EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Zeno Debast

Zeno Koen Debast (s. 24. lokakuuta 2003 Halle) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Portugalin Primeira Ligassa pelaavaa Sportingia. Hän on pelannut Belgian A-maajoukkueessa vuodesta 2022. Debast pelasi Anderlechtin junioreissa vuodesta 2010. Hän pelasi ensimmäiset pääsarjaottelunsa Belgian liigassa Anderlechtin edustusjoukkueessa toukokuussa 2021. Kaudella 2022–2023 hän nousi vakiokokoonpanoon. Hän pelasi kauden 2023–2024 loppuun mennessä Belgian liigassa 78 ottelua tekemättä maaleja. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Konferenssiliigassa kymmenen ottelua. Hän siirtyi heinäkuussa 2024 portugalilaisseura Sportingiin. Debast on pelannut useissa Belgian nuorisomaajoukkueissa alle 15-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi Belgian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2022 Kansojen liigan otteluissa Walesia ja Alankomaita vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi täydet minuutit ensimmäisessä alkulohko-ottelussa ja tuli toisessa vaihdosta kentälle. Hän on pelannut syyskuun 10. päivään 2024 mennessä 12 A-maaottelua, joissa hän on ollut kahdeksan kertaa avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Württembergin kruunun ritarikunta

Württembergin kruunun ritarikunta () oli Württembergin kuningaskunnassa jaettu ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1818 yhdistämällä ansioritraikunta ja kultaisen kotkan ritarikunta toisiinsa kuningas Vilhelm I:n käskystä, mutta ritarikunnan historia voidaan jäljittää aina vuoteen 1702 asti. Württembergin kuningas jakoi kunnianosoitusta mielensä mukaan, ja ritarikuntaan nimitetyt siviilit saivat henkilökohtaisen aatelisarvon, mikäli heillä ei tällaista jo entuudestaan ollut. Ritarikunta lakkautettiin vuonna 1918 monarkian myötä. Alkujaan ritarikuntaa jaettiin kolmessa luokassa. Entinen kuninkaallinen perhe jakaa ritarikuntaa kuitenkin edelleen, mutta ainoastaan ulkomaalaisille kuninkaallisille yhdessä luokassa: * ritarikunnan nauha == Lähteet == Luokka:Saksalaiset ritarikunnat Luokka:Württembergin kuningaskunta
Kristopakanallisuus

Kristopakanallisuus on uskonnollinen liike, joka yhdistää elementtejä pakanuudesta ja kristinuskosta. Kristopakanoita on muun muassa Pohjois- Amerikassa, jossa osa kristityistä on kiinnostunut uuspakanuudesta tai luonnonuskonnoista. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Kristillisperäiset liikkeet Luokka:Uuspakanalliset perinteet
Tuoksuruutakruunun ritarikunta

Tuoksuruutakruunun ritarikunta () oli Saksin kuningaskunnassa jaettava ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1807 kuningas Fredrik August I:n toimesta ja Ranskan keisari Napoleonin käskystä. Ensimmäinen ritarikuntaan nimitetty henkilö oli nimenomaan Napoleon. Alkujaan ritarikuntaan nimitettyjen henkilöiden määrä oli rajoitettu 24 henkilöön, mutta poikkeuksia alettiin tekemään kuninkaallisten ja poikkeuksellisten yksilöiden kohdalla. Naisia ritarikuntaan ei sen sijaan nimitetty. Ritarikunta lakkautettiin vuonna 1918 kuningaskunnan mukana, mutta entinen kuningasperhe on jatkanut ritarikunnan jakamista. Ritarikunnassa oli vain yksi luokka: * ritarikunnan nauha == Lähteet == Luokka:Saksalaiset ritarikunnat Luokka:Saksin kuningaskunta
Uskollisuuden ritarikunta

Uskollisuuden ritarikunta () oli Badenin suurherttuakunnassa jaettu ritarikunta, joka perustettiin 17. kesäkuuta 1715. Vuonna 1840 suurherttua Leopold von Baden määräsi, että kaikki herttuaperheeseen syntyneet kruununperilliset saivat automaattisesti nimityksen syntyessään, joskin ritarikunann tunnuksia sai alkaa kantaa vasta 14-vuotiaana. Ritarikuntaan nimitettyjen henkilöiden tuli palauttaa ritarikunnan tunnukset suurherttualle, elleivät olleet saaneet tähän poikkeuslupaa. Samassa yhteydessä se julistettiin suurherttuakunnan korkeimmaksi ritarikunnaksi. Ritarikunta lakkautettiin vuonna 1918 samoin kuin monarkiakin. Ritarikuntaa jaettiin aluksi vain yhdessä luokassa, mutta vuoteen 1809 mennessä luokkia oli kolme. * ritarikunnan nauha == Lähteet == Luokka:Saksalaiset ritarikunnat Luokka:Badenin suurherttuakunta
Riccardo Calafiori

Riccardo Calafiori (s. 19. toukokuuta 2002 Rooma) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Arsenalia ja kuuluu myös Italian maajoukkueeseen. == Seurajoukkueura == Calafiori on AS Roman kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa ensimmäistä kertaa 1. elokuuta 2020 Serie A:n kauden 2019–2020 viimeisen kierroksen ottelussa Juventusta vastaan. Calafiori debytoi Eurooppa-liigassa 26. marraskuuta 2020 CFR Clujia vastaan ja ensimmäisen maalinsa Roman paidassa hän teki viikkoa myöhemmin Eurooppa-liigassa Young Boysia vastaan. Calafiori pelasi kaudella 2020–2021 kolme pääsarjaottelua sekä viisi Eurooppa-liigan ottelua. Syyskaudella 2021 Calafiori pelasi Romassa kuusi pääsarjaottelua ja kolme Konferenssiliigan ottelua. Tammikuussa 2022 Calafiori siirtyi loppukauden mittaisella lainasopimuksella Genoaan. Hän jäi kuitenkin Genoassa vähälle vastuulle ja pelasi seurassa kolmessa ottelussa vain 80 minuuttia. Elokuussa 2022 Calafiori siirtyi Romasta sveitsiläiseen FC Baseliin kolmivuotisella sopimuksella. Calafiori pelasi Baselissa yhteensä 38 ottelua, joissa hän teki yhden maalin ja antoi kolme maalisyöttöä. Calafiori siirtyi elokuussa 2023 Baselista kotimaansa pääsarjan Bolognaan nelivuotisella sopimuksella. Kaudella 2023–2024 Calafiori nousi Bolognassa avainpelaajaksi, kun seura sijoittui Serie A:ssa viidenneksi ja eteni Mestarien liigaan ensimmäistä kertaa kauden 1964–1965 jälkeen. Hän pelasi kaudella 30 pääsarjaottelua, joissa hän teki kaksi maalia ja antoi viisi maalisyöttöä. Toukokuussa 2024 Calafiori valittiin Serie A:n kuukauden pelaajaksi. Heinäkuussa 2024 Calafiori siirtyi Bolognasta englantilaiseen Arsenaliin viisivuotisella sopimuksella. Siirtosummaksi uutisoitiin 45 miljoonaa euroa. == Maajoukkueura == Calafiori pelasi useissa eri Italian juniorimaajoukkueissa vuosina 2017–2024. Italian A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäistä kertaa 4. kesäkuuta 2024 ystävyysottelussa Turkkia vastaan, jossa hän tuli vaihdosta kentälle Federico Dimarcon tilalle ottelun 85. minuutilla. Calafiori valittiin Italian joukkueeseen kesän 2024 EM-kilpailuihin ja pelasi täydet minuutit alkulohko-otteluissa Albaniaa, Espanjaa ja Kroatiaa vastaan. Hän sai kolmessa alkulohko-ottelussa kaksi varoitusta ja oli täten pelikiellossa Italian tappioon päättyneessä neljännesvälieräottelussa Sveitsiä vastaan. Calafiori on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä kahdeksan A-maaottelua, joissa hän on ollut seitsemän kertaa avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tati Gabrielle

Tatiana Gabrielle Hobson (s. 25. tammikuuta 1996) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tunnettu muun muassa rooleistaan elokuvassa Uncharted, televisiosarjassa Eloonjääneet sekä Netflixin sarjoissa Sabrina: Pimeällä puolella ja You. == Filmografia == === Elokuvat === Elokuvat Vuosi Nimi Rooli 2017 Emoji-elokuva Addie (ääni) 2022 Uncharted Jo Braddock 2023 Kaleidoscope Hannah Kim 2023 Batman: The Doom That Came to Gotham Kai Li Cain (ääni) 2025 Mortal Kombat 2 Jade === Televisiosarjat === Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Nimi Rooli 2016 K.C. Undercover Wackie Jackie 2016 The Thundermans Hacksaw 2017–2020 Eloonjääneet Gaia 2017 Dimension 404 Amandan sisko 2017 Freakish Birdie 2018–2020 Sabrina: Pimeällä puolella Prudence Blackwood 2020–2023 The Owl House Willow Park (ääni) 2021–2023 You Marienne Bellamy 2025 The Last of Us Nora === Videopelit === Videopelit Vuosi Nimi Rooli TBA Intergalactic: The Heretic Prophet Jordan A. Mun == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Southampton Water

Southampton Water on estuaari Hampshiren kreivikunnassa Englannin etelärannikolla. Se on saanut nimensä pohjoispäässään sijaitsevasta Southamptonin satamakaupungista. Estuaari on luode-kaakkosuuntainen ja noin 20 kilometriä pitkä. Se yhtyy eteläpäästään Solentinsalmeen. Estuaarin suu on lähes kaksi kilometriä leveä ja ulottuu Calshot Spitin kynnäkseltä lännessä Hamblejoen suulle idässä. Southampton Water saa vetensä pääosin Test-, Itchen- ja Hamblejoista, joiden valuma-alueiden yhteenlaskettu pinta-ala on noin neliökilometriä.Townend, s. 1. Estuaarissa on havaittavissa poikkeuksellinen vuorovesi-ilmiö: nousu- ja laskuvesi tulevat kahdesti vuorokaudessa ja niihin liittyy jopa kolme tuntia kestäviä jaksoja, joiden aikana vedenpinta pysyy samalla korkeudella.Townend, s. 10. Solentinsalmen ja Southampton Waterin kaksi nousuvettä aiheutuvat monimutkaisesta vuorovaikutuksesta Englannin kanaalin vuorovesiaaltojen ja matalan Christchurch Harbourin välillä. Nousu- ja laskuveden välinen korkeusero on enimmillään 4 metriä. Southampton Water – samoin kuin Solentinsalmi, Portsmouth, Langstone Harbour ja Chichester Harbour – sijaitsee keskellä suurta Hampshiren allasta.Townend, s. 3. Ennen viimeisimmän jääkauden päättymistä estuaarin paikalla oli suuri joki, joka yhtyi nykyisen Solentinsalmen alueella virranneeseen Solentjokeen. Estuaari syntyi, kun joki jäi nopeasti nousevan merenpinnan alle noin 7500 BP. Southampton Waterin keskelle ruopattiin 1880-luvulla laivaväylä, jota on levennetty ja syvennetty useita kertoja.Townend, s. 5. Koska Southamptonin satama on Britannian vilkkaimpia, estuaarin kautta kulkee paljon rahti- ja risteilyaluksia. Sen länsirannalla sijaitseva Fawleyn jalostamo on Britannian suurin öljynjalostamo ja petrokemian laitos. Solentinsalmi ja Southampton Water nimettiin vuonna 1998 Ramsarin luetteloon Euroopan mittakaavassa harvinaisena vesialueena mantereen ja suuren saaren välissä. Suojelupäätökseen vaikuttivat myös kohteen ainutlaatuinen vuorovesi-ilmiö sekä siihen kuuluvat marskimaat, vatit, ruovikot ja muut vesiperäiset alueet. Alue on myös tärkeä talvehtimispaikka vesilinnuille ja siellä tavataan useita uhanalaisia kasvi- ja selkärankaislajeja. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Hampshiren maantiede Luokka:Englannin kanaali Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan Ramsar- alueet
Hanna Mönkäre

Hanna Mönkäre on suomalainen tanssija, ääninäyttelijä ja näyttelijä. Mönkäre on valmistunut tanssitaiteen kandidaatiksi Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta. Mönkäre on esiintynyt tanssijana ja näyttelijänä muun muassa Helsingin kaupunginteatterissa, Tampereen Teatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa ja Tanssiteatteri Glims&Glomsissa;. Hän on toiminut ääninäyttelijänä lukuisissa animaatiosarjoissa ja -elokuvissa. == Äänirooleja == Pääartikkeli: Ääninäyttelijäroolit ovat omassa luettelossaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hanna Mönkäre kotisivut Luokka:Suomalaiset tanssijat Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Kinsarvik

Kinsarvik on taajama Ullensvangin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 764 vuonna 2023. Vuosina 1837–1870 Kinsarvik oli Ullensvangin kunnan nimi. Kinsarvik erotettiin Ullensvangista vuonna 1913 omaksi kunnakseen, ja liitettiin pääosin takaisin Ullensvangiin 1964. Pieni osa liitettiin Granviniin. Liitoshetkellä Kinsarvikin kunnassa oli 1 585 asukasta ja sen pinta-ala oli 382 neliökilometriä. ==Kuvia== Ullensvang herredshus.jpg|Entinen Ullensvangin kunnantalo. Kinsarvik oli Ullensvangin hallinnollinen keskus vuoteen 2020. Kinsarvik Church.jpg|Kinsarvikin kirkko Marcus Selmer En kone fra Kindservig i Hardanger.jpg|Kinsarvikin kansallispuku. ==Lähteet== Luokka:Ullensvang Luokka:Norjan taajamat Luokka:Norjan entiset kunnat
Lofthus

Lofthus on taajama Ullensvangin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 596 vuonna 2023. Lofthusissa on hotelli, majatalo ja leirintäalue. ==Kuvia== Ullensvang Church.jpg|Ullensvangin kirkko ==Lähteet== Luokka:Ullensvang Luokka:Norjan taajamat
Tyssedal

Tyssedal on taajama Ullensvangin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 587 vuonna 2023. Tyssedal on vanha teollisuuspaikkakunta. ==Kuvia== Tyssedal Kraftanlegg exterior.JPG|Tyssedalin vesivoimala, joka toimii nykyisin museona. Tyssedal kirke vinteren 2009.JPG|Tyssedalin kirkko ==Lähteet== Luokka:Ullensvang Luokka:Norjan taajamat
Skare

Skare on taajama Ullensvangin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 329 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Ullensvang Luokka:Norjan taajamat
Røldal

Røldal on taajama Ullensvangin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 306 vuonna 2023. Vuosina 1837–1964 Røldal oli itsenäinen kunta. ==Kuvia== Røldal Stave Church.jpg|Røldalin sauvakirkko ==Lähteet== Luokka:Ullensvang Luokka:Norjan taajamat
Kinsarvikin kirkko

Kinsarvikin kirkko () on Ullensvangin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta. ==Kuvia== Kinsarvik kirke T276 01 0103.jpg|Kirkkosali ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ullensvang Luokka:Norjan kivikirkot
Ullensvangin kirkko

Ullensvangin kirkko () on Ullensvangin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1200-luvulta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== kirkko Luokka:Norjan kivikirkot
Utnen kirkko

Utnen kirkko () on Ullensvangin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1895. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ullensvang Luokka:Norjan puukirkot
Dagfinn Mannsåker

Dagfinn Mannsåker (30. kesäkuuta 1916 Ullensvang – 16. heinäkuuta 1994 Oslo) oli norjalainen historioitsija ja Norjan valtakunnanarkiston pääjohtaja vuosina 1965–1982. Hän väitteli tohtoriksi Oslon yliopistosta vuonna 1955 ja työskenteli myös opettajana. Historioitsijana hän erikoistui 1800-lukuun Norjassa. Väitöskirjassaan Det norske presteskapet i det 19. hundreåret. Sosialhistoriske studiar hän tarkasteli aikakauden norjalaisten pappien sosiaalisia taustoja. Mannsåkerin sisko oli kristillisdemokraattinen poliitikko Bergfrid Fjose. ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Heinrich Otto Meisner

Heinrich Otto Meisner (1. huhtikuuta 1890, Berliini, Saksan keisarikunta - 26. marraskuuta 1976, Potsdam, Saksan demokraattinen tasavalta) oli saksalainen historioitsija ja arkistonhoitaja. == Arkistoteoreetikkona == Meisner oli vuosina 1936-1940 Preussin valtionarkiston seulontakomission jäsen. Sen tehtävänä oli kehittää arvonmäärityksen yleisiä ohjeita. Meisner oli yksi niistä aikansa merkittävimmistä arkistoalan vaikuttajista, joka oli mukana komiteassa, toiset kaksi olivat Herman Meinert sekä Wilhelm Rohr.Henttonen, s. 127. Meisner vaati, että aiemman summittaisen arvioinnin mukaisesta arvonmäärityksestä oli siirryttävä rationaalisten kriteerien käyttämiseen. Hän asetti arvonmäärityksen kriteereiksi asiakirjojen iän siten, että oli olemassa rajavuosi, jota vanhempia asiakirjoja ei seulottaisi, asiakirjojen sisältö sekä niiden tuottaneen viranomaisen asema hallinnon hierarkiassa. Karl Otto Müller oli vuonna 1926 kehittänyt hallinnollis-hierarkkisen kriteerin määrittämällä keskushallinnon sekä aluehallinnon asiakirjat paikallishallinnon asiakirjoja arvokkaammiksi. Meisner täydensi Müllerin kriteerejä ajatuksella, että aluehallinnon asiakirjojen arvoon vaikuttaisi ne tuottaneen viranomaisen päätöksenteon itsenäisyys. Meisner myös loi käytännön, jonka mukaan merkittäviin arkistosiirtoihin liittyvät arvonmäärityksen ratkaisut perusteluineen tuli raportoida motiivikertomuksissa (). Tämän tavoitteena oli ohjata sekä yhtenäistää Preussin valtionarkiston arkistopiirissä toimivien viranomaisten suorittamaa arvonmääritystä. Näitä motiivikertomuksia on pidetty varhaisena esimerkkinä yrityksestä tehdä arvonmäärityksestä läpinäkyvämpää sekä tehdä arvonmäärityspolitiikasta julkista.Henttonen, s. 127-128. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Arkistonhoitajat Luokka:Saksalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Arthur Vermeeren

Arthur Denis Vermeeren (s. 7. helmikuuta 2005 Lier) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa RB Leipzigia lainalla espanjalaisseura Atlético Madridista ja kuuluu myös Belgian maajoukkueeseen. == Seurajoukkueura == Vermeeren liittyi Royal Antwerpin junioriakatemiaan vuonna 2018 pelattuaan ensin Liersen ja KV Mechelenin junioreissa. Vermeeren debytoi Royal Antwerpin edustusjoukkueessa 11. elokuuta 2022 Konferenssiliigan karsintaottelussa Lillestrømia vastaan. Kauden 2022–2023 edetessä Vermeeren vakiinnutti paikkansa Antwerpin avauskokoonpanossa ja pelasikin kaudella 26 pääsarjaottelussa Antwerpin voittaessa Belgian mestaruuden. Vermeeren voitti huhtikuussa 2023 myös Belgian cupin, missä hän pelasi kaikissa kuudessa ottelussa avauskokoonpanossa. Heinäkuussa 2023 Vermeeren voitti Antwerpissa Belgian supercupin. Kaudella 2023–2024 Vermeeren ehti pelata Antwerpissa yhteensä 32 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä. Hän pelasi jokaisessa pelaamassaan ottelussa avauskokoonpanossa. Vermeeren palkittiin tammikuussa 2024 Belgian pääsarjan vuoden parhaana nuorena pelaajana. Vermeeren siirtyi 26. tammikuuta 2024 Antwerpista espanjalaiseen Atlético Madridiin vuoteen 2030 ulottuvalla sopimuksella. Siirtosummaksi uutisoitiin 18 miljoonaa euroa, joka voi nousta 23 miljoonaan euroon erilaisten menestysehtojen täyttyessä. Kevätkaudella 2024 Vermeeren jäi Atléticossa vähälle vastuulle ja pelasi viidessä ottelussa yhteensä vain 160 minuuttia. Elokuussa 2024 Vermeeren siirtyi kauden loppuun kestävällä lainasopimuksella saksalaisseura RB Leipzigiin. == Maajoukkueura == Vermeeren pelasi vuonna 2022 alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa täydet minuutit kaikissa kolmessa ottelussa. Hän pelasi vuosina 2022–2023 myös Belgian alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Belgian A-maajoukkueessa Vermeeren pelasi ensimmäistä kertaa 13. lokakuuta 2023 EM-karsintaottelussa Itävaltaa vastaan, jossa hän tuli vaihdosta kentälle Johan Bakayokon tilalle ottelun 87. minuutilla. Hän kuului Belgian joukkueeseen EM-kilpailuissa 2024 mutta ei pelannut turnauksessa hetkeäkään. Hän on pelannut syyskuun 2024 puoliväliin mennessä neljä A-maaottelua, joissa hän on ollut kolme kertaa avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2005 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valopilkku

Valopilkku oli Yle TV1 -kanavalla vuosina 1995–2003 viikoittain lähetetty kulttuuriaiheinen makasiiniohjelma. Torstai-iltaisin kello 21.30 lähetetyn puolen tunnin mittaisen Valopilkun yhteyteen oli yleensä sijoitettu muita kulttuuriohjelmia, kuten Kulttuuriuutiset, ja puolentoista tunnin ohjelmakokonaisuutta kutsuttiin ainakin epävirallisesti nimellä ”kulttuuritorstai”. Ohjelmassa jaettiin vuosittain Vuoden Valopilkku -kulttuuripalkinto ja kunniakirjoja. Valopilkun ensimmäinen tekijätiimi muodostui elokuvaohjelman Noitaympyrät toimittajakolmikosta Marjaana Mykkänen, Matti Paunio ja Kati Sinisalo, toimitussihteerinään A-studiota tehnyt Paula Holmila. Ohjelman loppuaikoina 2003 sitä juonsivat Minna Joenniemi ja Jouko Salokorpi. Muita tekijöitä ja juontajia olivat eri aikoina muun muassa Marko Gustavsson, Katja Härkönen, Olli Kangassalo, Minna Kontkanen, Atro Lahtela, Päivi Puukka, Jaana Semeri, Juha Suomalainen, Jouni Tulonen ja Tuula Viitaniemi. Helsingin Sanomien Marjatta Möttölä luonnehti vastikään aloittanutta Valopilkkua huhtikuussa 1995 ”aina vain sävykkäämmäksi ja antoisammaksi kehittyväksi kulttuurin ajankohtaisohjelmaksi”. Saman lehden Petri Kemppisen mukaan tuore Valopilkku oli löytänyt jotain olennaista television mahdollisuudesta kulttuurikritiikkiin, joskin budjettirajoitteista johtuen paljolti silkan esittelyn varassa ja nostamatta esiin moniakaan epäkohtia. Hänestä ohjelman parhaat jutut olivat sisällöltään monikerroksisisia sekä visuaalisesti ja äänellisesti monitasoisia niin, että Yleisradion totunnaiset kuvausrutiinit näkyvät ohjelmassa koko ajan vähemmän. Kolumnisti Outi Nyytäjän mielestä pari vuotta pyörinyt Valopilkku-ohjelma oli todistanut eräiden muiden silloisten Yle-ohjelmien tavoin pirteällä otteellaan, että ”kulttuuri on kivaa”. Valopilkku palkittiin kolmena vuonna Telvis-raadin valitsemana vuoden parhaana kulttuuriohjelmana. Valopilkku lopetettiin keväällä 2003, mutta pitkälti sama tekijäjoukko alkoi syksystä alkaen toimittaa ”kulttuuritorstaihin” 20-minuuttisia Kosmos-reportaaseja. ==Runoraati== Runouteen keskittynyt, Minna Joenniemen juontama Runoraati- ohjelmasarja sai alkunsa Valopilkun erikoisjaksona joulukuussa 2002 ja jatkui vuoteen 2012. ==Vuoden Valopilkku== Valopilkku-ohjelman vuosittaisessa erikoisohjelmassa jaettiin kulttuurialan toimijoille asiantuntijaraadin yleisöehdotusten perusteella myöntämiä Vuoden Valopilkku -palkintoja. Palkinto oli alkuvuosina arvoltaan 15 000, sitten 20 000 ja loppuvuosina 30 000 markkaa. Palkinnon jakaminen jatkui vielä ohjelman lopettamisen jälkeen ilmeisesti vuoteen 2006 saakka. ==Lähteet== Luokka:1990-luvun suomalaiset televisiosarjat Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset televisiosarjat Luokka:Yle TV1:n ajankohtaisohjelmat
Hanna Lehtimäki

Hanna Pauliina Lehtimäki (o.s. Rantavuo, s. 1965 Kotka ) on suomalainen liiketaloustieteilijä, professori Itä-Suomen yliopistossa. Hän on johtamisen ja organisoinnin tutkija, jonka tutkimus käsittelee innovaatiojohtamista, liiketoiminnan uudistumista, organisaatiomuutosta, arvostavaa johtajuutta ja strategista johtamista. Hänen tutkimusalueitaan ovat kestävä kiertotalous, kestävyysjohtaminen ja yhteiskunnalliset liiketoimintainnovaatiot. Hän on tunnettu laaja-alaisesta tutkimustyöstään eri tieteenalojen rajapinnoilla. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Langinkosken lukiosta Kotkassa vuonna 1984. Hän valmistui Tampereen yliopistosta kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1992, lisensiaatiksi vuonna 1996 ja kauppatieteiden tohtoriksi vuonna 2000. == Ura tutkijana == Lehtimäki nimitettiin Johtamisen professoriksi Itä-Suomen yliopistoon Kauppatieteiden laitokselle Kuopion kampukselle vuonna 2012. Hän on aiemmin toiminut monissa eri tutkimus- ja opetustehtävissä Tampereen yliopistossa vuosina 1992–2012. Hän on edistänyt tutkimuksen yhteiskunnallista vaikuttavuutta työskennellessään yrittäjänä ja suomalaisen teknologia ja innovatiorahoittajan, Tekesin, Uudistuva liiketoiminta ja johtaminen ohjelman koordinaattorina vuosina 2001–2011. Hän on ollut vierailevana tutkijana Toronton yliopistossa Kanadassa (1993–1996) ja Fulbright Senior Scholar stipendiaattina George Mason Universityssä (2014) Yhdysvalloissa. Lehtimäki on julkaissut vertaisarvioituja tieteellisiä julkaisuja kansainvälisesti vuodesta 1998 lähtien ja hänellä on ollut johtotehtäviä useissa monitieteisissä tutkimusprojekteissa. Lehtimäki on palkittu työstään laadullisen tutkimuksen parissa. Vuonna 2022 Hanna Lehtimäen, Ari Jokisen ja Jatta Pitkäsen tutkimus Project-as-practice: Change in City Organization palkittiin parhaana toimintatutkimuksena johtamisen ja organisoinnin suurimmassa kansainvälisessä Academy of Management konferenssissa. Tutkimustyön ohella Lehtimäki on toiminut akateemisissa ja yhteiskunnan luottamustehtävissä. Hän oli muun muassa kansainvälisen tiedeyhteisön, Strategic Management Societyn Strategia käytäntöinä ryhmän johtotehtävissä vuosina 2012–2014. Hän oli LähiTapiola Pirkanmaan hallituksen jäsen vuosina 2013–2022 ja Varalan Urheiluopiston hallituksen jäsen 2011–2019. Vuonna 2020 hänet nimitettiin Itä-Suomen yliopiston strategisen tutkimusalueen Kestävä resurssiyhteiskunta varajohtajaksi. Vuonna 2023 hän perusti Kestävän kiertotalouden tutkimuskeskuksen Itä-Suomen yliopiston Kauppatieteiden laitokselle. Lehtimäen johtama kansainvälinen tutkimuskeskus tuo yhteen kiertotalous- ja kestävyyssiirtymätutkijoita eri tieteenaloilta. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Itä-Suomen yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset kauppatieteilijät
Michael Kauch

Michael Kauch (s. 4. toukokuuta 1967 Dortmund, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Kauch edustaa vapaata demokraattista puoluetta. Kauch on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä tammikuusta 2024 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Uudistuva Eurooppa -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Moritz Körner

Moritz Körner (s. 3. elokuuta 1990 Wiesbaden, Saksa) on saksalainen poliitikko. Körner edustaa vapaata demokraattista puoluetta. Körner on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Uudistuva Eurooppa -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jan-Christoph Oetjen

Jan-Christoph Oetjen (s. 21. helmikuuta 1978 Rotenburg an der Wümme, Länsi- Saksa) on saksalainen poliitikko. Oetjen edustaa vapaata demokraattista puoluetta. Oetjen on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Uudistuva Eurooppa -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Engin Eroglu

Engin Eroglu (s. 12. helmikuuta 1982 Schwalmstadt, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Eroglu edustaa Vapaat äänestäjät-puoluetta. Eroglu on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Uudistuva Eurooppa -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ulrike Müller

Ulrike Müller (s. 7. joulukuuta 1962 Augsburg, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Müller edustaa Vapaat äänestäjät-puoluetta. Müller on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2014 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Uudistuva Eurooppa -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anna Deparnay-Grunenberg

Anna Deparnay-Grunenberg (s. 5. kesäkuuta 1976 Berliini, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Deparnay-Grunenberg edustaa Liittouma 90/Vihreät- puoluetta. Deparnay-Grunenberg on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Romeo Franz

Romeo Franz (s. 28. lokakuuta 1966 Kaiserslautern, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Franz edustaa Liittouma 90/Vihreät-puoluetta. Franz on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2018 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Simon Gnyp

Simon Gnyp (s. 10. syyskuuta 2001 Burghausen, Saksa) on saksalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2-joukkue Starbulls Rosenheimissa. Gnyp pelasi aiemmin Kölner Haiessa, ERC Ingolstadtissa ja Löwen Frankfurtissa DEL:ssä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Saksalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Daniel Freund

Daniel Freund (s. 14. lokakuuta 1984 Aachen, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Freund edustaa Liittouma 90/Vihreät-puoluetta. Freund on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Erdingin piirikunta

Erdingin piirikunta () on Ylä-Baijerin hallintopiirissä sijaitseva piirikunta Baijerin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan keskus on Erdingin kaupunki. Piirikunnan pinta-ala on 870 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 26 kuntaa. Vuoden 2023 lopussa piirikunnan väkiluku oli 142 540. Piirikunnan pinta-alasta noin 71 prosenttia on maatalousaluetta ja noin 10 prosenttia metsää. Piirikunta sijaitsee noin 430–630 metrin korkeudella merenpinnasta. Münchenin lentoasema sijaitsee osittain Erdingin piirikunnassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Piirikunnan verkkosivut Luokka:Baijerin piirikunnat Luokka:Ylä-Baijeri
Alexandra Geese

Alexandra Geese (s. 1. heinäkuuta 1968 Lippstadt, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Geese edustaa Liittouma 90/Vihreät-puoluetta. Geese on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anna Salmberg

Anna Salmberg, o.s. Brick (12. syyskuuta 1788 Kööpenhamina – 28. marraskuuta 1868 Turku) oli tanskalaissyntyinen Suomessa vaikuttanut opettaja ja tyttökoulun johtaja, jonka tunnetuimpia oppilaita oli Fredrika Runeberg. Kööpenhaminassa 1788 syntynyt Anna Brick muutti äitinsä ja isäpuolensa kanssa jo lapsena Länsi-Intian saarille, jossa hän tapasi suomalaisen merikapteeni Arvid Abraham Salmbergin (1773–1809) ja avioiduttuaan tämän kanssa tuli puolisonsa kotimaahan. Salmberg oli opettaja Hämeenlinnassa ja tyttökoulun johtaja Turussa vuodesta 1823. Englantia äidinkielenään käyttänyt Salmberg pääsi miehensä kuoltua 1809 vapaaherra Otto Wilhelm Klinckowströmin englantilaissyntyisen puolison Sara Cuthbertin seuraneidiksi, ennen kuin perusti tyttökoulun Hämeenlinnaan. Sittemmin Turkuun muuttanut Salmberg piti siellä tyttökoulua, joka lakkautettiin vuoteen 1850 mennessä, mutta joka loi kysyntää ja pohjaa naisten koulutukselle. Kirjailija Fredrika Runebergin ohella Salmbergin koulua kävivät myös muun muassa kirjailija Vendla Randelin ja runoilija Augusta Lundahl. Koulussa opetettiin ranskan, saksan ja englannin ohella historiaa ja maantiedettä ja ainakin mainituille siellä heräsi myös kiinnostus kirjallisuuteen. Turun kaupunginmuseossa on Thomas Joachim Leglerin maalaama Anna Selmbergin muotokuva. (ei-vapaa) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Vuonna 1788 syntyneet Luokka:Vuonna 1868 kuolleet
Henrike Hahn

Henrike Hahn (s. 4. syyskuuta 1970 München, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Hahn edustaa Liittouma 90/Vihreät-puoluetta. Hahn on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pierrette Herzberger-Fofana

Pierrette Herzberger-Fofana (s. 20. maaliskuuta 1949 Bamako, Mali) on saksalainen poliitikko. Herzberger-Fofana edustaa Liittouma 90/Vihreät- puoluetta. Herzberger-Fofana on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Katrin Langensiepen

Katrin Langensiepen (s. 10. lokakuuta 1979 Langenhagen, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Langensiepen edustaa Liittouma 90/Vihreät-puoluetta. Langensiepen on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Erik Marquardt

Erik Marquardt (s. 20. lokakuuta 1987 Neubrandenburg, Itä-Saksa) on saksalainen poliitikko. Marquardt edustaa Liittouma 90/Vihreät-puoluetta. Marquardt on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hannah Neumann

Hannah Neumann (s. 3. huhtikuuta 1984 Speyer, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Neumann edustaa Liittouma 90/Vihreät-puoluetta. Neumann on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Julius Paulus

Julius Paulus oli roomalainen juristi. Paulus oli kuuluisan juristin Papinianuksen oppilas. Hän toimi Severusten hallitsijasuvun keisarien palveluksessa 100-luvun lopulla ja 200-luvun alussa, huomattavimmin pretoriaaniprefektinä. Hän joutui maanpakoon keisari Elagabaluksen valtakaudella, mutta palasi tämän seuraajan Severus Alexanderin valtakaudella. Vuonna 426 keisari Theodosius II nimesi Pauluksen yhdessä Gaiuksen, Papinianuksen, Ulpianuksen ja Modestinuksen kanssa yhdeksi viidestä juristista, joiden mielipiteillä oli oikeudellinen auktoriteetti. Paulus kirjoitti lukuisia juridisia teoksia, mukaan lukien 78 osaisen teoksen preettorin ediktistä ja 16 osaisen teoksen roomalaisesta siviilioikeudesta. Noin kuudesosa bysanttilaisen Corpus iuris civilis -lakikokoelman Digesta- osasta on peräisin Pauluksen tuotannosta, toiseksi eniten Ulpianuksen jälkeen. Pauluksen nimiin laitettiin myös teos Pauli Sententia, jonka kuitenkin uskotaan koonneen tuntematon tekijä 200-luvun loppupuolella. == Lähteet == Luokka:Roomalaiset juristit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Kuolinvuosi puuttuu
RMMV HX

RMMV HX on sarja taktisia sotilaskuorma-autoja, joita valmistaa saksalainen Rheinmetall MAN Military Vehicles (RMMV) -yhtiö. HX-sarjasta on olemassa kolme sukupolvea, jotka ovat laajassa käytössä ympäri maailman. HX-sarjan edeltäjä on MAN LX ja FX -sarja. RMMV on aseteollisuusyhtiö Rheinmetallin ja ajoneuvovalmistaja MAN Truck & Busin sotilasajoneuvoja yhteisyritys. Ensimmäinen HX-sukupolvi oli MANin kehittämä ja valmistama. RMMV syntyi vuonna 2010, kun MANin ja Rheinmetallin sotilaskäyttöisiä pyöräajoneuvoja valmistaneet osiot sulautuivat. == Historia == HX-sarja julkaistiin vuonna 2003. Se korvasi MAN LX ja FX -sarjat. Joitain uudistuksia ja parannuksia sisältänyt HX2-sarja julkaistiin vuonna 2012. HX3-sarja julkaistiin toukokuussa 2021. Suurimpia uudistuksia ovat uudelleen suunniteltu ohjaamo ja kehittyneemmät järjestelmät. Lisäksi on paljon pieniä uudistuksia. == Tekniikka == HX-sarjan ensimmäinen sukupolvi perustuu pohjimmiltaan kaupalliseen MAN TG -sarjaan. HX-ajoneuvot ovat monenlaisessa maastossa hyvin liikehtiviä maastokuorma-autoja ja ne voidaan varustaa monenlaisiin tehtäviin. Ajoneuvoperheeseen kuuluu useita malleja. Tarjolla olevat alustavaihtoehdot ovat 4×4, 6×6, 8×8 ja 10×10. Mallien välillä on joitakin eroja, esimerkiksi suuremmat mallit ovat moottoreiltaan tehokkaampia ja voivat kantaa raskaampaa kuormaa. HX-ajoneuvo voidaan rakentaa esimerkiksi säiliöautoksi, paloautoksi, merikonttien kuljettamiseen tai eri asejärjestelmien alustaksi. Ajoneuvoja käytetään muun muassa joissakin maissa Patriot-ilmatorjuntaohjusjärjestelmän laukaisuajoneuvoina. Ajoneuvot voivat toimia jopa -32 – +49 celsiusasteen lämpötiloissa. Ne ovat modulaarisia ja voidaan varustaa kiinteästi panssaroiduilla tai modulaarisesti panssaroitavilla ohjaamoilla, jotka antavat eritasoista suojausta miinoilta ja lentäviltä ammuksilta. Ajoneuvoissa voi olla lisäksi NBC-suojaus ja erilaisia omasuojajärjestelmiä. Ohjaamon teknologiaan kuuluu etenkin viimeisimmän sukupolven malleissa edistyneet digitaaliset järjestelmät esimerkiksi kommunikaatioon. Moottori on ohjaamon alla ja sen ilmanottoaukot sekä jäähdytin sijaitsevat ohjaamon takana. == Lähteet == Luokka:Rheinmetall Luokka:Maastokuorma-autot Luokka:2000-vuosikymmenen kuorma-autot Luokka:2010-luvun kuorma-autot Luokka:2020-luvun kuorma-autot
Korkeampi tietoisuus

Korkeampi tietoisuus tai laajennettu tietoisuus on termi, jota käytetään kuvaamaan tiettyjä tietoisuuden tai henkilökohtaisen kehityksen tiloja. Korkeamman tietoisuuden kokemus ei ole sidottu tiettyyn uskontoon tai ideologiaan, vaan käsite ja kokemus tavataan useissa eri konteksteissa. Sen kaltaisia kokemuksia on kuvailtu kaikkien suurimpien maailmanuskontojen, kuten kristinuskon, buddhalaisuuden ja hindulaisuuden, kirjoituksissa niiden historian aikana. Korkeampi tietoisuus on kehittynyt keskeiseksi käsitteeksi myös nykyajan populaarihengellisyydessä ja New Age -liikkeissä. Tieteen ja filosofian näkökulmasta korkeampi tietoisuus voi liittyä kognitiivisiin ja neurologisiin tutkimuksiin siitä, miten ihmisen tietoisuus toimii. Tämä voi tarkoittaa tutkimuksia tietoisuuden rakenteesta, sen eri tasoista ja siitä, miten erilaiset harjoitukset ja kokemukset voivat vaikuttaa siihen. == Piirteet == Korkeampi tietoisuus liittyy usein syvemmän itsetuntemuksen ja henkilökohtaisen kasvun kokemukseen. Monissa perinteissä korkeampi tietoisuus voi viitata kokemukseen yhteydestä johonkin suurempaan tai egon hylkäämiseen. Korkeamman tietoisuuden tila voi myös sisältää muuttuneita tietoisuuden tiloja, jotka voivat syntyä esimerkiksi meditaation tai transsin seurauksena. Tämän tilan saavuttaminen saattaa usein vaatia usein omistautumista ja pitkäjänteistä harjoittelua. Esimerkkejä korkeamman tietoisuuden tiloista new age-liikkeissä ovat muun muassa kristustietoisuus (christ consciousness) sekä kosminen tietoisuus. Hinduismissa ja jainismissa vastaavasta tilasta käytetään nimeä "mokša". Joogassa ja erilaisissa mielen harjoituksissa käytetään termejä "samadhi" ja "dhyana". Buddhalaisuudessa ja muissa intialaisissa opetuksissa vastaava tila tunnetaan nimellä "nirvana". == Kognitiiviset tieteet == Yhdysvaltalainen biologi Gerald Edelman erottaa korkeamman tietoisuuden, tai "toissijaisen tietoisuuden", "primääritietoisuudesta". Primääritietoisuuteen sisältyvät havaintokyky ja tunteet, jotka mahdollistavat yksilön välittömän kokemuksen ympäröivästä maailmasta. Korkeampi tietoisuus sen sijaan "sisältää kyvyn olla tietoinen omasta tietoisuudestaan" ja "mahdollistaa subjektin omien tekojensa ja tunteidensa tiedostamisen". Edelmanin mukaan korkeamman tietoisuuden kehitys on merkittävä askel evoluutiossa ja on mahdollistanut muun muassa kulttuurin, taiteen, tieteen ja filosofian kehittymisen. == Tyypit == Erilaisia korkeamman tietoisuuden tiloja voi syntyä yksin tai erilaisissa yhdistelmissä. Luettelo tunnetuista korkeampien tietoisuustilojen tyypeistä: * meditatiivisten psykotekniikoiden avulla saavutetut modifioidut tietoisuuden tilat * flow eli virtauskokemus * Selkounet * kehostapoistumiskokemus * kuolemanrajakokemus * mystinen kokemus tai henkinen herääminen == Katso myös == * Muuntunut tajunnantila * Hengellinen kasvu * Monismi == Lähteet == Luokka:New agen käytännöt Luokka:Hengellisyys Luokka:Kognitiotiede
Humanoid (Acceptin albumi)

__NOTOC__ Humanoid on Acceptin seitsemästoista studioalbumi, joka julkaistiin 26. huhtikuuta 2024. Albumi on ensimmäinen, jonka se teki yhteistyössä Napalm Recordsin kanssa. Albumin tuotti edellisten levyjen tapaan Andy Sneap ja kansitaiteesta vastasi Havancsák Gyula. Albumilta julkaistiin kolme videosingleä, Humanoid, The Reckoning ja Frankenstein. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Mark Tornillo – laulu * Wolf Hoffmann – kitara * Uwe Lulis – kitara * Philip Shouse – kitara * Martin Motnik – basso * Christopher Williams – rummut == Arvostelut == * Metalwani: 9/10 * Maximum Volume Music: 9/10 * Distorted Sound Magazine: 8/10 * Angry Metal Guy: 3,5/5 * MetalHammer: * Sipll: * Kaaoszine: * Soundi: * Inferno: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2024 albumit Luokka:Acceptin albumit
Riku Siivonen

Riku Siivonen (s. 1977) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Siivonen on työskennellyt Yleisradiolle ja toimittaa muun muassa Docventures-ohjelmaa. Lisäksi hän on kirjoittanut Helsingin Sanomille, Imageen ja Aamulehteen. Siivonen on ollut perustamassa Long Play -verkkolehteä, käsikirjoittanut radio- ja tv-ohjelmia sekä kirjoittanut tietokirjoja. Siivosen esikoisromaani Kaikki isäni tavarat oli ilmestymisvuonnaan 2022 Tulenkantaja- palkintoehdokkaana. Siivosen kirja Ihan tavallinen kokaiinikauppias on tositarina Bob Malmi -nimisen miehen matkasta kovien huumeiden ja niiden myynnin maailmaan. == Teokset == * Sampo Kaulanen: Suomen sympaattisin kauppias. WSOY (2019) * Kaikki isäni tavarat. WSOY (2022) * Ihan tavallinen kokaiinikauppias. Aula & co (2022) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dono

Wahjoe Sardono (30. syyskuuta 1951 – 30. joulukuuta 2001), tunnettu myös nimellä Dono tai Dono Warkop, oli indonesialainen näyttelijä, koomikko ja yliopiston opettaja. Hän oli yksi Warkop-ryhmän jäsenistä. Hänen uransa alkoi opiskeluaikanaan sosiologian opiskelijana Indonesiassa (UI). Hän työskenteli apulaisopettajana Selo Soemardjan ja Paulus Wirutomo kanssa. Valmistuttuaan yliopistosta Dono nousi suosioon Warkopin kanssa esiintyen 34 komediaelokuvassa vuosien 1980 ja 1995 välillä. Hän oli myös aktiivinen kirjailija, kirjoittaen romaaneja ja artikkeleita sosiaalisista kysymyksistä joukkoviestimissä elämänsä loppuun asti. Dono menehtyi keuhkosyöpään vuoden 2001 lopussa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Indonesialaiset näyttelijät Luokka:Koomikot Luokka:Opettajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Tšornomorskin majakka

Tšornomorskin majakka (), aikaisemmin Iljitševskin majakka ja 1992–25.1.2017 Illitšivskin majakka on merkkivalolla varustettu majakka, Tšornomorskin satamassa, Odessan alueella, Ukrainassa. Tšornomorskin majakka sijaitsee Mustanmeren luoteisella rannikolla sijaitsevan Sukhyin estuaarin oikealla rannalla. Aikoinaan Iljitševskin majakkana tunnettu merenkulun turvaksi tarkoitettu rakennus valmistui 15. kesäkuuta 1965 samannimisen kaupungin lipeille perustetun kaupallisen merisataman sisäänkäyntiväylän suulla sijaitsevan eteläisen aallonmurtajan päätykulmaan. Vuonna 2016 Illitšivskin majakka pääsi Ukrainan viiden ainutlaatuisimman majakan joukkoon. Nykyisin rakennus on yksi Tšornomorskin symboleista, mikä on sekä postimerkkiin että kaupungin vaakunaan ikuistettu. Huhtikuun alussa vuonna 1977 perustettiin sanomalehti "Tšornomorskin majakka”, mitä pidetään edelleen lukijoiden suosimana kaupunkilehtenä. Ukrainan ministerikabinetti 25. tammikuuta 2017 päivätyllä asetuksellaan nro 46 määräsi Illitšivskin sekä meri- ja kalasataman että majakan uudelleennimettaviksi Tšornomorskin sekä kaupalliseksi merisatamaksi ja kalasataman merenkulkulaitokseksi että Tšornomorskin majakaksi. Tšornomorskin majakan merkkivalo sytytettiin ensimmäisen kerran 5. lokakuuta vuonna 1965. Sen korkeus merenpinnasta on 20 metriä ja näkyvyys noin 27,8 kilometriä. Majakkarakennus on arkkitehtuuriltaan noin 19 metrin korkuinen pyöreä, betonirakenteinen torni, mikä on maalattu punaisilla ja valkoisilla vaakasuorilla raidoilla. Rakennuksella lieriömainen ylätasanne ja katto, joiden välissä on esivalmistetuista teräsbetonilaatoista valmistettu lyhtyhuone. Tornin yhteydessä on kiinteä yksikerroksinen huolto- ja talousrakennus. Majakan valo on punainen ja sen valotunnus on 4,5 sekuntia päällä, 4,5 pois, 1,5 sekuntia päällä ja 1,5 pois päältä. Vuonna 2005 tehtiin kattava entisöinti, jolloin asennettiin LED-laitteet, aurinkoakkuun ja tuuliturbiiniin perustuva autonominen energiansäästöjärjestelmä sekä laitteiden toimintaa säätelevä kauko-ohjaus- ja hallintajärjestelmä. Vuonna 2019 uusittiin ulkopintojen niin pohjamaalaus kuin maalaus, kunnostettiin myös talousrakennus ja sitä ympäröivä alue. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Majakat Luokka:Odessan piirin liikenne Luokka:Mustameri Luokka:Ukrainan rakennukset ja rakennelmat
Zähringerin leijonan ritarikunta

Zählingerin leijonan ritarikunta () oli Badenin suurherttuakunnassa jaettu ritarikunta. Se perustettiin 26. joulukuuta 1812 suurherttua Kaarlen käskystä. Nimi on viittaus Zählingerin herttuaan, josta Kaarle periytyi. Ritarikunnalla palkittiin ansioituneita sotilaita ja siviilejä. Suurherttuan perheeseen syntyneet jäsenet saivat myös nimityksen ritarikuntaan heti syntyessään. Ensimmäiset nimitykset ritarikuntaan tehtiin kuitenkin vasta 1815. Kun monarkia lakkautettiin vuonna 1918, ritarikunta lakkautettiin samassa yhteydessä. Koko historiansa aikana ritarikuntaa jaettiin yhteensä 763 henkilölle. Ritarikunnassa oli neljä luokkaa sekä yksi mitaliluokka: * ritarikunnan nauha == Lähteet == Luokka:Badenin suurherttuakunta Luokka:Saksalaiset ritarikunnat
Theresen ritarikunta

Theresen ritarikunta () oli baijerilainen ritarikunta, jonka perusti Baijerin kuningas Ludvig I:n vaimo, kuningatar Therese, 12. joulukuuta 1827. Ritarikunnalla palkittiin sellaisia aatelissukuisia kristittyjä naisia, jotka pysyivät naimattomina. Mikäli nämä menivät myöhemmin naimisiin, nimitys ritarikuntaan muuttui kunnianimitykseksi. Ritarikunnassa oli kolme luokkaa. * ritarikunnan nauha == Lähteet == Luokka:Saksalaiset ritarikunnat Luokka:Baijerin kuningaskunta Luokka:Naisille tarkoitetut ritarikunnat
Mert Günok

Mert Günok (s. 1. maaliskuuta 1989 Karabük) on turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 196-senttimetrinen. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Beşiktaşia, jossa hän on pelannut kesästä 2021 alkaen. Günok pelasi Fenerbahçen junioreissa ja pääsi edustusjoukkueessa pelaamaan ensi kerran Turkin Cupissa tammikuussa 2010 ja Superliigassa elokuussa 2010. Hän edusti Bursasporia kausina 2015–2017 ja İstanbul Başakşehiria kausina 2017–2021, minkä jälkeen hän siirtyi Beşiktaşiin. Hän on pelannut Turkin Superliigassa kauden 2023–2024 loppuun mennessä 190 ottelua. Hän on voittanut liigamestaruuden vuosina 2011 ja 2014 sekä vihdoin ykkösmaalivahtina vuonna 2020. Hän on voittanut Turkin Cupin vuosina 2012, 2013 ja 2024, joista ensin mainittuna vuonna hän pelasi kaikki muut ottelut paitsi loppuottelun ja pääsi kahtena muuna voittovuonna pelaamaan myös loppuottelun. Hän on pelannut Mestarien liigassa seitsemän ja Eurooppa- liigassa 15 ottelua. Günok pelasi useissa Turkin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Turkin A-maajoukkueessa toukokuussa 2012 ystävyysottelussa Georgiaa vastaan, kun hän tuli toisella jaksolla kentälle loukkaantuneen Cenk Gönenin tilalle. Kesällä 2021 käydyissä EM-kilpailuissa Günok oli joukkueessa varamaalivahtina. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi ykkösmaalivahtina neljä joukkueensa viidestä ottelusta ja oli poissa vain yhdestä alkulohko-ottelusta polvivamman vuoksi. Hän on pelannut lokakuun 2024 puoliväliin mennessä 35 A-maaottelua. Otteluista 14 on kuulunut EM- karsintoihin ja seitsemän Kansojen liigaan. == Lähteet == Luokka:Turkkilaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hyrske

Hyrske on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Felix Hyrske (1878–1939), amerikansuomalainen teatterinjohtaja ja näytelmäkirjailija * Hannu Hyrske (s. 1949), suomalainen kuvataiteilija, valokuvaaja ja kuvittaja * Kaarlo Hyrske (1898–1983), suomalainen lääninrovasti == Katso myös == * Heinäveden Hyrske, urheilun yleisseura Heinävedellä
Niklas Nienass

Niklas Nienass (s. 14. huhtikuuta 1992 Marl, Saksa) on saksalainen poliitikko. Nienass edustaa Liittouma 90/Vihreät-puoluetta. Nienass on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jan Ovelgönne

Jan Ovelgönne (s. 30. kesäkuuta 1975 Volkach, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Ovelgönne edustaa Liittouma 90/Vihreät-puoluetta. Ovelgönne on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä maaliskuusta 2024 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jutta Paulus

Jutta Paulus (s. 9. toukokuuta 1967 Giessen, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Paulus edustaa Liittouma 90/Vihreät-puoluetta. Paulus on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt