EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Häräntappoase (vuoden 2021 televisiosarja)

Häräntappoase on kesäkuussa 2021 Elisa Viihde Viaplay -suoratoistopalvelussa julkaistu suomalainen kahdeksanosainen nuortensarja, joka perustuu Anna-Leena Härkösen vuonna 1984 julkaistuun samannimiseen esikoisromaaniin. Sarjan on ohjannut Petra Lumioksa ja sen ovat käsikirjoittaneet Oskari Sipola sekä Oona Haapaniemi. Sarjan keskeisissä rooleissa näyttelevät ovat iältään 16–19-vuotiaita. Pääosissa ovat Carola Hakola, Rebekka Baer ja Noa Lange. Muissa keskeisissä rooleissa ovat Ofelia Hanttu, Sulo Laukkanen ja Tuure Taskinen. Aikuisrooleissa esiintyvät muun muassa Jaana Saarinen, Kari Väänänen, Matleena Kuusniemi ja Santeri Kinnunen, jolla oli miespääosa Häräntappoaseesta 80-luvulla tehdyssä versiossa. == Tekeminen == Sarjan tekijät ovat kertoneet, että he halusivat olla mahdollisimman uskollisia alkuperäiselle teokselle, mutta sitä kuitenkin nykyaikaistettiin. Merkittävin muutos oli se, että päähenkilön sukupuoli vaihtui. Alkuperäisteoksen Alpo ”Allu” Korva vaihtui Alexandra ”Allu” Korvaksi, jonka myötä keskeiseksi tarinaksi nousi kahden teinitytön rakkaustarina. Muutoksia on myös kaupungin ja maaseudun eroissa, jotka olivat suuremmat 1980-luvulla kuin 2020-luvulla. Alkuperäisen tarinan päähenkilö oli kotoisin Vaasasta, uudessa versiossa Helsingistä. Sarjassa puhutaan kuitenkin Pohjanmaan murretta, kuten alkuperäisessä. Sarjaa varten käsikirjoittajat Sipola ja Haapaniemi tutkivat muun muassa sosiaalisen median avulla nuorten elämää kaupungissa ja maaseudulla. Alkuperäisromaanin kirjoittaja Anna-Leena Härkönen suhtautui kirjansa uudelleenfilmatisointiin aluksi epäillen, mutta innostui ajatuksesta kuultuaan tekijöiden päivitysehdotuksista. Pääosin Tampereen seudulla kuvatun sarjan kuvaukset alkoivat kesäkuun lopussa 2020. Viimeiset kohtaukset kuvattiin elokuun 2020 alussa Helsingissä. == Rooleissa == == Jaksot == Jakso Nimi Julkaisu Elisa Viihde Viaplayssa 1 Alexandra Korva 20. kesäkuuta 2021 2 Torvenkylän Belle 3 Pökkelökehrääjä 4 Suvijuhlat 5 Hienompia vieraita 6 Liian viaton 7 Parempi kuin muut 8 Kotiin ei voi palata == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sarjan traileri YouTube-palvelussa * Sarja Viaplay-palvelussa * Häräntappoase Ruutu-palvelussa * Elisan julkaisema tiedote sarjan tuotannon alkamisesta * Häräntappoase 2.0 - vieraana Anna-Leena Härkönen ja Oona Haapaniemi | Ylen aamu | Yle Areena Luokka:2020-luvun nuortendraamasarjat Luokka:2020-luvun suomalaiset draamasarjat Luokka:Elisa Viihde -alkuperäissarjat Luokka:Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
Häräntappoase (täsmennyssivu)

Häräntappoase voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Häräntappoase, Anna-Leena Härkösen esikoisromaani vuodelta 1984 * Häräntappoase, vuonna 1989 esitetty Ylen tuottama televisiosarja * Häräntappoase, vuonna 2021 julkaistu Elisa Viihteen sarja
Roscoff

Roscoff (bretoniksi Rosko) on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla olevalla niemimaalle. == Historia == Roscoff oli keskiajalla Saint-Pol-de- Léonin ulkosatama. Sen asutus alkoi kehittyä sataman ympärille, ja asukkaat hankkivat elantonsa rannikkokalastuksella ja merikaupalla. Sataman itäpuolella oleva Pointe de Bloscon linnoitettiin 1700-luvulla englantilaisten hyökkäyksiä vastaan. Vuonna 1790 Roscoff erosi Saint-Pol-de-Léonista, ja siitä tuli itsenäinen kunta. 1800-luvun alussa alkoi vaaleanpunaisten sipuleiden vienti Englantiin. Sipulikauppiaita kutsuttiin nimellä Johnnies, ja tämä yhteys Britanniaan on pysynyt yhä vahvana. Vuonna 1899 Roscoffiin avattiin Ranskan ensimmäinen thalassoterapiakeskus, missä hoidettiin reumaa merivedellä. == Liikenne == 1900-luvun jälkipuoliskolla kaupunkiin rakennettiin syvänmeren satama. Sieltä liikennöivät laivayhtiöt Irish Ferries ja Brittany Ferries Englannin Plymouthiin sekä Irlannin Corkiin ja Rosslare Harbouriin. Roscoffin vanhasta satamasta on moottoriveneyhteys Roscoffin rannikolla olevaan Île-de- Batziin. Roscoffiin on ollut rautatieyhteys 1800-luvun lopulta lähtien, jolloin avattiin linja Morlaix’n ja Roscoffin välille. Rautatie vaurioitui ukkosmyrskyssä 3. kesäkuuta 2018, eikä radan kunnostuksesta ole varmuutta. Tiedosto:Roscoff_2008_PD_129.JPG|Chapelle Sainte-Barbe Tiedosto:Promenade_dans_Roscoff-011.JPG|Vanhaa kaupunkia ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Finistèren kunnat
Adolf L’Arronge

Adolf (Adolph) L’Arronge (1838–1908) oli saksalainen näytelmäkirjailija. Hän toimi muun muassa teatterinjohtajana Breslaussa Theodor Loben teatterissa (1874–1878) ja Berliinin Deutsches Theaterissa (1883–1894). L’Arrongen lukuisissa näytelmissä sentimentaalisuuteen yhtyy kansanomaista huumoria, mutta sommittelu on epätaiteellinen ja epärealistinen. Niistä tunnetuimmat ovat Mein Leopold (esitetty suomeksi Oma toivoni), Doktor Klaus (esitetty suomeksi), Hasemanns Töchter (esitetty suomeksi Puutarhurin tyttäret), Wohlthätige Frauen (esitetty suomeksi Armeliaita rouvia), Der Kompagnon ja Der Weg zum Herzen. ==Suomeksi julkaistut teokset== * Tohtori Klaus: huvinäytelmä viidessä näytöksessä suom. E. Törmänen. Käsikirjoitus. (Sijainti: Teatterikorkeakoulun Kirjasto Viipurin Näyttämö) * Gustav von Moser ja Adolf L'Arronge, "Onhan pappa sen sallinut": ilveily yhdessä näytöksessä ("Papa hat's erlaubt"), suomennos. Kuopio: Telén 1897. Sarja: Näytelmäkirjallisuutta, 11. – 2. p. Kuopio: E. W. Telén ja K. 1904. – 3. p. Kuopio: U. W. Telén 1919. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Saksalaiset teatterinjohtajat Luokka:Vuonna 1838 syntyneet Luokka:Vuonna 1908 kuolleet
Falukorv

Falukorv eli falumakkara on perinteinen ruotsalainen suosittu lenkkimakkara, joka sisältää lihaa, rasvaa, perunajauhoja, sipulia ja suolaa ja mausteita. == Historiaa == Falukorvin historia ulottuu 1600-luvulle. Tarinan mukaan kaivoksilla työskenteli saksalaisia ja he tekivät makkaraa kaivostyön näännyttämistä häristä ja hevosista. Nahoista punottiin kaivoshissien köysiä ja lihasta tehtiin makkaraa. Nimi falukorv on peräisin 1800-luvun Tukholmasta, jonne päätyi iso osa makkaratehtaiden tuotannosta. Makkarasta tuli pian tyypillistä "työläisruokaa". Nimi falukorv on nykyisin suojattu ja EU:n direktiivi sääntelee makkaran koostumusta. Falukorvin tuotenimiä ja markkinoijia 2010-luvun keskivaiheilla olivat Garant Eko (Axfood), Norrlands Falu (Nyhléns Hugosons), Änglamark (Coop Sverige), ICA Falukorv (ICA), Lithells Falukorv (Lithells), Svensk Falukorv (HKScan), Enebacken (Lidl) ja X-tra (Coop Sverige). Tämä oli myös paremmuusjärjestys TestFaktan vuonna 2017 julkaisemassa makutestissä. == Maku ja tuoksu == Falukorvin makua kuvasi Helsingin Sanomien Ilkka Malmberg vuonna 1997 Pohjois-Ruotsiin suuntautuneella juttumatkallaan: > Voimakas tuoksu löyhähtää heti kun muovi leikataan rikki. Ja sama outo maku, > jota ei ole suomalaisessa makkarassa. Vastenmielinen. Loppu jää syömättä. > Haju säilyy sormenpäissä pitkään ja suussa maku. Ruotsin maku. Helsingin yliopiston asiantuntija Olavi Törmä arveli Malmbergille hajun ja maun johtuvan raa’asta sipulista, jota suomalaismakkaroissa ei ainakaan tuolloin käytetty. Falukorvin löysemmän rakenteen hän selitti johtuvan siitä, ettei Ruotsissa käytetty fosfaatteja suomalaismakkaroiden tavoin rakennetta kiinteyttämään. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Makkarat Luokka:Ruotsalainen keittiö
Union démocratique sénégalaise

Union démocratique sénégalaise eli UDS oli Senegalissa vuosina 1948–1957 toiminut radikaali vasemmistopuolue. Doudou Guèye perusti UDS:n Rassemblement démocratique africain (RDA) -puolueen senegalilaiseksi jäsenjärjestöksi heinä- elokuun vaihteessa 1948. Sen tärkein kilpailija oli Lamine Guèyen Senegalissa johtama sosialistipuolue SFIO,Roche, s. 73–75. josta eronnut Léopold Sédar Senghor perusti lokakuussa 1948 uuden puolueen Bloc démocratique sénégalaisin (BDS)Roche, s. 105.. Puolueen tavoitteita olivat Afrikan poliittinen, taloudellinen, kulttuurinen ja yhteiskunnallinen vapautuminen, kaikkien afrikkalaisten yhdistäminen kolonialismin vastaiseen taisteluun sekä liittoutuminen demokraattisten ja edistyksellisten voimien kanssa. Sen johtajat kuten pääsihteeri Doudou Guèye ja apulaissihteeri Joseph Correa yrittivät houkutella mukaan BDS:n kannattajia, mutta onnistuivat saamaan puolelleen vain pienen osan kaupunkien sivistyneistöstä, virkailijoista ja kauppiaista sekä ranskalaisista kommunistien kannattajista. Propagandaa tehtiin erityisesti Dakarissa ja Senegaljoen laaksossa. Jonkin verran menestystä saavutettiin Dakarin–Nigerin rautatien lakkolaisten parissa vuonna 1948Roche, s. 119–120. ja myöhemmin opiskelijoiden keskuudessa. UDS:n vaalikannatus oli lähes olematon.Roche, s. 157–158. Ranskan Länsi-Afrikan viranomaiset pyrkivät estämään Ranskan kommunistisen puolueen kanssa liittoutuneen RDA:n toiminnan 1950-luvun vaihteessa. Doudou Guèye pidätettiin ja UDS:ää avustaneet ranskalaiset karkotettiin Senegalista. Myös puolueen viikkolehti Le Réveil lakkasi.Roche, s. 118–119, 121. RDA irtautui kommunisteista 1950-luvun alussa puolueen puheenjohtajan Félix Houphouët- Boignyn ja siirtomaaministeri François Mitterrandin sopimuksen perusteella. Suhteiden katkaisemista vastustaneella RDA:n entisellä pääsihteerillä Gabriel d’Arboussierilla oli Senegalissa paljon vaikutusvaltaa, ja UDS:n johtohenkilöt kuten Joseph Correa, Abdoulaye Guèye ja Latyr Camara asettuivat hänen tuekseen.Roche, s. 122–127. Puolue erotettiin RDA:sta vuonna 1955 ja Doudou Guèye sai tehtäväkseen perustaa uuden jäsenjärjestön Mouvement populaire sénégalaisinRoche, s. 159–160.. RDA:sta erotetun UDS:n johtajana toimi Abdoulaye Guèye apunaan Latyr Camara ja Benoit JamesRoche, s. 160.. Sen ehdokkaat Guèye ja Thierno Ba saivat vain puolentoista prosentin kannatuksen Ranskan kansalliskokousvaaleissa vuonna 1956Roche, s. 165.. UDS sulautui vuonna 1957 BDS:n, Casamancen autonomialiikkeen ja eräiden muiden ryhmien kanssa uudeksi puolueeksi Bloc populaire sénégalais, jonka johdossa olivat Senghor ja Mamadou DiaRoche, s. 177, 179.. UDS:n marxilaiset liittyivät Majhemout Diopin johtamaan Parti africain de l’indépendance -puolueeseenRoche, s. 187.. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Senegalin puolueet
Paul Lacroix

Paul Lacroix, salanimiä: P.-L. Jacob ja Jacob, Le Bibliophile, Pierre Dufour, (1806–1884) oli ranskalainen prosaisti, bibliografi ja kulttuurihistorioitsija. Hän oli vuodesta 1855 Bibliothèque de l’Arsenalin konservaattorina. Lacroix julkaisi ensin useita lähinnä historiallisia romaaneja, esimerkiksi Les deux fous, L’homme au masque de fer, La folle d’Orléans, Un divorce. Arvokkaita ovat useat hänen kulttuurihistoriallisista teoksistaan, kuten Histoire du XVI:e siècle en France (1834–1835), Le moyen âge et la renaissance (1847–1852), Histoire de la prostitution chez tous les peuples du monde (1851–1854, salanimellä Pierre Dufour), joka takavarikoitiin; Costumes historiques de la France (1852), Dix-huitième siècle. Institutions, usages et costumes. France 1700–1789 (1874); Dix-huitième siècle. Lettres sciences et arts. France 1700–1789 (1878); samanlaiset esitykset 1600-luvusta (1880, 1882); Directoire, consulat et empire. Moeurs et usages etc. France 1795–1815 (1884). Lacroix’n kulttuurihistorialliset teokset ovat hienoilla kuvilla varustettuja loistoteoksia. Muita teoksia ovat Histoire politique. anecdotique et populaire de Napoléon III (1853–1854) ja Histoire de la vie et du règne de Nicolas I (1864–1875). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1806 syntyneet Luokka:Vuonna 1884 kuolleet
Johnnies

Johnnies (bretoniksi Johnniged tai Joniged, englanniksi Onion Johnny, kymriksi Sioni Winwns) oli kutsumanimi bretonilaisille sipulikauppiaille, jotka myivät sipuleita Britteinsaarilla. Makea vaaleanpunainen sipuli on alun perin kotoisin Portugalista. 1600-luvulla kapusiini-munkit toivat sen Ranskan Bretagnen satamakaupunki Roscoffin seudulle, missä sitä ruvettiin myös viljelemään. Roscoffista käytiin kauppaa yli Englannin kanaalin, ja myös sipuleita alettiin viedä Britteinsaarille 1800-luvun alussa. Sipulit punottiin 3 tai 4 kilon punoksiin, jotka ripustettiin olkapäällä kannettavaan sauvaan. Myyjät olivat usein nuoria poikia, jotka sitten myivät sipuleita ovelta ovelle. Englantilaiset alkoivat kutsua heitä nimellä Johnny. 1900-luvun alussa sipuleiden myynti peitti koko Ison-Britannian Walesia ja Skotlantia myöten. Suurimmillaan kauppa oli vuosina 1920-1931. Vuonna 1929 Johnnies-myyjien määrä oli korkeimmillaan, jolloin heitä oli noin 1 400. Myynti kehittyi, ja 1930-luvulla myyjät saivat apuvälineekseen polkupyörän. Toisen maailmansodan jälkeen britit rajoittivat sipulien tuontia ja pakottivat Johnnies-myyjät perustamaan kaupallisia yrityksiä. == Katso myös == *SS Hilda == Lähteet== == Aiheesta muualla== Luokka:Bretagne Luokka:Sipulit
Antoine Houdar de La Motte

Antoine Houdar de La Motte (1672–1731) oli ranskalainen kirjailija, joka kokeili lähes kaikkia runouden lajeja. La Motten ensimmäinen näytelmä Originaux epäonnistui, mutta murhenäytelmä Inès de Castro ja |huvinäytelmä Le Magnifique herättivät suurta kiinnostusta. Taistelussa vanhan ja uuden suunnan välillä La Motte puolusti uutta. Hänet valittiin vuonna 1710 Ranskan akatemian jäseneksi. La Motten kootut teokset ilmestyivät 1754. Viitattu 30.6.2020. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1672 syntyneet Luokka:Vuonna 1731 kuolleet
Paedocypris progenetica

Paedocypris progenetica maailman pienimpiä tunnettuja kalalajeja. Se on yksi kolmesta toukkabarbien heimon (Paedocyprididae) lajista, jotka elävät Kaakkois-Aasian trooppisissa sisävesissä. Pienin mitattu sukukuypsä Paedocypris progenetica -naaras on ollut 7,9 millimetrin pituinen ja suurin 10,3 mm. Levinneisyysalue on Indonesiassa Sumatralla ja Bintansaarella. Tunnettuja esiintymispaikkoja on toista kymmentä, mutta elinympäristö on kapenemassa ja laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi. == Lähteet == Luokka:Toukkabarbit
Patrick Kaukovalta

Patrick Kaukovalta (s. 1. joulukuuta 1998 Turku) on suomalainen tennispelaaja. Hän edustaa HVS-Tennis-seuraa. Hän opiskeli urheilupsykologiaa Yhdysvalloissa Alabaman yliopistossa ja valmistui 2022 keväällä psykologian kandidaatiksi. Kaukovalta voitti tenniksen ulkokenttien Suomen mestaruuden Helsingin Talissa kesäkuussa 2020. Kaukovalta kukisti loppuottelussa Santtu Leskisen kahdessa erässä 6–4, 6–2. Mestaruus oli Kaukovallan ensimmäinen kaksinpelissä. Hän voitti samoissa kisoissa myös nelinpelimestaruuden yhdessä parinsa Eero Vasan kanssa voittamalla parin Ilari Vesanen/Mikko Rouvala lukemin 4–6, 6–2 ja 10–7. Kaukovalta voitti ulkokenttien kaksinpelin Suomen mestaruuden myös 2021 sekä 2023. Kaukovalta siirtyi ammattilaiseksi kesäkuussa 2023. Hän pelasi Davis Cupissa ensimmäisen kerran syyskuussa 2023, kun Suomi kohtasi Yhdysvallat. Suomi oli jo varmistanut maaotteluvoiton, mutta nelinpelissä Kaukovalta Harri Heliövaaran parina voitti nelinpelin maailmanlistan ykkösen Rajeev Ramin ja hiljattain Yhdysvaltain avoimet voittaneen Austin Krajicekin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hyporthodus

Hyporthodus on meriahventen heimoon (Serranidae) ja meriahventen alaheimoon (Epinephelinae) kuuluva kalasuku. Sen tyyppilaji on Hyporthodus niveatus. Hyporthodus-sukuun kuuluvat seuraavat 13 lajia: * Hyporthodus acanthistius (Gilbert, 1892) * Hyporthodus ergastularius (Whitley, 1930) * Hyporthodus exsul (Fowler, 1944) * Hyporthodus flavolimbatus (Poey, 1865) * Hyporthodus haifensis (Ben-Tuvia, 1953) * Hyporthodus mystacinus (Poey, 1852) – seeprameriahven * Hyporthodus nigritus (Holbrook, 1855) * Hyporthodus niphobles (Gilbert & Starks, 1897) * Hyporthodus niveatus (Valenciennes, 1828) * Hyporthodus octofasciatus (Griffin, 1926) * Hyporthodus perplexus (Randall, Hoese & Last, 1991) * Hyporthodus quernus (Seale, 1901) * Hyporthodus septemfasciatus (Thunberg, 1793) == Lähteet == * Taksonomian lähde alaheimojen tribuksiin asti: * Taksonomian lähde sukujen lajeista alaspäin: * Alempien taksonien suomenkieliset nimet: === Viitteet === Luokka:Meriahvenet (alaheimo)
Fuefuki

Fuefuki () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Kōshin’etsun alueella Yamanashin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keski- ja Kōfun altaan itäosassa. Kaupungin läpi virtaa Fuefukijoki, jolta se on saanut nimensä. Kaakossa kaupungin alue ulottuu Misakavuorille. Fuefukissa on 68 833 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 201,92 neliökilometriä. Fuefuki on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Ichinomiyan, Isawan, Kasugain, Misakan ja Yatsushiron maaseutukaupungit sekä Sakaigawan kyläkunta. Siihen yhdistettiin vielä Ashigawan kyläkunta vuonna 2006. Asutus alueella on kuitenkin vanhaa, ja se toimi Nara-kaudelta lähtien Kain provinssin keskuksena, jossa sijaitsivat Kain provinssitemppeli eli Kai Kokubun-ji ja provinssin hallintokeskus (kokufu). Siellä oli myös Takeda-klaanin tukikohta siihen saakka, kunnes klaani siirtyi vuonna 1519 Tsutsujigasakiin nykyisen Kōfun kaupungin alueelle. Sittemmin Edo-kaudella Isawa kehittyi liikenteen solmukohtana ja paikallisena hallintokeskuksena. Nykyisin tärkeä elinkeino on hedelmien, kuten kakien, viinirypäleiden ja persikoiden viljely: persikoita ja viinirypäleitä Fuefuki tuottaakin eniten Japanissa. Fuefukin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Kain provinssitemppelin jäänteiden lisäksi Ichinomiya Asama-jinjan ja Yamanashioka-jinjan šintolaiset pyhäköt sekä Jigen-jin buddhalainen temppeli, joka kukoisti aikoinaan Takeda-klaanin suojeluksessa. Matkailijoita kaupunkiin houkuttelevat Isawa-onsenin ja Kasugai-onsenin kuumat lähteet. Fuefukia palvelee JR Higashi-Nihonin Chūō-päälinja. == Kuvia == Tiedosto:Ichinomiya asama-jinja.jpg|Ichinomiya Asama-jinja Tiedosto:Yamanashi Prefectural Museum.jpg|Yamanashin prefektuurin museo Tiedosto:Kai-kokubunji kuri.JPG|Kai Kokubun-ji Tiedosto:Isawaonsen-Sta-S.JPG|Isawa-onsenin rautatieasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Yamanashin prefektuurin kaupungit
Larry Peninsula

Larry Peninsula, oikealta nimeltään Lauri Niemimaa, on suomalainen muusikko ja laulaja-lauluntekijä. soundi.fi. Viitattu 30.6.2020. Peninsula on harrastanut musiikkia lukioikäisestä ja on soittanut eri soittimia eri yhtyeissä. Hän aloitti säveltämisen ja laulamisen vuonna 2008. oululehti.fi. Viitattu 30.6.2020. ”Vagabond”-demolla (2012) Peninsula soitti kaikki instrumentit itse. Peninsula sävelsi ja sanoitti vuonna 2018 ilmestyneen debyyttialbumin Country Music Only kaikki kappaleet. Albumin nimikappale sijoittui Country Music Life -blogin Top New Country Music -listalla ykköseksi ja Saving Country Music Top 25 -listalle Yhdysvalloissa. Albumi sai hyvät arvostelut Saving Country Music -listan ylläpitäjältä Kyle Coroneosilta ja Riffi-lehden Ari Vanha-Majamaalta. savingcountrymusic.com. Viitattu 30.6.2020. riffi.fi. Viitattu 30.6.2020. kaleva.fi. Viitattu 30.6.2020. iltalehti.fi. Viitattu 30.6.2020. countrymusiclife.com. Viitattu 30.6.2020. ==Diskografia== === Albumit === * Country Music Only (2018) === EP:t=== * Vagabond (demo-EP, 2012) === Musiikkivideot === * ”Vagabond” (2012) * ”Walk the Talk” (2017) * ”Cowboy Heart” (2018) * ”Preeriaan” (2019) * ”Rockfaces” (2020) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Suomalaiset kitaristit Luokka:Suomalaiset rumpalit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Congolapia

Congolapia on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kolme lajia, joita tavataan Afrikasta: * Congolapia bilineata (Pellegrin, 1900) * Congolapia crassa (Pellegrin, 1903) * Congolapia louna Dunz, Vreven & Schliewen, 2012 == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Apistogramma megaptera

Apistogramma megaptera on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva murtovesissä ja makeissa vesissä elävä kalalaji. Se voi kasvaa korkeintaan 5,9 senttimetrin mittaiseksi. Lajia tavataan ainoastaan Kolumbiasta. Se elää noin 26–28 asteen lämpöisissä vesissä. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Islanninimukala

Islanninimukala (Careproctus micropus) on imukalojen (Liparidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan Koillis-Atlantilta Färsaarilta, Islannista ja Grönlannista. Careproctus micropus -laji elää noin 100–1 800 metrin syvyydessä. == Lähteet == Luokka:Imukalat
Colter Wall

Colter Wall (s. 1996 Swift Current) on kanadalainen laulaja-lauluntekijä. allmusic.com. Viitattu 30.6.2020 Wall aloitti kitaransoiton 12-vuotiaana. Hän oli kiinnostunut rockmusiikista, kuten AC/DC, Black Sabbath ja Led Zeppelin, ja soitti paikallisissa rockyhtyeissä. Myöhemmin hän kiinnostui bluesartisteista ja folkmusiikista. Wall on kertonut olevansa folklaulaja ja tarkemmin westernmusiikin esittäjä. fortworthstockyards.org. Viitattu 30.6.2020 theglobeandmail.com. Viitattu 30.6.2020 EP-levy Imaginary Appalachia (2015) sai hyvän vastaanoton sekä Kanadassa että Yhdysvalloissa. Kappale ”Sleeping on the Blacktop” otettiin vuonna 2016 valmistuneeseen elokuvaan Hell or High Water. laurelcanyonuk.com. Viitattu 30.6.2020 Esikoisalbumi Colter Wall (2017) koostuu Wallin omista sävellyksistä ja kahdesta cover-kappaleesta: Townes Van Zandtin ”Snake Mountain Blues” (1969) ja Lawton Williamsin ”Fraulein” (1957), jonka Wall esittää duettona Tyler Childersin kanssa. thetimes.co.uk. Viitattu 30.6.2020 Albumi Songs of the Plains (2018) koostuu omista sävellyksistä ja cover-kappaleista. Albumi sai hyvät arvostelut. rollingstone.com. Viitattu 30.6.2020 rootsmusic.ca. Viitattu 30.6.2020 allmusic.com. Viitattu 30.6.2020 ==Diskografia== ===Studioalbumit=== * Colter Wall (2017) * Songs of the Plains (2018) ===EP:t=== * Imaginary Appalachia (2015) ==Lähteet== * New Yorker * Rolling Stone === Viitteet === Luokka:Kanadalaiset countrymuusikot Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
SS Hilda

SS Hilda oli Skotlannin Glasgowissa olevalla Aitkin & Manselin telakalla rakennettu rahtilaiva. == Haaksirikko == 17\. marraskuuta 1905 klo 22.00 laiva lähti viimeiseksi jääneelle matkalleen Southamptonista kohti Ranskan Bretagnessa olevaa St. Maloa. Laivassa oli 28 hengen miehistö sekä 103 matkustajaa. Sää oli sumuinen ja laiva joutui ankkuroitumaan Isle of Wightin saarelle. Seuraavana aamuna 18. marraskuuta klo 6.00 laiva jatkoi matkaansa. Matka joutui suotuisassa säässä nopeasti aina Alderney Racen salmelle saakka. Sen jälkeen alkoi itätuuli voimistua ja ohitettuaan Jerseyn tuuli yhä voimistui ja ilma alkoi kylmetä. Klo 18.00 kapteeni ohjasi laivan Grand Jardinin majakkan avulla St. Malon lähestymisreitille. Oli pimeää ja kaupungin valot näkyivät. Silloin alkoi kuitenkin uusi lumimyräkkä, joka esti kaiken näkyvyyden. Laiva lähti merelle odottamaan että näkyväisyys palaisi. Viiden tunnin ajelehtimisen jälkeen laiva ajautui riuttaan Cézembre saarella, lähellä Grand Jardinin majakkaa. Laiva katkesi kahtia ja se upposi. Vain viisi matkustajaa ja yksi miehistön jäsen selvisivät haaksirikosta. Kuolleista matkustajista 70 oli kotiinsa palaavia bretonilaisia sipulikauppiaita, joita kutsuttiin nimellä Johnnies. Laskuveden aikana hylky oli onnettomuuden jälkeen selvästi nähtävissä. == Lähteet== == Aiheesta muualla== Luokka:Rahtilaivat Luokka:Vuoden 1905 onnettomuudet Luokka:Höyrylaivat Luokka:Uponneet matkustaja-alukset
Acaronia

Acaronia on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kaksi lajia, joita tavataan Etelä-Amerikasta: * Acaronia nassa (Heckel, 1840) – Rysäkirjoahven * Acaronia vultuosa Kullander, 1989 – Maskikirjoahven == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Ollywood

Ollywood tarkoittaa orijankielistä elokuvateollisuutta, joka keskittyy Odishan osavaltioon. Nimitys on sulautuma, joka muodostuu sanoista "Odia" ja "Hollywood". Ensimmäinen orijankielinen elokuva oli nimeltään Sita Bibaha (), joka julkaistiin vuonna 1936 Purin kaupungissa. Elokuvan ohjasi odishalainen runoilija Mohan Sundar Deb Goswami. Vuonna 1976 perustettiin Odisha Film Development Corporation (OFDC), jonka tehtävänä on muun muassa avustaa yksityisiä toimijoita ja koordinoida paikallisia elokuvafestivaaleja. Ollywood on verrattain pieni markkina-alue Intiassa, sillä vuosittain elokuvia tuotetaan alle 30. == Valikoima elokuvia 2010-luvulta == * Swayamsiddha (2010) * Akhire Akhire (2014) * Biju Babu (2019) == Valikoima Ollywoodin tunnetuimpia näyttelijöitä == Vuonna 2016 Ollywoodin parhaiten palkatut näyttelijät olivat seuraavat henkilöt. Anubhav Mohantylle maksettiin 3 000 000 rupiaa elokuvasta Gapa Hele bi Sata (2015) * Anubhav Mohanty * Arindam Roy * Sabyasachi Mishra * Sidhant Mohapatra * Babushan Mohanty Myös Bijay Mohantya (1950–2020) pidetään yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä Ollywood-näyttelijöistä. == Aiheesta muualla == * OFDC:n kotisivu == Lähteet == Luokka:Intian elokuva Luokka:Elokuvalajityypit Luokka:Odisha
Serranus

Serranus on meriahventen heimoon (Serranidae) ja saha-ahventen alaheimoon (Serraninae) kuuluva kalasuku, johon kuuluvat seuraavat 32 lajia: * Serranus accraensis (Norman, 1931) * Serranus aequidens Gilbert, 1890 * Serranus africanus (Cadenat, 1960) * Serranus aliceae Carvalho-Filho & Ferreira, 2013 * Serranus annularis (Günther, 1880) – oranssimeriahven * Serranus atricauda Günther, 1874 * Serranus atrobranchus (Cuvier, 1829) * Serranus baldwini (Evermann & Marsh, 1899) – lyhtymeriahven * Serranus cabrilla (Linnaeus, 1758) – pastellimeriahven * Serranus chionaraia Robins & Starck, 1961 * Serranus flaviventris (Cuvier, 1829) – pilkkusaha-ahven * Serranus hepatus (Linnaeus, 1758) – ruskosaha-ahven * Serranus heterurus (Cadenat, 1937) * Serranus huascarii Steindachner, 1900 * Serranus luciopercanus Poey, 1852 * Serranus maytagi Robins & Starck, 1961 * Serranus notospilus Longley, 1935 * Serranus novemcinctus Kner, 1864 * Serranus phoebe Poey, 1851 * Serranus psittacinus Valenciennes, 1846 * Serranus pulcher Wirtz & Owamoto, 2016 * Serranus sanctaehelenae Boulenger, 1895 * Serranus scriba (Linnaeus, 1758) – raitasaha- ahven * Serranus socorroensis Allen & Robertson, 1992 * Serranus stilbostigma (Jordan & Bollman, 1890) * Serranus subligarius (Cope, 1870) * Serranus tabacarius (Cuvier, 1829) – tupakkasaha-ahven * Serranus tico Allen & Robertson, 1998 * Serranus tigrinus (Bloch, 1790) – harlekiinisaha-ahven * Serranus tortugarum Longley, 1935 – kalkkisaha-ahven == Lähteet == * Taksonomian lähde alaheimojen tribuksiin asti: * Taksonomian lähde sukujen lajeista alaspäin: * Alempien taksonien suomenkieliset nimet: === Viitteet === Luokka:Saha-ahvenet
Yasar Elbeller

Yasar Elbeller (s. 31. lokakuuta 1995) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-Liigassa pelaavaa Futsal Mad Maxia kaudella 2021-2022. Pelipaikaltaan Elbeller on laitapelaaja. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset futsalpelaajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ihme (televisiosarja)

Ihme (Il Miracolo) on italialainen mystinen draamasarja, jonka on luonut Niccolò Ammaniti. Sarja sai ensiesityksensä Sky Atlanticilla maaliskuussa 2018. Päärooleissa ovat Guido Caprino, Elena Lietti, Tommaso Ragno, Alba Rohrwacher ja Sergio Albelli. ==Juoni== Sarjan tapahtumat sijoittuvat lähitulevaisuuteen. Italia on valmistautumassa pääministeri Fabrizio Pietromarchin (Guido Gaprino) johdolla EU-kansanäänestykseen. Politiikan ulkopuolella katolinen pappi, Marcello (Tommaso Ragno), on päästänyt perversionsa valloilleen. Samaan aikaan löytyy verta itkevä Madonna-patsas. ==Rooleissa== ==Lähteet== Luokka:Italialaiset draamasarjat Luokka:2010-luvun televisiosarjat
Szumsko-Kolonia

Szumsko-Kolonia on kylä Rakówin kunnassa Puolassa. Kylän väkiluku oli 169 vuoden 2011 väestönlaskennassa. Asukkaista 45 prosenttia oli naispuolisia ja 55 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 12,4 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 67,5 prosenttia ja eläkeläiset 20,1 prosenttia. Rakówin kunnan asukkaista 2,9 prosenttia asuu Szumsko-Koloniassa. == Lähteet == Luokka:Rakówin kylät
Mode Gakuen Cocoon Tower

Mode Gakuen Cocoon Tower () on torni Nishi-Shinjukun kaupunginosassa Shinjukun erillisalueella Tokiossa, Japanissa. Tornin korkeus on 204 metriä. Sen rakenteminen aloitettiin vuonna 2006 ja se valmistui 2008『近代建築』 2009年2月号 p.33. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Viralliset kotisivut Luokka:Tokion rakennukset ja rakennelmat Luokka:Japanin pilvenpiirtäjät
Emmanuel de Las Cases

Emmanuel Augustin Dieudonné de Las Cases (1766–1842), kreivi, oli ranskalainen kirjailija. Hän poistui Ranskasta vallankumouksen aikana, mutta palasi sinne konsulihallituksen aikana. Napoleon nimitti hänet 1810 kamariherraksi ja kreiviksi ja käytti häntä useissa hallinnollisissa toimissa. Vuonna 1815 Las Cases seurasi Napoleonia Saint Helenan saarelle, missä hän toimi Napoleonin sihteerinä ja teki tarkkoja muistiinpanoja keskusteluistaan Napoleonin kanssa. Luvattoman kirjeenvaihdon vuoksi Las Cases karkotettiin jo 1816 St. Helenasta Kapmaahan, mistä hän 1817 sai palata Eurooppaan, mutta Ranskaan hänen sallittiin asettua vasta 1821 Napoleonin kuoleman jälkeen. Hän oli 1831–1839 edustajakamarin jäsenenä äärivasemmistossa. Muistiinpanojensa perusteella Las Cases 1822–1823 julkaisi monille kielille käännetyn kuuluisan teoksensa Mémorial de Sainte-Hélène. Kirjoittajalleen tuottoisa teos on varsin epäluotettava. Jo aikaisemmin, 1819, hän julkaisi muistelmansa.Las Cases, Emmanuel Augustin Dieudonné de Las Cases, Tietosanakirja osa 5, palsta 609, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset poliitikot Luokka:Ranskalaiset kreivit Luokka:Vuonna 1766 syntyneet Luokka:Vuonna 1842 kuolleet
Heinrich Laube

Heinrich Laube (18. syyskuuta 1806 Sprottau – 1. elokuuta 1884 Wien) oli saksalainen kirjailija ja etevä teatterinjohtaja. Hän toimi vuodesta 1832 kirjailijana Leipzigissa ja oli Nuoren Saksan johtajia ja 1848–1849 Frankfurtin parlamentin jäsen. Vuosina 1849–1867 hän oli Wienin Burg-teatterin taiteellinen johtaja, 1869–1871 Leipzigin ja 1872–1879 Wienin kaupunginteatterin johtaja. Teatterinjohtajana Laube oli tarmokas ja piti aina silmällä taiteellisia päämääriä. Lauben näytelmistä on pidetty parhaana tragediaa Graf Essex (1856). Laube on lisäksi kirjoittanut romaaneja, novelleja ja teokset Das Burgtheater (1868), Das norddeutsche Theater (1872) ja Das Wiener Stadttheater (1875), jotka ovat merkittäviä dramaturgisia tutkielmia. Kootut teokset ilmestyivät 1875–1881. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Saksalaiset teatterinjohtajat Luokka:Saksalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1806 syntyneet Luokka:Vuonna 1884 kuolleet
Tuderna oja

Tuderna oja (myös Umbjärve oja, Haankasõ oja) on Viron Võrumaalla Võrun kunnassa sijaitseva 18 kilometriä pitkä Piusa jõen sivu-uoma. == Uoman kulku == Tuderna ojan uoma saa alkunsa 800 metriä Lepassaren kylän kaakkoispuolella erään niityn kaivettuna ojana. Se virtaa aluksi pääasiassa kohti pohjoista ja se alittaa heti alussa peltoaukealla sijaitsevan Pihkova–Riika-rautatien. Tasaisella Toolkapäälnen peltoaukealla Umbjärve ojanakin tunnettu Tuderna oja on johdettu virtaamaan kohti luodetta, jonka matkalla siihen yhtyy lännestä päin kartassa nimeämätön oja. Suuremetsan jälkeen oja saavuttaa soistuneen notkon. Oja kääntyy itään päin seuraten notkoa Umbjärve soolle, jonka jälkeen se kääntyy mutkittelevaksi ja koilliseen päin suuntaavaksi uomaksi. Matkalla koilliseen uomaan yhtyy lounaasta tuleva Haniorgin pohjalla virtaava puro. Lähes kolmen kilometrin päässä oja saavuttaa Hanikasen kylän, jossa siihen yhtyy lounaasta tuleva Suuremetsa oja. Tuderna ojaa kutsutaan täällä myös Haankasõ ojaksi ja se tejee nyt laajan kaarroksen ja suuntautuu sen jälkeen kohti etelää. Siihen yhtyy idästä virtaava Partsoja. Uoma alittaa täällä toistamiseen saman tien, jonka se alitti ennen Hanikasen kylää. Oja alkaa pudota syvälle uurtamaansa kanjoniin, jossa uoma jatkuu metsäisenllä taipaleella sen yhtymäkohtaan asti. Kanjonin länsipuolelta siihen yhtyy laakso Liinamäe org, jonka pohjalla virtaa Linnamäe oja. Yli puoli kilometriä Piusa jõesta pohjoiseen kulkee edellä mainittu rautatie, jonka Tuderna oja alittaa ennen Tudernan kylään saapumistaan. Kylässä oja alittaa myös Piusa jõen pohjoispuolta seuraavan tien. == Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä == === Valuma-alue === Tuderna oja tekee lähes nelikulmiomaisen kiertolenkin virratessaan latva-alueeltaan alas Piusa jõgeen. Sen koko on 6 km × 5 km. Ojan valuma-alue on kuitenkin 38,2 neliökilometriä ja se sijaitsee kokonaan Võrun kunnassa. === Sivu-uomia === Ojalla on pieniä sivu-uomia, joista oheinen taulukko sisältää ne tärkeimmät. yhtyy Tudernaan (km suusta) nimi pituus (km) valuma-alue (km²) lähde Linnamäe oja 2,0 5 Partsoja 4,3 8,4 7 Suuremetsa oja 3,8 5,6 === Järviä === Tuderna ojan valuma-alueella esiinty enää yksi luonnollinen järvi (Suuremetsan länsipuolella). Sen sijaan monet taloudet ovat patoamalla muodostaneet pieniä lampia (paisjärv). Esimerkiksi Suuremetsa ojan valuma- alueella niitä on kymmenen, Hanikasen kylässä 12 lisää, Linnamäe ojan valuma- alueella kymmenen ja muualla viisi. Niiden vesimäärä on varsin pieni. == Luontoarvoja == Joessa elää Piusa jõesta nousevina taimen ja harjus. == Lähteet == Luokka:Piusa jõen valuma-alue Luokka:Peipsijärven alavesistöalue Luokka:Võrun kunta
Tuplova jõgi

Tupolova jõgi (myös Tuplevo jõgi, Kiiova oja, Puh'aoja) on Viron Võrumaalla Setomaan kunnassa sijaitseva 9 kilometriä pitkä Piusa jõen sivu-uoma. Joki virtaa lyhyen matkaa Venäjän vastaisella raja-alueella. == Uoman kulku == Lyhyt joki, joka uoma sijaitsee Haanjan ylängön pohjoisrinteellä, saa alkunsa Tiirhannan kylän peltoaukealla noin 700 metriä Venäjän vastaiselta rajalta. Se on laakson pohjalle kaivettu kuivatusoja, joka suuntautuu aluksi suorana kohti koillista ja kääntyy pian Ulanuvan soolla luoteeseen päin. Uoman nimi on aluksi Puh'aoja. Kun oja vielä suoraksi kaivettuna toimii 400 metrin matkalla valtakunnan rajana, saapuu se pian toiselle, Vetetinän kylälle kuuluvalle, peltoaukealle, jossa sen uoma vajoaa uurtamaansa jokilaaksoon. Täällä siihen yhtyy kaakosta virtaava oja, jonka uoma toimii idän suunnalla valtioiden välisenä rajana. Laakso syvenee ennen Seretsüvän kylää Tori orgin kanjoniksi, jonka nimi vaihtuu pian Tsänguorgiksi. Tupolova jõen uomaa kutsutaan täällä myös Kiiova ojaksi sen joensuuhun asti. Joki alittaa Obitsasta tulevan tien ja sitten se sukeltaa Polovinan kylässä metsäalueelle samalla, kun siihen yhtyy oikealta puolelta Matsisuu kraav ja Polovina oja, ja vasemmalta puolelta siihen yhtyy näitäkin lyhyempi Edeoro kraav. Joki virtaa loppumatkan nopeasti syvenevässä ja metsäisessä kanjonissa. Metsätaipaleella siihen yhtyy oikealta Kiräsemõtsa kraav ja alempana Tonds'aorgissä virtaava oja. Kanjonin eri puolilla sijaitsevat muutaman talon kylät Kiiova ja Tuplova. Alajuoksullaan Tuplova oja kääntyy Savimägin takia Piusa jõen suuntaa vastaiseksi, mutta kääntyy lopuksi Piusa jõgea päin juuri ennen yhtymistään siihen. Yhtymisjohta sijaitsee vain 1,2 kilometriä alempana kuin Tuhkvitsa oja. == Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä == === Valuma-alue === Joen alku- ja loppupään etäisyys on 6 kilometriä ja kun valuma-alueen pinta-alan 9,1 neliökilometriä jakaa etäisyydellä, saadaan alueen keskileveydeksi 1,6 kilometriä. Valuma-alue on siten varsin kapea, mutta siitä huolimatta siitä jää Venäjän Petserin piirin puolelle pieniä osia. === Sivu-uomia === Ojalla on joitakin sivu-uomia, joista oheinen taulukko sisältää ne tärkeimmät. yhtyy Tuplovaan (km suusta) nimi pituus (km) valuma-alue (km²) lähde Kiräsemõtsa kraav 1,0 Edeoro kraav 0,4 Polovina oja 1,8 Matsisuu kraav 0,9 Veretinän oja === Järviä === Tupolova ojan valuma- alueella ei esiinny merkittäviä järviä. Joen pääuomassa on Veretinän kylässä kaksi lampea. Samoin on Polovina ojassa ja Seretsüvän kylän laskuojassa. Kauempana pääuomasta sijaitsee korkeintaan kymmenen pikkulampea. == Lähteet == Luokka:Piusa jõen valuma-alue Luokka:Setomaan kunta Luokka:Venäjän ja Viron raja
Mariano José de Larra

Mariano José de Larra (1809–1837) oli espanjalainen kirjailija. Synkkämielisenä ja perheolojen painamana hän ampui itsensä 28-vuotiaana.Larra, Mariano José de, Tietosanakirja osa 5, palsta 602, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Larran teoksista ovat mainittavia huvinäytelmä No más mostrador (1831) ja murhenäytelmä Macias (1834) sekä romaani El doncel de Don Enrique el Doliente (1834). Aikansa poliittis-uskonnolliseen liikkeeseen hän osallistui sekä toimittajana että myös itsenäisellä teoksella De 1830 à 1825, ó la España desde Fernando VII hasta Mendizabal (1836). Varsinkin Larran poliittisissa kirjoitelmissa ja teoksissa ilmenee ajatusten voimaa, huomiokyvyn terävyyttä ja jalo tyyli. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Espanjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1809 syntyneet Luokka:Vuonna 1837 kuolleet
Barthélémy Durand Valantin

Barthélémy Durand Valantin (5. joulukuuta 1806 Saint-Louis – 30. heinäkuuta 1864 Saint-Louis) oli Senegalin ensimmäinen edustaja Ranskan kansalliskokouksessa. Durand Valantinin isä Barthélémy Valantin oli ranskalainen kauppias Marseillesta. Hän saapui Senegaliin 1780-luvulla, kun Ranska sai jälleen haltuunsa Saint-Louisin. Barthélémy Valantin nai afrikkalaisen naisen, joka synnytti kolmetoista lasta. Durand Valantin opiskeli Marseillessa ja palasi Senegaliin notaarina. Hän toimi veljiensä tavoin arabikumiin erikoistuneena tukkukauppiaana ja perusti kauppahuoneen Saint-Louisiin. Senegalin kuvernööri nimitti Durand Valantinin neuvonantajakseen ja Saint-Louisin pormestariksi. Hän oli myös Senegalin ensimmäisen vapaamuurariloosin jäsen. Saint-Louisin ja Goréen sekä myöhemmin Rufisquen ja Dakarin asukkaat olivat Ranskan kansalaisia. Helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1848 he saivat oikeuden valita edustajansa Ranskan kansalliskokoukseen. Durand Valantin valittiin perustuslakia säätävän kansalliskokouksen edustajaksi 1 080 äänellä lokakuussa 1848 ja lainsäädäntökokouksen edustajaksi 1 319 äänellä elokuussa 1849. Hän kuului kansalliskokouksessa konservatiivisiin monarkisteihin. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset poliitikot Luokka:Senegalilaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1806 syntyneet Luokka:Vuonna 1864 kuolleet
Mathilda Langlet

Klara Mat(h)ilda Ulrika Klementina Langlet [laŋlé] (8. marraskuuta 1832 Dalarö – 7. elokuuta 1904 Lerbo) oli ruotsalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut satuja lapsille sekä erinäisiä kasvatusta ja muita yleisiä asioita käsitteleviä kirjasia, joiden lämminhenkisyys ja koruton esitystapa hankki niille aikoinaan kiitollisia lukijoita monissa kodeissa.Langlet. Emil Victor ja Langlet 2. Klara Matilda Ulrika Klementina L., Tietosanakirja osa 5, palsta 529, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Matilda Langlet oli naimisissa ruotsalaissyntyisen, Norjassa vaikuttaneen arkkitehdin Emil Victor Langlet’n kanssa. Heidän poikansa oli toimittaja ja kirjailija Valdemar Langlet. ==Suomennetut teokset== * Perheenemännille kaupungissa ja maalla: täydellinen käsikirja perhetalouden kaikilla aloilla, suom. F. F. Brummer. Tampere: Olan 1885. Näköispainos: Helsinki: Art House, 1991 – 3. p. Helsinki: Art House, 2000 ISBN 951-884-276-0 (2. nid.) * Säästämis-taito: koe saada selvitetyksi muutama taloudellinen kysymys, mukailemalla suom. J. J., Helsinki: Holm 1887. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1832 syntyneet Luokka:Vuonna 1904 kuolleet
École polytechnique fédérale de Lausanne

École polytechnique fédérale de Lausanne, EPFL (, ) on Sveitsin valtiollinen teknillinen korkeakoulu Lausannen lähellä Ecublensissa. Korkeakoulu on perustettu vuonna 1969. Sen opetus tapahtuu seitsemässä tiedekunnassa, pääosin ranskaksi. Opiskelijoita on runsaat 11 000\. EPFL:n pääkampus on Ecublensissa, joka on myös yksi Lausannen yliopiston kampuksista. Toimintaa on myös muualla ranskankielisessä Sveitsissä: Fribourgissa, Genevessä, Neuchâtelissa ja Sionissa. == Historiaa == Korkeakoulun juuret juontavat vuoteen 1853, jolloin Lausanneen perustettiin Ecole spéciale de Lausanne, yksityinen insinöörioppilaitos. Siitä tuli vuonna 1869 osa Vaud’n akatemiaa nimellä Ecole polytechnique de l'Université de Lausanne (EPUL). EPUL siirtyi vuonna 1969 liittovaltion vastuulle, ja siitä tuli Sveitsin toinen valtiollinen teknillinen korkeakoulu vuonna 1855 perustetun saksankielisen ETH Zürichin lisäksi. == Tiedekunnat ja kampukset == EPFL:llä on seitsemän tiedekuntaa: * arkkitehtuurin ja rakentamisen tiedekunta (Faculté de l’environnement naturel, architectural et construit) * tietojenkäsittelyn ja viestinnän tiedekunta (Faculté informatique et communications) * tieteen perusteiden tiedekunta: matematiikka, fysiikka, kemia (Faculté des sciences de base) * insinööritieteiden tiedekunta (Faculté des sciences et techniques de l'ingénieur) * biotieteiden tiedekunta (Faculté des sciences de la vie) * teknologian tiedekunta (Collège du management de la technologie) * humanistinen tiedekunta (Collège des humanités). Opiskelijoille on tarjolla 13 kandidaattiohjelmaa ja 25 maisteriohjelmaa teknisten tieteiden ja luonnontieteiden alueilla. EPFL:llä on Fribourgissa vuonna 2015 perustettu tulevaisuuden asumisen laboratorio Smart Living Lab. Genevessä EPFL:llä on Geneven yliopiston kanssa yhteinen kampus, Campus Biotech, jossa toimii useita biotekniikkaan liittyviä laboratorioita. Myös Neuchâtelissa EPFL:llä on yhteinen kampus paikallisen yliopiston kanssa. Toiminta on keskittynyt mikroteknologiaan. Sionin 400 hengen kampus Valais’ssa on keskittynyt energia-, ympäristö- ja terveysteemoihin. == Opiskelijat ja henkilökunta == Vuonna 2019 korkeakoulussa oli 11 449 opiskelijaa. Suurin osa heistä opiskeli perustutkintoja, joko kandidaatin tutkintoa (5 700) tai maisterin tutkintoa (3 300). Tohtori- ja muita jatko-opiskelijoita oli yhteensä 2 400\. Kaikista opiskelijoista oli miespuolisia 71 prosenttia. Sveitsiläisiä opiskelijoita oli 41 prosenttia ja ranskalaisia 31 prosenttia. Suomalaisia opiskelijoita oli vuonna 2019 yhteensä 10. Henkilökuntaa EPFL:llä oli vuonna 2019 yhteensä 6 134, täysaikaisiksi muutettuna 5 701 henkilötyövuotta. Professoreita oli täysaikaiseksi muutettuna 315. == Taloustietoja == Vuonna 2018 korkeakoulun kulut olivat 966 milj. Sfr. Päärahoittaja oli liittovaltio (854 milj. Sfr. eli 88 %). Loput tuloista (113 milj. Sfr.) tuli muualta, esimerkiksi tilaustöistä ja palvelumyynnistä. == Vertailua == EPFL on maailmanlaajuisissa vertailuissa 2010-luvulla luokiteltu varsin vaihtelevasti sijoille 12–150. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Sveitsin yliopistot Luokka:Ecublens Luokka:Sion
Tina(IV)bromidi

Tina(IV)bromidi (SnBr4) on tinan ja bromin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää metallurgiassa. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa tina(IV)bromidi on valkoista tai väritöntä ja hyvin hygroskooppista kiteistä ainetta. Sen alkeiskoppi on monokliininen. Yhdiste liukenee veteen, mutta myös hydrolysoituu helposti. Tina(IV)bromidi liukenee myös etanoliin ja tetrakloorimetaaniin. Tina(IV)bromidi reagoi bromidi-ionien kanssa muodostaen kompleksisen heksabromostannaatti(IV)ionin ([SnBr6]2-). Tina(IV)bromidia valmistetaan tinan ja bromin välisellä reaktiollaGünter G. Graf: Tin, Tin Alloys, and Tin Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000.. :Sn + 2 Br2 → SnBr4 Tina(IV)bromidia käytetään reagenssina erotettaessa mineraaleja.R. Frim & S. D. Ukeles: Bromine, Inorganic Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2011. ==Katso myös== *Tina(II)bromidi ==Lähteet== Luokka:Bromidit Luokka:Tinayhdisteet
François Carpot

François Carpot (11. toukokuuta 1862 Saint-Louis – 4. marraskuuta 1936 Asnières) oli Senegalin edustaja Ranskan kansalliskokouksen edustajainkamarissa vuosina 1902–1914. Carpot syntyi vaikutusvaltaiseen kreoliperheeseen. Hän valmistui juristiksi Pariisin yliopistosta ja työskenteli Ranskassa ennen paluutaan Senegaliin 1880-luvulla. Carpot nimitettiin Corrèzen prefektuurineuvoston jäseneksi vuonna 1889. Carpot osallistui kansalliskokousvaaleihin vuonna 1898, mutta hävisi kreivi Hector d’Agoultille. Hänet valittiin kansanedustajaksi vuosina 1902, 1906 ja 1910. Carpot oli ensimmäinen Senegalia edustanut kreoli Barthélémy Durand Valantinin jälkeen. Hänen valintansa merkitsi edustajanpaikkaa vuodesta 1871 hallinneiden Bordeaux’n kauppiaspiirien syrjäyttämistä ja lyhyttä kreoliyhteisön valtakautta Senegalin politiikassa. Kansalliskokouksessa Carpot kuului radikaalisosialisteihin. Carpot oli aktiivinen siirtomaita koskeneissa asioissa ja pyrki edustamaan maansa koko väestöä. Hän kampanjoi muun muassa Senegalista karkotetun muridismin perustajan Ahmadou Bamban palauttamiseksi kotimaahansa. Carpot hävisi vuoden 1914 vaalit ensimmäiselle afrikkalaiselle kansanedustajalle Blaise Diagnelle. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset poliitikot Luokka:Senegalilaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Harmo-ohdake

Harmo-ohdake (Cirsium canum) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon, ohdakkeiden (Cirsium) sukuun kuuluva monivuotinen ruohovartinen kasvilaji. Harmo-ohdakkeen tunnusomaisia piirteitä ovat yksittäin sijaitsevat mykeröt, ehyet lehdet sekä ainakin yläosistaan siipipalteiset varret. Harmo-ohdake voi kasvaa noin puolitoista metriä korkeaksi, ja sen varsi on haaraton tai muutamaan kertaan haaroittunut. Varsi on lisäksi villakarvainen ja siipipalteinen. Lehdet ovat suikeita sekä hammaslaitaisia ja lehtien laidoilla on pistäviä, piikkimäisiä karvoja. Lehtien yläpinta on vihreä, mutta alapinta harmahtavanvihreä ja karvoituksen peitossa. Alimmat lehdet ovat lehtiruodillisia. Harmo-ohdakkeen kukintona on purppuranpunaisista kukista koostuvat mykerökukinnot, jotka sijaitsevat yksittäin. Mykeröiden kehtosuomut ovat teräväkärkisiä, uloimmat kehtosuomut ovat piikkikärkisiä. Harmo-ohdake kukkii heinäkuulta syyskuulle. Harmo-ohdaketta ei kasva Suomessa. Ruotsissa lajia tavataan harvinaisena ja satunnaisena joutomailla Skånessa. Harmo- ohdakkeen tieteellisen nimen lajinimi (canum) tulee latinan kielen sanasta canus (suom. harmaa) ja viittaa lehtien alapintojen harmahtavaan väriin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Cirsium canum * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cirsium canum * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Cirsium canum Luokka:Ohdakkeet
Pierre de Larivey

Pierre de Larivey, myös: L’Arivey, (1540–1611) oli ranskalainen huvinäytelmäkirjailija. Hän polveutui Giunto-nimisestä kuuluisasta italialaisesta kirjanpainajasuvusta (nimi Larivey = l’arrivé on käännös sanasta giunto).Larivey, Pierre, Tietosanakirja osa 5, palsta 600, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Lariveyn komediat ovat italialaisten esikuvien itsenäisiä muodostelmia. Niiden juoni ja luonteet ovat yksitoikkoisia. Lisäksi on sisällys usein rivoa. Tärkeimmät niistä ovat Les Esprits, joka on Lorenzino de' Medicin l’Aridosian jäljitelmä, ja Le Laquais, joka on Lodovico Dolcen Rugazzon jäljitelmä. Lariveysta on saanut vaikutteita muun muassa Molière. Lariveyn komediat on julkaissut Viollet-le-Duc sarjassa Ancien théâtre français. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1540 syntyneet Luokka:Vuonna 1611 kuolleet
Puro-ohdake

Puro-ohdake (Cirsium rivulare) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon, ohdakkeiden (Cirsium) sukuun kuuluva monivuotinen ruohovartinen kasvilaji. Puro-ohdake voi kasvaa noin metrinkorkuiseksi, ja sen varsi on haaraton tai muutamaan kertaan haaroittunut. Varsi on myös siipipalteeton ja villakarvainen. Lehdet ovat syvään pariliuskaisia, ja toisinaan liuskat ovat vielä toiseen kertaan liuskoittuneita. Lehtien yläpinnat ovat vihreitä ja harvakarvaisia, mutta alapinnat ovat harmahtavanvihreitä ja tiheäkarvaisia. Lehtien laidoilla olevat karvat ovat pehmeitä. Puro-ohdakkeen kukintona olevat mykeröt sijaitsevat yleensä 2–4 mykerön ryhmissä ja mykeröt ovat lähes perättömiä. Mykeröiden kukat ovat purppuranpunaisia ja kehtosuomut teräväkärkisiä. Puro-ohdake kukkii kesä–heinäkuussa. Puro-ohdake kasvaa kosteilla niityillä. Puro-ohdaketta ei kasva Suomessa. Ruotsissa lajia tavataan harvinaisena maan eteläosissa. Puro-ohdakkeen tieteellisen nimen lajinimi (rivulare) tulee latinan kielen sanasta rivulus (suom. pieni puro). == Lähteet == Luokka:Ohdakkeet