EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ralph Hopiavuori

Ralph Hopiavuori (s. , Ontario) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi WHA-liigassa kolmen kauden aikana yhteensä 70 runkosarja- ja 12 pudotuspeliä. ==Ura== Hopiavuori pelasi juniorina OHA-liigan Kitchener Rangersissa vuosina 1968–1971. Kesken kauden 1970–1971 hän siirtyi OHA:n Toronto Marlborosiin. Detroit Red Wings varasi hänet kesällä 1971 NHL:n varaustilaisuudessa vuorolla 30. Seuraavana syksynä Hopiavuori siirtyi IHL:n Port Huron Wingsiin. Hän oli osan kaudesta sivussa murrettuaan ranteensa. Hän osallistui syksyllä 1972 Detroitin harjoitusleirille ja pelasi kaksi harjoituspeliäkin, mutta lopulta hän ei saanut sopimusta joukkueeseen. Hopiavuoren ura jatkui kaudella 1972–1973 NHL:n kanssa kilpailleen WHA:n Cleveland Crusadersissa, mutta hän joutui olemaan osan kaudesta sivussa murtuneen poskiluun takia. Hän pelasi kaudella vain 29 runkosarjaottelua. Seuraavalla kaudella (1973–1974) hän pelasi 13 peliä Clevelandissa, mutta suurin osa kaudesta kului AHL:n Jacksonville Baronsissa. Kaudella 1974–1975 Hopiavuori pelasi 28 ottelua WHA:n Indianapolis Racersissa sekä 17 ottelua alemmissa sarjoissa. Viimeisen ammattilaiskautensa (1975–1976) Hopiavuori pelasi NAHL:n Mohawk Valley Cometsissa, minkä jälkeen hän jatkoi jääkiekkoilua amatöörinä kolmen kauden ajan Cambridge Hornetsissa. ==Tilastot== 1968–69 Kitchener Rangers OHA 4 1 0 1 4 1969–70 Kitchener Rangers OHA 42 3 17 20 94 1970–71 Kitchener Rangers OHA 15 1 7 8 68 Toronto Marlboros OHA 24 4 11 15 69 1971–72 Port Huron Wings IHL 45 3 12 15 134 15 1 2 3 13 1972–73 Cleveland Crusaders WHA 29 4 5 9 44 8 0 1 1 6 1973–74 Jacksonville Barons AHL 46 3 19 22 42 -- -- -- -- -- Cleveland Crusaders WHA 13 0 2 2 6 4 0 1 1 0 1974–75 Roanoke Valley Rebels SHL 13 4 6 10 6 2 0 1 1 0 Mohawk Valley Comets NAHL 4 2 0 2 6 -- -- -- -- -- Indianapolis Racers WHA 28 2 8 10 21 -- -- -- -- -- 1975–76 Mohawk Valley Comets NAHL 15 4 4 8 12 -- -- -- -- -- 1976–77 Cambridge Hornets OHASr 20 6 11 17 16 1977–78 Cambridge Hornets OHASr 16 10 6 16 52 1978–79 1979–80 Cambridge Hornets CSAHL ==Lähteet== * * Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Toronto Maple Leafsin varaamat pelaajat Luokka:Kanadansuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jeanne Shaheen

Cynthia Jeanne Shaheen (o.s. Bowers, s. 28. tammikuuta 1947 St. Charles, Missouri) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Shaheen on toiminut tammikuusta 2009 alkaen jäsenenä Yhdysvaltain senaatissa, jossa hän edustaa New Hampshiren osavaltiota. Hän voitti marraskuun 2008 vaaleissa istuvan senaattorin, republikaani John E. Sununun prosentein 52–45. Hän kohtasi Sununun myös vuoden 2002 vaaleissa, joissa Sununu voitti hänet prosentein 51–47 ja tuli valituksi senaattiin. Shaheen on senaatin energia- ja luonnonvaravaliokunnan ja ulkoasiainvaliokunnan jäsen. Aiemmalla poliittisella urallaan Shaheen on toiminut New Hampshiren senaatin jäsenenä, 21. vaalipiirin edustajana, vuosina 1991–1996 ja osavaltion kuvernöörinä 1997–2003, kolme kaksivuotiskautta. Hän voitti vuoden 1996 kuvernöörinvaaleissa Ovide Lamontagnen, New Hampshiren opetuslautakunnan silloisen puheenjohtajan, prosentein 57–40 ja hänestä tuli näin ensimmäinen New Hampshiren kuvernööriksi valittu nainen. Vuonna 1998 Shaheen uudelleenvalittiin selvin prosentein, 66–31, ja vuonna 2000, jolloin hän sai vastaansa Gordon Humphreyn, Yhdysvaltain senaatin entisen jäsenen, hän voitti prosentein 49–44. Vuonna 1969 Shaheen suoritti englannin kielen bachelor-tutkinnon Shippensburg State Collegessa ja vuonna 1973 politiikan tutkimuksen master-tutkinnon University of Mississippissä. Ennen poliittista uraansa hän on työskennellyt muun muassa opettajana. Heinäkuussa 2005 Shaheen aloitti Harvardin yliopiston John F. Kennedy School of Governmentin yhteydessä toimivan Harvard Institute of Politicsin johtajana. Hän erosi tehtävästä syyskuussa 2007, jolloin hän ilmoitti pyrkivänsä Yhdysvaltain senaattiin vaaleissa 2008. Shaheen on paitsi New Hampshiren ensimmäinen naiskuvernööri, myös ensimmäinen nainen, joka on valittu sekä kuvernööriksi että Yhdysvaltain senaatin jäseneksi sekä ensimmäinen naispuolinen Yhdysvaltain senaatin jäsen New Hampshiren osavaltiosta. Hän on naimisissa Bill Shaheenin kanssa, jonka kanssa hänellä on kolme aikuista tytärtä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Jeanne Shaheenin verkkosivut *Shaheen Biographical Directory of the United States Congressin sivuilla Luokka:New Hampshiren kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ian Wood

Ian Wood (s. , Britannia) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi vuosina 1986–2000 pitkän uran Saksassa. ==Nuoruus== Ian Wood syntyi Englannissa, mutta varttui Kanadassa. Aluksi hänen perheensä asui Toronton alueella, jossa Wood pelasi jääkiekkoa. Kaudella 1973–1974, kun Wood oli 9-vuotias, hän pelasi 44 ottelua, joista 28 oli nollapelejä.Hockeydraftcentral Kun Wood oli 13-vuotias, perhe muutti North Vancouveriin, mantereen toiselle puolelle Brittiläiseen Kolumbiaan. Wood pelasi juniorikiekkoa BCJHL:n Penticton Knightsissa. Edmonton Oilers varasi hänet kesällä 1982 NHL:n varaustilaisuudssa vuorolla 188. Woodin junioriura jatkui WHL:n Portland Winter Hawksissa, jossa hän pelasi kausilla 1981–1984. Vuonna 1983 Portland voitti Memorial Cupin. ==Ammattilaisura== Wood teki vuonna 1984 ammattilaissopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Hän osallistui joukkueen harjoitusleirille syyskuussa 1984, mutta ei mahtunut joukkueen kokoonpanoon. Lopulta Wood ei pelannut yhtäkään peliä NHL:ssä Edmontonissa ja kaudella 1984–85 hän pelasi farmijoukkue Nova Scotia Oilersissa ja Kanadan maajoukkueessa. Keväällä 1985 Wood oli mukana maajoukkueessa myös maailmanmestaruuskilpailuissa, mutta ei pelannut peliäkään. Kanada voitti kilpailuissa hopeaa ja Woodkin sai mitalin. Wood lähti kaudella 1985–1986 Länsi-Saksaan, mutta ei pelannut kaudella ainuttakaan peliä. Wood pelasi Saksassa Krefelder EV:ssä (kaudet 1986–1989), ESV Kaufbeurenissa (1989–1990), Duisburg SC:ssä (1990–1992), Augsburger EV:ssä (1991–1994), Ratingen Lionsissa (1994–1997) ja Iserlohn EC:ssä (1996–2000). Hänet valittiin Saksan kakkos- divisioonan parhaaksi pelaajaksi vuosina 1988 ja 1989 ja Saksan ensimmäiseen tähdistökentälliseen vuonna 1994. Saksan lisäksi Wood pelasi kaudella 1989–1990 espanjalaisessa CG Puigcerdàssa Euroopan cupia, mutta myöhemmin hänen edustuskelpoisuutensa seurassa hylättiin, ja Puigcerdàn pelaamat pelit tuomittiin luovutustappioiksi. Kauden 1999–2000 jälkeen Wood lopetti jääkiekkouransa monien loukkaantumisten takia ja perusti Louisiana-nimisen baarin ja ravintolan Iserlohniin. Hänellä on myös Saksan kansalaisuus.Eurohockey, Hockeydraftcentral ==Lähteet== * * * ===Viitteet=== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Edmonton Oilersin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Poretskojen piiri

thumb|200px|Poretskojen piiri Tšuvassian kartalla. Poretskojen piiri (, tšuvassiksi Пăрачкав районӗ, Păratškav raionĕ) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 1 117 neliökilometriä ja asukkaita on 15 700 henkeä (vuonna 2008). Piiri sijaitsee Tšuvassian lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Šumerljan ja idässä Ibresin piireihin, etelässä Alatyrin piiriin ja Mordvan tasavaltaan sekä lännessä Nižni Novgorodin alueeseen. Hallinnollinen keskus on Poretskojen kylä. Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa. Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Suurin joki on Sura, joka virtaa piirin halki pohjoiseen. Sen itäpuolella on etupäässä metsää ja länsipuolella aroa. Suran sivujokia ovat Menja ja Kirja. Poretskojesta on maantieyhteys Šumerljaan ja Alatyriin. Piirikeskuksesta on 150 kilometriä matkaa Tšeboksaryyn. Väestöstä 74 % on venäläisiä ja 21 % mordvalaisia. Tärkein elinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan ja humalan viljelyyn. Elintarviketeollisuutta edustavat meijeri ja perunajauhotehdas. Seudulla on myös puunjalostusta, turvetuotantoa, rakennustarvikkeiden valmistusta ym. Poretskojessa toimii kotiseutumuseo ja mordvalainen kulttuurikeskus. Piirilehtenä ilmestyy venäjänkielinen Poretskije vesti. ==Aiheesta muualla== * Poretskojen piiri Tšuvassian tasavallan sivustolla Luokka:Tšuvassian piirit
Heikki Pälve

Heikki Pälve (s. 1954 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen lääkäri ja ammattiyhdistysjohtaja. Pälve on toiminut toukokuusta 2005 alkaen Suomen Lääkäriliiton toiminnanjohtajana. Hän seurasi tehtävässä eläkkeelle siirtynyttä Markku Äärimaata, joka oli ollut toiminnanjohtajana vuodesta 1982. Aikaisemmin Pälve on toiminut Lääkäriliiton puheenjohtajana, vuosina 2001–2003, ja liiton valtuuskunnan jäsenenä, vuosina 1986–1991 ja 1995–2000. Pälve on koulutukseltaan lääketieteen ja kirurgian tohtori, joksi hän väitteli Turun yliopistossa vuonna 1991. Lääketieteen lisensiaatiksi hän valmistui vuonna 1980 ja anestesiologian erikoislääkäriksi vuonna 1987. Ylioppilaaksi hän kirjoitti vuonna 1974 Jyväskylän maalaiskunnan (vuoden 2009 kuntaliitoksen jälkeen Jyväskylä) Vaajakosken lukiossa. Ennen siirtymistään Lääkäriliiton toiminnanjohtajaksi Pälve on työskennellyt muun muassa anestesiologian erikoislääkärinä Turun yliopistollisessa keskussairaalassa ja anestesiologian, tehohoidon ja ensihoidon opettajana Turun yliopistossa. Pälve on myös kunnallispoliitikko, puolueenaan kokoomus. Hän oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen 2005-2012. Kunnallisvaaleissa 2004 hän sai 1027 ääntä (neljänneksi eniten Turun kokoomusehdokkaista)http://www05.turku.fi/hallinto/vaalit04/valtuutetut_puolueittain.html ja kunnallisvaaleissa 2008 609 ääntä (kuudenneksi eniten kaupunkinsa kokoomusehdokkaista)http://www.vaalikone.fi/kunta2008/vaalipiiri.htm?MK=3&VP;=853&AA;=0 . Pälve on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta, molemmat poikiahttp://terveturku.blogspot.com/. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Turun kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Iisvesi (Suonenjoki)

Iisvesi on Suonenjoen kaupunginosa. Iisvedellä sijaitsee alakoulu luokille 1–6. ==Historiaa== Iisvesi oli taajaväkinen yhdyskunta vuosina 1923–1955. Se oli 1920- ja 1930-luvuilla Suomen sisämaan suurin puutavaran lähetysasema ja sisävesien suurin puutavaran lastauspaikka. Siellä oli myös useita sahalaitoksia, joiden työntekijät rakensivat Iisvedelle Kolikkoinmäen nimellä tunnetun puutaloalueen. Iisvedeltä oli kotoisin iskelmälaulaja Erkki Junkkarinen. Hänen kanssaan teki yhteistyötä säveltäjä Lauri Jauhiainen, joka syntyi Pielavedellä, mutta eli lapsuutensa Iisveden Kolikkoinmäen yhdyskunnassa lähellä Erkki Junkkarista. Hän teki Erkki Junkkarisesta kirjan Ruusuja hopeamaljassa.Lauri Jauhiainen pomus.net. Viitattu 3.2.2021. ==Liikenne== Iisvedelle johtaa Savon radalta myös haararata, Iisveden rata. Liikennöinti radalla on nykyisin lopettu sen huonon kunnon vuoksi, mutta ennen vuotta 1936 sitä käytettiin myös matkustajaliikenteeseen. Ainoastaan 3.8 km osuus Suonenjoki-Yläkoski on käytössä raakapuun kuljetuksiin. Maantie 545 kulkee Suonenjoelta Iisvedelle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Iisveden koulu Luokka:Suonenjoen kaupunginosat Luokka:Pohjois-Savon maakunnan entiset taajamat
Steve Andrascik

Steve George Andrascik (6. marraskuuta 1948 Sherridon, Manitoba – 11. toukokuuta 2024 Delmar, Maryland) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:ssä ainoastaan yhden pudotuspelin keväällä 1972, mutta WHA:ssa 97 peliä vuosina 1974–1976. ==Uran alku== Andrascik pelasi juniorijääkiekkoa WCJHL:n Flin Flon Bombersissa. Kaudella 1967–1968 hän teki 30 maalia, ja seuraavana kesänä Detroit Red Wings varasi hänet vuorolla 11. Andrascik pelasi vielä yhden kauden juniorijääkiekkoa, jonka jälkeen syksyllä 1969 hän siirtyi Detroitin farmijoukkue Fort Worth Wingsiin. Detroit vaihtoi Andrascikin New York Rangersin Don Luceen marraskuussa 1970 ja Andrascikin ura jatkui Rangersin farmijoukkueissa. Keväällä 1971 hän voitti CHL:n mestaruuden Omaha Knightsissa. Lopulta huhtikuussa 1972 hänet kutsuttiin pelaamaan Rangersiin, mutta visiitti NHL:ssä jäi yhden pudotuspelin pituiseksi. Seuraavalla kaudella Andrascikin ura jatkui jälleen farmijoukkueessa, mutta kauden päätteeksi, toukokuussa 1973, Rangers kauppasi hänet Pittsburgh Penguinsiin. Kausi 1973–1974 meni kuitenkin kokonaisuudessaan Pittsburghin farmijoukkue Hershey Bearsissa, joka voitti kauden päätteeksi AHL:n mestaruuden Calder Cupin. Kun oli selvää, että Andrascik ei saisi Pittsburghissa uutta mahdollisuutta NHL:ssä, siirtyi hän NHL:n kanssa kilpailleeseen WHA-liigaan.Legends of Hockey ==WHA-ura== Edmonton Oilers sai Andrascikin WHA-oikeudet helmikuussa 1972, kun liiga perustettiin. Heinäkuussa 1974 Edmonton myi oikeudet Cincinnati Stingersille, joka lainasi Andrascikin samassa kuussa edelleen Indianapolis Racersille. Indianapolisissa Andrascik ehti pelata kuitenkin vain 20 ottelua, kunnes hänet myytiin marraskuussa 1974 Michigan Stagsiin. Stags lopetti toimintansa kesken kauden tammikuussa 1975, jonka jälkeen liiga otti joukkueen haltuunsa ja siirsi sen pelaamaan Baltimoreen loppu kaudeksi. Kaudeksi 1975–1976 Andrascik palasi Cincinnatiin, jossa hän pelasi kuitenkin vain 20 ottelua, loppukauden mennessä jälleen farmissa. Kun kaksi seuraavaakin kautta meni kokonaisuudessaan alasarjoissa, päätti Andrascik lopettaa uransa keväällä 1978. ==Tilastot== 1967–68 Flin Flon Bombers WCJHL 60 30 26 56 88 15 4 3 7 11 1968–69 Flin Flon Bombers WCJHL 50 32 36 68 142 18 7 8 15 1969–70 Fort Worth Wings CHL 69 8 7 15 80 7 0 1 1 5 1970–71 Fort Worth Wings CHL 8 2 1 3 23 1970–71 Omaha Knights CHL 65 23 14 37 81 11 2 0 2 24 1971–72 Providence Reds AHL 74 14 10 24 104 5 2 0 2 8 1971–72 New York Rangers NHL 1 0 0 0 0 1972–73 Providence Reds AHL 41 8 9 17 44 4 0 3 3 9 1973–74 Hershey Bears AHL 70 23 43 66 36 14 3 7 10 44 1974–75 Indianapolis Racers WHA 20 2 4 6 16 1974–75 Greensboro Generals SHL 3 1 0 1 0 1974–75 Michigan Stags Baltimore Blades WHA 57 4 7 11 42 1975–76 Cincinnati Stingers WHA 20 3 2 5 21 1975–76 Hampton Gulls SHL 32 16 15 31 26 9 6 5 11 24 1976–77 Hershey Bears AHL 79 16 23 39 59 6 1 1 2 11 1977–78 Hershey Bears AHL 79 4 9 13 21 ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Detroit Red Wingsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Tom Colley

Tom Colley (21. elokuuta 1953 Toronto – 17. marraskuuta 2021Tom Colley (1953-2021) ) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi seitsemän kauden ajan AHL:n New Haven Nighthawksissa, ja häntä onkin kutsuttu nimellä ”Mr. New Haven Nighthawk”.Bernardi & Tennyson, s. 69 ==Ura== Colley pelasi juniorina kaudella 1971–72 Niagara Falls Flyersissa. Flyers muutti seuraavaksi kaudeksi Sudburyyn, ja Colley siirtyi mukana. Kesällä 1973 hänet varasi NHL:n Minnesota North Stars vuorolla 57 ja WHA:n New England Whalers vuorolla 38. Colley aloitti ammattilaisuransa syksyllä 1973 AHL:n New Haven Nighthawksissa, joka oli Minnesotan farmijoukkue. Uransa ainoan NHL-pelin Colley pelasi 12. maaliskuuta vuonna 1975. Colley oli Nighthawksissa seitsemän kautta. Hän pelasi Nighthawksin historiassa eniten pelejä (534), sekä teki eniten maaleja (234), syöttöjä (281) ja tehopisteitä (485). Vuosina 1974–78 Colley pelasi 362 peräkkäistä AHL-peliä. Hän oli ensimmäinen pelaaja, joka solmi seuran kanssa useamman kauden pituisen pelaajasopimuksen. Colley oli kaikkien aikojen suosituin Nighthawksin pelaaja ja toimi joukkueen kapteenina vuosina 1977–80. Syksyllä 1980 Colley siirtyi yhdeksi kaudeksi AHL:n Binghampton Whalersiin, jonka jälkeen keväällä 1981 lopetti ammattilaisuransa. Tämän jälkeen hän muutti Collingwoodiin, jossa pelasi amatöörinä vielä viiden kauden ajan Collingwood Royalsissa. Hän lopetti uransa jääkiekkoilijana vuonna 1986. Colley on toiminut kahteen otteeseen juniorijääkiekkojoukkueen apuvalmentajana Collingwoodissa. Nighthawks jäädytti Colleyn pelinumeron 9 kaudella 1984–85. Kun Nighthawks muutti pois New Havenista kesällä 1993, joukkueen omistaja Peter Shipman lähetti hallin katossa olleen jäädytetyn pelinumeron Colleylle. 14. maaliskuuta 1998 AHL:n Beast of New Haven jäädytti Colleyn numeron toistamiseen.Bernardi & Tennyson, ss. 69, 106 Colley on jääkiekkoilija Kevin Colleyn isä.hockeydraftcentral == Tilastot == 1971–72 Niagara Falls Flyers OHA-Jr. 63 23 22 45 53 6 3 1 4 14 1972–73 Sudbury Wolves OHA-Jr. 67 36 81 117 84 4 0 2 2 0 1973–74 New Haven Nighthawks AHL 66 9 18 27 28 10 2 2 4 4 1974–75 New Haven Nighthawks AHL 76 29 47 76 51 16 6 12 18 8 1974–75 Minnesota North Stars NHL 1 0 0 0 2 1975–76 New Haven Nighthawks AHL 76 38 31 69 35 3 0 1 1 0 1976–77 New Haven Nighthawks AHL 80 37 56 93 36 6 2 2 4 0 1977–78 New Haven Nighthawks AHL 80 32 54 86 17 15 2 6 8 2 1978–79 New Haven Nighthawks AHL 77 36 32 68 24 10 3 9 12 2 1979–80 New Haven Nighthawks AHL 79 23 43 66 43 7 0 4 4 4 1980–81 Binghamton Whalers AHL 74 17 33 50 31 6 4 3 7 2 1981–82 Collingwood Royals OHA-Int. 30 21 42 63 1982–83 Collingwood Royals OHA-Sr. 30 22 36 58 1983–84 Collingwood Royals OHA-Sr. 37 40 53 93 1984–85 Collingwood Royals OHA-Sr. 1985–86 Collingwood Royals OHA-Sr. 36 21 34 55 ==Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Minnesota North Starsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Likusterit

Likusterit (Ligustrum) on oliivikasvien eli öljypuukasvien (Oleaceae) heimoon kuuluva suku, jossa on noin 40-50 lajia. Näistä osa on ainavihantia, osa puoliainavihantia, osa lehtensä pudottavia pensaita ja pieniä puita. Lajit ovat lähtöisin Euroopasta, Pohjois-Afrikasta, Aasiasta ja Australaasiasta. Monimuotoisimmillaan ne esiintyvät Kiinassa, Himalajalla, Japanissa ja Taiwanissa. Suomessa suvun lajeista on kasvatettu lähinnä aitalikusteria, joka luonnonvaraisena menestyy Etelä-Ruotsin korkeudelle saakka. Likusterien pienikokoiset ja voimakastuoksuiset kukat sijaitsevat kukinnoissa. Niissä on neljä terälehteä ja kaksi korkeaa hedettä, joissa on keltaisia ja punaisia ponsia sekä näiden välissä matala emi. Terälehdet ja kukinnot putoavat kukan hedelmöityttyä. Tällöin emi jää verhiön sisään. Kukinta alkaa, kun kasvukauden astepäiväluku on 330\. Terttuina kasvavat pienikokoiset hedelmät ovat tyypiltään luumarjoja, väriltään lilasta mustaan. Joidenkin lajien hedelmä on ihmiselle lievästi myrkyllinen.Plants for a Future, http://www.pfaf.org/database/plants.php?Ligustrum+japonicum == Lajeja == * Ligustrum japonicum – japaninlikusteri * Ligustrum lucidum – kiiltolikusteri eli kiiltolehtilikusteri * Ligustrum ovalifolium – soikkolikusteri eli leveälehtilikusteri * Ligustrum sinense – kiinanlikusteri * Ligustrum tschonoskii – neidonlikusteri * Ligustrum vulgare – aitalikusteriRäty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7. * Ligustrum obtusifolium – idänlikusteri == Ekologia == Suotuisissa kasvuoloissa yksittäinen pensas saattaa tuottaa tuhansia hedelmiä, joita linnut mielellään käyttävät ravinnokseen. Likustereita käyttävät ravintonaan myös monien perhosten toukat. == Ongelmia == Monien muiden kasvien tavoin likusterit ovat myrkyllisiä hevoselle. Seuduilla, joiden luontaiseen kasvistoon likusterit eivät kuulu, näistä on tullut rikkakasveja, jotka korvaavat luontaisia lajeja levittäytymällä erämaa- alueille. Erityinen ongelma tämä on ollut Pohjois-Amerikassa, missä ei luontaisesti esiinny yhtään tämän suvun lajia. Uudessa-Seelannissa likusterien kasvatus ja viljely on kokonaan kielletty niiden aiheuttamien terveyshaittojen takia - likusterien siitepöly on tunnettu astman ja ihottuman aiheuttaja. Siellä likusterien hävittämiseen riittää ilmoitus viranomaisille niiden sijainnista. Ligustrum robustum -likusterilaji luetaan sadan haitallisimman vieraslajin joukkoon. Isossa-Britanniassa tehdyssä tutkimuksessa 36 prosenttia puutarhureista ilmoitti, että jättäisi likusterien takia kiinteistön hankkimatta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Ligustrum * Suomen Lajitietokeskus: Likusterit – Ligustrum *
Suurikuusikon kaivos

Kittilän kaivos (myös Suurikuusikon kultakaivos) on Kittilässä sijaitseva Euroopan suurin kultakaivos. Kaivosta operoi Agnico Eagle Mines. Kaivos sijaitsee noin 50 kilometriä Kittilän keskustasta koilliseen lähellä Kiistalan kylää. Ensimmäiset viitteet alueen kultapotentiaalista saatiin maaliskuussa 1986. Geologian tutkimuskeskuksen (GTK) tutkimusavustajat Pekka Puhakka ja Jorma Valkama tekivät ns. kultataskulöydön Kiistalan Vuomajärvellä, jossa oli meneillään tielinjan oikaisu. Kallioleikkauksesta löytyi kvartsikarbonaattijuoni, jossa oli näkyvää kultaa lyijyhohde-gersdorffiitti- arseenikiisu-matriisissa. Geologi Ilkka Härkösen tutkimukset johtivat suuren esiintymän löytymiseen. GTK tutki esiintymää vuoteen 1998 asti, jolloin ruotsalainen Riddarhyttan Resources AB osti esiintymän valtausoikeudet huutokaupalla. Marraskuussa 2005 kanadalainen Agnico-Eagle Mines osti enemmistön Riddarhyttanin osakkeista. Kaivoksen rakentamispäätös tehtiin seuraavana kesänä. Ensimmäiset kultaharkot kaivokselta valmistuivat keväällä 2009. Suurikuusikon kaivoksen vuosituotanto on noin 170 000 unssia eli noin 5 500 kiloa kultaa. Esiintymää louhittiin vuoteen 2012 saakka avolouhoksena. Maanalainen louhinta alkoi 2010, ja sen arvioidaan jatkuvan noin vuoteen 2035. Kaivoksen yhteydessä oleva rikastamo käsittelee 3 000–4 000 tonnia malmia vuorokaudessa. Valettavien harkkojen kultapitoisuus on 92–95 %. Suurikuusikon esiintymän malmin kultapitoisuus on korkea, mutta kulta esiintyy pääasiassa arseenikiisun hilassa niin sanottuna refraktorisena eli näkymättömänä kultana, mikä tekee siitä vaikeasti rikastettavaa. Kullanerottamisprosessissa käytetään muun muassa autoklaavihapetusta ja syanidiliuotusta. Rikastusprosessin haastavuus oli pääsyy pitkään tutkimusvaiheeseen ennen kaivostoiminnan käynnistämistä. Geologisesti esiintymä on osa Kittilän vihreäkivivyöhykkeen yli kahden miljardin vuoden ikäisiä Porkosen tai Kautoselän muodostumia. Esiintymän isäntäkivet ovat mafisia pyroklastisia vulkaniitteja. Itse esiintymä on syntynyt hieman myöhemmin orogeenisten prosessien yhteydessä. Kulta esiintyy Kiistalan hiertovyöhykkeeseen liittyvissä juoniparvissa. Syksyllä 2015 kaivoksella ilmeni jätealtaan vesiongelmia. 2022 kaivoksella työskenteli 466 (omaa) työntekijää. Joulukuun 11. päivänä 2023 kaivoksessa syttyi noin kilometrin syvyydessä vakava tulipalo kaivinkoneen syttyessä tuleen, mutta kaikki ihmiset saatiin evakuoiduksi ja tulipalo sammutetuksi. == Lähteet == * Agnico Eagle Finland: Ensimmäinen kultaharkko 2009 Kaivoksen historia * Valkama, Jorma 2006. Kultataskun löytyminen Kiistalassa keväällä 1986 johti Suurikuusikon esiintymän jäljille. 7 s. Geologian tutkimuskeskus, arkistoraportti, M 19/2743/2006/1/10http://tupa.gtk.fi/raportti/arkisto/m19_2743_2006_1_10.pdf * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * GTK: Suurikuusikko *https://www.tekniikkatalous.fi/tekniikka/metalli/5-516-kiloa-kultaa-yhdesta- ainoasta-kaivoksesta-suomessa-vuoden-aikana-6305465 * Black Box on mukana kaivamassa kultaa Kittilässä Luokka:Suomen kaivokset Luokka:Kittilä Luokka:Kultakaivokset
Ed Moses

Glenn Edward ("Ed") Moses, Jr. (s. 7. kesäkuuta 1980 Loma Linda, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uimari. Hän voitti vuoden 2000 Sydneyn kesäkisoissa olympiakultaa ja -hopeaa. Hänen samanniminen isänsä on ilmavoimien eversti ja äitinsä Sissy Moses koulun opettaja. Moses on huippu-uimariksi sikäli poikkeuksellinen, että hän aloitti ympärivuotisen harjoittelun vasta lukioikäisenä.USA Swimming Maansa karsinnoissa vuoden 2000 olympialaisiin Moses rikkoi Yhdysvaltain-ennätyksen. Itse kisoissa hän saavutti kaksi mitalia: hopeaa 100 metrin rintauinnissa ja kultaa maailmanennätyksen tehneen 4 × 100 metrin sekauintiviestijoukkueen jäsenenä. Vuoden 2000 NCAA:n-mestaruuskisoissa hän teki 100 ja 200 metrin rintauinnissa maailmanennätyksen. Hän valmistui vuonna 2005 Virginian yliopistosta urheilulääketieteestä. Hän on myös toiminut vapaaehtoistyössä yliopistojoukkueen apulaisvalmentajana. 23\. tammikuuta 2002 Moses ui Tukholmassa 100 metrin rintauinnin maailmanennätykseksi 57,47. Samassa kuussa hän teki maailmanennätyksen myös 200 metrin rintauinnissa, jota vielä paransi Berliinissä 17. tammikuuta 2004 aikaan 2.02,92. == Lähteet == *Sports- Reference.com === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John Rogers

Alfred John Rogers (s. 10. huhtikuuta 1953 Paradise Hill, Saskatchewan) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:ssä 14 peliä ja WHA:ssa 44 peliä vuosina 1973–76. Rogers pelasi juniorijääkiekkoa Edmonton Oil Kingsissä vuosina 1970–73. Hän loukkasi kaudella 1971–72 polvensa ja vamman korjaamiseksi tehtiin leikkaus. Kesällä 1973 hänet varasi sekä NHL:n Minnesota North Stars (vuorolla 29) että WHA:n Edmonton Oilers (vuorolla 6). Rogers aloitti heti syksyllä 1973 ammattilaisuransa, mutta alkukausi meni Minnesotan farmijoukkue New Haven Nighthawksissa. Ensimmäisen NHL-pelinsä hän pelasi joulukuussa 1973 ja teki heti maalin. Minnesotassa Rogers pelasi kuitenkin vain kymmenen peliä, ja kausi jatkui farmissa. Kaudella 1974–75 Rogers pelasi suurimmaksi osaksi myös New Havenissa, ja kun tuli selväksi, että hän ei mahtuisi Minnesotan vakiokokoonpanoon, päätti Rogers siirtyä NHL:n kanssa kilpailevan WHA-liigan Edmonton Oilersiin. Oilersissa Rogers pelasi kaudella 1975–76 44 peliä, joissa teki tehopisteet 9+8. Hän lopetti pelaajauransa kauden päätyttyä. Jääkiekkouransa aikana Rogers työskenteli pelikauden ulkopuolella maataloudessa.Hockeydraftcentral.com ==Tilastot== 1969–70 Edmonton Maple Leafs AJHL 44 30 21 51 150 1969–70 Weyburn Red Wings Memorial Cup 5 1 1 2 9 1970–71 Edmonton Oil Kings WCJHL 47 27 16 43 218 17 7 5 12 56 1971–72 Edmonton Oil Kings WCJHL 46 26 27 53 236 14 7 3 10 14 1971–72 Edmonton Oil Kings Memorial Cup 2 0 0 0 4 1972–73 Edmonton Oil Kings WCJHL 68 63 41 104 219 11 13 11 24 56 1973–74 Minnesota North Stars NHL 10 2 4 6 0 1973–74 New Haven Nighthawks AHL 54 16 18 34 73 10 1 1 2 0 1974–75 Minnesota North Stars NHL 4 0 0 0 0 1974–75 New Haven Nighthawks AHL 54 16 18 34 41 2 0 0 0 0 1975–76 Edmonton Oilers WHA 44 9 8 17 34 1975–76 Spokane Jets WIHL 6 6 2 8 0 ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Minnesota North Starsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Trinidad-Tobagon lippu

Trinidad-Tobagon lippu hyväksyttiin maan lipuksi 31. elokuuta 1962. Punainen väri symboloi maan ja sen kansan elinvoimaa sekä auringon lämpöä ja energiaa. Valkoinen symboloi saaria ympäröivää merta, kansallista puhtautta ja ihmisten tasa-arvoa. Musta symboloi kansan yksimielisyyttä ja energiaa sekä rikkauksia. Luokka:Trinidad ja Tobago Luokka:Valtioiden liput
Blastfighter

Blastfighter on italialais-ranskalais-yhdysvaltalainen b-elokuva vuodelta 1984. == Juoni == Jake "Tiger" Sharp on entinen poliisi, joka sai 8 vuoden vankeustuomion ammuttuaan vaimonsa murhaajan. Tuomion päätyttyä hän palaa kotiseudulleen ja haluaa viettää rauhallista elämää. Rauha kuitenkin rikkoutuu, kun salametsästäjät, mukana entinen ystävä, ampuvat kasoittain eläimiä ja jättävät ne kitumaan. Tästä alkaa raivoisa ajojahti. ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen kutsuu elokuvaa stressivapaaksi videoroinaksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”. ==Lähteet== Luokka:Independent-elokuvat Luokka:Vuoden 1984 italialaiset elokuvat Luokka:Italialaiset toimintaelokuvat Luokka:Vuoden 1984 ranskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset toimintaelokuvat Luokka:Vuoden 1984 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Selmar Odelein

Selmar Odelein (s. 11. huhtikuuta 1966 Quill Lake, Saskatchewan) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän oli nuorena huippulupaus, mutta ura Edmonton Oilersissa ei onnistunut ja hän pelasi NHL:ssä vain 18 peliä.Legends of Hockey ==Ura== Odelein kiekkoili juniorina Regina Pat Canadiens joukkueessa, jossa hän pelasi Saskatchewanin juniorisarjaa. Kaudella 1982–83 hän teki joukkueessa 70 pelissä 114 tehopistettä. Tämän jälkeen hän siirtyi syksyllä 1983 WHL:n Regina Patsiin, jossa hän oli yksi juniorikiekkoilun lupaavimmista pelaajista. The Hockey News arvosti Odeleinin kuudenneksi lupaavimmaksi puolustajaksi vuoden 1984 varaustilaisuudessa. Edmonton Oilers varasi hänet 21. vuorolla. Odelein jatkoi uraansa Regina Patsissä vielä kahden seuraavan kauden ajan. Hän edusti Kanadaa nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1985 ja 1986. Helmikuussa 1986 hän pääsi kokeilemaan NHL:ää neljän pelin ajaksi, mutta palasi takaisin Regina Patsiin loppukaudeksi. Seuraavana syksynä Odelein jatkoi uraansa Edmontonin farmijoukkue Nova Scotia Oilersissa AHL:ssä. Hän kuitenkin loukkasi polvensa kauden toisessa pelissä ja oli loppukauden sivussa. Kaudella 1987–88 Odelein pelasi sekä farmissa että Edmontonissa, jossa pelasi yhteensä 12 runkosarjan ottelua. Edmonton Oilers voitti kyseisenä vuonna Stanley Cupin, mutta Odelein pelasi pudotuspelit farmissa. Kaudella 1988–89 Odelein pelasi enää vain kaksi ottelua NHL:ssä ja suurin osa kaudesta meni farmijoukkueessa. Kun kävi selväksi, että hänen uransa ei etenisi Edmontonissa, päätti Odelein liittyä Kanadan maajoukkueeseen kaudeksi 1989–90. Syksyllä 1990 Odelein siirtyi Itävaltaan, jossa edusti kahtena kautena Innsbruckia ja Feldkirchiä. Kausilla 1992–93 ja 1993–94 hän pelasi Britannian pääsarjaa Nottingham Panthersissa ja Sheffield Steelersissä. Keväällä 1994 Odelein lopetti uransa jääkiekkoilijana. Selmar Odelein on jääkiekkoilija Lyle Odeleinin veli. ==Tilastot== 1981–82 Regina Pat Canadians SJMHL 24 6 6 12 - 1982–83 Regina Pat Canadians SJMHL 70 30 84 114 38 1982–83 Regina Pats WHL 1 0 0 0 0 1983–84 Regina Pats WHL 71 9 42 51 45 23 4 11 15 45 1984–85 Regina Pats WHL 64 24 35 59 121 8 2 2 4 13 JMM 7 1 5 6 8 1985–86 Regina Pats WHL 36 13 28 41 57 8 5 2 7 24 JMM 7 0 1 1 6 1985–86 Edmonton Oilers NHL 4 0 0 0 0 1986–87 Nova Scotia Oilers AHL 2 0 1 1 1 1987–88 Edmonton Oilers NHL 12 0 2 2 33 1987–88 Nova Scotia Oilers AHL 43 9 14 23 75 5 0 1 1 31 1988–89 Cape Breton Oilers AHL 63 8 21 29 150 1988–89 Edmonton Oilers NHL 2 0 0 0 2 1989–90 Kanada 73 7 30 37 69 1990–91 Innsbrucker EV ÖEL 38 9 21 30 71 1991–92 VEU Feldkirch ÖEL/Alppiliiga 29 9 18 27 34 1992–93 Nottingham Panthers BHL 23 17 18 35 48 7 5 10 15 12 1993–94 Sheffield Steelers BHL 25 5 21 26 28 4 0 4 4 6 ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Edmonton Oilersin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uusi-Seelanti kesäolympialaisissa 1936

Uusi-Seelanti osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 seitsemän urheilijan vahvuisella joukkueella. Maan ainoan mitalin näissä kisoissa saavutti John Lovelock, joka voitti yleisurheilussa miesten 1500 metrin juoksun. Lovelock kantoi myös maansa lippua olympialaisten avajaisissa. Kisojen mitalitilastossa Uusi-Seelanti sijoittui jaetulle 20. sijalle. ==Mitalistit== === Kultaa=== *John Lovelock -- Yleisurheilu, miesten 1500 m ==Joukkue== === Yleisurheilu=== * Pat Boot -- 800 m, karsiutui alkuerissä * John Lovelock -- 1500 m, Kultaa * Cecil Matthews -- 5000 m, karsiutui alkuerissä === Nyrkkeily=== * Thomas Arbuthnott -- 57,152 kg, karsiutui ennen puolivälieriä * Norman Fisher -- 57,152 kg, karsiutui ennen puolivälieriä * Clarrie Gordon -- 57,152 kg, karsiutui alkukierroksilla === Pyöräily=== * George Giles *: -- aika-ajo 1000 m, kahdeksas *: -- maantieajo, yksilökilpailu ==Lähteet== *Kesäolympialaisten 1936 virallinen raportti *Olympiamitalistitietokanta olympic.org:issa Kesäolympialaisissa 1936 Luokka:Valtiot kesäolympialaisissa 1936
Tsivilskin piiri

thumb|200px|Tsivilskin piiri Tšuvassian kartalla. Tsivilskin piiri (, tšuvassiksi Ҫӗрпӳ районӗ, Çĕrpü raionĕ) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 791 neliökilometriä ja asukkaita on 38 200 henkeä (vuonna 2009). Piiri sijaitsee Tšuvassian koillisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Tšeboksaryn, koillisessa Mariinski Posadin, idässä Kozlovkan, kaakossa Urmaryn, etelässä Kanašin ja lännessä Krasnoarmeiskojen piireihin. Hallinnollinen keskus on Tsivilskin kaupunki. Sen lisäksi piiriin kuuluu 16 maalaiskuntaa. Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Suurimmat joet ovat Bolšoi ja Malyi Tsivil, Unga ja Aniš. Pinta-alasta valtaosa on maatalousmaata. Peltojen keskellä on tammi- ja koivumetsiä, jotka muodostavat 9,7 % pinta-alasta. Paikoitellen on säilynyt alkuperäistä arokasvillisuutta. Tsivilskin kautta kulkee Tšeboksaryn ja Uljanovskin välinen A151-maantie. Piirikeskuksesta on tasavallan pääkaupunkiin matkaa 37 kilometriä. Väestöstä 90 % on tšuvasseja. Tärkein elinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon, humalan ja perunan kasvatukseen sekä siipikarjanhoitoon. Teollisuuslaitoksista suurin osa sijaitsee Tsivilskin kaupungissa. Ne tuottavat teräsbetonirakenteita, tiiltä, kankaita, vihannes- ja hedelmäsäilykkeitä, mehuja, leipomotuotteita, olutta, tärkkelystä ym. Tsivilskissä toimii kotiseutumuseo. Piirilehtenä ilmestyy tšuvassin- ja venäjänkielinen Çĕrpü hyparçi – Tsivilski vestnik. ==Aiheesta muualla== * Tsivilskin piiri Tšuvassian tasavallan sivustolla Luokka:Tšuvassian piirit
Saint Kitts ja Nevisin vaakuna

Saint Kitts ja Nevisin vaakuna hyväksyttiin maan vaakunaksi vuonna 1967. Vaakunan kentässä on valkoisella pohjalla punainen polviorsi, jonka alla on purjealus, perinteinen kuljetusväline. Polviorren päällä on kaksi liekkipuun kukkaa, joka on maan kansalliskukka. Kilven yläosassa on karibin pää, jonka ympärillä on ruusu (oikealla) ja vaakunalilja (vasemmalla). Nämä symboloivat alueen entisiä siirtomaamahteja Isoa-Britanniaa ja Ranskaa. Vaakunan yllä olevan kypärän päällä on soihtu, jota pitää kolme kättä; yksi afrikkalaisen, yksi eurooppalaisen ja yksi "sekarotuisen". Soihtu symboloi vapautta ja kädet yhtenäisyyttä. Vaakunan kilpeä kannattelee molemmin puolin maan kansallislintu pelikaani, joista toinen pitää sokeriruokoa ja toinen kookospalmua. Näitä kasveja viljellään ympäri saaria. Vaakunan alla on maan motto "Country Above Self". Luokka:Saint Kitts ja Nevis Luokka:Valtioiden vaakunat
Itä-Englanti

Itä-Englanti () on yksi Englannin yhdeksästä alueesta (region). Alueet muodostavat Englannin aluejaon ylimmän tason. Vuoden 2021 väestönlaskennassa Itä-Englannissa oli 6,3 miljoonaa asukasta ja sen pinta-ala oli 19 100 neliökilometriä. Lutonissa on yksi korkeimmista väestötiheyksistä Lontoon ulkopuolella, lähes asukasta neliökilometrillä. Nykyään aluejakoa käytetään lähinnä tilastointiin, mutta se luotiin alun perin vuonna 1994 osana John Majorin konservatiivihallituksen aluehallintouudistusta. Uudistuksen myötä eri puolille Englantia perustettiin hallintovirastoja (government office), joiden toiminta ulottui useiden kreivikuntien ja yhtenäishallintopiirien alueelle. Itä-Englannin hallintoviraston toimipaikka oli Cambridgessä. Alueelliset virastot lopettivat toimintansa maaliskuussa 2011 David Cameronin hallituksen päätöksellä. == Osa-alueet == Itä-Englanti jakautuu kuuteen muodolliseen kreivikuntaan, joita ovat Essex, Hertfordshire, Bedfordshire, Cambridgeshire, Suffolk ja Norfolk. Muodolliset kreivikunnat jakautuvat edelleen seuraaviin osa-alueisiin: Itä-Englannin aluejako kk. = kreivikunta; yhp. = yhtenäishallintopiiri Muodollinen Hallinnollinen Tyyppi Väkiluku (2021) Pinta-ala (km²) Essex Essex kk. Essex Southend-on-Sea yhp. Essex Thurrock ” Hertfordshire Hertfordshire kk. Bedfordshire Bedford yhp. Bedfordshire Central Bedfordshire ” Bedfordshire Luton ” Cambridgeshire Cambridgeshire kk. Cambridgeshire Peterborough yhp. Suffolk Suffolk kk. Norfolk Norfolk ” == Väestö == Vuonna 2021 Itä-Englannissa oli noin 6,3 miljoonaa asukasta ja suurimpia asutuskeskuksia olivat: Asutuskeskus Muodollinen kreivikunta Väkiluku (2021) Luton Bedfordshire Norwich Norfolk Peterborough Cambridgeshire Southend-on-Sea Essex Cambridge Cambridgeshire Ipswich Suffolk Watford Hertfordshire Colchester Essex Basildon Essex Chelmsford Essex Bedford Bedfordshire Hemel Hempstead Hertfordshire == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Ray Winstone

Raymond Andrew ”Ray” Winstone, Jr. (s. 19. helmikuuta 1957 Hackney, Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa usein kovaotteisia rooleja, esimerkiksi vuoden 1979 elokuvassa Kapina nuorisovankilassa, vuoden 1994 elokuvassa Ladybird Ladybird ja vuoden 1997 elokuvassa Erään perheen elämästä. Hänen myöhempiä elokuviaan ovat muun muassa Sexy Beast (2000), Päämääränä Cold Mountain (2003), Kuningas Arthur (2004), The Proposition (2005), The Departed (2006), Beowulf (2007), Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta (2008), Pimeyden ytimessä (2010), The Sweeney (2012) ja Noah (2014). Vuonna 2006 yhdysvaltalainen kriitikko Roger Ebert luonnehti Winstonea yhdeksi parhaista senhetkisistä elokuvanäyttelijöistä. Winstone tunnetaan myös ääninäyttelijänä. == Valikoitu filmografia == Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 1979 That Summer! That Summer! Steve Brodie 1979 Kapina nuorisovankilassa Scum Carlin 1994 Ladybird Ladybird Ladybird, Ladybird Simon 1997 Erään perheen elämästä Nil by Mouth Ray 1999 The War Zone – elämän reunalla The War Zone isä 2000 Sexy Beast Sexy Beast Gary "Gal" Dove 2001 Viimeinen kierros Last Orders Vince Dodds 2003 Päämääränä Cold Mountain Cold Mountain Teague 2004 Kuningas Arthur King Arthur Bors 2005 The Proposition The Proposition Stanley 2006 The Departed The Departed Arnold French 2007 Beowulf Beowulf Beowulf (ääni ja liikekaappaus) 2008 Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta Indiana Jones and the Kingdom of the Crystal Skull George "Mac" McHale 2010 Percy Jackson: Salamavaras Percy Jackson & the Olympians: The Lightning Thief Ares 2010 Pimeyden ytimessä Edge of Darkness Darius Jedburgh 2011 Rango Rango Bandiitti Bill (ääni) 2011 Hugo Hugo setä Claude 2012 Lumikki ja metsästäjä Snow White and the Huntsman Gort 2012 The Sweeney The Sweeney Jack Regan 2014 Noah Noah Tubal-Kain 2019 Cats Cats Growltiger 2021 Black Widow Black Widow kenraali Dreykov == Aiheesta muualla == * * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rosmerta

Rosmerta oli Gallian kelttiläisessä mytologiassa tulen, lämmön, hedelmällisyyden ja yltäkylläisyyden jumalatar. Hänen symbolinaan oli runsaudensarvi. Rosmertan puoliso oli maanviljelyksen jumala Esus. ==Lähteet== Luokka:Kelttiläiset jumalat
Libyan vaakuna

Libyan vaakuna on tällä hetkellä vahvistamaton. Vuonna 2021 perustettu uusi Libyan hallitus on ottanut käyttöönsä tunnuksen, jonka keskellä on kuunsirppi ja tähti, ja jonka reunoilla on sekä hallituksen että maan nimi. == Vaakunahistoria == Tiedosto:Coat of arms of the Kingdom of Libya.svg|Libyan kuningaskunta (1951–1969) Tiedosto:Coat of arms of Libya-1970.svg|Libyan arabitasavalta (1970–1972) Tiedosto:Coat of arms of the Federation of Arab Republics.svg|Libyan arabitasavalta osana Arabitasavaltojen liittoa (1972–1977) Tiedosto:Seal of the National Transitional Council (Libya).svg|Libyan kansallisen siirtymävaiheen neuvoston tunnus (2011–2012) == Katso myös == * Libyan lippu == Lähteet == Vaakuna Luokka:Valtioiden vaakunat
Trinidad-Tobagon vaakuna

Trinidad-Tobagon vaakuna on Trinidad-Tobagon kansallistunnus, joka hyväksyttiin maan vaakunaksi 1962. Sen kilvessä on samat värit kuin maan lipussa (punainen, valkoinen ja musta), ja niillä on sama merkityskin. Kolme alusta symboloivat Kristoffer Kolumbuksen aluksia Pintaa, Niñaa ja Santa Maríaa. Kaksi kultaista lintua mustalla pohjalla ovat kolibreja. Vaakunan oikealla puolella on punaperäkaklattaja (joka symboloi Tobagon saarta) ja vasemmalla puolella punaiibis (joka symboloi Trinidadin saarta). Vaakunan alla on maan motto: Together We Aspire, Together We Achieve (yhdessä pyrimme, yhdessä saavutamme). Luokka:Trinidad ja Tobago Luokka:Valtioiden vaakunat
Tšeboksaryn piiri

thumb|200px|Tšeboksaryn piiri Tšuvassian kartalla. Tšeboksaryn piiri (, tšuvassiksi Шупашкар районӗ, Šupaškar raionĕ) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 1 332 neliökilometriä ja asukkaita on 59 200 henkeä (vuonna 2009). Piiri sijaitsee Tšuvassian pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Mari Elin tasavaltaan, idässä Mariinski Posadin piiriin, etelässä Tsivilskin ja Krasnoarmeiskojen piireihin sekä lännessä Morgaušin piiriin. Hallinnollinen keskus on Kugesin taajama. Piiriin kuuluu 17 maalaiskuntaa. Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Volgan muodostama Tšeboksaryn tekoallas jakaa sen pienempään pohjois- ja suurempaan eteläosaan. Pinta-alasta suurin osa on maatalousmaata. Metsää on noin 30 %, Volgan takaisessa osassa 67 %. Piirin kautta kulkee Kanašin ja Tšeboksaryn välinen rautatie, Nižni Novgorodin, Tšeboksaryn ja Kazanin välinen M7-valtatie sekä Tšeboksaryn ja Uljanovskin välinen A151-maantie. Piirikeskuksesta on tasavallan pääkaupunkiin matkaa 14 kilometriä. Väestöstä 92 % on tšuvasseja. Tärkein elinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon, siipikarjan kasvatukseen, viljan, perunan ja vihannesten viljelyyn. Išakin kylässä toimii kotiseutumuseo ja Kugesissa idäntutkija Nikita Bitšurinille omistettu museo. Piirilehtenä ilmestyy tšuvassin- ja venäjänkielinen Tăvan jen. ==Aiheesta muualla== * Tšeboksaryn piiri Tšuvassian tasavallan sivustolla Luokka:Tšuvassian piirit
Jessica Szohr

Jessica Karen Szohr (s. , Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Vanessa Abramsina televisiosarjassa Gossip Girl. Lisäksi hän on esiintynyt elokuvissa kuten Piranha 3D, Kate Reddy – täydellä teholla yötä päivää ja The Internship. ==Filmografia== Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 2003 Uncle Nino Uncle Nino The MC 2007 Somebody Help Me Somebody Help Me Nicole 2009 Annetaan palaa! Fired Up! Kara 2010 Piranha 3D Piranha 3D Kelly Driscoll 2011 Mennään naimisiin Love, Wedding, Marriage Shelby 2011 Kate Reddy – täydellä teholla yötä päivää I Don’t Know How She Does It Paula 2011 Tower Heist Tower Heist Sasha Gibbs 2012 Hirokin Hirokin Orange 2012 Art Machine Art Machine Cassandra Moon 2012 Love Bite Love Bite Juliana 2013 Pawn Pawn Bonnie 2013 The Internship The Internship Marielena 2013 Brightest Star Brightest Star Lita Markovic 2014 House at the End of the Drive House at the End of the Drive Krista 2014 10 Cent Pistol 10 Cent Pistol Chelsea 2014 Two Night Stand Two Night Stand Faiza 2015 Club Life Club Life Tanya 2015 Ted 2 Ted 2 Allison Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli Jakso(t) 2003 Meidän faija My Wife & Kids Dee-Jay ”Not So Hostile Takeover” 2004 Sisko ja sen sisko What I Like About You Liz ”Lunar Eclipse of the Heart” 2004 Drake & Josh Drake & Josh ”Two Idiots and a Baby” 2004 Joanin salaisuus Joan of Arcadia Nikki ”Double Dutch” 2005 That’s So Raven That’s So Raven Jordache Hilltopper ”The Big Buzz” 2007 Entäs Brian? What About Brian Laura 2007 C.S.I. Miami CSI: Miami Samantha Barrish 2007–12 Gossip Girl Gossip Girl Vanessa Abrams 61 jaksoa 2013 Miesten juttuja Men at Work Jenny ”Long Distance Tyler” 2015 Complications Complications Gretchen Polk 10 jaksoa 2015 Kingdom Kingdom Laura Melvin 5 jaksoa 2015 C.S.I. Cyber CSI: Cyber Carmen Lopez ”Gone in 6 Seconds” 2017 Twin Peaks: The Return Twin Peaks Renee 3 jaksoa 2017–18 Hävyttömät Shameless Nessa 11 jaksoa Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lappeenrannan kirkko

Lappeenrannan kirkko sijaitsee Lappeenrannan keskustassa Pallo–Tyysterniemen kaupunginosassa. Se on valmistunut vuonna 1924, ja se on Lappeenrannan luterilaisen seurakunnan pääkirkko. Kirkko on osa Lappeenrannan linnoitus- ja varuskuntakaupungin valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Kirkon länsipuolella on Rakuunamäen kasarmialue, ja kirkko suunniteltiin alun perin ortodoksiseksi sotilaskirkoksi kaupungin venäläisen varuskuntaväen käyttöön. Kirkon suunnitteli Georg Kosekov ja se edustaa Bysantin arkkitehtuurin tyypillistä uusbysanttilaisuutta. Kirkossa on päätorni ja neljä pienempää tornia, joissa kaikissa on kupukatto. Pienet kupolit valmistuivat arkkitehti Sami Vuorisen suunnitelmien mukaan 2008. Kirkkoa alettiin rakentaa vuonna 1912, ja alkuperäisen suunnitelman mukaan sen piti valmistua vuonna 1913, mutta rakennustyöt viivästyivät ja lopulta ensimmäinen maailmansota katkaisi työt kokonaan. Suomen itsenäistyttyä keskeneräisestä kirkosta tuli aluksi valtion omaisuutta, mutta myöhemmin se siirtyi Lappeenrannan seurakunnalle. Kirkon muuttamiseksi luterilaiseksi kirkoksi seurakunta tilasi muutospiirustukset Josef Stenbäckiltä ja Ilmari Launikselta. Launiksen ehdotus valittiin, koska se oli edullisempi. Kirkko korjattiin vuosina 1923–1924, ja lopullinen vihkiminen käyttöön tapahtui elokuussa 1924. Alttarin lasimaalaus Kristus ristillä on Ilmari Launiksen 1924 tekemä. Kirkko sijaitsee harjanteella, jota on aiemmin nimitetty Myllymäeksi. 1790-luvulla paikalle rakennettiin Nikolain etulinnake, yksi Lappeenrannan linnoituksen kolmesta etulinnakkeesta. Linnakkeessa oli kasarmi, ruutikellari ja kaponieeri. Sen varustuksia on edelleen kirkon ympäristössä. ==Kuvia== kuva:Lappeenranta Church altar.jpg|Lappeenrannan kirkon alttari kuva:Lappeenranta Church interior 1.jpg|Lappeenrannan kirkon sisätilaa kuva:Lappeenranta Church organ 2.jpg|Kirkon urut Kuva:Lappeenrannan kirkko iconostas project.JPG | Alkuperäinen suunnitelma ortodoksisen kirkon ikonostaasiin ==Lähteet== * Lappeenrannan seurakuntien verkkosivut: kirkko * Lappeenrannan seurakuntien verkkosivut === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Suomen kivikirkot Kirkko
Patina

Patinaa eli esimerkiksi kuparikarbonaattia (CuCO3) syntyy, kun kupari hapettuu ilman hapen vaikutuksesta ensin tummaksi kuparioksidiksi (CuO) ja tämä reagoi vielä ilman hiilidioksidin (CO2) kanssa. Patina on väriltään vihreää ja yleistä muun muassa pronssisissa esineissä, koska pronssi sisältää kuparia. Patinaa voi olla myös muissa metalleissa. Huonekalujen ja kipsiesineiden pintaan vuosien mittaan puhdistuksesta ja kiillotuksesta muodostuvaa metallimaista kiiltoa sanotaan myös patinaksi. == Lähteet == * Kalle Lehtiniemi, Leena Turpeenoja: Mooli 2, Kemian mikromaailma ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Kemia Luokka:Kupari Luokka:Kuvanveiston tekniikat Luokka:Metallitekniikka Luokka:Pintakäsittely
Juhana Salonen

Juhana Salonen (1738–1804) oli suomalainen kirkonrakentaja. Hän oli kotoisin Savitaipaleen pitäjästä. Monet Salosen rakentamista kirkoista ovat tyypiltään kahtamoisia eli kaksoisristikirkkoja. Nykypäivään on säilynyt ainakin Lemin kirkko, joka on valmistunut vuonna 1786 ja Lappeen Marian kirkko, joka on rakennettu 1794. Sen sijaan Salosen suunnittelemat ja vuonna 1798 rakennetut kahtamoiset Valkealan kirkko ja Valkjärven kirkko ovat molemmat palaneet. Valkjärven kirkko paloi jo 1812 ja Valkealan kirkko 1920. Juhana Salosen tyyliä jatkoivat hänen poikansa Matti Salonen ja toinen savitaipalelainen kirkonrakentaja Taavetti Rahikainen. Savitaipaleen viides kirkko, joka paloi vuonna 1918, oli Matti Salosen rakentama. Edelleen pystyssä oleva Savitaipaleen kellotapuli on puolestaan Taavetti Rahikaisen rakentama. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirkonrakentajat Luokka:Savitaipaleen historia Luokka:Vuonna 1738 syntyneet Luokka:Vuonna 1804 kuolleet