HMS Vengeance (R71)

HMS Vengeance oli Britannian kuninkaallisen laivaston toisen maailmansodan lopulla valmistunut Colossus-luokan lentotukialus. == Valmistus == Alus tilattiin Swan Hunter and Wigham Richardsonilta, missä köli laskettiin 16. marraskuuta 1942. Alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1944 ja otettiin palvelukseen 15. tammikuuta 1945. == Palvelus == Palvelukseen oton jälkeen alus viipyi jonkin aikaa koulutettavana kotivesillä, kunnes siirtyi Välimerelle. Alus lähti Kaukoitään, missä se liitettiin brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon tukikohtanaan Hongkong. Vuosina 1948–1949 aluksella tehtiin arktisen alueen kokeita, minkä jälkeen se oli 1950 huollettavana . Alus palasi palvelukseen, kunnes se siirrettiin 1953 Australian laivastolle.Chesneau 1998, s. 133. Ensimmäisen joukkojenkuljetusmatkan aikana aluksen päällikölle ilmoitettiin, että hallitus oli luvannut aluksen Australian laivastolle, koska Australialle luovutettavan HMS Majesticin valmistumisen viipyessä muutostöiden vuoksi. Vengeance palasi Britteinsaarille ja saapui 23. maaliskuuta 1952 Portsmouthiin.McCart 2002, s. 36. Ennen toista joukkojenkuljetusmatkaa komentaja G. T. Coney vastaanotti 7. toukokuuta aluksen päällikkyyden. Alus kuljetti 23. toukokuuta joukkoja Maltalle ja lähti kesäkuussa toisen ja samalla viimeisen kerran Kaukoitään. Alukselle oli kuormattu miehistö risteilijä HMS Ceylonille, joka palautettiin palvelukseen Singaporesta määrättynä Korean rannikolle. Paluumatkalla alus kuljetti aiemman miehistön kotiin. Alus saapui 28. elokuuta Portsmouthiin, missä se poistettiin palveluksesta. == HMAS Vengeance == Alus lähti 15. syyskuuta Portsmouthista Devonportiin luovutettavaksi Australian laivastolle. Australian laivasto otti 13. marraskuuta 1952 aluksen palvelukseen päällikkönään komentaja H. M. Burrell. Alukselle asennettiin ennen siirtoa tyypin 277Q/293Q tutkat. Alus lähti 22. tammikuuta 1953 Australiaan kannellaan kolme Bristol Sycamore -pelastushelikopteria. Alus saapui 11. maaliskuuta Sydneyyn, jolloin sille siirtyivät 850. laivueen Sea Furyt sekä 817. laivueen Fairey Fireflyt. Alus oli suunniteltu koulutustehtäviin, mutt suoden lopulla se kuitenkin siirrettiin operatiiviseen palvelukseen.Chesneau 1998, s. 54. Elokuussa 1955 alus poistettiin palveluksesta, kun HMAS Melbourne (aikaisemmin HMS Majestic) otettiin palvelukseen. Alus lähti kesäkuun lopulla Sydneystä Singaporen kautta Portsmouthiin, jonne se saapui 5. elokuuta. Aluksen australialainen miehistö siirtyi Barrow-in-Furnessiin Melbournen miehistöksi. Alus siirrettiin huollettavaksi ja modernisoitavaksi Devonportin telakalle, mistä se vapautui elokuussa 1956. Alus sijoitettiin reservilaivastoon, josta se myytiin Brasilialle. == NAeL Minas Gerais == Alus myytiin 14. joulukuuta 1956 yhdeksällä miljoonalla Yhdysvaltain dollarillaAir International Review Volume 6 2002, s. 93. Brasilialle. Alus lähti Devonportista Rotterdamiin Verolme United Shipyards Companylle modernisoitavaksi.Chesneau 1998, s. 57. Alukselle asennettiin uudet hissit, vahvistettu lentokantta, asennettu höyrykatapultit, uudet jarruvaijerit, peilijärjestelmä mahdollistamaan samanaikaiset nousut ja laskut, 8,5 asteen kulmassa oleva laskeutumisalue sekä uusi lähipuolustusjärjestelmä. Näiden lisäksi komentosilta uudistettiin ja elektroniset järjestelmät modernisoitiin amerikkalaisilla SPS-12-ilmavalvontatutkalla, SPS-4-merivalvontatutkalla ja SPS-8B-korkeusetsimellä. Modernisoinnin aikana aluksen uppouma kasvoi 19 890 tonniin. Brasilian laivasto otti 6. joulukuuta 1960 aluksen palvelukseen nimellä NAeL Minas Gerais (). Aluksella oli sen lähtiessa Brasiliaan kolme Westland Whirlwind -helikopteria ja kolme Grumman TBM-3 Avenger -lentokonetta, jotka Alankomaiden laivasto oli lahjoittanut. Pian alukselle saatiin hankittua kolme Avengeria lisää. Vuonna 1963 alukselle ostettiin kuusi North American T-28R-1 Trojania. Saman vuoden marraskuussa alus osallistui ensimmäisen kerran Brasilian laivaston mukana sotaharjoituksiin lento-osasto kannellaan. Alus oli pääasiassa sukellusveneentorjuntatehtävissä, jolloin aluksella olivat Grumman S-2A Tracker -lentokoneet ja SH-34J Seabat -helikopterit. Vuosina 1976–1980 alus oli modernisoitavana ja palautettiin vuoden 1981 alussa palvelukseen. Tällöin aluksen lentokonekapasiteetti oli ainoastaan 20. Uudelleen alus oli modernisoitavana heinäkuusta 1991 lokakuuhun 1993.McCart 2002, s. 37. Brasilian hallitus laittoi 2001 aluksen myyntiin. ==Lähteet== * * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Maritimequest: HMS Vengeance -kuvagalleria *Royal Australian Navy: HMAS Vengeance Luokka:Colossus-luokan lentotukialukset Luokka:Swan Hunterin valmistamat alukset Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan lentotukialukset