EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Martti Peltomaa

Martti Peltomaa (s. 18. helmikuuta 1948 Jalasjärvi) on Ivalossa asuva suomalainen eräkirjailija. Peltomaa työskenteli ennen eläkkeelle jäämistään rajavartijana Lapin rajavartiostossa (Raja-Jooseppi, Anteri, Näätämö). Sen lisäksi hän on toiminut muun muassa paikallislehtiyrittäjänä ja rajavartioliiton puheenjohtajana. Peltomaa on myös kirjoittanut nimimerkeillä Jysky ja Aslak Aapa. == Teoksia == * Karhun naapurina, eränovelleja. Tammi 2001 * Lentojätkä ja lestilinnut, eränovelleja. Karisto 2004 * Raja-Jooseppi, Legendan synty. Ukko-Media 2005 * Erämiehen kahdeksan vuodenaikaa. Karisto 2006 (yhdessä Seppo Saraspään kanssa) * Tunturihaukan maa, erätarinoita Inarin seliltä sekä Pohjois-Lapin metsistä ja tuntureilta. Karisto 2007 * Hirvikameli ja muita erätarinoita. Otava 2008 * Lapissa kuolleetkin puhuvat, (Aslak Aapa) jännitysromaani. Amanita 2010 * Helmijänikset, eränovelleja. Karisto 2011 * Ristikettu, eränovelleja. Karisto 2012 * Sissiritarit, juhlateos. Amanita 2014 Peltomaan erätarinoita on lisäksi julkaistu Kariston Erämaailma- ja Otavan Eränkävijä-antologioissa. == Lähteet == * Kariston kirjailijat – Martti Peltomaa (luettu 3.4.2008) * Saariselkä Nyt! -lehden verkkoliite helmikuu 2005: Miehiä kylmästä maasta – Eräkirjailijoitten puheenvuoroja (luettu 3.4.2008) * Kirjasampo.fi – Martti Peltomaa Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Barbara Bonney

Barbara Bonney (s. 14. huhtikuuta 1956 Montclair, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen sopraano. Bonneyta pidetään yhtenä maailman parhaimmista lyyrisistä sopraanoista. Bonney opiskeli Kanadassa ja myöhemmin Walter Raningerin johdolla Salzburgin Mozarteumissa. Vuonna 1979 hän sai kiinnityksen Darmstadtin oopperaan, jossa teki ensimmäiset isot oopperaroolinsa. Bonney on levyttänyt muun muassa Claudio Abbadon, John Eliot Gardinerin ja Nikolaus Harnoncourtin kanssa. ==Lähteet== Luokka:Sopraanot Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uhraus (shakki)

Uhraus on shakkitermi, jolla tarkoitetaan siirtoa, jolla pelaaja antaa vastustajan lyödä jonkin nappuloistaan näennäisen ilmaiseksi. Jos vastustaja ottaa uhrauksen vastaan, pelaaja saa jotain muuta etua, kuten tempoa tai asemallista. Kaikki nappulat kuningasta lukuun ottamatta on mahdollista uhrata. Uhrausta avauksessa kutsutaan gambiitiksi. Uhraukset voidaan lajitella valeuhrauksiin ja todellisiin. Valeuhrauksissa uhrannut pelaaja saa materiaalinsa nopeasti takaisin, usein korkojen kera. Valeuhraus voi johtaa myös mattihyökkäykseen. ==Lähteet== *Leonid Shamkovich. The Modern Chess Sacrifice. Tartan Books, 1978. ISBN 0-679-14103-0. Luokka:Shakkitermit
Pat Garrett ja Billy the Kid

Pat Garrett ja Billy the Kid () on Sam Peckinpahin ohjaama lännenelokuva vuodelta 1973. Se on väkivaltainen kuvaus William Bonneysta ja hänen ja tappajasta poliisiksi muuttuneen Pat Garrettin kohtaamisesta. Kuvauspaikka oli Durango Meksikossa. Elokuvan pääosissa ovat James Coburn ja Kris Kristofferson, ja muissa rooleissa esiintyvät muun muassa Slim Pickens, Jason Robards sekä Bob Dylan, joka myös teki elokuvan soundtrackin. Bob Dylan teki roolin Billyn kumppanina ”Aliaksena”. ”Alias” on peräisin Pat Garrettin kirjasta The Authentic Life of Billy, the Kid (1882), jonka kirjoitti suureksi osaksi Garrettin ystävä Ash Upson. On erittäin epätodennäköistä, että tällaista hahmoa olisi ollut olemassa todellisuudessa.Nolan, Frederick (toim.): Pat F. Garrett's The Authentic Life of Billy, the Kid, 2000, s. X, 14 Elokuvan teossa oli paljon vastoinkäymisiä, eikä Peckinpah tullut toimeen tuottajien kanssa, yhtenä syynä Peckinpahin alkoholiongelma. Tuotantoyhtiön ja Peckinpahin erimielisyydet johtivat siihen, että Peckinpah sai projektista potkut ja elokuva leikattiin uudelleen. Myöhemmin vuonna 1988 julkaistiin Peckinpahin alkuperäinen versio. == Näyttelijät == ==Arvioita== Ensi-illan jälkeen kesällä 1973 lontoolaisen The Timesin David Robinson piti elokuvaa "hitaana ja ritualistisena räjähdyksenä".Shelton s. 519. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa 1970-luvun tärkeimpiin lännenelokuviin kuuluvana ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset lännenelokuvat Luokka:Vuoden 1973 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Sam Peckinpahin ohjaamat elokuvat
Milan Šašić

Milan Šašić (s. 18. lokakuuta 1958) on kroatialainen jalkapallovalmentaja. ==Ura== Šašić aloitti valmennusuransa Jugoslaviassa NK Karlovacin joukkueessa. Hän siirtyi 1994 Saksaan, jossa on tehnyt uraa alempien sarjatasojen seurojen päävalmentajana. Vuonna 2002 hänestä tuli TuS Koblenzin päävalmentaja. Seurassa hän teki läpimurtonsa johdattamalla joukkueen Amateuroberligasta aina 2. Bundesliigaan saakka. Hän sai lopulta potkut kauden 2006/07 päätteeksi seuran sijoittua kahdenneksitoista 2. Bundesliigassa. Helmikuussa 2008 Šašićista tuli 1. FC Kaiserslauternin päävalmentaja. Kroate Milan Sasic neuer Trainer in Kaiserslautern Hänen johdollaan 2. Bundesliigassa putoamistaisteluun vajonnut seura selviytyi kuiville kauden 2007/08 jälkeen. Seura lähti seuraavaan kauteen tavoitteenaan nousu Bundesliigaan, mutta tulokset heilahtelivat eikä seura kyennyt aivan vastaamaan kärkijoukkue SC Freiburgin menoon. Šašić sai lopulta yllättäen toukokuussa 2009 potkut tehtävistään, kun Kaiserslautern oli neljä kierrosta ennen sarjan loppua kuudentena viiden pisteen päässä suoran nousijan paikasta. Der FCK entlässt Sasic Marraskuun alussa 2009 Šašić palasi valmennustehtäviin, kun 2. Bundesliigassa kahdeksantena majaillut MSV Duisburg palkkasi hänet uudeksi päävalmentajakseen vuoteen 2011 ulottuvalla sopimuksella. Sasic folgt auf Neururer Debyyttikautensa päätteeksi kroaatti luotsasi Duisburgin kuudenneksi ja jatkoi kohtuullista työtään myös kaudella 2010/11. Vaikka kahdeksas sija ei tuonutkaan Duisburgille nousua Bundesliigaan, sai Šašić jatkaa tehtävässään. Kausi 2011/12 alkoi murheellisesti ja lopulta seurajohto erotti Šašićin lokakuun lopussa 2011 Duisburgin ollessa sarjassa vasta sijalla 14. Aus! Sasics Zeit beim MSV ist abgelaufen Syyskuun puolivälissä 2013 Šašićista tuli 3. Ligassa pelaavan 1. FC Saarbrückenin päävalmentaja. Sasic soll Saarbrückens Fehlstart korrigieren Hän sai potkut helmikuussa 2014.Missverständnis beendet: Sasic geht ==Meriitit== * Amateuroberliga Südwest: 2004 * Regionalliga Südin hopeaa: 2006 ==Lähteet== Luokka:Kroatialaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ian Khama

Seretse Khama Ian Khama (s. 27. helmikuuta 1953) on botswanalainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä vuosina 2008–2018. Hän kuuluu maansa demokraattipuolueeseen ja bamangwato-heimoon. Khama on Botswanan ensimmäisen presidentin Seretse Khaman ja tämän brittiläisen puolison Ruth Williamsin poika. Khama toimi Botswanan varapresidenttinä vuosina 1998–2008. Vuonna 2008 hän seurasi presidenttinä Festus Mogaeta, joka luopui virasta kesken kauden. Vuoden 2009 vaaleissa Khama uusi paikkansa. 1\. huhtikuuta 2018 Khama luopui presidenttiydestä ja uudeksi presidentiksi nousi varapresidentti Mokgweetsi Masisi. Joulukuussa 2022 Bostwana antoi Ian Khamasta pidätysmääräyksen. Hänen uskotaan olevan Etelä-Afrikassa.Le Botswana émet un mandat d'arrêt contre l'ex-président Ian Khama. Africa News 2022 . == Lähteet == Luokka:Botswanan presidentit Luokka:Botswanan varapresidentit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Laajakallio

Laajakallio () on asuinalue Kirkkonummella. Alueella on paljon omakotitalotontteja. Laajakalliossa järjestetään paljon tapahtumia, kuten Laajakallion koulun perinteiset joulumyyjäiset. Alue on jaettu kolmeen osaan, jotka ovat Laajakallion länsirinne, Laajakallion itärinne ja Laajakallion laki. Laajakallion koulu sijaitsee Laajakallion länsirinteen puolella. Laajakallio rajoittuu etelässä rantarataan, lännessä Tolsantiehen, pohjoisessa vanhaan rantatiehen ja idässä vanhan Gillobackan kartanon alueeseen. Laajakallio, kuten Kirkkonummi muutenkin, kasvaa edelleen. Alueen etelälaidalle junaradan varteen rakennetaan suuria kerrostaloja,Vielä ehdit vaikuttaa Tolsan asemanseudun, Laajakallion keskustan ja radanvarren kaavaluonnokseen, Verkkonummi.fi 25.08.2010, Internet Archive 28.4.2016. minkä jälkeen Laajakalliossa tulee asumaan noin 4 000 asukasta. Asia on herättänyt paljon keskustelua alueen nykyisissä asukkaissa. Lisäksi Tolsanmäen asemakaavaan eli alueen lounaispuolelle on kaavailtu kerrostalokorttelia. Vuonna 2021 valmistuu rantaradan kupeeseen suora kevyenliikenteen yhteys Laajakalliosta Kirkkonummen keskustaan. Alueella sijaitsee Tolsan rautatieasema, jossa pysähtyvät U- ja L-junat. Laajakallion korkein kohta on Maanmittauslaitoksen maastokartan mukaan noin 50 metriä merenpinnan yläpuolella ja se sijaitsee Koillis-Laajakalliossa. 1900-luvulle asti Laajakalliossa on ollut Solbackan, Hagalundin, Sofielundin ja Tallholmin talot alueen länsipuolella. Näistä Hagalund oli osittain myös Jolkbyn puolella. Laajakallion päiväkoti aloitti toimintansa vuonna 2001. Laajakallion koulu valmistui päiväkodin yhteyteen vuonna 2003Laajakallion koulu, Kirkkonummen kunnan sivusto , ja se aloitti toimintansa saman vuoden syksyllä. Vuonna 2012 Laajakallion Tarutielle avattiin Kauneushoitola Orkidéa, mutta se lopetti toimintansa Tarutiellä vuonna 2020. Orkidéan tiloissa avasi vuoden 2020 elokuussa parturi-kampaamo ja kosmetiikkapalvelu -BEIS. Lisäksi Laajakalliossa on toinen parturi-kampaamo eli AM-hiussalonkihttps://www.am-hiussalonki.fi/ sekä joulukuussa 2016 avattu K-Market, joka tosin kantaa juna-aseman tavoin Tolsan nimeä (K-Market Tolsa). K-Marketin läheisyydessä on myös loma-asuntoja vuokraavan Interhome OY:n toimisto sekä ompelimo hyvinvointihoitaja TiiaMaarian toimipiste (paikalla oli ennen EcoPassion niminen ompelimo ja Re/Maxin toimipiste). Samassa korttelissa sijaitsee myös pieni toriaukio, Tolsan tori. Kirkkonummen suomalainen seurakunta omistaa Laajakallion Tarutieltä kerhotilan.Laajakallion kerhotilat Vuonna 2018 Itä-Laajakalliossa, vanhan Gillobackan kartanon mailla aloitti toimintansa yksityinen Touhula- liikuntapäiväkoti. Touhula Laajakalliossa on mahdollisuus myös esiopetukseen. Alueen asioita ajaa Jolkbyn, Heikkilän ja Laajakallion asukasyhdistys JoHeLa. ==Lähteet== Luokka:Kirkkonummen kylät
Davis Kamoga

Davis Kamoga (s. 17. heinäkuuta 1968) on ugandalainen pikajuoksija, joka kilpaili pääasiassa 400 metrillä. Kamoga juoksi päämatkallaan pronssille Atlantan olympialaisissa 1996 ajalla 44,53. Seuraavana vuonna hän saavutti Ugandan ensimmäisen yleisurheilun MM-mitalin voitettuaan MM-hopeaa Ateenassa ajalla 44,37. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän karsiutui 400 metrin välierissä ja Sydneyn olympialaisissa 2000 toisissa alkuerissä. Hän saavutti samalla matkalla hopeaa Dakarin Afrikan-mestaruuskilpailuissa 1998 ajalla 44,79. Hän on rikkonut kuusi kertaa maansa ennätyksen 400 metrillä ja pitää sitä yhä hallussaan ajalla 44,37. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Ugandalaiset pikajuoksijat Luokka:Ugandalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Klaffi Tuotannot

Klaffi Tuotannot Oy on vuonna 1996 perustettu oululainen tuotantoyhtiö. Klaffi tuottaa mainoselokuvia ja yritysvideoita. Yhtiö on aiemmin tuottanut myös dokumenttielokuvia. ==Elokuvatuotantoja== * Autobonus (2000, ohj. Mika Ronkainen) * Huutajat – Screaming Men (2003, ohj. Mika Ronkainen) * Hiljainen tila (2004, ohj. Mervi Junkkonen) * Varis (2004, ohj. Esa Nissi) * Sentenced: Buried Alive (2006, ohj. Mika Ronkainen) * Maailmanloppu alkaa Oulusta (2007, ohj. Annika Nykänen) * Freetime Machos (2009, ohj. Mika Ronkainen) * Jälki elämässä – 4 tarinaa kidutuksesta (2011, ohj. Mervi Junkkonen) * Laulu koti- ikävästä (2013, ohj. Mika Ronkainen) * Lähde ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset tuotantoyhtiöt
Richard Herrmann

Richard Herrmann (28. tammikuuta 1923 Kattowitz, Puola – 27. heinäkuuta 1962) oli saksalainen jalkapalloilija. Hän kuului vuoden 1954 maailmanmestaruuskilpailut voittaneeseen maajoukkueeseen. Hän pelasi MM- turnauksessa yhden ottelun ja teki yhden maalin. Seuratasolla hän edusti muun muassa FSV Frankfurtia. Herrmann kuoli maksakirroosiin vain 39 vuoden ikäisenä. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Ulrich Biesinger

Ulrich Biesinger (6. elokuuta 1933 – 18. kesäkuuta 2011) oli saksalainen jalkapalloilija. Hän kuului vuoden 1954 maailmanmestaruuskilpailuissa ensimmäisen maailmanmestaruutensa voittaneeseen Saksan maajoukkueeseen mutta ei pelannut turnauksessa yhtään ottelua. Biesinger oli kotoisin Augsburgista, maan eteläosista. Hän pelasi urallaan kyseisen kaupungin seurassa, BC Augsburgissa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Obdulio Varela

thumb|175px|Obdulio Varela Obdulio Jacinto Muiños Varela (20. syyskuuta 1917 Montevideo – 2. elokuuta 1996) oli uruguaylainen jalkapalloilija. Hän oli kapteenina maajoukkueessa, joka voitti vuoden 1950 maailmanmestaruuskilpailut Brasiliassa. Varela tunnettiin lempinimellä "El Negro Jefe" ja häntä pidettiin sangen karismaattisena hahmona maajoukkueessaEl Pais -lehden artikkeli (espanjaksi). Varelan ammattilaisseura kotimaassa oli Club Atlético Peñarol. Hän kuului vuoden 1942 Copa América -voittajiin. Varela osallistui vielä vuoden 1954 maailmanmestaruuskilpailuihin Sveitsissä ennen vetäytymistään vuonna 1955. Hän kuoli 78-vuotiaana. ==Lähteet== Luokka:Uruguaylaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Martin Cooper

Martin Cooper (s. 26. joulukuuta 1928 Chicago, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen keksijä ja toimitusjohtaja. Häntä pidetään matkapuhelimen (erotuksena autopuhelimesta) isänä.BBC Interview with Cooper Cooper toimi Motorolan tutkimus- ja tuotekehitysjohtajana ja on älyantennien tekniikkaa tutkivan ja langattomia verkkoja kehittävän ArrayCommin perustaja ja toimitusjohtaja. ==Elämäkerta== Cooper kasvoi Chicagossa ja suoritti sähkötekniikan tutkinnon Illinois Institute of Technologyssa vuonna 1950. Palveltuaan neljä vuotta Yhdysvaltain laivaston hävittäjillä ja sukellusveneissä hän työskenteli vuoden telekommunikaatioalan yrityksessä. Hänet palkattiin Motorolalle vuonna 1954. Cooper työskenteli kannettavien tuotteiden parissa, mukaan lukien ensimmäiset vuonna 1967 Chicagon poliisiosastolle tehdyt käsiradiot. Hän johti tämän jälkeen Motorolan matkapuhelimiin liittyvää tutkimusta ("cellular research"). Cooper suoritti entisessä opinahjossaan maisterintutkinnon 1957 ja nimitettiin vuonna 2004 kunniatohtoriksi. ==Maailman ensimmäinen kännykkäpuhelu== Cooper on keksijänä 17. lokakuuta 1973 jätetyssä Yhdysvaltain patenttihakemuksessa 3906166 "Radio telephone system" ("radiopuhelinjärjestelmä"). Häntä pidetään ensimmäisen kannettavan matkapuhelimen keksijänä sekä henkilönä joka ohikulkijoiden ihmetykseksi suoritti maailman ensimmäisen kännykkäpuhelun 3. huhtikuuta 1973 New York Cityn Hilton hotellin edestä kuudelta avenuelta . Tuo ensimmäinen puhelu Cooperin kilpailijalle Joel Engelille, AT&T;:n tutkimusjohtajalle, aiheutti perustavanlaatuisen teknologian ja kommunikaatiomarkkinoiden siirtymisen paikkakeskeisyydestä ihmiskeskeisyyttä kohti. Se oli toteutunut Cooperin visio henkilökohtaisesta langattomasta kommunikaatiosta erotuksena autopuhelimista. Cooper paljasti myöhemmin että hän sai inspiraation matkapuhelimen kehittämiseen katsellessaan kapteeni Kirkiä käyttämässä kommunikaattoria televisiosarjassa Star Trek. Laytner, Lance. Edit International Star Trek Tech (2007) ==Cooperin laki== Cooperin laki on käsite jota käytetään Cooperin siitä havainnosta, että tietyllä alueella yhtä aikaa suoritettavien radiotaajuisten keskusteluiden määrä on kaksinkertaistunut 30 kuukauden välein alkaen Marconin kipinälähettimen keksimisestä. Cooper's Law Vuonna 2003 Cooper vastaanotti Wharton Infosys Business Transformation Award -palkinnon teknologisista innovaatioistaan kommunikaation alalla. Cooper on myös Mensan jäsen. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset keksijät Luokka:Motorola Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sujata Massey

Sujata Massey (s. 1964 Sussex, Englanti) on yhdysvaltalainen dekkarikirjailija, joka on tullut tunnetuksi Rei Shimura -kirjasarjastaan. Massey syntyi Englannissa monikulttuuriseen perheeseen; hänen isänsä on syntyperältään intialainen ja äiti saksalainen. Massey on työskennellyt reportterina Englannissa ja asunut Japanissa, missä hän opetti englantia Tokiossa ja alkoi kirjoittaa Japaniin sijoittuvia jännityskirjoja. Hänen esikoisromaaninsa Rei Shimuran ensimmäinen tapaus (1997, suom. 2000) voitti Agatha Christie -palkinnon. Massey asuu miehensä ja kahden lapsensa kanssa Minneapolisissa, Minnesotassa. == Teokset == === Rei Shimura -sarja === * * * * * * * * * * * === Perveen Mistry -sarja === * * * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Sujata Masseyn kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset rikoskirjailijat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carlos José Castilho

Carlos José Castilho (27. marraskuuta 1927 – 2. helmikuuta 1987) oli brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän kuului maajoukkueeseen maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1950, 1954, 1958 ja 1962. Pelaamaan hän pääsi kolmessa ottelussa vuoden 1954 kisoissa Sveitsissä. Castilho oli Fluminensen pitkäaikainen pelaaja. Vetäydyttyään hän jatkoi yhä uraansa valmennustehtävissä. Castilho kuoli oman kätensä kautta ollessaan 59-vuotias. ==Lähteet== * Castilho, Carlos Jose Castilho, Carlos Jose Castilho, Carlos Jose Castilho, Carlos Jose
Salme Vuorinen

Salme Ingegerd Vuorinen (o.s. Kokkonen, myöh. Aallos; 1. marraskuuta 1913 – 26. joulukuuta 2011 Helsinki)Syntymäpäiviä huomenna. Salme Vuorinen, Helsinki, 80 v. Helsingin Sanomat 31.10.1993.Hautahaku-palvelu: Vuorinen Salme Ingegerd 1913–2011. Malmin hautausmaa. oli suomalainen kirjailija ja kommunisti, joka oli mukana kielletyn Suomen Kommunistisen Puolueen toiminnassa 1930–1940-luvulla. Hänen puolisonsa oli jatkosodan ajan vangittuna ollut Harry Vuorinen, jonka vankeusaikaiset päiväkirjat Vuorinen toimitti kirjaksi vuonna 2006. Kaksi vuotta myöhemmin hän julkaisi omaelämäkertansa 94-vuotiaana, yhtenä vanhimmista suomalaisista esikoiskirjailijoista. __NOTOC__ == Elämä == Kouvolasta kotoisin olleen Salme Kokkosen isä puuseppä Edvard Kokkonen kaatui sisällissodan aikana käydyssä Voikosken taistelussa huhtikuussa 1918. Punaorvoksi joutunut Salme teki myöhemmin pitkään maanalaista työtä SKP:ssä ja joutui myös pidätetyksi 1930-luvun alussa maanpetoksen valmistelusta. Viipurin hovioikeus kuitenkin hylkäsi Salme Kokkosta vastaan nostetun syytteen toteennäyttämättömänä.Kuusi kommunistia tuomittu Viipurin hovioikeudessa, Helsingin Sanomat, 1932, No 228, sivu 3, julkaistu 24.8.1932 Myöhemmin Kokkonen toimi kutojana TampereellaKokkonen, Salme Ingegerd, Tampereen osoitekalenteri 1935, No 1936 12.1935, sivu 283 ja avioitui kemian insinöörin Uuno Olavi Aalloksen kanssa 1930-luvun lopulla.Aallos, Olavi Uuno, kemisti: Salme Ingegerd, ed. vaimo, Tampereen osoitekalenteri 1939, No 1939-1940 9.1939, sivu 125 Hän sai neljä lasta, mutta liitto päättyi eroon vuonna 1960. Salme Aallos oli jo aiemmin tutustunut Harry Vuoriseen, jonka kanssa hän eron jälkeen avioitui. Salme Vuorisena hän työskenteli Helsingissä taksinkuljettajana ja päätyi lopulta toimimaan vammautuneen aviomiehensä omaishoitajana. Miehensä kuoleman jälkeen Salme Vuorinen sai käsiinsä tämän kirjoittamat päiväkirjat, joissa tuotiin esille monia Suomen historian vähän tunnettuja yksityiskohtia. Niissä kerrottiin muun muassa vuosista 1941–1944, joina Harry Vuorinen oli vangittuna usean muun suomalaisten kommunistin tavoin Koverin keskitysleirillä. Päiväkirjoihin pohjautuva Salme Vuorisen toimittama teos Myrskyn silmässä ilmestyi vuonna 2006, ja kaksi vuotta myöhemmin hän julkaisi omaelämäkertansa Eloni kirja. Salme Vuorinen kuoli Helsingissä vuonna 2011. == Muuta == Vuonna 2003 julkaistulla KOM-teatterin joulualbumilla KOM- teatterin joulu on Vuorisen sanoittama joululaulu Se lapsi jos juhlaan tulisi. == Teokset == * * == Lähteet == Luokka:SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Epiphany (albumi)

__NOTOC__ Epiphany on rap- ja R&B; muusikko T-Painin toinen studioalbumi joka julkaistiin 5. kesäkuuta 2007. Albymi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan ensimmäisellä sijalla. Se myi ensimmäisellä viikollaan 172 126 kappaletta, ja toukokuuhun 2008 mennessä sitä on myyty 819 000 kappaletta. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review * HipHopDX: HipHopDX: Album review == Lähteet == Luokka:T-Painin albumit Luokka:Vuoden 2007 albumit
Marshall Lytle

Marshall Lytle (1. syyskuuta 1933 – 25. toukokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen rock'n'roll-muusikko. Lytle soitti kontrabassoa Bill Haleyn johtamassa Bill Haley & His Comets -yhtyeessä 1950-luvulla. Hänellä oli saman vuosikymmenen loppupuolella omakin yhtyeensä, The Jodimars. Lytle jatkoi myöhemmällä iällään musikaalista uraansa muun muassa Cometsin uudessa versiossa. Hän kuuluu Cometsin jäsenenä Rockabilly Hall of Fameen. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kontrabasistit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Treatment

Treatment on synopsiksen ja elokuvakäsikirjoituksen (tai tv-ohjelman käsikirjoituksen) välivaihe. Treatment kuvaa elokuvan rakenteen ja juonen, mutta juonta ei ole siinä vielä jaettu kohtauksiksi.Aaltonen 2003: Käsikirjoittajan työkalut, s. 204 == Lähteet == *Aaltonen, Jouko: Käsikirjoittajan työkalut. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2003. ISBN 951-746-383-9 ===Viitteet=== Luokka:Elokuvaan liittyvät käsitteet Luokka:Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Franny Beecher

Franny Beecher (29. syyskuuta 1921 Norristown, Pennsylvania – 24. helmikuuta 2014 Philadelphia, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen kitaristi. Hän soitti Bill Haley & His Comets -kokoonpanon vakituisena jäsenenä jo vuosina 1954–1962; hän kuului vanhemmalla iällään myös uuteen The Cometsiin ennen vetäytymistään vuonna 2006. Beecher kuuluu The Cometsin jäsenenä Rockabilly Hall of Fameen.Rockabilly Hall of Fame – The Comets == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kitaristit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Sharlee D’Angelo

Sharlee D’Angelo (oik. Charles Petter Andreason, s. 1973) on ruotsalainen muusikko. Hän soittaa bassoa Mercyful Fatessa, Arch Enemyssä, Spiritual Beggarsissa ja Witcheryssä. Hän on soittanut myös muun muassa King Diamondissa, Dismemberissä ja Sinergyssä. D’Angelo käyttää Ibanezin custom- valmisteisia SDB-bassoja ja Laneyn NX810-vahvistimia. == Aiheesta muualla == * Bass Player: Arch Enemy’s Sharlee D’Angelo * Ibanez SDB Luokka:King Diamondin jäsenet Luokka:Mercyful Faten jäsenet Luokka:Ruotsalaiset metallimusiikin basistit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vilho Vallas

Vilho Valdemar Vallas (alkujaan Mykkänen, 19. kesäkuuta 1894 Pietari – 4. marraskuuta 1963 Turku) oli suomalainen kansanedustaja, puutarhaviljelijä ja kapteeni evp. Vallas, silloiselta nimeltään Mykkänen, muutti vuonna 1917 Pietarista Valkjärvelle. Hän työskenteli kauppias Sibakoffin puutarhurina ja tämän kuoltua sai tämän puutarhan ja ennen pitkää koko maatilan omistukseensa. Hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkuepäällikkönä Valkjärven rintamalla ja jäi armeijaan vänrikiksi korotettuna. Hän oli muun muassa Polkupyöräpataljoona 2:n esikunnan adjutanttina ja siirtyi siviiliin luutnanttina vuonna 1924. Myöhemmin hänestä tuli kapteeni evp. Valkjärven kunnanvaltuustossa Vallas istui vuodesta 1926 sen toiminta-ajan loppuun saakka. Hän toimi myös muun muassa Valkjärven Sähköosuuskunnan puheenjohtajana ja kymmenisen vuotta Valkjärven Osuuskaupan hallinnon puheenjohtajana. Vallas toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1929–1930 ja 1933–1939. Hän kuului muun muassa eduskunnan valitsijamiehistöön, puolustusasiainvaliokuntaan, lakivaliokuntaan, laki- ja talousvaliokuntaan, sivistysvaliokuntaan sekä väestönsuojelulakikomiteaan. Pääammattiaan puutarhaviljelystä Vallas harjoitti Valkjärven kirkon vieressä sijaitsevalla kotitilallaan. Sodan jälkeen hän oli Mäntsälän Sälinkään taimiston omistaja ja maanviljelijä vuosina 1945-1960. Vallaksen aviopuoliso oli vuosina 1919–1942 Rauha Helvi Suokas ja vuodesta 1945 Anna Katri Kosonen. ==Lähteet== * * == Aiheesta muualla == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Valkjärven kunnanvaltuutetut Luokka:Viipurin läänin itäinen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset puutarhurit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Aleksei Kazakov

Aleksei Kazakov (, s. 18. toukokuuta 1976) on venäläinen lentopalloilija. Kazakov on menestynyt hyvin maajoukkueessa, jossa hän on voittanut olympiahopeaa Sydneystä 2000 ja pronssia Ateenasta 2004. Maajoukkueessa Kazakov teki debyyttinsä vuonna 1996. Seuratasolla Kazakov on voittanut Italian mestaruuden Casa Modénen paidassa vuonna 2002 ja ollut finaalissa vuosina 1999 ja 2000. Italiassa hän on lisäksi edustanut Itas Diatec Trenteä. Kazakov on 217 cm pitkä ja painaa 112 kg. ==Lähteet== *Pelaajaprofiili Luokka:Venäläiset lentopalloilijat Luokka:Venäläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tapani Valsta

Heikki Tapani Valsta (vuoteen 1935 Vallenius; 4. lokakuuta 1921 Ulvila – 21. huhtikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen pianisti ja urkuri. Otavan iso musiikkitietosanakirja, osa 5, s. 565–566. ISBN 951-1-02595-0 Valsta suoritti Sibelius-Akatemiassa urkudiplomin vuonna 1946 Elis Mårtensonin johdolla ja pianodiplomin vuonna 1947 Ilmari Hannikaisen johdolla. Valsta piti ensikonserttinsa urkurina 1946 ja pianistina 1948.Muistokirjoitus. Helsingin Sanomat 24.4.2010, s. A 17. Artikkelin verkkoversio. Kirkkomuusikon loppututkinnon hän suoritti Helsingin kirkkomusiikkiopistossa 1949. Vuonna 1946 hän voitti järjestyksessä toisen Maj Lind -pianokilpailun. Valsta täydensi opintojaan Ranskassa ja Itävallassa vuosina 1949, 1954, 1961 ja 1964. Radio-orkesterin pianistina hän toimi 1953–1959, minkä lisäksi hänet muistetaan monien laulusolistien säestäjänä. Hän esiintyi myös kamarimuusikkona, etenkin Arto Noraksen ja Seppo Tukiaisen kanssa. Valsta oli Helsingin tuomiokirkkoseurakunnan ja sen edeltäjien Keski-Helsingin seurakunnan ja Suurkirkon seurakunnan urkurina vuodesta 1955 alkaen. Tämän ohella hän toimi Sibelius-Akatemian pianonsoiton opettajana 1959–1961, lehtorina 1961–1967 ja professorina 1967–1985, jolloin hän jäi eläkkeelle. Lisäksi hän toimi Suomen solistiyhdistyksen varapuheenjohtajana ja Helsingin Kanttori-urkuriyhdistyksen puheenjohtajana. Director musices -arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1956. Tapani Valstan veli oli sellisti Esko Valsta. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Suomalaiset urkurit Luokka:Sibelius-Akatemian professorit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Ylen henkilöstö
Ärsyke (yhtye)

Ärsyke on vuonna 2000 perustettu suomalainen punk-yhtye. Kotimaan lisäksi yhtye on keikkaillut myös monissa muissa maissa, esimerkiksi Saksassa ja Ruotsissa. Vuonna 2002 Ärsyke teki Kauniiden poliisien kanssa split-albumin, jota tehtiin 500 kappaleen painos. == Diskografia == *Kauniit poliisit/Ärsyke (Split, 2002) *Sietoraja ylittyy (2004, Napalm studio) === Kokoelmilla === *Perkeleen punkit 2 *Direct Action Solidarity *Short, Fast & Loud == Jäsenet == *Tarja - Laulu (2000 - ) *Mikko - Basso (2000 - ) *Jussi - Kitara (2000 - ) * Perttu - Kitara (2012 - ) * Pete - Rummut (2010 - ) *Jane - Kitara (2005 - 2012) * Tuulia - Rummut (2000 - 2003) * Juha - Rummut (2003 - 2004) * Seve - Rummut (2005 - 2007) == Lähteet == *http://www.arsyke.com/ Luokka:Suomalaiset punkyhtyeet
Hamza Hakimzoda Niyoziy

Hamza Hakimzoda Niyoziy (1889–1929) oli uzbekistanilainen runoilija. Hän tuki bolševikkivallankumousta. Hänet tappoi ääri-islamistinen kiihkoilija hänen uskonnon vastaisten mielipiteidensä takia. Maan myöhempi kommunistinen hallinto nosti hänet sankariksi, ja hänet julistettiin modernin uzbekkirunouden isäksi. Luokka:Uzbekistanilaiset kirjailijat Luokka:Runoilijat Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Fiasko

Fiasko tarkoittaa suurta epäonnistumista ja nolostumista. Fiasco voi tarkoittaa myös: *Fiasco, Stanislav Lemin romaani vuodelta 1987 *Lupe Fiasco, rap-artisti
Tavola

Tavola on kylä Halikossa. Kallionyppylän päällä sijaitsevan kylän pohjoispuolella ovat Nummi ja Märy ja eteläpuolella Yttelä. Kylän läpi kulkevat Myllyoja ja E18-moottoritie, jonka liittymä on kylässä. Tavolaan kuuluu myös pieni irrallinen alue Vaskiolla Somerojan ja Mustakrotin vaiheilla. Kumpikin kyläalue on säilynyt varsin tiiviinä. Tavolasta on tehty löytöjä kivikautisista esineistä. Kylä on perustettu viimeistään 1200-luvulla, sillä se kuului suomalaisen vero-oikeuden piiriin. Tavolan varakkuudesta kertoo se, että kylässä oli Ruotsin vallan aikana ratsutila. Lisäksi kylä ei ole kuulunut yhdellekään kunnan kolmesta kartanosta. Tavolassa on ollut 4 vaurasta kantatilaa: Kauhala, Kyöpi, Mikola ja Äijälä. Niiden päärakennukset ovat 1800-luvulta ja hyvin säilyneitä. Nykyisin kylään on rakennettu lukuisia omakotitaloja ja kunta on kaavoittanut koko keskustan ja Tavolan välisen peltoalueen. Moottoritieliittymän eteläpuolella on Halikon Shell-huoltoasema Helmisimpukka-ravintoloineen sekä 2010-luvun taitteessa valmistunut Design Hill -sisustusmyymälä kahviloineen. ==Lähteet== *Turun maakuntamuseon Sarakum- projekti: Halikon kulttuuriympäristö ja arvot, Turun maakuntamuseo, 2005 === Viitteet === Luokka:Halikon kylät
Mihail Nesterov

Mihail Vasiljevitš Nesterov (; 31. toukokuuta (J: 19. toukokuuta) 1862 Ufa – 18. lokakuuta 1942 Moskova) oli venäläinen taidemaalari. Mihail Nesterov opiskeli vuosina 1877–1881 ja 1883–1886 Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa. Vuodet 1881–1883 hän opiskeli Pietarin taideakatemiassa. Akateemikko vuodesta 1898 ja taideakatemian varsinainen jäsen vuodesta 1910. Moskovan kautenaan Nesterov liittyi Peredvižnikiksi kutsuttuun taiteilijaryhmään ja kokeili siinä taiteilijavoimiaan. Hän kuitenkin irtautui nopeasti kansankuvauksesta. Nesterov oli Mir iskusstvan jäsen vuodesta 1900, hän osallistui venäläisten ja suomalaisten taiteilijoiden näyttelyyn 1898 ja Mir iskusstvan näyttelyihin vuosina 1899-1901. Nesterovin vaimon, Marian, kuolema vaikutti suuresti taiteilijan aiheisiin. Elämänsä romahtamisen jälkeen Nesterov lähestyi uskontoa ja käsitteli naisen kohtaloon liittyviä teemoja. Maria-vaimon kasvot ovatkin ikuistettuina moniin piirustuksiin ja maalauksiin niin Aleksandr Puškinin saturunojen kuvituksissa kuin Kiovan Vladimirin katedraalin seinämaalauksissakin. Nesterov tutustui eurooppalaiseen taiteeseen matkustellessaan Ranskassa ja Saksassa. Hänen taiteessaan on vaikutteita ranskalaisilta Jules Bastien-Lepagelta ja Pierre Puvis de Chavannesilta sekä sveitsiläiseltä Arnold Böckliniltä. Nämä vaikutteet osaltaan lähensivät Nesterovin taidetta Akseli Gallen-Kallelan ja ajan muiden suomalaistaiteilijoiden tuotantoon.Iliana Mejias-Ojajärvi, Venäjän maalaustaide. Ikoneista avantgarden kynnykselle, WSOY 2006, s. 158 Nesterov oli Viktor Vasnetsovin pääapulaisena toteuttamassa osan Kiovan Vladimirin katedraalin seinämaalauksista. Kun katedraalin koristelutyöt olivat vielä kesken, Nesterovilta tilattiin mosaiikkiluonnosta Kristuksen ylösnousemuksen katedraalin ikonostaasiin vuonna 1892. Muun muassa nämä kolme mosaiikkiluonnosta olivat tasa-arvoisesti esillä Sergei Djagilevin kokoamassa suomalaisten ja venäläisten taiteilijoiden näyttelyssä, johon Nesterov kutsuttiin ensimmäisten taiteilijoiden joukossa. Nesterov käytti teoksissaan usein uskonnollis-filosofisia aiheita, ja ne näkyvät selkeästi venäläisen symbolismin merkkiteoksiin lukeutuvassa teoksessa Nuoren Vartolomein näky ja teoksessa Pyhä Venäjä. Nesterov ryhtyi maalaamaan muotokuvia vasta vuonna 1906, ja hän kuvasi niissä myös merkittäviä aikalaisia, esimerkkinä tästä Ivan Pavlovin muotokuva sekä maalaus Filosofit (1917), jossa päähenkilöinä ovat isä Pavel Florenski, jonka Pylväs ja totuuden perusta -kirjassa (1914) esittämiä ajatuksia Nesterov ihaili, sekä tämän tärkeä seuraaja Sergei Bulgakov. ==Mihail Nesterovin maalauksia== Kuva:Mikhail Nesterov 001.jpg|Nuoren Varfolomein näky, 1889-90. Kuva:Mikhail Nesterov 002.jpg|Nunnat, 1897-1898. Image:Skite.JPG|Talvinen skiitta, 1904. Kuva:Nesterov SaintRussia.JPG| Pyhä Venäjä, 1905. Kuva:Nesterov Florensky Bulgakov.jpg| Filosofit, 1917. Kuva:NesterovMV Solovki1917LUG.jpg|Solovetski, 1917. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset taidemaalarit Luokka:Symbolistiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Nikolai Ge

Nikolai Nikolajevitš Ge (; 27. helmikuuta (J: 15. helmikuuta) 1831 – 13. kesäkuuta (J: 1. kesäkuuta) 1894) oli venäläinen taidemaalari ja peredvižnikkien eli vaeltajiksi kutsutun, kiertäviä taidenäyttelyitä järjestäneen taiteilijayhdistyksen jäsen. Hän opiskeli alun alkaen tieteitä, mutta luopui tästä alkuperäisestä urasuunnitelmastaan ja pääsi taideakatemiaan Pietariin. Hän valmistui vuonna 1857. Vuonna 1863 hänen nimitettiin Akatemian jäseneksi. Ge työsti erityisesti uskonnollisia aiheita, mutta ei suinkaan rajoittunut niihin; hän ikuisti lisäksi muun muassa näkemyksensä Tolstoista ja maalasi myös historiallisia tapahtumia kuvaavia teoksia. Vuodesta 1876 lähtien Ge asui maatilallaan Ukrainassa, jossa työskenteli maanviljelyksen parissa ja eli Tolstoin oppien mukaista yksinkertaista elämää. Tuona aikana hän työskenteli erityisesti uskonnollisten aiheiden parissa ja pyrki näin – Tolstoin tapaan – luomaan teemallisen sarjan Evankeliumi maalauksina. Hänen päämotiivikseen nousi kärsivä ihminen, Kristuksen kärsimyksessä vertauskuvallisesti esitettynä.1800-luvun venäläiset mestarit, Wanha Satama 4.12.1989-14.1.1990, näyttelyjulkaisu 1989 Sukunimi Ge tulee ranskalaisperäisestä nimestä Gay, sillä Gen isoisä muutti 1700-luvulla Ranskasta Venäjälle. ==Maalauksia== Kuva:Ge 001.jpg|Viimeinen ehtoollinen 1863 Kuva:Nikolaj Nikolajewitsch Ge 003.jpg|A. A. Potehinin muotokuva, 1876 Kuva:What_is_truth.jpg |Mikä on totuus? 1890 Kuva:Nikolaj Nikolajewitsch Ge 002.jpg|Omatunto. Juudas, 1891 Kuva:Ge Tolstoy.jpg|Leo Tolstoin muotokuva == Lähteet == Luokka:Venäläiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1831 syntyneet Luokka:Vuonna 1894 kuolleet
Friedrich Pinter

Friedrich Pinter (s. 22. helmikuuta 1978) on entinen itävaltalainen ampumahiihtäjä, viestin MM-pronssimitalisti. Pinter oli mukana voittamassa Itävallalle MM-pronssia Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005. Joukkueessa kilpailivat hänen lisäkseen Daniel Mesotitsch, Wolfgang Rottmann ja Christoph Sumann. Hänen paras henkilökohtainen arvokisasijoituksensa on 21:s tila takaa- ajosta Anterselvasta 2007. Maailmancupissa hän on yltänyt kolme kertaa palkintokorokkeelle – kaikki tulivat kaudella 2007–2008; hän oli kolmas sekä Pyeong Changin että Holmenkollenin sprintissä ja takaa-ajon toinen Holmenkollenilla. Samalla kaudella hän sijoittui kokonaiskilpailussa kuudenneksitoista. Pinter lopetti uransa kesäkuussa 2016. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Itävaltalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jacek Malczewski

Jacek Malczewski (15. heinäkuuta 1854 Radom – 8. lokakuuta 1929 Krakova) oli puolalainen taidemaalari, jonka teokset ovat tyyliltään pääasiassa symbolistisia. Hän aloitti opintonsa Krakovassa ja jatkoi niitä vuosina 1876–1877 Pariisissa. Malczewski saavutti elinaikanaan arvostusta paitsi teoksillaan, myös taideopettajana Krakovassa työskentelemällä. Hän matkusteli runsaasti ulkomailla, mutta kuoli Krakovassa 75-vuotiaana. Luokka:Puolalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Sapalahden kartano

Sapalahden kartano () on kartano, joka myös muodostaa oman kylänsä entisen Angelniemen kunnan alueella Halikossa. Kartano sijaitsee Kemiön saaressa lähellä Kemiön kunnan entistä rajaa. Ensimmäisen kerran Sapalahden aateliskartano on mainittu vuonna 1379. Tilasta tuli myöhemmin rälssisäteri, ja sen omisti Knut Henrikinpoika vuosina 1556–1589. Hänen jälkeensä tila kuului Johan Månsinpojalle, jonka suku Fogelhufvud omisti tilan vuoteen 1691 asti. Vuosina 1691–1748 kartano oli Lorentz Creutzin suvun omistuksessa. Sukua omistajana seurasi Kijkin suku vuosina 1749–1794, Bremer-suku 1800-luvulla, ja vuodesta 1922 Sapalahden on omistanut Aminoff-suku. Kartanon päärakennuksen vanhimmat osat ovat vuodelta 1673. Empiretyylisen ulkoasun se sai 1800-luvulla. Kartanon mailla on lukuisia talous- ja karjarakennuksia 1700-, 1800- ja 1900-luvuilta. Lisäksi alueella on kansakoulurakennus vuodelta 1884. Sapalahti kuului Kemiöön vuoteen 1870, jolloin se liitettiin osaksi Angelniemeä. 2000-luvulla on herännyt muutamaan otteeseen ajatus Sapalahden liittämiseksi Kemiöön, mutta minkäänlaista ratkaisua ei asiaan ole saatu. ==Lähteet== Luokka:Salon kartanot Luokka:Angelniemi Luokka:Suomen 1600-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Nicki Hunter

Nicki Hunter (s. 19. joulukuuta 1979 Lake Worth, Florida) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Pornoalalla hän aloitti vuonna 2004. Hunter on esiintynyt varsin usein anaaliseksikohtauksissa, erityisesti sellaisissa, joissa samanaikaisesti harjoitetaan myös yhdyntää sekä anaaliseksin vaihtamista suoraan suuseksiksi http://www.iafd.com/person.asp?perfid=NikkiHunter&gender;=F. Hänen alaansa on myös niin kutsuttu kultainen suihku. Hän on myös ryhtynyt ohjaamaan pornoelokuvia. Hunterilla diagnosoitiin vuoden 2007 alussa leukemia/lymfooma. Pornoalalla työskentelevät kollegat ovat järjestäneet hyväntekeväisyystempauksia kerätäkseen varoja hoitokuluihin Hunterin jouduttua äkkiä työkyvyttömäksi. ==Filmografia== Nicki Hunter on esiintynyt yli 500:ssa kohtauksessa lukuisissa elokuvissa, valikoitu listaus: * Semen Demons (2004) * She Squirts 14 (2004) * Take it Like a Man (2005) * Big Wet Tits 3 (2006) * Myspace (2006) * Neo Pornographia series (2007) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mary Grey

Lady Mary Grey (1545 – 20. huhtikuuta 1578), joskus Marieksikin kutsuttu, oli Henry Greyn ja Lady Frances Brandonin kolmas ja nuorin tytär. Hän oli nuorempi sisar Lady Jane Greylle ja Catherine Greylle. Hänen äidinpuoleiset isovanhempansa olivat Charles Brandon, Suffolkin ensimmäinen herttua ja Maria Tudor, Ranskan entinen kuningatar. Maria oli Englannin kuninkaan Henrik VII:n ja Yorkin Elisabetin tytär ja Englannin kuningas Henrik VIII:n nuorempi sisar. Maryn on kuvailtu olleen "neljä jalkaa pitkä ja kyttyräselkäinen" (neljä jalkaa on noin 1,22 metriä). Hänen on arveltu sairastaneen kyphosista. Edvard VI:n testamentin mukaan Edvardin kuoltua kruunu jäisi Maryn sisarelle Janelle ja Janen miespuolisille perillisille. Kun Edvard VI kuoli kesäkuun kuudentena vuonna 1553, Jane julistettiin kuningattareksi. Edvard VI oli testamentissaan ohittanut vanhemmat sisarpuolensa, Maria I:n ja Elisabet I:n, minkä laillisuus oli kyseenalaista, koska parlamentti ei ollut hyväksynyt sitä. Kuningattareksi päätyi kuitenkin Maria, ja hänen jälkeensä Elisabet. Jane mestattiin. Elisabeth oli naimaton ja vailla omia perillisiä. Maryn toinen sisko Lady Catherine Grey oli sisarensa kuoleman jälkeen yksi mahdollisista vallanperijöistä ennen kuolemaansa 1568. Se kohotti Maryn asemaa, koska hän oli viimeinen elossa oleva Maria Tudorin (”ranskalaisen kuningattaren”) lapsenlapsi ja siten tietyllä tapaa oikeutettu perimään Englannin valtaistuimen. Vuonna 1565 Mary meni naimisiin kuninkaallisen portinvartijan Thomas Keyesin kanssa ilman kuningatar Elisabetin suostumusta. Hänen sisarensa olivat juonitelleet valtaistuinta itselleen, mutta Mary ei koskaan ilmaissut halua siihen. Hän kuoli lapsettomana 33-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Englannin kuninkaalliset Luokka:Vuonna 1545 syntyneet Luokka:Vuonna 1578 kuolleet
Hoban meteoriitti

thumb|right|Hoban meteoriitti. Hoban meteoriitti eli Hoba Westin meteoriitti on maailman suurin tunnettu kokonainen meteoriitti. Se on rautameteoriitti ja siten maailman suurin maan pinnalla oleva luonnollinen rautamöhkäle. Hoban meteoriitti painaa hieman yli 60 tonnia. Meteoriitin mitat ovat 2,7 × 2,7 × 0,9 metriä, ja kappale lepää pöytämäisesti maan pinnalla. Hoban meteoriitti luokitellaan pääosin rautaa sisältäväksi nikkelipitoiseksi ataksiitiksi. Meteoriitti sijaitsee Hoba Westin farmilla Grootfonteinin lähellä nykyisessä Namibiassa. Meteoriitti putosi arviolta yli 80 000 vuotta sitten. Meteoriitti löytyi vähän ennen vuotta 1920. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Giant Crystal Project on the Hoba meteorite with Virtual Visit Luokka:Meteoriitit Luokka:Namibian maantiede
Vibrakampi

Vibrakampi eli whammy bar on sähkökitaran tallassa sijaitseva pieni metallinen tanko, jota vääntämällä talla kääntyy saranoina toimivien pulttien varassa joko ylös tai alas. Kampea painettaessa alas tallan takaosa nousee ja kielet löystyvät, ja näin ollen kielten sävelkorkeus laskee. Väännettäessä kampea ylös tallan takaosa laskee, kielet kiristyvät ja niiden sävelkorkeus nousee. Koska talla ei siis ole kiinteä vaan heiluva, tarvitaan kielten vetoa vastaava voima vääntämään tallaa vastakkaiseen suuntaan jotta asetelma olisi normaalisti tasapainossa. Tätä varten ovat kitaran taakse jyrsittyyn koteloon sijoitetut jouset, jotka ovat kiinni kammen alla olevassa metallipalkissa, ja näin vetävät tallan takaosaa takaisin alas. Jouset ovat säädettävissä ja kaipaavat säätöä esimerkiksi kitaran sävelkorkeutta muutettaessa, jolloin kielten tallaan kohdistama jännite muuttuu, kielten paksuutta vaihdettaessa tai tallan kulmaa säädettäessä. == Katso myös == *Sähkökitara *Floyd Rose ==Lähteet== Luokka:Kitaratekniikka de:Tremolo (Gitarre) et:Tremolo-kang es:Tremolo fr:Vibrato (guitare) it:Tremolo (tecnica chitarristica) hu:Tremoló (hangszerrész) ja:ビブラート・ユニット ksh:Hawwaischwängel sv:Svajarm tr:Tremolo
Gro Marit Istad-Kristiansen

Gro Marit Istad-Kristiansen (s. 9. helmikuuta 1978 Voss) on norjalainen entinen ampumahiihtäjä, kaksinkertainen maailmanmestari. Istad-Kristiansen voitti viestin maailmanmestaruuden Oberhofissa 2004, hänen kanssaan joukkueessa kilpailivat Linda Tjørhom, Gunn Margit Andreassen ja Liv Grete Poirée. Samoissa kisoissa hän sijoittui normaalimatkalla 23:ksi, sprintissä kuudenneksitoista, takaa-ajossa seitsemänneksi ja yhteislähdössä viidenneksi. Vuotta myöhemmin hän saavutti uransa ainoan henkilökohtaisen arvokisavoiton voittamalla yhteislähdön maailmanmestaruuden Hochfilzenin MM-kilpailuissa. Maailmancupissa Istad-Kristiansen voitti kolme osakilpailua: Hochfilzenin kultamitalihiihdon, sprintin Pokljukassa kaudella 2000-2001 ja Brezno- Osbrliessä kaudella 1999-2000. Palkintokorokkeelle hän sijoittui kuusi kertaa ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa parhaimmillaan kahdenneksitoista kaudella 1998-1999. Hän lopetti uransa kauteen 2005-2006. == Lähteet == * Istad-Kristiansen, Gro Marit Istad-Kristiansen, Gro Marit Istad- Kristiansen, Gro Marit
Nikolai Kasatkin

Nikolai Aleksejevitš Kasatkin (; 25. joulukuuta (J: 13. joulukuuta) 1859 Moskova – 17. joulukuuta 1930 Moskova) oli venäläinen taidemaalari. Häntä on pidetty yhtenä sosialistisen realismin edeltäjistä. ==Elämänvaiheet== Nikolai Kasatkinin isä Aleksei Kasatkin oli myös taiteilija. Kasatkin opiskeli neljätoistavuotiaasta alkaen Moskovan maalaus-, kuvanveisto- ja arkkitehtuuriopistossa, joka eli tuolloin huippukauttaan ja jonka opettajina oli monia ajan tunnetuimmista venäläisistä maalareista. Kasatkiniin vaikutti muun muassa hänen opettajansa Vasili Perov. Taloudellisten vaikeuksien vuoksi Kasatkin joutui aluksi elättämään itseään toimimalla opettajana kirjanpainajakoulussa sekä tekemällä paljon tilaustöitä kustannusalalle, kuten seinäkalenterien ja muiden halpojen julkaisujen kuvituksia. Kuvitettuaan ensimmäisen venäläisen pöytäkalenterin hän sai työpaikan Ivan Sytinin kirjapainosta, mutta piti myöhemmin elämänsä tätä vaihetta hukkaanheitettynä aikana. Kasatkin vietti pääosan elämästään Moskovassa, jonka vilkkaasta elämästä hän sai paljon innoitusta taiteeseensa. Hän hankki itselleen datšan Marfinon kylästä Ostankinon läheltä ja piti siellä ateljeeta vuoteen 1914 saakka, minkä jälkeen hän muutti läheiseen Sokolnikiin.Iliana Mejias-Ojajärvi: Venäjän maalaustaide: Ikoneista avantgarden kynnykselle, s. 97–101. WSOY, Helsinki 2006. ==Taide== Kasatkinin varhaistuotanto käsittää pääosin muotokuvia, joista tulevat esiin ihmiselämän ankeatkin puolet. 1880-luvulta alkaen hän käsitteli töissään Venäjän maataomistamattoman talonpoikaisväestön vaikeita oloja ja kuvasi arkielämän tilanteisiin liittyvää draamaa herkällä tavalla. Hän tasapainotti usein ankeita aiheita iloisilla sävyillä. Tämän vaiheen töitä ovat muun muassa Heinäkauppa (1889), Kilpailijattaret (1890) ja Orvot (1891), jotka olivat esillä vaeltajien näyttelyissä. Monien muiden venäläisten maalarien tavoin Kasatkin matkusti vuonna 1887 Keski-Venäjälle tutustumaan Volgan rantojen maisemiin. Kasatkin kiinnostui 1890-luvun alussa Venäjän keisarikunnan kasvavasta kaivosteollisuudesta ja sen luomista uusista työoloista. Vuodesta 1892 hän vieraili yhdeksän vuoden ajan joka kevät Donbassin alueen kaivoksilla tutustumassa työläisten oloihin. Tuolloin syntyivät muun muassa maalaukset Köyhät louhivat hiiltä (1893), Köyhät keräävät hiiltä hyödynnetyistä kaivoksista (1894) sekä monumentaalinen Hiilenlouhijat. Vuoronvaihto (1895), joka sai arvostelijoilta ylistävän vastaanoton oltuaan esillä vaeltajien näyttelyssä vuonna 1896. Kasatkin teki 1900-luvun alussa lisää työläiselämän kuvauksia. Tällä kaudella hänen maalauksissaan näkyy kirjailija Maksim Gorkin tuotannon vaikutus. Venäjän vuoden 1905 vallankumous innoitti Kasatkinia useisiin maalauksiin, jotka kuvasivat vallankumouksellisten kohtaloita. Vuonna 1924 Kasatkin matkusti Englantiin ja teki siellä lisää maalauksia kaivos- ja tehdastyöläisistä. Tässä vaiheessa hänen työnsä tulkittiin Neuvostoliiton sosialististen saavutusten vertauskuviksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäläiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1859 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet
Mustasuokilpikonna

Mustasuokilpikonna (Siebenrockiella crassicollis) on Kaakkois-Aasialainen kilpikonnalaji. Se voi kasvaa jopa 20 cm:n pituiseksi. Väriltään se on tummanruskea tai lähes musta.Turtles of the world ==Levinneisyys ja elinympäristö== Mustasuokilpikonnaa tavataan Kaakkois-Aasian trooppisissa sademetsissä ja savanneilla. Levinneisyysalueellaan se on uhanalainen Kambodžassa ja Vietnamissa, ja vaarantunut Indonesiassa, Malesiassa ja Thaimaassa liiallisen pyydystämisen takia. Kilpikonnan elinympäristöä luonnossa ovat lammikot ja kaikenlaiset virtaavat vedet. ==Elintavat== Mustasuokilpikonna on aktiivinen päivisin. Sen ravinto koostuu yleensä puoliksi lihasta ja kasviksista. Laji ei vietä talvilepoa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Asian Turtle Conservation Network - Siebenrockiella crassicollis Luokka:Kilpikonnat Luokka:Uhanalaiset matelijat
İnsan Hakları Derneği

İnsan Hakları Derneği eli İHD () on turkkilainen ihmisoikeusjärjestö, jonka päämaja on Ankarassa. == Historia == IHD:n perustajina 17. heinäkuuta 1986 oli 98 perustajaa. Heihin kuului juristeja, toimittajia ja älymystöä, mutta ennen kaikkea poliittisten vankien sukulaisia. IHD:n toimintaan kuuluvat kaikenlaiset ihmisoikeudet, mutta se keskittyy erityisesti Turkissa tapahtuviin väkivallantekoihin. Vuonna 1992 sen sääntöjä muutettiin niin että ne kattaisivat Geneven sopimuksissa esitetyt humanitaariset näkökohdat. Siitä pitäen IHD on arvostellut myös aseistettujen ryhmien väkivallantekoja. == Rakenne ja kampanjat == IHD:n virallisten sivujen mukaan siihen kuuluu 10 000 jäsentä 33 alajaoksessa Turkin 81 maakunnassa. Lisäksi sillä on kaksi edustustoa.ihd.org Johtokuntaan valitaan yleiskokouksessa 24 jäsentä kahdeksi vuodeksi. Päämajassa Ankarassa sekä monissa alajaostoissa etenkin Istanbulissa ja Diyarbakırissa on tarpeen mukaan perustettuja toimikuntia. Toimikunnat huolehtivat esimerkiksi kurdikysymyksestä sekä naisia, lapsia, vankeja ja kidutusta koskevista kysymyksistä. IHD:n suurimpia kampanjoita ovat olleet kampanjoinnit ilmaisunvapauden (2001), yleisen armahduksen (1999), kuolemantuomion poistamisen ja valtion turvallisuusoikeuksien poistamisen (1997) puolesta. Vuonna 2004 aloitettiin hanke "Älä vaikene kidutuksesta" (). == Vainot == IHD:hen on kohdistunut sen perustamisesta lähtien valtion toimenpiteitä, mutta myös yksittäisten ihmisten ja kansallismielisten ryhmien suoranaista väkivaltaa. IHD:n verkkosivuilla on tietoja näistä väkivaltaisuuksista. Myös Amnesty International on kiinnittänyt huomiota IHD:n toimijoihin kohdistuneisiin uhkiin.Amnesty Internationalin sivusto. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kotisivut Luokka:Ihmisoikeusjärjestöt Luokka:Turkki