EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kaiserslautern

Kaiserslautern on Saksan Rheinland-Pfalzin osavaltiossa sijaitseva kaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 96 340 asukasta., joiden lisäksi siellä asuu yli 50 000 Yhdysvaltain kansalaista alueella sijaitsevien Nato- sotilastukikohtien vuoksi. Se on suurin amerikkalaisten yhteisö Yhdysvaltojen ulkopuolella. Tukikohdissa työskentelee ihmisiä myös 70 muusta maasta. Ramsteinin lentotukikohdan lisäksi alueella on 11 muuta sotilaskohdetta. Amerikkalaiset kutsuvat kaupunkia nimellä K-town. Kaupungin pinta-ala on 139,72 neliökilometriä. Kaupungin nimi tulee sanasta Kaiser, keisari, ja paikallisesta Lautern-joesta. Keisari Fredrik I Barbarossa rakennutti sinne palatsin 1100-luvulla. Kaiserslautern oli keskeinen paikka vuosien 1848-1849 Pfalzin vallankumouksessa. Se teollistui nopeasti ja oli 1900-luvun alussa Pfaltzin merkittävimpiä teollisuuskeskuksia rautaruukkeineen ja puuvillakehräämöineen. Kaupungin perinteinen jalkapallojoukkue 1. FC Kaiserslautern menestyi 1950- ja 1990-luvuilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Viralliset sivut *Kaiserslauternin historiaa Global Security *
Kabardi-Balkarian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta

Kabardi-Balkarian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Kabardi- Balkarian ASNT, vuosina 1944-1957 Kabardian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta) oli autonominen sosialistinen neuvostotasavalta Pohjois- Kaukasiassa Venäjän FSNT:ssa Neuvostoliitossa. Se käsitti nykyisen Kabardi- Balkarian tasavallan alueen. Kabardi-Balkarian ASNT muodostettiin Kabardi- Balkarian autonomisesta alueesta 5. joulukuuta 1936. Toisessa maailmansodassa Saksa valloitti Kabardi-Balkarian ASNT:n loppukesällä 1942, mutta Neuvostoliitto valtasi alueen takaisin seuraavana vuonna. Neuvostojohto syytti balkaareja yhteistoiminnasta saksalaisten kanssa ja koko kansa karkotettiin Keski-Aasiaan 1944. Balkaarien karkotuksen jälkeen tasavallan nimeksi tuli Kabardian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta. Balkaarit saivat palata kotimaahansa vuonna 1957 ja tasavallan nimeksi palautettiin Kabardino- Balkarian ASNT. Neuvostoliiton hajotessa 1991 Kabardi-Balkarian ASNT antoi suvereenisuusjulistuksen ja muutti nimensä Kabardi-Balkarian tasavallaksi. Maaliskuussa 1992 Kabardi-Balkaria allekirjoitti sopimuksen Venäjän federaation kanssa ja tuli näin sen osaksi. Luokka:Autonomiset sosialistiset neuvostotasavallat Luokka:Kabardi-Balkaria
Hans Sloane

Hans Sloane (16. huhtikuuta 1660 Killyleagh - 11\. tammikuuta 1753 Lontoo) oli skotlantilaiseen perheeseen syntynyt lääkäri ja keräilijä. Hans Sloane testamenttasi keräämänsä merkittävän kokoelman kasveja, eläimiä, kirjoja, käsikirjoituksia, painotöitä, kuvia, mitaleja, kolikoita, sinettejä, kameroita ja muita esineitä valtiolle. Kokoelma muodosti vuonna 1759 avatun British Museumin kokoelman perustan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset lääkärit Luokka:Brittiläiset ornitologit Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1660 syntyneet Luokka:Vuonna 1753 kuolleet
Kenraali (elokuva)

Kenraali (The General) on vuonna 1927 valmistunut Buster Keatonin ohjaama mykkäelokuva, mahdollisesti Keatonin tunnetuin. Yhdysvaltain sisällissodan aikaan sijoittuva toiminnallinen komedia kertoo veturinkuljettaja Johnnie Graysta, joka joutuu yksinään pelastamaan vihollisen käsistä kaksi rakkauttaan, tyttöystävänsä Annabelle Leen ja Kenraali-nimisen veturin. Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Kenraali oli mukana heistä 22:n listallaAstala, Erkki: Ne sata tärkeintä, Projektio 2/1980 s. 7.. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi Kenraalin kaikkien aikojen kymmenenneksi parhaaksi komediaksi. == Elokuva == Elokuva on vapautunut tekijänoikeuksien suojasta ja on tässä katseltavissa kokonaisuudessaan: == Tuotanto == Elokuvan on ohjannut yhdessä Buster Keatonin kanssa Clyde Bruckman, ja se on sijoittunut kerta toisensa jälkeen kriitikoiden kaikkien aikojen elokuvia listanneissa äänestyksissä korkeille sijoille, varsinkin pelkkiin mykkäelokuviin keskityttäessä. Kenraalin juoni perustuu löyhästi huhtikuussa 1862 sattuneeseen todelliseen tapahtumaan, joka tunnetaan nimellä suuri veturijahti (Great Locomotive Chase). James J. Andrewsin johtamat pohjoisvaltioiden vakoojat kaappasivat Kenraali-veturin ja matkustajajunan Atlantan tienoilla, ja pyrkivät kuljettamaan sen omalle puolelleen. Junan miehistö kuitenkin nousi kapinaan ja Etelävaltioiden joukot saivat kaapparit käsiinsä kymmenisen kilometriä ennen rajaa, ja myöhemmin joukkio sai hirttotuomion vakoilusta. Tapahtumien filmatisoiminen komediana herätti vastustusta. Keaton on itse todennut, että hän otti palan historiaa ja pitäytyi siinä yksityiskohtaisesti: hän esimerkiksi vaati, että kohtaukset kuvattiin alkuperäisillä tapahtumapaikoilla. Taistelukohtauksessa käytettiin melkoista osaa Oregonin kansalliskaartista. Kenraalissa on mykkäelokuvien kauden kallein kohtaus, jossa Texas-veturi tuhoutuu pudotessaan jokeen palavalta rautatiesillalta. Buster Keaton oli antanut kunnostaa kaksi vanhaa veturia 65 vuoden takaiseen asuunsa. Elokuva merkitsi Keatonille myös hänen veturiharrastuksensa huippua. == Lähteet == * Suomen elokuva-arkiston (Orion) ohjelmalehtinen syyskaudella 2006 ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * *Katso/lataa alkuperäinen versio (Internet Archive, Public domain, 105 min) *Mykkäelokuvasivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1927 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Buster Keatonin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset historialliset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset sotaelokuvat
Maritta Kuula

Maritta Anne Kuula on suomalainen laulaja ja laulunkirjoittaja. == Ura == Hän on toiminut sooloartistina vuodesta 1992 lähtien, jolloin hänen esikoisalbuminsa Maritta Kuula ja Karvanopat julkaistiin Herodes-levymerkillä. Kuula on jäsenenä 1980-luvulta lähtien toimineessa 500 kg lihaa -yhtyeessä, joka on tulkinnut muun muassa Uuno Kailaan runoja. Maritta Kuula tunnetaan omintakeisesta äänenkäytöstään ja laulutavastaan. Värikkäät ja mielikuvitukselliset esiintymisasut ovat olleet hänen suosiossaan vuosien varrella. Kuula saattaa yhtenä hetkenä kuulostaa pikkutytöltä, toisena elämää nähneeltä yökerhojen femme fatalelta. Sanoitukset ovat persoonallisia, ja Kuulan kappaleille ovat ominaisia myös ennakkoluulottomat ja kokeilevat sovitusratkaisut. Hänen taustallaan ovat aina soittaneet tunnetut suomalaiset soittajat. Kuulan omintakeista taiteilijapersoonaa on verrattu Nicoon ja Marianne Faithfulliin. Kriitikot ovat kehuneet Kuulan kappaleita ja musiikkia, mutta siitä huolimatta hän on pysynyt eräänlaisena kulttisuosikkina. Kuulan soololevyjen tuotannosta ovat vastanneet Heikki Tikka, Riku Mattila ja Eeva Koivusalo, ja levyillä ovat heidän lisäkseen esiintyneet monet muut tunnetut muusikot. Kuula on säveltänyt ja etenkin sanoittanut musiikkia myös muille artisteille sekä elokuviin, näytelmään ja kuunnelmiin. [9] Maritta Kuula on Osuuskunta Lilithin perustajajäsen. == Diskografia == Katso myös Luettelo Maritta Kuulan kappaleista ===Soolotuotanto=== ====Albumit==== * Maritta Kuula ja Karvanopat LP (Herodes, 1992) * Valo ota vastaan (Lilith,1997) * Jeesus Hollywoodissa (Lilith, 1999) * 9 henkeä (Lilith, 2002) * Koko kirjo (Kokoelma) (2CD) (Lilith, 2006) * Ampiaisten kuningatar (Castafiorello, 2008) * Kuuluisaa sukua (Castafiorello, 2014) * Moitteita ( Castafiorello 2020, EP) * Sininen pallo (Castafiorello 2023) ====Singlet==== *Tuhat silmää (Herodes, 1992) *Mä en tarvi äitii (Lilith, 1997) *Sateliitti, (Lilith, 1999) *Pikku Max (Lilith, 2002) ===500 kg lihaa=== ====Albumit==== * Etkös ole ihmisparka (Mirror, 1982) * Ruusumajassa (Euros, 1986) * Akvaario (Euros, 1988) * Sielu (Plastic Passion, 2004) * Nuori mies (Plastic Passion, 2007) ====Singlet==== * Kuun silta / Vanha maa (Euros, 1988) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Ylen Elävä arkisto: Vanhuslapsi Maritta Kuulan hämmästyttävät naislaulut * Luokka:Suomalaiset rocklaulajat Luokka:Suomalaiset rockmusiikin säveltäjät Luokka:Suomalaiset sanoittajat Luokka:500 kg lihaa Luokka:Kauko Röyhkä Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Porter Wagoner

Porter Wagoner (12. elokuuta 1927 Howell County, Missouri – 28. lokakuuta 2007) oli yhdysvaltalainen kantrilaulaja. Hän tuli tunnetuksi Yhdysvalloissa vuosina 1960-1979 nähdystä televisio-ohjelmastaan The Porter Wagoner Show, jonka yhteydessä hän esitteli yleisölle muun muassa nuoren Dolly Partonin. He muodostivat sittemmin suositun kantriduon, joka teki levytyksiä 1980-luvun vaihteeseen asti. Wagoner kuoli 80-vuotiaana keuhkosyöpään. == Studioalbumit == * Satisfied Mind (1957) * A Slice of Life: Songs Happy 'n' Sad (1962) * Porter Wagoner and Skeeter Davis Sing Duets (Skeeter Davisin kanssa) (1962) * Y'all Come (1963) * The Bluegrass Story (1964) * The Thin Man from West Plains (1965) * The Grand Ole Gospel (Blackwood Brothers Quartetin kanssa) (1966) * Confessions of a Broken Man (1966) * Soul of a Convict and More Great Prison Songs (1967) * More Grand Ole Gospel (Blackwood Brothers Quartetin kanssa) (1967) * The Cold Hard Facts of Life (1967) * Just Between You and Me (Dolly Partonin kanssa) (1968) * The Bottom of the Bottle (1968) * Just the Two of Us (with Dolly Parton) (1968) I* n Gospel Country (Blackwood Brothers Quartetin kanssa) (1968) * The Carroll County Accident (1969) * Always, Always (Dolly Partonin kanssa) (1969) * Me and My Boys (1969) * You Got-ta Have a License (1970) * Porter Wayne and Dolly Rebecca (Dolly Partonin kanssa) (1970) * Once More (with Dolly Parton) (1970) * Skid Row Joe Down in the Alley (1970) * Two of a Kind (with Dolly Parton) (1971) * Simple as I Am (1971) * Porter Wagoner Sings His Own (1971) * The Right Combination • Burning the Midnight Oil (Dolly Partonin kanssa) (1972) * What Ain't to Be, Just Might Happen (1972) * Ballads of Love (1972) * Together Always (Dolly Partonin kanssa) (1972) * Experience (1972) * We Found It (Dolly Partonin kanssa) (1973) * Love and Music (Dolly Partonin kanssa) (1973) * I'll Keep on Lovin' You (1973) * The Farmer (1973) * Tore Down (1974) * Porter 'n' Dolly (Dolly Partonin kanssa) (1974) * Highway Headin' South (1974) * Sing Some Love Songs, Porter Wagoner (1975) * Say Forever You'll Be Mine (Dolly Partonin kanssa) (1975) * Porter (1977) * Today (1979) * When I Sing for Him (1979) * Porter & Dolly (Dolly Partonin kanssa) (1980) * Porter Wagoner's Greatest (1981) * Natural Wonder (1982) * Viva (1983) * Porter Wagoner (1986) * The Best I've Ever Been (2000) * Unplugged (2002) * 22 Grand Ole Gospel 2004 (2003) * Something to Brag About (Pam Gaddin kanssa) (2004) * 18 Grand Ole Gospel 2005 (2005) * Gospel 2006 (2006) * The Versatile Porter Wagoner (2006) * Wagonmaster (2007) * Best of Grand Ole Gospel 2008 (2007) ==Aiheesta muualla== * Virallinen kotisivu * Luokka:Yhdysvaltalaiset countrymuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
500 kg lihaa

500 kg lihaa oli Kauko Röyhkän, Maritta Kuulan ja Pupu Lihaviston Oulussa 1980-luvun alussa perustama rockyhtye, jonka kokoonpano vaihteli vuosien varrella. Alkuperäinen kaksikko Kuula–Röyhkä kuitenkin pysyi ydinryhmänä, joka vastasi suurimmasta osasta sävellyksiä. Yhtye herätti huomiota tulkitessaan brutaalisti vanhoja suomalaisia lyyrikoita kuten Uuno Kailasta, Aaro Hellaakoskea, Yrjö Jylhää ja Einari Vuorelaa. Vietettyään yli kymmenen vuotta hiljaiseloa 500 kg lihaa koottiin uudestaan vuonna 2002 ja yhtye julkaisi syyskuussa 2004 paluualbuminsa Sielu, joka oli osittain nauhoitettu livenä. Yhtyeen seuraava julkaisu oli studioalbumi Nuori mies. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2007. 2014 julkaistiin vielä vanhan kokoonpanon vuosina 1984–1987 tekemiä kotistudioäänityksiä sisältävä albumi Yksinäinen ratsastaja. == Julkaisut == ===Albumit=== * Etkös ole ihmisparka (Mirror, 1982) * Ruusumajassa (Euros, 1986) * Akvaario (Euros, 1988) * Sielu (Plastic Passion, 2004) * Nuori mies (Plastic Passion, 2007) * Yksinäinen ratsastaja (Karkia Mistika, 2014) ===Singlet=== * Kuun silta / Vanha maa (Euros, 1988) == Aiheesta muualla == * * * 500 kg lihaa Meteli.netissä * 500 kg Klassinen.fi:ssä * 500 kg lihaa Facebookissa * 500 kg lihaa -yhtyeen haastattelu * Ylen Elävä arkisto: Tuhlaajapojan päiväkirja * Ylen Elävä arkisto: Mauri Sariolan pyynnöstä huolimatta: 500 kg lihaa * Luokka:Kauko Röyhkä
Teddykarhu

Teddykarhu tai nallekarhu on pehmeänukkaisesta plyysistä valmistettu lelukarhu. == Historiaa == Nimensä lelukarhu on saanut Yhdysvaltain presidentin Theodore ”Teddy” Rooseveltin mukaan, joka oli tunnettu suurriistan metsästäjä. Usein kerrotun tarinan mukaan Roosevelt matkusti Mississippiin ratkaisemaan osavaltion rajakiistaa Louisianan kanssa. Hänen isäntänsä veivät presidentin karhunmetsästykseen. Presidentillä ei kuitenkaan ollut metsästysonnea ja niinpä hänen isäntänsä nappasivat karhun kiinni ja kutsuivat Rooseveltin ampumaan sen. Roosevelt kuitenkin kieltäytyi ampumasta karhua. Clifford Berryman piirsi aiheesta 16. marraskuuta 1902 Washington Postissa ilmestyneen pilakuvan, josta tuli nopeasti suosittu ja jota julkaistiin uudelleen monissa paikoissa. Pilapiirroksen inspiroimina brooklynilaiset Morris ja Rose Michtom valmistivat karhun, jolle he antoivat nimen ”Teddy’s Bear” ja sijoittivat sen kauppansa ikkunaan. Toisin kuin aiemmat lelukarhut, teddykarhu näytti herttaiselta ja viattomalta kuten karhu Berrymanin piirroksessa. Yhdessä Butler Brothersin kanssa Michtomit perustivat Yhdysvaltain ensimmäisen teddykarhuja valmistaneen yrityksen, Ideal Novelty and Toy Companyn. Samaan aikaan vuonna 1902 Saksan Leipzigissa Richard Steiff teki ensimmäisen prototyyppinsä teddykarhusta tätinsä Margarete Steiffin lelufirmalle. Maaliskuussa 1903 Leipzigin lelumessuilla Steiffit esittelivät ensimmäisen karhunsa, Baer 55PB, mutta se herätti melko vähäistä mielenkiintoa. Sitten kuitenkin Hermann Berg, erään New Yorkin tavaratalon leluostaja, tietäen ”Teddyn karhuja” kohtaan osoitetun mielenkiinnon Yhdysvalloissa, vei Steiffin nallet Amerikan markkinoille tilaamalla 3 000 nallea. Maailman ensimmäinen teddykarhumuseo perustettiin Petersfieldiin Englantiin vuonna 1984. == Lähteet == Luokka:Leikkikalut Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Lumikenkäjänis

Lumikenkäjänis (Lepus americanus) on varsinaisten jänisten sukuun kuuluva, pohjoisamerikkalainen jäniseläinlaji. Laji on yleinen Alaskassa, Kanadassa, Yhdysvaltain pohjoisosissa ja Kalliovuorilla. Nimensä lumikenkäjänis on saanut takakäpälistään, joiden anturat ovat pitkien jäykkien karvojen peittämät ja levittäytyvät lumikenkien tapaan niin että lumi kannattaa eläintä paremmin. Korvat ovat lyhyemmät kuin useimmilla muilla jäniksillä. Metsäjäniksen tapaan lumikenkäjänis vaihtaa väriä vuodenajan mukaan ja on talvella valkoinen. Korvien kärjet ovat kuitenkin tunnusomaisesti mustat myös talvella. Lumikenkäjänis on tunnettu populaatiosykleistään. Jänisten runsaus vaihtelee voimakkaasti muutaman vuoden jaksoissa. Vaihtelut ovat voimakkaampia pohjoisessa kuin etelässä. == Lähteet == * Shefferly, N. 2007. Lepus americanus. Animal Diversity Web. ===Viitteet=== Luokka:Jäniseläimet
Caudipteryx

Caudipteryx (nimen merkitys: "pyrstösulka") oli oviraptoreihin kuulunut kaikkiruokainen teropodisuku. Caudipteryx on yksi varhaisimmista tunnetuista oviraptoreista. Sen fossiileja on löydetty Kiinasta, Liaoningin maakunnasta. Caudipteryx eli 130–120 miljoonaa vuotta sitten varhaisliitukaudella. Elinjaksona oli Apt-vaihe. == Koko ja ulkonäkö == Caudipteryxin pituus oli yksi metri. Se oli kooltaan kalkkunan kokoinen. Caudipteryxin kallo oli laatikkomainen. Sen leuat olivat muotoutuneet nokaksi. Hampaita oli yläleuan etuosassa. Jalat olivat melko pitkät ja voimakasrakenteiset, mikä osoittaa, että Caudipteryx kykeni juoksemaan. Caudipteryxillä oli höyhenpeite. Sillä oli suuria sulkakoristeita lyhyissä, siipimäisissä eturaajoissaan, suuri pyrstöviuhka ja lyhyitä, untuvaisia höyheniä kaikkialla. Höyhenten tarkoitus oli luultavasti lentämisen sijasta pitää eläin lämpöisenä ja houkutella kumppaneita. Caudipteryxin luinen pyrstö oli lyhyempi kuin useimmilla dinosauruksilla, mikä tarkoitti, ettei sitä voinut käyttää vastapainona. Sen seurauksena se todennäköisesti käveli kuin tanakka lentokyvytön lintu. Eturaajojen sulat olivat 20 senttimetriä pitkiä. Niillä Caudipteryx ei pystynyt lentämään kunnolla, joten se käytti niitä luultavasti näyttötarkoituksiin tai ehkäpä ohjaustarkoituksiin, kun se kääntyi nopean juoksun aikana. == Caudipteryxin suhteet dinosauruksiin ja lintuihin == Höyhenpeitteisenä dinosauruksena Caudipteryx oli vain yksi monista sellaisista. Sen alkukantaiset piirteet ovat kuitenkin hämärtäneet linjan sen, mikä on dinosaurus ja sen, mikä on lintu, välille. Paleontologit ovat jakautuneet selvästi niihin, jotka katsovat Caudipteryxin olevan ei- lintumainen dinosaurus, ja niihin, jotka katsovat sen olevan lintu. Näistä teorioista on lukuisia muunnelmia, mutta ne voidaan yleisesti luokitella kahteen osaan: 1) Caudipteryx on oviraptori ja kehittynyt suoraan ei- lintumaisista dinosauruksista, ja 2) Caudipteryx on oviraptori ja kehittynyt suoraan linnuista. == Fossiilit == thumb|Caudipteryx zouin luuranko Houstonissa, Yhdysvalloissa. Caudipteryxin fossiileja on löydetty Liaoningin maakunnasta, Kiinasta. Löytöihin lukeutuu useita yksilöitä. Caudipteryx on yksi monista höyhenpeitteisistä eliöistä, joita on löydetty kuuluisasta Yixianin muodostelmasta. Sieltä on tehty löytöjä monista höyhenpeitteisistä dinosauruksista ja alkeellisista linnuista. Caudipteryx näyttää olleen melko yleinen, vaikka vuodesta 2014 lähtien suvun fossiileja on löydetty vain Yixianin muodostelmasta, minkä perusteella Caudipteryxillä saattoi olla tiheä mutta paikallinen populaatio. == Ravinto == Caudipteryx oli mahdollisesti kaikkiruokainen. Suipolla nokallaan se mahdollisesti repi kasveja ja mursi siemeniä, mutta se saattoi syödä myös lihaa. == Lähteet == Luokka:Oviraptorit
Ole Ellefsæter

Ole Martin Ellefsæter (15. helmikuuta 1939 Ringsaker – 18. lokakuuta 2022 Ringsaker) oli norjalainen maastohiihdon olympiavoittaja, juoksija ja iskelmälaulaja.Arponen, ym., s. 138–139 Innsbruckin talviolympialaisissa 1964 Ellefsæter oli 30 kilometrin kilpailuissa ensimmäisen kolmanneksen väliajoissa toisena mutta kaatui ja katkaisi molemmat suksensa. Hän hiihti vaihtosuksilla maaliin, mutta hänet hylättiin, koska sääntöjen mukaan vain yhden suksen sai vaihtaa. Hän sijoittui 15 kilometrillä 25:nneksi ja 50 kilometrillä kahdeksanneksi. Oslon MM-kilpailuissa 1966 hän voitti kultaa Norjan viestijoukkueessa sekä saavutti hopeaa 15 kilometrillä ja neljännen sijan 50 kilometrillä. Kaksi vuotta myöhemmin Grenoblen talviolympialaisissa hän voitti kultaa sekä 50 kilometrillä että viestissä. Vysoké Tatryn MM-kilpailuissa 1970 hän sijoittui 50 kilometrillä 37:nneksi ja Sapporon talviolympialaisissa 1972 samalla matkalla kymmenenneksi. Ellefsæter voitti 50 kilometrin kilpailun vuonna 1967 sekä Holmenkollenilla että Salpausselällä. Vuonna 1971 hänestä tuli ensimmäinen Vaasahiihdon voittanut norjalainen. Ennen keskittymistään maastohiihtoon Ellefsæter menestyi myös yleisurheilijana. Hän voitti Norjan mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa vuosina 1960 ja 1962. Belgradin EM- kilpailuissa hän karsiutui alkuerissä. Hänen ennätyksensä 3 000 metrin esteissä oli 8.43,8 vuodelta 1962. Seuratasolla Ellefsæter edusti Nybygda IF:ää. Vuonna 1965 hänelle myönnettiin Egebergs Ærespris -palkinto. Iskelmälaulajana hän sai kultalevyn. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Norjalaiset maastohiihtäjät Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Norjalaiset estejuoksijat Luokka:Norjalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet Luokka:Iskelmälaulajat
ZetaBoo

ZetaBoo on suomalainen etnojazz-yhtye. Se perustettiin vuonna 1994. Kokoonpanoon kuuluvat Anna-Mari Kähärä (laulu, piano), Jarmo Saari (kitara), Pekka Lehti (basso) ja Marko Timonen (rummut). Omien levyjen lisäksi yhtye on ollut mukana Susanna Haaviston Kadonneella tiellä (2002) ja Sergio Machadon Quintalilla (2004). == Diskografia == * ZetaBoo (1997) Texicalli Records * MediZine (2000) Aito Records * OuterRail (2006) Aito Records == Aiheesta muualla == * Kotisivut. Luokka:Suomalaiset jazzyhtyeet
Virkkunen

Virkkunen tai Wirkkunen on suomenkielinen sukunimi. Osa nimen kantajista on suomentanut sukunimensä nimestä Snellman, osalla Virkkunen on alkuperäinen sukunimi. Täten kaikki Virkkuset eivät välttämättä ole mitään sukua keskenään. Alun perin Snellman–Virkkuset olettivat, että Virkkunen oli ruotsinnettu Snellmaniksi ja täten kääntäminen oli vain alkuperäisen nimen asun palauttamista. Myöhemmin kävi ilmi, että Snellmanin suku onkin alun perin kotoisin Saksasta ja Pohjanmaalla oli toinen suku Virkkunen. ==Tunnettuja Virkkusia ja Wirkkusia== *Aili Virkkunen (1909–1998), opettajaseminaarin lehtori *Arto Heikki Virkkunen (1911–1980), majuri ja yritysjohtaja, Artturi Virkkusen poika *Artturi H. Virkkunen (1864–1924), Uuden Suomen päätoimittaja, Turun yliopiston rehtori ja historian professori *Carita Virkkunen, Mona Carita (s. 1962), iskelmälaulaja *Eero Virkkunen (s. 1948), jalkapalloilija *Erkko Virkkunen (1924–1986), arkkitehti *Heimer Virkkunen (1899–1968), rovasti, nuorisopastori ja kirjailija *Henna Virkkunen (s. 1972), poliitikko *Henrik Virkkunen (1917–1963), liiketaloustieteilijä, Kauppakorkeakoulun rehtori *Jaakko Virkkunen (1912–1998), toimittaja ja Sinimustat- nuorisojärjestön johtaja *Janne Virkkunen (s. 1948), Helsingin Sanomien entinen päätoimittaja *Joe Wirkkunen (1928–1986), kanadansuomalainen jääkiekkovalmentaja *Jonna Virkkunen (s. 1999), salibandyn pelaaja *Jouko Virkkunen (1933–2011), säätötekniikan professori *Juha Virkkunen (1941–2008), toimittaja, Veli Virkkusen poika *Jussi Virkkunen (s. 1979), Kansan Uutisten päätoimittaja ja toimitusjohtaja *Kaisu Virkkunen (1919–1996), Steiner- koululaitoksen perustaja Suomessa *Lauri Virkkunen (s. 1956), toimitusjohtaja *Lotta Virkkunen (s. 1980), viulisti *Maire Virkkunen-Harki (1917–1993), mezzosopraanolaulaja, laulunopettaja ja muotitaiteilija *Matti Virkkunen (1908–1980), poliitikko ja pankinjohtaja *Mikko Virkkunen (1910–1996), professorin arvonimen saanut lääkäri, Paavo Virkkusen poika *Paavo Virkkunen (1874–1959), pappi ja poliitikko *Sakari Virkkunen (1925–2000), tietokirjailija ja Suomen Kuvalehden toimittaja *Samuli Virkkunen (s. 1990), jääkiekkoilija *Seppo Virkkunen (1921–2002), yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos *Sinikka Virkkunen (s. 1945), markkinointi- ja mainosalan yrittäjä, kouluttaja ja järjestöjohtaja *Tapani Virkkunen (1906–1988), juristi ja työmarkkinajärjestöjohtaja, Paavo Virkkusen poika *Teemu Virkkunen (s. 1979), jääkiekkoilija *Tommi Virkkunen, Oulun Kärppien puheenjohtaja *Tuomas Virkkunen (s. 1979), urheiluselostaja *Urpo Virkkunen (1925–2011), päätoimittaja *Valtteri Virkkunen (s. 1991), jääkiekkoilija *Veli Virkkunen (1913–2001), filosofian maisteri, toimittaja, sotakirjailija ja tiedotuspäällikkö *Ville Virkkunen (s. 1976), teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija *Väinö Virkkunen (1894–1953), suomalainen jääkärieversti == Katso myös == * Laulu 20 perheestä Luokka:Sukunimet
Jokivarsi

Jokivarsi on Vantaan kaupunginosa kaupungin koillisosassa Lahdenväylän ja Keravanjoen välissä. Kapean kaupunginosan rajanaapurit ovat moottoritien takana lännessä Leppäkorpi, Metsola ja Mikkola sekä joen itäpuolella Nikinmäki. Kaupunginosan halki itä–länsi-suunnassa kulkee Kulomäentie, joka jatkuu itään Sipoontienä. Asutus on omakotivaltaista pientaloaluetta. Kaupunginosassa on noin 1 300 asukasta.Vantaa alueittain 2010 Vuoden 2020 lopussa alueen väestöstä 9,4 prosenttia oli vieraskielisiä, mikä on toiseksi vähiten Korson suuralueella. Jokivarteen syntyi omakotiasutusta maatalousasutuksen keskelle 1900-luvun alussa Korson rautatieseisakkeen valmistuttua. 1950-luvulta lähtien rakentaminen on jatkunut tasaisena 2000-luvullakin. Palveluista Jokivarressa on vain Jokivarren koulu (alakoulu) ja yksityinen hoivakoti. Alueen yrityksistä valtaosa on pieniä muutaman hengen yrityksiä. Vuonna 2013 alueen harvoista työpaikoista (159) kolmannes oli koulutuksen ja neljännes kuljetuksen ja varastoinnin toimialalla. Kaupunginosassa on huomattavasti Vantaan keskiarvoa enemmän ylempien tuloluokkien väestöä, eli yli 50 000 euron vuosituloa ansaitsevia. Työttömyysaste oli vain parisen prosenttia. Jokivarren alue on loivaa moreeniselännettä, jonka kohdalla Keravanjoen uoma on suhteellisen loiva ja kapea. Savipohjainen joki virtaa täällä rauhallisesti. Jokivarreksi kutsutaan usein koko Keravanjoen läheistä ranta-aluetta, ja siksi myös pohjoisempana Keravalla on samanniminen kaupunginosa (kaupunginosa 10). Monet Jokivarren teistä ja kujista on nimetty kalojen tai selkärangattomien eläinten mukaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Joškar-Ola

Joškar-Ola (, ) on Venäjän federaatioon kuuluvan Marin tasavallan pääkaupunki. Kaupungin nimi on maria ja tarkoittaa Punaista kaupunkia. Tsaarin aikana sen nimi oli Tsarjovokokšaisk (Tsarjov gorod na Kokšage - Kokšaga-joen varrella oleva tsaarin kaupunki). Vallankumouksen jälkeen siitä tuli Krasnokokšajisk, punaisen Kokšagan kaupunki. Nykyisen nimensä se sai 1928. left|thumb|210px|Joškar-Olan suurin ortodoksikirkko Vuonna 2010 kaupungissa asui 248 782 henkeä ja koko kaupunkipiirissä 259 256, eli kaupunkipiirissä oli runsas 10 500 maaseutuasukastakin. Muutamaa vuotta aiemmin, asukasluvun ollessa 253 400, asukkaista 68 prosenttia oli venäläisiä, 24 prosenttia mareja ja neljä prosenttia tataareja. == Historia == Alue oli ollut marien asuttama osa Kazanin kaanikuntaa. Venäjän Iivana Julma valloitti alueen 1552. Tsaari Fjodor I perusti vuonna 1584 paikalle kaupungin sotilaslinnoitukseksi varjelemaan jokiliikenteelle tärkeää kulkureittiä ja pitämään paikallisia asukkaita kurissa. Kaupunki pysyi pitkään varsin pienenä varuskuntakaupunkina ja samalla venäläisten tärkeimpänä keskuksena marien alueella. Väkiluku kasvoi merkittävästi vasta neuvostoaikoina: 1 700 (vuonna 1897), 4 300 (v. 1926), 27 000 (v. 1939), 89 000 (v. 1959), 166 000 (v. 1970) ja 201 000 (v. 1979). Neuvostoliiton aikoina kaupunki oli alueensa teollisuuden, liikenteen ja kaupan keskus. Toisen maailmansodan aikana sitä pidettiin syrjäisenä paikkana, ja sinne siirrettiin turvaan strategista teollisuutta. Neuvostoliiton romahduksen myötä teollisuus kuihtui ja monet ammattilaiset muuttivat muualle. Viime vuosina elinkeinoelämä on alkanut jälleen virkistyä. == Maantiede == Kaupunki sijaitsee Volgan sivujoen Malaja Kokšagan varrella, keskellä tasankoaluetta noin 100 metriä merenpinnan yläpuolella. Ilmasto on mantereinen: kuumat kesät ja kylmät talvet.Yoshkar-Ola city, Russia Russia Trek ==Liikenne== Joškar-Olan lentoasemalta on suoria lentoja Moskovaan, Saratoviin ja Nižni Novgorodiin. Kaupungingissa on rautatieasema; sinne johtaa Jaranskiin vievä pistoraide Moskovan ja Kazanin väliseltä pääradan Zelenodolskista. Maantieyhteydet ovat kattavat eri puolille Venäjää ja Marinmaata. Venäjän päävaltatieverkostoon kuuluva Vjatka-maantie saapuu Volgalta Joškar-Olaan ja jatkaa pohjoisessa Kirovin kautta edelleen Komin tasavaltaan ja sen pääkaupunki Syktyvkariin. ==Pyhäköt== Kaupungissa on sekä ortodoksisia kirkkoja että marilaista muinaisuskoa varten uhrimetsikkö keskustan ulkopuolella. == Lähteet == Luokka:Marin tasavallan kaupungit Luokka:Mari Elin piirit
Thomas Wassberg

Thomas Wassberg (s. 27. maaliskuuta 1956 Lennartsfors) on ruotsalainen hiihtäjäArponen, ym., s. 180–181 ja nelinkertainen olympiavoittaja. Wassberg voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 15 kilometrin hiihdossa 17-vuotiaana vuonna 1974 ja saavutti kaksi vuotta myöhemmin nuorten EM-hopeaa 15 kilometrillä ja viestissä. Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 hän sijoittui kuudenneksi viestissä ja 15:nneksi 15 kilometrillä. Hän voitti epävirallisen hiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1976–1977 mutta loukkaantui alkuvuonna 1978 auto-onnettomuudessa vähän ennen Lahden MM-kisoja, joihin hän ei näin pystynyt osallistumaan. Uuden vuosikymmenen koittaessa alkoivat Wassbergin menestysvuodet. Lake Placidin talviolympialaisissa 1980 hän voitti kultaa 15 kilometrillä yhden sadasosasekunnin erolla Juha Mietoon. Lisäksi hän sijoittui 30 kilometrillä neljänneksi ja viestissä viidenneksi. Kaksi vuotta myöhemmin Oslon MM-kisoissa hän voitti kultamitalin 50 kilometrillä sekä sijoittui viidenneksi viestissä, 16:nneksi 30 kilometrillä ja 18:nneksi 15 kilometrillä. Sarajevon olympialaisissa 1984 Wassberg voitti kaksi kultaa: 50 kilometrillä ja viestissä. Seefeldin MM-kisoissa 1985 hän hiihti hopealle 15 kilometrillä ja oli mukana pronssia voittaneessa Ruotsin viestijoukkueessa. Oberstdorfin MM-kisoissa 1987 hän voitti kultaa 30 kilometrillä ja viestissä sekä saavutti hopeaa 15 ja 50 kilometrillä. Vielä Calgaryn olympialaisissa 1988 hän saavutti kultaa Ruotsin viestijoukkueessa. Wassbergin mukaan on nimetty nopeatempoinen luisteluhiihdon tekniikka, jossa tehdään sauvatyöntö jokaisen liu'un yhteydessä. == Arvokisasijoituksia == *Talviolympialaiset 1976, Innsbruck: **6. sija: viesti **15. sija: 15 km *Talviolympialaiset 1980, Lake Placid: **kultaa: 15 km **4. sija: 30 km **5. sija: viesti *1982 MM- kisat, Oslo: **kultaa: 50 km **5. sija: viesti **16. sija: 30 km **18. sija: 15 km *Talviolympialaiset 1984, Sarajevo: **kultaa: 50 km ja viesti **14. sija: 30 km *1985 MM-kisat, Seefeld: **hopeaa: 15 km **pronssia: viesti **4. sija: 30 km *1987 MM-kisat, Oberstdorf: **kultaa: 30 km ja viesti **hopeaa: 50 km ja 15 km *Talviolympialaiset 1988, Calgary: **kultaa: viesti == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset maastohiihtäjät Luokka:Ruotsalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Orthanc

Orthanc on kuvitteellinen musta torni J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. Nimi merkitsee sindariksi torahammasvuorta ja vanhalla Markin kielellä viekasta mieltä. Torni sijaitsee keskellä Angrenostia, Rautapihaa, joka on Rohanin länsilaidalla velho Sarumanin hallinnassa. Orthancin rakensivat Gondorin númenorilaiset Kolmannella ajalla yhdestä kivestä tuntemattomin menetelmin, ja sitten se kovetettiin eikä yksikään tunnettu ase tehonnut siihen. Orthanc kohosi 80 sylen eli runsaan 140 metrin korkeuteen Rautapihan keskellä ja päättyi neljään terävään huippuun. Ainoa sisäänpääsy oli korkeiden portaiden päässä oleva ovi, ja oven päällä oli pieni ikkuna. Orthanciin oli sijoitettu yksi eteläisen kuningaskunnan palantír, ja sitä vartioi erikoisjoukko kunnes Gondor myöhemmin lähes hylkäsi tornin, ja sen jälkeen torni lukittiin. Kun Gondorin käskynhaltija Beren antoi Rautapihan Sarumanille, hän antoi myös Orthancin avaimet velholle. Siitä tuli Sarumanin päämaja kun hän yritti löytää Valtasormuksen ja tuhota Rohanin Sormuksen sodan aikana. Kun Saruman oli lyöty, kuningas Théoden, Gandalf ja Aragorn kohtasivat hänet, jolloin Gríma Kärmekieli heitti palantírin ulos ikkunasta yrittäen osua sillä Gandalfiin. Saruman jäi vangiksi torniinsa. Häntä vartioi Puuparta, joka lopulta vapautti Sarumanin säälistä. Neljännellä ajalla Sauronin ja Sarumanin kaatumisen jälkeen kuningas Elessar tutki Orthancin ja löysi sieltä Isildurin perintökalleuksia kuten Elendilmirin, alkuperäisen Arnorin tähden. Tämä johdosta epäiltiin, että Saruman oli löytänyt Isildurin jäännökset ja tuhonnut ne. Aragorn löysi myös rasian, jossa oli luultavasti tarkoitus säilyttää Sormusta. Luokka:Keski-Maan paikat Luokka:Kuvitteelliset rakennukset ja rakennelmat en:Isengard#Orthanc it:Isengard#Orthanc hu:Orthanc ja:アイゼンガルド#オルサンク
Ráisduattarháldi

Ráisduattarháldi tai Ráisduottarháldi on Haltin tunturiryhmän korkein huippu ja se sijaitsee Norjassa noin 2 kilometrin päässä Suomen korkeimmasta kohdasta samassa kivikossa, välissä on matala kannas. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 361 metriä. Hallinnollisesti huippu sijaitsee Kaivuonon () ja Raisin () kuntien rajalla. Lyhin reitti huipulle on kulkea Norjan puolelta Guolasjärven rannalta, jonne pääsee autolla. Yhden päivän aikana pystyy helposti käymään sekä Norjan että Suomen puoleisilla huipuilla. Autotie on huonossa kunnossa pitkälle heinäkuuhun ja myös sen jälkeen nousuun suositellaan nelivetoautoa ja taitavaa kuljettajaa. Matka Guolasjärveltä huipuille on suhteellisesta lyhyydestään huolimatta erittäin rankka, eikä sitä missään nimessä suositella ensikertalaisille tai huonokuntoisille vaeltajille. Matka muodostuu terävistä kivistä, joten horjahtaminen voi johtaa vakavaan loukkaantumiseen. == Lähteet == Luokka:Tromssan läänin vuoret Luokka:Kaivuono Luokka:Raisi
Argaali

Argaali (Ovis ammon) on luonnonvarainen lammaslaji, joka elää Kazakstanissa ja muualla Keski-Aasian ylänköalueilla, kuten Himalajalla, Tiibetissä ja Altailla. Argali on mongolian kielen sana, joka tarkoittaa pässiä. == Koko ja ulkonäkö == Argaali on jäljellä olevista villilampaista suurinVilliluonto: Maailman eläimet ja elinympäristöt, s. 49. Se painaa 65–180 kg, se on 120–200 cm pitkä ja säkäkorkeus on 90–120 cm. Argaalien värit vaihtelevat vaaleankeltaisesta tummanruskeanharmaaseen. Urosargaaleilla on pitkät kaarevat sarvet, naarailla paljon lyhyemmät. == Elintavat == Argaalit elävät poikimisajan ulkopuolella erikseen koiras- ja naaraslaumoissa. == Lähteet == Luokka:Lampaat
Leppäkorpi (Vantaa)

Leppäkorpi () on kaupunginosa Vantaan koillisosassa Korson–Koivukylän palvelualueella. Leppäkorpi rajoittuu lännessä päärataan ja sen takaiseen Vallinojaan, etelässä Metsolaan, idässä Jokivarteen ja pohjoisessa Keravan kaupunkiin. Alueen halki länsi-itäsuunnassa kulkee Leppäkorventie, joka päättyy Lahdentielle. Kaupunginosan asukasluku vuonna 2015 oli 2 461 henkeä ja pinta-ala on 2,1 km2. Vuoden 2020 lopussa alueen väestöstä 8,1 prosenttia oli vieraskielisiä, mikä on vähiten Korson suuralueella. Kaupunginosa on pientalovaltaista aluetta; asutus on keskittynyt länsiosaan. Alueen kaavoitus aloitettiin 1940-luvulla. Vilkas rakentaminen alkoi 1950-luvulla ja hiljentyi sen jälkeen, kunnes 1980-luvulta alkaen alueelle on tullut lisää pientaloja muun muassa tonttien jakamisen myötä. Leppäkorven koillisosassa on kaupunginosalle nimen antanut Leppäkorven suoalue ja kaakkoisosassa rauhallinen Metsolansuo, jonka ympäri kulkee ulkoilureitti. Asuinalueen sisällä on useita puistoja, kuten Kontiopuisto, Ilvespuisto, Ahmapuisto ja Lumikkopuisto. Leikkipuistoja alueella on neljä. Vallinojantien ja Leppäkorventien kulmassa on vanhaan hiekkakuoppaan perustettu Leppäkorven maauimala ("Sandi"). Se on suosittu uimapaikka, jonka yhteydessä on kioskirakennus, jossa toimii nykyisin ravintola. Leppäkorvessa oli vain 160 työpaikkaa vuonna 2013. Tunnettuja Leppäkorvesta kotoisin olevia henkilöistä ovat muun muassa jazzmuusikot Paroni Paakkunainen ja Teppo Hauta-aho (Paakkunainen muistelee 33 min kohdalla). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Soijarouhe

Soijarouhe on teksturoitua soijapavuista valmistettua kasviproteiinia (TVP = textured vegetable protein) jota käytetään ihmisravintona lihankorvikkeena jauhelihan tapaan. Sitä käytetään myös kotieläinten rehuna tyydyttämään niiden valkuaistarvetta. Soijarouhe säilyy hyvin ja siinä on proteiinia noin 49 prosenttia painosta, minkä vuoksi sitä käytetään korvaamaan lihaa. Soijarouhe sisältää myös runsaasti kalsiumia, rautaa ja sinkkiä. Soijarouheen sisältämä fytiinihappo estää kuitenkin voimakkaasti kalsiumin,Impact of phytic acid on nutrient bioaccessibility and antioxidant properties of dehusked rice. raudanPalkokasvit elintarvikkeena. Sivu 27. ja seleeninHannu Mäkelä, Viljojen laadusta ja terveysvaikutuksista. Elintarvikealan koordinaatiohanke Pohjois- Karjalassa imeytymistä sekä jonkin verran myös sinkin imeytymistäPhytic acid content in milled cereal products and breads. Sivu 217.. Soijarouhe valmistetaan leikkaamalla soijapavut hiutaleiksi, joista poistetaan öljy uuttamalla heksaaniliuottimen avulla. Kun liuotin on poistettu haihduttamalla, rasvattomista hiutaleista saadaan käyttökelpoista soijaproteiinia. Hiutaleet voidaan myös jauhaa soijajauhoksi jossa myös on runsaasti proteiinia.Mats-Eric Nilsson: Aitoa ruokaa. Kirja.https://bakerpedia.com/ingredients/soya-flour/ ==Käyttö== Soijarouhetta käytetään jauhelihan tavoin muun muassa murekkeisiin, pihveihin, peruna- ja makaronilaatikoihin, lasagneen, pizzoihin ja pataruokiin. Sillä joko korvataan koko liha tai käytetään sen lisänä. Tyypillinen valmistustapa on liottaa soijarouhe mausteliemessä ennen paistamista. Soijarouheen voi kuitenkin valmistaa myös lisäämällä se kuivana pannulle ja paistamalla öljyssä sekä mausteissa ja lisäämällä vettä pannulle sitä mukaa, kun rouhe imee nestettä. Soijarouhetta voi myös keittää, esimerkiksi lisäämällä sellaisenaan keittoihin. Soijarouhe ei itsessään maistu juuri miltään, joten mausteita lisätään usein halutun lopputuloksen varmistamiseksi. Soijarouhe imee itseensä helposti aromeja ja makuja ruoanlaittoprosessin aikana. Jotta soijarouhe maistuisi lihan kaltaiselta, siihen voi lisätä glutamaattia esimerkiksi soijakastikkeen muodossa. Soijarouhetta voi käyttää myös leivonnaisiin, esimerkiksi korvaamalla neljännes vehnäjauhoista soijarouheella. Sitä voi lisätä sellaisenaan myös jugurtteihin ja mysleihin. Keveytensä ja korkeiden ravintopitoisuuksien vuoksi soijarouhe sopii retkimuonan raaka-aineeksi, sillä repussa on kevyintä kantaa kuivattuja elintarvikkeita, joihin lisätään vesi ennen valmistusta. Soijarouheesta on valmistettu myös tonnikalaa jäljittelevä valmiste.https://www.iltalehti.fi/ruoka- artikkelit/a/c5722897-c648-443c-b098-63707f7d39ce == Ympäristövaikutukset == Soijarouheen valmistuksen ilmastopäästöt ovat 320 grammaa kasvihuonekaasuja / 100 g soijarouhetta. ==Lähteet== Luokka:Ruoka-ainekset Luokka:Soija Luokka:Lihan korvikkeet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Tappajahai

Tappajahai voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * valkohai (Carcharodon carcharias), hailaji * Tappajahai (Jaws), Peter Benchleyn romaani * Tappajahai (Jaws), yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1975 * Tappajahai 2 (Jaws 2), yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1978 * Tappajahai 3 (Jaws 3-D), yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1983 * Valkoinen tappaja eli Tappajahai – surffaajien kauhu (L’ultimo squalo), italialainen jännityselokuva vuodelta 1981 * Julmahai eli Tappajahai 5: julmahai (Cruel Jaws), yhdysvaltalais-italialainen jännityselokuva vuodelta 1995 * Tappajahai eli Koukkuleuka, Supersarjis-lehdessä vuosina 1976–1977 ilmestynyt sarjakuva ==Muuta== *Tappajahain kosto, yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1987
Thorleif Haug

Thorleif Haug (28. syyskuuta 1894 Lier – 12. joulukuuta 1934 Drammen) oli norjalainen urheilija, joka kilpaili hiihdossa, yhdistetyssä ja mäkihypyssä. Hänen urheilu-uransa parhaat hetket ajoittuivat 1920-luvulle. Chamonix’n vuoden 1924 talviolympialaisissa Haug voitti 18 ja 50 kilometrin hiihdot sekä yhdistetyn kilpailun.Wallechinsky, s. 244, 253, 303. Hänelle annettiin laskuvirheen seurauksena myös mäkihypyn pronssimitali, mutta virhe paljastui vasta vuonna 1974, 40 vuotta Haugin kuoleman jälkeen. Tuolloin mitali annettiin sen todelliselle voittajalle, amerikkalaiselle Anders Haugenille.Wallechinsky, s. 290. Hiihdon MM-kisoissa 1926 Lahdessa Haug saavutti hopeaa yhdistetyn kilpailussa. Haug voitti Holmenkollenin kisoissa 50 kilometrin hiihdon peräti kuusi kertaa vuosina 1918–1921, 1923 ja 1924. Kisojen 18 kilometrin hiihdon hän voitti viidesti vuosina 1918–1921 sekä 1924. Hän voitti kisojen yhdistetyn kolmesti vuosina 1919–1921. Seuratasolla hän edusti drammenilaista Drafnia. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Norjalaiset maastohiihtäjät Luokka:Norjalaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka:Norjalaiset mäkihyppääjät Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Kreikka (täsmennyssivu)

Kreikka tarkoittaa seuraavia: * Kreikka, valtio Euroopassa * kreikka, indoeurooppalainen kieli * antiikin Kreikka, muinaiskreikan puhuma-alue antiikin aikana.
Per-Erik Hedlund

Per-Erik Hedlund (18. huhtikuuta 1897 – 12. helmikuuta 1975) oli ruotsalainen maastohiihdon olympiavoittaja. Hedlund oli erityisesti pitkien hiihtomatkojen erikoismies. Hän voitti 1928 talviolympialaisissa Sveitsin Sankt Moritzissa 50 kilometrin hiihdon peräti 13 minuutin ja 27 sekunnin erolla toiseksi tulleeseen maanmieheensä Gustaf Jonssoniin, mikä on olympiahistorian ylivoimaisin hiihtovoitto vielä tänäkin päivänäWallechinsky, s. 254. Hedlund hiihti ainoana ruotsalaisena valkoisessa asussa ja punaisessa päähineessä, ja Hedlundin voiton kunniaksi tästä tuli koko Ruotsin hiihtomaajoukkueen asu lähes 50 vuoden ajaksi. Tuona vuonna hänelle myönnettiin Svenska Dagbladetin kultamitali. Hiihdon MM-kisoissa 1933 Itävallan Innsbruckissa Hedlund voitti kultaa Ruotsin viestijoukkueessa. Vaasahiihdon hän voitti kaksi kertaa: 1926 ja 1928 (tasapeli Sven Utterströmin kanssa). == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Ruotsalaiset maastohiihtäjät Luokka:Ruotsalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Elis Wiklund

Elis Wiklund (12. joulukuuta 1909 – 15. maaliskuuta 1982) oli ruotsalainen maastohiihdon olympiavoittaja. Hiihdon MM-kisoissa 1934 Ruotsin Sollefteåssa Wiklund voitti 50 kilometrin hiihdon kultamitalin. Hän toisti 50 kilometrin voittonsa kaksi vuotta myöhemmin vuoden 1936 talviolympialaisissa Saksan Garmisch-Partenkirchenissa; maanmies Axel Wikström hävisi hänelle yli kolme minuuttiaWallechinsky, s. 254. Vuonna 1935 Hohe Tatran maailmanmestaruuskilpailuissa Wiklund oli 18 kilometrin hiihdossa 22:s ja 50 kilometrin hiihdossa seitsemäs Vuonna 1936 Elis Wiklundille myönnettiin Ruotsin hiihtäjien kunniamerkki "Stora Grabbar". Ruotsin mestaruuksia Wiklund voitti kolme, joista kaksi 50 kilometrin hiihdossa (1938 ja 1941). Lisäksi hän oli mukana vuonna 1938 3 × 10 kilometrin viestin voittaneessa joukkueessa. Seuratasolla hän edusti IFK Umeåta. Vuonna 1984 julkaistiin Karl Erik Johanssonin kirjoittama Elis Wiklundista kertova romaani. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Ruotsalaiset maastohiihtäjät Luokka:Ruotsalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Vjatšeslav Vedenin

Vjatšeslav Petrovitš Vedenin (, 1. lokakuuta 1941 – 22. lokakuuta 2021) oli neuvostoliittolainen hiihtäjä. Vuoden 1968 talviolympialaisissa Ranskan Grenoblessa Vedenin hiihti hopealle 50 kilometrillä. Vuoden 1970 MM-kisoissa Tšekkoslovakian Tatrassa hän voitti maailmanmestaruuden 30 kilometrillä ja Neuvostoliiton viestijoukkueessa sekä saavutti hopeaa 50 kilometrillä. Vuoden 1972 talviolympialaisissa Sapporossa Vedenin voitti jälleen 30 kilometrillä ja viestissä kultaa sekä saavutti pronssia 50 kilometrillä. Kolmenkympin voittonsa myötä Vedeninistä tuli ensimmäinen neuvostoliittolainen olympiavoittaja miesten hiihdon yksilömatkoilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Neuvostoliittolaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Jaan Tõnisson

Jaan Tõnisson (22. joulukuuta 1868 Viljandi, Liivinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1941?) oli virolainen liberaalipoliitikko ja valtiomies. Hän toimi kahdesti Viron pääministerinä vuosina 1919–1920 sekä riigivanemina 1927–1928 ja 1933. Vuosina 1931–1932 hän oli ulkoministerinä. == Poliittinen ura == Tõnisson valmistui juristiksi vuonna 1892 Tarton yliopistosta. Vuonna 1896 hänestä tuli Postimees-lehden päätoimittaja. Tõnissonin poliittinen ura alkoi jo 1890-luvulla kansallisen liikkeen noustessa uudelleen. Marraskuussa vuonna 1905 hänestä tuli uuden Viron kansanmielisen edistyspuolueen (viroksi Eesti Rahvameelne Eduerakond) ensimmäinen puheenjohtaja. Puolue ajoi Virolle autonomiaa, liberaalia maareformia ja virolaisten oikeuksien lisäämistä. Marraskuun lopuksi Tõnisson kutsui koolle Tarttoon yleisvirolaisen suurkokouksen. Vuonna 1906 hän toimi edustajana Venäjän keisarikunnan valtakunnanduumassa. Vuonna 1917 Viron kansanmielisen edistyspuolueen seuraajaksi perustettiin Viron demokraattinen puolue (viroksi Eesti Demokraatik Erakond), jonka johdossa jatkoi Jaan Tõnisson.Zetterberg s. 205. Tõnisson oli Viron itsenäistymisessä keskeisiä johtohahmoja ja toisen merkittävän henkilön Konstantin Pätsin rinnalla maailmansotien välisen ajan vaikuttajia. Hän toimi Viron valtionpäämiehenä vuosina 1927–28 ja 1933 sekä ulkoministerinä vuosina 1931–32. Tõnisson oli Tarton liberaalin yliopistokaupungin kasvatti ja hänestä tuli lopulta Pätsin vastaisen opposition keulahahmo. Suomen historian merkkihahmoja pohdittaessa Tõnissonia on usein verrattu K. J. Ståhlbergiin.Tuomioja, Esipuhe, s. 9–13 Jaan Tõnisson vangittiin 12.12.1940 Tartossa ja hänet vietiin Neuvostoliittoon. Häntä syytettiin aktiivisesta taistelusta Neuvostoliittoa ja Viron vallankumouksellista liikettä vastaan. Tõnissonin kuolinaika ja -paikka ovat yhä epäselviä, mutta hänet todennäköisesti teloitettiin heinäkuussa 1941, vaikkakin erityisesti heti sodan päättymisen jälkeisinä vuosikymmeninä hänen vaiheistaan esitettiin vaihtelevia oletuksia.Tuomioja, s. 321–323 == Perhe == Tõnissonin perhe muutti Ruotsiin 1943, jolloin Tõnissonin kohtalosta ei vielä ollut tietoa.Tuomioja, s. 325 Hänen pojastaan Heldur Tõnissonista tuli liiketoimiensa ansiosta maailman rikkain virolainen.Tuomioja, s. 263 Toinen poika, isänsä silmäterä Ilmar Tõnisson, kuoli 10. lokakuuta 1939, kun hänen vaimonsa Amanda ampui hänet oletettavasti mustasukkaisuudesta.Tuomioja, s. 296 ==Lähteet== *Erkki Tuomioja: Jaan Tõnisson ja Viron itsenäisyys, Tammi 2010 ISBN 978-951-31-5731-9 ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == *Jaan Tõnissoni Instituut (viroksi) Luokka:Viron riigivanemit Luokka:Viron pääministerit Luokka:Viron ulkoministerit Luokka:Riigikogun jäsenet Luokka:Venäjän keisarikunnan valtakunnanduuman jäsenet Luokka:Virolaiset juristit Luokka:Stalinin vainoissa kuolleet Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Kinkku

Kinkku on sian reisi-, lonkka- ja kinnernivelen välinen osa. Kinkku on siis luullinen tai luuton (luu on poistettu) ja kokolihaa (ei siis jauhettua tai paloiteltua muotoon puristettua lihavalmistetta, joita myös kutsutaan harhaanjohtavasti kinkuiksi), joka saadaan porsaan tai sian pakarasta ja reidestä. Useimmiten kinkku suolataan ennen kypsentämistä. Suolaustapoja on monia: kuivasuolauksessa suolaa hierotaan kinkun pintaan, ruiskusuolauksessa ruiskutetaan suolaliuosta kinkun sisään, peittosuolauksessa kinkkua liotetaan suolavedessä. Tyypillisiä suomalaisia täyslihakinkkuvalmisteita ovat joulukinkku, saunapalvikinkku ja keittokinkku. Erilaisia kinkun käsittelytapoja: * Saunapalvikinkku, Suomi (kypsytetty savustamalla 70–75 °C lämpötilassa 10–15 tuntia) * Keittokinkku, Suomi (kypsytetty keittokaapissa höyryllä mahdollisimman rasvattomaksi leikattuna) * Harmaasuolattu joulukinkku, Suomi (suolattu suolalla, joka ei sisällä nitriittiä) * Punasuolattu joulukinkku, Suomi (suolattu suolalla, joka sisältää nitriittiä) * Tuoresuolattu joulukinkku, Suomi (suolattu tuoreena, kinkkua ei ole pakastettu ennen suolaamista) * Jamón serrano Vuoristokinkku, Espanja (ilmakuivattu 1-4 vuotta) * Jamón ibérico Iberialainen kinkku, Espanja (arvostetusta iberialaisesta possusta tehty kinkku) * Jamón de bellota Tammenterhokinkku, Espanja (lounaiseurooppalaisessa metsässä vapaasti kasvatettu sika, joka loppuelämässään ei syö kuin tammenterhoja) * Prosciutto crudo, Italia (raakana kuivasuolattu ilmakuivattu kinkku) * Jambon de Bayonne, Ranska * Schwarzwälder schinken, Saksa Félix Vallotton, 1918 - Le Jambon.jpg|Le jambon (Félix Vallotton, 1918). Édouard Manet - Le jambon.jpg|Le jambon (Édouard Manet, c. 1875). Paul Gauguin 035.jpg|Le jambon (Paul Gauguin, 1889). == Katso myös == * Sianliha ==Lähteet== Luokka:Sianliha Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit