EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Suuontelo

Suuontelo () on suuaukon ja nielun välinen ruoansulatuskanavan osa. Sitä rajoittavat ylhäältä suulaki, alhaalta kieli ja alaleukaluu sekä sivuilta posket. Suuontelo päättyy etummaisten kitakaarteen kohdalle, josta jatkuu taaksepäin suunielu. Hammasrivi jakaa nisäkkäiden suuontelon kahteen osaan: huulien ja poskien sekä hampaiden väliseen suun eteiseen () ja hampaiden sisäpuolella olevaan varsinaiseen suuonteloon (). Suuontelossa tapahtuu ruoan hienontaminen samalla kun siihen sekoittuu sylkeä. Nisäkkäiden suuontelo toimii imupumppuna poikasen imiessä maitoa emonsa nisistä. Imemisliike syntyy kielen ja poskien liikkeiden avulla. Lisäksi suuontelolla on tärkeä tehtävä äänen muodostuksessa. Suuontelon pintaa peittää limakalvo, joka pitää suuontelon kosteana. Suuonteloon avautuu pieniä ja suuria sylkirauhasia. Pieniä sylkirauhasia löytyy joka puolelta suuonteloa ja niiden erite on limaista mukoosia sylkeä. Suuria sylkirauhasia ovat leuanalussylkirauhanen ja kielenalussylkirauhanen, joiden erite on joko seroosia sylkeä tai seroosin ja mukoosin syljen sekoitusta, sekä korvasylkirauhanen, joka erittää seroosia sylkeä. ==Katso myös== *Suusyöpä ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Ruumiin ontelot Luokka:Suu
Anton Delvig

Anton Antonovitš Delvig (von Delwig) (); (17. elokuuta (J: 6. elokuuta) 1798 Moskova, Venäjän keisarikunta – 26. tammikuuta (J: 14. tammikuuta) 1831 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen runoilija ja journalisti. == Suku ja koulutus == Anton Delvig syntyi baltiansaksalaiseen vapaaherralliseen (Baron) aatelissukuun. Perhe oli niin venäläistynyt, että Delvig ei osannut lainkaan saksaa. Isä kenraalimajuri, vapaaherra Anton Antonovitš von Delwig (1773-1828) oli Astrahanin rykmentin komentava upseeri. Äiti Ljubov Matvejevna Krasilnikova (1777-1859) oli Moskovan liittopankin johtajan, valtioneuvoston jäsenen Matvei Andrejevitš Krasilnikovin tytär ja tähtitieteilijä Andrei D. Krasilnikovin tyttärentytär. Delvig oli 1811-1817 Aleksandr Puškinin koulutoveri Tsarskoje Selon lyseossa ja hyvä ystävä. Koulussa hän menestyi huonosti ja häntä pidettiin älykkäänä mutta laiskanpulskeana oppilaana. Delvig meni naimisiin vuonna 1825 Sofia Mihailovna Saltykovan (1806-1888), senaattori Mihail A. Saltykovin tyttären kanssa. == Kirjallinen ja virka-ura == Delvig palveli kaivos- ja suola-asioiden osastolla virkamiehenä, josta hän siirtyi valtiovarainministeriön toimistoon. Vuosina 1821-1825 hän oli apulaiskirjastonhoitaja Ivan Krylovin johtamassa Keisarillisessa lainauskirjastossa eli Pietarin julkisessa kirjastossa. Delvig palveli elämänsä loppuun asti virkamiehenä sisäministeriössä. Hän toimi idylli- ja laulurunoilijana, lehtimiehenä ja pietarilaisen kirjallisuussalongin isäntänä. Delvigien talosta ​​tuli yksi Pietarin kirjallisista salongeista. Runoilijan ystävät Aleksandr Puškin, Jevgeni Baratynski, Vasili Žukovski, Pjotr Pletnjov ja Nikolai Jazykov kokoontuivat sinne kirjallisiin iltoihin. Delvig ylläpiti runoudessaan venäläistä uusklassisista perinnettä. Hän oli kiinnostunut kansanrunoudesta, kirjoittaen myös itse kansanrunoutta matkivaa runoutta. Vuosina 1825-1830 hän toimitti vuosikirjaa Severnyje tsvety (ven. Северные цветы, 'Pohjolan kukkia'), joka keskittyi Venäjän parhaisiin romanttisiin kirjailijoihin ja ulkomaisten kirjailijoiden käännöksiin. Lehden päätoimittajana Delvig joutui arvostelun kohteeksi ja sensuurin kanssa syntyneiden ongelmien selvittäjäksi. Hän toimitti vuosina 1830-1831 Puškinin kanssa myös Liternaturnaja gazeta -lehteä. == Perintö == Delvig kuoli lavantautiin ennen aikojaan, minkä romantikot kokivat korvaamattomana menetyksenä. Delvigin kuolinvuosi 1831 ajoittuu yhteen romantiikan valtakauden päättymisen kanssa. Puškin omisti vuonna 1830 kirjoittamansa runon Delvigy (ven. Дельвигу, Delvigille) hänelle. Myös Wilhelm Küchelbecker omisti hänelle vuonna 1820 kirjoitetun runonsa O Delvig, Delvig! (ven. О Дельвиг, Дельвиг!..) == Lähteet == Luokka:Baltiansaksalaiset Luokka:Venäläiset paronit Luokka:Venäläiset runoilijat Luokka:Venäläiset toimittajat Luokka:Vuonna 1798 syntyneet Luokka:Vuonna 1831 kuolleet
Daran Norris

Daran Norris (oikealta nimeltään Daran Morrison Nordlund, s. 1. marraskuuta 1964 Femdale, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten lukuisista äänirooleistaan ja erityisesti animaatiosarjasta Fairly Odd Parents. ==Elämäkerta== Norris syntyi Daran Morrison Nordlundina marraskuussa 1964 Femdalessa, Washingtonissa, jossa hän myös valmistui paikallisesta high schoolista vuonna 1983. Norris on ollut naimisissa Mary Elizabeth McGlynnin kanssa vuodesta 1988 lähtien. ===Ura=== Äänirooleistaan tunnettu Norris on tehnyt urallaan näytelmärooleja, joista ensimmäinen oli vuonna 1988. Aluksi hänen roolinsa olivat pieniä, sittemmin televisiosarjoissa kuten Veronica Mars ja Ned's Declassified Norrisin rooli on ollut merkittävämpi. Hän teki ensimmäisen ääniroolinsa vuonna 1992, jonka jälkeen Norris on tehnyt useita äänirooleja animaatiosarjoja ja videopelejä, kuten Aikamatka, Dexterin laboratorio, Samurai Jack, Ratchet: Gladiator ja Megas XLR. Lisäksi Norris on tehnyt dubbauksia animesarjoihin. Norris oli myös vanhemman Obi-Wan Kenobin äänenä videopelissä Star Wars: The Clone Wars. == Aiheesta muualla == * * TV.com * Voice Chasers * CrystalAcids Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät Luokka:Videopelien ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luettelo Billboard Hot 100 -listan ykkösistä vuonna 2006

Tämä on luettelo Billboard Hot 100 -listan kärkipaikkaa hallussaan vuonna 2006 pitäneistä artisteista ja singleistä. Päivämäärä Artisti Single Lähteet 7\. tammikuuta Mariah Carey Don't Forget About Us 14\. tammikuuta D4L Laffy Taffy 21\. tammikuuta Nelly feat. Paul Wall, Ali & Gipp Grillz 28\. tammikuuta Nelly feat. Paul Wall, Ali & Gipp Grillz 4\. helmikuuta Beyoncé feat. Slim Thug Check on It 11\. helmikuuta Beyoncé feat. Slim Thug Check on It 18\. helmikuuta Beyoncé feat. Slim Thug Check on It 25\. helmikuuta Beyoncé feat. Slim Thug Check on It 4\. maaliskuuta Beyoncé feat. Slim Thug Check on It 11\. maaliskuuta James Blunt You're Beautiful 18\. maaliskuuta Ne-Yo So Sick 25\. maaliskuuta Ne-Yo So Sick 1\. huhtikuuta Sean Paul Temperature 8\. huhtikuuta Daniel Powter Bad Day 15\. huhtikuuta Daniel Powter Bad Day 22\. huhtikuuta Daniel Powter Bad Day 29\. huhtikuuta Daniel Powter Bad Day 6\. toukokuuta Daniel Powter Bad Day 13\. toukokuuta Rihanna SOS 20\. toukokuuta Rihanna SOS 27\. toukokuuta Rihanna SOS 3\. kesäkuuta Chamillionaire feat. Krayzie Bone Ridin' 10\. kesäkuuta Chamillionaire feat. Krayzie Bone Ridin' 17\. kesäkuuta Shakira feat. Wyclef Jean Hips Don't Lie 24\. kesäkuuta Shakira feat. Wyclef Jean Hips Don't Lie 1\. heinäkuuta Taylor Hicks Do I Make You Proud 8\. heinäkuuta Nelly Furtado feat. Timbaland Promiscious 15\. heinäkuuta Nelly Furtado feat. Timbaland Promiscious 22\. heinäkuuta Nelly Furtado feat. Timbaland Promiscious 29\. heinäkuuta Nelly Furtado feat. Timbaland Promiscious 5\. elokuuta Nelly Furtado feat. Timbaland Promiscious 12\. elokuuta Nelly Furtado feat. Timbaland Promiscious 19\. elokuuta Fergie London Bridge 26\. elokuuta Fergie London Bridge 2\. syyskuuta Fergie London Bridge 9\. syyskuuta Justin Timberlake feat. Timbaland SexyBack 16\. syyskuuta Justin Timberlake feat. Timbaland SexyBack 23\. syyskuuta Justin Timberlake feat. Timbaland SexyBack 30\. syyskuuta Justin Timberlake feat. Timbaland SexyBack 7\. lokakuuta Justin Timberlake feat. Timbaland SexyBack 14\. lokakuuta Justin Timberlake feat. Timbaland SexyBack 21\. lokakuuta Justin Timberlake feat. Timbaland SexyBack 28\. lokakuuta Ludacris feat. Pharrell Money Maker 4\. marraskuuta Ludacris feat. Pharrell Money Maker 11\. marraskuuta Justin Timberlake feat. T.I. My Love 18\. marraskuuta Justin Timberlake feat. T.I. My Love 25\. marraskuuta Justin Timberlake feat. T.I. My Love 2\. joulukuuta Akon feat. Snoop Dogg I Wanna Love You 9\. joulukuuta Akon feat. Snoop Dogg I Wanna Love You 16\. joulukuuta Beyoncé Irreplaceable 23\. joulukuuta Beyoncé Irreplaceable 30\. joulukuuta Beyoncé Irreplaceable == Katso myös == * Luettelo Billboard 200 -listan ykkösistä 2011 == Lähteet == Billboard Hot 100 2006 Billboard Hot 100 2006
Paul Ljungberg

Paul Martialis Ljungberg () oli suomalainen jääkäriratsumestari (kapteeni). Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä eskadroonan päällikkönä, missä toimessa hän kaatui Vesilahden taistelussa.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Perhe ja koulutus== Ljungbergin vanhemmat olivat kultaseppä Reinhold Edvard Ljungberg ja Olga Josefina Stenholm. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta lyseosta vuonna 1914 ja liittyi Viipurilaiseen osakuntaan. Ennen jääkärikoulutukseen lähtemistään hän kerkesi aloittaa jatko- opinnot Högre svenska handelsläroverket i Helsingfors nimisessä oppilaitoksessa. ==Jääkärikausi== Ljungberg liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 10. syyskuuta 1915 alkaen. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Myöhemmin hänet siirrettiin 2. heinäkuuta 1917 alkaen pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin edelleen pataljoonan ratsuosaston suomalaiseksi päälliköksi. ==Suomen sisällissota== Ljungberg astui Suomen armeijan palvelukseen ratsumestariksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan eskadroonan päälliköksi Uudenmaan rakuunarykmentin 1. eskadroonaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Länkipohjassa, Kuhmalahdella, Eräjärvellä, Orivedellä ja Vesilahdella, missä hän lopulta kaatui taistelussa 8. huhtikuuta 1918. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Viipurissa ja hänet haudattiin Imatran sankarihautaan. ==Lähteet== * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. * Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. * Suomen sotasurmat 1914-1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland. * E. Jernström, jääkärit maailmansodassa, sotateos oy helsinki 1933. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Denis Pankratov

Denis Pankratov (, s. 4. heinäkuuta 1974, Volgograd) on entinen venäläinen uimari ja olympiavoittaja. Hän oli maailman paras perhosuimari 1990-luvun taitteessa. == Ura == Pankratov syntyi heinäkuussa 1974 Volgogradissa. Hän voitti 16-vuotiaana junioreiden Euroopan mestaruuden perhosuinnissa, ja vuotta myöhemmin teki saman uudestaan. Ensimmäisen kerran aikuisten tason kansainvälisissä kilpailuissa, kesäolympialaisissa 1992 Pankratov osallistui 200 metrin perhosuintiin ja sijoittui siinä kuudenneksi. Vuonna 1993 Pankratov voitti ensimmäiset kansainväliset aikuisten arvokilpailumitalinsa pitkän radan EM-kilpailuista, sijoituttuaan ensimmäiseksi 200 metrin perhosuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, ja toiseksi 100 metrin perhosuinnissa. Kaksi vuotta myöhemmin Wienissä Pankratov voitti samat kaksi matkaa, ja kirkasti vielä 100 perhosuinnin hopeansa kullaksi. Samalla hän rikkoi Pablo Moralesin yhdeksän vuotta vanhan ME-ajan, ajalla 52,32. Hän piti ennätystä yli kahden vuoden ajan. Hän oli jo aikaisemmin samana vuonna rikkonut 200 metrin perhosuinnin maailmanennätyksen pitkällä radalla, ajalla 1.55,22, ja se säilyi ennätyksenä viiden vuoden ja kolmen päivän ajan. Uransa aikana Pankratov rikkoi myös 50, 100 ja 200 metrin perhosuintien maailmanennätykset lyhyellä radalla. Vuonna 1994 pitkän radan MM-kilpailuissa Roomassa Pankratov voitti 200 metrin perhosuinnin, sijoittui toiseksi 4 × 100 metrin sekauintiviestissä ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, sekä sai pronssia 100 metrin perhosuinnissa. Hän hallitsi maailman perhosuinteja seuraavien kahden vuoden ajan, ja kruunasi uransa voittamalla kesäolympialaisissa 1996, Atlantassa 100 ja 200 metrin perhosuinnit, ja sijoittumalla toiseksi 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Hän 100 metrin perhosuintinsa jäi uintihistoriaan unohtumattomana, sillä hän sukelsi ensimmäisestä altaanvälistä 45 metriä, uiden viisi metriä ja kääntyen seuraavalle altaanvälille, ja sukeltaen seuraavat 35 metriä, ja uiden loppumatkan maaliin. Tämän uinnin seurauksena FINA asetti sallituksi liu'un pituudeksi 15 metriä. Pankratov lopetti uransa vuoden 2000 kesäolympialaisiin Sydneyssä. Hän sijoittui siellä 100 perhosuinnissa seitsemänneksi. Hän ui uransa aikana yhteensä seitsemän maailmanennätystä, kolme pitkällä radalla ja neljä lyhyellä. Hänet valittiin vuosina 1995 ja 1996 maailman parhaaksi miesuimariksi Swimming World Magazine -lehden äänestyksessä. == Lähteet == *FINA - Biografia *Swimming World Magazine *DatabaseOlympics *El Mundo *International Swimming Hall Of Fame Luokka:Venäläiset uimarit Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Erkki Merikallio

Erkki Johannes Merikallio () oli suomalainen lakitieteen ylioppilas ja jääkärivänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse- joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Perhe ja koulutus== Merikallion vanhemmat olivat kruununjyvästön varastonhoitaja Alexander Hellman ja Edla Erika Ahlberg. Merikallio kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta reaalilyseosta vuonna 1913 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1914–1915. ==Jääkärikausi== Merikallio toimi aktiivisena jääkärivärvärinä Oulun seudulla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 18. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi). ==Suomen sisällissota== Merikallio astui Suomen armeijan palvelukseen vänrikiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 6. Jääkärirykmentin 18. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Muolaan pitäjän Hotakan kylässä, missä hän haavoittui 25. huhtikuuta 1918. Hänet vietiin Heinjoen kenttäsairaalaan, missä hän lopulta menehtyi haavoihinsa 27. huhtikuuta 1918. Samassa taistelussa kaatui myös muun muassa jääkärivääpeli Armas Sihvo ja haavoittui komppanian päällikkö jääkäriluutnantti Lennart Hannelius ja jääkärivääpeli Pehr-Axel Wahren (pistintaistelussa). Kaikkiaan tässä taistelussa 18. jääkäripataljoonan (Nordenswan) 1. komppanian (Kaarlo Heiskanen) kaatuneet olivat 1 upseeri, 1 vääpeli, 1 kersantti, 20 sotamiestä sekä haavoittuneina menetykset olivat 40 sotamiestä. Merikallio oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Oulussa, jonne hänet myös haudattiin. ==Lähteet== * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. * Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. * Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland. * Toim. Donner, Svedlin ja Nurmio: Suomen vapaussota I–VIII, Gummerus Jyväskylä 1920–1925. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Cecelia Ahern

Cecelia Ahern (s. 30. syyskuuta 1981 Dublin) on suosittu irlantilainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa P.S. Rakastan sinua (2004) on käännetty 50 kielelle ja siitä on tehty myös samanniminen elokuvasovitus. Ahern oli myös yksi ABC:n komediasarjan Samantha (2007–2009) käsikirjoittajista. == Elämä == === Kirjailijan ura === Ennen kirjailijan uraa Ahern suoritti journalistiikan loppututkinnon Griffith Collegessa Dublinissa. Vuonna 2002, Cecelia Ahernin ollessa 21-vuotias, hän kirjoitti ensimmäisen kirjansa, P.S. Rakastan sinua, joka julkaistiin vuonna 2004 ja oli myydyin kirja Irlannissa (19 viikkoa), Isossa-Britanniassa, Yhdysvalloissa, Saksassa ja Alankomaissa. Kirjaa on myyty yli 40 maassa ja siitä on tehty Richard LaGravenesen ohjaama elokuva, jonka pääosissa näyttelevät Hilary Swank ja Gerard Butler. === Yksityiselämä === Cecelia Ahernin isä on Irlannin entinen pääministeri Bertie Ahern.Kirjailija Cecelia Ahernin irlantilaiset tunteet koskettavat ympäri maailmaa Helsingin Sanomat. 2008. Cecelian vanhempi sisar Georgina Ahern on naimisissa Westlifesta tunnetuksi tulleen laulaja Nicky Byrnen kanssa. Vuonna 2000 Ahern kuului Irlannin Eurovision laulukilpailun karsinnoissa kolmanneksi tulleeseen yhtyeeseen Shimma. Joulukuussa 2009 Ahernin kerrottiin synnyttäneen hänen ja kumppaninsa David Keoghanin esikoistyttären. == Teokset == * * * * * * * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kotisivut * Suvi Ahola, Irlantilaiset tunteet koskettavat ympäri maailmaa. Helsingin Sanomat 27.3.2008 s. C3. Lyhennelmä artikkelista Hs.fi * MTV3 * Heidi Nevalainen: Kadonneen minän metsästys. 10.11.2008. Luokka:Irlantilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Olennainen välittyy

Olennainen välittyy on suomalaisen muusikon Kauko Röyhkän livelevy, ja kaikkiaan 13. albumi. Se julkaistiin vuonna 1992. Albumin äänitykset on tehty kasettinauhurilla, korvalappustereoilla tai muulla epämääräisellä kalustolla eri puolilla Suomea vuosina 1985-1989http://www.avenet.fi/www30016/ . == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Kauko Röyhkä – laulu, kitara * Riku Mattila – kitara (12) * Jarmo Heikkinen – kitara (3) * Tommi Viksten – kitara * Pekka Gröhn – urut (7, 10), tamburiini (11) * Mats Huldén – basso, 12-kielinen kitara (3) * Jari Paulamäki – basso (3, 12) * Heikki Tikka – rummut, taustalaulu === Tuotanto === * Juha Heininen – miksaaja (Millbrook Studio) * Jani – kansi == Lähteet == Luokka:Vuoden 1992 konserttitallenteet Luokka:Kauko Röyhkän albumit
Suojeluspyhimys

Suojeluspyhimys on pyhimys, jonka uskotaan suojelevan esimerkiksi jotakin tiettyä paikkakuntaa, kirkkoa, ammattikuntaa tai yksityistä henkilöä. Esimerkiksi Pyhää Luciaa pidetään sokeiden suojeluspyhimyksenä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Britta Johansson Norgren

Britta Johansson Norgren (o.s. Norgren, s. 30. maaliskuuta 1983 Bälinge) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Johansson Norgren on kilpaillut kansainvälisellä tasolla kaudesta 2001–2002 lähtien. Hän oli Torinon olympialaisten 2006 10 kilometrin kilpailussa yhdestoista, sprintissä kolmastoista ja takaa-ajossa viidestoista, lisäksi hän hiihti kolmannen osuuden Ruotsin 4×5 kilometrin viestijoukkueessa, joka sijoittui neljänneksi. Sapporon MM-kilpailuissa 2007 Johansson Norgren hiihti ankkuriosuuden Ruotsin 4×5 kilometrin viestijoukkueessa, joka oli jälleen neljäs. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän hiihti toisen osuuden Ruotsin saadessa viestipronssia. Oslon MM-kisoissa 2011 hän oli kolmannella osuudella Ruotsin hopeajoukkueessa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä neljästoista. Maailmancupissa Johansson Norgren on ollut voittamassa kahta joukkuekilpailua: Hän hiihti ankkuriosuuden Ruotsin voittaessa viestikilpailun Davosissa helmikuussa 2007. Saman vuoden lokakuussa hän voitti Charlotte Kallan kanssa parisprintin Düsseldorfissa. Vuodesta 2014 lähtien Johansson Norgren on keskittynyt maratonmatkojen Ski Classics -sarjaan. Hän on voittanut sarjan kokonaiskilpailun kausilla 2015–2016, 2016–2017 ja 2017–2018. Tammikuuhun 2019 mennessä hän on voittanut sarjassa 16 osakilpailua ja on sarjan voittotilaston kärjessä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Ruotsalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Väinö Kamppuri

Väinö Kamppuri (11. elokuuta 1891 Viipuri – 10. heinäkuuta 1972 Hattula) oli suomalainen taidemaalari. Kamppuri oli viipurilaisen vahtimestarin poika, joka opetteli ensin ammattimaalariksi, mutta toimi myös valokuvien retusoijana. Taideopintonsa hän aloitti Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa 1907 ja jatkoi niitä Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1912–1914. Opinnot jäivät lyhyiksi taloudellisten vaikeuksien takia ja seuraavat kymmenen vuotta Kamppuri vietti satunnaisia töitä tehden. Taiteilijan uransa hän aloitti varsinaisesti vasta 1924. Kamppuri piti ensimmäisen yksityisen näyttelynsä 1926 Helsingin Taidesalongissa. Kamppurin maalausten aiheita olivat hämäläinen kulttuurimaisema ja melankoliset kaupunkikuvat. Hän asui vuodesta 1938 kuolemaansa saakka eli yli 30 vuotta Hämeessä Hattulan Mierolassa. Kamppuri maalasi kuitenkin myös Lapin maisemia, esimerkiksi kesät 1936–1938 hän maalasi Petsamossa. Kamppuri matkusti toisaalta paljon muun muassa Ranskassa ja Espanjassa sekä muualla Euroopassa ja sai näiltä matkoilta vaikutteita omaan työhönsä. Teollisuusmies Jalo Sihtola oli Kamppurin mesenaatti. Kamppuri palkittiin vuonna 1954 Pro Finlandia -mitalilla. Hän sai professorin arvonimen 1967. == Lähteet == == Aiheesta Muualla == * Väinö Kamppuri Kansallisgallerian kokoelmissa Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka: Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Step Up (elokuva)

Step Up on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen tanssielokuva, jonka on ohjannut Anne Fletcher. Pääosia näyttelevät Channing Tatum ja Jenna Dewan. == Juoni == Elokuva kertoo köyhästä pojasta, joka asuu kasvattivanhempiensa luona slummissa ja rikkaasta tytöstä, joka asuu hienossa talossa äitinsä kanssa. Heitä molempia yhdistää rakkaus tanssiin. Tyler joutuu tuhoamansa koulun teatterinlavan seurauksena yhdyskuntapalveluun siivoamaan rikkaiden taidekouluun, jossa Nora opiskelee. Nora tarvitsee kipeästi tanssiparia oman parinsa loukattuaan jalkansa, ja ilmenee, että Tylerkin rakastaa tanssia, muttei balettia kuten Nora, vaan hip hoppia. Lopulta he yhdistävät baletin ja hip hopin loppuesitykseen, ja näin erilaiset nuoret tuovat tanssiin omaa tyyliään, ja lopulta he rakastuvat toisiinsa. == Näyttelijät == Luokka:Vuoden 2006 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Anne Fletcherin ohjaamat elokuvat Luokka:Step Up -elokuvat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Elokuvat köyhyydestä
Pål Gunnar Mikkelsplass

Pål Gunnar Mikkelsplass (s. 29. huhtikuuta 1961) on norjalainen entinen maastohiihtäjä. ==Saavutukset== Mikkelsplass kilpaili hiihdon maailmancupissa vuosina 1982–1996. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa parhaimmillaan kolmanneksi vuonna 1988. Samana vuonna hän voitti hopeaa Calgaryn olympiakisoissa 15 kilometrin hiihdossa. Vuotta myöhemmin hän voitti niin ikään hopeaa Lahden MM-kisoissa. Oslon ja Seefeldin MM-kisoissa Mikkelsplass oli mukana kultaa voittaneessa Norjan viestihiihtojoukkueessa. ==Lähteet== * Luokka:Norjalaiset maastohiihtäjät Luokka:Norjalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Banc d’Arguinin kansallispuisto

Banc d’Arguinin kansallispuisto () sijaitsee Mauritanian länsirannikolla. Se on tärkeä lintujen talvehtimis- ja pesimäalue. Yli kaksi miljoonaa pohjoiseurooppalaista lintua talvehtii vuosittain puiston alueella. Puistossa pesii 25 000–40 000 paria noin viidestätoista lajista: flamingoja, pelikaaneja ja tiiroja. Puiston ytimen muodostaa joukko pieniä saaria ja hiekkasärkkiä. Niitä ympäröivät rikkaat kalavedet. Matalat, saviset rannat ovat tärkeä ruokailualue myös muualla pesiville linnuille. Puisto on UNESCOn maailmanperintökohde. == Lähteet == * UNESCO Luokka:Mauritanian maantiede Luokka:Kansallispuistot Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Mauritaniassa Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Walter Hudson

Walter Hudson (1944 Brooklyn, Yhdysvallat – 24. joulukuuta 1991 New York, Yhdysvallat) oli maailman neljänneksi painavin ihminen. Hän painoi vuonna 1987 noin 543 kiloa. Hudsonin vyötärönympärys oli 302 senttimetriä. Se oli enemmän kuin kenelläkään muulla oli mitattu.. Hudsonin kerrotaan syöneen päivittäin kaksi pussillista nakkeja, puoli kiloa pekonia, 12 munaa, yhden kokonaisen leivän, neljä hampurilaista, neljä juustopurilaista, kahdeksan annosta ranskalaisia, kolme pihviä, kaksi kanaa, neljä uuniperunaa, neljä bataattia, neljä parsakaalin päätä ja lähes kokonaisen kakun. Lisäksi hän joi päivittäin seitsemän litraa virvoitusjuomia. Hudson vietti 27 vuotta elämästään makuuhuoneessaan. Hän tuli kuuluisaksi jäätyään jumiin oviaukkoon, ja irrottamiseen tarvittiin kahdeksan palomiestä kolme tuntia kestäneessä operaatiossa. Hän perusti postimyyntiyrityksen, joka myi vaatteita isokokoisille naisille. Hudson kuoli 46-vuotiaana sydänkohtaukseen jouluaattona 1991, jolloin hän painoi 410 kiloa. Hudson saatiin pois makuuhuoneestaan 1,8 metriä ison aukon kautta. Hänet haudattiin 1,4 metriä leveässä, metrin syvyisessä ja 2,2 metriä pitkässä metalliarkussa. ==Lähteet== Luokka:Tieteellisen mielenkiinnon kohteena olevat henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Osun-Osogbo

Ọsun-Osogbo on pyhä lehto Nigeriassa Osun-joen varrella Osogbon kaupungin ulkopuolella. Se on Etelä-Nigerian ainoita saarekkeita lähes koskematonta ikimetsää. Se on myös yksi viimeisistä jäljellä olevista joruboiden pyhistä metsistä. Lehdossa pidetään vuosittain uskonnollinen juhla, jossa ihmiset kohtaavat perinteiset jumalansa. Aiemmin tällainen lehto oli jokaisen jorubien asuinpaikan liepeillä. Lehto on UNESCOn maailmanperintökohde vuodesta 2005 alkaen. == Lähteet == *UNESCO Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Nigeriassa Luokka:Nigerian maantiede
Stasis (The UA Years 1971–1975)

Stasis (The UA Years 1971–1975) on Hawkwindin kokoelma yhtyeen uran alkuvuosilta. Nimestä huolimatta kappaleet ovat vuosilta 1972–1974. == Kappaleet == #Urban Guerilla (Calvert/Brock) - 3:42 #The Psychedelic Warlords (Disappear In Smoke) (single-versio) (Brock) - 3:58 #Brainbox Pollution (Brock) - 5:44 #Seven By Seven (remix) (Brock) - 5:25 #Paradox (single-versio) (Brock) - 4:04 #Silver Machine (Calvert/Brock) - 4:41 #You'd Better Believe It (single-versio) (Brock) - 3:23 #Lord Of Light (Brock) - 7:00 #The Black Corridor (live) (Moorcock) - 2:45 #Space Is Deep (live) (Brock) - 8:02 #Earth Calling (live) (Calvert) - 1:42 #Born To Go (live) (Calvert/Brock) - 9:57 #Down Through The Night (live) (Brock) - 5:46 #The Awakening (live) (Calvert) - 2:12 #You Shouldn't Do That (live) (Turner/Brock) - 7:06 *Kappaleet 11–14 ovat vain CD-versiossa == Kokoonpano == * Dave Brock – kitara, laulu * Nik Turner – saksofoni, huilu, laulu * Lemmy Kilmister – basso, laulu * Simon King – rummut * Del Dettmar – syntetisaattori, kosketinsoittimet * Dik Mik – audiogeneraattori * Simon House – kosketinsoittimet, viulu * Robert Calvert – laulu Luokka:Vuoden 1990 kokoelma-albumit Luokka:Hawkwindin kokoelma-albumit
W-kansallispuisto

thumb|200px|Mekroujokea W-kansallispuistossa. W-kansallispuisto on yksi Nigerin huomattavimmista kansallispuistoista. Sen muodostaa pätkä Niger-joen vartta, joka mutkittelee kuin kirjain W. Puisto ulottuu hiukan myös naapurimaiden, Beninin ja Burkina Fason puolelle. Fulanit laiduntavat siellä karjaansa muuttaessaan vuosittain alueelta toiselle. Puisto ulottuu savannilta metsäalueelle, ja se tunnetaan suurista nisäkkäistä: paviaaneista, afrikannorsuista, leopardeista, leijonista, virtahevoista ja gepardeista. Päivisin aktiivisia nisäkäslajeja on laskettu yli seitsemänkymmentä.UNEP Ranskan ulkoministeriön mukaan aseellisten terroristiryhmien mahdollisten tunkeutumisten ja hyökkäyksen tai sieppauksen riskin vuoksi on erittäin suositeltavaa olla matkustamatta Burkina Fason raja-alueille, suureen osaan Nigeristä ja osaan Nigeriasta, mukaan lukien Pendjarin ja W:n kansallispuistot, sekä näiden puistojen läheisille alueille. == Lähteet == * UNESCO === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Nigerissä Luokka:Nigerin maantiede Luokka:Beninin maantiede Luokka:Burkina Fason maantiede Luokka:Kansallispuistot
Black Majesty

Black Majesty on australialainen power metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2001 Melbournessa (nimellä Kymera). Yhtyeen levy-yhtiö on saksalainen LMP Records, jonka kanssa yhtye teki sopimuksen vuonna 2002.http://www.blackmajesty.com/tomorrowland/band.html Tällä hetkellä yhtyeellä ei ole vakituista basistia. Black Majestyn mukaan heihin vaikuttaneita yhtyeitä ovat muun muassa Iron Maiden, Judas Priest sekä Helloween. == Jäsenet == * John Cavaliere – laulu * Steve Janevski – kitara * Hanny Mohamed – kitara == Diskografia == * Sands of Time (EP) (2002) * Sands of Time (2003) * Silent Company (2005) * Tomorrowland (2007) * In Your Honour (2010) * Stargazer (2012) * Cross of thorns (2015) * Children of the Abyss (2018) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Power metal -yhtyeet Luokka:Australialaiset metalliyhtyeet
Matti Kokko

Matti Leonard Kokko () oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho Kokko ja Maria Sorvo.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Kokko kirjoitti ylioppilaaksi Oulun reaalilyseosta vuonna 1913 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1913–1914 ja Teknillisen korkeakoulun maanmittausosastolla vuonna 1915. ==Jääkärikausi== Kokko liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 9. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui Polangenissa vuonna 1917 järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi). ==Suomen sisällissota== Kokko saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin 24. maaliskuuta 1918 komppanianvääpeliksi 2. Jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla ja Tampereella, missä hän kaatui taistelussa 3. huhtikuuta 1918 takaapäin ammuttuun räjähtävään luotiin. Kokko oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Paavolassa. Hänet haudattiin Paavolan sankarihautaan. ==Lähteet== * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. * Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. * Suomen sotasurmat 1914-1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Veikko Kerttula

Veikko Juhani Kerttula (23. heinäkuuta 1940 Tampere – 11. marraskuuta 2022 Espoo)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 11.12.2022, s. B 27. oli suomalainen elokuvaohjaaja, televisio-ohjaaja ja näyttelijä. == Elämä == Kerttula suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa, näytteli Ylioppilasteatterissa ja työskenteli 1960–70-luvuilla ohjaajana Mainos-TV:ssä ja 1980-luvulla Yleisradiossa. Tuloksena oli yli 30 tv-näytelmää kuten Tarinoita kerrottavaksi, minisarja Kunnon sotamies Svejkin seikkailuja, Oikeamieliset (1969), Taksikuski (1969) ja Kämppä (1970). Seuraavalla vuosikymmenellä Kerttula ohjasi televisiolle muun muassa elokuvat Se tavallinen tarina (1972) ja Simpauttaja (1975), jotka palkittiin parhaan ohjauksen Jusseilla. Edellinen perustuu Hannu Salaman samannimiseen romaaniin, jälkimmäinen Heikki Turusen. Kerttulan ainoa pitkän teatterielokuvan ohjaustyö on Veijo Meren romaaniin Jääkiekkoilijan kesä perustuva Iso vaalee (1983). Näyttelijänä Kerttula muistetaan erityisesti pääosastaan Mikko Niskasen elokuvassa Hopeaa rajan takaa (1963). Hänen vastanäyttelijöinään olivat Jaakko Pakkasvirta ja Pertti Pasanen. Lisäksi Kerttula näytteli pienen roolin Matti Ijäksen elokuvassa Katsastus (1988). Veikko Kerttulan puoliso oli Tupuna Vaissi vuosina 1964–1984. ==Filmografia== * Hopeaa rajan takaa (1963) * Iso vaalee (1983) * Katsastus (1988) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset televisio-ohjaajat Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Jussi-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Erkki Ruokokoski

Erkki Ruokokoski (20. huhtikuuta 1938 Rovaniemi – 11. heinäkuuta 2005 Rautalampi) oli suomalainen näyttelijä. Erkki Ruokokoski kasvoi ensimmäiset vuotensa Oulussa, josta hänet lähetettiin isän kaaduttua sotalapseksi Ruotsiin, jossa hän eli kuusi vuotta. Ruokokoski valmistui opettajaksi ja humanististen tieteiden kandidaatiksi Jyväskylän yliopistosta. Hän aloitti opiskeluvuosina näyttelemisen, joka muuttui vuonna 1974 ammattinäyttelijän työksi ensin Joensuussa, sitten Kouvolassa ja Kuopiossa vuonna 1985. Erkki Ruokokoski oli omimmillaan sellaisissa rooleissa, joissa pitää nähdä ihmisen sisälle. Ihmiselon inhimillisiä ja vajavaisia puolia esille tuovissa rooleissa hän oli paikallaan. Ruokokoski muistetaan esiintymisistä Timo Koivusalon elokuvissa Rentun ruusu (2001) ja Sibelius (2003), mutta hänen muistetuin roolinsa taitaa olla puliukko Tenun rooli televisiosarjassa Reinikainen (1982). Tämä lisäksi hän on näytellyt muun muassa Mikko Niskasen elokuvissa Pulakapina (1977) ja Syksyllä kaikki on toisin (1978). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
M/S Clipper Racer

M/S Clipper Racer () on brittiläisen Seatruck Ferries Shipholding Ltd:n omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1997 Huelvassa Espanjassa. Clipper Racer on rekisteröity Maltan lipun alle ja sen kotipaikka on Valletta. Clipper Racerin sisaraluksia ovat M/S Clipper Ranger, M/S Arrow ja M/S Hildasay. == Käyttöhistoria == === 1997–2004 === Lokakuussa 1997 vastavalmistunut alus luovutettiin Estonian Shippingin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Lehola-nimisenä Viron lipun alle. Kotipaikaksi tuli Tallinna. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin linjalla Tallinna–Helsinki–Kööpenhamina–Århus. Elokuussa 1998 Lehola aikarahdattiin Czar Peter Linen Kronstadtin ja Moerdijkin väliseen liikenteeseen. Helmikuussa 1999 rahtaaja vaihtui: alus siirtyi Delom-varustamon liikenteeseen linjalle Sete–Marseille–Tunis. Lokakuussa 2000 laiva siirtyi Tallinnan ja Kielin väliseen liikenteeseen. === 2005– === Tammikuussa 2005 Lehola aikarahdattiin P&O; Ferriesin liikenteeseen linjalle Zeebrugge/Rotterdam–Hull. Kreikkalainen Elmira Shipping osti aluksen 11. heinäkuuta ja rekisteröi sen Maltan lipun alle. Kotipaikaksi tuli Valletta. Laiva rekisteröitiin 15. elokuuta 2005 Triumph Navigationin omistukseen RR Triumph -nimisenä. Lippuvaltiona säilyi edelleen Malta. RR Triumph oli 15. heinäkuuta 2006 viimeistä päivää Zeebruggen ja Hullin välisessä liikenteessä, jonka jälkeen se siirtyi liikennöimään Liverpoolin ja Dublinin välille. Helmikuussa 2007 rahtaussopimus P&O; Irish Sean kanssa päättyi ja suurempi M/S Global Freighter korvasi aluksen. Sopimuksen päätyttyä RR Triumph aikarahdattiin Balearian liikenteeseen Espanjaan. Seatruck Ferries Shipholding Ltd. osti 30. lokakuuta 2007 aluksen ja joulukuussa se sai nimen Triumph. Helmikuusta maaliskuuhun 2008 alus oli aikarahdattuna Condor Ferriesin liikenteeseen, jonka jälkeen Isle Of Man Steam Packet aikarahtasi aluksen. Heinäkuussa 2008 alus sai nimen Clipper Racer. Jälleen huhtikuussa 2009 Clipper Racer aikarahdattiin espanjalaisen Balearian liikenteeseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Lehola *The ferry site – M/F Clipper Racer Luokka:Rahtilaivat
Janne Auvinen

Janne Auvinen (s. 16. elokuuta 1965 Tampere)Teatterit ja teatterintekijät 2005, Teatterin tiedotuskeskus 2005, ISBN 952-471-629-1, sivu 122. on suomalainen valo- ja äänisuunnittelija. Koulutukseltaan hän on teatteritaiteen maisteri (1995). Hän opiskeli teatterikorkeakoulussa 1988–1992. Auvinen valittiin huhtikuussa 2024 Tampereen työväen teatterin toimitusjohtajaksi. Auvinen toimi syksystä 2019 hämeenlinnalaisen tapahtumatalon Verkatehtaan toimitusjohtajana. Sitä ennen hän toimi tapahtumakeskus Logomon tapahtumajohtajana vuodesta 2012. Auvinen on tehnyt töitä lähes kaikissa kotimaan teattereissa, opettanut ja luennoinut alan oppilaitoksissa, kursseilla, seminaareissa ja konferensseissa Suomessa ja maailmalla. Valon ja äänen lisäksi hän suunnittelee erilaisia esitystoimintaan käytettäviä tiloja – sekä toiminnallisia että teknisiä ympäristöjä. Auvisen vanhemmat ovat ohjaaja Vili Auvinen ja näyttelijä Eila Roine. Hänen isoäitinsä isän puolelta oli näyttelijä-ohjaaja Hellin Auvinen-Salmi, isoisänsä näyttelijä Vilho Auvinen ja isoisä äidin puolelta näyttelijä Eero Roine. Auvinen esiintyi lapsena televisiossa, ensimmäisen kerran muutaman kuukauden ikäisenä televisiosarjan Heikki ja Kaija jaksossa, jossa hänet kastettiin. Jakso oli sarjan ensimmäinen, jonka suora lähetys myös nauhoitettiin ja tallennettiin arkistoon. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset äänisuunnittelijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juha Pursiainen (sijaisnäyttelijä)

Juha Pursiainen on suomalainen sijaisnäyttelijä ja stuntkoordinaattori. Hän on toiminut sijaisnäyttelijänä yli 80 elokuvassa, minkä ohella hän on esiintynyt pienissä sivurooleissa muutamissa elokuvissa, kuten V2 – Jäätynyt enkeli ja Matti. ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset sijaisnäyttelijät Luokka: Syntymävuosi puuttuu Luokka: Elävät henkilöt
Phoenix Pictures

Phoenix Pictures on yhdysvaltalainen elokuvayhtiö, joka on perustettu vuonna 1995. Yhtiön perustivat sen nykyinen puheenjohtaja Mike Medavoy ja nykyinen johtaja Arnold Messer.Dan Cox (1995-11-28): Medavoy's Phoenix Rises. „Daily Variety”. Phoenix tekee yhteistyötä Sony Pictures Entertainmentin, Onexin, FremantleMedian ja Showtimen kanssa. Yhtiön ensimmäiset tuotannot saivat ensi- iltansa 1996 lopulla. Ne olivat Barbra Streisandin ohjaama ja tähdittämä Tilaa rakkaudelle sekä Milos Formanin Larry Flynt – minulla on oikeus. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvayhtiöt
Ursula Rainio

Ursula Rainio (alk. Merja Hannele Rainio; s. 1950 Rovaniemi) on suomalainen missi, malli ja näyttelijä. Vuodesta 2000 hän on työskennellyt kiinteistönvälittäjänä. Rainio oli vuoden 1970 Miss Suomi. Hän oli valintansa aikaan rovaniemeläinen ja ainut pohjoisesta tullut missi. Hän on näytellyt muun muassa Spede Pasasen elokuvassa Kahdeksas veljes (1971) sekä Seppo Huunosen elokuvassa Piilopirtti (1978). Ursula Rainio oli alun perin Merja Rainio, mutta jo nuorena hän halusi muuttaa nimensä Ursulaksi. Ennen missivuottaan hän oli ehtinyt esiintyä mannekiinina ja työskennellä kalatehtaalla Norjan Hammerfestissa. Miss Universum- ja Miss Eurooppa -kilpailut menivät ilman sijoitusta, mutta Miss Skandinavia -kilpailuista tuli 4. perintöprinsessan titteli. Kuwaitissa Ursula oli avaamassa Haimi- huonekalutaloa ja Pan Am -lentoyhtiön kanssa syntyi vuosia jatkunut malli- ja mainossopimus. Vuonna 1979 Ursula muutti Yhdysvaltoihin, ja vuonna 1980 hän avioitui liikemies Leif Lindbergin kanssa, joka sittemmin tuomittiin muun muassa valuuttarikoksesta. Avioliitto kesti kymmenisen vuotta. Tämän jälkeen Rainio asui Ruotsissa ja siirtyi verkostomarkkinoinnin pariin. Ursula Rainio oli todellinen kohumissi. Hän salasi äitinsä, teki sitten tämän kanssa Hymyn sivuilla sovinnon, poseerasi alasti Hymyn kannessa, aiheutti kohua rakkausjutuillaan ja seurusteli hetken Hymyn kustantajan Urpo Lahtisen kanssa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Ursula Rainion lyhyt haastattelu vuodelta 1972. Ylen Elävä Arkisto. Luokka:Miss Suomi -kilpailun voittajat Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ruotsinsuomalaiset henkilöt
Seppo Huunonen

Seppo Huunonen (19. huhtikuuta 1939 Viipuri – 25. helmikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja sekä kuvanveistäjä. ==Ura== Huunonen ohjasi kolme pitkää elokuvaa. Niistä menestynein on esikoiselokuva Lampaansyöjät (1972), joka oli Veikko Huovisen samannimiseen romaaniin perustuva veijaritarina kahdesta lampaanmetsästäjästä. Pääosia näyttelivät Leo Lastumäki ja Heikki Kinnunen. Myös Spede Pasanen oli kiinnostunut romaanin filmatisoinnista, mutta Huunonen ehti ennen häntä. Elokuva oli yksi 1970-luvun suomalaisen elokuvan suurimmista yleisömenestyksistä. Lampaansyöjien lisäksi Huunonen ohjasi elokuvat Karvat (1974) ja Piilopirtti (1978). Karvat perustui Lionel Whiten romaaniin, jonka pohjalta Jean-Luc Godard ohjasi elokuvansa Hullu Pierrot (1965). Huunosen versiossa Jean-Paul Belmondon korvasi Tampereen työväenteatterin näyttelijä Mikko Majanlahti. Piilopirtti puolestaan oli Huunosen yritys tehdä uudestaan Lampaansyöjien kaltainen komedia. Karvat-elokuvan menestys oli tekijöilleen pettymys, sillä sai reilut 60 000 katsojaa eli vain noin viidenneksen Lampaansyöjien katsojaluvusta. Piilopirtti oli yli 230 000 katsojallaan ensi- iltavuotensa toiseksi paras yleisömenestys. 1970-luku jäi Huunosen ainoaksi vuosikymmeneksi elokuvaohjaajan roolissa. Ohjaamiensa elokuvien lisäksi Huunonen oli mukana niiden käsikirjoitustyössä. Karvat hän kirjoitti yksin, mutta Lampaansyöjät hän kirjoitti yhdessä Pekka Hakalan kanssa. Piilopirtissä hänen käsikirjoituskumppaneinaan toimivat Vesa Nuotio ja Pertti Reponen. Huunonen suunnitteli yhdessä Henri Torrin kanssa Seattlen maailmannäyttelyn Suomen osaston 1960-luvun alussa.Etelä-Saimaan artikkelitietokanta. ==Kalevala== Huunonen lavasti ja suunnitteli puvut Paavo Liskin vuonna 1985 ohjaamaan Kalevala-draamaan, jonka ensi-ilta oli 6.7.1985. Näytelmä oli maailman ensimmäinen täysmittainen Kalevala-dramatisointi. Sitä esitettiin Bomban talon kesäteatterissa kolmena kesänä. Huunonen oli myös Matti Kuuselan ja Liskin ohella yksi näytelmän käsikirjoittajista. Huunonen asui Nurmeksessa vuosina 1981–1988. Huunonen toimi Kalevalaisen kulttuurin liiton puheenjohtajana.Oinaala, Sampsa: Nurmes menetti kiinnostuksensa karjalaiseen kulttuuriin. Helsingin Sanomat 2.1.2008. Hän on julkaissut teoksen Uuden laulun Kalevala: Mythologia Fennica epos (Kalevalaisen kulttuurin liitto, Helsinki 2004). == Kuolema == Huunonen kuoli vuonna 2023 Orion- elokuvateatterissa, jossa oli juuri esitetty hänen elokuvansa Lampaansyöjät. Ohjaaja Anssi Mänttäri oli haastattelemassa Huunosta, kun tämä yllättäen tuupertui ja menehtyi siihen paikkaan. Hän oli kuollessaan 83-vuotias. == Lähteet == *Suomen kansallisfilmografia osa 8 === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * *”Karvat väristen me liikutaan ja kohta hirressä kiikutaan.” Seppo Huunosen haastattelu vuodelta 2010 Film-O-Holic-sivustolla. *Huunonen Teemu Kassilan haastateltavana 2019. Video 60 min, YouTube Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Suomalaiset elokuvatuottajat Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Jussi-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Mikko Majanlahti

Mikko Erkki Arvo Einari Majanlahti (vuoteen 1948 Mansikka, 29. elokuuta 1933 JääskiKuka kukin on 1994. Otava, 1994. – 14. toukokuuta 2023 Tampere) oli suomalainen teatterinjohtaja, -ohjaaja ja näyttelijä. Evakkomatkallaan sotien aikana Mikko Majanlahti päätyi Kokemäen ja Pirkkalan kautta Tampereelle. Majanlahti sai ensimmäiset näyttämökokemuksensa Tampereen työväenopiston näytelmäpiirissä ja raittiusseuran näytelmäkerhossa 1950-luvun alkuvuosina. Teatterikoulun jälkeen hänen ensimmäinen kiinnityksensä oli Lappeenrannan kaupunginteatterissa, jossa hän toimi vähän aikaa myös virkaatekevänä johtajana. Vuonna 1961 hän siirtyi näyttelijäksi Tampereen teatteriin ja sieltä vuonna 1965 Tampereen Työväen Teatteriin.Mikko Juuti: ”Teatterin lumo on säilynyt”. Ilta-Sanomat 3. helmikuuta 2018, s. 26–27. Sanoma Mwdia. Samalla Teatterikoulun kurssilla Majanlahden kanssa opiskelivat muiden muassa Jarno Hiilloskorpi, Liisa Roine, Seppo Mäki ja Esko Salminen. Majanlahti johti Tampereen Työväen Teatteria vuosina 1981–1986 ja Turun kaupunginteatteria vuosina 1986–1990. Tämän lisäksi hän toimi näyttelijänä useissa näytelmissä, elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänet muistetaan muun muassa rooleista Mika Kaurismäen elokuvasta Klaani (1984) sekä Erkko Kivikosken elokuvasta Kesyttömät veljekset (1969). Hän teki päärooleja muun muassa televisionäytelmässä Taide pitkä, elämä lyhyt (1967) ja Seppo Huunosen elokuvassa Karvat (1974). Majanlahti muisteli, että 1970-luvun taistolaisuus näkyi selvästi Tampereen teattereissa. Teatterikorkeakoulun opettajana ja rehtorina 1980-luvulla toimineen Jouko Turkan opetusmenetelmät herättivät runsaasti huomiota julkisuudessa, mutta Majanlahden mukaan ne eivät näkyneet teatterien näyttämöillä. Majanlahden puoliso oli näyttelijä Maija-Liisa Majanlahti (1939–2017) ja poika näyttelijä Antti Majanlahti (1966–2017). Myös tytär Sanna Majanlahti (s. 1962) on näyttelijä. Majanlahti menehtyi 89-vuotiaana äkilliseen sairauskohtauksen Kuuselan palvelutalossa Tampereella. Hänet on haudattu vaimonsa Maija-Liisan ja poikansa Antin viereen Vatialan hautausmaalle Kangasalle. ==Lähteet== *Tampereen Työväen Teatteri * * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Maija-Liisa Majanlahti

Maija-Liisa Majanlahti (o.s. Sivonen, ) oli suomalainen näyttelijä. == Ura == Maija-Liisa Majanlahti kävi keskikoulun ja opiskeli Teatterikoulussa 1957–1961 ja sitten Yhteiskunnallisen Korkeakoulun Draamastudiossa. Majanlahti näytteli niin teatterissa, elokuvissa kuin televisiossakin. Hänet muistetaan muun muassa Tapio Suomisen televisiosarjoista Kovaa maata (1994–1997) ja elokuvasta Kivenpyörittäjän kylä (1995) sekä lukuisista teatterinäytelmistä. Televisiosarjassa Arvokkaasti (2000) Majanlahti näytteli aviovaimoa vastanäyttelijänään miehensä Mikko Majanlahti. Majanlahti näytteli myös televisiosarjassa Uusi päivä Siiri-vanhusta. Lastenohjelmassa Sirkuspelle Hermanni hän esitti voimanaista, jonka näkyi ensimmäisen kerran jaksossa Voimanainen kosii Hermannia 20. marraskuuta 1981 ja viimeisen kerran jaksossa Hermanni kipsissä 16. tammikuuta 1987. == Yksityiselämä == Majanlahti oli naimisissa näyttelijä ja teatteriohjaaja Mikko Majanlahden kanssa. Heillä on kaksi lasta, jotka ovat myös näyttelijöitä, sittemmin kuollut Antti Majanlahti (1966–2017) ja Sanna Majanlahti (s. 1962). Maija-Liisa Majanlahti kuoli vakavaan sairauteen 26. tammikuuta 2017. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Elokuva Rooli 1985 Rosso pankkivirkailija (la cassiera di banca) 1995 Kivenpyörittäjän kylä Alma 2004 Joensuun Elli Natalia, Paulan äiti Televisioelokuvat Televisioelokuvat Televisioelokuvat Vuosi Elokuva Rooli 1980 Kätkäläinen Iitamaria Aholainen 1984 Seikkailu Olavinlinnassa Antin äiti 1987 Niskavuoren nuori emäntä Juse Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Sarja Rooli 1980 Tankki täyteen asiakas 1981, 1987 Sirkuspelle Hermanni Voimanainen 1989 Häräntappoase Lahja Takkinen 1994–1997 Kovaa maata Ruusa Viitala 2000 Arvokkaasti Vieno Leijonhufvud 2000 Hovimäki turkulainen 2005 Yövuoro Aine Heino 2006–2010 Lehmän vuosi Martta 2010–2011 Uusi päivä Siiri == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Maija-Liisa Majanlahden muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet