EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Montagu

Montagu on vanha englantilainen normannilaista alkuperää oleva aatelissuku. Sen kantaisä oli Drogo de Montaigu (de Montacuto), joka tuli Englantiin Vilhelm Valloittajan kanssa ja on mainittu Domesday Bookissa. Suvun jäsenillä oli melko merkittävä poliittinen rooli 1300-luvulla, ja Edvard III korotti William de Montagun, s. 1301, k. 1344, vuonna 1337 Salisburyn jaariksi ja tämä hankki Mansaaren vuonna 1341 siihen liittyvän kuninkaanarvon kanssa. Hänen poikansa William de Montagu, s. 1328, k. 1397, myi kuitenkin vuonna 1393 saaren ja kuninkaallisen tittelin toiselle suurmiehelle. John de Montagu, Salisburyn jaarli, s. 1350, k. 1400, edellä mainitun veljenpoika, oli yksi Rikhard II:n luotetuimmista miehistä, hän oli näkemykseltään lollardi ja hänet tapettiin kapinayrityksessä Henrik IV:tä vastaan. Hänen poikansa Thomas de Montagun, Salisburyn jaarlin, s. 1388, k. 1428, myötä, joka oli yksi Henrik V:n parhaista kenraaleista sodassa Ranskaa vastaan, loppui suvun päähaara miehen puolelta. Boughtonin Sir Edward Montagusta, tuomarista, k. 1557, jonka sukulaisuutta vanhaan normannisukuun ei voitu varmuudella todeta, polveutui useita tunnettuja aatelissukuja, joilla oli sukunimi Montagu, mukaan lukien Manchesterin jaarlit ja herttuat, Montagun herttuat, Sandwichin jaarlit ja vanhemmat Halifaxin jaarlit.Nordisk familjebok / Uggleupplagan. 18. Mekaniker - Mykale ==Lähteet== Luokka:Englantilaiset suvut Luokka:Mansaari
Marulapuut

Marulapuut (Sclerocarya) on kaksi Afrikassa kasvavaa puulajia sisältävä sumakkikasvisuku. Tunnetumpi laji rohtomarulapuu eli marulapuu (Sclerocarya birrea) esiintyy Saharan eteläpuolelta Namibiaan ja Madagaskariin. Se kasvaa savanneilla ja tunnetaan mehevistä hedelmistään, joita syövät ihmiset ja elefantit. Toinen marulapuulaji Sclerocarya gillettii on edellistä pienempi puu ja esiintyy vain osassa Keniaa ja kasvaa puolikuivassa alankopensaikossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sclerocarya * Suomen Lajitietokeskus: Marulapuut – Sclerocarya Luokka:Sumakkikasvit
Dokutšajevsk

Dokutšajevsk (; ) on kaupunki Ukrainan Donetskin alueen Kalmiusken piirissä. Dokutšajevsk sijaitsee Kalmius-joen vesistöön kuuluvan Suh’a Volnovaha -joen varrella, maanteitse noin 48 kilometriä piirikeskus Kalmiusken keskustasta länteen ja 40 kilometriä aluekeskus Donetskista etelälounaaseen. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 22 907 asukasta vuoden 2021 alussa. Väestönlaskennassa 2001 väkiluku oli 24 383\. Tuolloin 60,2 prosenttia asukkaista oli etniseltä taustaltaan ukrainalaisia, 33,3 prosenttia venäläisiä, 2,7 prosenttia kreikkalaisia ja 0,8 prosenttia valkovenäläisiä. Kaupungin synty kytkeytyy vuonna 1898 käynnistyneeseen kalkkikivi- ja dolomiittikaivokseen. Työläisten kylää kutsuttiin lähimmän rautatieasema Olenivkan mukaan. Siellä asui vuonna 1913 noin 70, ja vuonna 1916 noin 165 ihmistä. Rautatieyhteys rakennettiin vuonna 1914. Kaivoksen kasvaessa ja kehittyessä myös kylä kasvoi. Kaupunkityyppisen taajaman asema vuonna 1935. 1940-luvulla noin 10 tuhatta asukasta. Natsi-Saksan miehitys 16. lokakuuta 1941 - 9. syyskuuta 1943; seudulla toimi maanalainen vastarintaliike. Sodan jälkeen paikkakunnan kehitys jatkui. Vuonna 1954 kaupungin asema. Kaupunki nimettiin venäläisen maantieteilijä, maaperätutkija Vasyl Dokutšajevin mukaan. Dokutšajevsk on kuulunut Ukrainan heinäkuun 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen Kalmiusken piiriin; tätä ennen se oli alueellisesti merkittävä Donetskin alueen kaupunki. Käytännössä kaupunki on ollut Venäjän ohjaaman separatistihallinnon piirissä 2014 lähtien, ja - Venäjän sotavoimien saavuttua näkyvämmin - helmikuun 2022 lopulta lähtien Venäjän miehittämänä. Maaliskuussa 2022 uutisoitiin venäläisjoukkojen perustaneen kaupunkiin Mariupolista pakenevien siviilien pidätys- ja kuulusteluleirin. Dokuchaevsk 033.jpg|Kirkko Dokutšajevskissa. Федоренко. техника в карьере докучаевского флюсо-доломитного комбината 1.jpg|Dolomiitin avokaivos. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Donetskin alueen kaupungit
Neville (suku)

Neville tai Nevill on kuuluisa englantilainen anglosaksista syntyperää oleva aatelissuku, joka noin vuonna 1200 avioliittositeen vuoksi Neuvillen normannisuvun kanssa otti käyttöön nimen Neville. Neville-suku oli myöhäisellä keskiajalla tilusten hankinnan, sukuyhteyksien (muun muassa Percyn suvun kanssa) ja virka-asemien kautta yksi vaikutusvaltaisimmista suvuista Skotlannin rajalla sijaitsevissa maakunnissa. Ralph Neville, Rabyn lordi Neville, s. n. 1291, k. 1367, tuli rajaseudun komentajaksi (warden of the marches) vuonna 1334 ja hänellä oli merkittävä osa Nevillen ristin taistelun voittoon vuonna 1346, jossa Skotlannin kuningas David Bruce vangittiin. Ralphin pojista Alexander Neville, k. 1392, tuli Yorkin arkkipiispaksi vuonna 1373 ja hänet karkotettiin vuonna 1388 Rikhard II:n absolutistiselle politiikalle antamansa tuen seurauksena. Hänen nuorempi veljensä, Sir William de Neville, k. 1389, oli Wycliffen ystävä ja yksi lollardien johtajista. Suvun jäsenet ovat perineet Kentin, Northumberlandin, Salisburyn, Warwickin ja Westmorlandin jaarlinarvoja. Elossa on yhä sukuhaara, jonka päämiehellä on Abergavennyn markiisin arvo.Nordisk familjebok / Uggleupplagan. 19. Mykenai - Norrpada ==Suvun jäseniä== * Ralph Neville (k. 1244), Chichesterin piispa ja Englannin lordikansleri * Richard Neville (1428–1471), 16. Warwickin jaarli, englantilainen armeijan komentaja * John Neville, 1. Montagun markiisi (k. 1471), englantilainen aatelinen * George Neville (n. 1432–1476), Yorkin arkkipiispa * Anne Neville (1456–1485), Englannin kuningatar, Rikhard III:n puoliso * Cecily Neville (1415–1495), Richard Plantagenetin puoliso, Englannin kuninkaiden Edvard IV:n ja Rikhard III:n äiti * George Nevill (Bergavennyn 5. paroni) (n. 1469–1535/6) ==Lähteet== Luokka:Englantilaiset suvut
Guatemalan maatalous

