EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Timo Seppälä (tutkija)

Timo Antero Seppälä (22. maaliskuuta 1951 Lahti – 16. joulukuuta 2023 Helsinki) oli farmakologian dosentti, lääketieteen ja kirurgian tohtori sekä suomalaisen antidopingtoiminnan asiantuntija. Seppälä aloitti vuonna 1988 Kansallisen Dopingtoimikunnan (KDT) lääkäriryhmässä. Sen jälkeen hän toimi KDT:tä seuranneissa kansallisissa antidopingorganisaatioissa lääketieteellisissä asiantuntijatehtävissä. Hän jäi eläkkeelle Suomen urheilun eettisen keskuksen lääketieteellisen johtajan tehtävistä vuonna 2017. Seppälän toimenkuvaan kuului erityisesti Kielletyt aineet ja menetelmät urheilussa -luettelon päivittäminen ja ylläpito Suomessa, urheilijoiden erivapausasioiden käsittely, dopingiin liittyvän tieteellisen tutkimuksen seuranta sekä asiantuntija-apu lääketieteellisissä asioissa, muun muassa dopingrikkomuksissa. Seppälä teki tutkimustyötä dopingin ohella myös huumeiden, psyykenlääkkeiden ja huumeanalyysien parissa, ja häntä kuultiin usein asiantuntijana näitä asioita käsittelevissä oikeudenkäynneissä. Hän erikoistui päihdelääketieteeseen vuonna 1993 ja liikennelääketieteeseen vuonna 1999. Seppälä loukkaantui vuonna 2016 tapaturmaisesti ja joutui pyörätuoliin saatuaan selkäydinvamman. Seppälä palkittiin elämäntyöstään Suomen urheilugaalassa tammikuussa 2019 elämäntyöpalkinnolla. Seppälä kuoli 16. joulukuuta 2023 Helsingissä 72-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset farmakologit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Gumbo

Gumbo on pataruoka, joka on peräisin Louisianasta. Sen pääainekset ovat roux- rasvasuuruksella sakeutettu kanaliemi, liha tai äyriäiset ja Cajunin keittiön "pyhä kolminaisuus" eli paprika, varsiselleri ja sipuli. Muina raaka-aineina käytetään okraa ja tomaattimurskaa sekä mausteina cayennepippuria, pippuria, suolaa tai mahdollisesti cajunmausteseosta. Gumbo-sanan juuret ovat bantukielissä, joista se on siirtynyt Louisianassa käytettyyn ranskaan muodossa gombo ja siitä amerikanenglantiin muodossa gumbo. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Riisiruoat Luokka:Keitot Luokka:Pataruoat Luokka:Louisianalainen keittiö
The Convent

The Convent on Gibraltarin kuvernöörin virka-asunto. Se oli alkujaan fransiskaanimunkkien luostari, mistä on peräisin sen nimikin, The Convent (). Fransiskaanit tulivat Gibraltarille Kaarle I:n hallintokaudella. Heille myönnettiin maa-alue köyhien asuinalueelta, joka tunnettiin nimellä La Turba. Kirkko ja luostari valmistuivat 1531. Sisäänkäynti oli tuolloin rakennukset takaosassa, ja luostarialue ulottui nykyiselle John Mackintosh Hallille saakka. Englantilais-hollantilaisten joukkojen vallattua Gibraltar suurin osa espanjalaisista lähti maanpakoon. Fransiskaanit jäivät alueella vielä ainakin muutamaksi vuodeksi, mutta 1728 luostarista tehtiin kuvernöörin virka-asunto. Rakennukseen tehtiin laajoja uudistuksia 1700- ja 1800-luvuilla. Uudistukset tehtiin pääosin Yrjöjen ajan tyylillä, mutta mukana oli myös elementtejä viktoriaanisesta arkkitehtuurista. Rakennuksen ruokasalissa on Kansainyhteisön laajin heraldiikan näyttely. Siellä on Gibraltariin liittyvien merkkihenkilöiden vaakunoita, lippuja ja mottoja. Rakennuksen puutarha on hyvin hoidettu, ja sen puustoon kuuluu muun muassa vanhoja traakkipuita ja joitain harvinaisia ja eksoottisia puita. Puutarhassa on myös Edvard VII:n, Vilhelm II:n, Hirohiton ja Elisabet II:n istuttamat puut. Kertoman mukaan rakennuksessa kummittelee entinen nunna, jonka nimi on Nainen harmaissa (). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *The Conventin virtuaalinen kierros Luokka:Gibraltarin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan virka-asunnot
Riippukieli

Riippukieli on joskus hevosilla ja naudoilla ilmenevä vika, joka tarkoittaa kielen riiputtamista suusta. Monissa maissa vika on peruste kaupan perumiselle.Otavan Iso tietosanakirja osa 7 p. 485 ==Lähteet== Luokka:Eläinlääketiede
Ossian Riisla

Yrjö Ossian Riisla (vuoteen 1935 Fagerström; 8. marraskuuta 1889 Rymättylä – 26. helmikuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja. Hän sai vuorineuvoksen arvonimen 1935. Hän oli useiden tukkuliikkeiden toimitusjohtaja vuosina 1917–1942 ja Tukkukauppojen Oy:n pääjohtaja 1942–1957.Otavan Iso tietosanakirja osa 7 p. 489 Riisla oli Suomen Laivastoliiton johtokunnan ja hallituksen puheenjohtajana 1933–1936 ja 1937–1943 ja valtuuskunnan jäsenenä 1950–1954. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Arthur Rindell

Arthur Rindell (1. lokakuuta 1852 Turku – 21. tammikuuta 1936 Turku) oli suomalainen maatalouskemisti. Hän oli Helsingin yliopiston maanviljelyskemian ja -fysiikan professori vuosina 1900–1919 ja maanviljelystaloudellisen tiedekunnanosaston ensimmäinen dekaani 1906–1919. Hän oli Åbo akademin sijaiskansleri 1918–1934. Hän julkaisi alan tutkimuksia ja oppikirjoja, muun muassa Maanviljelyskemian ja maanviljelysfysiikan oppikirjan (1920).Otavan Iso tietosanakirja osa 7 p. 523 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset maataloustieteilijät Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1852 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Lars-Ivar Ringbom

Lars-Ivar Edvin Ringbom (23. heinäkuuta 1901 Turku – 21. toukokuuta 1971 Turku) oli suomalainen taidehistorioitsija ja Åbo Akademin ylimääräinen professori vuosina 1943–1968.Otavan Iso tietosanakirja, osa 7, p. 524. Ringbom aloitti akateemiset opintonsa Helsingin yliopistossa ja suoritti siellä kandidaatintutkinnon vuonna 1925. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1935 Åbo Akademissa. Hän toimi yliopiston taidehistorian opettajana vuodesta 1928 ja ylimääräisenä professorina vuodesta 1943. Hän toimi myös Ett Hem -museon intendenttinä 1932–1965. Ringbomille myönnettiin Hallbergin palkinto vuosina 1941 ja 1960. Lars-Ivar Ringbomin veljiä olivat säveltäjä Nils-Eric Ringbom ja kemisti Anders Ringbom. Hänen nuorempi poikansa Sixten Ringbom toimi Åbo Akademin taidehistorian professorina, vanhempi poika Lars-Peter Ringbom oli puolestaan Yleisradion ohjelmapäällikkö.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 805. (Viitattu 12.10.2019.) __NOTOC__ ==Teoksia== * Kampen om illusionen i måleriet, 1931 * Entstehung und Entwicklung der Spiralornamentik, 1933 * Konstrevolutioner, 1938 * Graltempel und Paradies, 1951 * Paradisus terrestris, 1958 ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * "Lars-Ivar Ringboms tryckta skrifter 1923–1970", Taidehistoriallisia tutkimuksia 3, s. 133–142. Taidehistoriallinen seura 1977. * * ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset taidehistorioitsijat Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Jenni Kivioja

Jenni Tiina Marjaana Kivioja (s. 30. kesäkuuta 1987) on suomalainen seitsenottelija. Hänellä on SM-hopeaa seitsenottelussa Kalevan kisoissa 2011 ja pronssia Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuista 2011 400 metrin juoksusta. Hän on edustanut Iisalmen Visaa vuodesta 2008 lähtien, tätä ennen hänen seuranaan oli Kärsämäen Kataja. Kivioja osallistui Helsingin EM- kisoihin 4x400 metrin viestijuoksussa. ==Lähteet== * Luokka:Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
HMS Finwhale (S05)

HMS Finwhale (viirinumero S05) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Porpoise-luokan sukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin 19. huhtikuuta 1951 Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 18. syyskuuta 1956. Se laskettiin vesille 21. heinäkuuta 1959 ja valmistui 19. elokuuta 1960.Gardiner, Robert s. 529 == Palvelus == Alus romutettiin 1988. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston Porpoise-luokan sukellusveneet Luokka:Cammell Lairdin valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan kylmän sodan sukellusveneet
Veikko Rislakki

Veikko Rislakki (vuoteen 1935 Svanberg; 2\. joulukuuta 1897 Hausjärvi – 14. joulukuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen eläinlääkäri ja Eläinlääketieteellisen korkeakoulun ensimmäinen rehtori.Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 19.12.1991, HS Aikakone. Viitattu 19.5.2018. Rislakki opiskeli eläinlääkäriksi Saksan Hannoverissa Suomen valtion myöntämällä stipendillä, valmistui vuonna 1923 ja väitteli vuonna 1927 tohtoriksi suomalaisen hevosen rotuominaisuuksista. Hän työskenteli pitkään Valtion eläinlääkintälaboratoriossa ja vuodesta 1945 jonkin aikaa Hämeenlinnan piirieläinlääkärinä. Rislakki oli Valtion eläinlääketieteellisen laitoksen johtaja vuosina 1949–1962, Eläinlääketieteellisen korkeakoulun mikrobiologian ja epizootologian professori vuodesta 1962 sekä rehtori vuosina 1963–1965.Otavan Iso tietosanakirja osa 7 p. 540 Hän tutki muun muassa eläintuberkuloosia, luomistautia, salmonelloosia, porsasyskää, raivotautia ja leptospiroosia. Rislakki oli Suomen Eläinlääkäriyhdistyksen pitkäaikainen puheenjohtaja. Hänen veljensä oli kirjailija Ensio Rislakki. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset eläinlääkärit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomen yliopistojen rehtorit ja kanslerit Luokka:Eläinlääketieteellisen korkeakoulun professorit Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Gina Rinehart

Georgina ”Gina” Hope Rinehart (s. Perth, Australia) on australialainen yritysjohtaja ja kaivosmagnaatti. Hänen omaisuutensa arvo oli vuoden 2012 toukokuussa noin 23 miljardia euroa, mikä teki hänestä erään arvion mukaan tuolloin maailman rikkaimman naisen ja Australian rikkaimman henkilön. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi hänen varallisuudeen 17,4 miljardia dollaria. Tällöin hänet listattiin maailman seitsemänneksi rikkaimmaksi naiseksi. Forbes listasi hänet vuonna 2017 myös maailman 45. vaikutusvaltaisimmaksi naiseksi. Rinehart peri vuonna 1992 isältään, rautamalmin viennilla rikastuneen ja sittemmin liki konkurssiin ajautuneelta kaivosmagnaatti Lang Hancockilta tuolloin 75 miljoonan Australian dollarin arvoiseksi arvostetun omaisuuden. Rinehart kasvatti omaisuutta muun muassa myymällä kaivoksia ja kaivososuuksia, lisäämällä kaivostensa tuotantoa, ja myymällä rautaa. Hän toimii Australian West Perthista käsin toimivan Hancock Prospecting -holdingyhtiön hallituksen puheenjohtajana. Perheen varallisuuksia hallitaan tämän yhtiön välityksellä. Yhtiön omistuksiin kuuluu vuonna 2015 rautamalmin tuotannon aloittanut Roy Hillin kaivos. Yhtiö saa tietyn prosenttiosuuden julkisesti noteeratun Rio Tinto -kaivosjätin Hamersleyn rautakaivoksen liikevaihdosta. Hancock Prospecting omistaa puolet Rio Tinton kanssa perustetusta yhteisyrityksestä Hope Downs -hiiliesiintymän hyödyntämiseksi. Hänellä on myös 14 prosentin osuus julkisesti noteeratusta, öljyä ja maakaasua etsivästä ja tuottavasta Lakes Oil -yhtiöstä. Tämä yhtiö on sijoittanut myös uusiutuvaan energiaan. Rinehart omistaa myös mittavia maa- alueita, yhteensä 23 maatilaa. Hän on Australian kolmanneksi suurin karjankasvattaja, joka osti vuonna 2016 yhdessä kiinalaisen sijoittajan kanssa S. Kidmann & Co. karjatilat, ja pyrkii laajentamaan tilojen tuotantoa. Tiloilla laidunnetaan ja kasvatetaan jopa 200 000 pään nautakarjaa. Tuotettu naudanliha on tarkoitus viedä ensisijaisesti Kiinan markkinoille. Rinehart on ollut kahdesti naimisissa ja hänellä on neljä lasta, kaksi kummastakin liitostaan. Hänen toinen aviomiehensä, yhdysvaltalainen yritysjuristi Frank Rinehart, kuoli 1980-luvun lopulla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *AIB Featured Business Leader - Gina Rinehart (22.3.2018) (aib.edu.au) Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Australialaiset liikemiehet Luokka:Australialaiset miljardöörit
Gibraltar Kansainyhteisön kisoissa

Gibraltar on osallistunut Kansainyhteisön kisoihin viisitoista kertaa. Ensimmäisen kerran maa osallistui kisoihin vuonna 1958 Cardiffissa, Walesissa. Sen jälkeen maa on osallistunut jokaiseen kilpailuun. Gibraltar ei ole saavuttanut kisoista yhtään mitalia. Yhteensä Gibraltaria on edustanut Kansainyhteisön kisoissa 107 urheilijaa. == Lähteet == Luokka:Kansainyhteisön kisat Luokka:Gibraltarin urheilu
Ultramontanismi

Ultramontanismi (, vuorten takana) on käsitys, jonka mukaan katolisen kirkon ongelmat johtuivat paljolti siitä, että kirkko oli ollut liian riippuvainen maallisista vallanpitäjistä. Nämä vallanpitäjät olivat usein Italian ulkopuolelta eli Roomasta katsoen ”vuorten takaa”. Ratkaisuna tähän pidettiin voimakasta paavia. Näkemys on peräisin Pius VII:ltä, joka Wienin kongressissa hankki lisää valtaa itselleen. Luokka:Katolisen kirkon historia Luokka:Katolinen teologia
Panu Pasanen

Panu Ensio Pasanen (s. 31. joulukuuta 1987 Vihti) on suomalainen aitajuoksija. Hän edustaa Vihdin Viestiä ja häntä valmentaa Kari Toropainen. Aikuisten SM- kisoista Pasanen on voittanut ulkoradoilta kaksi pronssia Kalevan kisoissa 2009 ja Kalevan kisoissa 2010 400 metrin aitajuoksusta sekä hopeaa Kalevan kisoissa 2011. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on voittanut pronssia 300 metrin aitajuoksussa 2012. Hän juoksi Ruotsi–Suomi-maaottelussa 2012 ennätyksensä 52,02. Hänellä on maaotteluedustuksia. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Itämaittenkohokki

Itämaittenkohokki (Silene csereii, syn. Oberna csereii) on ruohovartinen, valkokukkainen kohokkikasvi. == Ulkonäkö ja koko == Monivuotinen itämaittenkohokki kasvaa 20–80 senttimetriä korkeaksi. Koko kasvi on kalju. Varsilehdet ovat ohuita, leveänpuikeita ja melkein sepiviä. Kukinto on harsu ja se saattaa koostua jopa 50 valkoisesta, nuokkuvasta kukasta. Kukinnon ylimmät tukilehdet ovat kalvomaisia. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Vaalea verhiö on ulkoverhiötön, pullea ja punertava- ja verkkosuoninen. Suonia on 10 pitkää ja 10 lyhyttä suonta; poikittaissuonet puuttuvat lähes kokonaan. Teriö on hieman vastakohtainen. Terälehdet ovat valkoisia, kaksijakoisia ja lähes lisäteriöttömiä, ja niiden liuskat ovat 3–5 mm leveitä. Suomessa itämaittenkohokki kukkii elo-syyskuussa. Hedelmä on kota.Retkeilykasvio 1998, s. 118, 120. Suomessa tavattavista muista kohokeista itämaittenkohokki muistuttaa hyvin paljon nurmikohokin muunnosta ahonurmikohokkia (S. vulgaris var. vulgaris).Retkeilykasvio 1998, s. 120. == Levinneisyys == Itämaittenkohokki on kotoisin Kaakkois-Euroopasta. Suomessa se on uustulokas, jota on tavattu satunnaisesti Etelä-Suomessa sekä joissakin Pohjanlahden satamakaupungeissa Oulua myöten. == Elinympäristö == Suomessa itämaittenkohokki on tulokaslaji, jota on tavattu satamissa, myllyillä ja kaatopaikoilla. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Itämaittenkohokki (Silene csereii) * Kasviatlas 2022: Itämaittenkohokin (Silene csereii) levinneisyys Suomessa * United States Department of Agriculture (USDA): Silene csereii Luokka:Kohokit
HMS Sealion (S07)

HMS Sealion (viirinumero S07) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Porpoise-luokan sukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin 11. helmikuuta 1954 Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 5. kesäkuuta 1958. Se laskettiin vesille 31. joulukuuta 1959 ja valmistui 25. heinäkuuta 1961.Gardiner, Robert s. 529 == Palvelus == Alus romutettiin 1990. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston Porpoise-luokan sukellusveneet Luokka:Cammell Lairdin valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan kylmän sodan sukellusveneet
HMS Cachalot (S06)

HMS Cachalot (viirinumero S06) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Porpoise-luokan sukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin 19. huhtikuuta 1951 Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin 1. elokuuta 1955. Se laskettiin vesille 11. joulukuuta 1957 ja valmistui 1. syyskuuta 1959.Gardiner, Robert s. 529 == Palvelus == Alus romutettiin 1980. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston Porpoise-luokan sukellusveneet Luokka:Scottsin valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan kylmän sodan sukellusveneet
Ibrahim-al-Ibrahim-moskeija

Ibrahim-al-Ibrahim-moskeija on Gibraltarin Europa Pointilla sijaitseva moskeija. Vuonna 1997 valmistuneen moskeijan lahjoitti Saudi-Arabian kuningas Fahd ibn ʿAbd al-ʿAzīz al-Saʿūd. ==Rakentaminen== Ibrahim-al-Ibrahim-moskeijan rakentaminen alkoi vuonna 1995 ja rakentamiseen meni kaksi vuotta. Moskeija avasi ovensa 8. elokuuta 1997. Rakentamisen kustannukset olivat noin 5 miljoonaa puntaa. Moskeijan lahjoitti Saudi-Arabian kuningas Fahd ja sen tarkoituksena on palvella erityisesti Gibraltarin marokkolaisia, joita on töissä alueella. Moskeijan on väitetty olevan suurin muslimimaiden ulkopuolelle rakennettu moskeija. Europa Pointiin rakennettuna se on myös Euroopan eteläisin moskeija. Moskeija on rakennettu kohti Gibraltarinsalmea ja Marokkoa. ==Käyttö== Tavallisen uskonnollisen käytön lisäksi moskeijassa on koulu, kirjasto ja luentosali. Moskeija on eräs Gibraltarin vierailluimmista turistikohteista. Moskeijan lähellä on suuri maanalainen vesisäiliö, joka tunnetaan nimellä Nuns Well ja joka rakennettiin ehkä jo maurien valtakaudella. Nunniin liittyvän nimensä se sai tarinan mukaan siitä, että Shrine of Our Lady of Europen nunnat käyttivät sitä aikanaan. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Gibraltarin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Moskeijat Luokka:Uskonto Gibraltarilla
HMS Walrus (S08)

HMS Walrus (viirinumero S08) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Porpoise- luokan sukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin 11. helmikuuta 1954 Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin 12. helmikuuta 1958. Se laskettiin vesille 22. syyskuuta 1959 ja valmistui 8. helmikuuta 1961.Gardiner, Robert s. 529 == Palvelus == Alus myytiin 1987. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston Porpoise-luokan sukellusveneet Luokka:Scottsin valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan kylmän sodan sukellusveneet
HMS Talent (P337)

HMS Talent (viirinumerot P337 ja S37) oli Britannian kuninkaallisen laivaston T-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 21. maaliskuuta 1944. Alus laskettiin vesille 13. helmikuuta 1945 ja valmistui vielä samana vuonna 26. heinäkuuta.Gardiner, Robert 1947-1995 s. 528 == Palvelus == Alus romutettiin 1970. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston T-luokan sukellusveneet Luokka:Vickersin valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan kylmän sodan sukellusveneet
Ma Long

Ma Long (; s. 20. elokuuta 1988 Liaoning) on kiinalainen pöytätennispelaaja, joka on voittanut urallaan neljä olympiakultaa ja 12 maailmanmestaruutta. Ma voitti ensimmäisen olympiakultamitalinsa joukkuekilpailussa Lontoon olympialaisissa 2012. Tuolloin hänellä oli jo neljä maailmanmestaruutta joukkuekilpailusta ja yksi nelinpelistä. Ensimmäisen kaksinpelin maailmanmestaruutensa hän voitti vuonna 2015. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän voitti kultaa kaksinpelissä ja joukkuekilpailussa. Vuonna 2017 hän voitti toisen kaksinpelin maailmanmestaruutensa ja vuonna 2018 seitsemännen joukkuekilpailun ja yhteensä kymmenennen maailmanmestaruutensa. Budapestin MM- kilpailuissa 2019 hän voitti kolmantena pelaajana kolmannen peräkkäisen miesten kaksinpelin maailmanmestaruuden. Lisäksi hän voitti Wang Chuqinin parina kultaa miesten nelinpelissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Ma voitti toisen perättäisen kaksinpelin olympiakultansa voitettuaan loppuottelussa Fan Zhendongin. == Lähteet == * Table Tennis master: Ma Long * London 2012: Ma Long === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Kiinalaiset olympiavoittajat Luokka:Kiinalaiset pöytätennispelaajat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
HMS Armada (D14)

HMS Armada (viirinumero D14) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Battle- luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodassa lopulla. == Valmistus == Alus tilattiin 27. huhtikuuta 1942 työnumerolla J4584 Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 29. joulukuuta telakkanumerolla 658. Alus laskettiin vesille 9. joulukuuta 1943 ja valmistui 2. heinäkuuta 1945.Moore, George s. 51 == Palvelus == Alus saapui romutettavaksi 18. joulukuuta 1965. ==Lähteet== * * * * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjät Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan hävittäjät Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan kylmän sodan hävittäjät Luokka:Hawthorn Leslien valmistamat alukset
Tunturikohokki

Tunturikohokki (Silene acaulis) on vuoristoissa ja arktisilla alueilla tavattava pienikokoinen kohokkikasvi. == Ulkonäkö ja koko == Monivuotinen tunturikohokki muodostaa suuria patjamaisia kasvustoja. Varret kasvavat 5 cm pitkiksi. Neulasmaisen tasasoukat lehdet ovat tiheässä, 6–12 mm pitkiä ja tyvestä karvalaitaisia. Kukat ovat varren päissä yksittäin. Sekä kukan verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Terälehdet ovat lanttokärkisiä ja väriltään vaaleanpunaisia, joskus myös valkoisia. Tunturikohokki on kaksikotinen laji eli emi- ja hedekukat ovat eri yksilöissä. Emi on kolmevartaloinen, valkoiset heteet ulottuvat verhiön ulkopuolelle. Suomessa tunturikohokki kukkii heinä- elokuussa. Hedelmä on kota.Retkeilykasvio 1998, s. 118, 120.Den virtuella floran: Fjällglim (myös levinneisyyskartat) Viitattu 2.9.2012. == Levinneisyys == Tunturikohokkia tavataan hajanaisella alueella pohjoisen pallonpuoliskon vuoristoissa ja arktisilla alueilla. Euroopassa lajia kasvaa Pyreneillä, Alpeilla, Apenniineilla, Balkanin vuoristoseuduilla, Karpaateilla, Skotlannissa, Islannissa, Färsaarilla, Huippuvuorilla, Skandeilla Etelä- Norjasta Kuolan niemimaalle sekä Luoteis-Venäjän arktisilla alueilla ja Uralilla. Pohjois-Amerikassa levinneisyysalue kattaa Alaskan, Kanadan arktiset alueet ja Kalliovuoret Kaliforniaan saakka. Suomessa tunturikohokki on pohjoisen Lapin alkuperäislaji.Retkeilykasvio 1998, s. 120. Sitä tavataan Käsivarren suurtuntureilla Enontekiöllä, Kilpisjärvellä, Utsjoella, Inarissa sekä Sodankylässä Venäjän rajan tuntumassa. Lajista on myös muusta levinneisyysalueesta erillään oleva vanha esiintymä Kainuun keskiosista.Lampinen, R. & Lahti, T. 2017: Kasviatlas 2016. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki. Viitattu 25.10.2017. == Elinympäristö == Tunturikohokki kasvaa tunturi- ja vuoristoseuduilla kalliorinteillä, soraisilla lumenviipymäpaikoilla sekä soraisilla ja hiekkaisilla järven- ja joenrannoilla. Laji on kalkinsuosija. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2022: Tunturikohokin (Silene acaulis) levinneisyys Suomessa. * Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Tunturikohokki (Silene acaulis) * Luontoportti: Tunturikohokki (Silene acaulis) * Pohjolan kasvien pauloissa: Silene acaulis – tunturikohokki * ITIS: Silene acaulis * United States Department of Agriculture (USDA): Silene acaulis Luokka:Kohokit
Gibraltarin maltalaiset

Gibraltarin maltalaiset ovat alun perin Gibraltarille Maltalta muuttaneita. Heitä muutti alueelle 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Maltalaisia juuria on nykyisin ehkä jopa kolmanneksella Gibraltarin väestöstä. ==Historia== Gibraltar vaurastui laivastotukikohtansa ja Afrikkaan suuntautuvan kaupan takia 1800-luvulla. Tämä houkutti alueelle muuttajia muualta. Vuoteen 1885 mennessä Gibraltarilla asui noin 1 000 maltalaista. Maltalaisia oli töissä etenkin laivanrakennusteollisuudessa ja siihen liittyvissä muissa palveluissa. Osa toimi myös kauppiaina myyden alkoholia ja tupakkaa. Maltalaisten määrä alkoi kuitenkin laskea 1900-luvun alkupuolella. Vuonna 1912 heitä oli yhteensä enintään 700. Gibraltarille jääneet osallistuivat myöhemmin aktiivisesti taloudelliseen ja sosiaaliseen elämään. Suurin osa heistä kannattaa Gibraltarin pysymistä osana Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Suurin osa on menettänyt yhteytensä Maltalle, mutta osa pitää yhteyksiä yllä etenkin maltalaisten katolilaisten pappien kautta. Tunnettuihin maltalaistaustaisiin gibraltarilaisiin kuuluu muun muassa poliitikko Peter Caruana. Nykyisin maltalaiset ovat pitkälti sulautuneet muuhun väestöön ja maltalaistaustaista väestöä löytyy ympäri Gibraltaria. ==Kirjallisuutta== * ==Lähteet== Maltalaiset
Sahapistiäiset

Sahapistiäiset (Symphyta) on pistiäisten alalahko. Sahapistiäisiä on 14 heimoa ja noin 10 000 lajia, joista Suomessa elää noin 700.Maailman eläimet: 122–123. Suomessa eläviä lajeja ovat muun muassa kääpiösahiainen, loissahiainen ja useat havupistiäiset. Sahapistiäisten suomenkielistä nimistöä vasta valmistellaan.Metsiemme pistiäisiä: 2–3 Nimi sahapistiäinen tulee sahareunaisesta munanasettimesta, joka useimmilla lajeilla on takaruumiinsa kärjessä. "Pistintä" eläin ei käytä hyökkäykseen tai puolustukseen, vaan siirtää sen avulla munansa kasvin solukkoon tai isäntäeläimeen. Useimmat lajit liikkuvat keväällä ja varhaiskesällä. Aikuiset ovat lyhytikäisiä. Joidenkin lajien aikuiset eivät syö lainkaan, toiset imevät mettä kukista ja jotkin syövät pieniä hyönteisiä. Naaraat munivat yleensä lehtiin, oksiin tai puunrunkoihin. Puussa elävien lajien aikuistuminen saattaa kestää vuosia, lehdellä elävien vain pari viikkoa. Eräät lajit ovat kovakuoriaisten toukkien sisäloisia. Jotkut pistiäiset voivat olla toisten sahapistiäislajien toukkien loisia, esimerkiksi mäntypistiäislamuri, mäntypistiäispiinuri ja ahmaspistäiset.Metsiemme pistiäisiä: 18 Sahapistiäisten ruumiinrakenne on pysynyt nykyisen kaltaisena ainakin 225 miljoonaa vuotta ja eläimet ovat nykyisistä pistiäisistä alkeellisimpia. Sahapistiäisten keski- ja takaruumiin välissä ei ole selvää ampiaisvyötäröä, vaan ne ovat melko tasapaksuja koko pituudeltaan (vertaa sisartaksoni hoikkatyviset). Siipien suonitus on monimutkainen. Toukilla on jaokkeiset raajat keski- ja takaruumissa, paitsi kaivautuneina elävillä lajeilla, joilla raajat ovat lähes surkastuneet. Useimpien lajien toukat muistuttavat perhostoukkia, mutta niillä on vähintään kuusi paria käsnäjalkoja ja vain yksi pari pistesilmiä. Monet sahapistiäiset, varsinkin mäntypistiäiset, aiheuttavat vahinkoa talousmetsille. Ruskomäntypistiäisen toukat voivat syödä männyistä useimmat vanhat neulaset, jolloin puun kasvu kärsii, vaikka uusimmat neulaset yleensä jäävätkin jäljelle. Yksittäinen tuho voi aiheuttaa 3–4 vuoden kasvua vastaavan menetyksen.Varama & Niemelä: 275–276 (PDF: 1–2) == Lähteet == * Fauna Europaea * Maailman eläimet – Selkärangattomat. Mikkola, Kauri (päätoim.). Tammi. Helsinki. 1989. * Metsiemme pistiäisiä . UPM Metsä. 2009. * Varama, Martti & Niemelä, Pekka. Männiköiden neulastuholaiset. Metsätieteen aikakauskirja 2/2001. PDF . === Viitteet === *
Neuner

Neuner on seuraavien henkilöiden sukunimi: * Angelika Neuner (s. 1969), itävaltalainen ohjaskelkkailija * Doris Neuner (s. 1971), itävaltalainen ohjaskelkkailija * Magdalena Neuner (s. 1987), saksalainen ampumahiihtäjä * Manfred Neuner (1945–2001), saksalainen jalkapalloerotuomari Luokka:Sukunimet
Falcon

Falcon on jalohaukkaa tarkoittava englanninkielinen sana, joka voi viitata seuraaviin asioihin: == Aseita == * AIM-4 Falcon, ilmataisteluohjus * F-16 Fighting Falcon, yhdysvaltalaisvalmisteinen hävittäjälentokone == Avaruustekniikassa == *Falcon-rakettiperhe, SpaceX:n kehittämä rakettiperhe == Autoja == * Falcon (auto 1909), vuonna 1909 Yhdysvaltain Chicagossa valmistettu automerkki * Falcon (auto 1914), vuonna 1914 Yhdysvaltain Clevelandissä valmistettu automerkki * Falcon (auto), vuosina 1921-1926 valmistettu saksalainen automerkki * Falcon (auto Lewistown), vuosina 1921-1923 Yhdysvaltain Lewistownissa valmistettu automerkki * Falcon (auto Newark), vuosina 1921-1923 Yhdysvaltain Newarkissa valmistettu automerkki * Falcon (auto 1958-1964), vuosina 1958-1964 valmistettu englantilainen automerkki == Laivoja == * HMS Falcon (1899), Britannian Kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjä * Maltese Falcon, vuonna 2006 valmistunut kolmimastoinen purjelaiva == Maantieteellisiä kohteita == * Falcón, Venezuelan osavaltio == Henkilöitä == === Falcon sukunimenä === * Andrea Sánchez Falcón (s. 1997), espanjalainen jalkapalloilija * Henri Falcón (s. 1961), venezuelalainen poliitikko * Ismael Falcón (s. 1985), espanjalainen jalkapallomaalivahti * Jonah Falcon (s. 1970), yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja * Juan Antonio Falcón Iturrizaga (1838–1909), perulainen katolinen piispa * Leyre Falcón (s. 2004), espanjalainen karateka === Falcon etunimenä === * Falcon Heene (s. 2003), yhdysvaltalainen heliumpallopojan tapauksesta tunnettu poika * Robert Falcon Scott (1868–1912), Etelämantereen tutkimusmatkailija === Falcon taiteilija- tai kutsumanimenä === * DJ Falcon, oik. Stéphane Quème (s. 1973), ranskalainen house-DJ ja musiikkituottaja * Freddie Falcon, oik. Jorma Kääriäinen (s. 1961), suomalainen muusikko * Double Falcon, tutkijoiden käyttämä nimitys egyptiläisestä Dju/Nebwy -faaraosta. == Kuvitteellisia Falconeja == * Captain Falcon, Nintendon F-Zero -pelisarjassa esiintyvä kuvitteellinen henkilöhahmo * Millennium Falcon, kuvitteellinen avaruusalus Tähtien sota -elokuvissa == Pelit ja tietokoneet == * Falcon, Spectrum Holobyten julkaisema lentosimulaattoripeli ja -sarja ** Falcon ** Falcon AT ** Falcon 3.0 ** Falcon 4.0 * Atari Falcon, tietokone == Televisio- ja elokuva-alalla == * Falcon Beach, kanadalainen televisiosarja * Falcon Studios, yhdysvaltalainen elokuvayhtiö * Viinitila Falcon Crest, yhdysvaltalainen televisiosarja == Urheiluseuroja == * Atlanta Falcons, NFL:ssä pelaava amerikkalaisen jalkapallon seura * Newcastle Falcons, englantilainen rugby union -seura * Springfield Falcons, yhdysvaltalainen jääkiekkoseura == Muuta == * Falcon, ruotsalainen olutpanimo * Falcon (ex- Circle), Frontier, Circle-yhtyeen albumi vuodelta 2013 * Dassault Falcon, ranskalainen liikesuihkukoneperhe
Sušilovo

Sušilovo () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Borovitšin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Borovitšin, Okulovkan ja Kresttsyn välisen maantien varrella 20 kilometriä Borovitšista luoteeseen. Kylässä on reilut 200 ja kunnassa vajaat 800 asukasta (vuonna 2011). Sušilovon kunnan pinta-ala on 101 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Borovitšin piirin Sušanin, idässä Borovitšin ja etelässä Travkovon kuntiin sekä lännessä Okulovkan piiriin. Pinta-alasta 54,9 % on metsää ja 41,4 % maatalousmaata. Seudulla virtaavat Mstan sivujoet Šegrinka, Šilokata ja Sivelba. Kunnan alueella on kaksi luonnonmuistomerkkiä. Kuntaan kuuluu 22 kylää: Bobovik, Bolšoi Vjaznik, Derjagino, Domanino, Gainovo, Gorodok, Horomy, Ijevkovo, Ilovatik, Kotovo, Lebedka, Makarovo, Maslovka, Ovsjannikovo, Pavluškovo, Perelogi, Podborje, Sadovka, Šegrinov, Soinskoje, Sušilovo ja Vystavka. Neljässä kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta. Novgorodin Derevan viidenneksen Šegrinon pogostaan kuulunut Sušilovon kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1495. 1900-luvun alussa se kuului Šegrinon volostiin. Vuonna 1910 volostissa oli 90 kylää ja 5 900 asukasta. Seudulla sijaitsivat Šegrinon, Brodnikin ja Jurjevon vanhat pogostat sekä kolme kartanoa. Sušilovon kyläneuvostoalue perustettiin vuonna 1927. Neuvostoaikana siellä toimi Rodina-niminen kolhoosi. Sušilovosta on maantie- ja linja-autoyhteydet Borovitšiin ja Novgorodiin. Tärkeimmät elinkeinot ovat maatalous ja puunjalostus. Kunnan alueella toimii maatalousyritys ja pieni sahalaitos. Lisäksi on 353 pientä yksityisviljelmää. Kylän palveluihin kuuluvat lastentarha ja alakoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti. Vähittäiskaupasta vastaa Borovitšin piirin kulutusosuuskunta sekä kaksi yksityisyrittäjää. Sušilovon kylä koostuu etupäässä puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Seudun nähtävyyksiin kuuluvat 1800-luvulla rakennettu Šegrinon kirkko ja Maslovkan kylän kartanoalue. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sušilovon kunnan sivusto * Sušilovon kunta Borovitšin piirin sivustolla Luokka:Borovitšin piirin kunnat Luokka:Novgorodin alueen kylät
No Easy Day

No Easy Day: The Firsthand Account of the Mission that Killed Osama bin Laden on muistelmateos, joka kertoo Osama bin Ladenin kuolemasta. Kirjoittaja Matt Bissonnette osallistui Navy SEAL -erikoisjoukkojen jäsenenä bin Ladenin surmanneeseen operaatioon. == Tausta == Osama bin Laden sai surmansa 2. toukokuuta 2011 Abbottabadissa Pakistanissa SEAL-joukkojen operaatiossa. Hänen muureilla suojattuun taloonsa hyökättiin kahdella helikopterilla. == Vastaanotto == Ennakkotilaukset nostivat kirjan Amazon.com-verkkokaupan myydyimmäksi. Syyskuussa se ohitti USA Todayn myydyimpien listalla Fifty Shades of Grey -romaanin. Puolustusministeriö saattaa haastaa Bissonnetten oikeuteen salassa pidettävien tietojen vuotamisesta. Kustantajan lakimies oli tarkistanut mahdollisesti arkaluonteiset tiedot etukäteen, mutta Pentagonin tai CIA:n edustajat eivät olleet nähneet kirjaa. Kirja ilmestyi lokakuussa Otavan kustantamana suomeksi nimellä Kova päivä – Hyökkäys Osama bin Ladenin piilopaikkaan. == Lähteet == Luokka:Elämäkerrat ja muistelmat Luokka:Sotakirjat Luokka:Yhdysvaltalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2012 kirjat
Dimitrie Leonidan metroasema

Dimitrie Leonida on tammikuussa 1986 avattu Bukarestin metron linjan 2 asema. Se sijaitsee Șoseaua Berceni -kadun varrella, Sektori 4:n alueella, Bukarestissa, Romanian pääkaupungissa. Metroasema sai Dimitrie Leonida -nimensä kesällä 2009, johon saakka asema tunnettiin nimellä IMGB alueella sijaitsevan terästehtaan mukaan. Dimitrie Leonida on toiseksi viimeinen asema ennen Bercenin pääteasemaa. Piperaan päin mentäessä puolestaan Apărătorii Patriei on edeltävä asema. == Lähteet == Luokka:Bukarestin metroasemat
Udino

Udino () on taajama Novgorodin alueen Borovitšin piirin Kontšanskoje- Suvorovskojen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Udinajoen rannalla 17 kilometriä Kontšanskoje-Suvorovskojesta itään. Taajamassa on vajaat 250 asukasta (vuonna 2011). Udino on Kontšanskoje-Suvorovskojen kunnan toiseksi suurin asutuskeskus. Vuoteen 2010 saakka se muodosti lähikylineen erillisen kunnan. Taajama koostuu etupäässä puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Siellä toimii kartonkipakkaustehdas. Palveluihin kuuluu lastentarha ja alakoulu, kulttuuritalo, kirjasto lääkintäasema, posti ja kauppa. Udinosta on linja-autoyhteys Borovitšiin. ==Lähteet== Luokka:Borovitšin piiri
Sopiny

Sopiny () on kylä Novgorodin alueen Borovitšin piirin Kontšanskoje- Suvorovskojen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee pienen Sopinskojejärven itärannalla neljä kilometriä Kontšanskoje-Suvorovskojesta koilliseen. Kylässä on 38 asukasta (vuonna 2011). Sopinyn pogosta ja paikalla sijainnut pieni luostari mainitaan 1500-luvun asiakirjoissa. Luostari lakkautettiin 1700-luvulla ja sen kirkon alttarin paikalle pystytettiin tsasouna. 1700–1800-luvuilla kylään rakennettiin kaksi kirkkoa. Myöhemmin se kuului Kontšanskojen volostiin. Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Sen lähellä sijaitsee 700–900-luvuilta peräisin oleva asuinpaikka ja kumpuhauta. Nähtävyyksiä ovat vuosina 1747–1762 pystytetty Neitsyt Marian syntymän kirkko sekä Aleksandr Suvorovin vuosina 1800–1801 rakennuttama Pyhän Kolminaisuuden kirkko. Kylässä toimii kauppa ja sieltä on linja-autoyhteys Borovitšiin. ==Lähteet== Luokka:Borovitšin piiri Luokka:Novgorodin alueen kylät
Tamara (hevonen)

Tamara (1958 – ?) oli Suomessa syntynyt orlov-sukuinen ravihevonen. Se voitti Käpylän raviradalla 14. heinäkuuta 1960 ajetun ensimmäisen suomalaisille lämminverisille tarkoitetun ravilähdön. Kilpailuoikeus lämminverihevosille oli myönnetty vuotta aikaisemmin. Tuomo Mäkelän ohjastama tamma saavutti kyseisessä kilpailussa 1200 metrin matkalla kilometriajan 33,2. Tamaran emä oli Neuvostoliitossa syntynyt tamma Suosikki, joka oli yksi presidentti Urho Kekkosen vuonna 1958 Neuvostoliiton johtajalta Nikita Hruštšovilta lahjaksi saamista hevosista. Tamaran kasvattajaksi on Suomen Hippoksen rekisteriin merkitty käytännön mukaisesti sen emän omistaja eli presidentti Kekkonen. Tamara kilpaili uransa Tuomo Mäkelän omistuksessa ja valmennuksessa. Hän oli ostanut hevosen Kekkoselta varsana. Vuonna 1962 tamma voitti ensimmäistä kertaa kilpaillun lämminveristen Suomen mestaruuden. ==Lähteet== *Vermon ravirata/Ravien historiaa *Hevosen suku ja tilastot Sukupostissa Luokka:Suomalaiset ravurit Luokka:Urho Kekkosen kunnianosoitukset
Reijo Jyrkiäinen

Reijo Einari Jyrkiäinen (6. huhtikuuta 1934 Suistamo – 9. kesäkuuta 2024 EspooKuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 7.7.2024, s. B 23.) oli suomalainen säveltäjä, musiikkitieteilijä ja hallintomies. ==Ura== Jyrkiäinen opiskeli sävellystä Sibelius-Akatemiassa Nils-Eric Fougstedtin ja Joonas Kokkosen johdolla ja sai sävellysdiplomin vuonna 1963. Hän jatkoi sävellysopintojaan Darmstadtin kursseilla vuosina 1962–1964 ynnä muualla Euroopassa. Hänen sävellystuotantonsa on suppea, ja se käsittää vain muutamia kamarimusiikkiteoksia sekä elektronimusiikkia. Hän kuului 1960-luvulla suomalaisen elektronimusiikin uranuurtajiin ja loi teoksiaan Yleisradiossa. Hän piti vuonna 1963 Ilkka Kuusiston kanssa yhteisen sävellyskonsertin. Lisäksi Jyrkiäinen opiskeli musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa ja tutki Arnold Schönbergin ja Béla Bartókin musiikkia. Hän suoritti lisensiaatintutkinnon vuonna 1967 ja väitteli tohtoriksi vuonna 2012 Bartókin jousikvartetoista. Työuransa Jyrkiäinen teki Yleisradiossa, jossa hän toimi musiikkitarkkailijana (1957–1966) ja taidemusiikkipäällikkönä (1967–1971), sekä Helsingin kaupungin palveluksessa, ensin kaupunginorkesterin intendenttinä (1971–1990) ja sitten kulttuuriasiainkeskuksen musiikkiasiain päällikkönä (1990–1997). ==Sävellyksiä== ===Kamarimusiikkia=== * Frammenti per il septetto d'archi (1962) * Mesto (1963) * For Four (1963) * Contradictions (1965) * Varianti (1967) ===Elektroni- ja nauhamusiikkia=== * Sounds 1–3 (1963–1966) * Idiopostic 1–2 (1963–1966) * Sauna Martti Pokelan kanssa (1969) ==Julkaisuja== * * ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Kirjallisuutta== * Luokka:Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät Luokka:Suomalaiset musiikkitieteilijät Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Ruskonurmiyökkönen

Ruskonurmiyökkönen (Caradrina morpheus) on yökkösiin kuuluva keskikesän yöperhoslaji. Suomessa lajia esiintyy erittäin yleisenä maan eteläosassa. == Koko ja ulkonäkö == Ruskonurmiyökkönen on suunnilleen keskikokoinen, hieman hennonoloinen yökköslaji. Etusiivet ovat pohjaväriltään vaihtelevat, mutta tavallisimmin vaalean kellanruskeat. Siipien kuviointi on vaaleanruskeaa. Poikkiviirut erottuvat melko hyvin ja siiven kärkiosassa on selvästi muuta siipeä tummempi vyö. Munuaistäplä on iso, tasaisen tummanruskea ja erottuu selvästi ilman erillistä reunaviirua. Myös rengastäplä on ruskea, mutta erottuu joskus huonosti. Sekä munuais- että rengastäplän läpi kulkee ohut, hiukan oranssinsävyinen juova. Takasiivet ovat likaisenvalkoiset ja niissä on vaihtelevissa määrin tummempi, kellanruskea ulkoreunus. Siipiväli on 30-35 mm.http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/c/caradrina_morpheus.htmlhttp://www.nhm.uio.no/fagene/zoologi/insekter/norlep/noctuidae/morpheus.htmlhttp://ukmoths.org.uk/show.php?id=5671Mikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1979. ISBN 951-1-04297-1. s. 139. Lajilta tunnetaan tumma muoto f. obscura, jonka poikkiviirut ovat vaaleat. Muutamat muut yleiset lajit muistuttavat paljon ruskonurmiyökköstä. Näitä ovat erityisesti keltasänkiyökkönen (Hoplodrina octogenaria) sekä harmosänkiyökkönen (Hoplodrina blanda). == Levinneisyys ja lentoaika == Lajin pääasiallinen levinneisyysalue on Eurooppa ja Pohjois-Aasia. Lisäksi laji on kulkeutunut ihmisen mukana Pohjois- Amerikkaanhttp://bugguide.net/node/view/30821. Suomessa ruskonurmiyökköstä tavataan erittäin yleisenä Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta hajanaisia havaintoja on Lapissa aina Enontekiöltä saakka. Lentoaika on kesäkuun lopulta elokuun alkuun. Elo-syyskuussa saatetaan tavata vähälukuisen toisen sukupolven yksilöitä.Perhoswiki == Elinympäristö ja elintavat == Ruskonurmiyökköstä tavataan hyvin monenlaisissa ympäristöissä puistoissa, puutarhoissa ja joutomailla. Erityisesti lämpimät ja avoimet ympäristöt ovat lajille ilmeisesti erityisen mieluisia. Aikuiset perhoset lentävät helposti valolle, mutteivät kovinkaan hyvin syötille. Laji saattaa olla sopivalla paikalla ja parhaana lentoaikanaan tavattoman runsaslukuinen ja valopyydyksiin saattaa aikaa myöten kertyä tuhansia yksilöitä. Perhoset lentävät illan hämärryttyä matalalla kasvillisuuden yläpuolella. Laji talvehtii täysikasvuisena toukkana.http://www.entomology.ualberta.ca/searching_species_details.php?b=Lepidoptera&c;=7&s;=5100 == Ravintokasvi == Toukka syö monia ruohovartisia kasveja, mm. voikukkia (Taraxacum) sekä nokkosia (Urtica). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Biopix.dk Useita kuvia lajista * Bestimmungshilfe des Lepiforums * koiraan genitaalit Luokka:Tarhayökköset
Keltasänkiyökkönen

Keltasänkiyökkönen (Hoplodrina octogenaria) on Etelä- ja Keski-Suomessa erittäin yleinen kellertävä yöperhonen. == Koko ja ulkonäkö == Rotevatekoinen, yleisväriltään kellanruskea, likimain keskikokoinen yökköslaji. Perhosen yleisvaikutelma on kirjava, kellansävyinen ja etusiivessä kapean vaalean juovan reunustamat rengas- ja munuaistäplä ovat selvästi siipien pohjaväriä tummemmat. Etusiiven keskiosassa sen poikki kulkee tumma keskivarjo ja ulompi poikkiviiru muodostaa yleensä yhtenäisen juovan. Takasiivet ovat koiraalla vaaleanharmaat, hieman etusiipiä vaaleammat ja ulkoreunaa kohti tummuva. Naaraalla tasaisemman harmaat. Takasiipien siipisuonet eivät erotu hyvin. Siipiväli 32-35 mm.http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/h/hoplodrina_octogenaria.htmlhttp://www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/noctuidae/octogenaria.htmlhttp://www.ukmoths.org.uk/show.php?bf=2381Mikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1979. ISBN 951-1-04297-1 s. 135-136 Hyvin samannäköinen laji on etenkin harmosänkiyökkönen (Hoplodrina blanda), jonka erottaminen keltasänkiyökkösestä voi olla joskus vaikeaa. Ilman tarkempaa tutkimista myös sekoittaminen ruskonurmiyökköseen (Caradrina morpheus) on mahdollista. == Levinneisyys ja lentoaika == Lajia tavataan Euroopasta Itä-Siperiaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa se on maan etelä- ja keskiosien asukki levinneisyyden pohjoisrajan ollessa suunnilleen Kokkola-Lieksa-linjalla. Perhosten lento alkaa kesäkuun loppupuolella ja jatkuu elokuun puoleenväliin huipun sijoittuessa heinäkuun keskivaiheille.http://wibe.ath.cx/Lepidoptera/Noctuidae/Hoplodrina/octogenaria/Hoplodrina%20octogenaria.htm == Elinympäristö ja elintavat == Keltasänkiyökkönen elää hyvin monenlaisissa avoimissa ympäristöissä, etenkin lämpimillä rinnepaikoilla, puutarhoissa ja pellonreunamilla. Esiintymispaikallaan se on yleensä runsaslukuinen. Perhoset lentävät pimeän turvin ja tulevat valolle, harvemmin syötille. Keskenkasvuinen toukka talvehtii ja koteloituu keväällä maaperään. == Ravintokasvi == Toukka syö etenkin hierakoita (Rumex), mutta myös monia muita ruohovartisia kasveja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Bestimmungshilfe des Lepiforums * koiraan genitaalit Luokka:Tarhayökköset
Mood

Mood on suomalaisen Neljä Ruusua -yhtyeen seitsemäs studioalbumi ja ensimmäinen 4R-nimellä julkaistu englanninkielinen albumi, joka julkaistiin maaliskuussa 1996. Levyn on tuottanut Broon.Mood-albumin kansilehtinen. Albumi nousi parhaimillaan Suomen virallisen albumilistan kärkeen. Yhteensä listaviikkoja levylle kertyi kymmenen. Albumi ylitti kultarajan julkaisuvuonnaan, ja yhteensä sitä on myyty yli 20 000 kappaletta. Levyn nimikkokappale julkaistiin ensimmäisenä singlenä, ja se nousi singlelistan kolmannelle sijalle, radiolistan sijalle kymmenen ja Rumban 50 Hittiä -listan sijalle kahdeksan. Toinen single ”Loving the Alien” nousi singlelistan sijalle 16 ja 50 Hittiä -listan sijalle seitsemän. Kappaleeseen kuvattiin myös Jari Matalan ohjaama musiikkivideo. ”Come Down” nousi singlelistan sijalle 11 ja 50 Hittiä -listan sijalle 18. Kappaleeseen kuvattiin myös Aulis Moision ja Tommi Tikan ohjaama musiikkivideo. == Kappaleet == Kaikki san. Ilkka Alanko ja Adam Pearson, säv. Kode Koistinen sekä sov. Broon ja 4R, ellei muuta mainittu. == Tekijät == 4R * Ilkka Alanko – laulu, koskettimet, ohjelmointi * Kode Koistinen – kitara, koskettimet, ohjelmointi * Lade Laakkonen – basso * Kämy Kämäräinen – rummut Muut esiintyjät * Joal – taustalaulu (1–3, 5, 7, 8, 11) * Seppo Kantonen – piano (3, 11) * Ismo Alanko – ääni (6) * Kipa – ääni (7) Tuotanto * Broon – tuotanto, äänitys, miksaus, koskettimet, ohjelmointi * Juha Heininen – äänitys, miksaus * Pauli Saastamoinen – masterointi * Ilkka Kärkkäinen – kuvitus * Lauri Eriksson – valokuvat == Lähteet == Luokka:Neljän Ruusun albumit Luokka:Vuoden 1996 albumit Luokka:Suomalaiset popalbumit
Harmosänkiyökkönen

Harmosänkiyökkönen (Hoplodrina blanda) on Etelä- ja Keski-Suomessa hyvin yleinen kesän loppupuoliskon yöperhoslaji. == Koko ja ulkonäkö == Harmosänkiyökkönen on rotevarakenteinen, mutta hieman keskikokoa pienempi ja yleisvaikutelmaltaan vaatimattoman harmaa yökkönen. Etusiiven pohjaväri on tasaisen harmaa ja siiven pinta melko kiiltävä. Siipien kuviona erottuvat lähinnä rengas- ja munuaistäplä, jotka eivät ole kovinkaan paljon siiven pohjaväriä tummemmat. Täplät ovat terävästi vaaleankellertävän viirun reunustamat. Ulomman poikkiviirun kohdalla erottuu selvästi siiven poikki kulkeva rivi mustia pisteitä, ja siiven kärkiosassa on hieman vaaleampi ohut poikkiviiru. Takasiivet ovat selvästi etusiipiä vaaleammat, lähes valkoiset, ulkoreunasta hieman harmahtavat. Naaraalla takasiipien väri on koirasta tummempi. Takasiivissä siipisuonet erottuvat hyvin. Siipiväli on 31-35 mm.http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/h/hoplodrina_blanda.htmlhttp://www.ukmoths.org.uk/show.php?id=435http://www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/noctuidae/blanda.htmlMikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1979. ISBN 951-1-04297-1 s. 136 Hyvin samankaltainen laji on etenkin keltasänkiyökkönen (Hoplodrina octogenaria). Myös ruskonurmiyökkönen (Caradrina morpheus) voi tuottaa lajinmääritysvaikeuksia. == Levinneisyys ja lentoaika == Harmosänkiyökkösen levinneisyys kattaa koko Euroopan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Idässä sitä tavataan Keski-Aasiassa ja Tiibetissä saakka. Suomessa sitä tavataan suunnilleen Oulu-Lieksa-linjan eteläpuolella. Yökköset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuun alkupuoliskolta elokuun lopulle, ja huippu osuu heinä-elokuun vaihteeseen.Perhoswiki == Elinympäristö ja elintavat == Harmosänkiyökkösen tyypillistä elinympäristöä ovat kuivahkot, lämpimät ja avoimet, hiekkapohjaiset alueet. Se viihtyy kuitenkin myös kosteammilla paikoilla. Lento tapahtuu hämärän laskeuduttua. Laji tulee huonosti syötille, mutta hyvin valolle, ja sopivalla paikalla perhosia voi olla varsin paljon. Toukka talvehtii ja koteloituu keväällä maaperään. == Ravintokasvi == Toukka elää monilla ruohovartisilla kasveilla, kuten maksaruohoilla (Sedum), ratamoilla (Plantago) ja voikukilla (Taraxacum). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Bestimmungshilfe des Lepiforums * koiraan genitaalit Luokka:Tarhayökköset
Reino Rissanen

Reino Taavi Rissanen (13. heinäkuuta 1899 Juantehdas – 15. kesäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen insinöörikenraalimajuri, joka toimi Valtion lentokonetehtaan toimitusjohtajana 1941–1946 ja Valmet Oy:n toimitusjohtajana 1951–1954.Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 21.6.1967, HS Aikakone. Viitattu 8.3.2018. Rissanen kirjoitti ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1920 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastolta 1927. Hän suoritti Kadettikoulun insinööriupseeritutkinnon vuonna 1928 ja työskenteli sen jälkeen Suomen ilmavoimissa. Hän oli ilmavoimien teknillisenä tarkastajana 1933–1934 ja ilmavoimien teknillisen osaston päällikkönä 1934–1941, minkä jälkeen hän siirtyi Valtion lentokonetehtaan toimitusjohtajaksi. Sodan jälkeen Rissanen toimi Valmetin Tampereen-tehtaiden toimitusjohtajana 1946–1950 ja Valmet Oy:n toimitusjohtajana 1951–1954. Palattuaan puolustusvoimiin hän oli Puolustuslaitoksen tutkimuskeskuksen johtajana 1954–1960 ja asesuunnittelupäällikkönä 1960–1961.Otavan Iso tietosanakirja osa 7 p. 541. Hänet ylennettiin insinöörikenraalimajuriksi vuonna 1954. Rissanen oli Ilmailuinsinöörien kerhon puheenjohtajana 1938–1943 ja Suomen Ilmailuliiton toiminnanjohtajana 1954. Hän oli myös Tampereen Oopperayhdistyksen puheenjohtaja 1948–1954. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Sotilasinsinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet