EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Stein Rokkan -palkinto

Stein Rokkan -palkinto (Stein Rokkan Prize for Comparative Social Science Research) on tiedepalkinto, jota Unescon International Social Science Council (ISSC) jakaa European Consortium for Political Researchin (ECPR) nimittämän asiantuntijajuryn ehdotuksen perusteella alle neljäkymmentävuotiaille tutkijoille merkittävistä alkuperäisistä panoksista vertailevien yhteiskuntatieteiden alalla. Palkinnon perusteena voivat olla sekä julkaisemattomat monografiat että painetut kirjat. Palkinto on nimetty norjalaisen valtiotieteilijän ja sosiologin Stein Rokkanin mukaan, joka oli 1973–1977 ISSC:n puheenjohtaja. ==Palkinnon saaneet== * 1981 Manfred Schmidt, Saksa, teoksesta Welfare State Policies under Bourgeois and Social Democratic Rule: An International Comparison. * 1983 Jens Alber, Saksa, teoksesta Vom Armenhaus zum Wohfahrstsstaat: Analysen zur Entwicklung der Sozialversicherung in Westeuropa og Einige Grundlagen und Begleiterscheinungen der Entwicklung der Sozialausgaben in Westeuropa, 1949–1977. * 1986 Louis M. Imbeau, Kanada, teoksesta Bounded Rationality and Collective Decision-Making: A Comparative Analysis of the Determinants of Donor and Allocations to Third World Countries. * 1988 Charles Ragin, Yhdysvallat, teoksesta The Comparative Method: Moving Beyond Qualitative and Quantitative Strategies. * 1988 Robert Rohrschneider, Yhdysvallat, teoksesta Learning Democracy: Democratic and Economic Values in Unified Germany. * 1990 Stefano Bartolini, Italia ja Peter Mair, Alankomaat, teoksesta Identity: Competition and Electoral Availability: the Stabilisation of European Electorates – 1885–1985. * 1992 Kaare Strøm, Norja, teoksesta Minority Government and Majority Rule. * 1993 Anders Todal Jenssen, Norja, teoksesta Verdivalg: Ny massepolitikk. * 1996 Kees van Kersbergen, Alankomaat, teoksesta Social Capitalism: A Study of Christian Democracy and the Welfare State. * 2000 Eva Anduiza-Perea, Espanja, teoksesta Individual and Systemic Determinants of Electoral Abstention in Western Europe. * 2002 Patrick Le Galès, Ranska, teoksesta European Cities, Social Conflicts and Governance. * 2004 Daniele Caramani, Italia/Sveitsi, teoksesta The Nationalization of Politics. * 2006 Milada Anna Vachudova, Yhdysvallat, teoksesta Europe Undivided: Democracy, Leverage and Integration after Communism. * 2008 Cas Mudde, Belgia, teoksesta Populist Radical Right Parties in Europe * 2009 Robert E. Goodin, Australia, James Mahmud Rice, Australia, Antti Parpo, Suomi, ja Lina Eriksson, Ruotsi, teoksesta Discretionary Time. A New Measure of Freedom. * 2010 Beth A. Simmons * 2011 James W. McGuire * 2012 Pepper Culpepper * 2013 Dorothee Bohle & Bela Greskovits * 2014 Christian Welzel * 2015 Marius Busemeyer * 2016 Stanislav Markus * 2017 Abel Escribà- Folch, Joseph Wright teoksesta Foreign Pressure and the Politics of Autocratic Survival, Oxford University Press 2015. * 2018 Rafaela Dancygier * 2019 Andreas Wimmer * 2020 Jeffrey M. Chwieroth ja Andrew Walter * 2021 Ran Hirschl ==Lähteet== * Palkittujen luettelo esittelyineen, Stein Rokkan Prize, ECPR * ECPR, palkinnon esittely Luokka:Tieteen ja tekniikan palkinnot‎ Luokka:Unesco
Mochdre & Pabon rautatieasema

Mochdre & Pabon rautatieasema oli rautatieasema Mochdren kylässä nykyisen Conwyn county borough’n alueella, Walesissa. Se sijaitsi North Wales Coast Linen varrella. == Historia == Mochdre & Pabon aseman avasi London and North Western Railway 1. huhtikuuta 1889. Aseman kohdalla linjalla oli neljät raiteet, mutta asemalle tuli vain kaksi puista laituria ja yksinkertaiset odotustilat. Asema sijaitsi varsin eristyksissä, eivätkä sen käyttäjämäärät koskaan olleet kovin korkeat. Se suljettiin säästökeinona ensimmäisen maailmansodan ajaksi 1. tammikuuta 1917 ja avattiin taas uudelleen 5. toukokuuta 1919. Kovin kauan se ei kuitenkaan enää auki pysynyt, vaan suljettiin pysyvästi 5. tammikuuta 1931. North Wales Coast Linen reittiä muutettiin vuosina 1982–1983 A55-tien rakennustöiden yhteydessä. Mochdre & Pabon aseman entinen paikka jäi tielinjauksen alle, eikä asemasta siten ole enää mitään jäljellä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Walesin lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Conwyn (county borough) rautatieliikennepaikat
Fedir Lyzohub

Fedir Andrijovytš Lyzohub (; 6. marraskuuta 1851 Sedniv, Tšernihivin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1928 Jugoslavia) oli ukrainalainen poliitikko, joka toimi Ukrainan valtakunnan (hetmanaatin) pääministerinä toukokuusta marraskuuhun 1918.Lyzohub, Fedir Encyclopedia of Ukraine (1993), Internet Encyclopedia of Ukraine, Canadian Institute of Ukrainian Studies, Albertan yliopisto. Viitattu 30.12.2017. Fedir Lyzohub kuului Lyzohubin sukuun, joka oli ollut Ukrainan mahtisukuja 1600-luvun kasakkahetmanaatin aikana. Hän oli vuosina 1886–1901 Tšernihivin kuvernementin zemstvon jäsenenä ja vuosina 1901–1915 Pultavan kuvernementin zemstvon puheenjohtajana. Lyzohub esiintyi tuolloin ukrainalaisen kulttuuriperinnön suojelijana; hänen johdollaan Pultavaan perustettiin historiallinen museo ja pystytettiin runoilija Ivan Kotljarevskyin patsas. Vuosina 1915–1917 Lyzohub kuului Kaukasian varakuninkaan neuvostoon. Ukrainassa hetmaniksi Saksan tukemalla vallankaappauksella noussut Pavlo Skoropadski nimitti hänet pää- ja sisäministeriksi 10. toukokuuta 1918. Lyzohubin hallitus oli selvästi konservatiivisempi kuin sitä edeltänyt Ukrainan kansantasavallan hallinto. Hetmanaatti syrjäytettiin 14. marraskuuta 1918. Lyzohub pakeni myöhemmin Krimille ja lopulta Jugoslaviaan. ==Lähteet== Luokka:Ukrainan pääministerit Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet
Colwyn Bayn rautatieasema

Colwyn Bayn rautatieasema () on rautatieasema Colwyn Bayn kaupungissa Conwyn county borough’n alueella, Walesissa. Se sijaitsee North Wales Coast Linen varrella. Asema avattiin lokakuussa 1849 nimellä Colwyn. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1876. Asemaa käytti 269 128 matkustajaa kaudella 2017–2018. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Conwyn (county borough) rautatieliikennepaikat
Kuusankoskitalo

Kuusankoskitalo on Kouvolan Kuusankoskella sijaitseva kulttuurikeskus, joka käsittää 500- ja 200-paikkaiset nousevakatsomoiset salit, neljä pienempää kokoustilaa, yleisen kirjaston, kahvila-ravintolan sekä kolmisalisen Studio123 -elokuvateatterin. Kuusankoskitalon pääsalit ovat konserttisaliksi soveltuva suurin auditorio Kuusaasali sekä teatterinäyttämönäkin käytettävä katsomoltaan puoliympyrän muotoinen Voikkaasali. Niiden lisäksi suurimpaan kokoustilaan mahtuu 66 ja pienempiin yhteensä 93 vierasta (24+24+45). Kellarissa on musiikin ja tanssin harjoitustiloja. Talon galleriatiloissa järjestetään taidenäyttelyitä, joihin on vapaa pääsy. Kuusankoskitalon pihalla on myös ulkonäyttämö, jonka katsomoon mahtuu istumaan noin 300 henkilöä. Anna Brunowin ja Juhani Maunulan suunnittelema Kuusankoskitalo valmistui vuonna 1985 Kuusankosken keskustaajamaan Kymijoen rantaan. Se oli Suomen ensimmäisiä monia eri kulttuurilaitoksia yhdistäviä monitoimitaloja tai kulttuurikeskuksia, joita rakennettiin 1980-luvulla erityisesti Itä-Suomen kaupunkeihin. Muita olivat Mikkelin Mikaeli ja Imatran Kulttuuritalo Virta, molemmat Arto Sipisen suunnittelemia, sekä Pieksämäen Kulttuurikeskus Poleeni (Kristian Gullichsen, Erkki Kairamo, Timo Vormala, 1989). ==Kuvia== File:Kuusankoskitalo (14829337589).jpg|Aula File:Kuusankoskitalo (14993040286).jpg|Sisäänkäynti File:Kuusankoskitalo (14993066756).jpg|Portaikko File:Kuusankoskitalo (14829530077).jpg|Musiikkitila File:Kuusankoskitalo (15012981671).jpg|Ravintola ==Katso myös== *Kouvola-talo ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kuusankoskitalo Kouvolan kaupungin sivustolla Luokka:Kuusankoski Luokka:Kouvolan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kouvolan kulttuuri Luokka:Suomen konserttitalot
Old Colwynin rautatieasema

Old Colwynin rautatieasema oli rautatieasema Old Colwynin kaupungissa nykyisen Conwyn county borough’n alueella, Walesissa. Se sijaitsi North Wales Coast Linen varrella. == Historia == Aseman avasi 9. huhtikuuta 1884 London and North Western Railway. Se tunnettiin aluksi nimellä Colwyn, mutta tämä aiheutti sekaannusta Colwyn Bayn kanssa, ja niinpä asema nimettiin Old Colwyniksi 1. kesäkuuta 1885.Butt 1995, s. 177 Old Colwynin asema palveli pääasiassa Colwynin ja Colwyn Bayn alueelle tulevia lomailijoita. Siellä oli kaksi laituria, joilla oli yksinkertaiset odotustilat. Lisäksi asemalla oli sivuraide ja hiilikenttä, jolla oli neljän eri hiilikauppiaan toimistot ja varastot. Koska Old Colwynin asema oli alle kahden kilometrin päässä Colwyn Bayn asemasta, se oli melko hiljainen lomakauden ulkopuolella. Niinpä se suljettiin matkustajaliikenteeltä 1. joulukuuta 1952. Tavaraliikenteen käytössä se pysyi 4. toukokuuta 1964 asti. Ainoa jäänne Old Colwynin asemasta on länteen menevien junien laituri, joka näkyy yhä kumpuna radan varrella. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Walesin lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Conwyn (county borough) rautatieliikennepaikat
Raija Westergård

Raija Westergård (s. 1955 Kiikoinen) on suomalainen kirjailija, blogisti ja entinen kuntapoliitikko Hämeenkyröstä. Turun yliopistossa opiskellut Westergård valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2010 pääaineenaan kulttuurihistoria. Hän innostui kirjoittamisesta jo 1990-luvun lopussa, saatuaan käsiinsä isoäitinsä Fanny Männistön (1875–1953) kirjeenvaihtoa. Westergårdin esikoisteos on sisällissodan naiskaartilaisista kertova dokumenttiromaani Punaiset naiset, josta hänelle myönnettiin Kiikoisten kulttuuripalkinto vuonna 2003. Westergård on lisäksi julkaissut romaanin Maria (2007) sekä kaksi essee- ja novellikokoelmaa. Westergårdin teos Maria oli innoituksen lähteenä Kotkan Kaupunginteatterin esitykseen Mar1a918, jota esitettiin kaudella 2018–2019. Westergård oli Hämeenkyrön kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 2009 vuoteen 2024, jolloin pyysi eroa henkilökohtaisiin syihin vedoten. == Teokset == * * * * * *Kirjoitettu elämäni - blogitekstit v. 2016-2021. Solentro AB, Malmö, Swerige 2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Raija Westergårdin kotisivu/blogi Iltapäivän auringossa Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Hämeenkyrön kunnanvaltuutetut Luokka:Vasemmistoliiton poliitikot Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Llysfaenin rautatieasema

Llysfaenin rautatieasema oli rautatieasema Llysfaenin kylässä nykyisen Conwyn county borough’n alueella, Walesissa. Se sijaitsi North Wales Coast Linen varrella. == Historia == Asema avattiin 1. elokuuta 1862 nimellä Llandulas. Siellä oli kaksi laituria, joista toisella oli asemarakennus ja toisella odotuskatos. Se nimettiin uudelleen Llysfaeniksi 1.heinäkuuta 1889, kun Llanddulasiin avattiin uusi asema. Llysfaenin asema sijaitsi varsin syrjässä, ja siellä pysähtyivät vain paikallisjunat. Se suljettiin 5. tammikuuta 1931.Butt 1995, s. 147 Siitä on yhä jäljellä molemmat laiturit, jotka näkyvät kumpuina radan varrella. Toisella laiturilla on pieni vaja, mutta se ei kuulu aseman alkuperäisiin rakennuksiin. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Walesin lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Conwyn (county borough) rautatieliikennepaikat
Luettelo Kontiolahden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Kontiolahden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kontiolahden kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Julkinen teos Paikka Alue Kartalla Tekijä Paljastusvuosi Kuva WD 1879 palaneen kirkon muistokiviMuistokiven paljastus; Savonlinna-lehti 30.8.1938, s. 2 Kontiolahden vanha hautausmaa, Pyhän Pietarin kirkon paikalla; Keskuskatu 42 1938 Höytiäisen laskun muistomerkkiPuntarikosken voimalaitos ja Höytiäisen laskun muistomerkki; Museovirasto Puntarikosken voimalan vieressä, Puntarikoskentie 61 Puntarikoski 1959 (kaiverrus reliefissä) 100px Jatkosodan 1941-44 kaatuneiden evakuoimiskeskuksen muistomerkki ja muistotykki Satamassa, Satamatie 2 Kontiolahden kk Kontiolahden kunta, Kontiolahden seurakunta 2008 JR9:n muistomerkki Paraatikenttä Kontioranta/ Kontioniemi 1988 Kollaan vasama Olli Tiaisentien ja Jääkäritien risteyksessä. Kontioranta/ Kontioniemi 1959 Kontio Kontiolahden koulun julkisivu, Keskuskatu 11 81100 Kontiolahti Kontiolahden kk 2021 Kontiolahden Mannerheim-ristin ritarien muistomerkki Veteraanipuisto Kontiolahden kk 2010 100px Olli Tiaisen voitokkaan taistelun (1808) muistomerkki Matalalahdentien alun eteläpuolella, noin 80 m Mönnin kylätalon (Mönninite 87) pohjoispuolella Mönni Niilo Eklund 1928 Onni Räsäsen muistokivi Veteraanipuisto Kontiolahden kk 62.765608, 29.852395 2006 Runo (aurinko) Kyykkä 2008 Sankarihautojen muistomerkki, Kontiolahti (Iäisyyden rajalla) Kirkkokatu 6 Kontiolahden kk 1961Karjalainen 23.10.1961 100px Talvisotaan lähdön muistomerkki Yhdystie Kontiolahden kk 62.7657231,29.8495833 1922 (laatassa) Tukkijätkän silhuettiTukkijätkän silhuetti Kontiolahti; Tukkilaiset.com Lehmon liikenneympyrä (osoite lähelle: Sammalkatu 3) Lehmo 2005 Vapaussodan muistomerkki Kontiolahden kirkon Sankarihautausmaa Kontiolahden kk 1922 ==Lähteet== Luokka:Kontiolahti Kontiolahti
Maire Vaajakallio

Maire Inkeri Vaajakallio, o.s. Helin (7. joulukuuta 1923 Helsinki – 3. marraskuuta 2008 Muurame) oli suomalainen Muuramessa asunut toimittaja ja runoilija. Vaajakallio oli toimittajana yli 40 vuotta joista 30 vuotta Helsingin Sanomien Jyväskylän aluetoimittajana.Maire Vaajakallion muistokirjoitus, Helsingin Sanomat 3.11.2008 Hän oli Keski-Suomen Sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtaja 1974–1975 ja varapuheenjohtaja 1976–1977.Kirjasampo.fi : Maire Vaajakallio == Teoksia == * Aimo Lahti : Asesuunnittelijana Suomessa ; haastatellut ja koonn. Maire Vaajakallio. Gummerus 1970 * Tässä pisteessä : Keski-Suomen kirjailijain antologia ; toimituskunta Irja Virtanen, Heikki Jylhä ja Jaakko Seppälä ; kirjoittajat Ilmari Eskola, Timo Haajanen, Jorma Heinonen, Heikki Jylhä, Rakel Jylhä, Esko Jämsén, Seppo Kärkkäinen, Lauri Lassinpelto, Niilo Lauttamus, Tauno Lehtihalmes, Terttu Pajunen-Kivikäs, Maija Pentikäinen, Kalervo Salonen, Jaakko Seppälä, Marko Tapio, Harri Tapper, Eero Tuomaala, Maire Vaajakallio, Aarni Vartiainen, Toini Virisalo, Irja Virtanen, Einari Vuorela. Keski-Suomen kirjailijat, Jyväskylä 1971 Kirjasampo.fi : Tässä pisteessä * Maan ilmeet : Keski-Suomen kirjailijain runoantologia ; toim. Toivo Laakso ja Juhani Salokannel; kirjoittajat Rakel Jylhä, Toini Virisalo, Eero Ojanen, Toivo Laakso, Timo Haajanen, Lauri Tarkiainen, Inari Kalke-Isomäki, Maire Vaajakallio, Irja Virtanen, Terttu Pajunen-Kivikäs, Maija Pentikäinen, Sisko Istanmäki, Ilmari Eskola, Heikki Jylhä, Liisa Laukkarinen. Keski-Suomen Kirjailijat ry, Jyväskylä 1976 * Elämästä on kysymys : Munuaistautiliitto - Njursjukdomsförbundet ry:n ensimmäiset 10 vuotta ; koonnut Maire Vaajakallio. Munuaistautiliitto, Helsinki 1980 * Muurame ; kuvatyöryhmä Pekka Rötkönen, Keijo Penttinen, Vesa Huhtala ; tekstityöryhmä Maire Vaajakallio ym. ; käännökset Tony Melville ; kuvateostoimikunta Riitta Noronen ym. Muuramen kunta, Muurame 1997 * Aimo Lahti, asesuunnittelun suuri suomalainen ; täydentänyt, ajanmukaistanut ja toimittanut Markku Palokangas Maire Vaajakallion tekemien haastattelujen pohjalta kokoamasta teoksesta Aimo Lahti : asesuunnittelijana Suomessa ; english summaries John E. O. Screen. Suomen asehistoriallisen seuran julkaisuja n:o 2. Ase-lehti, Oulu 2000 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Gwenllian ferch Gruffydd

Gwenllian ferch Gruffydd oli 1100-luvulla elänyt walesilainen prinsessa. Hän oli Gwyneddin kuningas Gruffudd ap Cynanin tytär ja Deheubarthin kuningas Gruffudd ap Rhys ap Tewdwrin aviopuoliso. Gwenllian sai surmansa johtaessaan joukkoja normanneja vastaan vuonna 1136 ja häntä on joskus verrattu historiallisiin naispuolisiin sankarihahmoihin, kuten Boudiccaan. ==Elämäkerta== thumb|vasen|Kidwellyn linna nykyisin. Gwenllian sai surmansa taistelupaikalla lähellä linnaa. Gwenllianin isä Gruffudd ap Cynan oli Pohjois-Walesissa sijainneen Gwyneddin kuningaskunnan hallitsija. Gwenllianin isä järjesti hänen avioliittonsa Deheubarthin kuningas Gruffudd ap Rhys ap Tewdwrin kanssa ja parin lapsista kuuluisin oli Rhys ap Gruffud. 1100-luvulla walesilaiset hallitsijat kävivät useita sotia Englantia hallinneita normannejavastaan. Osana yhtä näistä Gwenllianin aviopuoliso Gruffudd matkasi pohjoiseen saadakseen tukea langoltaan Gwyneddissä ja Gwenllian jäi etelään Deheubarthiin. Tällä välin normannit rantautuivat Walesiin tarkoituksenaan vahvistaa Maurice de Londresin johtamaa varuskuntaa Kidwellyn linnassa. Gwenllian päätti johtaa pienen miehensä taakse jättämän joukon normanneja vastaan mukana kaksi poikaansa, Morgan ja Maelgwn. Gwenllianin joukot asettuivat väijytykseen linnan lähistölle Mynydd y Garreg -nimisen kukkulan juurella odottaen normannien vahvistusten saapumista. Tiedustelijat toivat uutiset saapuvasta walesilaisen Mynydd y Garreg normannijoukosta kahden päivän jälkeen. Gwenllian määräsi suurimman osan joukoistaan hyökkäämään normanneja vastaan, mutta osa normanneista oli kiertänyt kukkulan taakse ja taistelun alettua he kiipesivät sen huipulle hyökäten sen rinnettä alas walesilaisten selustaan. Maurice de Londres johti samaan aikaan linnan varuskunnan hyökkäystä. Suurin osa walesilaisista sai surmansa ja heidän joukossaan oli Gwenllianin poika Maelgwn. Gwenllian itse jäi vangiksi, mutta Maurice de Londres määräsi hänet teloitettavaksi välittömästi. ==Kulttuurissa== Taistelupaikka tunnetaan edelleen nimellä Maes Gwenllïan, eli vapaasti kääntäen Gwenllianin kenttä. Nykyisin paikka on osa Kidwellyn kaupunkia. Gwenlliania on joskus verrattu muihin sankarillisiin historiallisiin naishahmoihin, kuten Boudiccaan ja Penthesileiaan. Walesilaisen taiteilija Christopher Williamsin maalauksen Deffroad Cymru valmisteleva piirros oli Gwenllian. Maalaus esittää naishahmoa kansallisromanttiseen tyyliin. ==Lähteet== Luokka:Walesilaiset henkilöt Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1136 kuolleet
The Plague Dogs

The Plague Dogs on vuonna 1982 ilmestynyt animoitu seikkailuelokuva. Elokuva perustuu Richard Adamsin vuonna 1977 ilmestyneeseen romaaniin Ruttokoirat. Elokuvan ohjasi Martin Rosen, ja se julkaistiin Isossa-Britanniassa 21. lokakuuta 1982 ja Yhdysvalloissa 16. joulukuuta 1982. Yhdysvalloissa elokuvan ikärajoitus oli PG-13. Cracked-verkkojulkaisun mukaan elokuvaa on pidetty yhtenä pelottavimpana animaationa koskaan. == Juoni == Rowf-niminen labradorinnoutaja ja Snitter-niminen kettuterrieri ovat koe-eläiminä eläintieteellisessä laboratoriossa Luoteis-Englannin järvialueella. Snitterille on tehty aivokokeita, kun taas Rowf on pakotettu uimaan itsensä uuvuksiin ja sen jälkeen elvytetty toistuvasti. Eräänä iltana Snitter pakenee häkistään ja vapauttaa Rowfin. He tutkivat laitosta ja hiipivät polttouuniin, josta he myöhemmin pakenevat pois tutkimuslaitoksesta. Tutkimuslaitoksen jäsenet myöhemmin alkavat jahtaamaan koiria uskoen näiden kantavan jonkinlaista tautia. Koirat ystävystyvät Tod-nimisen ketun kanssa, joka avustaa heitä metsästämään lampaita kukkuloilla selviytyäkseen. Snitter toivoo saavansa uuden kodin löydettyään isännän, mutta vahingossa tappaa heidän kohtaamansa miehen hypättyään tämän kantaman aseen päälle, joka laukeaa ja ampuu tätä kasvoihin. Ajan kuluessa koirat joutuvat varastamaan ruokaa selviytyäkseen. Todin avustuksella koirat huijaavat laboratorion palkkaaman aseistetun miehen putoamaan kuolemaansa ja syövät tämän ruumiin. Myöhemmin median kertomana kaikki lähtevät jahtaamaan koiria laboratorion väitettyä koirien saaneen ruttoviruksen laboratorion rotilta. Takaa-ajon aikana Tod saa surmansa metsästäjien käsissä. Hänen harhautuksensa ansiosta Rowf ja Snitter pääsevät junaan, joka vie heidät Ravenglassin rannikkokylään. Yrittäessään etsiä ruokaa kahvilasta RAF:n helikopteri havaitsee heidät ja heitä jahdataan rannikolle saakka. Aseistetun joukon lähestyessä heitä Snitter väittää nähneensä saaren ja alkaa uida sitä kohti. Rowf epäröi, mutta lähtee hänen peräänsä. Valkoinen sumu ympäröi koirat ja Snitter silminnähden on valmis luovuttamaan ja hyväksyy kohtalonsa, mutta Rowf väittää näkevänsä saaren, josta Snitter puhui ja käskee häntä jatkamaan uimista. Koirat uivat sumun läpi ja heidän kohtalonsa jää avoimeksi. Lopputekstien aikana näytetään kuva saaresta, jonka Snitter näki. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1982 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat Luokka:Brittiläiset animaatioelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat Luokka:Brittiläiset seikkailuelokuvat Luokka:Vuoden 1982 brittiläiset elokuvat
Llandulasin rautatieasema

Llandulasin rautatieasema oli rautatieasema Llanddulasin kylässä nykyisen Conwyn county borough’n alueella, Walesissa. Se sijaitsi North Wales Coast Linen varrella. == Historia == Asema avattiin 1. heinäkuuta 1889. Siellä oli kaksi laituria, joilla oli yksinkertaiset odotustilat. Asema sijaitsi lähellä rannikkoa ja lomailijoiden suosimia hiekkarantoja. Siellä pysähtyivät paikallisjunat sekä lomailijoita kuljettaneet erikoisjunat. Lomakauden ulkopuolella asema olikin luultavasti varsin hiljainen, mikä johti sen sulkemiseen 1. joulukuuta 1952. Tuntemattomasta syystä aseman nimessä oli koko sen olemassaolon ajan vain yksi d-kirjain, kun taas kylän nimessä niitä on kaksi. Llandulasin asema purettiin sulkemisen jälkeen, eikä siitä ole enää mitään merkkejä jäljellä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Walesin lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Conwyn (county borough) rautatieliikennepaikat
Ron Johnson

Ron Johnson (s. 8. huhtikuuta 1955 Mankato, Minnesota) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän on toiminut Wisconsinin osavaltion senaattorina Yhdysvaltain senaatissa vuodesta 2011 lähtien. Hän toimii senaatissa kotimaan turvallisuudesta ja valtiollisista asioista vastaavan komitean (Committee on Homeland Security and Governmental Affairs) puheenjohtajana. Ennen politiikkaan lähtemistä Johnson työskenteli muoviteollisuuden parissa. Johnson opiskeli kauppatieteitä Minnesotan yliopistossa ja valmistui maisteriksi vuonna 1979. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Abergele & Pensarnin rautatieasema

Abergele & Pensarnin rautatieasema () on rautatieasema Abergelen markkinakaupungin Pensarnin lähiössä Conwyn county borough’n alueella, Walesissa. Se sijaitsee North Wales Coast Linen varrella. Asema avattiin 1. toukokuuta 1848 nimellä Abergele. Ei ole tiedossa, missä vaiheessa nimi on täydentynyt nykyiseen muotoonsa. Asemaa käytti 70 114 matkustajaa kaudella 2017–2018. Abergelen ja Llandulasin välillä sattui vuonna 1868 junaonnettomuus, kun Holyheadiin matkalla ollut postijuna törmäsi Llandulasista alamäessä karkuun päässeisiin tavaravaunuihin. Törmäyksessä ja sitä seuranneessa palossa kuoli 33 ihmistä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Conwyn (county borough) rautatieliikennepaikat
Mankato (Minnesota)

Mankato on kaupunki Minnesotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungin pinta- ala on reilut 47 neliökilometriä ja asukasluku noin 41 000.https://www.mankatomn.gov/about-mankato Mankato oli alkujaan Dakota- intiaanien asuinaluetta. Ensimmäiset eurooppalaiset uudisasukkaat tulivat alueelle 1700-luvulla. Mankaton ensimmäinen kauppa avattiin vuonna 1800-luvun puolivälissä ja vuonna 1868 kaupunki liitettiin osaksi rautateitä. Samana vuonna kaupunkiin perustettiin normaalikoulu, josta kehittyi monien vaiheiden kautta nykyinen Minnesotan osavaltionyliopisto, Mankato.https://www.mankatomn.gov/about-mankato/history == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Minnesotan kaupungit
Davis Love III

Davis Love III (s. 13. huhtikuuta 1964 Charlotte, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen golfammattilainen. Love voitti PGA:n mestaruusturnauksen vuonna 1997. Hän sijoittui toiseksi Masters-turnauksessa vuosina 1995 ja 1999 sekä Yhdysvaltain avoimissa vuonna 1996.http://www.owgr.com/en/Ranking/PlayerProfile.aspx?playerID=3464 Kaikkiaan hän voitti PGA-kiertueella 21 kertaa. Hän kilpaili Ryder Cupissa vuosina 1993, 1995, 1997, 1999, 2002 ja 2004 sekä toimi Yhdysvaltain Ryder Cup -joukkueen kapteenina vuosina 2012 ja 2016. == Lähteet == * https://www.pgatour.com/players/player.01706.davis-love-iii.html === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset golfaajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Shelley Moore Capito

Shelley Moore Capito (s. 26. marraskuuta 1953 Glen Dale, Marshallin piirikunta, Länsi-Virginia) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka on toiminut vuodesta 2015 lähtien Länsi-Virginian senaattorina Yhdysvaltain senaatissa. Ennen senaattia Capito toimi vuosina 1997–2001 Länsi-Virginian lainsäädäntöelimessä ja 2001–2015 Länsi-Virginian kongressiedustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneessa.http://bioguide.congress.gov/scripts/biodisplay.pl?index=C001047 Capiton isä oli Länsi-Virginian kuvernöörinä ja kongressiedustajana toiminut Arch A. Moore Jr..http://www.latimes.com/local/obituaries/la-me-arch- moore-20150109-story.html == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suomen lasten lauluja

__NOTOC__ Suomen lasten lauluja on lauluyhtye Rajattoman lastenmusiikkialbumi. Se julkaistiin 5. syyskuuta 2012. Albumilla on yksitoista tunnettua suomenkielistä lastenlaulua sekä aiemmin julkaisemattomat kappaleet ”Ukko Nooan arkistossa”, ”Minä ratsastan” ja ”Meidän möröt”. Albumin kanssa samoihin aikoihin ilmestyi Otavan julkaisema Suomen lasten laulukirja. Kirjan on koonnut Essi Wuorela, ja se sisältää 140 lastenlaulua. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # # ==Lähteet== Luokka:Rajattoman albumit Luokka:Vuoden 2012 albumit Luokka:Suomalaiset lastenalbumit
Jevhen Petruševytš

Jevhen Petruševytš (; 3. kesäkuuta 1863 Busk, Galitsia, Itävallan keisarikunta – 29. elokuuta 1940 Berliini, Saksa) oli ukrainalainen poliitikko, joka toimi vuosina 1918–1919 lyhytaikaisen Länsi-Ukrainan kansantasavallan presidenttinä.Isydor Sohotskyi: Petrushevych, Yevhen Encyclopedia of Ukraine (1993), Internet Encyclopedia of Ukraine, Canadian Institute of Ukrainian Studies, Albertan yliopisto. Viitattu 30.12.2017. Petruševytš opiskeli oikeustiedettä Lvivin yliopistossa ja toimi lakimiehenä Sokalissa ja Skolessa. Hänet valittiin Ukrainan kansallisdemokraattisen puolueen edustajana Itävallan valtakunnanneuvostoon vuonna 1907 ja Galitsian maapäiville vuonna 1910. Vuonna 1917 hänestä tuli Itävallan parlamentin ukrainalaisryhmän puheenjohtaja. Kun keisari Kaarle I ensimmäisen maailmansodan lopussa lupasi muuttaa Itävalta- Unkarin liittovaltioksi, Petruševytš kutsui Lviviin 18. lokakuuta 1918 ukrainalaisten kansalliskokouksen, jossa julistettiin perustetuksi Länsi- Ukrainan valtio. Keisarikunnan hajottua se julistettiin kokonaan itsenäiseksi kansantasavallaksi ja Petruševytš valittiin sen presidentiksi. Länsi-Ukrainan kansantasavalta yhdistyi tammikuussa 1919 Ukrainan kansantasavallan kanssa, jolloin hänet nimettiin Ukrainan direktoriohallituksen kuudenneksi jäseneksi. Puolan armeijan vallattua pääosan Galitsiasta Länsi-Ukrainan hallitus luovutti kesällä 1919 kaiken toimivaltansa Petruševytšille, josta tuli nimellisesti alueen diktaattori, mutta hänen armeijansa joutui pian peräytymään itään Ukrainan kansantasavallan alueelle. Riitaannuttuaan direktorion johtajan Simon Petljuran kanssa hän erosi hallituksesta ja lähti Ukrainasta marraskuussa 1919. Petruševytš perusti heinäkuussa 1920 Wienissä Länsi-Ukrainan pakolaishallituksen. Se menetti merkityksensä, kun Kansainliitto vuonna 1923 tunnusti koko Galitsian kuuluvan Puolalle. Petruševytš asui sen jälkeen maanpaossa Saksassa. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset poliitikot Luokka:Presidentit Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Luettelo Liperin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Liperin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Liperin kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. __TOC__ == Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat == Julkinen teos Paikka Alue Kartalla Tekijä Paljastusvuosi Kuva WD Ilmari Kivisen (Tiitus) muistokivi Asematie 7B, rakennuksen luoteispuolella 1962 Junkers JU-88 (JK-254) -muistomerkki Rauvanlahti Tutjunniemi 1995 Jääkärimuistomerkki, Liperi Liperin kirkon kirkkotarha, Tutjuntie 1 Liperin kirkonkylä 100px Korpivaaran muistolaatta Tunturitie, noin 2 km seututieltä 477 Korpivaara Lappalaisen veljesten hiihtäjäpatsas (Martti ja Tauno Lappalainen) Liperin kirkon luoteispuolella, hautausmaan aidan vierustalla; Tutjuntie 1 Liperin kirkonkylä 1967 tai 1968 100px Liperin patteriston tykki Virastotalon aukio, Keskustie 10 Liperin kirkonkylä 1990 Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki (?, yhteismuistomerkki) Viinijärven ortodoksisella hautausmaalla, lähellä tietä; Viinijärventie 8 Viinijärvi Matti Äyräpään patsas Seurakuntatalon piha, Pappilantie 1 (paikkalinkki suuntaa antava) Liperin kirkonkylä 1957 Nälkävuosien muistomerkki Ylämyllyntien varrella, polku Lautasuontieltä Ylämylly 2002 (1867) Onttolan lentokentän muistokivi Joensuun lentoasema, Lentoasemantie 30 Onttola 1989 Paloaukean muistomerkki Ylämyllyn ent. varuskunnan alueella, Päiväkodin (entisen Sotilaskodin) lähellä puistikossa, Sirpalepolku 8 Ylämylly 2000 100px 100px PionP 13 muistokivi Veljesharjulla, Kaprakan juhlasalin edessä (karttalinkki likimääräinen) Käsämä Rauvanlahden muistomerkki (Sotilaslentokoneen lentäjien muistomerkki) Tutjuntie 159 b, noin 240 m ennen mökkiä polku tai kärrytie rantaan, muistomerkki Telmonselän rannalla, Talassaaren kohdalla Tutjunniemi 1995 Sankarihautojen muistomerkki Viimeinen päivä, Viinijärvi Viinijärven hautausmaa, Viinirannantie 6 Viinijärvi 1960 100px Sankarihautojen muistomerkki Ylösnousemus, Liperi Liperin kirkon sankarihautausmaa, Tutjuntie 1 Liperin kirkonkylä 1961 100px Siikakosken museosillan rakentajan muistomerkki Siikakosken museosilta, Kontkalantie 31 Siikakoski 1876 Sirpalepatsas Ylämyllyn ent. varuskunnan alueella, Päiväkodin (entisen Sotilaskodin) edustalla puistikossa, Sirpalepolku 8 Ylämylly 1975 100px 100px Suojeluskuntatalon muistolaatta Vanha kunnantalo, Keskustie 10 Suomen sodan muistomerkki Liperin kirkon aukio, Tutjuntie 1 Liperin kirkonkylä 1959 100px Tuntemattoman sotilaan muistomerkki Paloaukea (paikkalinkki arvioitu) Ylämylly 2002 (kaiverrus laatassa) 100px Tutjunniemen koulupiirin sankarivainajien 1939-45 muistomerkki Tutjuntie 179 Tutjunniemi Täyssinän rauhan rajakivi Varkauden tien varrella. Kaatamo 1597 Vapaussodan muistomerkki, Liperi Liperin kirkon sankarihautausmaa, Tutjuntie 1 Liperin kirkonkylä 1921 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Liperi Liperi
Etiopian kansallisarkisto ja -kirjastolaitos

Etiopian kansallisarkisto ja -kirjastolaitos (, , lyh. NALA) on Addis Abeban kaupungissa toimiva Etiopian valtiollinen laitos, johon kuuluu maan kansalliskirjasto ja kansallisarkisto. Ethiopian kansalliskirjasto ja -arkistolaitos sai alkunsa vuonna 1944 yleisenä kirjastona, joka tunnettiin alkujaan nimellä "wemezekir". Kirjaston vihki käyttöön Ethiopian keisari Haile Selassie; kirjaston pohjan muodostivat keisarin lahjoittamat teokset. Marraskuussa 2017 uutisoitiin 13-kerroksisen laajennusosan rakentamisesta NALE:lle Addis Abebaan. Rakennuksen on tarkoitus nousta jo kesään 2018 mennessä. Etiopian kansallisarkisto ja -kirjastolaitos tähtää visiossaan Afrikan viiden johtavan kansallisarkisto- ja kirjastolaitoksen joukkoon vuoteen 2020 mennessä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla== *IFLA World Report - Ethiopia (The International Federation of Library Associations and Institutions) (ifla-world-report.org) *Ethiopian kansalliskirjaston sivu (nale.gov.et) Luokka:Etiopialainen kulttuuri Luokka:Addis Abeban rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kansalliskirjastot Luokka:Kansallisarkistot Luokka:Afrikan kirjastot
Gwyneddin kuningaskunta

Gwyneddin kuningaskunta oli kuningaskunta Pohjois-Walesissa suurin piirtein nykyisen Gwyneddin kreivikunnan alueella. Se perustettiin Rooman valtakunnan vallan romahdettua Britanniassa, ja sen kuninkailla oli merkittävä rooli itsenäisen Walesin historiassa. Osa heistä hallitsi suuria osia nykyisestä Walesista. Sen viimeisenä itsenäisenä hallitsijana pidetty Llywelyn ap Gruffudd sai surmansa taistelussa Englantia vastaan. ==Historia== Gwynedd muodostui Rooman valtakunnan vallan luhistuessa Britanniassa. Nimi Gwynedd mainitaan ensimmäisen kerran 500-luvulla tehdyssä kivikaiverruksessa Penmachnossa, jossa käytetään nimen latinalaista muotoa Venedotia. Nimi on todennäköisesti kelttiläistä alkuperää, mutta sen tarkemmasta merkityksestä on useita toisistaan poikkeavia teorioita. Gwyneddin myyttinen perustaja oli Cunedda, mutta ensimmäinen sen aikalaislähteissä mainittu hallitsija oli Maelgwn. 600-luvulla Gwynedd soti anglosaksien perustamaa Northumbrian kuningaskuntaa vastaan. Merfyn ap Gwriad perusti uuden dynastian vuonna 825 ja monet sittemmän Walesin historian merkkihenkilöt polveutuvat hänestä. Rhodri Mawr oli ensimmäinen Walesin yhdistänyt hallitsija, mutta alue hajosi jälleen hänen kuoltuaan. Sittemmin Gwyneddistä tuli osa Deheubarthin kuningas Hywel Ddan alueita 900-luvun lopulla ja 1000-luvun alussa alue saattoi olla viikinkien perustaman Dublinin kuningaskunnan alaisuudessa. Gwyneddistä tuli jälleen merkittävä tekijä Gruffudd ap Llywelynn valtakaudella. Hän valtasi suuria osia Walesista, mutta alue hajosi jälleen hänen kuollessaan vuonna 1064. 1000-luvun lopulla valtaan nousi Merfyn ap Gwriadin jälkeläinen Gruffudd ap Cynan ja vuonna 1137 hänen poikansa Owain Gwynedd. Owainin kuoltua kuningaskunta ajautui taisteluihin hänen poikiensa välillä, mutta lopulta valtaan nousi hänen pojanpoikansa Llywelyn ap Iorwerth. Englanti tunnusti hänen pojanpoikansa Llywelyn ap Gruffuddin Walesin prinssiksi vuonna 1267. Llywelyn ajautui kuitenkin kahteen sotaan englantilaisia vastaan vuosina 1276–7 ja 1282–3 saaden surmansa taistelussa vuonna 1282. Hänen veljensä Dafydd ap Gruffudd jäi vangiksi vuonna 1283 ja teloitettiin. Rhuddlanin säädöksellä vuonna 1284 entinen Gwynedd jaettiin Angleseyn, Caernarfonin ja Merionethin kreivikuntiin. == Katso myös == *Powysin kuningaskunta ==Lähteet== Luokka:Walesin historia Luokka:Euroopan entiset monarkiat
Luettelo Outokummun julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Outokummun julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Outokummun kaupungissa (1967 asti Kuusjärvi) olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. __TOC__ == Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat == Julkinen teos Paikka Alue Kartalla Tekijä Paljastusvuosi Kuva WD Eero Mäkisen kivipuisto Kummunkatu 21 2010 Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki Partalanmäki, Outokummun ortodoksisen kirkon edusta, Kirkkopolku 3 Outokummun keskustaajama 1963 Kivisalmen lohkare Outokummun kaivosmuseon edustalla, Kaivosmiehenpolku 2 Outokummun keskustaajama Kohtla- Järven kaupungin muistopaasi (Kohtla-Järven aukion muistomerkki) Keskustorin nurkalla, Kummunkatu 1 Outokummun keskustaajama Kummun koulun muistomerkki Kummun koulun luona, Outolammintie 2 kääntöpaikan itäpuolella Outokummun keskustaajama Kuusjärven patteriston muistomerkki Kummunkatu 34 (Kiisukadun risteys) Outokummun keskustaajama Kuusjärven suojeluskunnan muistolaatta Entinen Suojeluskuntatalo (karttalinkki likimääräinen) Kuusjärvi 2015 Materiaa Kiertoliittymässä Outokummun kaupungintalon edustalla, Hovilankatu 2 Outokummun keskustaajama Otto Trüstedin muistomerkki Kaivoskatu 1 (Alatori) Outokummun keskustaajama 1935 Sankarihautojen muistomerkki Suojelusenkeli, Kuusjärvi Kuusjärven kirkon sankarihautausmaa, Kirkkotie 2 Kuusjärvi 1954 100px Työstä paluu Kauppatorin laidalla (Kohtlajärven aukio), Kummunkatu 1 Outokummun keskustaajama 1989 tai 1985 Vakaumuksensa puolesta kuolleiden muistomerkkiVakaumuksensa puolesta kuolleiden muistomerkki, Outokumpu; Punaisten muistomerkit Kuusjärven hautausmaa, Kirkkotie 3 Kuusjärvi 1947 Vapaussodan 1918 sankarivainajat Kuusjärven hautausmaa, Kirkkotie 3 Kuusjärvi 1922 ==Lähteet== Luokka:Outokumpu Outokumpu
Mária Littomeritzky

Mária Littomeritzky (12. toukokuuta 1927 Szeged – 24. joulukuuta 2017) oli unkarilainen uimari. Littomeritzky osallistui kolmiin perättäisiin kesäolympialaisiin vuosina 1948–1956. 4×100 m vapaauintiviestissä hän sijoittui Unkarin joukkueessa Lontoossa 1948 viidenneksi, Helsingissä 1952 olympiakultaan uiden kuitenkin vain alkuerässä ja Melbournessa 1956 seitsemänneksi. Melbournessa hän sijoittui myös 100 metrin perhosuinnissa neljänneksi. Samalla matkalla Littomeritzky saavutti EM-hopeaa Torinossa 1954, missä hän kuului myös Unkarin kultaa voittaneeseen viestijoukkueeseen.Olympics at Sports-Reference.com Littomeritzky kuoli 90-vuotiaana 24. joulukuuta 2017.https://www.bama.hu/sport/hazai-sport/elhunyt-littomeritzky-maria- olimpiai-bajnok-uszo-1212265/ == Lähteet == * Mária Littomeritzky Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Unkarilaiset uimarit Luokka:Unkarilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Corey Pavin

Corey Pavin (s. 16. marraskuuta 1959 Oxnard, Kalifornia) on yhdysvaltalainen golfammattilainen. Pavin voitti Yhdysvaltain avoimen turnauksen vuonna 1995. Hän sijoittui toiseksi PGA:n mestaruuskilpailussa 1994 ja kolmanneksi Masters- turnauksessa vuonna 1992.http://www.owgr.com/en/Ranking/PlayerProfile.aspx?playerID=159 Kaikkiaan hän voitti PGA-kiertueella 15 kertaa. Hän kilpaili Ryder Cupissa vuosina 1991, 1993 ja 1995 sekä toimi Yhdysvaltain Ryder Cup -joukkueen kapteenina vuonna 2010. == Lähteet == * https://www.pgatour.com/players/player.01928.corey- pavin.html === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset golfaajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tsen Tou Jilin

Tsen Tou Jilin () on kiinalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Jilinin kaupungista, Kiinasta. Se pelaa Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL-liigassa. == Nykyinen joukkue == (Tilanne 18. elokuuta 2021) Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Numero Pelaaja Hanskakäsi Sopimus Syntymäpaikka Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Numero Pelaaja Kätisyys Sopimus Syntymäpaikka 5 Artur Toporkov L 2020 Gus-Hrustalnyi, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto 37 Timrali Vahrutdinov L 2020 Nojabrsk, Venäjä 57 Batu Gendunov L 2020 Irkutsk, Venäjä 64 Nikolai Žilin L 2020 Habarovsk, Venäjä 65 Julius Zhang (A) L 2020 86 Wenbin Liang L 2020 Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Numero Pelaaja Kätisyys Pelipaikka Sopimus Syntymäpaikka 12 Hao Wu L KH 2020 18 Jevgeni Belkhin L KH 2020 Sarov, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto 91 Dmitri Gusmanov L H 2020 Tšeljabinsk, Venäjä === Joukkueenjohto === * Päävalmentaja: Igor Averkin * Apuvalmentaja: Vadim Averkin * Apuvalmentaja: Ke Tan * Puheenjohtaja: Shuan Liu * Varapuheenjohtaja: Jian Liu * Toimitusjohtaja: Liu Zhuopu * Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Xiangao Jin Luokka:VHL-seurat Luokka:Kiinalaiset jääkiekkoseurat Luokka:Vuonna 2017 perustetut urheiluseurat
Lee Janzen

Lee Janzen (s. 28. elokuuta 1964 Austin, Minnesota) on yhdysvaltalainen golfammattilainen. Janzen voitti Yhdysvaltain avointen mestaruuden vuosina 1993 ja 1998. Kaikkiaan hän voitti PGA-kiertueella kahdeksan kertaa. Hän kilpaili Ryder Cupissa vuosina 1993 ja 1997. == Lähteet == * https://www.pgatour.com/players/player.01577.lee-janzen.html Luokka:Yhdysvaltalaiset golfaajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Naisten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1939

Vuoden 1939 naisten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut käytiin Tampereella, Suomessa 26.–27. helmikuuta. Kilpailurata sijaitsi Ratinassa, ja järjestäjänä toimi Tampereen Pyrintö. Osallistujia oli kahdeksan joista kuusi Suomesta ja yksi Puolasta sekä Alankomaista. Aiemmin himmeämmille mitaleille jäänyt Suomen Verné Lesche voitti näissä kisoissa ensimmäisen mailmanmestaruutensa. Kaikki mitalit jäivät Suomeen, kun hopealle ylsi Liisa Salmi ja pronssille Laura Tamminen. == Tulokset == Sija Kilpailija Maa 500 m 3000 m 1000 m 5000 m Pisteet Verné Lesche 0.55,7 (3.) 6.20,3 (1.) 1.55,9 (1.) 10.27,6 (1.) 239,793 Liisa Salmi 0.54,7 (2.) 7.05,8 (5.) 1.57,4 (2.) 11.21,4 (4.) 252,507 Laura Tamminen 0.57,3 (4.) 6.43,6 (2.) 2.04,6 (4.) 10.59,2 (2.) 252,787 Kaarina Willberg 1.02,0 (6.) 7.13,3 (7.) 2.07,0 (5.) 11.49,5 (6.) 268,667 Zofia Nehringowa 1.08,2 (8.) 6.57,9 (4.) 2.10,4 (7.) 11.07,0 (3.) 269,750 Anna-Liisa Tuominen 1.06,7 (7.) 7.11,5 (6.) 2.12,9 (8.) 11.38,0 (5.) 274,867 Toini Nieminen 1.00,8 (5.) 7.51,0 (8.) 2.10,0 (6.) 12.16,4 (7.) 277,940 Gonne Donker 0.54,3 (1.) 6.43,6 (3.) 1.58,8 (3.) – (DQ) – == Lähteet == * Uitslag WK Allround 1939 vrouwen Schaatsstatistieken.nl * Jouko Nieminen: Jääkenttien kiitäjät: Suomen Luisteluliitto 1908–2010, s. 55, 344 Luokka:Vuoden 1939 pikaluistelu Luokka:Pikaluistelun maailmanmestaruuskilpailut Luokka:Tampereen urheilutapahtumat
David Toms

David Toms (s. 4. tammikuuta 1967 Monroe, Louisiana) on yhdysvaltalainen golfammattilainen. Toms voitti PGA:n mestaruuskilpailun vuonna 2001. Kaikkiaan hän voitti PGA-kiertueella 13 kertaa. Hän kilpaili Ryder Cupissa vuosina 2002, 2004 ja 2006. == Lähteet == * https://www.pgatour.com/players/player.02206.david-toms.html Luokka:Yhdysvaltalaiset golfaajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mykola Mih’novskyi

Mykola Ivanovytš Mih’novskyi (; 1873 Turivka, Pultavan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 3. maaliskuuta 1924 Kiova, Ukrainan neuvostotasavalta, Neuvostoliitto)Volodymyr Janiv: Mikhnovsky, Mykola Encyclopedia of Ukraine (1993), Internet Encyclopedia of Ukraine, Canadian Institute of Ukrainian Studies, Albertan yliopisto. Viitattu 31.12.2017. oli ukrainalainen nationalistinen poliitikko ja Ukrainan itsenäisyysliikkeen tärkeä ideologi. Mih’novskyi opiskeli lakimieheksi Kiovan yliopistossa ja osallistui opiskeluaikanaan vuonna 1891 kansallismielisen Tarasilaisen veljeskunnan perustamiseen. Hän julkaisi vuonna 1900 pamfletin Samostijna Ukrajina (”Itsenäinen Ukraina”), jossa hän vaati Karpaateilta Kaukasukselle ulottuvan itsenäisen Ukrainan valtion perustamista. Samana vuonna perustettu Ukrainan ensimmäinen nykyaikainen puolue, Vallankumouksellinen ukrainalainen puolue (RUP), omaksui sen ohjelmakseen. Puolue kuitenkin luopui kiistanalaisena pidetystä itsenäisyysvaatimuksesta jo vuonna 1902, jolloin Mih’novskyi perusti uuden, entistä jyrkemmän Ukrainan kansallispuolueen (UNP).Johannes Remy: Ukrainan historia, s. 116–117. Gaudeamus, Helsinki 2015. Hän levitti itsenäisyysaatetta seuraavina vuosina useissa julkaisemissaan lyhytikäisissä lehdissä. Yhteiskunnallisilta mielipiteiltään hän oli vasemmistolainen. Helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917 Mih’novskyi oli ensimmäisten joukossa organisoimassa Ukrainalle omaa armeijaa. Hän liittyi nyt porvarilliseen Ukrainan demokraattiseen talonpoikaispuolueeseen. Hän tuki Pavlo Skoropadskin hetmanaatin kukistamista marraskuussa 1918, koska Skoropadski oli ilmoittanut luopuvansa Ukrainan itsenäisyydestä. Bolševikkien valtaantulon jälkeen Mih’novskyi pakeni lyhyen vangitsemisen Kubanille ja myöhemmin Pultavan alueen maaseudulle. Hän palasi Kiovaan vuonna 1924, mutta jouduttuaan neuvostoviranomaisten vainoamaksi hän teki itsemurhan samana vuonna. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset poliitikot Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1873 syntyneet Luokka:Vuonna 1924 kuolleet
Vietnamin kansalliskirjasto

Vietnamin kansalliskirjasto (, , ) on Hanoin kaupungissa toimiva Vietnamin kansalliskirjasto. Kirjaston johtaja on Kieu Thuy Nga (Ms.). Kansalliskirjasto tulkitsee toimintansa alkaneen 29. marraskuuta 1917, kun (Ranskan) Indokiinan julkinen keskuskirjasto (Central Public Library of Indochina) perustettiin. Ovet yleisölle avattiin 1. syyskuuta 1919. Kirjaston myöhempiä nimiä olivat Pierre Pasquierin kirjasto (Pierre Pasquier Library, 28.2.1935–), Kansalliskirjasto (National Library, 20.10.1945–), Hanoin keskuskirjasto (Centre Library of Hanoi, 2/1947–). Nykyisen nimen (National Library of Vietnam) kirjasto sai 21. marraskuuta 1958. ==Lähteet== == Aiheesta muualla== *IFLA World Report - Vietnam (The International Federation of Library Associations and Institutions) (ifla-world-report.org) *Asia Foundation and National Library of Vietnam Extend Books for Asia Partnership (4.8.2017) (asiafoundation.org) Luokka:Vietnamilainen kulttuuri Luokka:Hanoin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kansalliskirjastot Luokka:Aasian kirjastot
Latokartano (Perniö)

Latokartano () on kylä Perniön etelälaidalla Kiskonjoen varrella Salon kaupungissa Varsinais-Suomessa. ==Historia== Perniönjoen ja Kiskonjoen varsilta on löytynyt useita viitteitä pronssi- ja rautakautisesta asutuksesta. Ne sijaitsevat Latokartanon tuntumassa naapurikylien puolella. Latokartanon alueella on jäänteitä etenkin keskiaikaisesta asutuksesta. Latokartanon asuttivat luultavasti ruotsalaiset 1200- ja 1300-lukujen aikana. Nykyisen kylän alue kuului alkujaan viereisen Pyhäjoen kuninkaankartanon maihin, jotka lahjoitettiin 1400-luvulla kirkolle. Maat palasivat kruunulle 1500-luvulla ja Kustaa Vaasa perusti Kiskonjoen varteen Näsen kuninkaankartanon, josta Latokartanon kylä on saanut alkunsa. Näse sijaitsi aluksi Kiskonjoen ja Perniönjoen yhtymäkohdassa Muntolannokalla, johon syntyi merkittävä varhaisteollinen keskittymä ja kauppapaikka. Kartano siirtyi nykyiselle paikalleen vuonna 1690 ja hiljalleen teollisuus siirtyi hieman idemmäs Latokartanonkosken ympäristöön, jossa oli ollut myllyjä jo 1300-luvulta lähtien. Myös kauppapaikka siirtyi teollisuuden mukana. Teollisuuskeskittymä siirtyi 1800-luvulla naapurikylään Kuustoon, jossa kartanolla oli myös omistuksia. ==Lähteet== Luokka:Perniön kylät Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Luettelo Polvijärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Polvijärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Polvijärven kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. __TOC__ == Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat == Julkinen teos Paikka Alue Kartalla Tekijä Paljastusvuosi Kuva WD Huhmarisvaaran tykkiasema Lomakeskus Huhmarin (Huhmarisentie 43) pohjoispuolella, Huhmarisvaaran laella Huhmarinen 2000-luku Höytiäisen laskun 100-vuotismuistomerkki Polvijärventie 18 Polvijärven kirkonkylä 1959 Höytiäisen laskun 150-vuotismuistokivi Ruvaslahdentie 105, entisen kyläkaupan luona, Höytiäisen aiemmalla rantaviivalla (paikkalinkki suuntaa antava) Ruvaslahti 2009 Höytiäisen laskun muistomerkki Lomakeskus Huhmari, Huhmarisentie 43 (likimääräinen karttalinkki; 80 m lomakeskuksen päärakennuksesta pohjoiseen joku nimike) Huhmarinen Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki Kirkkomaalla Polvijärven kirkon luoteispuolella, Pappilantie 1 Polvijärven kirkonkylä Kirjailija Seppo Lappalaisen muistolaatta Polvijärven talomuseon seinässä. Polvijärventie 29 (Museomäki) Polvijärven kirkonkylä Lentokivi (Adam Walliuksen lentoonlähtökivi)Lentokivi Lehtovaarantie 40 Lehtovaara Sankarimuistomerkki, Polvijärvi (Kentälle jääneet) Kuorevaarantie 1, Polvijärven kirkon pohjoispuolella, lähellä Kuorevaarantietä) Polvijärven kirkonkylä 1959 Sankarimuistomerkki, Martonvaara Juuantie 265 Martonvaara Sankarimuistomerkki, Sotkuma Sotkuman tsasounan hautausmaa, Malanintie 4 Sotkuma 1960 Suojeluskuntatalon muistolaatta Laatta seinässä, Haavikontie 19 Polvijärven kirkonkylä Talvisotaan lähdön muistolaatta Polvijärven kirjaston seinä, Polvijärventie 4 B Polvijärven kirkonkylä Tukkilaisten patsas (Uittoperinteen muistoksi) Lomakeskus Huhmarin venerannan lähellä, Huhmarisentie 43 Huhmarinen 1984 (laatasta) Vapaussodassa kaatuneiden muistomerkki ("Sankaruudesta versoi vapaus") Kuorevaarantie 1, Polvijärven kirkon luoteispuolella Polvijärven kirkonkylä ja Lauri Autero arkkitehtitoimisto 1921 == Julkisilta paikoilta poistetut ja tuhoutuneet teokset == Teos Aiempi sijainti Nykyinen sijainti Tekijä Paljastettu Poistettu/ tuhoutunut Kuva WD Sodassa kaatuneiden muistolaatta 29.5469 --> Ei havaittu paikalla (syyskuu 2020). Saattoi olla rakennuksen korjaustyön vuoksi tilapäisesti poistettu tai olla sijoitettu sisätiloihin. 1991 ==Lähteet== Luokka:Polvijärvi Polvijärvi