EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Wimbledon (Lontoon osa)

thumb|Wimbledon Parkin metroasema Wimbledon [ˈwɪmbəldən] on taajama Englannissa Lounais-Lontoossa noin 13 kilometriä Citystä. Se kuuluu Suur- Lontoon kreivikuntaan ja Mertonin kaupunkipiiriin (borough). Aikojen kuluessa Wimbledon on kasvanut kiinni Lontoon suurkaupunkialueeseen. Paikka tunnetaan siellä pidettävästä Wimbledonin tennisturnauksesta. Lontoon metron District Line pysähty Wimbledon Parkin metroasemalla. Wimbledonin rautatieasemalle on junayhteys Lontoon Waterloosta sekä monista Etelä-Englannin kaupungeista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lontoon kaupunginosat
Tunis

Tunis () on pohjoisafrikkalaisen Tunisian pääkaupunki Välimeren rannikolla. Vuoden 2014 väestönlaskennassa kaupungissa oli 638 845 asukasta. Kaupungin lähellä sijaitsevat muinaisen Karthagon kaupungin rauniot. == Historiaa == Almohadien ja hafsidien hallitessa Tunisia 1100-luvulta 1500-luvulle kaupunkia pidettiin yhtenä islamilaisen maailman suurimmista ja vauraimmista. Hafsid- dynastian aikana Tunisista tuli Tunisian pääkaupunki. Se oli myös tärkeä Euroopan kaupan keskus. Osmanit valtasivat kaupungin 1534, minkä jälkeen kaupunki saavutti lähes itsenäisen aseman ja siitä tuli merirosvoilun keskus. Huhtikuussa 1655 englantilainen amiraali Robert Blake hyökkäsi kaupunkia vastaan ja tuhosi mereltä käsin yhdeksän laivaa ja rannikkotykkejä. Kaupunki oli ranskalaisten hallussa 1881–1956. Toisen maailmansodan aikana marraskuusta 1942 toukokuuhun 1943 kaupunki oli akselivaltojen hallussa, se oli heidän viimeinen tukikohtansa Afrikassa. Arabiliiton päämaja oli Tunisissa 1979–1990. == Ilmasto == Vuoden kuumimmat kuukaudet ovat heinäkuu ja elokuu, jolloin keskilämpötila on yli 26 astetta. Sadetta saadaan 465 mm vuodessa, mutta kesäkuusta elokuuhun sadetta saadaan vain muutamia millimetrejä. == Talous == Tunisin tuotteita ovat tekstiilit, matot ja oliiviöljy. Matkailu on myös tärkeä tulonlähde kaupungille, ja se kuten talous yleensäkin kasvaa nopeasti. == Nähtävyydet == * Karthagon rauniot ovat lähistöllä koilliseen kaupungista. * Tunisin medina valittiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1979. * 700 erilaista kohdetta: palatseja, moskeijoita, mausoleumeja, kouluja (madrasa) ja suihkulähteitä aina almohadien ja hafsidien ajoilta lähtien. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Pulcheria

Aelia Pulcheria Augusta (19. tammikuuta 399 – 453) oli Itä-Rooman keisari Arcadiuksen ja Aelia Eudoxian tytär. Hänen nuoremmasta veljestään Theodosiuksesta tuli keisari seitsemän vuoden ikäisenä vuonna 408. Nuori Theodosius oli täysin siskonsa vallassa. Pulcheria teki lupauksen olla menemättä naimisiin. Hän käytti ulkomaalaisten palkkasotilaiden tukea pysyäkseen vallassa. Tärkein heistä oli Pulcherian nimittämä magister militum Aspar. Vuonna 416 Theodosius oli jo tarpeeksi vanha alkaakseen itse hallita, mutta Pulcherialla oli kuitenkin suuri vaikutusvalta häntä kohtaan. Pulcheria oli harras kristitty, ja hän sai myös veljensä ja tämän vaimon Aelia Eudocian, entisen pakanan, innokkaiksi uskonnon harrastajiksi. Vuonna 421 Pulcheria sai veljensä hyökkäämään Persiaa vastaan, koska persialaiset vainosivat kristittyjä. Aluksi Theodosius suosi nestoriolaisia, mutta Pulcheria sai hänet karkottamaan heidät. Pulcheria sai myös veljensä karkottamaan juutalaiset ja tuhoamaan Konstantinopolissa olleet synagogat. Vuonna 441 eunukki Chrysaphius sai Theodosiuksen syrjäyttämään Pulcherian, joka vetäytyi luostariin. Kun Theodosius kuoli vuonna 450, Pulcheria oli taas saanut palata keisarin hoviin, ja alkoi valtataistelu Pulcherian ja Chrysaphiuksen välillä. Pulcheria liittoutui germaanipalkkasotilaiden kanssa ja meni naimisiin Asparin alaisen Marcianuksen kanssa. Hän julisti myös että Theodosius oli valinnut Marcianuksen seuraajakseen. Valtaan päästyään Marcianus antoi teloittaa Chrysaphiuksen. Vuonna 451 Pulcheria oli mukana järjestämässä Khalkedonin kirkolliskokousta. Pulcheria kuoli vuonna 453 ja hänen miehensä Marcianus vuonna 457. Luokka:Antiikin Rooman naiset Luokka:Vuonna 399 syntyneet Luokka:Vuonna 453 kuolleet
Aspar

Flavius Ardabur Aspar (? – 471) oli alaani josta tuli Itä-Rooman korkein sotapäällikkö, magister militum. Hänestä ei voinut tulla keisaria koska hän oli areiolainen. Hänen alaisestaan Marcianuksesta tuli keisari kun tämä meni naimisiin keisari Theodosius II:n siskon Pulcherian kanssa. Aspar auttoi aluksi vuonna 457 keisari Leo I:n Itä-Rooman keisariksi. Hän suunnitteli seuraavaksi saavansa poikansa kruununperilliseksi. Germaanien suosiminen herätti kuitenkin levottomuuksia Konstantinopolissa, ja keisari päätti rauhoittaa tilannetta surmauttamalla Asparin ja muut johtavat gootit. Keisarin vastustajat antoivat tämän vuoksi keisarille lisänimen Teurastaja. Itä-Rooman armeija sai selvemmin kansallisen luonteen, kun germaanit oli kukistettu. ==Lähteet== Luokka:Roomalaiset sotilaat Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 471 kuolleet
Aelia Eudocia

Aelia Licinia Eudocia oli (noin 401 – 460) oli Itä-Rooman keisari Theodosius II:n vaimo. Hän oli kotoisin Ateenasta ja hänen alkuperäinen nimensä oli Athenais. == Elämä == Eudocian isä oli sofisti Leontius jolta hän oli saanut koulutusta monilla eri aloilla kuten kirjallisuudessa ja retoriikassa. Ateena oli vielä tuolloin pakanuuden keskus. Johannes Malalas kertoo tarinan siitä kuinka Eudociasta tuli Theodosiuksen vaimo. Sen jälkeen kun Eudocian isä oli jättänyt tyttärensä perinnöttömäksi, lähti tämä Konstantinopoliin jossa hän aikoi valittaa asiasta keisarille. Keisarin sisko Pulcheria piti suuresti hienopuheisesta ja sivistyneestä Eudociasta ja esitteli tämän keisarille. Theodosius rakastui tyttöön heti ensisilmäyksellä. Theodosius ja Eudocia menivät naimisiin 7. kesäkuuta 421. Eudocia vaihtanut vanhan nimensä paremmin keisarinnalle sopivaksi Eudociaksi ja hänet oli myös kastettu. Pari sai yhden lapsen, tyttären Licinia Eudoxian. Eudocia käytti vaikutusvaltaansa suojellakseen vainottuja pakanoita ja juutalaisia. Vuonna 440 hän vetäytyi Jerusalemiin jossa hän omisti lopun elämästään runoudelle. Hän kuoli Jerusalemissa 20. lokakuuta 460. Luokka:Roomalaiset kirjailijat Luokka:Rooman keisarinnat Luokka:Vuonna 401 syntyneet Luokka:Vuonna 460 kuolleet
Gigue

