EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Docheiárioksen luostari

Docheiárioksen luostari (, myös Dohiarioksen luostari, Dokhiarioun luostari) on ortodoksinen luostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Athoksen kahdenkymmenen luostarin välisessä hierarkiassa Docheiários on kymmenennellä sijalla. Docheiárioksen luostari on perustettu alun perin mahdollisesti 900-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Sen perustajana pidetään Euthymiosta, joka oli Athanasios Athoslaisen oppilas ja Suuren lavran dokheiares eli eräänlainen tavaranhankkija ja kellarinvartija. Tästä Euthymioksen perustama luostari sai nimensä. Luostari sijaitsi alun perin lähellä Athoksen Dáfnin satamaa, mutta joutui noin vuonna 1030–1032 siirtymään nykyiselle paikalle merirosvojen vuoksi. Erityisesti 1300-luvulla luostari sai tukea Bysantin keisareilta. Seuraavina vuosisatoina luostari taantui. Luostarissa ei kuitenkaan ole ollut suuria tulipaloja, jotka ovat tuhonneet monet muut Athoksen luostarit. Luostarin uusi nousu alkoi 1600-luvulla. Siitä tuli stauropegiaalinen vuonna 1660. Luostari menetti kaiken omaisuutensa Kreikan vapaussodassa vuosina 1821–1831. Vuonna 2011 luostarissa oli 53 asukasta. Luostari sijaitsee Athoksen niemimaan länsirannikon keskivaiheilla hieman pohjoiseen Xenofónin luostarista. Se on ensimmäinen luostari, joka tulee näkyviin kun matkataan laivalla Ouranoúpolista Dáfnin satamaan. Linnoitusmainen luostarikokonaisuus muistuttaa keskiaikaista kaupunkia. Luostarin nykyinen pääkirkko (katholikon) on rakennettu vuonna 1568 ja omistettu arkkienkeleille Mikael ja Gabriel. Kirkko on koristeltu rakentamisen yhteydessä kreetalaisen koulukunnan maalauksilla ja maalattu uudelleen vuonna 1855. Sen kellotorni on rakennettu 1700-luvulla. Luostariin kuuluu 12 kappelia sen sisäpuolella ja neljä sen ulkopuolella. Luostarin kirjastossa on 545 käsikirjoitusta ja yli 5 000 painettua kirjaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Athoksen luostarit
Karákalloksen luostari

Karákalloksen luostari (, myös Karakalloun luostari) on ortodoksinen luostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Athoksen kahdenkymmenen luostarin välisessä hierarkiassa Karákallos on sijalla yksitoista. Karákalloksen luostari on perustettu 1000-luvun alkupuolella. Sen perustaja oli mahdollisesti Karakalas-niminen munkki, josta luostari myös on saanut nimensä. Luostari mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1018, mutta se on saatettu joutua perustamaan myöhemmin uudelleen. Luostari hylättiin kokonaan 1200-luvulla merirosvojen ja latinalaisten hyökkäysten vuoksi. Se herätettiin uudelleen henkiin 1300-luvulla Palaiologos-suvun keisareiden Andronikos II ja Johannes V sekä Konstantinopolin patriarkan tuella. Luostari taantui ja tuhoutui uudelleen ja rakennettiin jälleen 1500-luvulla. Luostarissa oli suuri tulipalo vuonna 1875, jonka jälkeen suuri osa siitä rakennettiin uudelleen. Luostari paloi myös vuonna 1988, mutta on kunnostettu. Vuonna 2011 luostarissa oli 45 asukasta. Luostari sijaitsee Athoksen niemimaan itäosassa vajaan kilometrin päässä niemimaan itärannikosta. Luostarin pääkirkko (katholikon) on rakennettu vuosina 1548–1564 ja laajennettu myöhemmin. Se on omistettu apostoleille Pietari ja Paavali. Luostarirakennuksiin kuuluva Pietarin torni on Athoksen suurin ja rakennettiin 1500-luvulla. Luostariin kuuluu viisi kappelia sen sisäpuolella ja kaksi sen ulkopuolella, sekä 18 keljaa. Luostarin pyhäinjäännöksiin kuuluvat muun muassa apostoli Bartolomeuksen ja Pyhän Kristoforoksen kallot. Luostarin kirjastossa on 279 käsikirjoitusta, noin 2 500 painettua kirjaa sekä historiallisia dokumentteja, kuten khrysobullia. Karákallosta lähimmät luostarit ovat Filótheoksen luostari länsipuolella ja Ivíronin luostari luoteispuolella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Karakalloksen luostari. Kaikkien Athosvuoren Pyhien Perintösäätiö. Luokka:Athoksen luostarit
Simonópetran luostari

Simonópetran luostari (, ”Simonin kallion luostari” tai Σιμωνόπετρα, Simonópetra, ”Simonin kallio”) on ortodoksinen luostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Athoksen kahdenkymmenen luostarin välisessä hierarkiassa Simonópetra on sijalla kolmetoista. Simonópetran luostari on perustettu noin vuonna 1257. Sen perusti Pyhittäjä Simon, jonka mukaan luostari on saanut nimen ”Simonin kallion luostari”. Vuonna 1363 luostari kunnostettiin serbialaisten rahoituksella. Luostari paloi vuonna 1570 ja rakennettiin uudelleen valakialaisten tuella. Luostari paloi uudelleen vuonna 1622. Luostari taantui välillä ja alkoi toimia uudestaan 1700-luvun lopulla. Luostarissa oli vakava palo myös vuonna 1891. Tuolloin se kunnostettiin venäläisten tuella. Vuonna 2011 luostarissa oli 75 asukasta. Simonópetra sijaitsee Athoksen niemimaan länsirannikon eteläosissa. Korkeaseinäinen, seitsenkerroksinen luostarirakennus on rakennettu jyrkälle vuorenrinteelle noin 330 metrin korkeuteen. Luostarin pääkirkko (katholikon) on rakennettu noin vuonna 1600 ja nykyisessä muodossaan vuoden 1891 palon jälkeen. Se on omistettu Kristuksen syntymälle. Luostariin kuuluu neljä kappelia sen sisäpuolella ja kahdeksan ulkopuolella. Tulipalojen vuoksi luostarin kirjasto on monia muita Athoksen luostareita pienempi ja käsittää lähinnä jälkibysanttilaisia käsikirjoituksia sekä nykyaikaista tieteellistä kirjallisuutta ja tiedejulkaisuja. Luostarin pyhäinjäännöksiin kuuluu muun muassa Magdalan Marian vasen käsi, jonka sanotaan säilyneen erikoisen hyvin ja jota pidetään ihmeitätekevänä. Siksi Mariaa pidetään myös luostarin ”toisena perustajana”. Linnuntietä noin 1,5 kilometriä luostarista etelään sijaitsee Pyhittäjä Gregorioksen luostari. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Simonos Petras. Ortodoksi.net. Luokka:Athoksen luostarit
Mendele Mojkher Seforim

Mendele Mojkher Seforim, oik. Šalom Jakob Abramovitš, (1836greg. Kopyl – 1917 Odessa, Venäjä) oli venäjänjuutalainen kirjailija. Hän loi nykyaikaisen heprean- ja jiddišinkielisen kirjallisuuden perustan. Hän kuvasi kertomuksissaan ja romaaneissaan itäjuutalaisten elämää realistisesti. Hänelle on ominaista kypsä, satiirinsävyinen huumori.Facta 2001, 11. osa, palsta 203. WSOY, 1981. Mendele kirjoitti alkuun hepreaksi kirjoituksia, joissa hän haskala-valistusliikkeen periaatteiden mukaisesti pyrki korjaamaan juutalaisten asemaa ja asenteita. Myöhemmin hän kirjoitti jiddišiksi, jolloin hän otti oman nimensä sijasta käyttöön Mendele-kirjailijanimen, joka kokonaisuudessaan tarkoittaa 'Kirjakauppias-Mendeleä'. Hän muutti myöhemmin Odessaan ja alkoi jälleen kirjoittaa hepreaksi. ==Teokset (valikoima)== *Fiške der Krumer, 1869 *Šlojme Reb Hajims, 1899 == Lähteet == Luokka:Juutalaiset kirjailijat Luokka:Liettualaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Jiddišinkieliset kirjailijat Luokka:Hepreankieliset kirjailijat Luokka:Vuonna 1835 syntyneet Luokka:Vuonna 1917 kuolleet
Pyhän Paavalin luostari

Pyhän Paavalin luostari (, myös Agiou Pavloun luostari) on ortodoksinen luostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on omistettu Kristuksen temppeliintuomiselle. Athoksen kahdenkymmenen luostarin välisessä hierarkiassa Pyhän Paavalin luostari on sijalla neljätoista. Pyhän Paavalin luostari on perustettu 900-luvun lopulla. Se mainitaan asiakirjoitta ensimmäisen kerran vuonna 972. Sen perustaja oli Paavali Kseropotamoslainen, joka perusti myös Xiropótamoksen luostarin. Ilmeisesti myös Pyhän Paavalin luostari tunnettiin alun perin tällä nimellä, mutta vuodesta 1108 se on tunnettu Pyhän Paavalin luostarina. Luostari autioitui 1300-luvulla ja alennettiin keljaksi. Se elpyi 1400-luvulla ja siitä tuli jälleen luostari, mutta se taantui uudelleen 1700-luvulla. Luostarin uusi elpyminen alkoi 1800-luvulla. Luostarissa oli suuri tulipalo vuonna 1902 ja se kärsi tulvasta vuonna 1911. Vuonna 2011 luostarissa oli 48 asukasta. Luostari sijaitsee Athoksen niemimaan länsirannikon eteläosissa vuorenrinteessä vajaan kilometrin päässä merenrannasta. Luostarirakennukseen kuuluu suuri torni, joka rakennettiin vuonna 1522. Luostarin nykyinen pääkirkko (katholikon) on rakennettu 1839–1844 ja se on omistettu Neitsyt Marian puhdistamiselle. Vanhimmat luostarirakennukset ovat peräisin 1400- ja 1500-luvulta. Luostarin alaisuuteen kuuluvat sivuluostarit Uusi skiitta ja Lákkoksen Pyhän Demetrioksen skiitta. Luostariin kuuluu myös 12 kappelia, joihin lukeutuva Pyhän Georgioksen (Ágios Geórgios) kappeli on luostarin vanhin rakennus. Luostarin pyhäinjäännöksiin kuuluvat muun muassa Itämaan tietäjien antamiksi lahjoiksi uskotut esineet sekä Gregorios Nazianzilaisen jalka. Luostarin kirjastossa on 494 käsikirjoitusta ja yli 12 000 painettua kirjaa. Luostarin pohjoispuolella linnuntietä noin 1,5 kilometrin päässä sijaitsee Pyhän Dionysioksen luostari. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pyhän Paavalin luostari. Ortodoksi.net. Luokka:Athoksen luostarit
Robert Milkins

Robert Milkins (s. 6. maaliskuuta 1976) on englantilainen snooker- ammattilainen. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995. Hän on saavuttanut urallaan noin 665 tuhatta puntaa palkintorahoja. == Ura == Milkins aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995. Kaudeksi 1996-1997 hän putosi ulos pääkiertueelta, mutta palasi sinne vuoden päästä. Milkins on saavuttanut urallaan yhden rankingittoman turnausvoiton, kun hän voitti vuonna 2009 Pro Challenge Seriesin kilpailun finaalissa Shailesh Jogianhttp://www.snooker.org/res/index.asp?player=92. Ranking-kilpailuiden turnausvoittoja Milkins ei vielä ole saavuttanut. MM-kilpailuissa hän on päässyt parhaimmillaan toiselle kierrokselle. == Saavutuksia == Milkins on huhtikuussa 2015 maailmanrankingissa sijalla 17http://www.snooker.org/res/index.asp?template=31&season;=2014. Hänen paras rankingsijoituksensa on 12:s sija helmi-maaliskuulta 2014. Milkins on saavuttanut urallaan 141 sadan breikkiä ja hänen paras breikkinsä on maksimibreikki 147. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Robert Milkins Snooker.orgissa Luokka:Englantilaiset snookerpelaajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stephen McCarthy

Stephen Michael McCarthy (s. 21. heinäkuuta 1988 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa. Pelipaikaltaan McCarthy on keskuspuolustajahttp://www.transfermarkt.co.uk/stephen- mccarthy/profil/spieler/182164. == Seurajoukkueura == McCarthyn ammattilaisuran ensimmäinen seura oli DFW Tornados, jota hän edusti vuonna 2009. Seuraavana vuonna hän edusti Carolina Dynamoa tehden yhdeksässä pelaamassaan ottelussa neljä maalia. New England Revolution varasi McCarthyn vuonna 2011 Major League Socceriin numerolla 24 ja tammikuussa 2011 McCarthy siirtyikin seuraan. Debyytti seuran paidassa MLS:ssä tapahtui maaliskuussa 2011 Los Angeles Galaxya vastaanhttp://www.transfermarkt.co.uk/stephen- mccarthy/leistungsdatenverein/spieler/182164. Hän teki 69 pelaamassaan MLS- ottelussa seuralle kaksi maalia. Kaudella 2014 hän oli Revolutionin kanssa Major League Soccerin toinenhttp://www.kups.fi/news.php?id=2199. Tammikuussa 2015 McCarthy siirtyi Suomen Veikkausliigan Kuopion Palloseuraan yksivuotisella pelaajasopimuksellahttp://www.kups.fi/news.php?id=2199. Hän debytoi Veikkausliigassa huhtikuussa 2015 Vaasan Palloseuraa vastaan. == Maajoukkueura == McCarthy pelasi vuonna 2007 Yhdysvaltain alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa kolme ottelua viimeistellen niissä yhden osuman. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Stephen McCarthy Soccerway-sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joanna García

Joanna Lynne García (tunnettu myös nimellä Joanna García Swisher; s. 10. elokuuta 1979 Tampa, Florida) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Hän on näytellyt lukuisissa televisiosarjoissa vuodesta 1992 alkaen, mutta tunnetaan ehkä parhaiten rooleistaan nuortensarjassa Pelottaako? ja sitcom-sarjassa Reba. Lisäksi García on näytellyt rooleja muun muassa sarjoissa Viiden juttu, Freaks and Geeks, Gossip Girl, Ensisilmäyksellä ja Olipa kerran. García aloitti näyttelemisen kymmenvuotiaana esiintyen useissa kotikaupunkinsa paikallisissa teatterinäytelmissä. Hän oli tanssiaiskuningatar koulussaan Tampan katolisessa lukiossa. García on myös näytellyt muutamassa elokuvassa, kuten American Pie 2, Not Another Teen Movie, Revenge of the Bridesmaids ja The Internship. Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lainahöyhenissä (musikaali)

Lainahöyhenissä (La Cage aux folles) on yhdysvaltalainen farssimusikaali vuodelta 1983, jonka käsikirjoituksen on tehnyt Harvey Fierstein sekä musiikin ja sanoitukset Jerry Herman. Se perustuu ranskalaisen Jean Poiret’n farssiin tai bulevardikomediaan La Cage aux folles, jota on suomeksi esitetty nimillä Herrat diivat ja Hupsujen häkki. Tarinassa ikääntyvä homopari pyörittää yökerhoa Ranskan Rivieran Saint-Tropez’ssa. Georges on yökerhon johtaja ja hänen elämänkumppaninsa Albin paikan suosituin drag-artisti. Georgesin poika Jean-Michel on tulossa käymään tyttöystävänsä ja tämän äärikonservatiivisten poliitikkovanhempien kanssa, ja kulissit on saatava kuntoon, ettei heidän suhteensa ja työnsä todellinen laatu paljastuisi. Musikaalin alkuperäinen Broadway-tuotanto sai yhdeksän Tony-ehdokkuutta, joista voitti kuusi. Myös monet muut musikaalin tuotannot eri puolilla maailmaa on palkittu. Suomessa musikaalia on esitetty Åbo Svenska Teaterissa syyskaudella 1991 Torsten Sjöholmin ohjauksena,Teatteritilastot 1992, s. 88. Helsinki: Suomen teatterijärjestöjen keskusliitto. Mikko Koivusalon suomennoksena Heinolan kesäteatterissa vuonna 2007 (ohj. Tiina Brännare),Housut pois. Heinolan kaupunki. Viitattu 12.4.2015. Svenska Teaternissa vuonna 2008 (ohj. Georg Malvius), Helsingin Kaupunginteatterissa kaudella 2011–2012 (ohj. Neil Hardwick)Esitysluettelo. Helsingin Kaupunginteatteri. Viitattu 11.4.2015. ja Jyväskylän kaupunginteatterissa kaudella 2014–2015 (ohj. Timo Rissanen). Jyväskylän kaupunginteatteri: Lainahöyhenissä Ensi-ilta kaupunginteatterin suurella näyttämöllä 6.9.2014. Keskisuomalainen 8.9.2014. Viitattu 14.4.2015. ==Katso myös== *Hullujen häkki *Lainahöyhenissä (vuoden 1996 elokuva) ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset musikaalit
Seitsemäs pasuuna

Seitsemäs pasuuna on vuonna 1986 ilmestynyt rock-yhtye Kansanturvamusiikkikomission minialbumi. Sen materiaali julkaistiin uudelleen vuonna 1995 Dekadenz-yhtiön kokoelmalla Fuck Hits Vol. 1.KTMK - Radiopuhelimien esiaste Radiopuhelimet. Viitattu 14.4.2015. == Muusikot == *Antti Penttilä – laulu *Jukka Kangas – kitara *Jarno Mällinen – kitara *Pekka Salonsaari – basso *Jyrki Raatikainen – rummut == Kappaleet == ;A-puoli # # # ;B-puoli # # # == Lähteet == *KANSANTURVAMUSIIKKIKOMISSIO: SEITSEMÄS PASUUNA Finnmusic. ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 1986 albumit Luokka:Suomalaiset hardcore punk -albumit Luokka:Kari Kalénin tuottamat albumit
Keijo Elio

Keijo Elio (8. tammikuuta 1934 Viipuri – 7. joulukuuta 2010 Tampere) oli suomalainen upseeri, lentäjä, kasvatustieteilijä ja professori. Hän palveli upseeriksi valmistuttuaan ilmavoimien eri osastoissa, viimeiseksi Satakunnan lennostossa, josta hän jäi eläkkeelle 1975 esikuntapäällikön tehtävistä everstiluutnanttina. Hän oli ilmavoimien kunniatuomioistuimen vakinainen jäsen ja Upseeriliiton Pirkka-Hämeen osaston puheenjohtaja. Elio teki kasvatustieteilijäuransa enimmäkseen Tampereen yliopiston kasvatustieteen laitoksella mutta toimi paitsi Tampereen myös Jyväskylän yliopiston dosenttina.http://www.hs.fi/muistot/a1364353583220 == Teoksia == *Otto Kaarle von Fieandt – suomalainen upseerikouluttaja (1973) *Suomen kadettikoulun yhdenmukaistamiskausi 1821–1835 (1976) *Kasvatuksen historia tutkimuskohteena (1977) *Arvot ja aatteet kasvatuksessa ja eräillä kulttuurin pääaloilla. 2 (1977) *Oppikirjojen työtehtävien hyödyntäminen ja eriyttäminen peruskoulun yläasteella (1978) *Liikennearvo ja -asennetutkimusprojekti : pääraportti : vähäisen ajokokemuksen omaavien kuljettajien liikennearvot ja -asenteet, niiden yhteyksiä kuljettajia kuvaaviin taustamuuttujiin sekä liikennekäyttäytymiseen (1978) *Liikennearvo ja -asennetutkimusprojekti. Osaraportti 1, Äskettäin ajokorttinsa saaneiden liikennearvojen ja -asenteiden kuvaus (1978) *Työtehtävien käyttö opetustilanteessa peruskoulun yläasteella (1979) *Historian opetus lukiossa : historian opetuksen teoreettisia perusteita sekä jyväskyläläisten ja tamperelaisten abiturienttien mielipiteitä historian opetuksesta (1979) *Didaktiikan kehityslinjoja antiikista nykypäiviin (1984) *Saksan liittotasavallan ja Englannin historian opetuksen suuntaviivoja : vertaileva tutkimus historiandidaktisista käytänteistä ja niiden teoriatausta (1987) *Historian didaktiikan teorian perusteita : pääaineksena Saksan liittotasavallan ja Englannin historiandidaktinen tutkimus (1988) *Mitä historian ainedidaktiikka on? (1992, teoksessa Historia koulussa) *Lentokonemekaanikot sodassa (2008). ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset kasvatustieteilijät Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Percy Sledge

Percy Tyrone Sledge (25. marraskuuta 1940 Leighton, Alabama – 14. huhtikuuta 2015 Baton Rouge, Louisiana) oli yhdysvaltalainen soullaulaja. Hänen tunnetuin kappaleensa on balladi ”When a Man Loves a Woman”. Sledgen muusikonura alkoi 1960-luvun alussa. Vuonna 2005 hänet valittiin Rock and Roll Hall of Fameen. Sledge sairasti syöpää ja kuoli kotonaan Louisianassa huhtikuussa 2015. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltalaiset rhythm and blues -laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset soullaulajat Luokka:Rock and Roll Hall of Fame Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Valkenee – Koko tuotanto

Valkenee – Koko tuotanto on vuonna 2007 ilmestynyt hardcore-yhtye Kansanturvamusiikkikomission kokoelma-albumi, joka sisältää 1983–1986 toimineen yhtyeen kaiken levytetyn materiaalin. Kappaleet on aikaisemmin julkaistu albumeilla 666 (1985) ja Seitsemäs pasuuna (1986) sekä Barabbas Recordsin kokoelmalla Yalta Hi-Life (1984). == Kappaleet == Kappaleet 1–18 ovat albumilta 666 (1985), 19–24 minialbumilta Seitsemäs pasuuna (1986) ja 25–29 kokoelmalta Yalta Hi-Life (1984). # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Arvioita == *Desibeli.net: *Soundi: == Lähteet == *KANSANTURVAMUSIIKKIKOMISSIO: VALKENEE - KOKO TUOTANTO Finnmusic. ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 2007 kokoelma-albumit Luokka:Suomalaiset hardcore punk -albumit
Ungelon torppa

Ungelon torppa on Enontekiön Hetassa sijaitseva kirjailija Yrjö Kokon entinen kirjailijakoti joka on valmistunut 1952. Torpan hirsirakennukset sijaitsevat Ounasjärveen pistävässä Ungelonniemessä jonne pääsee polkua pitkin kapean maakannaksen kautta. Torpan rakennuksiin kuuluu asuinrakennuksen ohella sauna, venehuone ja verkkokatos. Kokko saapui sodan jälkeen eläinlääkäriksi Käsivarren Lappiin mutta ryhtyi sitten ammattikirjailijaksi. Hän suunnitteli itse Ungelon torpan rakennukset käyttäen esikuvina vanhoja talonpoikaisrakennuksia. Torppa oli alun perin vain kesäkäytössä ja Kokko kirjoitti ja muokkasi siellä useita teoksiaan. Hän kuvasi torppaa vuonna 1957 ilmestyneessä teoksessaan Ungelon torppa. Torppa on Kokon suvun hallussa. Ungelonniemeltä on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja ja niemi on toiminut aikoinaan väliaikaisena hautaussaarena.Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt : Enontekiö : Yrjö Kokon Ungelon torppaAnneli Aro : Ungelon torppa, Raito 2/2001, s. 6 == Lähteet == Luokka:Enontekiön rakennukset ja rakennelmat Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Rurik Ahlberg

Rurik Ahlberg (s. 1972http://www.rurik.fi/fi/content/om-mig ) on Mustasaaren kunnanjohtaja. Mustasaaren kunnanvaltuuston valitessa kunnanjohtajan 25. tammikuuta 2007 hän sai 24 ääntä, Alice Linnas sai 19 ääntä eikä kolmas ehdokas, Anders Kjellman, saanut yhtään ääntä. Ahlberg on valtiotieteiden maisteri ja lisensiaatti.http://www.mustasaari.fi/fi/document.aspx?docid=7250&Print;=1 Hän oli RKP:n ehdokkaana vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. == Lähteet == Luokka:Mustasaaren kunnanjohtajat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Erityisavustajat
Ilkka Salminen

Ilkka Salminen (s. 1966 tai 1967)https://www.jamsanseutu.fi/uutiset/art-2000010970989.html on suomalainen kuntajohtaja. Hän on toiminut viimeksi Jämsän kaupunginjohtajana vuosina 2010–2019. Aiemmin hän on ollut Perttelin ja Lopen kunnanjohtajana vuoteen 2010 ja mm. taloussihteerinä Ruotsinpyhtäällä, talousjohtajana Joutsenossa sekä hallintopäällikkönä Lappeenrannassa. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri. Salminen on Perussuomalaisten Keski-Suomen piirin puheenjohtaja.https://yle.fi/a/74-20131549 == Lähteet == Luokka:Jämsän kunnan-, kauppalan- ja kaupunginjohtajat Luokka:Perttelin kunnanjohtajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Timothy Spencer

Timothy Wilson Spencer (17. maaliskuuta 1962 - 27\. huhtikuuta 1994) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, joka raiskasi ja tappoi kuristamalla neljä naista Richmondissa, Virginiassa syksyllä 1987. Lisäksi häntä epäiltiin Carolyn Hammin samankaltaisesta murhasta vuodelta 1984, josta oli syyttömänä tuomittu mies nimeltä David Vasquez. Spencerin syyllisyyttä ei kuitenkaan voitu todistaa. Ennen kiinnijäämistään 25-vuotias Spencer sai aikaan kauhua ja paniikkia Richmondin rauhallisessa esikaupunkiyhteisössä riehuvana sarjamurhaajana syyskuusta 1987 alkaen. Kaupunki antoi Spencerille nimen "South Siden kuristaja". Timothy Spenceristä tuli ensimmäinen DNA-näytteen perusteella tuomittu murhaaja Yhdysvalloissa. ==Varhaisvaiheet== Timothy Spencer oli kotoisin Washington DC:n liepeiltä, ja hän kasvoi Green Valleyssa, Virginiassa yksinhuoltajaäitinsä kanssa. Hänellä on yksi nuorempi veli. Rikoksen tielle Spencer lähti jo nuorena alkaen rankoista kouluajoista, ja joutui jo kaksikymppisenä vankilaan useista tekemistään ryöstöistä Richmondin alueella. ==Murhat== Spencer valitsi uhrinsa huolella vakoilemalla ja seuraamalla heitä paikallisessa ostoskeskuksessa. Hän toisti saman kaavan kaikkien uhriensa kanssa; kiipesi yöllä sisään naisten kotien ikkunoista, raiskasi ja kidutti heitä kuristamalla vain tajuttomuuteen asti ja uhrien virottua tappoi heidät. Murha-aseinaan Spencer käytti vyötä ja sukkaa. Tutkijoita hämmästytti hänen huolellisuutensa; hän ei jättänyt mitään jälkiä itsestään rikospaikalle siemennestettä lukuun ottamatta. ===Uhrit=== * Debbie Davies, 35, murhattiin 18. – 19. syyskuuta 1987 * tohtori Susan Hellams, 32, murhattiin 2. lokakuuta 1987 * Diane Cho, 15, murhattiin 22. marraskuuta 1987 * Susan Tucker, 44, murhattiin Arlingtonissa 27. marraskuuta 1987, ruumis löydettiin vasta 1. joulukuuta ==Tuomio== DNA-testien perusteella Timothy Spencer tuomittiin Debbie Daviesin, Susan Hellamsin ja Susan Tuckerin murhista. Vaikka 15-vuotiaan Diane Chon murhapaikalta löytyneet todisteet olivat ristiriitaisia, Spencer sai syytteen ja tuomion myös hänen raiskauksestaan ja murhastaan. Hänet teloitettiin sähkötuolissa 27. huhtikuuta 1994. Luokka:Yhdysvaltalaiset sarjamurhaajat Luokka:Virginian teloittamat henkilöt Luokka:Afroamerikkalaiset Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Yalta Hi-Life

Yalta Hi-Life on vuonna 1984 ilmestynyt Barabbas Recordsin kokoelma-albumi, jolla esiintyvät Terveet Kädet, Varaus, Äpärät, Aivoproteesi, Kaaos ja Kansanturvamusiikkikomissio. Saksalainen Power It Up julkaisi levyn uudelleen vinyylinä vuonna 2008.Various Artists: Yalta Hi-Life n Havoc Records. Viitattu 15.4.2015. Albumin materiaalia on mukana muun muassa Varauksen kokoelmalla Requiem (1996) ja Kansanturvamusiikkikomission kokoelmalla Valkenee – Koko tuotanto (2007) sekä Kaaoksen debyyttialbumin Ristiinnaulittu Kaaos uudelleenjulkaisulla (2003). Levyn kannet on painettu paperille, joka aukeaa julisteeksi. Kansien ensimmäinen painos oli painojäljeltään huono ja painotalo joutui painamaan ne uudelleen laadukkaammalle paperille. Painosten välillä on pieniä eroja, esimerkiksi Kansanturvamusiikkikomissio -yhtyeen nimi on levyn sisäkanteen kirjoitettu aiemmassa panoksessa käsin ja myöhemmässä kirjoituskoneella. == Kappaleet == === A-puoli === ;Terveet Kädet # Saappaat # Väsymys # Viihdettä # Jeesus Perkele ;Varaus # * Viimeinen rukous # Väsynyt nöyrtymään # Uusi järjestys # Tuulia # Raivohullu # Kun järjestelmä hajoaa... ;Äpärät # * Tähti # Naiset # Samaa paskaa # Kunnon kansalainen === B-puoli === ;Aivoproteesi # Irti # Yx vitun sotku # Mikään ei muutu # Aivot syöpyy # Osoitteeni on Neuvostoliitto # Taas lisää kaljaa # Taistelija # Porojen maa ;Kaaos # * Työ tappaa # Elektroninen xtaasi # Seuraa johtajaa ;Kansanturvamusiikkikomissio # * 666 # Kalinka # Albania # Coop # Marx == Lähteet == *YALTA HI-LIFE Finnmusic. ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 1984 kokoelma-albumit Luokka:Suomalaiset hardcore punk -albumit
Karjalatalo

thumb|right|300px|Karjalatalo. Karjalatalo on sotien jälkeen karjalaisten kokoontumispaikaksi rakennettu Karjalan Liiton omistama punatiilinen talo Helsingin Käpylässä. Arkkitehti Into Pyykön suunnittelema talo valmistui 1974. Talossa on Karjalan Liiton toimintojen lisäksi runsaasti erilaista muuta toimintaa. Siellä on ekumeeninen kappeli. Siellä toimii 1982 ammattilaisten ohjauksessa harrastajateatteri Karjalainen näyttämö. Viipurin Lauluveikkojen harjoitustilat ovat Karjalatalossa. ==Lähteet== Luokka:Helsingin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Käpylä Luokka:Karjalaiset (kansa)
Haukilammi (Lohja)

Haukilammi on Uudellamaalla Lohjalla oleva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Järvi kuuluu Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 100 metriä. Järven läpi virtaa oja, jota kutsutaan alajuoksulla Mustijoeksi. Vain Uudenkylänlammin laskuoja laskee järveen. Järven rantaviiva on 640 metriä pitkä ja sen ranta on suota, jota ympäröi moreenipohjainen metsämaasto. Rannat ovat rakentamattomia eikä järvelle johda teitä. == Historia == Järvi oli piirretty näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa, mutta sille ei annettu nimeä. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Hauklampi". == Lähteet == Luokka:Pusulan järvet Luokka:Mustajoen valuma-alue (Turpoonjoen valuma-alue)
Metsälammi (Lohja)

Metsälammi tai Metsälampi on Uudellamaalla Lohjalla oleva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma- alueeseen. Järvi kuuluu Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 70 metriä. Siihen laskee kaksi suo-ojaa. Järven luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkunsa 1,2 kilometriä pitkä oja Mustijokeen. Järven rantaviiva on 0,48 kilometriä pitkä ja sen ranta on suota, jonka reunoihin päättyy moreenipohjainen metsämaasto.Järven rannat ovat rakentamattomia eikä järvelle johda teitä. Valtatie 2 ohittaa järven 500 metrin etäisyydeltä. == Historia == Järvi on piirretty näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa, mutta sille ei ole annettu nimeä. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Rajalampi", josta laski oja "Mustajokeen". == Lähteet == Luokka:Pusulan järvet Luokka:Mustajoen valuma-alue (Turpoonjoen valuma-alue)
Myllylammi (Lohja)

Myllylammi on Uudellamaalla Lohjalla oleva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Järvi kuuluu Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja sen pituus on 150 metriä ja leveys 100 metriä. Siihen laskee kaksi ojaa, jotka tuovat Isojärvestä vettä. Nämä oja ovat samalla Mustijoen yläjuoksua, joten joki virtaa järven läpi. Isojärvelle on 350 metriä matkaa ja Haukilammille on kilometrin verran matkaa alajuoksulle. Järven soinen rantaviiva on 460 metriä pitkä ja suon ympäristö on moreenipohjaista metsämaastoa, mutta siellä ei ole rakennuksia. Tie kiertää suon melko läheltä. == Historia == Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa sitä ei vielä näkynyt, mutta vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Myllymäkilampi". Järvestä pohjoiseen oli merkitty myllyä tarkoittava karttamerkki. == Lähteet == Luokka:Pusulan järvet Luokka:Mustajoen valuma-alue (Turpoonjoen valuma-alue)
Riihilammi (Lohja)

Riihilammi eli Ruoholammi on Uudellamaalla Lohjalla oleva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma- alueeseen. Järvi kuuluu Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen. == Maantiede == Soikean lammen pinta-ala on 0,69 hehtaaria ja sen halkaisija on 100 metriä. Lampi sijaitsee Löytynharjun patoaman suon keskellä aivan valtatien 2 vieressä. Suo on voimakkaasti ojitettu ja ojia on yhdistetty lampeen. Mustinjoen luikerteleva uoma toimii ojien keräilyuomana, johon on lammesta matkaa 200 metriä. Järven soista rantaviivaa on 310 metriä. == Historia == Lampea ei piirretty näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa, mutta vuoden 1884 Senaatin kartastossa se piirrettiin ja sen nimi oli "Riihilampi". Lammesta oli piirretty oja suoraan Musijokeen. == Lähteet == Luokka:Pusulan järvet Luokka:Ilmetynjoen valuma-alue
Uudenkylänlammi

Uudenkylänlammi on järvi Pusulassa Lohjalla Uudenmaan maakunnassa. Se kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma- alueeseen. Tämän sisällä se on osa Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma- aluetta. == Maantiede == Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 130 metriä. Järvi on keskeltä kapeampi, joten järvessä on kaksi allasta. Siihen laskee neljä metsäojaa ja yhden varrella on rakennuksia lähellä rantaa. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 1,5 kilometriä pitkä Haukilammiin. Järven rantaviiva on 0,95 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat lähes rakentamattomia eikä rantaan johda teitä. Valtatie 2 ohittaa lammen 150 metrin etäisyydeltä. == Historia == Järvi on piirretty nimettömänä näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa. Se on merkitty monta kertaa suurempana kuin Haukilammi on piirretty nykykarttoihin. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Laihalampi". Sen eteläpuolella sijaitsi "Uuskylä". Nykykartoissa järvellä on keskellä kaventuma, mutta vanhoissa kartoissa se on soikio. == Lähteet == Luokka:Pusulan järvet Luokka:Mustajoen valuma-alue (Turpoonjoen valuma-alue)
Five Tango Sensations

Five Tango Sensations on yhdysvaltalaisen jousikvartetti Kronos Quartetin albumi, joka julkaistiin vuonna 1991 levymerkillä Nonesuch Records. Levy sisältää Argentiinalaisen Astor Piazzollan sävellyksiä. == Kappaleet == Kappaleet säveltänyt Astor Piazzolla. # # # # # == Kokoonpano == * David Harrington – viulu * John Sherba – viulu * Hank Dutt – alttoviulu * Joan Jeanrenaud – sello * Astor Piazzolla – bandoneón == Arviot == * Allmusic: Allmusic review == Aiheesta muualla == * Five Tango Sensations discogs.com -sivustolla == Lähteet == Luokka:Vuoden 1991 albumit Luokka:Kronos Quartetin albumit
Hepolammi (Lohja)

Hepolammi on Uudellamaalla Karkkilassa ja Lohjalla oleva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma- alueeseen. Järvi kuuluu sekä Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen että Karjaanjoen vesistöön, jonka Takalammiin se laskee myös. == Maantiede == Järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 150 metriä. Järveen laskee vain Tervalammin vedet. Laskuojia on kuitenkin kaksi, sillä järvi sijaitsee tarkalleen vedenjakajalla. Toinen laskuoja laskee Isojärvi ja toinen Takalammiin, joka kuuluu Ruokjärven valuma-alueeseen. Järviä, joilla on kaksi eri laskevat kahteen eri vesistöön, kutsutaan bifurkaatiojärviksi. Järven rantaviiva on 670 metriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven eteläranta on soistunutta. Läheiseltä tilalta johtaa järvelle polku ja järven ylittää säjkölinja. Lähin rakennus sijaitsee Lohjan puolella mäessä noin 50 metrin päässä. Lohjan ja Karkkilan välinen raja ylittää järven ja tajan käännekohta sijaitsee keskellä järveä. == Historia == Järvi on piirretty nimettömänä näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Mettälampi". Siitä laski tuolloin kaksi ojaa eri suuntiin. Toinen ojista laski "Takalampeen" ja toinen "Isojärveen". == Lähteet == Luokka:Pusulan järvet Luokka:Karkkilan järvet Luokka:Mustajoen valuma-alue (Turpoonjoen valuma-alue) Luokka:Karjaanjoen vesistö Luokka:Bifurkaatiojärvet
Riihilammi (Karkkila)

Riihilammi on Uudellamaalla Karkkilassa oleva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Järvi kuuluu Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja sen pituus on 170 metriä ja leveys 100 metriä. Järvi sijaitsee korkealla mäellä neljän kukkulan välissä ja sitä ympäröivän suon ojat laskevat siihen. Suolta on laskuojia kuitenkin kaksi, sillä järvi sijaitsee tarkalleen vedenjakajalla. Toinen laskuoja laskee Isojärvi ja toinen Kololammiin, joka kuuluu Ruokjärven valuma-alueeseen. Järviä, joilla on kaksi eri laskevat kahteen eri vesistöön, kutsutaan bifurkaatiojärviksi. Järven rantaviiva on 420 metriä pitkä ja sen rannat ovat suota, jota ympäröivät moreenipohjainen metsämaasto. Rannat ovat rakentamattomia eikä järvelle johda teitä. Isojärvelle on matkaa 400 metriä ja lähimmälle tielle 200 metri. == Historia == Sitä ei piirretty näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa, mutta vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Riihilampi". Se oli tuolloin vielä ojaton. == Lähteet == Luokka:Mustajoen valuma-alue (Turpoonjoen valuma-alue) Luokka:Karkkilan järvet
Huume-Suomen historia

Huume-Suomen historia on Yleisradion tuottama dokumenttisarja, joka kertoo siitä, miten nykyään huumeina pidetyt aineet tulivat Suomeen. Sitä ennen kannabis, oopiumi, morfiini, heroiini, kokaiini ja amfetamiini olivat lähinnä lääkeaineita, joita myös satunnaisesti väärinkäytettiin. Huume-Suomen historia -sarjaan kuuluu neljä puolituntista televisiodokumenttia ja neljä verkkodokumenttia. ==Tekijät== * Riikka Kaihovaara – ohjaaja * Marko Niemi – ohjaaja * Nina Sternros – tuottaja ==Katso myös== * Huumeiden historia Suomessa ==Aiheesta muualla== * Huume-Suomen historia Facebookissa. * Huume- Suomen historia Yle 14.08.2015. Luokka:2010-luvun suomalaiset dokumenttiohjelmat Luokka:Päihdeaiheiset teokset
Sokotrankeltasiipi

Sokotrakeltasiipi eli aiemmalta nimeltään kultasiipihemppo' (Rhynchostruthus socotranus) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Sokotrankeltasiipeä tavataan Sokotran saariryhmään kuuluvalla Sokotran saarella. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Peipot
Pyrstöpunavarpunen

Pyrstöpunavarpunen (Urocynchramus pylzowi) on pyrstöpunavarpusten heimoon kuuluva varpuslintu. Aikaisemmin laji luetiin peippojen heimoon, mutta on sittemmin erotettu omaan heimoonsa. ==Levinneisyys== Pyrstöpunavarpusta tavataan Kiinan keskiosissa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Varpuslinnut
Lanainkoukkunokka

Lanainkoukkunokka (Dysmorodrepanis munroi) oli peippojen heimoon kuulunut varpuslintu. Lanainkoukkunokkaa tavattiin vain Havaijiin kuuluvalla Lanain saarella. Siitä ei ole tehty havaintoja vuoden 1918 jälkeen, ja laji katsotaan sukupuuttoon kuolleeksi. Sen häviämisen syinä olivat elinympäristöjen tuhoutuminen ja vieraslajit. ==Lähteet== Luokka:Peipot Luokka:Sukupuuttoon kuolleet linnut
Bonininnokkavarpunen

Bonininnokkavarpunen (Chaunoproctus ferreorostris) oli peippojen heimoon kuulunut varpuslintu. Bonininnokkavarpusta tavattiin Japanissa, eikä siitä ole tehty havaintoja vuoden 1828 jälkeen. Laji hävisi luultavasti metsien tuhoutumisen ja vieraslajien takia. ==Lähteet== Luokka:Peipot Luokka:Sukupuuttoon kuolleet linnut
Tervalammi (Karkkila)

Tervalammi on Uudellamaalla Karkkilassa oleva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Lampi kuuluu Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen. == Maantiede == Lampi on kapean muotoinen ja sen pituus on 120 metriä ja leveys 50 metriä. Se sijaitsee suon keskellä ja siihen laskevat kaksi suo-ojaa eri suunnilta. Ojat saattavat olla samalla myös laskuojia, sillä lampi sijaitsee ylhäällä neljän kukkulan keskellä ja on lähellä vedenjakajaa. Suon vedet virtaavat kahteen eri suuntaan, mutta kyseessä ei kuitenkaan ole selkeä bifurkaatio­tilanne. Lyhin reitti vie Hepolammiin. Karkkilan ja Lohjan välinen raja kulkee 150 metrin etäisyydellä kääntyen Rajakalliomäellä eri suuntiin. == Historia == Järveä ei merkitty näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa se oli merkitty "Rajalammen" nimisenä. Nykykartassa lampi on terävälahtinen, mutta vanhoissa kartoissa sen muoto on pyöreä. == Lähteet == Luokka:Karkkilan järvet Luokka:Ilmetynjoen valuma-alue
Isojärvi (Lohja)

Isojärvi on Pusulan Kärkölän ja Pyhäjärven Vuotinaisten puolessavälissä Lohjan ja Karkkilan rajalla Uudellamaalla oleva järvi. Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma- alueeseen ja tämän sisällä Tammelan Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma- alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 27 hehtaaria ja sen pituus on 1,4 kilometriä ja leveys 500 metriä. Siihen laskee kaksitoista suo- tai metsäojaa, joista eräät tuovat vettä sekä Hepolammilta ja Tervalammilta että Riihilammilta. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, jossa kolme ojaa yhtyvät Myllylammiin. Näistä pohjoisin lienee luontainen laskuoja. Laskuojan pituus on 300 metriä ja se virtaa Myllylammin läpi. Oja jatkaa Mustijokena laskien lopuksi Liesjärveen. Järven rantaviiva on 5,2 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa ja vain pieni osa suota. Järvessä on neljä pientä luotoa, joista yksi toimii rajan kulmapisteenä. Rannoille on rakennettu 13 loma-asuntoa, joille johtaa tiet valtatieltä 2. Järvelle on toimitettu ranta-asemakaava. Karkkilan ja Lohjan välinen raja kulkeen järven pituusakselia pitkin. == Historia == Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi oli jo nykyinen ja samoin se oli vuoden 1884 Senaatin kartastossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lohja: Kärkölän kyläsuunnitelma 2014 , 2014 Luokka:Pusulan järvet Luokka:Karkkilan järvet Luokka:Mustajoen valuma-alue (Turpoonjoen valuma-alue)
Thomas Romain

Thomas Romain on ranskalainen animaattori, joka tunnetaan Code Lyokon tekijänä. Romain on kertonut halunneensa lastensa kiinnostuvan taiteesta ja hän antoi heille luonnoskirjat. Kun ystävä antoi heille vesivärit Romain sai ajatuksen anime-tyylisestä kuvituksesta. Romain kasvoi Pariisissa, mutta muutti Tokioon vuonna 2003 työskennelläkseen ranskalais-japanilaisessa tuotannossa nimeltä Ōban Star-Racers. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset animaattorit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Macraucheniidae

Macraucheniidae oli Litopterna-lahkoon kuulunut heimo, joka kuului Etelä- Amerikassa eläneeseen Meridiungulata-ryhmään. Siihen kuuluneet eläimet muistuttivat kameleita, paitsi että niiden jalat olivat enemmän samanlaiset kuin sarvikuonoilla. Heimoon kuuluneita sukuja olivat Macrauchenia, Theosodon ja Xenorhinortherium. == Lähteet == Luokka:Meridiungulata Luokka:Pleistoseenin sukupuuttoon kuollut megafauna
Trigonostylopidae

Trigonostylopidae oli Astrapotheria-lahkoon kuulunut heimo. Tähän heimoon on aikaisemmin sijoitettu sukuja, joiden on myöhemmin ajateltu joko muodostavan oman lahkonsa tai kuuluvan lahkoon Litopterna. Ainoa heimoon varmasti kuuluva suku on Trigonostylops, joka eli paleoseenikaudelta eoseenikaudelle. Trigonostylops muistutti sukua Astrapotherium. == Lähteet == Luokka:Meridiungulata
Bacillus

Bacillus on Bacillaceae-heimoon kuuluva grampositiivinen bakteerisuku, johon kuuluu useita lajeja. Suvun lajeja elää kaikkialla ja ne ovat enimmäkseen aerobisia, mutta osa on myös fakultatiivisesti anaerobisia. Tämän bakteerisuvun nimi, Bacillus, merkitsee suomeksi ”pientä sauvaa”. == Ominaisuudet == Bacillus-bakteerit ovat muodoltaan sauvamaisia, eli basilleja, ja ne voivat muuntua itiömuotoon. Itiöinä ne kestävät äärioloja, mutta eivät lisäänny. Vaikka Bacillus-lajit ovat enimmäkseen grampositiivisia, osalla lajeista solut muuttuvat ikääntyessään gramnegatiivisiksi. Bacilluksilla on monia erilaisia fysiologisia ominaisuuksia, minkä johdosta suvun eri lajit voivat elää kaikentyyppisissä ympäristöissä. Niitä elää esimerkiksi arktisessa maaperässä, makean veden tai meren sedimentissä, aavikoiden hiekassa ja kuumissa lähteissä. == Taudinaiheuttajat == Osa Bacillus-lajeista aiheuttaa tauteja esimerkiksi Bacillus anthracis saa aikaan pernaruttoa. Bacillus larvae, Bacillus lentimorbus ja Bacillus popilliae taasen ovat eri hyönteisryhmien taudinaiheuttajia. Koska Bacillus-itiöt kestävät kuumuutta ja säteilyä, ne voivat aiheuttaa ongelmia elintarviketeollisuudelle mm. pilaamalla ruokia ja Bacillus cereus voi aiheuttaa ruokamyrkytyksiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Bacillus *ITIS: Bacillus *UniProt: Taxonomy - Bacillus *National Center for Biotechnology Information (NCBI): Bacillus, taxonomy *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Bacillus Luokka:Firmicutes
M-Nitrotolueeni

m-Nitrotolueeni eli 3-nitrotolueeni (C7H7NO2) on tolueenin nitrattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa väriaineiden ja muiden kemikaalien valmistamiseen. m-Nitrotolueeni on o- ja p-nitrotolueenien isomeeri. ==Ominaisuudet== m-Nitrotolueeni on huoneenlämpötilassa keltaista nestettä. Yhdiste liukenee vain vähän veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdiste voidaan hapettaa elektrolyyttisesti m-nitrobentsaldehydiksi tai kromihapon avulla m-nitrobentsoehapoksi. Pelkistäminen vedyttämällä johtaa m-toluidiiniin. Nitraus johtaa pääasiassa 3,4-dinitrotolueenin muodostumiseen.Markus Dugal: Nitrobenzene and Nitrotoluenes, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 15.4.2015Gerald Booth: Nitro Compounds, Aromatic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 15.4.2015 ==Valmistus ja käyttö== m-Nitrotolueenia voidaan valmistaa nitraamalla tolueenia väkevien typpi- ja rikkihappojen seoksella ja puhdistamalla tislaamalla alipaineessa ja kiteyttämällä. Tämän valmistustavan huono puoli on se, että tolueenin nitrauksessa muodostuvassa nitrotolueenien isomeerien seoksesta m-nitrotolueenia on vain noin 2-5 %. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on 3-amino-4-nitrotolueenin diatsoniumsuolan pelkistys. m-Nitrotolueenia käytetään pääasiassa m-nitrobentsaldehydin, m-nitrobentsoehapon ja m-toluidiinin, joita käytetään muun muassa väriaineteollisuudessa, valmistamiseen. Sitä käytetään myös eräiden lääkeaineiden kuten flutamidin valmistamiseen. ==Lähteet== Luokka:Nitrotolueenit
Energia Itävallassa

Energia Itävallassa käsittelee Itävallan energiantuotantoa, -kulutusta ja -politiikkaa. == Energian kulutus == Energiankulutus asukasta kohti vuonna 2022 oli 123,11 miljoonaa BTU:ta, maailmassa 33:nneksi suurinta. Vuonna 2022 loppukäyttäjistä suurimmat ryhmät olivat liikenne ja teollisuus, kumpaankin meni noin 29% kulutetusta energiasta. Kolmantena oli kotitalouksien energiankäyttö, 24%. Kaupan ja julkisen sektorin osuus oli 9 %, maa- ja metsätalous käytti pari prosenttia. == Energian tuotanto == thumb|Triestestä öljyä tuova Transalpiininen putkilinja (sininen) yhdistyy Kaspianmereltä tulevaan Paneurooppalaiseen putkilinjaan (punainen). Itävalta tuo 64% energiastaan ulkomailta. Kotimaisen energiantuotannon tärkein elementti on biopolttoaineet ja jätteet. Koillis-Itävallan öljy- ja maakaasuesiintymiä hyödynnetään, mutta öljyä ja kaasua on tuotava teollisuuden ja kuluttajien tarpeisiin. Schwechatin suuri öljynjalostamo käsittelee sekä Itävallasta peräisin olevaa raakaöljyä että Wienin ja Adrianmeren välistä putkea pitkin Italian Triesten satamasta pumpattua öljyä. Lisää maakaasua toimitetaan putkijohdolla Ukrainasta. Pieniä määriä hiiltä löytyy pääasiassa Oberösterreichistä ja Steiermarkista. Kaikkiaan Itävallan energiankulutus vuonna 2023 jakaantui eri lähteiden kesken seuraavasti: * öljy: 35 % * biopolttoaineet ja jätteet: 22 % * maakaasu: 19 % * vesivoima: 11 % * hiili: 8 % * maalämpö, aurinko ja tuuli: alle 5 % === Sähköntuotanto === Maan sähköntarve katetaan hiili-, öljy-, maakaasu- ja vesivoimaloilla. Tiheän jokiverkostonsa ja vuoristoisen maastonsa ansiosta Itävalta tuotaa vesivoimaa myös vientiin. Ydinvoimalan rakentamista suunniteltiin 1970-luvulla, mutta sitä vastustettiin jyrkästi, ja ydinvoima on nyt lailla kiellettyä. Hallitus on edistänyt voimakkaasti uusiutuvan energian käyttöä. Itävallan sähköntuotanto jakautui vuonna 2022 eri lähteiden kesken seuraavasti: * vesivoima: 51,2 % * fossiiliset polttoaineet: 25 % kokonaiskapasiteetista * tuulivoima: 11,7 % * biomassan ja jätteiden poltto: 7,5 % * aurinkoenergia: 4,5 % == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://yle.fi/uutiset/itavallan_energiapolitiikka_on_taysin_vastakkainen_suomelle/6099384 *
Henri Haapamäki

Henri Haapamäki (s. 6. tammikuuta 1989) on suomalainen aktiiviuransa päättänyt ralliautoilija. Hän kilpaili pääosin Junior WRC -sarjassa Hannu's Rally Teamin Citroënillä. Haapamäki ajoi ensimmäisen rallinsa vuonna 2008 Ford Escort RS2000 -autollahttp://www.henrihaapamaki.com/cms/index.php?page=drivers . Haapamäen kartanlukijana toimii Marko Salminen. Haapamäen debyytti rallin MM- sarjassa tapahtui vuoden 2013 Suomen rallissa, jossa hän sijoittui kokonaiskilpailussa sijalle 30http://www.ewrc- results.com/profile.php?p=16871&sct;=1. Haapamäen paras sijoitus MM-sarjan osakilpailussa on 15:s sija Suomen rallista vuodelta 2014. Hän oli tuossa kisassa myös nopein kaksivetoisten autojen kuljettaja. Saman vuoden Walesin rallissa hän oli Junior WRC- ja WRC3-luokkien kolmas. Huhtikuussa 2015 Haapamäki teki WRC-sopimuksen Hannu's Rally Teamin kanssa. Vuoden 2015 Suomen rallissa Haapamäki ajoi Junior WRC-luokassa 16 pohja-aikaa, koko rallin 20:lle erikoiskokeelle. Kolmannella erikoiskokeella sattunut rengasrikko toi Haapamäelle 2min30s takaa-ajo aseman, mutta Haapamäki nousi tämän jälkeen hurjan ajon jälkeen vain 0,5s päähän luokan voittaneesta Ranskan Quentin Gilbertistä. Kaudelle 2016 Haapamäki siirtyi Rallicrossin SM-sarjaan ja saavutti heti debyytti-kaudellaan SRC-luokan hopeaa. Kaudella 2017 saavutuksena oli niin ikään hopea ja kausina 2018 ja 2019 hän onnistui voittamaan luokan SM-kultaa. Kaudelle 2020 Haapamäki vaihtoi rallicrossin Supercar-luokkaan.Henri Haapamäki hyppää rallicrossin SM-sarjan kuninkuusluokkaan Kaudella 2022 hän saavutti oman luokkansa SM-pronssia.Henri Haapamäen mitaliputki rallicrossissa sai jatkoa – ”Hyvältä maistuu” Haapamäki on saavuttanut mitalin jokaisella ajamallaan kaudella rallicrossin SM- sarjoissa ja hänellä on SM-mitaleita myös rallista.Henri Haapamäki tähtää mitaleille rallicrossin SM-kauden päätöksessä == Muu toiminta == Haapamäki toimii Ylellä ralliasiantuntijana ja tv-juontajana ja on tehnyt Mikko Hirvosen kanssa sarjaa moottoriurheilusta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset ralliautoilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tagir Haibulajev

Tagir Kamaludinovitš Haibulajev (, s. 24. heinäkuuta 1984 Kiziljurt, Dagestan) on venäläinen judoka ja olympiavoittaja. 176 senttimetriä pitkä ja 100 kilogrammaa painva Haibulajev kilpailee 100-kiloisten sarjassa ja edustaa Javara Neva -seuraahttp://www.sports-reference.com/olympics/athletes/kh/tagir- khaybulayev-1.html . Hän on etniseltä taustaltaan avaari. == Ura == Haibulajev voitti olympiakultaa 100-kiloisista vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän voitti finaalissa Mongolian Tuvshinbajar Naidanin. MM-kilpailuista Haibulajevilla on kultaa vuodelta 2011 ja EM-kilpailuista kultaa vuodelta 2009. Molemmat kullat ovat 100-kiloisten sarjasta. == Lähteet == Luokka:Venäläiset judokat Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt