EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
DJ Kool Herc

DJ Kool Herc, oikealta nimeltään Clive Campbell, (s. 16. huhtikuuta 1955) on jamaikalaissyntyinen DJ, joka on ollut tärkeässä osassa hip hopin syntyyn Bronxissa, New Yorkissa. Hänet tunnetaan myös nimillä Kool DJ Herc ja Kool Herc. == Nuoruus == Campbell syntyi Kingstonissa, Jamaikassa ensimmäisenä Keith ja Nettie Campbellin kuudesta lapsesta. Marraskuussa 1967, hänen ollessaan 12-vuotias, perhe muutti Bronxiin, New Yorkin osavaltioon Yhdysvalloissa. Hän kävi Alfred E. Smithin Ammatti- ja Teknisen High Schoolin Bronxissa, jossa hän sai ison kokonsa ja koripallotaitojensa ansiosta lempinimen ”Hercules”. Hän perusti Bronxissa graffitijengin nimeltä Ex-Vandals (suom. Ex-vandaalit) ja otti nimen Kool Herc. Hän rupesi hankkimaan eri levyjä, joita he siskonsa kanssa soittivat asunnossaan, legendaarisessa 1520 Sedgwick Avenuessa, ”hip hopin kotitalossa”. Kool Hercin ensimmäinen soittopöytä muodostui kahdesta levysoittimesta ja kitaravahvistimesta, joilla hän soitti muun muassa James Brownin kappaleita. == Breakdown == 200px|thumb|DJ Kool Herc soittamassa levyjä Bronxissa, New Yorkissa 28. helmikuuta 2009. DJ Kool Herc on hyvin tunnettu myös breakdownin kehittämisestä. Breakdown on välisoitto, joka soitetaan hitaammassa kompissa ja jossa kitara ja basso soittavat yksinkertaista riffiä ja rummut soittavat hidasta komppia. Juhlien ollessa huipussaan Herc käytti tekniikkaa, jossa yhden kappaleen breakdownin loppuessa hän vaihtoi seuraavan kappaleen breakdowniin, saaden kappaleen breakdownin tuplakestoiseksi. Hän nimesi tekniikan ”The-Merry-Go-Roundiksi”. Ensimmäinen Merry-Go-Round, jonka Clive soitti, oli James Brownin ”Give It Up Or Turn It A Loose” -kappaleen breakdownista The Incredible Bongo Bandin ”Bongo Rock”:n breakiin. Herc huuteli soittamiensa biittien rytmiin yleisöä villitseviä huudahduksia, esimerkiksi ”This is the joint! To the beat y’all!” Vuoteen 1979 mennessä Kool Herc oli jo jäänyt uusien DJ:iden kuten Afrika Bambaataan ja Grandmaster Flashin varjoon ja vuonna 1980 hän lopetti suurilta osin soittamisen. == Myöhemmät vuodet == Kool Herc on myöhemmin esiintynyt elokuvassa Beat Street (1984) omana itsenään. Vuonna 1994 Herc esiintyi Terminator X & the Godfathers of Threatt -yhtyeen albumilla Super Bad. Hänen isänsä kuoli 1980-luvun puolivälissä, ja murheidensa keskellä hän tuli riippuvaiseksi crackista. Vuonna 2005 Kool Herc esiintyi MC Jinin ”Top 5 (Dead or Alive)” -kappaleen musiikkivideolla. Vuodesta 2007 lähtien Campbell on ollut osana hanketta, jolla yritetään säästää hänen kotitalonsa eli 1520 Sedgwick Avenue. Kesällä 2007 New Yorkin osavaltion virkamiehet julistivat 1520 Sedgwick Avenuen ”Hip Hopin syntymäpaikaksi”. Time -lehti on nimittänyt Kool Herciä ”Hip Hopin perustajaisäksi”. Vuonna 2011 ilmoitettiin, että Kool Herc sairastui vakavasti, eikä hänellä ole sairausvakuutusta. Huhtikuussa 2013 ilmoitettiin, että Kool Herc on toipunut leikkauksista. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * *Elämäkerta Hiphop.sh:ssa Luokka:Jamaikalaiset muusikot Kool Herc Luokka:Hip hop -artistit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vakoilija

Vakoilija voi tarkoittaa muun muassa seuraavia: * vakoilija eli vakooja, luvattoman tiedustelutoiminnan eli vakoilun harjoittaja * Vakoilija, Fritz Langin ohjaama saksalainen elokuva vuodelta 1928.
Andrea Thompson

Andrea Thompson (s. 22. toukokuuta 1959 Dayton, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa Viinitila Falcon Crest, Babylon 5, Kunnian miehet, 24 ja NYPD Blue. == Ura == === Näyttelijänura === Thompsonin ensimmäinen merkittävä elokuvarooli oli vuoden 1987 elokuvassa Wall Street – rahan ja vallan katu, jossa hän näytteli prostituoitua. Vuonna 1989 hän sai roolin Genele Ericsonina saippuasarja Falcon Crestin viimeisellä tuotantokaudella. Vuosina 1994–1995 Thompson esitti telepaatti Talia Wintersiä science fiction -televisiosarjassa Babylon 5. Hän jätti Babylon 5:n sarjan toisen tuotantokauden lopussa. Tämän jälkeen Thompson näytteli sarjassa Kunnian miehet Alison Krennickiä. Sittemmin hän liittyi NYPD Blue -rikossarjan näyttelijäkuntaan. NYPD Bluessa Thompson esitti etsivä Jill Kirkendallia. Huhtikuussa 2000 hän jätti sarjan tavoitellakseen toimittajan uraa. === Ura journalistina === Journalistiuransa Thompson aloitti Albuquerquessa toimivalla KRQE-televisiokanavalla yleistoimittajana. Kesäkuussa 2001 Thompsonista tuli CNN Headline News -kanavan iltauutisten ankkuri. CNN oli tammikuussa lomauttanut 4000 työntekijästään kaikkiaan 400 ja kiinnitti huomionsa persoonallisuuksiin houkutellakseen itselleen nuorempaa katsojakuntaa. Thompsonin ensimmäiset sanat uutisankkurina suorassa lähetyksessä olivat: ”Hei, olen Andrea Thompson, ja ellet ole elänyt luolassa, luultavasti jo tiedätkin sen.” Hänen palkkaamisensa sai journalistipiireissä ristiriitaisen vastaanoton, sillä Thompson oli aikoinaan keskeyttänyt lukion, ja hänelle oli tuossa vaiheessa kertynyt toimittajakokemusta ainoastaan yhden vuoden ajalta. Samoihin aikoihin Internetissä alkoi levitä alastonkuvia ja videopätkiä Thompsonin 1980-luvun elokuvista, mikä aiheutti kiusallisen tilanteen CNN:lle. Maaliskuussa 2002 hän jätti kanavan. Tuolloin arveltiin, että pitkät työpäivät estivät Thompsonia olemasta hänen yhdeksänvuotiaan poikansa luona. CNN:ltä lähdön jälkeen Thompson ryhtyi työskentelemään Court TV -televisiokanavalle, jossa hän esitteli NYPD Blue ja Forensic Files -sarjojen jaksoja ja toimi kertojan äänenä The System -dokumenttisarjassa. Hän myös näytteli Nicole Duncan -hahmoa sarjassa 24. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bill Holland

William "Bill" Holland (18. joulukuuta 1907 – 19. toukokuuta 1984) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui viiteen Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1947–1950 ja 1953. Hän voitti vuoden 1949 kilpailun ja ajoi kolmesti toiseksi. Hän saavutti yhteensä 4 palkintosijaa ja 24 pistettä, joista F1-tuloksiin on laskettu vain 6 pistettä ja yksi palkintosija. Holland valittiin vuoden 2005 National Sprint Car Hall of Fameen. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Bill Homeier

William "Bill" E. Homeier (31. elokuuta 1918 Rock Island, Texas – 5. toukokuuta 2001 Houston) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1954–1955 ja 1960. Hän saavutti yhden pisteen ajamalla viidenneksi vuoden 1955 kilpailussa. Hän jakoi sijoituksensa Walt Faulknerin kanssa. Hän teki uniikin ennätyksen vuoden 1954 kilpailussa ajamalla viimeiseksi, mutta ajoi 74 kierrosta, eniten viimeiseksi jääneeltä kuljettajalta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
United Fruit Company

United Fruit Company oli suuri yhdysvaltalainen yritys, joka kävi kauppaa kolmannen maailman viljelyksillä kasvaneilla hedelmillä ja vihanneksilla. Yritys syntyi 1899 kahden yhtiön, Minor C. Keithin banaanikauppaa käyvän yrityksen ja Andrew W. Prestonin Boston Fruit Companyn, sulautuessa yhteen. Vaikka se kilpaili Standard Fruit Companyn kanssa, sillä oli tietyillä alueilla täydellinen monopoli. ==Banaanityöläisten joukkomurha== Banaanityöläisten joukkomurha tapahtui 6. joulukuuta 1928 Ciénagan kaupungissa Kolumbiassa. Amerikkalainen banaaniyhtiö United Fruit Company kukisti väkivalloin parempia työoloja vaatineen työläisjoukon. Tapahtumassa sai surmansa tuntematon määrä hedelmäplantaasin työntekijöitä. Työläiset vaativat muun muassa kahdeksan tunnin työpäivää ja kuusipäiväistä työviikkoa. ==Banaanitasavalta== Maista, joissa United Fruit Company oli tosiasiallinen vallankäyttäjä, käytettiin O. Henryn keksimää nimitystä banaanitasavalta. ==Kritiikki yhtiötä kohtaan== United Fruit Company on saanut paljon kritiikkiä osakseen vuosikymmenten aikana. Sen toimintatapoja niin työntekijöitä kuin ympäristöä kohtaan kehitysmaissa on arvosteltu. Suomessa Agit Prop -musiikkiyhtye julkaisi 1970-luvulla Pablo Nerudan samannimiseen runoon sävelletyn kappaleen The United Fruit, jonka sanoitus kritisoi yhtiön ylivaltaa banaanitasavalloissa. ==Chiquita== Yritys sulautui Eli M. Blackin AMK:hon vuonna 1970, jolloin syntyi United Brands Company. Carl Lindner Jr. muutti yhtiön 1984 sen nykyiselle nimelle Chiquita Brands International, jonka markkinointinimi on Chiquita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *United Fruit Historical Society, tietoa yrityksestä kokoavan järjestön sivusto *Agit Prop -yhtyeen kappale The United Fruit Luokka:Entiset yhdysvaltalaiset yritykset Luokka:Hondurasin historia Luokka:Guatemalan historia
Julia Blake

Julia Blake (s. 1936) on brittiläinen näyttelijä, joka asuu ja toimii pääasiassa Australiassa. Hän on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa, kuten Prisoner ja X-Men Origins: Wolverine. Hän on naimisissa näyttelijä Terry Norrisin kanssa ja heillä on kolme lasta. ==Filmografia== ===Elokuvat=== Vuosi Nimi Rooli 1973 Salome 1978 The Forbidden 1978 The Getting of Wisdom Isabella Shepherd 1978 Patrick Matron Cassidy 1979 Snapshot Mrs. Bailey 1979 My Brilliant Career Äiti 1982 Lonely Hearts Pamela 1983 Man of Flowers Taideopettaja 1984 My First Wife Kirstin 1985 An Indecent Obsession Matroona 1986 Cactus Klubin puhuja 1987 Travelling North Frances 1988 Georgia Elizabeth 1990 Father Iya Zetnick 1995 Mushrooms Flo 1996 Hotel de Love Edith Dunne 1999 Passion Kuningatar Alexandra 2000 Innocence Claire 2003 The Forest Margot 2004 Human Touch Annan äiti 2005 Three Dollars Tanyan äiti 2006 Aquamarine Isoäiti Maggie 2006 The Barrows Bonnie 2009 X-Men Origins: Wolverine Heather Hudson ===Televisio=== Vuosi Nimi Rooli Muuta 1963–1965 Consider Your Verdict 2 jaksoa 1972–1975 Bellbird Elaine Thomas 1973–1975 Matlock Police April Simpson, Jean Williams 2 jaksoa 1975 Homicide Juliet 1 jakso 1969–1975 Division 4 Sgt. Joan Palmer 5 jaksoa 1977 Moynihan 1978 Vastatuuleen Kokki 5 jaksoa 1979 Twenty Good Years Eva Goldman 1980 Locusts and Wild Honey 1980 The Last Outlaw Mrs. Scott 1981 Holiday Island Mrs. Simpson 1 jakso 1981 Women of the Sun Mrs. McPhee 1981–1886 Prisoner Nancy McCormack 70 jaksoa 1983 Under Capricorn Milly 1983 Carson's Law Miss Beasley 1 jakso 1985 The Dunera Boys Äiti 1985 Winners Syntinen 1 jakso 1986 Sword of Honour Jean Rogers 1988 Edens Lost Eve 1989 Il magistrato Jean Shaw 1996 The Thorn Birds: The Missing Years Fee Cleary 1998 A Difficult Woman Mrs. McKenzie 1998 Driven Crazy Miss Baker 1 jakso 1999 SeaChange Tenzin Jetsunma 1 jakso 2001 Blue Heelers Dorothy Roberts 1 jakso 2004 All Saints Evelyn Ulrich 1 jakso 2004 Salem’s Lot (vuoden 2004 elokuva)Salem’s Lot Eva Prunier 2006 The Society Murders Margaret 2007 The Starter Wife Mrs. Caldecott 2 jaksoa 2007 City Homicide Hilda Conway 1 jakso 2008 Bed of Roses Minna Franklin 6 jaksoa ==Aiheesta muualla== * Luokka:Australialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saksan sotilaspiirit

Saksan sotilaspiirit (, yks. Wehkreis, lyh. WK) jakoivat Saksan maan sotilaspoliittisiin hallintoalueisiin, joiden kunkin tarkoitus oli vastata alueensa värväys- ja sotilaskoulutusasioista. Kussakin piirissä oli myös niiden alueilla olevien joukkojen huoltamisesta ja täydennyksestä vastaavia laitoksia. Sotilaspiirijärjestelmä oli käytössä Weimarin tasavallan ja myöhemmin natsihallinnon aikana. Rauhan aikana alue majoitti sen numeroa vastaavaa armeijakuntaa, esim. Baijerin VII sotilaspiirin alueella toimi VII armeijakunta ja sen esikunta. Weimarin aikana Saksa jaettiin 13 piiriin, roomalaisilla numeroilla merkittynä I-XIII sotilaspiireihin. Kun natsi-Saksa liitti Itävallan Saksan alueisiin 1938 jaettiin entinen Itävalta kahdeksi uudeksi sotilaspiiriksi, joiden nimiksi annettiin XVII (Wien) ja XVIII (Salzburg). Kun Saksa oli vallannut Puolan 1939, ennen ensimmäistä maailmansotaa Saksaan kuuluneet alueet nimettiin XX (Danzig nyk. Gdańsk) ja XXI (Posen, nyk. Poznań). Luokka:Weimarin tasavalta Luokka:Natsi-Saksa
A Dangerous Man

A Dangerous Man on vuonna 2009 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen toimintatrillerielokuva. Elokuvan ohjasi ja käsikirjoitti Keoni Waxman. Pääosaa näyttelee Steven Seagal. == Juoni == Shane Daniels (Seagal) vapautuu istuttuaan syyttömänä vankilassa kuusi vuotta. Pian hän todistaa sattumalta poliisin murhan roistojen jäljiltä. Puuttuessaan tilanteeseen Daniels löytää tajuttomana olevan tytön ja säkillisen rahaa auton peräkontista. Daniels pakenee paikalta myös sattumalta paikalla olleen Sergein kanssa. Daniels huomaa kuitenkin sotkeutuneen kiinalaismafian huumerahoihin, mutta päättää suojella nuoren naisen turvallisuutta. Tyttö haluaa pelastaa setänsä ja saada hänet turvaan Yhdysvaltoihin. Daniels lupaa auttaa, mutta saa peräänsä Chenin ja Everstinä kutsutun miehen joukot peräänsä. Lisäksi kiinalaismafian palveluksessa oleva paikallinen poliisi on hänen perässään. Daniels saa kuitenkin apua Sergein isältä, joka on venäläinen gansteri paikallisessa kylässä. ==Rooleissa== == Aiheesta muualla == * Leffatykin arvostelu Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintatrillerit Luokka:Vuoden 2009 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Suoraan videolle julkaistut elokuvat Luokka:Keoni Waxmanin ohjaamat elokuvat
Purple Hits

Purple Hits on Deep Purple -yhtyeen vuonna 2003 vain Suomessa julkaistu kokoelma-albumi. ==Kappaleet== ===CD 1=== # # # # # # # # # # # # # # # ===CD 2=== # # # # # # # # # # # # # # # ==Lähteet== Luokka:Deep Purplen kokoelma- albumit Luokka:Vuoden 2003 kokoelma-albumit
Patricia Tallman

Patricia Tallman (s. 4. syyskuuta 1957) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja stunttinainen. Tallman on suorittanut BFA-tutkinnon (Bachelor of Fine Arts) Carnegie Mellon -yliopiston teatteritaiteiden koulutusohjelmassa. Vuonna 1990 Tallman esitti Barbaraa Elävien kuolleiden yö (1968) -kulttielokuvan uudelleenfilmatisoinnissa, jonka ohjasi Tom Savini. Stunttikohtauksia Tallman on tehnyt muun muassa Gates McFaddenin (Star Trek – sukupolvet), Laura Dernin (Jurassic Park) ja Geena Davisin (The Long Kiss Goodnight) puolesta. Erityisesti Tallman tunnetaan roolistaan Lyta Alexanderina science fiction -televisiosarjassa Babylon 5. Hän oli naimisissa sarjassa suurlähettiläs Kosh Naranekia näytelleen Jeffrey Willerthin kanssa, vuodesta 1999 vuoden 2008 maaliskuussa tapahtuneeseen avioeroonsa saakka. Heillä on yksi lapsi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Sijaisnäyttelijät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lawrence Frank

Lawrence Frank (s. 23. elokuuta 1970 Teaneck) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja, joka toimi viimeksi NBA-joukkue New Jersey Netsin päävalmentajana. Aloittaessaan Netsin päävalmentajana hän oli NBA:n nuorin päävalmentaja. Ennen Netsiä hän ei ollut toiminut minkään joukkueen päävalmentajana. == Ura == Lawrencen kiinnostus valmentamiseen alkoi hänen ollessa vasta 16-vuotias. Hänen isoveljensä Bruce Frank pääsi valittujen "Howie Garfinkelin koripalloleirille", mutta Lawrence ei päässyt. Tämän takia hän otti yhteyttä Garfinkeliin ja kertoi, että valmentaminen kiinnostaisi häntä. Garfinkel sanoi, että Lawrencen tulisi kirjoittaa kirje hänelle, jonka jälkeen hän pääsi mukaan leirille. Teini-ikäisenä hän toimi joukkueensa pelaaja-valmentajana, koska ei halunnut etääntyä pelaajistaan. Lawrence toimi Indianan yliopistossa Bob Knightin johtaman joukkueen managerina. Valmistuttuaan samasta yliopistosta hän siirtyi Marquetten yliopistoon Kevin O'Neillin valmentaman joukkueen apuvalmentajaksi. Kun O'Neill lähti Tennesseen yliopistoon, meni Lawrence mukana. Vuonna 1997 hän meni Vancouver Grizzliesin apuvalmentajaksi ja toimi seurassa kolmen kauden ajan. Lawrencen hyvä maine kiiri New Jersey Netsin taustajoukkoihin ja hänet palkattiin apuvalmentajaksi Byron Scottin avuksi. Hän toimi apuvalmentajana kolme ja puoli kautta ennen kuin aloitti päävalmentajana vuoden 2004 alussa. Hänen uransa alkoi historian parhaimmalla tuloksella, sillä Lawrence johdatti Netsin 13-0 voittoputkeen. Parhaimpana NBA-kautena Lawrence on johdattanut joukkueensa konferenssin välieriin. Kauden 2008–2009 jälkeen Lawrence teki Netsin kanssa yhden vuoden jatkosopimuksen, vaikka pelaajien kunnioitus valmentajaa kohtaan oli alhainen. Netsin aloitettua kauden 2009–2010 kuudellatoista perättäisellä tappiolla hän sai potkut. == Yksityiselämä == Lawrencella on vaimo Susan ja heillä on kaksi tytärtä. He asuvat Bergen Countyssa, New Jerseyssä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *NBA:n valmentajaprofiili *Basketball-Reference Luokka:Yhdysvaltalaiset koripallovalmentajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tuhat vuotta – sata kirjaa