Gigue (myös giga, jig) on barokkiajan tanssi 6/4-, 3/8- tai 12/16-tahtilajissa. Sen alkuperä on englantilainen. Instrumentaalimuodossa gigue esiintyy usein suuremman teoksen kuten konserton tai sonaatin osana. Gigue on myös barokkisarjan tyypillisesti viimeinen osa. Luokka:Historiallinen tanssi Luokka:Taidemusiikin muodot Luokka:Barokkimusiikki
Toccata

Toccata () on taidemusiikin kosketinsoitinsävellys, joka vaatii esittäjältä teknistä taituruutta. Sanaa käytetään joskus myös useammalle soittimelle sävelletystä teoksesta, esimerkiksi Claudio Monteverdin oopperan Orfeo alkusoitto on nimetty toccataksi. Toccata kehittyi Pohjois-Italiassa myöhäisrenessanssin aikana. Toccata-nimisiin kappaleisiin lukeutuvat mm. J.S. Bachin Toccata ja fuuga d-molli BWV565, Sergei ProkofjevinToccata op. 11 ja Charles-Marie Widorin Toccata, finaali Urkusinfoniasta nro 5 op. 42 nro 1 sekä Maurice Ravelin toccata sarjasta Le tombeau de Couperin. Luokka:Taidemusiikin muodot Luokka:Musiikkitermit Luokka:Italiankieliset sanat ja sanonnat
Arpeggio

Arpeggio [] (’kuin harppu’) eli murtosointu on musiikillinen termi, jolla tarkoitetaan, että jonkin soinnun äänet soitetaan erikseen toinen toisensa jälkeen (usein matalammasta korkeampaan) sen sijaan, että ne soitettaisiin yhtä aikaa. Arpeggio voi olla tehostuskeinona musiikissa. Esimerkiksi loppusoinnun voi soittaa hitaasti arpeggiona, vaikka kappaleessa ei muuten murtosointuja käytettäisikään. Toisaalta koko kappale voi perustua arpeggioihin kuten esimerkiksi monet pianolle sävelletyt etydit ja preludit. Nuottikirjoituksessa arpeggiot kirjoitetaan yleensä tavanomaisilla nuoteilla, mutta tehostuskeinona esiintyessään arpeggiot kirjoitetaan usein myös piirtämällä pystysuunnassa oleva aaltoileva paksu viiva arpeggiona soitettavan soinnun eteen. 1980-luvun kotitietokoneilla tehdyssä musiikissa käytettiin arpeggioksi kutsuttua efektiä, jotta saataisiin aikaan soinnulta kuulostavia ääniä käyttämättä kuitenkaan enempää kuin yhtä äänikanavaa. Arpeggio-efektissä murtosointuja soitettiin niin nopeasti, että ne kuulostivat yhdeltä soinnulta. Näin pyrittiin kiertämään äänikanavien vähäisestä määrästä johtuvia säveltämistä koskevia rajoituksia. ==Katso myös== * Albertin basso Luokka:Soinnut Luokka:Italiankieliset sanat ja sanonnat
Hakkapeliitta (lehti)

Hakkapeliitta oli Suomen Suojeluskunta -järjestön lehti vuosina 1925–1944. Se korvasi aikaisemman julkaisun Suojeluskuntalaisten lehti. Hakkapeliitta ilmestyi viikoittain ja sillä oli kymmeniätuhansia tilaajia. Hakkapeliittaa on pidetty Suomessa ilmestyneistä maanpuolustuslehdistä merkittävimpänä.Juutilainen 1999, 277 Hakkapeliitan toimitussihteerinä oli Tauno Karilas ja sen taiteellisesta ulkoasusta vastasi Erkki Tanttu. Viimeiseksi päätoimittajaksi jäi Yrjö Ylänne. Suojeluskuntien päällikkö Lauri Malmberg antoi viimeisen päiväkäskynsä Hakkapeliitta-lehdessä 6. marraskuuta 1944. Lehdessä ilmestyivät sarjakuvat Pölhölä ja Pöhköläinen ja Rymy-Eetu, sen monivärisistä kansikuvista vastasi Aarno Karimo. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset yhteiskunnalliset lehdet Luokka:Suomalaiset sotilaslehdet Luokka:Suojeluskunta Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Naulain

Naulain eli naulapyssy on käsinkannateltava työkalu jolla lyödään nauloja puuhun, betoniin ja muihin materiaaleihin. Naulaimen käyttövoimana voi toimia sähkö, paineilma, propaani tai pienet räjähdepanokset. Naulaimella saavutetaan suurempi naulausnopeus kuin käsin naulaamalla ja naulaimen käyttöön riittää useimmissa tilanteissa yksi käsi, jolloin toinen käsi jää vapaaksi esimerkiksi naulattavan kappaleen kannatteluun. Käyttövoiman mukaan tyypiteltyjä naulaimia ovat paineilmanaulain, impulssinaulain, sähkönaulain ja panosnaulain. Paineilmanaulaimiksi kutsutaan naulaimia, jotka saavat käyttövoimansa paineilmasta. Paineilma tuodaan naulaimeen joissain tilanteissa työtä häiritsevän letkun kautta. Paineilman tuottamiseen tarvitaan erillinen kompressori, joka tarvitsee sähköä. Impulssinaulaimet toimivat propaanilla ja sähköakulla. Ne eivät tarvitse käyttöä haittaavaa letkua eivätkä kompressoria ja ovat siten näppäriä liikuteltavia ja käytännöllisiä sähköttömillä työmailla. Panosnaulaimet toimivat myös ilman sähköä. Niitä käytetään esimerkiksi rakennuksen alajuoksun kiinnityksessä betonisokkeliin. Käyttötarkoituksen mukaan naulaimet voidaan jakaa esimerkiksi runkonaulaimiin, ulkovuorausnaulaimiin, huopakattonaulaimiin ja viimeistelynaulaimiin. Naulaimissa käytettävät naulat on sidottu toisiinsa kammoiksi tai rulliksi, automaattisen naulojen syötön toteuttamiseksi. Nauloja on saatavilla eri kokoisina, eri teräslaaduista valmistettuna, eri tavoin ruostesuojattuina, erilaisin kannoin varustettuina ja eri tavoin toisiinsa sidottuna. Naulojen pituus on kuitenkin rajoitetumpi kuin käsin naulattavissa nauloissa, jotta naulaimien koko voidaan pitää kohtuullisena. Kampoihin naulat voidaan sitoa liimaamalla tai paperin tai muovin avulla. Rulliin naulat sidotaan teräslangoin tai muovinauhan avulla. ==Lähteet== * ==Katso myös== * Nauharuuvain Luokka:Käsityökoneet Luokka:Rakennustyökalut
Kinemacolor