Guatemalan maatalous on keskiamerikkalaisen asukkailtaan kymmenmiljoonaisen valtion pääelinkeinoja. Se työllistää lähes 20 prosenttia väestöstä. Maanviljely on ollut vallalla alueella jo mayojen aikana ennen kuin koko valtiota muodostettiin, siis ennen espanjalaisten konkistadorien tuloa. Nykyään maan maatalous perustuu vientiin enemmän kuin kotitarpesiin: Sen päätarkoituksena on tuoda maahan vientituloja, jotka perustuvat sokeriruoon, kahvin ja banaanin vientiin. Muita vientituotteita ovat puuvilla, maissi ja tupakka. Lähes sadan vuoden aikaisten tietojen mukaan maissin ohessa kotitarpeeseen on viljelty riisiä, papuja, bataattia sekä maniokkia, vientii toisalta chicleä, joka kuuluu ollen purukumin raaka-aineena. Karjana on ollut lukumääräisesti kasvatettu eniten nautaa, lammasta, sikaa, hevosia, vuohia ja muuleja. Maanviljelyksestä on suuri osa ulkomaisessa hallinnassa ja omistuksessa. United Fruit omisti laillisesti Guatemalan, Hondurasin ja monen muunkin valtion banaanivljelykset, kunnes yhtiön nimi muutettiin. Nykyään Guatemala kuuluu Cairns-ryhmään, jonka tarkoitus on saada jotain parannusta kehitysmaiden maatalouteen. Vuonna 2022 maatalous tuotti noin 9 prosenttia maan bruttokansantuotteesta. Tonnimäärillä mitattuna tärkeimmät tuotteet olivat sokeriruoko, banaanit, öljypalmun hedelmät, maissi, cantaloupes- melonit, perunat, maito, tomaatit, kana ja ananas. == Lähteet == Luokka:Guatemala Luokka:Maatalous maittain
Rikkakaulussieni

Rikkakaulussieni (Leratiomyces percevalii, ent. Stropharia percevalii) on Strophariaceae-heimoon luettava pengerkaulussieniin kuuluva lahottajasienilaji, jota esiintyy Suomessakin. Se on pieni, kellertävänvaalea, tummanpunaviolettihelttainen sienilaji ja muistuttaa läheistä lajia rantakaulussientä (L. magnivelaris), josta sen erottaa pienemmän kokonsa ja renkaan vähäisyyden, jopa puuttumisen vuoksi. . Toisaalta melko samannäköinen on myös kesäpiennarsieni (Agrocybe praecox), joka on tosin kosteusmuuntuva ja jauhontuoksuinen. Rikkakaulussieni on vaatimattoman kokonsa vuoksi suhteellisen huonosti tunnettu, mutta se elää enimmäkseen puunjätteillä niitä lahottaen. Rikkakaulussieni on luettu aiemmin kaulussienten sukuun Stropharia sekä madonlakkien sukuun Psilocybe. Se ei liene Suomessa harvinainen, mutta kevätsienenä erottuva. Laji ei kuulu ruokasieniin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Rikkakaulussieni – Leratiomyces percevalii Luokka:Strophariaceae
Jasynuvata

Jasynuvata (; ) on kaupunki Ukrainan Donetskin alueen Donetskin piirissä. Kaupunki sijaitsee Kryvyi Torets -joen varrella, linnuntietä noin 15 kilometriä aluekeskus Donetskista pohjoiseen. Jasynuvatassa on Donetskin suurkaupunkialueen pohjoispuolen keskeinen rautateiden risteysasema. Paikkakunnalle perustettiin rautatieasema 1872. Kaupungin aseman se sai 1938. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 34 269 asukasta vuoden 2021 alussa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Ukrainan hallinnon kuva- aineistoa Vebäjän hyökkäyssodan sodan tuhoista Jasynuvatassa (gov.ua) *Venäläismiehittäjän "virallinen" sivu kaupungista Luokka:Donetskin alueen kaupungit Luokka:Donetskin piiri
Hans Gram

Hans Gram (1685–1748) oli tanskalainen historiantutkija. Hän tuli vuonna 1714 kreikan kielen professoriksi, vuonna 1730 kuninkaalliseksi historiografiksi ja vuonna 1731 arkistonhoitajaksi. Gram oli historiallisen kritiikin perustaja Tanskassa; hän kirjoitti vuonna 1742 perustamansa Det kjøbenhavske selskabin toimituksiin useita varsinkin Tanskan keskiajan historiaa valaisevia tutkimuksia ja julkaisi useita vanhoja historiallisia teoksia varustaen ne arvokkailla selityksillä ja muistutuksilla (esimerkiksi Niels Kragin Kristian III:s historia ja Niels Pedersen Slangen Kristian IV:s historia).Tietosanakirja / 2. Confrater-Haggai ==Lähteet== Luokka:Tanskalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1685 syntyneet Luokka:Vuonna 1748 kuolleet
John Graham (Dundeen 1. varakreivi)

John Graham, Claverhousen lairdi, sitten Dundeen varakreivi (n. 1649-1689), oli skotlantilainen soturi. Hän kuului Grahamin klaanin nuorempaan sukuhaaraan, Kincardinen Grahameihin. Graham meni nuorena Ranskan asepalvelukseen, sitten Hollannin, ja palasi vuonna 1677 kotimaahansa. Vuonna 1678 hänestä tuli ratsuväen luutnantti Kaarle II:n palveluksessa, joka lähetti hänet saattamaan Dumfriesin ja Annandalen kreivikuntien levottomat liittopresbyteerit kirkolliseen alistumiseen. Sen jälkeen hän käyttäytyi säälimättömän ankarasti ja joutui epätoivoisten talonpoikien voittamaksi Drumelogissa vuonna 1679, mutta jatkoi myöhemmin tiukkaa pakkopolitiikkaa myös muualla Skotlannissa. Vuonna 1686 hänestä tuli kenraalimajuri, joka johti vuonna 1688 Skotlannin armeijan kuningas Jaakko II:lle Salisburyssa kohtaamaan Vilhelm Oranialaisen uhkaavia hyökkäyksiä, ja sitten hänet palkittiin uskollisuudestaan Dundeen varakreivin arvolla. Kuningas Jaakolta hänen pakonsa myötä Graham sai tehtävän puolustaa Skotlantia Vilhelmiä vastaan ​​ja hän onnistui myös keräämään merkittävän klaaniarmeijan, jolla hän 27. heinäkuuta 1689 Killiecrankien solalla Perthshiressä hyökkäsi ja voitti kenraali Mackayn skotlantilaiset ​​rykmentit, mutta sai kuolettavan haavan taistelussa. Graham on päähenkilö Walter Scottin romaanissa Old mortality, joka muun muassa sisältää maalauksellisen kuvauksen taistelusta Drumelogissa.Nordisk familjebok / Uggleupplagan. 10. Gossler - Harris ==Lähteet== Luokka:Skotlantilaiset sotilaat Luokka:Brittiläiset kenraalit Luokka:Brittiläiset aateliset Luokka:Dundee Luokka:Vuonna 1648 syntyneet Luokka:Vuonna 1689 kuolleet
Keksi-musiikkipalkinto

Keksi-musiikkipalkinto () on musiikkipalkinto, jonka Väylän Pyörre Musiikkiuutiset perusti vuonna 2014. Ensimmäisen palkinnon voitti Talonpoika Lalli. Palkinto jaetaan vuosittain juurillaan toimivalle tornionlaaksolaiselle, lappilaiselle tai tenonlaaksolaiselle henkilö(i)lle, yhtyeelle, yhdistykselle tai yritykselle kevyen muusikin ansioistaan. Palkinto on saanut nimensä 1600-luvulla Ylitorniolla eläneeltä kansanrunoilija Antti Mikkelinpoika Keksiltä. == Palkitut == Vuosi Voittaja 2014 Talonpoika Lalli 2015 Willy Clay Band 2016 Ulla Pirttijärvi-Länsman 2017 Arja Havakka 2018 The Meänland 2019 Raj-Raj Band 2020 Ville Liimatainen & Ajomiehet 2021 Satama Open Air 2022 Mira Sunnari ja Keksi-erityispalkinto Arto Tiesmaa 2023 Suukosken Keidas 2024 Jaakko Laitinen == Lähteet == Luokka:Suomalaiset musiikkipalkinnot
James Sharp (piispa)

