EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ajamu Baraka

Ajamu S. Baraka (s. 25. lokakuuta 1953 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti. Hän oli Vihreän puolueen Jill Steinin varapresidenttiehdokas Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 2016. Hän on opiskellut Atlantan yliopistossa, ja hänen ihanteitaan ovat muun muassa W. E. B. Du Bois ja Malcolm X. Hän on toiminut U.S. Human Rights Networkin johtajana. Kotimaansa ohella hän on ajanut muun muassa Keski-Amerikan, Itä- Timorin ja Palestiinan kansojen oikeuksia. Baraka on Vietnamin sodan veteraani. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset poliitikot Luokka:Yhdysvaltalaiset ihmisoikeusaktivistit Luokka:Afroamerikkalaiset Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kovesjoen rautatieasema

Kovesjoen rautatieasema () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Haapamäki–Pori-radalla Parkanossa. Rautatieasema sijaitsee noin 20 kilometriä Parkanon keskustasta lounaaseen. Kovesjoen laiturivaihde perustettiin syrjäiselle paikalle Parkanon, Ikaalisten ja Jämijärven rajamaille. Liikennepaikkarakennus rakennettiin vuonna 1934 Thure Hellströmin laatimien suurikokoisen pysäkkirakennuksen piirustusten mukaan. Samanlaisina toteutettiin muiden muassa Lapinnevan ja Piilin asemarakennukset samalla rataosalla. Kovesjoki avattiin liikenteelle 1. tammikuuta 1935. Henkilö- ja tavaraliikenne Porin ja Parkanon välillä alkoi samana vuonna ja koko rataosalla Porista Haapamäelle vuonna 1938. Kovesjoen asemalle johti 1,5 kilometrin pituinen yhdystie kantatieltä 65 (nykyisin valtatie 23). Kovesjoen aseman ympärille ei syntynyt mitään asutusta. Kovesjoki muutettiin miehittämättömäksi seisakkeeksi tavaraliikenteen loppuessa vuonna 1968. Liikennepaikka lakkautettiin henkilöliikenteen loppuessa Porin ja Haapamäen väliltä 31. toukokuuta 1981. Nykyisin radalla kulkee vain satunnaisesti sotilasjunia Parkanon ja Niinisalon välillä. Kovesjoen asemarakennus ja ratapiha sivuraiteineen on purettu. == Lähteet == Luokka:Pirkanmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Parkanon rautatieliikennepaikat
The Dark of the Matinée

The Dark of the Matinée (lyhyemmin myös pelkkä Matinée) on skotlantilaisen indie rock-yhtye Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin kolmantena singlenä yhtyeen debyyttialbumilta Franz Ferdinand. ”The Dark of the Matinée” nousi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 8. Indie-musiikin listalla kappale oli puolestaan listaykkönen. == Kappaleet == === Ison- Britannian CD-julkaisu === # ”The Dark of the Matinée” # ”Better In Hoboken” # ”40’” == Lähteet == Luokka:Vuoden 2004 kappaleet Luokka:Franz Ferdinandin kappaleet
Matinée

Matinée tarkoittaa seuraavia asioita: * matinea, aamu- tai iltapäivän kulttuuritilaisuus. * Matinée, Jack Peñaten albumi vuodelta 2007. * ”The Dark of the Matinée”, rockyhtye Franz Ferdinandin kappale vuodelta 2004. * Kinopaniikki (Matinee), Joe Danten ohjaama elokuva vuodelta 1993.
2-vinyylipyridiini

2-vinyylipyridiini (C7H7N) on pyridiinin johdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian teollisuudessa erityisesti polymeerien monomeerinä. 2-vinyylipyridiini on 4-vinyylipyridiinin isomeeri. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa 2-vinyylipyridiini on väritöntä nestettä, jolla on sille ominainen pistävä haju. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja hyvin etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Se polymeroituu itsestäänkin helposti, minkä vuoksi sen joukkoon lisätään polymeroitumista estäviä aineita. 2-vinyylipyridiinin vinyyliryhmä on voimakkaasti elektrofiilinen johtuen pyridiinirenkaan typpiatomin aiheuttamasta induktiivisesta efektistä. Yhdiste reagoi monien nukleofiilien, esimerkiksi halogeenien, kanssa additioreaktioilla. Vinyyliryhmä voidaan pelkistää vedyttämällä etyyliryhmäksi.Eric F. V. Scriven & Ramiah Murugan: Pyridine and Pyridine Derivatives, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 8.11.2016Shinkichi Shimizu, Nanao Watanabe, Toshiaki Kataoka, Takayuki Shoji, Nobuyuki Abe, Sinji Morishita & Hisao Ichimura: Pyridine and Pyridine Derivatives, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 8.11.2016 2-vinyylipyridiini ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Sille altistumisesta voi seurata pääkipua, yskää, huonovointisuutta, kurkkukipua ja hermostuneisuutta. Iholle joutuessaan se voi aiheuttaa syövytysvammoja. Viitattu 8.11.2016 ==Valmistus ja käyttö== Ensimmäisen kerran 2-vinyylipyridiiniä valmistettiin vuonna 1887. Tyypillisin tapa yhdisteen synteesiin on 2-metyylipyridiinin ja formaldehydin välinen reaktio. Happojen vaikutuksesta näiden additiotuotteesta eliminoituu vettä ja muodostuu 2-vinyylipyridiiniä. Reaktio tapahtuu 150-200 °C:n lämpötilassa ja tuote puhdistetaan tislaamalla. : Vaihtoehtoinen valmistusmenetelmä on akryylinitriilin ja etyynin välinen reaktio. Katalyyttinä toimii syklopentadienyyli(1,5-syklo-oktadienyyli)koboltti. : 2-vinyylipyridiinin vuosittainen tuotanto on noin 3 000 tonnia. Suurin osa tuotetusta yhdisteestä käytetään polymeerien valmistamiseen ja yhdiste polymeroituu niin radikaali- kuin ioni-initiaattorien vaikutuksesta. 2-vinyylipyridiinistä valmistetaan joko homopolymeeriä poly(2-vinyylipyridiini)ä tai elastomeereja, joissa ko- monomeereina ovat styreeni ja butadieeni. 2-vinyylipyridiinistä voidaan valmistaa myös muita kemikaaleja kuten lääkkeenä käytettävää metyridiiniä. ==Lähteet== Luokka:Alkeenit Luokka:Pyridiinit
Lucretia Garfield

Lucretia Garfield (o.s. Rudolph, 19. huhtikuuta 1832 Garrettsville, Ohio – 13. maaliskuuta 1918 Pasadena, Kalifornia) oli James Garfieldin vaimo ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen vuonna 1881. == Elämä == Lucretian isä oli puuseppä ja maanviljelijä Zebulon Rudolph ja äiti Arabella Mason Rudolph. Lucretian vanhemmat arvostivat suuresti koulutusta, minkä vuoksi myös Lucretia Rudolph opiskeli pitkälle. Rudolph opiskeli Western Reserve Eclectic Institute -korkeakoulussa (nykyinen Hiram College) Ohiossa ja tapasi siellä opiskellessaan tulevan puolisonsa James Garfieldin, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1858. Korkeakoulun jälkeen Lucretia Rudolph työskenteli opettajana, mutta lopetti työnteon vuonna 1860 saatuaan ensimmäisen lapsensa. Pariskunta sai yhteensä seitsemän lasta, joista viisi selvisi aikuisikään. Lucretialla oli voimakkaita poliittisia mielipiteitä erityisesti naisten oikeuksiin liittyen, mutta hän varoi tuomasta joitakin mielipiteitään liian vahvasti julki, etteivät ne olisi häirinneet hänen aviomiehensä poliittista uraa. Tammikuussa 1881 James Garfieldista tuli Yhdysvaltain presidentti ja Lucretiasta siten Yhdysvaltain ensimmäinen nainen. Ensimmäisenä naisena Lucretia oli erityisen kiinnostunut Valkoisen talon historiasta ja aiemmista ensimmäisistä naisista. Hän kumosi edeltäjänsä Lucy Webb Hayesin asettaman alkoholikiellon Valkoisessa talossa ja kieltäytyi asettumasta julkisesti naisasialiikkeen taakse. Maaliskuussa 1881 Lucretia sairastui malariaan ja matkusti New Jerseyhin parantamaan tautiaan. 2. heinäkuuta hän sai tiedon, että James Garfieldia oli ammuttu. Hän palasi Washingtoniin miehensä luokse ja oli tämän luona aina kuolemaan 19. syyskuuta saakka. Monet yhdysvaltalaiset tunsivat suurta sympatiaa leskiäidiksi jäänyttä Lucretiaa kohtaan, ja hänen avukseen kerättiin 360 000 dollarin kolehti. Lucretia keskittyi loppuelämänsä ajan lastensa tukemiseen ja miehensä muiston vaalimiseen. Hän kuoli 13. maaliskuuta 1918 ollessaan vierailemassa Kalifornian Pasadenassa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain ensimmäiset naiset Luokka:Vuonna 1832 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Välinimi

Välinimi on henkilönnimi, joka on etunimen ja sukunimen välissä. Välinimeksi voidaan ottaa maan käytännöistä riippuen esimerkiksi jokin suvussa oleva sukunimi tai toisen vanhemman sukunimi. Joissain maissa myös etunimen ottaminen välinimeksi on mahdollista. Välinimiä käytetään esimerkiksi Pohjoismaissa, Yhdysvalloissa ja Vietnamissa. Koska välinimi ei ole tavanomainen sukunimi, se ei lähtökohtaisesti periydy. ==Pohjoismaat== Pohjoismaissa Suomea lukuun ottamatta välinimet ovat käytössä. Ruotsissa välinimeksi on käynyt esimerkiksi tyttönimi tai toisen vanhemman sukunimi. Vuoden 2017 nimilain mukaan uusia välinimiä ei saa enää ottaa käyttöön, mutta vanhan välinimen saa halutessaan pitää. Norjassa välinimeksi käy yleensä oma entinen sukunimi, jommankumman vanhemman tai esivanhemman sukunimi, sellaisesta kulttuurista tulevan vanhemman tai isovanhemman etunimi, jossa etunimet ja jälkinimet eivät eroa toisistaan, tai välinimi takenevasti neljältä edeltävältä sukupolvelta. Välinimeksi voi ottaa myös maatilan nimen tai sellaisen suku- tai välinimen, johon nimenkantajalla on muuten kiinteä yhteys. Norjalaisista noin 18 prosentilla on välinimi. Tanskassa välinimeä koskevat säännökset ovat muihin Pohjoismaihin verrattuna joustavat. Tanskassa välinimeksi voidaan esimerkiksi ottaa etunimi tai sukunimi. Tanskan nimilaki kuitenkin erottaa toisistaan sukunimen ja etunimen tyyppiset välinimet. Arkikäytössä tanskalaiset käyttävät sukunimen tyyppistä välinimeä myös sukunimenä. Tavanomaista on, että esimerkiksi Peter Skovgaard Jensen käyttää nimeä Peter Skovgaard. Suomen etu- ja sukunimilaki ei säädä välinimistä, mutta pohjoismaiset välinimet talletetaan väestökirjanpitoa koskevan lainsäädännön perusteella väestötietojärjestelmään asianomaisen maan tallennustavan mukaisesti tavanomaisesti sukunimiksi. == Muualla maailmassa == Yhdysvalloissa välinimenä käytetään usein sukulaisten, kuten äidin, sukunimeä. Jotkut käyttävät kutsumanimessään välinimensä alkukirjainta, kuten presidentti George W. Bush. Vietnamissa välinimi ilmaisee yleensä kantajan sukupuolen ja on tavallaan osa etunimeä. Sillä voidaan ilmaista myös lapsen sukupolvi, sukuhaara tai poikalapsen asema perheessä. Vietnamilaiset välinimet tallennetaan väestötietojärjestelmässä tavanomaisesti etunimiksi. Vietnamissa yleinen välinimi pojilla on Văn ja tytöillä Thị. ==Lähteet== Luokka:Henkilönnimet Luokka:Tanskalainen kulttuuri Luokka:Norjalainen kulttuuri Luokka:Yhdysvaltalainen kulttuuri
The American Economic Review

The American Economic Review (AER) on vertaisarvioitu taloustieteellinen aikakauskirja. American Economic Association on julkaissut aikakauskirjaa vuodesta 1911 alkaen, ja se ilmestyy 12 kertaa vuodessa. The American Economic Review on yksi arvostetuimmista taloustieteen alan tiedejulkaisuista.https://www.aeaweb.org/journals/aer/about-aer Viitattu 8.11.2016https://ideas.repec.org/top/top.journals.hindex.html Viitattu 8.11.2016 ==Lähteet== Luokka:Taloustiede Luokka:Aikakauskirjat
Skandaali (vuoden 1989 elokuva)

Skandaali (Scandal) on brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1989. Se pohjautuu Britanniassa vuonna 1963 paljastuneeseen Profumo-skandaaliksi kutsuttuun seksi- ja vakoilujupakkaan, joka johti Harold Macmillanin hallituksen eroon. Elokuva oli televisioelokuvia ohjanneen Michael Caton-Jonesin ensimmäinen pitkä teatterielokuva. Sen pääosia esittävät John Hurt, Joanne Whalley ja Bridget Fonda. ==Rooleissa== ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa sopivan dekadenttina tarinana, jossa loistelias 1960-luvun alun musiikki pysyy sopivasti taustalla. Hän antaa Skandaalille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuoden 1989 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Michael Caton-Jonesin ohjaamat elokuvat
Toni R. Toivonen

Toni R. Toivonen (s. 1987) on suomalainen kuvataiteilija. == Taide == Toivonen on tunnettu ”eläin-messinki-teoksistaan”, joissa kuolleen eläimen ruumis on käymisprosessin tuloksena jättänyt jälkensä metallilevylle, "Näin syntynyt teos ei esitä eläintä - vaan eläin, ja sen viimeinen läsnäolo ovat teoksessa todella". Hän on ”mädättämällä hapetettu” -tekniikan luoja. Toivonen työskentelee myös muilla mediumeilla, joista monet ovat uusia tai taiteen kentällä vähemmän käytettyjä. Eri tekniikoilla toteutetuille teoksille yhteisenä teemana voidaan pitää läsnäoloa. Toivonen käyttää teoksissaan eläimiä, jotka ovat kokeneet luonnollisen kuoleman tai tulleet lopetetuksi sairauden tai muun syyn johdosta, eivät teoksen takia. === Konteksti === Toivosen tekemistä on vaikea laittaa perinteisiin kuvataiteen kategorioihin. Hänen eläin-messinkiteoksiaan on verrattu muun muassa perinteisen valokuvan kehittämisprosessiin, kuten tekee Antti Nylén kirjassaan Johdatus Filmiaikaan. Toivosen teoksissa on käsitteellisen maalaamisen elementtejä (Duchamp). Toivonen itse kertoo teoksen olevan paljolti myös prosessissa: ”Syntynyt teos on eräänlainen reliikki tapahtuneesta”, ”tapahtumapaikka” (Hermann Nitsch. Toni R. Toivosen teokset voidaan nähdä eräänlaisena reaktiona tämän päivän post-internet ja digitaaliselle -taiteelle, käsitellen läsnäoloa, jotakin konkreettista. === Taideopinnot === Toivonen on opiskellut Turun Taideakatemiassa (Kuvataiteilija AMK) vuosina 2008-2012 (pääaineenaan maalaus) sekä Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa Helsingissä (pääaineenaan maalaus), josta hän valmistui kuvataiteen maisteriksi vuonna 2016. == Ura == Toivosen teoksia on ollut esillä Suomessa yksityisnäyttelyissä muun muassa Galerie Forsblomilla, Historian- ja Nykytaiteenmuseo Aboa Vetus & Ars Novassa. Kansainvälisesti Toivosen teoksia on esitetty ryhmänäyttelyissä muun muassa New Yorkissa, Lontoossa, Krakovassa, Triestessä sekä kansainvälisillä messuilla muun muassa The Armory Show New Yorkissa, Art Miamissa, CHART Art Fair Köpenhaminassa. Lontoon kansainvälisessä Cork Street Open Exhibition -taidekilpailussa Toivonen on palkittu kahdesti ja hän on voittanut myös nuorille taiteilijoille suunnatun kansainvälisen The Art of Basware -kilpailun. Hänen teoksiaan on useissa suomalaisissa taidekokoelmissa, muun muassa Nykytaiteen Museo Kiasma, Sara Hildénin taidemuseo, Vantaan taidemuseo, Saastamoisen Säätiö, Jenny ja Antti Wihurin rahaston taidekokoelma ja Heinon taidesäätiön kokoelma, myös kansainvälisistä taidekokoelmista muun muassa Handelsbankenin taidekokoelma. Toivonen asuu ja työskentelee metsän keskellä Hämeenkoskella. Hänellä on vaimo ja kaksi lasta. Häntä edustaa Suomessa ja kansainvälisesti Galerie Forsblom. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Guðni Thorlacius Jóhannesson

Guðni Thorlacius Jóhannesson (, suomalaisittain ; s. 26. kesäkuuta 1968 Reykjavik) on islantilainen historiantutkija ja poliitikko. Guðni toimi maansa presidenttinä elokuusta 2016 elokuuhun 2024. Ennen valintaansa hän oli historian apulaisprofessori Islannin yliopistossa ja politiikan kommentaattori. Guðni oli sitoutumaton ehdokas vuoden 2016 presidentinvaalissa. Guðni on kirjoittanut useita kirjoja Islannin historiasta ja historiallisista henkilöistä. == Tausta ja yksityiselämä == Guðnin äiti on journalisti ja opettaja Margrét Thorlacius. Hänen isänsä Jóhannes Sæmundsson oli liikunnanohjaaja. Jóhannes kuoli vuonna 1983. Hänellä on kaksi veljeä. Guðni suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1987 Reykjavíkissa. Hän valmistui historian ja yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi vuonna 1991 Warwickin yliopistosta. Tämän jälkeen hän opiskeli yhden vuoden saksan kieltä Bonnin yliopistossa. Vuosina 1993–1994 hän opiskeli venäjää Islannin yliopistossa. Vuonna 1997 hän valmistui filosofian maisteriksi Islannin yliopistosta. Hän jatkoi opintojaan St. Antony’s Collegessa, Oxfordissa. Vuonna 2003 hän suoritti tohtorintutkinnon Lontoon yliopistossa (Queen Mary). Guðni pelasi nuoruudessaan käsipalloa Garðabærissä. Hänen veljensä Patrekur Jóhannesson on pelannut käsipalloa maajoukkuetasolla. Guðni työskenteli Britannian kirjeenvaihtajana Islannin yleisradiolle 2000–2001 sekä assistenttina Lontoon yliopistossa 2002–2003. Hän on kääntänyt neljä Stephen Kingin teosta islannin kielelle vuosina 1992–1997. Guðnin toinen puoliso, kanadalainen Eliza Reid on koulutukseltaan historioitsija. Heillä on neljä lasta. Guðnillä on lisäksi yksi lapsi aiemmasta liitosta Elín Haraldsdóttirin kanssa. Guðni Jóhannesson on kaukaista sukua sekä Donald Trumpille että Barack Obamalle. Guðni ja Trump ovat molemmat Haakon V Maununpojan jälkeläisiä Guðni ei kuulu mihinkään uskonnolliseen yhteisöön, mutta kasvoi katolilaisessa kodissa. Hän erosi kirkosta, koska ei ollut tyytyväinen kirkon reagointiin papiston keskuudessa julki tulleiden hyväksikäyttösyytösten jälkeen. == Poliittinen ura == Guðni vieraili Suomessa 31. toukokuuta ja 1. kesäkuuta 2017.Savon Sanomat viitattu 24.5.2017 Toisen vierailunsa Suomeen Guðni teki toukokuussa 2024. Tuolloin hänet nimitettiin myös Oulun yliopiston kunniatohtoriksi yliopiston 12. promootiossa. == Kunnianosoituksia == * Islannin haukan ritarikunta (Islanti, 2016, suurmestari) * Elefanttiritarikunta (Tanska, 2017) * Valkoisen ruusun ritarikunta (Suomi, 2017) * Pyhän Olavin ritarikunta (Norja, 2017) * Serafiimiritarikunta (Ruotsi, 2018) == Lähteet == * Guðni Thorlacius Jóhannesson: CV Curriculum Vitae Gudni Jóhannesson *Breaking: Iceland elects new president === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Islannin presidentit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Politiikan kommentaattorit
Hiljaiset vuoret, kirkas kuu

Hiljaiset vuoret, kirkas kuu. Klassista kiinalaista luontorunoutta on antologia kiinalaista runoutta. Sen on suomentanut ja toimittanut Tero Tähtinen (s. 1978) ja julkaissut Savukeidas vuonna 2016. Kirja sisältää luontorunoja erityisesti Tang-dynastian (618–907) runoilijoilta, tunnetuimpina Wang Wei, Li Bai, Bai Juyi, Jia Dao ja Du Mu.Löf, Risto: Haltioituneesti hiljaisuudesta. Keskisuomalainen 7.4.2016. Viitattu 8.11.2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nerg, Henri: Hiljaiset vuoret, kirkas kuu. Maailmankirjat 28.8.2016. Luokka:Kiinan kirjallisuus Luokka:Suomalaiset runokokoelmat Luokka:Vuoden 2016 kirjat Luokka:Antologiat
Graniittipalaistra

Graniittipalaistra oli antiikin aikainen palaistra eli urheilupaikka Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Pyhän järven aluetta. Graniittipalaistra oli rakennettu hellenistis–roomalaisella kaudella noin vuonna 150 eaa. Se on saanut nykyisen tutkimuksessa käytetyn nimensä rakennusmateriaalistaan. Palaistra sijaitsi Pyhän järven pohjoispuolella alueella, jossa oli paljon samalla ajalla rakennettuja yksityistaloja. Heti palaistran länsipuolella sijaitsi niin kutsuttu Järvitalo ja eteläpuolella toinen palaistra, niin kutsuttu Järven palaistra. Palaistran itäpuolella sijaitsi Deloksen hippodromi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Deloksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Palaestrat
Kellarikerros

Kellarikerros (myös kellari) tarkoittaa rakennuksessa kokonaan tai osittain maanalaista tai maantasossa olevaa kerrosta, jossa ei ole asuin- tai työhuoneita. Perinteisesti kellarikerroksessa on sijainnut elintarvikkeiden säilytykseen käytettävä talouskellari. Kerrostaloissa kellarikerroksessa on usein erilaiset yhteiset tilat kuten pesula, sauna ja peseytymistilat, harrastetilat, huoneistokohtaiset säilytyskopit, jne. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tilat
Esa Tarvainen

Esa Kalervo Tarvainen (s. 7. maaliskuuta 1947 Joensuu) on suomalainen kenraaliluutnantti evp, joka toimi Pääesikunnan päällikkönä. Tarvainen syntyi varastonhoitaja Viljo Kalervo Tarvaisen ja kirjaltaja Maili Suoma Hietasen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1970 on Ritva Tuulikki Tolvanen. Tarvainen tuli ylioppilaaksi 1966 ja suoritti upseerin virkatutkinnon 1970 ja Sotakorkeakoulun 1981. Hän toimi opetusupseerina Satakunnan tykistörykmentissä ja Tykistökoulussa 1970–1975, Untson sotilastarkkailijana Israelissa ja Libanonissa 1975-1976, Tykistökoulun toimistopäällikkönä 1976–1979, Pääesikunnan toimistoupseerina 1981–1983 ja toimistoesiupseerina 1984–1985, Undofin Suomen valvontajoukkojen operatiivisen toimiston päällikkönä 1983–1984, tasavallan presidentin 3. adjutanttina 1985–1989, 2. adjutantin tehtävien hoitajana 1987–1989 ja 1. adjutanttina 1989–1992. Unifilin apulaisesikuntapäällikkönä Libanonissa Tarvainen toimi 1992–1993, Tykistöprikaatin komentaja hänestä tuli 1993. Toimittuaan Pääesikunnan apulaishenkilöstöpäällikkönä vuodesta 2000 vuoteen 2002 ja sen jälkeen henkilöstöpäällikkönä Tarvaisesta tuli Pääesikunnan päällikkö vuoden 2006 alusta. Tarvainen ylennettiin everstiluutnantiksi 1989 ja everstiksi 1993, kenraaliluutnantiksi hänet ylennettiin 2004. Tarvainen siirtyi eläkkeelle puolustusvoimien palveluksesta vuonna 2007. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paul-Loup Chatin

thumb|Paul-Loup Chatin vuonna 2012 Paul-Loup Chatin (s. 19. lokakuuta, 1991 Dourdan, RanskaPaul-Loup Chatin Driver Database) on ranskalainen moottoriurheilija. Hän ajaa tällä hetkellä FIA World Endurance Championship -sarjassa Alpinella Hypercar -luokassa. == Ura == Chatin kilpaili karting- sarjoissa vuosina 2006–2009. Vuonna 2010 Chatin aloitti kilpauransa F4 Eurocup 1.6 -sarjassa sijoittuen sarjan neljänneksi. Vuonna 2011 Chatin siirtyi Eurocup Formula Renault -sarjaan saavuttaen yhden voiton ja kaksi palkintosijaa sijoittuen loppupisteissä yhdeksänneksi. Samana vuonna hän kilpaili Formula Renault Alps -sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2012 Chatin jatkoi Eurocup -sarjassa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Hän jatkoi myös Alps -sarjassa jossa hän sijoittui jälleen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2013 Chatin siirtyi European Le Mans Series -sarjaan voittaen LMPC-luokan mestaruuden. Samana vuonna hän kilpaili Ranskan ja Italian Porsche Carrera Cup -sarjoissa joissa hän sijoittui molempien sarjojen loppupisteissä yhdeksänneksi. Vuonna 2014 Chatin jatkoi European Le Mans -sarjassa voittaen pääluokan (LMP2) mestaruuden. Samana vuonna hän debytoi Le Mansin 24 tunnin ajossa sijoittuen kolmanneksi omassa luokassaan. Vuonna 2015 Chatin kilpaili FIA World Endurance Championship -sarjassa LMP2-luokassa sijoittuen sarjan neljänneksi. Vuonna 2019 Chatin voitti urallaan toisen kerran European Le Mans Series -sarjan mestaruuden IDEC Sport -tiimissä. Vuonna 2023 Chatin ajoi Yhdysvalloissa IMSA SportsCar Championship -sarjaa voittaen LMP2-luokan mestaruuden. Hän ajoi kaudella 2023-24 Asian Le Mans Series -sarjassa sijoittuen yhdeksänneksi. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset autourheilijat Luokka:European Le Mans Series -kuljettajat Luokka:Asian Le Mans Series -kuljettajat Luokka:FIA World Endurance Championship -kuljettajat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pentti Eistola

Pentti Kalevi Eistola (6. syyskuuta 1931 Kristiinankaupunki – 11. tammikuuta 2022 Helsinki)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 6.2.2022, s. C 13 oli suomalainen lääkäri, joka tunnetaan rakentamistaan muumitaloista ja -kuvaelmista. Eistola teki ensimmäisen muumitalon omaksi ilokseen vuonna 1958. Hän oli kiinnostunut pienoismalleista ja keksi rakentaa muumitalon, kun oli lukenut Tove Janssonin Taikatalvi-kirjan. Eistola otti yhteyttä kirjailijaan ja näytti hänelle talon. Jansson piti näkemästään, ja heistä tuli ystäviä. Muumitalo sai myöhemmin ympärilleen pihapiirin, kun Eistola, Jansson, Tuulikki Pietilä ja Signe Hammarsten-Jansson kokoontuivat lauantai-iltaisin rakentamaan sitä yhdessä.Muumilaakso. Tarinoista museokokoelmaksi, s. 84, 94, 100. Vuosina 1976–1979 Eistola, Pietilä ja Jansson rakensivat vielä toisen, suuremman muumitalon. Siitä tuli viisikerroksinen ja yli kaksi metriä korkea. Eistola toimi talon pääsuunnittelijana ja sähköasentajana sekä käytävien ja portaiden erityisasiantuntijana. Talo tehtiin kansainvälistä kuvitusbiennaalia varten, ja se oli ensimmäisen kerran esillä Bratislavassa syksyllä 1979. Seuraavina vuosina se kiersi näyttelyissä Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa.Muumilaakso. Tarinoista museokokoelmaksi, s. 84–86, 95, 100. Talon pohjalta syntyi Janssonin viimeinen muumikirja Outo vieras Muumitalossa (1980).Karjalainen 2013, s. 267. Eistola osallistui muumitalojen lisäksi muutamien kolmiulotteisten muumikuvaelmien tekoon. Pietilä alkoi valmistaa niitä 1970-luvulla muumitalon rakentamisen ohessa. Kuvaelmat perustuivat Janssonin muumikirjoihin ja -sarjakuviin.Muumilaakso. Tarinoista museokokoelmaksi, s. 78, 80, 100. Vuosina 1986 ja 1993 Eistola, Pietilä ja Jansson lahjoittivat muumitalot ja -kuvaelmat Tampereen taidemuseolle. Teokset tulivat esille Muumilaakso-museoon, joka avattiin keväällä 1987.Muumilaakso. Tarinoista museokokoelmaksi, s. 75. Jansson omisti Eistolalle Nukkekaappi-kirjansa (1978). Siihen sisältyvä ”Nukkekaappi”-novelli kertoo surrealistisen tarinan kolmesta miehestä, jotka rakentavat Muumitaloa.Karjalainen 2013, s. 270. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Muumimuseo: Pentti Eistola 1931–2022 – ”Ison talon rakentaminen oli huisin hauskaa!” * Helsingin Sanomat, Kuukausiliite 7.8.2021: Näin rakennettiin Muumitalo (maksullinen artikkeli) Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Muumit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Vladimir Krylov

Vladimir Valentinovitš Krylov (, s. 26. helmikuuta 1964 Sengilei, Uljanovsk, Venäjän SFNT) on Neuvostoliittoa edustanut pikajuoksija. Hän on 4 × 100 metrin viestijuoksun olympiavoittaja ja 200 metrin Euroopan-mestari. Hän edusti Dynamo Uljanovskia. Krylov sijoittui Canberran maailmancupissa 1985 viidenneksi 400 metrin juoksussa. Hän karsiutui saman matkan alkuerissä Madridin EM-hallikilpailuissa 1986. Hän voitti 200 metrin Euroopan-mestaruuden Stuttgartissa 1986 ajalla 20,52. Hän juoksi samoissa kisoissa toisen osuuden pronssia saaneessa Neuvostoliiton 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Krylov saavutti Liévinin sisäratojen EM-kilpailuissa 1987 hopeaa 200 metrillä Neuvostoliiton ennätysajalla 20,53. Saman vuoden Indianapolisin MM- hallikilpailuissa hän selviytyi 200 metrin välierään, muttei osallistunut siihen. Rooman MM-kilpailuissa hän oli 200 metrillä viides maansa ennätysajalla 20,23 ja juoksi ankkuriosuuden hopeaa saaneessa Neuvostoliiton 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. Krylov juoksi Soulin olympialaisissa 1988 toisen osuuden Neuvostoliiton joukkueessa, joka voitti kultaa 4 × 100 metrin viestissä ajalla 38,19. 200 metrillä hän ei startannut välieräjuoksuun. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän oli 100 metrillä seitsemäs ja pikaviestissä neljäs. Krylov voitti Neuvostoliiton-mestaruuden 100 metrillä 1990, 200 metrillä 1986 ja 1988 sekä 400 metrillä 1984, 1985 ja 1986. == Ennätykset == === Ulkoradat === Laji Aika Paikka Päivä 100 m 10,13 Sotši 31. toukokuuta 1988 200 m 20,23 Rooma 3. syyskuuta 1987 400 m 45,20 Taškent 18. syyskuuta 1986 === Sisäradat === Laji Aika Paikka Päivä 60 m 6,59 Inglewood 19. helmikuuta 1988 200 m 20,53 Liévin 22. helmikuuta 1987 400 m 46,18 Torino 12. helmikuuta 1986 == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset pikajuoksijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Igor Lapšin

Igor Olegovitš Lapšin (, s. 8. elokuuta 1963 Minsk, Valko-Venäjän SNT) on valkovenäläinen kolmiloikkaaja, joka edusti suurimmat menestysvuotensa Neuvostoliittoa. Lapšin saavutti Soulin olympialaisissa 1988 hopeaa tuloksella 17,52. Hän voitti kultaa Duisburgin universiadeissa 1989 tuloksella 17,40. Seuraavana vuonna hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Glasgow'ssa tuloksella 17,14 ja saavutti pronssia Splitin EM-kilpailuissa loikittuaan 17,34. Lapšin voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Sevillassa 1991 tuloksella 17,31. Hän karsiutui Valko-Venäjän edustajana loppukilpailusta Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993. Lapšin loikki ennätyksensä 17,69 Minskissä 31. heinäkuuta 1988. Hallissa hän hyppäsi parhaimmillaan 17,35 Tšeljabinskissä 4. helmikuuta 1990. Pituushyppyennätyksensä 798 hän hyppäsi Vitebskissä 10. heinäkuuta 1988. Urheilu-uransa jälkeen Lapšin on toiminut yleisurheiluvalmentajana Valko-Venäjällä. == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset kolmiloikkaajat Luokka:Valkovenäläiset kolmiloikkaajat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Leijahaukka

Leijahaukka (Lophoictinia isura) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sen levinneisyysaluetta on Australia, jossa se on kotoperäinen. Sitä esiintyy mantereella kaikkialla paitsi harvoin keskiosissa. Lajin kantaa on vakaa. Laji elää pääasiassa puiden latvustoissa rannikolla ja lähellä rannikkoa sekä sisämaassa metsäisillä vesireiteillä. Sen saalistusalueilla kaupunkien ympäristössä on varpuslintuja, ja se voi hyötyä osittaisesta metsänhakkuusta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Birdlife.org viitattu 9.11.2016 Luokka:Haukat Luokka:Australian kotoperäiset eläimet
Quarterly Journal of Economics

Quarterly Journal of Economics (QJE) on vertaisarvioitu taloustieteellinen aikakauskirja. Se on arvostetuimpia ja viitatuimpiaideas.repec.org Viitattu 9.11.2016 taloustieteen tiedejulkaisuja. Sen ensimmäinen numero ilmestyi lokakuussa 1886, ja se on vanhin englanninkielinen taloustieteen aikakauskirja.QJE, Oxfordjournals.org, Viitattu 9.11.2016 Quarterly Journal of Economicsia toimittaa Harvardin yliopiston taloustieteen laitos.About, QJE, Oxfordjournals.org, Viitattu 9.11.2016 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Lehden kotisivu Luokka:Kirjat taloustieteestä Luokka:Aikakauskirjat Luokka:Harvardin yliopisto
Christof Wetterich

Christof Wetterich (s. 12. huhtikuuta 1952 Freiburg im Breisgau) on saksalainen teoreettinen fyysikko. Hän opiskeli fysiikkaa Pariisissa, Kölnissä ja Freiburgissa, jossa hän vuonna 1979 väitteli tohtoriksi. Hän on työskennellyt Cernissä Genevessä ja DESYssä Hampurissa. Vuodesta 1992 lähtien hän on toiminut teoreettisen fysiikan professorina Heidelbergin yliopistossa. Hän on tutkinut varsinkin kosmologiaa ja hiukkasfysiikkaa. == Saavutukset == Wetterichin kehittämälle teoreettiselle menetelmälle funktionaalin renormalisoimiseksi on löydetty sovelluksia monilla fysiikan aloilla. Se tarjoaa sopivan viite­kehyksen esimerkiksi kvanttigravitaation, varsinkin sen asymptoottisen turvallisuuden tutkimiseksi,, sillä on merkitystä Yangin–Millsin teorioiden kannalta ja sitä voidaan soveltaa myös ei- relati­vistisiin kvantti­systeemeihin, esimerkiksi sillä voidaan kuvata aineen siirtymistä BCS-teorian mukaisesta supra­johtavasta tilasta Bosen–Einsteinin kondensaattiin. Wetterich tunnetaan parhaiten vuonna 1987 esittämästään teoriasta dynaamisesta pimeästä energiasta eli kvintessenssistä. Se voisi selittää maailman­kaikkeuden havaitun kiihtyvän laajenemisen. Hän on tehnyt perustava tutkimusta myös neutriinojen pienen massan teoreettiseksi ymmärtämiseksi. Wetterichin kehittämä funktionaalin renormalisointi­menetelmä yhdistää monet makro­fysikaaliset rakenteet jatkuvalla tavalla mikro­fysikaalisiin lakeihin. Sen nykyinen muoto perustuu eksaktiin Wetterichin yhtälöön. Vuonna 2013 Wetterich esitti kosmologisen hypoteesin, joka kyseen­alaistaa yleisesti hyväksytyn käsityksen maailman­kaikkeuden laajenemisesta. Hänen mukaansa kaukaisten galaksien valon havaittu yleinen punasiirtymänä tunnettu ilmiö, jota yleensä pidetään todisteena niiden etääntymisestä, aiheutuisikin siitä, että maailman­kaikkeuden ja kaikkien siinä olevien hiukkasten massa kasvaa hitaasti. Kun valo lähti kaukaisista galakseista, siellä olleiden atomien massa olisi ollut nykyistä pienempi, minkä vuoksi niiden elektronien energiatasot olisivat olleet nykyistä alemmat ja sen mukaisesti niiden spektriviivojen taajuus olisi ollut alun perinkin nykyistä pienempi. Wetterichin hypoteesin ongelmana on kuitenkin, ettei sitä voida kokeellisesti vahvistaa: jos kaikkien kohteiden massat kasvavat suhteessa yhtä nopeasti, massan kasvua ei voitaisi havaita punnitsemalla, toisin sanoen vertailemalla eri kappaleiden massoja. ==Kunnianosoitukset ja palkinnot== Vuonna 2005 Max Planck -instituutti myönsi Wetterichille Max Planckin tutkimus­palkinnon. Vuodesta 2006 lähtien hän on ollut Heidelbergin tiedeakatemian jäsen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Saksalaiset fyysikot Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kyröskoski (taajama)

Kyröskoski on Hämeenkyrön kunnan keskustaajama, jonka keskus on samannimisen kosken länsipuolella. Kyröskoski sijaitsee Kyrösjärven eteläpäässä. Kyrösjärven vedet purkautuvat Kirkkojärveen noin 6 kilometriä pitkä Pappilanjoen kautta. Taajaman kohdalla joen yläjuoksulla on noin 23 metriä putoava koski. Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2023 lopussa Kyröskoskin taajaman pinta-ala oli 15,66 neliökilometriä ja väkiluku 6 629 asukasta. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien tai kylien rajauksesta. Kyröskosken taajama on laajentunut ja taajaman asukasluku muuttunut vuosikymmenien saatossa. Vuoden 1985 väestönlaskennassa Kyröskosken taajamaan kirjattiin 3 014 asukasta. Kunnan hallinnollisena keskuksena oli 1 571 asukkaan Hämeenkyrön kirkonkylän taajama. Sittemmin taajamarakenne on tiivistynyt ja kolmisen kilometriä etelämpänä sijaitseva, Hämeenkyrön kirkon läheisestä kirkonkylästä on tullut osa Kyröskosken taajamaa. Itäisin osa Kyröskoskesta sijaitsee Ylöjärven kaupungin puolella. Kyröskosken postinumero on 39200. Papilanjoen Kyröskoskea pidetään Kalevalan mainitsemana Hämeen Hälläpyöränä. Koski luettiin aikoinaan Suomen mahtavimpiin. Esimerkiksi Runeberg piti sitä 1830-luvulla Suomen kauneimpana koskena. Jo keskiajalla koskessa oli myllyjä. Esimerkiksi 1600-luvulla koskessa toimi jauhomylly. Magnus von Wrigtin kivipiirroksessa vuodelta 1854 kosken partaalla on seitsemän pientä myllyä ja kymmenen vuotta myöhemmin koskessa toimi pienehkö puuvillatehdas. 1870-luvulta lähtien Kyröskoskella on toiminut puuhiomo- ja paperitehdas. Koski padottiin vuonna 1907 ns. neulapadolla, ja kosken näyttävyys katosi. Sittemmin koskea valjastettiin lisää sähköntuotannon vuoksi, ja pääosan vuodesta se on lähes kuiva kalliorotko. Aavistuksen kahlitun kosken aiemmasta mahtavuudesta saattaa saada koskinäytöksissä. Niitä järjestetään Kyrönkoskella neljästi kesäkaudella, esimerkiksi vapun- ja juhannuspäivinä. Tällöin vettä juoksutetaan koskessa puolisen tuntia patoportit auki. Nykyään Kyröskoskella toimii Metsä Board Kyron paperi- ja kartonkitehdas ja alueellisten energiayhtiöiden omistama 12,1 MW:n Kyrökosken vesivoimalaitos. Kyröskosken koulussa annetaan perusopetusta esikoululaisille ja vuosiluokkien 1–6 oppilaille. Koulurakennuksen vanha osa on rakennettu vuonna 1951 ja laajennus vuonna 2001. Kyröskosken keskustasta 1,5 kilometriä pohjoiseen valtatien 3 lähistöllä sijaitsee Arne Thulén suunnittelema funkkishenkinen Mannanmäen näkötorni. Se on myös muistomerkki, joka on pystytetty vuonna 1938 vuoden 1918 sodan (Kyröskosken taistelu 17.–23. maaliskuuta 1918) merkittävälle taistelupaikalle Kostulan kylään. Näkötorni on sodan valkoisen osapuolen rakennuttama ja toimi lottien ilmavalvontapaikkana toisen maailmansodan aikana. Sitä pidetään avoinna kesäviikonloppuisin vapaaehtosvoimin. Kyröskoski rapids.jpg|Kyröskoski kuohuu nykyään vain harvinaisen koskinäytöksen aikana. 2016 07 Kyröskosken voimalaitos.jpg|Kyröskosken voimalaitos. Metsä Board Kyro paper mill cropped.jpg|Metsä Board Kyron paperi- ja kartonkitehdas Kyröskoskella. == Lähteet== *
Petsamo-peli

Petsamo-peli on Frans Nybergin ja Ruth Torenin laatima lautapeli, jota tehtiin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kivipainossa 1931. Pelissä seikkaillaan Lapissa. Se oli nähtävänä Rovaniemellä Arktikumin tiloissa 2017 Petsamo- näyttelyssä. == Aiheesta muualla == * Petsamo-peli Turun museokeskuksen kokoelmissa, Finna.fi Luokka:Lautapelit
Nitrapyriini

Nitrapyriini (C6H3NCl4) on pyridiinin johdannaisiin kuuluva aromaattinen ja heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa lannoitteissa estämään ammoniumtypen nitrifikaatiota eli mikrobiologista muuntamista nitriittitypeksi. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa nitrapyriini on valkoista kiteistä ainetta ja sillä on tunnusomainen mieto makeahko tuoksu. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten asetoniin, dikloorimetaaniin, tolueeniin ja ksyleeniin. Nitrapyriini on vain lievästi myrkyllistä akuutisti ja se ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Yhdiste on kuitenkin karsinogeenista ja voi vahingoittaa kehittyvää sikiötä. Ympäristössä nitrapyriini hydrolysoituu 6-klooripikoliinihapoksi.Harri Kiiski, Heinrinch Dittmar, Ralf Vosskamp, Martin E. Trenkel, Reinhold Gutser & Günter Steffens: Fertilizers, 2. Types, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2016. Viitattu 9.11.2016 Viitattu 9.11.2016 Nitrapyriini estää Nitrosomonas- suvun bakteerien kykyä nitrifikaatioon eli ammoniumionien hapettamiseen nitriitti-ioneiksi. Tämä lisää ammoniumionin puoliintumisaikaa maaperässä ja siten lisää ammoniumlannoitteiden tehoa. Tyypillisesti nitrifikaation esto kestää 6-8 viikkoa ja viileässä maaperässä inhibiition kesto on pidempi kuin lämpimämmässä. ==Valmistus ja käyttö== Nitrapyriiniä valmistetaan klooraamalla 2-metyylipyridiiniä fotoaktivoiduissa olosuhteissa. Tuote puhdistetaan suodattamalla ja tislaamalla alennetussa paineessa. Nitrapyriiniä käytetään maataloudessa nitrifikaation estäjänä erityisesti maissi-, vehnä-, mansikka,- ja durraviljelmillä. Yhdistettä käytetään tolueeniliuoksena, jossa nitrapyriiniä on noin 22 massaprosenttia. Tyypillinen annostus on 1 kg/ha. ==Lähteet== Luokka:Pyridiinit
Stade de Ski Cross Jean Frédéric Chapuis

Stade de Ski Cross Jean Frédéric Chapuis Stade de Ski Cross Jean Frédéric Chapuis Paikkakunta: Saint-Martin-de-Belleville, Ranska Talviurheilukeskus: Val Thorens Vuori: Cime de Caron Rinneluokitus: Punainen Yläasema: 2 450 m Ala-asema: 2 215 m Korkeusero: 235 m Pituus: 1 225 m Keskijyrkkyys: 19,2 % Hissi Hissi Hissi: Les Deux Lacs Tyyppi: 4-hengen tuolihissi Kapasiteetti: 2 450 henkilöä/h Ala-asema: 2 195 m Yläasema: 2 461 m Skicross Skicross Lähtö: 2 452 m Maali: 2 258 m Korkeusero: 194 m Pituus: 1 300 m Keskijyrkkyys: 14,9 % Eri elementtejä: 35 kpl 1\. MC-kilpailu: 19.12.2012 Lumilautacross Lumilautacross Lähtö: 2 450 m Maali: 2 215 m Korkeusero: 235 m Pituus: 1 225 m Keskijyrkkyys: 19,2 % Eri elementtejä: 34 kpl 1\. MC-kilpailu: 13.12.2017 Stade de Ski Cross Jean Frédéric Chapuis on laskettelupuisto Val Thorensissa Saint-Martin-de-Bellevillessä Ranskassa. Laskettelupuisto on nimetty ranskalaisen skicrosslaskijan Jean-Frédéric Chapuisin mukaan. Laskettelupuisto toimii freestylehiihdon maailmancupin skicrosskilpailuiden isäntäpaikkana. Lumilautailun maailmancupin lumilautacrossia laskettiin siellä ensimmäistä kertaa joulukuussa 2017. ==Lähteet== *Fun areas and Snowparks – Val Thorens valthorens.com *Ski map valthorens.com *Skicross Results – Val Thorens fis-ski.com *Snowboardcross Results – Val Thorens fis-ski.com Luokka:Ranskan laskettelurinteet Luokka:Les Belleville
Econometrica

Econometrica on vertaisarvioitu taloustieteellinen aikakauskirja. Sitä toimittaa Econometric Society. Econometrica on yksi arvostetuimpia ja viitatuimpia taloustieteen tiedejulkaisuja.ideas.repec.org Viitattu 9.11.2016 Econometrican ensimmäinen numero ilmestyi tammikuussa 1933 ja aikakauskirjan ensimmäisenä päätoimittajana toimi vuosina 1933–1954 sittemmin taloustieteen Nobelin saanut Ragnar Frisch.http://www.econometricsociety.org/publications/econometrica/about- econometrica Viitattu 9.11.2016http://onlinelibrary.wiley.com/journal/10.1111/(ISSN)1468-0262/homepage/ProductInformation.html Viitattu 9.11.2016 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Lehden kotisivu Luokka:Taloustiede Luokka:Aikakauskirjat
Tallbacken

Tallbacken Ski Cross Röd Tallbacken Ski Cross Röd Paikkakunta: Älvdalen, Ruotsi Talviurheilukeskus: Idre Fjäll Vuori: Idrefjällen Rinneluokitus: Punainen Hissi Hissi Hissi: Väst 6:an Tyyppi: 6-hengen tuolihissi Skicross Skicross Lähtö: 851 m Maali: 735 m Korkeusero: 116 m Pituus: 1 145 m Keskijyrkkyys: 10,1 % Eri elementtejä: 53 kpl MM-kilpailu: 13.2.2021 1\. MC-kilpailu: 13.2.2016 Lumilautacross Lumilautacross Lähtö: 875 m Maali: 708 m Korkeusero: 167 m Pituus: 1 240 m Keskijyrkkyys: 13,5 % Eri elementtejä: 63 kpl MM-kilpailu: 11.2.2021 Tallbacken on laskettelupuisto Idre Fjällin talviurheilukeskuksessa Älvdalenin kunnassa Ruotsissa. Tallbacken toimii freestylehiihdon maailmancupin skicrosskilpailuiden isäntäpaikkana, sekä Ruotsin skicrossmaajoukkueen pääharjoittelupaikkana. Siinä järjestettiin Zhangjiakousta koronaviruspandemian takia peruuntuneiden freestylehiihdon ja lumilautailun MM-kilpailujen 2021 lumilauta- ja skicrosskilpailut. ==Lähteet== *Idre Fjäll idrefjall.se *Väder – Idre Fjäll idrefjall.se *Skicross på Idre Fjäll idrefjall.se *Pistkarta – Idre Fjäll (pdf) idrefjall.se *Results – Idre fis- ski.com Luokka:Ruotsin laskettelurinteet Luokka:Älvdalenin kunta
Rock of Ages

Rock of Ages on jukeboksimusikaali, jossa kuullaan 1980-luvun rock-musiikkia. Siinä kuullaan muun muassa Europen, Twisted Sisterin, Bon Jovin ja Poisonin kappaleita. Musikaalin on käsikirjoittanut Chris D'Arienzo ja se esitettiin ensimmäisen kerran Broadwaylla. Musikaalin Suomen kantaesitys oli Turun kaupunginteatterissa lokakuussa 2016. Sen ohjasi Mikko Kouki. Rock of Agesista on tehty myös samanniminen elokuva. ==Lähteet== Luokka:Musikaalit
Jan Hruška

Jan Hruška voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: *Jan Hruška, tšekkiläinen jääkiekkoilija *Jan Hruška, tšekkiläinen maantiepyöräilijä *Jan František Hruška, tšekkiläinen kansatieteilijä ja kirjailija
Pianosonaatti nro 2 (Chopin)

Pianosonaatti nro 2 b-mollissa on vuonna 1839 valmistunut Frederic Chopinin pianolle säveltämä sävellys. Sen tunnetuin osa on kolmas osa, surumarssi (), jonka Chopin oli säveltänyt jo 1837. Surumarssiin sisältyy Lento-väliosa Des- duurissa. Surumarssi itse on b-mollissa. Itse surumarssiksi on usein mielletty vain marssimaiset alku- ja loppuosat. Se soitettiin myös Chopinin hautajaisissa, Père-Lachaisen hautausmaalla, 1849 Pariisissa.Fryderyk Chopin – A Chronological Biography , accessed 21 May 2007 Henry Wood on tehnyt kaksi orkesterisovitusta surumarssista. Yksi on soitettu Proms-festivaaleilla neljissä tilaisuuksissa vuosien 1895–1904 välillä.BBC Proms Archives. Retrieved 21 October 2014 Ensimmäisenä yönä vuoden 1907 Promseilla, 17. elokuuta 1907, Wood saatti uuden version, jonka oli kirjoittanut, kaksi päivää ennen kuolemaansa kuuluisalle viulistille, Joseph Joachimille.Music Web International. Retrieved 21 October 2014 Vuonna 1933 Edward Elgar transponoi sen d-molliin ja sovitti sen kokonaiselle orkesterille; Sen ensimmäinen esitys oli hänen ensimmäisessä muistokonsertissansa seuraavana vuonna. Kapellimestari Leopold Stokowski sovitti sen myös laajalle orkesterille; Tämän version äänitti ensimmäistä kertaa Matthias Bamert. Tunteikas surumarssi on tullut tunnetuksi populaarikulttuurissa. Sitä käytettiin John F. Kennedyn, Winston Churchillin ja Margaret Thatcherin hautajaisissaJohn F. Kennedy Presidential Library. Retrieved 01 April 2016 ja Neuvostoliiton johtajien hautajaisissa, muun muassa Leonid Brežnevin. ==Lähteet== Luokka:Frédéric Chopinin teokset Luokka:Pianosonaatit
Casino-arpa

Casino-arpa on vuonna 1986 myyntiin tullut Veikkauksen liikevaihdolla mitattuna suosituin raaputusarpa. Casino-arvassa on kolme peliä. Ventissä kilpaillaan jakajan kättä vastaan. Jos korttiparin yhteenlaskettu määrä on suurempi kuin jakajan korteissa, voittaa rahasumman. Voittosumma määrittyy erillisen voittoruudun perusteella. 2 samaa symbolia -pelissä voittaa, mikäli molemmat rivillä olevat symbolit ovat samat. 3 samaa rahasummaa -pelissä voittaa, jos löytää kolme samaa rahasummaa. Casino-arvan päävoitto on 250 000 euroa ja hinta 5 euroa. Casino-arvan voittotodennäköisyys on 14,7 prosenttia ja päävoiton yksi miljoonasta. == Lähteet == Luokka:Rahapelit Luokka:Veikkaus
David Allen (kirjailija)

David Allen (s. 28. joulukuuta 1945) on yhdysvaltalainen tuottavuuskonsultti ja kirjailija, joka tunnetaan parhaiten "Getting Things Done" toiminnanohjausmenetelmän kehittäjänä. == Ura == Allen vietti nuoruutensa Shreveportissa, Louisianassa. Hän opiskeli New Collegessa, (nykyisin New College of Florida), Sarasotassa, Floridassa, ja valmistui pääaineenaan Yhdysvaltain historia Kalifornian Yliopistosta, Berkeleystä. Allen työskenteli mm. taikurina, tarjoilijana, karateopettajana, maisemoijana, vitamiinijakelijana, lasinpuhallussorvin käyttäjänä, matkatoimistovirkailijana, huoltoaseman päällikkönä, muuttopalveluiden myyjänä, mopomyyjänä, kokkina, henkilökohtaisen kasvun valmentaja, puutarhapalveluyrityksen päällikkönä ja matkatoimiston johtajana. Hän sanoo toimineensa 35 ammatissa ennen 35. ikävuottaan. Hän alkoi kehittää omaa näkemystään tuottavuudesta ohjelmaksi 1980-luvulla kun hän sai sopimuksen tuottavuusohjelman kehittämisestä Lockheedin johdolle ja esimiehille. == Yritykset == Allen on perustanut David Allen Companyn, jonka toimialana on tuottavuus- ja toiminnanohjauskoulutus ja johtotason valmennus. Allenin kehittämä Getting Things Done -menetelmä on hänen yrityksensä koulutustoimintojen ydin. Hän oli myös osakkaana Actioneer, Inc:ssä, joka kehitti tuottavuustyökaluja Palm-kämmentietokoneille. == Julkaisut == Allen on kirjoittanut neljä kirjaa, Getting Things Done: The Art of Stress-Free Productivity, joka esittelee hänen toiminnanohjausmenetelmänsä, Ready for Anything: 52 Productivity Principles for Work and Life, kokoelma artikkeleita ja esseitä tuottavuudesta, Making It All Work: Winning at the Game of Work and Business of Life, jatko-osa ensimmäiseen kirjaan ja vuonna 2015 täysin uudelleen kirjoitettu, päivitetty versio kirjasta Getting Things Done: the Art of Stress-Free Productivity. Hän asui Ojaissa, Kaliforniassa vaimonsa, Kathrynin kanssa. Toukokuussa 2014 he muuttivat Amsterdamiin, Alankomaihin. == Tuotanto == * Allen, David (2001). Getting Things Done: The Art of Stress-Free Productivity. New York: Penguin Putnam. ISBN 978-0-14-200028-1. * Allen, David (2003). Ready for Anything: 52 Productivity Principles for Work and Life. New York: Viking Books. ISBN 978-0-14-303454-4. * Allen, David (2008). Making It All Work: Winning at the Game of Work and Business of Life. New York: Viking Adult. ISBN 978-0-67-001995-3. * Allen, David (2015). Getting Things Done: The Art of Stress-Free Productivity (päivitetty laitos). New York: Penguin Books. ISBN 978-0-14-312656-0. == Aiheesta muualla == *The David Allen Companyn kotisivu *David Allenin esitys The Do Lectures -tilaisuudessa (2011) "The mind is for having ideas not holding them" *David Allenin esitys: Google Talk on GTD and the two keys to sustaining a healthy life and work style. Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat