EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pennardin linna

Pennardin linna on Walesin Swansean alueella sijaitseva linna, josta on jäljellä vain osa kehämuurista ja porttihuone. Paikalle valmistui 1100-luvun alussa paaluvarustus, jonka kylkeen kasvoi kylä jossa oli myös kirkko. Muuri ja portti rakennettiin uudelleen kivestä 1200-luvun lopussa tai 1300-luvun alussa. Verrattain kevyt muuri viittaa rakennusajankohtaan, jolloin walesilaisten uhka oli jo väistynyt. Hiekkadyynien lähentymisen vuoksi kylä jouduttiin siirtämään sisämaahan. Linna pääsi Grade II* -luokan suojelukohteeksi 3. kesäkuuta 1964. == Lähteet == Luokka:Grade II* -luokan rakennukset Walesissa Luokka:Swansea Luokka:Walesin linnat
Cookin piirikunta (Minnesota)

Cookin piirikunta () on Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 5 600 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Grand Marais’n kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1874. Minnesotan osavaltion korkein kohta Eagle Mountain sijaitsee piirikunnassa. == Väestö == Vuonna 2020 Cookin piirikunnan 5 600 asukkaasta valkoisia oli 86,2 %, alkuperäisasukkaita 8,0 %, mustia 1,6 %, aasialaisia 1,0 % ja Tyynenmeren alkuperäisasukkaita 0,1 %. Asukkaista 3,1 % kuului kahteen tai useampaan rotuun. 6,4 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 4,2 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Minnesotan piirikunnat
Keilaniemenpuisto

Keilaniemenpuisto () on viheralue Keilaniemen länsiosassa kaakkoisessa Espoossa. Keilaniemenpuisto on rakennettu puistokannelle, joka yhdistää Otaniemeen kuuluvan Keilaniemen sen länsipuolella sijaitsevaan Tapiolaan. Kannen alla kulkee Kehä I Keilaniemen tunnelissa, joka on noin 440 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Alueen maisemallista rakennetta on korostettu maastonmuotoilulla. Suuri osa puiston kasvillisuudesta koostuu heinistä. Keilaniemenpuistossa on laajoja niittypintoja lisäämässä biodiversiteettiä. Lähin metroasema on puiston itäpuolinen Keilaniemen metroasema. Puisto sijaitsee keskeisellä paikalla Espoon baanaverkolla. Puistoa halkoo Laajalahdenbaana etelä-pohjoissuunnassa ja sen pohjoispäästä alkaa koilliseen suuntaava Kuusisaarenbaana. Kuusisaarenbaanan alkupäähän on suunniteltu uutta kävelylle ja pyöräilylle suunnattua siltaa Valokeilanaukion kaavahankkeen yhteydessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Tapiolan Kilta ry: Keilaniemenpuisto ja Itämetsän laskuoja (2016–) Luokka:Espoon puistot Luokka:Otaniemi
Brjanskin kouluammuskelu

Brjanskin kouluammuskelu oli Brjanskin kaupungissa Venäjällä 7. joulukuuta 2023 tehty koulusurma. Iskun seurauksena yksi henkilö kuoli ja viisi haavoittui, näistä yksi vakavasti. Teon jälkeen tekijä, 14-vuotias Alina AfanaskinaPrague Shooting: Who Is Alina Afanaskina? Prague Shooting Suspect Inspired By The Russian Schoolgirl Times Now 22.12.2023, viitattu 22.12.2023 teki itsemurhan.Russia school shooting: Teenage girl kills classmate and herself BBC 7.12.2023, viitattu 22.12.2023 Afanaskina teki ammuskelun koulussaan pumppuhaulikolla, johon lupa oli hänen isällään. Poliisin mukaan tyttö oli ollut riidoissa luokkatovereidensa kanssa. Brjanskin kouluammuskelun jälkeen tehtiin useita tapaukseen liittyneitä pidätyksiä; muun muassa tytön isä pidätettiin epäiltynä aselakien rikkomisesta aseen huolimattomalla säilyttämisellä.Russian Court Orders Arrest Of Father Whose Daughter Carried Out Deadly School Shooting Radio Free Europe/Radio Liberty 10.12.2023, viitattu 22.12.2023 Venäjällä oli edellisinä vuosina ollut useita kouluammuskelutapauksia, kuten Kazanin koulusurmat ja Iževskin kouluampuminen, mutta Brjanskin kouluammuskelu oli näistä ensimmäinen, jonka tekijä oli naispuolinen. Prahan ammuskelun kaksi viikkoa Brjanskin kouluammuskelun jälkeen tehnyt mies viittasi Brjanskin ampujaan innoituksensa lähteenä ja toivoi, että hyökkäys olisi vaatinut enemmän kuolonuhreja. == Lähteet == Luokka:Koulusurmat Venäjällä Luokka:Brjanskin alue Luokka:Vuoden 2023 rikokset
Jan Walden

Jan Helge Walden (s. 14. elokuuta 1968) on suomalainen urheilualan toimitusjohtaja ja yrittäjä. Walden työskentelee omistamansa urheilualan yrityksen Belker Oy:n toimitusjohtajana. Hän toimi Veikkausliigan toimitusjohtajana vuosina 2000–2010. Walden on myös espoolaisen jalkapalloseura SexyPöxyjen perustajäseniä. == Elämäkerta == Walden kirjoitti ylioppilaaksi Viherlaakson lukiosta. Vuonna 1984 hän oli perustamassa laaksolahtelaista jalkapalloseuraa SexyPöxyjä. Virallisesti seuran perustajajäseniin kuului Walden, tämän veli Timo Walden, poikien isä Lauri Walden ja Olli Hakala. Käytännössä perustajajoukkoon kuului kuitenkin laajempi joukko Viherlaakson lukion opiskelijoita. Walden pelasi itse SexyPöxyissä aina vuoteen 1998 saakka. Walden valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1995. Hän työskenteli vuosina 1998–2000 Veikkausliigan kilpailu- ja koulutuspäällikkönä. Kun Mika Eskola jätti Veikkausliigan toimitusjohtajan tehtävät toukokuussa 2000, Walden aloitti vt. toimitusjohtajana. Hänet valittiin Veikkausliigan uudeksi toimitusjohtajaksi elokuussa 2000, ja hän työskenteli tehtävässä kauden 2010 loppuun saakka. Erottuaan Veikkausliigan toimitusjohtajan tehtävistä Walden aloitti Soneran palveluksessa tehtävänään Koti TV -palvelun kehittäminen. Hän työskenteli tehtävässä vuoteen 2011. Walden työskenteli vuosina 2011–2022 urheiluviestintään ja -konsultointiin erikoistuneen TWK Enterprises Oy:n toimitusjohtajana. Walden vastasi yrityksessä koripalloilija Petteri Koposen kaupallisista kumppanuuksista. Walden toimi jalkapalloseura HIFK:n hallituksen jäsenenä vuosina 2021–2022. == Yksityiselämä == Waldenin isoisä on vuorineuvos ja Hakan perustajajäsen Juuso Walden. Hänen veljensä on Palloliiton tiedottaja Timo Walden. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapallovaikuttajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carlos Baleba

Carlos Noom Quomah Baleba (s. 3. tammikuuta 2004 Douala, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija, joka edustaa englantilaista Brighton & Hove Albionia. Pelipaikaltaan hän on puolustava keskikenttäpelaaja. Baleba aloitti jalkapallouransa kotimaansa Brasseries -akatemiassa, josta hän siirtyi ranskalaiseen Lilleen tammikuussa 2022. Hän siirtyi Lillen edustusjoukkueeseen heinäkuussa 2022 ja vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa kaudella 2022–2023. Elokuussa 2023 hän siirtyi Brightoniin. == Seurajoukkueura == === Lille === Baleba siirtyi kotimaastaan Ranskaan Lillen akatemiaan tammikuussa 2022. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä joukkueessa Ligue 1:n kauden 2022–2023 avausottelussa AJ Auxerrea vastaan. Hän pelasi Ligue 1:ssa koko kaudella yhteensä 19 ottelua ja Ranskan cupissa kaksi ottelua. Kaudella 2023–2024 Baleba ehti pelata kaksi ottelua Ligue 1:ta, ennen siirtymistään Englantiin. === Brighton === Elokuussa 2023 Brighton hankki Baleban 27 miljoonan euron siirtokorvauksella ja sopimuksella vuoteen 2028 asti. Hän teki debyyttinsä joukkueessa Valioliigan ottelussa Bournemouthia vastaan syyskuussa 2019 ja pelasi ottelussa 16 minuuttia. Baleba pelasi Valioliigassa avauskaudellaan 27 ottelussaa, joista avauskokoonpanossa 15. Hän pelasi täydet minuutit muun muassa molemmissa otteluissa Liverpoolia vastaan sekä huhtikuussa Arsenalia ja Manchester Cityä vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuudessa ottelussa, mutta yhteensä vain 55 minuuttia. Englannin liigacupissa hän pelasi yhden ottelun, tappiollisen ottelun Chelseaa vastaan kolmannella kierroksella. FA Cupissa hän pelasi kolmessa ottelussa. == Maajoukkueura == Baleba pelasi ensimmäiset ottelunsa Kamerunin jalkapallomaajoukkueessa MM-karsintaotteluissa Kap Verdeä ja Angolaa vastaan kesäkuussa 2024. == Lähteet == Luokka:Kamerunilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Koddejavri

Koddejavri () on saareton ylänköjärvi Enontekiön pohjoisosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 77 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 354 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Tromssasta 98 kilometriä itäkaakkoon. == Maantiede == Koddejavri on pitkänkapea. Sen pituus kaakosta luoteeseen on 2,9 kilometriä. Maasto kohoaa järven etelärannalla jyrkemmin kuin pohjoisrannalla. Järviwikin mukaan Koddejavri on Suomen korkeimmalla sijaitseva järvi. Sen lähistöllä on useita nimettömiä järviä ja lampia, joista monet sijaitsevat yli kilometrin korkeudella merenpinnasta. Koddejavrin tulo- ja lasku-uomilla ei ole karttanimiä. Koddejavri (67.740.1.024) kuuluu Porojärven alueeseen (67.74), joka on toisen jakovaiheen vesistö Tornionjoen vesistössä (67). Ensimmäinen jakovaihe on Lätäsenon valuma-alue (67.7). Koddejavri on seitsemänneksi laajin Porojärven alueen 86:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Kolme laajinta ovat Pitsusjärvi, Porojärvi ja Venejärvi. == Lähteet == Luokka:Enontekiön järvet Luokka:Lätäsenon valuma-alue
Southwind Airlines

Southwind Airlines on turkkilais-venäläisessä omistuksessa oleva turkkilainen lentoyhtiö, jonka kotipaikka on Antalya. == Historia == Southwind Airlines perustettiin alkuvuodesta 2022. Sen tarkoitus oli paikata Turkin ja Venäjän väliseen lentoliikenteeseen jäänyt aukko, joka syntyi venäläisten lentoyhtiöiden vähennettyä lentojaan Venäjän hyökkäyksen Ukrainaan ja siitä seuranneiden pakotteiden jälkeen. Se pyrki siten vähentämään venäläisturistien katoa Turkista sodan seurauksena. Se sai toimiluvalleen Turkin ilmailuviranomaisilta alustavan hyväksynnän kesäkuussa 2022 ja aloitti kaupalliset lennot Turkin ja Venäjän välillä 12. elokuuta. == Kytkökset Venäjälle == Saksalaisen Bild-lehden joulukuussa 2023 julkaiseman artikkelin mukaan Puolan viranomaiset pitävät hyvin todennäköisenä, että Southwind Airlines osallistuu Venäjän ja Valko-Venäjän hybridioperaatioon, jossa maat ohjaavat pakolaisia Euroopan unionin rajalle. Sen rooli operaatiossa on lennättää pakolaisia edullisesti Turkista Venäjälle ja Valko-Venäjälle, josta nämä jatkavat tai ohjataan jatkamaan matkaansa Euroopan unionin alueelle. Yhtiö aloitti 23. joulukuuta lennot Istanbulista Minskiin. Matkan hinta on 195 euroa, kun salakuljettajat ovat pyytäneet matkasta tuhansia euroja. Toisin kuin pakotteiden alaiset venäläiset ja valkovenäläiset lentoyhtiöt, Turkkiin rekisteröity Southwind saa lentää lyhyempää reittiä EU-maiden ilmatilan kautta. Southwind Airlinesin on myös epäilty kiertävän Venäjän vastaisia pakotteita. Sen omistaa eri tytäryhtiöiden kautta venäläinen matkatoimisto Pegas Touristik. Sen henkilökunnasta suuren osan väitetään olevan peräisin venäläiseltä Nordwind Airlinesilta. Sen lentokoneista kaksi oli ennen yhtiölle tuloaan Nordwind Airlinesin käytössä ja toiset kaksi oli tarkoitus toimittaa Nordwindille, mutta toimitus siirrettiin sen sijaan Southwindille. Yhtiön verkkosivujen mukaan suunnitelmissa on lentoja Turkista Helsinkiin vuoden 2024 huhtikuusta syksyyn asti, mutta Traficomin mukaan liikennöintiluvan saaminen Suomeen ei ole kovin todennäköistä, jos tiedot yhtiön taustoista pitävät paikkansa. Suomi epäsi yhtiöltä pääsyn ilmatilaansa 25. maaliskuuta 2024, ja koko EU:n osalta päätös tuli voimaan 28. maaliskuuta 2024. == Laivasto == Joulukuussa 2023 Southwind Airlinesin laivastoon kuului 12 lentokonetta, joiden keski-ikä oli 11,5 vuotta. * 2 Airbus A321-200 * 1 Airbus A321neo * 2 Airbus A330-200 * 3 Boeing 737 MAX 8 * 3 Boeing 777-300 * 1 Boeing 777-300ER ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Southwind Airlinesin kotisivut Luokka:Turkkilaiset lentoyhtiöt
Lenka Hlávková

Lenka Hlávková (o.s. Mráčková; 17. elokuuta 1974 Louny – 21. joulukuuta 2023 Praha) oli tšekkiläinen musiikkitieteilijä.Zemřela Lenka Hlávková Divadelní noviny 22.12.2023 Hlávková, Lenka, 1974- Bibliografie dějin Českých zemí, viitattu 22.12.2023 Hlávková opiskeli musiikkitiedettä Prahassa ja sai maisterin arvon vuonna 1998. Filosofian tohtoriksi hän väitteli vunna 2004. Vuosina 1999–2000 hän toimi DAAD-ohjelman vaihdossa tutkijana Humboldt- yliopistossa Berliinissä.PhDr. Lenka Hlávková, Ph.D. Staré mýty, nová fakta, viitattu 22.12.2023 Hlávková aloitti työskentelyn Kaarlen yliopistossa luennoitsijana vuonna 2002. Lukuvuodella 2007–2008 hän oli vieraileva luennoitsija Technische Universität Dresdenissä. Vuosina 2012–2015 Hlávková johti Musiikkitieteen instituuttia Kaarlen yliopistossa ja vuodesta 2015 hän toimi sen varajohtajana.Lenka Hlávková Academia Europaea, viitattu 22.12.2023 Hän toimi siellä apulaisprofessorina vuotta 1600 edeltäneen musiikin historian ja musiikin paleografian alueilla. Hlávková valittiin Academia Europæan jäseneksi vuonna 2019. Hänen tutkimusaiheidensa joukossa olivat myöhäiskeskiajan musiikki Keski-Euroopassa ja Böömin alueella sekä musiikkitieteen historia. Hlávková perehtyi tutkimuksessaan muun muassa tšekkiläisiin varhaisen musiikin lähteisiin, kuten Kodex Speciálníkiin ja Kodex Strahoviin.Lenka Hlávková Univerzita Karlova, viitattu 22.12.2023 Hän kuoli Prahan ammuskelussa joulukuussa 2023.Czechia in shock after gunman murders 14 at university Radio Prague International 22.12.2023, viitattu 22.12.2023 == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset tieteilijät Luokka:Musiikkitieteilijät Luokka:Tšekkiläiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet Luokka:Academia Europæan jäsenet
Vinghalsin tuulivoimalaitos

Vinghalsin tuulivoimalaitos tai myös Ormhällanin tuulivoimalaitos oli Ahvenamaalla Sottungassa toiminut tuulivoimalaitos. Se oli Ahvenanmaan ensimmäinen tuulivoimalaitos, joka tuotti sähköenergiaa yleiseen käyttöön . == Yleistä == Jo 1990-luvun alussa heräsi Ahvenanmaalla kiinnostus teollista tuulivoimaa kohtaan. Maakuntahallitus antoi Ålands teknologicentrumille tehtäväksi rakentaa Vinghalsin tuulivoimalaitoksen. Tammikuussa 1991 pystytettiin saarelle tuulivoimala Norrbyhyn Ormhällanin nimiselle kalliomäelle . Paikalliset kutsuivat sitä Vinghalsin tuulivoimalaitokseksi. Teknologian tutkimuskeskus VTT Oy käytti tuulivoiman vuositilastoissa siitä aluksi tunnusta Sottunga tai Sottunga 1, mutta muutti myöhemmin sen tunnukseksi Ormhällan. Vuonna 1998 voimala siirtyi Ålands Vindenergin hallintaan. Myöhemmin vuonna 2005 rakennettiin Sottunga 2 eli Kasbergetin tuulivoimalaitos , jota ei pidä sekoittaa tähän voimalaan. == Voimalaitos == Tuulivoimalaitos oli tanskalaisen Vestasin valmistamaa V27/225-mallia, jonka napakorkeus oli 30 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 27 metriä ja kapasiteetti 225 kilowattia eli 0,225 megawattia. Se tuotti viimeisinä vuosinaan (1998–2010) sähköä keskimäärin 380 megawattituntia vuodessa eli 0,38 gigawattituntia. Osuuskunta huomasi vuonna 2010 voimalassa niin suuria vaurioita, ettei sitä kannattanut enää korjata. Se purettiin elokuussa 2010 pois 18 käyttövuoden jälkeen. == Katso myös == * Luettelo Suomen lakkautetuista tuulivoimaloista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ren Åländsk energi (osuuskunnan Ålands Vindenergi AL verkkosivut) Luokka:Suomen tuulivoimapuistot Luokka:Sottunga
Northern Star Gaming

Northern Star Gaming on suomalainen elektronisen urheilun organisaatio, joka aloitti toimintansa Espoossa vuonna 2022. NStarilla on joukkueet Counter- Strike: Global Offensive-, Fortnite- , EA Sport NHL ja NBA 2K -peleissä. == Historia == Organisaatio sai alkunsa vuonna 2022, kun Jusif Ali & Saku Ylätupa päättivät perustaa yhteisen ESport Organisaation , jonka nimeksi tuli Northern Star Gaming. ”NSTAR” Lähti alun perin kilpailemaan Fortnitessa. Vuonna 2022 NStar menestystä tuli Dreamhack LAN Tapahtumassa finaaleihin pääsy lopputuloksesksi tuli sijat 8 & 55 . Uusi aikakausi alkoi, kun vuonna 2023 organisaatio päätti laajentaa toimintansa CS:GOn,EA NHL & NBA2K Nykyään organisaatiolla on joukkueet peleissä: Fortnite, Counter-Strike 2, NHL 24 & NBA2K24. Tulevaisuudessa NStarilla on kuulema tarkoitus kilpailla myös useammissa peleissä. ==Saavutukset== ====Fortnite==== (FNCS Maailmanmestaruuskilpailut) 2023 Sija 19. G13RAS (15 000$) 2023 Sija 24. Stryker (10 000$) (FNCS EUROOPPA) 2023 Sija 3. T3eny (50 000$) (DREAMHACK Jönköping) 2022 Sija 8. Anddone (8000$) 2022 Sija 55. Daezinhoo (300$) Luokka:Suomalaiset elektronisen urheilun seurat Luokka:Vuonna 2022 perustetut urheiluseurat
ArcelorMittal Kryvyi Rih

ArcelorMittal Kryvyi Rih (aiemmin Kryvorižstal ) on Ukrainan suurin terästehdas, joka sijaitsee Kryvyi Rihissa. Kryvyi Rihin rautaesiintymät varmistettiin viimeistään vuonna 1781 kun akateemikko Vasili Zujev teki tutkimusmatkan uusille alueille. Niitä alettiin kuitenkin hyödyntää vasta 1880-luvulla, kun ranskalainen osakeyhtiö alkoi louhia malmia Saksahanin kaivoksesta ja paikkakunnalle rakennettiin rautatie. Vuonna 1895 paikkakunnalla oli jo lähes kymmenentuhatta asukasta, sähkövalo ja sähköllä toimivat vesipumput. Vuonna 1931 Grigori Ordžonikidzen johtama kansantalouden korkein neuvosto päätti perustaa terästehtaan Kryvyi Rihiin. Kivihiili oli tarkoitus tuoda Donetskista ja tehdas saada toimimaan mahdollisimman nopeasti, jo 1932. Ennen suuren isänmaallisen sodan alkua laitoksella oli jo kolme masuunia ja kaksi Bessemer-konvertteria. Sodan aikana tehdas tuhoutui täysin. Kryvyi Rih vapautettiin talvella 1944 ja tehtaan korjaustyöt alkoivat välittömästi. Ensimmäinen masuuni alkoi tuottaa valurautaa 1949 ja suunniteltu neljäs valmistui 1951. Teräksen tuotanto alkoi vasta myöhemmin Euroopan suurimmalla 35-tonnisella konvertterilla. Tehtaan yhdeksäs, 5000 kuutiometrin masuuni aloitti toimintansa 1974. 1990-luvun puolivälissä yritykseen liitettiin malminrikastamo (Новокриворізький ГЗК, НК ГЗК), jolloin muodostui Valtion kaivos-teollinen kombinaatti Kryvorižstal ja edelleen koksitehdas (Криворізький коксохімічний завод, ККХЗ), jolloin kokonaisuudesta tuli Kaivos- rikastuskombinaatti ja koksaustehdas "Kryvorižstal". Tehdas yksityistettiin liikemiesten Rinat Ah’metovin System Capital Managementin ja presidentti Kutšman vävyn Viktor Pintšukin Interpipen omistukseen 2004. Kauppahinta oli 800 miljoonaa dollaria ja ulkomaiset tarjoukset hylättiin. Vuonna 2005 pääministeri Julija Tymošenkon aikana kauppa peruutettiin ja tehdas myytiin televisioidulla julkisella huutokaupalla 4,8 miljardin dollarin hintaan Mittal Steelille. ==Lähteet== Luokka:Teräsyhtiöt Luokka:Ukrainalaiset teollisuusyritykset
Suomen alle 19-vuotiaiden naisten jalkapallomaajoukkue

Suomen alle 19-vuotiaiden naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Suomea kansainvälisissä jalkapallon alle 19-vuotiaiden naisten maajoukkuekilpailuissa. Se toimii Suomen Palloliiton alaisuudessa. Vuonna 2023 joukkueeseen voidaan valita 1. tammikuuta 2004 ja jälkeen syntyneitä. == Joukkue vuonna 2023 == *Siiri Forsström *Amelia Luotonen *Cecilia Ek *Iida Kainulainen *Ilona Walta *Milja Kiviranta *Elli Mäkipelkola *Hilla Romppanen *Sofia Janhukainen *Lilli Halttunen *Lotta Kalske *Emilia Dannbäck *Elli Seiro *Jutta Angeria *Nelli Kalske *Niitty Hahl *Matilda Sarlin *Anelma Lahikainen *Helmi Raijas *Helmi Perkaus *Aura Nyholm *Eevi Paakkari *Sara Arimo *Sonja Seppänen *Matilda Sarlin *Minttu Takanen *Inka Martikainen *Minea Grönberg *Saga Kaikkonen *Elli Savolainen *Nanna Savolainen Luokka:Naisten jalkapallomaajoukkueet Luokka:Suomen jalkapallomaajoukkueet
Frieren

Sōsō no Furīren (, ) on japanilainen sarjakuva, jota kirjoittaa Kanehito Yamada ja piirtää Tsukasa Abe. Sarja on ilmestynyt Shogakukanin julkaisemassa Shūkan Shōnen Sunday -lehdessä huhtikuusta 2020https://archive.ph/20201213051623/https://comics.shogakukan.co.jp/magazine?cd=2066305120#selection-456.0-576.1 ja siitä on koottu 12 albumia (joulukuuhun 2023 mennessä).https://shogakukan- comic.jp/book?isbn=9784098530304 Sarjaan perustuva anime alkoi syyskuussa 2023. ==Tarina== Sarja on shōnen, eli nuorille pojille suunnattu ja Tolkien- tyyliseen fantasiamaailmaan sijoittuva. Haltiamaagi Frieren ja hänen seikkailijatoverinsa, joihin kuuluivat ihmissoturi Himmel, kääpiösoturi Eisen ja ihmispappi Heiter, löivät Demonikuninkaan ja toivat rauhan maailmaan. Vuosikymmenten jälkeen Frieren palaa tapaamaan vanhaa seikkailutoveriaan, mutta huomaa, etteivät muut rodut ole läheskään yhtä pitkäikäisiä kuin haltijat. Frieren ottaa mukaansa oppilaansa Fernin ja he suuntaavat pohjoiseen etsimään maata, jossa sankarien sielujen sanotaan lepäävän, mikä sattui olemaan myös Demonikuninkaan linnan sijainti. ==Lähteet== Luokka:Fantasia- anime ja -manga
Josephine Hutchinson

Josephine Hutchinson (12. lokakuuta 1903 Seattle, Washington, Yhdysvallat – 4. kesäkuuta 1998 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltainen näyttelijä.Josephine Hutchinson, 94, Movie Actress, The New York Times, 10.6.1998, viitattu 23.12.2023.Tom Vallance: Obituary: Josephine Hutchinson, The Independent, 12.6.1998, viitattu 23.12.1998. == Filmografia == Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi 1934 Onnen hetki Happiness Ahead 1935 Kiinan lamput Oil for the Lamps of China 1936 Valtakatu I Married a Doctor 1937 Naisen rikos The Women Men Marry 1939 Frankensteinin poika Son of Frankenstein 1955 He kohtasivat sateessa Miracle in the Rain 1959 Vaarallinen romanssi North by Northwest == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Jaakko Keto (diplomaatti)

Jaakko William Keto (9. syyskuuta 1914 Helsinki – 16. joulukuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti, joka toimi muun muassa Suomen suurlähettiläänä Irakissa. Jaakko Kedon isä oli kansanedustaja ja ministeri J. W. Keto. Elokuussa 1934 Keto oli Laatokan Karjalassa tekemässä kansantieteellisiä tutkimuksia ja loikkasi Suojärvellä rajan yli Neuvostoliittoon aikoen aloittaa siellä uuden elämän. Neuvostoliiton oloihin pettynyt Keto palautettiin jo kuitenkin syyskuussa takaisin Suomeen ja hän sai 5 kuukauden vankeustuomion luvattomasta rajanylityksestä. Myöhemmin Keto valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1939 ja kauppatieteiden maisteriksi 1950 ja väitteli kauppatieteiden tohtoriksi 1974. Hän työskenteli Tukholman ja Lontoon suurlähetystöissä 1945–1949, Suomen ulkoasiainministeriössä 1949–1953, Buenos Aireksen suurlähetystössä 1953–1956, ulkoasianministeriössä 1957–1975 ja Bagdadin suurlähettiläänä 1975–1977. Keto kuoli vaikeaan sairauteen Meilahden sairaalassa 63-vuotiaana. == Teokset == * == Lähteet == Luokka:Suomen suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Raimo Räsänen

Raimo Kalevi Räsänen (s. 5. lokakuuta 1944 Mikkeli) on suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 23.12.2023. Räsäsen vanhemmat olivat teollisuusneuvos Olavi Räsänen ja Svea Karlsson. Hän avioitui 1965 Margit Taivalantin kanssa. Räsänen kävi keskikoulun Mikkelin lyseossa. Hän oli Olavi Räsänen Oy:n isännöitsijä 1961–1974 ja sitten yrityksen toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen ja puheenjohtaja. Turun Parketti ja Puu Oy:n, vuodesta 2004 Parla Floor Oy, hallituksessa Räsänen oli vuodesta 1968 ja toimitusjohtaja vuodesta 1977 ja Partasen Kuljetusliike Oy:n hallituksen puheenjohtaja 1974–1996 ja toimitusjohtaja 1975–1990. Hän oli Kuljetusliike Wredfors Oy:n hallituksen puheenjohtaja 1975–1991 ja toimitusjohtaja 1975–1990 ja Savonlinnan Kaukokiito Oy:n hallituksen puheenjohtaja 1975–1991 ja toimitusjohtaja 1981–1990. Räsänen toimi myös Parkettikeskus Oy:n toimitusjohtajana 1975–1999 ja hallituksen puheenjohtajana, samoin kuin yhtiöiden Savopak Oy, Parlatuote Oy ja Kuljetusliike O. Muotka Oy toimitusjohtajana ja hallituksissa. Hänellä on ollut lisäksi useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Räsänen sai 2000. ORgroup-ryhmäksi muodostettujen yhtiöiden johtamistehtävistä hän luopui 2014. (ei-vapaa) (ei- vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Schwarzwaldin kinkku

Schwarzwaldin kinkku () on kuivasuolattu savustettu kinkku, jota valmistetaan Saksan Schwarzwaldin alueella. Bonndorfissa asuva Hans Adler aloitti alkuperäisen Schwarzwaldin kinkun valmistuksen ja myynnin vuonna 1959. Vuodesta 1997 lähtien Schwarzwaldin kinkku on ollut nimisuojattu Euroopan unionissa, mikä tarkoittaa, että minkä tahansa EU:ssa Schwarzwaldin kinkkuna myydyn tuotteen on oltava perinteisesti ja ainakin osittain valmistettu (valmisteltu, käsitelty tai tuotettu) Saksassa sijaitsevalla Schwarzwaldin alueella. == Valmistus == Perinteisen Schwarzwaldin kinkun valmistamiseen kuluu yleensä jopa kolme kuukautta alusta loppuun. Kinkun valmistuksen ensimmäinen vaihe on suolata ja maustaa raaka kinkku pippurilla, valkosipulilla, katajanmarjoilla, korianterilla ja muilla mausteilla. Liha kypsyy kaksi viikkoa, minkä jälkeen suola poistetaan. Kun suola on poistettu, liha kypsyy vielä kaksi viikkoa. Neljän viikon kypsytyksen jälkeen liha kylmäsavustetaan katajanmarjojen tai sahanpurun ja kuusen avulla useiden viikkojen ajan. Tänä aikana kinkku saa tunnusomaisen mustan nahkansa. Vaikka kinkku saattaa näyttää pahalta, musta nahka antaa sille sen erityisen maun. Kun kinkku on poistettu kylmävarastosta, sitä kypsytetään ilmassa vielä kaksi viikkoa ennen myyntiin tuontia. == Maku == Kuusi- ja mäntypuu antavat Schwarzwaldin kinkulle täyteläisen, savuisen maun ja syvän punaisen värin. Perinteinen Schwarzwaldin kinkku maistuu miedolta ja savuiselta, mikä korostaa kinkun luonnollista makeaa makua. == Lähteet == Luokka:Liha ja lihavalmisteet Luokka:Saksalainen keittiö
Kim Tok-hun

Kim Tok-hun (; s. 1961) on Pohjois-Korean pääministeri.North Korea lifts lockdown on city where suspected virus case spotted Kyodo News 14.8.2020, viitattu 23.12.2023 Kim aloitti uransa raskaan teollisuuden huollon ja valvonnan tehtävissä. Hänet valittiin Korkeimpaan kansanneuvostoon ensimmäisen kerran vuonna 2003. Hän sai nimityksen Pohjois-Korean varapääministeriksi vuonna 2014. Kim tuli valituksi Korean työväenpuolueen keskuskomiteaan ensimmäisen kerran toukokuussa 2016. Elokuussa 2020 hän sai nimityksen Pohjois-Korean pääministeriksi ja Korean työväenpuolueen politbyroon puheenjohtajiston jäseneksi.Kim Tok Hun North Korea Leadership Watch 14.8.2020, viitattu 23.12.2023 Kimin edeltäjä pääministerinä oli Kim Jae- ryong. Kimin on väitetty saaneen Kim Jong-unin luottamuksen paljastamalla Korean työväenpuolueen keskuskomiteaan liittyneen skandaalin, jonka seurauksena kaadereita pidätettiin laittomista liiketoimista ja prostituutiosta epäiltyinä.Juri Vuortama, Likainen tusina: Tässä on Pohjois- Korean diktaattorin lähipiiri Ilta-Sanomat 29.5.2022, viitattu 23.12.2023 == Lähteet == Luokka:Pohjois-Korean pääministerit Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hyon Song-wol

Hyon Song-wol (; s. 1977 PjongjangChoi Kyung-woon, NIS Pins Down Age of N.Korean Bandleader Chosun Ilbo 31.1.2018, viitattu 23.12.2023) on pohjoiskorealainen poplaulaja ja poliitikko.Natalie O'Neill, ‘Executed’ North Korean pop star back from the dead — and by Kim Jong-un’s side New York Post 8.6.2019, viitattu 23.12.2023 Hyon on toiminut keulahahmona Pochonbon elektronisessa orkesterissaPeter Popham, Is Kim Jong-un's mystery woman a long-lost love? Independent 11.7.2012, viitattu 23.12.2023 ja Moranbong- yhtyeessä.Ilkka Timonen, Poh­jois-Ko­rean vastaus etelän K-po­pil­le on Mo­ran­bong Band Kaleva 1.2.2018, viitattu 23.12.2023 Hän johti myös Samjiyon- orkesteria, joka esiintyi vuoden 2018 talviolympialaisissa Etelä-Koreassa.Tara Francis Chan, One of North Korea's most-influential women is attracting a lot of attention — which is exactly what Kim Jong Un wants Business Insider 23.1.2018, viitattu 23.12.2023 Hyon on toiminut Korean työväenpuolueen keskuskomiteassa vuodesta 2017. Lisäksi hän on toiminut valtiollisen propaganda- ja agitaatiojaoksen varajohtajana Kim Yo-jongin alaisuudessa.Darcie Draudt, The Rise of Women Leaders in North Korea 38 North 25.9.2020, viitattu 23.12.2023 Hyon on esiintynyt julkisuudessa usein Kim Jong-unin seurassa, ja hänen on huhuttu olevan suhteessa tämän kanssa. Etelä- Korean tiedustelutietojen mukaan kaksikko olisi tuntenut toisensa jo nuorelta iältä. Väitetysti Kim Jong-il ei aikoinaan hyväksynyt suhdetta, jolloin Hyon meni naimisiin upseerin kanssa ja sai avioliitosta lapsen. Chosun Ilbo väitti Hyonin joutuneen teloitetuksi yhdentoista muun esiintyvän taiteilijan kanssa vuonna 2013, mutta Hyonin palattua julkisuuteen toukokuussa 2014 lehti pahoitteli väärää tietoaan.Kim Tong-Hyung, A look at past disappearances of NKorean leaders, officials Click Orlando 28.4.2020, viitattu 23.12.2023 Hyonin syntymävuodesta on esitetty eri lähteissä keskenään ristiriitaisia tietoja.Shannah Mehidi, Hyon Song-wol ou l'offensive de charme nord-coréenne Le Figaro 11.2.2018, viitattu 23.12.2023 Etelä-Korean tiedustelun mukaan Hyon kuitenkin olisi syntynyt vuonna 1977 Pjongjangissa. == Lähteet == Luokka:Pohjoiskorealaiset laulajat Luokka:Pohjoiskorealaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Al Sabah

Al Sabah () on arabialainen dynastia, joka on hallinnut Kuwaitia sen perustamisesta 1700-luvulta lähtien. Vuounna 1756 Banū ʿUtūbiksi kutsuttu joukko sukuja, jotka asuivat nykyisen Kuwaitin aluueella, valitsi Sabah I ibn Jabir al-Sabahin johtajakseen. Kuwaitin emiiri on usein tarvinnut tuekseen ulkopuolisia valtoja, kuten Ottomaanit, Britannian ja viimeksi Yhdysvallat. Seuraava valtionpäämies valitaan suvun kesken neuvottelemalla, siihen ei ole automaattista vallanperimyssääntöä kuten maissa, joissa esimerkiksi vanhin poika perii aina vallan. == Lähteet == Luokka:Kuwaitin hallitsijat
Samu Paukkunen

Samu Paukkunen (s. 1977 Harjavalta) on suomalainen virkamies sekä ulko- ja turvallisuuspolitiikan tutkija. Paukkunen on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri Tampereen yliopistosta. Hänen osaamisalueensa kuuluvat etenkin arktinen alue, kova turvallisuus ja yleinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Paukkunen on aiemmin työskennellyt muun muassa ulkoministeriössä, tasavallan presidentin kansliassa ja Puolustusvoimissa. Hän on toiminut Ulkopoliittisen instituutin apulaisjohtajana vuodesta 2020 alkaen ja virkaa tekevänä johtajana Mika Aaltolan tilalla tämän osallistuessa vuoden 2024 presidentinvaaleihin. Vuonna 2024 hän aloittaa Naton ilmasto- ja energiaturvallisuudesta vastaavan osaston päällikkönä ensimmäisenä Naton kansainväliseen sihteeristöön valittuna suomalaisena. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset politiikan tutkijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oi jouluyö (Tapani Kansan albumi)

Oi jouluyö on laulaja Tapani Kansan jouluaiheinen 21. studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1988. Albumi sisältää vanhoja joululauluklassikoita Kansan laulamana ja George de Godzinskyn uudelleen sovittamina. Albumi julkaistiin Bluebird-levymerkillä vinyylilevynä, C-kasettina ja CD-levynä. Vuonna 2011 Sony Music julkaisi albumin uudelleen CD-painoksena. Kansa on julkaissut aiemmin kaksi joulualbumia Joululauluja (1980) sekä Tiernapojat (1982), jossa mukana olivat myös Kassu Halonen, Mikko Alatalo ja Pekka Luoma. == Kappaleet == Kaikki kappaleet sovittanut George de Godzinsky. === A-puoli === # # # # # # # === B-puoli === # * # # # # # # # == Kokoonpano == * Tapani Kansa - laulu === George de Godzinskyn orkesteri === * George de Godzinsky - piano, cembalo ja harppu * Ossi Runne - flyygelitorvi ja trumpetti * Heikki Laurila - kitara, luuttu ja mandoliini * John Storgårds - 1. viulu * Matti Pohjola - sello * Minna Kangas-Hirvonen - 2. viulu * Jarmo Räikkönen - alttoviulu * Anna Aminoff-Gullichsen - huilu * Heikki Nikula - klarinetti * Valur Pálsson - kontrabasso * Jaana Kolehmainen - kuoro * Vivan Nygård - kuoro * Annika Sjölund - kuoro * Carina Wikström - kuoro === Tuotanto === * George de Godzinsky - musiikin suunnittelu, sovitus ja johto * Jorma Hämäläinen - äänitys (MTV-studiot lokakuussa 1988) * Erik Uddström - kannen kuva ja ulkoasu == Lähteet == Luokka:Suomalaiset joulualbumit Luokka:Vuoden 1988 joulualbumit Luokka:Tapani Kansan albumit
Thae Yong-ho

Thae Yong-ho (; s. 25. heinäkuuta 1962 Pjongjang) on pohjoiskorealaissyntyinen, elokuussa 2016 Etelä-Koreaan loikannut poliitikko, diplomaatti ja muistelmakirjailija. Hänet valittiin Etelä-Korean kansalliskokouksen jäseneksi vuonna 2020 ensimmäisenä Pohjois-Koreasta loikanneena. == Tausta ja yksityiselämä == Thae opiskeli Pjongjangin vieraiden kielten yliopistossa ja erikoistui englannin kieleen. Hän suoritti opintoja Kiinassa, mutta pohjoiskorealaiset opiskelijat kutsuttiin Kiinasta takaisin kotimaahansa vuonna 1980 vastalauseena Mao Zedongin kuoleman jälkeisille uudistuksille. Thaen appi oli joulukuussa 2013 teloitetun Jang Sung-taekin lähipiiriin kuulunut kenraali. Thaen kirja 3-chung sogisil ui amho (2018) oli Etelä-Koreassa myyntimenestys. Myös hänen vaimonsa O Hye-son on julkaissut muistelmat. Pariskunnalla on kaksi poikaa. Thae on saanut loikkauksensa jälkeen suojelun Etelä-Korean hallinnolta. Äidinkielensä korean lisäksi Thae osaa sujuvaa englantia ja mandariinikiinaa. == Diplomaattiura == Thae työskenteli suurlähetystöissä Tanskassa vuosina 1996–1998 ja Ruotsissa 1998–2000. Vuosina 2004–2008 ja uudemman kerran vuodesta 2013 hän oli komennuksella Lontoossa. Vuonna 2015 Thae opasti Kim Jong-unin veljeä Kim Jong-chulia tämän vierailulla Lontoossa. === Loikkaus etelään ja aktivismi === Thae oli Isossa-Britanniassa varasuurlähettilään asemassa, kunnes loikkasi perheineen Etelä-Koreaan. Hän on kertonut loikanneensa lastensa takia: diplomaatin lapsina nämä ovat tottuneet vapauteen eivätkä Pohjois-Korean sortoon. Kertomansa mukaan hän oli tullut tietoisemmaksi Pohjois-Koreassa elämisen raadollisista realiteeteista. Thae on rinnastanut pohjoiskorealaisten olot orjuuteen ja ollut loikkaamisensa jälkeen aktiivinen Pohjois-Korean hallinnon kriitikko. Hän on myös tuonut esiin maasta loikanneiden kohtaamia vaikeuksia. Pohjois-Korean viestinnässä Thaeta haukuttiin "ihmissaastaksi". Lisäksi Pohjois-Korean valtiollinen media esitti häntä kohtaan syytöksiä salaisuuksien vuotamisesta, kavalluksesta ja lapsen raiskauksesta. == Poliittinen ura Etelä-Koreassa == Thae valittiin Etelä-Korean kansalliskokoukseen vuonna 2020 konservatiivipuolueen (silloin UFP, sittemmin PPP) riveistä Gangnamia edustamaan. Samalla kansalliskokoukseen valittiin myös toinen loikkaaja, Ji Seong-ho. Thaehen on kohdistettu kritiikkiä muun muassa kärkkääksi koetusta retoriikasta. Hän on esimerkiksi epäillyt poliitikko Lee In-youngia jucheaatteen kannattajaksi ja väittänyt Jejun kansannousuun (1948–1949) osallistuneiden toimineen Kim Il-sungin käskystä. Kiistojen seurauksena Thae erosi vapaaehtoisesti puolueensa sisäisestä päätöksentekoelimestä. Lisäksi puolueen eettinen komitea pidätti häneltä kolmeksi kuukaudeksi puolueen jäsenyyden. Thae on pitänyt Yhdysvaltain neuvottelupyrkimyksiä Pohjois-Korean kanssa turhina. Ratkaisuksi hän on ehdottanut Etelä-Korean varustautumista ydinasein Korean niemimaan tilanteen tasapainottamiseksi, jolloin neuvottelu Koreoiden välillä voisi johtaa tuloksiin. == Lähteet == Luokka:Pohjoiskorealaiset diplomaatit Luokka:Eteläkorealaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taalainkapinat

Taalainkapinat tarkoittaa kolmea kuningas Kustaa Vaasan aikana Taalainmaalla puhjennutta kapinaa.Taalainkapinat, Tietosanakirja. Osa 9, palsta 1044–1045. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 Ensimmäinen taalainkapina oli 1524–1525. Sen lietsojina toimi pari kuninkaan kirkkopolitiikkaan tyytymätöntä pappismiestä, Vesteråsin piispa Peder Sunnanväder ja tuomiorovasti Knut. Taalalaiset pitivät keväällä 1525 Tunassa kokouksen ja lähettivät kuninkaalle kirjeen, jossa vaativat syntyneiden epäkohtien poistamista. Kuninkaan saapuessa syksyllä Taalainmaalle liike rauhoittui ja toimeenpanijat pakenivat Norjaan, josta heidät kuitenkin luovutettiin Kustaa Vaasalle, tuomittiin kuolemaan ja mestattiin. Toinen taalainkapina oli n. s. taalainjunkkarin (Daljunkaren) kapina 1527–1528. Sen käynnisti Sten Sture nuoremman poikana esiintynyt talonpoikaisrenki, joka sai alkuun kannattajia. Mutta kun Kristina Gyllenstierna oli kirjeellä vakuuttanut poikansa kuolleen vastikään, joukko väheni. Taalainjunkkari etsi apua Norjasta, jossa hän meni kihloihin Östråtin rouvan Inger Ottesdotterin tyttären Ingeborgin kanssa, ja palasi taas Taalainmaalle, josta hän kuitenkin joutui pakenemaan. Hän pääsi Norjan kautta pakenemaan Rostockiin, mutta Kustaa Vaasan vaatimuksesta hänet luovutettiin Ruotsiin rangaistavaksi ja mestattiin. Kolmas oli niin sanottu kellokapina 1531–1532, joka sai alkunsa siitä tyytymättömyydestä, minkä kuninkaan määräys kirkonkellojen luovuttamisesta valtakunnan velan maksamiseksi herätti. Kapinan johtajina olivat muun muassa kuninkaan entiset ystävät vapaussodan ajalta Måns Nilsson, Aspebodan isäntä, ja Anders Persson Rankhyttanista. Kuningas joutui tällä kertaa ensin antamaan periksi ja kapina rauhoittui. Hän kuitenkin meni 1533 sotajoukkoineen Kopparbergetiin, piti kokoon kutsutuille talonpojille nuhdesaarnan ja pakotti heidät luovuttamaan kuninkaan käsiin johtajansa, jotka vietiin Tukholmaan ja mestattiin, joukossa myös Måns Nilsson ja Anders Persson. Neljänneksi taalainkapinaksi on sanottu tapausta myöhemmältä ajalta. Kyse oli taalalaisten kesäkuussa 1743 Tukholmaan tekemästä retkestä, jonka tarkoituksena oli pakottaa valtiopäivät valitsemaan kruununperilliseksi Tanskan kruununprinssi Fredrik. Suomen sota oli herättänyt Taalainmaalla ärtymystä, ja kun käsky Taalainmaan rykmentin lähettämisestä uudestaan sotaan tuli perille, levottomuus puhkesi kapinaksi. Kapinaliset tarttuvat aseisiin, maaherra ja useat muut säätyhenkilöt otettiin vangeiksi, ja lähdettiin liikkeelle. Joukko saapui Tukholmaan 20. kesäkuuta vastoin hallituksen kieltoa. Kun taalalaiset kehotuksista huolimatta eivät suostuneet hajaantumaan, vastarinta kukistettiin 22. kesäkuuta väkisin. Mellakassa sai surmansa joukko osanottajia, ja lisäksi tuomittiin kuusi johtajaa kuolemaan ja mestattiin. Useat muut pääsivät helpommalla rangaistuksella. Muuallakin suunnitellut talonpoikaislevottomuudet tukahtuivat silloin. == Lähteet == Luokka:Ruotsin historia
P. C. Liebert

Petter Christoffer Liebert (4. kesäkuuta 1818 Kööpenhamina – 17. elokuuta 1866 Helsinki) oli tanskalaissyntyinen Suomeen asettunut valokuvaaja.SLSA 1270_34_foto_1174 Peter Christoffer Liebert (1818-1866), fotograf i ...‎ (1860) Liebert muutti Tanskasta Suomeen jo vuoden 1840 tienoilla. Hän asui ensin Porvoossa mutta muutti sitten vuonna 1844 Helsinkiin. Liebert sai Suomen kansalaisuuden helmikuussa 1865. Liebert toimi aluksi puupiirtäjänä mutta ryhtyi sitten parempien ansioiden vuoksi valokuvaajaksi. Liebert oli ensimmäinen vakituisesti Helsingissä työskennellyt valokuvaaja. Hän lienee ottanut vuonna 1857 vanhimman tunnetun katuvalokuvan Helsingistä, kuvassa oli Ruotsalaisen teatterin paikalla sijainnut Carl Ludvig Engelin suunnittelema teatteritalo, joka sittemmin purettiin ja pystytettiin uudelleen Turun kasarmin viereen Arkadia-teatteriksi. Helsingin ruotsalais-suomalaisen seurakunnan arkisto - I Jba:33 Saapuneet muuttotodistukset 1844-1844, jakso 279, sivu 1844:274: Peter Christopher Liebert; Kansallisarkisto, Viitattu 23.12.2023Uskollisuuden walan..., Suometar, 22.02.1865, nro 44, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotPorvoosta, Suometar, 02.02.1849, nro 5, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKysymuseolta.fi 8.5.2015 : Mikä on vanhin Helsingissä kuvattu valokuva?Kalle Silfverberg : Tällainen oli Helsinki yli 150 vuotta sitten – vanhin pääkaupunkia esittävä valokuva löytyi, Helsingin Sanomat 15.5.2015 (Tilaajille) Liebert julkaisi vuosina 1862, 1864 ja 1865 kolmiosaisen valokuvakokoelman suomalaisten taidemaalareiden tuoreista maalauksista nimellä Fotografier af Finska Målares Taflor jemte en kort text. Kokoelman ensimmäinen, vuonna 1862 julkaistu osa ilmestyi 1863 myös suomenkielisenä nimellä Valokirjaus-Kuvia Suomalaisten maalarien tauluista. Tämä oli ensimmäinen suomenkielinen kuvataidejulkaisu. Lähteillä-sivusto : Varhainen taideteosvalokuvaus Suomessa Liebert lähti iltapäivällä perjantaina 17. elokuuta 1866 erään tuttavansa kanssa vossikalla Sörnäisten olutpanimolle, jossa he nauttivat pullollisen olutta. He soutivat sitten veneellä läheiselle Verkkosaarelle ja vietettyään siellä puolisen tuntia palasivat veneellä takaisin mantereelle. Liebertin tuttava odotti häntä turhaan jonkin aikaa ja lähti sitten yksin vossikan kyydissä takaisin kaupunkiin. Seuraavana päivänä havaittiin Sörnäisissä jonkin matkan päässä rannasta vedessä kellunut Liebertin ruumis ja se vene, jota Liebert ja hänen tuttavansa olivat edellisenä päivänä käyttäneet oli myös kadonnut.Dödsfall af wåda, Hufvudstadsbladet, 21.08.1866, nro 193, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotBeerFinland : Helsinki : Sörnäs Aktiebryggeri - Sörnäisten OsakepanimoDrunknad, Helsingfors Dagblad, 20.08.1866, nro 192, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Liebert on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.Hautahaku.fi : Lieberth Peter == Lähteet == == Aiheesta muualla == * P. C. Liebertin valokuvia Finnassa Luokka:Tanskalaiset valokuvaajat Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1818 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet
Anna-Katri Räihä

Anna-Katri Räihä (s. 1983) on suomalainen ympäristöasiantuntija, bloggaaja ja maailmanmatkaaja. Yhtenä harvoista suomalaisista Räihä kuuluu noin 300 ihmisen joukkoon maailmassa, jotka ovat käyneet kaikissa maailman maissa. Matkailuaiheisia saavutuksia listaava Nomadmania on verifioinut hänet ensimmäiseksi suomalaiseksi naiseksi, joka on käynyt kaikissa maailman maissa. Räihä on ollut myös julkisuudessa esillä laajasti matkoihinsa liittyen. Räihä julkaisi 10. lokakuuta 2024 matkakokemuksistaan kirjan Menolippu kaikkialle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset bloginpitäjät Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Miesten F-liigan kausi 2023–2024

Miesten F-liigan kausi 2023–2024 oli järjestyksessään 38. salibandyn SM- sarjakausi. F-liigan runkosarja alkoi 15. syyskuuta 2023 ja kausi päättyi 28. huhtikuuta 2024 pelattuun loppuotteluun. Oilers voitti kauden päätteeksi seurahistoriansa viidennen Suomen-mestaruuden, Classic saavutti seurahistorian neljänen hopean ja Nokian KrP seurahistorian kolmannen pronssin. ==Joukkueet== Joukkue Kunta Kotihalli Perustettu Päävalmentaja Classic Tampere Ideapark Bläk Boks 1990 Juha Kivilehto EräViikingit Helsinki Energia Areena 2016 Miro Mäkelä FBC Turku Turku Kupittaan palloiluhalli 1995 Juuso Silén Happee Jyväskylä Jyväskylän monitoimitalo 1989 Tero Kotilainen Indians Espoo Otahalli 1992 Antti Vartiainen Jymy Seinäjoki Nurmohalli, Nurmo 1994 Jarmo Eteläaho LASB Lahti Lahti Energia ‑areena 2016 Kalle Tyrkäs Nokian KrP Nokia Raholan Liikuntakeskus 1997 Janne Kainulainen Oilers Espoo Tapiolan urheiluhalli 1990 Aleksi Lammi OLS Oulu Kastellin monitoimitalo 1998 Jani Lämsä SPV Seinäjoki Seinäjoen Uimahalli-Urheilutalo 1994 Jori Isomäki TPS Turku Kupittaan palloiluhalli 1995 Perttu Kytöhonka == Runkosarja == == Pudotuspelit == === Puolivälierät === \---- \---- \---- \---- === Välierät === \---- \---- ===Pronssiottelu=== \---- ===Finaalit=== \---- === Karsinnat === === F-Liigakarsinnat 1. vaihe === \---- \---- \---- \---- ===F-Liigakarsinnat 2. vaihe === \---- \---- Miesten 2023–2024 Luokka:Vuoden 2023 salibandy Luokka:Vuoden 2024 salibandy
Pyhän Yrjön kappeli

Pyhän Yrjön kappeli () on Englannissa Windsorin linnan yhteydessä oleva merkittävä historiallinen ja kuninkaallinen rakennus. Kappeli on rakennettu 1300-luvulla, ja kuninkaallisia sinne on haudattu 1400-luvulta lähtien. Kappeli edustaa goottilaista arkkitehtuuria. Kappeli on toiminut keskeisenä paikkana Britannian kuninkaallisen perheen seremonioissa, kuten kasteissa, häissä ja hautajaisissa. Esimerkiksi prinssi Harry ja Meghan Markle vihkittiin kappelissa vuonna 2018, mikä toi sen suuren yleisön parempaan tietoisuuteen. Monet kuninkaalliset hautapaikat sijaitsevat kappelissa, ja se toimii myös monien merkkihenkilöiden muistomerkkinä. Kappelissa on mahtipontisia holveja ja korkea katto, ja sen yksityiskohdat ja koristeet edustavat aikansa mestariteoksia. Sisätilat ovat koristeltu lasimaalauksin, veistoksin ja taide- esinein. == Lähteet == Luokka:Englannin kirkot Luokka:Berkshiren rakennukset ja rakennelmat
Sovetskaja Estonija

Sovetskaja Estonija (Советская Эстония, ”Neuvosto-Viro”) oli Tallinnassa vuosina 1940–1991 ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti. Lehti perustettiin Viron neuvostomiehityksen jälkeen heinäkuussa 1940 nimellä Trudovoi put (”Työn tie”). Se sai nimen Sovetskaja Estonija saman vuoden marraskuussa ja lakkasi toisen maailmansodan takia syyskuussa 1941. Lehti perustettiin uudelleen Leningradissa helmikuussa 1944 ja se siirtyi syyskuussa Tallinnaan. Sovetskaja Estonija oli Viron kommunistisen puolueen keskuskomitean sekä Viron sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Keskuskomitean kustantamon julkaiseman lehden rinnalla ilmestyi vironkielinen Rahva Hääl. Kuudesti viikossa ilmestyneen Sovetskaja Estonijan painosmäärä oli 44 500 kappaletta vuonna 1974. Lehti sai nimen Estonija syyskuussa 1991 ja Vesti Dnja (”Päivän viestit”) vuonna 2004. Se lakkasi talousvaikeuksien takia vuonna 2009. Lehden painosmäärä oli tuolloin 7 400 kappaletta. Sovetskaja Estonijassa työskennellyt Sergei Dovlatov kuvaa lehden toimitusta kirjassaan Kompromissi. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset sanomalehdet Luokka:Virolaiset sanomalehdet
Inssi Divari-kausi 2023–2024

Inssi-Divari kausi 2023–2024 oli järjestyksessään 36. salibandyn Divarin kausi. Divarin runkosarja alkoi 15. syyskuuta 2023. Uutena joukkueena sarjassa pelasi Suomisarjasta noussut Konnat Seinäjoelta. Kauden päätteeksi Suomisarjaan putosivat Konnat ja ÅIF. == Joukkueet 2023–2024 == Joukkue Kunta Kotihalli Perustettu Päävalmentaja Happee Steamers Jyväskylä Palokan koulukeskus 2013 Vesa Pölkki Hawks Helsinki Arena Center Myllypuro 2015 Petteri Bergman Josba Joensuu Joensuu Areena 1988 Sakari Salmela FBT Karhut Pori Porin urheilutalo 1992 Läntinen / Salonen / Koskinen Koovee Tampere Kauppi Sports Center 1996 Arto Riihimäki Konnat Seinäjoki Qmax Arena 2014 Jukka Tervo LNM Liminka Krankka-areena 1997 Niko Kvist M-Team Helsinki Arena Center Ruskeasuo 1996 Teemu Kalinainen O2-Jyväskylä Jyväskylä Palokan koulukeskus 2001 Ismo Nybacka Rangers Kirkkonummi Jokirinteen liikuntahalli 1992 Christian Andersson SaiPa Lappeenranta Lappeenrannan urheilutalo 2020 Otto Valavuo SalBa Rauma Rauman Kauppaoppilaitos 1993 Mikko Lehti Tiikerit Vantaa Trio Sport Center 1997 Pasi Rosti ÅIF Sipoo Sipoo Areena, Söderkulla 1995 Jan Qvickström-Helling == Runkosarja == == F-Liiga Karsinta == F-liigassa sijalle 11-12 sijoittunut joukkuet eli EräViikingit ja FBC Turku ja sen lisäksi mukana on F-liigakarsinnassa Inssi-Divarin 1.-6. sijoittuneet joukkueet. Joukkueet pelaavat kaksivaiheiset pudotuspelit paras viidestä -järjestelmällä ja karsinann 2. vaiheen voittajat (kaksi joukkuetta) pelaavat F-liigassa kaudella 2024-2025. ==Karsinta== ===Inssi-Divari 1.vaihe === \---- \---- \---- \---- ===Inssi-Divari 2.vaihe === \---- \---- ===Inssi-Divari 3.vaihe === \---- == Lähteet == 2023 Luokka:Vuoden 2023 salibandy Luokka:Vuoden 2024 salibandy
Siim Maaten

Siim Maaten (s. 3. kesäkuuta 1985) on virolainen ohjaaja ja näyttelijä. Maaten on toiminut teatterialan freelancerina vuodesta 2013. Maaten on Viron ohjaajien ja dramaturgien liiton jäsen. ==Ohjaukset== ; Ohjaustyöt Virossa: * William Wymark Jacobs “Ahvikäpp”, TÜVKA 2009 (1. semestri töö) * Jaan Aps “Lasanjerakett”, TÜVKA 2010 (2. semestri töö) * Arvo Valton / Siim Maaten “Mürk”, TÜVKA 2011 * Siim Maaten “J.O.R.R. ja Regi-Villu ajamasin”, Eesti Pärimusmuusika Keskus 2011 * Luulekava “Meie pildid Teie kõrvadele”, Seasaare Näitemängu Selts 2011 * Liis Lukk “Mari Raamoti lugu”, Naiskodukaitse Sakala Ringkond 2012 * Kaisa Roover / Siim Maaten “Õunamoos”, TÜVKA (diplomilavastus) 2013 * Kaur Riismaa / Jürgen Rooste “Lohetapp” ja “Lohetapp vennaga” (kaaslavastaja Imre Õunapuu), Kultuurikatla Aed 2013 * “Rublik” (kompositsioonetendused), Kultuurikatla Aed 2013 * Gabriel Garcia Marques / Siim Maaten / Artur Linnus “Merehädalise pihtimus”, TÜVKA 2013 * Siim Maaten “AR”, Kaarli Naisselts MTÜ (kutseliste näitlejatega) 2015 * Kaisa Roover / Siim Maaten “Maailma ilusaim tüdruk”, ON teater 9.12.2016 * Liis Sein “Kummardage lipud”, ON teater 7.9.2017 * Kaisa Roover / Siim Maaten “Mitteinimene”, ON teater 15.3.2018 * A.H. Tammsaare ja J. Smuuli ainetel Aidi Vallik “Siin me oleme, tõde ja õigus”, Lutsu teater 13.6.2019 * Kiti Põld “Mis nüüd mina”, Teoteater 30.10.2019 ; Ohjaustyöt Suomessa: * Piret Jaaks “Öökuninganna”, Turu Teater 30.10.2021 == Lähteet == Luokka:Virolaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomen virolaiset Luokka:Virolaiset teatteriohjaajat