Kinemacolor on eräs varhainen elokuvissa käytetty menetelmä toistaa värit. Kinemacolorin kehittivät yhdysvaltalainen Charles Urban ja brittiläinen George Albert Smith Englannissa 1900-luvun alussa. He jatkoivat Edward R. Turnerin jo vuonna 1899 patentoimaa tekniikkaa tämän kuoltua äkillisesti. Turner kaavaili alun perin värijärjestelmää, joka käyttää kolmea värikomponenttia. Tämä puolestaan perustui James Clerk Maxwellin huomioon, että lähes mikä tahansa väri voidaan toistaa käyttämällä päävärejä. Urban ja Smith kohtasivat kuitenkin suuria vaikeuksia 3-komponenttijärjestelmän toteuttamisessa, joten vuonna 1906 he tyytyivät kahta värikomponenttia käyttävään järjestelmään, ja se sai ensiesityksensä kaksi vuotta myöhemmin. Sitä käytettiin sittemmin lähinnä dokumenteissa. Kinemacolor-kamera kuljetti filmiä nopeudella 32 kuvaruutua/sekunnissa, toisin kuin silloiset mustavalkokamerat, joiden normaalinopeus oli 16 kuvaruutua/s. Kinemacolorissa nopeus oli kaksinkertainen, koska se tallensi samalle filmille kaksi värikomponenttia peräjälkeen. Filmin edessä oli kiekko, joka suodatti toiseen komponenttiin punaiset ja toiseen vihreät sävyt. Filmi projektoitiin samalla tavalla, jolloin syntyi värikuvan vaikutelma. Kinemacolor ei ollut missään nimessä virheetön. Kahden värikomponentin järjestelmille tyypillisellä tavalla koko värispektri ei ollut tallennettavissa, ja koska yhden kuvan värikomponentteja ei tallennettu samaan aikaan, vaan pienellä viiveellä, liikkuvien kohteiden värit toistuivat huonosti. Kinemacoloria käytettiin lähinnä Euroopassa. William Friese-Greene haastoi Kinemacolorin tekijät kuitenkin oikeuteen patenttisotkujen takia, minkä seurauksena Kinemacolorin tekniikasta tuli patenttivapaa. Lopullinen isku tekniikalle oli ensimmäinen maailmansota, minkä tappoi hetkellisesti kysynnän värielokuvatekniikalle. Maailmansodan loputtua Technicolorin tekniikka oli Kinemacoloria ylivoimaisempaa. Luokka:Värielokuvajärjestelmät Luokka:Elokuvan historia
Pankkiholvi

Pankkiholvi on suuri kassakaappi, joka sijaitsee pankin sisällä. Holviin tallennetaan pankissa olevat arvotavarat kuten rahat, velkakirjat ja sopimukset. Nykyaikaiset pankkiholvit sisältävät yleensä tallelokeroita sekä paikan, jonne voidaan tallentaa kassakoneiden rahasäilöjä sekä muita asiakkaiden ja pankin arvotavaroita. Tallelokeroiden määrä on lisääntynyt ja vastaavasti rahan säilyttämisen tarve on vähentynyt. Pankkiholveissa kuitenkin säilytetään myös rahaa, mutta paljon vähemmän kuin ennen. Yksi tärkeimmistä pankkiholvin tarkoituksista on antaa asiakkaille tuntu, että heidän tavaransa todella ovat turvassa pankissa. Yksi suurimmista pankkiholveista sijaitsee Cleveland Ohio Fourth District Federal Reserve District -pankissa. Sen ovi on 5,47 m paksu ja se painaa kokonaisuudessaan yli 47 tonnia. Oven kuori painaa yksinään jo 20 tonnia. Ovi sisältää suurimman saranan mitä on koskaan rakennettu. Nykyään pankit painivat sähköisten murtojen kanssa ja yrittävät osoittaa pystyvänsä tarjoamaan samanlaista turvallisuutta kuin suurien pankkiholvien ja rakennusten aikana. Pankkiholvit rakennetaan nykyään lähinnä paksusta teräsbetonista, joskin seiniin, lattiaan ja kattoon lisätään joskus suuria teräslaattoja estämään mahdollisia kassakaappiin murtautujia jotka yrittäisivät kaivaa tunnelia holviin. Värähtelyn ja äänien tunnistimet keräävät ääniä, ja jos useiden tuntien kuluessa tietty äänikynnys ylittyy, laukeaa hälytys. Täten pystytään karkottamaan useimmat murtautujat, jotka yrittäisivät kaivautua seinien tai lattian läpi. Nykyään lähes kaikki holvit lukitaan aikalukolla, jotta pystyttäisiin estämään pankinjohtajan ottaminen panttivangiksi. Se estää myös pankkiryöstäjiä sulkemasta ihmisiä pankkiholviin ryöstön jälkeen. Nykyään kuitenkin holveissa on yleensä ilmastointiaukot hapen loppumisen estämiseksi, jos joku vahingossa tulisi lukituksi sinne. Teikoku- pankissa Hiroshimassa Japanissa oli neljä kappaletta Mosler Safe Companyn valmistamaa pankkiholvia siihen aikaan, kun sinne pudotettiin atomipommi toisen maailmansodan aikaan. Ne sijaitsivat alle kolmenkymmenen metrin päässä räjähdyksen keskuksesta, ja kaikkien neljän sisältö säilyi vahingoitta. Näiden holvien selviytymisellä oli Mosler-yhtiölle valtaisa mainosarvo, ja myöhemmin he saivatkin toimittaa näitä "atomipommin kestäviä" holvejaan USA:n itsenäisyysjulistuksen säilyttämistä varten Washington DC:hen. Mosler toimitti holvien ovia myös Washingtonin ulkopuolella sijaitsevaan Greenbrierin ydinlaskeumasuojaan. == Katso myös == * Kassakaappi * Lukkoseppä * Kassakaapin murtaminen ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Pankkitoimi Luokka:Turvalaitteet
Lukkoseppä

Lukkoseppä on ammatinharjoittaja joka rakentaa, huoltaa, asentaa ja avaa lukkoja. Lukkosepäksi voi opiskella oppisopimuksella. Lukkoseppä voi tiirikoimalla tai yleisemmin poraamalla avata lukon, jonka avainta ei ole saatavilla. == Työnkuva == Lukkoseppä asentaa ja huoltaa erilaisia ovien, luukkujen ja ikkunoiden sulkemiseen ja aukaisuun liittyviä laitteita, osia ja järjestelmiä. Hän asentaa ja korjaa mekaanisia ja sähköisiä lukitusjärjestelmiä. Lukkoseppä myös asentaa varmuus- ym. lukkoja sekä tekee avaimia ja lukkojen sarjoituksia. Hän suunnittelee ja asentaa kulunvalvonta-, sähkölukitus-, kameravalvonta-, palonsulku-, savunpoisto- ja hälytysjärjestelmiä, ovensulkimia ja oviautomatiikkaa sekä suorittaa kiinteistöjen turvatarkastuksia. Yleensä lukkoliikkeiden toimintaan kuuluu myös lukkopäivystystä sekä aukaisupalvelua. Lukkojen asennus on suureksi osaksi metallin ja puun työstöä ja pintakäsittelyä käsityönä sekä sähköisten ja elektronisten osien asentamista ja vianetsintää. Lukkoseppä käyttää työssään erilaisia käsityövälineitä, kuten poria sekä mittoja ja muita asennustyökaluja. Lukkosepän työhön voi kuulua myös tilausten vastaanottoa, tarjousten laskentaa, alan tuotteiden esittelyä ja myyntiä sekä muita liikkeenhoitoon liittyviä tehtäviä. Lukkosepän tyypillinen työympäristö on lukkojen asennustyömaa asiakkaan kiinteistössä. == Koulutus == Lukkosepän peruskoulutukseksi soveltuvat sähköalan perustutkinto tai kone- ja metallialan perustutkinto tai ko. alojen kurssit. Alalla on mahdollista suorittaa lukkosepän ammattitutkinto ja lukkoseppämestarin erikoisammattitutkinto. Lukkosepän työ edellyttää mekaanisten ja sähköisten lukitus- ja turvajärjestelmien hallintaa, asennuksessa ja huollossa käytettävien työmenetelmien ja -välineiden tuntemista, teknistä ongelmanratkaisukykyä, käsityötaitoja sekä myynti- ja asiakaspalvelutaitoja. == Ammattipätevyys Suomessa == Lukkosepällä on Suomessa turvasuojaajakortti (TU-kortti) todistamassa henkilöllisyyttä. Turvasuojaajakortin myöntää poliisi sellaiselle henkilölle, jolla ei ole merkintöjä rikosrekisterissä. Lukkosepän ammattinimike oli aikaisemmin suojaamaton, jolloin kuka tahansa pystyi kutsumaan itseään lukkosepäksi ja myymään, korjaamaan ja asentamaan lukkoja. Tammikuusta 2019 alkaen kaikilla lukitusjärjestelmiä, kulunvalvontajärjestelmiä ja hälytysjärjestelmiä asentavilla, korjaavilla ja muuttavilla yrityksillä tulee olla turvallisuusalan elinkeinolupa, joka haetaan poliisihallitukselta. Yrityksille turvallisuusalan elinkeinolupa on edellytys turvasuojaustehtävien suorittamiseen, ja näitä tehtäviä suorittavilla henkilöillä tulee olla turvasuojaajakortti. == Katso myös == *Abloy *Emil Henriksson == Lähteet == Luokka:Käsityöammatit de:Schlosser
Markus Rautio

