berliner () on sitaatti puheesta, jonka Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy piti Berliinissä Schönebergin raatihuoneella 26. kesäkuuta 1963. Hän halusi muotoilullaan korostaa Yhdysvaltain tukea Länsi-Berliinille käynnissä olleessa kylmässä sodassa. == Puhe == Kennedy mainitsi ilmauksen puheessaan kaksi kertaa: *Two thousand years ago the proudest boast was ”civis Romanus sum.” Today, in the world of freedom, the proudest boast is ”Ich bin ein Berliner.” :Kaksituhatta vuotta sitten ylpeintä, mitä ihminen saattoi sanoa, oli ”civis Romanus sum” (”olen Rooman kansalainen”). Tänään, vapaassa maailmassa, ylpeimmät sanat ovat ”Ich bin ein Berliner”. *All free men, wherever they may live, are citizens of Berlin, and, therefore, as a free man, I take pride in the words ”Ich bin ein Berliner”. :Kaikki vapaat ihmiset, missä tahansa he elävät, ovat Berliinin kansalaisia ja siksi, vapaana ihmisenä sanon ylpeästi: ”Ich bin ein Berliner”. == Puheeseen liittyvä nykytarina == 1980-luvulla englanninkielisissä maissa suositun kaupunkitarinan mukaan Kennedyn lauseen merkitys olisikin ollut ”olen berliininmunkki”, koska Berliner-sanan edessä ei olisi kuulunut käyttää epämääräistä ein-artikkelia. Tarina on kuitenkin perätön: lause on kieliopillisesti oikein, ja vaikka joillakin Saksan seuduilla – ei kylläkään Berliinissä – kyseistä leivonnaista kutsutaan nimellä Berliner (”berliiniläinen”, vrt. hampurilainen, ranskalaiset), kukaan ei tietenkään tosissaan voinut ymmärtää lausetta tarinan tarkoittamalla tavalla.Raholan syötäviä sanoja == Lähteet == * Stadtkind.com * Word.com * Stern-lehti, Kennedy-artikkelit === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:1963 Luokka:Antikommunismi Luokka:Berliinin historia Luokka:Kylmä sota Luokka:Lentävät lauseet Luokka:Puheet Luokka:Saksankieliset sanat ja sanonnat Luokka:Tunnuslauseet
Strömmen

Strömmen eli Stockholms Ström on Tukholman keskustassa, Vanhankaupungin ja Norrmalmin välissä sijaitseva vesialue. Stömmen on Tukholman edustalla olevan Saltsjön-lahden sisin osa. Mälarenin vesi virtaa Norrströmin kautta Strömmeniin, ja Strömmenin ulkorajan katsotaan olevan siinä, missä virtaus loppuu. Norrströmin ylittää kolme siltaa, Centralbron, Vasabron ja Norrbron, ja näiden itäpuolella Strömbron ylittää Strömmenin. Strömmenin käsite ei ole yksiselitteinen; aiemmin ja joskus vieläkin sitä on käytetty Norrströmin synonyyminä. Strömmenistä kalastetaan vuosittain satoja lohia ja meritaimenia. Vuonna 2000 Strömmenistä saatiin 1025 taimenta ja 59 lohta, muiden muassa yksi 22-kiloinen.Rekordfiske i Stockholms Ström Länsstyrelsen i Stockholms län 17.1.2001 == Lähteet == Luokka:Tukholman maantiede
Kilimanjaron kansallispuisto

Kilimanjaron kansallispuisto sijaitsee Tansaniassa. Se on pituudeltaan 45 km ja pinta-alaltaan 756 km². Se käsittää kaikki yli 2 700 metriä merenpinnasta olevat alueet Afrikan korkeimman vuoren Kilimanjaron ympärillä. Puisto on perustettu 1973, mutta puistoa ympäröivät metsän- ja riistansuojelualueet perustettiin jo vuonna 1921. Vuorta ympäröivä tasanko on keskimäärin 1000 metrin korkeudella merenpinnasta, joten Kilimanjaro kohoaa 4800 metriä ympäristöään korkeammaksi. Kilimanjarolla elää mm. leopardeja, kirjoantilooppeja, täplähyeenoja, afrikannorsuja, gueretsa, sinimarakatti, valkoniskakorppi ja uhanalainen abbottinsukeltaja-antilooppi, leijonista ja hyeenakoiristakin on välillä ollut havaintoja. thumb|210px|Yksi alueen retkeilymajoista Vuorelle nousee vuosittain lähes 20 000 vaeltajaa sekä noin 40 000 kantajaa ja opasta. Sen huipulle johtaa useita vaellusreittejä, joista osa yhtyy ylempänä toisiinsa. Niiden varrelle on rakennettu vaellustupia sopivien päivämatkojen päähän toisistaan. Pääreitti Marangu on suosituin nousureitti. Mweka on suorin, nopein ja myös jyrkin reitti hupulle. Umbwe on myös jyrkkä reitti, joten se soveltuu parhaiten laskeutumiseen. Machame on maisemiltaan näyttävin reitti. Shira Plateau reitti kiertää Shiran huipun ympäri. Huippujen ympäri voi myös kiertää eri korkeuksilla, jos aivan huipulle ei halua kiivetä. Mawenzin huipulle kiipeäminen vaatii varsinaiset vuorikiipeilyvarusteet. Kilimanjaron kansallispuisto on UNESCOn maailmanperintökohde. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Tansanian kansallispuistot Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Tansaniassa
Blériot XI

Blériot XI oli Louis Bleriotin ja Raymond Saulnierin suunnittelema, yksitasoinen, yksimoottorinen ja yksipaikkainen ranskalainen lentokone. Kolmisylinterisellä, 28 hevosvoimaa kehittävällä R.E.P.-moottorilla ja nelilapaisella R.E.P.-potkurilla varustettu prototyyppi lensi ensilentonsa 23. tammikuuta 1909. Koelentojen jälkeen koneeseen vaihdettiin Anzanin valmistama 25-hevosvoimainen moottori sekä Chauvièren tehokkaampi potkuri.Donald 1997 s. 135 Saavutettuaan 26. kesäkuuta 1909 Euroopan kestävyyslentoennätyksen 36 minuuttia ja 55 sekuntia ja voitettuaan Ranskan ylilennon, Blériot lensi yli Englannin kanaalin 25. heinäkuuta 1909. Blériot XI -lentokoneita myytiin yli 100 kappaletta ja Blériotista tuli maailman ensimmäinen kaupallisesti menestynyt lentokonevalmistaja. Koneen kopioita valmistettiin myös Tukholmassa, Ruotsissa, Thulin A -nimellä, ja Itävalta-Unkarissa vuonna 1910 nimellä Blériot XI Kaspar (Daimlerin moottorilla). Koneen myöhempiä versioita käytettiin ensimmäisessä maailmansodassa lähinnä tiedustelukoneena. == Lähteet == * === Viitteet === 11 Luokka:Ranskalaiset tiedustelukoneet Luokka:Ranskalaiset yleisilmailukoneet Luokka:Ranskalaiset koulukoneet Luokka:1900-vuosikymmenen ilma-alukset
Tupolev ANT-20

Tupolev ANT-20 ”Maksim Gorki” () oli 1930-luvun suurin lentokone ja sellaisena Neuvostoliiton näytöskone. Koneessa oli kahdeksan moottoria. Koneen suunnitteli Andrei Tupolev. Kone rakennettiin 4. heinäkuuta 1933 – 3. huhtikuuta 1934. Muita tämän tyypin koneita ei valmistettu. Se juhlisti kirjailija Maksim Gorkin 40-vuotista uraa. Ranskalainen kirjailija ja lentäjä Antoine de Saint-Exupéry oli ainut ulkomainen koneella matkustanut lentäjä. Hän kirjoitti lennoista artikkeleita Paris-Soir-lehteen. ==Koneen ominaisuudet== Koneessa oli voimakas radiolähetin, josta se sai nimen ”Ilmojen ääni” (). Koneessa oli myös painokone, kirjasto ja äänielokuvaprojektori, joka mahdollisti elokuvien katselun lennon aikana. Se oli ensimmäinen matkustajakone, jossa oli koneeseen kuuluva porras matkustajille. Poikkeuksellisesti kone käytti 120 voltin vaihtovirtaa eikä 28 voltin tasavirtaa. Kone oli rakennettu helposti purettavaksi ja rautateitse kuljetettavaksi, jottei se jäisi kelirikkokentille. Vaikka kone oli esittelykone, sillä oli tuohon aikaan suurin matkustajakapasiteetti. ==Kohtalo== I. V. Mikhejev ja I. S. Zhurov nousivat 18. toukokuuta 1935 Moskovasta yhdessä Tupolev ANT-20-, Polikarpov R-5- ja Polikarpov I-5 -koneiden kanssa näytöslennolle. I-5-koneen ohjaaja Nikolai Blagin teki epäonnistuneen silmukan ja törmäsi ANT-20:een, joka tuhoutui maahansyöksyssä. Onnettomuudessa sai surmansa 45 ihmistä. Tämän jälkeen onnettomuuden kuolleisiin lukeutunut Blagin eli Neuvostoliitossa hetken blaginisni-sanassa, joka tarkoitti ”ylimielistä auktoriteettien halveksuntaa”. Korvaava ANT-20bis- kone rakennettiin vuonna 1936. Moottorien suorituskyky oli parantunut hieman, koneessa oli kuusi moottoria.Eden 2002 s. 1111 ==Tekniset tiedot== ===Yleiset ominaisuudet=== * Miehistö: 11 * Pituus: 33 m * Kärkiväli: 63 m * Korkeus: 12,8 m * Siipipinta-ala: 486 m² * Tyhjäpaino: 28 500 kg * Maksimilentoonlähtöpaino: 42 000 kg * Voimalaite: 8 × Mikulin AM-34 FRN -mäntämoottoria, joista kunkin teho 739 kW (990 hv) ===Suorituskyky=== * Lentonopeus: 220 km/h * Lentomatka: 1 200 km * Lakikorkeus: 4 500 m == Lähteet == * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Crash memorial at Find-A-Grave Luokka:Neuvostoliittolaiset matkustajalentokoneet Luokka:Yksittäiset lentokoneet ANT-20 Luokka:1930-luvun matkustajalentokoneet
ProSieben

ProSieben on saksalainen kaupallinen televisiokanava, jonka ohjelmatarjonta painottuu lähinnä yhdysvaltalaisiin televisiosarjoihin. ProSieben, joka aloitti toimintansa 1. tammikuuta 1989, on Saksan toiseksi suurin yksityinen televisio-asema. Vuodesta 2003 kanavan on omistanut ProSiebenSat.1 Media AG. ==Aiheesta muualla== * ProSiebenin verkkosivut Luokka:Saksalaiset televisiokanavat Luokka:ProSiebenSat.1 Media Luokka:Vuonna 1989 perustetut televisiokanavat
Rivonian oikeudenkäynti

Rivonian oikeudenkäynti oli oikeudenkäynti Etelä-Afrikassa, jossa kuusitoista ANC:n johtajaa oli syytettynä 221 sabotaasiteosta, joiden tarkoituksena oli "edistää väkivaltaista vallankumousta". Oikeudenkäynti sai nimensä Johannesburgin lähellä olevasta Rivonian kylästä, jossa sijainneelta maatilalta poliisi pidätti suurimman osan syytetyistä heinäkuussa 1963. Oikeudenkäynti alkoi 26. marraskuuta 1963. Syytettyjen puolustusasianajajana toimi Bram Fischer ja syyttäjänä Transvaalin provinssin apulaisvaltakunnansyyttäjä Percy Yutar. 11\. kesäkuuta 1964 oikeus tuomitsi kahdeksan syytettyä: Walter Sisulun, Govan Mbekin, Raymond Mhlaban, Elias Motsoaledin, Ahmed Kathradan, Denis Goldbergin ja Nelson Mandelan elinkautisiin vankeusrangaistuksiin. Kaksi syytetyistä, Arthur Goldreich ja Harold Wolpe, pakenivat oikeudenkäynnin aikana ja James Kantor vapautettiin syytteestä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * The Observer: The Rivonia Trial Luokka:1963 Luokka:1964 Luokka:Apartheid Luokka:1960-luvun oikeustapaukset
Illuminatus

Illuminatus voi tarkoittaa: * Illuminatus!-kirjatrilogiaa * Illuminatus- tietokonepeliä.
Ari Kettukangas

Ari Kettukangas (s. 13. toukokuuta 1977 Raahe) on suomalainen imitaattori, juontaja ja radiotoimittaja. Hän työskentelee radiotoimittajana Radio Pookissa ja esiintyy viihdetaiteilijana eri puolilla Suomea. Hänen kiinnostuksensa äänien matkimiseen ja erilaisiin vitseihin heräsi jo lapsuudessa. Ennen kouluikää hän kuunteli uteliaana mm. narisevaäänisen radiotoimittaja Esko Riihelän liikenneraportteja ja artisti M. A. Nummisen hauskoja laulukiekaisuja. Arin ensimmäinen imitaatiohahmo oli Allu Tuppuraisen luoma lasten suosikki Rölli-peikko 1980-luvun lopulla. Hänen ensiesiintyminensä oli SF-Caravan Raahentienoon 20-vuotisjuhlassa Raahessa vuonna 1995. Nykyisin hänellä on hallussaan yli sadan julkkiksen äänet ja valikoimaan sisältyy runsaat kaksikymmentä suosikkilaulajaa lauluimitaatioiden muodossa. Ari Kettukangas on toiminut Radio Pookissa Bauer Media Oy:n palveluksessa vuodesta 2008 alkaen. Hän muun muassa juontaa kanavalla perjantaisin klo 18-22 Pookin Perjantai-iltaa ja lisäksi toimittaa Rasvamonttu -nimistä koneohjelmaa. Kettukangas on palkittu vuoden paikallisradiojuontajana RadioMedia ry:n järjestämässä RadioGaalassa peräkkäisinä vuosina 2019 ja 2020. Voittaja valittiin valtakunnallisen yleisöäänestyksen perusteella ja kategoriaa edusti kaikki Suomessa toimivat kaupalliset radioasemat. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset imitaattorit Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat Luokka:Suomalaiset juontajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wakayaman prefektuuri

Wakayaman prefektuuri () on yksi Japanin 47 prefektuurista. Prefektuuri sijaitsee Kansain alueella, Honshūn saarella, Japanissa ja sen pääkaupunki on Wakayama. == Maantiede == Wakayaman maasto on metsäistä. Sen naapuriprefektuureja ovat Osaka pohjoisessa ja Naran ja Mien prefektuurit idässä. Wakayama sijaitsee rannikolla ja se rajautuu lännessä Seton sisämereen ja etelässä Tyyneen valtamereen. === Ilmasto === Wakayaman rannikolla vuotuinen lämpötila on 17 °C ja sisämaassa 11 °C. == Aluejako == Wakayaman prefektuuri jakautuu yhdeksään kaupunkiin ja 21 muuhun kuntaan, joista 20 on maaseutukaupunkeja ja yksi on kyläkunta. Kunnat kuuluvat kuuteen piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. ;Kaupungit *Arida *Gobō *Hashimoto *Iwade *Kainan *Kinokawa *Shingū *Tanabe *Wakayama (pääkaupunki) ;Kunnat piirikunnittain Piirikunta Kunta Arida Aridagawa · Hirogawa · Yuasa Hidaka Hidaka · Hidakagawa · Inami · Mihama · Minabe · Yura Higashi-Muro Kitayama · Kozagawa · Kushimoto · Nachi-Katsuura · Taiji Ito Katsuragi · Kōya · Kudoyama Kaisō Kimino Nishi-Muro Kamitonda · Shirahama · Susami == Kulttuuri ja nähtävyydet == Wakayaman nähtävyyksiin lukeutuvat Kōyavuorella sijaitseva shingon-buddhalaisuuden päämaja sekä vuonna 1585 rakennettu Wakayaman linna. Kiivuoriston pyhät paikat ja pyhiinvaellusreitit ovat Unescon maailmanperintöluettelossa, johon ne liitettiin 1993. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Wakayaman prefektuurin viralliset sivut *
Jiří Menzel

Jiří Menzel (23. helmikuuta 1938 Praha, Tšekkoslovakia – 5. syyskuuta 2020) oli tšekkiläinen elokuvaohjaaja, teatteriohjaaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja. Menzel kuuluu merkittävimpiin ja menestyneimpiin tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon ohjaajiin.Kinosaurus, 1997 s. 195–198. == Menzelin taiteellinen ura == Menzel tuli kansainvälisesti tunnetuksi vuonna 1967, jolloin hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa Tarkoin vartioidut junat (1966) sai parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon. Menzelin musta komedia Minun kyläni oli ehdolla samassa kategoriassa vuonna 1987. Kuin leivoset langalla (1969) kiellettiin jo ennen ensi-iltaansa, kun Neuvostoliitto oli miehittänyt maan 1968. Se pääsi ensi-iltaan vasta 1990. Elokuva perustuu Bohumil Hrabalin romaaniin.Arto Pajukallio, Elokuvat, Helsingin Sanomat 27.7.2011, sivu B 13 Menzelin elokuvat yhdistävät usein humanistisen maailmankatsomuksen sarkasmiin. Jotkut niistä perustuvat tšekkiläisten kirjailijoiden, kuten Bohumil Hrabalin ja Vladislav Vančuran teoksiin. == Lähteet == * === Viitteet === == Kirjallisuutta == * Laurinen, Sampsa: ”AHOI! Jirí Menzel – elämän ylistykseksi!”. Filmihullu 4/2016. * Malmi, Timo & Kalliomäki, Petteri: ”Kaikessa traagisessakin on huumoria”, Jirí Menzelin haastattelu. Filmihullu 4/2016. * Puukko, Martti: ”Mikään ei synny tyhjästä” : Martti Puukko haastattelee kahta tšekkiohjaajaa - Juraj Jakubiskoa ja Jiri Menzeliä. Parnasso 51(2001) : 4, s.484-490. == Aiheesta muualla == * Luokka:Tšekkiläiset elokuvaohjaajat Luokka:Teatteriohjaajat Luokka:Tšekkiläiset näyttelijät Luokka:Käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Hank Shermann

Hank Shermann (oik. Rene Krolmark) on tanskalainen metallikitaristi. Soittamisen hän aloitti vuonna 1977 pääasiassa Michael Schenkerin, Uli Rothin ja varhaisen Judas Priestin innoittamana. Kitaransoiton ohella Shermann harrastaa valokuvausta. Shermann aloitteli uraansa punkkia soittaneessa Bratsissa 1978, johon liittyivät myös kitaristi Michael Denner ja Black Rosen laulaja King Diamond. Yhtye hajosi, mutta jäsenet palasivat myöhemmin yhteen perustaakseen Mercyful Faten. Mercyful Fatessa Shermannilla oli vahva ote, sillä hän sävelsi suurimman osan yhtyeen kappaleista, yleensä kitaristitoverinsa Dennerin kanssa. Muun muassa kappaleet "Evil", "Curse of the Pharaos" ja "Desecration of Souls" (aiemmin "On a Night of Full Moon"), joita pidetään Mercyful Fate -klassikkoina, ovat sävellyksinä Shermannin käsialaa, sanoitusten ollessa King Diamondin työsarkana. Mercyful Faten hajottua 1984 Shermannin ja King Diamondin erimielisyyksiin kitaristi perusti uuden yhteen Faten, jonka avulla hän pyrki kaupallisempaan suuntaukseen Mercyful Faten imagosta. Myöhemmin hän jatkoi kitaristina yhtyeissä Zoser Mez, Gutrix, Virus 7 ja Force Of Evil, joista viimeksi mainittu on hänen nykyinen päähankkeensa uudelleen yhdistyneen Mercyful Faten ohella. ==Aiheesta muualla== * Hank Shermann - Viralliset kotisivut * Force of Evil - Hank Shermann Luokka:Mercyful Faten jäsenet Luokka:Tanskalaiset kitaristit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
SACTU

SACTU () oli eteläafrikkalaisten ammattijärjestöjen keskusjärjestö, joka perustettiin 5. maaliskuuta 1955. Järjestön keskeisenä periaatteena oli roduttomuus ja siihen kuului niin mustia, valkoisia kuin värillisiä työläisiä. Järjestö oli läheisessä yhteistyössä ANC:n kanssa. Järjestö kiellettiin yhdessä ANC:n ja PAC:n kanssa Sharpevillen verilöylyn jälkeen ja useat sen johtajistosta vangittiin tai joutuivat pakenemaan ulkomaille. ==Lähteet== * Trade unions in South Africa Luokka:Lakkautetut ammattiliitot Luokka:Apartheidinvastaiset järjestöt
Sunniva Drake

Sunniva Birgitta Elisabeth Drake (s. 6. lokakuuta 1955 Espoo) on tietokirjailija ja Espoon kaupunginkirjaston aluejohtaja. ==Elämä== Draken vanhemmat olivat historioitsija Knut Drake ja Rita Gertrud Schuhkraft. Hän toimi järjestössä Feministit-Feministerna (F-F) vuodesta 1976 ja F-F:n toiminnan hiivuttua useassa muussa seksismin vastaisessa järjestössä. Drake on tullut tunnetuksi järjestämistään naisten itsepuolustuskursseista, joista hän on kirjoittanut myös kirjan. Drake sai Suomen PENin sananvapauspalkinnon vuonna 2017. Työssään kirjastossa hän on edesauttanut maahanmuuttajien asemaa ja palveluja. Yksityishenkilönä hän on kritisoinut voimakkaasti pakolaispolitiikkaa. Hänen kerrotaan tehneen "Espoon kirjastoista maahanmuuttajien olohuoneita". Kaikki eivät pitäneet tätä kehitystä positiivisena, johon Drake ilmoitti että vastustus ja ongelmat eivät häntä hetkauta. Ajanjaksona 27. heinäkuuta 1975 – 1. tammikuuta 1986 hänen sukunimensä oli Drake-Lång. Hän on tämän jälkeenkin ollut naimisissa kirjailija Fredrik Långin kanssa. Yksi avioparin kolmesta lapsesta on kansalaisaktivisti Markus Drake. == Palkintoja ja kunniamerkkejä == * Hilkka M. Kauppi -palkinto (Suomen kirjastoseura, 2016) * Suomen Valkoisen Ruusun ansioristi (Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta, 2016) * Suomen PEN Sananvapauspalkinto 2017 * Ennakkoluuloton edelläkävijä -palkinto (Suomen Punainen Risti, 2017) == Teoksia == * * Drake, Sunniva (red.): Postfeminism. Förlaget Draken 1991. ISBN 952-90-3201-3 * * ==Lähteet== == Kirjallisuutta == * * * * Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset feministit Luokka:Suomalaiset kirjastonhoitajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stadsholmen

Stadsholmen on saari Ruotsin pääkaupungin Tukholman keskustassa, Mälarenin ja Itämeren yhtymiskohdassa. Saarta rajoittaa lännessä Mälareniin kuuluva Riddarfjärdenin selkä, idässä Itämeren lahti Saltsjön sekä pohjoisessa ja etelässä Mälarenin lyhyet laskujoet Norrström ja Söderström, jonka varrelle jää Slussenin sulku. Saari on keskeisin osa Tukholman vanhaakaupunkia. Vanhastakaupungista suurin osa sijaitsee Stadsholmenilla. Sen naapurisaaria ovat pohjoisessa, Norrströmin puolella Strömsborg ja Helgeandsholmen ja lännessä Riddarfjärdenin puolella Riddarholmen. Saaren pinta-ala on noin 33 hehtaaria ja sillä on rantaviivaa noin 2,2 kilometriä. Useat sillat yhdistävät Stadsholmenin muihin saariin ja manner-Tukholmaan. Luokka:Tukholman saaret Luokka:Mälarenin saaret Luokka:Tukholman vanhakaupunki
Koelentokone

Koelentokone on yleensä lentokonetehtaan etenkin oman maansa ilmavoimille kehittämä lentokone, joka voidaan luokittaa Experimental-lentokoneeksi ja toisaalta sitä voidaan kutsua vain tuon uuden lentokonetyypin prototyypiksi. Experimental-luokituksen avulla lentokone saa luvan lentokokeisiin siviili- ilmailuviranomaiselta. Lupaa voi käyttää pitkän aikaakin normaaliin lentotoimintaan, mutta rajoituksin koskien kaupallista toimintaa jne. Tällöin Experimental-kone ei enää ole koelentokone. Kun kone on salainen, kuten esimerkiksi monet Yhdysvaltain ilmavoimien ja NASAn X-lentokoneista, luokitus ei ole tarpeellinen eikä toivottava. Koelentokone on se lentokone, jolla koelentäjät tutkivat uuden lentokonetyypin ominaisuudet. Se voi myös olla yksittäinen lentokone, jolla tutkitaan esimerkiksi lentokoneen aerodynamiikkaa. Nykyisin suuri osa teorioiden testauksesta tehdään laskennallisilla simulaatioilla ja tuulitunnelikokein. Myös tuotantokoneiden koelentokoneiden määrä on kutistunut sekä yhtä lentokonetyyppiä kohden että konetyyppien määrää koskien. Valtion lentokonetehtaalla uusien konetyyppien koekoneita kutsuttiin vain prototyypeiksi ja sivuperäsimeen maalattiin rengastettu P-kirjain merkiksi tästä. *
Dujiangyanin kastelujärjestelmä

Dujiangyanin kastelujärjestelmä () on historiallinen kastelujärjestelmä Sichuanin maakunnassa 56 kilometriä länteen Chengdun kaupungista. Shu- valtakunnan kuvernööri Li Bing rakennutti sen noin 250 eaa. Dujiangyanin kastelujärjestelmä lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon yhdessä Qingchengvuoren kanssa vuonna 2000. Kastelujärjestelmä kääntää osan Jangtsen sivuhaarasta, Minjoesta (Minjiang) akveduktiin, joka johtaa Chengduhun. Järjestelmän rakentamiseksi jokea reunustavien vuorten läpi piti tehdä polku, mikä onnistuttiin tekemään aikana, jolloin räjähteitä ei ollut vielä keksitty, vuorotellen kuumentamalla ja viilentämällä kiveä, jotta se halkeilisi ja heikkenisi. Systeemiin kuuluu myös pato keskellä järveä hiesun määrän vähentämiseksi akveduktissa. Patoaukko sallii ylimääräisen veden valumisen Minjiangia pitkin estääkseen tulvimisen Chengdun patoaltaassa. Kastelujärjestelmä oli vaikutuksiltaan huomattava keksintö, joka auttoi paitsi tulvientorjunnassa, myös joen kuljettaman ravinteikkaan kiintoaineksen kuljettamisessa ja peltojen kastelemisessa. Keksintö nosti osaltaan Shu- valtakunnan ja Sichuanin Kiinan vilja-aitaksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Qingchengvuori ja Dujiangyanin kastelujärjestelmä UNESCOn sivuilla Luokka:Kiinan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Kiinassa Luokka:Sichuan
Kimmo Otsamo

Kimmo Otsamo (18. huhtikuuta 1963 Oulu – 30. elokuuta 1992 Lahti) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa elokuvissa Da Capo, Fakta homma ja televisioelokuvassa Me olemme viisi ystävää. Otsamo tunnetaan myös Fakta homma -televisiosarjan sketsistä ”Eestiläinen taulukauppias”, jossa hän näytteli virolaista taulukauppias Bruno Kopsusta. Hän näytteli samaa hahmoa elokuvassa Fakta homma. ==Filmografia== *Pääosassa Jouko Turkka (1984) televisiodokumentti *Musta tuntuu (1985) televisiosarja *Kaivatut (1985) lyhyt fiktio *Da Capo (1985) *Fakta homma (1986) televisiosarja *Baby Love (1986) televisioelokuva *Tähti ja koivu (1986) lyhyt fiktio *Leonardon ikkunat (1986) televisioelokuva *Fakta homma (1987) *Me olemme viisi ystävää (1989) televisioelokuva *Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva (1990) ==Lähteet== * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Rivonia

Rivonia on Johannesburgin esikaupunki Sandtonin alueella. Se on yksi kaupungin vauraimmista asuin- ja liikealueista, jossa sijaitsee muun muassa lukuisia IT- yrityksiä. Alueella sijaitsee Liliesleaf maatila, jossa Etelä-Afrikan poliisi pidätti ANC:n johtajia vuonna 1964 ennen niin sanottua Rivonian oikeudenkäyntiä. Luokka:Johannesburg
Goran Višnjić

Goran Višnjić (s. 9. syyskuuta 1972 Šibenik, Kroatian sosialistinen tasavalta, Jugoslavia) on kroatialainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Teho- osasto-televisiosarjan Luka Kovačina. Višnjić oli hyvin kiinnostunut näyttelemisestä jo nuorena, ja hän sai ensimmäisen teatteriroolinsa yhdeksänvuotiaana. Višnjićin ensimmäinen elokuvarooli oli elokuvassa Braca po materi ('Äidinpuoleiset velipuolet'), jossa hän näytteli ustaša-liikkeen nuorta terroristia vuonna 1988. Jugoslavian sisällissota kuitenkin sotki Višnjićin suunnitelmat, koska hän joutui jatkamaan asepalvelusta. Asepalveluksesta päästyään hän meni opiskelemaan Zagrebin teatterikouluun. Vuonna 1993 Višnjić pääsi näyttelemään Hamletia Dubrovnikin kesäteatterifestivaaleilla pääosanesittäjän sairastuttua. Roolista kasvoi todellinen menestys, ja hän voitti siitä lukuisia palkintoja. Višnjić näytteli Hamletia kuusi vuotta. Višnjićin läpimurto Kroatian ulkopuolella oli Michael Winterbottomin elokuva Tervetuloa Sarajevoon (1997). Elokuva oli menestys ja herätti huomiota etenkin Yhdysvalloissa. Osittain sen takia Višnjić sai roolin Teho-osastosta. Muita Višnjićin tunnettuja elokuvia ovat muun muassa Rauhantekijä (1997), Lumotut sisaret (1998), Committed (2000), The Deep End (2001), Testamentti (2001), Ice Age (ääni, 2002) ja Hypnotic (2002). Huomattava on myös hänen Yhdysvalloissa tekemänsä minisarja, Spartacus, jossa hän näyttelee pääosan. Goran on esiintynyt myös Madonnan musiikkivideossa nimeltä The Power of Goodbye (1998). Hän oli ehdolla James Bondiksi Bond- elokuvaan Casino Royale, mutta rooliin valittiin Daniel Craig. Vuonna 2011 hän esiintyi elokuvassa The Girl with the Dragon Tattoo. Vuodesta 2014 hän on esiintynyt televisiosarjsassa Extant.https://www.allmovie.com/artist/goran- visnjic-p226539/filmography Višnjić näytteli Nikola Teslaa Doctor Who -sarjan 12. kauden 4. jaksossa. Višnjić on naimisissa taiteilija Eva Višnjićin kanssa, joka on elokuvaohjaaja Antun Vrdoljakin tytär. Heillä on huhtikuussa 2007 syntynyt adoptoitu poika. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Kroatialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Al-Dauha

Al-Dauha () (koord. 25.3° N 51.5333° E) on yksi Qatarin seitsemästä kunnasta. Sen pinta-ala on 234 km2 ja väkiluku vuonna 2010 oli 796 947. Ennen vuotta 2004 se oli yksi kymmenestä kunnasta. Kunnassa sijaitsee maan pääkaupunki, Doha. Dohan kunta sisältää myös enklaavin al-Rayyanin kunnassa, Dohan kaupungista etelään, jossa on teollisuusalue. == Lähteet == Luokka:Qatarin kunnat en:Ad Dawhah
Yungangin luolat

thumb|Yksi Yungangin alueen patsaista Yungangin luolat () ovat muinaiset buddhalaiset temppeliluolat lähellä Datongin kaupunkia Shanxin maakunnassa. Ne ovat Longmenin ja Mogaon luolien ohella Kiinan kuuluisimpia muinaisia veistospaikkoja. Luolat sijaitsevat Shilijoen laaksossa Wuzhouvuoriston juurella. Luolat rakennettiin pääasiassa 400-luvulla Pohjoisen Wei-dynastian hallitessa maata. Niiden loisto alkoi hiipua jo vuonna 494, kun keisarikunnan pääkaupunki siirrettiin Luoyangiin. Kaikkiaan alueella on 252 luolaa ja yli 50 000 buddhapatsasta ja pienoisveistosta. Korkeimmat patsaat ovat 17 metriä korkeita. Patsaat ovat saattaneet saada innoitusta Afganistanissa sijaitsevilta Bamiyanin patsailta. Monet Yungangin luolista ja patsaista ovat vaurioituneet eroosion ja ryöstelyn seurauksena. Unesco lisäsi Yungangin luolat maailmanperintöluetteloon vuonna 2001. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Yungangin luolat UNESCOn sivuilla * Radio86.fi: Yungang - Buddhien mehiläiskennovuori * Virtual Tour Luokka:Arkeologiset kohteet Kiinassa Luokka:Kiinan buddhalaiset temppelit Luokka:Kiinan luolat Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Kiinassa Luokka:Shanxi
SN 1181

SN 1181 oli supernova, jonka havaitsivat kiinalaiset ja japanilaiset tähtitieteilijät 4. elokuuta ja 6. elokuuta 1181 Kassiopeian tähtikuviossa. Supernova oli nähtävissä yötaivaalla 185 vuorokautta. Supernovan jäänteenä pidetään pulsaria 3C58 ja sitä ympäröivää kaasusumua. 3C58 on mahdollisesti kvarkkitähti. Luokka:Supernovat
Heikki Jussila

Heikki Jussila -nimisiä henkilöitä ovat: * Heikki Jussila (1863–1955), kansakoulunopettaja ja vanhoillislestadiolainen maallikkosaarnaaja * Heikki Jussila (1887–1941), jääkärimajuri * Heikki Jussila (s. 1989), lukkopainija ja brasilialaisen jujutsun harjoittaja * Oskari Heikki Jussila (1888–1955), vanhoillislestadiolainen rovasti, kirkkoherra, toimittaja ja Kokoomuksen kansanedustaja.
Comco-Ikarus

Comco Ikarus GmbH on Saksan suurin kevytilmailun lentokoneiden valmistaja. Yhtiö syntyi vuonna 1976 nimellä COMCO GmbH. Se toimi aluksi Aidlingenissa, Stuttgartin lähellä. Yhtiö teki aluksi ruiskumaalauslaitteita ja erikoistyökoneita, jotka kuuluvat sen tuotantoon edelleen. Lentokoneet tulivat yhtiön tuotantoon sen toimitusjohtajan harrastuksen kautta: hän oli liitovarjoharrastaja. Tehtaan ensimmäinen ilma-alus, Ikarus 500, voitti lajin ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut. Yhdessä vuodessa yhtiö nousi liitovarjojen suurimpien valmistajien joukkoon. Vuoteen 1982 asti yhtiö valmisti neljää eri lentokonetyyppiä myyden yli 2 000 kappaletta. Vuonna 1982 Ikarus Sherpa oli yhtiön ensimmäinen moottoroitu kevytlentokone. Koneessa oli ensimmäisenä maailmassa pelastusvarjo, jonka varassa koko kone pystyy leijumaan maahan. Tämä innovaatio kopioitiin moniin maihin, mm. Yhdysvaltoihin. Seuraavana tuli tuotantoon Ikarus Fox, joka on edelleen tuotannossa versiona Ikarus C 22. Tehdas siirtyi vuonna 1992 Mengen- Hohentengenin lentokentälle. Yhtiön nykyinen pääartikkeli on Ikarus C 42-lentokone, joita on myyty syksyyn 2006 mennessä yli 650 kappaletta. Ikarus Breezer on yhtiön uusin tuote. == Aiheesta muualla == * Yhtiö sivusto * Yhtiön suutintuotanto Luokka:Saksalaiset lentokonevalmistajat
Kaksoisplaneetta

Kaksoisplaneetoiksi kutsutaan kahta taivaankappaletta, jotka kiertävät yhteisen massakeskipisteensä ympäri niin, että massakeskipiste on molempien kappaleiden ulkopuolella, mikäli kummatkin täyttävät planeetan määritelmän. Yleensä kappaleet ovat lähes samankokoisia, ja kierto on lukkiutunut niin, että kappaleiden sama puoli kääntyy aina toista vasten. ==Aurinkokunta== Omasta aurinkokunnastamme on löydetty joitakin kaksoispikkuplaneettoja, muun muassa kaksoisasteroideja, kuten Antiope–S/2000 (90) 1. Asteroidien lisäksi myös osa transneptunisista kohteista on kaksoispikkuplaneettoja. Eräs tällainen järjestelmä on Borasisi–Pabu. Kooltaan suurin transneptunisista kaksoisjärjestelmistä on kuitenkin Pluto–Kharon. Vuonna 2006 IAU:ssa olikin ehdotettu niiden luokittelua kaksoisplaneetaksi, sillä alkuperäisen ehdotuksen mukaan kaikki painovoimansa pyöristämät suoraan Aurinkoa kiertävät kappaleet olisi luokiteltu planeetoiksi.The IAU draft definition of "planet" and "plutons" Tämä ehdotus kuitenkin hylättiin, ja uuden planeetan määritelmän mukaan Pluto ja Kharon eivät ole planeettoja, sillä ne eivät hallitse rataansa. Ne voi silti ajatella kaksoiskääpiöplaneettana, vaikka IAU:n uudessa määritelmässä ei käsiteltykään kaksoisjärjestelmien luokittelua. Myös Maa–Kuu- paria on kiertolaisen suhteellisen suuren koon johdosta sanottu kaksoisplaneetaksi. Tässä tapauksessa yhteinen massakeskipiste on syvällä maan kuoren alla, jolloin kaksoisplaneetan määritelmä ei täyty. Maa ja Kuu ovat siis oikeasti normaali planeetta ja kuu, toisin kuin vaikkapa Pluto ja Kharon tai muut vastaavat järjestelmät. == Lähteet == Luokka:Planeettatyypit
Pyörivä katsomo

Pyörivä katsomo on mekaanisesti ohjattava teatterin katsomo, jota pyörittämällä voidaan muuttaa näyttämökuvaa esityksen aikana. Pyöriviä katsomoita suositaan erityisesti ulkoilmateattereissa, sillä ne sopivat ihanteellisesti luonnollisen maiseman sisällyttämiseen osaksi lavastusta. Euroopan ensimmäiset pyörivät katsomot rakennettiin vuonna 1959 Suomessa ja Tšekkoslovakiassa. Pyynikin kesäteatterin katsomo Tampereella oli lajissaan ensimmäinen sähköisellä koneistolla toimiva, kun taas Etelä-Böömissä sijaitsevan Český Krumlovin ulkoilmateatterin katsomon pyörittämiseen tarvittiin 40 ihmistä. Nykyisin pyöriviä katsomoita on Suomessa Pyynikin kesäteatterin lisäksi ainakin Samppalinnan kesäteatterissa Turussa, Lurensin kesäteatterissa Pernajassa sekä Närpiön Teatterissa. Luokka:Näyttämötekniikka
Kansainvälinen koripalloliitto

Kansainvälinen koripalloliitto (lyh. FIBA, ) on kansainvälinen koripalloliitto. FIBA laatii kansainvälisesti noudatettavat koripallosäännöt, määrittää varusteet ja tarvittavat toimitilat, säätelee pelaajien siirtymisiä, kontrolloi kansainvälistä tuomarointia sekä järjestää koripallon maailmanmestaruuskilpailut. Liittoon kuuluu nykyään yli 200 jäsenvaltiota ja ne on vuodesta 1989 järjestty viiteen maantieteelliseen alueeseen. Liitto tunnettiin alkujaan nimellä Fédération Internationale de Basketball Amateur, mutta vuonna 1989 se pudotti sanan 'Amateur' ("amatööri") pois nimestään. == Historia == Kansainvälinen koripalloliitto perustettiin Genevessä vuonna 1932. Tuolloin kahdeksan valtiota olivat mukana perustamassa FIBAa: Argentiina, Tšekkoslovakia, Kreikka, Italia, Latvia, Portugali, Romania sekä Sveitsi. Ensimmäistä kertaa laji oli mukana kesäolympialaisten ohjelmistossa vuoden 1936 olympialaisissa. Kisojen aikana koripallon keksijä James Naismith nimettiin liiton kunniapresidentiksi. FIBA on järjestänyt miesten maailmanmestaruuskilpailuja vuodesta 1950 ja naisten vuodesta 1953. Vuonna 1989 FIBA salli ammattilaispelaajien osallistumisen olympialaisiin. FIBA avasi oman Hall of Fame -museonsa vuonna 2007 Espanjan Alcobendasissa ja liiton uusi päämaja avattiin sveitsiläisessä Miesissä vuonna 2013. Uutta päämajaa alettiin kutsua nimellä House of Basketball. == Presidentit == Ajankohta Presidentti Maa 1932–1948 Leon Bouffard 1948–1960 Willard Greim 1960–1968 Antonio dos Reis Carneiro 1968–1976 Abdel Moneim Wahby 1976–1984 Gonzalo Puyat II 1984–1990 Robert Busnel 1990–1998 George E. Killian 1998–2006 Abdoulaye Seye Moreau 2006–2010 Bob Elphinston 2010–2014 Yvan Mainini 2014– Horacio Muratore == Komissiot == * FIBA Africa * FIBA Americas * FIBA Asia * FIBA Europe * FIBA Oceania == Lähteet == == Aiheesta muualla == *FIBA:n kotisivut Luokka:Koripallo Koripallo
Sylvinho

Sylvio Mendes Campos Junior eli Sylvinho tai Silvinho (s. 12. huhtikuuta 1974 São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on vasen laitapuolustaja. Sylvinho aloitti ammattilaisuransa Corinthiansissa vuonna 1994. Vuonna 1999 hän siirtyi Englannin valioliigan Arsenaliin, jossa hän otti pian paikan kokoonpanossa Nigel Winterburnin kustannuksella, mutta menetti sen yhtä pian Ashley Colelle. Hän kuului Arsenalin avauskokoonpanoon tappiollisessa UEFA Cupin loppuottelussa vuonna 2000. Vuonna 2001 Sylvinho aloitti kolmen vuoden taipaleen Celta de Vigon joukkueessa Espanjassa. Celtasta hän siirtyi vuonna 2004 Barcelonaan, jossa hän saavutti muun muassa kolme Espanjan pääsarjamestaruutta ja kaksi Mestarien liigan voittoa. Sylvinho oli osa joukkuetta, joka voitti historiallisen triplamestaruuden kaudella 2008–2009. Barcelonassa hän jakoi pelivastuun aluksi Giovanni van Bronckhorstin ja myöhemmin Éric Abidalin kanssa. Vuoden 2006 Mestarien liigan loppuottelun hän seurasi vaihtopenkiltä, mutta kolme vuotta myöhemmin hän oli avauskokoonpanossa. Sylvinho jätti seuran kauden 2008–2009 jälkeen sopimuksensa umpeuduttua. Kesällä 2009 hän siirtyi Manchester Cityyn. Sylvinho on pelannut Brasilian maajoukkueessa kuusi ottelua. Hänellä on myös Espanjan kansalaisuus, jonka hän sai vuonna 2004 asuttuaan maassa kolmen vuoden ajan. == Saavutukset == Corinthians * Campeonato Paulista (3): 1995, 1997, 1999 * Campeonato Brasileiro Série A (2): 1998, 1999 * Copa do Brasil (1): 1995 Barcelona * Primera División (3): 2004–2005, 2005–2006, 2008–2009 * Copa del Rey (1): 2008–2009 * UEFA Champions League (2): 2005–2006, 2008–2009 * Supercopa de España (2): 2005–2006, 2006–2007 == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt