EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Love Again

Love Again on brittiläislaulajan Dua Lipan musiikkikappale. Sen julkaisi Warner Records hänen Future Nostalgia-studioalbumin kuudentena singlenä 11. maaliskuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet Lipa, Clarence Coffee Jr., Chelcee Grimes ja sen tuottaja Stephen Kozmeniuk. Sanoiltaan kappale kertoo sydänsärkyihin ja henkilökohtaiseen kasvuun liittyvistä asioista, Lipan rakastuessa uudelleen sotkuisen eron jälkeen. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Lope Serrano ja se julkaistiin 4. kesäkuuta 2021. "Love Again" mukailee Lew Stonen ja hänen yhtyeensä vuonna 1932 julkaisemaa kappaletta "My Woman" jonka vuoksi kappaleen tekijöihin on kreditoitu myös Bing Crosby, Max Wartell ja Irving Wallman. "Love Again" on lajityypiltään tanssipop, disko ja elektrokappale, johon on yhdistetty klassista ääntä ja 2000-luvun nu-disco- tuotantoa. "Love Again" sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat "My Womanin" samplausta sekä 1970-luvun diskosävelien käyttöä tuotannossa. Arvostelumenestyksen lisäksi kappale oli myös kaupallinen menestys, sen päästyä singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Belgiassa, Unkarissa ja Uudessa-Seelannissa sekä kahdenkymmenen parhaan joukkoon Kanadassa. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2020 kappaleet Luokka:Dua Lipan kappaleet
Olli-Pekka Riihikoski

Olli-Pekka Riihikoski (1947 Noormarkku – 1998) oli suomalainen kuvataiteilija. Riihikoski opiskeli Porin piirustuskoulussa 1966–1968. Hänen teoksiaan oli ensi kerran esillä vuonna 1965 Porissa. Riihikoski osallistui kansainvälisiin näyttelyihin ja Suomen taiteen näyttelyihin ulkomailla 1970–1980-luvuilla, yksityisnäyttelyitä hänellä oli Saksassa vuosina 1981 ja 1988. == Taide == Harjavallassa asunut Riihikoski tuli naivistina tunnetuksi jo 1970-luvulla ja kuului Suomessa tyylin varhaisiin edustajiin. Riihikosken taiteelle on tyypillistä humorististen tilanteiden ja tapahtumien käsittely. Hän on toteuttanut maalauksen Talvinen vaivaispuisto sosiaalialan oppilaitokseen Harjavaltaan vuonna 1989. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Naivistit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Tina(II)jodidi

Tina(II)jodidi (SnI2) on tina- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä on tutkittu käytettäväksi optoelektroniikan materiaalien valmistamiseen. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa tina(II)jodidi on punaoranssia kiteistä. Yhdistellä on kaksi kidemuotoa alkeiskoppi on monokliininen α-muoto ja ohutkalvoissa yhdiste esiintyy heksagonaalisena β-muotona. Tina(II)jodidi liukenee hieman veteen ja liukoisuus kasvaa lämpötilan kasvaessa. Aine liukenee myös bentseeniin ja kloroformiin. Yhdiste hapettuu helposti tina(IV)jodidiksi. Tina(II)jodidi on Lewis-happo ja muodostaa jodidi-ionien kanssa kompleksisen trijodostannaatti(II)ionin ([SnI3]-). Tina(II)jodidia voidaan valmistaa tinan ja jodin tai vetyjodidin reaktiolla tai saostamalla tina(II)kloridin vesiliuoksesta jodidien avulla. :Sn + I2 → SnI2 :Sn + 2 HI → SnI2 \+ H2 Tina(II)jodidin ja orgaanisten yhdisteiden muodostamia peroskiittirakenteisia yhdisteitä on tutkittu käytettäväksi mahdollisina aurinkokennojen materiaaleina. ==Lähteet== Luokka:Jodidit Luokka:Tinayhdisteet
Marja Tarna

Marja Tarna (s. 1946 Eura) on suomalainen kuvataiteilija. Hän on Suomen Taidemaalariliiton jäsen. pienoiskuva|436x436px|Marja Tarnan Maiseman helma, 1998, Kankaanpää. == Taide == Tarnan varhaiset työt edustavat melko askeettista konkretismia, mutta hän päätyi vähitellen vapaamuotoiseen ja lyyriseen kuvakieleen. Myöhemmissä töissään Tarna esittää aiheen eri tasoisina abstraktioina, mutta välittää vaikutelman luonnosta tapahtumineen, yksityiskohtineen ja ihmisineen. Tarnan itsensä mukaan taiteilijan työ ei ole niinkään kiinni ideoiden loistavuudesta kuin omasta näkemyksestä ja sen kestävyydestä. Tarna on kertonut olevansa kiinnostunut kasvien tutkimisesta, ja hän saa inspiraatiota Kankaanpäässä sijaitsevan kotinsa läheisyydessä olevasta lehtomaisesta luonnosta. Toinen keskeinen inspiraation lähde ovat suot, jotka ovat tuttuja Tarnalle lapsuudesta. Hänen syntymäkotinsa läheisyydessä Euran Paneliassa oli suuri suo. === Yksityiselämä === Tarna on syntyisin Euran Paneliasta. Hän opiskeli Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1965–1968 ja kuului ensimmäiseen Kankaanpään taidekoulun suorittaneeseen ryhmään. Tarna asuu Kankaanpäässä. Hänen puolisonsa on taidemaalari Juhani Tarna. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pekka Mattila (kuvataiteilija)

Pekka Mattila (14. huhtikuuta 1943 Tampere – 21. syyskuuta 1991) oli suomalainen kuvataiteilija. Mattila valmistui Kankaanpään taidekoulusta vuonna 1971. Vuosina 1971–1975 Mattila opiskeli Milanossa Accademia di Brerassa, jossa kehittyi hänelle tyypillinen tapa käsitellä tilaa ja muotoa. == Ura == Mattila vietti Italiassa kuusi vuotta, talvet Milanossa ja kesät Firenzessä. Opiskelun jälkeen Mattila maalasi milanolaiselle gallerialle vuosittain 120 teosta, joita vastaan hän sai asunnon, tarvikkeet ja kuukausipalkan, joten Italiaan levisi 300 Mattilan teosta. Suomeen palattuaan Mattila piti 1976 Mattila piti näyttelyn Helsingissä. Teokset tutkivat kaartuvilta pinnoilta heijastuvia valoilmiöitä. Penttinen-Lampisuo kuvaa Mattilan luomaa persoonallista tyyliä: ”Sivellinjälki on häivytetty, maali mattaa ja väripaletti niukka. Huolella ja sileästi viimeistellyt väriliukumat synnyttävät kolmiulotteisia vaikutelmia.” Mattila palasi Kankaanpäähän vuonna 1983. Hänet valittiin opettajaksi Kankaanpään taidekouluun ja myöhemmin oppilaitoksen rehtoriksi. == Lähteet == *Taitelija Pekka Mattila *Kankaanpään Joulu 2018 ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Cowes

Cowes on asukkaan satamakaupunki ja asukkaan kunta Isle of Wightilla. Se sijaitsee Medinajoen estuaarin länsirannalla ja vastarannalla sijaitsee pienempi kaupunki East Cowes. Kaupunkien välillä on lossi, Cowes Floating Bridge. Cowesin väkiluku moninkertaistuu aina elokuun alussa järjestettävän viikon mittaisen regatan aikaan: siihen osallistuu noin kilpailijaa ja jopa satatuhatta katsojaa. Cowesin linnan rakennutti Henrik VIII suojaamaan rannikkoa vuonna 1540. Kuningatar Viktoria rakennutti lähistölle Osborne Housen kartanon. == Lähteet == Luokka:Asutut paikat Isle of Wightillä Luokka:Englannin kaupungit Luokka:Englannin kunnat
Viisas Luonto

Viisas Luonto (saks. Albert sagt … Natur – aber nur!, eng. Albert Says... Nature Knows Best) on saksalainen tiede-pohjainen animaatiosarja, jota alun perin esitettiin saksalaisella ZDF 13 jaksossa vuosina 1996-1997. Sarja perustuu Frederic Vesterin kirjoihinMichael Reufsteck, Stefan Niggemeier: Das Fernsehlexikon: Alles über 7000 Sendungen von Ally McBeal bis zur ZDF- Hitparade. Goldmann Verlag, München 2005, ISBN 978-3-442-30124-9. jonka painopisteenä oli ympäristötieteen opetus. Sarjaa esitettiin Suomessa vuonna 1998.http://vintti.yle.fi/yle.fi/muistikuvaputki/muistikuvaputki/rouvaruutu/lasten- ohjelmat-maahiset-ja-viisas-luonto.htm Sarjaa jatkettiin vuonna 2003 nimellä Albert auf Entdeckungstour (Albert Asks What is Life?) == Sarjan sisältö == Päähenkilö Arttu (alkuperäiskiellellä Albert) on myyttinen olento, joka muistuttaa linnun ja hamsterin yhdistelmää. Michael Reufsteck, Stefan Niggemeier: Das Fernsehlexikon: Alles über 7000 Sendungen von Ally McBeal bis zur ZDF-Hitparade. Goldmann Verlag, München 2005, ISBN 978-3-442-30124-9. Vaikka Arttu on röyhkeä, hänelle on ominaista uteliaisuus ja ystävällisyys, ja hän tulee toimeen kaikkien eläinten kanssa. Arttu lähtee seikkailuihin selittääkseen luonnon ja ympäristön toimintaa. Hän osaa lentää, juosta, uida ja sukeltaa sekä muuttaa kokoaan jättimäiseksi tai pieneksi. Tämä antaa hänelle mahdollisuuden tutkia luontoa äärimmäisen tarkasti yksityiskohtiin ja lisätä tietämystään.https://www.wunschliste.de/serie/albert-sagt-natur-aber- nur Luonnon ja ympäristön tärkeyden lisäksi animaatiosarja tuo tietoisuutta mahdollisista vaaroista ja ympäristöongelmista. Erityisesti ohjelmassa käsitellään ihmisen tai koneiden uhista johtuvia vaaroja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:1990-luvun piirrossarjat Luokka:Saksalaiset televisiosarjat
Ari Virtanen (kuvanveistäjä)

Ari Virtanen (s. 1958 Vammala) on suomalainen kuvanveistäjä. Virtanen opiskeli Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1976–1979. == Taideopettajana == Virtanen on toiminut muun muassa Satakunnan käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksen taideaineiden opettajana, Tyrvään käsi- ja taideteollisen oppilaitoksen plastisen muotoilun ja kivenkäsittelyn opettajana, Vammalan aikuiskoulutusosaston kuvanveiston opettajana, Vammalan opiston kuvanveiston opettajana ja Sastamalan opiston kuvanveiston opettajana. == Julkisia teoksia == thumb|upright|Miehen matka, 1990–2000, Nokia. * "Maa, ilma, tuli ja vesi", Tyrvään kirkon muistolehto * Finngranit, Kuvanveistosymposium, puistoalue, Vammala, 1991 * Niilo Ikolan muistoreliefi ja runonlaulaja Annastuuna Korkeemäen muistoreliefi, Tyrvään kotiseutuyhdistys * Päätoimittaja Antti Prusin muotokuva, Tyrvään seudun museo * "Sokea kulkija", Vammalan kaupungin pääkirjasto * "Miehen matka I", Jaatsin taidemuseo * "Miehen matka II", Vammalan kaupungintalo * "Sukellus", Äetsän kunnankirjasto * Hannes Prusin muistoreliefi, Tyrvään seudun kotiseutuyhdistys, 2002 * Toyamura Sculpture Biennale -kokoelma, Japani, 2003 * "Kuusimetsän ääni", Nokian terveyskeskus, 2004 * ”Liekehtivä laulu”, Sastamalan lukio, 2010 === Valokuvia julkisista teoksista === Tiedosto:Virtanen Laulupuu.jpeg|Laulupuu, Sastamala. Tiedosto:Ari Virtanen Niilo Ikolan reliefi 1983.JPG|Niilo Ikolan reliefi, 1984, Sastamala. Tiedosto:Virtanen Syksyn sarkofagi.jpg|Syksyn sarkofagi, 1991, Sastamala. Tiedosto:Ari Virtanen Maa ilma tuli ja vesi 1992.JPG|Maa, ilma, tuli ja vesi, 1992, Sastamala. Tiedosto:Ari Virtanen Annastuunan muistolaatta 1993.jpg|Annastuunan muistolaatta, 1993, Sastamala. Tiedosto:Ari Virtanen Hannes Prusin muistolaatta 2002.jpg|Hannes Prusin muistolaatta, 2002, Sastamala. == Teoksia kokoelmissa == * Valtion kokoelma * Porin kaupunki * Vammalan kaupunki * Ikaalisten kaupunki * Harjavallan kaupunki * Nokian kaupunki, Martti ja Sirkka-Liisa Helinin kokoelma * Vammalan ev.lut.seurakunnat * Äetsän kunta * Rauman osuuspankki * Tyrvään Kotiseutuyhdistys ry * Toyamura Sculpture Biennale –kokoelma, Japani == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tuula Solin

Tuula Solin (s. 1942) on suomalainen kuvataiteilija ja taidegraafikko, joka asuu ja työskentelee Raumalla. == Ura == Solin opiskeli Turun Taideyhdistyksen Piirustuskoulussa vuosina 1962–64 ja Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1965–67. Lisäksi hän on suorittanut taidegrafiikan kursseja Kankaanpäässä 1966, Hämeenkyrössä 1983 ja Raumalla 1992. Hän on osallistunut lukuisiin yhteisnäyttelyihin Suomessa ja ulkomailla vuodesta 1967 lähtien. Yksityisnäyttelyitä Solin on pitänyt mm. Porissa ja Eurajoella. Solinin teoksia on Porin, Harjavallan ja Ulvilan kaupungin taidekokoelmissa sekä Emil Cedercreutzin museon, Rauman taidemuseon ja Satasairaalan kokoelmissa sekä yksityiskokoelmissa. Hän kuuluu seuraaviin taiteilijaseuroihin: Suomen Taidegraafikot, Rauman Taiteilijaseura, Rauman Taidegraafikot, Porin Taiteilijaseura ja Porin Taidegraafikot. == Taideopettajana == Solin on toiminut kuvataideopettajana oppikouluissa, peruskouluissa ja lukiossa vuodesta 1967 lähtien, piirustuksen opettajana Porin piirustuskoulussa (1972–1977), grafiikan ja piirustuksen opettajana Porin taidekoulussa (1980–1985), taideopettajana Ulvilan kansalaisopistossa (1985–1986), Taideaineiden tuntiopettajana Porin työväenopistossa (1982–1986) sekä päätoimisena taideaineiden opettajana Porin työväenopistossa (1986–2006). == Taide == Aarne Elomaa kuvaili Porin Taiteilijaseuran 30-vuotisjuhlanäyttelyn kritiikissä vuonna 1977 Tuula Solinin akvarellimaalauksia lyyriseksi realismiksi, jossa voi aistia myös hiukan naivismia. Vuonna 2017 Soli oli Rauman Taidegraafikoiden kuukauden taiteilija. Hänen etsaus- ja akvatintamenetelmillä toteuttamissaan realistisissa teoksissa on näkymiä taiteilijalle läheisistä paikoista Raumalta, meren rannoilta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidegraafikot Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bachmann

Bachmann on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Daniel Bachmann (s. 1994), itävaltalainen jalkapallomaalivahti * Heikki Bachmann (1930–2023), suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos * Ingeborg Bachmann (1926–1973), itävaltalainen kirjailija * Ludwig Bachmann (1856–1937), saksalainen shakkihistorioitsija * Michele Bachmann (s. 1956), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko * Ramona Bachmann (s. 1990), sveitsiläinen jalkapalloilija * Tina Bachmann (s. 1986), saksalainen ampumahiihtäjä
Kārlis Zariņš

Kārlis Reinholds Zariņš (engl. Charles Zarine) (4. joulukuuta 1879 Ipiķi, Liivinmaa – 29. huhtikuuta 1963 Lontoo) oli latvialainen diplomaatti, ulkoministeri ja Latvian valtiollinen edustaja pakolaisuudessa vuoden 1940 neuvostomiehityksen jälkeen. Hän johti kuolemaansa asti Latvian suurlähetystöä ja pääkonsulaattia Lontoossa. Helmikuusta 1921 lähtien hän oli Latvian Suomen- lähettiläs ja sitten huhtikuusta 1923 lähtien myös Ruotsin, Norjan ja Tanskan- lähettiläs asemapaikkanaan Helsinki. Vuosina 1925–1930 hän oli Latvian suurlähettiläs Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa asemapaikkanaan Tukholma. Vuosina 1930-1933 hän oli Viron-suurlähettiläs. Joulukuusta 1931 maaliskuuhun 1933 hän oli Latvian ulkoministeri. Heinäkuusta 1933 hän oli pääkonsuli ja suurlähettiläs Isossa-Britanniassa. Latvian hallitus antoi Zariņšille 17. toukokuuta 1940 erikoisvaltuudet edustaa kansainvälisessä diplomatiassa sota- tai poikkeusoloissa. Viimeinen Zariņšin Riiasta saa sähke oli 17. kesäkuuta 1940 ulkoministeri Vilhelms Muntersilta: "Neuvostojoukot tunkeutuvat maahamme ja ottavat tärkeimmät kohteet haltuunsa". Zunda, A: "Zem politisko lielvaru riteņiem", Latvijas Vēstnesis, 10.03., 17.03., 23.03.,30.03.2005 Tämän jälkeen kuolemaansa 1963 asti Zariņš johti Latvian pääkonsulaattia ja diplomaattista edustustoa Lontoossa kuolemaansa 1963 asti. Häntä Latvian tasavallan edustaja pakolaisuudessa seurasi Arnolds Spekke ja sitten Anatols Dinbergs, kunnes vuosina 1990-1991 Latvian tasavalta palautti itsenäisyytensä. == Lähteet == Luokka:Latvialaiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Marja Matinmikko-Blue

Marja Anneli Matinmikko-Blue (o.s. Matinmikko, s. 19. tammikuuta 1979 Rovaniemen maalaiskunta) on suomalainen diplomi-insinööri, tutkija, ja Oulun yliopiston dosentti. Hän tekee monitieteellistä tutkimusta tekniikan, liiketoiminnan ja sääntelyn näkökulmien yhdistämisestä uusien matkaviestinjärjestelmien kehityksessä. Tutkimus tähtää taajuuksien riittävyyteen matkapuhelinjärjestelmissä datamäärien kasvaessa. Hän on toiminut Oulun yliopistossa 6G Lippulaiva -tutkimusohjelman kehityksen ja sääntelyn johtajana, ja oli aiemmin myös 6G Lippulaivan tutkimuskoordinaattori. Matinmikko-Blue valmistui Oulun yliopistosta tuotantotalouden diplomi-insinööriksi vuonna 2001, tekniikan lisensiaatiksi tietoliikennetekniikasta 2007, tekniikan tohtoriksi tietoliikennetekniikasta vuonna 2012 ja filosofian tohtoriksi tuotantotaloudesta 2018. Hänellä on Oulun yliopistosta dosentuuri aiheena radiotaajuuksien hallinta. Matinmikko-Blue opiskeli tuotantotaloutta Oulun yliopistossa ja päätti ensimmäisen vuoden jälkeen keskittyä ICT-alaan koska Oulussa on paljon yrityksiä alalta. Hän oli Nokialla työharjoittelussa opiskeluaikanaan, ja hakeutui opiskeluiden loppuvaiheessa VTT:lle harjoitteluun. Hän ajautui tutkijaksi opiskeluaikojen työkokemusten kautta, ja hän oli VTT:llä erikoistutkijana ja projektipäällikkönä vuosina 2001–2016. Hän pääsi uransa alkuvaiheessa Kansainvälisen televiestintäliiton ITU:n kautta mukaan 4G-järjestelmien taajuustarpeiden arviointiin. Oulun yliopiston Centre for Wireless Communication CWC:n palvelukseen hän siirtyi vuonna 2016. Hänen nykyinen tutkimuksensa on poikkitieteellistä yhdistäen tekniikan, liiketoiminnan ja sääntelyn näkökulmia ICT-ratkaisujen kehittämisessä. Sittemmin Matinmikko- Bluen keskeisiä tutkimusaiheita ovat olleet radiotaajuuksien sääntelyyn, tulevaisuuden 6G-järjestelmiin ja kestävään kehitykseen liittyvät teemat. Tekniikan edistämissäätiö TES antoi vuonna 2013 Matinmikko-Bluelle Nuoren tutkijan palkinnon. == Julkaisuja == * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valerija Zabruskova

Valerija Valerjevna Zabruskova (; o.s. Antonova, ven. ; s. 29. heinäkuuta 1975 Potsdam) on venäläinen keihäänheittäjä. Zabruskova sijoittui Pariisin maailmanmestaruuskilpailuissa 2003 yhdeksänneksi. Ateenan olympialaisissa 2004 hän ei päässyt loppukilpailuun sijoituttuaan karsinnassa 15:nneksi. Berliinin maailmanmestaruuskisoissa 2009 Zabruskova oli karsinnan 27:s. Venäjän mestaruuden Zabruskova on voittanut vuosina 2004 ja 2009. Zabruskovan ennätys on ulkoradoilla 64,49 metriä, jolla hän sijoittui vuoden 2003 maailmantilastossa neljänneksi, ja hallissa 59,55 metriä. == Lähteet == Luokka:Venäläiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Miaolin piirikunta

Miaolin piirikunta (; Pha̍k-fa-sṳ: Mèu-li̍t-yen) on Kiinan tasavaltaan, eli Taiwaniin, kuuluva piirikunta, joka sijoittuu maan länsirannikolle. Sitä ympäröivät Hsinchun piirikunta ja kaupunki sekä Taichung. == Maantieto ja ilmasto == Piirikunnan pinta-ala on 1 820 km2. Miaoli rajoittuu lännessä Taiwaninsalmeen ja idässä Xueshan-vuoristo. Piirikunnan alueella kasvatetaan riisiä, bataatteja, vehnää, sitrushedelmiä ja vesimeloneja. Lisäksi Miaolissa porataan öljyä ja maakaasua. Miaolin ilmasto on lauhkea ja sateinen ympäri vuoden (Köppen-asteikolla Cfa). Piirikunnan pääkaupungissa mitattuna vuoden keskilämpötila on 22,1 °C ja vuoden keskimääräinen sademäärä 1930 mm. Sateet painottuvat loppukesään. == Historia == Piirikunnan nimi tulee Taiwanin aboriginaalien käyttämästä nimestä ”maoli”, jolla viitataan alueen tasankoihin. Han-kiinalaiset alkoivat saapua alueelle 1600-luvun puolessa välissä. Tämän jälkeen kiinalaiset ajoivat alueelle siirtokuntaa suunnittelevat hollantilaiset pois ja alkoivat rohkaisemaan enemmän kiinalaisia muuttamaan Miaolihin. Qing-dynastian hallinto perusti Miaolin piirikunnan ensimmäistä kertaa hallinnollisena yksikkönä vuonna 1889. Japanin impeuriumin hallitessa Taiwania (1895–1945) Miaolin piirikunta lakkautettiin. Se perustettiin uudelleen vuonna 1950 ja on toiminut nykymuodossaan siitä lähtien. Vuonna 2015 piirikunnan paikallishallinto ajautui talousvaikeuksiin, kun sillä oli velkaa 64,8 miljardia dollaria. Se ei mm. pystynyt maksamaan julkisen sektorin työntekijöiden palkkoja, ja joutui pyytämään valtiolta lisärahoitusta. == Väestö ja kulttuuri == Vuonna 2019 piirikunnan väkiluku oli 548 863, mikä vastasi 2,33:a prosenttia koko maan väestöstä. Väestö koostuu mm. hakka-kiinalaisista, fujianilaisista, saisiyateista. Viimeksi mainitut edustavat Taiwanin aboriginaaleja. Hakka-kiinalaisten ruokakulttuuri on vahvana Miaolinissa ja paikallisia erikoisuuksia ovat mm. kristallimykeröt, litteät riisinuudelit ja mochit. Piirikununnan suurin kaupunki on Toufen, jossa asui vuonna 2020 arviolta hieman yli 104 400 asukasta. Toiseksi suurin kaupunki on Miaolin kaupunki (noin 87 600 asukasta). Syksyllä 2021 Miaolissa aloitettiin kokeilu, jossa pyrittiin valmistamaan kissanruokaa alueella kasvatettujen silkkiperhosten toukkien koteloista. Tällä pyrittiin parantamaan kissojen terveyttä. Piirikunnan nimikkolintu on harakka ja nimikkopuu kamferipuu. Miaolin alueella toimivia yliopistoja ovat mm. Kansallinen yhdistynyt yliopisto sekä Yu Dan luonnontieteellinen ja tekninen yliopisto. == Hallinto == Piirikunnan hallinnollinen johtaja eli piirikunnanjohtaja on Kuomintangia edustava Hsu Yao-chang. Hänet valittiin tehtävään ensimmäistä kertaa vuoden 2014 vaaleissa. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Miaolin kaupunki. Miaoli jakautuu hallinnollisesti 18 kuntaan ja kaupunkiin. == Galleria == Tiedosto:頭份大化宮遠照.jpg|Dahuan temppeli Tiedosto:Tongluo Tea Factory in Tung Lo, Meu Lid.jpg|Tongluon teenjalostamo Tiedosto:Yu Da University Library 20160108.jpg|Yu Dan luonnontieteellisen ja teknisen yliopiston kirjastorakennus == Lähteet == Luokka:Taiwanin piirikunnat
Mahogany

Mahogany on Berry Gordyn ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1975. Siinä soullaulaja Diana Ross esittää afroamerikkalaista muotisuunnittelun opiskelijaa, joka onnistuu tekemään menestyksekästä uraa Roomassa, jättää opiskeluaikaisen poikaystävänsä (Billy Dee Williams) ja rakastuu valkoihoiseen muotikuvaajaan (Anthony Perkins). Elokuva ei saanut hyviä arvosteluja, mutta se muistetaan etenkin suureksi hitiksi nousseesta teemamusiikistaan, Diana Rossin esittämästä laulusta ”Do You Know Where You're Going To”. Sen säveltäjä Michael Masser ja sanoittaja Gerry Goffin saivat elokuvan ainoan Oscar-ehdokkuuden. Elokuvan alkuperäinen ohjaaja, brittiläinen Tony Richardson sai lähteä tuotannosta ja tilalle tuli elokuvan tuottaja, levytuottajana ja Motown-levy-yhtiön perustajana tunnettu Berry Gordy. Mahogany tuli Suomessa ensi-iltaan toukokuussa 1976. Se sai vain 1 491 katsojaa ja ylsi vuoden 219:stä ensi-iltaelokuvasta katsojatilaston sijalle 194. Helsingin Sanomien Paula Talaskivi piti elokuvan tarinaa teennäisenä ja heppoisena, mutta kehui elokuvan visuaalisesti upeaa muotimaailman kuvausta ja Anthony Perkinsin roolityötä menestyvänä mutta ongelmiensa kanssa kamppailevana muotikuvaajana. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1975 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Romanttiset draamaelokuvat Luokka:Elokuvat muotimaailmasta
Litteraturfrämjandetin suuri romaanipalkinto

Litteraturfrämjandetin suuri romaanipalkinto oli kirjallisuutta edistävän Boklotterietin vuosina 1961–1991 jakama kirjallisuuspalkinto. Palkinnon tarkoituksena oli palkita proosateos, jota tuomaristo piti yhtenä taiteellisesti kiinnostavimpana viime vuoden ruotsalaisessa tuotannossa. Tuomaristossa oli kuusi johtavaa kirjallisuuskriitikkoa. ==Palkitut== * 1961 Lars Gyllensten * 1962 Lars Ahlin * 1963 Sivar Arnér * 1964 Walter Ljungquist * 1965 Sven Rosendahl * 1966 Åke Wassing * 1967 Birgitta Trotzig * 1968 Per Olof Sundman * 1969 Per Olov Enquist * 1970 Sven Delblanc * 1971 Hans O. Granlid * 1972 Christer Kihlman * 1973 Lars Ardelius * 1974 Eyvind Johnson * 1975 Per Gunnar Evander * 1976 Stig Claesson * 1977 Kerstin Ekman * 1978 Karl Rune Nordkvist * 1979 Lars Gustafsson * 1980 Jacques Werup * 1981 P. C. Jersild * 1982 Theodor Kallifatides * 1983 Torgny Lindgren * 1984 Göran Tunström * 1985 Jan Myrdal * 1986 Sara Lidman * 1987 Bo Carpelan * 1988 Agneta Pleijel * 1989 Sigrid Combüchen * 1990 Kjell Johansson * 1991 Christer Eriksson ==Lähteet== * Pristagare, International.se, viitattu 26.11.2021 Luokka:Ruotsalaiset kirjallisuuspalkinnot
Julia Soaemias

Julia Soaemias Bassiana (k. 11. maaliskuuta 222 Rooma) oli Rooman keisari Elagabaluksen äiti, joka käytti poikansa hallitsijakautena suurta valtaa yhdessä äitinsä Julia Maesan kanssa.Arto Kivimäki & Pekka Tuomisto: Rooman keisarit, s. 188–190. Karisto, Hämeenlinna 2001. ==Elämä== Julia Soaemiaksen syntymävuotta ei tiedetä.William Greenwalt: Julia Maesa (c. 170–224 ce) Women in World History: A Biographical Encyclopedia, Encyclopedia.com. Viitattu 26.11.2021. Hänen vanhempansa olivat Syyrian Emesasta lähtöisin olleet konsuli Gaius Julius Avitus Alexianus ja Julia Maesa, jonka sisko Julia Domna oli keisari Septimius Severuksen vaimo. Julia Soaemiaksen sisko Julia Mamaea oli tulevan keisari Severus Alexanderin äiti. Julia Soaemiaksen puoliso oli senaattoriksi kohonnut syyrialainen Sextus Varius Marcellus. Heille syntyi poika Varius Avitus. Kun pretoriaaniprefekti Macrinus vuonna 217 murhautti Julia Soaemiaksen serkun, keisari Caracallan, ja ryhtyi itse keisariksi, karkotettiin Julia Maesan perhe Roomasta takaisin Emesaan. Syyriaan sijoitetut armeijan legioonat kuitenkin julistivat toukokuussa 218 Julia Maesan yllytyksestä Julia Soaemiaksen noin 14-vuotiaan pojan Varius Avituksen keisariksi, ja vallananastaja Macrinus kukistui nopeasti. Perhe väitti Varius Avituksen olevan Caracallan avioton poika ja siten oikeutettu keisariuteen. Ajatuksen keksi ilmeisesti Varius Avituksen opettajana toiminut hovimies Gannys, joka oli myös Julia Soaemiaksen rakastaja. Uuden keisarin viralliseksi hallitsijanimeksi tuli Marcus Aurelius Antoninus, mutta hänet tunnetaan historiankirjoissa keisari Elagabaluksena, sillä hän oli syyrialaisen Elagabalus-jumalan ylipappi. Pian keisariksi tultuaan Elagabalus murhautti Gannyksen. Julia Maesa oli nostanut alaikäisen tyttärenpoikansa keisariksi voidakseen käyttää valtaa itse, mutta myös Julia Soaemias oli vallanhimoinen ja alkoi juonitella äitiään vastaan. Hän lietsoi ja kannusti Elagabaluksen holtitonta käytöstä vähentääkseen Julia Maesan vaikutusvaltaa tähän. Julia Soaemias tuki myös poikansa epäsuosittua päätöstä julistaa auringonjumala Elagabalus roomalaisen uskonnon ylimmäksi jumalaksi, kun taas Julia Maesa vastusti sitä. Vuonna 221 Julia Maesa painosti Elagabaluksen adoptoimaan ja nimeämään seuraajakseen serkkunsa, Julia Mamaean pojan Bassianus Alexianuksen (myöh. Severus Alexander). Elagabalus aavisti, että hänet aiottiin syrjäyttää, ja yritti lietsoa sotilaat surmaamaan Bassianus Alexianuksen. Sen sijaan sotilaat surmasivatkin 11. maaliskuuta 222 keisarin ja tämän äidin eräässä käymälässä, johon nämä olivat paenneet. Julia Maesa oli mahdollisesti vastuussa tyttärensä ja tyttärenpoikansa surmauttamisesta. Murhan jälkeen Julia Soaemiaksen ja Elagabaluksen ruumiita raahattiin pitkin Rooman katuja ja ne viskattiin lopuksi Tiberiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Antiikin Rooman naiset Luokka:Roomalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 222 kuolleet
Robert Ranulph Marett

Robert Ranulph (R. R.) Marett, tunnetaan myös nimellä Robert R. Marett (13. kesäkuuta 1866 Jersey, Kanaalisaaret, Britannia – 18. helmikuuta 1943), oli englantilainen sosiaaliantropologi. Marett tunnetaan parhaiten moraalifilosofiaa ja uskontotiedettä koskevista tutkimuksistaan. Marett opiskeli Jerseyn Victoria Collegessa ja Oxfordin Balliol Collegessa. Hän toimi vuodesta 1891 lähtien useissa eri viroissa Oxfordin Exeter Collegessa, muun muassa collegen rehtorina. Vuosina 1910–1936 Marett toimi sosiaaliantropologian opettajana. Marettin käsitykset alkukantaisista uskonnoista erosivat aikansa maineikkaimpien antropologien Sir James George Frazerin ja Sir Edward Burnett Tylorin ajatuksista. Marett vastusti heidän jäykkää rationaalista kategorisointiaan ja puhui sen sijaan varhaisten ihmisten "primitiivisestä sydämen logiikasta". Tylorin kannattaman animismin vaihtoehdoksi Marett esitti animatismin, joka perustui aitoon ihastukseen, toivoon ja jopa rakkauteen. Marettin poikkeuksellisen laaja tuotanto ulottui Platonin Valtiota koskevasta luentosarjasta aina esihistoriallisen ajan arkeologiaan. Vuonna 1909 hän oli perustamassa Oxfordin yliopiston antropologista yhdistystä. == Teoksia == * The Threshold of Religion (1900) * Anthropology (1912) * Psychology and Folklore (1920) * Faith, Hope and Charity in Primitive Religion (1932) * Sacrents of Simple Folk (1933) * Head, Heart and Hands in Human Evolution (1935) * A Jerseyman at Oxford, London: Oxford U. P. 1941 (muistelmat) == Lähteet == Luokka:Brittiläiset antropologit Luokka:Vuonna 1866 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Hsinchun piirikunta

Hsinchun piirikunta (; Pha̍k-fa-sṳ: Sîn-chuk-yen) on Taiwaniin, eli Kiinan tasavaltaan, kuuluva piirikunta. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Zhubei. Piirikunnan alueella on runsaasti öljyntuotantoa. Muita teollisuuden aloja ovat mm. säilykehedelmät, lannoitteiden valmistus ja kaivostoiminta, joka tuottaa rautaa, hopeaa ja kultaa. == Historia == Qing-dynastian viranomaiset perustivat Hsinchun piirikunnan vuonna 1875. Kun Taiwanin saari siirtyi Japanin imperiumin alaisuuteen vuonna 1895, piirikunta yhdistettiin Taipeihin, mutta jo vuonna 1901 piirikuntien rajat piirrettiin uudestaan ja Hsinchu yhdistettiin Taoyuanin kanssa. Kiinan tasavallan palattua saarella valtaan Hsichun piirikunta perustettiin uudelleen vuonna 1950. Hsinchun piirikunta ja kaupunki erotettiin toisistaan vuonna 1988. == Maantiede ja ilmasto == Piirikunta on pinta-alaltaan 1 427,6 km2. Piirikunta rajoittuu lännessä Taiwaninsalmeen ja kaikkialla muualla vuoristoihin kuten Xueshan ja Dabajian. Pisimmät joet ovat Fongshan ja Toucian. Etelässä Hsinchun rajanaapuri on Miaolin ja idässä Yilanin piirikunta kun taas pohjoisessa Taoyuanin kaupunki. Ilmasto on piirikunnassa leuto ja sateinen (Köppen-asteikolla Cfa). Vuoden keskiläpötila on Zhubeissa mitattuna 29,1 °C ja vuotuinen keskisademäärä on 1620 mm. Sateet painottuvat elokuulle. Lämpimin kuukausi on heinäkuu. Ilmastonsa vuoksi piirikunnan alueella viljellään mm. riisiä, bataatteja ja appelsiineja. == Väestö ja kulttuuri == Vuonna 2020 piirikunnan väkiluvuksi ilmoitettiin 570 775\. Ylivoimaisesti suurin osuus väestöstä on hakka- kiinalaisia, joita on noin 73 % väestöstä. Hsichussa on Taiwanin suurin hakka- kiinalaisten keskittymä. Taiwanin aboriginaaleja, joita edustavat pääsääntöisesti atayalit ja saisiyatit, on noin 20 000. Piirikunnan suurin kaupunki on Zhubei (noin 200 700 asukasta). Piirikunnan ja Hsinchun kaupungin puoliksi hallinnoima Hsinchun tiedepuisto on kehittynyt Taiwanin piilaaksoksi. Vuoden 2019 verotietojen mukaan alueen keskiverto tulotaso oli reilusti muuta maata korkeampi ja alue on Taiwanin rikkain. Piirikunnassa toimivia yliopistoja ovat mm. Mingshinin luonnontieteellinen ja teknillinen yliopisto sekä Ta Hwan luonnontieteiden ja tekniikan yliopisto. == Hallinto == Toimeenpanevan vallan korkeimpana edustajana eli piirikunnanjohtajana toimii Yang Wen-ke, joka edustaa Kuomintangia. Piirikunnan paikallisen hallinnon muodostaa valtuusto, joka koostuu 36 vaaleilla valitusta edustajasta. Piirikunta jakautuu kolmeentoista kuntaan, joista yksi, Zhubei, on kaupunki. Tavallisia kuntia ovat Zhudong, Xinpu ja Guanxi. Loput ovat maalaiskuntia (). == Galleria == Tiedosto:Hsinchu labelled map.png|Hsinchun kuntajako vuonna 2011 Tiedosto:北港鹽酥雞總匯.jpg|Katukeittiö Tiedosto:Qingquan Waterfall 清泉瀑布 - panoramio.jpg|Qingquanin vesiputous == Lähteet == Luokka:Taiwanin piirikunnat
Sulo Seteri

Sulo Eelis Seteri (loppuvuoteen 1936 saakka Sulo Elis Cederström, 11. helmikuuta 1903 Valkeala – 26. kesäkuuta 1944 Karisalmi, Viipurin maalaiskunta) oli suomalainen ampuja. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa 25 metrin kaksintaisteluammunnassa, lajissa, joka myöhemmin sai nimekseen olympiapistooli, ja sijoittui 26:nneksi. Seteri oli ammatiltaan sotilasohjaaja ja hänen sotilasarvonsa oli kapteeni. Hän kaatui Karjalankankaalla jatkosodassa,https://www.olympedia.org/lists/65/manual ja hänet haudattiin Kouvolan vanhalle hautausmaalle. Seteri voitti Helsingin MM- kilpailuissa 1937 kultaa kaksintaisteluammunnan joukkuekilpailussa ja sijoittui seitsemänneksi henkilökohtaisessa kilpailussa. Luzernin MM- kilpailuissa 1939 hän sijoittui joukkuekilpailussa seitsemänneksi ja henkilökohtaisessa kilpailussa 21:nneksi. Hän voitti isopistoolin kuvioammunnan Suomen-mestaruuden vuonna 1943. == Joukko-osastot == * Talvisota: 23.10.1939 - 15.05.1940 KymSk * Jatkosota: 11.06.1941 - 23.08.1942 PKymSkp * Jatkosota: 24.08.1942 - 02.11.1942 3./JR 25 * Jatkosota: 03.11.1942 - 20.11.1942 9./JR 25 * Jatkosota: 21.11.1942 - 26.06.1944 12./JR 25 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset ampujat Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Kid Cudin diskografia

Tämä artikkeli käsittelee Kid Cudin diskografiaa. == Diskografia == === Albumit === * Man on the Moon: The End of Day (2009) * Man on the Moon II: The Legend of Mr. Rager (2010) * Indicud (2013) * Satellite Flight: The Journey to Mother Moon (2014) * Speeding Bullet to Heaven (2015) * Passion Pain and Demon Slayin' (2016) * Man on the Moon III: The Chosen (2020) === Singlet === * "Day 'n' Nite" (2008) * "I Make Her Say" (mukana Kanye West & Common, 2009) * "Pursuit of Happiness" (mukana MGMT & Ratatat, 2009) * "Erase Me" (mukana Kanye West) (2010) * "Mr. Rager" (2010) * "No One Believes Me" (2011) * "Just What I Am" (mukana King Chip, 2012) * "King Wizard" (2012) * "Immortal" (2013) * "Girls" (mukana Too Short, 2013) * "Confused!" (2015) * "Speedin' Bullet 2 Heaven" (2015) * "The Frequency" (2016) * "Surfin'" (mukana Pharrell Williams, 2016) * "Leader of the Delinquents" (2020) * "The Scotts" (Travis Scottin kanssa, 2020) * "The Adventures of Moon Man & Slim Shady" (mukana Eminem, 2020) === Mixtapet === * A Kid Named Cudi (2008) === WZRD === Albumit * WZRD (2012) Singlet * "Brake" (2012) * "Teleport 2 Me, Jamie" (2012) === Kids See Ghosts === ==== Albumit ==== * Kids See Ghosts (2018) Luokka:Diskografiat
Euroopan myrskykausi 2021–2022

2021–2022 Euroopan myrskykausi on ensimmäinen kausi, jolloin Kreikassa, Israelissa ja Kyproksessa annettiin nimi näillä alueilla riehuneille myrskyille. Ensimmäinen nimetty oli lokakuinen "Athina"-myrsky. ==Myrskyt== *Athina-myrsky – Italian Liguriassa Athina aiheutti ennätyssateen, jossa satoi myrskyn aikana 496 mm. *Ballos-myrsky – aiheutti yhden kuolemantapauksen Kreikassa. Voimakasta sadetta ennustettiin 15. lokakuuta Itä-Makedoniaan ja TraakiaanMeteoalarm (EUmetnet) - Red warning for East Makedonia. Ajankohta 15. lokakuuta 2021-10-15. Web Archive 27.3.2022. Viitattu 23.8.2022. ja annettiin varoitus kaatosateista ja ukkosmyrskyistä Pohjoisen Egean saarille. *Aurore- myrsky – Auorore oli kauden toistaiseksi voimakkain myrsky ja ainoa koskaan myrskyksi luokiteltu Tšekin tasavaltaan iskenyt matalapaine. *Apollo-sykloni – Useita ukkosmyrskyjä muodostui lähellä Baleaareja. *Blas-myrsky – Marraskuun 9. ja 10. päivinä Blas toi jälleen voimakkaita tuulia ja rankkasateita Baleaarien saarille aiheuttaen vähintään 36 vahinkoa, joista suurin osa oli tulvia, maanvyörymiä ja sähkökatkoja. *Arwen-myrsky – Ison-Britannian koillisosissa annettiin punaisia ​​varoituksia tuulesta. Laajat oranssit ja keltaiset varoitukset olivat voimassa suuressa osassa Skotlantia, Pohjois- Irlantia, Walesia ja suurimmassa osassa Englantia. *Barra-myrsky on nimetty irlantilaisen säämiehen mukaan. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2021 luonnonmullistukset
Sigurd Slåttebrekk

Sigurd Slåttebrekk (s. 1968 Stavanger) on norjalainen pianisti.Sigurd Slåttebrekk Grappa Slåttebrekk sai 16-vuotiaaksi asti opetusta äidiltään. Tämän jälkeen häntä opettivat Einar Steen-Nøkleberg Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa ja Jerome Lowenthal Juilliard Schoolissa. Lisäksi hän sai opetusta Lazar Bermanilta. Vuonna 1991 hän sai Rikskonsertenen "vuoden debytoijan" tunnustuksen. Vuonna 1997 Slåttebrekk julkaisi Maurice Ravelin pianosävellysten levytyksen, joka toi hänelle Spellemannprisenin sekä positiiviset arviot Schwann Opukselta ja American Record Guidelta. Samana vuonna pianisti kuitenkin jäi tauolle konserttiuraltaan. Alf Knutsenin kanssa Slåttebrekk aloitti konsertoinnista taukoa pitäessään lapsille suunnatun Elias, pieni pelastuslaiva -animaatiosarjan, joka nousi huomattavaan suosioon Norjan televisiossa. Sitä alettiin näyttää myös lukuisissa muissa maissa. Vuonna 2002 Slåttebrekk palasi konserttilavoille pitämällä Robert Schumannin musiikista koostuneen sooloresitaalin Oslon kamarimusiikkifestivaalilla. Hän jatkoi myös levyttämistä. Hän on lisäksi opettanut Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa. Vuonna 2012 Slåttebrekkille myönnettiin Fartein Valen -palkinto.HAN FORTJENER SIN PRIS Fartein Valen-stiftelsen == Lähteet == Luokka:Norjalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taistelujen tie

Taistelujen tie on Risto Orkon, K. J. Mikolan sekä Sakari Salokankaan suunnittelema dokumenttielokuva vuodelta 1960. Elokuva käsittelee Suomen sotatoimia talvi- ja jatkosodassa. Se sisältää TK-kuvaajien kuvaamaa materiaalia, kertojaääniä sekä karttakuvia sodasta. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1960 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Jatkosotaan pohjautuvat elokuvat
Astro's Playroom

Astro's Playroom on 3D-tasohyppelypeli, jonka on kehittänyt Japan Studion Team Asobi -osasto ja julkaissut Sony Interactive Entertainment PlayStation 5:lle. Peli on jatkoa Astro Bot Rescue Mission -pelille, ja se on valmiiksi asennettuna jokaisella PlayStation 5 -konsolilla. Lisäksi se toimii lisäksi ilmaisena teknisenä demona DualSense-ohjaimelle. Peli julkistettiin 11. kesäkuuta 2020 PlayStation 5:n julkistustilaisuudessa, ja se julkaistiin 12. marraskuuta 2020 tietyillä alueilla sekä maailmanlaajuisesti 19. marraskuuta 2020. == Lähteet == Luokka:Ilmaispelit Luokka:Tasohyppelyt Luokka:PlayStation 5 -pelit Luokka:Yksinpelit Luokka:Japanissa kehitetyt videopelit Luokka:Vuoden 2020 videopelit
Liv Glaser

Liv Glaser (s. 23. syyskuuta 1935 Oslo) on norjalainen pianisti.Liv Glaser Norsk biografisk leksikon Glaser syntyi viulisti Ernst Glaserin ja pianisti Kari Marie Aarvold Glaserin lapsena. Hän opiskeli Robert Rieflingin johdolla vuosina 1952–1956 ja tuli valituksi De unges konsertin solistiksi vuonna 1955 Ludwig van Beethovenin ensimmäisen pianokonserton esityksessä. Glaser jatkoi opintoja vuosina 1956–1959 Pariisin konservatoriossa pääopettajanaan Vlado Perlemuter. Siellä hän sai konservatorion ensipalkinnot pianonsoitossa (1958) ja kamarimusiikissa (1959). 1960-luvun alkupuolella Glaser sai lisäksi opetusta Ilona Kabosilta Lontoossa ja osallistui Wilhelm Kempffin Beethoven- kurssille Positanossa. Vuosina 1965–1966 häntä opetti Moskovan konservatoriossa Lev Oborin. Glaser konsertoi Oslossa ensimmäisen kerran vuonna 1960 soittamalla Beethovenin 4. pianokonserton Willem van Otterloon johdolla. Hän oli kuitenkin esiintynyt jo vuonna 1959 Bergenissä Robert Schumannin pianokonserton solistina Arvid Fladmoen johtaman Harmoniens orkesterin kanssa. Hän on tehnyt yhteistyötä myös sellaisten kapellimestarien kuin John Barbirollin ja Kirill Kondrašinin kanssa. Glaser on tulkinnut klassismin ja varhaisromantiikan teoksia historiallisin esityskäytännöin. Hän on muun muassa levyttänyt kaikki Wolfgang Amadeus Mozartin pianosonaatit sekä fortepianolla että nykyaikaisella pianolla. Muita säveltäjiä, joiden teoksia hänen ohjelmistoonsa on kuulunut, ovat olleet muiden muassa Johann Sebastian Bach, Béla Bartók, Claude Debussy, Maurice Ravel, Sergei Prokofjev, Edvard Grieg, Klaus Egge ja Agathe Backer Grøndahl. Glaser on esiintynyt säännöllisesti Bergenin kansainvälisellä festivaalilla ja soittanut duona Arve Tellefsenin kanssa. Glaser aloitti pedagogisen uransa tarjoamalla yksityisopetusta. Vuonna 1970 hän pääsi opettamaan Barratt Due -musiikki- instituuttiin ja vuonna 1973 Norjan valtiolliseen musiikkikorkeakouluun. Hänestä tuli jälkimmäisen professori vuonna 1994. Glaserille myönnettiin vuonna 1965 Kuninkaan kultainen ansiomitali ja vuonna 2004 Lindemanprisen. Glaser oli vuodesta 1971 naimisissa kulttuurijohtaja Carsten Edvard Munchin (k. 2005) kanssa. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pekka Mattila

Pekka Mattila -nimisiä henkilöitä ovat: * Pekka Mattila (1920–2009), kirjallisuudentutkija ja professori * Pekka Mattila (1943–1991), kuvataiteilija * Pekka Mattila (s. 1967), jalkapalloilija * Pekka Mattila (1978–2024), Kauppakorkeakoulun työelämäprofessori, toimitusjohtaja, neuvonantaja ja kirjoittaja.
Rec Room

Rec Room on virtuaalitodellisuutta hyödyntävä verkkopeli, jonka on kehittänyt ja julkaissut Rec Room Inc. Peli on saatavilla Microsoft Windowsilla, PlayStation 4:llä, PlayStation 5:llä, Xbox Onella ja Xbox Series S/X:llä sekä useilla VR-laseilla ja mobiililaitteilla. Rec Room julkaistiin Microsoft Windowsille kesäkuussa 2016, PlayStation 4:lle (PSVR-tuella) marraskuussa 2017, iOS:lle marraskuussa 2019, Xboxille joulukuussa 2020 ja Androidille elokuussa 2021. Rec Room koostuu erillisistä sisäänrakennetuista moninpeleistä, kuten ensimmäisen persoonan räiskintäpeleistä, yhteistoiminnallisista toimintaseikkailupeleistä, kuudesta urheilupelistä ja karting-pelistä. Rec Room tarjoaa myös pelinsisäisiä työkaluja käyttäjien tuottamaa sisältöä varten. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 videopelit Luokka:Windows-pelit Luokka:PlayStation 4 -pelit Luokka:Xbox One -pelit Luokka:Xbox Series X- ja Series S -pelit Luokka:Virtuaalitodellisuuspelit Luokka:Oculus Rift -pelit Luokka:PlayStation VR -pelit Luokka:Yhdysvalloissa kehitetyt videopelit Luokka:Ilmaispelit Luokka:Yksinpelit Luokka:Moninpelit Luokka:MMOG-pelit Luokka:Ensimmäisen persoonan ammuntapelit Luokka:Urheilupelit Luokka:Seikkailupelit
Gustaf Svensberg

Gustaf Svensberg (1. tammikuuta 1816 – 20. huhtikuuta 1897 Pori) oli suomalainen Porissa asunut kauppias ja lahjoittaja.Kauppias Gustaf Svensbergin hautapatsas, Kansalainen, 23.09.1898, nro 144, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Porin maaseurakunnan Kokemäensaaren kylästä kotoisin ollut Svensberg meni kauppauralle jo nuorella iällä. Hän perusti oman kauppaliikkeen Poriin vuonna 1850 ja piti sitä aina vuoteen 1877 saakka. Kauppaliike oli aikanaan yksi Porin merkittävimmistä liikkeistä. Svensberg ei ollut naimisissa. Hän kuoli huhtikuussa 1897 pitkällisen sairauden jälkeen.Kuollut, Kansalainen, 22.04.1897, nro 46, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKuollut, Satakunta, 22.04.1897, nro 46, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Svensbergin omaisuuden arvioidaan hänen kuollessaan olleen noin puolitoista miljoonaa markkaa. Hän lahjoitti testamentissaan muun muassa 100 000 markkaa rahastoon, jonka korkotuotoista jaettiin vuosittain apua noin 80:lle Porin työväestöön kuuluneelle henkilölle. Rahaston avustus ei testamentin ehtojen mukaan saanut vähentää heidän kaupungilta saamiaan avustuksia. Lisäksi Svensberg lahjoitti 100 000 markkaa Porin kauppaopistolle, 25 000 markkaa pakanalähetykselle, 50 000 markkaa Porin kuumesairaalalle, 50 000 markkaa Porin vapaapalokunnalle, 50 000 markkaa asuntojen rakentamiseen köyhille vanhoille työläisille, 100 000 markkaa Porin kaupungin kaunistamiseen puu- ja kukkaistutuksin ja 75 000 markkaa lastenkodille.Suuria lahjoituksia, Kansalainen, 22.04.1897, nro 46, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotStora donationer, Björneborgs Tidning, 21.04.1897, nro 31, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Svensbergin testamenttivaroilla rakennettiin Kalevanpuiston viereen kahdesta hirsirakennuksesta ja 14 asunnosta koostunut Svensbergin ukkokoti sekä sen läheisyyteen lastenkoti. Tanttinen oudoksuu: Miksi ukkokodista ei pidetty huolta?, Satakunnan Kansa 10.1.2018Jorma Lindqvistin Laiskurin päiväkirja 12.10.2020 : Purku-uhanalaisia ja muita rakennuksiaSvensbergin ukkokoti; Kalevanpuisto, Svensbergin ukkokoti ulkoa puiston suunnasta vuonna 1969, Satakunnan museon kuvakokoelmat (Finna) Svensbergin mukaan on Porissa nimetty Svensberginkatu ja Svensberginpuisto. Kalevanpuistossa sijaitsee Svensbergin muistokivi ja Käppärän hautausmaalla on hänen suuri vuonna 1898 pystytetty hautamuistomerkkinsä.Jorma Lindqvistin Laiskurin päiväkirja 9.11.2020 : Käppäränkankaalla == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tarja Laineen luento "Gustaf Svensberg – salaperäinen porilainen hyväntekijä", Satakunnan museon luentosarja 11.12.2019 (Youtube) Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Vuonna 1816 syntyneet Luokka:Vuonna 1897 kuolleet
École normale supérieure de Lyon

École normale supérieure de Lyon (ENS Lyon) on ranskalainen grande école, joka sijaitsee Lyonin kaupungissa. Se on yksi neljästä arvostetusta écoles normales supérieuresista Ranskassa. Koulu koostuu kahdesta akateemisesta yksiköstä - taiteen ja tieteen - kampuksilla Lyonissa, lähellä Rhône- ja Saône-jokien yhtymäkohtaa.u cœur de l'ENS Lyon : l'école des cadors ENSL-opiskelijoilla on yleensä virkamiehen erityisasema useiden kilpailujen jälkeen, mikäli he jatkavat virkamiesuraansa.L' ENS de Lyon dans le top 10 des universités françaises == Kuuluisia professoreita == * Christiane Marchello-Nizia, ranskalainen kielitieteilijä ja Ranskan == Kuuluisia valmistuneita == * Christine and the Queens, ranskalainen muusikko, lauluntekijä, tuottaja ja tanssija * Cédric Villani, ranskalainen matemaatikko, jolle myönnettiin Fieldsin mitali vuonna 2010 ==Lähteet== * ENS Lyon kotisivut === Viitteet === Luokka:Ranskan yliopistot Luokka:Lyon
Tudor Arghezi

Tudor Arghezi, oik. Ion Nae Theodorescu (1880 Bukarest, Romania – 1967 Bukarest, Romania) oli romanialainen kirjailija. Kierreltyään ja toimittuaan eri ammateissa hän asui 1899–1904 munkkina Cernican luostarissa ja piispankirkon diakonina Bukarestissa. Arghezi sai vaikutteita Alexandru Macedonskilta ja julkaisi esikoisrunonsa 1896. Hän opiskeli teologiaa Sveitsissä 1905–1910 mutta luopui papintyöstä. Hän joutui Saksan miehittäessä Romaniaa vankilaan 1918 mutta sai seuraavana vuonna armahduksen. Esikoiskokoelmansa Cuvinte potrivite hän julkaisi 1927. Hän kuvaa ortodoksimunkkien elämää satiirisessa valossa 1930 ilmestyneessä teoksessaan Icoane de lemn. Vuosina 1947–1955 hän ei julkaissut mitään ennen kuin julkaisi 1955 runokokoelman 1907, jossa hän käsittelee 1900-luvun alun kuuluisaa talonpoikaiskapinaa. Häntä arvostettiin ennen kuolemaansa Romanian kansallisrunoilijana. ==Suomennettuja runoja== ;LähdeTudor Arghezi, Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta 25.11.2021, viitattu 27.11.2021 Aale Tynnin suomentamia runoja on seuraavissa julkaisuissa: * Parnasso 1973; nro 2 * Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, toim. Aale Tynni, Helsinki: WSOY 1974 ISBN 951-0-06216-2 ja WSOY 2004 ISBN 951-0-29121-8 ;Runot * Hänen kätensä (Mîna lui) * Mysteeriopsalmi (Psalmul de Taină) * Testamentti (Testament) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Romanialaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Hjalmar Widbom

Johan Hjalmar Widbom (7. lokakuuta 1859 Pori – 17. toukokuuta 1929 Pori) oli suomalainen Porissa asunut kauppias ja lahjoittaja.Kauppias Hj. Widbom, Kauppalehti, 22.05.1929, nro 115, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKauppias Hj. Widbom, Satakunnan Kansa, 18.05.1929, nro 113, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Hjalmar Widbomin vanhemmat olivat kunnallisneuvos Daniel Viktor Widbom (1824–1903) ja Katarina Josefina Nummelin (1832–1913). Widbomin isä piti Porissa siirtomaatavara- ja kangastavaraliikettä. Widbom kävi koulunsa Porissa ja kävi sitten Turun ruotsalaisen kauppaopiston sekä harjoitti kieli- ja kauppaopintoja Englannissa.Geni.com : Daniel Viktor Widbom Widbom sai isänsä liikkeen haltuunsa vuonna 1885. Kun Widbomin veli maisteri Karl Widbom (1863–1896) tuli liikkeen toiseksi johtajaksi siihen yhdistettiin vuonna 1888 rautatavarain, rakennustarpeiden, maanviljelystarvikkeiden, ruudin ja dynamiitin erikoiskauppa. Widbomin liike erikoistui muutaman vuoden kuluttua kokonaan rautakauppaan ja liike luovutti siirtomaatavara- ja kangaskaupan toisiin käsiin. Maisteri Karl Widbomin kuoltua 1896 Hjalmar Widbom omisti yksin Widbomin rautakaupan vuoteen 1918 saakka, jolloin liikkeestä muodostettiin osakeyhtiö Oy D. V. Widbom Ab. Hjalmar Widbom vetäytyi samalla pois liikkeen toiminnasta, mutta hän jäi kuitenkin uuden yhtiön osakkaaksi. Hän kuoli toukokuussa 1929 lyhyen sairauden jälkeen. Widbom oli naimaton.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Karl Anshelm Widbom Widbom oli Porin kaupunginvaltuuston ja 1891–1916 rahatoimikamarin jäsenenä. Hän toimi Porin kauppayhdistyksen valtuutettuna ja oli Porin säästöpankin hallituksen jäsenenä vuodesta 1900 sekä Vaasan Osake-Pankin ja sittemmin Liittopankin Porin- konttorin johtokunnan jäsenenä. Vuonna 1913 Widbom lahjoitti 50 000 markkaa Porin vesijohtolaitoksen pohjarahastoksi ja toimi sitten vesijohtokomitean puheenjohtajana. Hän oli Porin vapaapalokunnan kunniajäsen ja Satakunnan Museon johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1912. Widbom lahjoitti 60-vuotispäivänään vuonna 1919 50 000 markkaa ruotsalaisen sivistysrahaston perustamiseksi Poriin. Tämä Widbomin perustama Svenska Kulturfonden i Björneborg -säätiö toimii edelleen Porissa. Widbom testamenttasi Porin Taide- ja Taideteollisuusyhdistykselle 300 000 markkaa taidemuseon aikaansaamiseksi Poriin.Storartade testamentariska donationer av Hjalmar Widbom, Björneborgs Tidning, 31.05.1929, nro 44, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Porin kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1859 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet