EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Poljuško-pole

Poljuško-pole () on neuvostovenäläinen laulu, jonka on säveltänyt Lev Knipper ja sanoittanut Viktor Gusev vuonna 1933. Suomeksi laulu tunnetaan nimellä Kasakkapartio. Englanninkielistä versiota () on tehnyt länsimaissa tunnetuksi muun muassa Ivan Rebroff. Suomalaisista artisteista muun muassa Frederik ja Viktor Klimenko ovat levyttäneet kappaleen. == Sanoitus == : Venäjäksi Translitteraatio Käännös Полюшко-поле, Полюшко, широко поле, Eдут по полю герои, Эх, да красной армии герои. Девушки плачут, Девушкам сегодня грустно, Милый надолго уехал, Эх, да милый в армию уехал. Девушки, гляньте, Гляньте на дорогу нашу, Вьётся дальняя дорога, Эх, да развесёлая дорога. Только мы видим, Видим мы седую тучу, Вражья злоба из-за леса, Эх, да вражья злоба, словно туча. Эх, девушки, гляньте, Мы врага принять готовы, Наши кони быстроноги, Эх, да наши танки быстроходны. Эх, пусть же в колхозе Дружная кипит работа, Мы дозорные сегодня, Эх, да мы сегодня часовые. Poljuško-pole, Poljuško, široko pole, Edut po polju geroi, Eh, da krasnoi armii geroi. Devuški platšut, Devuškam segodnja grustno, Milyi nadolgo ujehal, Eh, da milyi v armiju ujehal. Devuški gljante, Gljante na dorogu našu, Vjotsja dalnjaja doroga, Eh, da razvesjolaja doroga. Tolko my vidim, Vidim my sedju tutšu, Vražja zloba iz-za lesa, Eh, da vražja zloba, slovno tutša. Eh, devuški, gljante, My vraga prinjat gotovy, Naši koni bystronogi, Eh, da naši tanki bystrohodny. Eh, pust že v kolhoze, Družnaja kipit rabota, My dozornyje segodnja, Eh, da my segodnja tšasovyje. Pelto, oi peltoni, Pelto, oi laaja pelto, Sankarit ratsastavat yli pellon, Oi, he ovat puna-armeijan sankareita. Tytöt itkevät, Tytöt ovat tänään surullisia, Rakas on lähtenyt pitkäksi aikaa, Oi, rakas on lähtenyt armeijaan. Tytöt katsokaa, Katsokaa meidän tietämme, Pitkä tuuleva tie, Oi, kyllä tämä on onnen tie. Vain me näemme, Näemme me harmaan myrskypilven, Vihollisen viha metsän takaa, Oi, vihollisen viha kuin myrskypilvi. Oi, tytöt, katsokaa, Olemme valmiita kohtaamaan vihollisen, Hevosemme ovat nopeajalkaisia, Oi, kyllä panssarivaunumme ovat nopeamoottorisia. Oi, jopa kolhoosilla, Ystävällinen työ on käynnissä, Olemme tänään katsojia, Oi, kyllä olemme tänään vartijoita. == Lähteet == Luokka:Venäläiset kansanlaulut
Stefan Majewski

Stefan Majewski (s. 31. tammikuuta 1956 Bydgoszcz, Puola) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. ==Ura== Majewski loi pitkän peliuran Puolassa ja Saksassa. Hän aloitti kotikaupunkinsa Bydgoszczin seuroissa 1970-luvulla, mutta teki lopullisen läpimurtonsa Legia Varsovassa 1979–84. Hän oli voittamassa seuran kanssa kahta Puolan cupin mestaruutta 1980 ja 1981. Legiasta hän siirtyi 1984 Saksan Bundesliigaan 1. FC Kaiserslauterniin. Majewski pelasi Saksassa neljä kautta, joista viimeisen 2. Bundesliigan jumboksi jääneessä DSC Arminia Bielefeldissä. 1988 Majewski siirtyi kyproslaiseen Apollon Limassoliin palaten yhden kauden jälkeen takaisin Saksaan. Hän lopetti uransa Freiburger FC:n joukkueessa 1993. Puolan maajoukkueessa Majewski pelasi 40 maaottelua tehden niissä 4 maalia. Hän oli mukana MM-pronssilla 1982 ja toiselle kierrokselle päättyneissä MM-kisoissa 1986. ===Meriitit pelaajana=== * Puolan cup (2): 1980, 1981 * MM-pronssi: 1982 ==Ura valmentajana== Majewski aloitti valmennusuransa Freiburger FC:n juniorivalmentajana 1990. Varsinaisen päävalmentajadebyyttinsä hän teki 1994 Polonia Varsovassa. Pesti jäi lyhyeksi seuran vajottua putoamiskamppailuun Ekstraklasassa. Hän palasi seuraan kuitenkin 1995 ja nosti seuran takaisin pääsarjaan kauden 1995/96 päätteeksi. 1997 Majewski palasi jälleen Saksaan ja valmensi kaksi kautta 1. FC Kaiserslauternin amatöörijoukkuetta. 1999 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi Amica Wronkin päävalmentajaksi. Wronkissa hän teki lopullisen läpimurtonsa valmentajana luotsaten seuran Puolan cupin voittoon kaksi kertaa. Hän sai potkut kesken kauden 2000/01. Amica-potkujensa jälkeen Majewski jatkoi uraansa Zagłębie Lubinin päävalmentajana. Pesti jäi yhden kauden mittaiseksi ja 2002 ura jatkui Świt Nowy Dwór Mazowieckissa. 2002–2003 Majewski toimi Puolan maajoukkueen apuvalmentajana palaten sen jälkeen jälleen Amica Wronkiin. Heinäkuussa 2004 Majewski siirtyi Amicasta Widzew Łódźiin. Hän valmensi seuraa kaksi kautta Puolan II-Ligassa. Pesti huipentui nousuun kauden 2005/06 jälkeen, mutta Majewski sai menestyksetä huolimatta jättää tehtävänsä seurassa. Lokakuussa 2006 Majewski palasi valmennustehtäviin siirtyen Cracovia Krakovan päävalmentajaksi. Majewskin johdolla Cracovia sijoittui kauden 2006/07 päätteeksi hienosti Ekstraklasassa neljänneksi ja seuraavallakin kaudella se oli seitsemäs. Kausi 2008/09 alkoi kuitenkin kehnosti ja Majewski sai lokakuussa 2008 potkut tehtävistään. Vuonna 2009 Majewski siirtyi Puolan jalkapalloliiton palvelukseen alle 21-vuotiaiden maajoukkueen valmentajaksi. Syyskuussa 2009 hänestä tuli A-maajoukkueen päävalmentaja käynnissä olleiden MM-karsintojen ajaksi. Majewski Interimscoach Majewskin johdolla Puola hävisi molemmat viimeisistä karsintaotteluistaan. Lokakuussa 2009 Franciszek Smudasta tuli uusi maajoukkuevalmentaja ja Majewski jatkaa alle 23-vuotiaiden maajoukkueen peräsimessä. Smuda löst Beenhakker ab ===Meriitit valmentajana=== * Puolan cup (2): 1999, 2000 * Puolan supercup: 1999 * II Liga: 2006 == Lähteet == Luokka:Puolalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Puolalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Esa Korhonen

Esa Keski-Korhonen (s. 4. tammikuuta 1944) on entinen suomalainen jalkapalloilija.Pahlman jakoi Paxia Sirrille, Palloveikko (KPV:n jalkapallotervehdys kokkolalaisille), No 92, kevät 2018, sivu 9 Laitapuolustajana pelannut Esa "Sirri" Korhonen edusti uransa ajan vuosina 1963–1976 Kokkolan Palloveikkoja 1. divisioonassa ja mestaruussarjassa. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden 1969. Kaikkiaan Korhonen pelasi kymmenen kauden aikana 185 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Korhonen pelasi maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1970. Korhonen toimi seuransa johtokunnassa 1986–1993. Hän harrastaa keilailua ja golfia. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dav Pilkey

Dav Pilkey, oik. David Murray Pilkey, Jr. (s. 1966 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hän on julkaissut vuodesta 1987 lähtien useita kymmeniä kirjoja, joiden joukossa on myös lasten tietokirjoja. Hän on käyttänyt myös kirjailijanimeä Sue Denim, joka on sanaleikki englannin sanasta pseudonym (suom. salanimi). Hänet tunnetaan ehkä parhaiten kirjasarjoista Dumb Bunnies, Big Dog and Little Dog, Dragon ja Captain Underpants, (suom. Kapteeni Kalsari). Pilkeyn kirjoitustyyliä voi kuvata suoraviivaiseksi, eläväksi kerronnaksi, joka sisältää runsaasti sanaleikkejä ja vitsejä. Osa hänen kirjoistaan on kirjoitettu runomuodossa. Hän on myös kuvittanut Adolph J. Moserin, Jerry Segalin ja Angela Johnsonin kirjoja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Dav Pilkeyn verkkosivut * Dav Pilkey Tammen sivuilla Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ardarik

Ardarik tai Ardaric (k. noin 460) oli gepidien kuningas ja yksi Attilan luotetuimmista vasalleista. Ardarikin komentamat gepidit olivat Katalaunien kenttien taistelussa hunnien liittolaisia. Attilan kuoltua Ardarik johti gepidien ja useiden muiden hunnien alistamien kansojen, muun muassa ostrogoottien, kapinaa. Ardarikin joukot löivät Attilan pojan Ellakin johtamat hunnit vuonna 454 Nedao-joen taistelussa.Kari 2001, s. 111 == Lähteet == *Risto Kari: Historian ABC - Kaikkien aikojen valtiot. Osa 2. Kustannusosakeyhtiö Tammi 2001. ISBN 951-31-1094-x. ===Viitteet=== Luokka:Germaanien kuninkaat Luokka:460-luvulla kuolleet
Romaaninen filologia

Romaaninen filologia eli romanistiikka on kielitieteen ala, joka perinteisesti tutkii kaikkia latinasta periytyviä romaanisia kieliä, kuten ranskaa, italiaa, espanjaa ja portugalia. Filologia tarkoittaa suppeassa merkityksessä kielihistoriallisten tekstien tutkimusta. Oppiaineena se tarkoittaa laajemmin kielen, tekstien ja kulttuurien välistä yhteyttä. Nykyisin Suomen yliopistoista ainoastaan Jyväskylän yliopistossa on oppiaineen nimenä romaaninen filologia. Oppiaine keskittyy ranskan kieleen ja ranskankieliseen kulttuuriin romaanisen kielialueen kontekstissa. Muissa yliopistoissa oppiaineen nimi vaihtelee. Helsingin yliopistossa oppiaineena on ranskalainen filologia. Yliopistossa on kuitenkin ollut romaanisen filologian professuuri. Turun yliopistossa oppiaine kulki alun perin nimellä romaaniset kielet, ja oppiaineen professori vastasi myös espanjan ja italian perusopinnoista. Turussa romaaninen filologia oli oppiaineen nimenä vuodesta 1962 aina 1990-luvulle saakka, jolloin nimi muutettiin ranskan kieleksi ja kulttuuriksi. Vuodesta 2005 Turussa oppiaineena on ollut ranskan kieli. Tampereen yliopistossa oppiaineena on ranskan kieli. Vuosina 1902–2001 Suomessa tehtiin 43 romanistiikan alan väitöskirjaa. Romaanista filologiaa tai ranskan kieltä opiskelleet työskentelivät vielä 2000-luvun alussa usein kieltenopettajina, mutta viime aikoina ranskan suosio koulujen oppilaiden keskuudessa on vähentynyt huomattavasti. == Lähteet == Luokka:Filologia Luokka:Romaaniset kielet
Ismo Korhonen

Ismo Korhonen (s. 10. helmikuuta 1962 Suonenjoki) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Maalivahtina pelannut Korhonen edusti uransa ajan lahtelaista Kuusysiä vuosina 1979–1991. Hänen aloittaessaan Kuusysi pelasi 1. divisioonassa, mutta seura nousi mestaruussarjaan kaudeksi 1982. Korhonen voitti heti nousun jälkeen Suomen mestaruuden ja vielä neljä lisää vuosina 1984, 1986, 1989 ja 1991. Suomen Cupin hän voitti kahdesti, 1983 ja 1987. Kaikkiaan Korhonen pelasi kymmenen kauden aikana 234 pääsarjatason ottelua. Korhonen pelasi maajoukkueessa vuosina 1983–1986 yhteensä seitsemän maaottelua. Korhonen toimi pelaajauran jälkeen Kuusysin maalivahtivalmentajana 1995 asti ja vuonna 2007 hänet valittiin FC Kuusysin puheenjohtajaksi. Ammatikseen hän työskentelee vakuutusalalla. ==Saavutukset== *Suomen mestaruus 1982, 1984, 1986, 1989, 1991 **SM-hopea 1987, 1988, 1990 *Suomen Cup 1983, 1987 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matti Korhonen (jalkapalloilija)

Matti Korhonen (s. 17. toukokuuta 1938) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Maalivahtina pelannut Korhonen edusti urallaan Helsingin Palloseuraa 1959–1963 ja 1967 sekä Rosenlewin Urheilijoita 1964–1966. Hän voitti Helsingin Palloseurassa Suomen Cupin 1962. Kaikkiaan Korhonen pelasi viiden kauden aikana 67 pääsarjatason ottelua. Korhonen pelasi maajoukkueessa vuosina 1962–1963 kaksi A- ja kolme B-maaottelua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tuovi Koskinen

Tuovi Koskinen (9. lokakuuta 1897 Viipuri – 25. kesäkuuta 1960 Porvoo)Kuolinilmoitus, Uusi Suomi, 1960, No 171, sivu 3, julkaistu 28.6.1960 oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.Urheilumme Kasvot Osa 3, Koskinen, Tuovi, sivu 168, vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1978 (sivulla 169 valokuva Koskisesta) Puolustajana pelannut Koskinen edusti urallaan Viipurin Susia ainakin vuosina 1923–1928 ja 1931–1934. Kaikkiaan hän pelasi vuonna 1930 alkaneessa jalkapallon mestaruussarjassa kolmen kauden aikana 24 ottelua. Koskinen pelasi maajoukkueessa vuosina 1923–1928 yhteensä yhdeksän maaottelua. Puolustajana myös jääpallossa pelannut Tuovi Koskinen edusti Viipurin Susia myös jääpallossa vuosina 1917-1934. Sinä aikana hän oli pelipaikaltaan tukimiehenä voittamassa seitsemän Suomen mestaruutta eli vuosina 1925, 1926, 1927, 1929, 1930, 1932 ja 1933. Lisäksi hän saavutti kolme SM-hopeaa 1924, 1928 ja 1931. Koskiselle myönnettiin SPL:n kultainen ansiomerkki N:o 48. Koskinen toimi työssään oikolukijana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Pekka Kosonen

Pekka Kosonen (s. 30. joulukuuta 1946) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Kosonen edusti urallaan Lahden Reipasta mestaruussarjassa 1965–1977 ja Lahden Palloseuraa alemmilla sarjatasoilla 1978–1981. Hän voitti Reippaassa kaksi Suomen mestaruutta 1967 ja 1970 sekä Suomen Cupin viidesti perättäin vuosina 1972–1976. Kaikkiaan Kosonen pelasi 13 kauden aikana 208 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 16 maalia. Kosonen pelasi maajoukkueessa vuosina 1971–1972 yhteensä yhdeksän maaottelua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viljo Kuhlberg

Viljo Kalervo Kuhlberg (1. syyskuuta 1910 Helsinki – 1. lokakuuta 1944 Tornio) oli suomalainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä 10-paikalla (WM-järjestelmä) pelannut Kuhlberg edusti uransa ajan Helsingin Palloseuraa 1928–1937. Hän voitti seurassa neljä Suomen mestaruutta vuosina 1929, 1932, 1934 ja 1935. Kaikkiaan Kuhlberg pelasi kahdeksan mestaruussarjakauden aikana 70 ottelua, joissa hän teki 39 maalia. Kuhlberg pelasi maajoukkueessa vuosina 1929–1930 yhteensä viisi maaottelua. Siviilielämässä Kuhlberg asui vuonna 1937 päättyneen urheilu-uran jälkeen Keski-Suomessa, jossa toimi SOK:n Vaajakosken tehtailla naulatehtaan konttoripäällikkönä vuodesta 1939.He antoivat kaikkensa, s. 417–418 Kapteeni Viljo Kuhlberg kaatui 1.10.1944 Lapin Sodan Tornion maihinnousussa yksikkönsä 11./JR 11 riveissä. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsingissä, kortteli H29, rivi 2, hauta 18https://www.hautahaku.fi/. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Heikki Kultti

Heikki Ilmari Kultti (28. maaliskuuta 1916 Tampere – 19. joulukuuta 1994 Vaasa) oli suomalainen jalkapalloilija. Tukimiehenä pelannut Kultti edusti urallaan Vaasan Palloseuraa 1935–1939 ja 1946–1948. Kaikkiaan hän pelasi kuuden kauden aikana 48 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kultti pelasi maajoukkueessa vuosina 1938–1939 kaksi maaottelua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Väinö Kultti

Väinö Kultti (12. joulukuuta 1917 – 20. maaliskuuta 1988) oli suomalainen jalkapalloilija. Laitahyökkääjänä pelannut Kultti edusti koko uransa ajan Vaasan Palloseuraa 1937–1950. Hän voitti seurassa kaksi Suomen mestaruutta vuosina 1945 ja 1948. Kaikkiaan Kultti pelasi 11 kauden aikana 142 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 36 maalia. Kultti pelasi maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1943. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Kiintopiste (maanmittaus)

Kiintopiste on maanmittauksessa maastoon pysyvästi merkitty maastonkohta, jonka sijainti tai korkeus on tarkasti määritetty suhteessa muihin kiintopisteisiin tai tiettyyn koordinaatistoon. Merkkinä voi olla esimerkiksi pultti kalliossa tai kadun pinnassa, maston tai majakan huippu, tai valtakunnan rajapyykki. Kiintopisteitä käytetään lähtökohtana, kun määritetään muiden maastonkohtien sijainteja tai korkeuksia. Kiintopiste voi olla tasokiintopiste, jolloin sen paikka tunnetaan tarkasti leveys- ja pituuspiirien suhteen, korkeuskiintopiste, jolloin sen paikka tunnetaan pystysuunnassa suhteessa keskimääräiseen merenpinnan tasoon tai teoreettiseen geoidiin, tai se voi olla molempia samanaikaisesti. Suomessa valtakunnallista kiintopisterekisteriä pitää maanmittauslaitos. Kunnilla on omia kiintopisteverkkojaan. Tasokiintopisteiden mittauksissa on aiemmin käytetty kolmiomittausta, kun taas nykyään käytetään erityisesti maanmittaustarkoitukseen suunniteltuja, tavallista tarkempia satelliittipaikannusmenetelmiä. Korkeuskiintopisteet on puolestaan määritetty vaaitsemalla. Mittaustavoista johtuen kiintopisteen paikan epävarmuus on suurimmillaan korkeudessa. Vaakatasossa tarkkuus on parhaimmillaan millimetriluokkaa, samalla kun pystysuuntaan harvoin päästään satelliittejakaan hyödyntäen laajemmalla alalla edes alhaisiin senttimetreihin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Geodesia
Petteri Kupiainen

Petteri Kupiainen (s. 26. helmikuuta 1960 Kuopio) on suomalainen, 1970- ja 1980-luvuilla Kuopion Palloseuraa ja belgialaista Club Bruggea edustanut jalkapalloilija. Keskikenttäpelaajana ja puolustajana pelannut Kupiainen nousi Kuopion Palloseuran edustusjoukkueeseen 1978. Kahden kauden Kuopiossa vietetyn kauden jälkeen, syksyllä 1979, hän siirtyi belgialaiseen Club Bruggeen. Siirtyessään Bruggeen Kupiainen oli 19-vuotias ja siihen asti nuorin ulkomaille ammatikseen pelaamaan lähtenyt suomalainen. Kupiainen palasi Kuopion Palloseuraan kaudella 1981 ja edusti seuraa uransa päättymiseen, vuoteen 1989, asti. Hän voitti viimeisellä kaudellaan Suomen Cupin. Kaikkiaan Kupiainen pelasi Suomessa 11 kauden aikana 180 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia. Belgian pääsarjassa hän pelasi 18 ottelua ja teki kolme maalia. Kupiainen pelasi maajoukkueessa vuosina 1979–1981 yhteensä 9 maaottelua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John A. Bennett

John Arthur Bennett (10. huhtikuuta 1935 – 13. huhtikuuta 1961) oli Yhdysvaltain armeijan korpraali, joka kuoli viimeisimpänä Yhdysvaltain armeijan teloittamana henkilönä. Hänet oli tuomittu raiskauksesta ja murhan yrityksestä. Bennett syntyi Virginiassa ja liittyi epilepsiasta huolimatta armeijaan 18-vuotiaana. Joulukuussa 1954 hän poistui tukikohdasta Itävallassa juopuneena etsiäkseen bordellia. Hän päätyi sittenkin raiskaamaan 11-vuotiaan tytön, joka palasi tekemästä jouluostoksia. Raiskattuaan tytön Bennett yritti hukuttaa tämän. Hän sai kuolemantuomion tammikuussa 1955. Muiden muassa uhri ja tämän vanhemmat vaativat John F. Kennedyä säästämään Bennettin teloitukselta, mutta tämä ei auttanut, vaan tuomittu hirtettiin Kansasissa huhtikuussa 1961. Bennettin äiti kertoi Bennettin kuulleen lapsena öisin ääniä, joiden lähdettä hän nousi vuoteestaan usein etsimään. Hänen yönsä olivat olleet muutenkin vaikeita. Hän oli kärsinyt yöllisistä kauhukohtauksista. Hän oli jättänyt koulun seitsemännellä luokalla ja alkanut käyttää alkoholia sekä aspiriinia. Ennen armeijaan lähtemistään hän oli saanut lapsen avioliiton ulkopuolella. == Lähteet == Luokka:Seksuaalirikoksista tuomitut henkilöt Luokka:Yhdysvaltain liittovaltion teloittamat henkilöt Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Yrjö Kylmälä

Yrjö Kylmälä (20. syyskuuta 1911 Helsinki – 14. lokakuuta 1982 Helsinki)Kuolleita, Helsingin Sanomat 16.10.1982, s. 18 oli suomalainen jalkapalloilija. Laitahyökkääjänä pelannut Kylmälä edusti urallaan Helsingin Tovereita 1930–1941. Hän voitti Tovereissa kolme SM-pronssia. Kaikkiaan Kylmälä pelasi kahdeksan kauden aikana 98 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 46 maalia. Kylmälä pelasi maajoukkueessa vuosina 1934–1939 seitsemän maaottelua, joissa hän teki viisi maalia. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
HMS Arethusa (1913)

HMS Arethusa oli Britannian kuninkaallisen laivaston Arethusa-luokan risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Chathamin telakalta, missä köli laskettiin 28. lokakuuta 1912. Alus laskettiin vesille 25. lokakuuta 1913 ja otettiin palvelukseen elokuussa 1914. ==Palvelus== Palvelukseen otettaessa alus liitettiin vasta muodostettuun Harwichin osastoon hävittäjien lippulaivaksi. Alus osallistui 28. elokuuta 1914 Helgolandin taisteluun, jolloin se oli kommodori Reginald Thyrwhittin lippulaivana. Se vaurioitui pahoin Saksan keisarikunnan laivaston risteilijöiden SMS Frauenlobin ja SMS Stettinin osumista, minkä vuoksi alus jouduttiin hinaamaan takaisin satamaan. Alus osallistui 25. joulukuuta Cuxhaveniin suunnatun hyökkäysosaston suojaamiseen ja 24. tammikuuta 1915 Doggermatalikon taisteluun.Conway's s. 55–56 HMS Landtrail hinasi huhtikuussa aluksen takaisin Helgolandin matalalikolta sen törmättyä HMS Undauntedin kanssa. Telakalla alukselle asennettiin lentokoneiden lähtöalusta, joka poistettiin elokuussa. Alus palasi kesäkuussa 1915 Harwichin osaston 5. risteilijäviirikköön, jonka mukana se suojasi heinäkuussa Borkumin tehtyä vesilentokoneiskua.Conway's s. 56 Alus osallistui 9. elokuuta Saksan laivaston miinalaivan SMS Meteorin upottamiseen. Alus määrättiin edelleen elokuussa viirikön lippulaivaksi. Se osallistui 30. syyskuuta kolmen saksalaisen troolarin valtaamiseen. Toiset kolme troolaria vallattiin 7. lokakuuta. Arethusa osui miinaan 11. helmikuuta 1916 Felixstowen edustalla. Miinojen asettajaksi on sanottu Saksan laivaston sukellusvenettä SM UC-7. Saamiensa vaurioiden vuoksi alus kellui avuttomana, kunnes apu saapui. Aallokossa kuitenkin touvi katkesi, jolloin alus ajautui Cutlerin matalikolle. Matalikolla aluksen köli murtui, minkä jälkeen se upposi. ==Lähteet== * *WW1 sivusto - HMS Arethusa ===Viitteet=== Luokka:Arethusa-luokan risteilijät (1913) Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ensimmäisen maailmansodan risteilijät Luokka:Chathamin telakan valmistamat alukset
Skyroksenponi

Skyroksenponi on lähtöisin Skýroksen saarelta Kreikasta ja muistuttaa enemmän hevosta kuin ponia. Sen säkäkorkeus on normaalisti 94–120 cm ja sitä käytetään usein ratsu-, vaunu- ja kuormaponina. Tätä luonteeltaan usein uteliasta ponia käytetään myös lastenratsuna pienen koon takia.Skyroksenponit ovat melko sirorakenteisia ja hyviä hyppäämään. Luokka:Hevosrodut Luokka:Kreikkalaiset eläinrodut Luokka:Skýros
Olavi Köykkä

Olavi Köykkä (s. 21. kesäkuuta 1943) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelannut Köykkä edusti urallaan Oulun Työväen Palloilijoita 1963–1967 ja 1970–1978 sekä ruotsalaista Halmstadia 1967, Upon Palloa 1968 ja Lahden Reipasta 1969. Kaikkiaan hän pelasi yhdeksän kauden aikana 171 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 60 maalia. Köykkä pelasi maajoukkueessa vuosina 1973–1975 kaksi maaottelua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
ABC-piirustuskoulu

ABC-piirustuskoulu oli vuonna 1937 perustettu kirjeopisto, joka toimi Helsingistä käsin. Kirjekoulun johtajaopettajana vuosina 1946–1966 oli kuvataiteilija Unto Pusa.Kuvataiteilijamatrikkeli Viitattu 25.9.2009 Kirjekurssi oli varsin suosittu, ja monet myöhemmin taiteilijoina tunnetuksi tulleet hankkivat ensimmäiset oppinsa sen avulla. Kurssia ovat käyneet muun muassa Kauko Lehtinen, Rafael WardiPorin taidemuseon esittely Viitattu 25.9.2009 ja Simo Hannula.Kuvataiteilijamatrikkeli Viitattu 25.9.2009 ABC- piirustuskoulu ja Linguaphone-kielikoulu olivat mainostoimisto Erva-Latvalan perustamia ja sen omistuksessa vuosina 1941–1970. ABC-piirustuskoulun opetus perustui pariisilaisen kirjekurssin nimeltä École A.B.C. de dessin menetelmiin.Cours De Dessin Et De Peinture Par Correspondance - Abc De Dessin De Paris, Ecole Viitattu 15.9.2010. Kurssi oli kolmen vuoden pituinen. Siihen sisältyi 12 kirjettä tehtävineen, jotka lähetettiin kouluun palautetta varten. Pyrkimyksenä oli opastaa oppilaita taiteen ymmärtämisessä ja piirtämisen tekniikassa. Taitojen soveltamista käyttötaiteeseen rohkaistiin ja mukana oli muun muassa mainospiirtämiseen liittyviä tehtäviä. Muun hyödyn ohella toivottiin, että piirtämisestä tulisi hauska ja terveellinen harrastus, joka opettaa näkemään luonnon uudella tavalla.V.K. Latvala: Lyhde - kokoelma ohjeita ABC-oppilaille osa 1. Helsinki: ABC-piirustuskoulu, 1943.W. K. Latvala (koonnut): Piirtäjän käsikirja. Helsinki: ABC-piirustuskoulu, 1944. Tehtävät johdattelivat usein havainnosta piirtämiseen. Oppilaita kehotettiin toistuvasti piirtämään suoraan luonnosta niin muotokuvia, maisemia kuin eläimiä ja muuta ympärillä näkyvää, ja kehotettiin välttämään kirjeiden kuvituksen kopioimista, oli se sitten tietoista tai tiedostamatonta. Näkemisen taitoa harjoitettiin muun muassa piirtämällä aihe ensin tarkoin havainnon mukaan ja sen jälkeen muistista. Kurssiin liittyi vihkosia ja kirja, joihin oli koostettu monipuolisesti tietoa taiteesta, taiteen tekemisen filosofiasta, sommittelusta, tekniikoista ja eri taiteilijoista. Oppilaita kehotettiin myös käymään taidenäyttelyissä ja tutustumaan taidehistoriaan, sekä perustamaan taideyhdistyksiä eri puolille maata. Mukana oli valmis ehdotus yhdistyksen säännöiksi. == Kirjallisuutta == * W. K. Latvala (koonnut): Piirtäjän käsikirja. Helsinki: ABC piirustuskoulu, 1944. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ABC-piirustuskoulun lehti-ilmoitus, Suomen Kuvalehti, 23.10.1937, nro 43, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Entiset suomalaiset kuvataideoppilaitokset
David Belenguer

David Belenguer Reverte (s. 17. joulukuuta 1972 Barcelona, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edusti viimeksi Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa pelannutta Real Betisiä. Aikaisemmin Belenguer on edustanut muun muassa Getafea, jonka kapteenina hän myös toimi. Hän on pelannut 18 kauden aikana yli 400 ottelussa Espanjan kahdella korkeimmalla sarjatasolla. Belenguer on pelannut myös epävirallisessa Katalonian maajoukkueessa. __notoc__ == Ura == Belenguer syntyi El Ravalin kaupunginosassa Barcelonassa, mutta muutti pian vanhempiensa kanssa läheiseen Vilassar de Mariin, jossa hän aloitti jalkapalloilun. Juniorina hän edusti muun muassa barcelonalaisseura UE Santsia. Hän oli nuoruudessaan lahjakas myös tenniksessä ja oli juniorivuosien lähestyessä loppua jättää jalkapalloilun kunnes sai tarjouksen siirtyä Real Madridiin. Kaudella 1992–1993 Belenguer pelasi Real Madridin C-joukkueessa, jonka kanssa hän nousi Segunda División B:hen, mutta ei koskaan esiintynyt seuran edustusjoukkueessa. Lähdettyään Madridista Belenguer pelasi useissa joukkueissa Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Ensiesiintymisensä korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän teki lopulta 25-vuotiaana Extremaduran riveissä 30. elokuuta 1998 ottelussa Real Valladolidia vastaan. Belenguer sai debyyttikaudellaan 1998–1999 runsaasti peliaikaa, mutta joukkue putosi sarjasta ja hän päätyi jälleen toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. 2000-luvun alussa Belenguer oli nostamassa Real Betisiä takaisin Primeraan. Nousukaudella 2000–2001 hän oli yksi Betisin runkopelaajista, mutta korkeimmalla sarjatasolla vastuu väheni. Kaudella 2002–2003 hän pelasi vain kolmessa sarjaottelussa ja kaudella 2003–2004 ei yhdessäkään. Tammikuussa 2004 Belenguer siirtyi Getafeen, jonka kanssa hän nousi Primeraan kauden päätteeksi ja vakiinnutti pitkän kiertämisen jälkeen paikkansa korkeimman sarjatason pelaajana. Kausina 2006–2008 Belenguer ylsi Getafen kanssa kahdesti peräkkäin Espanjan cupin Copa del Reyn loppuotteluun ja jälkimmäisellä kaudella myös UEFA-cupin puolivälieriin. Hänen sopimuksensa seuran kanssa päättyi kauteen 2009–2010. Heinäkuussa 2010 Belenguer palasi entiseen seuraansa Real Betisiin, jonka kanssa hän teki yksivuotisen sopimuksen. Hän pelasi noin puolet otteluista kaudella 2010–2011, kun Betis voitti Segunda Divisiónin mestaruuden ja nousi takaisin Primera Divisióniin kahden kauden tauon jälkeen. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaksoisolento (albumi)

Kaksoisolento on Don Huonojen albumi vuodelta 1995. Levyn julkaisi Pyramid. Levyn teemana on mustavalkoisuus ja yhtyeen jäsenet ovat kuvissa maalattu mustavalkoisiksi ihomaalilla. Albumi on julkaistu myös kahden levyn versiona, joka on rajoitettu painos. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # #''' ==Lähteet== * Albumin kansilehti Luokka:Vuoden 1995 albumit Luokka:Don Huonojen albumit
Verta, pornoa ja propagandaa

Verta, Pornoa ja Propagandaa on Don Huonojen albumi vuodelta 1994. Levyn julkaisi Pyramid. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # ==Lähteet== *Levyn kansilehti Luokka:Vuoden 1994 albumit Luokka:Don Huonojen albumit
HMS Galatea (1914)

HMS Galatea oli Britannian kuninkaallisen laivaston Arethusa-luokan risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin William Beardmore and Companyltä, missä köli laskettiin 9. tammikuuta 1913. Alus laskettiin vesille 14. toukokuuta 1914 ja otettiin palvelukseen joulukuussa 1914. ==Palvelus== Palvelukseen otettaessa alus liitettiin laivueenjohtajaksi Harwichiin sijoitettuun 2. hävittäjälaivueeseen, jonka tehtävänä oli valvoa Kanaalin itäpään meriliikennettä. Alus siirrettiin helmikuussa 1915 Rosythiin 1. hävittäjälaivueen laivueenjohtajaksi, missä tehtävässä se oli aina syyskuuhun 1918.Conway's s. 56 Galatea ampui 4. toukokuuta 1916 alas yhdessä HMS Phaetonin kanssa saksalaisen ilmalaivan Zeppelin L 7:n. Alus osallistui Skagerrakin taisteluun 1. risteilijäviirikön komentajan kommodori E. S. Alexander Sinclairin lippulaivana. Alukselta havaittiin ensimmäisenä lähestyvät Saksan keisarikunnan laivaston alukset. Alus oli myös ensimmäinen, joka sai osuman, kun Saksan laivaston risteilijän SMS Elbingin tuli osui, mutta kranaatit eivät onneksi räjähtäneet. Alus joutui 12. heinäkuuta 1916 sukellusveneen maaliksi, mutta onneksi torpedot eivät osuneet. Alus muutettiin marraskuussa 1917 nopeaksi miinanlaskijaksi asentamalla sen kannelle 74 miinan kuljettamisen mahdollistavat kiskot. Se suoritti kolme miinanlaskumatkaa, joiden tuloksena se laski kaikkiaan 220 miinaa. Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä alus lähetettiin Mustalle merelle. Alkumatkasta se törmäsi 10. joulukuuta 1918 Northumberlandin rannikolla SS Maloon, joka upposi. Alus palveli Mustalla merellä viirikön mukana palaten huhtikuussa 1919 Britteinsaarille, missä se liitettiin 2. risteilijäviirikköön. Galatea poistettiin palveluksesta maaliskuussa 1920 ja se liitettiin Portsmouthin reserviyksiköihin. Alus myytiin romutettavaksi 25. lokakuuta 1921. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Arethusa-luokan risteilijät (1913) Luokka:Beardmoren valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ensimmäisen maailmansodan risteilijät
Yhteiskunnallinen realismi

Yhteiskunnallinen realismi tai sosiaalinen realismi eli kriittinen realismi viittaa maalauksiin tai muihin teoksiin, jotka kuvaavat arjen elämää ja sisältävät selvästi erotettavan yhteiskunnallisen kommentin tai viestin. Yhteiskunnallinen realismi yleistyi länsimaisessa taiteessa ainakin 1700-luvulta alkaen. Yhteiskunnallinen realismi vetoaa katsojan sosiaaliseen omaantuntoon. Yhteiskunnalista realismia ei saa sekoittaa sosialistiseen realismiin, jolla tarkoitetaan pääasiassa sosialistisissa yhteiskunnissa vuosina 1934-1991 tehtyä taidetta. Sosialististen yhteiskuntien taiteilijat eivät saaneet arvostella sosialismin heikkouksia ja heidän täytyi kuvata kapitalististen yhteiskuntien epäkohtia. == Yhteiskunnallista realismia == Tiedosto:William Hogarth 028.jpg|William Hogarth, Vaaliviihdettä, 1755. Tiedosto:Gustave Courbet 018.jpg|Gustave Courbet, Kivenhakkaajat, 1849. Tiedosto:Ilya Repin - Fisher girl.jpg|Ilja Repin, Kerjääjä, (Kalastajatyttö), 1874. Tiedosto:Riischildren.jpg|Jacob Riis, Mulberry Streetillä nukkuvia lapsia, 1890. Tiedosto:Lange-MigrantMother02.jpg|Dorothea Lange, Siirtolaisäiti, 1928. Tiedosto:Arvo Parkkilan muistomerkki.jpg|Oskars Mikans, Ihminen nousee roskalaatikosta, Arvo Parkkilan muistomerkki, 2001. Tiedosto:Carceleros guatanamo.jpg|José Antonio Elvira, Guantanamon vanginvartijat, 2006. Tiedosto:HK Times Square Sui Jianguo Art Works Exhibition 2008 衣鉢.JPG|Sui Jianguo, 2008. == Lähteet == Luokka:Realismi (taide)
Adolf von Beckerin yksityiskoulu

Adolf von Beckerin yksityiskoulu oli vuonna 1872 perustettu yksityinen taidekoulu Helsingissä, joka antoi aineksia monelle kultakauden taiteilijalle. Opiskelijoiden joukossa olivat muun muassa Helene Schjerfbeck, Maria Wiik, Gunnar Berndtson, Akseli Gallen-Kallela ja Elin Danielson-Gambogi.Turun taidemuseo Viitattu 25.9.2009. Oman koulun ohella von Becker opetti Helsingin yliopistossa. Von Becker kouluineen oli merkittävä taideopetuksen uudistaja. Hän rohkaisi opiskelemaan Pariisissa ja toi maahan opettajansa Gustave Courbetin oppeja ja ranskalaista maalaustaidetta. Adolf von Becker itse oli opiskellut Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulun ohella Kööpenhaminan taideakatemiassa, sekä Düsseldorfissa ja Pariisissa. Suomalaisista taiteilijoista hän oli ensimmäinen Pariisissa opiskellut. Oppilaat piirsivät aluksi, ja maalausta harjoiteltiin asetelmien ja yleensä havainnon pohjalta. Varsinaista elävän mallin piirustusta ei koulussa ehditty toteuttaa. Koulun toimintaa haittasi toisinaan von Beckerin runsas matkustelu. ==Kirjallisuutta== * Penttilä Tiina (toim.) Adolf von Becker - Pariisin tien viitoittaja -vägen till Paris. Museovirasto 2002. ISBN: 951-616-083-2 == Lähteet == Luokka:Entiset suomalaiset kuvataideoppilaitokset
Grandes Jorasses

Grandes Jorasses on Grajisilla Alpeilla Italian ja Ranskan rajalla sijaitseva vuori. Se on osa Mont Blancin massiivia. Vuori käsittää useita huippuja: * Pointe Croz (4 110 m) * Pointe Elena (4 045 m) * Pointe Margherita (4 065 m) * Pointe Walker (4 208 m) * Pointe Whymper (4 184 m) * Pointe Young (3 996 m) thumb|center|600px|Grandes Jorasses nähtynä Italian puolelta La Paludista heinäkuussa 2009. == Aiheesta muualla == * Kuvia ja tietoa, SummitPost Luokka:Alppien vuoret Luokka:Italian vuoret Luokka:Ranskan vuoret Luokka:Italian ja Ranskan raja
HMS Royalist (1915)

HMS Royalist oli Britannian kuninkaallisen laivaston Arethusa-luokan risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin William Beardmore and Compnyltä, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1913. Alus laskettiin vesille 14. tammikuuta 1915 ja otettiin palvelukseen maaliskuussa. ==Palvelus== Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Suuren laivaston () 4. risteilijäviirikköön, jonka mukana alus osallistui 31. toukokuuta − 1. kesäkuuta 1916 Skagerrakin taisteluun. Alus selvisi taistelusta vaurioitta. Alus muutettiin helmikuussa 1917 nopeaksi miinalaivaksi, jolloin sille asennettiin kiskot 74 miinan laskemiseksi. Muutostyön jälkeen se liitettiin 1. risteilijäviirikköön. Se teki kuusitoista miinanlaskumatkaa, joiden aikana laskettiin kaikkiaan 1 883 miinaa.Conway's s. 56 Tammikuussa 1919 ensimmäisen maailmansodan päätyttyä alus siirrettiin Itämerelle, josta se palasi Britteinsaarille liitettäväksi Harwichin sijoitettuun 2. risteilijäviirikköön. Tammikuussa 1920 alus siirrettiin reserviin Portsmouthiin, missä se sijoitettiin poistolistalle toukokuussa 1922. Alus myytiin romutettavaksi 24. elokuuta 1922 Cashmorelle Newportiin. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Arethusa-luokan risteilijät (1913) Luokka:Beardmoren valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ensimmäisen maailmansodan risteilijät
Metsäjärvi (Naantali)

Metsäjärvi (tunnetaan myös nimellä Kultarannanjärvi) on pieni 2,3 hehtaarin järvi Luonnonmaalla Naantalissa. Metsäjärvi sijaitsee alle kilometri etelään Suomen tasavallan presidentin kesäasunto Kultarannasta, ja se on kokonaan Kultarannan tilan omistuksessa. Järvessä on pieni noin 15 m² saari ja järven rannalla on luhtaa. Järven eteläranta on soistunut. Järven läheisyydessä luoteispuolella sijaitsee muutamia puutarhaviljelmiä, sekä runsaasti omakotitaloja. Järven rannat ovat metsäistä ja sen rannalla on yksi talo, vuonna 1999 valmistunut Kultarannan turvamiesten asuntola. Metsäjärven läheltä kulkee Seututie 189, jonka toisella puolella sijaitsee Viialanjärvi, joka laskee vetensä ojan kautta Metsäjärveen. Metsäjärvi laskee edelleen vetensä mereen. == Lähteet == Luokka:Naantalin järvet
.mn

.mn on Mongolian Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Sitä ylläpitää Datacom. mn mn sv:Toppdomän#M
Alf Krohn

Alf Abraham Krohn (13. joulukuuta 1913 Helsinki – 24. toukokuuta 1959 Helsinki)Alf Krohnin kuolinilmoitus (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 27.5.1959, HS Aikakone. Viitattu 27.3.2018. oli suomalainen toimittaja ja taidekriitikko. Hänet tunnetaan parhaiten Taide-lehden päätoimittajana.Tiina Krohn: Suvun historia: Krohn-suvun vaellustarina Krohnin sukusivu. Viitattu 27.3.2018. Hän oli myös Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan kirjaston hoitaja vuosina 1957–1959.Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesluettelo 1918–2000, tiedekuntakirjastot Helsingin yliopisto. Viitattu 27.3.2018. Alf Krohn oli hovineuvos Leopold Krohnin pojanpoika ja hänen veljiään olivat professorit Eino Krohn ja Sven Krohn sekä taidemaalari Ernst Krohn. Alf Krohnin tyttäriä avioliitosta Elisabeth (Liisa) Cederströmin (1911–1992) kanssa ovat kirjailija Leena Krohn ja kuvataiteilija Inari Krohn.Inari krohn, Elias-kirjailijat. Viitattu 27.3.2018. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Kielletty kohde

Kielletty kohde on J. Lee Thompsonin ohjaama ja Charles Bronsonin tähdittämä toimintaelokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 1989. Elokuva oli Thompsonin ja Bronsonin viimeinen yhteistyö ja samalla Thompsonin viimeinen elokuva. == Juoni == Kovaotteinen komisario Crowe jahtaa lapsiseksirinkiä pyörittävää Duke-nimistä hyväksikäyttäjää Los Angelesissa. Samoihin aikoihin japanilainen, nuorista tytöistä fantasioiva yrittäjä Hiroshi Hada muuttaa perheineen Yhdysvaltoihin samaan kaupunkiin. Ollessaan eräänä iltana humalassa kaupungilla, hän päättää kokeilla frotterismia nuoreen tyttöön linja-autossa tietämättä, että Yhdysvalloissa naiset eivät salli sellaista, toisin kuin Japanissa. Tämä aiheuttaakin kaaoksen bussissa ja tyttö sattuu vieläpä olemaan Crowen tytär, mutta Hada jää pois bussista ja pääsee livohkaan. Kuultuaan tästä, Crowe käynnistää raivokkaan etsinnän mutta ei pysty löytämään Hadaa. Kohtalon oikusta Hadan ja Crowen tiet kuitenkin kohtaavat, kun Duke kidnappaa Hadan tyttären. Tämä saa myös aikaan Hadan halujen kääntymisen häntä itseään vastaan. Hän joutuu turvautumaan aasialaisista vastenmielisesti ajattelevan Crowen apuun, joka aikoo löytää Hadan tyttären ja lopettaa Duken likaisen ja sairaan liiketoiminnan. == Rooleissa == ==Vastaanotto== Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen totesi, ettei rasistisia, homofobisia ja seksistisiä ennakkoluuloja voisi juuri tätä elokuvaa ponnekkaammin julistaa. Tähtien sijasta hän antoi elokuvalle pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat Luokka:Vuoden 1989 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:J. Lee Thompsonin ohjaamat elokuvat Luokka:Cannon Groupin elokuvat Luokka:Elokuvat prostituutiosta
Claudio Nizzi

Claudio Nizzi (s. 9. syyskuuta 1938) on italialainen sarjakuvakirjoittaja. Hän on kirjoittanut tarinoita muun muassa kirjoihin Mister No, Tex Willer sekä Nick Raider. Nizzi aloitti käsikirjoittajan uransa vuonna 1963 Il Vittorioso -lehdessä. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset sarjakuvantekijät Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Simo Lehmusvirta

Simo Juhani Lehmusvirta (8. maaliskuuta 1931 Tampere – 16. maaliskuuta 2020 Tampere)Kuolinilmoitus, Simo Juhani Lehmusvirta, Aamulehti No 107, sivu B20, julkaistu 19.4.2020 oli suomalainen jalkapalloilija. Välihyökkääjänä pelannut Lehmusvirta edusti urallaan Tampereen Kisatovereita 1951–1953, Tampereen Ilves-Kissoja 1954–1956 ja Tampereen Pallo-Veikkoja 1958–1960 sekä 1965. Hän pelasi valtaosan kausista 1. divisioonassa. Ainoastaan kaudella 1956 Ilves- Kissat oli mestaruussarjassa. Kaikkiaan Lehmusvirta pelasi 17 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 7 maalia. Divisioonassa hän teki 81 maalia yhdeksän kauden aikana. Lehmusvirta pelasi maajoukkueessa vuonna 1955 kolme maaottelua, joissa hän teki yhden maalin. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Jurot nuorisojulkkikset

Jurot nuorisojulkkikset – koko tuotanto, koko tarina 1980–1982 on suomalaisen Hassisen kone -yhtyeen kuuden CD:n levykokoelma, joka julkaistiin vuonna 2009. Kokoelma sisältää 110 raitaa, mukana kaikki yhtyeen levytykset sekä demoja ja live-taltiointeja. Boksi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 32. == Kappaleet == === CD 1 === Täältä tullaan Venäjä (1980) # # # # # # # # # # # # # Single- ja kokoelmabiisit (1980) # * # # # ===CD 2=== Rumat sävelet (1981) # # # # # # # # # # # Single- ja kokoelmabiisit (1980–1981) # * # # # # # # # ===CD 3=== Harsoinen teräs (1982) # # # # # # # # # # * # Single- ja kokoelmabiisit (1982) # * # # # ===CD 4=== Demo (1980) # # # # # # # # High Tension Wire (1982) # * # # # # # # # ===CD 5=== Keikka: Vanha Ylioppilastalo, Helsinki, 16.8.1980 # # # # # # # # # # # # # # # Keikka: Kulttuuritalo, Helsinki, 23.12.1980 # * # # # # # # # # # # ===CD 6=== Keikka: Provinssirock, Seinäjoki, 7.6.1980 # # # # Keikka: Kaivopuisto, Helsinki, 1.8.1982 # * # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Rytmi: Rytmi: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == * Levykauppa Äx === Viitteet === Luokka:Vuoden 2009 kokoelma-albumit Luokka:Hassisen Koneen albumit Luokka:Musiikkiboksit
Semjon Babajevski

Semjon Petrovitš Babajevski (; 6. kesäkuuta (J: 24. toukokuuta) 1909 Harkovan läänin Kunjen kylä – 28. maaliskuuta 2000 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija. Semjon Babajevski kasvoi Kubanille muuttaneessa talonpoikaisperheessä. Hän työskenteli paikallislehden toimittajana, valmistui etäopiskelijana Gorkille nimetystä kirjallisuusinstituutista ja liittyi NKP(b):hen vuonna 1939. Toisen maailmansodan aikana hän toimi sotakirjeenvaihtajana. Babajevskin ensimmäinen kertomuskokoelma ilmestyi Pjatigorskissa vuonna 1936. Hän tuli tunnetuksi sodanjälkeistä maaseudun jälleenrakentamista kuvaavista romaaneista ”Kultaisen tähden ritari” (Kavaler Zolotoi Zvezdy, 1947–1948) ja Svet nad zemljoi (”Valo maan yllä”, 1949–1950). Ensimmäisestä romaanista kirjailija sai Stalin-palkinnon vuonna 1949 ja sen jatko-osista vuosina 1950 ja 1951. Juli Raizman ohjasi ”Kultaisen tähden ritarin” pohjalta samannimisen elokuvan, joka sai Stalin-palkinnon vuonna 1952. Stalinin kuoltua Babajevskin romaaneja pidettiin malliesimerkkeinä sodanjälkeiselle neuvostokirjallisuudelle ominaisesta todellisuuden kaunistelusta (ks. ristiriidattomuuden teoria). Myöhemmin kirjailija julkaisi useita matkakirjoja sekä Kubanin maaseutua kuvaavia romaaneja ja kertomuksia. Wolfgang Kasackin mukaan Babajevski ”pysyi uskollisena triviaalille kirjailijanmaneerilleen, jossa hän puoluekantaisen propagandan nimissä luopui todenmukaisuudesta ja psykologisesta uskottavuudesta”. ==Suomennettuja teoksia== * Kultaisen tähden ritari. Romaani. Suom. L. Grönlund ja V. Levänen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1955. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Entsiklopedija ”Krugosvet”: Semjon Babajevski * Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Semjon Babajevski Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Promakhos

Promakhos (, ”esitaistelija”) viittaa kreikkalaisessa mytologiassa useaan eri hahmoon. * Promakhos, Aisonin ja Alkimedeen poika, joka Pelias tappoi yhdessä tämän isän kanssa sillä aikaa, kun tämän veli Iason oli etsimässä kultaista taljaa.Diodoros Sisilialainen: Historian kirjasto iv.50.1 (engl. käännös). * Promakhos, Parthenopaioksen poika ja yksi epigoneista, jotka hyökkäsivät Thebaa vastaan kostaakseen isiensä kohtalon samassa yrityksessä. Promakhos sai surmansa hyökkäyksessä, ja hänet haudattiin lähelle Teumessosta.Pausanias: Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 9.19.2 (engl. käännös). * Promakhos, kreikkalainen soturi Troijan sodassa, jonka Akamas surmasi.Homeros: Ilias 14.475–485 (engl. käännös). * Promakhos, Athenen lisänimi Ateenan suojelusjumalattaren ominaisuudessa. == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Terry Gross

Terry Gross (s. 14. helmikuuta 1951 Brooklyn, New York, New York) on yhdysvaltalainen radiotoimittaja. Nykyään hän juontaa ja tuottaa Fresh Air with Terry Gross -keskusteluohjelmaa, jota National Public Radio on esittänyt päivittäin vuodesta 1987 alkaen. Gross on saanut Peabody-palkinnon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Terry Gross NRP:n sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset radiotoimittajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suomen sodan muistomerkit

Suomen sodan muistomerkit ovat vuosina 1808–1809 käydylle Suomen sodalle omistettuja muistomerkkejä. Niitä on runsaasti eri puolilla SuomeaSisuradio, muun muassa Heinolassakirjastovirma.fi , Kauhajoen HarjankylässäMatkailupohjanmaa.fi, Kustavissa ja Vaasassa. ==Lähteet== Luokka:Suomen patsaat ja veistokset
Rooman Grand Prix

Rooman Grand Prix on autourheilukilpailu, joka järjestettiin Roomassa, Italiassa kaikkiaan 40 kertaa vuosina 1925–1991. Rooman Grand Prix’n nimellä on järjestetty lukuisten eri sarjojen osakilpailuja useilla eri radoilla. Suurin osa kisoista on ollut Formula 2 -kisoja Vallelungan radalla. == Kilpailut ja voittajat == Vuosi Kuljettaja Talli Luokka Rata 1991 Alessandro Zanardi Reynard Formula 3000 Vallelunga 1990 Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty 1989 Fabrizio Giovanardi March Formula 3000 Vallelunga 1988 Gregor Foitek Lola Formula 3000 Vallelunga 1987 Stefano Modena March Formula 3000 Vallelunga 1986 Ivan Capelli March Formula 3000 Vallelunga 1985 Emanuele Pirro March Formula 3000 Vallelunga 1984 Mike Thackwell Ralt Formula 2 Vallelunga 1983 Beppe Gabbiani March Formula 2 Vallelunga 1982 Corrado Fabi March Formula 2 Vallelunga 1981 Eje Elgh Maurer Formula 2 Vallelunga 1980 Brian Henton Toleman Formula 2 Vallelunga 1979 Marc Surer March Formula 2 Vallelunga 1978 Derek Daly Chevron Formula 2 Vallelunga 1977 Bruno Giacomelli March Formula 2 Vallelunga 1976 Jean-Pierre Jabouille Elf Formula 2 Vallelunga 1975 Vittorio Brambilla March Formula 2 Vallelunga 1974 Patrick Depailler March Formula 2 Vallelunga 1973 Jacques Coulon March Formula 2 Vallelunga 1972 Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty 1971 Ronnie Peterson March Formula 2 Vallelunga 1970 Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty 1969 Johnny Servoz-Gavin Matra Formula 2 Vallelunga 1968 Ernesto Brambilla Ferrari Formula 2 Vallelunga 1967 Jacky Ickx Matra Formula 2 Vallelunga 1966 Ernesto Brambilla Brabham Formula Three Vallelunga 1965 Richard Attwood Lola Formula 2 Vallelunga 1964 Jo Schlesser Brabham Formula 2 Vallelunga 1963 Bob Anderson Lola Formula 1 Vallelunga 1962 – 1957 Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty 1956 Jean Behra Maserati Sports Car Castelfusano 1955 Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty 1954 Onofre Marimón Maserati Formula One Castelfusano 1953 – 1952 Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty 1951 Mario Raffaeli Ferrari Formula 2 Terme di Caracalla 1950 Alberto Ascari Ferrari Formula 2 Terme di Caracalla 1949 Luigi Villoresi Ferrari Formula 2 Terme di Caracalla 1948 Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty 1947 Franco Cortese Ferrari Sports Car Terme di Caracalla 1946 – 1933 Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty Ei järjestetty 1932 Luigi Fagioli Maserati Grand Prix Littorio 1931 Ernesto Maserati Maserati Grand Prix Littorio 1930 Luigi Arcangeli Maserati Grand Prix Tre Fontane 1929 Achille Varzi Alfa Romeo Grand Prix Tre Fontane 1928 Louis Chiron Bugatti Grand Prix Tre Fontane 1927 Tazio Nuvolari Bugatti Formula Libre Parioli 1926 Aymo Maggi Bugatti Formula Libre Valle Giulia 1925 Carlo Masetti Bugatti Formula Libre Monte Mario Luokka:Italian moottoriurheilu Luokka:Rooman urheilu