EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jarno Koivunen

Jarno Olavi Koivunen (s. 3. tammikuuta 1975) on suomalainen seiväshyppyvalmentaja ja entinen seiväshyppääjä. Hän on valmentanut muun muassa seiväshyppääjiä Minna Nikkasta ja Wilma Murtoa ja on toiminut naisten seiväshypyn osa-aikaisena lajivalmentajana Suomen Urheiluliitossa. Koivusen ennätys seiväshypyssä on ulkona 535 cm ja hallissa 535 cm (2001). Hän voitti sisäratojen SM-kisoissa kultaa 2001 ja pronssia 1997 ja oli Kalevan kisoissa parhaimmillaan viides 2001 ja 2002. Koivunen edusti urheilu-urallaan Kosken Kaikua ja Turun Weikkoja. Hänen kilpauransa päättyi vuonna 2006. Koivunen on koulutukseltaan fysioterapeutti ja liikunnanohjaaja. Hän on työskennellyt Turun seudun Urheiluakatemiassa ja toiminut eri lajien urheilijoiden fyysisenä valmentajana. Koivunen on toiminut myös seiväskoulun ohjaajana Turun Kupittaalla. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset seiväshyppääjät Luokka:Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hankajärvi (Parkano)

Hankajärvi eli Hankojärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Vahojärven kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Hankajärvi on osa Vahojärven- Aurejoen aluetta. == Maantietoa == Järven pituus on 1,5 kilometriä, leveys 1,1 kilometriä ja sen pinta-ala on 46 hehtaaria. Se sijaitsee Vahojärven kylässä Vahojärven ja Ruojärven välissä. Järvi sijaitsee maastossa olevassa painaumassa, joka on virtaussuuntaan nähden poikittain. Järveä kiertää 140 metrin korkeusjäyrä, mutta esimerkiksi eteläpäässä vedestä kohoaa yli 20 metriä korkeita mäkiä. Järvi on saareton. Siihen laskee seitsemän metsä- tai pelto-ojaa. Suurin osa järven läpi virtaavasta vedestä tulee Vahojärveltä, Vähäjärveltä ja Hankalammelta kapean salmen kautta. Hankajärven vesi kulkeutuu toisen salmen kautta Hepolahteen, josta se laskee Lierunkosken kautta Melajokeen ja siitä edelleen Ruojärveen. Rantaviivan pituus on 5,4 kilometriä. Rannat ovat pääosin kangasmetsää, mutta rantaa reunustaa peltotilkut kolmessa kohtaa. Järven ympärillä sijaitsee kolme maatilaa ja rannoille on rakennettu kolmekymmentä vapaa-ajan asuntoa. Järven pohjoisrannan ohittaa yhdystie 13289 ja länsirantaa seuraa etelään Saukonperälle asti kulkeva tie. Tampere- Seinäjoki-junarata ohittaa järven itäpuolta kulkien Vähäjärven yli. == Virkistys == Järven pohjoispään länsirannalla sijaitsee Vahojärven leirikeskus, jonka omistaa Parkanon kaupunki. Järven vedenlaatu seuraa pienellä viiveellä Vahojärven vedenlaatua. Järvi kuuluu osana opastettua melontareittiä Aurejärvi–Petäjäjärvi–Vahojärvi–Ruojärvi–Leppäsjärvi–Kyrösjärvi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kalapaikka.net: Hankajärvi Luokka:Vahojärven–Aurejoen alue Luokka:Parkanon järvet
Gorazd Štangelj

Gorazd Štangelj (s. 27. tammikuuta 1973 Novo mesto) on slovenialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1997–2011. Štangelj aloitti ammattilaisuransa slovenialaisessa KRKA - Telekom Slovenije -joukkueessa 1997–1998, minkä jälkeen edusti italialaisia Mobilvetta Design - Northwavea 1999, Liquigas-Pataa 2000–2001, Fassa Bortoloa 2002–2003, Saecoa 2004, Lamprea 2005–2007 ja Liquigasta 2008–2009 sekä kazakstanilaista Astana Teamia 2010–2011. Štangelj menetti vuonna 2000 voittamansa maantieajon Slovenian- mestaruuden jäätyään kiinni efedriinin käytöstä. Saman vuoden Ranskan ympäriajossa hän sai kahden viikon starttikiellon liian korkean hematokriittiarvon vuoksi.. == Saavutuksia == Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats, Trap-friis.dk ;1994 :GP Kranj, voitto ;1996 :Giro del Belvedere, voitto ;1998 :GP Kranj, kokonaiskilpailun ja etapin 2 voitto :Niedersachsen Rundfahrt, etapin 5 voitto :Slovenian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen :Course de la Solidarité Olympique, etapin 2 (aika- ajo) voitto :Superprestige Gars, voitto ;1999 :Commonwealth Bank Classic, kokonaiskilpailun voitto :GP Kanton Aargau Gippingen, kolmas ;2000 :Trofeo Melinda, voitto :GP du Midi libre, etapin 5 voitto :Itävallan ympäriajo, etapin 2b (aika-ajo) voitto :Pariisi–Tours, viides :Lombardian ympäriajo, yhdeksäs :MM-kilpailut, maantieajossa 13:s ;2001 :Giro di Toscana, voitto ;2004 :Olympialaiset, aika-ajossa 34:s, maantieajossa 40:s ;2005 :MM- kilpailut, maantieajossa 20:s :Lombardian ympäriajo, seitsemäs ;2007 :Critérium International, mäkikirikilpailun voitto ;2008 :Espanjan ympäriajo, etapin 1 (joukkueaika-ajo) voitto :MM-kilpailut, maantieajossa 18:s ;2010 :Maantieajon Slovenian-mestaruus == Lähteet == Luokka:Slovenialaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut slovenialaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut pyöräilijät
Martin Hvastija

Martin Hvastija (s. 30. marraskuuta 1969 Ljubljana) on slovenialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1996–2004. Hvastija edusti ammattilaisurallaan italialaisia talleja: Cantina Tolloa 1996–1998, Ballan- Alessiota 1999, Alessiota 2000–2002, Tenaxia 2003 ja Alessio-Bianchia 2004. Uransa viimeisen kauden 2005 hän ajoi slovenialaisessa Perutnina Ptuj -joukkueessa.. == Saavutuksia == Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats ;1997 :Circuito Montañés, 1., 3. ja 7. etapin voitto :GP Kranj, voitto ;1998 :GP Kranj, 3. etapin voitto :MM-kilpailut, aika-ajossa 12:s, maantieajossa 18:s ;1999 :Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas ;2000 :GP Istria 4, voitto :Olympialaiset, aika-ajossa 22:s, maantieajossa keskeytys ;2001 :Vuelta a Andalucía, 4. etapin voitto :Omloop van de Vlaamse Scheldeboorden, voitto :E3 Prijs Vlaanderen, kolmas ;2002 :Gent–Wevelgem, viides ;2004 :Rauhanajo, 5. etapin voitto ;2005 :GP Kranj, voitto == Lähteet == Luokka:Slovenialaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Robert Pintarič

Robert Pintarič (s. 25. maaliskuuta 1965 Ljubljana) on slovenialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena slovenialaisessa KRKA - Telekom Slovenije -joukkueessa 1998–1999. == Saavutuksia == Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats ;1988 :Jadranska Magistrala, kokonaiskilpailun voitto ;1995 :Slovakian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen :Slovenian ympäriajo, etappien 1 ja 2a voitto ;1996 :Slovenian ympäriajo, etapin 3a voitto :Olympialaiset, aika-ajossa 32:s, maantieajossa 70:s :Slovakian ympäriajo, etapin 2 voitto ;1997 :Kroatian ympäriajo, prologin voitto :Slovakian ympäriajo, etapin 9 (aika-ajo) voitto ;1998 :Serbian ympäriajo, kokonaiskilpailun sekä 2. ja 5. etapin voitto == Lähteet == Luokka:Slovenialaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Finest+FM

Finest+FM on Suomen ainoa vironkielinen radiokanava, jonka perusti suomenvirolainen levyjuontaja Argo Lepik tukemaan kasvanutta maanmiestensä yhteisöä. Yksi perustamisen motiiveista oli myös se, että virolaisiakin pienemmällä vähemmistöllä eli venäläisillä oli jo kauan ollut oma asemansa. Radioasema aloitti internetissä 14. marraskuuta 2013. Radion kuuluvuusalue keskittyy suomenvirolaisten pääasialliselle asuinalueelle eli Etelä-Suomeen. Radio on musiikkisisällöltään keskittynyt kansainväliseen tanssimusiikkiin ja 80-90-lukujen virolaiseen pop- ja tanssimusiikkiin sekä tuorempiin virolaishitteihin. Lisäksi kanavalla käydään läpi Suomen ja Viron uutisia sekä lähetetään ylipäätään virolaisten elämää Suomessa käsittelevää vironkielistä puheohjelmaa. Mainostajat ovat suomalaisia, suomenvirolaisia ja virolaisia yrityksiä. Vuoden 2020 alussa Finest+FM aloitti lähetykset Helsingissä taajuudella 98,5 MHz ja Hyvinkäällä sekä Kanta-Hämeessä taajuudella 94,4 MHz. Radion studio sijaitsee MTV Uutisten studiolla Pasilan Ilmalassa. == Lähteet == == Linkit == * Finest FM:n kuuntelu * Aseman kotisivut Luokka:Suomalaiset radioasemat Luokka:Suomalaiset Internet-radioasemat Luokka:Vuonna 2013 perustetut radioasemat
A&O (kauppaketju)

A&O;‑ryhmä r.y. – A&O;‑gruppen r.f., alun perin ASO-ryhmä r.y., oli suomalaisten Tuko-keskusliikettä käyttävien päivittäistavarakauppiaiden vapaaehtoinen yhteistyöketju, joka toimi vuosina 1955–1978. ASO-toimintamalli ja -nimi olivat peräisin Länsi-Saksasta.Suomessa 1970 luvulla oli elintarvikemyymälä ainakin Virroilla jonka seinässä... , Kysy.fi-palvelu, Helsingin kaupunginkirjasto 30.07.2008. Viitattu 3.3.2016. Kuluttajille ryhmä näkyi ASO- ja sitten A&O-tunnuksia; käyttävinä elintarvikemyymälöinä ja niiden alueellisena tai valtakunnallisena yhteismainontana. Kauppaketjun asiakaslehtenä ilmestyi vuosina 1959–1963 Äidin kauppa.Äidin kauppa, Fennica. Viitattu 3.3.2016. Kauppiaiden ja henkilökunnan lehtenä toimivat 1963–1965 ASO-viiri ja sen jatkaja A&O-myyntineuvoja.;ASO-viiri, Fennica. Viitattu 3.3.2016. ==Historiaa== Tukolaiset vähittäiskauppiaat etsivät 1950- ja 1960-luvulla ratkaisuja kiristyvään kilpailuun muun muassa vapaaehtoisista ketjuista, joiden avulla voitaisiin lisätä tehokkuutta yhteisostoilla, yhtenäisillä ketjutunnuksilla ja yhteismainonnalla. Näin syntyivät A&O-ketjun; (1955) lisäksi Spar- (1962) ja Tr- (1969) -nimiset ketjut, joiden tunnukset, yhteistyökumppanit ja toimintafilosofia olivat osittain peräisin muista Euroopan maista. A&O-yhteistoiminta; alkoi vuonna 1955 nimellä ASO-ryhmä r.y. Vuonna 1966 ryhmä liittyi eurooppalaiseen yhteistoimintaan ja sen mukaisesti uudeksi nimeksi otettiin A&O.; Alueellisten Tuko-ryhmän tukkukauppojen asiakaskauppiaat muodostivat paikallisia A&O-ty;öryhmiä, joiden puheenjohtajat kokoontuivat valtakunnallisessa A&O-puheenjohtajistossa;, joka oli ryhmän ylin päättävä elin. A&O-yhteistoiminnassa; eivät olleet mukana kaikkein suurimmat Tukon tukkuliikkeet, vaan se oli enimmillään 16 keskisuuren tukkukaupan ja niiden asiakaskauppiaiden yhteistoimintaa. 1970-luvulla Tukossa alettiin vähitellen huomata monien ketjutunnusten hankaluus markkinoinnin järkeistämisen kannalta. A&O-;, Spar- ja Tr-tunnuksista luovuttiin, ja kaikki Tuko-ryhmän vähittäiskaupat ryhtyivät vuoden 1978 alusta käyttämään pelkästään T-tunnusta.Luoma-aho, Jarmo: A&O;‑ryhmä r.y.‑A&O;‑gruppen r.f. 1955-1978, Elinkeinoelämän keskusarkisto 1999. Viitattu 3.3.2016. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *Hoffman, Kai: Tukkukauppaa, keskusliiketoimintaa, järjestötoimintaa : yksityisen tukkukaupan historia. Edita, 2004. *Kuitunen, Marjatta & Salonen, Kari: A&O-ryhm;ä r.y. 20 vuotta 1955–1975. Helsinki 1976. *Tukkukauppojen Oy 1924–1964. 40 vuotta itsenäisen tukkukaupan taloudellista yhteistyötä. Helsinki 1964. *Kolme porrasta tulevaisuuteen. Juhlakirja Tukkukauppojen täyttäessä 60 vuotta 16.4.1984. Jyväskylä 1984. Luokka:Entiset suomalaiset kauppaketjut Luokka:Suomalaiset yrittäjäjärjestöt
Kristijan Koren

Kristijan Koren (s. 25. marraskuuta 1986 Postojna, Notranjska) on slovenialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa italialaisessa Bottoli Nordelettrica Ramonda -joukkueessa 2009, minkä jälkeen edusti niin ikään italialaista Liquigas/Cannondale Pro Cycling Teamia 2010–2014. Vuosina 2015–2017 hän on ajoi yhdysvaltalaistallissa, nimeltään viimeksi Cannondale- Drapac. Vuosina 2018–2019 hän edusti Bahrain-Meridaa. Koren joutui keskeyttämään osallistumisensa Italian ympäriajoon toukokuussa 2019 epäillyn dopingrikkomuksen vuoksi. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon 15. toukokuuta 2019 – 14. toukokuuta 2021. Hän edusti slovenialaista Adria Mobil -joukkuetta viimeisillä ammattilaiskausillaan 2022–2023. Koren on voittanut Slovenian- mestaruuden aika-ajossa vuonna 2007 ja maantieajossa 2022. == Saavutuksia == Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats ;2006 :Aika-ajon alle 23-v. Slovenian-mestaruus ;2007 :Aika-ajon Slovenian-mestaruus ;2008 :Kuuban ympäriajo, 5. ja 13. etapin voitto :Istrian Spring Trophy, prologin voitto :Côte picarde (alle 23-v. kilpailu), voitto :MM-kilpailut, alle 23-v. aika- ajossa seitsemäs :Maantieajon sotilaiden maailmanmestaruus ;2009 :Giro della Regione Friuli Venezia Giulia, 3. etapin voitto :Baby Giro, 8. ja 9. etapin voitto :Giro della Valle d'Aosta, 6. etapin voitto ;2010 :GP Città di Camaiore, voitto ;2012 :Slovenian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, pistekilpailun voitto, 4. etapin (aika-ajo) voitto :MM-kilpailut, aika-ajossa 17:s ;2014 :GP Beghelli, toinen ;2022 :Maantiajon Slovenian-mestaruus == Lähteet == Luokka:Slovenialaiset maantiepyöräilijät Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut slovenialaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut pyöräilijät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Michail Antonio

Michail Gregory Antonio (s. 28. maaliskuuta 1990 Lontoo) on jamaikalaisia sukujuuria omaava englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa West Ham Unitedia. Oikeajalkainen Antonio on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. == Seurajoukkueura == Antonio on Tooting & Mitcham Unitedin kasvatti. Hän oli hyvin lähellä tehdä juniorisopimuksen Tottenham Hotspurin kanssa, mutta sopimus kaatui siihen, että Antonion äiti halusi tämän opiskelevan pelaamisen sijasta.http://www.iltasanomat.fi/valioliiga/art-2000001130559.html Vuonna 2008 Antonio siirtyi kuitenkin Tooting & Mitchamista Readingin riveihin. Hän pelasi seuran paidassa vuosina 2008–2012 28 Englannin mestaruussarjan ottelua tehden yhden maalin. Suurimman osan Reading-ajastaan Antonio vietti lainalla Tooting & Mitchamissa, Cheltenham Townissa, Southamptonissa, Colchester Unitedissa ja Sheffield Wednesdayssa. Kaudella 2009–2010 Antonio voitti Southamptonin kanssa Football League Trophyn.http://us.soccerway.com/players/michail-antonio/73612/ Elokuussa 2012 Sheffield Wednesday osti Antonion omakseen. Hän pelasi seuran paidassa Mestaruussarjassa kaksi kautta tehden 64 ottelussa 12 maalia. Kauden 2014–2015 Antonio pelasi Mestaruussarjan Nottingham Forestin paidassa tehden 50 pelaamassaan ottelussa 16 maalia. Syyskuussa 2015 Antonio siirtyi Englannin valioliigan West Ham Unitediin. Hän teki pääsarjadebyyttinsä samassa kuussa Manchester Cityä vastaan. Avausmaali syntyi joulukuussa 2015 vanhan seuran Southamptonin verkkoon. Hän teki kauden aikana kahdeksan valioliigamaalia ja seuraavalla kaudella yhdeksän. Kaudella 2019−2020 hän teki 24 valioliigaottelussa kymmenen maalia ja oli joukkueensa paras maalintekijä. Kaudella 2020−2021 hän pelasi 26 liigaottelua, joissa teki kymmenen maalia. Kaudella 2021−2022 hän viimeisteli 36 ottelussa kymmenen maalia ja antoi kahdeksan maalisyöttöä. Seuraavalla kaudella hän teki 33 liigaottelussa viisi maalia. West Hamin voittamassa Konferenssiliigassa hän teki yhdeksässä ottelussa kuusi maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä. Kaudella 2023−2024 hän teki 26 valioliigaottelussa kuusi maalia ja kuudessa Eurooppa-liigan ottelussa yhden maalin. Kaikkiaan hän on kauden 2023−2024 loppuun mennessä pelannut West Hamissa 254 Englannin pääsarjaottelua, joissa hän on tehnyt 67 maalia ja antanut 33 maalisyöttöä. Eurooppa-liigassa hän on pelannut viisitoista ottelua ja tehnyt kolme maalia sekä Eurooppa-liigan karsinnoissa neljä ottelua. Antonio pelasi ensimmäisen maaottelunsa MM-karsintapelissä Panamaa vastaan syyskuussa 2021. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsinnassa El Salvadoria vastaan saman vuoden marraskuussa. == Saavutukset == === Seurajoukkuetasolla === * Football League Trophy: 2009–2010 * Konferenssiliiga: 2022–2023 == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Riikka Honkanen

Riikka Honkanen (s. 17. heinäkuuta 1998 Nurmijärvi) on suomalainen alppihiihtäjä. Honkanen edustaa Helsinki Ski Clubia (edusti Alpine Race Team Taaboria kesään 2017 asti). Hänen valmentajinaan toimivat Bozo Jaklin ja Sergei Poljsak.http://www.lillehammer2016.com/en/sportresult/sport/ASW030 Honkanen voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2018 pujottelussa ja paripujottelussa sekä vuonna 2019 pujottelussa ja suurpujottelussa. Honkanen saavutti Sampo Kankkusen kanssa pronssia sekakilpailusta vuoden 2016 nuorten talviolympialaisista Lillehammerista. Noissa kisoissa Honkanen oli pujottelun seitsemäs ja suurpujottelun 11:s. Maaliskuussa 2016 hän saavutti nuorten MM- hopeaa suurpujottelusta Sotšista.http://www.iltasanomat.fi/alppihiihto/art-2000001130252.html Aikuisten arvokilpailuissa Honkanen kilpaili ensimmäisen kerran St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017. Hän sijoittui suurpujottelussa 34:nneksi ja keskeytti pujottelun toisella kierroksella. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurpujottelussa 29:nneksi ja keskeytti pujottelun ensimmäisellä kierroksella. Hän osallistui myös joukkuekilpailuun, jonka ensimmäisellä kierroksella Suomi hävisi Italialle eikä selviytynyt puolivälieriin. Cortina d’Ampezzon MM- kilpailuissa 2021 Honkanen keskeytti pujottelun ensimmäisellä ja suurpujottelun toisella kierroksella. Joukkuekilpailussa Suomi hävisi ensimmäisellä kierroksella jälleen Italialle, tällä kertaa aikavertailulla voittojen mentyä tasan 2–2. Honkanen hävisi parilleen Laura Pirovanolle 0,05 sekunnilla. Pekingin olympialaisissa 2022 Honkanen sijoittui pujottelussa 37:nneksi ja keskeytti suurpujottelun ensimmäisellä kierroksella. Maailmancupissa Honkanen debytoi tammikuussa 2016 Mariborin suurpujottelussa. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 28:nneksi Levin pujottelussa marraskuussa 2021. Honkasen isä Jakke Honkanen on entinen rallin kartanlukija. Sittemmin hän on selostanut moottoriurheilua ja alppihiihtoa Eurosport-kanavalla. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Timo Välisaari

Timo Välisaari (s. 5. tammikuuta 1980) on suomalainen näyttelijä. Välisaari valmistui Tampereen yliopiston näyttelijäntyönlaitokselta vuonna 2004 ja on sen jälkeen näytellyt muun muassa Tampereen teatterissa, Kansallisteatterissa, Kotkan kaupunginteatterissa ja Lahden kaupunginteatterissa. Lisäksi hän on näytellyt elokuvissa ja tv-sarjoissa, kuten Betoniyö, Roba ja Sydänjää. == Yksityiselämä == Timo Välisaari asuu avoliitossa näyttelijä Elsa Saision kanssa, ja heillä on kaksi lasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * www.timovalisaari.com Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
AEO

AEO (Authorised Economic Operator) on maailmanlaajuinen hanke, jonka tavoitteena on edistää kansainvälisten toimitusketjujen turvallisuutta. AEO- valtuutettu taloudellinen toimija on yritys, joka on saanut Suomen tullin turvallisuustodistuksen tullaus- ja logistiikkatoiminnoilleen, ja on sen vuoksi oikeutettu etuihin koko EU:n alueella Suurin osa järjestön yli 170 jäsenvaltiosta on hyväksynyt käsitteen ja käynnistää oman AEO-ohjelmansa tulevaisuudessa. EU:n AEO-toimijat on rekisteröity Euroopan komission Verotuksen ja tulliliiton pääosaston tietokantaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Authorised Economic Operators - tietokanta Luokka:Tulli Luokka:Kansainvälinen kauppa
Ratapyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 2016

Ratapyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 2016 järjestettiin Lee Valley VeloParkilla Lontoossa, Britanniassa 2.–6. maaliskuuta 2016. Kilpailujen ohjelmassa oli kymmenen lajia miehille ja yhdeksän naisille. == Mitalistit == Lähde: tissottiming === Naiset === Laji: Kultaa Tulos Hopeaa Tulos Pronssia Tulos Eräajo Zhong Tianshi Junhong Lin Kristina Vogel 500 m aika-ajo Anastasija Voinova 32,959 Lee Wai Sze 33,736 Elis Ligtlee 33,760 Henkilökohtainen takaa-ajo (3 000 m) Rebecca Wiasak 3.34,099 Małgorzata Wojtyra 3.41,904 Annie Foreman-Mackey 3.36,055 Joukkuetakaa-ajo (3 000 m) Sarah Hammer Kelly Catlin Chloe Dygert Jennifer Valente 4.16,802 Allison Beveridge Jasmin Glaesser Kirsti Lay Georgia Simmerling 4.19,525 Laura Trott Elinor Barker Ciara Horne Joanna Rowsell-Shand 4.16,540 Joukkuesprintti Darja Šmeljova Anastasija Voinova 32,679 Gong Jinjie Zhong Tianshi Miriam Welte Kristina Vogel 32,740 Keirin Kristina Vogel Anna Meares Rebecca James Linja- ajo (10 km) Laura Trott Kirsten Wild Stephanie Roorda Pisteajo (25 km) Katarzyna Pawłowska 15 pist. Jasmin Glaesser 14 pist. Arlenis Sierra 14 pist. Omnium Laura Trott 201 pist. Laurie Berthon 183 pist. Sarah Hammer 182 pist. === Miehet === Laji: Kultaa Tulos Hopeaa Tulos Pronssia Tulos Eräajo Jason Kenny Matthew Glaetzer Denis Dmitriev 1 km aika-ajo Joachim Eilers 1.00,042 Theo Bos 1.00,461 Quentin Lafargue 1.01,581 Henkilökohtainen takaa-ajo (4 000 m) Filippo Ganna 4.16,141 Domenic Weinstein 4.18,275 Andrew Tennant 4.18,301 Joukkuetakaa-ajo (4 000 m)Kursiivilla kirjoitetut pyöräilijät ajoivat karsinnassa ja/tai 1. kierroksella, mutta eivät mitalilähdössä Sam Welsford Michael Hepburn Callum Scotson Miles Scotson Luke Davison Alexander Porter 3.52,727 Jonathan Dibben Edward Clancy Owain Doull Bradley Wiggins Steven Burke Andrew Tennant 3.53,856 Lasse Norman Hansen Niklas Larsen Frederik Madsen Casper von Folsach Rasmus Quaade 3.55,936 Joukkuesprintti Ethan Mitchell Sam Webster Edward Dawkins 43,257 Nils van 't Hoenderdaal Jeffrey Hoogland Matthijs Büchli Hugo Haak 43,469 René Enders Max Niederlag Joachim Eilers 43,536 Keirin Joachim Eilers Edward Dawkins Azizulhasni Awang Linja-ajo (15 km) Sebastián Mora Ignacio Prado Claudio Imhof Pisteajo (40 km) Jonathan Dibben 48 pist. Andreas Graf 48 pist. Kenny de Ketele 43 pist. Pariajo (50 km) Bradley Wiggins Mark Cavendish 21 pist. Morgan Kneisky Benjamin Thomas 14 pist. Sebastián Mora Albert Torres 12 pist. Omnium Fernando Gaviria 191 pist. Roger Kluge 191 pist. Glenn O'Shea 191 pist. == Lähteet ja huomautukset == Luokka:Ratapyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut Luokka:Lontoon urheilu Luokka:Pyöräilykausi 2016
Magnus Kim

Magnus Kim (, Norjassa Magnus Bøe, s. 21. heinäkuuta 1998 Busan, Etelä-Korea) on eteläkorealais-norjalainen maastohiihtäjä. Kim edustaa Fossum IL -seuraa ja kilpailee Etelä-Korean väreissä. Kim saavutti kaksi kultaa ja yhden hopean vuoden 2016 nuorten talviolympialaisista Lillehammerista.https://archive.is/20160320000737/http://wyog2016.sportresult.com/NH/en/-60/Participant/ParticipantInfo/21c40b0e-f00b-4957-bf9a-7c15f9613dbf Vuoden 2016 nuorten MM-kilpailuista Romaniasta hän saavutti kaksi hopeaa. Kim debytoi maailmancupissa joulukuussa 2015 Lillehammerin sprintissä sijoittuen sijalle 66. Kimin isä on norjalainen ja äiti eteläkorealainen. Kim on saanut hiihto-oppinsa Norjassa, mutta edustaa Etelä- Koreaa.http://www.iltasanomat.fi/maastohiihto/art-2000001129660.html Etelä- Koreassa hän on tunnettu talk show- ja urheiluohjelmien juontajana. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset maastohiihtäjät Luokka:Norjalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nexhmije Hoxha

Nexhmije Hoxha (o.s. Xhuglini; 7. helmikuuta 1921 Bitola, Jugoslavia – 26. helmikuuta 2020) oli albanialainen kommunistipoliitikko ja johtaja Enver Hoxhan puoliso maan kommunistisen hallinnon aikana. ==Elämäkerta== Nexhmije Xhuglini syntyi Bitolassa 7. helmikuuta 1921. Hän valmistui pedagogisesta tyttökoulusta Tiranassa vuonna 1941 ja työskenteli sittemmin opettajana samassa kaupungissa. Hän oli vuodesta 1937 ollut yhteyksissä shkodërilaiseen kommunistiryhmittymään ja oli kommunistisen puolueen jäsen vuodesta 1941. Hänet tuomittiin kommunistiyhteyksistään poissaolevana 12 vuoden vankeusrangaistukseen ja vuodesta 1944 hän taisteli kommunistisissa sissijoukoissa ja kuului kansallisen vapautusrintaman johtoon. Vuosien 1945 ja 1991 välillä Hoxha oli kansanedustaja ja vuodesta 1948 myös Albanian työn puolueen keskuskomiteassa toimien useissa erilaisissa kulttuuriin, koulutukseen ja propagandaan liittyneissä tehtävissä. Hoxhan aviopuoliso ja maan diktaattori Enver Hoxha kuoli vuonna 1985, minkä jälkeen Nexhmijeä pidettiin puolueen kovan linjan edustajien ytimenä. Hänet erotettiin Albanian työn puolueesta kesäkuussa 1991 sen jälkeen, kun häntä oltiin kritisoitu suurellisista elämäntavoista. Hoxha pidätettiin 4. joulukuuta 1991 ja tammikuussa 1993 hänet tuomittiin yhdeksän vuoden vankeusrangaistukseen 750 000 Albanian lekin kavalluksesta. Valituksen jälkeen tuomiota korotettiin yhteentoista vuoteen. Hoxha vapautui vankeudesta tammikuussa 1997 ja julkaisi seuraavan vuoden puolella teoksen Jeta imë më Enverin: Kujtime (vapaasti käännettynä "Elämäni Enverin kanssa: Muistelmat"). ==Lähteet== Luokka:Albanialaiset poliitikot Luokka:Albanialaiset kommunistit Luokka:Valtionpäämiesten puolisot Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Oscar (Ruotsin prinssi)

Prinssi Oscar, Skånen herttua (Oscar Carl Olof; s. 2. maaliskuuta 2016) on kruununprinsessa Victorian ja prinssi Danielin toinen lapsi ja prinsessa Estellen nuorempi veli. Syntyessään prinssi painoi 3 655 grammaa ja hän oli 52 senttimetriä pitkä. Hän on Ruotsin kruununperimysjärjestyksessä kolmas äitinsä ja prinsessa Estellen jälkeen. Prinssi Oscar kastettiin perjantaina 27. toukokuuta 2016 Tukholman kuninkaanlinnan kirkossa. Hänen kummejaan ovat Tanskan kruununprinssi Frederik, Norjan kruununprinsessa Mette-Marit, Ruotsin prinsessa Madeleine, kruununprinsessa Victorian serkku Oscar Magnuson ja prinssi Danielin serkku Hans Åström. Prinssi Oscarin kastoi arkkipiispa Antje Jackelén yhdessä ylihovisaarnaaja Johan Dalmanin ja kuninkaallisen hoviseurakunnan pastori Michael Bjerkhagenin avustuksella. == Lähteet == Luokka:Ruotsin prinssit Luokka:Vuonna 2016 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fairfax (1650)

Fairfax oli Englannin tasavallan laivaston vuonna 1650 vesillelaskettu 52-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva. == Valmistus == Alus tilattiin 12. huhtikuuta 1649 Deptfordin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Peter Pett senior. Se laskettiin vesille huhtikuussa 1650.Winfield, Rif s. 45 == Palvelus == Alus otettiin palvelukseen 1650 päällikkönään William Penn, joka oli samalla vara-amiraalina Irlannin rannikolla. Alus osallistui kahteen tai kolmeen taisteluun Kanaalin alueella ranskalaisaluksia vastaan vielä ensimmäisen vuoden aikana. Aluksen päälliköksi tuli loppuvuodesta 1650 John Lawson, joka oli tehtävässä vuoteen 1651 luovuttaen tehtävän takaisin amiraaliksi korotetulle Pennille. Alus siirtyi Välimerelle. Lawson oli jälleen vuonna 1652 aluksen päällikkönä vara-amiraaliksi ylennettynä. Ensimmäisessä Englannin-Hollannin sodassa alus osallistui 19. toukokuuta 1652 Doverin taisteluun osana Bournen osastoa. Portlandin taistelussa 18. helmikuuta 1653 alus oli punaisen laivueen vara-amiraalin aluksena. Alus tuhoutui tulipalossa 21. maaliskuuta 1653 Chathamissa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston kolmannen luokan linjalaivat
Fairfax (1653)

Fairfax oli Englannin tasavallan laivaston vuonna 1653 vesillelaskettu 52-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva. == Valmistus == Edellinen Fairfax paloi Chathamissa vesirajaan 21. maaliskuuta 1653 ja vain kahdeksan päivää myöhemmin valtiopäivät määräsi rakennettavaksi korvaavan uuden aluksen. Alus tilattiin 29. maaliskuuta 1653 Chathamin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi John Taylor. Tilausta kuitenkin täsmennettiin 6. huhtikuuta siten, että valmistajaa velvoitettiin käyttämään käyttökelpoiset osat palaneesta aluksesta uudisrakennukseen. Alus laskettiin vesille syyskuussa ja sen valmistuskustannukset olivat 7 065 puntaa.Winfield, Rif s. 52 == Palvelus == Alus otettiin palvelukseen 1654 päällikkönään Edward Blagg, joka luovutti päällikkyyden vielä saman vuoden lopulla John Lawsonille. Alus vietti talven St. Helenalla. Vuonna 1656 alus oli jälleen Blaggin alaisuudessa osana Blaken laivastoa. Alus haaksirikkoutui 1682. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston kolmannen luokan linjalaivat
Karl Hartung

Karl Hartung (1908–1967) oli saksalainen kuvanveistäjä. Hartung oli Berliinin taidekorkeakoulun professori vuodesta 1950. 1930-luvulta lähtien Hartung käytti abstraktia tyyliä. Hän kehitti itse oman tyylinsä, mutta siinä on vertauskohtia ainakin Constantin Brâncușin, Hans Arpin ja Henry Mooren taiteeseen. Hänen teoksissaan on paljon pyöristettyjä yksinkertaisia ja orgaanisesti kasvavia muotoja. Sodan jälkeen hän työskenteli yhdessä kirjailija Günter Grassin kanssa BerliinissäOtavan Suuri Ensyklopedia, s. 1528. Hän pyrki Norbert Kricken, Brigitte Meier-Denninghoffin sekä Hans Uhlmannin tavoin muodon viimeistelyyn erikoismuotojen vaalimisen vuoksiOtavan Suuri Ensyklopedia, s. 6023. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Aitoffin projektio

Aitoffin projektio on David A. Aitoffin vuonna 1889 esittämä karttaprojektio. Se on muodostettu muuntamalla sellaisesta oikeakeskipituisesta tasoprojektiosta, jossa sivuamispiste on päiväntasaajalla. Aitoffin projektio muodostetaan siten, että ensin ajatellaan kaikkien paikkakuntien pituusasteet kartan keskimeridiaanista luettuina puolitetuiksi, sitten projisoidaan niiden tällä tavoin saadut sijainnit oikeakeskipituisen tasoprojektion tavoin tasolle ja lopuksi venytetään saatua karttaa vaakasuorassa suunnassa suhteessa 2:1, mikä kompensoi pituusasteiden alkuperäisen puolittamisen. Maapallolla oleva paikka, jonka leveysaste on φ ja pituusaste λ, kuvautuu oikeakeskipituisessa tasoprojektiossa pisteeseen, jonka karteesiset koordinaatit ovat :x = \frac{\cos(\varphi) \sin\lambda}{\mathrm{sinc}(\alpha)}\, :y = \frac{\sin(\varphi)}{\mathrm{sinc}(\alpha)}\,, mutta Aitoffin projektiossa vastaavat koordinaatit ovatkin: :x = \frac{2 \cos(\varphi) \sin\left(\frac\lambda 2\right)}{\mathrm{sinc}(\alpha)}\, :y = \frac{\sin(\varphi)}{\mathrm{sinc}(\alpha)}\,, missä :\alpha = \arccos\left(\cos(\varphi)\cos\left(\frac\lambda 2\right)\right)\, ja sinc(α) tarkoittaa normalisoimatonta sinc-funktiota: ::\operatorname{sinc}(x) = \frac{\sin(x)}{x}~. jatkettuna origossa siten, että sinc(0) = 0. Kolme vuotta myöhemmin Ernst Hermann Heinrich Hammer ehdotti, että Lambertin oikea­pintaisesta taso­projektiosta voitaisiin kehittää uusi kartta­projektio muuntamalla sitä samalla tavalla kuin Aitoffin projektio oli muodostettu oikea­keski­pituisesta projektiosta. Vaikka Hammer asian­mukaisesti viittasi Aitoffiin ja teki selväksi, mikä ero projektioiden välillä on, alan kirjallisuudessa on näin saatua Hammerin projektiota myöhemmin toisinaan virheellisesti nimitetty Aitoffin projektioksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Karttaprojektiot
Teatteri Taimine

Teatteri Taimine on Carl Gustaf ”CG” Wentzelin vuonna 2002 perustama kiertueteatteri lapsille ja nuorille. Taimine esiintyy päiväkodeissa, ala- ja yläkouluissa ja lukioissa. Ammattilaisista koostuva teatteri esiintyy vuosittain 45 000 katsojalle ensisijaisesti Suomessa, mutta myös muissa Pohjoismaissa.http://taimine.fi/fi/ Opetus- ja kultturiministeriö on myöntänyt Lapsen-päiväpalkinnon 2015 Teatteri Taiminelle.http://www.okm.fi/OPM/Tiedotteet/2015/11/lastenkulttuuri_2015.html?lang=fi Taiminelle myönnettiin myös Svenska Kulturfondendin Kulttuuripalkinto vuonna 2018. == Tuotanto == * 2002 Pahuus * 2003 / 2005 Tuomas ja Tero * 2004 Brännmärkt * 2005 / 2007 Surkeus ja Kurjuus * 2006 Kärlek! Kärlek! * 2007 Den förträfflige Herr Glad * 2008 Piece of Cake * 2010 / 2012 Tähtien laulu * 2010 / 2013 Leikitään metsää * 2012 True Love sucks * 2013 Emilia Ö:s märkliga måndag * 2014 Tie your camel * 2015 Kadonnen äänen metsästys * 2015 Apollo 21 * 2016 Ole hyvä * 2017 Pussas på riktigt * 2017 Svea & Finn * 2018 Apollo 21 * 2018 Skolans kung * 2019 Leopold Prinshjärta * 2019 / 2020 Leopold Prinshjärta * 2019 Lyckomanifestet * 2020 Ruskigt på riktigt * 2020 Klassens drottning *2021 Bobban == Tekijät == Teater Taiminen tekijät: * CG Wentzel, teatterinjohtaja, näyttelijä ja tuottaja * Mikael Strömberg, näyttelijä * Oskar Silén, näyttelijä, muusikko, ohjaaja, tuottaja, teatterin äänisuunnittelija * Silva Lillrank, näyttelijä * Jonna Nyman, näyttelijä * Outi Paasivirta, näyttelijä * Ida-Lina Nyholm, taide- ja draamapedagogi * Lars Idman, lavastaja * Paul Olin, ohjaaja ja käsikirjoittaja * Tove Appelgren, ohjaaja ja käsikirjoittaja * Linda Bondestam, kuvittaja * Lena Frölander-Ulf, käsikirjoittaja ja kuvittaja * Malin Kivelä, kirjailija * Madicken Malm, käsikirjoittaja * Jyrki Kiiskinen, kirjailija ja kääntäjä * Monika Vikström- Jokela, käsikirjoittaja * Riina Huhtanen, koreografi * Sanna Pietilä, puvustaja * Michaela Bränn, historioitsija == Lähteet == Luokka:Suomen teatterit
Julius Meier-Graefe

Julius Meier-Graefe (1867–1935) oli saksalainen taidehistorioitsija ja impressionismin sekä ekspressionismin puolustaja, joka teoksillaan vaikutti nousevan polven taidekäsityksiin ja sai aikaisempaa enemmän huomiota kohdistumaan kannattamiinsa impressionismiin, ekspressionismiin sekä näiden edeltäjiin. Hänen pääteoksensa on Entwickelungsgeschichte der Modernen Kunst. Hän julkaisi myös taiteilijoiden elämäkertoja. Vuonna 1895 hän oli yksi Pan- aikakauslehden perustajista. Myöhemmin Meier-Graefe toimi Pariisissa sijainneen taidekaupan johtajana, minkä jälkeen hän työskenteli BerliinissäIso tietosanakirja, osa 8 vuodelta 1935, s. 827–828. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
Debye

Debye (tunnus D) on cgs-järjestelmään kuuluva dipolimomentin yksikkö. Yksikkö on nimetty muun muassa dipolimomenttia koskevista tutkimuksistaan tunnetun fysikaalisen kemistin Peter Debyen mukaan. Yksikkö on määritelty siten, että se on dipolimomentti, joka muodostuu kahden varaukseltaan 10-10 franklinin eli elektrostaattisen yksikön suuruisen ja toisistaan yhden ångströmin etäisyydellä olevan varatun hiukkasen välille. SI-järjestelmässä dipolimomentin yksikkö on coulombimetri. Yksi debye on coulombimetreinä ilmaistuna 3,33564·10-30 Cm. Tyypillisesti molekyylien dipolimomentit ovat välillä 0-10 D, mikä tekee debyestä usein SI-järjestelmän yksikköä yksinkertaisemman käyttää. Tämän vuoksi vielä nykyäänkin kirjallisuudessa ilmaistaan dipolimomentit yleensä debyeinä. ==Lähteet== Luokka:Yksiköt
Osmo Oittinen

Osmo Untamo Oittinen (20. marraskuuta 1914 Äänekoski – 5. tammikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja kokoomuspoliitikko. Hän toimi sanomalehti Uuden Suomen kustannusyhtiön toimitusjohtajana 1958–1970 ja Kansaneläkelaitoksen johtajana 1973–1979. ==Elämä ja ura== Äänekoskelaiseen talonpoikaisperheeseen syntynyt Osmo Oittinen suoritti 1937 yleisen oikeustutkinnon, valmistui sotavuosina lakitieteen kandidaatiksi ja opiskeli sotien jälkeen myös ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulussa. Hän toimi asianajajana vuodesta 1941, Maanomistajain Liiton lakimiehenä 1945–1949 ja samoissa tehtävissä Metsäliitossa 1948–1949. Vuosina 1949–1952 Oittinen oli Suomen Teollisuusvaltuuskunnan verokomitean sihteeri ja sitten johtajana Suomen Teollisuusliitossa, kunnes hänet 1958 nimitettiin myös Kauppalehteä vuodesta 1958 julkaisseen Oy Uuden Suomen ja sen tytäryhtiön, Suomalaisen Kirjallisuuden Kirjapaino Oy:n toimitusjohtajaksi. Vuodesta 1964 Uudessa Suomessa työskennelleen Jyrki Vesikansan mukaan Oittinen ei kyennyt kääntämään lehden 1950-luvulla alkanutta laskevaa suosiota uuteen nousuun osittain siksi, ettei tullut kovin hyvin toimeen päätoimittajien Eero Petäjäniemen eikä Pentti Poukan kanssa. Oittisen vaikutuksella Uusi Suomi kokeili alueellisten liitteiden julkaisemista Lahdessa, Turussa ja pääkaupunkiseudulla, kun taas toimitus halusi paikallisuuden sijaan panostaa pikemminkin ulkomaanuutisiin. Oittinen alkoi sanomalehtien ohella panostaa aikakauslehtiin ja perusti television suosiota hyödyntävän ohjelmalehti Katson 1960. Vuonna 1964 Oittinen osti Ilmari Turjan päätoimittaman Uuden Kuvalehden, joka yhdistettiin Naisten Maailman kanssa Jussi Talven päätoimittamaksi Uusi Maailma -lehdeksi. Erimielisyyksien ja heikon kannattavuuden takia Oittinen joutui lähtemään Uudesta Suomesta 1970. Hän siirtyi ensin Suomen Työnantajain Keskusliittoon ja sitten 1973 kokoomuksen mandaatilla Kelan johtajistoon. Hän jäi eläkkeelle 1979 ja kuoli 1982. ===Ura kokoomuksessa=== Vuosina 1947–1949 Oittinen toimi Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmän sihteerinä. Vuonna 1962 kokoomus pyysi Oittista Ahti Karjalaisen ensimmäisen hallituksen valtiovarainministeriksi, mutta Uusi Suomi ei antanut toimitusjohtajalleen virkavapautta.Paaskoski, Jyrki: Karttunen, Osmo Pekka , Porvarillisen työn arkisto 11.2.2009. Viitattu 24.4.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset lehdenkustantajat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Suomalaiset juristit
Sabine Forsblom

Sabine Forsblom (s. 15. tammikuuta 1961 Porvoo) on suomalainen ruotsiksi kirjoittava kirjailija. Forsblom on valmistunut filosofian maisteriksi pääaineenaan pohjoismaiset kielet ja kirjallisuus. Hän työskenteli 15 vuoden ajan toimittajana FST:llä. Forsblomin esikoisromaani Maskrosguden ilmestyi vuonna 2004 ja sai Svenska litteratursällskapetin palkinnon. Hänen toinen romaaninsa Maskrosgudens barn (2015) on Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokkaana vuonna 2016. Molemmat teokset sijoittuvat Itä- Uudenmaan suomenruotsalaisiin työläispiireihin. Kolmas kirja Betinkan on julkaistu suomeksi nimellä Betinka. Se käsittelee teinielämää 1970-luvun Porvoossa. == Tuotanto == * * * == Lähteet == Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wiik & Ström

Oy Wiik & Ström Ab on mustasaarelainen linja-autoyhtiö. Wiik & Ström omistaa useita Mercedes-Benz-minibusseja sekä Volvo 9700-linja-autoja. Heinäkuussa 2015 Wiik & Ström osti pietarsaarelaisen Haldin & Rosen Vaasan toiminnot. Wiik & Ström ajaa Vaasan Paikallisliikenteen linjaa 6 sekä useita numeroimattomia seutulinjoja. Vuonna 2012 Wiik & Ström osti Veolia Finlandilta Westerlinesin liiketoiminnan. Yhtiön perustivat vuonna 1996 Patric Wiik ja Fredrik Ström, joista Wiik työskentelee toimitusjohtajana ja Ström liikennepäällikkönä. Ensimmäinen oma linja Vaasasta Mustasaaren Tuovilaan tuli yhtiölle vuonna 1997 toimintansa lopettaneelta V. U. Syrenius & Co:lta. Vuonna 2002 Wiik & Ström osti Mustasaaren kunnan itäosiin liikennöineen Ab Autobuss Bäck & Östman Oy:n koko osakekannan. Samana vuonna Wiik & Ström osti myös Jan Finneltä linjat Vaasasta Sundomiin sekä eteläisen Mustasaaren alueen liikenteen. Linja Vaasa–Sepänkylä siirtyi yritykselle Liikenne Joki Oy:ltä vuonna 2003. Entisiä Postin linjoja ajanut Satakunnan Liikenne vetäytyi Vaasan alueelta keväällä 2008, jolloin nämä linjat sekä neljä linja-autoa siirtyivät Wiik & Strömille. Alun perin avoimena yhtiönä toiminut yritys muuttui osakeyhtiöksi vuonna 2004, jolloin myös Patric Wiik lunasti Fredrik Strömin osuuden itselleen. Vuonna 2011 Wiik & Strömillä oli 16 linja-autoa, siinä työskenteli 12 vakituista kuljettajaa ja yhtiön liikevaihto oli 1,1 miljoonaa euroa, josta 90 prosenttia tuli linjaliikenteestä ja loput tilausajoista. Wiik & Ström valittiin Mustasaaren vuoden yrittäjäksi vuonna 2010.Pekka Paloranta: Nuorekas ja perinteinen Wiik & Ström: Linjaliikenteen ammattilainen. Bussiammattilainen 6/2011, s. 14–19. Helsinki: Linja-autoliitto, 2011. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Wiik & Strömin kotisivut Luokka:Suomalaiset linja-autoyhtiöt Luokka:Mustasaarelaiset yritykset
Franklin (yksikkö)

Franklin (Fr), statcoulombi (statC) eli sähköstaattinen varausyksikkö (esu) on sähkövarauksen yksikkö sähköstaattisessa CGS-järjestelmässä ja Gaussin yksikköjärjestelmässä. Yksi franklin on varaus, joka vaikuttaa toiseen yhtä suureen, yhden senttimetrin etäisyydellä olevaan varaukseen yhden dynen voimalla. Nimi franklin on annettu yksikölle Benjamin Franklinin mukaan, kun taas nimi statcoulombi johtuu varauksen SI-yksikön nimestä coulombi, jonka viittaa Charles Augustin de Coulombiin. Yleensäkin sähköstaattisen CGS- järjestelmän yksiköille käytetään nimiä, jotka on muodostettu lisäämällä saman suureen SI-yksikön nimen eteen etuliite stat-. Yksi coulombi c/10 = 2 997 924 580 franklinia, missä c on valonnopeus, joka cgs-yksiköissä on 29 979 245 800 cm/s. Kääntäen yksi franklin vastaa noin 3,33564 10-10 coulombia. Sen sijaan, että Coulombin laki saa SI-järjestelmässä muodon :F=\frac{q_1q_2}{4\pi\epsilon_0 r^2}, se saa sähköstaattisessa CGS- järjestelmässä ja Gaussin järjestelmässä muodon :F=\frac{q_1q_2}{r^2} jossa ei esiinny dimensiollista sähkövakiota \epsilon_0. CGS-järjestelmässä franklin käsitetäänkin johdannaisyksiköksi: : 1 Fr =dyn1/2 cm= cm3/2 g1/2 s-1, kun taas SI-järjestelmässä coulombia ei voida esittää pelkästään metrin, kilogramman ja sekunnin avulla, vaan neljäntenä perusyksikkönä on ampeeri. == Lähteet == Luokka:Sähkövarauksen yksiköt
Irizar InterCentury

Irizar InterCentury on espanjalaisen Irizarin valmistama linja-automalli. Sitä valmistettiin vuosien 1995 ja 2007 välillä. Suomeen mallia on tuotu suhteellisen vähän, mutta Espanjassa se on erittäin suosittu auto keskipitkille matkoille. Luokka:Linja-autot
Venäläinen yhteiskunta

Venäläinen yhteiskunta on nykyisen Venäjän federaation alueella vallitseva ihmisten välinen normijärjestelmä. Venäjällä on yhteisökeskeinen arvopohja, jonka juuret ovat syvällä idässä, mutta jossa on mukana myös länsimaisia vaikutteita. Venäläistä yhteiskuntaa verrataan yleensä länsimaiseen yhteiskuntaan, koska niillä katsotaan olevan yhteinen kristillinen alkukoti Välimeren alueella. Etelä-Venäjällä ja rajan eteläpuolella entisissä neuvostotasavalloissa on klaaniyhteiskuntia, jotka nojautuvat uskonnolliseen järjestykseen. Länsimaihin on kehittynyt yksilökeskeinen yhteiskunta, kun taas Venäjä on jäänyt vanhaan yhteisökeskeisyyteen. Venäläisen ja länsimaisen yhteiskunnan eroavuudet johtuvat erilaisesta, eri suuntiin kehittyneestä perimästä. Idässä ja myös Venäjällä perimästä johtuen ihmiset käsittävät oikean ja väärän eri tavalla kuin lännessä. Venäjällä asiat useimmiten käsitetään mystisen yhteisöllisyyden kautta. Lännessä mystiikka ja rationaalisuus on selvästi erotettu toisistaan, jonka katsotaan vaikuttaneen läntisen oikeuskäsityksen syntymiseen. 1900-luvulla Venäjällä ovat olleet esillä myös ihmisoikeudet, demokratia, oikeusvaltio ja kansalaisyhteiskunta, mutta ne ovat alisteisia valtakunnallisen johtajan edustamalle totuudelle. Yhteisölliset näkemykset eivät voi olla suoraan ristiriidassa tämän valtavirtauksen kanssa. Venäläinen yhteiskunta pyrkii myös fundamentalismiin. == Kehityksen vaiheet == Venäläisen yhteiskuntajärjestyksen omaleimaistuminen alkoi jo keskiajalla ennen 1100-lukua, jolloin Kiovan Rusin ruhtinas Vladimir (980-1015) valitsi kristillisen uskonnon Bysantista. Venäjän hidas länsimaistuminen pysähtyi kokonaan 1700-luvulla Pietari Suuren kaudella ja kääntyi ylhäältä johdetuksi johtajakeskeisyydeksi. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Venäjälle syntyi sosialistinen yhteiskunta, jossa riisuttiin lähes kokonaan perinteinen venäläinen arvopohja, jolloin syntyi neuvostoihminen. Kuitenkin 1930-luvulla valtakunnan henkisen ja moraalisen kestokyvyn vahvistamiseksi aloitettiin kasvatus neuvostopatrionismiin, siinä yhteydessä palautettiin monia vanhoja venäläisiä kulttuuriarvoja. Suuren isänmaallisen sodan aikana näitä arvoja edelleen vahvistettiin. == Kanssakäyminen == Venäläisten ihmisten kanssakäymisessä tärkeitä asioita ovat ystävät, lahjat ja suuret kukkakimput. Ihmisten arvoa mitataan sen mukaan kuinka paljon hänellä on ystäviä. Vierailujen yhteydessä tulee olla aina lahjoja. Perhejuhlissa suuri merkitys on kukkasilla. Ennen matkalle lähtöä tulee aina istua minuutti, mikäli näin ei toimita, se tietää huonoa onnea. Politiikka on suuri tabu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Mitja Oranič

Mitja Oranič (3. huhtikuuta 1986 Tržič, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen, uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä. Oranič kilpaili olympialaisissa kahdesti, osallistui MM-kilpailuihin neljästi ja kilpaili maailmancupissa vuodet 2007–2004, osallistuen 95:een osakilpailuun. Oranič osallistui vuosien 2010 Vancouverin ja 2014 Sotšin olympialaisiin. Vancouverissa hän oli normaalikilpailun 31:s ja suurmäenkilpailun 41:s. Neljä vuotta myöhemmin Sotšissa hän oli normaalimäen 37:s ja suurmäen 39:s. MM- kilpailuissa Oranič oli mukana vuosina 2007, 2009, 2011 ja 2013. Paras henkilökohtainen tulos oli 2009 suurmäenkilpailun 24:s tila. Paras tulos yksittäisestä maailmancupin osakilpailuista tuli kaudella 2008–2009, kun hän oli Itävallan Seefeldissä järjestetyn kilpailun kymmenes. Parhaimmillaan hän oli maailmancupissa 33:s kaudella 2012–2013. == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka: Slovenialaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka: Vuonna 1986 syntyneet Luokka: Elävät henkilöt
Irizar PB

Irizar PB on espanjalaisen Irizarin vuonna 2001 esittelemä linja-automalli. Sen korvasi vuonna 2012 esitelty hieman muunneltu Irizar i6. Luokka:Linja- autot
Castrosua CS.40 Magnus

pienoiskuva|Castrosua CS.40 Magnus Castrosua CS.40 Magnus (joskus myös Castrosua Magnus) on espanjalaisen Castrosuan vuosina 2000–2006 valmistama linja-automalli. Mallin matalampi versio on Magnus S. Malli korvattiin vuonna 2006 esitellyllä Magnus II -autolla. CS.40 Magnus
Knight of Cups

Knight of Cups on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Terrence Malick. Elokuva kertoo käsikirjoittajasta nimeltä Rick (Christian Bale), joka etsii itseään ja elämäänsä tarkoitusta. Elokuva on osittain saanut inspiraationsa John Bunyanin allegorisesta kristillisestä romaanista Kristityn vaellus, Tuomaan teot -kirjoituksen runosta Helmihymni, sekä Suhrawardin allegoriasta A Tale of the Western Exile. == Pääosat == == Vastaanotto == Ilmestyessään Knight of Cups sai ristiriitaisen vastaanoton. Elokuvasivusto Rotten Tomatoes ilmoittaa 47 prosentin kriitikoista arvostelleen sen myönteisesti: sivustolla arvioidaan jopa Malickin vannoutuneimpienkin fanien kokevan elokuvan tarinankerronnallinen vähäisyys haastavana. Helsingin Sanomien elokuvakriitikko Veli-Pekka Lehtonen antoi Knight of Cupsille neljä tähteä viidestä; hänen mukaansa elokuva on "niin henkilökohtainen ja jahkaileva, että kuka tällaista haluaa katsoa? Malickin fanit, tietysti, ja elokuvahullut, mutta kuka muu? Ehkä kaikki me, jotka jahkailemme, harhailemme". Lehtonen kehuu Malickin tarinankerrontataitoja, ja elokuvan kameratyöskentelyä, joka "ikään kuin ohi mennen imee katsojan kulkemaan maisemassa, luonnossa ja Los Angelesin kattohuoneistoissa ja kodittomien parissa". == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2015 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Kokeelliset elokuvat Luokka:Terrence Malickin ohjaamat elokuvat Luokka:Elokuvat elokuvanteosta
Klara Johanson

Klara Johanson (6. lokakuuta 1875 Halmstad, Ruotsi – 8. lokakuuta 1948 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen esseisti ja kirjallisuuskriitikko. Hän kirjoitti ja käänsi myös kirjailijanimellä Huck Leber.Svenkst biografiskt lexikon Vuonna 1907 herätti runsaasti keskustelua hänen julkaisemansa vasta kuolleen prostituoidun päiväkirja Den undre världen: en livshistoria (josta on julkaistu kolme suomennosta). Carina Burman on kirjoittanut kirjasta Johanson- elämäkerrassaan, ja pohtii siinä sen autenttisuutta.Carina Burman: K. J.: en biografi över Klara Johanson Bonnier, 2007(Google Books) ==Suomennetut versiot== * Anna Mathilda Cecilia Johannesdotter, Yhteiskunnan uhri: eräs elämäntarina (Den undre världen), Pori: Roneliuksen kirjakauppa 1907 * Anna Mathilda Cecilia Johannesdotter, Syvyydestä: muuan elämäntarina (Den undre världen), Helsinki: Kustannusyhtiö Osmo, 1907 * Anna Mathilda Cecilia Johannesdotter, Yhteiskunnan kurjalistoa (Den undre världen), Tampere: Isak Julin 1907 == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Ruotsalaiset toimittajat Luokka:Ruotsalaiset kielenkääntäjät Luokka:Kirjallisuuskriitikot Luokka:Ruotsalaiset kriitikot Luokka:Ruotsalaiset esseistit Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet