EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Terry Harryman

Terry Harryman (s. 26. syyskuuta 1938) on brittiläinen eläköitynyt rallin kartanlukija. Harryman toimi urallaan muiden muassa Malcolm Wilsonin, Ari Vatasen ja Kalle Grundellin kartanlukijana. == Ura == Ensimmäisen MM-rallinsa Harryman ajoi Englannin RAC-rallissa 1974 yhdessä Ronnie McCartneyn kanssa. Vuosina 1979–1981 kuljettajana toimi Malcolm Wilson, jonka kanssa hän ajoi kaikkiaan kuusi MM-rallia. Vuonna 1982 Harryman aloitti yhteistyön Ari Vatasen kanssa. Ensimmäisenä vuonna hän toimi Vatasen kartanlukijana kolmessa rallissa kilpaillen myös Wilsonin (1) ja Tony Pondin (2) kanssa. Vuosina 1983–1985 Harryman oli Vatasen vakituinen kartanlukija. Yhteistyö päättyi Vatasen vakavaan onnettomuuteen vuoden 1985 Argentiinan rallissa. Harryman ei onnekseen loukkaantunut mainittavasti onnettomuudessa ja kykeni osallistumaan vielä saman vuoden RAC-rallin yhdessä ruotsalaisen Kalle Grundellin kanssa. Kaudella 1986 Harryman osallistui ainoastaan Monte Carlon ralliin ranskalaisen Michele Moutonin kartanlukijana. Mouton ja Harryman ajoivat tuona vuonna pääasiallisesti Saksan mestaruussarjan kilpailuissa. Sanremon rallissa samana vuonna Ari Vatanen teki paluun ralliauton rattiin ajaen Harrymanin kanssa nolla-autona. Kaudella 1987 Harryman osallistui kolmeen MM-ralliin Kalle Grundellin kartanlukijana ja sen lisäksi ajoi Jyväskylän Suurajoissa yhdessä Ari Vatasen kanssa. Kaudella 1988 Harryman kilpaili lähinnä Englannin avoimessa rallisarjassa ja sen lisäksi joissain Belgiassa ja Hollannissa ajetuissa EM-sarjan ralliessa yhdessä brittiläisen Mark Lovellin kanssa. Seuraavan vuoden ohjelmaan ei kuulunut muita kisoja kuin italialaisen Franco Cunicon kartanlukijana ajettu Sanremon ralli. Tämän jälkeen Harryman piti muutaman vuoden taukoa kartanlukijan tehtävistä palaten kaudella 1995 Englannin avoimeen rallisarjaan maanmiehensä Robbie Headin kartanlukijana. Kaudella 1997 Harryman toimi kolmessa Englannin sarjan kilpailussa australialaisen Andrew Pinkerin kartanlukijana ja sen lisäksi ajoi RAC-rallin ja neljä Lähi-idän rallisarjan kilpailua omanilaisen Hamed al Wahaibin kartanlukijana. Yhteistyö al Wahaibin kanssa kattoi myös seuraavan kauden, jolloin pari osallistui kuuteen MM-ralliin. Kaudella 1999 Harryman ajoi kuusi rallia Andrew Pinkerin kartanlukijana sekä Australian MM-rallin saksalaisen Uwe Nittelin kartanlukijana. Kausi jäi Harrymanin viimeiseksi Euroopassa ja MM-sarjassa. Tämän jälkeen vuonna 2000 Harryman osallistui kolmeen Lähi-idän ralliin bahrainilaisen Sheikki Jaber al Khalifan kartanlukijana. 2001 Harryman kilpaili al Khalifan kanssa tämän kotimaan Bahrainin rallissa ja ajoi vihoviimeiset kaksi ralliaan syyrialaisen Mohammed Hamshon kartanlukijana Syyrian ja Jordanian ralleissa vuonna 2003. == Lähteet == * Terry Harrymanin kilpailijaprofiili Luokka:Brittiläiset kartanlukijat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pieni Kaitala

Pieni Kaitala () oli inkeriläinen kylä entisessä Lempaalan seurakunnassa Pohjois-Inkerissä Venäjällä. Kylä sijaitsi noin 10 kilometriä Suomen ja Venäjän rajalta etelään. Kylän ensimmäinen asukas oli perimätiedon mukaan Riska Kähäri, ja siksi kylän toisen nimi oli Riskanmäki. Myöhemmin paikalle muutti muita sukuja kuten Savolaiset, Karhut, Paavilaiset ja Steenarit. Vuonna 1926 kylässä oli 7 taloa, joissa asui 23 ihmistä (niistä 22 inkeriläisiä). Vuonna 1934, rajavyöhykkeen laajennettaessa, kylän talot purettiin ja asukkaat siirrettiin muualle. ==Lähteet== * Lyyli Karhu: Muistelma vuosien takaa. Inkeriläisten viesti, 4/1966 s. 15 ===Viitteet=== Luokka:Inkerin kylät Luokka:Lempaalan kylät
Aston Martin Virage (2011)

Aston Martin Virage on Aston Martinin vuosina 2011–2012 valmistama urheiluautomalli, joka suunniteltiin sijoittumaan mallistossa DB9- ja DBS- mallien väliin, joiden kanssa Virage jakoi suurimman osan tekniikastaan. Malli lainaa nimensä alkuperäiseltä vuosina 1989–2000 valmistetulta Aston Martin Viragelta. Virage esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2011. Moottorina on 5,9-litrainen V12, joka tuottaa 490 hevosvoimaa tehoa. Korimalleina olivat kaksiovinen coupé ja kangaskattoinen avomalli Volante. Viragen valmistus lopetettiin syksyllä 2012 vain reilun tuhannen valmistuneen auton jälkeen, koska DB9- ja DBS-mallien väliin sijoittuvalle mallille ei katsottu olevan tarvetta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Virage (2011) Luokka:S-segmentin autot Luokka:2010-luvun autot
North York Moors

North York Moors on yksi Britannian 15 kansallispuistosta. Puistoon on alle tunnin ajomatka Yorkista. Sen alueella on laajoja kanervanummia ja ikivanhaa metsää. Puistossa on myös elävää historiaa kuten höyryjunia ja kalastajakyliä. Ylänköalueen kallioperä koostuu hiekka- ja savikivestä sekä alueen eteläosissa kalkkipitoisesta hiekkakivestä ja kalkkikivestä. Siellä täällä on jääkauden kasaamia moreeneita ja hiekka- ja soraesiintymiä. Ylänköä halkovat laaksot, joista suurin osa on loivarinteisiä, mutta jotkut joet ovat uurtaneet jyrkempiä rotkolaaksoja. Alue on harvaan asuttua, asutus keskittyy laaksoihin ja niiden reunamille. Talot on rakennettu kalkki- tai hiekkakivestä, ja niiden katto on joko punaista tiiltä tai mustaa liuskekiveä. Peltoja reunustavat kivimuurit tai pensasaidat. Istutettuja havupuumetsiä on Tabular Hillsillä ja Pickeringin pohjoispuolella. Jäänteitä alkuperäisestä metsästä on lähinnä laaksojen rinteillä. Goathland estate mit cairn.jpg|Nummea. Riveaulx abbey in tal.jpg|Asutusta laaksossa. Cliffs and foreshore at Boulby.jpg|Rannikkoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.northyorkmoors.org.uk Luokka:Englannin kansallispuistot Luokka:North Yorkshiren maantiede
Northumberlandin kansallispuisto

Northumberlandin kansallispuisto on yksi Britannian 15 kansallispuistosta. Sen alueella on vuoria ja kukkuloita ja Hadrianuksen vallin jäänteitä. Northumberlandin kansallispuisto on kaikista Englannin kansallispuistoista kauimpana suurista kaupungeista, siellä on vähiten asukkaita ja vähiten vierailijoita. Puisto perustettiin vuonna 1956. Sen rajat vedettiin ylämaalle niin että kaikki merkittävät asutuskeskukset jätettiin ulkopuolelle – puistoalueen suurin taajama on Elsdonin kylä jossa on noin 50 taloa. Puiston tunnuslintu on kuovi. Siellä voi nähdä myös teeriä ja oravia, jotka ovat Englannissa harvinaisia. Tiedosto:Northumberland National Park.jpg|Hadrianuksen vallia Tiedosto:College valley panorama.jpg|College valley Tiedosto:Cheviot Burn - geograph.org.uk - 96643.jpg|Cheviot burn == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kansallispuiston verkkosivut Luokka:Englannin kansallispuistot Luokka:Northumberlandin maantiede
The Broads

The Broads on yksi Britannian 15 kansallispuistosta. Se on Britannian laajin suojeltu kosteikkoalue. Se syntyi, kun vanhoille turpeennostoalueille laskettiin vettä. Alueella on seitsemän jokea ja laajoja tulvaniittyjä. Wensum-joki virtaa Norwichiin, joka sijaitsee kahden tunnin matkan päässä Lontoosta. The Broadsista tuli kansallispuisto vuonna 1989. Sen alueella asuu noin 6300 ihmistä. Puistossa käy vuosittain noin 7,6 miljoonaa vierailijaa. Puiston pinta-ala on 303 neliökilometriä, ja siellä on yli 300 kilometriä vaellusreittejä. Norfolk broads.jpg Breydon-north.jpg How Hill.jpg Hunsett Mill Norfolk.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Englannin kansallispuistot Luokka:Norfolkin maantiede Luokka:Suffolkin maantiede
South Downs

South Downs on yksi Britannian 15 kansallispuistosta. Sen alueella on jyrkkiä valkeita rantakallioita, vihreitä kukkuloita ja viehättäviä pikkukyliä. Kalkkipitoinen maa suosii monia luonnonkukkia ja perhosia. Lähimmät kaupungit ovat Brighton, Portsmouth, Eastbourne ja Winchester, ja Lontookin on vain tunnin matkan päässä. Puisto on Britannian kansallispuistoista uusin, sen suojelu tuli voimaan 2011. Alueen maisemalliset arvot on huomattu jo 1920-luvulla, ja ensimmäiset suojelupäätökset tehty 1969. Puiston alueella asuu 110 000 ihmistä ja 125 000 lammasta. Siellä käy vuosittain 39 miljoonaa vierailijaa. Alue on ollut asuttu muinaisajoista asti; Julius Caesar tuli täältä Britanniaan, eikä normannivalloituksen maihinnousupaikka ole kaukana. Puistossa on edelleen rautakautisia asutuspaikkoja. Alue oli alun perin metsää, mutta se raivattiin lammaslaitumeksi. Niittyjen ja laidunten perinnemaisemaa on raivattu pelloiksi, ja nykyisin niittyä on vain kolme prosenttia kansallispuiston alueesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.southdowns.gov.uk Luokka:Englannin kansallispuistot Luokka:Hampshiren maantiede Luokka:East Sussexin maantiede Luokka:West Sussexin maantiede Luokka:Englannin vuoret ja kukkulat
Cairngormsin kansallispuisto

Cairngormsin kansallispuisto on toinen Skotlannin kahdesta ja suurin Britannian 15 kansallispuistosta. Sen alueella ovat korkeimmat vuoret ja laajimmat luonnontilaiset metsät. Puistossa on myös kirkasvetisiä jokia ja järviä, nummea ja peltomaata. Puisto on pinta-alaltaan 4 528 neliökilometriä. Se perustettiin vuonna 2003, ja sitä laajennettiin 2008 ja 2010. Puiston alueella on 55 munroa eli yli 914 m korkeaa huippua. Suurimmat joet ovat Dee, Don ja Spey. Puiston kosteikoihin kuuluu kaksi Ramsarin sopimus-kohdetta. File:Linn of Dee.jpg File:The-cairngorms-from-geal-charn.jpg File:Boggy Ground - geograph.org.uk - 1072722.jpg File:Track from Loch Moraig to Carn Liath - geograph.org.uk - 712385.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://cairngorms.co.uk Luokka:Skotlannin kansallispuistot
Loch Lomondin ja Trossachsin kansallispuisto

Loch Lomondin ja Trossachsin kansallispuisto on toinen Skotlannin kahdesta ja yksi Britannian 15 kansallispuistosta. Sen alueella on 22 suurta järveä tai merenlahtea (lochs), 21 vuorta (munroa) ja noin 50 jokea tai puroa. Puistoon on alle tunnin matka Glasgowista. Puisto perustettiin vuonna 2002. Sen pinta- ala on 1 865 neliökilometriä. Loch Long ja Loch Goil ovat merenlahtia, ja niissä voi nähdä hylkeitä ja jopa pyöriäisiä. Metso on yksi puiston tunnetuimmista eläinlajeista. Puistoon on merkityy myös useiden tislaamoiden kautta kulkeva viskinystävien reitti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.lochlomond-trossachs.org * Loch Lomond and Trossachs Visit Scotland Luokka:Skotlannin kansallispuistot
Juhana Minni

Juhana Vilho (Wilho) Minni (14. lokakuuta 1879 Joutsa – 11. joulukuuta 1954 Helsinki) oli hallitusneuvos, joka toimi valtiokonttorin pääjohtajana.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 11.11.2018) Juhana Minnin vanhemmat olivat apteekkari Paul Edvard Minni ja Matilda Sikanen ja puoliso vuodesta 1911 opettaja Gerda Thalus (k. 1949). Minni tuli ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1896, valmistui filosofian kandidaatiksi 1900 ja suoritti ylemmän hallintotutkinnon 1909. Hän oli Kansallis-Osake-Pankin palveluksessa 1900–1904, toimi säästöpankkien tarkastajan apulaisena 1904–1913, valtiokonttorin kirjanpitäjänä 1913–1915, metsähallituksen apukamreerina ja kamreerina 1915–1919, maatalousministeriön kanslistina 1919–1921, opetusministeriön apukamreerina 1921–1923 sekä valtiovarainministeriön vanhempana hallitussihteerinä 1923–1927 ja esittelijäneuvoksena 1927–1940. Valtiokonttorin pääjohtaja hän oli 1940–1947, vt. pääjohtaja 1947–1948 ja panttilainauslaitoksen tarkastaja vuodesta 1948. Hän oli myös muun muassa Suomen säästöpankkien liiton sihteeri 1910–1917, eduskunnan pankkivaliokunnan sihteeri 1910–1917 ja eduskunnan taloudenhoitaja 1935–1940, Suomen Pankin taloudenhoitaja 1911–1953 sekä useiden eri valiokuntien, työryhmien ja komiteoiden jäsen tai puheenjohtaja. Hallitusneuvoksen arvonimi Minnille myönnettiin 1939.Kuka kukin oli (Viitattu 11.11.2018)Hallitusneuvos J. W. Minni 75-vuotias. Helsingin Sanomat, 14.10.1954, s. 6.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 535 (Viitattu 11.11.2018) ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Valtionlaitosten johtajat Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Munron klaani

Munron klaani on skotlantilainen klaani. ==Historia== Munrot tulivat 1000-luvulla Irlannista Skotlannin Ylämaille suvun esi-isän Donald Munron johdolla. Hän saapui auttamaan Skotlannin kuningas Malcolm II:ta taisteluissa Skotlantiin hyökänneitä viikinkejä vastaan. Kuningas myönsi Donald Munrolle maita Ross-shiressä Cromarty Firthin pohjoisrannalla. Suurin osa Munron klaanista asuu tällä kapalla rannalla Dingwallin ja Alnessin seurakunnissa, jota he kutsuvat nimillä Foulis tai The Laird of Foulis. Suvun haaroja on levinnyt myös laajemmin Skotlantiin, kuten pohjoiseen Sutherlandiin sekä Cromarty Firthin eteläpuolelle Black Isleen. Klaani taisteli Skotlannin itsenäisyyden puolesta Skotlannin ensimmäisen itsenäisyyssodan aikana Robert Brucen rinnalla Bannockburnin taistelussa vuonna 1314 sekä Skotlannin toisen itsenäisyyssodan aikana Halidon Hillin taistelussa, missä menehtyi klaanipäällikkö George de Munro. Vuonna 1369 Munrojen klaanipäällikkö Robert de Munro sai surmansa puolustustaistelussa Earl of Rossia vastaan. Hän oli ensimmäinen klaanipäällikkö, josta on kirjallista todistusaineistoa. Tätä aikaisemmat tapahtumat perustuvat suulliseen perinteeseen. Skotlannin kuningas Jaakko I saapui Invernessiin vuonna 1428, ja hän otti kiinni useita johtavia ylämaalaisia. Osa heistä menetti henkensä, mutta Munrot vapautettiin. Lyhyen hallintonsa aikana Skotlannin kuningatar Maria Stuart vieraili Invernessissä vuonna 1562, niin häntä ei päästetty Invernessin linnaan. Munrot yhdessä Fraserin klaanin kanssa saivat tilanteen hoidettua. 1600-luvun alussa Munrot taistelivat Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin joukoissa kolmikymmenvuotisessa sodassa Saksassa. Skotlannin armeijan kenraali Robert Monro lähetti joukkonsa Irlantiin vuonna 1642, missä käytiin silloin Irlannin liittovaltiosotaa. Vuonna 1746 käydyn Cullodenin taistelun jälkeen klaanit ei ole enää olleet osallisia valtakunnan tapahtumiin, mutta useat Munron suvun jäsenet ovat yksilöinä nousseet huomattavaan asemaan. Tiedosto:Pictish_stone_strathpeffer_eagle.jpg|Clach an Tiompain, muistomerkki Munron klaanin taistelusta Tiedosto:Foulis_side.jpg|Foulisin linna, klaanipäällikön linna Tiedosto:Munro_tartan_(Vestiarium_Scoticum).png|Munron klaanin tartaani vuodesta 1842 == Aiheesta muualla== == Lähteet== Luokka:Skotlannin klaanit
Suuri Kaitala

Suuri Kaitala () oli inkeriläinen kylä entisessä Lempaalan seurakunnassa Pohjois-Inkerissä. Kylä sijaitsi noin 5 kilometriä Suomen ja Venäjän rajalta etelään. Kylän toinen nimi oli Viikkinä, mistä johtuu myös venäläinen vastine Vikino. Vuonna 1854 kylässä asui 182 ihmistä, kaikki inkeriläisiä (äyrämöisiä). Kylän suurin suku 1900-luvun alussa oli Kähäri. Muita sukuja oli Kojonen, Tirronen ja Paavilainen. Vuonna 1926 kylässä oli 49 taloa, joissa asui 210 ihmistä (niistä 175 suomalaisia). Kylässä toimi suomenkielinen keskikoulu. Vuonna 1934, rajavyöhykkeen laajennettaessa, kylän talot purettiin ja asukkaat siirrettiin muualle. ==Lähteet== * Lyyli Karhu: Muistelma vuosien takaa. Inkeriläisten viesti, 4/1966 s. 15 ===Viitteet=== Luokka:Inkerin kylät Luokka:Lempaalan kylät
Lännen mies (kirja)

Lännenmies on Reijo Mäen vuonna 2008 ilmestynyt yhdeksästoista Vares-dekkari. Teoksen aiheita ovat 1970-luvun vasemmistoradikalismi, saksalainen terrorismi ja DEFAn tuottamat revisionistiset itäwesternit, joissa intiaanit esitettiin sorron kohteina ja lännen miehet pahoina. Kirjassa esitellään kurikkalaislähtöinen rikosylikomisario Eero Pränni, jonka Jussi Vares on tavannut joskus kertausharjoituksissa. == Vastaanotto == Lännen mies oli ilmestymisvuonnaan neljänneksi myydyin kotimainen kaunokirjallinen teos. Turun Sanomien Kimmo Rantanen katsoi Mäen panostaneen kirjan kerronnalliseen puoleen. Savon Sanomien Marko Ikävalkoa häiritsi kirjailijan asennemaailma. Hän ei myöskään kyennyt päättelemään, mistä kirjan nimi tulee. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2008 kirjat Luokka:Suomalaiset rikosromaanit Luokka:Reijo Mäen kirjoittamat kirjat
Aktinium(III)oksalaatti

Aktinium(III)oksalaatti tai aktiniumoksalaatti Ac2(C2O4)3 on radioaktiivisen alkuaine aktiniumin oksalaatti. Se esiintyy tavallisesti kidevedellisenä dekahydraattina Ac2(C2O4)3·10H2O. Actinium(III)oksalaatti dekahydraattia voidaan valmistaa saostamalla puhdistettu Ac3+-ioneja sisältävä liuos oksaalihapolla 25 °C lämpötilassa: :\mathrm{2 \ Ac^{3+} + 3 \ H_2C_2 O_4 + 10 \ H_2O \longrightarrow Ac_2(C_2 O_4)_3 \cdot \ 10 \ H_2O \downarrow + \ 6 \ H^{+}} Aktiniumoksalaatista voidaan valmistaa useita muita aktiniumyhdisteitä. Esimerkiksi aktinium(III)oksidia saadaan kun oksalaattia kuumennetaan 1 100 °C:n lämpötilaan (tyhjiössä): :\mathrm{Ac_2 (C_2 O_4 )_3 \longrightarrow Ac_2 O_3 + 3 \ CO_2 + 3 \ CO} Aktiniumoksalaatin kiderakenne on samanlainen kuin lantaanioksalaatilla La2(C2O4)3·10H2O, samoin kuin amerikiumin ja plutoniumin oksalaateilla. Kiderakenne on monokliininen ja sen hilavakiot ovat a=1126 pm, b=997 pm, c=1065 pm, β=111,3°. Yhdiste ei liukene veteen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: Actinium Oxalate Luokka:Aktiniumyhdisteet Luokka:Oksalaatit
Terry Fenwick

Terrence "Terry" William Fenwick (s. 17. marraskuuta 1959 Seaham, County Durham) on englantilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hänen peliuransa parhaat vuodet olivat 1980-luvulla, jolloin hän pelasi myös Englannin maajoukkueessa. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Fenwick aloitti liigauransa vuonna 1976 Crystal Palacessa, jonka riveissä hän voitti 2. divisioonan mestaruuden vuonna 1979 ja nousi pääsarjatasolle. Vuonna 1980 hän siirtyi Queens Park Rangersiin. Seura voitti 2. divisioonan mestaruuden vuonna 1983 sekä pelasi häviävänä osapuolena vuonna 1982 FA Cupin loppuottelussa, jossa Fenwick teki jatkoajalla 1–1-tasoitusmaalin siirtäen ratkaisun uusintaotteluun, ja vuonna 1986 liigacupin loppuottelussa. Fenwick pelasi QPR:ssä seitsemän vuoden aikana 256 liigaottelua ja teki niissä 33 maalia. Fenwick seurasi vuonna 1987 QPR:n entistä valmentajaa Terry Venablesia Tottenham Hotspuriin, jossa hän pelasi 93 liigaottelua ja teki kahdeksan maalia, kaikki rangaistuspotkuista kaudella 1988–1989. Hän pelasi Leicester Cityssä lainalla kahdeksan ottelua kaudella 1990–1991. Peliuransa viimeiset kaudet 1993–1995 Fenwick edusti Swindon Townia. Fenwick pelasi 20 maaottelua, ensimmäisen toukokuussa 1984 ja viimeisen helmikuussa 1988 palattuaan yhden ottelun ajaksi maajoukkueeseen yli 1,5 vuoden tauon jälkeen. MM-kilpailuissa 1986 hän pelasi täyden ajan neljässä Englannin viidestä ottelusta. Hän sai kisoissa kolme varoitusta ja joutui jäämään pois neljännesvälieräottelusta Paraguayta vastaan kahden alkulohkossa saamansa varoituksen vuoksi. Fenwick kuului joukkueeseen, joka voitti alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1982. Englanti voitti tuolloin Saksan kaksiosaisessa loppuottelussa yhteismaalein 5–4. Pelaajauransa jälkeen Fenwick on toiminut valmentajana muun muassa Portsmouthissa vuosina 1995–1998 sekä myöhemmin Trinidad ja Tobagossa. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Englantilaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
MG ZR

MG ZR on MG:n vuosina 2001–2005 valmistama pieni henkilöautomalli. Sen lähes identtinen sisarmalli on Rover 25, mutta ZR oli suunnattu urheilullisemmaksi versioksi. Tavallisten kolmi- ja viisiovisten hatchbackien lisäksi valmistettiin MG Express -nimistä pakettiautoversiota, josta takaistuimet oli poistettu tavaratilan suurentamiseksi. Myös Roverilla oli mallistossaan vastaava Commerce-malli. Toinen perusmallin rinnalla myytävä versio oli maastokelpoisemmaksi tehty MG 3 SW, jota Roverin mallistossa vastasi Rover Streetwise. Vuonna 2001 testattu Rover 25 ansaitsi Euro NCAP -kolaritestistä kolme tähteä viidestä. vasen|pienoiskuva|MG 3 SW Moottorivalikoimassa olivat 1,4- (102 hv) ja 1,8-litraiset (115/159 hv) bensiinimoottorit sekä 2,0-litrainen (100/115 hv) dieselmoottori. Vuoden 2004 alussa malli sai uudet ajovalot, puskurit ja takaluukun kannen. Myös kojelautaa uudistettiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == ZR Luokka:B-segmentin autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot
Englannin 1. divisioonan kausi 1991–1992

Englannin 1. divisioonan kausi 1991–1992 oli viimeinen kausi, jolloin 1. divisioona oli Englannin jalkapalloliigan korkein taso. Seuraavalla kaudella sen korvasi Valioliiga. Mestaruuden voitti Leeds United neljän pisteen erolla Manchester Unitediin ja seitsemän pisteen erolla Sheffield Wednesdayhyn. Sarjasta putosivat Luton Town, Notts County ja West Ham United.Soccerway Maalikuninkuuden voitti 29 maalia tehnyt Ian Wright, joka kauden alkupuolella syyskuussa 1991 siirtyi Crystal Palacesta Arsenaliin.RSSSF == Sarjataulukko == {{Liigaväri tietolaatikko | putoaja = Putosi uuteen 1. divisioonaan kaudeksi 1992–1993. }} == Parhaat maalintekijät == Lähde: Transfermarkt Sija Pelaaja Seura Maalit 1 Ian Wright Crystal Palace/Arsenal 29 2 Gary Lineker Tottenham Hotspur 28 3 John Fashanu Wimbledon 18 David Hirst Sheffield Wednesday Brian McClair Manchester United David White Manchester City 7 Mark Bright Crystal Palace 17 8 Lee Chapman Leeds United 16 9 Peter Beardsley Everton 15 10 Robbie Earle Wimbledon 14 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Englannin 1. divisioonan kaudet Luokka:Jalkapallosarjojen kausi 1991–1992/1992
Broadway (albumi)

__NOTOC__ Broadway on Renée Flemingin studioalbumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2018. Albumi sisältää kappaleita eri musikaaleista. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == * julkaisu levy-yhtiönsä sivustolla === Viitteet === Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Yhdysvaltalaiset albumit
Solus (käyttöjärjestelmä)

Solus on itsenäinen Linux-jakelupaketti työpöytäkäyttöön. Se on jatkuvasti päivittyvä jakelu (engl. Rolling Release) iskulauseella "Asenna tänään. Vastaanota päivityksiä ikuisesti" (engl. "Install Today, Updates Forever"). Solus sisältää laajan valikoiman työpöytäympäristöjä riippuen julkaisusta. Vaihtoehdot ovat Soluksen oma Budgie-työpöytä, GNOME, MATE, ja pian KDE Plasma. == Versiot == Solus on saatavilla tällä hetkellä kolmena versiona: * Budgie, "ominaisuusrikas työpöytä, joka käyttää nykyaikaisimpia teknologioita"; * GNOME-työpöytäympäristö, "nykyaikainen työpöytäkokemus"; * MATE-työpöytäympäristö, "perinteinen työpöytä kokeneille käyttäjille ja vanhemmalle laitteistolle". Peter O 'Connor työstää versiota KDE Plasma- työpöydälle == Lähteet == Luokka:Linux-jakelupaketit
Kolmijalkainen mies

Kolmijalkainen mies on Reijo Mäen vuonna 2010 ilmestynyt 21. Vares-dekkari. Kolmijalkaisen miehen aiheina ovat taideväärennökset, itärikollisuus, huumekauppa ja pornoteollisuus. Kirjassa novellikirjailija Luusalmi alkaa samaistaa itsensä Mika Waltariin. Miehen alkoholismi ja houreet etenevät siihen pisteeseen, että hänet on toimitettava Kupittaan mielisairaalaan hoitoon. Rikollisia kirjassa edustaa muun muassa kansainvälisen tason slummiksi muuttuneelle Varissuolle Algeriasta kulkeutunut Muammar Gaiffari. Kirjassa on intertekstuaalinen viittaus Mika Waltarin romaaniin Neljä päivänlaskua. Kolmijalkainen mies viittaa Otto Mäkilän maalaukseen Vaellus, jonka Waltari kirjassaan ja todellisuudessakin osti. Toisaalta ”kolmijalkainen mies” on myös kirjan kadoksissa oleva pornotähti Jalkanen. == Vastaanotto == Kirja oli ilmestymisvuonnaan 2010 kolmanneksi myydyin kotimainen kaunokirjallinen teos ja sitä myytiin 55 000 kappaletta. Turun Sanomien Matti Komulaisen mielestä Kolmijalkainen mies on Mäkeä parhaimmillaan. Helsingin Sanomien Keijo Kettusen mielestä Mäki pysyy aikuisviihdettä kuvatessaan yllättävänkin pitkälti hyvän maun rajoissa ja kirja kuuluu Vares-saagan parempaan puoliskoon. Keskisuomalaisen Mikko Variksen mukaan Mäellä on tarkka korva ihmisten puheille. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2010 kirjat Luokka:Suomalaiset rikosromaanit Luokka:Reijo Mäen kirjoittamat kirjat
Jokohaman metro

Jokohaman metro () on Japanin Jokohaman kaupunkia palveleva metrojärjestelmä. Sitä hallinnoi Jokohaman kaupungin liikennelaitos (). Järjestelmään kuuluu kaksi linjaa, sininen linja ja vihreä linja, joiden yhteispituus on 53,4 kilometriä ja joilla on 40 asemaa. Vuonna 2015 Jokohaman metro kuljetti noin 232 miljoonaa matkustajaa; päivittäin käyttäjiä oli sinisellä linjalla noin 520 000, vihreällä 130 000. == Historia == Jokohaman kaupunginvaltuusto päätti metrojärjestelmän rakentamisesta heinäkuussa 1966. Kaupungin maaperä tunnetaan heikkoudestaan: rakennustöiden edetessä kohdattuja vaikeita olosuhteita ratkaistiin eri keinoin, joilla oli oma vaikutuksensa maanrakennustekniikan kehittymiseen. Sinisen linjan ensimmäinen, 5,2 kilometrin pituinen osuus avattiin liikenteelle joulukuussa 1972. Sen jälkeen linjaa vähitellen pidennettiin niin, että se saavutti nykyisen yli 40 kilometrin mittansa vuonna 1999. Sitä lyhyempi vihreä linja avattiin vuorostaan vuonna 2008. == Linjat == Jokohaman metroon kuuluu virallisesti kolme linjaa, mutta niistä kahta liikennöidään yhtenä, 40,4 kilometrin pituisena sinisenä linjana. Se kulkee pohjois–eteläsuuntaisesti Azaminosta kaupungin keskiosien halki Shin-Yokohaman ja Jokohaman rautatieasemien kautta Totsukaan ja Fujisawan kaupungin Shōnandaihin saakka. Sinisellä linjalla ajetaan myös kaisoku-pikavuoroja, jotka ohittavat osan asemista. Vihreä linja palvelee puolestaan kaupungin pohjoisosien lähiöitä ja siltä on kahdelta asemalta vaihtoyhteys siniselle linjalle. Molemmilta linjoilta on lisäksi useita vaihtoyhteyksiä eri rautatieyhtiöiden, JR Higashi-Nihonin, Tōkyūn, Keikyūn, Sōtetsun, Jokohama- pikarautatien ja Odakyūn linjoille. Väri Väri No. Linja Japaniksi Reitti Pituus Sininen 1 · 3 Sininen linja ブルーライン Shōnandai–Azamino 40,4 km Vihreä 4 Vihreä linja グリーンライン Hiyoshi–Nakayama 13,0 km == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Jokohaman metron internetsivut Luokka:Jokohama Luokka:Japanin metroliikenne
Penikat

Penikat on osa Kivalot-vaaramuodostelmaa. Penikat kuuluvat Martimoaavan soidensuojelualueeseen, joka sijaitsee Keminmaan ja Simon pohjoisosissa. Penikoihin kuuluvat: * Yli-Penikka * Keski-Penikka * Ala-Penikka Luokka:Simon luonto Luokka:Keminmaan luonto Luokka:Vaarat __DISAMBIG__
Coline Serreau

Coline Serreau (s. 29. lokakuuta 1947 Pariisi) on ranskalainen käsikirjoittaja, elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Serreau aloitti elokuvauransa yhteiskunnallisilla elokuvilla, mutta varsinaista kaupallista menestystä hän on niittänyt komedioillaan, kuten Villi aviokriisi. == Ura == Serreau aloitti näyttelijän uransa vuonna 1970: hänen ensimmäinen näyttämönsä oli Théâtre du Vieux-Colombier. Serreaulla oli roolitehtäviä muun muassa William Shakespearen ja Bertolt Brechtin näytelmissä. Lisäksi hän näytteli itsekirjoittamissaan teoksissa. Serreaun ohjaajana toimi useaan otteeseen sveitsiläinen Benno Besson (1922–2006). Serreaun ensimmäinen elokuvatyö oli käsikirjoittajana ja näyttelijänä Jean-Louis Bertucellin (1942–2014) ohjaamassa teoksessa On s'est trompé d'histoire d'amour (1973). Serreau ohjasi 1970-luvulla muutaman yhteiskunnallisesti kantaa ottavan elokuvan, mutta hänen varsinaiset kassamenestyksensä olivat komedioita, kuten Trois hommes et un couffin (1985) ja Äiti! Sängyssäsi on valkoinen mies! (Romuald et Juliette, 1989). Elokuvissaan Serreau käsittelee aikakautensa tapoja ja seksuaalisia tabuja hienovaraisen huumorin ja ironian keinoin. Komediasta Trois hommes et un couffin tehtiin vuonna 1987 Hollywood-versio Kolme miestä ja baby (Three Men and a Baby) ohjaajanaan Leonard Nimoy. Coline Serreaun isä oli teatteriammattilainen Jean-Marie Serreau (1915–1973). == Valikoitu filmografia == === Ohjaajana ja käsikirjoittajana === *Pourquoi pas! (1977) *Kerran elämässä (1982) *3 hommes et un couffin (1985) *Äiti! Sängyssäsi on valkoinen mies! (1989) *Villi aviokriisi (1992) *La belle verte (1996) *Chaos (2001) *18 ans après (2003) *Saint-Jacques... La Mecque (2005) === Näyttelijänä === *On s'est trompé d'histoire d'amour (1973) *Dada au coeur (1974) *7 morts sur ordonnance (1975) *Le fou de mai (1980) *La belle verte (1996) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Unifrance : Coline Serreau *Films de France : Coline Serreau Luokka:Ranskalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Ranskalaiset käsikirjoittajat Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carouge

Carouge on kaupunki Sveitsissä Geneven kantonissa. Kaupungissa on runsaat 22 000 asukasta. == Maantiede == Carouge sijaitsee Genevenjärven lounaispuolella ja Geneven eteläpuolella. Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Arvejokeen. Sen naapurikaupunkeja ovat pohjoisessa Geneve, idässä Veyrier ja lännessä Lancy. Carouge muodostaa yhtenäisen kaupunkialueen naapurikuntiensa kanssa. == Liikenne == Carougesta on moottoritieliityntä (A1a) moottoritielle A1 Perlyyn. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * *
Veyrier

Veyrier on kaupunki Sveitsissä Geneven kantonissa. Kaupungissa on runsaat 11 000 asukasta. == Maantiede == Veyrier sijaitsee Genevenjärven lounaispuolella ja Geneven eteläpuolella. Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Arvejokeen. Sen naapurikaupunkeja pohjoisessa ovat Geneve ja Carouge, idässä Veyrier rajoittuu Ranskaan. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Sveitsin kaupungit Luokka:Geneven kantonin kunnat
Toivo K. Laakso

Toivo Kustaa Laakso (6. kesäkuuta 1899 Tampere – 1979) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka työskenteli radiotekniikan ja akustiikan aloilla ja harrasti myös parapsykologiaa.Kuka kukin on 1954 Laakson vanhemmat olivat kauppias Ville Wessman ja Hymmi Armida Irene Fagerlund. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1919 ja valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1926. Laakso teki opintomatkat Englantiin 1932, Unkariin 1934 ja Yhdysvaltoihin 1939. Laakso oli Teknillisen korkeakoulun radiolaboratorion assistentti vuosina 1926–1931, Posti- ja lennätinhallituksen yleisradioinsinööri 1929–1933 ja Yleisradion yli-insinööri 1934–1937. Hän oli Tampereen teknillisen oppilaitoksen heikkovirtatekniikan lehtori vuosina 1938–1946 ja Helsingin teknillisessä oppilaitoksessa yli-opettajana 1947–1952 ja rehtorina 1948–1952. Hän omisti Helsingissä sähköakustisen insinööritoimiston Sain vuosina 1939–1940 ja akustisen insinööritoimisto T. K. Laakson vuodesta 1953 alkaen. Laakso oli yksi Ääniteknillinen Yhdistys ry:n perustajia vuonna 1943.Eero Lampio, Arkistojen kertomaa Seuran 50-vuotistaipaleelta , teoksessa Tapio Lahti, Jukka Linjama, Pekka Olkinuora & Mikko Sjöberg (toim.), Akustiikkapäivä 1993, Helsinki, 1993. ISSN 1236-8202. == Julkaisuja == Nimellä T. K. Laakso: * Radiokirja. WSOY 1928 * Elektroniputkista. Tekijä, Helsinki 1928 * Mikrofonista vastaanottimeen. Julkaistu aiemmin kirjoitussarjana "Yleisradio"-lehdessä. Helsinki 1932 * Lahden uusi yleisradioasema. Helsinki 1936 * Rakennusten akustisista kysymyksistä. Helsinki 1937 == Lähteet == Luokka:Akustiikan suunnittelijat Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Ylen henkilöstö Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Onex

Onex on kaupunki Sveitsissä Geneven kantonissa. Kaupungissa on vajaat 20 000 asukasta. == Maantiede == Onex sijaitsee Genevenjärven lounaispuolella ja Genevestä viitisen kilometriä lounaaseen. Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Rhônejokeen. Sen naapurikuntia ovat lännessä Confignon, pohjoisessa Vernier, idässä Lancy ja etelässä Plan-les-Ouates. Onex muodostaa yhtenäisen kaupunkialueen naapurikuntiensa kanssa. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Sveitsin kaupungit Luokka:Geneven kantonin kunnat
Heyshamin ydinvoimalaitos

Heyshamin ydinvoimalaitos () on kahdesta yksiköstä, joista kummallakin on kaksi AGR-tyyppistä reaktoria, koostuva ydinvoimala Ison-Britannian luoteisrannikolla. Sillä on hallussaan ennätys pisimpään käynnissä olleena kaupallisena ydinvoimalana. == Lähteet == Luokka:Lancashiren rakennukset ja rakennelmat Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ydinvoimalat
Kirklees

Kirklees on noin asukkaan metropolihallintopiiri (metropolitan borough) Länsi- Yorkshiren metropolikreivikunnassa Pohjois-Englannissa. Sen hallinnollisena keskuksena toimii Huddersfieldin kaupunki, ja muita asutuskeskuksia ovat Holmfirth, Kirkburton, Mirfield, Heckmondwike, Cleckheaton, Dewsbury ja Batley. Kirklees sijaitsee Leedsin ja Manchesterin välillä. Vuoden 2011 väestönlaskennassa väestöstä 11 prosenttia oli syntynyt Ison-Britannian ulkopuolella. Uskonnoltaan asukkaista 53 prosenttia oli kristittyjä, 24 prosenttia uskonnottomia ja 14 prosenttia muslimeita. Tarinan mukaan Robin Hood on haudattu Kirkleesiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Asutut paikat West Yorkshiressä Luokka:Englannin metropolihallintopiirit
Sapporon metro

Sapporon metro () on Japanin Hokkaidōn saarella sijaitsevaa Sapporon kaupunkia palveleva metrojärjestelmä. Sitä hallinnoi Sapporon kaupungin liikennelaitos (). Järjestelmään kuuluu kolme linjaa, Nanboku-linja, Tōzai-linja ja Tōhō- linja, joiden yhteispituus on 48,0 kilometriä ja joilla on 49 asemaa. Vuonna 2015 Sapporon metro kuljetti noin 220,6 miljoonaa matkustajaa. == Historia == 1950-luvulta lähtien Sapporo kasvoi voimakkaasti, ja syntyi tarve tehokkaalle joukkoliikenneratkaisulle. Kaupunkiin päätettiin rakentaa metro, sillä se toimisi hyvin myös Hokkaidōn vaativissa ilmasto-olosuhteissa. Rakennustyöt aloitettiin maaliskuussa 1969 ja ensimmäinen, 12,1 kilometrin mittainen Nanboku-linjan osuus avattiin liikenteelle vuoden 1971 joulukuussa vain muutamaa kuukautta ennen Sapporon talviolympialaisia. Sapporon metro oli neljäs Japanissa avattu metro. Tōzai-linjan ensimmäinen osa valmistui vuonna 1976, Tōhō-linjan vuonna 1988. Toistaiseksi viimeinen laajennus valmistui Tōzai-linjalle vuonna 1999. Sapporon metro on kumipyörämetro, jossa juna julkee kumirenkailla maahan asennettua ohjauskiskoa pitkin. Se oli ensimmäinen vastaavanlaista tekniikkaa laajamittaisesti käyttöön ottanut metro. Metrossa hyödynnettiin myös laajalti uutta tietokoneavusteista teknologiaa. == Linjat == Sapporon metroon kuuluu kolme linjaa. Nanboku- ja Tōhō-linjat ovat pohjois–eteläsuuntaisia linjoja, jotka kulkevat rinnakkain kaupungin keskustan ja Sapporon rautatieaseman kautta. Tōzai-linja on itä–länsisuuntainen linja, joka risteää Nanboku- ja Tōhō-linjojen kanssa Ōdōrin metroasemalla. Sieltä on vaihtoyhteys myös Sapporon raitiolinjalle. Väri Väri Kirjain No. Linja Japaniksi Reitti Pituus Vihreä N 1 Nanboku-linja 南北線 Asabu–Makomanai 14,3 km Oranssi T 2 Tōzai-linja 東西線 Miyanosawa–Shin-Sapporo 20,1 km Sininen H 3 Tōhō- linja 東豊線 Sakaemachi–Fukuzumi 13,6 km == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Sapporon kaupungin liikennelaitos Luokka:Sapporo Luokka:Japanin metroliikenne
Pitkäjärvi (kaupunginosa)

Pitkäjärvi on Mikkelin 13. kaupunginosa, joka sijaitsee Mikkelin ydinkeskustasta noin 2–3 kilometriä lounaaseen. Kaupunginosassa on osa Urpolanlampea sekä Pitkäjärveä, jonka mukaan kaupunginosa on saanut nimensä. == Lähteet == *
Kattilansilta

Kattilansilta on Mikkelin 12. kaupunginosa. Se sijaitsee Urpolanjoen eteläpuolella, Mikkelin keskustasta noin 1,5–2,5 kilometriä etelään. Kaupunginosaa rajaa osaltaan etelässä Laajalampi, luoteessa Urpolanlampi ja koillisessa Kattilanlahti. == Lähteet == *
Onex (täsmennyssivu)

Onex tarkoittaa muun muassa seuraavaa: * Onex, kaupunki Sveitsissä * Onex Corporation, kanadalainen sijoitusyhtiö * One-X, Three Days Grace -yhtyeen musiikkialbumi * HTC One X, kännykkämalli * Xbox One X, pelikonsoli.
Punta de Tarifa

Punta de Tarifa on niemi Gibraltarinsalmessa Etelä-Espanjassa. Se on Pyreneiden niemimaan ja Manner-Euroopan eteläisin kohta ja kuuluu samalla maapallon äärimmäisiin paikkoihin. Punta de Tarifa: The Southernmost Point of Continental Europe Punta de Tarifa on niemi, joka sijaitsee Isla de las Palomasin saaressa Costa de la Luzin eteläosassa Cádizin maakunnassa. Marokkoon on matkaa noin 14 km. Tarifan kaupunki sijaitsee lähellä. Saari oli sotilasaluetta vuoteen 2001 asti. Keinotekoinen kannas yhdistää saaren mantereeseen. El Auge Económico de la Tarifa Militar Faro, Isla de las Palomas, Tarifa, España, 2015.JPG|Tarifan majakka (Faro de Tarifa) sijaitsee niemessä. Isla de Tarifa, fuente.jpg Isla de Tarifa, aljibe.jpg Isla de Tarifa, búnkeres.jpg|Vanhoja linnoitusrakennelmia == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Espanjan maantiede Luokka:Euroopan maantiede
Ala-Penikka

Ala-Penikka on osa Penikat-vaarajonoa. Penikat kuuluvat osaksi Kivalot- vaaramuodostelmaa. Penikat sijaitsevat Martimoaavan soidensuojelualueella, joka sijaitsee Keminmaan ja Simon pohjoisosissa. Penikoihin kuuluu Yli- Penikka, Keski-Penikka ja Ala-Penikka-vaarat. Se sijaitsee Simon pohjoisosassa noin 16 kilometriä Viantiestä pohjoiseen. Tietoja Pinta-ala 280,8ha Korkeus 160m mpy Alueen suhteellinen korkeus 95m Muodostuma Rantakerrostuma == Muodostuminen == Ala-Penikan rantakerrostuma syntyi mannerjäätikön reunan peräännyttyä noin 10 400 vuotta sitten. Ala-Penikan laki oli tuolloin noin 60 metrin syvyydessä. Maankohoamisen seurauksena vaaran laki paljastui noin 9 600 vuotta sitten. Siitä muodostui saari, joka oli alttiina kovien myrskyjen synnyttämän aallokon huuhtomiselle. Aallokon kulutus oli voimakkainta vaaran laella ja ylärinteillä, joille muodostui laajoja kalliopaljastumia ja rantakivikkoja. Maankohoamisen seurauksena vaaran rinteille syntyi sarja allekkaisia rantavalleja. Vaaran ylärinteillä rantakerrostumat koostuvat isoista kivistä ja lohkareista. == Geologia == Peruskallio on pääosin gabroa ja anortosiittia. Vaaran eteläsivulla on vähän graniittia. Vaaran juurella olevissa pirunpelloissa on lisäksi kvartsiitti-, graniitti-, emäksisiä liuske-, fylliittilohkareita ja hieman ultramafisia-, gabro-, vihreäkivi- ja dolomiittilohkareita. Kivikot koostuvat pääasiassa gabrosta, mutta kivikoissa esiintyy myös muuta kiviainesta, mm. kvartsiitteja ja joitakin dolomiittilohkareita. == Kasvillisuus == Avoimia muinaisrantakivikoita peittävät jäkälät. Tummilla kivillä on ruskeankeltaisia nystyjäkäliä. Kivien väleissä kasvaa poronjäkälää ja hirvenjäkäliä sekä useita torvijäkäliä. Kivikkoa reunustavat suopursut, vaivaiskoivut ja käkkyräiset männyt. Metsänreunassa kivikot muuttuvat sammalpeitteisiksi. Kvartsiittikiviä peittävät eri karttajäkälät varsinkin keltakarttajäkälät, kiventierat ja nystyjäkälät. Kallionraoissa viihtyy sanikkaista kallioimarre ja metsäimarre. Kallion lakia peittävät sammalien ohella monet hirvenjäkälät, lumijäkälät, okajäkälät ja torvijäkälät. Paikoin kuivemmilla paikoilla kasvaa ketunliekoa. Puiden lahottajista alueelta on havaittu mm. riekonkääpä, sirppikääpä, metsäkasveista karjalanruusu ja suolajeista suopunakämmekkä. == Metsät == Kallioiden välejä peittävät varvikot, vaivaiskoivut ja puista raita. Siellä täällä on mäntyjä ja keloja. Kalliovaarojen välissä ja alarinteillä on enimmäkseen vanhoja kuusikoita ja ylempänä mäntyvaltaisia kuivahkoja kankaita. == Linnut == Ala-Penikan vaara toimii etelästä ja kaakon suunnasta tuleville muuttolinnuille maamerkkinä, johon suunnata muuttonsa. Alueelta on tehty havaintoja maakotkasta vuosittain. == Lähteet == * * * * * * Luokka:Keminmaan luonto Luokka:Simon luonto
Kioton metro

pienoiskuva|Kioton metron 10-sarjan juna Kioton metro () on Japanin Kioton kaupunkia palveleva metrojärjestelmä. Sitä hallinnoi Kioton kaupungin liikennelaitos (). Järjestelmään kuuluu kaksi linjaa, Karasuma-linja ja Tōzai- linja, joiden yhteispituus on 31,2 kilometriä ja joilla on 32 asemaa. Vuonna 2015 Kioton metro kuljetti noin 136 miljoonaa matkustajaa; päivässä matkustajia oli keskimäärin noin 372 000. == Historia == Kioton metron rakentaminen kaupungin julkisen liikenteen runkoverkoksi aloitettiin vuonna 1974, samalla kuin kaupungin raitioliikennettä ajettiin alas. Viimeinen raitiolinja lakkautettiin vuonna 1978. Metron Karasuma-linjan ensimmäisen, 6,6 kilometrin mittaisen osuuden rakennustyöt kestivät kuusi ja puoli vuotta ja se avattiin liikenteelle toukokuussa 1981. Sen jälkeen linjaa pidennettiin useaan otteeseen, viimeksi vuonna 1997, jolloin avattiin myös Tōzai-linjan ensimmäinen 12,7 kilometrin mittainen osuus. Tōzai-linjaa laajennettiin vuosina 2004 ja 2008, jolloin verkosto saavutti nykyiset mittansa. == Linjat == Kioton metroon kuuluu kaksi linjaa. Karasuma-linja on pohjois–eteläsuuntainen linja, joka kulkee Kokusaikaikanin metroasemalta Kioton kansainväliseltä kokouskeskukselta kaupungin keskustan halki Kioton rautatieasemalle ja siitä etelään Takedaan, jossa se kohtaa Kintetsu- rautateiden Kioto-linjan. Tōzai-linja vuorostaan kulkee kaupungin keskustan halki lännestä itään, kääntyy etelään Yamashinan suuralueella ja jatkaa Rokujizōhon, jossa on vaihtoyhteys JR Nishi-Nihonin Nara-linjalle. Kaksi metrolinjaa risteävät toistensa kanssa Karasuma-Oiken metroasemalla. Kioton metro harjoittaa vastavuoroista läpiajoliikennettä muiden rautatieyhtiöiden linjoille: Karasuma-linjalta Kintetsun Kioto-linjalle Naran suuntaan ja Tōzai- linjalta Keihanin Keishin-linjalle Ōtsuun. Väri Väri Kirjain Linja Japaniksi Reitti Pituus Vihreä K Karasuma-linja 烏丸線 Kokusaikaikan–Takeda 13,7 km Punainen T Tōzai-linja 東西線 Uzumasa-Tenjingawa–Rokujizō 17,5 km == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kioton metro Kioton kaupungin liikennelaitoksen sivuilla Luokka:Kioto Luokka:Japanin metroliikenne
Taikaa

Taikaa on suomalaislaulaja Dannyn alkusyksystä 1997 julkaistu albumi. Sen kappale ”Läpi harmaan kiven” on tehty 80-vuotisen Suomen kunniaksi, ja Danny teki myös Läpi harmaan kiven -nimisen Enson työntekijöille suunnatun konserttikiertueen elo-syyskuussa. Levyn nimikappale ”Taikaa” muodostui radiohitiksi. Albumi oli Dannyn viimeinen, josta julkaistiin C-kasettiversio. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # Danny: Taikaa-albumin kansilehti (Fazer 0630-199242-2). == Lähteet == Luokka:Dannyn albumit Luokka:Vuoden 1997 albumit
Phil Brown

Phil Brown -nimisiä henkilöitä ovat: * Phil Brown (1916–2006), yhdysvaltalainen näyttelijä * Phil Brown (s. 1959), englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja * Phil Brown (s. 1962), brittiläinen pikajuoksija * Phil Brown (s. 1991), kanadalainen alppihiihtäjä
Miglitoli

Miglitoli (C8H17NO5) on aminosokereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä diabeteksen hoitoon. ==Ominaisuudet ja käyttö== Miglitoli on puolisynteettinen deoksinojirimysiinin johdannainen. Huoneenlämpötilassa se on kiteistä ainetta. Miglitoli on α-glukosidaasientsyymin inhibiittori. Entsyymin toiminnan estymisen vuoksi polysakkaridien pilkkoutuminen esimerkiksi glukoosiksi hidastuu. Tämän seurauksena verensokeritason muutokset eivät ole yhtä suuria. Miglitolia voidaan käyttää ainoana kakkostyypin lääkehoitona, mutta tyypillisempää on, että sitä käytetään yhdessä muiden lääkeaineiden kanssa.Steven E. Shoelson: Insulin and Other Antidiabetic Agents, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2009. Viitattu 12.11.2018 Hilmar Bischoff: Oral Antidiabetic Drugs, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 12.11.2018. Tyypillisimpiä miglitolin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat vatsavaivat kuten vatsakipu, turvotus, ripuli ja ilmavaivat. Haittavaikutukset ovat tyypillisimpiä hoidon alkaessa. ==Lähteet== Luokka:Lääkkeet
Bromoksiniili

Bromoksiniili tai bromoksyniili (C7H3NBr2O) on aromaattisiin nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa rikkaruohomyrkkynä. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa bromoksiniili on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen vain vähäisessä määrin ja liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin ja tetrahydrofuraaniin. Bromoksiniilin herbisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää osana fotosynteesiä olevia auringonvalon aktivoimia hapetus–pelkistys- ja fosforylaatioreaktioita. Tämän lisäksi se estää hapettavaa fosforylaatiota. Yhdiste on lievästi myrkyllistä nisäkkäille, mutta hyvin myrkyllistä linnuille ja kaloille. Bromoksiniiliä valmistetaan natriumhypobromiitin ja p-hydroksibentsonitriilin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään rikkaruohomyrkkynä muun muassa vilja-, sipuli-, valkosipuli- ja pellavapelloilla sekä nurmilla. Yhdiste levitetään jauheena tai liuoksena. Bromoksiniili on sallittu käytettäväksi rikkaruohomyrkkynä muun muassa Yhdysvalloissa ja Euroopan unionin alueella. ==Lähteet== Luokka:Kasvintorjunta-aineet
Vadelmaketoni

Vadelmaketoni (C10H12O2) on aromaattinen fenoleihin ja ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään elintarvikkeissa aromiaineena ja hajusteissa. == Ominaisuudet ja biosynteesi == Huoneenlämpötilassa vadelmaketoni on väritöntä kiteistä ainetta. Sillä on vadelmainen haju ja maku. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin tai propyleeniglykoliin. Vadelmaketonia esiintyy useiden kasvien hedelmissä, esimerkiksi vadelmassa, mansikassa ja ananaksessa. Se on yksi tärkeimpiä vadelman aromin komponenteista. Kasvit muodostavat vadelmaketonia malonyylikoentsyymi-A:sta ja p-kumaryylikoentsyymi-A:sta. Ensimmäisessä vaiheessa bentsaaliasetonisyntaasientsyymi kondensoi nämä lähtöaineet p-hydroksibentsaaliasetoniksi, jonka eräs reduktaasientsyymi pelkistää vadelmaketoniksi. == Valmistus ja käyttö == Vadelmaketonia voidaan valmistaa p-hydroksibentsaldehydin ja asetonin välisellä aldolikondensaatioreaktiolla. Tätä reaktiota katalysoivat vahvat emäkset. Reaktiossa muodostuu p-hydroksibentsaaliasetonia, joka pelkistetään vedyttämällä vadelmaketoniksi. Yhdistettä voidaan valmistaa myös fenolin ja metyylivinyyliketonin välisellä Friedel–Crafts-alkylointireaktiolla. : Vadelmaketonia käytetään ainesosana hajusteissa ja aromiaineissa haluttaessa tuotteeseen vadelmankaltaista aromia tai tuoksua. Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Human Metabolome Database (HMDB): 4-(4-Hydroxyphenyl)-2-butanone *Food Component Database (FooDB): 4-(4-Hydroxyphenyl)-2-butanone *Pherobase: Floral Compound - raspberry ketone *Pherobase: Semiochemical - raspberry ketone Luokka:Aromaattiset yhdisteet Luokka:Ketonit
2,3-butaanidioli

2,3-butaanidioli (C4H10O2) on dioleihin eli kaksi hydroksyyliryhmää sisältäviin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään liuottimena ja orgaanisen kemian synteesien lähtöaineena. ==Ominaisuudet== 2,3-butaanidioli on huoneenlämpötilassa väritöntä ja siirappimaista nestettä. Yhdisteellä on kolme stereoisomeeria, jotka ovat optisesti aktiiviset (+)- ja (-)-enantiomeerit sekä optisesti inaktiivinen mesoisomeeri. Aine liukenee erittäin hyvin veteen ja polaarisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin ja asetoniin. 2,3-butaanidioli voidaan hapettaa asetoiiniksi tai diasetyyliksi. Yhdiste reagoi karboksyylihappojen kanssa estereiksi ja aldehydien ja ketonien kanssa asetaaleiksi.Heinz Gräfje, Wolfgang Körnig, Hans-Martin Weitz, Wolfgang Reiß, Guido Steffan, Herbert Diehl, Horst Bosche, Kurt Schneider & Heinz Kieczka: Butanediols, Butenediol, and Butynediol, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 12.11.2018 ==Valmistus ja käyttö== 2,3-butaanidiolia muodostuu sivutuotteena sokerien käymisessä ja tähän perustuivat varhaisimmat yhdisteen valmistusmenetelmät. Nykyään valmistus perustuu 2,3-buteenioksidin hydrolyysiin emäksisissä olosuhteissa. Reaktiossa muodostuu eri stereoisomeerien seos. 2,3-butaanidiolia käytetään väriaineiden, kumien ja hartsien liuottamiseen. Yhdistettä käytetään myös ristisitojana valmistettaessa eräitä polyuretaanimuoveja ja siitä valmistetaan myös polyestereitä, hartseja ja muovinpehmentimiä. ==Lähteet== Luokka:Alkoholit
Reisjärven seurakunta

Reisjärven seurakunta on Reisjärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan. Reisjärven seurakunta perustettiin 1600-luvulla Kalajoen seurakuntaan kuuluneeksi rukoushuonekunnaksi. Vuonna 1826 se muutettiin kappeliseurakunnaksi, ja sellaisena se kuului vuodesta 1838 lähtien Haapajärven seurakuntaan. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1876. == Herätysliikkeet == Reisjärven seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Reisjärvi kuuluu vanhoillislestadiolaisuuden yhtenäiseen kannatusalueeseen. Reisjärvellä on jossain määrin kannatusta myös herännäisyyden parissa. == Papisto == Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Reisjärven seurakunnan kirkkoherroina: === Kirkkoherrat === * 1876–1881: Karl Adam Ottelin * 1881–1897: Josef Fredrik Cajan * 1898–1919: Kustaa Adolf Vuorela * 1919–1928: Iisakki Eemil Peltonen * 1928–1939: Pauli Eevert Kauppinen * 1939–1947: V. A. Malkavaara * 1949–1954: Juhana Kalervo Koskimies * 1955–1959: Pentti Pyy * 1959–1966: Erkki Vaaramo * 1966–1973: Sakari Jussila * 1973–1982: Väinö Heikki Reinilä * 1982–1986: Arvo Repo * 1986–1989: Vilho Vähäsarja * 1990–2014: Jaakko Johannes Rantamäki * 2015–2017: Janne Tapani Isomaa * 2021– Sanna-Leena Lavanti ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat Luokka:Reisjärvi