James Sharp, tai Sharpe (1618–1679), oli Skotlannin kirkon pappi ja sittemmin St Andrewsin arkkipiispa vuosina 1661–1679. Hänen episkopaalisuuden kannatuksensa toi hänet konfliktiin presbyteerisen järjestyksen kannattajien kanssa Skotlannin kirkossa. Häntä kohtaan tehtiin kaksi murhayritystä, joista toinen vaati hänen henkensä.1911 Encyclopædia Britannica/Sharp, James ==Lähteet== Luokka:Arkkipiispat Luokka:Anglikaaniset arkkipiispat Luokka:St Andrews Luokka:Skotlantilaiset piispat Luokka:Murhat Yhdistyneessä kuningaskunnassa
Stig Millehaugen

Stig Millehaugen (s. 8. toukokuuta 1969) on norjalainen rikollinen. Häntä sanotaan Norjan vaarallisimmaksi rikolliseksi.Heidi Vaalito:”Norjan vaarallisin mies” on kateissa Ilta-Sanomat 1.6.2022. Viitattu 2.6.2022 Millehaugen on tuomittu muun muassa autovarkauksista, murtovarkauksista ja aseellisista ryöstöistä, ja hän on ollut vankilassa niiden vuoksi melkein koko aikuisen ikänsä. Hänet tuomittiin vuonna 2012 vankilaan 21 vuodeksi jengijohtaja Mohammad Javedin murhasta. Hän ei palannut kesäkuussa 2022 vankilomalta Trondheimin vankilaan. Millahaugen on vankkatekoinen ja 179 cm pitkä. ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset rikolliset Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
De Burgh

de Burgh on vanha normannilaista alkuperää oleva irlantilainen aatelissuku. Sen nimi on englantilaistunut muotoon Burke tai Bourke. Suvun jäseniin kuuluu Skotlannin kuningatar Elizabeth de Burgh, Robert Brucen vaimo. ==Aiheesta muualla== * 1911 Encyclopædia Britannica/Burgh Luokka:Irlantilaiset suvut
Bad Tölz

Bad Tölz on kaupunki Isarin varrella Bad Tölz-Wolfratshausenin piirikunnassa Baijerin osavaltiossa Saksassa. Se on piirikuntansa keskus. Vuoden 2020 lopussa kaupungissa oli 19 141 asukasta, ja kaupungin pinta-ala on 30,8 neliökilometriä. Bad Tölzin ystävyyskaupungit ovat Vichy Ranskassa ja San Giuliano Terme Italiassa. Ensimmäiset maininnat Bad Tölzistä ovat 1100-luvulta. Vuonna 1331 se sai markkinaoikeudet, ja rautatieyhteys avattiin 1874. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kaupungin verkkosivut Luokka:Baijerin kunnat Luokka:Saksan kaupungit Luokka:Ylä-Baijeri
Garmisch-Partenkirchenin piirikunta

Garmisch-Partenkirchenin piirikunta () on piirikunta Ylä-Baijerin hallintoalueella Baijerin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on 1 012 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 22 kuntaa. Vuoden 2020 lopussa piirikunnassa oli 88 279 asukasta. Piirikunnan keskus on Garmisch- Partenkirchen, joka on myös piirikunnan suurin kaupunki. Piirikunta rajautuu etelässä Itävaltaan. Piirikunnassa Saksan ja Itävallan rajalla sijaitsee Saksan korkein vuori Zugspitze. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Piirikunnan verkkosivut Luokka:Baijerin piirikunnat Luokka:Ylä-Baijeri
USS Whidbey Island (LSD-41)

USS Whidbey Island (runkonumero LSD-41) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1985 valmistunut Whidbey Island -luokan maihinnousualus. == Valmistus == Alus tilattiin 9. helmikuuta 1981uscarriers.net Seattlestä Washingtonista Lockheed Shipbuilding and Construction Companyltä, missä köli laskettiin 4. elokuuta 1981. Se laskettiin vesille 10. kesäkuuta 1983 ja otettiin palvelukseen 9. helmikuuta 1985.ship info == Palvelus == Vuonna 2022 alus oli sijoitettuna Joint Expeditionary Base Little Creekiin Virginiassa. Alus poistettiin palveluksesta 22. heinäkuuta 2022. == Lähteet == Luokka:Whidbey Island -luokan maihinnousualukset
USS Germantown (LSD-42)

USS Germantown (runkonumero LSD-42) on Yhdysvaltain laivaston vuonna 1986 valmistunut Whidbey Island -luokan maihinnousualus, jonka kotisatamana on San Diego Kaliforniassa. == Valmistus == Alus tilattiin Seattlestä Washingtonista Lockheed Shipbuilding and Construction Companyltä, missä köli laskettiin 5. elokuuta 1982. Se laskettiin vesille 29. kesäkuuta 1984 kumminaan Yhdysvaltain merijalkaväen komentajan kenraali Paul X. Kellyn puoliso Barbara Kelly ja otettiin palvelukseen 8. helmikuuta 1986 päällikkönään Edward M. Kline Jr.uscarriers.net == Palvelus == Alus saapui 7. huhtikuuta 1986 uuteen kotisatamaansa San Diegoon Kaliforniassa. == Lähteet == Luokka:Whidbey Island -luokan maihinnousualukset
Flubot

FluBot on kehittynyt SMS-virus, erityisesti pankkitroijalainen, jolla on maailmanlaajuinen ulottuvuus ja jonka tarkoituksena on varastaa yksityisiä tietoja Android-älypuhelimista. Toisin kuin monet haittaohjelmat, FluBot on osoittautunut poikkeuksellisen kestäväksi, ja se on tullut aaltoina tai "kampanjoina" jokaisen uudelleensuunnittelun yhteydessä. Se naamioituu harmittomiksi viesteiksi, kuten vastaamattomiksi puheluiksi ja toimituksiksi, ja pyytää vastaanottajaa napsauttamaan linkkejä, jotka lataavat vakoiluohjelmia. Eräs muunnelma, TeaBot, on soluttautunut virallisiin sovelluskauppoihin, kuten Google Play Storeen, QR-koodinlukijan varjolla. Australian kilpailu- ja kuluttajakomission Scamwatchille raportoitiin Australiassa 16 000 ilmoitusta FluBotista kahdeksan viikon aikana vuonna 2021. Samana vuonna Seven News -lehti raportoi 211 miljoonan dollarin tappioista FluBot-huijaajille. Lehti kehotti poistamaan viestit välittömästi. Vaikka FluBot-ilmoitukset keskittyvät ensisijaisesti Australiaan ja Uuteen- Seelantiin, huijaus on kohdistunut myös Euroopan maihin, kuten Saksaan ja Puolaan, vuoden 2022 kampanjoissa. Luokka:Haittaohjelmat
Flight of the Amazon Queen

Flight of the Amazon Queen on Interactive Binary Illusionsin kehittämä ja Renegade Softwaren julkaisema seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna Amigalle ja DOSlle. Peli julkaistu myöhemmin freewarena. Peli on julkaistu uudelleen 25th Anniversary Edition -versiona. Vuonna 2022 ilmoitettiin, että pelille tulee seuraaja Return of the Amazon Queen. == Pelaaminen == Pelaaja on Joe King, Amazon Queen -lentokoneen ohjaaja, joka tekee pakkolaskun Amazonin viidakkoon. Pelaajan on pelastettava elokuvatähti Faye Russel sekä viidakossa asuva heimo. == Kehitys == Pelin kehitys alkoi vuonna 1991 ja kesti lähes neljä vuotta. Pelin kehitti kolme henkilöä pienellä budjetilla: John Passfield, Steve Stamatiadis ja Tony Ball. Tony Ball teki pelin käännöksen Amigalta DOS:lle siirtäen AMOS-koodin C-kielelle. Inspiraatio peliin on peräisin elokuvasta Kadonneen aarteen metsästäjät, mutta eroavasti pelin tapahtumat päätettiin sijoittaa 1950-luvulle ja siinä on mukana tieteisfiktiota. Pelin juonesta päätettiin myös tehdä koomisempi. Passfield käytti Amiga 500 -tietokonetta ja ohjelmoi pelin käyttäen AMOS:ta. Stamatiadis käytti myös Amigaa ja teki pelin taiteen Deluxe Paintilla. Passfield oli lukenut Lucasfilmin SCUMM-järjestelmästä ja kehitti itse erilaisen lähestymistavan. Pelimoottorin nimeksi annettiin JASPAR. == Vastaanotto == Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 90 %. Peli on saanut Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanaksi 88 %. Peli on saanut The One -lehden arvostelussa arvosanaksi 91 %. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1995 videopelit Luokka:Seikkailupelit Luokka:Amiga-pelit Luokka:DOS-pelit
USS Fort McHenry (LSD-43)

USS Fort McHenry (runkonumero LSD-43) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1987 valmistunut Whidbey Island -luokan maihinnousualus, joka poistettiin palveluksesta vuonna 2021. == Valmistus == Alus tilattiin Seattlesta Washingtonista Lockheed Shipbuilding and Construction Companyltä, missä köli laskettiin 10. kesäkuuta 1983. Alus kastettiin ja laskettiin vesille 1. helmikuuta 1986 kumminaan Helen D. Bentley ja otettiin palvelukseen 8. elokuuta 1987 ensimmäisenä päällikkönään George S. Rhodes.uscarriers.net == Palvelus == Alus kiinnittyi 9. syyskuuta 1987 Naval Magazine Indian Islandin laituriin ammustäydennystä varten, minkä jälkeen se oli 11.-13. syyskuuta Vancouverissa Kanadassa. Alus saapui 30. syyskuuta Naval Station Treasure Islandille San Franciscoon, missä alkoi miehistön 11 päivän koulutusjakso. Alus saapui 30. syyskuuta ensimmäisen kerran uuteen kotisatamaansa San Diegoon. Aluksella järjestettiin 27. maaliskuuta 2021 Naval Station Mayportissa palveluksestapoistoseremonia. Se poistettiin 16. huhtikuuta palveluksesta ja sijoitettiin reserviin. Alus lähti Mayportista USNS Apachen hinaamana Philadelphiaan Naval Inactive Ship Maintenance Faciltyyn. == Lähteet == Luokka:Whidbey Island -luokan maihinnousualukset
Keksi (täsmennyssivu)

Keksi voi tarkoittaa seuraavia: * keksi, pieni, kuiva ja kevyt leivonnainen * keksi, tukkien uitossa käytetty työväline * keksi, tietotekniikassa eväste * KEKSI-musiikkipalkinto, Väylän Pyörre -Musiikkiuutisten perustama musiikkipalkinto * Keksi, sukunimenä: ** Antti Keksi (1622−1705), varhaisin tunnettu suomenkielinen kansanrunoilija.
Rodrigo Arciero

Rodrigo Sebastián Arciero (s. 12. maaliskuuta 1993 Ushuaia, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Inter Turkua. Arciero on Club Atlético Boca Juniorsin kasvatti. Hän on pelannut Argentiinan Primera Divisiónissa 35 ottelua edustaen Club Atlético Patronatoa ja Club Atlético Banfieldiä. Arciero siirtyi tammikuussa 2021 Seinäjoen Jalkapallokerhoon kauden 2021 kattavalla sopimuksella Argentiinan Primera Divisiónissa pelaavasta Club Atlético Banfieldistä. Arciero pelasi kauden 2021 aikana SJK:ssa 22 Veikkausliigan ja neljä Suomen Cupin ottelua. Tammikuussa 2022 hän teki FC Inter Turun kanssa sopimuksen, joka kattaa kaudet 2022–2023 ja sisältää lisäksi option kaudesta 2024. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sandford Fleming

Sandford Fleming (7. tammikuuta 1827 Kirkcaldy, Skotlanti – 22. heinäkuuta 1915 Halifax, Kanada) oli skotlantilais-kanadalainen rautatieinsinööri. Hän ensimmäisenä edisti maailmanlaajuisten aikavyöhykkeiden, päämeridiaania ja 24 tunnin kellon käyttöä, ja vaikutti näin voimakkaasti koordinoidun yleisajan luomiseen. ==Elämä ja ura== Fleming muutti vuonna 1845 Skotlannista Kanadaan, jossa hän sai insinöörin koulutuksen. Vuonna 1857 hänestä oli tullut Ontario, Simcoe and Huron Railwayn (nykyään osa Canadian National Railwayta) pääinsinööri. Vuonna 1863 Kanadan hallitus valitsi hänet laatimaan selvityksen, joka koski Atlantilta Tyynellemerelle suunnitellun rautatien ensimmäistä reittiä Quebec Citystä Halifaxiin. Hän vastasi tämän selvityksen tuloksena syntyneen Intercolonial Railwayn rakentamisesta. Vuonna 1871 hänestä tuli ehdotetun Canadian Pacific Railwayn pääinsinööri, ja hänen kartoittamansa reitit auttoivat suuresti Kanadan länsiosien ja mantereenvälisten rautateiden rakentamista preerioiden ja Kalliovuorten halki seuraavina vuosikymmeninä. Eläkkeelle jäätyään Fleming toimi Queen's Universityn kanslerina vuosina 1880–1915 ja omistautui tieteellisille hankkeille ja kirjoittamiselle. Rautatieliikenne suurten etäisyyksien yli Kanadassa ja Yhdysvalloissa oli tehnyt käytännön, jossa alueet asettivat kellonsa paikallisesti, vanhentuneeksi. Tutkiessaan ratkaisuja tähän ongelmaan Fleming ehdotti ensimmäisenä maailmanlaajuista aikajärjestelmää vuonna 1876. Hän ehdotti sellaisten kellojen käyttöönottoa, jotka osoittaisivat 24-tuntista yleisaikaa ja joihin oli lisätty osoitin, joka näytti paikallisaikaa lähimpään tuntiin pyöristettynä. Vuosina 1878–1879 hän laati ehdotuksestaan muunnelmia, joka perustuivat Greenwichin meridiaaniin. Hänen ponnistelunsa auttoivat Washingtonissa vuonna 1884 pidetyn kansainvälisen meridiaanikonferenssin koolle kutsumisessa, jossa hyväksyttiin nykyinen kansainvälisesti hyväksytty aikavyöhykejärjestelmä. Fleming kannatti myös voimakkaasti brittiläisen imperiumin lennätinjärjestelmän kehittämistä, jonka ensimmäinen yhteys oli Kanadan ja Australian välinen Tyynenmeren kaapeli vuonna 1902. Lisäksi Fleming suunnitteli Kanadan ensimmäisen postimerkin vuonna 1851. Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1897. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kanadalaiset insinöörit Luokka:Brittiläiset insinöörit Luokka:Skotlantilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1827 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Albert von Le Coq

Albert von Le Coq (8. syyskuuta 1860 Berliini – 21. huhtikuuta 1930 Berliini) oli saksalainen Keski-Aasian tutkimusmatkailija ja arkeologi. Albert von Le Coq kuului hugenottisukuun, joka omisti menestyvän viini- ja olutkauppahuoneen. Hänen opiskeluvuotensa olivat värikkäitä ja tuloksettomia. Hänen isänsä lähetti 21-vuotiaan pojan Lontooseen ja Yhdysvaltoihin hankkimaan taitoja yrityksen johtamisesta. Kuuden vuoden opiskelujen jälkeen poika palasi Saksaan ja ryhtyi perheyrityksen osakkaaksi. Hän ei kuitenkaan viihtynyt alalla ja myi osuutensa 40-vuotiaana. Hän alkoi hankkia tietoja ja kielitaitoa tutkimusmatkailijan tehtävää varten. Le Coq kuului Berliinin kansatieteellisen museon Intian osaston tutkijoihin. Museo lähetti Keski-Aasian Turkestaniin vuonna 1902 ensimmäisen retkikunnan, jota johti Georg Huth. Le Coq johti toista retkikuntaa, joka lähti Berliinistä syyskuussa 1904. Hän sai johtajan tehtävän, kun tohtori Albert Grünwedel joutui vetäytymään siitä sairastumisen takia. Alueelle pääseminen oli vaivalloista, vaikka matkalaiset pääsivät alkumatkan Siperian rataa Omskiin, sieltä laivalla Semipalatinskiin ja edelleen Kiinan uiguurialueelle Ürümqiin ja Turpaniin. Retkikunta aloitti kaivaukset savesta rakennetun Karakhojan muinaiskaupungin raunioilla. Sieltä löytyneet maalaukset olivat manikealaista uskontoa harjoittaneen yhteisön 700-luvulla tekemiä. Toinen Le Coqin kaivauskohde oli Bezeklikin buddhalainen luostarialue, joka sijaitsee Turpanin ja Dunhuangin välillä Turpanin syvänteessä. Osa luostarirakennuksista oli peittynyt hiekkaan, ja juuri niissä oli säilynyt arvokasta esineistöä ja seinämaalauksia tuhannen vuoden takaa. Niiden tekstejä oli tehty sekä intialaisella brahmi-kirjoituksella että uiguurin ja kiinan kielellä. Kuvat irrotettiin ja kuljetettiin Berliiniin. Irrottamiseen kehitettiin työtapa, joka muistuttaa samalla alueella työskennelleen Marc Aurel Steinin menetelmää. Kaivauksia jatkettiin lähiseudun muillakin raunioilla, joista löydettiin myös varhaiskristillisiä käsikirjoituksia. Le Coqin retkikunta palasi Berliiniin tammikuussa 1907, joten retki oli kestänyt kaksi ja puoli vuotta. Le Coq toi tutkimusretkeltään Berliiniin yli 360 kiloa (305 laatikkoa) esineitä ja seinämaalauksia. Le Coq puolusti niiden “lainaamista” välttämättömäksi, jotta ne eivät tuhoutuisi Kiinan Turkestanin levottomuuksissa. Kiinalaiset pitävät tätä takavarikkoa “siirtomaavallan tekemänä raiskauksena”Nests of the Great Game spies. China Daily 9.5.2002. Web Archive 2011.. Kohtalon ivaa on, että suuri osa esineistössä tuhoutui Berliinissä toisen maailmansodan aikana, jolloin liittoutuneiden pommitukset osuivat kansatieteelliseen museoon seitsemän kertaa. ==Lähteet== Luokka:Orientalistit Luokka:Saksalaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet
Luvajärvi (järvi)

Luvajärvi () on Kemijoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Mujejärven piirin Lietmajärven kunnassa ja Kostamuksen kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 13,4 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 1 220 neliökilometriä, keskisyvyys 5,7 metriä ja tilavuus 0,0764 kuutiokilometriä. Luvajärveen virtaavat Maksim, Nokeusjoki (Kivijoki), Kontokkijoki ja viisi puroa. Se laskee Nokeusjoen (Kivijoen, Luvajoen) kautta Kiimasjärveen. Järven kalalajeja ovat lohi, siika, muikku, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, seipi, mutu, made, ahven, kiiski ja kivisimppu. Järven rannalla on sijainnut Luvajärven kylä. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Kemijoen vesistö (Viena) Luokka:Kostamus Luokka:Mujejärven piiri
Kontokkijärvi

Kontokkijärvi () on Kemijoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kostamuksen kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 5,2 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 26,1 neliökilometriä, keskisyvyys 3,5 metriä ja tilavuus 0,0182 kuutiokilometriä. Kontokkijärvi laskee Kontokkijoen kautta Luvajärveen. Sen kalalajeja ovat siika, muikku, hauki, särki, lahna, säyne, mutu ja ahven. Järven itä- ja etelärannalla sijaitseva Kostamuksen kaupunki laskee siihen osan jätevesistään. Järveen pistävällä niemellä on sijainnut Kontokin kylä. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Kemijoen vesistö (Viena) Luokka:Kostamus
Luikeroturska

Luikeroturska (Phycis phycis) on luikeroturskiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Atlantista. ==Koko ja ulkonäkö== Luikeroturska voi kasvaa suurimmillaan 60-65 cm pitkäksi, mutta tyypillinen pituus on 20-25 cm. Ruumiinmuodoltaan laji on pitkänomainen. Selkäeviä on kaksi, joista takimmainen on pitkä. Myös peräevä ja vatsaevät ovat pitkät. Lajin leuan alla on viiksisäie ja toinen haarautunut viiksisäie sijaitsee taaempana. Luikeroturska on väriltään selästään punertavan tai tumman ruskea ja vatsastaan vaaleampi. ==Levinneisyys ja elintavat== Luikeroturskaa tavataan Atlantin itäosista Ranskasta Kap Verdeen ja Välimerestä. Kala on yöaktiivinen ja viettää päivät kivienkoloissa ja luolissa. Se liikkuu lähellä pohjaa ja pyydystää ravinnokseen kaloja ja äyriäisiä. Luikeroturskan lisääntymiskausi on tammikuulta toukokuulle. Luikeroturskaa kalastetaan kaupallisestikin trooleilla, verkoilla ja pitkälläsiimalla. ==Lähteet== Luokka:Turskakalat
Katolinen kirkko Kyproksella

Katolinen kirkko Kyproksella toimii osana maailmanlaajuista katolista kirkkoa paavin ja hänen kuuriansa hengellisessä ohjauksessa. == Organisaatio ja jäsenmäärä == Kyproksella toimii varsinaisesti yksi hiippakunta, joka kuuluu katolisen kirkon yhteydessä toimivaan maroniittikirkkoon. Siihen kuuluu 12 seurakuntaa. Lisäksi Kyproksella toimii neljä latinalaisen riituksen roomalaiskatolista seurakuntaa, jotka muodostavat Kyproksen latinalaisen patriarkaalisen vikariaatin Jerusalemin latinalaisen patriarkan alaisuudessa. Yhteensä Kyproksella oli siis vuoden 2019 lopussa 16 seurakuntaa ja niissä 38 000 jäsentä, 4,47% Kyproksen väestöstä. Hiippakunta Jäsenmäärä Osuus alueen väestöstä Lähde Kyproksen maroniittinen arkkihiippakunta 13 000 (2019) 1,5% (2019) Kyproksen latinalainen patriarkaalinen vikariaatti ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kyproksen latinalaisen riituksen seurakuntien kotisivut Luokka:Katolinen kirkko maittain Luokka:Kristinusko Kyproksella
Moritz Hermann von Jacobi

Moritz Hermann von Jacobi (21. syyskuuta 1801 Potsdam, Preussin kuningaskunta – 10. maaliskuuta 1874 Pietari) oli saksalais-venäläinen fyysikko ja insinööri. Jacobi suunnitteli ensimmäisen käytännön työhön käyttökelpoisen sähkömoottorin. ==Elämä ja ura== Jacobi syntyi rikkaaseen juutalaisperheeseen. Hänen isänsä oli Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III:n henkilökohtainen pankkiiri. Jacobi opiskeli insinööriksi Berliinin ja Göttingenin yliopistoissa. Vuonna 1834 hän muutti Königsbergiin, jossa hänen veljensä Carl Gustav Jacob Jacobi toimi matematiikan professorina. Toukokuussa 1834 Jacobi suunnitteli ensimmäisen käyttökelpoisen ja teholtaan huomattavan sähkömoottorin. Vuosina 1835–1840 hän toimi Tarton yliopiston professorina ja vuosina 1835–1837 myös yliopiston arkkitehtina. Tarton Inglisild-silta sai nykyisen muotonsa vuonna 1836 Jacobin suunnitelman mukaan. Jacobia pidetään lisäksi galvanoinnin varsinaisena keksijänä vuonna 1837. Jacobi lähti Tartosta Pietariin tiedeakatemian jäseneksi. Yhdessä Emil Lenzin kanssa he tutkivat sähkömagnetismia, ja paransivat Jacobin aikaisemmin kehittämää sähkömoottoria. Hänen toinen moottorinsa oli riittävän tehokas kuljettamaan 14 hengen venettä lähes kahdeksan kilometrin matkan Neva-joella syyskuussa 1838. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun sähkömoottoria sovellettiin menestyksekkäästi käytännön työhön. Vuosina 1842–1845 Jacobi rakensi lennätinlinjan Pietarin ja Tsarskoje Selon välille. Hän suunnitteli useita erilaisia lennättimiä. Lisäksi Jacobi aloitti sähkötekniikan koulutuksen Venäjän armeijassa, ja suunnitteli itsestään räjähtäviä merimiinoja Krimin sotaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:venäläiset insinöörit Luokka:saksalaiset insinöörit Luokka:venäläiset fyysikot Luokka:saksalaiset fyysikot Luokka:saksalaiset professorit Luokka:venäläiset professorit Luokka:Vuonna 1801 syntyneet Luokka:Vuonna 1874 kuolleet
Kiimasjärvi (Lietmajärven järvi)

Kiimasjärvi () on Kemijoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Mujejärven piirin Lietmajärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 33,9 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 2 470 neliökilometriä, keskisyvyys 3,8 metriä ja tilavuus 0,127 kuutiokilometriä. Kiimasjärveen virtaavat Perttijoki, Prinkajajoki, Tervajoki, Nokeusjoki, Loppusjoki ja kahdeksan puroa. Se laskee Nokeusjoen kautta Nuokkijärveen. Järven kalalajeja ovat lohi, siika, muikku, harjus, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, seipi, made, ahven, kiiski, kymmenpiikki ja kivisimppu. Järvellä harjoitetaan kalanviljelyä sekä kotitarve- ja virkistyskalastusta. Järven etelärannalla sijaitsee Kiimasjärven kylä. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Kemijoen vesistö (Viena) Luokka:Mujejärven piiri
Sähkömalawinahven

Sähkömalawinahven (Placidochromis electra) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä pidetään akvaariokalana. == Koko ja ulkonäkö == Sähkömalawinahven saavuttaa tavallisesti 16 senttimetrin pituuden (koiras) ja 13 senttimetrin pituuden (naaras). Koiraat ovat naaraita kookkaampia ja värikkäämpiä. == Levinneisyys ja elinympäristö == Sähkömalawinahven elää kotoperäisenä Malawijärvessä, missä sitä tavataan ainoastaan itärannikolla. Se elää keskimäärin seitsemän ja korkeintaan noin 15 metrin syvyisessä vedessä. Laji käyttää ravinnokseen leviä ja selkärangattomia. Naaras kutee noin 50 mätimunaa ja hautoo niitä suussaan. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee sähkömalawinahvenen elinvoimaiseksi lajiksi. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet Luokka:Akvaariokalat
F. A. Hyrsky

Frans August Hyrsky (5. helmikuuta 1886 Maaria - 11. elokuuta 1937 Chigaco, Illinois) oli suomalainen levyseppä, joka sisällissodan aikana kuului Suomen Punaisen Kaartin yleisesikuntaan toimien sen lääkintäosaston päällikkönä. Ennen sisällissotaa Hyrsky toimi Helsingin pannu- ja levyseppäin ammattiosaston puheenjohtajana. Sodan käynnistyttyä Hyrsky nimettiin helmikuun 1918 alussa Suomen Punaisen Kaartin yleisesikunnan ambulanssijaoston päälliköksi, vaikkei hänellä ollut minkäänlaista lääketieteellistä koulutusta. Sodan jälkeen Hyrsky jäi valkoisten vangiksi ja sai keväällä 1920 valtiorikosoikeudelta 5 vuoden kuritushuonetuomion avunannosta valtiopetokseen. Armahduslakien nojalla hänet kuitenkin päästettiin ehdonalaiseen. Vapautumisensa jälkeen Hyrsky kuului muun muassa Suomen Ammattijärjestön toimikuntaan. Myöhemmin hän lähti siirtolaiseksi Pohjois- Amerikkaan ja kuoli Yhdysvalloissa 51-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Suomen sisällissodan punaiset Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
USS Comstock (LSD-45)

USS Comstock (runkonumero LSD-45) on Yhdysvaltain laivaston vuonna 1990 valmistunut Whidbey Island -luokan maihinnousualus, jonka kotisatama on San Diego Kaliforniassa. == Valmistus == Alus tilattiin New Orleansista Lousianasta Avondale Industriesilta, missä köli laskettiin 27. lokakuuta 1986. Se laskettiin vesille 16. tammikuuta 1988 kumminaan Yhdysvaltain merijalkaväen komentaja kenraali Alfred M. Gray Jr.:n puoliso Jan Gray ja otettiin palvelukseen 3. helmikuuta 1990 ensimmäisenä päällikkönään Robert H. Howe.uscarriers.net == Palvelus == Alus saapui 17. huhtikuuta uuteen kotisatamaansa San Diegoon Kaliforniassa. == Lähteet == Luokka:Whidbey Island -luokan maihinnousualukset
Liikennekilpikonna

Liikennekilpikonna (myös kilpikonna) oli 1920-1930 -lukujen taitteessa käytössä ollut, matala, reiällisellä kuvulla varustettu, sisältä valaistu liikenteenohjauslaite, jonka ympäri autojen oli kierrettävä. Kyseessä oli eräänlainen kiertoliittymän edeltäjä. Ne oli tehty raudasta ja lasista, jotta laitteet eivät vahingoittuisi raskaankaan ajoneuvon ajaessa niiden yli. Vuonna 1927 Helsingin liikenteen järjestelykomitea ehdotti kolmen liikennekilpikonnan hankkimista. Näistä yksi oli tarkoitus sijoittaa Alensanterinkadun ja Hakasalmenkadun kulmaukseen sekä kaksi Aleksanterinkadulle Mikonkadun risteyksen molemmin puolin. Vuonna 1928 Helsinki hankki kokeeksi Saksasta kaksi valaistua liikenteenjakajaa eli liikennekilpikonnaa, jotka sijoitettiin Pohjoisen Makasiininkadun ja Fabianinkadun kulmaan sekä Simonkadun ja Annankadun kulmaan. Myös Jyväskylä hankki liikennekilpikonnia liikenteenohjausta varten ainakin Asemakadun ja Kauppakadun kulmaukseen, Vainönkadun ja Kauppakadun kulmaukseen, sekä Kauppakadun ja Puistokadun kulmaukseen. Myös Lahden poliisilaitos esitti vuotta myöhemmin liikennekilpikonnan hankkimista Vesijärvenkadun ja Aleksanterinkadun kulmaukseen.Hämeenlinnassa oli kilpikonna ainakin vuonna 1931 Poltinaholla. Liikennekilpikonnat eivät olleet pitkäaikainen kokeilu, koska niiden kanssa oli ongelmia suomalaisen sään kanssa. Lumen sulaessa sulamisvedet menivät kilpikonnan sisään ja jäätyessään rikkoivat sähkölaitteiston. Jyväskylässä kilpikonnista luovuttiin vuoteen 1932 mennessä siten, että vain Kauppakadun ja Puistokadun kulmassa ollut konna jäi vielä paikalleen. Ulkomailta saatujen kokemusten mukaan liikennekilpikonnat vetivät liikaa puoleensa ajajan huomiota ja hidastuttivat liikennettä. Tampereelle liikennekilpikonnia ei suunniteltu hankittavaksi, koska arveltiin että lumi peittäisi ne kokonaan ja nämä aiheuttaisivat tällä tavoin lähinnä onnettomuuksia. Reilu kymmenen vuotta ensimmäisten konnien asentamisen jälkeen näitä pidettiin jo vanhanaikaisena liikenteenohjausratkaisuna. == Lähteet == Luokka:62.41 Maaliikenne Luokka:Liikennesuunnittelu Luokka:Tieliikenne Luokka:Automaatio
Nuokkukeihäskukka

Nuokkukeihäskukka eli keihäskukka (Doryanthes palmeri) toinen keihäskukkien (Doryanthes) sukuun kuuluvista kasvilajeista. Nuokkukeihäskukka on monivuotinen ja ainavihanta kasvi, joka kasvattaa pitkän yhden tai useamman lehtiruusukkeen. Lehtiruusukkeiden lehdet ovat muodoltaan miekkamaisia ja kolmesta neljään metriä pitkiä. Ruusukkeista kasvava varsi voi kasvaa viisimetriseksi ja joidenkin vuosien kasvun jälkeen varren päähän kehittyy kukinto. Kukinnan jälkeen yksittäisistä ruusukkeista muodostuneet kasvit yleensä kuolevat, mutta monista ruusukkeista koostuvat kasvit kasvattavat tavallisesti yhden tai useamman uuden lehtiruusukkeen ja jatkavat elämäänsä. Nuokkukeihäskukka kasvaa rannikkoalueilla, tavallisesti jyrkkien rinteiden kosteissa ja avoimissa eukalyptusmetsissä. Laji on kserofyytti. Lajia tavataan luonnossa itäisessä Australiassa Uuden Etelä-Walesin koillisosissa sekä Queenslandin kaakkoisosissa. Nuokkukeihäskukkaa kerätään luonnosta paikallisesti ravinnoksi. Ravinnoksi kasvista käytetään nuoria versoja sekä juuria. Kasvista voisi mahdollisesti saada myös vahvaa kuitua. Lisäksi lajia kasvatetaan koristekasvina. Koristekasvina laji pärjää kuivissa olosuhteissa, eikä se tarvitse paljoa vettä. Yli +40°C:n lämpötilassa lehdet voivat kuitenkin muuttua keltaisiksi. Kasvupaikan valoisuuden suhteen nuokkukeihäskukka kasvaa parhaiten täydessä auringon valossa tai vain vähäisessä varjossa. Maaperän suhteen laji pärjää monenlaisella maaperällä. Kukat kehittyvät keväällä, mutta yksittäisistä ruusukkeista koostuvien kasvien kehittyminen kukkiviksi voi kestää yli 13 vuotta. == Lähteet == * Useful Temperate Plants: Doryanthes palmeri == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Nuokkukeihäskukka (Doryanthes palmeri) * Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Doryanthes palmeri W.Hill ex Benth. * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Doryanthes palmeri Luokka:Asparagales
Katrín Jakobsdóttirin II hallitus

Katrín Jakobsdóttirin II hallitus oli Islannin hallitus, joka astui virkaan 28. marraskuuta 2021 vuoden 2021 parlamenttivaalien jälkeen. Hallitus on vihreän vasemmiston johtama koalitiohallitus, johon kuuluvat sen lisäksi itsenäisyyspuolue ja edistyspuolue. == Ministerit == |- | Kalastus- ja maatalousministeri | rowspan="2" style="background-color: | | rowspan="2" | Svandís Svavarsdóttir | 28. marraskuuta 2021 | 31. tammikuuta 2022 | rowspan="2" | Vihreä vasemmisto | rowspan="2" | |- | Elintarvikeministeri | 1. helmikuuta 2022 | 9. huhtikuuta 2024 |- |- | Ulkoasiain- ja kehitysyhteistyöministeri | rowspan="2" style="background-color: | | rowspan="2" | Þórdís Kolbrún R. Gylfadóttir | 28. marraskuuta 2021 | 31. tammikuuta 2022 | rowspan="2" | Itsenäisyyspuolue | rowspan="2" | |- | Ulkoministeri | 1. helmikuuta 2022 | |- | Turismi-, kauppa- ja kulttuuriministeri | rowspan="2" style="background-color: | | rowspan="2" | Lilja Dögg Alfreðsdóttir | 28. marraskuuta 2021 | 31. tammikuuta 2022 | rowspan="2" | Edistyspuolue | rowspan="2" | |- | Kulttuuri- ja kauppaministeri | 1. helmikuuta 2022 | |- |- | Pohjoismaisen yhteistyön ministeri | rowspan="2" style="background-color: | | rowspan="2" | Guðmundur Ingi Guðbrandsson | rowspan="2" | 28. marraskuuta 2021 | rowspan="2" | | rowspan="2" | Vihreä vasemmisto | rowspan="2" | |- | Sosiaali- ja työmarkkinaministeri |- | Tiede-, teollisuus- ja innovaatioministeri | rowspan="2" style="background-color: | | rowspan="2" | Áslaug Arna Sigurbjörnsdóttir | 28. marraskuuta 2021 | 31. tammikuuta 2022 | rowspan="2" | Itsenäisyyspuolue | rowspan="2" | |- | Korkeakoulu-, teollisuus- ja innovaatioministeri | 1. helmikuuta 2022 | |- | Sisäministeri | rowspan="2" style="background-color: | | rowspan="2" | Jón Gunnarsson | 28. marraskuuta 2021 | 31. tammikuuta 2022 | rowspan="2" | Itsenäisyyspuolue | rowspan="2" | |- | Oikeusministeri | 1. helmikuuta 2022 | 18. kesäkuuta 2023 |- == Lähteet == Luokka:Islannin hallitukset
Strophariaceae

Strophariaceae on laaja sienitieteellinen heimo, johon kuuluu lukuisia suursienisukuja. Heimoon ei kuulu kovinkaan paljon syötäväksi sieniksi kelpaavia lajeja, mutta esimerkiksi kuusilahokkaa pidetään hyvänä ruokasienenä. Heimoon kuuluvia sukuja ovat esimerkiksi helokat (Pholiota), kaulussienet (Stropharia), lahokat (Hypholoma), madonlakit (Psilocybe) ja piennarsienet (Agrocybe). == Lähteet == Luokka:Strophariaceae
Liikennemajakka