Tuhat vuotta – sata kirjaa oli Ylen, Suomen Kirjasäätiön ja Kirjakauppaliiton vuosituhannen vaihteessa toteuttama kirjallisuuskampanja, jonka kuluessa televisiossa, radiossa, internetissä ja kirjakaupoissa kautta maan esiteltiin sata suomalaisille lukijoille tärkeää kirjaa.Vuosituhannen kirjallisuuskampanjan kotisivut Kirjalistaa laatineessa työryhmässä olivat mukana kansallisteatterin tiedottaja, filosofian tohtori Paula Havaste, kouluneuvos, äidinkielenopettaja Kirsti Mäkinen, toimittajat Jarmo Papinniemi ja Seppo Puttonen sekä Suomen Kirjasäätiön edustajat Veikko Sonninen ja Kristina Forsström. == Listan kirjat == Teos Kirjailija Huomioita ABC-kiria Ajan lyhyt historia Alicen seikkailut ihmemaassa Anna Karenina Anna Liisa Asterix ja Kleopatra ja Albert Uderzo Axel Buster Keaton – elämä ja teot Candide Voltaire Colorado Avenue Decamerone Don Quijote Ei minulta mitään puutu Elämä ja aurinko Elämänmeno Ensimmäiset 49 kertomusta Esseitä Garpin maailma Grimmin sadut I–III Gulliverin retket Hamlet, Tanskan prinssi Harjunpää ja rakkauden nälkä Helkavirsiä ja hymyilevä Apollo yhteisnide Huckleberry Finnin seikkailut Juha Juhannustanssit Jumalainen näytelmä Dante Alighieri Kadonnutta aikaa etsimässä 1 Kalevala (toim.) Karjalan lunnaat Kaupungin kaunein lyyli Keisarin hullu Keskiyön lapset Kommunistinen manifesti ja Friedrich Engels Kootut runot Kotiruoka – useita laitoksia ja tekijöitä Kravun kääntöpiiri Kuinkas sitten kävikään? Kurjat Kymmenen pientä neekeripoikaa Leijat Helsingin yllä Liian paksu perhoseksi Loistava tulevaisuus Lokki, Vanja-eno, Kolme sisarta, Kirsikkapuisto yhteisnide Manillaköysi Monte Criston kreivi Nalle Puh Neurovelho Noitaympyrä Nukkekoti Nuoren Wertherin kärsimykset Nykytaide suurin piirtein Odysseus Oikeusjuttu Olemisen sietämätön keveys Palkkapiian poika Paratiisi Peltirumpu Peppi Pitkätossu Perhekirja – Eurooppalaisen perheen historia Pieni runotyttö Pitkät jäähyväiset Pohjanmaa Puhalluskukkapoika ja taivaankorjaaja Punainen viiva Putkinotko Pyhiesi yhteyteen Raamattu – Rakkautta, suhteita Rikos ja rangaistus Rouva Bovary Runoja Saatana saapuu Moskovaan Sadan vuoden yksinäisyys Saituri Molière Seitsemän veljestä Sibelius Sieppari ruispellossa Sinuhe egyptiläinen Sivullinen Suomen kansan satuja ja tarinoita Suuri toivelaulukirja – Suuri urheilukirja Talvipalatsi Taru sormusten herrasta Tarzan, apinain kuningas Tiarnia-sarja Sisältää runokokoelmat Tanssilattia vuorella (1977), Tanssiinkutsu (1980) ja Hämärän tanssit (1983) Tiitiäisen satupuu Tuhat ja yksi yötä – Tummien perhosten koti Tuntematon sotilas Unien tulkinta Valitut runot Vihan hedelmät Viimeinen savotta Vuotuinen ajantieto Välskärin kertomukset Vänrikki Stoolin tarinat Yhden yön pysäkki Ylpeys ja ennakkoluulo == Lähteet == Luokka:Luettelot kirjoista Luokka:Kirjallisuusohjelmat Luokka:Radion kulttuuriohjelmat
Jason Carter

Jason Carter (s. 23. syyskuuta 1960 Lontoo, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Carter tunnetaan parhaiten roolistaan rajavartija Marcus Colena science fiction -televisiosarjassa Babylon 5. Hän on naimisissa Suzi Singerin kanssa. Carter on esiintynyt lukuisissa televisiosarjoissa, mukaan lukien Viper, Beverly Hills 90210, Kolmas kivi auringosta ja Babylon 5. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
HMS Electra (H27)

HMS Electra (viirinumero H27) oli Britannian kuninkaallisen laivaston E-luokan hävittäjä maailmansotien välillä ja toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Hebburnista Hawthorn Leslie and Companyltä, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1933. Alus laskettiin vesille 15. helmikuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 15. syyskuuta. == Palvelus == Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 5. hävittäjälaivueeseen, missä se oli sisaralustensa. Koko laivue siirrettiin juuri sodan alla vuonna 1939 reserviin ja vasta palvelukseen otetut K-luokan hävittäjät muodostivat 5. hävittäjälaivueen.Whitley M.J. s. 104 Toisen maailmansodan alettua Electra palautettiin palvelukseen Kotilaivastoon. Britannian kuninkaallisten ilmavoimien lentokoneen havaittua Saksan laivaston taisteluristeilijät Gneisenaun ja Scharnhorstin sekä raskaan risteilijän Admiral Hipperin suojueineen. Electra lähti 8. huhtikuuta vastaisena yönä 1940 Scapa Flowsta laivasto-osastossa, jossa olivat taistelulaivat HMS Rodney ja HMS Valiant sekä taisteluristeilijä HMS Repulse sekä runsaasti kevyempiä aluksia.Brown, David (toim.) s. 11 Alus oli 11. huhtikuuta suojaamassa HMS Escapaden kanssa suojaamassa risteilijä HMS Southamptonia, joka kuljetti joukkoja Narvikiin.Brown, David (toim.) s. 42 Alus osallistui Saksan laivaston taistelulaiva Bismarckin tuhoamiseen. Se lähti 22. toukokuuta 1941 Scapa Flowsta suojaten hävittäjien HMS Anthonyn, HMS Echon, HMS Icaruksen, HMS Achatesin ja HMS Antelopen kanssa taisteluristeilijä HMS Hoodia ja taistelulaiva HMS Prince of Walesia.Levy, James P. s. 88 Alus suojasi ensimmäistä Jäämeren saattuetta Neuvostoliittoon operaatio Dervishissä. Saattue lähti 21. elokuuta 1941 Islannista Hvalfiordurista ja sen suojana oli ainoastaan kevyitä aluksia. Samalla toteutettiin operaatio Strength, jossa lentotukialus HMS Argus toimitti 24 Hawker Hurricanea Neuvostoliittoon.Woodman, Richard s. 37 Paluumatkalla alus suojasi saattuetta QP1 risteilijöiden HMS Londonin ja HMS Shropshiren, hävittäjä HMS Activen ja troolareiden HMS Macbeth, HMS Hamlet, HMS Celia ja HMS Ophelia kanssa.Woodman, Richard s. 43 Alus sai 20. lokakuuta 1941 käskyn HMS Expressin kanssa saattaa Prince of Wales Kauko-Itään vara-amiraali Sir Tom Phillipsin alaisuudessa. Osaston tuli olla muodostettavan Itäisen laivaston ytimenä. Se aloitti matkansa Greenockista 25. lokakuuta ja saapui 2. joulukuuta 1941 Singaporeen. Alus kuului Phillipsin johtamaan Force Z:aan, jonka muut alukset olivat Prince of Wales ja Repulse sekä hävittäjät Express, HMAS Vampire ja HMS Tenedos. Keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat upottivat raskaat alukset, mutta ei estänyt hävittäjien suorittamaa pelastusoperaatiota. Taistelussa menehtyivät Phillips sekä 327 miestä Prince of Walesilla ja 513 miestä Repulsella. Jaavanmeren taisteluussa 1. maaliskuuta 1942 alus joutui Sunda salmessa risteilijöiden HMS Exeterin ja USS Popen kanssa keisarillisen Japanin laivaston yllättämiksi ja upottamiksi. ==Lähteet== * * * * * * ===Viitteet=== Luokka:Kuninkaallisen laivaston E-luokan hävittäjät Luokka:Hawthorn Leslien valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan hävittäjät
Ramil Quliyev

Ramil Quliyev (; s. 29. toukokuuta 1990 Baku) on azerbaidžanilainen, nykyään Turkkia edustava pikajuoksija. Nuorten arvokilpailuissa Quliyev on sijoittunut 200 metrillä hopealle alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Ostravassa 2007 (ajalla 20,72 s) ja viidenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2008 (21,00). Valencian MM-hallikilpailuissa 2008 hän karsiutui 60 metrillä alkuerissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui 200 metrillä puolivälierissä ajalla 20,66. Sisäratojen EM-kilpailuissa Torinossa 2009 Quliyev sijoittui 60 metrin juoksussa seitsemänneksi ajalla 6,67 s. Kesäuniversiadeissa 2009 hän voitti 200 metriä. Alle 20-vuotiaiden EM- kilpailuissa 2009 hän voitti 200 metriä kisaennätyksellä 20,33 s ja sijoittui 100 metrillä toiseksi ajalla 10,16. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 200 metrillä seitsemänneksi ajalla 20,61 s. Quliyev sai vuonna 2011 Turkin kansalaisuuden. Hänen mukaansa myös Venäjä ja Qatar olivat tarjonneet hänelle kansalaisuutta. Quliyev saavutti Välimeren kilpailuissa 2013 hopeaa 100 ja 200 metrillä. Hän sijoittui 200 metrillä kuudenneksi sekä Zürichin EM- kilpailuissa 2014 että Pekingin MM-kilpailuissa 2015. Gwanjun universiadeissa 2015 hän sai pronssia 100 ja 200 metrillä. Quliyev saavutti Amsterdamin EM- kilpailuissa 2016 hopeaa 200 metrillä ajalla 20,51 ja sijoittui 100 metrillä kuudenneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa hän oli 200 metrillä kahdeksas. 6\. kesäkuuta 2017 Quliyev alitti 100 metrillä 10 sekunnin rajan juostuaan 9,97 s. Hän voitti Lontoossa 2017 maailmanmestaruuden 200 metrillä ajalla 20,09. Hän voitti Välimeren kilpailuissa 2018 kultaa 200 metrillä ja hopeaa 4 × 100 metrin viestissä. Hän voitti saman vuoden Berliinin EM-kilpailuissa kultaa 200 metrillä Turkin ennätysajalla 19,76. Pikaviestissä hän juoksi ankkuriosuuden Turkin hopeajoukkueessa. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 200 metrillä viidenneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 200 metrin välierissä. Quliyev saavutti Välimeren kilpailuissa 2022 kultaa 200 ja hopeaa 100 metrillä. Saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hän keskeytti 200 metrin finaalijuoksun. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä. ==Henkilökohtaiset ennätykset== ;Ulkoradat * 100 m: 9,97 (2017) * 200 m: 19,76 (2018) ;Sisäradat * 60 m: 6,58 (2012) * 200 m: 21,05 (2012) ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Azerbaidžanilaiset pikajuoksijat Luokka:Turkkilaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jon Huntsman, Jr.

Jon Meade Huntsman, Jr. (s. 26. maaliskuuta 1960 Palo Alto, Kalifornia) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, liikemies ja diplomaatti. Hän toimi Utahin osavaltion kuvernöörinä 2005–2009, Yhdysvaltain Kiinan suurlähettiläänä 2009–2011 ja Singaporen suurlähettiläänä 1992–1993. Huntsman opiskeli Utahin yliopistossa ja valmistui Pennsylvanian yliopistosta, missä hän opiskeli kansainvälistä politiikkaa. Hän oli kaksi vuotta mormonien lähetystyöntekijänä Taiwanissa ja puhuu sujuvaa mandariinikiinaa. Barack Obama nimitti Huntsmanin Kiinan suurlähettilääksi toukokuussa 2009 ja senaatti vahvisti nimityksen saman vuoden elokuussa. Hän toimi tehtävässä huhtikuuhun 2011 asti. Vuoden 2012 presidentinvaaleissa Huntsman oli republikaanipuolueen esivaaliehdokas, mutta jättäytyi pois kisasta 15. tammikuuta 2012 ja ilmoitti tukevansa Mitt Romneya. Tammikuussa 2014 Huntsman valittiin Atlantic Council -ajatuspajan hallituksen johtoon. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jon Huntsman, Jr. Yhdysvaltain ulkoministeriön verkkosivuilla Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Utahin kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltalaiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kuhmon kirkko

Kuhmon kirkko on Kuhmon seurakunnan kirkko Kuopion hiippakunnassa. Kirkko on puinen keskikupolilla varustettu uusklassinen ristikirkko. Kirkon on suunnitellut kirkonrakentaja Jacob Rijf, mutta kirkko on valmistunut vasta hänen kuolemansa jälkeen 1816. Kirkon vierellä on kolminivelinen kellotapuli, joka on valmistunut 1831. Kuhmon kirkko vaurioitui pahasti talvisodan pommituksissa, mutta korjattiin sodan jälkeen entiseen asuunsa. Korjausten yhteydessä hankittiin kirkkoon taidemaalari T. G. Tuhkasen maalaama alttaritaulu Jeesuksen ylösnousemus, joka on maalattu vuonna 1951. == Kuvia == Kuhmo Church interior 2022-06-27 (3).jpg|Kirkon sisätilat Kuhmo Church interior 2022-06-27 (1).jpg|Urkuparvea kohti 4Y1A1936 (15914244801).jpg|Kirkko joen vastakkaiselta rannalta == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kainuun kirkkorakennukset Kirkko Luokka:Suomen puiset sisäviisteiset ristikirkot Luokka:Suomen 1810-luvulla rakennetut kirkot
Craig Weller

Craig Weller (s. 17. maaliskuuta 1981, Calgary, Alberta) on kanadalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan kaksi kautta NHL-liigassa, pelaten muutoin Pohjois-Amerikan alasarjoissa ja uran lopulla Euroopassa. Weller pystyi pelaamaana sekä hyökkääjänä että puolustajana. ==Pelaajaura== St. Louis Blues varasi Wellerin NHL:ään vuoden 2000 varaustilaisuuden 5. kierroksella vuorolla 167. Weller teki kahden vuoden sopimuksen Minnesota Wildin kanssa vuonna 2008. Sopimuksen arvo oli 1,2 miljoonaa dollaria. Minnesotan lisäksi hän on edustanut NHL:ssä Phoenix Coyotesia. Minnesota myi Wellerin Boston Bruinsiin lokakuussa 2009, josta hänet myytiin edelleen Florida Panthersiin. Hän pelasi kuitenkin vain farmisarjassa ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi pelaamaan Eurooppaan, kun hän teki sopimuksen brittiläisen EIHL-liigan Cardiff Devilsin kanssa. Weller valittiin EIHL-kauden parhaaksi pelaajaksi. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Itävallan pääsarjan joukkueeseen Villacheriin. Weller edusti Villaheria yhden kauden ja teki heinäkuun lopulla 2012 kuukauden koesopimuksen DEL-liigan ERC Ingolstadtiin. Weller pelasi kauden Ingolstadtissa tehden ainoastaan yhden syöttöpisteen. Hän päätti ammattilaisuransa tuohon kauteen. Weller pelasi vielä kauden 2013–2014 kanadalaisessa amatöörisarjassa edustaen Bentley Generalsia.Elite Prospects == Lähteet == *Craig Weller NHL:n virallisilla sivuilla * * * ===Viitteet=== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:St. Louis Bluesin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Piedsjärvi

Piedsjärvi () on Petsamonjoen vesistöön kuuluva järvi Nikkelin kunnassa Petsamon piirin eteläosassa Murmanskin alueella Venäjällä. Järvi sijaitsee Petsamonjoen vesistön latvaosassa. Piedsjärvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan eteläosassa. == Lähteet == Luokka:Petsamon järvet Luokka:Petsamonjoen vesistö
Kurt Wimmer

Kurt Wimmer on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja. Haastatteluissa hän mainitsee Cubicin debyytikseen, sillä hän ohjasi elokuvan Varsinainen äpärä puoleen väliin asti kunnes sai potkut. ==Filmografia== *Varsinainen äpärä (One Tough Bastard, 1995) (osittainen ohjaus) *Vieras tulevaisuudesta (Sphere, 1998) (sovitus) *Seikkailija Thomas Crown (The Thomas Crown Affair, 1999) (käsikirjoitus) *Cubic (Equilibrium, 2002) (käsikirjoitus/ohjaus) *The Recruit (2003) (käsikirjoitus) *Ultraviolet (2006) (käsikirjoitus/ohjaus) *Street Kings (2008) (käsikirjoitus) *Law Abiding Citizen (2010) (käsikirjoitus) *Salt (2010) (käsikirjoitus) *Metal Gear Solid (2012) (ohjaus) ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Skip Woods

Skip Woods (s. 4. joulukuuta 1970) on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja, tuottaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten käsikirjoittajana Salasana: Swordfishille ja Hitman-pelisarjan elokuvaversiolle. ==Filmografia== Vuosi Nimi Rooli 1998 Thursday Ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja 2001 Salasana: Swordfish Käsikirjoittaja, tuottaja 2007 Hitman Käsikirjoittaja 2007 Quiller Solitaire Käsikirjoittaja 2009 Stopping Power Käsikirjoittaja 2009 X-Men Origins: Wolverine Käsikirjoittaja 2009 G.I. Joe: The Rise of Cobra Käsikirjoittaja 2010 The A-Team Käsikirjoittaja 2013 A Good Day to Die Hard Käsikirjoittaja 2014 Sabotage Käsikirjoittaja 2015 Hitman: Agent 47 Käsikirjoittaja ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vilhelm Rubruk

thumb|400px|Vilhelm Rubrukin matkareitti Mongoliaan vuosina 1253–1255. Vilhelm Rubruk (Willem van Rubroeck, noin 1215–1220 – 1293) oli flaamilainen tutkimusmatkailija ja munkki. Vuosina 1253–1255 van Rubruk johti Ranskan kuninkaan Ludvig IX:n Mongolivaltakuntaan lähettämää diplomaattiseuruetta. He kulkivat Ranskasta ensin Palestiinaan, sitten Konstantinopolin kautta Krimille ja sieltä Donin arojen ja Keski-Aasian kautta keski-Mongoliaan. Vuonna 1254 lähetystö saapui Karakorumiin. Paluumatka tapahtui Kaukasian ja Vähän-Aasian kautta. Rubruk kirjoitti matkastaan kuninkaalle osoitetun Itinerarium- matkakertomuksen. Teoksessa Rubruk selostaa sanatarkasti keskustelujaan niin suurkaanin kuin rahvaankin edustajien kanssa sekä tarjoaa muun muassa ensimmäiset laajat latinankieliset selonteot Keski-Aasian nestoriolaisuudesta ja buddhalaisuudesta.http://www.glossa.fi/uutinen.php?id=40 ==Kirjallisuutta== * Matka Mongoliaan vuosina 1253-1255: Veli Vilhelm Rubrukin matkakertomus Ranskan kuninkaalle Ludvig IX:lle. Turku: Faros, 2010. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Eurooppalaiset astuivat toiseen maailmaan Maijastina Kahlos, 11.1.2011, Helsingin Sanomat. * Vilhelm Rubruk - Matka Mongoliaan vuosina 1253-1255 Osmo Pekonen, 31.5.2011, Keskisuomalainen. * Mongolien mailla – Möngken majassa Teemu Korpijärvi, 2011, Glossæ II/2011 s. 10-11. * William of Rubruck's Account of the Mongols, Silk Road Seattle, Washingtonin yliopisto Luokka:Tutkimusmatkailijat Luokka:Munkit Luokka:1200-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1293 kuolleet
Norm Farr

Norm "Rocky" Farr (s. 7. huhtikuuta 1947, Toronto, Ontario) on entinen kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Norm pelasi NHL:ssä 19 ottelua Buffalo Sabresissa vuosina 1972–75. Hän on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 82 kiloa. == Lähteet == * *Rocky Farr hockeygoalies.org:issa === Viitteet === Luokka:Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dystopia (Beneath the Massacren albumi)

__NOTOC__ Dystopia on kanadalaisen death metal -yhtye Beneath the Massacren toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 28. lokakuuta 2008 Prostethic Recordsin kautta.Amazon.com Viitattu 1. heinäkuuta 2009 == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Elliot Desgagnés − laulu * Christopher Bradley − kitara * Dennis Bradley − basso * Justin Rousselle − rummut == Arvostelut == * About.com: About.com: Album review * Imperiumi: 5½/10 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Beneath the Massacren albumit Luokka:Vuoden 2008 albumit
Stephen Furst

Stephen Furst (oik. Steven Nelson Feuerstein; 8. toukokuuta 1955 Norfolk, Virginia – 16. kesäkuuta 2017 Moorpark, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja televisio-ohjaaja. Stephen Furst syntyi Norfolkissa, Virginian osavaltiossa. Hän jäi orvoksi 17-vuotiaana. Samana vuonna hänellä todettiin diabetes. Diabetekseen liittyvien komplikaatioiden takia Furstin vasen jalka oli vaarassa joutua amputoitavaksi vuonna 1996. Niinpä Furst päätyi laihduttamaan yli 45 kilogrammaa. Hän kirjoitti kokemuksistaan kirjan Confessions of a Couch Potato (). Furst tunnetaan parhaiten rooleistaan Kent ”Flounder” Dorfmanina elokuvassa Delta-jengi (1978), tohtori Elliot Axelrodina televisiosarjassa Sairaalan syke (1983–1988) ja Vir Cottona science fiction -televisiosarjassa Babylon 5 (1993–1998). Vuonna 1995 alkaneessa piirrossarjassa Bittipää Furst toimi Fanboy-hahmon äänenä. Vuoden 2000 sarjassa Buzz Lightyear of Star Command hänellä oli äänirooli Boosterina. Hän myös näytteli Dash-mursua vuoden Disney-elokuvassa Pieni merenneito II: Atlantiksen salaisuus. Furst oli naimisissa Lorraine Wrightin kanssa, ja heillä oli kaksi poikaa, Nathan ja Griffith. Nathan Furst on ammatiltaan säveltäjä ja Griffith näyttelijä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisio-ohjaajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Värioppi

Värioppi käsittelee värejä ja niiden käyttöä. Väriopin avulla pyritään selittämään ja mallintamaan väri-ilmiöitä. Värejä tutkitaan muun muassa fysiikan, kemian, fysiologian, neuropsykologian sekä tietojenkäsittelyn menetelmin. Itse värien lisäksi värioppiin liittyy tavallisesti ihmisen värinäkökyky, sekä värisokeus ja ne ihmisen väriaistiin liittyvät piirteet, jotka eivät vastaa kaikkien muiden lajien värien näkökykyä. Värioppi on keskeinen osa sekä koulujen väriopetusta että maalaustaidetta, jossa sovelletaan esimerkiksi Johann Wolfgang von Goethen ja Johannes Ittenin käsityksiä muun muassa väriharmonioista. == Väriopin oppihistoriaa == Jo antiikissa pohdittiin väriä. Aristoteleen väriä koskevilla ajatuksilla oli pitkään arvovaltainen asema. Uuden näkökulman väreihin toi Isaac Newton teoksessaan Opticks vuonna 1704. Hänen vaikutuksestaan fysiikasta ja optiikasta tuli tärkeä osa värioppia. Siinä valo ja valon väri ovat tärkeitä värin selittäjiä. Goethe julkaisi oman värioppinsa vuonna 1810, osin vastaväitteenä Newtonille. Luonnontieteellisen tutkimuksen läpimurrot 1800-luvulla toivat värioppiin lisää uusia näkökulmia. Fyysikko ja lääkäri Thomas Young esitti tutkimuksillaan vuonna 1802 värien fysiologisia ulottuvuuksia. Niiden pohjalta fysiologi Hermann von Helmholtz kehittu värien näkemisen kolmiväriteorian, niin sanotun Young–Helmholtzin- teorian.Sateenkaaren tutkimuksen historiaa. Jari Piikki, Ursa.fi (Web Archive 2014).Hermann von Helmholtz: Ueber die Theorie der zusammengesetzten Farben Teoksessa: Archiv für Anatomie, Physiologie und wissenschaftliche Medicin. (1852), S. 461–482. Teoksen verkkoversio. Kemisti Michel Eugène Chevreul toi tutkimuksillaan vuonna 1839 värikontrastit ja värien vuorovaikutusilmiöt yleiseen tietoisuuteen ja ne vaikuttivat erityisesti ranskalaiseen maalaustaiteeseen. Skottilainen tieteilijä James Clerk Maxwell esitti vuonna 1873 teorian sähkömagneettisesta säteilystä. Maxwell teki kokeita värillisillä värinegatiivikuvilla. Hänen ansiostaan muun muassa värierottelutekniikka ja kolmivärikuvien valmistustekniikka, niin sanottu värireproduktio koki läpimurron. Uudet väriopilliset tutkimustulokset vaikuttivat merkittävästi muun muassa Ranskassa 1800-luvun loppupuolella alkaneen taiteellisen ilmaisun vallankumoukseen, sekä kuvataiteen väriopin kehitykseen. Ehkä voimakkain vaikutus oli Chevreul’n esille tuomilla värikontrasti-ilmiöllä. Nämä innoittivat myös saksalaisen taide-, taideteollisuus- ja arkkitehtuurikoulun, Bauhausin opettajina toimineita Johannes Itteniä ja Josef Albersia. Sekä Ittenin että Albersin kirjoittamissa värinkäytön oppaissa esitetyt näkemykset vaikuttivat ja vaikuttavat nykyisinkin paljon maalaustaiteeseen painottuvan väriopin opetukseen. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * * * * * * * == Aiheesta muualla == * * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sheffield FC

Sheffield Football Club eli Sheffield FC tai Sheffield Club on maailman vanhin jalkapalloseura. Seura on perustettu 24. lokakuuta 1857 Sheffieldin kaupungissa Englannissa. Joukkueen suurin saavutus lienee FA Amateur Cupin voitto 1904. Tällä hetkellä Sheffield Club pelaa englannin kahdeksanneksi korkeimmalla sarjatasolla Northern Premier Leaguessa. ==Lähteet== Luokka:Englantilaiset jalkapalloseurat Luokka:Sheffieldin urheilu
Mechanics of Dysfunction

__NOTOC__ Mechanics of Dysfunction on kanadalaisen death metal -yhtye Beneath the Massacren ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 20. helmikuuta 2007 Prosthetic Recordsin kautta.Amazon.com Viitattu 1. heinäkuuta 2009 Albumi on yhtyeen ensimmäinen julkaisu Prostethicin kautta. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Elliot Desgagnés – laulu * Dennis Bradley – kitara * Christopher Bradley – basso * Justin Rousselle – rummut CD Universe Viitattu 1. heinäkuuta 2009 == Arvostelut == * About.com: About.com: Album review * Imperiumi.net: Imperiumi.net: Levyarvio * Sputnikmusic: Sputnikmusic: Emeritus review == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2007 esikoisalbumit Luokka:Beneath the Massacren albumit
Rotestilaulu

Rotestilaulu on Simo Salmisen esittämä humoristinen musiikkikappale, joka levytettiin huhtikuussa 1966. Kappaleen sävellyksen ja sanoitukset ovat tehneet Salminen ja Spede Pasanen, ja sovituksen Esko Linnavalli. Rotestilaulu oli Salmisen levylaulajan uran ensimmäisiä kappaleita, joka osoittautui suurmenestykseksi ja oli kyseisen kesän isoimpia myyntimenestyksiä, pysytellen levymyyntilistan kärkipaikoilla useita viikkoja. ==Kappaleen synty== Tarina kertoo, että Rotestilaulu syntyi samana vuonna ilmestyneen Millipilleri- elokuvan kuvausten jälkeen, Pasasen silloisessa kotitalossa Lauttasaaressa. Kyseisenä päivänä Pasanen ja Salminen olivat saunoneet ja viettäneet aikaa saunaosaston uima-altaalla ja ajan myötä siirtyneet olohuoneeseen, jossa he jatkoivat keskustelua. Pasanen oli laittanut television päälle, jossa sillä hetkellä oli soinut Yleisradion ohjelma, jossa esitettiin protestilauluja. Erityisen negatiivisen vaikutuksen Pasaseen ja Salmiseen teki Vesa-Matti Loirin lauluesitys kyseisessä ohjelmassa, ja reaktiona siihen Salminen sai idean "Rotestilaulusta", joka parodioi protestilauluja.Jari Tervo Ylen erikoislähetyksessä Vesa-Matti Loiri on kuollut, Yle TV1, 10.8.2022. Pasanen kirjoitti muistiin Salmisen keksimän sanoituksen, johon hän itse teki myös muutamia lisäyksiä. Kappaleen sanoitus syntyi 10 minuutissa. Simo Salminen esitti kappaleen ensimmäisen kerran samana iltana vaimolleen Marittalle sekä Speden vaimolle Pirjolle, jotka olivat istuneet iltaa keskenään talon yläkerrassa. ==Lähteet== Luokka:Huumorikappaleet Luokka:Vuoden 1966 kappaleet Luokka:Protestilaulut Luokka:Suomalaiset musiikkikappaleet
AC/DC Live at Donington

AC/DC live at Donington on DVD-taltiointi rock-yhtye AC/DC:n konsertista Donington Parkista vuodelta 1991. Donington oli osa AC/DC:n vuoden 1991 The Razor's Edge -kiertuetta. AC/DC Live at Donington on julkaistu vuonna 1992, mutta siitä on myös saatavilla vuonna 2009 julkaistu fanipaketti, joka sisältää esimerkiksi plektroja ja julisteita. AC/DC Live at Doningtonista on myös tehty AC/DC Live Rock Band -peli, jonka kappaleet ovat samat kuin Doningtonin keikalla. == Jäsenet == * Brian Johnson – Laulu * Angus Young – Soolokitara * Malcolm Young – Komppikitara * Cliff Williams – Basso * Chris Slade – Rummut == Kappaleet == # "Thunderstruck" # "Shoot to Thrill" # "Back in Black" # "Hell Ain't a Bad Place to Be" # "Heatseeker" # "Fire Your Guns" # "Jailbreak" # "The Jack" # "Dirty Deeds Done Dirt Cheap" # "Moneytalks" # "Hells Bells" # "High Voltage" # "Whole Lotta Rosie" # "You Shook Me All Night Long" # "T.N.T." # "Let There Be Rock" # "Highway To Hell" # "For Those About to Rock (We Salute You)" Luokka:Vuoden 1992 konserttitallenteet Luokka:AC/DC:n konserttitallenteet Luokka:Musiikki-DVD:t Luokka:Konserttielokuvat
Rönsysorsimo

Rönsysorsimo (Puccinellia phryganodes) on monivuotinen rönsyilevä heinäkasvi, jota tavataan laajalti arktisilla alueilla Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois- Amerikassa. Suomessa laji on erittäin harvinainen, luonnonsuojelulailla rauhoitettuYmpäristöministeriö: Luonnonsuojeluasetuksessa rauhoitetut lajit Viitattu 1.7.2009. ja uhanalaisuusluokituksessa äärimmäisen uhanalainen. == Ulkonäkö ja koko == Mätästävä rönsysorsimo kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Kasvin pintarönsyt ovat pitkiä, rentoja ja juurehtivia. Rönsyn haara on yhdiskasvuinen rönsyn kanssa lähelle seuraavaa niveltä. Rönsyjen lehdet ovat kapeita ja lyhytlapaisia. Kukinto on sirottavahaarainen, 2–4 cm pitkä röyhy. Röyhyn haarat ovat ohuita ja useimmiten yksitähkyläisiä. Tähkylässä on 2–4 kukkaa. Röyhysorsimon kukinta ajoittuu Suomessa heinä-elokuulle, mutta kasvi kukkii hyvin harvoin.Retkeilykasvio 1998, s. 589Ulvinen 1997, s. 223. Rönsysorsimo ei tee siemeniä vaan leviää katkeilevien rönsyjen ja niistä irtoilevien sivuversojen avulla. Näitä levittävät jäät, vesivirtaukset ja myös vesilinnut. == Levinneisyys == Rönsysorsimo on levinnyt arktisten merien rannoille Euroopasta Aasiaan ja Pohjois-Amerikkaan. Suomen lähialueilla sitä tavataan Pohjois-Norjassa sekä Venäjällä Vienanmerellä ja Kuolan niemimaan rannikolla. Suomessa rönsysorsimoa tavataan pienellä alueella pariltakymmeneltä kasvupaikalta Perämeren rannikolla Oulun seudulta. Lajia on tavattu muun muassa Siikajoelta, Lumijoelta, Haukiputaalta, Oulusta ja Oulunsalosta. Laji löydettiin ensimmäisen kerran Suomesta Siikajoelta vuonna 1926. == Elinympäristö == Rönsysorsimo kasvaa alavilla ja kasvillisuudeltaan aukkoisilla merenrantaniityillä, paljailla lietemailla sekä hiekkadyynien välisissä painanteissa. Lajia tavataan myös merenrantavyöhykkeen yläosiin syntyneissä suolamaalaikuilla, joissa useimmat muut kasvit menestyvät huonosti. Suomessa maankohoamisen myötä laji siirtyy uusille kasvupaikoille merenrantavyöhykkeellä. Suomessa rönsysorsimon kasvupaikkoja uhkaavat rantalaiduntamisen loppumista seurannut umpeenkasvu, rantarakentaminen ja Itämeren rehevöitymisestä johtuva rantojen ruovikoituminen. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. * Ulvinen, Tauno: Rönsysorsimo. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 223. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2018: Rönsysorsimon (Puccinellia phryganodes) levinneisyys Suomessa * United States Department of Agriculture (USDA): Puccinellia phryganodes Luokka:Suolasorsimot Luokka:Suomen äärimmäisen uhanalaiset kasvit
William Stryker

William "Bill" Stryker on Marvel-kustantamon sarjakuvahahmo ja Ryhmä-X:n vihollinen. Hän esiintyi ensimmäisen kerran sarjakuvassa Ryhmä S robotinkalu Chris Claremontin ja Brent Andersonin luomassa X-Men: God Loves, Man Kills -sarjakuvassa vuodelta 1982. Pastori Stryker on kristitty fundamentalisti, joka uskoo saaneensa Jumalalta pyhän tehtävän tuhota mutantit. X-Men 2 -elokuvassa Brian Cox esitti eversti Strykeriä, joka halusi tuhota kaikki mutantit. Myöhemmin Strykeriä esitti Danny Huston elokuvassa X-Men Origins: Wolverine, jossa hän toimi Ase-X -projektin roistomaisena johtajana. Vuonna 2009 Stryker valittiin IGN:n suurimpien roistojen listalla sijalle 70.Stryker is number 70 IGN. ==Lähteet== Luokka:Marvel-universumin superroistot Luokka:Kuvitteelliset papit ja papittaret
Michael O’Hare

Michael O’Hare (6. toukokuuta 1952 Chicago, Illinois – 28. syyskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Jeffrey Sinclairina science fiction -televisiosarjassa Babylon 5. Hän siirtyi pois Babylon 5:n näyttelijäkunnasta ensimmäisen tuotantokauden jälkeen mutta esiintyi myöhemmin vielä kaksiosaisessa jaksossa ”War Without End”. Uransa aikana O’Hare esiintyi monissa New Yorkin alueen teatterituotannoissa. Näihin lukeutui eversti Nathan Jessepin rooli A Few Good Men () -näytelmän alkuperäisessä näyttämöversiossa. Elokuvaversiossa vastaavaa roolia esitti Jack Nicholson. O’Hare oli ensimmäinen valkoihoinen näyttelijä, joka oli ehdolla parhaan näyttelijän AUDELCO-palkinnon saajaksi. Kyseessä on New Yorkin tummaihoisen teatteriyhteisön tukemista varten perustettu palkinto. O’Haren ehdokkuus perustui hänen rooliinsa Etelä-Afrikan apartheid-politiikan vaikutuksia tarkastelleessa näytelmässä Shades of Brown. O’Hare teki satunnaisia esiintymisiä useissa televisiosarjoissa, mukaan lukien Kate & Allie ja Kova laki. O’Hare kuoli 28. syyskuuta 2012, viisi vuorokautta saamansa sydänkohtauksen jälkeen. Hän oli kuollessaan 60-vuotias. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet