EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ludvig Holberg

Ludvig Holberg (13. joulukuuta (J: 3. joulukuuta) 1684 Bergen – 28. tammikuuta 1754 Kööpenhamina) oli tanskalais-norjalainen näytelmäkirjailija ja historioitsija. Häntä pidetään Tanskan ja Norjan yhteisenä kansalliskirjailijana. Holberg sai vaikutteita muun muassa barokista ja valistuksen aatteista. Kaksi hänen kansainvälisesti tunnetuinta näytelmäänsä ovat Jeppe Niilonpoika ja Valtioviisas kannunvalaja. Molemmat näistä näytelmistä ovat jättäneet pysyvän jäljen myös suomen kieleen: Tunnettu kysymysmuotoinen sanonta "Miksi Jeppe juo?" on peräisin Jeppe Niilonpojasta, ja termi "kannunvalanta", joka tarkoittaa antautumista poliittiseen spekulaatioon ilman riittäviä asiatietoja, on peräisin Valtioviisaasta kannunvalajasta. Myös Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan opiskelijoiden kattojärjestö Kannunvalajat ry. on saanut nimensä samalla perusteella. Muita Holbergin suomeksi esitettyjä näytelmiä ovat Köyhyys ja ylpeys (Don Ranudo de Colirados eller Fattigdom og Hoffaerdighed), Ei ole aikaa tai Kiireinen mies (Den Stundeslöse), Erasmus Montanus, Harharetket, Henrik ja Pernilla (Henrik og Pernille), Lapsensaajaiset (Barselstuen), Mestari Gert tai Lörpöttelevä parturi (Mester Gert Westphaler) ja Naamiaiset (Mascarade).Ilona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus, viitattu 18.12.2014. Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Holbergin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön. Holbergin kuva on ollut myös toisessa, sittemmin käytöstä poistuneessa Boeing 737-800 -koneessa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia Ludvig Holbergin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä * Huvinäytelmien kirjoittaja Ludvig Holberg 250-vuotismuisto, Suomen Kuvalehti, 01.12.1934, nro 49, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Tanskalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1684 syntyneet Luokka:Vuonna 1754 kuolleet
Gennadi Bezzubenkov

Gennadi Bezzubenkov () on venäläinen basso. Hän valmistui Leningradin Rimski- Korsakovin valtionkonservatoriosta vuonna 1979 ja on ollut solistina Mariinski-teatterissa vuodesta 1989. Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut yli 60 roolia. Hänen konserttorepertuaariinsa kuuluvat esimerkiksi Mozartin ja Verdin requiemit sekä Beethovenin 9. sinfonia. Bezzubenkovin saamiin palkintoihin ja tunnustuksiin lukeutuu Venäjän kansantaiteilijan arvo. Bezzubenkov on kiertänyt Mariinskin kanssa eri maissa. Lisäksi hän on vieraillut muun muassa Covent Gardenissa ja Metropolitan-oopperassa. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on työskennellyt, ovat olleet Valeri Gergijev, James Levine, Juri Temirkanov, Jevgeni Svetlanov, Mariss Jansons ja Gintaras Rinkevičius. == Lähteet == Luokka:Venäläiset oopperalaulajat Luokka:Bassot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Viherjuuri

Viherjuuri voi tarkoittaa: ;henkilöitä: * H. J. Viherjuuri, Veli Giovanni (1889–1949), opettaja, toimittaja, kustannusjohtaja ja mainonnan lehtori * L. M. Viherjuuri (1885–1957, vuoteen 1906 Grönroth), Suomen Kuvalehden päätoimittaja, Yleisradion toimitusjohtaja, H. J. Viherjuuren veli * Irmeli Viherjuuri, toimittaja, Hillari Johannes Viherjuuren tytär * Matti Viherjuuri (1912–1987), kamarineuvos, Markkinointi Viherjuuren perustaja ja toimitusjohtaja * Mikko Viherjuuri (s. 1948), teatteriohjaaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja, Matti Viherjuuren poika. ;muita merkityksiä: * Markkinointi Viherjuuri, vuosina 1955–2009 toiminut mainostoimisto Luokka:Sukunimet
Punainen kunniamerkki

Punainen kunniamerkki on yhdysvaltalaisen kirjailija Stephen Cranen romaani, joka julkaistiin vuonna 1895. Romaanin tapahtumat sijoittuvat Yhdysvaltain sisällissotaan. Päähenkilönä on Henry Fleming, joka pakenee taistelussa, luullessaan muun rykmentin lähtevän ilman häntä. Myöhemmin hän pyrkii todistamaan rohkeutensa itselleen pyrkimällä kunnostautumaan taistelussa. == Sovitukset == Kirjaan pohjautuva elokuva Kunnian kentällä valmistui vuonna 1951. Sen ohjasi John Huston ja pääroolin näytteli Audie Murphy. Vuonna 1974 20th Century Fox teki kirjasta televisioelokuvan. Myös vuonna 2008 tšekkiläis- slovakialaisena yhteistyönä valmistunut elokuva Tobruk pohjautuu Punaisen kunniamerkkiin. Elokuvassa tapahtumat on sijoitettu toisen maailmansodan aikaiseen Pohjois-Afrikkaan. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1895 kirjat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaanit Luokka:Sotaromaanit
Bleed It Out

Bleed It Out on kappale Linkin Parkilta. Se on toinen single yhtyeen kolmannelta, vuonna 2007 julkaistulta studioalbumilta, Minutes to Midnightilta. Single julkaistiin maailmanlaajuisesti 14. elokuuta 2007. "Bleed It Out" -kappaleesta on tehty myös musiikkivideo, jonka on ohjannut Linkin Park -yhtyeen Joe Hahn. Video esitettiin ensimmäisen kerran 31. heinäkuuta 2007 MTV Germanylla. "Bleed It Out" sijoittui sijalle 44 Rolling Stonen 100 Best Songs of 2007 -listalla ja sijalle 83 MTV Asian Top 100 Hits of 2007 -listalla. "Bleed It Out" on toinen kahdesta kappaleesta albumilla, joka sisältää rap-laulua Mike Shinodalta, toinen kappale on "Hands Held High". Se on myös yksi kolmesta kappaleesta albumilla, jossa kiroillaan, muut ovat "Given Up" ja "Hands Held High". Albumin kansilehdessä Mike Shinoda toteaa, että kappaleen sanoitukset ovat todella vaikeat, ja hänen piti uudelleenkirjoittaa sanoituksia "satoja kertoja" (lainaus kappaleen ensimmäisestä säkeestä: "Here we go for the hundredth time"), kunnes yhtye oli tyytyväinen niihin. Kappale on lyhin Minutes to Midnightilla, jos introa "Wake" ei lasketa. Live-esityksissä kappale venyy usein pidemmäksi Rob Bourdonin rumpusoolon takia. Kappale esitettiin ensimmäisen kerran livenä Webster Hallissa New York Cityssä 11. toukokuuta 2007. Se esitettiin myös mm. Live Earthissa toukokuussa 2007 ja MTV Video Music Awardsissa, jossa hip-hop -intron lauloi Timbaland. == Listasijoitukset == Kappale oli 52. Billboard Hot 100 -listalla ja 54. Billboardin Pop 100-listalla. Mainstream Rock Tracks -listalla se oli kolmantena ja Britannian singlelistalla sijalla 29. Kolmenkymmenen joukkoon kappale ylsi myös Australiassa (24.), Kanadassa (22.), Puolassa, Israelissa, Ruotsissa (14.) ja Uudessa-Seelannissa (7.). == Lähteet == Luokka:Linkin Parkin kappaleet Luokka:Vuoden 2007 kappaleet
Tryptofaanihydroksylaasi

Tryptofaanihydroksylaasi (TPH) on selkärankaisilla esiintyvä entsyymi. Se katalysoi reaktiota, jossa tryptofaani muutetaan 5-hydroksitryptofaaniksi, joka on serotoniinin esiaste. TPH2-geeni säätelee ihmisellä serotoniinipitoisuutta vaikuttamalla tryptofaanihydroksylaasin tuotantoon.Duodecim Entsyymi on erityisen aktiivinen aivojen raphetumakkeessa.Serotoniinin muodostumiseen liittyvän TPH2-geenin yhteys itsetuhoisuuteen ja masennustiloihin, Duodecim. Tryptofaanihydroksylaasin toiminnalle välttämättömiä koentsyymejä ovat tetrahydrobiopteriini ja Fe2+-ioni. == Lähteet == Luokka:Oksidoreduktaasit
Given Up

Given Up on kappale Linkin Parkilta. Se on neljäs single yhtyeen kolmannelta, vuonna 2007 julkaistulta studioalbumilta, Minutes to Midnightilta. Single julkaistiin maailmanlaajuisesti 3. maaliskuuta 2008. "Given Up" -kappaleesta on tehty myös musiikkivideo, joka sisältää videomateriaalia yhtyeen keikoilta. Kappale esitettiin ensimmäisen kerran yleisölle 28. huhtikuuta 2007 Berliinissä, Saksassa. Given Up on yksi raskaimmista kappaleista albumilla. Se sisältää 17 sekuntia pitkän huudon Chester Benningtonilta ennen kuin kertosäe alkaa viimeisen kerran. Kappale löytyy Rock Revolution -musiikkipelistä, joka on saatavilla Xbox 360:lle, PlayStation 3:lle ja Wiille. Kappaletta on käytetty myös trailereissa ja elokuvassa Crank 2: High Voltage, jossa Bennington näyttelee sivuosassa. == Listasijoitukset == Kappale oli 99. Billboardin Hot 100-listalla ja 78. Billboardin Pop 100-listalla. Mainstream Rock Tracks -listalla se oli sijalla viisi ja Modern Rock Tracks -listalla neljäntenä. Britannian Rock-listalla kappale oli parhaimmillaan neljäs. == Lähteet == Luokka:Linkin Parkin kappaleet Luokka:Vuoden 2007 kappaleet
Alfred Brynolf Roos

Alfred Brynolf Roos (19. kesäkuuta 1824 Kajaani – 16. syyskuuta 1873 Brändö) oli suomalainen kirkkoherra, valtiopäivämies ja virsirunoilija. Roosin vanhemmat olivat Kajaanin piirilääkäri, kirjailija Samuel Roos ja Maria Lovisa Rindell. Hän kävi Kuopion triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1843. Roos vihittiin papiksi 1850. Hän toimi Uudenkaupungin kirkkoherran apulaisena 1850–1854, Taivassalon pitäjänapulaisena 1854–1859, Ulvilan kirkkoherran apulaisena 1860, Vehmaan 2. kappalaisena 1860–1865 ja Brändön kirkkoherrana vuodesta 1865. Roos oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1867 ja 1872. Roos oli jäsenenä vuodesta 1866 Elias Lönnrotin johtamassa suomalaisessa virsikirjakomiteassa ja kirjoitti suomenkieliset sanat seuraaviin virsiin: * 1867 virsi 612 Etkö ole ihmisparka 10. säkeistö. * 1868 virsi 579 Oi Herra, korkein valtiaamme * 1871 virsi 193 Autuuden ja armon sana Roos oli naimisissa kolme kertaa: * 1850–1853 Laura Charlotta Katarina Palanderin (k. 1853) kanssa * 1854–1871 Johanna Vilhelmina Backmanssonin (k. 1871) kanssa * Vuodesta 1871 edellisen vaimon veljentyttären Hulda Emilia Backmanssonin kanssa Opettaja, rehtori ja valtiopäivämies Viktor Jedidjah Alfred Roos oli Afred Brynolf Roosin poika toisesta avioliitosta.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Viktor Jedidjah Alfred Roos (Viitattu 10.11.2020) == Lähteet == * * Luettu 3.2.2010. * Suomen evankelis-luterilainen kirkon virsikirja : virren 193 taustatiedot ===Viitteet=== Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset virsirunoilijat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1824 syntyneet Luokka:Vuonna 1873 kuolleet
Molempikätisyys

Molempikätisyys (ambidekstria) tarkoittaa, että henkilö voi arkisissa askareissaan käyttää kumpaa kättä haluaa melko tasaveroisesti. Molempikätisillä on todettu enemmän ADHD:tä ja muita keskittymiseen vaikuttavia oireita, ja siten molempikätisyys mahdollisesti vaikuttaa osaltaan koulumenestykseen. == Katso myös == * Kätisyys *Oikeakätisyys *Vasenkätisyys == Lähteet == Luokka:Perinnölliset ominaisuudet Luokka:Yläraajat
Aukusti Korhonen

Aukusti Korhonen (vuoteen 1872 Nils August Öqvist, 12. huhtikuuta 1851 Kuopio – 12. huhtikuuta 1874 HelsinkiUrsprunget till släkten Öhquist i Finland Suomen Sukututkimusseura. Viitattu 15.7.2015.) oli suomalainen näyttelijä ja kirjailija. Hän oli Kansallisteatterin edeltäjän Suomalaisen Teatterin ensimmäisiä näyttelijöitä.Eliel Aspelin-Haapkylä: Suomalaisen teatterin historia 1: Teatterin esihistoria ja perustaminen. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 1906, Korhosesta s. 29 (Internet Archive) Korhosen vanhemmat olivat Ruotsista muuttanut seppä Johan Petter Öhqvist ja kuopiolainen Johanna Fredrika Broberg. Korhonen lähti 17-vuotiaana Helsinkiin, koska halusi ryhtyä näyttelijäksi. Hankkiakseen elantonsa hän värväytyi soitto-oppilaaksi Suomen Kaartiin ja pääsi pian ruotsin ja suomen kielen taitoisena kirjurin apulaiseksi kaartin kansliaan. Korhonen kirjoitti muun muassa runon "Suomen kaartin sotahymni", jonka kaartin kapellimestari Adolf Leander sävelsi. 1860-luvun lopulla Helsingissä toimi Oskar Toppeliuksen johtama suomenkielinen teatterikoulu, jonne Korhonen pääsi oppilaaksi. Koulu lopetti toimintansa 1869, mutta hän ehti sen kautta pääsemään kosketuksiin Kaarlo ja Emilie Bergbomin sekä useiden suomalaisten kirjailijoiden, muun muassa Fredrik Cygnaeuksen kanssa. Vuonna 1870 Korhonen liittyi oppilaaksi ruotsalaisen August Westermarkin perustamaan Unga Finska Teatern -kiertueteatteriin. Hän oli August Aspegrenin, Aurora Gullsténin, Selma Heermanin ja Edvard Himbergin ohella yksi seurueen viidestä suomea taitaneesta näyttelijästä, jotka myöhemmin muodostivat syksyllä 1872 toimintansa aloittaneen Suomalaisen Teatterin ydinryhmän. Korhonen kirjoitti myös kaksinäytöksisen komedian Kosijat saksalaisen aiheen perusteella. Myöhemmin Sakari Ruotsalo teki siitä uuden mukaelman nimellä Kuka nyt vävyksi? == Lähteet == * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia e-kirjoja Projekti Lönnrotilta Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Suomalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1874 kuolleet
Vesa Kanniainen

Vesa Lennart Kanniainen (s. 13. maaliskuuta 1948 Rovaniemi)Vesa Kanniaisen CV on Helsingin yliopiston kansantaloustieteen emeritusprofessori. Kanniainen on julkaissut 60 referoitua tieteellisissä aikakauslehdissä julkaistua artikkelia makrotalousteoriasta, yrittäjyydestä, verotuksesta, yritysten yhteiskuntavastuusta, kansallisesta turvallisuudesta ja muista teemoista. Hän on ollut tuottamassa ja toimittamassa seitsemän oikeustaloustieteen kirjaa yhdessä professori Kalle Määtän kanssa. ==Opinnot== Kanniainen kirjoitti ylioppilaaksi Rovaniemen yhteislyseossa vuonna 1967 ja siirtyi vuotta myöhemmin opiskelemaan Helsingin yliopistoon, josta valmistui vuonna 1971 luonnontieteiden kandidaatiksi, valtiotieteiden kandidaatiksi ja valtiotieteiden maisteriksi. Valtiotieteiden lisensiaatiksi hän valmistui vuonna 1972 ja väitteli valtiotieteiden tohtoriksi vuonna 1976. Hän sittemmin väitteli myös sotatieteiden tohtoriksi Maanpuolustuskorkeakoulussa 2018 ja kauppatieteiden tohtoriksi Itä-Suomen yliopistossa 2019. == Taustaa == Kanniainen toimi vierailevana tutkijana Lontoon LSE:ssä (London School of Economics) vuosina 1972–1973 työskennellen makro- ja rahatalouden teorian parissa. Vuosina 1977–1979 Kanniainen opetti vierailevana apulaisprofessorina Brownin yliopistossa sekä Washingtonin valtionyliopistossa Pullmanin kaupungissa Washingtonin osavaltiossa. Suurimman osan akateemisesta urastaan hän on työskennellyt Helsingin yliopistossa. Kanniainen on opettanut kursseja myös Uppsalan, Münchenin ja Hampurin yliopistoissa. == Näkemyksiä == Kanniainen on tunnettu EU:n yhteisen valuutan euron kriitikko. Avoimessa kirjeessään Uuden Suomen blogissa silloiselle pääministerille Jyrki Kataiselle hän esitti vertailukohdaksi Ruotsin valuutan kruunun, joka on ollut Kanniaisen mukaan siunaus Ruotsille, ja toivoi perusteellisia hyöty-kustannustutkimuksia eurosta. Vauhdittaakseen eurokeskustelua Suomessa Kanniainen perusti vuonna 2013 EuroThinkTank-tutkijaryhmän. Professori Heikki Patomäen kirjoituksia Kanniainen on arvostellut voimakkaasti kritisoiden muun muassa Patomäen kirjaa Eurokriisin anatomia.http://www.libera.fi/fi/blogi/patomaki-ideologisella- ristiretkella/. == Teoksia == * * * * *Yritysten yhteiskuntavastuun taloustiede, Helsinki: BoD, 2015, ISBN 978-952-318-745-0. *Essays in Natuonal Defence, Maanpuolustuskorkeakoulu, Series 1: Research Publications No. 28, Helsinki 2018, ISBN 978-951-25-3026-7. Väitöskirja Maanpuolustuskorkeakoululle sotatieteiden tohtorin tutkintoa varten. *Essays on Corporate Social Responsibility. How efficient are the markets in controlling corporate behavior? Helsinki: VK World, 2019, ISBN 978-952-99428-4-8. Väitöskirja Itä- Suomen yliopistolle kauppatieteiden tohtorin tutkintoa varten. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Vesa Kanniaisen sivusto * Kanniaisen tutkimukset IDEASissa Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset taloustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nestor Tallgren

Nestor Tallgren (13. syyskuuta 1824 Liljendal – 24. elokuuta 1875 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja kirjailija. Tallgrenin vanhemmat olivat Leppävirran kirkkoherra Lars Tallgren ja Brita Helena Schoultz. Hän kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1841. Tallgren valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1850. Hän toimi Uudenmaan läänin lääninkonduktöörinä vuodesta 1855 ja yleisten rakennusten ylihallituksen yliarkkitehtina 1869–1874. Emil von Qvanten ja Nestor Tallgren julkaisivat 1840-luvulla runollisen kalenterin nimeltä Lärkan. == Tallgrenin suunnittelemia rakennuksia == * Orimattilan kirkko 1862–1866, arkkitehdit Jean Wiik ja Nestor Tallgren == Lähteet == * * Luettu 3.2.2010. Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1824 syntyneet Luokka:Vuonna 1875 kuolleet
Georg Schumann

Georg Alfred Schumann (25. lokakuuta 1866 Köningstein, Saksi – 23. toukokuuta 1952 Berliini, Saksa) oli saksalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän oppi viulunsoittoa isältään ja urkujensoittoa isoisältään niin paljon, että pystyi soittamaan Köningsteinin orkesterissa 9-vuotiaana ja toimimaan kaupungin urkurina 12-vuotiaana. Vuosina 1882–1888 hän opiskeli Leipzigin konservatoriossa pianonsoittoa ja sävellystä opettajinaan Carl Reinecke, Salomon Jadassohn ja Zwintscher. Danzigin lauluyhdistyksen (Danzig Gesangverein) johtajana Schumann työskenteli 1890–1896 ja Bremenin filharmonisen seuran johtajana 1896–1899. Berliinin lauluakatemian (Berlin Singakademie) johtajana hän aloitti 1900 ja toimi virassaan seuraavat 50 vuotta. Vuonna 1907 hänet nimitettiin Preussin taideakatemiaan ja hän toimi sen varaesimiehenä vuodesta 1918 ja esimiehenä vuodesta 1934. Georg Schumannin suosituin sävellys on oratorio Ruth, joka joutui natsien antisemitismipolitiikan uhriksi eikä sitä esitetty Kolmannen valtakunnan aikana.The New Grove dictionary of music and musicians, Grove 2001, ISBN 0-333-60800-3 ja ISBN 1-56159-239-0. ==Sävellyksiä== ===Kuorolle ja orkesterille=== * Amor und Psyche, opus 3 * Totenklage, opus 33 * Sehnsucht, opus 40 * oratorio Ruth, opus 50 * Das Tränenkrüglein, opus 57 * David und Absalon, Ständchen, dramatische Burleske, opus 70 ===Orkesterille=== * Zur Karnevalszeit, sarja, opus 22 * muunnelmia uruille ja orkesterille Wer nur den lieben Gott lässt walten -teemasta, opus 24 * Variationen und Doppelfuge über ein lustiges Thema, opus 30 * Serenade, opus 34 * sinfonia, f-molli, opus 42 * muunnelmia teemasta Gestern Abend war Vetter Michel da, opus 77 ===Kamarimusiikkia=== * pianokvintetto, e-molli, opus 18 * sellosonaatti, opus 19 * pianokvartetto, f-molli, opus 29 ===Uruille=== * Passacaglia über BACH, opus 39 * urkukoraali, opus 77 Lisäksi lauluja ja pianokappaleita. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1866 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Līvu Akvaparks

Līvu Akvaparks eli "Liivin vesipuisto" on suuri, monikäyttöinen vesipuisto Latvian Itämeren rannikolla sijaitsevassa kylpyläkaupunki Jūrmalassa. Itä- Euroopan suurimpiin kuuluva vesipuisto toimii ympäri vuoden. ==Aiheesta muualla== *"Līvu Akvaparks" Jūrmalan kaupungin matkailusivusto (suomeksi) *Atractions Vesipuiston sivut Luokka:Vesipuistot Luokka:Latvian rakennukset ja rakennelmat Luokka:Latvialaiset yritykset
José María Barreda

José María Barreda Fontes (s. 4. helmikuuta 1953 Ciudad Real, Espanja) on espanjalainen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Kastilia- La Manchan aluehallituksen puheenjohtajana vuodesta 2004 vuoteen 2011 asti. Barreda on koulutukseltaan filosofian lisensiaatti. == Aiheesta muualla == * Barredan blogi * Barreda Kastilia- La Manchan hallituksen sivustolla Luokka:Espanjan sosialistisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Icomos

International Council on Monuments and Sites (Icomos) on kansainvälinen asiantuntijajärjestö, jonka toimintaan kuuluu kulttuuriperintöön kuuluvien kohteiden konservointi ja suojelu. Se perustettiin vuonna 1965 Venetsian julistuksen seurauksena ja antaa asiantuntija-apua Unescon maailmanperintöluetteloon. Icomosiin kuuluu noin 9 500 jäsentä, ja sen jäseniin kuuluu arkkitehteja, historioitsijoita, arkeologeja, taidehistorioitsijoita, maantieteilijöitä, antropologeja, insinöörejä ja kaupunkisuunnittelijoita. Icomosilla on kansalliset osastonsa yli 110 maassa. Kansalliset osastot luovat omat toimintaperiaatteensa Icomosin tavoitteiden ja säännösten mukaan. Icomosin Suomen osasto, ICOMOS Suomi, perustettiin vuonna 1967 opetusministeriön aloitteesta. Perustajajäseninä oli Maija Kairamo, Pekka Kärki ja Antero Sinisalo. Aluksi toiminta oli Rakennustaiteen Seuran yhteydessä. Toiminta on jatkunut itsenäisenä yhdistyksenä 1988 lähtien. Icomosin päättävä elin on kolmen vuoden välein kokoontuva yleiskokous, johon voi osallistua järjestön kaikki jäsenet. Se valitsee 12 jäsenisen toimeenpanevan komitean, jonka apuna toimii kerran vuodessa kokoontuva kansallisten osastojen ja tieteellisten komiteoiden puheenjohtajien muodostama neuvoa-antava komitea. Icomosin toiminta- ja dokumentointikeskus on Pariisissa. Keskuksessa on saatavilla kaikki maailmanperintöluetteloon liittyvät asiakirjat, ja siellä on myös suuri kirjasto. Kansainväliset tieteelliset komiteat auttavat yleiskokousta kehittämään tavoitteet rakennussuojelulle, restauroinnille ja kulttuurimuistomerkkien hoidolle. Icomosin alaisuudessa on 31 kansainvälistä tieteellistä komiteaa. Lisäksi Icomosilla on eri teemoihin erikoistuneita työryhmiä. Icomos auttaa Unescon maailmanperintökomiteaa päättämään uusista kohteista maailmanperintöluetteloon. Icomos järjestää myös tieteellisiä kokouksia ja julkaisee lehtiä, joiden tarkoituksena on löytää rakennussuojelun ongelmia, mahdollisuuksia ja tavoitteita sekä koota alan tutkimustuloksia. Icomosin julkaisuja ovat Icomos News -jäsentiedote, ja Icomos Scientific Journal, joka on tilauspohjainen tieteellinen aikakauslehti. == Lähteet == ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == *Icomosin kotisivut *Icomosin Suomen-osasto Luokka:Kulttuuriperintö Luokka:Kulttuurijärjestöt Luokka:Kansainväliset järjestöt
Trietyleeniglykoli

Trietyleeniglykoli (C6H14O4) on eetteriryhmiä sisältävä dioli eli alkoholi, jossa on kaksi hydroksyyliryhmää. Trietyleeniglykolia käytetään muun muassa kuivausaineena ja lisäaineena muoveissa. Yhdisteen muita nimiä ovat triglykoli, 2,2'-(1,2-etaanidiyylibis(oksi))-bisetanoli ja 2,2'-etyleenidioksibis(etanoli). == Ominaisuudet == Huoneenlämpötilassa trietyleeniglykoli on väritöntä ja vettä sitovaa eli hygroskooppista nestettä, joka liukenee hyvin veteen. Hygroskooppinen ominaisuus johtuu trietyleeniglykolin kyvystä muodostaa hyvin vahvoja vetysidoksia vesimolekyylien kanssa. :3CH2CH2O + H2O → HOCH2CH2OCH2CH2OCH2CH2O == Valmistus == Trietyleeniglykolia ja dietyleeniglykolia muodostuu glykolin valmistuksen sivutuotteina. Prosessissa etyleenioksidi ja vesi reagoivat muodostaen näitä alkoholeja. Glykoli, dietyleeniglykoli ja trietyleeniglykoli erotetaan toisistaan tislaamalla vakuumissa. == Käyttö == Trietyleeniglykolin ominaisuudet muistuttavat dietyleeniglykolin ominaisuuksia ja se on korvannut dietyyliglykolin käyttöä tietyissä sovelluksissa, joissa sen heikompi haihtuvuus on etu. Yksi tärkeimmistä yhdisteen käyttökohteista on maakaasun kuivaaminen. Lisäksi trietyleeniglykolia käytetään desinfiointiaineena, aromaattisten yhdisteiden erottamiseen parafiiniöljyistä, lisäämään muovien taipuisuutta, lisäaineena autojen jarrunesteissä ja teattereissa käytettävissä savukoneissa. == Lähteet == Luokka:Alkoholit Luokka:Eetterit
Nikolai Kari

Nikolai Kari (sukunimi aik. Christersson; 14. helmikuuta 1852 Pietari – 26. syyskuuta 1876 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä. Nikolai Karin isä oli Elimäeltä Pietariin muuttanut suutarimestari Christian Christersson. Kari aloitti koulunkäynnin vuonna 1860 Pietarin suomalaisessa alkeiskoulussa ja jatkoi vuonna 1864 Jyväskylän lukioon päästen ylioppilaaksi 1870. Hän lähti sitten opiskelemaan Helsingin yliopistoon.Engman 2004, s. 506. Kari julkaisi ensimmäisen Saima-nimisen novellinsa 1869 Aallotar-kalenterissa. Helsinkiin muutettuaan hän julkaisi muutamia runoja Hämäläisten albumissa sekä kirjoitti myös Suomen Kuvalehteen. Hän suomensi myös G. von Moserin huvinäytelmän Yhdistysjuhla (Das Stiftungsfest). Karin oli tarkoitus lähteä talvella 1877 kansatieteelliselle tutkimusmatkalle Pohjois-Siperiaan yhdessä professori August Ahlqvistin kanssa mutta hän sairastui ja kuoli 24-vuotiaana syksyllä 1876. == Teoksia == * Aallotar : alkuperäisiä koelmia runollisuuden alalla 1, kirjoittajat Mikko Kukkonen ja Nikolai Christersson (Kari). Schildt, Jyväskylä 1869 == Lähteet == === Kirjallisuus === * Engman, Max: Pietarinsuomalaiset. WSOY, Helsinki 2004. === Verkkolähteet === * * Nikolai Karin muistokirjoitus, Uusi Suometar 02.10.1876 s. 2 (Historiallinen sanomalehtiarkisto) === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1852 syntyneet Luokka:Vuonna 1876 kuolleet
S/S Salama (höyrykuunari)

Höyrykuunari S/S Salama oli apupurjein varustettu potkurihöyrylaiva joka valmistui 1874 Viipurin konepajalta Savonlinnan Höyrylaiva Osakeyhtiön käyttöön. Salama kuljetti matkustajia ja rahtia reitillä Joensuu–Savonlinna–Lappeenranta–Viipuri–Pietari, ja 1870-luvulla se teki myös matkoja Lyypekkiin saakka. Laivassa oli aluksi tilat vain 12 matkustajalle, mutta vuonna 1883 tehtyjen muutosten jälkeen matkustajia voitiin ottaa 60. Matkustajien käytössä oli salonki ja ravintola. Syyskuussa 1898 matkustajalaiva Ilmari törmäsi Salaman oikeaan kylkeen Puumalassa Parkonsaaren luona Salaman ollessa matkalla Lappeenrannasta Savonlinnaan. Törmäyksen seurauksena Salama upposi. Oikeudenkäynnissä Ilmarin omistajavarustamo todettiin syylliseksi onnettomuuteen, ja se joutui luovuttamaan Ilmarin Savonlinnan Höyrylaiva Osakeyhtiölle. Salama upposi niin syvälle, että se oli turvassa jäiden ruhjonnalta, mutta toisaalta hylkyä ei saatu nostettua useista yrityksistä huolimatta sen aikaisella nostotekniikalla. Lastin pääosa, erityisesti hyvin arvokkaat alkoholitynnyrit, saatiin kyllä pelastettua. Salama nostettiin vasta vuonna 1971 Enso-Gutzeit Oy:n Savonlinnan telakan uudella nostokalustolla, ja vuonna 1972 se luovutettiin Merimuseoyhdistykselle kunnostettavaksi. Salama on nykyisin esillä Savonlinnan museossa Riihisaaren laiturissa. Alus on entisöity mahdollisimman tarkasti. Aluksen ruuman oikeassa kyljessä on umpeen levytettynä Ilmarin törmäyksen tekemä reikä vääntyneine levyineen. S/S Salaman pituus on 31,42 metriä, leveys 6,7 metriä ja syväys 2,44 metriä. Höyrykoneen teho oli 39 hevosvoimaa. S/S Salaman suurin nopeus oli 7,5 solmua. == Lähteet == * Höyrykuunari Salama * Suomalaisia höyrylaivoja 150 vuotta : maailman merillä ja kotivesillä 1833-1983 / toim. Erkki Riimala; julk. Suomen höyrypursiseura ry ; julk. työryhmä: Martti Myllylä..[et al.]ISBN 951-99517-8-4 (sid.) Luokka:Höyrylaivat Luokka:Suomen museolaivat Luokka:Savonlinnan museot
Samppalinnan palloiluhalli

Samppalinnan palloiluhalli on vuosina 1970–1972 rakennettu urheiluhalli, joka sijaitsee Turussa. Hallin lattiamateriaali oli ennen vuonna 2003 tapahtunutta remontointia parkettia, mutta remontin yhteydessä se muovitettiin. "Samppikseksi" kutsuttu palloiluhalli sijaitsee Samppalinnan koulun takana osoitteessa Itäinen Pitkäkatu 45. Samppalinnan palloiluhallissa pelasi koripalloa 1970–1980-luvuilla Turun NMKY, lukuun ottamatta loppuotteluja, jotka pidettiin Samppalinnan pienen katsomon vuoksi Kupittaan urheiluhallissa tai jäähallissa. TuNMKY:n miesten edustusjoukkue pelasi viimeiset ottelunsa Samppiksessa 1990-luvun loppupuolella. Muita hallia käyttäneitä koripalloseuroja ovat Aura Basket ja Turun Riento.Pro palloiluhalli -tapahtuma juhlistaa Turun koripalloseurojen pitkää taivalta , Turun Riento, maaliskuu 2013, viitattu 27.2.2015. Hallissa on pelattu myös käsipalloa (Åbo IFK ja HC Dennis),Myös käsipallo kaipaa uutta areenaa, Halipula estää ÅIFK:n naisten euro-ottelut , Turun Sanomat 16.5.2007, viitattu 27.2.2015.Kallikari, Merja: Rafkinin mielestä politiikka sotkee urheilua, Kupittaan jäähallisuunnitelmat kuohuttavat sisäpalloilijoita , Turun Sanomat 5.10.2004, viitattu 27.2.2015. ja futsalia. Sitä käytetään myös voimisteluun. Huomattava määrä harjoitus- ja kilpailutoimintaa siirtyi Samppalinnan palloiluhallista vuoden 2018 alussa uuteen Kupittaan palloiluhalliin. == Lähteet == Luokka:Turun urheiluhallit Luokka:III kaupunginosa
Tatjana Pavlovskaja

Tatjana Pavlovskaja () on venäläinen sopraano. Hän syntyi Murmanskissa ja valmistui Pietarin Rimski-Korsakovin valtionkonservatoriosta. Hän esiintyi Mariinski-teatterissa ensimmäistä kertaa vuonna 1995 Tatjanan roolissa Eugene Oneginissa. Hän on lisäksi esiintynyt muun muassa Metropolitan-oopperassa ja La Scalassa. Hänellä on Venäjän kunniataiteilijan arvonimi.Mariinsky Theatre: Tatiana Pavlovskaya Kapellimestareihin, joiden kanssa Pavlovskaja on työskennellyt, lukeutuvat Valeri Gergijev, Vladimir Spivakov, Juri Temirkanov, Semjon Bytškov, Mihail Pletnjov, Heinz Fricke, Esa-Pekka Salonen, Ion Marin ja James Conlon. == Lähteet == Luokka:Venäläiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Voivož

Voivož (komiksi ja venäjäksi Войвож) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Sosnogorskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ižman sivujoen Voivožin varrella 131 kilometriä Sosnogorskista kaakkoon. Taajaman kautta kulkee Uhtan ja Troitsko-Petšorskin välinen maantie. Asukkaita on 3 400 henkeä (vuonna 2009). Paikkakunta on syntynyt 1940-luvun puolivälissä Voivožin maakaasuesiintymän yhteyteen. Vuonna 1947 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Vuonna 1989 asukkaita oli 5 500 henkeä. ==Lähteet== Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Sosnogorskin piiri
Karl Fredrik Eneberg

Karl Fredrik Eneberg (19. maaliskuuta 1841 Närpiö – 24. toukokuuta 1876 Mosul, Osmanien valtakunta) oli suomalainen orientalisti ja assyriologi, joka kirjoitti myös runoja ruotsin kielellä. Enebergin vanhemmat olivat Närpiön kappalainen Isak Reinhold Eneberg ja Fredrika Lovisa von Knorring. Perheessä oli 13 lasta joista Karl Fredrik oli kahdeksas. Hän kävi Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1860. Eneberg valmistui filosofian kandidaatiksi 1868, maisteriksi 1869 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1873. Hän opiskeli itämaisia kieliä Pietarissa, Leipzigissa ja Kielissä 1870–1871 sekä Pariisissa ja Lontoossa 1874–1876. Eneberg toimi Helsingin Normaalikoulun kreikan ja ruotsin opettajana 1868–1869 sekä 1871–1874 ja Viipurin lukion kreikan kielen lehtorina 1875–1876. Hän oli Helsingin yliopiston itämaisten kielten dosenttina 1875–1876. Vuonna 1876 Eneberg liittyi englantilaisen assyriologi George Smithin retkikuntaan, joka lähti arkeologisiin tutkimuksiin Assyrian alueelle Lähi-itään. Enebergin tarkoituksena oli osallistua kaivauksiin ja tutkia myös nuolenpääkirjoituksia. Hän kuoli kuitenkin hämärissä olosuhteissa Mesopotamian Mosulissa, jonne hän oli saapunut yksin 20. huhtikuuta 1876 Smithin jäätyä Bagdadiin. Mosulin seuduilla raivosi tuolloin rutto ja Eneberg sairastui johtaessaan alueella kaivauksia. Jörn Donnerin kirjan Minetten rakkaus (Otava 2002) rungon muodostaa Enebergin ja Donnerin isoäidin Vilhelmina Sofia Charlotta eli Minette Munckin (1848–1922) kirjeenvaihto. Minette Munck oli Erkylän kartanon omistajan vapaaherra, kenraali, sijaiskansleri Johan Reinhold Munckin (1795–1865) tytär. Hän meni naimisiin 1887 professori Otto Donnerin kanssa, joka oli taloudellisesti tukenut Enebergin tutkimuksia. Karl Fredrik Enebergin veli Waldemar Eneberg (1840–1904) oli vanhasuomalaisiin kuulunut senaattori, valtiopäivämies ja Suomen Pankin johtokunnan jäsen. == Teoksia == * Karin : dikter i fem sänger. Widerholm, Helsingfors 1865 (suomennettu nimellä Katri : viisilauluinen runoelma : vuoden 1808-09 sodan 100-vuotismuistoksi, Karisto 1909) * Dikter, af K. F. Eneberg. Sederholm, Helsingfors 1869 * De pronominibus srabicis dissertatio etymologica I–II, väitöskirja. 1872–1874 == Lähteet == * * Enebergin henkilötiedot * Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640-1917, osa A-G * * Timo Hämäläinen : Orientalisti katosi Mesopotamiaan : Jörn Donner kertoo isoäitinsä rakkaustarinan 1800-luvulta. Helsingin Sanomat 18.9.2002 Luokka:Suomalaiset assyriologit Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1841 syntyneet Luokka:Vuonna 1876 kuolleet
Nižni Odes

Nižni Odes (, ) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Sosnogorskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Nižni Odes -joen yläjuoksulla noin 50 kilometriä Sosnogorskista itään. Taajaman kautta kulkee Uhtan ja Vuktylin välinen maantie. Asukkaita on 11 100 henkeä (vuonna 2009). Taajama on perustettu vuonna 1964 öljyesiintymän yhteyteen. Nykyään siellä toimii Lukoilin öljyn- ja kaasuntuotantoyhtiö. Palveluihin kuuluu kaksi keskikoulua, musiikki- ja taidekoulut, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo ja poliklinikka. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Nižni Odesin sivusto Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Sosnogorskin piiri
Parma (Komi)

Parma (komiksi ja venäjäksi Парма) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Usinskin kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Usa-joen rannalla 12 kilometriä Usinskista lounaaseen. Asukkaita on 1 300 henkeä (vuonna 2009). Taajama on perustettu vuonna 1978. Sen nimi perustuu komin sanaan parma ’korkealla paikalla kasvava kuusikko, aarniometsä, harjanne’. ==Lähteet== Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Usinsk
Loving vastaan Virginia

Loving vastaan Virginia () oli Yhdysvaltain korkeimman oikeuden vuonna 1967 antama yksimielinen päätös, jonka mukaan Virginian osavaltion rotujen välisen avioliiton kieltävä laki (Racial Integrity Act of 1924) oli perustuslain vastainen. Loving vastaan Virginia kumosi aiemman korkeimman oikeuden ennakkopäätöksen Pace vastaan Alabama vuodelta 1883. Päätöksestä huolimatta useissa osavaltioissa oli voimassa vielä pitkään vastaavia lakeja, vaikkakaan niitä ei tuomion jälkeen enää noudatettu. Alabama kumosi vuonna 2000 rotujen välisen avioliiton kieltävän lain viimeisenä osavaltiona. ==Taustaa== Kantajista Mildred Loving (1939–2008) oli taustaltaan afroamerikkalainen ja Rappahannock-intiaani, kun taas Richard Perry Loving (1933-1975) oli valkoinen. Lovingit olivat avioituneet Washingtonssa kesäkuussa 1958 ja palanneet kotiin Virginiaan. Virginian osavaltiolaki kielsi avioliitot valkoisten ja ei-valkoisten välillä sekä rotujen välisen avioliiton osavaltion ulkopuolella solmineiden virginialaisten palaamisen Virginiaan. Poliisit tunkeutuivat pariskunnan kotiin ja löysivät heidät nukkumasta. Seinälle ripustetusta avioliittotodistuksesta tuli keskeinen todistuskappale. Teosta oli määrätty vähintään vuoden ja enintään viiden vuoden vankeusrangaistus. Virginian osavaltion tuomioistuin tuomitsi Lovingit vuonna 1959 vuodeksi vankeuteen, mutta tuomion täytäntöönpanoa lykättiin kahdellakymmenelläviidellä vuodella sillä ehdolla, että pari muuttaa Virginiasta. Lovingit muuttivat pääkaupunkiin Washingtoniin, mutta haluttuaan palata Virginiaan nostivat vuonna 1963 osavaltiota vastaan kanteen, joka päätyi Yhdysvaltain korkeimpaan oikeuteen. Korkein oikeus päätti 12. kesäkuuta 1967 yksimielisesti, että Virginian osavaltion laki on tältä osin Yhdysvaltain perustuslain neljännentoista lisäyksen vastainen. Päätöksessä todettiin muun muassa että "avioliitto on yksi ihmisen perustavista kansalaisoikeuksista, välttämätön koko olemassaolollemme ja selviytymisellemme". Tapauksesta kertova Jeff Nicholsin elokuva Loving sai ensi-iltansa vuonna 2016. == Lähteet == Luokka:1967 Luokka:Rasismi Yhdysvalloissa Luokka:Yhdysvaltain korkeimman oikeuden päätökset Luokka:Lyndon B. Johnsonin presidenttikausi
Avustava erotuomari

Avustava erotuomari (”linjatuomari”, ”linjamies”, ”rajamies”) avustaa jalkapallo-ottelussa erotuomaria. Avustava erotuomari tarvitsee ottelua avustaessaan lipun, joka on yleensä punakeltainen. Avustavalla erotuomarilla ei ole täyttä valtaa soveltaa jalkapallon sääntöjä, vaan erotuomarin ja avustavan erotuomarin välisessä erimielisyydessä erotuomarin sana voittaa. == Velvollisuudet == Jalkapallon sääntöjen mukaan avustavan erotuomarin on näytettävä lipulla merkki, jos *pallo on pois kentältä --> rajaheitto, kulmapotku, maalipotku *pelaajaa rikotaan --> vapaapotku, rangaistuspotku *toinen joukkue haluaa vaihtaa pelaajaa Näitä toimenpiteitä kutsutaan erotuomarin merkeiksi. == Apuvälineet == Suomessa Veikkausliigassa ja Kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa avustavilla erotuomareilla on käytössään signaaliliput, joilla he voivat nappia painamalla herättää erotuomarin huomion. Avustavan erotuomarin painaessa nappiin, erotuomari saa signaalin (piip-äänen tai värinän) olkavarteensa kiinnitettyyn vastaanottimeen. Tästä on usein hyötyä erotuomareille, kun rike tapahtuu erotuomarin näkökentän ulkopuolella. Veikkausliigassa ja kansainvälisissä otteluissa erotuomarit kommunikoivat pelin aikana radiopuhelimilla. == Lähteet == * Jalkapallosäännöt Viitattu 24.4.2012 Luokka:Jalkapallotuomarit
Borovoi (Komi)

Borovoi () on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Uhtan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kotlasin ja Vorkutan välisen rautatien varrella 62 kilometriä Uhtasta lounaaseen. Asukkaita on 1 800 henkeä (vuonna 2009). Paikkakunta on syntynyt 1950-luvulla. Vuonna 1975 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. ==Lähteet== Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Uhta
Vodnyi

Vodnyi (, ) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Uhtan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Uhta-joen varrella 25 kilometriä Uhtan kaupungista lounaaseen. Asukkaita on 6 600 henkeä (vuonna 2009). Paikkakunta on syntynyt 1920–1930-lukujen vaihteessa öljyntuotantoalueen yhteyteen. Vuonna 1944 se sai taajaman statuksen. Nimitys perustuu taajamassa harjoitettuun radioaktiivisen veden tuotantoon ja tutkimukseen. ==Lähteet== Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Uhta
Šudajag

Šudajag (komiksi ja venäjäksi Шудаяг) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Uhtan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Uhta-joen rannalla 12 kilometrin päässä Uhtan kaupungista. lounaaseen. Asukkaita on 3 600 henkeä (vuonna 2009). Taajama on perustettu vuonna 1976. Vuonna 1989 siellä oli 5 100 asukasta. ==Lähteet== Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Uhta
Jarega

Jarega (komiksi ja venäjäksi Я́рега) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Uhtan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Malyi Voivož -joen yläjuoksulla 24 kilometriä Uhtasta lounaaseen. Kahden kilometrin päässä taajamasta on Kotlasin ja Vorkutan välisen rautatien Jaregan asema. Asukkaita on 8 500 henkeä (vuonna 2009). Paikkakunta on syntynyt 1930-luvulla Jaregan öljyntuotantoalueen yhteyteen. Vuonna 1944 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. ==Lähteet== Luokka:Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat Luokka:Uhta
Christer Sarlin

Christer Sarlin (s. 1951) on suomalainen Yleisradiossa työskentelevä urheilutoimittaja. Sarlin selostaa Ylellä muun muassa ammuntaa, nyrkkeilyä, pikaluistelua, tennistä ja pöytätennistä. Sarlin aloitti työskentelyn Ylen radiourheilussa vuonna 1982 ja siirtyi television puolelle 1990-luvulla. Suomen luisteluliitto valitsi hänet vuoden 2015 parhaaksi luistelutoimittajaksi. Sarlin on perehtynyt myös nyrkkeilyn saloihin: hänen toimittajanuransa yksi kohokohdista on Muhammad Alin tapaaminen Sydneyn vuoden 2000 kesäolympialaisissa. Vuonna 2022 julkaistiin Sarlinin 511-sivuinen tietokirja Mitalisadetta ja mustia silmiä — Suomen nyrkkeilyn olympiahistoria (Docendo). ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset urheiluselostajat Luokka:Ylen toimittajat Sarlin, Christer Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uhta (joki)

Uhta (, ) on Petšoran vesistöön kuuluvan Ižman sivujoki Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 199 kilometriä, valuma-alueen laajuus 4 510 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 13 kilometrin päässä joen suusta 48,9 kuutiometriä sekunnissa. Joki saa alkunsa Timanin selänteeltä. Sen varrella sijaitsee Uhtan kaupunki sekä Vodnyin ja Šudajagin kaupunkimaiset taajamat. ==Lähteet== Luokka:Komin tasavallan joet Luokka:Petšoran vesistö
Ižma (kylä)

Ižma (, ) on kylä, maalaiskunta ja Ižman piirin hallinnollinen keskus Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Ižma-joen rannalla 544 kilometriä tasavallan pääkaupungista Syktyvkarista pohjoiseen. Asukkaita on 3 800 henkeä (vuonna 2002). Ižman kirkonkylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1576. Sen ovat perustaneet Vymin seudulta ja Mezenin yläjuoksulta muuttaneet komit. Komien lisäksi kylässä asui venäläisiä ja nenetsejä. Ižmalaiset harjoittivat metsästystä, kalastusta, maanviljelyä ja 1700-luvulta lähtien poronhoitoa. Vuonna 1920 kylästä tuli Ižman–Petšoran kihlakunnan ja vuonna 1929 Ižman piirin keskus. Vuonna 1989 kylän asukkaista 79 % oli komeja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kylästä (izhma.ru) * Ižman rapistunut lentokenttä (aviapages.ru) * Accident: Alrosa Mirny T154 at Izhma on Sep 7th 2010, loss of electrics and landing on helicopter platform * Topografiakarttoja kylästä ympäristöineen * Topografiakartta 1:200k kylän alueelta (1989) Luokka:Ižman piiri Luokka:Komin tasavallan kylät ja taajamat
Stefanos Byzantionlainen

Stefanos Byzantionlainen (; 500-luku) oli bysanttilainen grammaatikko ja leksikografi, joka kirjoitti merkittävän maantieteellisen sanakirjan Ethnika (). Teoksesta itsestään on säilynyt vain katkelmia, mutta siitä tunnetaan myös erään Hermolaoksen tekemä tiivistelmä. == Elämä == Stefanoksen elämästä ei tiedetä muuta kuin se, että hän eli Arcadiuksen ja Honoriuksen ajan jälkeen ja ennen Justinianus II:ta ja että hän toimi grammaatikkona Konstantinopolissa. Myöhemmät kirjailijat eivät tarjoa lisätietoa Stefanoksesta, mutta he mainitsevat, että eräs Hermolaos lyhensi tämän teoksen tiivistelmäksi. Hermolaos omisti tiivistelmänsä Justinianukselle, mutta ei ole tietoa, viitataanko tällä Justinianus I:een vai II:een. On kuitenkin todennäköistä, että Stefanos vaikutti Konstantinopolissa Justinianus I:n aikana, 500-luvulla jaa. == Ethnika == Lyhennelmänäkin Ethnika on arvokas maantieteellisen, mytologisen ja uskonnollisen tiedon lähde antiikin Kreikkaa koskien. Lähes jokainen artikkeli teoksessa sisältää viittauksia johonkin antiikin aikaiseen kirjailijaan auktoriteettina paikan nimeä koskien. Säilyneistä katkelmista voidaan nähdä, että alkuperäinen teos sisälsi paljon lainauksia eri kirjailijoilta, sekä paljon mielenkiintoisia topografisia, historiallisia, mytologisia yms. yksityiskohtia. Alkuperäisen teoksen merkittävimmät katkelmat ovat peräisin Konstantinos Porfyrogennitoksen teoksista De administrando imperio, luku 23 (artikkeli "") ja De thematibus, II.10 (Sisilian kuvaus). Jälkimmäinen sisältää katkelman komediakirjailija Aleksikseltä. Kolmas merkittävä katkelma, joka alkaa artikkelista "" ja päättyy -kirjaimen loppuun, sisältyy erääseen Pierre Séguierin kokoaman Fonds Coislin -kirjaston käsikirjoitukseen. Teoksen ensimmäinen nykyaikainen laitos oli Aldus Manutiuksen vuonna 1502 toimittama. Teoksen standardilaitos on puolestaan Augustus Meineken vuonna 1849 toimittama. Teokseen viitataan yleensä Meineken sivunumeroilla. Uusin laitos on Margarethe Billerbeckin saksaksi toimittama (osa I: A-G, 2006). == Lähteet == * * == Kirjallisuutta == === Tekstilaitoksia === * * * * * * * === Muuta kirjallisuutta === * * * * * Luokka:Bysanttilaiset grammaatikot
Štšeljajur

Štšeljajur (komiksi ja venäjäksi Щельяю́р) on maaseututaajama ja maalaiskunta Komin tasavallan Ižman piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Petšora-joen rannalla 54 kilometriä Ižman piirikeskuksesta luoteeseen. Asukkaita on 3 600 henkeä (vuonna 2002). Šeljajurin kylä syntyi 1700-luvun puolivälissä. Sen nimi perustuu venäläislainaan šelja ’rantatörmä’ ja komin sanaan jur ’pää, yläosa’. Komien lisäksi kylässä asui nenetsejä. Neuvostoaikana perustettiin jokilaivojen korjaustelakka ja Šeljajurista tuli Petšoran laivaliikenteen keskus. Vuosina 1962–1992 sillä oli kaupunkimaisen taajaman status. ==Lähteet== Luokka:Ižman piiri Luokka:Komin tasavallan kylät ja taajamat
Kryptolebias marmoratus

Kryptolebias marmoratus (syn. Rivulus marmoratus) on uudenmaailmankilleihin kuuluva kalalaji. Se elää Pohjois-, Väli- ja Etelä-Amerikan itärannikolla Floridasta Brasiliaan asti. Kala on alle 5 cm:n pituinen. == Elinympäristö == Kalalla on tapana oleskella vedenpinnan yläpuolella kosteissa maataskurapujen kaivamissa onkaloissa. Tutkijat ovat myös hiljattain havainneet, että kala voi viettää jopa 66 päivää yhtäjaksoisesti kuivilla kaatuneiden puiden koloissa hengittäen ihonsa kautta. Se tunkeutuu hyönteisten luomiin puunkoloihin, missä se hallitsee aluetta aggressivisella käytöksellään. Tänä aikana se muuttaa kiduksiaan niin, että se voi säilyttää niissä vettä ja ravinteita. Typpipohjaiset kuona-aineet poistuvat ihon läpi. Muutos on päinvastainen kalan palatessa takaisin veteen. Toisin kuin esimerkiksi keuhkokaloilla, lajin aineenvaihdunta säilyy normaalilla tasolla, eikä se vaivu lepotilaan. ==Lisääntyminen== Kryptolebias marmoratus on yksi harvoista selkärankaisista, joka kykenee lisääntymään ilman kumppania itsehedelmöityksen avulla. Urospuoliset yksilöt ovat luonnossa harvinaisia. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * *D. Scott Taylor Rare Hermaphroditic Fish Survives in Mangrove Swamps mangrove.org Luokka:Hammaskarppikalat
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1932

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1932 järjestettiin Berliinissä 14.–20. maaliskuuta. Kisat olivat viimeiset erilliset miesten Euroopan- mestaruuskilpailut. Myöhemmin mestaruus ratkaistiin maailmanmestaruus- ja olympiakilpailuiden yhteydessä vuoteen 1991 saakka. Tuolloin Euroopan- mestaruudesta pelattiin viimeisen kerran. Viimeisen erillisen Euroopan- mestaruusturnauksen voitti Ruotsi. == Karsintaryhmä 1 == joukkue O V T H Maalit P SUI AUT GER align=left 2 0 2 0 3-3 2 2-2 1-1 align=left 2 0 2 0 3-3 2 1-1 align=left 2 0 2 0 2-2 2 * Lohko oli äärimmäisen tasainen, eikä eroja saatu aikaiseksi. Kaikki joukkueet jatkoivat mitalisarjaan, ja niiden keskinäiset ottelut jäivät siellä voimaan. == Karsintaryhmä 2 == joukkue O V T H Maalit P TCH FRA LAT align=left 2 1 1 0 8-1 3 1-1 7-0 2 1 1 0 2-1 3 1-0 align=left 2 0 0 2 0-8 0 == Karsintaryhmä 3 == joukkue O V T H Maalit P SWE GBR ROM align=left 2 2 0 0 8-1 4 4-1 4-0 2 1 0 1 2-4 2 1-0 align=left 2 0 0 2 0-5 0 == Mitalisarja == joukkue O V T H Maalit P SWE AUT SUI GER TCH 4 2 2 0 4-1 6 0-0 1-1 1-0 2-0 4 1 3 0 6-3 5 (2-2) (1-1) 3-0 align=left 4 1 3 0 7-6 5 (1-1) 3-2 align=left 4 1 2 1 3-3 4 1-0 align=left 4 0 0 4 2-9 0 == Alempi loppusarja == joukkue O V T H Maalit P FRA GBR LAT ROM align=left 3 2 1 0 9-3 5 3-3 (1-0) 5-0 3 2 1 0 9-5 5 5-2 (1-0) align=left 3 1 0 2 5-6 2 3-0 align=left 3 0 0 3 0-9 0 == Lopulliset sijoitukset == EM 1932 Joukkue Kultaa Hopeaa Pronssia 4 5 6 7 8 9 == Lähteet == * http://hokej.snt.cz/old/1932.html * http://www.passionhockey.com/hockeyarchives/Euro1932.htm Luokka:Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 1932 jääkiekko Euroopan- mestaruuskilpailut 1932 Luokka:Berliinin urheilu
Grass River Provincial Park

Grass River Provincial Park on Manitobassa Kanadassa sijaitseva pinta-alaltaan 2 279 neliökilometrin luonnonpuisto, joka on perustettu vuonna 1963. Puisto sijaitsee noin 75 kilometriä pohjoiseen The Pas’n kaupungista, ja se on keskittynyt Grass River -joen ympäristöön. Puisto on perustettu suojelemaan Churchilljoen yläjuoksulla sijaitsevan alueen boreaalisten metsien luontoa. Aluetta käytetään myös virkistyskäytössä, ja se käsittää on lukuisia järviä, joista suurimpia ovat Reed Lake, Simonhouse Lake sekä Elbow Lake. Alueella on lisäksi useita melontareittejä. Puiston eteläiseen osaan kuuluu alueita dolomiittiperäisestä Manitoba Lowlandsin alueesta, ja pohjoinen osa käsittää graniittiperäisiä Kanadan kilven alueita. Koko puiston alueella on nähtävillä jälkiä jääkausien vaikutuksesta. Alueella toimi 1900-luvun aikana useita kaivoksia. Näistä viimeiset suljettiin 1993. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Grass River Provincial Park Luokka:Manitoban maantiede Luokka:Kanadan luonnonsuojelualueet
Barry Ackroyd

Barry Ackroyd (s. 12. toukokuuta 1954 Manchester) on englantilainen elokuvaaja. Hän oli ehdolla vuoden 2010 Oscar-gaalassa parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon saajaksi elokuvasta The Hurt Locker. Hän on kuvannut muun muassa elokuvan Captain Phillips. ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Brittiläiset elokuvaajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
William Wilton

William Wilton (9. kesäkuuta 1865 – 2. toukokuuta 1920) oli skotlantilainen jalkapallovalmentaja. Hän oli kautta aikain ensimmäinen Glasgow Rangersin manageri. Wilton valmensi Rangersia vuodesta 1899 aina kuolemaansa saakka vuoteen 1920. Tuona aikana Rangers voitti kahdeksan Skotlannin mestaruutta ja yhdeksän kertaa Skotlannin cupin. Ensimmäisen mestaruuden Rangers voitti Skotlannin liigan ensimmäisenä vuonna 1899. Se voitti kaikki 18 otteluaan. == Lähteet == Luokka:Skotlantilaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
Vicente Álvarez Areces

Vicente Alberto Álvarez Areces (4. elokuuta 1943 Gijón, Asturia, Espanja – 17. tammikuuta 2019 Gijón, Asturia, Espanja) oli espanjalainen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko. Hän oli Asturian aluehallituksen puheenjohtaja vuodesta 1999 vuoteen 2011. Sitä ennen hän toimi vuosina 1987–1999 Gijónin kaupungin pormestarina. == Lähteet == Luokka:Espanjan sosialistisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Pormestarit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet