EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
André Raison

André Raison (ennen vuotta 1650 – 1719 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja urkuri.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Raison, André Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 3.8.2024 Raison sai opetusta Sainte Genevièven apottiluostarin seminaarissa Nanterressä. Hänestä tuli Pariisin Sainte Genevièven kuninkaallisen apottiluostarin urkuri noin vuonna 1666. Myöhemmin hän työskenteli urkurina Jacobins de St. Jacquesin luostarissa ja oppilaitoksessa. Raison opetti Louis-Nicolas Clérambaultia. Hän julkaisi urkumusiikkia kahdessa kirjassa Pariisissa vuosina 1688 ja 1714. Alexandre Guilmant ja André Pirro julkaisivat Pariisissa vuonna 1899 Raisonin sävellyksiä sisältävän painoksen kokoelmassa Archives des maîtres de l’orgue. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Ranskalaiset urkurit Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:1600-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1719 kuolleet
Martti Kymäläinen

Martti Kymäläinen (5. elokuuta 1903 Mikkeli – 23. maaliskuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen seiväs- ja korkeushyppääjä 1920-luvun lopulla ja 1930-luvun alussa. Ammatiltaan hän oli aluksi urheilunohjaaja (silloin urheiluneuvojana) ja myöhemmin rikospoliisi toimien Kuopiossa ja Helsingissä. Kymäläinen oli nuoruudessaan innokas urheilumies. Hän suoritti vuonna 1922 Suojeluskuntapiirin voimistelu- ja hiihtoneuvojakurssin. Vuonna 1926 hän suoritti Tuusulassa suojeluskuntaliikkeen vastaavan neuvojakurssin. Vuonna 1929 hän Suomen urheiluopiston urheiluneuvojakurssin. Tällöin hän työskenteli SVUL:n Suur-Savon piirin urheiluneuvojana. Urheilu-urallaan Kymäläinen edusti Suomea kahdessa maaottelussa eli vuonna 1929 Ruotsia ja Ranskaa vastaan lajinaan seiväshyppy. Samassa lajissa hän saavutti kaksi SM-mitalia ja lisäksi vielä SM-mitalin korkeushypyssä. == Saavutuksia == * SM-hopeaa seiväshypyssä 1929 ja -pronssia 1930 sekä * SM-pronssia korkeushypyssä 1930 === Viitteet === Luokka:Suomalaiset seiväshyppääjät Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Suomalaiset poliisit Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Persée (ooppera)

Persée (LWV 60Persée, opera, LWV 60 AllMusic, viitattu 4.8.2024 ) on Jean- Baptiste Lullyn ooppera, joka koostuu alkusoitosta, prologista ja viidestä näytöksestä. Sen aiheena on Zeuksen pojan Perseuksen mytologinen tarina.Persée, Lully Théâtre des Champs-Elysées, viitattu 4.8.2024 Persée kantaesitettiin 18. huhtikuuta 1682. Lully sävelsi teoksen Ludvig XIV:lle.Jean-Baptiste Lully: Persée EuroArts, viitattu 4.8.2024 1700-luvulla Ludvig XV valitsi Perséen teokseksi, jolla avattiin uusi kuninkaallinen oopperatalo Versailles’n palatsiin ja juhlistettiin tulevan Ludvig XVI:n ja Marie Antoinetten häitä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Ranskankieliset oopperat Luokka:1680-luvun musiikkiteokset
Persée

Persée viittaa seuraaviin asioihin: * FS Persée (M649), miinantorjunta-alus * Persée, Jean-Baptiste Lullyn ooppera * Persée, verkkoportaali
Roger Rio

Roger Rio (13. helmikuuta 1913 Dunkerque, Ranska – 23. huhtikuuta 1999) oli ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Rio edusti urallaan suurimmaksi osaksi Rouenia. Hän pelasi yhteensä 92 liigaottelua ja teki niissä 25 maalia. Rio debytoi Ranskan A-maajoukkuueessa helmikuussa 1933 ja kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1934 maailmanmestaruuskilpailuissa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Hafizabad

Hafizabad on kaupunki Pakistanin Punjabin provinsissa. Sen asukasluku oli vuoden 2017 väestönlaskennassa 245 751\. ==Maantiede== Hafizabad sijaitsee Pakistanin Punjabin provinsissa Hafizabadin piirikunnassa Chenabjoen varrella. ==Historia== Hafizabadin alueella on pitkä historia. Kun Aleksanteri Suuren armeija liikkui alueella 300-luvulla eaa. seudulla kuvailtiin olleen useita suuria kaupunkeja. 500luvulla alueella liikkui puolestaan kiinalainen tutkimusmatkailija Xuanzang. 600-luvulta lähtien alueella oli useita rajputien ruhtinaskuntia. Mahmud GhaznilaisenIntian valloitus ei ulottunut aivat Hafizabadiin saakka, mutta se liitettiin myöhemmin Delhin sulttaanikuntaan ja edelleen Suurmogulien valtakuntaan. Kaupunki mainitaan Suurmogulien aikaisessa teoksessa Ain-i-Akbari oman mahal-alueensa hallinnollisena keskuksena ja oli tuolloin ilmeisesti merkittävä kaupunki. Ajan kanssa se alkoi kuitenkin menettää merkitystään läheiselle Gujranwalan kaupungille. Intian jaon yhteydessä ja Pakistanin itsenäistyessä kaupungista muutti pois hinduja ja sikhejä. Vastaavasti sinne muutti muslimipakolaisia itsenäistyneestä Intiasta. ==Väestö== Hafizabadin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 245 751. ==Lähteet== Luokka:Pakistanin kaupungit Luokka:Punjab (Pakistan)
Jean Turco

Jean Alphonse Turco (s. 19. joulukuuta 1917 Villejuif) on ranskalainen Tasavallan demokraattien liittoa edustanut poliitikko. Hän oli Ranskan kansalliskokouksen edustaja vuosina 1972–1973 ja uudelleen vuosina 1973–1978.Jean Turco Assemblée nationale, viitattu 4.8.2024 Jean Turco Nominations au Journal Officiel, viitattu 4.8.2024 Turco on vuonna 1940 Ranskasta käydyn taistelun veteraani.C'est à la Une Sud Radio, viitattu 4.8.2024 Hän on Kunnialegioonan ritari. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet ranskalaiset
Kjærnes

Kjærnes on taajama Åsin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta- ala on 0,27 neliökilometriä ja asukasluku 304 vuonna 2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan taajamat Luokka:Ås
Åsin kirkko (Ås)

Åsin kirkko () on Åsin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1867. ==Kuvia== Ås kirke interiør IMG 1633.jpg|Kirkkosali ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Ås
Åsin kirkko

Åsin kirkko voi tarkoittaa seuraavia: * Åsin kirkko, kirkko Vestre Totenin kunnassa Norjassa * Åsin kirkko, kirkko Åsin kunnassa Norjassa
Nordbyn kirkko

Nordbyn kirkko () on Åsin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1827. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Ås
Kroerin kirkko

Kroerin kirkko () on Åsin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1925. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Ås
Monique Haas

Monique Haas (20. lokakuuta 1909 Pariisi – 9. kesäkuuta 1987 Pariisi) oli ranskalainen pianisti.Robert Cummings, Monique Haas Biography AllMusic, viitattu 4.8.2024 Haas opiskeli Pariisin konservatoriossa, jossa hänen keskeisimmät opettajansa olivat Joseph Morpain ja Lazare Lévy. Hän sai Pariisin konservatoriossa ensimmäisen palkinnon vuonna 1927. Yksityisopetusta Haas sai valmistumisensa jälkeen Rudolf Serkiniltä, George Enesculta ja Robert Casadesusilta.Forgotten Pianists: Monique Haas Interlude 27.9.2017, viitattu 4.8.2024 Hän kiersi useimmissa Euroopan maissa, entisellä Neuvostoliiton alueella, Yhdysvalloissa, Aasiassa ja Australiassa. Haas edisti aktiivisesti ranskalaisten säveltäjien, kuten François Couperinin, Jean-Philippe Rameaun, Claude Debussyn, Maurice Ravelin ja Olivier Messiaenin teosten näkyvyyttä. Lisäksi hän tulkitsi ohjelmistoa muiden muassa Johann Sebastian Bachilta, Joseph Haydnilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Frédéric Chopinilta, Robert Schumannilta, Béla Bartókilta, Sergei Prokofjevilta ja Paul Hindemithiltä Haas oli naimisissa säveltäjä Marcel Mihalovicin kanssa. Mihalovici sävelsi monet pianoteoksistaan vaimolleen. Haas opetti vuosina 1967–1970 Pariisin konservatoriossa ja piti lisäksi mestarikursseja Salzburgin Mozarteumissa. Hän levytti toisen maailmansodan jälkeen enimmäkseen Deutsche Grammophonille. Hän levytti muun muassa Debussyn ja Ravelin kokonaispianotuotannot. Haas jäi leskeksi vuonna 1985 ja kuoli itse Pariisissa kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 2006 Deutsche Grammophon julkaisi kahdeksan levyn kokonaisuuden, joka koostui Haasin kaikista levymerkille tekemistä levytyksistä. Ne olivat vuosina 1948–1965 äänitettyjä. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Buse Naz Çakıroğlu

Buse Naz Çakıroğlu (s. 26. toukokuuta 1986) on turkkilainen amatöörinyrkkeilijä. Hän ottelee naisten kärpässarjassa ja on voittanut maailmanmestaruuskisoissa kultaa ja hopeaa sekä Euroopan-mestaruuskisoissa hopean ja kolme kultaa. Näiden lisäksi hänellä on Euroopan unionin mestaruus vuodelta 2017 sekä Euroopan kisojen kultamitalit 2019 ja 2023. Çakıroğlu on syntyisin Trabzonista, Koillis-Turkista, ja edustaa Fenerbahçen nyrkkeilyseuraa. Hän on opiskellut urheiluvalmennusta Düzcen yliopistossa. ==Lähteet== Luokka:Turkkilaiset nyrkkeilijät Luokka:Turkkilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hans Haslum

Hans Haslum (8. marraskuuta 1789 Asker – 5. heinäkuuta 1875 Eidsvoll) oli norjalainen maanviljelijä ja Eidsvollin kansalliskokouksen osanottaja. Myöhemmin hän toimi Eidsvollin kansalliskokousrakennuksen talonmiehenä. Haslum oli Jonas Gahr Støren isoisoisoisä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Eidsvollin kansalliskokousmiehet Luokka:Norjalaiset maanviljelijät Luokka:Vuonna 1789 syntyneet Luokka:Vuonna 1875 kuolleet
Lucette Descaves

Lucette Descaves (1906–1993) oli ranskalainen pianisti.Maureen Buja, Forgotten Pianists: Lucette Descaves Interlude 13.9.2017, viitattu 4.8.2024 Descaves opiskeli Marguerite Longin johdolla Pariisin konservatoriossa. Hän sai siellä ensimmäisen palkinnon pianonsoitossa vuonna 1923. Descaves opetti Pariisin konservatoriossa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1976. Hän kuitenkin jatkoi opettamista oppilaansa Jacques Taddein perustamassa Rueil-Malmaisonin konservatoriossa. Descaves opetti Taddein lisäksi muiden muassa Michel Legrandia, Jean-Yves Thibaudetia, Pascal Rogéa sekä Katia ja Marielle Labèqueta. Descaves keskittyi merkittävästi aikansa säveltäjien tuotantoon. Hän kantaesitti André Jolivetin ja Jean Rivierin konsertot pianolle ja orkesterille. Descaves levytti Arthur Honeggerin ja Albert Rousselin kokonaispianotuotannot. Hänen ohjelmistoonsa kuului lisäksi muun muassa Maurice Ravelin ja Wolfgang Amadeus Mozartin sävellyksiä. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Øystein Wiik

Øystein Wiik (s. 7. heinäkuuta 1956) on norjalainen näyttelijä, laulaja ja kirjailija. Hän on näytellyt muun muassa Den Nationale Scenessä, Oslo Nye Teaterissa ja Det Norske Teatretissa. ==Romaanit== * Slakteren (2011) * Hvit Panter (2012) * Casanovasyndromet (2013) * Best når det virkelig gjelder! (2014) * Rekviem (2015) * Den syvende nøkkelen (2015) * Dødsrytteren (2017) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset näyttelijät Luokka:Norjalaiset laulajat Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gaby Casadesus

Gaby Casadesus (9. elokuuta 1901 Marseille – 12. marraskuuta 1999 Pariisi) oli ranskalainen pianisti.Gaby Casadesus AllMusic, viitattu 4.8.2024 Maureen Buja, Forgotten Pianists: Gaby Casadesus Interlude 6.9.2017, viitattu 4.8.2024 Casadesus opiskeli Marguerite Longin johdolla Pariisin konservatoriossa ja sai siellä ensimmäisen palkinnon pianonsoitossa 16-vuotiaana. Hän meni naimisiin pianisti Robert Casadesusin kanssa vuonna 1921. Gaby Casadesus tulkitsi ohjelmistoa muiden muassa Claude Debussylta, Maurice Ravelilta, Gabriel Faurélta, Florent Schmittilta ja Moritz Moszkowskilta. Hänen on kerrottu olleen läheisessä yhteistyösuhteessa osaan säveltäjistä. Lisäksi Casadesus erikoistui Felix Mendelssohnin teoksiin. Hän esiintyi myös duopianistina miehensä kanssa. Casadesus opetti sekä Pariisissa että Yhdysvalloissa, johon hän lähti miehensä kanssa toisen maailmansodan takia. Casadesus sai miehensä kanssa Jean-pojan, josta myös tuli pianisti. Vuonna 1941 Casadesus esitti Princetonissa viulua soittaneen Albert Einsteinin kanssa muun muassa kaksi osaa yhdestä Wolfgang Amadeus Mozartin viulusonaateista.Music: Einstein Fiddles Time Archive 3.2.1941, viitattu 4.8.2024 Casadesus oli mukana perustamassa Kansainvälistä Casadesus-pianokilpailua, jonka uudeksi nimeksi otettiin vuonna 1994 Clevelandin kansainvälinen pianokilpailu. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Flostan kirkko

Flostan kirkko () on Arendalin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1632. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Arendal
Jean Doyen

Jean Doyen (1907–1982) oli ranskalainen pianisti.Maureen Buja, Forgotten Pianists: Jean Doyen Interlude 30.8.2017, viitattu 4.8.2024 Doyen opiskeli Marguerite Longin johdolla Pariisin konservatoriossa. Hän teki solistina ensimmäisen esiintymisensä vuonna 1924. Hän kuitenkin palasi Pariisin konservatorioon opiskelemaan kontrapunktia ja sävellystä vuonna 1926. Doyen työskenteli vuosina 1941–1977 Pariisin konservatorion pianonsoiton opettajana Marguerite Longin seuraajana. Hän tuli erityisen tunnetuksi 1800–1900-lukujen ranskalaisten piano-ohjelmiston tulkitsijana. Hän esitti muiden muassa Gabriel Piernén, Reynaldo Hahnin, Vincent d’Indyn, Maurice Ravelin ja Gabriel Faurén teoksia. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Hisøyn kirkko

Hisøyn kirkko () on Arendalin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1849. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Arendal
Stokkenin kirkko

Stokkenin kirkko () on Arendalin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1878. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Arendal
Engenen kirkko

Engenen kirkko () on Arendalin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1849. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Arendal
Færvikin kirkko

Færvikin kirkko () on Arendalin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1884. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Arendal
Jeanne-Marie Darré

Jeanne-Marie Darré (30. heinäkuuta 1905 Givet – 26. tammikuuta 1999 Pariisi) oli ranskalainen pianisti.Jeanne-Marie Darré AllMusic, viitattu 4.8.2024 Maureen Buja, Jeanne-Marie Darré Interlude 23.8.2017, viitattu 4.8.2024 Darré sai varhaista opetusta äidiltään. Tämän jälkeen hän opiskeli Pariisin konservatoriossa Marguerite Longin ja Isidore Philippin johdolla. Lisäksi hän sai ohjausta Gabriel Faurélta, Camille Saint-Saënsilta ja Maurice Ravelilta. Darré piti ensimmäisen esiintymisensä 14-vuotiaana ja teki ensimmäiset äänityksensä kaksi vuotta myöhemmin. Pariisissa hän esiintyi ensimmäisen kerran 20-vuotiaana. Vuonna 1926 hän esitti yksittäisessä konsertissa kaikki Saint-Saënsin viisi pianokonserttoa Orchestre Lamoureux’n kanssa. Darré keskittyi esiintymään pitkälti Euroopassa ja aloitti esiintymisen Amerikassa vasta vuonna 1962. Hän teki Carnegie Hall -debyyttinsä esittämällä Saint- Saënsin pianokonserton nro 2. Darré sai vuonna 1966 Kunnialegioonan upseerin arvon. Vuosi myöhemmin hänestä tehtiin Ordre des Arts et des Lettres’n Chevalier. Darré tuli tunnetuksi varsinkin Frédéric Chopinin ja Franz Lisztin sävellysten tulkitsijana. Lisäksi hän äänitti muun muassa Vincent d’Indyn teoksia. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Toynbee-laatat

Toynbee-laatat ovat lähinnä yhdysvalloissa ja Etelä-Amerikassa havaittuja asfalttiin upotettuja laattoja (yleensä kooltaan noin 30x15 senttimetriä) joiden alkuperä tai merkitys on yhä tuntematon. Laattoja on havaittu noin kahdessakymmenessä Yhdysvaltain kaupungissa ja neljässä Etelä-Amerikan kaupungissa. Ensihavainnot laatoista tehtiin 1980-luvun loppupuoliskolla, ja ensi kertaa niistä uutisoitiin sanomalehdessä The Baltimore Sun vuonna 1994. Useita väärennöksinä ja jäljitelminä pidettyjä laattoja on sittemmin ilmestynyt ympäri Yhdysvaltoja, erityisesti 2000-luvulla. Suurin osa laatoista on löydetty Philadelphian alueelta ja lähiseudulta, kuten New Yorkista, Baltimoresta ja Pittsburghista. Nykyään useimmat laatoista on tuhoutunut muunmuassa tietöiden seurauksena tai ne on poistettu vandalsimina. Laattojen materiaalina on todennäköisesti linoleumi. === Laattojen sisältö === Kaikki alkuperäisenä pidetyn tekijän laatat sisältävät yleensä saman tekstin (alla), mahdollisesti pienin variaatioin. Toisinaan laattojen vieressä on nähty myös poliittisia viestejä. Santiago de Chilestä löytyneestä laatasta on löydetty katuosoite 2624 S. 7th Philadelphia, Pennsylvania. TOYNBEE IDEA IN MOViE `2001 RESURRECT DEAD ON PLANET JUPiTER == Teorioita merkityksestä == Laattojen tekstin uskotaan viittaavan historioitsija Arnold J. Toynbeehin ja seuraavan rivin Stanley Kubrickin elokuvaan Avaruusseikkailu 2001. Seuraavia asioita on esitetty Toynbee-laattojen sisältöjen lähteeksi * Arnold J. Toynbeen teos Experiences (1969), joka yhdessä osassa käsittelee uudelleensyntymistä. * The Toynbee Convector, vuoden 1984 sci-fi -novelli. * Jupiter V, vuoden 1953 sci- fi -novelli, jossa avaruusalus on nimeltään Arnold Toynbee. * David Mametin kuunnelma "4 A.M" (1985), jossa henkilö soittaa radio-ohjelmaan puhuakseen ylösnousemuksesta ja Arnold Toynbeestä. == Teorioita tekijästä == == Katso myös == * Katutaide * Graffiti == Lisää aiheesta == * https://toynbeeidea.com/ - Toynbee-laattoihin keskittyvä verkkosivusto * Resurrect Dead: The Mystery of the Toynbee Tiles (2011) \- Dokumenttielokuva Luokka:Philadelphian kulttuuri Luokka:Katutaide
Hugo Travers

Hugo Travers (s. 1997 Versailles) on ranskalais-britannialainen toimittaja ja sisällöntuottaja. Hän on tullut tunnetuksi Youtube-kanavallaan HugoDécrypte, jonka hän perusti vuonna 2015. Elokuussa 2024 kanavalla oli noin 2,85 miljoonaa tilaajaa. Travers on haastatellut muun muassa entistä Ranskan pääministeriä Édouard Philippeä ja presidentti Emmanuel Macronia, Kansallisen liittouman johtajaa Marine Le Peniä sekä Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyiä. Travers on opiskellut Sciences Po -yliopistossa Pariisissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Hugo Traversin Youtube-kanava Luokka:Ranskalaiset toimittajat Luokka:Ranskalaiset tubettajat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joel Shankle

Joel Warren Shankle (2. maaliskuuta 1933 – 8. huhtikuuta 2015) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka kilpaili pääasiallisesti 110 metrin aitajuoksussa. Shankle osallistui Melbournen kesäolympialaisiin 1956, jossa hän sijoittui kolmanneksi ajalla 14,1. Hänen ennätyksensä oli samana vuonna juostu 13,7. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Robert Casadesus

Robert Casadesus (7. huhtikuuta 1899 Pariisi – 19. syyskuuta 1972 Pariisi) oli ranskalainen pianisti, säveltäjä ja musiikkipedagogi.Adrian Corleonis, Robert Casadesus AllMusic, viitattu 4.8.2024 Maureen Buja, Forgotten Pianists: Robert Casadesus Interlude 16.8.2017, viitattu 4.8.2024 Casadesus opiskeli Pariisin konservatoriossa ja sai siellä ensimmäisen palkinnon vuonna 1913. Hän piti ensimmäisen resitaalinsa vuonna 1917 ja voitti Diémer-palkinnon vuonna 1920. Casadesusta opetti pianonsoitossa Louis Diémer ja sävellyksessä Xavier Leroux.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Casadesus, Robert (Marcel) Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 4.8.2024 Casadesus oli vuodesta 1921 naimisissa pianisti Gaby Casadesusin kanssa. Hän kiersi esiintyjänä laajalti vuodesta 1922 lähtien. Hän piti usein resitaaleja myös duona vaimonsa kanssa. Casadesus ystävystyi säveltäjä Maurice Ravelin kanssa esitettyään tämän teoksen Gaspard de la nuit ja säveltäjän nautittua muista esiintyjistä poikenneeksi kokemastaan tulkinnasta. Tämän jälkeen Casadesus kiersi Euroopassa Ravelin ja sopraano Madeleine Greyn kanssa. Toisen maailmansodan sytyttyä Casadesus lähti Yhdysvaltoihin, jossa hän asui Princetonissa ja Newportissa. Fyysikko ja harrastelijaviulisti Albert Einstein asui hänen naapurinaan. Casadesus palasi Ranskaan vuonna 1946 ja johti Fontainebleaun amerikkalaista konservatoriota. Casadesus kantaesitti itse säveltämänsä konserton kolmelle pianolle ja jousiorkesterille New Yorkissa 24. heinäkuuta 1965. Hänen kanssaan pianosolisteina esiintyivät hänen vaimonsa ja pariskunnan poika Jean Casadesus. Casadesus jatkoi säveltämistä, levyttämistä ja opettamista kuolemaansa saakka. Casadesus levytti muun muassa Ludwig van Beethovenin viulusonaatit ja César Franckin viulusonaatin Zino Francescattin kanssa. Hän tuli tunnetuksi myös Wolfgang Amadeus Mozartin teosten äänityksistään ja levytti tämän pianokonserttoja George Szellin johtaman Clevelandin orkesterin kanssa. Casadesus äänitti monia Ravelin teoksia. Hänen ohjelmistonsa ulottui Johann Sebastian Bachista Olivier Messiaeniin. Casadesus sävelsi seitsemän sinfoniaa, konsertoja, kamarimusiikkia ja pianoteoksia. Viimeinen sinfonioista kantaesitettiin New Yorkissa postuumisti 8. marraskuuta 1972. Tällä seitsemännellä sinfonialla on lisänimi ”Israel”, ja se on omistettu George Szellille. Kyse on modernista teoksesta, jonka esittämiseen vaaditaan SATB-solistit, lasten ja aikuisten kuorot sekä orkesteri. Vuonna 1975 järjestettiin ensimmäinen kansainvälinen Robert Casadesus -pianokilpailu Clevelandissa. Vuonna 1994 tapahtuman uudeksi nimeksi otettiin Clevelandin kansainvälinen pianokilpailu. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset pianistit Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Zino Francescatti

René-Charles ”Zino” Francescatti (9. elokuuta 1902 Marseille – 17. syyskuuta 1991 La Ciotat) oli ranskalainen viulisti. Hän tuli tunnetuksi lyyrisestä esitystavastaan ja oman aikansa viulumusiikin tulkinnoistaan esimerkiksi Darius Milhaud’lta, Leonard Bernsteinilta ja Karol Szymanowskilta.Zino Francescatti Britannica, viitattu 4.8.2024 Francescatti oli italialaistaustainen. Hänen molemmat vanhempansa soittivat viulua, ja hänen isänsä oli aikoinaan ollut Niccolò Paganinin oppilas.Zino Francescatti Queen Elisabeth Competition, viitattu 4.8.2024 Francescatti aloitti viulunsoiton opiskelun 3-vuotiaana. Hän teki debyyttinsä 5-vuotiaana ja esiintyi solistina Ludwig van Beethovenin viulukonserton esityksessä jo 10-vuotiaana. Francescatti teki virallisen Pariisin-debyyttinsä vuonna 1925 esiintymällä solistina Paganinin viulukonserton nro 1 tulkinnassa. Saavuttuaan Pariisiin vuonna 1924 hän myös perusti duon Maurice Ravelin kanssa. Francescatti esiintyi vuodesta 1928 lähtien laajalti Euroopassa ja Etelä-Amerikassa. Yhdysvalloissa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1939 New Yorkin filharmonikkojen kanssa. Tuolloinkin hän tulkitsi Paganinin ensimmäisen viulukonserton. Myöhemmällä urallaan Francescatti kiersi Robert Casadesusin kanssa. Kaksikko muun muassa levytti yhdessä kaikki Ludwig van Beethovenin viulusonaatit. Lisäksi Francescatti teki muun muassa Beethovenin viulukonserton levytyksen Bruno Walterin johtaman Columbia Symphony Orchestran solistina. Vaikka Francescatti asui New Yorkissa, hän palasi usein Ranskaan esiintymään ja opettamaan. Jäätyään eläkkeelle vuonna 1976 hän asettui pysyvästi Ranskaan ja myi arvokkaan Stradivarius-viulunsa Salvatore Accardolle. Vuonna 1987 Francescatti perusti opetussäätiön ja Aix-en- Provencessa pidettävän viulukilpailun. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Agnelle Bundervoët

Agnelle Bundervoët (12. lokakuuta 1922 – 14. helmikuuta 2015) oli ranskalainen pianisti.Agnelle Bundervoët AllMusic, viitattu 4.8.2024 Maureen Buja, Forgotten Pianists: Agnelle Bundervoët Interlude 31.7.2017, viitattu 4.8.2024 Bundervoët aloitti pianonsoiton opiskelun 4-vuotiaana. Hän opiskeli jo 7-vuotiaana kansallisessa konservatoriossa Marseillessa ja suoritti 10-vuotiaana opintoja Pariisin konservatoriossa. Varhaisimmat opinnot Pariisin konservatoriossa koskivat musiikin teoriaa ja yksityistä ohjausta Lazare Lévyltä. Täysopiskelijoiksi ei kuitenkaan otettu alle 13-vuotiaita. Bundervoëtin opinnot Pariisin konservatoriossa katkaisi toinen maailmansota. Hänen opettajansa erotettiin tehtävistään konservatoriossa, hänen isänsä kuoli sotavangiksi jouduttuaan ja hänen veljensä lentokone syöksyi Englannin kanaaliin. Bundervoët kuitenkin valmistui Pariisin konservatoriosta vuonna 1948. Hänelle myönnettiin Grand Prix du Disque hänen ensimmäisestä levytyksestään, joka sisälsi Johann Sebastian Bachin musiikkia. Bundervoët kantaesitti Elsa Barrainen pianokonserton vuonna 1954. Hänelle omistettiin Thomas Stubbsin pianokonsertto. Bundervoët lopetti konsertoinnin 1950-luvun puolessavälissä reuman takia, mutta sai huomattavasti entistä suuremman yleisön äänityksillään, joiden tekemisen lomassa pystyi pitämään taukoja. Hän opetti vuosikymmenten ajan Versailles’n kansalliskonservatoriossa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Jean Casadesus

Jean Casadesus (7. heinäkuuta 1927 Pariisi, Ranska – 20. tammikuuta 1972 lähellä Renfrewia, Ontario, Kanada) oli ranskalainen pianisti.Jean Casadesus, Noted Pianist, Dies in an Auto Collision at 44 The New York Times Archive 22.1.1972, viitattu 4.8.2024 Casadesus oli Robert ja Gaby Casadesusin poika. Samaan sukuun kuuluivat kapellimestari-säveltäjä Francis Casadesus ja alttoviulistiGeorg Predota, The Henri Casadesus Viola Inventions Interlude 21.8.2017, viitattu 4.8.2024 Henri Casadesus. Casadesus pääsi 11-vuotiaana Pariisin konservatorioon. Vuonna 1939Casadesus, Jean The Concise Oxford Dictionary of Music, viitattu 4.8.2024 tai 1940 hän muutti perheineen Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli Princetonin yliopistossa. Casadesus voitti Philadelphian orkesterin järjestämän nuorten solistien kilpailun vuonna 1946. Hän teki samana vuonna debyyttinsä esiintymällä solistina Eugene Ormandyn johtamassa Maurice Ravelin G-duuripianokonserton esityksessä. Vuonna 1947 Casadesus palkittiin Geneven kansainvälisessä musiikkikilpailussa. Casadesus liittyi vuonna 1954 Ranskassa Fontainebleaun amerikkalaisen konservatorion henkilökuntaan. Vuonna 1965 hän sai taiteilijaresidenssin Binghamton Universitysta, jossa hän siitä lähtien vietti puolet vuodesta. Casadesus oli naimisissa ja hänellä oli tytär. Hän kuoli autokolarissa Kanadassa vuonna 1972. Hän oli pitänyt resitaalin Deep Riverissä ja oli sieltä matkalla Ottawaan sekä Sarniaan jatkamaan esiintymistä. Onnettomuudessa kuoli myös toisessa autossa matkustanut pariskunta. Casadesusin auton kuljettaja joutui kriittiseen tilaan. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Petter Stenhagen

Petter Stenhagen, myös Steenhagen (2. marraskuuta 1712 Lövånger Ruotsi – 11. marraskuuta 1772 Kokkola) oli kauppias, laivanvarustaja, raatimies ja moninkertainen edustaja Ruotsin säätyvaltiopäivillä. ==Henkilöhistoria== Stenhagenin vanhemmat olivat rykmentinvälskäri Conrad Stenhagen ja Margareta Warg ja puoliso vuodesta 1744 Catharina Kiemmer (1722–1774). Stenhagen oli kauppias ja laivanvarustaja Kokkolassa, Kokkolan raatimies vuodesta 1752 kuolemaansa asti ja edustaja Ruotsin säätyvaltiopäivillä 1760–1762, 1765–1766, 1769 ja 1771. Valtiopäivillä hän kannatti useimmiten hattupuoluetta, mutta toisilla valtiopäivillään myssyjä. Jo ensimmäisillä valtiopäivillään Stenhagen pyrki vaikuttamaan, että Pohjanmaan ja Länsipohjan kaupungit saisivat tapulikaupunkien oikeudet ulkomaan kauppaan. Kun tämä toteutui 1765, sen voi laskea olleen myös Stenhagenin ansiota. Valtiopäivillä 1771 Stenhagen edusti taas hattuja, mutta myssyjen ja hattujen välisessä kiistassa porvariston edustajien kesken hänet erotettiin säädystään. ==Julkaisuja== * Ödmjukt memorial, 1761 * Tankar om nödwändigheten af stapel-städers anläggande i Sweriges norra orter och i synnerhet i Öster- och Wästerbottn, 1762 * Additament uti stapelstads saken, 1765 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset kauppiaat LUokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Suomalaiset raatimiehet Luokka:Ruotsin säätyvaltiopäivien valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1712 syntyneet Luokka:Vuonna 1772 kuolleet
Otto Bache

Otto Bache (21. elokuuta 1839 – 28. kesäkuuta 1927) oli tanskalainen taidemaalari ja Tanskan kuninkaallisen taideakatemian professori. Hän oli Wilhelm Marstrandin oppilas ja tuli tunnetuksi muotokuvista sekä historiamaalauksista. ==Teoksia== Edouard Suenson.jpg|Edouard Suenson (1882) Otto Bache - De sammensvorne rider fra Finderup.jpg|De Sammensvorne rider fra Finderup efter Mordet på Erik Klipping Skt. Cæcilienat (Frederiksborgin museo, 1882) Coronation of Christian IV in 1596.jpg|Christian IV's Kroningstog (Fredriksborgin museo, 1887) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tanskalaiset taidemaalarit Luokka:Tanskalaiset professorit Luokka:Vuonna 1839 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Karl Frithiof Winter

Karl Frithiof Winter (24. syyskuuta 1865 – 17. helmikuuta 1927) oli suomalainen kauppias ja Helsingissä toimineen Winterin lelukaupan perustaja ja johtaja. Lelukauppa toimi 1990-luvulle saakka.Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 22.02.1927, nro 52, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 04.08.2024Täydentäviä yhtiötietoja : Winterin lelukauppa, Pörssitieto G. KockDödsfall, Hufvudstadsbladet, 20.02.1927, nro 49 (2. painos), s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 04.08.2024 Winter oli Helsingin reaalikoulussa koulunkäynnin päätettyään työssä ensin insinööri Nordqvistin Amerikkalaisessa makasiinissa Helsingissä ja sitten prokuristina Helsingin Kalkkiuuni Oy:ssä. Vuonna 1894 hän avasi veljensä kanssa lelukaupan Kasarmikadulla. Vuodesta 1903 alkaen Winterin lelukauppa sijaitsi Wreden pasaasissa eli Vanhalla Kauppakujalla Aleksanterinkatu 46:ssa. Kaupassa myytiin myös talous-, koru- ja lyhyttavaraa. Enimmillään Winterillä oli kolme lelukauppaa Helsingissä, kolme sivuliikettä Turussa, Viipurissa ja Terijoella sekä useita agentuureja. Myöhemmin lelukauppa sijaitsi Uudessa City-käytävässä Aleksanterinkatu 21:ssa.Folkhälsan : K. F. Winters understödsfondWinterin leikkikaluliike 40-vuotias, Helsingin Sanomat, 01.09.1934, nro 234, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 01.09.2024 Helmikuussa 1927 61-vuotiaana kuollut Winter lahjoitti testamentissaan noin 3 miljonaa markkaa yksityishenkilöille ja yhteisöille muun muassa Åbo Akademille, Svenska kulturfondenille, Samfundet Folkhälsanille ja suojeluskuntajärjestölle.Suuria lahjoituksia, Aamulehti, 24.02.1927, nro 54, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 04.08.2024 Toiminimenä aloittanut Winterin lelukauppa muutettiin vuonna 1912 osakeyhtiöksi nimellä Ab K. F. Winter Oy. Tämä yhtiö purettiin 1919 ja sen tilalle tuli toiminimi K. F. Winter. Winterin kuoltua lelukauppa siirtyi Winterin testamentin kautta lahjoituksena Samfundet Folkhälsanille ja uusi omistaja perusti 1929 Ab K. F. Winter Oy:n. Vuonna 1942 Folkhälsan myi lelukaupan varastoineen pankkiiriliike Ane Gyllenbergille. Pankkiiriliike purki vanha osakeyhtiön ja perusti tilalle 1942 K. F. Winter Oy Lelukauppa -yhtiön. 1960-luvulla yhtiön omistus siirrettiin Signe ja Ane Gyllenbergin säätiölle. Vuonna 1991 säätiö myi lelukaupan liiketoiminnan kolmen yksityishenkilön perustamalle uudelle Winter-yhtiölle. Tämän yhtiön ja lelukaupan toiminta päättyi vuonna 1998. K. F. Winter Oy Lelukauppa-yhtiö pysyi Signe ja Ane Gyllenbergin säätiön omistuksessa ja sen nimeksi muutettiin Wintros Oy Ab. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Joulupukki Winterin lelukaupassa joulun alla 1954, Helsingin kaupunginmuseo (Finna) * Leikkikaluliike Winter, Keskuskatu 6, Citykuja, valokuva vuodelta 1960, Helsingin kaupunginmuseo (Finna) Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Jean-Baptiste Pater

Jean-Baptiste Joseph Pater (1695–1736) oli ranskalainen taidemaalari. Hän opiskeli ensin Jean Baptiste Guidén ja sitten lyhyesti kuuluisan Jean Antoine Watteaun johdolla. Pater ja Watteau olivat molemmat kotoisin Valenciennesista. Myöhemmin Pater seurasi Watteauta Pariisiin ja valitsi omiin töihinsä hyvin samankaltaisia aiheita. Nimellä fêtes galantes kutsutaan kuvia ylhäisistä ihmisryhmistä maaseutuympäristössä. Siinä missä Watteau maalasi väsyneitä sotajoukkoja levähtämässä, Paterin mallit, osa aristokraattisessa puvussa, osa teatteriasuissa, seurustelevat vastakkaisen sukupuolen edustajien kanssa flirttaillen. Paterin huomiotaherättävä tuotteliaisuus johtui elämäkertojen mukaan yhtä aikaa ahneudesta ja taiteilijan pelosta menettää työkykynsä. Monet hänen merkittävistä teoksistaan on tehty hänen lyhyen elämänsä viimeisellä vuosikymmenellä. Fredrik Suuri ja muut keräilijät ostivat hänen teoksiaan, ja vuonna 1735 Ludvig XV tilai häneltä metsästysaiheisen teossarjan Versaillesin palatsiin. Pater pääsi Ranskan taideakatemian, Académie des Beaux-Arts jäseneksi vuonna 1728. Jean-Baptiste Pater 002.jpg|Les Joies de la vie rurale PATER, Jean Baptiste Joseph - Concert Champêtre.jpg|Concert champêtre, 1734 The Dance by Jean-Baptiste Pater (1695-1736) - IMG 7239.JPG|La Danse Jean- Baptiste Pater - Repose in a Park.jpg|Repos au parc Jean-Bapstiste Pater Familienausflug.jpg|Excursion de famille à la campagne Jean-Baptiste Pater - Les Baigneuses (The Bathers) - WGA17118.jpg|Les Baigneuses Bemberg Fondation Toulouse - Personnages sous une tente - Jean-Baptiste Pater - HT Inv.1104.jpg|Personnages sous une tente == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1695 syntyneet Luokka:Vuonna 1736 kuolleet Luokka:Rokokoomaalarit
Daiki Hashimoto

Daiki Hashimoto (; s. 7. elokuuta 2001) on japanilainen telinevoimistelija. Hän on kolminkertainen olympiavoittaja ja nelinkertainen maailmanmestari. Hashimoto saavutti ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, pronssia joukkuekilpailuissa, Stuttgartin MM-kilpailuissa 2019. Tokion kesäolympialaisissa 2021 hän voitti kultaa moniottelussa ja rekillä sekä saavutti hopeaa joukkuekilpailussa. Yksittäisten telineiden karsinnoissa hän sijoittui hevosella kahdeksanneksi, nojapuilla ja permannolla kymmenenneksi sekä renkailla 27:nneksi. Kita-Kyūshūn MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa moniottelussa ja rekillä sekä sijoittui nojapuilla neljänneksi. Hän sijoittui karsinnoissa hevosella neljänneksi ja permannolla viidenneksi mutta ei osallistunut näiden telineiden loppukilpailuihin. Hashimoto voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa Liverpoolissa 2022, kun hän oli moniottelun ykkönen. Hän saavutti Liverpoolissa MM-hopeaa joukkuekilpailussa, permannolla ja rekillä. Antwerpenin MM-kilpailuissa 2023 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa, moniottelussa ja rekillä sekä sijoittui permannolla seitsemänneksi. Pariisin kesäolympialaisissa 2024 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja sijoittui kuudenneksi moniottelussa. Hän ei selviytynyt telinekohtaisiin loppukilpailuihin. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset telinevoimistelijat Luokka:Japanilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nils Dahlman

Nils Petter Dahlman () oli suomenruotsalainen poliitikko, virkamies ja urheiluliikkeen johtomiehiä. Dahlman toimi nimismiehenä Jomalassa vuosina 1948–1951, Suomen Yhdyspankin pankinjohtajana Maarianhaminassa 1951–1967 ja Maarianhaminan pormestarina vuosina 1967–1980. Hän oli vuosikymmeniä Ahvenanmaan näkyvimpiä poliittisia johtajia toimien Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsenenä 1955–1960 ja 1964–1979. Maakuntapäivien ensimmäisenä varapuhemiehenä hän toimi 1972–1977 ja puhemiehenä 1978–1979. Vuosina 1963–1972 hän toimi Maarianhaminan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Hän nousi vuoden 1968 presidentinvaaleissa presidentti Kekkosta äänestäneen vaaliliiton valitsijamieheksi varamiehen paikalta, kun varsinainen valitsijamies Evald Häggblom oli sairastunut. Hän oli myös vuoden 1970 eduskuntavaaleissa ja vuoden 1978 presidentivaaleissa ehdokkaana, mutta ei tullut valituksi. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1948, ja hänelle myönnettiin laamannin arvo vuonna 1984. Nils Dahlman oli myös aktiivi toimija urheilujärjestöissä. Itse hän saavutti nuoruudessaan vuonna 1936 SFI:n kymmenottelumestaruuden IFK Mariehamnin edustajana. Myöhemmin hän edusti IF Åland-seuraa. Vuosina 1974–1979 hän toimi SVUL:n varapuheenjohtajana. Hän toimi myös erityisesti yleisurheilun johtotehtävissä, kuten IAAF:n teknisessä komiteassa. Vuonna 1982 hänelle myönnettiin IAAF:n kunniajäsenyys eli ”Veteran of IAAF”. Nils Dahlmanille myönnettiin vuonna 1965 Suomen Leijonan ritarikunnan I luokan ritarimerkin ja vuonna 1980 Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkin. Nils Dahlmanin poika on Johan Dahlman, joka toimi vuodesta 1981 ahvenmaalaisen Alandia Vakuutus -vakuutuskonsernin toimitusjohtajana. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot Luokka:Ahvenanmaalaiset poliitikot Luokka:Maarianhaminan kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Ahvenanmaalaiset yleisurheilijat Luokka:Suomalaiset yleisurheiluvaikuttajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Wataru Tanigawa

Wataru Tanigawa (; s. 23. heinäkuuta 1996) on japanilainen telinevoimistelija. Hän on joukkuekilpailun olympiavoittaja ja on saavuttanut mitaleja MM- kilpailuissa. Tanigawa voitti kesäuniversiadeissa 2017 kultaa joukkuekilpailussa sekä saavutti pronssia moniottelussa, permannolla, nojapuilla ja rekillä. Myös vuoden 2019 kesäuniversiadeissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa. Ensimmäisissä MM-kilpailuissaan Montrealissa 2017 hän oli parhaimmillaan nojapuiden karsinnassa 11:s ja renkaiden karsinnassa 15:s. Dohan MM-kilpailuissa 2018 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia sekä sijoittui hypyn karsinnassa 11:nneksi ja nojapuiden karsinnassa 13:nneksi. Stuttgartin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti jälleen joukkuekilpailussa pronssia. Telinekohtaisissa karsinnoissa hän oli parhaimmillaan renkailla 28:s. Tokion kesäolympialaisissa 2021 hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa. Moniottelun karsinnassa hän oli kolmastoista. Yksittäisten telineiden karsinnoissa hän sijoittui nojapuilla 11:nneksi, permannolla 14:ksi, renkailla 17:nneksi, hevosella 25:nneksi ja rekillä 32:nneksi. Vuonna 2022 Tanigawa voitti Aasian kisoissa Hangzhoussa kultaa hypyssä sekä sai hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia renkailla. Saman vuoden MM-kilpailuissa Liverpoolissa hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia moniottelussa sekä sijoittui hypyssä seitsemänneksi. Pariisin kesäolympialaisissa 2024 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa. Wataru Tanigawan veli Kakeru Tanagawa on myös telinevoimistelun arvokisamitalisti. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset telinevoimistelijat Luokka:Japanilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ouigo

Ouigo on brändinimi Ranskan kansallisen rautatieyhtiön SNCF:n liikennöimille halvempien lippujen junille, sekä tavanomaisille että suurnopeusjunille. Se perustettiin vuonna 2013. Ouigon on tarkoitus olla SNCF:n halvempi junapalvelu premium-tason TGV inOuihin verrattuna. == Historia == thumb|Ouigo Train Classique, kalustonaan BB 22200 -veturi ja Corail-vaunuja SNCF:llä on käynnissä projekti, jonka tarkoituksena on esimerkiksi korvata perinteinen TGV-brändi Ouigolla ja vuonna 2017 perustetulla paremman tason inOuilla. Projektin tavoitteena on uudistamalla pitää SNCF:n junat kilpailukykyisinä kilpailevia junayhtiöitä ja kasvavaa bussiliikennettä vastaan. Ouigo perustettiin vuonna 2013 tarjoamaan halvempia junamatkoja Ranskassa. Brändin junat ovat palveluiltaan riisuttuja ja niissä on vain yksi matkustusluokka. Alun perin kaikki Ouigo-junat olivat TGV-kalustoa eli suurnopeusjunia. Näiden palveluiden nimi on Ouigo Grande Vitesse. Vuonna 2021 brändi laajentui Espanjaan, kun Ouigo España aloitti liikenteen. Vuonna 2022 lanseerattiin Ouigo Train Classique, jotka ovat tavanomaisia veturivetoisia junia. == Lähteet == Luokka:Ranskan rautatieliikenne
Janakkalan helluntaiseurakunta

Janakkalan helluntaiseurakunta on Janakkalassa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 2003. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Turengin keskustassa Liikekujalla. Helluntaiherätys on toiminut Janakkalassa 1970-luvulta lähtien, mutta itsenäinen seurakunta perustettiin 2000-luvun alussa. Seurakunnan toimintaan kuuluvat viikoittaisten kokousten lisäksi lapsi -ja varkkityö, raamattupiiri, musiikkitoiminta ja lähetystyö. == Katso myös == * Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == Luokka:Janakkala Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Jennifer Gadirova

Jennifer Gadirova (s. 3. lokakuuta 2004 Dublin, Irlanti) on brittiläinen telinevoimistelija. Hän on joukkuekilpailun olympia-, MM- ja EM-mitalisti. Gadirova saavutti juniorien MM-kilpailuissa 2019 hypyssä hopeaa. Tokion kesäolympialaisissa 2021 hän saavutti pronssia joukkuekilpailussa sekä sijoittui permannolla seitsemänneksi ja moniottelussa 13:nneksi. Telinekohtaisissa karsinnoissa hän oli puomilla 24:s ja nojapuilla 43:s. Vuonna 2022 hän saavutti Münchenin EM-kilpailuissa hopeaa joukkuekilpailussa ja sijoittui permannolla viidenneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa Liverpoolissa hän saavutti joukkuekilpailussa hopeaa ja sijoittui permannolla seitsemänneksi. Pariisin kesäolympialaisista 2024 Gadirova oli poissa nilkkavamman vuoksi. Jennifer Gadirovan kaksossisko Jessica Gadirova on telinevoimistelun olympiamitalisti ja maailmanmestari. Heidän vanhempansa ovat kotoisin Azerbaidžanista. Vanhemmat muuttivat vuonna 2001 Englantiin ja vuonna 2004 muutamaksi kuukaudeksi töihin Dubliniin, jossa kaksoset syntyivät. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset telinevoimistelijat Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hankasalmen helluntaiseurakunta

Hankasalmen helluntaiseurakunta on Hankasalmellassa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1966. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Hankasalmen keskustassa Keskustiellä. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, vanhustyö sekä vankilatyö.. Vuonna 1966 perustettu helluntaiseurakunta toimi aluksi Asemalla entisessä matkustajakodissa. Toukokuussa 1983 helluntaiseurakunta osti nykyisen toimitilansa kirkonkylän kupeesta. == Katso myös == * Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == Luokka:Hankasalmi Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Trương Mỹ Lan

Trương Mỹ Lan (s. 13. lokakuuta 1956) on vietnamilainen liikenainen ja tuomittu rikollinen. Lan perusti vuonna 1992 kiinteistöalan yrityksen Tập đoàn Vạn Thịnh Phátin, joka joutui korruptiosyytteiden kohteeksi vuonna 2022. Maaliskuussa 2024 Lan tuomittiin syylliseksi roolistaan 304 biljoonan đồngin (n. 11 450 miljardin euron) talousrikoksessa. Lan ja hänen avunantajansa kavalsivat rahaa SCB-pankilta hyödyntäen lahjuksia ja peiteyrityksiä. 11\. huhtikuuta 2024 Trương Mỹ Lan tuomittiin kuolemaan rangaistuksena roolistaan korruptioskandaalissa, jota on kuvailtu Kaakkois-Aasian historian suurimmaksi. == Lähteet == Luokka:Talousrikoksista tuomitut henkilöt Luokka:Vietnamilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1956 syntyneet
Purjetetrat

Purjetetrat (Crenuchidae) on tetrakaloihin kuuluva kalaheimo. Lajeja elää makeissa vesissä Etelä-Amerikassa. Heimon lajit luettiin aiemmin kuuluviksi tetroihin. == Lajit ja anatomia == Purjetetrojen alaheimoon Characidiinae kuuluu 10 sukua ja 82 lajia ja alaheimoon Crenuchinae kaksi sukua ja kolme lajia. Heimon lajit ovat pieniä, useimmiten 3–10 cm pitkiä. Yhteisiä piirteitä ovat kallon luuston ja hampaiden rakenne sekä peräevän ruotojen määrä. Monet purjetetralajit ovat harmaita tai ruskeita, joskus miltei läpikuultavia. == Levinneisyys ja elintavat == Purjetetroja tavataan Panamasta Argentiinaan. Ne elävät puroissa, joiden virtaus voi olla hyvin nopea, mutta joukossa on myös hitaasti virtaavien vesien lajeja. Purjetetrat voivat kiivetä vesiputouksia ylös. Lajit syövät eläinplanktonia. ==Lähteet== Luokka:Tetrakalat
Elimäen Kotikirkko

Elimäen Kotikirkko eli Elimäen helluntaiseurakunta on Kouvolan Elimäellä toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1994. Elimäen Kotikirkon pastorina toimii Jarkko Kokkonen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Elimäen keskustassa Vanhamaantiellä. Elimäen Kotikirkko kuuluu Suomen Helluntaikirkko-kirkkokuntaan. Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat viikoittaisten jumalanpalvelusten sekä Sanan ja rukouksen iltojen lisäksi nuoriso- ja lapsityö, lähetystyö Thaimaassa ja Laosissa sekä katulapsityö Venäjällä. Seurakunnan toimintaan kuuluu myös kahvila- ja kirpputoritoiminta sekä ruoka-aputyö. == Katso myös == * Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == Luokka:Elimäki Luokka:Kouvolan seurakunnat Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Jessica Gadirova

Jessica Gadirova (s. 3. lokakuuta 2004 Dublin, Irlanti) on brittiläinen telinevoimistelija. Hän on joukkuekilpailun olympiamitalisti sekä muun muassa permantovoimistelun maailman- ja Euroopan-mestari. Gadirova saavutti Tokion kesäolympialaisissa 2021 pronssia joukkuekilpailussa sekä sijoittui permannolla kuudenneksi ja moniottelussa kymmenenneksi. Telinekohtaisissa karsinnoissa hän oli hypyssä 13:s, nojapuilla 29:s ja puomilla 39:s. Baselin EM-kilpailuissa 2021 hän voitti kultaa permannolla sekä saavutti hopeaa hypyssä ja pronssia moniottelussa. Münchenin EM-kilpailuissa hän voitti jälleen permannolla kultaa, saavutti joukkuekilpailussa hopeaa ja sijoittui hypyssä viidenneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa Liverpoolissa hän voitti kultaa permannolla sekä saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia moniottelussa. Antwerpenin MM-kilpailuissa 2023 Britannia oli joukkuekilpailun karsinnassa toinen mutta jäi loppukilpailussa kuudenneksi. Gadirova sijoittui karsinnoissa permannolla toiseksi, moniottelussa kolmanneksi, hypyssä neljänneksi ja puomilla seitsemänneksi. Hän ei kuitenkaan pystynyt osallistumaan henkilökohtaisiin loppukilpailuihin ristisidevamman vuoksi. Hän ei pystynyt osallistumaan myöskään Pariisin kesäolympialaisiin 2024. Jessica Gadirovan kaksossisko Jennifer Gadirova on telinevoimistelun olympia- ja MM- mitalisti. Heidän vanhempansa ovat kotoisin Azerbaidžanista. Vanhemmat muuttivat vuonna 2001 Englantiin ja vuonna 2004 muutamaksi kuukaudeksi töihin Dubliniin, jossa kaksoset syntyivät. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset telinevoimistelijat Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valkealan helluntaiseurakunta

Valkealan helluntaiseurakunta eli Cafe Verso on Kouvolan Valkealassa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 2015. Valkealan helluntaiseurakunnan pastorina toimii Asta Turunen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Valkealan keskustassa Kustaa III tiellä. Valkealan helluntaiseurakunta kuuluu Suomen Helluntaikirkko-kirkkokuntaan. Valkealan helluntaiseurakunnan toiminta on saanut alkunsa Kouvolan helluntaiseurakunnan aluetyöstä. Paikallisseurakunta perustettiin 1. tammikuuta 2015. == Toiminta == Cafe Verson toiminta Valkealan toimintakeskuksessa aloitettiin syksyllä 2013. Kahvilan valikoimaan kuuluu paikalliset tuotteet. Lisäksi kahvilassa järjestetään seurakunnan toimintaa, kuten yhteisiä rukousiltoja, raamatuopetusta sekä teemallisia tilaisuuksia ja tapahtumia. Lisäksi seurakunta tukee lähetystyötä Bosniassa, Espanjassa ja Uudessa-Seelannissa. Seurakunnan toimintaa johtaa vanhimmisto. == Katso myös == * Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == Luokka:Valkeala Luokka:Kouvolan seurakunnat Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Enontekiön helluntaiseurakunta

Enontekiön helluntaiseurakunta on Enontekiöllä toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1988 ja rekisteröitynyt yhdistykseksi vuonna 1990. Seurakunta järjestää tapahtumia Kelotin Rantamajoilla sekä kokoontuu yhteen jumalanpalvelusten, ehtoollistilaisuuksien sekä musiikkitilaisuuksien parissa. == Katso myös == * Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == Luokka:Enontekiö Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat