EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Myrskylän työväentalo Kino

Myrskylän työväentalo Kino on Myrskylän kunnassa sijaitseva työväentalo. ==Historiaa== Myrskylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Vuoden loppuun mennessä yhdistyksessä oli 60 jäsentä, joista 18 naista ja 42 miestä. Myös talojen tyttäriä ja poikia kuului yhdistykseen. Talolle saatiin vuokrattua tontti. Ensimmäinen maininta talosta on SDP:n puoluetilastossa vuodelta 1907. Vuonna 1927 toimintaa oli niin runsaasti, että päätettiin hankkia suurempi työväentalo. Työväentaloa varten ostetut puut kaadettiin ja sahattiin talkoilla. Rakennusurakoitsijaksi valittiin yhdistyksen jäsen Ville Hedberg. Varoja rakentamiseen koottiin iltamilla ja arpajaisilla. ==Rakennus== Työväentalolla on tehty jatkuvasti korjauksia ja parannustöitä. Juhlasalin ja eteisen lattia on uusittu. Taloon on rakennettu sauna ja kokoustila, myös saniteettitilat on ajanmukaistettu. ==Toimintaa työväentalolla== Työväenyhdistyksellä oli oma kisällilauluryhmä, joka esiintyi muillakin työväentaloilla vierailuiltamissa. Voimistelu- ja urheiluseura Tuisku perustettiin vuonna 1931. Toiminta työväentalolla keskittyi lähinnä tanssien ja iltamien järjestämiseen. Teatteri Kino perustettiin vuonna 1953 elokuvien esittämistä varten. Tällä toiminnalla työväenyhdistys pystyi maksamaan velkansa ja pitämään työväentaloa hyvässä kunnossa. Elokuvateatteri toimi työväentalolla 41 vuotta 1990-luvulle asti. Vuonna 1976 työväentalolla alettiin järjestää bingoiltoja, joihin tultiin pelaamaan busseilla muiltakin paikkakunnilta. Bingotoiminta jatkui 2000-luvulle, ja sen turvin työväentaloa pystyttiin pitämään yllä ja peruskorjaamaan. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Myrskylän rakennukset ja rakennelmat
Picipes

Picipes on Polyporaceae-heimoon kuuluva kääpäsuku. Itiöemät ovat yksivuotisia ja jalallisia. Picipes sisältää lajeja, jotka luokiteltiin aiemmin jalkakääpiin (Polyporus). == Kuvaus == Picipes sisältää yksivuotisia, jalallisia kääpiä. Lakin pinta on kalju ja kovan kelmun peittämä. Jalkaa peittää yleensä musta tai ruskea kelmu. == Ekologia == Picipes-käävät ovat yleensä lehti- tai havupuulla kasvavia valkolahottajia. Jotkin lajit kasvavat kuitenkin maassa, ja Picipes rhizophilus kasvaa ainoastaan ruohojen juurilla. == Luokittelu == Monet Picipes-lajit luokiteltiin aiemmin jalkakääpiin (Polyporus). Fylogeneettisten ja morfologisten erojen takia jalkakäävistä erotettiin uusi Picipes-suku vuonna 2016. Myös molekyylikello tukee Picipes- suvun erottamista jalkakäävistä: vuonna 2022 näiden sukujen arvioitiin eronneen toisistaan noin 56 miljoonaa vuotta sitten. Suomalaisia Picipes- lajeja ovat kastanjakääpä (Picipes badius), mustajalkakääpä (Picipes melanopus) ja torvikääpä (Picipes tubaeformis). Suomen Lajitietokeskus luokittelee ne kuitenkin edelleen jalkakääpien sukuun. === Lajit === Index Fungorumin mukaan Picipes sisältää seuraavat lajit: * Picipes admirabilis * Picipes ailaoshanensis * Picipes americanus * Picipes annularius * Picipes atratus * Picipes auriculatus * Picipes austroandinus * Kastanjakääpä (Picipes badius) * Picipes baishanzuensis * Picipes brevistipitatus * Picipes conifericola * Picipes dictyopus * Picipes fraxinicola * Picipes hainanensis * Picipes jiajinensis * Mustajalkakääpä (Picipes melanopus) * Picipes nigromarginatus * Picipes pseudovarius * Picipes pumilus * Picipes rhizophilus * Picipes subdictyopus * Picipes submelanopus * Picipes subtropicus * Picipes subtubaeformis * Picipes taibaiensis * Picipes tibeticus * Torvikääpä (Picipes tubaeformis) * Picipes ulleungensis * Picipes virgatus * Picipes wuyishanensis * Picipes yuxiensis == Lähteet == == Aiheesta muualla == *UniProt: Taxonomy - Picipes Luokka:Polyporaceae
Bendik Rugaas

Bendik Rugaas (s. 31. joulukuuta 1942 Etelä-Varanki) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan suunnittelu- ja yhteensovittamisministerinä 1996–1997. Koulutukseltaan hän on kirjastonhoitaja ja johti Norjan kansalliskirjastoa 1994–2002. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Bendik Rugaas Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Kirjastonhoitajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hill-Marta Solberg

Hill-Marta Solberg (s. 12. marraskuuta 1951 Sortland) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän on istunut suurkäräjillä vuosina 1993–2009 ja toiminut Norjan sosiaaliministerinä 1994–1997. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Hill-Marta Solberg Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mikk Mägi

Mikk Mägi (s. 5. heinäkuuta 1987 Tallinna) on virolainen näyttelijä, ohjaaja ja animaattori. Vuonna 2010 hän aloitti animoinnin opinnot Viron taideakatemiassa. Vuonna 2011 hän perusti animaatiostudion Birds of Paradise (BOP Animation OÜ), jossa hän työskentelee edelleen. Hänet tunnetaan yhtenä Vanamehe multikas -sarjan käsikirjoittajista. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Virolaiset näyttelijät
Tyrvään yhteiskoulu

Tyrvään yhteiskoulu oli Vammalassa vuosina 1904–1955 toiminut yksityinen oppikoulu. Koulun omisti Tyrvään yhteiskoulun kannatusyhdistys.Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli : Tyrvään (suomalainen) yhteiskoulu (Vammala) 1904-1955 Koulu aloitti toimintansa vuonna 1904 viisiluokkaisena ja se sijaitsi aluksi kauppias J. Tuomiston talossa. Oma hirsirakenteinen koulutalo valmistui 1908 Rautaveden rannalle ja vuonna 1909 koulu sai luvan laajentua 8-luokkaiseksi. Koulu sai ylioppilastutkinto- oikeuden 1912 ja oikeuden antaa keskikoulutodistuksia 1921. Koulutalo paloi 18. maaliskuuta 1920 ja koulu toimi sitten väliaikaisesti Rukoushuoneella sekä rouva Selanderin talossa. Uusi kivinen kaksikerroksinen koulutalo valmistui 1921, sitä laajennettiin myöhemmin vuosina 1928 ja 1954. Koulu otettiin valtion haltuun toukokuussa 1955 annetulla asetuksella. Koulun toiminta jatkui Tyrvään yhteislyseon nimellä. Vuonna 1965 koulun nimeksi tuli Vammalan yhteislyseo ja vuonna 1973 peruskouluun siirtymisen myötä Vammalan lukio. == Koulun rehtorit == * 1904–1905 Elli Saarinen * 1905–1907 A. V. Heikinheimo * 1907–1938 Yrjö Sarasto * 1938–1955 Harald Hariola == Kirjallisuutta == * Tyrvään yhteiskoulu 1904-1954 : historiikki, muistelmia, matrikkeli. Tyrvään yhteiskoulu, Vammala 1954 * Tyrvään yhteiskoulu - Vammalan lukio 1904-1979 : historiikki, matrikkeli. Vammalan kaupunki, Vammala 1979 * Lastuja Rautaveden rannalta : Vammalan lukio 1904-2004; toimittaneet Antti Rajakorpi ja Marko Vesterbacka. Vammalan lukio, Vammala 2004 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tyrvään yhteiskoulun uusi talo, Suomen Kuvalehti, 19.01.1929, nro 3, s. 35, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Entiset suomalaiset oppilaitokset Luokka:Sastamalan oppilaitokset
Juha Sihto

Juha Sihto (s. 16. huhtikuuta 1957 Äänekoski) on tamperelaisen Aamulehden pilapiirtäjä. Sihto opiskeli Tampereen yliopistossa toimittajaksi ja aloitti työuransa kesätöissä Hämeen Sanomissa ja Riihimäen Sanomissa sekä työskenteli sen jälkeen myös kesätöissä Turun Sanomissa ja Länsi-Savossa. Aamulehdessä hän aloitti kesätyöntekijänä 1984 ja siitä vakinainen työ alkoi. Niihin aikoihin toimittajien vakinaistaminen kesken opintojen oli hyvin tavallista. Alkuvaiheessa Sihto kirjoitti juttuja sekä teki toimitussihteerin ja vuoropäällikön töitä. Aamulehden legendaarisen pakinoitsija Matti Pitkon tekstien kuvituksia häntä pyydettiin tekemään 1990-luvun alussa. Niitä julkaistiin kerran viikossa. Vuosituhannen vaihteen tienoilla Sihto sopi silloisen päätoimittaja Matti Apusen kanssa, että tekisi enemmänkin piirroksia. Aluksi hän teki kolme pilapiirrosta viikossa ja muina päivinä ensin taittoa ja sitten ruoka- ja luontosivuja. Vuoden 2017 tienoilla Sihto alkoi tehdä kolmipäiväistä viikkoa ja pelkkiä pilapiirroksia. Vuonna 2023 kolmisenkymmentä vuotta pilapiirroksia Aamulehteen tehnyt Sihto palkittiin urastaan lehden vuosittain jaettavalla Sulka hattuun -palkinnolla. Keväällä 2023 Sihto täyttää 66 vuotta, mutta pilapiirtäminen kiehtoo ja innostaa häntä yhä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset pilapiirtäjät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kokkolan baptistiseurakunta

Kokkolan baptistiseurakunta on Kokkolassa, Keski-Pohjanmaalla toimiva itsenäinen yhdistyspohjainen baptistiseurakunta. Se on aloittanut toimintansa 1950-luvulla ja sen toiminnasta vastaava Kokkolan baptistit ry on rekisteröity yhdistykseksi 8. lokakuuta 1992. Seurakunnassa oli 217 jäsentä vuonna 2011. Kokkolan baptistiseurakunta ei kuulu Suomen Baptistikirkkoon eikä Suomen Baptistilähetykseen. Siitä ovat irtautuneet itsenäisiksi seurakunniksi ruotsinkielinen Kokkolan ruotsalainen baptistiseurakunta sekä suomenkieliset Himanka-Kalajoen ja Kannuksen baptistiseurakunnat. Kokkolan baptistiseurakunta tekee yhteistyötä vapaiden suuntien vapaakirkkojen, helluntaiseurakuntien, Baptistiyhdyskunnan, Baptistilähetyksen ja myös luterilaisen tunnustuskirkon kanssa. Seurakunnan toimintamuotoja ovat jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, musiikki- ja kuorotoiminta, koulutyö sekä lähetyskirpputorin pitäminen. Se tekee myös projektityötä, kuten aktioita ja musikaaleja sekä yhteistyötä Itä-Euroopassa Mission Possible -järjestön kautta. Kaksi seurakunnan lähettiä on ollut vuodesta 2010 lähtien lähetystyössä Espanjassa Torreviejan alueella. Baptistien suomenkielinen toiminta on levittynyt myös Himangalle ja Kaustisille.Himanka 2015, s. 89 == Katso myös == * Baptismi Suomessa * Kokkolan ruotsalainen baptistiseurakunta * Uskonto Kokkolassa * Uskonto Keski-Pohjanmaalla == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kokkolan baptistiseurakunnan kotisivut Luokka:Kokkolan seurakunnat Luokka:Suomen baptistiseurakunnat
Nigel Jones

Nigel David Jones (30. maaliskuuta 1948 – 7. marraskuuta 2022) oli brittiläinen liberaalidemokraattien poliitikko, joka istui Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneessa vuosina 1992–2005 ja ylähuoneessa vuosina 2005–2022. Jones syntyi Cheltenhamissa. Lukion jälkeen hän työskenteli Westminster Bankissa ja myöhemmin ohjelmoijana sekä järjestelmäsuunnittelijana ja -konsulttina ICL:llä. Vuonna 1973 hän liittyi liberaalipuolueeseen ja vuonna 1976 hänet valittiin Cheltenhamin paikallishallintopiirin valtuustoon. Vuoden 1979 parlamenttivaaleissa hän oli ehdolla alahuoneeseen Cheltenhamin vaalipiiristä muttei tullut valituksi. Työskenneltyään useita vuosia ulkomailla, lähinnä Lähi-Idässä, hänet valittiin Gloucestershiren kreivikunnanvaltuustoon. Vuoden 1992 parlamenttivaaleissa Jones valittiin alahuoneeseen Cheltenhamin vaalipiiristä. 28\. tammikuuta 2000 Robert Ashman -niminen mies hyökkäsi Jonesin toimistoon Cheltenhamissa miekalla varustautuneena. Hän tappoi Jonesin avustajana toimineen kreivikunnanvaltuutetun Andrew Penningtonin ja haavoitti vakavasti Jonesia, jonka käteen jouduttiin ompelemaan 57 tikkiä. Ashmania vastaan nostettiin syytteet murhasta ja murhan yrityksestä, mutta kruununoikeus Bristolissa totesi hänet syyntakeettomaksi ja passitti hänet Broadmoorin sairaalaan psykiatrisiin tutkimuksiin. Myöhemmin kruununoikeus totesi hänen syyllistyneen tappoon ja murhan yritykseen valamiesäänin 10–1. Jonesin vetäydyttyä alahuoneesta hänet aateloitiin Cheltenhamin paroni Jonesiksi ja nimitettin ylähuoneeseen. Jones kuoli sydänleikkauksen aikana 7. marraskuuta 2022. == Lähteet == Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen jäsenet Luokka:Elinikäiset päärit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Haiti talviolympialaisissa 2022

Haiti osallistui vuoden 2022 talviolympialaisiin Kiinan Pekingissä 1 urheilijan joukkueella. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Haiti osallistui talviolympialaisiin. Alppihiihtäjä Richardson Viano oli maan lipunkantaja sekä avajais- että päättäjäisseremoniassa. == Alppihiihto == Haiti sai lähettää yhden alppihiihtäjän kisoihin. Nimi Laji Lasku 1 Lasku 2 Yhteensä Aika Sija Aika Sija Aika Sija Richardson Viano Miesten suurpujottelu DNF Ei päässyt jatkoon Miesten pujottelu 1:02.25 42 57.74 33 1:59.99 34 == Lähteet == Talviolympialaisissa 2022 Luokka:Valtiot talviolympialaisissa 2022
Maria Ewing

Maria Louise Ewing (27. maaliskuuta 1950 Detroit, Michigan – 9. tammikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja. Hän aloitti uransa mezzosopraano, mutta siirtyi sittemmin sopraanorooleihin.Barry Millington, Maria Ewing obituary The Guardian 12.1.2022, viitattu 8.1.2023 Ewing syntyi Detroitissa nuorimpana vanhempiensa neljästä tyttärestä. Hänen vanhempansa olivat alankomaalainen Hermina (o.s. Veraar) ja afroamerikkalainen insinööri Norman. Ewing opiskeli vuosina 1968–1970 Eleanor Steberin johdolla Cleveland Institute of Musicissa. Myöhemmin hänen opettajiaan olivat Jennie Tourel ja O. Marzolla. Ewing teki debyyttinsä Ravinia Festivalilla vuonna 1973. Salzburgin- debyyttinsä hän teki vuonna 1976 Cherubinon roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin Figaron häissä. Vielä samana vuonna hän esiintyi ensimmäisen kerran Metropolitan-oopperassa samassa roolissa. Ewing teki La Scalan -debyyttinsä Mélisanden roolissa Claude Debussyn oopperassa Pelléas et Mélisande. Hän esiintyi myös esimerkiksi Glyndebournen oopperafestivaalilla. Ewingin ohjelmistoon kuului rooleja Mozartin ja Debussyn lisäksi muun muassa Gioacchino Rossinin, Georges Bizet'n, Claudio Monteverdin, Giacomo Puccinin, Richard Straussin ja Francis Poulenc'n oopperoissa. Vaikka Ewing oli aloittanut uransa lyyrisiin mezzosopraanorooleihin ja Mozartin oopperoihin erikoistuneena, hän omaksui vähitellen raskaampia sopraanopääosia, kuten Madama Butterflyn ja Toscan nimiroolit. Ewing meni vuonna 1982 naimisiin ohjaaja Peter Hallin kanssa. Pariskunta erosi vuonna 1990. Avioliitosta syntyi tytär, näyttelijä Rebecca Hall. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Hanna Rantala

Hanna Rantala (s. 1984) on suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.Hanna Rantala, sopraano Chordus, viitattu 8.1.2023 Rantala opiskeli vuosina 2003–2009 Ritva Laamasen johdolla Helsingin konservatoriossa ja suoritti muusikon tutkinnon vuonna 2009. Hän jatkoi opintojaan Sibelius-Akatemiassa opettajanaan Monica Groop ja valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2014. Rantala osallistui lisäksi Tom Krausen, Barbara Bonneyn, Edda Moserin ja Jeffrey Goldbergin pitämille mestarikursseille. Rantala sai vuonna 2010 toisen sijan Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa. Hän voitti Eero Rantala -palkinnon vuonna 2008.Hanna Rantala Suomen Kansallisooppera ja -baletti, viitattu 8.1.2023 Vuoden 2015 Sibelius-laulukilpailussa hän pääsi kolmannelle sijalle.Sibelius-laulukilpailun voitto Suomeen MTV Uutiset 26.4.2015, viitattu 8.1.2023 Rantala liittyi Suomen kansallisoopperan solisteihin vuonna 2011. Hän oli ensin harjoittelijana, mutta siirtyi vakituiseksi solistiksi vuonna 2013. Hän siirtyi freelanceriksi vuonna 2015. Rantala on jatkanut vierailujen tekemistä Kansallisoopperassa. Lisäksi hän on säännöllisesti vieraillut Savonlinnan oopperajuhlilla ja esiintynyt Tanskan kuninkaallisessa oopperassa. Vuonna 2018 hän esiintyi Tampereen Oopperan Olli Kortekankaalta tilaaman Veljeni vartija -oopperan naispääosassa. Rantala myös loi Ingelin roolin Jüri Reinveren oopperan Puhdistus kantaesityksessä. Hänen esittämiinsä ohjelmistoon vakiintuneiden oopperoiden päärooleihin ovat kuuluneet Susanna (Mozart: Figaron häät), Gilda (Verdi: Rigoletto) ja Adina (Donizetti: Lemmenjuoma). Oopperan ulkopuolella Rantala on tulkinnut muun muassa yksinlauluohjelmistoa. Hän on esiintynyt solistina esimerkiksi Georg Friedrich Händelin Messias- oratorion, Johann Sebastian Bachin Johannes-passion, Mozartin Requiemin, Gabriel Faurén Requiemin ja Carl Orffin Carmina Buranan esityksissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta: Hanna Rantala Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Suomalaiset sopraanot Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Raisa Vaarna

Raisa Vaarna (23. kesäkuuta 1967 Espoo – 6. maaliskuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen ooppera- ja liedlaulaja, joka oli äänialaltaan mezzosopraano.Muistot: Raisa Vaarna 1967–2021 Krista Pellikka, Helsingin Sanomat 2.4.2021, viitattu 8.1.2023 Vaarna aloitti 7-vuotiaana viulutunneilla käymisen Kirkkonummen musiikkiopistossa ja kuorolaulannan. Hän valmistui vuonna 1993 kasvatustieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta ja neljä vuotta myöhemmin laulunopettajaksi. Vuonna 2002 Vaarna valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta. Jyväskylässä kasvatustieteitä opiskellessaan hän oli suorittanut lauluopintoja Keski-Suomen konservatoriossa. Vaarna sai vuonna 1996 kiinnityksen Suomen kansallisoopperan kuoroon. Hän esiintyi myös solistina rooleissa. Vaarna pääsi vuoden 1996 Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa kolmannelle sijalle. Vaarna teki vuosina 1993–1998 Yleisradiolle monia nauhoituksia yksinlauluista. Hän oli vielä vuonna 2020 mukana Jaakko Kuusiston oopperan Jää esityksissä Kansallisoopperassa. Hän toimi myös Laulumusiikin ystävät ry:n sihteerinä. Vaarna kuoli maaliskuussa 2021 vaikeaan sairauteen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta: Raisa Vaarna Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Suomalaiset mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Muinaisen ikilehden ritarikunta

Muinaisen ikilehden ritarikunta () on Namibian korkein kunnianosoitus. Ritarikunta perustettiin vuonna 1995 presidentti Sam Nujoman julistuksella. Kunnianosoitusta jaetaan maan presidenteille sekä muiden maiden valtionpäämiehille. * ritarikunnan nauha == Lähteet == Luokka:Namibian kunniamerkit
Pihkakoro

Pihkakoro (Fusarium circinatum, englanniksi pitch canker) on punahomeisiin kuuluva homesieni. Se sairastuttaa mäntypuita ja douglaskuusia ja puiden kuolemien ohella hidastuttaa niiden kasvua ja huonontaa käyttöpuun laatua. Taudin voi huomata pihkaa vuotavista kuoliolaikuista, oksien kuivumisesta ja neulasten epätavallisesta väristä ja karisemisesta. Sairas puu valuu pihkaa ja on väriltään hunajanruskea. Sairauden kalvamiin kohtiin muodostuu itiöpahkoja, joiden tuottamien itiöiden kautta tauti leviää läheisiin puihin. Lisäksi tauti voi levitä siementen ja juurten kautta ja hyönteisten välityksellä. Pihkakoro on erittäin vahingollinen karanteenituhooja, jonka havainnoista tulee ilmoittaa Ruokavirastolle. Pihkakoron leviämistä pyritään estämään EU-alueella hävittämällä kaikki löydetyt esiintymät. Toistaiseksi sitä ei ole löydetty Suomesta, mutta tautia tavataan Euroopassakin ainakin Espanjassa ja Portugalissa. == Lähteet == Luokka:Homeet
Taimi Airola

Taimi Airola (26. marraskuuta 1934 Laukaa – 13. elokuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen mezzosopraano.Muistot: Taimi Airola Katja Juhola, Helsingin Sanomat 13.8.2008, viitattu 8.1.2023 Airola aloitti lauluopintonsa Lea Piltin johdolla vuonna 1957. Hän opiskeli vuosina 1963–1969 Gdańskissa Barbara Iglikowskan oppilaana ja aloitti esiintymisen konserttilaulajana Puolassa. Airola esiintyi solistina puolalaisten kamarimusiikkikokoonpanojen kanssa ja järjesti myös Suomessa puolalaisen kamarimusiikin konsertteja. Hän esiintyi Wieniawski-festivaaleilla ja sai puolalaisen musiikin hyväksi tekemästään työstä Wieniawski-mitalin. Airola teki Suomeen palattuaan yhteistyötä Pentti Koskimiehen kanssa. Kaksikko piti esiintymisten lisäksi yhdessä mestarikursseja. Lisäksi Airola ja Koskimies tekivät laajan Euroopan- kiertueen, joka päättyi Lontoon Wigmore Halliin. Airola jätti esiintymisen Koskimiehen kuoltua vuonna 1990. Hän jatkoi työskentelyä klassisen laulun opettajana Raumalla ja Turussa. Airola oli myös Laulupedagogit ry:n puheenjohtaja vuosina 1991–2000 ja johti Kansainvälisen laulunopettajien kongressin järjestelytoimikuntaa Suomen kansallisoopperassa vuonna 2001. Airolalta ilmestyi vuonna 2002 levy Pohjoismaisia lauluja. Hän kuoli elokuussa 2008 pitkään sairastettuaan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Seppo Salovius

Seppo Salovius (13. kesäkuuta 1964 Keuruu – 3. joulukuuta 2011 Hämeenlinna) oli suomalainen pianisti ja pianopedagogi.Muistot: Seppo Salovius Tuija Hakkila, Helsingin Sanomat 23.12.2011, viitattu 8.1.2023 Salovius opiskeli alun perin Helsingin yliopistossa pääaineenaan suomen kieltä. Hän kuitenkin valmistui vuonna 1993 Sibelius-Akatemiasta musiikin maisteriksi piano pääaineenaan. Hän piti ensikonserttinsa vuonna 1996. Salovius oli aktiivinen esiintyjä solistina, kamarimuusikkona ja yksinlaulusäestäjänä. Hän toimi lehtorina Juvenaliassa ja oli viimeiset kymmenen elinvuottaan Metropolia- ammattikorkeakoulun pianonsoiton ja pianodidaktiikan yliopettaja. Hän luennoi myös muualla Suomessa sekä kansainvälisesti ja toimi vuodesta 2010 Pianopedagogit ry:n puheenjohtajana. Salovius perusti Tuuloksen kesäkonsertti -sarjan ja toimi sen taiteellisena johtajana.Kesäkonsertti jatkuu ystävien voimin Hämeen Sanomat 25.4.2012, viitattu 8.1.2023 Hän luennoi European Piano Teachers Associationin (EPTA) konferenssissa Luzernissa marraskuussa 2011, minkä jälkeen häntä pyydettiin luennoimaan eurooppalaisiin musiikkioppilaitoksiin. Hän kuitenkin kuoli 47-vuotiaana sairauskohtaukseen joulukuussa 2011. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Erik Bye

Erik Erikssøn Bye (1. maaliskuuta 1926 Brooklyn, New York – 13. lokakuuta 2004) oli norjalainen toimittaja, televisiojuontaja, laulaja ja runoilija. Bye syntyi Yhdysvaltojen Brooklynissä, jossa hänen isänsä Erik Ole Bye työskenteli oopperalaulajana. Byen ollessa kuusivuotias perhe muutti laman ja isän masennuksen vuoksi takaisin Norjaan. Toisen maailmansodan aikana hän osallistui vastarintatoimintaan mutta joutui lopulta pakenemaan Ruotsiin, jossa hän sai poliisikoulutuksen. Sodan jälkeen hän palasi Norjaan, kirjoitti ylioppilaaksi ja palveli kuninkaallisessa kaartissa kersanttina. Stipendin avulla Bye opiskeli Master of Arts -tutkinnon Wisconsinin yliopistossa. Tämän jälkeen hän työskenteli Oslossa ensin uutistoimisto AP:lle ja sitten BBC:lle, minkä jälkeen hän siirtyi NRK:lle. Byestä tuli suosittu viihdyttäjä, ja erityisesti hänet tunnettiin merenkulkuaiheisista ohjelmistaan. Vuonna 1960 hän järjesti kampanjan, jolla rahoitettiin uuden meripelastusaluksen hankinta Redningsselskapet-meripelastusyhdistykselle. Televisioon siirryttyään hän teki ulkomaanraportteja muun muassa sota-alueilta. Hän myös kirjoitti runokokoelmia, elämäkertoja, matkakertomuksia sekä esseitä ja levytti lauluja. Vuonna 2005 Bye tuli NRK:n järjestämässä Vuosisadan norjalainen -äänestyksessä kolmannelle sijalle. == Suomennetut teokset == * Huuliharppu ja kitara (Munnspill under åpen himmel). Suomentanut Laila Järvinen ; runot suom. Kirsi Kunnas. Helsinki: WSOY, 1967 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset televisiojuontajat Luokka:Norjalaiset laulajat Luokka:Norjalaiset toimittajat Luokka:Norjalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Rosoheltat

Rosoheltat (Lentinus) on Polyporaceae-heimoon kuuluva sienisuku, jonka luokittelu on muuttunut merkittävästi DNA-tutkimusten myötä. Aiemmin suku sisälsi vain helttasieniä, joilla oli usein rosoiset heltat. DNA-tutkimusten perusteella sukuun sisältyy kuitenkin myös kevätkäävän kaltaisia kääpiä. Siksi rosohelttoihin on siirretty useita kääpälajeja, ja vastaavasti monia helttasieniä on siirretty muihin sukuihin. == Luokittelu == Rosohelttoihin on perinteisesti luokiteltu vain helttasieniä, joista monilla on rosoiset helttojen terät. Valkoisen itiöpölynsä johdosta ne on tavattu luokitella Tricholomataceae-heimoon. Rosohelttojen kääpämäisistä piirteistä on tiedetty pitkään, mutta perinteisesti sienten pääjaot on tehty itiölavan muodon perusteella, jolloin rosoheltat ja käävät joutuvat eri ryhmiin. 1970- ja 1980-luvuilta alkaen läheisyyttä kääpiin on kuitenkin painotettu enemmän, ja rosoheltat on alettu luokitella Polyporaceae-heimoon. Vielä 1900-luvun lopulla rosohelttoihin luokiteltiin monia helttasieniä, joita ei enää pidetä toistensa lähisukulaisina. Sieniä, jotka ennen DNA-tutkimuksia luokiteltiin rosohelttoihin, ovat esimerkiksi siitake, ratapölkkysieni, tuoksuvinokas ja rustovinokas. Lisäksi DNA-tutkimukset ovat paljastaneet, että osa jalkakäävistä (Polyporus) kuuluu oikeasti rosohelttojen sukuun. Näitä ovat esimerkiksi Suomessakin tavattavat talvikääpä ja kevätkääpä. Suomen Lajitietokeskus luokittelee kuitenkin talvi- ja kevätkäävän edelleen jalkakääpiin. Suomen Lajitietokeskuksen mukaan ainoa suomalainen rosohelttalaji on rustovinokas. Uusissa tutkimuksissa rustovinokas luokitellaan kuitenkin sukuun Panus, joka kuuluu Panaceae-heimoon. Panus on yksi Polyporales-lahkon kolmesta suvusta, joissa on kehittynyt tyypillisen helttasienen kaltaisia sieniä; muut suvut ovat rosoheltat (Lentinus) ja tuoksuvinokkaan sisältävä Neofavolus. Kaikki aiemmin rosohelttoihin luetuista helttasienistä eivät kuulu Polyporales-lahkoon: esimerkiksi siitake kuuluu Agaricales-lahkoon ja ratapölkkysieni Gloeophyllales-lahkoon. === Lajeja === DNA-tutkimuksissa ainakin seuraavat lajit on todettu Lentinus-sukuun kuuluviksi: * Lentinus arcularius * Lentinus badius * Talvikääpä (Lentinus brumalis) * Lentinus crinitus * Lentinus flexipes * Lentinus longiporus * Lentinus polychrous * Lentinus sajor-caju * Lentinus squarrosulus * Kevätkääpä (Lentinus substrictus) * Lentinus thailandensis * Lentinus tigrinus == Lähteet == Luokka:Polyporaceae
Jaakko Somero

Jaakko Somero (15. elokuuta 1920 Kemi – 19. syyskuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen pianisti ja pianopedagogi.Muistot: Jaakko Somero Esa Helasvuo, Helsingin Sanomat 15.5.2011, viitattu 8.1.2023 Somero suoritti asepalveluksen vapaaehtoisena talvisodassa ja aloitti opiskelun Sibelius-Akatemiassa vuonna 1940. Hän jatkoi opintojaan sotien päätyttyä Martti Paavolan ja Timo Mikkilän johdolla. Lisäksi hän teki opintomatkat Wieniin ja Krakovaan. Somero työskenteli vuosina 1946–1990 Sibelius-Akatemian pianomusiikin lehtorina ja tuntiopettajana. Hän esiintyi kamarimuusikkona ja piti omat konserttinsa Helsingissä vuosina 1951, 1957 ja 1961. Matti Raution kanssa Somero julkaisi pedagogiset Koskettimet kertovat -nuottikirjat (1957, 1967). Hänen mestariluokallaan opiskelleiden muusikoiden joukossa olivat Esa Helasvuo, Seppo Hovi, Matti Hyökki, Sanna Mattinen-Snellman, Leif Segerstam, Tapio Tiitu ja Ritva Viitala-Aaltio. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Mavi García

Margarita Victoria "Mavi" García Cañellas (s. 2. tammikuuta 1984 Marrachí, Mallorca) on espanjalainen maantiepyöräilijä ja aiempi duathlonisti. García saavutti duathlonin MM-kilpailuissa sekaviestissä kultaa ja henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia vuonna 2016 sekä henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa 2017. EM-kilpailuissa hän sai henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa 2017 ja oli neljäs 2015. Hän voitti duathlonin pitkän matkan Espanjan-mestaruuden 2015. García aloitti maantiepyöräilyn ammattilaisuransa Bizkaia-Durango- tallissa vuosina 2015–2017, edusti Movistar Teamia 2018–2019, Alé BTC Ljubljanaa 2020–2021, UAE Team ADQ:ta 2022, Liv Racing TeqFind -joukkuetta 2023 ja on vuodesta 2024 kilpaillut Liv AlUla Jayco -tallissa. García voitti UCI Women's World Tour -sarjaan kuuluneen GP de Plouay -kilpailun 2022. Hän voitti Giro dell'Emilia -ajon 2021. Hän on voittanut viisi kertaa Espanjan maantie- ja neljä kertaa aika-ajomestaruuden. == Saavutuksia == Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives ;2016 :Maantieajon Espanjan-mestaruus ;2018 :AIka-ajon Espanjan-mestaruus :Tour Cycliste Féminin International de l'Ardèche, kokonaiskilpailussa toinen ;2019 :Tour de Yorkshire, kokonaiskilpailussa toinen, mäkikirikilpailun voitto :Emakumeen Bira, kokonaiskilpailussa viides :Grand Prix de Plumelec-Morbihan, toinen :Tour Cycliste Féminin International de l'Ardèche, mäkikirikilpailun voitto ;2020 :Emakumeen Nafarroako Klasikoa, toinen :Strade Bianche, toinen :Maantieajon ja aika-ajon Espanjan-mestaruus :Tour Cycliste Féminin International de l'Ardèche, kokonaiskilpailussa toinen, 1. ja 2. etapin voitto :Giro Rosa, kokonaiskilpailussa yhdeksäs ;2021 :Trofeo Alfredo Binda, kuudes :Amstel Gold Race, kuudes :La Flèche Wallonne, viides :Setmana Ciclista Valenciana, kokonaiskilpailussa toinen :Maantieajon ja aika-ajon Espanjan-mestaruus :Giro Donne, kokonaiskilpailussa viides :Olympialaiset, maantieajossa 12:s :Tour Cycliste Féminin International de l'Ardèche, kokonaiskilpailussa toinen :Giro dell'Emilia, voitto ;2022 :Amstel Gold Race, kuudes :La Flèche Wallonne, viides :Vuelta a Andalucía, kokonaiskilpailussa toinen, mäkikirikilpailun voitto :Vuelta a Burgos, 3. etapin voitto :Maantieajon ja aika-ajon Espanjan- mestaruus :Giro Donne, kokonaiskilpailussa kolmas, 4. etapilla toinen, 7. etapilla kolmas :GP de Plouay, voitto ;2023 :La Flèche Wallonne, neljäs :La Vuelta Femenina, kokonaiskilpailussa yhdeksäs :Maantieajon Espanjan-mestaruus :Giro Donne, kokonaiskilpailussa seitsemäs :MM-kilpailut, maantieajossa kymmenes ;2024 :UAE Tour, kokonaiskilpailussa kolmas :Itzulia Women, kokonaiskilpailussa neljäs :Vuelta Ciclista Andalucia, kokonais- ja pistekilpailun sekä 2. etapin voitto :Giro d*italia Women, kokonaiskilpailussa yhdeksäs :Olympialaiset, maantieajossa kuudes :Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa viides == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset triathlonistit Luokka:Espanjalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Leila Pekkanen

Leila Pekkanen (s. 1958 Tampere) on suomalainen toimitusjohtaja ja entinen kunnanjohtaja. Hän on johtanut Ylä-Savon sote-kuntayhtymää vuodesta 2009. ==Ura== Pekkanen on valmistunut rakennuspiirtäjäksi vuonna 1978. Myöhemmin hän on töiden ohessa opiskellut Jyväskylän yliopistossa maankäyttölakia ja Tampereen yliopistossa hallintotieteitä. Kunta-alalla Pekkanen aloitti toimistoapulaisen tehtävistä. Kivijärven talous- ja hallintosihteerinä hän oli vuosina 1996–2000 ja toimi vuonna 1999 Kivijärven kunnanjohtajan viransijaisena. Lehtimäen kunnanjohtajana Pekkanen työskenteli vuosina 2000–2007. Hän jäi virkavapaalle Lehtimäeltä ryhdyttyään Pihtiputaan kunnanjohtajan viransijaiseksi vuonna 2006. Tämän jälkeen Pekkanen on vielä toiminut Kiimingin kunnanjohtajana 2007–2009 ennen siirtymistään Ylä-Savon sote-kuntayhtymän toimitusjohtajaksi. Hän on toiminut aktiivisesti myös seudullisissa yhteistyöhankkeissa. ==Lähteet== Luokka:Kiimingin kunnanjohtajat Luokka:Kivijärven kunnanjohtajat Luokka:Lehtimäen kunnanjohtajat Luokka:Pihtiputaan kunnanjohtajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Brasílian mielenosoitukset 2023

Brasilian pääkaupungissa Brasíliassa puhkesi 8. tammikuuta 2023 mielenosoituksia, joiden yhteydessä mielenosoittajat hyökkäsivät useisiin hallintorakennuksiin. Mielenosoituksissa vuoden 2022 presidentinvaalin hävinneen Jair Bolsonaron kannattajat pyrkivät palauttamaan tämän valtaan. Tapahtumat alkoivat paikallista aikaa noin kello 16 ja vallatut hallintorakennukset saatiin tyhjennetyksi mielenosoittajista saman vuorokauden puolella. Väistyvä presidentti Bolsonaro oli lentänyt Floridaan, jossa hän oleskeli presidentin vallanvaihdosseremonian sekä tammikuun 8. päivän tapahtumien ajan. Presidentti Lula antoi 8. tammikuuta määräyksen, jonka mukaan pääkaupunkiseudulla vallitsee poikkeustila kuun loppuun asti. Lula itse oli tapahtumien aikaan Araraquarassa, São Paulon osavaltiossa. Brasilian oikeusministeriön arvion mukaan mellakoijat tuhosivat 14,9 miljoonan realin arvosta valtion omaisuutta. Tuhoista vastuussa olevien epäiltyjen omaisuutta on jäädytetty 18,5 miljoonan realin edestä. Brasilian korkeimman oikeuden tuomari Alexandre de Moraes pani pääkaupunkiseudun kuvernöörin, Ibaneis Rochan, viralta 90 päivän ajaksi, koska tämän reagointi mielenosoituksiin katsottiin puutteelliseksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ylen päivittyvä uutinen Luokka:Vuoden 2023 mielenosoitukset ja levottomuudet Luokka:Brasilian politiikka
Liberian pioneerien ritarikunta

Liberian pioneerien ritarikunta () on liberialainen ritarikunta, joka perustettiin 7. tammikuuta 1955 presidentti William Tubmanin käskystä. Kunnianosoitusta jaetaan poikkeuksellisista saavutuksista kansainvälisten asioiden, hallinnon, uskonnon, taiteen, tieteen ja kaupan saralla. Saajan ei tarvitse olla Liberian kansalainen. Kunniamerkkiä jaetaan viidessä luokassa: * suurristi * komentajaritari * komentaja * upseeri * ritari == Lähteet == Luokka:Liberian kunniamerkit
Afrikan tähden ritarikunta

Afrikan tähden ritarikunta () on liberialainen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1920 ja sitä jaetaan tunnustuksena Liberian tai muun Afrikan kehityksen hyväksi tehdystä työstä. Lisäksi sen voi saada tieteen ja taiteen saralla tehdyistä ansioista. Saajan ei tarvitse olla Liberian kansalainen. Kunnianosoitusta jaetaan viidessä luokassa: * suurristi * suurupseeri * suurkomentaja * upseeri * ritari == Lähteet == Luokka:Liberian kunniamerkit
Keir Giles

Keir Giles on Britannian ulkopoliittisen instituutin Chatham Housen tutkija. Vuodesta 2010 hän on johtanut yksityistä Conflict Studies Research Centreä. Hänen erikoisalaansa ovat Venäjän naapureiden, Pohjoismaiden, Baltian ja arktisen alueen turvallisuuskysymykset sekä Venäjän sotilaalliset aikomukset, kyvyt ja sotilasoppi. 1990-luvulla Giles toimi Venäjällä liikemiehenä, BBC:n toimittajana ja verokonsulttina. Hän siirtyi tutkijaksi 2000-luvun alussa ja on sen jälkeen kirjoittanut Venäjästä useita teoksia. Gilesin mukaan "Terve kyynisyys on ylivoimaisesti paras, käyttökelpoisin ja turvallisin tapa suhtautua Venäjään”. Giles puhuu venäjää ja ranskaa. == Suomennetut teokset == * Moskovan opit: Mikä saa Venäjän vastustamaan länttä. (Alkuteos Moscow Rules: What Drives Russia to Confront the West 2019, suom. Ilkka Rekiaro) Jyväskylä: Docendo, 2020. ISBN 978-952-291-728-7 * Venäjän sota jokaista vastaan ja mitä se sinulle merkitsee. (Alkuteos Russia's War on Everybody and What it Means for You, suom. Kyösti Karvonen) Jyväskylä: Docendo, 2022. ISBN 978-952-382-514-7 == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset toimittajat Luokka:Ranskalaiset politiikan tutkijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Liberian edustajainhuone

Liberian edustajainhuone () on Liberian parlamentin alahuone. Se koostuu 73 edustajasta, jotka valitaan kuuden vuoden välein pidettävissä vaaleissa. Edustajainhuoneen vaaleissa ehdokkaaksi voivat asettua 25 vuotta täyttäneet syntyperäiset Liberian kansalaiset. Viimeisimmät vaalit pidettiin 2017, ja niissä suurimmaksi puolueeksi nousi Demokraattisen muutoksen kongressi, joka sai 21 paikkaa. Parlamentin puhemiehenä toimii Bhofal Chambers. == Lähteet == edustajainhuone Luokka:Alahuoneet
Le Mansin 24 tunnin ajo 1966

Le Mansin 24 tunnin ajo 1966 oli 34. Le Mansin 24 tunnin ajo, joka ajettiin 18. ja 19. kesäkuuta 1966. Kilpailu ajettiin Circuit de la Sarthen radalla. Sääntöjen mukaan autojen lähtöpaikka otetaan huomioon ajetussa pituudessa. Fordin johto halusi kuljettajien ajavan tiettyjä kierrosaikoja saadakseen autonsa maaliin valokuvauksellisessa tilanteessa. Autot tulivat maaliin samaan aikaan, mutta voittajaksi valittiin Chris Amonin ja Bruce McLarenin auto, joka oli kattanut kilpailun aikana pidemmän matkan, koska sen lähtöpaikka oli kahdeksan metriä taaempana kuin Ken Milesin ja Denny Hulmen auto. == Elokuvat == James Mangoldin elokuva Le Mans 66 – täydellä teholla kertoo kilpailusta. Elokuvan kuvausta kilpailun tapahtumista on kutsuttu melko totuudenmukaiseksi. == Tulokset maaliin päässeille == Sija Luokka Nro Talli Kuljettajat Runko Moottori Kierroksia 2 P +5.0 2 Ford Motor Company Shelby American Bruce McLaren Chris Amon Ford GT40 Mk.II Ford 7.0L V8 360 1 P +5.0 1 Ford Motor Company Shelby American Ken Miles Denny Hulme Ford GT40 Mk.II Ford 7.0L V8 360 3 P +5.0 5 Ford Motor Company Holman & Moody Ronnie Bucknum Dick Hutcherson Ford GT40 Mk.II Ford 7.0L V8 348 4 P 2.0 30 Porsche System Engineering Jo Siffert Colin Davis Porsche 906/6 LH Porsche 1991cc F6 339 5 P 2.0 31 Porsche System Engineering Hans Herrmann Herbert Linge Porsche 906/6 LH Porsche 1991cc F6 338 6 P 2.0 32 Porsche System Engineering Udo Schütz Peter de Klerk Porsche 906/6 LH Porsche 1991cc F6 337 7 S 2.0 58 (vara) Porsche System Engineering Günter Klass Rolf Stommelen Porsche 906/6 Carrera 6 Porsche 1991cc F6 330 8 GT 5.0 29 Maranello Concessionaires Piers Courage Roy Pike Ferrari 275 GTB Competizione Ferrari 3.3L V12 313 9 P 1.3 62 (vara) Société Automobiles Alpine Henri Grandsire Leo Cella Alpine A210 Renault-Gordini 1296cc S4 311 10 GT 5.0 57 (vara) Ecurie Francorchamps Pierre Noblet Claude Dubois Ferrari 275 GTB Competizione Ferrari 3.3L V12 310 11 P 1.3 44 Ecurie Savin-Calberson Roger Delageneste Jacques Cheinisse Alpine A210 Renault-Gordini 1296cc S4 307 12 P 1.3 45 Société Automobiles Alpine Robert Bouharde Guy Verrier Alpine A210 Renault-Gordini 1296cc S4 307 13 P 1.3 46 Société Automobiles Alpine Mauro Bianchi Jean Vinatier Alpine A210 Renault-Gordini 1296cc S4 306 14 GT 2.0 35 J. Franc (yksityistalli) "Franc" (Jacques Dewes) Jean Kerguen Porsche 911S Porsche 1991cc F6 284 15 P 1.3 50 J-L Marnat & Cie (yksityistalli) Jean-Louis Marnat Claude Ballot-Léna Mini Marcos GT 2+2 BMC 1287cc S4 258 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * 1966 24 Hours of Le Mans * Le Mans 24 Hours 1966 Luokka:Vuoden 1966 moottoriurheilu
Le Mans (täsmennyssivu)

Le Mans on kaupunki Ranskassa. Le Mans voi lisäksi tarkoittaa seuraavia: * Le Mansin 24 tunnin ajo, autokilpailu ** Circuit de la Sarthe, rata, jolla 24 tunnin kilpailu ajetaan * Le Mans Prototype, autotyyppi, joka on tunnettu Le Mansin 24 tunnin ajoista * Le Mans Series, eurooppalainen autokilpailusarja * Le Mans FC, ranskalainen jalkapalloseura * Le Mans Sarthe Basket, ranskalainen koripalloseura == Elokuvia == * Le Mans, elokuva vuodelta 1971 * Le Mans 66 – täydellä teholla, elokuva vuodelta 2019
Tapio Kiiskinen

Lauri Tapio Kiiskinen (1. lokakuuta 1947 Kannus – 8. syyskuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen talous- ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 9.1.2023. Kiiskisen vanhemmat olivat vanhempi konstaapeli Lauri Kiiskinen ja Siviä Polvikoski ja puoliso vuodesta 1969 pankinjohtaja Riitta Helena Luukkanen. Kiiskinen kävi Inarin-Utsjoen kunnallisen keskikoulun 1957–1963 ja valmistui merkonomiksi Vaasan kauppaoppilaitoksesta 1965 ja ekonomiksi Tampereen yliopistosta 1969. Hän suoritti myös useita kotimaisia ja kansainvälisiä liikkeenjohdon kursseja. Kiiskinen oli J. Nykäsen sekatavarakaupan kauppaharjoittelija, myyjä ja myymälänhoitaja Inarissa 1962–1967, Inarin kunnan vs. kansakoulunopettaja 1965–1967, Tampereen evankelis-luterilaisten seurakuntien tilapäinen taloussihteeri 1968–1969, Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan (HYY) talousjohtaja 1969–2002 ja kokonaistalouden toimitusjohtaja 1975–1988 sekä sen omistaman Oy HYY-Yhtiöt Ab:n toimitusjohtaja 1983–2002 ja HYY-yhtymän toimitusjohtaja 1989–2002. Kiiskinen oli HYY:n tehtäviensä lisäksi vuosina 1979–2002 useiden muiden yhtiöiden toimitusjohtaja. Ennen HYY-uraansa hän oli Posti- ja lennätinlaitoksen Sevettijärven postiaseman vs. hoitaja 1964–1967, Metsähallituksen kalastuksenvartija Inarissa 1965, Ylioppilaiden opintolainarahaston kamreeri 1969–1970 ja Eiran kauppaoppilaitoksen laskentatoimen iltalinjan opettaja 1970–1971. Loviisan raastuvanoikeuden vs. kunnallisneuvosmies Kiiskinen oli 1983–1986. Hänellä oli myös lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Kiiskinen sai 1999 ja HYY:n puheenjohtajiston merkin leveässä purppuranauhassa 2002. Taiteilija Aaro Matinlauri maalasi hänen muotokuvansa 1994. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
International GT Open

International GT Open on autourheilusarja, jossa ajetaan Gran Turismo -tyyppisillä autoilla. Sarja on perustettu vuonna 2006 ja se irtosi espanjalaisesta Iber GT -sarjasta. == Kuljettajat == Suomalaista Tuomas Tujula on ajanut sarjassa. Jesse Krohn ajoi sarjassa Dennis Waszekin kanssa Racing Trevor -tallin autolla. == Kuljettajien mestarit == === Yleissarja === Kausi Kuljettaja Talli Renkaat 2006 Michele Bartyan Playteam SaraFree 2007 Joël Camathias Richard Lietz Autorlando 2008 Michele Maceratesi Andrea Montermini Scuderia Playteam SaraFree 2009 Joël Camathias Marcel Fässler Trottet Racing 2010 Álvaro Barba Pierre Kaffer AF Corse 2011 Soheil Ayari JMB Racing 2012 Gianmaria Bruni Federico Leo AF Corse 2013 Andrea Montermini Scuderia Villorba Corse 2014 Roman Mavlanov Daniel Zampieri SMP Racing Russian Bears 2015 Álvaro Parente Miguel Ramos Teo Martín Motorsport 2016 Thomas Biagi Fabrizio Crestani Orange 1 Team Lazarus 2017 Giovanni Venturini Imperiale Racing 2018 Mikkel Mac Luzich Racing 2019 Giacomo Altoè Albert Costa Emil Frey Racing 2020 Henrique Chaves Miguel Ramos Teo Martín Motorsport === GT3 PRO-AM === Kausi Kuljettaja Talli Renkaat 2015 Álvaro Parente Miguel Ramos Teo Martín Motorsport 2016 Thomas Biagi Fabrizio Crestani Orange 1 Team Lazarus 2017 Shaun Balfe Robert Bell Balfe Motorsport 2018 Tom Onslow-Cole Valentin Pierburg SPS Automotive Performance 2019 Frederik Scandorff Vincenzo Sospiri Racing 2020 Marcelo Hahn Teo Martín Motorsport === GT3 AM === Kausi Kuljettaja Talli Renkaat 2015 Claudio Sdanewitsch AF Corse 2016 António Coimbra Luís Silva Sports & You 2017 António Coimbra Luís Silva Sports & You 2018 Giulio Borlenghi Andrzej Lewandowski Vincenzo Sospiri Racing 2019 Giuseppe Cipriani Antonelli MotorSport 2020 Jens Liebhauser Florian Sholze GetSpeed Performance == Lähteet == Luokka:Urheiluautosarjat
Rizaeddin Fahreddin

Rizaeddin Fahreddin (; 1859 – 1936) oli tataarien islamilainen tutkija, teologi, mufti ja merkittävä uudistaja. == Elämäkerta == Rizaeddin Fahreddininpoika (bin Fahreddin, Fahreddin uğlı) syntyi Samaran kuvernementin Bugulmassa Venäjän keisarikunnan aikaan. Opiskelunsa hän aloitti isänsä johtamassa maktabissa. 30-vuotiaana Fahreddinista tuli mullah. Vuonna 1891 Ufassa hänet valittiin jäseneksi "Venäjän muslimien uskonnolliseen hallintoon" (Sobranie).Mahmud Tahir: Rizaeddin Fahreddin, in: Central Asian Survey (1989, Volume 8), p. 111–115. Julkaisijana Fahreddinin töihin kuuluu yli 60 kirjaa. Hän julkaisi myös journalistisia tekstejä, kirjoja ja esseitä muslimien yleisestä tilanteesta Venäjällä sekä pedagogisia teoksia ja yhteiskunnallisia keskusteluja (esimerkiksi naisten koulutuksesta ja perhepolitiikasta). Hänen vuonna 1906 julkaistu esseensä on kritiikki Ulaman Venäjän hallitsijoita kohtaan esittämiä uudistusvaatimuksia vastaan, joita Fahreddin piti liian epämääräisinä.Azade-Ayşe Rorlich: The Volga Tatars, Stanford 1986; p. 53–58. Fahreddinin on sanottu edustaneen panturkkilaisuutta ja suosineen "tataarin" sijasta termiä kuten "Kazanin turkkilainen". Fahreddin edusti uudistusliikettä jadidismia. Hän opiskeli Märcanin madrasassa ja oli yhteyksissä muun muassa teologien Jamal al-Din al-Afghanin ja Musa Bigin kanssa. Koulutuksen merkitys köyhyydestä ylitse pääsemisessä ja mahdollisuus islamin ja tieteen yhteensovittamiseen olivat Fahreddinin maailmankuvan keskiössä.Баишев Ф. Н. Общественно-политические и нравственно-этические взгляды Ризы Фахретдинова. — Уфа, 1996. — 176 с. Fahreddin kuoli Ufassa vuonna 1936. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ризаэтдин Фәхретдин | Риза Фахретдин | 1858–1936 | Мәшһүр галим, дин эшлеклесе | Luokka:Islamilaiset filosofit Luokka:Tataarinkieliset kirjailijat Luokka:1850-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Marlen Reusser

Marlen Reusser (s. 20. syyskuuta 1991 Jegenstorf, Bern, Sveitsi) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä. Hän on aika-ajon MM- ja olympiamitalisti ja Euroopan-mestari sekä sekaviestin maailmanmestari. == Saavutuksia == Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives ;2017 :Aika-ajon Sveitsin-mestaruus ;2019 :Ljubljana–Domžale–Ljubljana (aika-ajo), voitto :Euroopan kisat, aika-ajossa kultaa :Maantieajon ja aika-ajon Sveitsin-mestaruus :MM-kilpailut, aika-ajossa kuudes ;2020 :Aika-ajon Sveitsin-mestaruus :EM-kilpailut, sekaviestissä hopeaa, aika-ajossa pronssia :MM-kilpailut, aika-ajossa hopeaa, maantieajossa kymmenes ;2021 :Maantieajon ja aika-ajon Sveitsin-mestaruus :Olympialaiset, aika-ajossa hopeaa :Ladies Tour of Norway, kokonaiskilpailussa neljäs :Holland Ladies Tour, kokonaiskilpailussa toinen, 2. etapin (aika-ajo) voitto :Challenge by La Vuelta, kokonaiskilpailussa toinen, 1. etapin voitto, 2. etapilla (aika-ajo) toinen :EM-kilpailut, aika-ajossa kultaa, maantieajossa seitsemäs :MM-kilpailut, aika-ajossa hopeaa :Chrono des Nations (aika-ajo), voitto ;2022 :Flanderin ympäriajo, viides :Tour de France Femmes, 4. etapin voitto :EM-kilpailut, aika-ajossa kultaa :MM-kilpailut, sekaviestissä kultaa, aika-ajossa pronssia ;2023 :Gent–Wevelgem, voitto :Liège–Bastogne–Liège, kolmas :La Vuelta Femenina, 4. etapilla kolmas :Itzulia Women, kokonais- ja pistekilpailun sekä 3. etapin voitto :Vuelta a Burgos, kokonaiskilpailussa viides :Sveitsin ympäriajo, kokonais- ja pistekilpailun sekä 2. etapin (aika- ajo) voitto :Maantieajon Sveitsin-mestaruus :Tour de France Femmes, 8. etapin (aika-ajo) voitto, 5. etapilla toinen :MM-kilpailut, sekaviestissä kultaa, maantieajossa neljäs :Tour de Romandie Féminin, kokonaiskilpailussa kolmas :EM-kilpailut, aika-ajossa kultaa ;2024 :Setmana Ciclista Volta Femenina de la Comunitat Valenciana, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto ;2025 :Trofeo Palma Femina, voitto :Setmana Ciclista Volta Femenina de la Comunitat Valenciana, kokonaiskilpailussa toinen == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset maantiepyöräilijät Luokka:Sveitsiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Palikkalan työväentalo

Palikkalan työväentalo on Ypäjän kunnan Palikkalan kylässä sijaitseva työväentalo. Se on ollut tyhjillään 1990-luvulta lähtien. Talo on suojeltu asemakaavassa. ==Historiaa== Palikkalan työväenyhdistys perustettiin tammikuussa 1906. Vuonna 1912 yhdistys osti erään tilan vanhan päärakennuksen työväentalon rakennusmateriaaleiksi, kun tilalle oltiin rakentamassa uutta päärakennusta. Hirret siirrettiin työväenyhdistyksen tontille, ja talo rakennettiin talkootyönä. (docplayer) 1990-luvulla talo jäi tyhjilleen. Sähköt sieltä katkaistiin vuonna 2017. Vuonna 2018 talo oli edelleen työväenyhdistyksen hallussa, mutta yhdistykseen kuului vain neljä jäsentä, ja heidän keski-ikänsä oli noin 75 vuotta, joten edellytyksiä talon ylläpitoon ei käytännössä ollut. Tuolloin talolle toivottiin uutta käyttöä juhlatilana, ja työväenyhdistys oli valmis lahjoittamaan talon, jos sille löytyisi käyttöä. Vuonna 2018 Ypäjän kunta teetti rakennusselvityksen, jonka perusteella rakennus päätettiin vuoden 2019 asemakaavassa suojella. Selvityksessä rakennus arvioitiin, että kyseessä on ”huomattavan identiteetti- ja symboliarvon omaava maaseudun kokoontumisrakennusta edustava työväentalo, jonka interiööri on poikkeuksellisen hyvin säilynyt alkuperäisenä”. Erityisen huomionarvoisena pidettiin juhlasalia, joka on säilynyt näyttämön lavasteineen ja sisustuksineen harvinaisen alkuperäisenä. ==Toimintaa työväentalolla== Talo oli Ypäjän työväenliikkeen toinen keskus, ja siellä toimivat vilkkaasti torppari- ja maatyöväenosastot. 1950-luvulla näytelmäharrastuksesta tuli erityisen vahvaa, ja samaan aikaan saattoi työn alla olla kaksikin näytelmää. Iltamia järjestettiin paljon, ja kun kirkonkylän työväentalo oli 1960-luvulla myyty, niiden merkitys kasvoi entisestään. Talolla järjestettiin tuolloin myös bingoa. Viimeinen tilaisuus, joka talolla pidettiin, oli naamiaiset 1990-luvulla. ==Rakennus== Talo on hirsirunkoinen, lautavuorattu ja punaiseksi maalattu. Sen pinta-ala on 228 m². Alkuperäinen kate oli päre, joka sittemmin vaihdettiin peltikatoksi. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola ja eteinen. Se lämpeni alun perin puulla, ja vuonna 1977 siirryttiin sähkölämmitykseen. Talossa ei ole vesijohtoa, viemäriä tai sisä-wc:tä. Hirsirakenteet ovat säilyneet hyvässä kunnossa. Mahdollisesti 1950-luvulla taloa on laajennettu rankorakenteisella lisäosalla. == Lähteet == Luokka:Ypäjän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Työväentalot
Vasarasimpukat

Vasarasimpukat (Malletiidae) on simpukoihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä. == Taksonomia ja anatomia == Vasarasimpukat jaetaan kahdeksaan sukuun. Heimon lajien kuori on useimmiten soikeahko, eikä kuoren sisäpinnalla yleensä ole helmiäistä. Kuoren reunassa on hammastusta. Ravinnonottoon käytettävät huulirihmat ovat pitkät. Sifonin sisään- ja ulosvirtausputket ovat yhtyneet yhdeksi. ==Levinneisyys ja elintavat== Vasarasimpukoita tavataan maailmanlaajuisesti valtameristä. Ne ovat tyypillisesti syvän veden lajeja ja kaivautuvat mutapohjaan. == Lähteet == Luokka:Simpukat