EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Karvian helluntaiseurakunta

Karvian helluntaiseurakunta on Karviassa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1936. Seurakunnan toimintaan kuuluu jumalanpalvelukset ja Sanan ja rukouksen illat. == Historia == Kantin kylässä syntyi vuonna 1927 voimakas vapaaevankelinen herätys, kun Ville ja Selma Ala- Rämi pitivät hengellisiä kokouksia Karviassa, muun muassa Karvian pappilassa. Uskoontulleiden kokouksia pidettiin Kantin, Sarankylän ja Ämmälän kylissä. Yrjö Anttila oli Kauhavalla kosketuksissa helluntaisanoman kanssa ja toi sen mukanaan Karviaan.Vahtera 1990, s. 218–227 Karvian helluntaiseurakunnan perustava kokous pidettiin Kantin kylässä 9. marraskuuta 1936. Seurakunnan ensimmäiseksi vanhimmaksi valittiin Herman Virta Honkajoelta. 1. elokuuta 1937 järjestettiin suuri kastetilaisuus Karvian kesäjuhlien yhteydessä. Tuolloin seurakuntaan kastettiin 14 jäsentä. Seurakunta piti vuosien 1935–1961 aikana kokouksia erityisesti Karvian varavankilassa. 1950-luvulla Karvian Sarankylässä syntyi kymmenien uskoontulleiden herätys. Vilho Mäkelä ja Taisto Vahtera pitivät herätyskokouksia vuonna 1957 muun muassa Nuorisoseuran talossa. Kirkonkylältä kokoukset laajenivat Kauhajoen puolelle Nummikosken kylään. Lähes puolet kylän väestöstä tulivat herätyksen piiriin. 1960-luvulla Juhani Rikalainen piti Alkavan kylässä kokouksia ja myös toimintaa jatkettiin myös Nummijärven kylässä. Seurakunta hanki oman evankelioimisteltan vuonna 1966. Karvian helluntailähetys perustettiin 23. maaliskuuta 196 ja se merkittiin yhdistysrekisteriin lokakuussa 1969. Seurakunta järjestäytyi uudelleen 1976. Vuosina 1977–1981 seurakunnan päätoimisena työntekijänä toimi Lauri Louhisuo. Tähän aikaan seurakunnan toiminta oli vilkasta ja useat vierailivat Niilo Yli-Vainion kokouksissa Lapualla. Yli-Vainio vieraili kahteen otteeseen myös Karviassa. Molemmat tilaisuudet vetivät yleisöä arviolta noin 1000 henkeä. Karviassa alkoi 1980-luvun alussa nuorisoherätys, joka virvoitti seurakunnan toimintaa. == Rukoushuone == Karvian helluntaiseurakunta sai vuonna 1987 käyttöönsä rukoushuoneen. Tätä ennen seurakunta kokoontui kodeissa ja myös kunnan kerhohuoneissa. Karvian helluntaiseurakunnan Metsäpirttiin kunnostettiin kokoussali 70–80 hengelle. Rukoushuone vihittiin käyttöön 11. lokakuuta 1987. == Katso myös == * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Karvia Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Parkanon helluntaiseurakunta

Parkanon helluntaiseurakunta eli Parkanon kotiseurakunta (aik. Parkanon Betania-seurakunta) on Parkanossa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1938. Seurakunnan toimintaan kuuluu jumalanpalvelusten ja Sanan ja rukouksen iltojen lisäksi ruokajakelu ja yhteiskristilliset kaupunkirukoukset. == Historia == Helluntaiherätys saapui Parkanoon Valto Kuusiston toiminnan myötä 1920-luvun alussa. Myös Yliskylässä pidettiin kokouksia samoihin aikoihin. Varsinainen herätys alkoi kuitenkin 1922 Vahojärvellä. Ensimmäinen kastetilaisuus järjestettiin Viitikonjoen rannassa 1922. Herätys leivisi Vahojärveltä käsin Yliskylään ja Aureseen.Vahtera 1990, s. 228– Parkanon Betania-seurakunta perustettiin maaliskuussa 1938 Arvo Ylirönnin kotona. Seurakunnan toiminnasta tuli perustamisen jälkeen yhtenäisempää. Seurakunta piti kokouksia ja ompeluiltoja kodeissa. Tampereen Saalem-seurakunta tuki voimakkasti 1930-luvulla Parkanon työtä. Seurakunnan läpimurto tapahtui heinäkuussa 1950 pidettyjen telttajuhlien yhteydessä. Parkanon telttajuhlilla kävi runsaasti ihmisiä ja väki lisääntyi päivä päivältä. Seurakunnan toimintaa pidettiin kodeissa, joista Ahveniuksen koti muodostui lähes vakituiseksi kokouspaikaksi. Ahtauden vuoksi suuremmat tilaisuudet pidettiin Päivölässä ja kouluissa. Vuonna 1973 seurakunta vuokrasi kokouspaikakseen Parkanon Reserviupseerien kerhohuoneen, jossa se kokoontui viiden vuoden ajan. Parkanon helluntaiseurakunta tuki lähetystyötä aluksi Satakunnan Lähetysrahaston kautta. Vuonna 1979 seurakunta aloitti yhteistyön Kihniön. Karvian, Kurjenkylän, Suodenniemen ja Mouhijärven helluntaiseurakuntien kanssa. == Rukoushuone == Seurakunta osti 3. tammikuuta 1978 keskeiseltä paikalta Osuusliike Satapohjan toimitalon, joka saneerattiin seurakunnan tarpeita vastaaviksi. Muutostyöt tehtiin suurelta osin talkootyönä. == Katso myös == * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Parkano Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Tuukka Sandström

Tuukka Sandström (5. lokakuuta 1980 JyväskyläSandström, Tuukka, Kirjasampo. Viitattu 3.5.2024) on suomalainen lastenkirjailija, esseisti, suomentaja ja kustantaja. Hän julkaisee kirjoja yrityksensä Idiootin nimissä.Oskari Onninen, Palikkaversioita Suomen Kuvalehti, näköislehti, 18/2024, s. 53–54. 2.5.2024 (Verkkoversio) Sandström on opiskellut Tampereen ja Tarton yliopistoissa ja Venäjällä taloustieteiden akatemiassa kirjallisuustieteitä, historiaa, filosofiaa sekä viron ja venäjän kieltä. Kustantamon ensimmäinen julkaisu oli Sandströmin esikoisteos Taksipuhetta (2009). Kirja perustuu Sandströmin kahden vuoden mittaiseen työskentelyyn taksikuskina. Sittemmin kustantamo on julkaissut muidenkin tuotantoa.Idiootti haluaa suosia kymenlaaksolaista kirjallisuutta Yle.fi 15.10.2009, viitattu 3.5.2024 Sandström asuu Haminassa vanhassa maalaistalossa puolisonsa kuvittaja Varpu Erosen ja lastensa kanssa.Tuukka Sandström: Lastenkirjallisuus ja kuihtuva kritiikki blogi 1011.2022, viitattu 3.5.3024 ==Teokset== * Taksipuhetta, Idiootti 2009 ISBN 978-952-5860-00-9 * Tappio tai kuolema : esseitä, Avain 2024 ISBN 978-952-304-517-0 ;Lastenkirjat * Kuutarhuri, kuvitus Varpu Eronen. Avain 2020 ISBN 978-952-304-243-8 * Rontti-kissan kummallinen kesä, kuvitus Varpu Eronen. Avain 2021 ISBN 978-952-304-282-7 * Pienen pieni ilves ja iso karhu, kuvitus Varpu Eronen. Avain 2022 ISBN 978-952-304-363-3 * Rontti-kissa noitakoulussa, kuvitus Varpu Eronen. Avain 2022 ISBN 978-952-304-379-4 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Suomalaiset esseistit Luokka:Suomentajat Luokka:Suomalaiset kirjankustantajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Onversaagd-luokka

Onversaagd-luokka oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston kuuden miinanraivaajan muodostama alusluokka, jonka alukset olivat todellisuudessa Yhdysvaltain laivaston Aggressive-luokan aluksia. Yhdysvaltain laivasto luovutti 1954–1955 alukset MDAP-sopimuksen nojalla. Niissä oli puurunko, ja niiden voimanlähteenä oli magnetisoimattomasta metalliseoksesta valmistetut dieselmoottorit.Gardiner 1995 s. 281 == Alukset == Onversaagd-luokan miinanraivaajatmarinematen.com Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo Hr. Ms. Onversaagd Astoria Marine Construction Company, Astoria, Oregon 24. syyskuuta 1952 11. huhtikuuta 1953 27. toukokuuta 1954 poistettu palveluksesta 23. kesäkuuta 1976 myyty 1979 Hr. Ms. Onbevreesd Astoria 8. joulukuuta 1952 7. marraskuuta 1953 21. syyskuuta 1954 poistettu palveluksesta 28. toukokuuta 1982 alusluettelosta 18. joulukuuta 1987 romutettu 1989 Hr. Ms. Onverschrokken Peterson Builders Inc., Sturgeon Bay, Wisconsin 19. helmikuuta 1952 17. helmikuuta 1953 22. heinäkuuta 1954 poistettu palveluksesta 1. maaliskuuta 1972 nimetty uudelleen Hr. Ms. Mercuuriksi Hr. Ms. Onvermoeid Peterson 27. helmikuuta 1952 2. toukokuuta 1953 31. tammikuuta 1954 poistettu palveluksesta 1. lokakuuta 1971 alusluettelosta 15. heinäkuuta 1972 palautettu Yhdysvalloille 1972 Hr. Ms. Onvervaard Astoria 11. huhtikuuta 1952 6. maaliskuuta 1954 31. tammikuuta 1955 poistettu alusluettelosta 15. toukokuuta 1982 romutettu 1985 Hr. Ms. Onverdrotten Peterson 17. helmikuuta 1952 22. elokuuta 1953 22. marraskuuta 1954 poistettu alusluettelosta 15. toukokuuta 1982 Vuonna 1966 alukset siirrettiin saattajiksi, jolloin niiden runkonumeroiksi muutettiin A 854 – A 859. Kaksi vuotta myöhemmin Onbevreesd, Onvervaard ja Onverdrotten muutettiin miinantorjuntaryhmien johto- ja huoltoaluksia. Vuonna 1972 Onverschrokken siirrettiin torpedokoealukseksi, jolloin se nimettiin uudelleen Hr. Ms. Mercuuriksi. == Lähteet == * === Viitteet === *
Seljen luostari

Seljen tai Seljan luostari oli benediktiiniluostari Seljan saarella nykyisen Stadin kunnan alueella Norjassa. Se perustettiin todennäköisesti 1000-luvun lopulla ja lakkautettiin vuonna 1470. Luostarista ovat jäljellä rauniot, joilla käy noin 3 000–4 000 matkailijaa vuosittain. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Selja kloster Luokka:Norjan luostarit Luokka:Stad Luokka:Benediktiiniluostarit
Seljen kirkko

Seljen kirkko () on Stadin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1866. Selje kyrkje altertavle.jpg|Alttarimaalaus ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Stad
Leikangerin kirkko (Stad)

Leikangerin kirkko () on Stadin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1866. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Stad
Ervikin kirkko

Ervikin kirkko () on Stadin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1970. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Stad
Katja Kärki

Katja Kärki (s. 1985) on suomalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa, Jumalan huone, ilmestyi vuonna 2019. Kärjen toinen romaani, Eeled (2021), oli Lappi-kirjallisuuspalkintoehdokkaana 2023. Hänen kolmas romaaninsa, Evan neljä elämää (2024), kertoo kuvataiteilija Eva Ryynäsestä. Kärki on koulutukseltaan äidinkielen ja kirjallisuuden sekä suomi toisena kielenä -opettaja ja sanataideohjaaja. Hän asuu Rovaniemellä. ==Teokset== * Jumalan huone (2019) * Eeled (2021) * Evan neljä elämää (2024) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Selja (saari)

Selja tai Selje on saari Stadin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Sen pinta-ala on 1,6 neliökilometriä ja vuonna 2001 siellä oli viisi asukasta. Seljalla sijaitsevat Seljen luostarin rauniot. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan saaret Luokka:Stad
Lars Barmen

Lars Barmen (s. 3. helmikuuta 1963 Selje) on norjalainen kokki. Hän juonsi omaa Barmeny-ohjelmaansa NRK:lla vuosina 1997–2001 ja on julkaissut useita keittokirjoja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset kokit Luokka:Norjalaiset televisiojuontajat Luokka:Keittokirjailijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jens Stub

Jens Stub (3. maaliskuuta 1764 Nordfjordeid – 24. lokakuuta 1819 Tresfjorden) oli norjalainen pappi ja Eidsvollin kansalliskokouksen osallistuja. Hän toimi pappina ensin Alattiossa ja vuodesta 1801 Veøyssä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset papit Luokka:Eidsvollin kansalliskokousmiehet Luokka:Vuonna 1764 syntyneet Luokka:Vuonna 1819 kuolleet
Kansallinen ansioritarikunta (Bhutan)

Kansallinen ansioritarikunta on bhutanilainen ritarikunta, joka perustettiin 7. marraskuuta 2008 kuningas Jigme Khesar Namgyal Wangchuckin käskystä. Sitä myönnetään tunnustuksena ansioista tai poikkeuksellisesta palveluksesta Bhutanin hyväksi. Ritarikunnassa on kolme luokkaa: * ritarikunnan nauha == Lähteet == Luokka:Bhutanin kunniamerkit
Vammalan helluntaiseurakunta

Vammalan helluntaiseurakunta (aik. Tyrvään Siion-seurakunta (1945–1962), Vammalan Siion-seurakunta (1962–1968)) on Sastamalassa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1945. Seurakunnan johtava pastori on Matti Karvinen. Seurakunnan toimintaan kuuluu jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, nettiradio sekä lähetystyön tuki ja tuki vilnalaiselle ystävyysseurakunnalle. Seurakunnan tilaisuuksia lähetetään muun muassa TV7:n televisio- ja verkkokanavilla. == Historia == Sastamalan ensimmäiset helluntaikokoukset pidettiin vuonna 1929 Tyrvään Roismalassa Hanna Lönnrothin toiminnan seurakuksena. Lönnroth piti kokouksia Tyrvään seudulla muun muassa Karkussa, Kiikassa ja Keikyällä. Artturi Kukkula, Frans Kalliomäki, Jalmari Lehtovirta ja Vieno Laine pitivät Tyrväällä kokouksia kesällä 1939. Tyrvään ja Roismalan uskovat järjestäytyivät seurakunnaksi 3. lokakuuta 1940 ja perustamiskokous pidettiin Selinin kodissa.Vahtera 1990, s. 234–246 Sodan jälkeen toiminta painottui Myllymaan ja Orissuon suunnalle. Täällä syntyi herätystä ja toisen seurakunnan perustaminen koettiin aiheelliseksi. Tyrvään Siion-seurakunnan perustava kokous pidettiin Yrjö Lanteen kodissa 16. heinäkuuta 1945. Ensimmäinen seurakunta jäi pienemmäksi ja vähitellen sen jäsenet siirtyivät Tyrvään Siion-seurakuntaan. 1950-luvun puolivälissä seurakuntaa koetteli hajaannus. Seurakunnasta irtaantui ryhmä, joka aloitti erillisen toiminnan. Artturi Kukkulan saarnaaja- aikana irtaantuneet kuitenkin palasivat seurakunnan yhteyteen. Rukoushuoneen valmistumisen jälkeen seurakunnan toiminta keskittyi pääosin uuteen kokoussaliin, mutta kokouksia pidettiin myös ympäristössä. Seurakunnan nimi muutettinin Vammalan Siion-seurakunnaksi 1962 ja Vammalan helluntaiseurakunnaksi 1987. == Rukoushuone == Seurakunta ryhtyi suunnittelemaan vuonna 1949 oman rukoushuoneen hankkimista. Sopiva tontti löytyi Varikonkadun varrelta. Rakennustyöt aloitettiin keväällä 1951. Seurakuntalaiset osallistuivat runsain joukoin talkoisiin. Rukoushuone vihittiin käyttöön 18. marraskuuta 1951. Rukoushuoneen koko riitti aina 1980-luvun lopppuun asti, jollloin seurakunnan jäsenmäärä oli yli 260. == Saarnaajat == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Vammalan helluntaiseurakunnan saarnaajina: * 1952–1953: Väinö Saukkonen * 1954–1955: Olavi Rantanen * 1955–1956: Olavi Runolinna * 1956–1958: Artturi Kukkula * 1959–1962: Toivo Viitala * 1962–1974: Veijo Pihlajaniemi * 1974–1981: Kalervo Pakkala * 1981–1983: Kai Karjalainen * 1983–1987: Leevi Haikonen * 1987–????: Lasse Kangassalo * ????–2013: Hannu Nuutinen * 2014→ Matti Karvinen == Katso myös == * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Sastamalan seurakunnat Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
H’otin

H’otin () on kylä ja aiempi kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Sumyn alueen itäosassa Sumyn piirissä. Kylä sijaitsee Dneprin sivujoen Pselin vesistöön kuuluvan Olešnijoen varrella, maanteitse 25 kilometriä aluekeskus Sumysta pohjoiseen ja linnuntietä noin 10 kilometriä Venäjän rajalta etelään. Tammikuun keskilämpötila on −7,7 ja heinäkuun +19,5 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 550 millimetriä. Onnen Venäjän hyökkäyssotaa väkiluvuksi arvioitiin 2 290 (1.1.2022). Vuonna 1989 taajamaan kirjattiin 3 770 asukasta. Sodan vuoksi osa väestöstä on evakossa. ==Historia== Paikkakunta on tunnettu 1300-luvun lopulta lähtien. Kaupunkityyppisen taajaman asema sillä oli vuosina 1968-2024. Ukraina lakkautti tammikuussa 2024 kaupunkityyppisiset taajamat osana Neuvostoliittoon liittyvistä käsitteistä luopumista, ja H’otin muuttui kyläksi. Muutoksessa kaupunkityyppisistä taajamista tuli väkiluvun, taajamarakenteen ja harkinnan mukaan joko kaupunkeja (; tämä edellytti aseman hakemista ja parlamentin päätöstä), taajamia () tai kyliä (). Heinäkuun 2020 aluehallinnollisen uudistuksen yhteydessä H’otinista säilyi osana Sumyn piiriä, kuten se oli ollut aiemminkin. === Venäjän hyökkäyssodan aika === Venäjä miehitti H’otinin taajaman 24. helmikuuta 2022 osana Ukrainaan kohdistamaansa hyökkäyssotaa (2022–). Ennen huhtikuun 2022 alkua tapahtuneen vetäytymisensä jälkeen Venäjä on jatkanut kylän tuhoamista lukuisilla sotilaallisilla iskuilla ja tihutöillä. Niissä on saanut surmansa monia siviilejä, useita on loukkaantunut ja rakennuksia on romuttunut. Hyökkäykäävä osapuoli on iskenyt toistuvasti muun muassa tykistöasein (tykein, kranaatin- ja raketinheittimin), räjähdelennokein tai FPV-räjähdedronein, ohjuksin ja liitopommeja käyttäen. Esimerkkejä tammi-huhtikuulta 2024 (vain pieni osa iskuista) Myös valtakunnan rajan yli tunkeutuneet sabotoijat ovat tehneet surmatöitä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Sumyn piiri Luokka:Ukrainan kylät Luokka:Ukrainan kaupunkityyppiset taajamat
Henryk Chmielewski

Henryk Chmielewski (myös Henry Chemel Yhdysvalloissa); 8. tammikuuta 1914 Hollywood, Florida – 15. marraskuuta 1998 Hollywood, Florida, Yhdysvallat) oli puolalainen nyrkkeilijä, joka voitti Euroopan mestaruuden vuonna 1937. Pian sen jälkeen hän siirtyi ammattinyrkkeilijäksi Yhdysvaltoihin, jossa eli loppuelämänsä. == Kansallinen menestys == Chmielewski saavutti yhteensä kolme Puolan mestaruutta - kevyessä sarjassa (alle 61,2 kg) vuonna 1931 ja keskisarjassa (alle 72,6 kg) vuosina 1933 ja 1936. Hän edusti Puolan nyrkkeilymaajoukkuetta 16 kertaa, joista voitti 12 ja hävisi 3 ottelua ja yksi oli ratkaisematon. == Puolan edustajana olympialaisissa ja EM-kisoissa == Chmielewski osallistui keskisarjaan (alle 72,6 kg) vuoden 1936 Berliinin olympialaisten nyrkkeilyssä. Hän hävisi välierissä Norjan Henry Tillerille ja luovutti kolmannen ottelun Argentiinan Raúl Villarrealille. Loppusijoitus oli siis 4. Hän oli kuitenkin ensimmäinen puolalainen nyrkkeilijä, joka pääsi olympialaisten välieriin. Seuraavana vuonna Chmielewski kilpaili Milanon EM- kisoissa. Niissä hän voitti Euroopan mestaruuden keskisarjassa (alle 72,6 kg) kukistaen loppuottelussa Hollannin Gerhardus Dekkersin. Sitä ennen välieräottelussa Chmielewski oli kukistanut pistein Berliinin kisojen vastustajansa Norjan Tillerin. Samana vuonna hän edusti Eurooppaa ottelussa Amerikkaa vastaan. Ensimmäisessä ottelussaan toukokuun lopulla 1937 Chigacossa hän hävisi amerikkalaiselle Al Wardlowille pistein, mutta toisessa kesäkun alussa Kansas Cityssä hän otti voiton tyrmäyksellä Floyd Hallista. Amatööriuransa aikana Chmielewski otteli 157 ottelua, joista hän voitti 133, 11 tasapeliä ja hävisi 13. == Ammattilaisura Amerikassa == Chmielewski nyrkkeili ammattilaisena joulukuusta 1938 maaliskuuhun 1949. Ammattilaisena otellessaan Amerikassa hän käytti nimeä Henry Chemel. Parhaimmillaan hän oli neljäntenä ammattilaisten keskisarjan nyrkkeilijöiden "The Ring"-listalla vuonna 1945. Tunnetuin hänen vastustajistaan oli Jake LaMotta, jonka hän kohtasi LaMottan uran alkuvaiheessa kesäkuussa 1942 häviten ottelun. Hän otteli kaikkiaan 79 ottelua, joista hän voitti 55. == Urheilu-uran jälkeinen aika == Henryk Chmielewski toimi urheilu-uransa jälkeen laivamekaanikkona. Hän oli elämänsä aikana naimisissa kolme kertaa, ja hänellä oli kaksi poikaa ensimmäisestä avioliitosta. == Aiheesta muualla == * BoxRec: Henry Chmielewski alias Henry Chemel. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset nyrkkeilijät Luokka:Amerikanpuolalaiset Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Krasnopillija

Krasnopillija () on taajama Ukrainan Sumyn alueen itäosassa Sumyn piirissä. Taajama sijaitsee Dneprin sivujoen Pselin vesistöön kuuluvien Zakobyllja- ja Tonkajokien yhtymäkohdassa, 40 kilometriä aluekeskus Sumysta itäkaakkoon ja linnuntietä 11 kilometriä Venäjän Belgorodin alueen rajalta länteen. Taajamassa on rautatieasema. Tammikuun keskilämpötila on −7,8 ja heinäkuun +19,6 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 510 millimetriä. Ennen Venäjän hyökkäyssotaa (2022–), taajaman väkiluvuksi arvioitiin 7 769 (1.1.2022). Vuonna 2001 asukkaita oli 8 935, joista selkeä valtaosa ukrainalaisia. Vuonna 1989 taajamaan kirjattiin 9 469 asukasta. Sittemmin sodan jatkuessa monet taajaman asukkaista ovat siirtyneet evakkoon, ja monet nuorista miehistä ovat rintamalla. ==Historia== Krasnopillija perustettiin, kun vuosina 1640-1645 rakennettiin ympäröiviä suojalinjoja Belgorodin ja laajemmin Venäjän tsaarikunnan eli Moskovan Venäjän etelärajojen suojaamiseksi Krimin tataarien ja nogaiden hyökkäyksiltä. Tataarit hyökkäisivät paikkakuntaa vastaan erityisesti vuosien 1659, 1663 ja 1668 aikana. Vuonna 1673 Krasnopillijan linnoitetussa varustuksessa asui 1 136 ihmistä. Kun Venäjästä kehittyi keisarikunta, jonka rajat siirtyivät, paikkakunnan puolustuksellinen merkitys väheni 1700-luvun ensimmäisen neljänneksen aikana. Vuonna 1886 asukkaita oli 5 656 ja vuonna 1913 jo 7 486\. 1900-luvun alussa rakennettiin rautatie. Kaupunkityyppisen taajaman asema sillä oli vuosina 1956-2024. Ukraina lakkautti tammikuussa 2024 kaupunkityyppisiset taajamat osana Neuvostoliittoon liittyvistä käsitteistä luopumista, ja Krasnopillija muuttui taajamaksi. Muutoksessa kaupunkityyppisistä taajamista tuli väkiluvun, taajamarakenteen ja harkinnan mukaan joko kaupunkeja (; tämä edellytti aseman hakemista ja parlamentin päätöstä), taajamia () tai kyliä (). Heinäkuun 2020 aluehallinnollisen uudistuksen yhteydessä Krasnopillijasta tuli osa Sumyn piiriä; tätä ennen se oli Krasnopillijan piirin hallintokeskus. === Venäjän hyökkäyssodan aika === Venäjä miehitti Krasnopillijan taajaman runsaan kukauden ajaksi Ukrainaan kohdistamaansa hyökkäyssodan alussa (2022–). Miehittäjien raportoitiin esimerkiksi varastaneen oppilaitosten tietokonelaitteistoja ja videokameroita, hajoittaneen kalusteita ja särkeneen ikkunoita. Maaliskuun 2022 lopulla tapahtuneen vetäytymisensä jälkeen Venäjä on jatkanut taajaman tuhoamista lukuisilla sotilaallisilla iskuillaan, erityisesti tiheästi tehdyillä tykistöiskuillaan. Niissä on saanut surmansa monia siviilejä, useita on loukkaantunut ja rakennuksia on romuttunut. Hyökkäykäävä osapuoli on iskenyt toistuvasti muun muassa tykistöasein (tykein, kranaatin- ja raketinheittimin), räjähdelennokein tai FPV-räjähdedronein, ohjuksin ja liitopommeja käyttäen. Esimerkkejä tammi- ja huhtikuulta 2024 (vain pieni osa iskuista) Залізничний вокзал , смт. Краснопілля , пров. Привокзальний, 4.jpg|Rautatieasema. Russian Occupation of Sumy Oblast.svg|Krasnopillja vapautui muun Sumyn alueen ohella miehitytyksestä 27.3.2022 mennessä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Sumyn piiri Luokka:Ukrainan kylät Luokka:Ukrainan kaupunkityyppiset taajamat
On ne meurt que deux fois

On ne meurt que deux fois (”Kuolet vain kahdesti”) on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut Jacques Derayn ohjaama ranskalainen neo-noir-tyylinen rikos- ja jännityselokuva, jonka pääosissa ovat Michel Serrault ja Charlotte Rampling. Elokuva perustuu Derek Raymondin vuonna 1984 julkaistuun romaaniin He Died with His Eyes Open, jonka pohjalta Jacques Deray ja Michel Audiard sovittivat käsikirjoituksen. Elokuva palkittiin tuomariston palkinnolla vuoden 1985 Montrealin elokuvajuhlilla, ja Jean Penzer palkittiin elokuvasta parhaan kuvauksen Césarilla. == Juoni == Rikoskomisario Robert Staniland (Michel Serrault) tutkii pianistin kuolemaa. Hän tapaa murhan uhrin rakastajattaren Barbara Sparkin (Charlotte Rampling), joka tunnustaa rikoksen. Staniland ei kuitenkaan usko häntä havaintojensa ja kokemuksensa perusteella ja ryhtyy selvittämään totuutta yllättävin tuloksin. == Näyttelijät == == Ensi-ilta ja vastaanotto == On ne meurt que deux fois julkaistiin elokuvateattereissa Ranskassa 9. lokakuuta 1985. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana yli miljoona katsojaa. === César-palkinnot === Vuosi Kategoria Ehdokas Tulos Lähde 1985 Paras kuvaus Jean Penzer 1985 Paras naispääosa Charlotte Rampling 1985 Paras miespääosa Michel Serrault 1985 Paras miessivuosa Xavier Deluc 1985 Paras alkuperäinen tai sovitettu käsikirjoitus Jacques Deray ja Michel Audiard 1985 Paras musiikki Claude Bolling 1985 Paras leikkaus Henri Lanoë 1985 Paras lavastus François de Lamothe == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1985 ranskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset rikoselokuvat Luokka:Ranskalaiset jännityselokuvat Luokka:Ranskalaiset eroottiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Bhutanin kielet

Bhutanissa puhutaan monia kieliä: Ethnologuen mukaan maassa tavataan 21 elävääkieltä, joista 14 luokitellaan uhanalaisiksi. == Dzongkha == Bhutanin perustuslain 1. artiklan mukaan dzongkha on maan kansalliskieli. Dzongkha on ollut kansalliskieli jo vuodesta 1971 lähtien, ja kielen tarkoitus on toimia bhutanilaisen identiteetin osana. Bhutanin asukasluku on 772 000, mutta dzongkhaa puhuu äidinkielenään vain 171 080. Kieli on pakollinen oppiaine kaikissa Bhutanin kouluissa ja maan itä- sekä eteläosissa se toimii lingua francana. == Nepali == Nepali on ainoa Bhutanissa puhuttava kieli, joka ei kuulu sinotiibetiläisiin, vaan indoeurooppalaisiin kieliin. Maantieteellisesti nepalin puhujat sijoittuvat maan eteläosiin. Nepalin puhujat saapuivat näille alueille 1900-luvulla, ja Bhutanissa puhuttavaan nepaliin viitataan toisinaan nimellä lhotsampikha. Nepalia puhuu arviolta 265 000 henkilöä. == Muut kielet == Dzongkhan ja nepalin lisäksi muut kielet, joilla on yli 10 000 puhujaa: Kieli Puhujamäärä tshangla 182 000 khengkha 40 000 chocangcakha 30 000 dzalakha 22 000 bumthankha 20 000 kurtöpkha 15 000 nyenkha 12 000 Bhutanilainen viittomakieli on luotu kielitieteilijöiden avulla kotiviittomien pohjalta Parossa sijaitsevassa kuurojen koulussa. === Vieraat kielet === Englantia puhutaan yleisesti ja sitä myös käytetään kouluissa, hallinnossa, mediassa ja teollisuudessa, vaikka sillä ei ole minkäännäköistä lain takaamaa asemaa virallisena kielenä. Englannin kieli levisi Bhutaniin 1770-luvulla Brittiläisestä Intiasta käsin. Hindi on myös näkyvä vieras kieli Bhutanissa johtuen maan tiiviistä suhteista Intiaan. Esim. hindinkielisiä televisio- ohjelmia ja elokuvia esitetään Bhutanissa. Ainoa vieras kieli, jota maan kouluissa opetetaan, on englanti. Bhutanin paikallisia vähemmistökieliä ei juurikaan opeteta kouluissa. == Lähteet == *
Kaakkois-Suomen Osuuspankki

Kaakkois-Suomen Osuuspankki (OP Kaakkois-Suomi) on Kaakkois-Suomessa toimiva OP Ryhmään kuuluva osuuspankki. Se yhdistyi Etelä-Karjalan Osuuspankin ja Kymenlaakson Osuuspankin kanssa Kaakkois-Suomen Osuuspankiksi keväällä 2024. ==Historiaa== ===Etelä-Karjalan Osuuspankki=== Etelä-Karjalassa toiminut osuuspankki. Vuonna 2019 Etelä-Karjalan, Luumäen, Parikkalan ja Simpeleen Osuuspankkien hallitukset hyväksyivät suunnitelman uudesta Etelä-Karjalan Osuuspankista. Uusi pankki aloitti toimintansa seuraavana vuonna. ===Kymenlaakson Osuuspankki=== Kymenlaaksossa toiminut osuuspankki aloitti toimintansa vuonna 2012 jolla tarkoituksena oli siirtää lisää työntekijöitä asiakaspalveluun. Siihen yhdistyivät Kymijoen Osuuspankin lisäksi Haminan, Kotkan ja Kouvolan seutujen osuuspankit ja Virolahden osuuspankki. ===Kaakkois-Suomen Osuuspankki (2024–)=== Etelä-Karjalan Osuuspankki ja Kymenlaakson Osuuspankki fuusioituivat Kaakkois-Suomen Osuuspankiksi toukokuun ensimmäisenä päivänä. Pankin kotipaikka on Lappeenranta ja hallintokonttori Kouvola. Luokka:OP
Ensio Firearms KAR-21

Ensio Firearms KAR-21 (Käräjämies Automatic Rifle, ) on suomalaisen Ensio Firearmsin valmistama modulaarinen rynnäkkökivääri. KAR-21:stä on siviilikäyttöön tarkoitettu itselataava malli ja viranomais- sekä sotilaskäyttöön tarkoitettu myös sarjatulta ampuva malli. == Suunnittelu == KAR-21:n on suunnitellut Toni Käräjämies. Ase on itselataava ja sen toimintaperiaate on lyhytiskuinen kaasumäntä pyörähtävällä lukolla. Laukaisukoneisto on alumiinia ja täysin Ensio Firearmsin omaa suunnittelua. Jotkin osat ovat erittäin yleisen AR-15:n kanssa yhteensopivia, vaikka ase onkin toiminnaltaan uniikki. Aseen Picatinny-kiskoihin ja M-LOK -kiinnityspisteisiin voi kiinnittää erilaisia lisävarusteita. Ase painaa itsessään 3,7 kilogrammaa. KAR-21:n erityispiirre on sen vaihtokaliiperisuus piipun ja muutaman muun osan vaihtamalla. Tällä hetkellä kaliiperivaihtoehtoina ovat .223 Remington (sotilasversio 5,56×45 mm NATO) ja .308 Winchester (sotilasversio 7,62×51 mm NATO). Muutostyö on yksinkertainen ja nopea, joten se voidaan tehdä jopa kenttäolosuhteissa. Ensio Firearmsin mukaan ase on ainoa tavanomainen automaattikivääri maailmassa, joka pystyy ampumaan sekä lyhyttä että pitkää kivääripatruunaa samaa alarunkoa, ylärunkoa ja luistia käyttämällä. Modulaarisuus mahdollistaa saman aseen käytön rynnäkkökiväärinä, mutta myös esimerkiksi tukiampujan kiväärinä tai muissa tehtävissä, joissa tarvitaan raskaampaa patruunaa. Tämän etuna on, että armeijan tarvitsisi ostaa useiden asemallien sijaan vain yhtä. == Lähteet == Luokka:Rynnäkkökiväärit
Yeti Airlines

Yeti Airlines Pvt. Ltd. on toukokuussa 1998 perustettu nepalilainen lentoyhtiö. Sen kotipaikka on Tribhuvanin kansainvälinen lentoasema ja sillä on kahdeksan kohdeasemaa. == Historia == Ang Tshering Sherpa perusti Yeti Airlinesin vuonna 1998, jolloin sen laivastoon kuului kaksi de Havilland Canada DHC-6 Twin Otteria, minkä ansiosta yhtiö pystyi lentämään Nepalin vuoristoisessa maastossa. Yeti Airlines aloitti lennot elokuussa 1998. Vuonna 2007 Yeti Airlines yritti yhteistyötä Air Arabian kanssa, mutta yhtiö lopetti toimintansa poliittisten jännitteiden vuoksi. Vuonna 2009 Yeti Airlines perusti lyhyitä matkoja operoivan tytäryhtiön, Tara Airin. Vuonna 2014 yhtiö teki yhteistyösopimuksen Chinese Tibet Airlinesin kanssa. Vuonna 2013 kaikki nepalilaiset lentoyhtiöt, Yeti Airlines mukaan lukien, saivat lentokiellon Euroopan ilmatilaan. Kiellon piti olla voimassa kymmenen vuotta, mutta sitä pidennettiin. 15\. tammikuuta 2023 Yeti Airlinesin ATR 72-500 -mallinen lentokone joutui onnettomuuteen miehistön virheen takia, jolloin kaikki 72 koneessa ollutta saivat surmansa. == Laivasto == Yeti Airlinesin laivastoon kuuluu nykyisin seitsemän lentokonetta, joista kaikki ovat joko ATR 72 tai ATR 42 -mallisia. Sen laivastoon on kuulunut ennen onnettomuuskone ATR 72, seitsemän BAe Jetstream 41 -konetta, kolme de Havilland Canada DHC-6 Twin Otter -konetta, yksi Embraer EMB 120 Brasilia ja kolme Saab 340 -konetta. == Lähteet == Luokka:Nepalilaiset lentoyhtiöt
Letňany

Letňany on Tšekin pääkaupungin Prahan kaupunginosa. Vuonna 2021 siellä asui 21 702 asukasta. Letňany muodostaa yksinään Praha 18 hallintopiiriin. Tšekin suurin ostoskeskus OC Letňany sijaitsee Letňanyssä. == Historia == Ensimmäiset kirjalliset maininnat Letňanystä ovat vuodelta 1347. Vuonna 1850 se sai hallinnollisesti itsenäisen kylän aseman. Letňanyn pysyi kuitenkin asukasluvultaan pienenä aina 1900-luvun alkupuolelle saakka, kun Vysočanyssä sijanneiden tehtaiden työntekijät alkoivat muuttaa alueelle. Tšekkoslovakian itsenäistyttyä Letňanystä muodostui yksi tasavallan lentokoneteollisuuden keskittymistä. Muun muassa Letov ja Avia rakensivat tehtaansa tänne. Tuolloin alueelle rakennettiin myös kaksi lentokenttää. Nykyään Letňany tunnetaan erityisesti Tšekin suurimmasta ostoskeskuksta, OC Letňanystä. Siellä käy viikoittain noin 70 000 asiakasta. Ostoskeskuksen yhteydessä on myös elokuvateatteri sekä vesipuisto. Letňanystä muodostettiin oma hallintopiirinsä Praha 18 vuonna 2002. ==Väestö== Asukasmäärän kehitys {| Vuosi Asukkaita Muutos 1869 395 1880 440 +11,39% 1890 606 +37,73% 1900 707 +16,67% 1910 754 +6,65% 1921 718 −4,77% 1930 1 527 +112,67% 1950 2 040 +33,60% Lähteet: == Kuuluisia asukkaita == * Antonín Novotný == Urheilu == Jääkiekkojoukkue HC Letci Letňanyn kotistadion sijaitsee Letňanyssä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Prahan kaupunginosat
Orlando Rojas

Orlando Rojas toimii vierailevana professorina Aalto-yliopiston biotuotteiden ja biotekniikan laitoksella. Hänen h-indeksinsä on 96, ja hänen julkaisujaan on siteerattu 46 000 kertaa . Orland Rojas toteuttaa monitieteistä biopohjaisten materiaalien tutkimusta. Hän työskentelee pääasiassa suurten kokopintojen materiaalien, kuten kuitujen (mikro/nanokuidut), kuituverkkojen, hiukkasten ja kolloidisten järjestelmien parissa. Rojas tutkii pinta- aktiivisten aineiden ja biopolymeerien adsorptiokäyttäytymistä käyttämällä pintaplasmonitunnistus- ja XPS-tekniikoita sekä kuvantamista ja valonsirontaa . Vuonna 2018 hän sai 2,5 miljoonan euron suuruisen erittäin arvostetun European Research Council Advanced Grant -tutkimusrahoituksen.ERC Advanced Grants for Peter Liljeroth and Orlando Rojas == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Orlando Rojas Orchid - profiili Luokka:Tieteilijät
Gustaf Aminoff (yritysjohtaja)

Gustaf Aminoff (2. huhtikuuta 1884 Astrahan, Venäjä – 11. huhtikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra ja yritysjohtaja. == Perhe == Aminoff oli vapaaherra, merikapteeni Ivan Alexander Aminoffin ja Augusta Lovisa Josefina Janssonin poika. Hän avioitui Auli Anna Augusta Cannelinin kanssa New Yorkissa vuonna 1907. Cannelin oli metsänhoitaja Tomas Alexander Cannelinin ja Alfhild Ingeborg Muhrin tytär. Pariskunta sai kolme lasta: Eugen Aminoffin, Gregori Aminoffin ja Cecil Aminoffin. Eugen ja Gregori syntyivät Yhdysvaltain Baltimoren kaupungissa. Vuori-insinööri Erik Aminoff oli hänen veljensä. == Ura == Aminoff valmistui insinööriksi vuonna 1905 Helsingin teknillisestä korkeakoulusta, jota kutsuttiin tuolloin polyteknilliseksi opistoksi. Hän muutti Yhdysvaltoihin ja toimi Baltimore Copper Smelting & Rolling Companyn palveluksessa laboratorion johtajana ja teknillisenä apulaisjohtajana vuoteen 1913. Hän muutti takaisin Suomeen ja siirtyi Elektrometallurgiska Aktiebolagetin isännöitsijäksi 1915–1918. Aminoff toimi saman yrityksen toimitusjohtajana vuosina 1918–1927. Hän oli Elektrometallurgiska Aktiebolagetin omistaja yhdessä teollisuusjohtaja Berndt Grönblomin kanssa. Hän toimi Vuoksenniskan teknillisenä johtajana Turun ja Nokian tehtailla sekä yrityksen toimitusjohtajana 1926–1927. Tämän jälkeen Aminoff toimi Arabian varatoimitusjohtajana vuosina 1928–1930. Aminoff ehti toimimaan kauppa- ja teollisuusministeriön komission puheenjohtajana, Outokummun kaivoksen johtokunnan jäsenenä, K.H. Renlundin säätiön Suomen käytännön geologisen tutkimuksen puheenjohtajana ja Kemianteollisuus-yhdistyksen puheenjohtajana. Hän oli armeijan insinöörien esikunnan päällikkö vuonna 1918. Aminoff oli reservin majuri. == Katso myös == * Aminoff == Lähteet == Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Benjamin Griveaux

Benjamin-Blaise Griveaux (29. joulukuuta 1977 Saint-Rémy) on ranskalainen renessanssipuolueen poliitikko, joka toimi hallituksen tiedottajana vuosina 2017–2019 pääministeri Édouard Philippen johdolla. Vuosina 2017–2021 hän toimi myös kansalliskokouksen jäsenenä edustaen Pariisin 5. vaalipiiriä, joka kattaa 3. ja 10. kaupunginosat.Affaire Benjamin Griveaux : que devient l'ancien ministre d'Emmanuel Macron ? Entistä sosialistipuolueen (PS) jäsentä Griveaux’ta on usein kuvattu yhdeksi presidentti Emmanuel Macronin lähimmistä poliittisista liittolaisista. Hän oli LREM:n ehdokas Pariisin pormestariksi vuoden 2020 kunnallisvaaleissa, ennen kuin vetäytyi seksiskandaalin vuoksi, ja tilalle tuli terveysministeri Agnès Buzyn.Benjamin Griveaux : qu’est-il devenu, trois ans après l’affaire des vidéos intimes ? Hän on valmistunut HEC Paris’sta ja Sciences Posta.BENJAMIN GRIVEAUX == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Loimaan kaupunginvaltuusto

Loimaan kaupunginvaltuusto on Loimaan kaupungin kuntalain mukainen ylintä päätösvaltaa käyttävä elin, joka vastaa kaupungin toiminnasta ja taloudesta. == Toimikausi 2021–2025 == === Kaupunginvaltuusto === Loimaan kaupunginvaltuusto koostuu 37:stä kaupunginvaltuutetusta ja 6:sta valtuustoryhmästä. Valtuutetut valitaan valtuustoon neljän vuoden välein järjestettävissä kuntavaaleissa. Kaupunginvaltuuston suurimmat valtuustoryhmät ovat Keskustan valtuustoryhmä yhdellätoista valtuutetulla, Kokoomuksen ja Kristillisdemokraattien valtuustoryhmä seitsemällä valtuutetulla sekä Perussuomalaisten ja sitoutumattomien valtuustoryhmä kuudella valtuutetulla. Valtuustoon nousi viidellä valtuutetulla pitkästä aikaa puolueista riippumaton, vuoden 2021 kuntavaaleja varten perustettu valitsijayhdistys nimeltään Meidän Loimaa -yhteislista. Kaupunginvaltuuston puheenjohtajana toimii Tarja Mäki-Punto-Ristanen (Kok+KD). Valtuuston 1. varapuheenjohtajana toimii Olavi Ala-Niissilä (Kesk). Valtuuston 2. varapuheenjohtajana toimi kahden ensimmäisen vuoden ajan Pasi Markula (MLYL) ja toimii kahden jälkimmäisen vuoden ajan Timo Lahtinen (PS+SIT). Valtuuston 3. varapuheenjohtajana toimii Timo Tamminen (SDP). === Kaupunginhallitus === Loimaan kaupunginhallitukseen kuuluu 11 jäsentä kaupunginvaltuustosta, joista jokaisella on henkilökohtainen varajäsen. Kaupunginvaltuuston puheenjohtajistolla on kaupunginhallituksen kokouksissa puhe- ja läsnäolo- oikeus. Kaupunginhallituksen puheenjohtajana toimii Teija Ek-Marjamäki (Kesk), 1. varapuheenjohtajana Anne Onnela (Kok+KD) ja 2. varapuheenjohtajana Marke Tissari (SDP). Hallituksen toimikausi kestää koko vaalikauden eli neljä vuotta. == Lähteet == Luokka:Suomen kaupunginvaltuustot
Soinlahden koulu

Soinlahden koulu on vanha rakennus, joka rakennettiin vuonna 1979. Ennen siellä toimi koulun lisäksi myös päiväkoti, mutta siihen tuli homevaurio, jolloin päiväkodin toiminta lopetettiin. Soinlahden koulun tilalle rakennetaan uusi koulu entisen pysäköintialueen kohdalle, vanha koulu puretaan, ja toiminta siirtyy uuteen kouluun. Uusi koulu valmistuu syksyllä 2024, koulu sijaitsee Lehtomäessä, soinlahdessa (Lehtomäentie 100). Luokka:Iisalmen rakennukset ja rakennelmat
Gustaf Aminoff

Gustaf Aminoff -nimisiä henkilöitä ovat olleet: * Gustaf Aminoff (1771–1836), suomalainen kenraalimajuri ja maaherra * Gustaf Aminoff (1803–1838), suomalainen kreivi, historioitsija ja kollegineuvos * Gustaf Aminoff (1884–1980), suomalainen vapaaherra ja yritysjohtaja * Gustaf Alexander Aminoff (1876–1938), suomalainen pormestari, asianajaja ja runoilija * Gustaf Fredrik Jakob Aminoff (1805–1868), suomalainen eversti.
Hemikorporektomia

Hemikorporektomia (eng. hemicorporectomy tai trans-lumbar amputation, lat. hemisomato-tmesis) on radikaali kirurginen toimenpide, jossa potilaan vartalo amputoidaan vyötäröstä alas päin esimerkiksi sairauden, kasvaimen tai onnettomuuden seurauksena. Amputaatiossa potilaalta poistetaan alaraajat, sisäiset sekä ulkoiset sukuelimet, lanneranka, virtsaelimet, lantion luut sekä anus ja peräsuoli. Hemikorporektomia on massiivinen operaatio, jota suositellaan lähinnä vasta viimeisenä vaihtoehtona potilaalle, jolla on vakavia, mahdollisesti kuolemaan johtavia sairauksia lantiossa tai sen välittömässä ympäristössä. Tällaisia voivat olla esimerkiksi osteomyeliitti (luutulehdus), kasvaimet, vakavat vammat tai luuhun asti edenneet painehaavat. Vuoteen 2009 mennessä lääketieteessä oli raportoitu yhteensä 66 hemikorporektomia-tapausta. == Lähteet == Luokka:Poistoleikkaukset
Henry Bower

Henry Bower (2. kesäkuuta 1878 Lontoo – 3. toukokuuta 1939 Helsinki) oli englantilainen Pelastusarmeijan komendööriluutnantti ja Suomen Pelastusarmeijan johtaja 1936–1939.Suomen Pelastusarmeijan johtaja Henry Bower kuollut, Helsingin Sanomat, 04.05.1939, nro 118, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKirkkauden maahan, Helmiä syvyydestä : Pelastusarmeijan yhteiskunnallisen työn äänenkannattaja, 01.01.1939, nro 2, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Bower meni jo 17-vuotiaana Pelastusarmeijan palvelukseen. Hän toimi Pelastusarmeijan upseerina Saksassa, Sveitsissä, Englannissa, Norjassa, Unkarissa, Itävallassa ja Tshekkoslovakiassa. Bower oli Pelastusarmeijan toiminnan johtajana Suomessa syyskuusta 1936 lähtien. Hän kuoli toukokuun alussa 1939 keuhkokuumeeseen Salus-sairaalassa Helsingissä. Henry Bower on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.Hautahaku.fi : Bower Henry == Lähteet == Luokka:Brittiläiset henkilöt Luokka:Suomalaiset uskonnolliset vaikuttajat Luokka:Pelastusarmeija Suomessa Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Jigme Drukpa

Jigme Drukpa (s. 1969) on bhutanilainen laulaja ja dramnyen-luutun soittaja.Jigme Drukpa Deichman.no, viitattu 4.5.2024 Jigme Drukpa Humans of Thimphu, viitattu 4.5.2024 Drukpa sai opetusta Aup Dopaylta. Vuonna 1993 hän valmistui Sherubtse Collegesta, minkä jälkeen hän lähti Norjaan ja suoritti maisterin tutkinnon etnomusikologiassa. Drukpa sai tukea kuningas Jigme Singye Wangchuckilta. Hän työskenteli Kuninkaallisessa esittävien taiteiden akatemiassa, kunnes erosi vuonna 2008 ja oli ehdokkaana Bhutanin ensimmäisissä demokraattisissa vaaleissa. Niissä hän ei kuitenkaan menestynyt. Drukpa aloitti työskentelyn mediayhtiön palveluksessa neuvonantajana ja tutkimusvirkailijana. Lisäksi hänet nimitettiin Jigme Khesar Namgyel Wangchuckin alaiseen opetusneuvostoon. Drukpa johti vuodesta 2010 omaa kiertävää musiikkikouluaan ennen paluutaan Norjaan, jossa hän suoritti toisen tutkinnon musiikkiterapeuttina vuonna 2017.Music – Jigme Drukpa Bhutan Homestay, viitattu 4.5.2024 Drukpa on esiintynyt laajalti kansainvälisesti vuodesta 1993 lähtien. Vuonna 1998 hän julkaisi albumin Endless Songs from Bhutan. Drukpa on tehnyt kansainvälistä yhteistyötä monia eri kansallisuuksia edustaneiden muusikoiden kanssa. Hän sävelsi musiikin Khyentse Norbun elokuviin Kulkureita ja taikureita ja Hema Hema. Drukpa on Society for Ethnomusicologyn jäsen. Lisäksi hän on toiminut norjalais-bhutanilaisen ystävyysseuran puheenjohtajana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Bhutanilaiset muusikot Luokka:Etnomusikologit Luokka:Elokuvasäveltäjät Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aarhusin tuomiokirkko

Aarhusin tuomiokirkko on Aarhusin hiippakunnan tuomiokirkko, joka sijaitsee näkyvällä paikalla Aarhusin keskustassa. Kirkko on omistettu merenkulkupyhimys Pyhälle Klemensille, ja siksi kirkkoa kutsutaankin Pyhän Klemensin kirkoksi. Kirkko on rakennettu sadan vuoden ajan 1100-luvun lopulta lähtien. 1400-luvulla kirkon länsiosaan rakennettiin nykyinen 92 metriä korkea torni. Tornin nykyinen ulkoasu on peräisin vuodelta 1931. 1400-luvulla kirkkoon lisättiin freskokoristelu sekä uusi alttaritaulu, Bernt Notken teos vuodelta 1479. Kirkko on 93 metrin pituudellaan Tanskan pisin. Aarhusin tuomiokirkko korvasi valmistuessaan aikaisemman tuomiokirkon, jonka jäännökset ovat edelleen nykyisen Vor Frue Kirken alla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirkon kotisivut Luokka:Tanskan kirkot Luokka:Aarhusin rakennukset ja rakennelmat
Vor Frue -kirkko

Vor Frue -kirkko () eli Kööpenhaminan tuomiokirkko on Kööpenhaminan hiippakunnan tuomiokirkko, joka sijaitsee näkyvällä paikalla Kööpenhaminan Indre Byssä. Paikalla on sijainnut kirkko 1100-luvulta lähtien ja nykyinen kirkko on valmistunut vuonna 1829. Piispa Absalon raknnutti paikalle 1100-luvulla goottilaisen kirkon, joka tuhoutui kahdesti tulipalossa. Nykyinen kirkko on rakennettu 1829. Kirkon torni on peräisin keskiajalta. Yksi tornin kelloista on Tanskan vanhin, vuodelta 1490 ja toinen 4 tonnin painollaan Tanskan suurin. Kirkko tunnetaan kuvanveistäjä Bertel Thorvaldsenin veistoksesta Kristuksesta ja 12 opetuslapsesta. Kirkon tunnistaa jyhkeästä ja vaaleasta pylväiköstä. Kirkon nykyhistorian merkittävimpiä tapahtumia on Tanskan kuninkaan Frederik X:n ja Mary Donaldsonin häät vuonna 2004. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kirkon kotisivut Luokka:Kööpenhaminan kirkot Luokka:Kööpenhaminan kulttuuri
Polyakryyliamidi

Polyakryyliamidi eli PAA tai PAAm polymeeri, jonka monomeeri on akryyliamidi. Yhdistettä käytetään muun muassa vedenpuhdistukseen. ==Ominaisuudet== Polyakryyliamidin molekyylimassa on useimmiten 500 000–15 000 000 g/mol. Se on haurasta ja amorfista kiinteää ainetta. Polymeerin sulamispiste on 246 °C ja lasisiirtymälämpötila on 153–195 °C. Tarkan lasisiirtymälämpötilan määrittäminen on vaikeaa, koska polyakryyliamidin joukossa on usein vettä tai muuta liuotinta. Polyakryyliamidi liukenee hyvin veteen ja lisäksi muun muassa etyleeniglykoliin, dimetyylisulfoksidiin ja morfoliiniin. Aine hydrolysoituu hitaasti happamissa oloissa ja nopeammin emästen vaikutuksesta. Polyakryyliamidin tiheys on noin 1,3 g/cm3.Sun-Yi Huang, David W. Lipp & Raymond S. Farinato: "Acrylamide Polymers", teoksessa Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2001Gregor Herth, Gunnar Schornick & Fredric L. Buchholz: "Polyacrylamides and Poly(Acrylic Acids)", teoksessa Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2015.Joseph Kozakiewicz & David Lipp: "Acrylamide Polymers", teoksessa Van Nostrand's Encyclopedia of Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2005. == Valmistus ja käyttö == Polyakryyliamidia valmistetaan akryyliamidista radikaalipolymeroinnilla. Reaktio suoritetaan vedessä happamissa oloissa ja radikaali-initiaattoreina käytetään atsoyhdisteitä tai orgaanisia tai epäorgaanisia peroksideja. Polyakryyliamidia käytetään flokkuloivana aineena ja sakeuttavana aineena vedenpuhdistuksessa, öljyteollisuudessa sekä malminjalostuksessa. Sitä käytetään myös apuaineena paperinvalmistuksessa. Polyakryyliamidista valmistetaan myös muita polymeerejä muuntamalla amidiryhmän rakennetta. == Lähteet == Luokka:Polymeerit
Edith Lamroth

Edith Lamroth (6. toukokuuta 1879 – 1964) oli suomalainen näyttelijä.Päivästä päivään. 60 vuotta täytti..., Helsingin Sanomat, 07.05.1939, nro 121, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotSven Hirn : Operett i Finland 1860-1918, 1992, s. 151, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotSjuttioåring, Hufvudstadsbladet, 06.05.1949, nro 103 (2. painos), s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Edith Lamroth aloitti näyttelijäuransa 1909 Turussa ja oli näyttelijänä Turun Ruotsalaisessa Teatterissa 1909–1919. Hän oli Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa näyttelijänä 1919–1927 ja muutti sitten Ruotsiin. Lamroth palasi Suomeen vuonna 1937 ja liittyi näyttelijäksi Turun Ruotsalaiseen Teatteriin. Lamroth esiintyi pääasiassa opereteissa, muun muassa opereteissa Viulukuningas, Puolalaista verta ja Geisha. == Elokuvarooleja == * Rakkauden kaikkivalta – Amor omnia 1922, kaikki järjestävä "täti" * Tystnadens hus/Hiljaisuuden talo, suomalais-ruotsalainen yhteistuotantorikoselokuva 1933, Karin, taloudenhoitaja, Susannan isoäiti EloNet : Edith Lamroth == Lähteet == Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Georg Nicolai Achen

Georg Nicolai Achen (1860–1912) oli tanskalainen taidemaalari. Hän sai ensi opetuksensa Niels Christian Kierkegaardilta sekä 1877–1883 Kööpenhaminan taideakatemiassa ja opiskeli parisen vuotta myös Peder Severin Krøyerin johdolla. Asetettuaan vuodesta 1882 näytteille useita maisemia ja henkilömaalauksia hän sai 1889 Pariisin salongin kunniamaininnan teoksestaan Sairaita P. Helenan haudalla sekä 1890 Taideakatemian myöntämän Udstillingsmedaillenin eräästä muotokuvasta. Muotokuvamaalarina Achen oli myöhemminkin suosittu sekä kotimaassaan että ulkomailla hienon muoto- ja värikäsittelynsä vuoksi.Achen, Georg Nikolai, Tietosanakirja. Osa 11, palsta 11–12. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tanskalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1912 kuolleet