Eino Markus Rautio (tunnettu nimellä Markus-setä, 17. toukokuuta 1891 Helsinki – 14. helmikuuta 1973 Helsinki) oli Yleisradion toimittaja ja kuuluttaja sekä myöhemmin kuunnelma- ja selostusosaston päällikkö ja pääohjaaja. Parhaiten hänet muistetaan radion Lastentunti-lastenohjelmistaan, joita lähetettiin vuosina 1926–1956 sekä suomeksi että ruotsiksi. ==Ura== Rautio aloitti uransa radiossa kuuluttajana joulukuun alussa 1926. Aikaisemmin hän oli toiminut Kansallisteatterin, Kansan näyttämön sekä Tampereen Työväen Teatterin näyttelijänä ja vuonna 1924 kävi opiskelemassa elokuvan tekemistä Hollywoodissa. Palattuaan hän työskenteli jonkin aikaa Suomi-Filmin palveluksessa. Yleisradioon Rautio palkattiin vuonna 1926. Kuuluttajan töiden ohella Raution tehtäviin kuului hankkia ohjelmistoon kuunnelmat ja lausuntanumerot. Suomisen perhe perustuu ideaan, jonka hän sai ruotsalaisesta kuunnelmasarjasta Familjen Björk. Lastentunti-ohjelma loppui aina siihen, että Markus-setä kehotti lapsia syömään kaurapuuroa (”Muistakaa, lapset, syödä aamupuuronne!”). Vuonna 1927 Markus-setä kertoi lastentunnilla, että Joulupukki asuu Lapissa Korvatunturilla. Korvatunturilla on kolme huippua, joista muodostuvat myös tunturin korvat, joilla joulupukki ”kuulee” lasten lahjatoivomukset ja kiukunpuuskat. Vuonna 1931 Rautio toteutti Yleisradion ensimmäisen kansainvälisen radioselostuksen ulkomailta neljän tunnin suorana lähetyksenä Tallinnasta. Markus Rautio sai Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1958 Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1959, s. 30−31. Helsinki: Otava, 1958. ja teatterineuvoksen arvonimen vuonna 1967. Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1968, s. 42. Helsinki: Otava, 1967. Markus Raution vanhemmat olivat näyttelijät Katri (o.s. Bengtson) ja Alex Rautio. Anekdoottina kerrotaan, että Markus-setä olisi joskus vähän lähetysajan jälkeen mikrofonin vahingossa jäätyä päälle sanonut radioon: "Nyt Markus-setä lähtee paskalle." Varhaisissa lähteissä, joissa tuo kerrotaan ohjelmassa sanotuksi, mainitaan sen sanoneena henkilönä yleensä kuitenkin Alexis af Enehjelm. Asiasta ei vallitse yksimielisyyttä eikä sen perusteellinen selvittäminen välttämättä ole enää mahdollista. Tallennetta sanonnasta ei ole.https://yle.fi/uutiset/3-7819185 == Teoksia == * * == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Oinonen, Paavo: Markus-setä: Suomen ensimmäinen radiopersoona. Yleisradio, 2015. ISBN 978-951-43-0868-0 == Aiheesta muualla == * * Suomen "tunnetuin ääni": Yleisradion ensimmäinen kuuluttaja, taiteilija Markus Rautio kertoo. Seura 20.2.1935, nro 8, s. 6. (Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.) * Kummallista kirjeenvaihtoa. Seura 17.8.1938, nro 33, s. 9. (Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.) Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat Luokka:Ylen henkilöstö Luokka:Suomalaiset radiokuuluttajat Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Luoti (merenkulku)

Luoti on merenkulussa käytetty, alkeellisimmillaan narusta ja painosta muodostuva laite, jolla on mitattu veden syvyyttä eli luodattu, sen purjehduskelpoisuuden selvittämiseksi tai paikanmäärityksen apuna. Nuoraan liittyy määrävälein erivärisiä kangastilkkuja, jotka ilmaisevat syvyydet; viiden metrin välein on nahkasuikale, jossa on reikiä, yksi aina kutakin syvyyden viittä metriä kohti. K-E Löfgren: Veneilijän merenkulkuoppi I: Saaristonavigointi Kirjailija Mark Twain on omaksunut tekijänimensä siipiratasalusten väylien luotaamisessa käytetystä syvyyttä kuvaavasta ilmauksesta "mark twain", jolla on jokislangissa tarkoitettu kahden sylen eli 3,7 metrin turvallista syvyyttä. Lyijystä valetun luodin pohjassa oli painuma, johon voitiin laittaa talia tai muuta paksua rasvaa. Osuessaan merenpohjaan rasvaan jäi pohja-ainesta, ja merikarttoihin tehtyihin pohja-ainesmerkintöjen avulla tätä tietoa voitiin käyttää apuna paikanmäärityksessä yhdessä syvyystiedon kanssa. Purjelaivojen aikakaudella perämiehet ja luotsit pystyivät määrittelemään alusten sijainteja tarkasti luotauksen avulla; tarkka syvyys ja pohjan laatu yhdessä elämänikäisen kokemuksen kanssa tekivät näistä miehistä suorastaan velhoja tässä suhteessa. Jopa kuvitteellisessakin kirjallisuudessa monien korkeidenkin upseerien sanotaan jättäneen luotauksen avulla tapahtuvan rannikkonavigoinnin suosiolla kokeneiden pursimiesten ja luutnanttien tehtäväksi; jo tuolloin ymmärrettiin työnjaon merkitys. Merimieskoulutuksessa käsiluodin käyttö säilyi yhtä kauan kuin purjelaivatkin; toisen maailmansodan aikana aivan uudelle tehokkuustasolle kehittynyt ja hankintakuluiltaan valtavasti edullistunut kaikuluotain syrjäytti vanhan menetelmän 1950-luvulla. Viimeisiä käsiluodin ammattimaisia käyttäjiä olivat Gustaf Eriksonin suuret lastipurjelaivat ­- kuten monen muunkin vanhan ja perinteisen navigointimenetelmän. Nykyisin kaikuluotain on suurelta osin korvannut perinteisen luodin merenkulun apuvälineenä. Erittäin suosituksi on tullut pienikokoinen, kädessä pidettävä kaikuluotain. Luotia käytetään edelleen navigointiapuna pienveneilyssä. Merikartoissa on edelleen säilytetty pohja-ainesmerkinnät. Jotkut veneilyn jatkokoulutusta antavat venekerhot ja navigaatioseurat kouluttavat vieläkin käsiluodin käyttäjiä. Toinen kohtalaisen suosittu menetelmä on käyttää syvyysmitoilla varustettua kokoon taitettavaa luotausseivästä, joka saattaa olla esimerkiksi jollan avulla rantautumispaikkaa haettaessa nopeampi ja käytännöllisempi kuin kädessä pidettävä kaikuluotain. ==Lähteet== Luokka:Mittalaitteet Luokka:Navigointi
Luoti (mittayksikkö)

Luoti () on vanha vaihtelevan suuruinen Pohjois-Euroopassa käytössä ollut painomitta. Esimerkiksi yksi luoti apteekkipainona on 1/2 unssia eli 14,84 g ja kultapainona 13,9 gVanhoja ja uusia mittayksiköitä, Geologian tutkimuskeskus. Elintarvikepainona luoti on 13,283 6 grammaa. Vanhana venäläisenä mittana luoti on 12,79 grammaa. Ruotsissa ja Suomessa 1 luoti oli elintarvikepainona 1/32 naulaa = 4 kvintiiniä = 13,3 grammaa ja apteekkipainona 1 luoti oli ½ unssia = 14,84 grammaa ja kultapainona 1 luoti = 13,93 grammaa. Hopeapitoisuuden mittana hopeaseoksissa 1 luoti tarkoitti seoksen 1/16 osaa. Täysluotiseksi eli 12 luodin hopeaksi nimitettiin seosta, jossa oli 12/16 eli 750/1000 hopeaa. 16 luotia hopeaa teki yhden markan; hopeaesineiden valmistukseen käytetyn seoksen pienimmäksi sallituksi hopeapitoisuudeksi määrättiin Ruotsissa jo Kustaa Vaasan aikana 13/16 osaa, tästä nimitys kolmetoistaluotinen hopea, promilleina siis 813. Vuonna 1968 tämän rinnalle päätettiin Suomessa ottaa käyttöön 830-pitoinen seos (vuodesta 1969 alkaen) ja vuodesta 1974 hopeaesineiden alimmaksi pitoisuudeksi määrättiin 830/1000. == Lähteet == Luokka:Massan yksiköt
Luoti (työkalu)

Luoti eli luotilanka eli riippuluoti on rakennusalan mittaustöissä ja maanmittauksessa käytettävä työkalu pystysuoruuden määrittämiseen painovoiman avulla. Siinä olevan ohuen langan yläpää solmitaan haluttuun kohtaan, ja annetaan langan alapäähän ripustetun teräväkärkisen metallipainon jännittää lanka pystysuoraan asentoon. Sanaa luoti käytetään sekä metallipainosta että metallipainon ja ripustuslangan (luotilangan) yhdistelmästä. Rakennusmittauksen ja maanmittauksen oppikirjoissa työvälineestä käytetään nimitystä riippuluoti. Paitsi pystysuunnan osoittamiseen soveltuu luoti myös ripustuspisteen kohdan määrittämiseen alemmalla tasolla. Luotilanka tai sitä vähän paksumpi luotinaru on verrattain tarkka vertailukohta pystysuoruuden mittaamisessa, ellei tuuli tai muu ilmavirta pääse vaikuttamaan mittaustulokseen. Pitkään lankaan sidotun riippuluodin heilumista voi estää upottamalla sen öljyllä täytettyyn astiaan. Sen on monessa käyttökohteessa korvannut optinen luoti ja erilaiset lasermittalaitteet kuten laserluoti. Optinen luoti on erilaisten mittauskojeiden (kuten teodoliitin ja takymetrin) luotimislaitteena eli välineenä kojeen keskistämiseen tarkasti havaintopisteen yläpuolelle riippuluotia tarkempi, sillä optisen luodin avulla keskistys pystytään tekemään noin yhden millimetrin tarkkuudella. Riippuluodin tarkkuus luotimislaitteena on 2–5 mm tuulisuudesta riippuen käytettäessä 200 gramman painoista luotia. Riippuluotia voi kuitenkin edelleen käyttää optisen luodin vertailukohtana. Riippuluodilla mitattaessa on otettava huomioon, että ilmavirrat aiheuttavat suuria virheitä yli kolmen metrin pituista lankaa käytettäessä. Vakaan mittaustuloksen saamiseksi luodin massan tulisi olla yli 1 kg ja langan heilunnan saa pienenemään upottamalla luodin öljyyn, mutta sekään ei poista tuulen vaikutusta. Vesi ei vähennä riittävästi luodin liikettä. Jos esimerkiksi tutkitaan seinän pystysuoruutta mittaamalla mittanauhalla seinän ja seinästä irti olevan riippuluodin väli, voi tarkkuus olla 2–6 m korkeassa seinässä ±15 millimetriä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Työkalut Luokka:Rakennusmittaus Luokka:Taidetarvikkeet
Tiedostamaton

Tiedostamaton (tai tiedostumaton tai alitajuinen) on käsite, joka yksinkertaisesti ja väljästi ajateltuna näyttäisi suoraviivaisesti selittävän mielen piirteitä, joista emme ole suoraan tietoisia tai joita emme suoraan havaitse. Syvempi tutkiminen paljastaa kuitenkin, että asia on erittäin monimutkainen tietoisuuden kehittymisen eli emergenssin osalta. Tiedostamattomasta ei ole yksimielisyyttä. Esimerkiksi behavioristit katsovat, että tulisi löytää vain erilaisia tapoja, joita ärsyke–vaste-parit tuottavat sen sijasta, että spekuloitaisiin tiedostumattomilla ja tietoisilla mielentiloilla. Vielä nykyäänkin psykologiassa vallitsee perustavanlaatuinen erimielisyys siitä, minkälainen tiedostumaton mieli voisi olla tai onko sellaista ylipäätään olemassa. Akateemisen psykologian ulkopuolella (ns. pop- psykologian piirissä) tiedostumattomalla mielellä ajatellaan olevan useita ominaisuuksia aina animalistisesta ja infantiilista (lapsenomaisesta) superälykkääseen ja mystiseen. Mieli voidaan jakaa tietoiseen ja tiedostamattomaan niin että tietoinen mieli ohjaa keskittyvää toimintaa ja tiedostumaton mieli on taustalla pyöriviä automaattisia prosesseja. Esimerkiksi Mihály Csíkszentmihályi kuvaa flow-teoriassaan syvällistä oppimista nelivaiheiseksi prosessiksi. Olemme ensin tiedostamattomasti epäpäteviä, sitten tiedostamme epäpätevyytemme, oppiessamme asian tulemme tiedostavasti päteväksi, kunnes toistuvien onnistumisten kautta tulemme tiedostamattomasti päteviksi. Esimerkkinä voi käyttää vaikkapa auton ajamista. Taitava kuljettaja ajaa kuin transsissa, usein tiedostamatta ajavansa. Ajon päätyttyä tietoinen mieli voi havahtua huomaamaan kuljettajan saavuttaneen määränpäähänsä. Juuri ajamista opetteleva henkilö taas on tuskallisen tietoinen ajamisen jokaisesta motorisesta alitehtävästä. Myös useiden biologisten prosessien, kuten hengityksen, tasapainon säilyttämisen ja ruoansulatuksen, voidaan katsoa toimivan alitajunnan ohjaamana. Alitajunnan rooli on kiistanalainen, sillä mm. biologia kutsuu näitä toimintoja autonomisen hermoston toiminnoiksi. == Katso myös == * Alitajunta * Tietoisuus * Hypnoosi * Transsi ==Lähteet== * * Luokka:Neuropsykologia Luokka:Mielenfilosofia Luokka:Tietoisuustutkimus
Bocce

Bocce on pallonheittopeli, jolla on sukulaisia aina antiikin Rooman ajoilta asti. Sen sukulaisia ovat ranskassa suosittu petankki, brittiläinen bowls ja vammaisurheilussa suosittu boccia. Boccea pelaa kaksi joukkuetta. Kenttänä on laudoin eristetty maapohjainen pelialue, noin 20-30 metriä pitkä sekä noin 2,5-4 metriä leveä. Kentän toinen pää on pelaajien heittopää, ja toisessa päässä on maalialue. Maalialueelle heittää aloittava joukkue ensin pienen pallon ja sen jälkeen ison pallon. Asetusvuoro siirtyy toiselle joukkueelle, elleivät aloittajat saa palloa lainkaan maalialueelle. Bocce-pelissä pallot ovat messinkiä. Heittovuorossa on se joukkue, jonka lähin pallo on kauempana maalipallosta. Se joukkue, jonka pallot ovat lopuksi lähempänä, saa niin monta pistettä kuin palloja on vastapuolen lähintä palloa lähempänä. Pelistä tunnetaan eri variaatioita. ==Lähteet== * Bocce Ball Luokka:Kuulapelit
Passepied

Passepied on (ransk. passer ”ohittaa” ja pied ”jalka”) ranskalainen, barokinaikainen kolmijakoinen tanssi. Passepied muistuttaa menuettia, mutta on nopeampi ja sen tahtilaji oli 3/8, 3/4 tai 6/8. Vuonna 1890 sävelletyn Claude Debussyn kuuluisan pianoteoksen Suite Bergamasquen viimeinen osa on passepied. Luokka:Historiallinen tanssi Luokka:Taidemusiikin muodot
Matt LeBlanc

Matthew Steven ”Matt” LeBlanc (s. 25. heinäkuuta 1967 Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja televisiojuontaja, joka tunnetaan parhaiten Joey Tribbianin roolista televisiosarjoissa Frendit (1994–2004) ja Joey (2004–2006). Keväästä 2016 alkaen LeBlanc on auto-ohjelma Top Gearin toinen juontaja. ==Ura== LeBlanc aloitti televisiouransa vuonna 1987 esiintyen ketsuppimainoksessa. Vuonna 1988 hän pääsi yhdeksi kaudeksi yhdysvaltalaiseen TV 101 -draamasarjaan. Tuon jälkeen LeBlanc liittyi Pulmusten spin-off-sarjaan Top of the Heap. Vuosina 1994–2004 LeBlanc esitti Joey Tribbiania yhdysvaltalaisessa Frendit-televisiosarjassa, jonka päättymisen jälkeen hänen esittämä roolihahmo sai oman spin-off-sarjansa Joey. Se ei kuitenkaan kerännyt toivottuja katsojamääriä, joten sen tekeminen lopetettiin kahden tuotantokauden jälkeen. LeBlanc on esiintynyt myös elokuvissa Charlien enkelit ja Charlien enkelit: Kurvit suoriksi. Vuonna 2011 hän teki paluun televisioon komediasarjassa Amerikan frendi, jossa hän esittää satiirista versiota omasta itsestään. LeBlanc on esiintynyt myös Alanis Morissetten musiikkivideolla Walk Away ja Jon Bon Jovin musiikkivideoilla Miracle ja Say It Isn't So. ==Yksityiselämä== LeBlanc oli vuosina 2003–2006 naimisissa Melissa McKnightin kanssa. Heillä on vuonna 2004 syntynyt tytär (McKnightilla on myös kaksi lasta aiemmasta liitostaan). Vuosina 2006–2014 LeBlanc seurusteli Joeyn näyttelijäkollegansa Andrea Andersin kanssa. ==Filmografiaa== Elokuvat Vuosi Nimike Roolihahmo 1993 Ghost Brigade Terhune 1994 Lookin’ Italian Anthony Manetti 1996 Ed Jack ”Deuce” Cooper 1998 Lost in Space – matkalla avaruuteen majuri Don West 2000 Charlien enkelit Jason Gibbons 2001 All the Queen's Men O'Rourke 2003 Charlien enkelit: Kurvit suoriksi Jason Gibbons 2014 Lovesick Charlie Darby Televisiosarjat Vuosi Nimike Roolihahmo 1987 Doll Day Afternoon GI Joe 1988–1989 TV 101 Chuck Bender 1989 Just the Ten of Us Todd Murphy 1990 Anything to Survive Billy Barton 1990 Monsters Tommy 1991 Pulmuset Vinnie Verducci 1991 Top of the Heap Vinnie Verducci 1991 Vinnie & Bobby Vinnie Verducci 1991 Red Shoe Diaries Tom's Brother 1993 Class of '96 Frank Goodman 1993, 1997 Red Shoe Diaries Kyle, Jed 1994 Reform School Girl Vince 1994–2004 Frendit Joey Tribbiani 2004–2006 Joey Joey Tribbiani 2011– Amerikan frendiEpisodes: The one where Matt LeBlanc plays himself... Independent. 6.1.2011. Matt LeBlanc 2013 Web Therapy Nick Jericho 2016– Top Gear Matt LeBlanc 2016–2020 Faija hoitaa Adam Burns ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiojuontajat
Lasten Päivän Säätiö

Lasten Päivän Säätiö () on suomalainen säätiö, joka on perustettu 31. toukokuuta 1957. Se ylläpitää ja kehittää omistamaansa Linnanmäen huvipuistoa ja kerää varoja suomalaiselle lastensuojelutyölle. Lasten Päivän Säätiö oli alun perin myös vuonna 1986 perustetun Tykkimäen huvipuiston omistajana ja myöhemmin puiston omistavan yhtiön osakkaana, kunnes luopui osuudestaan 2005. Säätiö omisti myös vuosina 2002–2016 puolet Linnanmäellä sijaitsevasta Sea Lifesta, jonka jälkeen säätiö myi omistuksensa toiselle omistajalle Merlin Entertainmentsille. Säätiön oma pääoma oli vuonna 2010 noin 34 miljoonaa euroa. Säätiön vuotuinen liikevaihto on noin 25 miljoonaa euroa, josta on investoitu kaksikymmentä prosenttia ja jaettu noin kymmenen prosenttia perustajajärjestöille.Risto Räikkösen esitelmä Tekniikan journalisteille 24.5.2011 järjestetyssä tiedotustilaisuudessa Säätiön vuoden 2022 tuloksesta lahjoitettiin lastensuojelutyöhön 4 miljoonaa euroa. Kaiken kaikkiaan säätiö on lahjoittanut sen historian aikana lastensuojelutyölle nykyrahaksi laskettuna yhteensä yli 120 miljoonaa euroa. Säätiön ja samalla Linnanmäen toimitusjohtaja on 1. marraskuuta 2024 alkaen Satu Järvelä. == Lasten Päivä == Lasten Päivä on osa lasten hyvinvoinnin edistämiseksi tehtävää työtä, jolla halutaan mahdollistaa kaikille lapsille oikeus hauskaan päivään Linnanmäellä. Lasten Päivän juuret ulottuvat yli Linnanmäen historian, 1900-luvun alkuun, jolloin järjestettiin Lasten Päivä -tapahtumia eri puolella Suomea. Niiden pääasiallisena tarkoituksena oli kerätä varoja lastensuojelutyöhön. Tapahtumissa järjestettiin monipuolista ja hauskaa ohjelmaa sekä lasten että aikuisten iloksi. Lasten Päivä -tapahtumien vakiinnuttua jokavuotisiksi syntyi Linnanmäen huvipuisto. Linnanmäen 60-vuotisjuhlavuonna 2010 Lasten Päivä herätettiin uudestaan henkiin. Uuden Lasten Päivän taustalla on ajatus jokaisen lapsen oikeudesta hyvään elämään vuoden jokaisena päivänä. Kaikille lapsille ei käynti Linnanmäellä kuitenkaan ole itsestäänselvyys, ja nyt tämä mahdollisuus haluttiin heille tarjota. == Säätiön perustajajärjestöt == * Barnavårdsföreningen i Finland * Ensi- ja turvakotien liitto ry * Lastensuojelun Keskusliitto * Mannerheimin Lastensuojeluliitto ry * Parasta Lapsille ry * Pelastakaa Lapset ry == Säätiön toimitusjohtajat == *Einari Haltiavuori (31.5.–30.11.1957) *Veli Virtanen (1.5.–10.10.1958) *Bo Ekelund (11.10.1958–14.4.1987) *Erkki Kaski (15.4.1987–31.12.1990) *Kalle Justander (1.1.1991–31.10.2001) *Risto Räikkönen (1.11.2001–31.8.2014) *Pia Adlivankin (1.9.2014–14.6.2024) *Satu Järvelä (1.11.2024–) Lähteet:Sirkusteltta: Linnanmäen johtajiaVuoristoradan Jarrumiehet: Tivolimies lopettaa Lintsillä Helsingin Sanomat: Linnanmäen myötä kartanomiljöö vaihtuu huvipuistoon ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset säätiöt Luokka:Lastensuojelu Suomessa Luokka:Linnanmäki Luokka:Mannerheimin Lastensuojeluliitto Luokka:Suomalaiset hyväntekeväisyysjärjestöt
Verkkohuutokauppa

Verkkohuutokauppa (nettihuutokauppa) on kaupankäyntitapa, jossa osallistujat tekevät tarjouksia tuotteista ja palveluista Internetin välityksellä. Verkkohuutokauppa ei myy omia tuotteitaan vaan tarjoaa käyttäjille avoimen kauppapaikan, johon voi laittaa omistamiaan tuotteita myytäväksi. Verkkohuutokauppa hoitaa tiedon välittämisen käyttäjien välillä ja huutokaupan organisoinnin, toimituksesta ja maksutavasta sopiminen jää huutokaupan osapuolille. Vaikka kaikkien verkkohuutokauppojen toimintaperiaate on samanlainen, ansaintalogiikat vaihtelevat huomattavasti. Esimerkiksi maailman suurin verkkohuutokauppa eBay veloittaa huutokauppakohteiden myytäväksi laittamisesta. Lisäksi kaupaksi menneen tuotteen loppuhinnasta veloitetaan tietty prosentuaalinen osuus. Verkkokaupan tulot voivat muodostua myös siitä, että ostaja maksaa palkkion onnistuneesta kaupasta. Useimmissa verkkohuutokaupoissa tuotteiden ostaminen ja myyminen on ilmaista. Niiden ansaintalogiikka perustuu tuotteiden huomioarvoa kasvattavien lisäpalveluiden myymiseen tai mainostilan myymiseen huutokauppasivustolta. == Suomalaisia verkkohuutokauppoja == * Huuto.net * Huutokaupat.com * Parashuuto.fi * AutoVex.fi * Huutomylly.fi * kiertonet.fi == Aiheesta muualla== * Kuluttajavinkki: Verkkokirpputoreilla ja -huutokaupoissa kuluttajansuoja ei ole itsestäänselvyys (30.4.2019) (kkv.fi) * Huutokaupat.com sai 100 000 euron uhkasakon (15.1.2021) (ehandel.fi) *
Luettelo intialaisista soittimista

Intialaisia soittimia ==B== *bansuri (bansoori) ==C== *chikara ==D== *dilruba *dholak *dotara ==E== *ektara *esradž (esraj) ==G== *ghatam *gottuvadjam (gottuvadyam) ==H== *harmoni ==J== *džaltarang (jaltarang) ==M== *mridangam ==P== *pakhavadž (pakhawaj) * pulangoil ==S== *saarangii (sarangi) *sarasvati vina (saraswati veena) *sarod *sitar *surbahar *sursringar *svarmandal (swarmandal) ==T== * tabla * tambura ==V== * vina Intialaiset soittimet Luokka:Intialaiset soittimet
The Mustangs

The Mustangs on vuonna 1981 perustettu suomalainen yhtye, joka soittaa rautalankamusiikkia. Yhtye on toiminut muun muassa Reijo Taipaleen ja Esa Pakarisen taustayhtyeenä. Yhtyeen soolokitaristina toimi Matti Luhtala. 1980-luvulla The Mustangs edusti rautalangan uutta tulemista yhdessä muun muassa Agentsin, Laika & The Cosmonautsin ja The Quietsin rinnalla. == Albumit == * The Mustangs (1983) * Must Twang! (1986) * Blue Sunset (1987) * Twistside Story (1988) * Perestroika (1991) * Going Doing! (1992) * Showcase (1999) * Found And Revisited (2000) * The Mustangs Live In Japan (2001) * The Mustangs In Amsterdam (2001) * The Mustang In 80´s (2001) * Turning The Tide (2003) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Yhtyeen kotisivut Mustangs, The Mustangs, The
Tapiotar

Tapiotar suomalaisissa saduissa ja tarinoissa metsän haltija ja kuningatar. Tapiotar on myös myyttinen lintujen kantaäiti eli Emuu. Tapiotar ei välttämättä ole metsän kuningas Tapion vaimo, vaan Tapion naispuolinen vastine, metsän väen johtaja. Tapion vaimoksi mainitaan esimerkiksi Mielikki. Eräässä sadussa naimaton Tapiotar houkuttelee nuorukaisen puolisokseen ja uhkaa tappaa tämän, jos tämä yrittää pakoon. Tapiotar tekee nuorukaisen kanssa lapsen. ==Lähteet== * Eero Salmelainen: Suomen Kansan Satuja ja Tarinoita (1845-1866) Luokka:Suomalaiset jumalat ja taruolennot
Laus

Laus voi viitata seuraaviin: * Laos, lat. Laus, antiikin aikainen kaupunki Magna Graeciassa eli Suur-Kreikassa, nykyisessä Italiassa * laus, porojen ja hirvien emuu (myyttinen kantavanhempi)
Lemmes

Lemmes on suomalainen taruolento. Lemmes on metsän kuningas tai fauni, joka istuttaa leppiä ja on niiden suojelija.Ganander 2016, s. 91 Lemmes on leppien Emuu. Lemmes on mahdollisesti sukua Lempo-nimiselle olennolle. :Leppä on Lemmexen tekemä :Kanelian kaswattama :puu puhdas Jumalan luoma == Katso myös == *Lemmas == Lähteet == * Ganander, Kristfrid (toim. Juha Pentikäinen): Mythologia Fennica. Salakirjat, 2016. ISBN 978-952-7204-08-5 === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jumalat ja taruolennot
Hongatar

Hongatar, Hongotar, Hongas tai Höngäs on muinaissuomalaisen käsityksen mukaan karhusuvun emuu. Häntä kutsutaan myös rinnakkaisnimillä Tapiotar tai Tapiatar. Kalevalan mukaan karhun maalliset vanhemmat ovat Hongatar ja Ilmarinen. Kalevalan mukaan hän on honkapuun jumalatar. 1700-luvun niin sanotussa Viitasaaren tekstissä hän on Tapiolan eli Mehtolan emäntä. Vienankarjalaisissa karjanhoitorunoissa hänet on kuvattu karhun äitinä, imettäjänä ja kasvattajana. Niissä hänen puolisonsa on Hongonen, karhun isä. Vienan Karjalan runoissa Hongatar asui synkässä erämaassa Romentolassa eli Tapiolassa, pimeässä Pohjolassa. Luonteeltaan häntä kuvataan juroksi, kylmäksi ja tarkaksi. Hänen kuitenkin sanotaan olevan hyvä vaimo, joka myös pitää tiukkaa kuria karhuille, etteivät ne söisi karjaa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jumalat ja taruolennot
Simo Parpola

Simo Kaarlo Antero Parpola (4. heinäkuuta 1943 Helsinki) on suomalainen kielitieteilijä, Helsingin yliopiston emeritusprofessori ja maailman tunnetuimpia assyriologeja.Simo Parpola: CV. Hänen johtamansa tutkijaryhmä julkaisi Assyrian säilyneet nuolenpääarkistotYliopisto-lehti, Helsinki.fi. 17 niteenä. Parpola väitteli tohtoriksi assyrologiasta vuonna 1971 Helsingin yliopistossa. Professoriliitto valitsi Parpolan vuoden professoriksi vuonna 1991.Professoriliitto. Vuonna 2007 hän oli mukana perustamassa Suomi–Assyria- yhdistystä, jonka ensimmäisenä puheenjohtajana hän myös toimi.Suomi–Assyria- yhdistys Simo Parpolan veli Asko Parpola on indologi ja myös Helsingin yliopiston professori.Kangastus, s. 15. Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2001.https://www.ae-info.org/ae/Member/Parpola_Simo Vuonna 2016 ilmestyneessä kirjassaan Etymological Dictionary of the Sumerian language Parpola esittää, että sumerin kieli kuuluisi uralilaisiin kieliin ja olisi siten myös suomen sukulaiskieli. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset assyriologit Luokka:Suomalaiset arkeologit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Academia Europæan jäsenet
Luotteet

Luotteet ovat suomalaisen kalevalamittaisen loitsun taikavoimaiset sanat. Mahdollisesti luotteita on tarvittu vain voimakkaampiin loitsuihin, jolloin ne ovat tarkoittaneet erityisen pyhiä sanoja. Eri loitsuilla on ollut eri luotteet, jotka on täytynyt hallita osatakseen loitsun. Sanaan luotteet sisältynee luottaa-verbi, joka on ilmeisesti tarkoittanut sitä, että sanat on luotettu eli luovutettu tai uskottu vain tietäjältä lähisukulaiselle tai oppilaalle tai vainajalta tai henkiolennolta tietäjälle. Tarinoissa puuttuvia luotteita on täytynyt hakea muun muassa Manalasta, Louhelta tai haudatulta jättiläiseltä Antero Vipuselta. Taidokkaimmat loitsijat ovat laulaneet luotteita lovia myöten: Tällä tarkoitetaan ehkä, että laulaa jopa lovien eli maanalaisten vainajaloiden kätkemät luotteet Luokka:Suomalainen mytologia Luokka:Kalevala Luokka:Suomalainen taikuus Luokka:Taikasanat
Runoi

Runoi eli runo merkitsi ilmeisesti entisajan suomalaisille ja karjalaisille tietäjää tai šamaania, jonka loitsut ja kertomukset ovat runomuotoisia ja yleensä laulettuja. Runoja on kutsuttu myös tietäjiksi, laulajiksi ja loitsijoiksi. Tällaisia runonlaulun hallitsevia tietäjiä voidaan kutsua myös runonlaulajiksi. Nykyisin sana runo viittaa yksinomaan runouden taiteenalan tuotoksiin. Nykyistä merkitystä arvellaan keinotekoisesti luoduksi, jopa vahingon seuraukseksi. Runoille ei liene ollut tätä ennen suomenkielistä yleisnimeä. Suomalaiset ovat ennen kutsuneet yleensä laulettuja kansanrunojaan muun muassa nimityksillä virsi, laulu, sanat, luku ja sanelu. Kertovaa runoutta on nimitetty myös tarinoiksi, kertomuksiksi, saduiksi ja taruiksi. Riimi-sana kuvaa runon alku- ja loppusointuisuutta, mutta sekään sana ei ole kovin vanha. Taikuuteen käytettyjä runoja on kutsuttu loitsuiksi, ja loitsun ”taikasanat” olivat luotteet. Lastenrunot, tai vähemmän vakavamieliset runot olivat loruja. Oppineiden antama merkitys omaksuttiin lopulta myös kansanrunoutta kertoneiden pariin. Sana runo tulee germaanisista kielistä, joissa sen vastineet ovat tarkoittaneet muun muassa riimukirjoitusta, oppineisuutta ja salaisuutta. Sana on voinut lainautua itämerensuomalaisiin kieliin ehkä jo kantagermaanista. Nykyisin englannin kielessä käytetään suomalaisista kansanrunoista sanaa rune, joka merkitsee myös riimukirjainta. ==Lähteitä== * Martti Haavio: Suomalainen mytologia (1967) Luokka:Suomalainen mytologia Luokka:Suomalaiset jumalat ja taruolennot
Aubrey de Grey

Aubrey de Grey (s. 1963) on biogerontologi Cambridgen yliopistossa, Englannissa. Hän on tullut tunnetuksi terveellisen elinkaaren radikaalin pidennyksen puolestapuhujana, tavoitteenaan kehittää hoitokeino ihmisen ikääntymiselle teknologian avulla. Ennen työtään biologina de Grey toimi tietojenkäsittelytieteen ja bioinformatiikan parissa. De Greyn mukaan tehokkaan anti-ikääntymiskeinon kehittämiseen tarvittava perustietämys on nykyään jo suurimmilta osin olemassa. De Greyn nykyinen työ keskittyy yksityiskohtaisten vähäisen seneskenssin teknisten strategioiden (SENS, Strategies for Engineered Negligible Senescence) suunnitteluun. Strategioiden tarkoituksena on estää ikääntymiseen liittyvä fyysinen ja kognitiivinen rappeutuminen. De Grey on myös Methuselah Mouse Prizen perustajajäsen ja johtava tiedemies. ==Katso myös== * Biologinen kuolemattomuus == Aiheesta muualla == * SENS * Methuselah Mouse Prize Luokka:Brittiläiset biologit Luokka:Brittiläiset gerontologit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Svenska Dagbladet

Svenska Dagbladet, josta käytetään myös lyhenteitä SvD ja ”Svenskan”, on päivittäin julkaistava ruotsalainen sanomalehti. Svenska Dagbladet kuuluu nykyään norjalaiseen Schibsted-mediakonserniin, joka on ollut lehden enemmistöomistaja vuodesta 1998. Lehti on perustettu vuonna 1884 ja sen ensimmäinen numero ilmestyi 18. joulukuuta samana vuonna. Vuodesta 1910 vuoteen 1977 Svenska Dagbladet oli oikeistopuolueen (vuodesta 1969 maltillinen kokoomus) äänenkannattaja, minkä jälkeen se on toiminut puolueista riippumattomana. Lehden linja on kuitenkin edelleen säilynyt lähellä maltillista kokoomusta. Svenska Dagbladetin ensimmäisenä päätoimittajana toimi vuoteen 1888 Axel Jäderin. Elokuusta 2013 lähtien päätoimittajana on toiminut Fredric Karén. Vuosina 2002–2013 päätoimittajana toimi lehden ensimmäinen naispuolinen päätoimittaja Lena K. Samuelsson. Svenska Dagbladet on levikiltään (193 500 helmikuussa 2007) Ruotsin kolmanneksi suurin päivälehti Dagens Nyheterin ja Göteborgs-Postenin jälkeen. Lehti jakaa vuosittain Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinnon, Svenska Dagbladetin kultamitalin, joka annetaan vuoden aikana ansioituneelle ruotsalaisurheilijalle, sekä Svenska Dagbladetin teatteripalkinnon. == Lehden toimituksen sijainti Tukholmassa == * Kungsgatan/Vasagatan (1884–1887) * Karduansmakargatan (1887–1897) * Klara Södra kyrkogata 6 (1897–1962) * Rålambsvägen 7 (1962–1995) * Gjörwellsgatan 28 (1995–2003) * Mäster Samuelsgatan 56 (2003–) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Svenska Dagbladetin verkkosivut. Luokka:Ruotsalaiset sanomalehdet
Ćelije

Ćelije (myös Ćelija) on kylä itäisessä Kroatiassa länteen päin Trpinjasta ja etelään Osijekin lentoasemalta. Kylässä oli vuonna 2011 121 asukasta.Census of Population, Households and Dwellings 2011, First Results by Settlements, viitattu 21.8.2012. Kansallismieliset serbit tekivät ensimmäisen etnisen puhdistuksensa juuri Ćelijessä Kroatian sodassa ensin tulittamalla kylää, sitten siirtämällä jäljelle jääneet kyläläiset pois kuorma-autoillaEthnic Fighting In Croatia Creating Refugee Problem JOHN DANISZEWSKI , Associated Press AP News Archive Jul. 12, 1991 4:22. Jonkin verran kyläläisiä surmattiin001 CROATIA - VUKOVAR - July 7, 1991. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Celije, Croatia Page Luokka:Kroatian kylät Luokka:Kroatian sota