Liikennemajakka oli Suomessa 1920-luvun loppupuolella käyttöön tullut liikenteenohjauslaite. Sen tehtävänä on ohjata kääntyvä liikenne siirtymään toiselle kaistalle riittävän ajoissa, jotta liikenne suoraan mentäessä tai käännyttäessä olisi sujuvampaa. Majakka osoittaa neljään eri suuntaan ja öisin se on valaistu. Ensimmäiset liikennemajakat tulivat Helsinkiin vuoden 1926 autonäyttelyyn, jonne A.B. Gasaccumulator (nyk. AGA Oy) oli toimittanut kaksi laitetta Maneesin eteen sekä Fabianinkadun ja Etelä-Esplanadin risteykseen. Nämä oli tarkoitus sijoittaa myöhemmin Hakasalmenkadun päähän Rautatientorin kulmaukseen ja toinen kokeiluja varten eri paikkoihin Erottajalle. Arkadiankadun ja Läntisen Viertotien kulmaan sijoitettu majakka osoittautui niin tarkoituksenmukaiseksi, että kaupunginvaltuuston liikennekomitea päätti ostaa sen Helsingille. Liikennemajakka oli ainakin vuonna 1937 Tampereella Hämeenkadun ja Rautatienkadun risteyksessä. Maailman pohjoisimman liikennemajakan sanottiin olevan vuonna 1938 Kemissä. Ulkomailla yleistyneistä liikennevaloista puhuttiin vielä 1930-luvulla yleisesti liikennemajakoina. == Lähteet == Luokka:62.41 Maaliikenne Luokka:Liikennesuunnittelu Luokka:Tieliikenne Luokka:Automaatio
Koen Bouwman

Koen Bouwman (s. 2. joulukuuta 1993 Ulft, Gelderland) on alankomaalainen maantiepyöräilijä, ajajatyypiltään yleis- ja mäkiajaja. Hän aloitti ammattilaisuransa Cycling Team Jo Piels -joukkueessa 2013–2014 ja edusti alankomaalaista Team LottoNL-Jumbo / Team Jumbo-Visma / Team Visma–Lease a Bikea vuodet 2015–2024. Kaudesta 2025 alkaen hän kilpailee australialaisessa Team Jayco-AlUlassa. Bouwman kuului sekaviestin Euroopan- ja maailmanmestaruuden voittaneisiin Alankomaiden joukkueisiin 2019. Italian ympäriajossa 2022 hän voitti mäkikirikilpailun sekä Potenzaan päättyneen seitsemännen ja Santuario di Castelmonteen päättyneen 19. etapin. == Saavutuksia == Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives ;2015 :Tour de Normandie, mäkikirikilpailun voitto :Giro della Valle d'Aosta, 5. etapin voitto ;2017 :Critérium du Dauphiné, mäkikirikilpailun ja 3. etapin voitto ;2019 :EM-kilpailut, sekaviestissä kultaa :MM-kilpailut, sekaviestissä kultaa ;2020 :Czech Tour, mäkikirikilpailun voitto ;2021 :Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12:s :EM-kilpailut, sekaviestissä pronssia :MM-kilpailut, sekaviestissä hopeaa ;2022 :Italian ympäriajo, mäkikirikilpailun sekä 7. ja 19. etapin voitto :Okolo Slovenska, 3. etapin voitto :Settimana Internazionale Coppi e Bartali, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
LEGO Ninjago - Saari

Saari () on animaatiosarjan Lego Ninjagon neljännentoista tuotantokauden esi- osa, jossa ninjat matkaavat Vartijoiden saarelle, josta he löytävät myrskyamuketin, jonka Ensimmäinen Spinjitzumestari on saaren asukkaille luovuttanut vahdittavaksi. ==Jaksot== # Nimi Ensiesitys Yhdysvalloissa Ensiesitys Suomessa 63/161 "Kohti tuntematonta" (engl. Uncharted) 7. maaliskuuta 2021 22. heinäkuuta 2021 (Ruutu) 64/162 "Amuletin vartijat" (engl. The Keepers of the Amulet) 7. maaliskuuta 2021 22. heinäkuuta 2021 (Ruutu) 65/163 "Lahja nimeltä Jay" (engl. The Gift of Jay) 14. maaliskuuta 2021 22. heinäkuuta 2021 (Ruutu) 66/164 "Wojiran hammas" (engl. The Tooth of Wojira) 14. maaliskuuta 2021 22. heinäkuuta 2021 (Ruutu) ==Ääninäyttelijät== Rooli Alkuperäinen ääni Suomenkielinen ääni Lloyd Samuel Vincent Henri Piispanen Jay Michael Adamthwaite Markus Blom Kai Vincent Tong Joonathan Kettunen Zane Brent Miller Tuukka Leppänen Cole Kirby Morrow Osku Ärilä Nya Kelly Metzger Maija Pihlajaoja Mestari Wu Paul Dobson Pasi Ruohonen Misako Kathleen Barr Ella Pyhältö Clutch Powers Ian James Corlett Rauno Ahonen Päällikkö Mammatus Paul Dobson Pasi Ruohonen Ronin Brian Dobson Tuukka Leppänen Sätky-Tim Brian Drummond Jani Karvinen P.I.X.A.L Jennifer Hayward Ella Pyhältö ==Lähteet== 1\. https://www.ruutu.fi/ohjelmat/lego-ninjago-masters-of-spinjitzu Luokka:Lego Ninjago (animaatiosarja)
Seututie 569

Seututie 569 on Pohjois-Savossa kulkeva seututie. Tie kulkee Kuopion Nilsiästä samaiseen kaupunkiin kuuluvan Juankosken kautta Kaavin keskustaajamaan. Tien kunto on todella vaihteleva. Nilsiän ja Juankosken välinen tieosuus on kuitenkin selvästi parempikuntoinen kuin Juankosken ja Kaavin välinen tieosuus, joka on päässyt kovin kehnoon kuntoon. == Reitti ja tieyhteydet == * Nilsiä (seututie 577 ja yhdystie 16425) * Laatakkomäki (kantatie 75) * Lähteenkorva (yhdystie 5672) * Vuotjärvi (yhdystie 16427) * Pirttilampi (yhdystie 5674) * Puukkomäki (seututie 567) * Juankoski (yhdystie 16453) * Viemanni (yhdystie 16478) * Rupsa (seututie 570) * Akonpohja (yhdystie 5691) * Kaavi (seututie 566 ja seututie 573) == Lähteet == 569 Luokka:Kuopion liikenne Luokka:Kaavin liikenne
Saumayrtit

Saumayrtit (Leptinella) on asterikasvisuku, jossa on 34 lajia. Ne ovat läheistä sukua erityisesti kotuloille. Saumayrttejä esiintyy alkuperäisinä eteläisellä pallonpuoliskolla. Lajeista suurin osa kasvaa Uudessa-Seelannissa ja osa myös Australiassa, Uudessa-Guineassa ja Patagoniassa. Yksi laji, Leptinella plumosa, esiintyy Eteläisen Jäämeren pohjoispuolen (subarktisilla) saarilla kuten Kerguelenissa. Saumayrttejä voidaan käyttää maanpeittokasveina ja myös viljellään esimerkiksi Euroopassa. == Lajeja == * vihersaumayrtti (Leptinella dioica) – Uusi-Seelanti. * pronssisaumayrtti (Leptinella pusilla) – Uusi-Seelanti. * peittosaumayrtti (Leptinella squalida) – Uusi-Seelanti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Leptinella Luokka:Asterikasvit
Piiskat

Piiskat (Perovskia) on aiemmin hyväksytty huulikukkaiskasvien heimon kasvisuku. Se yhdistetään salvioiden (Salvia) alasuvuksi (subg. Perovskia). Perovskia on nimetty venäläisen kenraalin Vasili Perovskin mukaan. Piiskoihin kuuluneet lajit kasvavat Aasiassa, erityisesti Keski-Aasian ja Tiibetin suunnalla. Puutarhaperennana viljellään sulkapiiskaa (Perovskia atriplicifolia eli nyk. Salvia yangii), joka on kotoisin Afganistanista, Pakistanista ja Länsi-Kiinasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Perovskia Luokka:Huulikukkaiskasvit