EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Eisenhüttenstadt

Eisenhüttenstadt on kaupunki Saksassa, Brandenburgin osavaltiossa Oderin rannalla, noin 100 kilometrin matkan päässä Berliinistä. Vuoden 2018 joulukuussa siellä oli 24 633 asukasta. Kaupunki tunnetaan terästehtaistaan, ja siellä toimii ArcelorMittal Eisenhüttenstadt Gmbh:n terästehdas. 13. lokakuuta 1961 asti kaupunki oli nimeltään Stalinstadt. Kaupunki sijaitsee Oderin-Spreen kanavan itäpäässä. Vastaavalla kohdalla Oderin itärannalla Puolassa sijaitsee Kłopot. Stalinistisen arkkitehtuurin ohella kaupungissa on muitakin nähtävyyksiä. Merkittävimpiä niistä ovat Fürstenbergin vanha kirkko, joka on valmistunut noin vuonna 1400, Diehloer kukkuloiden talviurheilukeskus, palokuntamuseo ja Saksan demokraattisen tasavallan arkielämää esittelevä dokumentaatiokeskus. Kulttuurielämän tärkein edustaja on vuonna 1955 avattu Friedrich Wolff -teatteri. == Historiaa == Saksan demokraattisen tasavallan johtavan puolueen SED:n III puoluepäivillä 20. – 24. heinäkuuta 1950 tehtiin päätös terästehtaan ja siihen liittyvän asuinalueen rakentamisesta. Tehdas sai nimen "Eisenhüttenkombinat Ost", ja asuinalue, josta haluttiin tehdä ensimmäinen sosialistinen kaupunki Saksan maaperällä, sai nimen "Stalinstadt". Kaupunkia ei kuitenkaan perustettu asumattomalle seudulle, vaan paikalla on ollut asutusta jo kauan, ja noin vuodesta 1250 paikalla on sijainnut Fürstenbergin kaupunki. Lisäksi asiakirjat tuntevat alueella vuodesta 1268 sijainneen Neuzellen munkkiluostarin. Kolmikymmenvuotinen sota tuhosi seutua pahoin. Rakennustyöt aloitettiin symbolisella ensimmäisen puun kaadolla 18. elokuuta 1950. Ensimmäiset kaupunkia koskevat suunnitelmat laati modernismia edustanut, Bauhaus -koulukuntaan kuulunut Franz Erlich. DDR:n hallitus kuitenkin hylkäsi suunnitelmat ja asemakaavan laati arkkitehti Kurt Walter Leucht. Aluksi kaupunki rakennettiin uusklassistisen stalinistisen tyylisuunnan mukaan, myöhemmin kaupunkiin rakennettiin taloja elementeistä (plattenbau). Kaupungissa on paljon stalinistista arkkitehtuuria ja DDR:n valtiojohdon suosimien taiteilijoiden, kuten Walter Womackan töitä. Se on samankaltainen stalinistinen mallikaupunki kuin Puolan Nowa Huta ja Venäjän Magnitogorsk. Vuonna 1988 kaupungissa oli 53 000 asukasta, mutta sittemmin asukasluku on kääntynyt laskuun. Tehtaalla oli kannattavuusvaikeuksia Saksojen yhdistyttyä ja SEV-talousyhteisön romahdettua, ja sieltä saneerattiin paljon työpaikkoja. Vuosina 1991–1992 Saksojen yhdistymisen jälkeen ihmisillä oli huoli tehtaan ja kaupungin tulevaisuudesta. Mielenosoitusten tunnuslauseena oli "Jos tehdas kuolee, kuolee kaupunki". Yksityistäminen kuitenkin takasi tehtaan ja kaupungin tulevaisuuden. == Lähteet == === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Kaupungin viralliset sivut *ArcelorMittal Eisenhüttenstadt *http://www.alltagskultur-ddr.de/pages/home.html Luokka:Brandenburgin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Joseph Juran

Joseph Moses Juran (24. joulukuuta 1904 – 28. helmikuuta 2008) oli tuotantotalousvaikuttaja, joka kuuluu 1900-luvun laatujohtamisen keskeisiin nimiin. Hän syntyi Brăilassa, Romaniassa juutalaiseen perheeseen, mutta asui vuodesta 1912 Yhdysvalloissa. Juran valmistui Minnesotan yliopistosta. Hänen veljensä oli tunnettu elokuvaohjaaja Nathan Juran, joka kuoli 95 vuoden ikäisenä 23. lokakuuta 2002. Vilfredo Pareton elämäntyöhön perehdyttyään Juran kehitti Pareton periaatteen. Juran Institute perustettiin vuonna 1979. Juran julkaisi Japanissa ja Yhdysvalloissa lukuisia kirjoja, joista eräs on omaelämäkerta Architect of Quality (2003). Ohjaajaveljensä tavoin hän oli erittäin pitkäikäinen; hän menehtyi 103-vuotiaana kärsittyään aivoverenkiertohäiriön. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset Luokka:Yhdysvaltalaiset tilastotieteilijät Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Gustav Hartlaub

Karel Johan Gustav Hartlaub (8. marraskuuta 1814 Bremen – 29. marraskuuta 1900) oli saksalainen lääkäri ja eläintieteilijä.Hartlaub, Gustav. Erwin Stresemann, Deutsche Biographie. Viitattu 17.7.2016. Hartlaub opiskeli Bonnissa ja Berliinissä ja suoritti lääketieteen tohtorin oppiarvonsa Göttingenissä 1838. Hän avioitui Caroline H. Stachowin kanssa vuonna 1844. Hän alkoi vuonna 1840 perehtyä eksoottisiin lintulajeihin, jotka hän lahjoitti Bremenin luonnonhistorialliselle museolle. Hän kuvaili ja nimesi joitakin näistä lajeista ensimmäisenä, muun muassa mustatuppinokan. Yhdessä Cabaniksen kanssa Hartlaub perusti lintutieteellisen aikakauslehden Journal für Ornithologie vuonna 1852. Vuonna 1857 hän teki retken Afrikkaan ja retken tuloksena syntyi Länsi-Afrikan linnustoa selvittävä teos System der Ornithologie Westafrica’s (1857), jossa hän kuvailee 758 lintulajia. Vuonna 1860 hän julkaisi Madagaskarin linnustoa esittelevän teoksen Systematische übersicht der Vögel Madagascar's. Yhdessä Otto Finschin kanssa hän tutki Polynesian linnustoa. Useita lintuja on nimetty hänen kunniakseen: namibianfrankoliini (Francolinus hartlaubi), kanelisorsa (Pteronetta hartlaubii), keniantrappi (Lissotis hartlaubii), namibianlokki (Larus hartlaubii), kenianturako (Tauraco hartlaubi), saotomenpöllönen (Otus hartlaubi), aarnitoko (Tockus hartlaubi), ruskoruostepyrstö (Cercotrichas hartlaubi), punasilmätimali (Turdoides hartlaubii), principenmedestäjä (Anabathmis hartlaubii), luhtapiispa (Euplectes hartlaubi) ja kolumbiankerttulitangara (Dacnis hartlaubi). ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset lääkärit Luokka:Saksalaiset ornitologit Luokka:Vuonna 1814 syntyneet Luokka:Vuonna 1900 kuolleet
Nathan Juran

Nathan Juran (1. syyskuuta 1907 – 23. lokakuuta 2002) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Gura Humoruluissa, joka kuului vuoteen 1918 saakka Itävalta-Unkariin, mutta joka nyt sijaitsee Romaniassa. Juran asui lähes koko ikänsä Yhdysvalloissa. Hänelle myönnettiin Oscar-palkinto vuonna 1942, ja hän oli jälleen ehdolla vuonna 1947. Juranin elokuvien joukkoon lukeutuvat Jättiläisnaisen hyökkäys (1958), Sinbadin uudet seikkailut (1958) ja Ensimmäiset miehet kuussa (1964). Kuollessaan Kaliforniassa 23. lokakuuta 2002 Juran oli 95-vuotias. Myös hänen taloustieteilijäveljensä Joseph Juran oli varsin pitkäikäinen: hän eli kyllin kauan viettääkseen 100-vuotispäiväänsä jouluna 2004, ja menehtyi 103-vuotiaana. Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Lappi-areena

Lappi-areena on Rovaniemellä sijaitseva monitoimihalli, jossa järjestetään urheilutapahtumia, konsertteja ja messuja. Hallissa on 3 500 istumapaikkaa, jonka lisäksi permannolle saadaan 1700 istumapaikkaa. Yhtä aikaa esimerkiksi konsertissa voi hallissa olla 4780 henkeä. Lappi-areena voidaan muuttaa jäähallista konsertti- tai konferenssitilaksi noin neljässä tunnissa. Urheilukäytössä Lappi-areena palvelee lähinnä jääurheilua, mutta Areenalla on pelattu myös muun muassa lentopallon SM-sarjan pelejä. Areenalla on kolme jäätä: kisakaukalo (28 x 58 m) sekä harjoituskaukalot hh1 ja hh2. Myös harjoituskaukalossa voidaan pelata otteluita. Areenalla on kolme ravintolaa ja VIP-tiloja, kuten muun muassa saunallinen VIP-aitio. Areenan yhteydessä on myös crossfit-sali. Lappi-areenalla harjoittelee säännöllisesti Rovaniemen Kiekon (Roki Hockey Oy) edustusjoukkue ja juniorit, Rovaniemen Taitoluistelijat, Napapiirin Kaukalopallo (1-div), Napapiirin Pantterit (juniorit) ja Reidars Hockey Team (harrastesarja). == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu Luokka:Rovaniemen urheilupaikat Luokka:Suomen jäähallit
Adobe After Effects

Adobe After Effects on Adobe Systemsin kehittämä videonmuokkausohjelma, jolla tehdään digitaalisia kuvakompositioita ja erikoistehosteita. Ohjelma on tarkoitettu ammattilaiskäyttöön. Logiikaltaan se muistuttaa Photoshopia, lopullinen kuvakompositio kootaan useista päällekkäisistä kuvaraidoista eli tasoista (layers), joita voidaan animoida ja sekoittaa keskenään. Adobe After Effectsiä käytetään paljon tv-, musiikkivideo- ja elokuvatuotannossa. After Effectsiin on saatavilla runsaasti liitännäisohjelmia, joista tunnetuin lienee Trapcoden Shine-tehoste, jota käytetään runsaasti elokuvissa ja mainoksissa. Osa liitännäisistä toimii myös Adobe Premiere Pro -ohjelmistossa. == Lähteet == Luokka:Windows-ohjelmat After Effects Luokka:Videonmuokkausohjelmat
Rannikkosääasemat

Suomen rannikon säätilannetta havainnoidaan 38 rannikkosääasemalla. Ilmatieteen laitos päivittää säätiedot rannikkosääasemilta 24–144 kertaa päivässä; kerran tunnissa -periaatteesta 10 minuutin havainnointitiheyteen. Kaikilta asemilta ilmoitetaan lämpötila sekä tuulen suunta ja nopeus. Osalta asemista ilmoitetaan lisäksi vallitseva säätila ja näkyvyys. Ilmatieteen laitoksen keräämien havaintojen lisäksi esimerkiksi satamilla on paikoin omia automaattisia sääasemiaan, joiden tietoa käytetään paikallisen päätöksenteon pohjana. Rannikkosääasema Kunta Merialue Haapasaari Kotka Suomenlahti Rankki Kotka Suomenlahti Orrengrund Loviisa Suomenlahti Emäsalo Porvoo Suomenlahti Kalbådagrund Porvoo Suomenlahti Itätoukki Sipoo Suomenlahti Harmaja Helsinki Suomenlahti Helsingin majakka Helsinki Suomenlahti Mäkiluoto Kirkkonummi Suomenlahti Bågaskär Inkoo Suomenlahti Jussarö Raasepori Suomenlahti Tulliniemi Hanko Suomenlahti Russarö Hanko Suomenlahti Vänö Kemiönsaari Saaristomeri Utö Parainen Saaristomeri Bogskär Kökar Pohjois-Itämeri Rajakari Turku Saaristomeri Fagerholm Parainen Saaristomeri Kumlinge kirkonkylä Kumlinge Saaristomeri Nyhamn Lemland Ahvenanmeri Märket Hammarland Ahvenanmeri Isokari Kustavi Selkämeri Kylmäpihlaja Rauma Selkämeri Tahkoluoto satama Pori Selkämeri Kristiinankaupungin majakka Kristiinankaupunki Selkämeri Sälgrund Kaskinen Selkämeri Bredskäret Korsnäs Merenkurkku Strömmingsbådan Maalahti Merenkurkku Valassaaret Mustasaari Merenkurkku Kallan Pietarsaari Perämeri Tankar Kokkola Perämeri Ulkokalla Kalajoki Perämeri Nahkiainen Raahe Perämeri Lapaluoto satama Raahe Perämeri Vihreäsaari satama Oulu Perämeri Marjaniemi Hailuoto Perämeri Kemi I majakka Kemi Perämeri Ajos Kemi Perämeri ==Lähteet== Luokka:Ilmatieteen instituutiot ja asemat Luokka:Suomen tiede ja tekniikka
Shine

Shine voi tarkoittaa: * SHINE, festivaali Singaporessa * LG Shine, matkapuhelin == Musiikki == * Shine 2009, suomalainen elektronista popmusiikkia soittava yhtye * Shine Guitars, kitaravalmistaja === Albumit === * Shine (Cyndi Lauperin albumi) * Shine (Edenbridgen albumi) * Shine (Estellen albumi) * Shine (Elanin albumi) * Shine (Fridan albumi) * Shine (Indican albumi) * Shine (Joni Mitchellin albumi) * Shine (Luna Sean albumi) * Shine (Mother Love Bonen albumi) === Kappaleet === * ”Shine” (Motörheadin kappale) * ”Shine” (Tolmachevy Sistersin kappale) * ”Shine” (Kwanin kappale) * ”Shine” (Natália Kellyn kappale) * "Shine" (Sopo Nižaradzen kappale) == Sukunimenä == * Michael Shine (s. 1953), yhdysvaltalainen aitajuoksija * Sandra Shine (s. 1981), unkarilainen pornonäyttelijä
Thirteen Senses

Thirteen Senses on brittiläinen indie rock-yhtye. Yhtye julkaisi syyskuussa 2004 albumin The Invitation, jolta löytyivät singlet: "Thru the Glass", "Do No Wrong", "Into the Fire" ja "The Salt Wound Routine". Heidän seuraava albumi, Contact, julkaistiin huhtikuussa 2007. Yhtyeen kolmas albumi ilmestyi heinäkuussa 2009. == Albumit == * The Invitation (2004) * Contact (2007) * Crystal Sounds (2011) * A Strange Encounter (2014) Luokka:Brittiläiset yhtyeet
PowerLine

PowerLine on suomalainen varustamo. Varustamon omistaa kauhavalainen Lillbacka Powerco Oy. Varustamo lopetti liikennöinnin joulukuussa 2005, mutta aloitti sen uudelleen kesäkuussa 2009. PowerLine on operoinut kahdella ro-ro- aluksella, jotka ovat vuonna 1977 rakennettu M/S Global Freighter ja vuonna 1978 rakennettu sisaralus M/S Global Carrier. Alukset ovat kulkeneet Suomen lipun alla. Sittemmin PowerLine liikennöi esimerkiksi M/S Global Carrierilla Turusta Ruotsin Oxelösundiin. Liikenne Turusta lopetettiin 2011 joulukuussa. Alukset myytiin ja ne päätyivät romutettavaksi. Keväästä 2011 lähtien varustamo liikennöi Maltan lipun alla purjehtivalla M/S Balticalla Helsingistä Saksan Lyypekin Travemündeen. Marraskuussa 2011 varustamo keskitti liikennöintinsä tälle linjalle; aluksi liikennöitiin kahdella aluksella. Kesällä 2012 liikenteessä oli enää yksi alus. Sittemmin, M/S Baltican ollessa huollettavana telakalla loppuvuodesta 2012, linjaliikenne Helsingistä Travemündeen oli poikki tovin (marraskuun 19. päivästä 2012-). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PowerLinen kotisivut Luokka:Suomalaiset varustamot
Philip Rabinowitz

Philip Rabinowitz (16. helmikuuta 1904 – 29. helmikuuta 2008) oli juoksija, joka pääsi 10. heinäkuuta 2004 Guinnessin ennätysten kirjaan maailman nopeimpana satavuotiaana. Hän kuoli 104 vuoden iässä vuonna 2008. Rabinowitz juoksi sadan metrin matkan ajassa 30,86 sekuntia. Vertailun vuoksi saman lajin miesten maailmanennätys on Usain Boltin saavuttama 9,58 sekuntia. Rabinowitz syntyi Liettuassa juutalaiseen perheeseen, mutta lähti 21-vuotiaana Etelä- Afrikkaan, johon hän asettui vakituisesti. Luokka:Eteläafrikkalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Mark Rakita

Mark Semenovitš Rakita (, s. 22. heinäkuuta 1938 Moskova) on entinen Neuvostoliittoa edustanut miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä. Rakita voitti säilämiekkailun joukkuekilpailussa olympiakultaa Tokiossa 1964 ja Méxicossa 1968. Henkilökohtaisen kilpailun olympiahopeaa hän saavutti Méxicossa. Vielä Münchenin 1972 olympialaisissa hän sai hopeaa joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Rakita voitti vuonna 1967 Montréalin MM-kilpailuissa. Kolme vuotta myöhemmin Ankaran MM- kilpailuissa hän sijoittui hopealle. ==Lähteet== * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja Luokka:Neuvostoliittolaiset miekkailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Canon EF 17–40mm

Canon EF 17–40mm 4L USM on Canonin valmistama laajakulmainen zoom-objektiivi. Se on suunniteltu varsinkin digitaalisia järjestelmäkameroita ajatellen. Se on yhteensopiva Canonin EOS-kamerarunkojen kanssa. Objektiivi kuuluu Canonin laadukkaisiin L-sarjan objektiiveihin ja on suunnattu ammattilaisille ja vaativille harrastajille. Se sopii esimerkiksi päivitykseksi useiden kameroiden mukana ns. kit-objektiivina tulevalle EF-S 18–55mm -objektiiville. Objektiivissa on äänetön ja nopea ultraäänimoottorilla toimiva USM-tarkennus ja se on suojattu kosteudelta ja pölyltä. ==Kuvia== Image:Canon 17-40 f4 L lens.jpg|EF 17–40mm ja pakkauksessa mukana oleva vastavalosuoja Image:Canon EF 17-40mm f4L USM lens mount.jpg|Objektiivin kiinnitysosa ==Aiheesta muualla== *EF 17-40mm Canonin sivuilla *Objektiivin arvosteluja EF 17–40mm
Olena Hrušyna

Olena Eduardivna Hrušyna (, s. 8. tammikuuta 1975 Odessa) on ukrainalainen taitoluistelija ja olympiamitalisti, joka kilpaili jäätanssissa parinaan Ruslan Hontšarov. Grusinan suurin saavutus on jäätanssin olympiapronssi vuodelta 2006. Grusina on ollut Hontšarovin parina vuodesta 1995 lähtien. Hänen muita saavutuksiaan ovat kaksi EM-hopeaa vuosilta 2005 ja 2006 ja yksi EM-pronssi 2004 ja MM-pronssi vuodelta 2005. == Saavutukset == * Olympiapronssi 2006 * Kaksi EM-hopeaa 2005, 2006 * EM-pronssi 2004 * MM- pronssi 2005 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.ice- dance.com/grushina/ * http://www.caretoicedance.com/grugon.html Luokka:Ukrainalaiset taitoluistelijat Luokka:Ukrainalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viktor Sidjak

Viktor Aleksandrovitš Sidjak (, s. 24. marraskuuta 1943 Moskova) on entinen Neuvostoliittoa edustanut miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä. Sidjak voitti säilämiekkailussa kultaa neljissä peräkkäisissä kesäolympialaisissa. Méxicossa 1968, Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja Münchenissä 1972 henkilökohtaisessa kilpailussa. Yhteensä hänellä on kuusi olympiamitalia. Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Sidjak voitti vuonna 1969 Havannan MM-kilpailuissa. MM- hopeaa hän sai vuonna 1973 sekä MM-pronssia vuosina 1971 ja 1974. Lisäksi hän voitti maailmanmestaruuksia joukkuekilpailussa. == Lähteet == * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja Luokka:Neuvostoliittolaiset miekkailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Naurattajat

thumb|Naurattajat-kirjan kansikuva Naurattajat – Suomalaisen komiikan tekijät 2007–1907 on tietokirja suomalaisesta komediasta elokuvissa ja televisiossa. Kirjan on tehnyt Tuomas Marjamäki ja sen on julkaissut Edita Publishing Oy vuonna 2007. Naurattajissa lähes sata suomalaista koomikkoa, komedianäyttelijää tai -ohjaajaa kertoo työstään. Kirjassa on myös tietoiskuja, anekdootteja ja valokuvia. Kirja on kirjoitettu käänteisessä aikajärjestyksessä. Se lähtee vuodesta 2007 ja päättyy vuoteen 1907. Luvut on jaksotettu vuosikymmenien mukaan. == Sisältö == 2007–2000 – Häpy endkö? Eli kuinka suomalainen komiikka pirstaloitui niin pieniksi palasiksi Luku käsittelee suomalaisen komiikan pirstaloitumista, tulevaisuutta sekä ilmiöitä kuten stand up -komiikka, Star Wreck -elokuva, camp-huumori, elokuvien tuotteistaminen ja viimeinen Uuno Turhapuro -elokuva. 1999–1990 – Paluu menneisyyteen Luku käsittelee Kummelin, Pekko Aikamiespojan ja Markku Pölösen kukoistuksen aikaa, imitaattoribuumia sekä poliittista huumoria, kuten Hyvät herrat. 1989–1980 – Sketsikkoaika Luku käsittelee sketsien kulta-aikaa, Aki Kaurismäen elokuvia ja lastenhuumoria. 1979–1970 – Jäniksen vuosikymmen Luku käsittelee Neil Hardwickin tv-sarjoja, Risto Jarvan elokuvia, Uuno Turhapuroa ja Kivikasvoja. 1969–1960 – Vanhat kulissit kaatuvat Luku käsittelee Spede Pasasen, Vesa-Matti Loirin ja Simo Salmisen suosion huippua, Leo Jokelaa, elokuva-alan lakkoa, televisioteatteria ja Komisario Palmu -elokuvia. 1959–1950 – Hyi ruma rillumarei! Luku käsittelee elokuvakriitikkoja, Suomen Filmiteollisuuden Liisankadun elokuvastudioita, Matti Kassilan elokuvia, Pekka Puupää -elokuvia, rillumarei-ilmiötä sekä Tuntematon sotilas -elokuvaa. 1949–1940 – Naurua juoksuhaudoissa Luku käsittelee Hannes Häyristä, Suomisen perhettä, totisia koomikoita ja sota-ajan komediatuotantoa. 1939–1930 – Sano se suomeksi! Luku käsittelee Sotilasfarsseja, Valentin Vaalan elokuvia, Siiri Angerkoskea, Aku Korhosta ja Uuno Laaksoa, Lapatossu-elokuvia ja Suomen Filmiteollisuus oy:tä. 1929–1920 – Mykkä kausi Luku käsittelee Erkki Karun elokuvia, Suomi-Filmi oy:tä, kadonneita mykkäelokuvia sekä ensimmäistä suomalaista näytelmäelokuvaa Salaviinanpolttajat (1907). Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2007 kirjat Luokka:Komedia
Daniel Revenu

Daniel Revenu (5. joulukuuta 1942 – 3. tammikuuta 2024) oli ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli floretti.Kamper, s. 224 Revenu voitti olympiakultaa florettimiekkailun joukkuekilpailussa Méxicossa 1968. Lisäksi hän sai neljissä peräkkäisissä kesäolympialaisissa yhteensä viisi pronssimitalia, kaksi niistä henkilökohtaisessa kilpailussa.Wallechinsky, s. 266, 270–271 Maailmanmestaruuskilpailuissa Revenu sai henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa Pariisissa vuonna 1965 maanmiehelleen Jean-Claude Magnanille hävinneenä. Joukkuekilpailussa Revenu voitti MM-kultaa vuosina 1971 ja 1975 sekä MM-pronssia vuosina 1963, 1965 ja 1974.sports123.com ==Lähteet== * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja ===Viitteet=== Luokka:Ranskalaiset miekkailijat Luokka:Ranskalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Edward German

Edward German (17. helmikuuta 1862 – 11. marraskuuta 1936) oli brittiläinen säveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten hänen koomisista oopperoistaan. German syntyi Whitchurchissa, Shropshiressä vanhempiensa viidestä lapsesta toiseksi ja aloitti pianon- ja urkujensoiton viisivuotiaana kirkkourkuri-isänsä johdolla. Saatuaan yksityisopetusta Walter Haylta hän pääsi 18-vuotiaana Royal Academy of Musiciin, jossa hän opiskeli urkujensoiton ja sävellyksen ohella viulunsoittoa. German voitti vuonna 1885 mitalin teoksellaan Te Deum. Sitä seurasivat ooppera The Two Poets (1886) ja ensimmäinen sinfonia (1887). Säveltäjästä tuli vuonna 1888 Globe Theatren kapellimestari ja musiikillinen johtaja Lontoossa. Hän oli teostensa suhteen ankara ja julkaisi niistä uudistettuja versioita jatkuvasti. German oli vanhoilla päivillään oikeasta silmästään sokea. Hänestä tehtiin ritari vuonna 1928, ja hänelle myönnettiin Royal Philharmonic Societyn kultamitali vuonna 1934. Hän kuoli 74-vuotiaana Lontoossa. == Näyttämöteoksia == * The Two Poets (1886) * Richard III (1889) * Henry VIII (1892) * The Tempter (1893) * Romeo and Juliet (1893) * Michael and His Lost Angel (1896) * Much Ado About Nothing (1898) * English Nell, myöh. Nell Gwyn (1900) * The Emerald Isle (1901) * Merrie England (1902) * A Princess of Kensington (1903) * The Conqueror (1905) * Tom Jones (1907) * Fallen Fairies (1909) Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Sage Francis

Paul "Sage" Francis on yhdysvaltalainen hip-hop artisti == Valikoitu diskografia == === Studioalbumit === * Personal Journals (2002) * A Healthy Distrust (2005) * Human the Death Dance (2007) === Livealbumit === * Dead Poet, Live Album * Road Tested (2003-2005) === Singlet === * Bounce b/w Drop Bass (Non-Prophets) * All Word, No Play (Non-Prophets) * Makeshift Patriot * Sage Frenchkiss * Climb Trees * Makeshift Patriot EP * The Damage EP (Non- Prophets) * Slow Down Gandhi * Sea Lion (with Will Oldham) === DVD:t === * Life is Easy == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Nonpoint

Nonpoint on yhdysvaltalainen nelihenkinen alternative metalia soittava yhtye, joka on kotoisin Fort Lauderdalesta, Floridasta. Yhtyeen musiikissa on myös paljon vaikutteita latinomusiikista yhtyeen rumpali Robb Riveran ja laulaja Elias Sorianon sukujuurien vaikutuksesta. ==Jäsenet== *Elias Soriano (laulu) *Robb Rivera (rummut) *Andrew ”Andy” Goldman (kitara, laulu) *KB (basso) == Albumit == * Separate Yourself (1997) * Struggle (1999) * Statement (2000) * Development (2002) * Recoil (2004) * To the Pain (2005) * Vengeance (2007) * Miracle (2010) * Nonpoint (2012) * The Return (2014) * The Poison Red (2016) * X (2018) ==Aiheesta muualla== * Virallinen kotisivu * Luokka:Yhdysvaltalaiset alternative metal -yhtyeet
Jean-Claude Magnan

Jean-Claude Magnan (s. 4. kesäkuuta 1941) on entinen ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli floretti.Kamper, s. 167Sports Reference LLC Magnan osallistui olympialaisten florettimiekkailuun ensimmäisen kerran Roomassa 1960 mutta jäi vielä mitalisijojen ulkopuolelle. Hän voitti olympiakultaa joukkuekilpailussa Méxicossa 1968. Lisäksi hän sai joukkuekilpailussa olympiapronssia Tokiossa 1964 ja Münchenissä 1972. Paras henkilökohtainen olympiasaavutus oli hopeamitali Tokiossa 1964, jolloin hän hävisi vain Puolan Egon Frankelle. Méxicossa 1968 Magnan sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi.Wallechinsky, s. 266, 270–271 Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Magnan voitti Gdańskissa 1963 ja Pariisissa 1965. Moskovan MM-kilpailuissa 1966 hän hävisi Neuvostoliiton German Svešnikoville ja sai hopeaa. Joukkuekilpailussa Magnan voitti MM-kultaa vuonna 1971 sekä MM-pronssia vuosina 1963 ja 1965.sports123.com ==Lähteet== * * * * ===Viitteet=== Luokka:Ranskalaiset miekkailijat Luokka:Ranskalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Risto Leppänen (taikuri)

Risto Leppänen on tuusulalainen taikuri ja koomikko, joka tunnetaan myös magikoomikkona. Hän on voittanut urallaan taikuuden suomenmestaruuksia ja näyttämötaikuuden Pohjoismaiden mestaruuspronssia vuonna 2011. Suomen Taikapiiri palkitsi Leppäsen 2015 Timo Tuomivaara -palkinnolla sinnikkäästä ja määrätietoisesta työstä taikuuden parissa. Leppänen on esiintynyt Suomen lisäksi myös ulkomailla. Vuonna 2021 hän nousi otsikoihin Brasiliassa ja Suomessa kadottamalla hetkeksi Rio De Janeiron Sokeritoppavuoren. ==Saavutuksia== *Timo Tuomivaara -palkinto (Suomen Taikapiiri) 2015 *Näyttämötaikuuden Pohjoismaiden Mestaruus -pronssia 2011 *Näyttämötaikuuden Suomen Mestari 2011 *Lähitaikuuden Suomen Mestari 2009 *Ravintolataikuuden Suomen Mestari 2007 *Viihdeohjelmien SM-finalisti 2010 *Junioritaikureiden SM- kilpailujen close-up sarjan 3. 1998 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kotisivut Luokka:Suomalaiset taikurit Luokka:Suomalaiset koomikot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Nicolas de Staël

Nicolas de Staël (5. tammikuuta 1914 – 16. maaliskuuta 1955) oli ranskalais- venäläinen taidemaalari. Hän on abstraktia tyyliä käyttävä impressionisti, joka tunnetaan voimakkaista värien käytöstä ja paksuista öljymaalikerroksista, impastostoista, joita hän teki monesti palettiveistä käyttäen. Hänen aiheitaan olivat maisemat ja asetelmat. Staël syntyi Pietarissa vuonna 1914 aristokraattiseen perheeseen. Hänen isänsä oli vuonna 1917 keisarin armeijan upseeri. Vuonna 1919 perhe joutui pakenemaan Venäjän vallankumousta Puolaan, jossa hänen vanhempansa kuolivat vuonna 1921. Heidän kuolemansa jälkeen hänet lähetettiin vuonna 1922 kahden sisarensa kanssa Brysseliin, jossa he asuivat venäläisessä perheessä. Hän opiskeli Brysselissä Académie Royale des Beaux- Artsissa arkkitehtuuria ja taidetta. 1930-luvulla hän asui Pariisissa. Hän matkusteli myös paljon Euroopassa. Myöhemmin Pohjois-Afrikassa etsiessään kirkasta valoa hän kohtasi vuonna 1936 Marokossa kumppaninsa Jeannine Guilloun. Vuonna 1939 hän vietti kesän Guilloun serkun Jean Deyrollen kanssa Concarneaussa, ja he kehittivät jälkikubistisen, geometrisen maalaustyylin. Staël liittyi Ranskan Muukalaislegioonaan alkuvuodesta 1940, mutta se lopetettiin saman vuoden syyskuussa. Sen jälkeen Staël ja Guillou asuivat Nizzassa Vichyn Ranskan alueella natsi-Saksan miehitettyä Ranskan. Hän teki sisustussuunnittelijan töitä vuoteen 1943 asti, jolloin luopui toimeentulon taanneesta työstä. Hän muutti Pariisiin ja ryhtyi täysipäiväiseksi taiteilijaksi. Vuonna 1944 oli Jeanne Bucherin taidegalleriassa Staëlilla uran ensimmäinen näyttely yhdessä César Domelan ja Wassily Kandinskyn kanssa. Samana vuonna Pariisi vapautettiin. He elivät vaikeita aikoja, ja Guillou kuoli 1946. Staël jäi poikapuolen ja tyttövauvan yksinhuoltajaksi. Staël sairasti masennusta ja teki itsemurhan 41-vuotiaana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Ranskalaiset taidemaalarit Luokka:Ranskan muukalaislegioonan sotilaat Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Christian Noël

Christian Noël (s. 13. maaliskuuta 1945) on entinen ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli floretti. Noël saavutti florettimiekkailun joukkuekilpailussa mitalin neljissä peräkkäisissä kesäolympialaisissa: kultaa hän voitti Méxicossa 1968 ja sai lisäksi kolme pronssia. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän saavutti olympiapronssia Münchenissä 1972. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi Méxicossa 1968 ja seitsemänneksi Montréalissa 1976. Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Noël voitti Göteborgissa 1973 ja Budapestissa 1975. ==Lähteet== * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja Noel, Christian Noel, Christian Noel, Christian Noel, Christian
Claude Arabo

Claude Arabo (3. lokakuuta 1937 Nizza – 3. heinäkuuta 2013) oli ranskalainen miekkailija. Hänen aseenaan oli säilä.Kamper, s. 10 Arabo saavutti säilämiekkailun henkilökohtaisessa kilpailussa olympiahopeaa Tokiossa 1964. Ratkaisevassa ottelussa hän hävisi Unkarin Tibor Pézsalle osumapistein 5–2.Wallechinsky, s. 281 Neljä vuotta aiemmin Rooman 1960 olympialaisissa Arabo sijoittui neljänneksi vaikka voittikin kultamitalin lopulta vieneen unkarilaisen Rudolf Kárpátin keskinäisessä ottelussa. Méxicossa 1968 Arabo oli yhdeksäs. Joukkuekilpailussa Arabon edustama Ranskan joukkue sijoittui viidenneksi Roomassa 1960 sekä neljänneksi Tokiossa 1964Wallechinsky, s. 285 ja Méxicossa 1968.Wallechinsky, s. 286 Buenos Airesin maailmanmestaruuskilpailuissa 1962 Arabo saavutti pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa, ja myöhemmin kolme pronssia säilän joukkuekilpailussa.sports123.comhttp://www.sport-komplett.de/sport- komplett/sportarten/f/fechten/hst/14.html Arabo kuoli 3. heinäkuuta 2013, 75-vuotiaana.http://blogs.mediapart.fr/blog/ficanas/030713/claude-arabo-l- escrimeur-le-plus-celebre-de-nice-vient-de-disparaitrehttp://www.escrime- ffe.fr/carnets/in-memoriam-claude-arabo-1937-2013-1 == Lähteet == * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja * Claude Arabo Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Ranskalaiset miekkailijat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Tibor Pézsa

Tibor Pézsa (s. 15. marraskuuta 1935 Esztergom) on entinen unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä. Pézsa voitti säilämiekkailun henkilökohtaisessa kilpailussa olympiakultaa Tokiossa 1964 vaikka hävisikin 19 ottelustaan seitsemän. Joukkuekilpailussa Unkarin joukkue sijoittui viidenneksi. Méxicon 1968 olympialaisissa Pézsa sai pronssia sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa. Vielä Münchenin 1972 olympialaisissa hän sai joukkuekilpailussa pronssia. Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Pézsa voitti Ankaran MM-kilpailuissa 1970. MM-hopeaa hän sai vuonna 1966 ja MM-pronssia vuonna 1967. ==Lähteet== * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja Luokka:Unkarilaiset miekkailijat Luokka:Unkarilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kuka kukin luulee olevansa

Kuka kukin luulee olevansa on Kuka kukin on -tietokirjaa parodioiva teos. Sen ovat toimittaneet Esa Mäkinen ja Mikko Metsämäki ja kustantanut Ajatus Kirjat. Kirja on julkaistu kahdesti, vuosina 2005 ja 2007. Kuka kukin luulee olevansa esittelee tunnettuja suomalaisia matrikkelimaisesti kahdesta näkökulmasta: mitä he luulevat olevansa ja mitä he todellisuudessa ovat. Kuka kukin luulee olevansa '07 sisältää 600 suomalaisjulkkiksen kuvauksen. Kirja on kirjastoissa luokiteltu huumoriksi. == Aiheesta muualla == * Kuka kukin luulee olevansa '07 -kirjan esittely Ajatus Kirjojen sivulla Luokka:Vuoden 2007 kirjat
Casablanca (täsmennyssivu)

Casablanca voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Casablanca, kaupunki Marokon rannikolla * Casablanca-luokka, Yhdysvaltain laivaston entinen lentotukialusluokka * Casablanca, Michael Curtizin ohjaama elokuva vuodelta 1942 * Casablanca Records, levy-yhtiö * Casablanca, ruotsalainen rockyhtye.
Highway

Highway on Jukka Kuoppamäen vuonna 1973 julkaistu albumi. Se on englanninkielinen versio Valtatie-albumista. ==Kappaleet== A-puoli # # # # # # B-puoli # * # # # # # == Lähteet == Luokka:Jukka Kuoppamäen albumit Luokka:Vuoden 1973 albumit
Randy Turpin

thumb|right|Randy Turpinin patsas Warwickshiressä. Randolph Adolphus ”Randy” Turpin (7. heinäkuuta 1928 Royal Leamington Spa, Warwickshire, Englanti – 17. toukokuuta 1966) oli englantilainen keskisarjan ammattinyrkkeilijä. Häntä on pidetty yhtenä sarjansa parhaista eurooppalaisista nyrkkeilijöistä kautta aikojen. Hänen lempinimensä oli ”The Leamington Licker”. Randy Turpin aloitti ammattilaisuransa Lontoossa vuonna 1946. Hän aloitti voitolla Gordon Griffithistä ja takoi 16 voittoa kotimaassaan peräjälkeen kunnes hävisi Albert Finchille. Randy Turpin sai tunnetuimman saavutuksensa 10. heinäkuuta 1951 voittamalla silloisen maailmanmestarin Sugar Ray Robinsonin pistein 15-eräisessä ottelussa, Turpin kyllä menetti Robinsonille maailmanmestaruutensa takaisin jo 12. syyskuuta samana vuonna. Turpin palasi vielä kehiin vaihtelevalla, mutta suhteellisen hyvällä menestyksellä. Hänelle kertyi paidattomana 75 ottelua. Näistä 66 hän voitti ja peräti 48 tyrmäyksellä. Hän koki vain kahdeksan tappiota ja yhden ratkaisemattoman. Randy Turpin teki ampumalla itsemurhan. Luokka:Englantilaiset nyrkkeilijät Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Jean Charest

John James Charest, ranskalaisittain Jean Charest (s. 24. kesäkuuta 1958 Sherbrooke, Québec, Kanada) on Quebecin provinssin 29. pääministeri ja hallitsevan Quebecin liberaalipuolueen johtohenkilö. Hän oli aiemmin konservatiivien (Progressive Conservative Party of Canada) johtaja vuosina 1993–1998. Koulutukseltaan Charest on juristi. Hän on suorittanut lakitieteen tutkinnon Quebecin yliopistossa. Charest on aviossa Michèle Dionnen kanssa ja heillä on kolme lasta. == Aiheesta muualla == * Kanadan parlamentin kirjaston profiili Luokka:Kanadan edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Niklas Pokki

Niklas Pokki (s. 27. huhtikuuta 1976 Mänttä) on suomalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän on toiminut Mäntän Musiikkijuhlien taiteellisena johtajana vuodesta 1999. Hän on Nuorten pianoakatemia -hankkeen perustajajäsen ja koordinaattori. Niklas Pokki toimii Taideyliopiston Sibelius-Akatemian pianomusiikin aineryhmän johtajana ja pianomusiikin lehtorina, erityisalana pianopedagogiikka, ja opettaa Turun Konservatoriossa. Hän on opettanut myös Turun ammattikorkeakoulussa ja Käpylän musiikkiopistossa. Hän on pitänyt Turussa seitsemän lukuvuoden ajan pianonsoiton ammattiopiskelijoille suunnattua ympärivuotista luentosarjaa pianonsoiton harjoittelusta ja opettanut myös prima vista -soittoa. Useat hänen oppilaansa ovat menestyneet kansallisissa ja kansainvälisissä kilpailuissa. Pokki pitää vuosittain useita mestarikursseja, luentoja ja koulutuksia koti- ja ulkomaisissa oppilaitoksissa. Pokki on esiintynyt omin resitaalein ja kamarimuusikkona Suomessa ja ulkomailla. Hän on esiintynyt muun muassa Baden-Badenin filharmonisen orkesterin, Tallinnan kamariorkesterin sekä useiden suomalaisorkesterien solistina. Hän on kantaesittänyt muun muassa Kalevi Ahon, Jean Sibeliuksen, Osmo-Tapio Räihälän ja Tõnu Kõrvitsin musiikkia sekä soittanut useissa radiokonserteissa (muun muassa YLE, SWR1 ja Eesti Klassikaraadio) sekä tehnyt nauhoituksia Yleisradiolle. Hän toimi yli kymmenen vuoden ajan aktiivisesti pianoduona yhdessä Sonja Fräkin kanssa. Pokin ohjelmisto ulottuu varhaisbarokista uusimpaan musiikkiin, mutta erityisesti hänet tunnetaan vaativan virtuoosimusiikin tulkkina. Hänen levyttämänsä Balakirevin Islamey-fantasia kuullaan suomalaisia nuoria pianisteja esittelevällä levyllä "Danse Infernale". Pokki on opiskellut muun muassa Carlos Turriagon, Teppo Koiviston ja Matti Raekallion johdolla. Musiikin maisterin tutkintonsa jälkeen hän suoritti Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa Saksan korkeimman musiikillisen jatkotutkinnon, Konzertexamenin, professori Carmen Piazzinin oppilaana. Pokki on täydentänyt opintojaan lukuisilla mestarikursseilla. Tärkeimpinä opettajina mainittakoon Emanuel Krasovsky, Erik T. Tawaststjerna, György Sebők, Lev Natochenny ja Sergio Perticaroli. Pokki on suorittanut taiteellisen tohtorintutkinnon Sibelius-Akatemian DocMus- tohtorinkoulutusyksikössä. Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
1200 Micrograms (albumi)

1200 Micrograms on psytrancea tuottavan 1200 Micrograms -yhtyeen debyyttialbumi. Levy on julkaistu vuonna 2002 ja kaikki sen kappaleet on nimetty yhtyeen jäsenen Raja Ramin lempihuumeiden mukaan. ==Kappaleet== # # # # # # # # # Luokka:Vuoden 2002 albumit Luokka:Vuoden 2002 esikoisalbumit Luokka:1200 Microgramsin albumit
Sonja Fräki

Sonja Fräki (s. 11. kesäkuuta 1977 Helsinki) on suomalainen pianisti. ==Ura== ===Opinnot ja työ=== Fräki opiskeli Helsingin konservatoriossa 1990–1997 ja Sibelius-Akatemiassa 1997–2003. Hän valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2003 opettajanaan Teppo Koivisto. Vuosina 2001–2004 Fräki opiskeli Saksassa Karlsruhessa musiikkikorkeakoulussa (Hochschule für Musik). Siellä hän suoritti vuonna 2004 solistisen Konzertexamen-jatkotutkinnon opettajanaan professori Carmen Piazzini. Fräki on osallistunut myös useille mestarikursseille, opettajinaan muiden muassa Emanuel Krasovsky, Peter Eicher, Matti Raekallio, Menahem Pressler, Bernard Ringeissen ja Eugen Indjic. Vuonna 2006 Fräki aloitti jatko-opinnot Sibelius-Akatemiassa. Fräki työskentelee säestyksen lehtorina musiikkiopisto Juvenaliassa, kamaripianistina Sibelius- Akatemiassa ja opettajana Metropolia-ammattikorkeakoulussa. Syksyyn 2012 saakka hän toimi pianonsoiton lehtorina musiikkiopisto ArkipelagissaArkipelag ja säestäjänä Turun ammattikorkeakoulussa. ===Esiintymiset=== Fräki on esiintynyt solistina useiden orkestereiden kanssa (Turun filharmoninen orkesteri, Sinfonia Lahti, Neue Philharmonie Westfalen, Pomeranian Philharmonic Orchestra, Mikkelin kaupunginorkesteri ja Joensuun kaupunginorkesteri). Hänet tunnetaan myös kokeneena kamarimuusikkona. Ulkomailla Fräki on konsertoinut muun muassa Ruotsissa, Saksassa, Alankomaissa, Italiassa, Portugalissa ja Venäjällä. Fräki on esiintynyt muun muassa Mäntän Musiikkijuhlilla, Kallio-Kuninkalan musiikkifestivaalilla, Nauvon kamarimusiikkipäivillä, Kemiönsaaren musiikkijuhlilla, Pianoaura- festivaalilla sekä Lieksan Vaskiviikoilla. Hän esiintyy säännöllisesti yhdessä pianisti Niklas Pokin kanssa pianoduona sekä muun muassa viulisti Annemarie Åströmin ja Zagros Ensemblen kanssa. Fräki on julkaissut oman soololevyn Schubert-Liszt keväällä 2013 Pilfink Records -levymerkille. Lisäksi hän on tehnyt useita nauhoituksia Yleisradiolle. ===Kilpailut ja tunnustukset=== Vuonna 1998 Fräki palkittiin Paderewski-kilpailussa Puolassa. Vuonna 2003 hän sai neljännen palkinnon kansainvälisessä Franz Schubert -pianokilpailussa Dortmundissa Saksassa. Fräki palkittiin kansainvälisessä Maj Lind -pianokilpailussa Helsingissä vuonna 2007. Vuonna 2008 hän sijoittui kolmanneksi Wrocławissa Puolan kansainvälisessä Franz Liszt -pianokilpailussa. Fräki on saavuttanut välieräpaikan muun muassa Valencian José Iturbi -pianokilpailussa, Ateenan Maria Callas Grand Prix´ssä ja Darmstadtin Chopin- kilpailussa. Hänelle myönnettiin 2003 Karlsruhen musiikkikorkeakoulun DAAD- palkinto. Marraskuussa 2004 hän soitti ensikonserttinsa Sibelius-Akatemian konserttisarjassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sonja Fräkin kotisivut Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bristolin ulosteskaala

Bristolin ulosteskaala () on tohtori K. Heringin Bristolin yliopistossa kehittämä malli, jota käytetään ulostetyyppien erittelemiseen.http://www.ncbi.nlm.nih.gov/entrez/query.fcgi?db=pubmed&cmd;=Retrieve&dopt;=AbstractPlus&list;_uids=9299672&query;_hl=2&itool;=pubmed_docsum. Malli on tarkoitettu ihmisen ulosteen analysointiin. Ulosteen muoto ja tyyppi vaihtelevat sen mukaan, kuinka kauan se viipyy paksusuolessa. ==Tyypit== *Tyyppi 1: erillisiä, kovia, vaikeasti ulostuvia kokkareita *Tyyppi 2: yhtenäinen, kiinteä, selvästi kuhmurainen *Tyyppi 3: yhtenäinen, kiinteä, rakoja pinnassa *Tyyppi 4: yhtenäinen, pehmeä ja sileä *Tyyppi 5: pehmeitä, erillisiä klönttejä *Tyyppi 6: kuohkeaa, puuromaista *Tyyppi 7: täysin nestemäistä Tyypit 1 ja 2 ovat merkkejä ummetuksesta. Tyypit 3 ja 4 ovat normaaleja, 5 ja 6 merkitsevät laksatiivisia oireita. Tyyppi 7 on ripulia. ==Lähteet== Luokka:Uloste Luokka:Ravinto-oppi Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Asteikot
We Are the Strange

We Are the Strange on nimimerkki M dot Strangen ohjaama, tuottama, käsikirjoittama ja animoima elokuva. Elokuvassa on käytetty yksilöllistä animaatiotyyliä, jossa on yhdistetty stop motion, CG artwork ja Chroma key -efektit. Elokuvan ensi-ilta oli 19. tammikuuta 2007 Sundance- elokuvafestivaalilla. We Are the Strangen mainoslauseena käytettiin lausahdusta: ”Monsterit Oy kohtaa Painajainen ennen joulua -elokuvan japanilaisen retrovideopelin sisällä". We Are the Strange on M dot Strangen mukaan ensimmäinen elokuva, joka on tyyliltään "Str8nime", mikä on sekoitus sanoja ”Strange”, ”8-Bit” ja ”Anime”. Elokuvassa on runsaasti Nintendo Entertainment System -pelikonsolin pelejä muistuttavaa tyyliä ja elokuvan hahmoissa, kuten päähahmo Bluessa, on havaittavissa japanilaisten anime- elokuvien vaikutus. Elokuvaan on saatavilla 7 erilaista soundtrackia (joiden lisäksi myös tekijän kommenttiraita), mukaan luettuna Noise Inc. -soundtrack. YouTubessa esitettiin traileri We Are the Strangesta, jonka alussa soi remix t.A.T.u:n kappaleesta ”30 Minutes”. Kappaleesta teki ensimmäisenä vanhaa tietokonepeliä muistuttavan version YERZMYEY AY-RIDERS -yhtyeestä. Lauluraidan sisältävän remixin ”30 Minut – ZX Spectrum Mix” teki Carl/Micromusic vuonna 2003. Virallisessa trailerissa soi puolestaan uusi versio Konamin videopelistä Dream penguin Adventure (Yume Penguin Monogatari). == Juoni == We Are the Strange keskittyy kahteen vastakohtaiseen hylkiöön, jotka joutuvat taistelemaan henkiinjäämisestään vaarallisessa fantasiamaailmassa. He ovat kiusaamisen kohteeksi joutunut nainen Blue ja nukke nimeltään eMMM. Blue seuraa eMMM-nukkea Stopmo Cityyn etsimään tämän unelmia vastaavaa jäätelöannosta, mutta he joutuvatkin keskelle omituisten hirviöiden taistelukenttää. Heidän avukseen ilmestyy sankari nimeltään Rain. == Julkaisu == M dot Strange halusi julkaista elokuvan näytettäväksi mieluummin Internetissä kuin elokuvateattereissa. Elokuva valmistui Sundance- elokuvafestivaaleille ja se julkaistiin Internetistä ladattavassa muodossa sekä kahden DVD-levyn painoksena elokuussa 2007. M dot Stange on ladannut elokuvan myös YouTube-sivustolle katsottavaksi. Myöhemmin YouTubeen tulivat myös viralliset fanien tekemät eri kielille käännetyt tekstitysversiot, joissa oli mukana myös elokuva suomeksi tekstitettynä. Torrent-sivustoilla on julkaistu versio elokuvasta, joka sisältää YouTube-videon jossa M Dot Strange kertoo sen olevan ”torrentrical release” (sanaleikki, jossa on yhdistetty sanat "theatrical" ja "torrent"). Tämä versio on saanut lisää katsojia elokuvalle ja lisännyt siten myös DVD-julkaisun myyntiä. == Aiheesta muualla == * * We Are the Strange Sundance-elokuvafestivaalin sivustolla * M dot Strange Finds a Way at Sundance The New York Timesin artikkeli elokuvasta * Strange DIY Film Hits Sundance Wiredin artikkeli elokuvasta Luokka:Vuoden 2007 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
Ruslan Hontšarov

Ruslan Mykolajovytš Hontšarov (; s. 2. tammikuuta, 1973 Odessa) on ukrainalainen taitoluistelija ja viisinkertainen arvokisamitalisti, joka kilpaili jäätanssissa parinaan Olena Hrušyna. Hontšarovin suurin saavutus on olympiapronssi Torinosta 2006, ja hänen muita arvokisamitalejaan ovat kaksi EM-hopeaa 2005 ja 2006, EM-pronssi 2004, ja MM-pronssi vuodelta 2005. Hontšarov on ollut hänen parinaan 1985 lähtien. ==Saavutukset== * Olympiapronssi 2006 * MM-pronssi 2005 * Kaksi EM-hopeaa 2005, ja 2006 * EM- pronssi 2004 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * http://www.ice- dance.com/grushina/ * http://www.caretoicedance.com/grugon.html Luokka:Ukrainalaiset taitoluistelijat Luokka:Ukrainalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vincent Defrasne

Vincent Defrasne (s. 9. maaliskuuta 1977) on ranskalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä, olympiavoittaja, ja moninkertainen arvokisamitalisti. Defrasne voitti yllättäen olympiakultaa takaa-ajosta Torinossa 2006, jossa hän yllätti 2002 kultaa vieneen Norjan Ole Einar Björndalenin. Defrasne kertoi kilpailun jälkeen että "en olisi unissakaan osannut haaveilla voitosta". Lisäksi hän voitti pronssin viestistä ja 2002 myös viestipronssia. Hänellä on kuusi MM- mitalia, joista kaksi on kultaista, yksi hopeinen ja kolme pronssista. Maailmancupissa Defrasne on voittanut kauden 2007–2008 jälkeen kolme osakilpailua, ollut kolme kertaa toinen ja kolmesti kolmas. Kauden 2005–2006 kokonaispisteissä hän sijoittui kuudenneksi. == Saavutuksia == Talviolympialaiset * 2002: pronssia (viesti) * 2006: kultaa (takaa-ajo), pronssia (viesti), neljäs (sprintti), yhdestoista (yhteislähtö) MM-kilpailut * 2001: kultaa (viesti), seitsemäs (takaa-ajo), kymmenes (sprintti), kahdestoista (yhteislähtö) * 2003: neljäs (normaalimatka) * 2004: pronssia (viesti), neljäs (takaa-ajo), kuudes (sprintti ja yhteislähtö) * 2005: viides (viesti), seitsemäs (takaa-ajo), kymmenes (sprintti), yhdestoista (normaalimatka) * 2006: pronssia (sekaviesti) * 2007: hopeaa (sekaviesti), pronssia (takaa-ajo), yhdestoista (yhteislähtö) * 2008: viides (viesti), seitsemäs (yhteislähtö), kahdestoista (normaalimatka) * 2009: kultaa (sekaviesti), neljäs (viesti) == Lähteet == * Luokka:Ranskalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Ranskalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Prinsessa Ruusunen (vuoden 1949 elokuva)

Prinsessa Ruusunen on Edvin Laineen vuonna 1949 ohjaama elokuva. Elokuva pohjautuu vanhaan kansansatuun ja Sakari Topeliuksen näytelmään. Spektaakkelin nimiosaa esittää Tuula Usva.Pajukallio, Arto: Elokuvat. Helsingin Sanomat 3.6.2011, s. D 7. Kuningasta esittävä Aarne Laine on ohjaajan veli, kuningatar ohjaajan vaimo Mirjam Novero.Päivän elokuvia, Tv-maailma 21/2011, s. 17. Leo Lehto voitti elokuvan lavastuksesta vuonna 1949 parhaan lavastuksen Jussi- palkinnon. ==Näyttelijät== ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset fantasiaelokuvat Luokka:Edvin Laineen ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1949 suomalaiset elokuvat
Carlos Torre Repetto

Carlos Torre Repetto (23. marraskuuta 1905 Mérida – 19. maaliskuuta 1978 Mérida) oli meksikolainen shakinpelaaja. Torren kansainvälinen uran shakin huipulla kesti vain vähän yli vuoden. Voitettuaan 1924 vakuuttavasti turnauksen Detroitissa ja jätettyään siellä taakseen muiden muassa Samuel Reshevskyn, pelasi hän 1925 Baden-Badenin, Marienbadin ja Moskovan turnauksissa. Vaikka Torre ei saavuttanutkaan kokonaisvoittoa missään näistä suurista turnauksista, hänen taitonsa saivat ansaitun huomion. Erityisen suuren kohun herätti hänen vaikuttava voittonsa entisestä maailmanmestarista Emanuel Laskerista Moskovan turnauksessa. Johtuen psyykkisestä sairaudesta, jonka syytä ei tarkasti tiedetä, Torre vetäytyi pian kaiken tämän jälkeen pois kilpashakista 1926. Mitä silminnäkijöiden kertomuksiin voidaan luottaa, hän osoitti häiriintyneitä ruokailutottumuksia ja eli etupäässä makeisia syömällä. Sen jälkeen kun Torre oli bussimatkalla New Yorkin halki kaiken kansan nähden hankkiutunut eroon vaatteistaan, passitettiin hänet muutamaksi viikoksi sairaalaan. Sieltä kotiuduttuaan Torre matkusti takaisin Meksikoon ja vietti kotimaassaan koko loppuelämänsä, pelaamatta enää koskaan yhtäkään shakkiottelua tosissaan. Vähän ennen kuolemaansa Carlos Torre Repetto sai 1977 suurmestarin arvonimen, jonka Maailman shakkiliitto FIDE myönsi hänelle kunniatittelinä. Hänestä tuli Meksikon ensimmäinen tämän tittelin haltija. Torren pelien perusteella laskettu "historiallinen" Elo-luku oli parhaimmillaan 2668. Tämän hän saavutti toukokuussa 1926, jolloin hänen voidaan laskea olleen maailman kymmenen parhaan shakinpelaajan joukossa. Torren mukaan on nimetty vielä nytkin suosittu shakkiavaus, Torre-aloitus. Lisäksi hän esitteli Baden-Badenissa pelinalun 1. d2-d4 Rg8-f6 2. c2-c4 Rb8-c6, jota kutsutaan meksikolaiseksi torjunnaksi (saksaksi Mexikanische Verteidigung, englanniksi yleensä Black knight's tango siinä hyödynnettävien mustien ratsujen mukaan). Voittaessaan sensaatiomaisesti Laskerin hän teki tunnetuksi pelitavan, jota saksaksi kutsutaan nimellä Zwickmühle ("mylly"). Torreen liittyy myös eräs historian kuuluisimmista shakkiotteluista, jossa hänen väitetään olleen toisena osapuolena jo 1920: Adams – Torre, New Orleans 1920. Tätä ottelua ei kuitenkaan välttämättä koskaan edes pelattu. Vuoden 1925 Moskovan turnauksessa kuvattiin Neuvostoliitossa elokuva Šahmatnaja gorjatška, jossa Torre esiintyy eräiden muiden huippupelaajien tavoin pelaamassa shakkia. Kotimaassaan Meksikossa Carlos Torre Repetto muistetaan edelleen maansa suurimpana shakinpelaajana, ja Gabriel Velasco on kirjoittanut hänen elämästään ja shakkiotteluistaan kirjan Vida Y Partidas De Carlos Torre. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Gabriel Velasco: Vida Y Partidas De Carlos Torre. Incaro 1993, ISBN 978-968-6985-01-6 * (Käännös) Gabriel Velasco: The life and games of Carlos Torre. Milford 2000, ISBN 1-888690-07-0 == Aiheesta muualla == * Carlos Torren muistoturnaus * Torren elämäkerta * Luokka:Shakin suurmestarit Luokka:Meksikolaiset shakinpelaajat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Prinsessa Ruusunen (täsmennyssivu)

Prinsessa Ruusunen voi tarkoittaa: * prinsessa Ruusunen, satu * Prinsessa Ruusunen, Pjotr Tšaikovskin säveltämä baletti * Prinsessa Ruusunen, Zachris Topeliuksen kirjoittama näytelmä * Prinsessa Ruusunen, Erkki Melartinin Topeliuksen satuun säveltämä musiikki * Prinsessa Ruusunen, Edvin Laineen ohjaama elokuva vuodelta 1949 * Prinsessa Ruusunen, Walt Disneyn tuottama animaatioelokuva vuodelta 1959 * Prinsessa Ruusunen, David Irvingin ohjaama elokuva vuodelta 1987