EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Yair Lapid

Yair Lapid (, s. 5. marraskuuta 1963) on israelilainen poliitikko ja entinen toimittaja. Hän toimii opposition ja keskustalaisen Yesh Atid -puolueen johtajana. Aiemmin hän on toiminut valtiovarainministerinä vuodesta 2013 vuoteen 2014, oppositiojohtajana 2020–2021, ulkoministerinä 2021–2022 ja lyhytaikaisesti pääministerinä 2022. == Elämä ja ura == Lapid syntyi Tel Avivissa aškenasijuutalaiseen perheeseen. Hänen isänsä Yosef oli toimittaja ja poliitikko ja äitinsä Shulamit on kirjailija. Asepalveluksensa aikana Lapid kirjoitti artikkeleita Israelin puolustusvoimien julkaisemaan lehteen. Vuonna 1991 hän alkoi julkaisemaan kolumnia Maariv-sanomalehteen, minkä jälkeen hän siirtyi kirjoittamaan Yedioth Ahronoth -lehdelle. Hän kokeili uraa myös musiikin, käsikirjoittamisen, näyttelemisen ja nyrkkeilyn parissa. Sittemmin Lapid alkoi juontamaan uutislähetyksiä ja keskusteluohjelmia televisiossa, ja hän julkaisi myös romaaneja. Lapid siirtyi politiikkaan vuonna 2012 ja perusti keskustalaisen Yesh Atid -puoleen. Hän toimi valtiovarainministerinä 2013–2014. Jännitteet Benjamin Netanjahun kanssa johtivat hänen eroamiseensa, minkä jälkeen hänestä tuli opposition avainhenkilöitä. Kesällä 2021 Lapid oli solmimassa koalitiohallitussopimusta, jonka mukaan hänen olisi ollut määrä toimia ulkoministerinä hallituskauden puoliväliin asti, minkä jälkeen hän olisi siirtynyt pääministerin tehtäviin Naftali Bennettin tilalle elokuussa 2023. Kahdeksan puolueen liitto perustui ennen kaikkea yhteiseen haluun syrjäyttää Netanjahu pois vallasta. Koalitiohallitus ei kuitenkaan toiminut, ja sen ilmoitettiin hajoavan kesäkuussa 2022. 1\. heinäkuuta Lapid astui pääministerin virkaan ja asettui ehdokkaaksi myös jatkaakseen virassa seuraavassa hallituksessa, joka oli määrä muodostaa pian. Hän hävisi Netanjahulle ja palasi oppositiojohtajaksi 29. joulukuuta 2022. Gazan sodan puhjettua lokakuussa 2023 Netanjahu pyysi Lapidia liittymään väliaikaiseen sota-ajan hallitukseen, mistä tämä kieltäytyi. Marraskuussa Lapid ehdotti Likud-puolueelle uuden koalitiohallituksen muodostamista, joka poistaisi ”Netanjahun ja ääriajattelijat” hallituksesta. Lapidin mukaan Netanjahulla ei ole kansainvälisen yhteisön eikä Israelin kansalaisten tai turvallisuusjärjestelmän luottamusta. == Näkemyksiä == Lapid kannattaa kahden valtion mallia Israelin–Palestiinan konfliktin ratkaisuksi, eli Israelin juutalaisvaltion ja itsenäisen Palestiinan arabivaltion rinnakkaiseloa. Hän vastustaa sellaisten juutalaissiirtokuntien rakentamista, jotka estäisivät tämän toteutumisen. == Lähteet == Luokka:Israelin pääministerit Luokka:Israelin ulkoministerit Luokka:Israelilaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Konia

Konia (Konia eisentrauti) on kirjoahveniin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanlaisena Kamerunista. ==Koko ja ulkonäkö== Konia voi kasvaa suurimmillaan noin 9 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan laji on pitkänomainen ja otsa on loiva. Kalan selkäevä on pitkä ja piikikäs. Konian väri on hopeanharmaa ja kyljessä on rivi osittain yhteenkasvaneita mustia täpliä. Evät ovat läpikuultavat. ==Levinneisyys ja elintavat== Koniaa tavataan ainoastaan Kamerunista Borombi- Mbo-järvestä. Laji elää lähellä pintaa ja sen ravintoa ovat kasvit, levät, vesihyönteiset ja kalojen munat. Se voi myös varastaa ravintoa ravuilta. Konia hautoo munia suussaan, kunnes poikaset kuoriutuvat ja tätä tekevät niin koiraat kuin naaraatkin. Konia luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kantaa uhkaavat hiilidioksidipurkaukset järven pohjasta ja elinympäristön laadun heikkeneminen maatalouden ja teollisuuden vuoksi. Paikalliset kalastavat koniaa ravinnoksi. ==Lähteet== Luokka:Kirjoahvenet Luokka:Uhanalaiset kalat
Kapellbacken

Kapellbacken on Siuntiossa, Uudellamaalla sijaitseva mäki ja vanha kirkon paikka. Paikalla on sijainnut 1300-luvulla rakennettu katolinen kappeli, joka todennäköisesti toimi Sjundbyn linnan kappelina. Tämä pieni kivinen kappeli oli myös tiettävästi Siuntion ensimmäinen kirkkorakennus. Kirkkorakennus on myöhemmin tuhoutunut ja siitä on jäljellä enää vain kivijalka sekä muistoristi. Kapellbackenilla sijaitsi myös Suomen ensimmäinen giljotiini. == Kapellbackenin kirkko == Kapellbackenin kirkko oli pieni kivistä muurattu kappeli, jota todennäköisesti ympäröi pieni hautausmaa. Kirkko oli kooltaan noin 10,5 x 5,5 metriä. Kivet kirkon rakentamista varten haettiin Kingelibergetiltä. Vuonna 1935 hiekanoton yhteydessä alueelta löytyi pääkalloja ja ihmisluita. Luut sekä kappelin kivijalka löytyivät Museoviraston arkeologisissa tutkimuksissa 1936. Luita pidetään 1700-luvulla ruttoon kuolleiden ihmisten luina. Perimätiedon mukaan kirkon viimeinen katolinen pappi hirttäytyi Kapellbackenin mäellä. == Lähteet == Luokka:Siuntion rakennukset ja rakennelmat Luokka:Siuntion historia Luokka:Suomen entiset kirkkorakennukset Luokka:Siuntion mäet
Seidi Haarla

Seidi Haarla (s. 1984 Kirkkonummi) on suomalainen Jussi-palkittu näyttelijä. Hän esittää naispääosaa Juho Kuosmasen elokuvassa Hytti nro 6 (2021). Hän sai roolistaan European Film Promotionin (EFP) Shooting Stars -palkinnon yhtenä vuoden lupaavimmista elokuvanäyttelijöistä. == Ura == Haarla haki Teatterikorkeakouluun, mutta ei onnistunut pääsemään sisään. Sen sijaan hän opiskeli näyttelemistä Pietarissa puolen vuoden ajan. Sen jälkeen hän haki Teatterikorkeakouluun uudelleen, mutta jäi taas vaille opiskelupaikkaa. Silloin hän muutti Raumalle opiskelemaan merenkulkua. Hän suoritti vahtimiehen tutkinnon ja työskenteli vuoden ajan rahtilaivan puolimatruusina, kunnes onnistui kolmannella yrityksellään pääsemään Teatterikorkeakouluun. Vuodesta 2005 alkaen hän esiintyi useissa Ylioppilasteatterin tuotannoissa, muiden muassa Susanna Kuparisen Valtuusto-näytelmässä vuonna 2008. Haarla on tehnyt yhteistyötä sisarensa, ohjaaja ja dramaturgi Ruusu Haarlan kanssa autofiktiivisissä näyttämöteoksissa Traumaruumis (2014) ja Uusi lapsuus (2020). Heidän isänsä on ympäristötaiteilija Teuri Haarla. Haarla on näytellyt myös episodielokuvassa Tottumiskysymys (2019) sekä tv-sarjoissa Myrskyn jälkeen ja Hiljaisten palvelijat. Vuonna 2022 Haarla sai parhaan naispääosan Jussi-palkinnon elokuvasta Hytti nro 6. Haarlan Jussi-palkinto oli viimeisiä näyttelijöille jaettuja sukupuolitettuja Jussi-palkintoja. Filmiaura luopui 2022 Jussi-gaalan jälkeen näyttelijäpalkintojen nais-mies-jaottelusta. Haarla asuu Turussa puolisonsa ja kolmen kouluikäisen lapsen kanssa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stephen O’Donnell

Stephen O'Donnell (s. 11. toukokuuta 1992 Aberdeen) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Skotlannin Valioliigassa pelaavaa Motherwellia. O'Donnell on pelannut Skotlannin A-maajoukkueessa 26 ottelua vuosina 2018–2022. == Lähteet == Luokka:Skotlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lyndon Dykes

Lyndon Dykes (s. 7. lokakuuta 1995 Gold Coast, Australia) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Queens Park Rangersia. Hän on pelannut Skotlannin maajoukkueessa vuodesta 2020. Dykes syntyi Australiassa ja pelasi siellä rugby leaguea ennen siirtymistään jalkapallon pariin. Hän siirtyi Skotlantiin vuonna 2016 ja pelasi siellä Valioliigassa Livingstonin joukkueessa 25 ottelua kaudella 2019–2020 ja kolme ottelua seuraavan kauden alussa. Hän teki Valioliigassa 11 maalia, joista kolme joulukuussa 2019 Ross Countya vastaan. Hän on pelannut syyskuusta 2020 alkaen Englannin mestaruussarjassa Queens Park Rangersin joukkueessa 155 ottelua ja tehnyt niissä 34 maalia. Dykes pelasi Skotlannin maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2020. Hän on pelannut huhtikuun 2024 loppuun mennessä 36 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia, joista neljä maalia neljässä peräkkäisessä Skotlannin voittamassa MM- karsintaottelussa syys-lokakuussa 2021 ja kaksi maalia Kansojen liigan ottelussa Ukrainaa vastaan syyskuussa 2022. Kesällä 2021 pelatuissa Euroopan- mestaruuskipailuissa Dykes pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kolme ottelua. == Lähteet == Luokka:Skotlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ché Adams

Ché Zach Everton Fred Adams (s. 13. heinäkuuta 1996 Leicester, Englanti) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Mestaruussarjassa pelaavaa Southamptonia. Hän on pelannut Skotlannin A-maajoukkueessa vuodesta 2021. Adams siirtyi pikkuseura Ilkestonista Englannin ykkösliigassa tuolloin pelanneeseen Sheffield Unitediin syksyllä 2014. Kauden 2016–2017 alussa hän siirtyi sarjatasoa ylempänä mestaruussarjassa pelanneeseen Birmingham Cityyn, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana 116 sarjaottelua ja teki niissä 34 maalia. Maaleistaan 22 hän teki kaudella 2018–2019. Kesällä 2019 hän siirtyi valioliigaseura Southamptoniin. Ensimmäisellä valioliigakaudellaan hän pelasi 30 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Valioliigassa 36 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Seuraavalla kaudella hän teki seitsemän maalia pelaamissaan 30 ottelussa. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 28 valioliigaottelua ja teki viisi maalia. Liigacupissa Southampton eteni välieriin ja Adams pelasi viisi ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Kaudella 2023–2024 Southampton pelasi mestaruussarjassa, jossa Adams pelasi 40 ottelua ja teki 15 maalia. Lisäksi hän pelasi parikymmentä minuuttia voitokkaassa nousukarsintafinaalissa Leeds Unitedia vastaan. Adams pelasi kaksi ottelua Englannin alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 2015. Hän on pelannut Skotlannin A-maajoukkueessa 30 ottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Ensimmäiset maaottelunsa hän pelasi maaliskuussa 2021 MM-karsinnassa Itävaltaa, Israelia ja Färsaaria vastaan ja teki viimeksi mainittua vastaan maalin. Toisen maaottelumaalinsa hän teki kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Luxemburgia vastaan. Tämän jälkeen hän on tehnyt maalin marraskuussa 2021 MM- karsintaotteluissa Moldovaa ja Tanskaa vastaan, kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Armeniaa vastaan sekä kesäkuussa 2024 ystävyysottelussa Gibraltaria vastaan. Hän pelasi Skotlannin kaikki kolme ottelua vuonna 2021 järjestetyissä EM-kilpailuissa ja niistä kaksi avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Skotlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ryan Christie

Ryan Christie (s. 22. helmikuuta 1995 Inverness) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut Skotlannin Valioliigassa Invernessiä ja Celticiä sekä lainasopimuksella Aberdeenia. Elokuussa 2021 hän siirtyi Englannin mestaruussarjassa pelaavaan Bournemouthiin, joka nousi kaudeksi 2022–2023 Englannin Valioliigaan. Christie on kauden 2023–2024 loppuun mennessä pelannut Skotlannin Valioliigassa 202 ottelua, joissa hän on tehnyt 47 maalia, Englannin Valioliigassa 69 ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin, ja Englannin mestaruussarjassa 38 ottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia. Christie on pelannut Skotlannin A-maajoukkueessa kesäkuun 9. päivään 2024 mennessä 49 ottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia: marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Kyprosta vastaan, syyskuussa 2020 kahdessa peräkkäisessä Kansojen liigan ottelussa Israelia ja Tšekkiä vastaan, marraskuussa 2020 EM-lopputurnauspaikan ratkaisseessa jatkokarsintaottelussa Serbiaa vastaan, syyskuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Irlantia vastaan ja kesäkuussa 2024 ystävyysottelussa Gibraltaria vastaan. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa Christie pelasi ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Tšekkiä vastaan ensimmäisen jakson. == Lähteet == Luokka:Skotlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Liam Cooper

Liam Cooper (s. 30. elokuuta 1991 Kingston upon Hull, Englanti) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Mestaruussarjassa pelaavaa Leeds Unitedia, jonka kapteeni hän on ollut usean kauden ajan. Viitattu 6.4.2022 Cooper pelasi ensimmäiset kaksi valioliigaotteluaan Hull Cityn joukkueessa kaudella 2009–2010. Vuosina 2011–2012 hän pelasi Hullin lisäksi lainalla Carlisle Unitedissa, Huddersfield Townissa ja Chesterfieldissä. Tammikuussa 2013 hän siirtyi Chesterfieldin omistukseen ja elokuussa 2014 Leeds Unitediin. Hän palasi Valioliigaan Leedsin sarjanousun myötä kaudeksi 2020–2021. Hän pelasi tuolla kaudella 25 liigaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa, ja teki maalin joulukuussa Manchester Unitedia vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi 21 liigaottelua, mutta oli yli kolme kuukautta sivussa hamstring-vamman vuoksi. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 18 valioliigaottelua ja teki marraskuussa maalin AFC Bournemouthia vastaan. Kaudella 2023–2024 Leeds pelasi mestaruussarjassa, jossa Cooper pelasi 15 ottelua ja teki yhden maalin. Nousukarsinnan kolmesta ottelusta hän pääsi vaihdosta kentälle yhdessä. Cooper on pelannut Skotlannin A-maajoukkueessa kesäkuun 10. päivään 2024 mennessä 19 ottelua, joista 13 ottelua avauskokoonpanossa. Kesällä 2021 pelatuissa Euroopan- mestaruuskilpailuissa hän pelasi täydet minuutit Skotlannin tappiollisessa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Hän on pelannut seitsemän MM- ja viisi EM- karsintaottelua. == Lähteet == Luokka:Skotlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jack Hendry

Jack Hendry (s. 7. toukokuuta 1995 Glasgow) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Saudi-Arabian Valioliigassa pelaavaa Al-Ettifaqia. Hän on pelannut Skotlannin A-maajoukkueessa vuodesta 2018. Hendry on pelannut Skotlannin lisäksi Englannissa, Australiassa, Belgiassa, Italiassa ja Saudi-Arabiassa. Hän on voittanut liigamestaruuden Skotlannissa Celticin joukkueessa vuosina 2018 ja 2019, vaikkakin jäi noina kausina vähälle peliajalle, sekä Belgiassa Club Bruggen joukkueessa vuonna 2022. Italian Serie A:ssa hän pelasi neljä ottelua ollessaan lainalla Cremonesessa syyskuusta 2022 tammikuuhun 2023. Hendry pelasi Skotlannin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Unkaria vastaan. Kesällä 2021 käydyissä EM-kilpailuissa hän pelasi avauskokoonpanossa ensimmäisen alkulohko-ottelun mutta ei päässyt muissa otteluissa pelaamaan. Hän on pelannut kesäkuun 9. päivään 2024 mennessä 31 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia: kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Alankomaita, maaliskuussa 2022 ystävyysottelussa Itävaltaa ja syyskuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Irlantia vastaan. == Lähteet == Luokka:Skotlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jishaq Levinsohn

Jishaq (Isak) Levinsohn (1788 Krementsy, Puola, nyk. Ukraina – 1860) oli ukrainanjuutalainen kirjailija, valistuksen esitaistelijoita. Hän vastusti ahdasmielisiä hasidi-liikkeen kannattajia. Hän kirjoitti sosiaalisesta eriarvoisuudesta, joka ilmeni siten, että köyhät nuorukaiset joutuivat Venäjän armeijaan 25-vuotiseen palvelukseen. Kirja Di hefker velt kiellettiinkin, ja se ilmestyi vasta 1888. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Juutalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1788 syntyneet Luokka:Vuonna 1860 kuolleet
Percy Wyndham Lewis

(Percy) Wyndham Lewis (18. marraskuuta 1882 – 7. maaliskuuta 1957 Lontoo, Britannia) oli brittiläinen kirjailija ja taidemaalari. Lewis syntyi merellä Kanadan lähellä ja muutti Englantiin 11-vuotiaana. Hän opiskeli taidemaalariksi Pariisissa ja Münchenissä. Hän perusti kubistisen taidesuuntauksen vortisismin (Wyndham Lewis, Britannica, viitattu 14.6.2021 Lewis joutui fasismin kannattajana lähtemään toisen maailmansodan puhjettua ensin Yhdysvaltoihin, sitten Kanadaan. Kirjoissaan hän oli visuaalinen, ja romaanit olivat satiirisia, kriittisiä ja älyllisiä. Proosan lisäksi hän kirjoitti runoja ja esseitä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kanadalaiset kirjailijat Luokka:Kanadalaiset taidemaalarit Luokka:Brittiläiset kirjailijat Luokka:Englantilaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Tapanilan kirjasto

Tapanilan kirjasto on Helsingin Tapaninkylän kaupunginosassa Tapanilan osa- alueella sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa. Tapanilan kirjasto on perustettu vuonna 1946. Nykyään se toimii Tapanilan urheilukeskuksen vuonna 1981 valmistuneessa päärakennuksessa. Kirjaston tiloja on kunnostettu esimerkiksi vuonna 2012. === Historia === Tapanilassa toimi vuodesta 1931 alkaen Helsingin maalaiskunnan keskuskirjaston lainausasema. Vuonna 1946 toteutettiin kuntaliitos Helsingin kaupunkiin. Samana vuonna perustettiin Tapanilan kirjasto. Kirjasto toimi pitkään Puukoulun yläkerrassa. Vuonna 1981 kirjasto siirtyi Tapanilan urheilukeskuksen tiloihin. Siitä lähtien kirjasto on toiminut samoissa tiloissa. Tapanilan kirjasto oli 2000-luvun alkupuolella lakkautusuhan alla. Helsingin kirjastotoimi ehdotti vuonna 2002 Tapanilan kirjaston lakkauttamista kolmen muun sivukirjaston ohella. Kirjaston sulkemishanke suututti paikalliset, jonka myötä alettiin keräämään lakkauttamista vastustavaa nimilistaa. Helsingin Sanomat on kirjoittanut, kuinka kirjastojen puolustaminen yhdisti lopulta useassa kaupunginosassa paikallisia. Lakkautusehdotus herätti kiistaa kirjasto- ja kulttuurilautakunnassa. Tapaus kirvoitti myös useita kannanottoja lehtien palstoilla. Lopulta kaupunki päätyi säilyttämään Tapanilan kirjaston. Myöhemmin selvisi, että kirjastojen lakkauttaminen oli konsulttiyrityksen tekemä ehdotus. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Timo Uotila lahjoitti isänsä veistoksen Tapanilan kirjastolle (Koillis-Helsingin Lähitieto, 16.10.2019) (lahitieto.fi) Luokka:Tapaninkylä Luokka:Helsingin kaupunginkirjasto
Lauristinin johtama Neuvosto-Viron kansankomissaarien neuvosto

Johannes Lauristinin kansankomissaarien neuvosto oli 25. elokuuta 1940 – 28. elokuuta 1941 Virossa toiminut ensimmäinen Neuvostoliiton osatasavaltana toimineen Neuvosto-Viron kansankomissaarien neuvosto eli Neuvosto-Viron hallitus. Saksalaiset valloittivat elokuun lopulla 1941 Tallinnan osana hyökkäystä Neuvostoliittoon. Pääosa hallituksen jäsenistä pakeni muualle Neuvostoliittoon. Kansankomissaarien puheenjohtaja Johannes Lauristin kuoli paetessaan Tallinnasta.Zetterberg 2007: 640-643. Neuvostoliiton muiden osatasavaltojen mallin mukaan toimeenpanovaltaa käytti kansankomissaarien neuvosto, johon kuului puheenjohtaja Lauristinin lisäksi kaksi varapuheenjohtajaa, valtion suunnittelukomitean päällikkö, ja kolmetoista kansankomissaaria eli ministeriä. Kansankomissariaatit oli jaettu kahteen ryhmään Raun 1989: 187-188.: * niihin, jotka olivat vastuussa sekä Neuvosto- Viron Tallinnassa olevalle hallitukselle että Moskovassa olevalle yleisliittolaiselle hallitukselle. Näitä olivat kevyt teollisuus, raha-asiat, maatalous, kauppa, sisäiset asiat, oikeus, terveys ja valtion valvonta sekä * niihin, jotka olivat vastuussa vain Neuvosto-Viron hallitukselle. Näitä olivat paikallinen teollisuus, opetus, työvoima, kunnallistalous ja sosiaaliturva. == Lauristinin johtamat kansankomissaarit == Tehtävä Ministeri Tehtävissä Kansankomissaarien puheenjohtaja (pääministeri) Johannes Lauristin 25.8.1940 – 28.8.1941 Kansankomissaarien varapj. (varapääministeri) Neeme Ruus 25.8.1940 – 1941 Kansankomissaarien varapj. (varapääministeri) Eduard Päll 25.8.1940 – 1941 Suunnittelukomitean pj., kansankomissaarien varapj. (varapääministeri) Oskar Sepre 25.08.1940 – 1941 Opetusasiain kansankomissaari, kansankomissaarien varapj. (varapääministeri) Nigol Andresen 25.08.1940 – 1941 Kevyen teollisuuden kansankomissaari Arnold Veimer 25.08.1940 – 1941 Paikallisen teollisuuden kansankomissaari Johannes Sauer 25.08.1940 – 1941 Raha-asioiden kansankomissaari Paul Keerdo 25.08.1940 – 1941 Maatalouden kansankomissaari Georg Abels 25.08.1940 – 1941 Kaupan kansankomissaari Hendrik Allik 21.6.1940–25.8.1940 Sisäasiain kansankomissaari Boris Kumm Andrei Murro 25.8.1940–1941 26.3.1941 – 6.8.1941 Kansallisen turvallisuuden kansankomissaari Boris Kumm 1941 Oikeusasiain kansankomissaari Aleksander Jõeäär 25.08.1940 – 1941 Terveydenhoidon kansankomissaari Viktor Hion 25.08.1940 – 1941 Valtion valvonnan kansankomissaari Orest Kärm 25.08.1940 – 6.4.1941 Sosiaaliasiain kansankomissaari Lembit Lock 25.08.1940 – 25.8.1940 Työvoima-asiain kansankomissaari Maksim Unt 25.8.1940 - 28.5.1941 Tarkastusasiain kansankomissaari Aribadi Uibo 25.08.1940 – 3.6.1941 ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Neuvosto-Viron hallitukset
Oussouyen departementti

thumb|Kylä Carabanen saarella. thumb|Kapokkipuu Elinkinessä Casamancen sivuhaaran rannalla. Oussouyen departementti () on departementti Ziguinchorin alueella Senegalissa. Sen hallinnollinen keskus on Oussouye. Departementin pinta-ala on 891 neliökilometriä. Asukkaita on 53 000 henkeä (vuonna 2016, arvio). ==Maantiede== Oussouyen departementti sijaitsee Ziguinchorin alueen lounaisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Casamancejokeen, idässä Ziguinchorin departementtiin, etelässä Guinea-Bissauhun ja lännessä Atlantin valtamereen. Maisemaa leimaavat alangot ja Casamancejoen estuaarin sivuhaarat. Vuotuinen sademäärä on 1 200–2 000 millimetriä. Sateisimmat kuukaudet ovat heinä-, elo- ja syyskuu. Minimilämpötilat vaihtelevat 15–18:n ja maksimilämpötilat 27–32 asteen välillä. Tammikuu on viilein ja maalis-, huhti- ja toukokuu kuumimmat. Seudulla on paljon metsiä ja mangrovesoita. Myös eläimistö on poikkeuksellisen runsas. Departementissa sijaitsee Ala-Casamancen kansallispuisto. ==Asutus== Departementtiin kuuluvat Cabroussen ja Loudia-Ouolofin arrondissementit sekä viisi kuntaa: Oussouye, Diembéring, Mlomp, Oukot ja Santhiaba Manjaque. Ainoa kaupunkiasutus on Oussouye. Asukkaista 67,5 % on dioloja, 14,1 % sererejä, 6,5 % wolofeja ja 5 % fulbeja. Yleisimmät kielet ovat diola ja wolof. Perinteisen uskonnon lisäksi harjoitetaan kristinuskoa ja islamia. ==Liikenne, talous ja palvelut== Departementin läpi kulkee Ziguinchorista Cap Skirringiin johtava päällystetty maantie. Casamancella on jokiliikennettä ja Cap Skirringissä kansainvälinen lentokenttä. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, maissi, maapähkinä ja lehmänpapu. Tuotantoeläimiä ovat siat, vuohet, lampaat, naudat, aasit ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Teollisuutta edustaa pienimuotoinen hedelmien ja muiden maataloustuotteiden jalostus. Palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulut, kolme lyseota, kaksi ammattikoulua, terveyskeskus, 14 terveysasemaa ja kaksi yksityisvastaanottoa. Vesihuollon taso on riittämätön ja sähköverkko on vain Oussouyessa ja Cap Skirringissä sekä niiden lähikylissä. ==Matkailu== Seudun matkailupotentiaali perustuu sen kulttuuriperintöön, vehreään luontoon ja rannikon miellyttävään ilmanalaan. Nähtävyyksiä ovat diolojen juhlat ja seremoniat sekä perinteisten hallitsijoiden hovit. Cap Skirring on eurooppalaisten suosima rantalomakohde. ==Lähteet== Luokka:Senegalin departementit Luokka:Ziguinchorin alue
Joel Hokka

Joel Eerik Salomon Hokka (s. 5. lokakuuta 1993 Lahti) on Blind Channelin laulaja, kitaristi ja lauluntekijä. Hokka on Blind Channel yhtyeen lisäksi ollut mukana mm. Scarm -yhtyeessä. Blind Channel osallistui Eurovision laulukilpailuun 2021 sijoittuen kuudenneksi. Se on Suomen kolmanneksi paras sijoitus Euroviisuissa. == Ura ja muu elämä == Joel Hokka syntyi Lahdessa vuonna 1993. Hänen perheensä muutti Ouluun Hokan ollessa vielä pieni. Hokka vietti lapsuutensa Oulussa. Nuorena Hokka oli suunnitellut tulevansa jääkiekkoilijaksi, sillä hänen isänsä oli työskennellyt Oulun Kärppien kanssa. Lapsuudessaan Hokka pelasi jääkiekkoa samassa joukkueessa Mikael ja Markus Granlundin kanssa Laser HT:ssä. Hokka muistelee lopettaneensa kiekkoilun 12-vuotiaana. Kuitenkin teini-ikäisenä, Hokka kiinnostui musiikista ja lopulta meni Madetojan musiikkilukioon, jossa hän tapasi Blind Channelin toisen perustajajäsenen, Joonas Porkon. Siellä Blind Channel sai alkunsa. Hokka valmistui lukiosta ylioppilaaksi vuonna 2013. Nykyään Hokka asuu Helsingissä. == Lähteet == * * * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ned Beattyn filmografia

Tämä on Ned Beattyn filmografia. == Elokuvat == Vuosi Nimi Rooli 1972 Syvä joki Bobby Trippe 1972 Roy Bean – piru mieheksi 1973 Varas joka tuli päivälliselle 1973 Kilparatojen sankari Hackel 1973 Valkea salama seriffi Connors 1975 Ei aikaa arkailla 1975 Nashville Delbert Reese 1976 Presidentin miehet 1976 Pitkä, hullunkurinen linjuri Shorty Scotty 1976 Kasvot kuvaruudussa Arthur Jensen 1976 Hopeanuoli Bob Sweet 1976 Mikey and Nicky Warren Kinney 1977 Manaaja II: Luopio 1977 Alambrista! 1978 Merten urhot Mickey 1978 Suuri pankkisekoilu 1978 Teräsmies Otis 1979 Promises in the Dark 1979 Wise Blood – levoton veri Hoover Shoates 1979 1941 – Anteeksi, missä on Hollywood? Ward Douglas 1980 The American Success Company 1980 Ruutuhypyt G. P. Myerson 1980 Teräsmies II 1981 Apua, kutistun 1982 Rumpelstiltskin 1982 Toy – kuumakalle 1983 Paalupaikka Stroker 1983 Touched 1985 Klovni ja susimies 1986 Paluu kouluun 1987 Likaiset lahjukset Jack Kellom 1987 Neljäs sopimus kenraali Borisov 1987 Monster Truck 1987 Vakoilijoita kaikki tyynni 1988 Shadows in the Storm 1988 Switching Channels 1988 Pahuuden voimat 1988 Midnight Crossing 1988 After the Rain 1988 Purple People Eater 1989 Time Trackers 1989 Tuntematon tappaja James Nicks 1989 Tennesseen yössä 1989 Sodan kahleet 1989 Pyhä kosto 1990 Hei, me sukelletaan 1990 Big Bad John 1990 Angel Square 1990 A Cry in the Wild 1990 Manattu mikä manattu 1991 Captain America 1991 Mikä laulaen tulee... 1992 Blind Vision 1992 Riitasointu 1993 Rudy 1993 Hyvää ruokahalua, äiti 1994 Replikator Victor Valiant 1994 The Outlaws: Legend of O.B. Taggart 1994 Murha suorassa lähetyksessä 1995 Oikeuden puolustaja 1997 The Curse of Inferno 1998 Rankkaa peliä 1999 Cookien perintö 1999 Life 1999 Spring Forward 2002 This Beautiful Life 2002 Thunderpants 2003 Where the Red Fern Grows 2004 Talkkari 2005 Sweet Land 2007 Shooter 2010 Toy Story 3 Lotso eli Tuhti-karhu (ääni) 2010 Tappaja sisälläni Chester Conway 2011 Rango pormestari (ääni) == Lyhytelokuvat == Vuosi Nimi Rooli 1972 The Dangerous World of Deliverance 1990 Fat Monroe == Dokumenttielokuvat == Vuosi Nimi Rooli 1993 Warren Oates: Across the Border == Lähteet == * . Viitattu 14.6.2021. == Aiheesta muualla == * Luokka:Filmografiat
Gizem Erdogan

Gizem Suna Kling Erdogan (s. 30. huhtikuuta 1987, Göteborg) on ruotsalainen näyttelijä. Erdogan varttui Högsbon kaupunginosassa Göteborgissa. Hän kiinnostui jo nuorena teatterista ja alkoi harrastaa sitä. Lukion jälkeen hän muutti Kööpenhaminaan aloittaakseen lääkärinopinnot, mutta perui aikeensa ja haki sen sijaan teatterilinjalle kansalaisopistoon, minkä jälkeen hän opiskeli Malmön teatterikorkeakoulussa vuosina 2012–2015. Sen jälkeen hän on esiintynyt Tukholman ja Göteborgin kaupunginteattereissa. Vuonna 2015 hän teki ensiesiintymisensä kokoillan elokuvassa (elokuvassa Svenskjävel). Vuonna 2017 hän oli ehdolla Guldbagge-gaalassa parhaan naissivuosan kategoriassa. Vuoden 2020 Kristallen-gaalassa hän sai parhaan naispääosan palkinnon roolistaan SVT:n Kalifat-sarjassa. Erdoganin vanhemmat ovat kotoisin Turkista. Hän osaa puhua ruotsia, englantia, turkkia ja espanjaa. Hän elää avoliitossa korusuunnittelija Göran Klingin kanssa. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Elävät henkilöt
Parfait-Louis Monteil

Parfait-Louis Monteil (18. huhtikuuta 1855 Pariisi – 29. syyskuuta 1925 Herblay-sur-Seine) oli ranskalainen sotilas ja tutkimusmatkailija. Monteil valmistui Saint-Cyrin sotilasakatemiasta ja palveli Senegalissa ja Annamissa. Vuosina 1886–1888 hän tutki rautatien rakentamista Bafoulabén ja Bamakon välille nykyisessä Malissa. Vuonna 1890 Monteil lähetettiin tutkimaan Ranskan ja Britannian siirtomaiden rajaksi sovittua Sokoton kalifaatin pohjoisrajaa nykyisessä Nigerissä. Hän lähti pienen ranskalaisjoukon ja alkuasukassotilaiden kanssa Saint-Louisista Senegaljokea pitkin Kayesiin ja eteni maitse ranskalaisten hiljattain valloittamaan Ségouun sekä Ouagadougoun kautta Nigerin länsiosaan. Monteil vieraili vuonna 1891 Argungun ja Sokoton kalifikunnissa ja jatkoi Kanon kautta Bornuun ja Tšadjärvelle, jonne hän saapui huhtikuussa 1892. Retkikunta kääntyi sen jälkeen pohjoiseen ja saapui N’Guigmin, Bilman ja Murzuqin kautta joulukuussa Tripoliin. Monteil kirjoitti seuraavana vuonna matkakirjan, josta hän sai Ranskan maantieteellisen seuran kultamitalin. Monteil lähti vuonna 1894 tutkimusretkelle Ubangijoelle ja Niilin yläjuoksulle. Saavuttuaan Gaboniin hänet siirrettiin Norsunluurannikolle taistelemaan Samori Tourén joukkoja vastaan. Monteilin retkikunnan tehtävänä oli puolustaa Ranskan protektoraatiksi alistunutta Kongia, mutta vihamieliset baulet pakottivat hänet vetäytymään häpeällisesti. Tämä tappio oli yksi kenraalikuvernöörin johtaman Ranskan Länsi-Afrikan perustamisen syistä. Monteil yritti myöhemmin osallistua politiikkaan ja oli mukana Tunisian eteläosan valloituksessa. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset sotilaat Luokka:Ranskalaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Vuonna 1855 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Nälänhätästeela

Nälänhätästeela on Egyptissä Ptolemaios V:n aikana hieroglyfein kirjoitettu steela, joka viittaa vanhan valtakunnan aikaiseen nälänhätään. Steelassa faarao Djoser on nähnyt unessa luojajumalan Khnhumin, joka lupaa lopettaa nälänhädän. Faarao kiitokseksi päätti lahjoittaa Elefantinen saarelle maanviljelystuotteita, kultaa, jalokiviä, metsästyssaalista, norsunluuta, okraa, karneolia ja erilaista puutavaraa. Steela saattaa perustua 3. dynastian aikaiseen nälänhätään. On mahdollista, että steela on tehty propaganda tarkoituksena Khunumin papiston toimesta. == Lähteet == Luokka:Piirtokirjoitukset
Kaija Kangas

Kaija Anneli Kangas (16. heinäkuuta 1952 Ylivieska – 28. syyskuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatteritaiteen maisteri, joka 2002 nimitettiin Teatterikorkeakoulun teatteripedagogiikan lehtoriksi. Kangas opiskeli Turun yliopiston humanistisessa tiedekunnassa 1971–1974 ja Suomen Teatterikoulussa 1974–1978. Työuransa hän aloitti Mikkelin teatterista 1978–1979, vieraili Helsingin kaupunginteatterissa 1980–1983 ja siirtyi Turun kaupunginteatteriin 1983. Kankaan puoliso oli kirjailija Arto Melleri 1978–1988 ja heille syntyi kaksi tytärtä, joista Sara Melleri on myös näyttelijä. ==Valikoitu filmografia== *1978 Vartioitu kylä 1944 *1981 Pölhölä *1983 Menestyksen maku *1994 Kissan kuolema *1995 Kosketa minua ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Markis Kido

Markis Kido (11. elokuuta 1984 Jakarta – 14. kesäkuuta 2021 Tangerang) oli indonesialainen sulkapalloilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Nelinpeliin erikoistunut Kido voitti olympiakultaa Pekingissä 2008 parinaan Hendra Setiawan. Vuonna 2007 hän voitti maailmanmestaruuden ja vuonna 2010 MM- pronssia. Lisäksi Kido voitti muun muassa neljä mitalia Aasian kisoista, joukossa vuoden 2010 kultamitali.https://bwf.tournamentsoftware.com/player- profile/346FF00B-701D-4056-9855-A2635FD815F4Olympedia Kido kuoli Tangerangissa vain 36-vuotiaana 14. kesäkuuta 2021: hän sai sydäninfarktin ja lyyhistyi kesken sulkapallon pelaamisen jokamaanantaisella vuorollaan.https://www.reuters.com/lifestyle/sports/indonesian-doubles-star- kido-dies-heart-attack-36-2021-06-14/ == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Indonesialaiset sulkapalloilijat Luokka:Indonesialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Käpylän kirjasto

Käpylän kirjasto on Helsingin Käpylän kaupunginosassa sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa. Käpylän kirjasto on perustettu vuonna 1926. Käpylän kirjaston rakennus on arkkitehti Gunnar Taucherin suunnittelema ja se valmistui vuonna 1939. Käpylä Library - Väinölänkatu 5 - Käpylä - Helsinki - 3.jpg|Kirjastoa sisältä. Käpylä Library - Väinölänkatu 5 - Käpylä - Helsinki - 5.jpg|Lasten osastoa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Käpylä Luokka:Helsingin kaupunginkirjasto Luokka:Helsingin suojellut rakennukset
Copa América 2021

Copa América 2021 oli järjestyksessään 47. Copa América. Turnaus järjestettiin Brasiliassa kesä–heinäkuussa 2021. Alun perin turnaus oli tarkoitus järjestää vuoden 2020 kesällä, mutta vuoden 2020 maaliskuussa Etelä-Amerikan jalkapalloliitto Conmebol ilmoitti, että koronaviruspandemian vuoksi turnausta lykätään vuodella. Turnauksen isäntämaiksi valittiin alun perin Argentiina ja Kolumbia. Toukokuussa 2021 Kolumbian isännyys vietiin poliittisten mielenosoitusten ja Argentiinan isännyys pandemian tuomien ongelmien vuoksi. Conmebol vahvisti 21. toukokuuta 2021, että Brasilia tulisi isännöimään turnauksen. == Osallistujamaat == Turnaukseen osallistuivat kaikki kymmenen joukkuetta Conmebolin jalkapalloliitosta. Joukkueet jaettiin lohkoihin maantieteellisesti pohjoiseen ja eteläiseen lohkoon. Pohjoinen: * (isäntä) * * * * Etelä: * * * * * == Pelipaikat == Brasilian jalkapalloliitto ilmoitti 1. kesäkuuta 2021 että turnaus järjestetään Brasílian, Goiânian, Cuiabán ja Rio de Janeiron kaupungeissa. Brasília Estádio Nacional Mané Garrincha Kapasiteetti: 69 349 Cuiabá Arena Pantanal Kapasiteetti: 44 097 Rio de Janeiro Goiânia Maracanã Estádio Olímpico Nilton Santos Estádio Olímpico Kapasiteetti: 78 838 Kapasiteetti: 44 661 Kapasiteetti: 13 500 == Lohkovaihe == Lohkojen neljä parhaiten sijoittunutta joukkuetta etenevät pudotuspeleihin. Kaikki ajat ovat paikallista aikaa, BRT (UTC−3). === Lohko A === \---- \---- \---- \---- === Lohko B === \---- \---- \---- \---- == Pudotuspelit == === Puolivälierät === \---- \---- \---- === Välierät === \---- === Pronssiottelu === === Loppuottelu === == Maalintekijät == 4 maalia: * Lionel Messi * Luis Díaz 3 maalia: * Lautaro Martínez * Gianluca Lapadula 2 maalia: * Alejandro Gómez * Erwin Saavedra * Lucas Paquetá * Neymar * Eduardo Vargas * Ayrton Preciado * Ángel Romero * André Carrillo * Yoshimar Yotún * Edinson Cavani 1 maalia: * Ángel Di María * Rodrigo De Paul * Guido Rodríguez * Gabriel Barbosa * Casemiro * Roberto Firmino * Marquinhos * Éder Militão * Éverton Ribeiro * Richarlison * Alex Sandro * Ben Brereton * Ángel Mena * Gonzalo Plata * Miguel Borja * Edwin Cardona * Juan Guillermo Cuadrado * Gabriel Ávalos * Gustavo Gómez Portillo * Junior Alonso * Miguel Almirón * Alejandro Romero Gamarra * Braian Samudio * Sergio Peña * Luis Suárez * Edson Castillo * Ronald Hernández Oma maali: * Jairo Quinteros (Uruguayta vastaan) * Yerry Mina (Ecuadoria vastaan) * Renato Tapia (Ecuadoria vastaan) * Gustavo Gómez Portillo (Perua vastaan) == Lähteet == 2021 Luokka:Brasilian jalkapallo Luokka:Vuoden 2021 jalkapallo Luokka:Brasilian urheilutapahtumat
Frank Stallone

Francesco Stallone Jr. (s. 30. heinäkuuta 1950) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja-lauluntekijä ja muusikko. Hän on Sylvester Stallonen nuorempi veli, ja on säveltänyt musiikkia hänen elokuviinsa (esim. 'Rocky'). Hänen kappaleensa "Far from Over", joka soi vuoden 1983 filmissä Staying Alive ja filmin soundtrack-levyllä oli 10. sijalla 'Billboard Hot 100'-listalla. Sama kappale oli myös ehdolla Golden Globe-palkinnolle. Frank Stallone myös näytteli sivuosaroolin kyseisessä veljensä Sylvester Stallonen ohjaamassa filmissä Tunnettu myös mm. elokuvaroolista Baarikärpänen-elokuvasta. == Aiheesta muualla== * * Kotisivu https://www.frankstallone.com/ Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mary Stuart Mastersonin filmografia

Tämä on Mary Stuart Mastersonin filmografia. == Elokuvat == Vuosi Nimi Rooli 1985 Heaven Help Us Danni 1986 Elossa todistamaan Terry 1986 My Little Girl Franny Bettinger 1987 Jännät suhteet (Some Kind of Wonderful) Watts 1987 Gardens of Stone Rachel 1988 Mr. North Elspeth Skeel 1989 Sopimuksia (Immediate Family) Lucy Moore 1989 Taivaallinen rakastaja Miranda Jeffries 1990 Pilapiirtäjän elämästä (Funny About Love) Daphne 1991 Paistetut vihreät tomaatit Idgie Threadgoode 1993 Ystävät ja rakkaat (Married to It) Nina 1993 Benny & Joon Joon Pearl 1994 Murha suorassa lähetyksessä (The Radioland Murders) Penny 1994 Bad girls – naiset satulassa (Bad Girls) Cody Zamora 1996 Ruusujen aika (Bed of Roses) Lisa 1996 Taivaan vangit (Heaven’s Prisoners) Robin Gaddis 1997 Dogtown Dorothy 1998 Tunneli Kiinaan (Digging to China) Gwen 1999 The Book of Stars Penny McGuire 1999 The Florentine Vickie 2001 Kuoleman kortit (Three Blind Mice) Patricia Demming 2002 Leo Brynne 2002 West of Here Genevieve 2005 The Sisters Olga Prior 2007 The Insurgents ohjaaja 2018 Skin Jackie Marks 2019 Daniel Isn’t Real Claire Nightingale == Televisioelokuvat == Vuosi Nimi Rooli 1985 Loputon rakkaus (Love Lives On) 1996 Lily Dale Lily Dale 2004 Pienten sydänten pelastajat (Something the Lord Made) tohtori Helen Taussig == Ohjaukset == * The Cake Eaters (2007) == Lähteet == * . Viitattu 14.6.2021. * . Viitattu 14.6.2021. == Aiheesta muualla == * Luokka:Filmografiat
Vítor Benite

Vítor Alves Benite (s. 20. helmikuuta 1990 Jundiaí) on brasilialainen koripalloilija. Benite on voittanut urallaan muun muassa kaksi Mestarien liigan mestaruutta, kaksi Intercontinental Cupin mestaruutta ja kolme Brasilian mestaruutta. Vuonna 2021 hänet nimettiin Mestarien liigan finaaliturnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Benite on myös edustanut Brasilian maajoukkuetta muun muassa vuoden 2016 kesäolympialaisissa ja vuoden 2019 MM-kilpailuissa. == Elämä ja ura == Benite on pelannut kotimaansa lisäksi Espanjassa ja kansainvälisissä seurajoukkuekilpailuissa sekä hetken aikaa Kroatiassa. Hän voitti Flamengossa Brasilian mestaruuden vuosina 2013, 2014 ja 2015. Vuonna 2011 hänet valittiin Brasilian pääsarjan parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi, eniten kehittyneimmäksi pelaajaksi ja läpimurtopelaajaksi. Toisen parhaan kuudennen pelaajan palkintonsa Benite voitti vuonna 2015.Liga ACBhttps://www.eurocupbasketball.com/eurocup/competition/players/showplayer?pcode=007128#!biography Espanjalaisessa CB Mirafloresissa Benite on voittanut kaksi peräkkäistä Mestarien liigan mestaruutta vuosina 2020 ja 2021. Jälkimmäisenä vuonna hän voitti Mirafloresissa myös toisen Intercontinental Cupin mestaruutensa: ensimmäinen oli tullut vuonna 2014 Flamengossa. Vuonna 2021 Benite nimettiin Mestarien liigan finaaliturnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksihttp://www.championsleague.basketball/20-21/news/burgos-captain- vitor-benite-named-final-8-mvp. Brasilian miesten maajoukkueessa Benite saavutti muun muassa Amerikan-mestaruuskilpailujen hopeaa vuonna 2011. Hän on lisäksi edustanut maajoukkuetta muun muassa Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 ja Kiinan MM-kilpailuissa 2019.Olympedia.org == Lähteet == * * Profiili Liga ACB === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Brasilialaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arabianrannan kirjasto

Arabianrannan kirjasto on Helsingin Toukolan kaupunginosan Arabianrannan osa- alueella sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa. Arabianrannan kirjasto on perustettu vuonna 2004 ja sai toimitilansa samana vuonna avatuista, arkkitehti Mauri Tommilan suunnittelemasta usean kirjaston kirjastokeskuksesta Arabiakeskuksen rakennuksessa. Tiloja on remontoitu ja laajennettu kesällä 2020. Arabianrannan kirjaston edeltäjiin kuuluu lähistöllä katuosoitteessa Hämeentie 150 aiemmin toiminut, vuodenvaihteessa 2002–2003 suljettu Toukolan kirjasto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Toukola Luokka:Helsingin kaupunginkirjasto
Ljubomir Levtšev

Ljubomir Spiridonov Levtšev (1935 Trojan, Bulgaria – 2019 Sofia, BulgariaBulgarian poet Lyubomir Levchev, the recipient of the Golden Wreath in 2010, died, Struga Poetry EveningsLevtchev, Lubomir Spiridonov, Idref.fr, viitattu 15.6.2021 ) oli bulgarialainen runoilija, 1960-luvun vaihteessa aloittaneen sukupolven merkittäviä lyyrikoita. Levtševin runot ovat tunteellisia, mutta niihin sisältyy myös aatteellisia ja moraalisia arvoja. Hän oli Bulgarian kirjailijaliiton puheenjohtaja. Levtšev sai vuonna 2010 Pohjois-Makedoniassa järjestettävässä Strugan runoillat -tapahtumassa Kultainen seppele -palkinnon. ==Teokset== * Tähdet ovat minun: runovalikoima; bulgarian kielestä suom. Tarmo Manelius, Helsinki: Downtown 1977 ISBN 951-9490-70-1 (Valikoima on tekijän auktorisoima. Koottu Levtševin tuotannosta vuosilta 1957–1974) ===Suomennettuja runoja=== ;LähdeLjubomir Levtšev, Luettelo suomennetuista runoista, Linkki maailman runouteen, Runotietokanta, Lahden kaupunginkirjasto. Päivitetty 17.5.2021, viitattu 15.6.2021 * Isla Negran kellot, suom. Tarmo Manelius, Kulttuurivihkot 1977; nro 3 * Jäljettömyys, suom. Tarmo Manelius, Kulttuurivihkot 1984; nro 6 * Laulu Garcia Lorcalle, suom. Tarmo Manelius, Kulttuurivihkot 1977; nro 3 * Suuri jahti: sikermä, suom. Hannu Niklander, Kulttuurivihkot 1981; nro 5 Levtševin runojen suomennoksia on myös teoksissa: * Rahasodan kirkas pakkasyö: Runoja ja runoelmia, suom. Tarmo Manelius, kirjoittajat Tarmo Manelius ym. Helsinki: Like 2000 ISBN 951-578-743-2 * Preparoidut Feenikslinnut ja niiden viestit: bulgarialaisia runoja, bulgarian kielestä suom. Tarmo Manelius, Helsinki: Suomi-Bulgaria-seura ry 2020 ISBN 978-952-94-3516-6 ==Lähteet== Luokka:Bulgarialaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Liivinkielinen kirjallisuus

Liivinkielinen kirjallisuus on hyvin suppea. Matteuksen evankeliumi julkaistiin liivin kielellä 1863. Se julkaistiin kolmena eri julkaisuna. F. J. Wiedemannin kielimestarit käänsivät sen kummallekin päämurteelle, ja Wiedemann itse tarkasti käännökset, jotka L. L. Bonaparte painatti 250 kappaleen painoksina 1863. Näistä Bonaparten julkaisuista siirrettiin itäliiviläinen hiukan muokattuna latvialaiseen oikeinkirjoitustapaan ja julkaistiin Britannian ja ulkomaiden raamattuseuran kustannuksella 1880.Liivin kieli, Tietosanakirja osa 5, Tietosanakirja-osakeyhtiö 1913 (Runeberg.org) Tarton ja Helsingin yliopistojen tutkijoiden tuella ilmestyi ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuosina 1921–1939 noin 50 painotuotetta: Uusi testamentti 1937 ja muuta uskonnollista kirjallisuutta sekä oppikirjoja, lukemistoja, kalentereita ja laulukirja. Liivinkielinen aikakaluslehti Līvli ilmestyi 1931–1939. Kirjallisuuden edistäjiä olivat Kōrli (Karl) Stalte ja Petõr Damberg. Sen jälkeen ilmestyi lähinnä folklorea tutkijoiden käyttöön. Tunnettu esperantisti Ints Čače sekä liiviläiset Petõr Damberg ja Hilda Grīva kirjoittivat vuonna 1964 liivi-latvia-esperanto-sanakirjan, joka sisältää liivinkielisten sanojen lisäksi noin 300 liivinkielistä runoa 32 kirjoittajalta. Kirja julkaistiin 1982. Teosta kuitenkin arvosteltiin runojen huonosta laadusta ja kielestä. Vuonna 1998 julkaistiin liivinkielisten runojen suurkokoelma Ma akūb sīnda vizzõ, tūrska, joka sai Latviassa runouspalkintoja. Edgar Vaalgamaa julkaisi vuonna 2001 kirjan Valkoisen hiekan kansa, joka on yksi laajimmista liiviläisiä käsittelevistä teoksista. Liivinkielistä runoutta on suomeksi julkaistu kaksikielinen antologia Kerran olin taivaan suolajärvi, jonka runoilijat ovat Valt Ernštreit, Baiba Damberg ja Ķempi Kārl. Kokoelman on toimittanut ja runot suomentanut raakakäännöksen pohjalta Olli Heikkonen. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Edgar Vaalgamaa, Valkoisen hiekan kansa: liiviläisten historiaa ja kulttuuria. Sis. sivuilla 160–186: Valda Šuvcāne, Liiviläiset toisen maailmansodan jälkeen; suom. Mirja Itkonen. Jyväskylä: Atena 2001 ISBN 951-796-235-5 ==Aiheesta muualla== * Livones.net Luokka:Liiviläiset
Intel Core i3

Intel Core i3 on yhdysvaltalaisen monikansallisen teknologiayhtiö Intelin valmistama prosessorimallisarja. Ensimmäinen i3-prosessori julkaistiin tammikuussa 2010. == Lähteet == Luokka:Intelin suorittimet
Paloheinän kirjasto

Paloheinän kirjasto on Helsingin Paloheinän osa-alueella sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa. Paloheinän palvelukeskuksessa sijaitseva kirjasto on perustettu vuonna 1986. Palvelukeskuksen on suunnitellut Arkitektbyrån Bengt Lundsten. Kirjaston tiloja on uudistettu esimerkiksi syksyllä 2019. Samassa palvelukeskuksessa toimii Paloheinän terveysasema. ==Kirjaston historiaa == Paloheinän kirjaston edeltäjinä voidaan pitää Helsingin maalaiskunnan suomalaisen kirjaston keskuskirjastoa, joka sijoitettiin maalaiskunnan Pakinkylän Metsolan kansakouluun vuonna 1934. Metsolan kansakoulu oli nykyisen Metsolan ala-asteen lähistöllä. Kirjaston kokoelmissa oli yhteensä 2 800 nidettä. Vuonna 1946 Pakinkylän alue liitettiin Helsingin kaupunkiin osana suurta alueliitosta. Kirjastotoiminta jatkui Pakilan sivukirjastona, joka sijaitsi aluksi Metsolan koululla, sitten Pakilan kirkon tiloissa. Vuonna 1954 kirjasto sai uudet tilat tuolloin valmistuneesta, arkkitehti Jorma Järven suunnittelemasta Pakilan kansakoulusta (nykyinen Pakilan ala-asteen koulu). File:Flickr-Metsolan kansakoulu.jpg|Metsolan kansakoulussa sijaitsi suomenkielinen kirjasto vuodesta 1934 lähtien (nykyisen Itä-Pakilan alueella). File:Flickr-kirjasto-Pakilan-koululla.jpg|Tätä seurasi Pakilan kirjasto, joka sai tilat vuonna 1954 valmistuneesta Pakilan kansakoulusta (nyk. Pakilan ala-asteen koulun). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Tuomarinkylä Luokka:Helsingin kaupunginkirjasto
Långsjö (Saltvik)

Långsjö on järvi Saltvikissa Ahvenanmaan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 49,7 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 26 kilometriä pohjoiskoilliseen.Långsjö. Järviwiki. Viitattu 8.6.2021. == Maantiede == Långsjön pituus etelästä pohjoiseen on 1,7 kilometriä, leveys lännestä itään on noin 400 metriä. Långsjön eteläosassa sijaitsee Andholmarnan saariryhmä, johon kuuluu 20 aarin laajuinen saari ja muutama luoto. Järveä ympäröi metsämaa. Etelässä sijaitsee Södra Långsjön, järvien välinen kannas on noin 30 metriä leveä. Retkikartalla järvet on mainittu ainoastaan yhteisellä nimellä Långsjö. Södra Långsjönin korkeustaso on 0,1 metriä Långsjötä alempi. Lounaassa sijaitsee Åsgårda träsk ja luoteessa Inre Verkviken. Långsjö (82.A45.1.005) kuuluu vesistöalueeseen 82.045A, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistössä (82). Långsjön on alueen 82.045A toiseksi laajin järvi ja Saltvikin viidenneksi laajin. Alueeseen 82.045A kuuluu viisi järveä.Ahvenanmaalla (82.045A). Järviwiki. Viitattu 8.6.2021. == Lähteet == Luokka:Saltvikin järvet
Inre Verkviken

Inre Verkviken on järvi Saltvikissa Ahvenanmaan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 50,3 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 27 kilometriä pohjoiskoilliseen.Inre Verkviken, vakavesi, SaltvikInre Verkviken. Järviwiki. Viitattu 8.6.2021. == Maantiede == Inre Verkviken on etelä–pohjoissuuntainen järvi. Sen pohjoisosa kaartuu koilliseen kohti Yttre Verkvikeniä, joka on pieni merenlahti. Inre Verkvikenistä virtaa noin 250 metriä pitkä Verkströmmen Yttre Verkvikeniin. Inre Verkvikenin eteläosassa sijaitsee muutama luoto. Eteläosa on kuroutunut jossain määrin erilleen pääaltaasta. Inre Verkvikeniä ympäröi metsämaa, jota täplittää muutama peltotilkku. Itärannalla kohoaa jyrkkä Horsklint. Inre Verkvikenin eteläpuolella sijaitsee vähäinen Strömma träsk. Lännessä on merenlahti Karviken ja järvi Toböle träsk. Inre Verkviken (95.510.1.019) kuuluu Ahvenanmaan pohjoiseen saaristoalueeseen (95.51), joka on toisen jakovaiheen vesistö Pohjoisen Saaristomeren päävesistössä (95). Ahvenanmaan pohjoiseen saaristoalueeseen kuuluu 26 järveä, joista Inre Verkviken on suurin, toiseksi suurin on Gröndals träsk Getassa.Ahvenanmaan pohjoinen saaristoalue (95.51). Järviwiki. Viitattu 8.6.2021. == Lähteet == Luokka:Saltvikin järvet