EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Trond Kverno

Trond Hans Farner Kverno (s. 20. lokakuuta 1945, Oslo, Norja) on norjalainen säveltäjä ja kirkkomuusikko. == Elämänvaiheet ja työ == Kverno suoritti urkurin ja kanttorintutkinnon 1967, sekä kuoronjohtajan tutkinnon 1968. Hän on toiminut kirkkomuusikkona eri puolilla Norjaa, Tanumissa, Rjukanissa, Fagerborgissa, Risissä ja Oslon Margaretetakyrkan-kirkossa, joka on Ruotsin kirkon kirkko Norjassa. Vuodesta 1970 hän toimi Oslon Musiikkikonservatorion lehtorina ja professorina vuodesta 1994. Hän on ollut keskeinen hahmo Norjan kirkkomusiikkielämän kehityksessä 1970 luvulta alkaen. Hän oli jäsen Norjan kirkon liturgisessa toimikunnassa ja on säveltänyt runsaasti liturgista musiikkia. Norjan kirkon virsikirjassa on lähes 27 hänen sävelmäänsä, Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa kuusi ja Suomen ev. lut. kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa kaksi. Hän erosi Norjan kirkosta ja vihittiin papiksi Norjan ortodoksisessa kirkossa (Den norske ortodokse kirke) 1996 ja 1998 hänet vihittiin piispaksi Christ Catholic Church International (CCCI) nimiseen kirkkoon, sen Norjassa toimivaan hiippakuntaan ”Den Hellige Oppstandelses Stift”, joka kuuluu Apostolic Orthodox Catholic Church in Europe -nimiseen kirkkoon. == Kvernon sävellyksiä (valikoima) == Kuoroteoksia ja kirkkomusiikkia * Livets tre (1972) * Deus noster refugium (1972) * Jesu Kristi syv ord på korset (1973) Jeesuksen seitsemän sanaa ristillä * Tu solus Dominus (1974) * Rydd vei for Herren (1975) * Jesus satt i båten, Pieni koraalikantaatti lapsikuorolle ja soittimille (1976) * Nunc dimittis (1976) * Ave maris stella (1976) * Missa fidei mysterii (1983) * Missa orbis factor (1985) * Passio secundum Matthaeum (Matteuspassio) (1986) * Markuspasjonen, liturginen, kuusiosainen kuoroteos kuorolle ja solisteille (2004) * Judica me Deus (2014) * Myrra og røykelse angar (2014) * Completorium In Noctibus (1989) * Missa Simplex (1990). Virsisävelmät Ruotsin kirkon virsikirjassa Virret * 413 Jonkun on jäätävä valvomaan Noen må våke i verdens natt (Svein Ellingsen 1975, suom. Anna-Maija Raittila 1982) * 610 Veneen kokkaan Jeesus Jesus satt i båten (Anders Frostenson 1957, suom. Anna-Mari Kaskinen 1999) * 651 Kun luova tahto kaikkeuden Herran En dag skal Herrens skaperdrømmer (Eyvind Skeie 1978, suom. Anna-Maija Raittila 1982, 2000) Kertosäkeiset psalmivirret * 659 Kuin peura janoissaan Som hjorten trängtar till (Kertosäe Ps. 42: 2 Teksti Ps. 42 Muok. suom. Jarmo Kainulainen 1999,) * 660 Herra on kuningas Herren är nu konung (Kertosäe Ps. 97: 1 Teksti Ps. 47 Muok. suom.Jarmo Kainulainen 1999) * 661 Valvokaa ja rukoilkaa sillä Herra tulee Vaka och bed, ty dagen är nära (Kertosäe Matt. 24: 42 muk. Teksti Ps. 50, muok. suom. Jarmo Kainulainen 1999) * 671 Nyt sieluni odottaa Herraa Min själ väntar efter Herren (Kertosäe Ps. 130: 6a Teksti Ps. 134 muk. muok, suom. Sirpa Lampinen 1999) * 675 Marian kiitosvirsi (Kertosäe Ps. 103: 1 Teksti Luuk. 1: 46‑55. Säv. VIII psalmisävelmä) * 677 Simeonin kiitosvirsi (Kertosäe Rukoushetkistä, Teksti Luuk. 2: 29‑32 ) == Lähteet == Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Norjalaiset säveltäjät Luokka:Norjalaiset piispat Luokka:Elävät henkilöt
Kameyama

Kameyama voi tarkoittaa: * Kameyama, Japanin kaupunki Mien prefektuurissa * Kameyama (1249–1305), Japanin 90. keisari * Kōhei Kameyama (s. 1988), japanilainen telinevoimistelija
Hitlist

Hitlist oli MTV3-kanavalla loppuvuodesta 2019 esitetty musiikkiaiheinen visailuohjelma, jota juonsivat Esko Eerikäinen ja Shirly Karvinen. Ohjelma perustuu brittiläiseen The Hit List -formaattiin. Ohjelmassa kahden hengen joukkueet kilpailivat, kuka tunnistaa eri vuosikymmenien suomalaiset ja ulkomaiset kappaleet nopeiten. Voittajajoukkueen palkintona oli 10 000 euroa. == Jaksot == Jakso Esityspäivä Katsojaluvut 1 8. marraskuuta 2019 398 000 2 15. marraskuuta 2019 3 22. marraskuuta 2019 304 000 4 29. marraskuuta 2019 5 13. joulukuuta 2019 307 000 6 20. joulukuuta 2019 328 000 7 27. joulukuuta 2019 8 3. tammikuuta 2020 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sarjan jaksoja ilmaisessa mtv-suoratoistopalvelussa * Sarjan jaksoja maksullisessa C More -suoratoistopalvelussa Luokka:2010-luvun suomalaiset musiikkiohjelmat Luokka:2020-luvun televisiosarjat Luokka:MTV3:n televisio-ohjelmat Luokka:Visailuohjelmat
Caj Södergård

Caj Södergård (s. 1954 Luoto) on VTT:n Digitaalisten palvelujen tutkimusprofessori. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi 1994 Teknillisessä korkeakoulussa, nykyään Aalto-yliopistossa. Hän on työskennellyt konenäön suunnittelijana Decon Oy:ssa ja tutkijana, erikoistutkijana, teknologiapäällikkönä ja professorina VTT:llä. Tutkimustyössä Södergård on keskittynyt isojen datamäärien (kuva, video, teksti) käsittelyyn ja soveltamiseen eri aloilla, kuten mediateknologiaan, oppimiseen, ravitsemukseen, ympäristötietoon ja viime aikoina biotalouteen. Hän oli EU:n European High Level Expert Groupissa 2015-17 alustamassa Open Science Cloudia (EOSC). Hän on Big Data Value Associationin hallituksessa vuodesta 2015 ja oli European Big Data Value Forumin 2019 puheenjohtaja. == Huomionosoituksia == \- Suomen Leijonan ensimmäisen luokan ritarimerkki, 2010 \- Hopeinen kunniamerkki, Svenska tekniska vetenskapsakademien i Finland (STV) , 2011 == Lähteet == * VTT:n tutkimusportaali Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset tietojenkäsittelytieteilijät
Maewo

Maewo (tunnetaan myös nimellä Aurora) on saari Penaman maakunnassa Vanuatussa Tyynellämerellä. Sen pinta-ala on noin 260 neliökilometriä, ja se sijaitsee noin 105 kilometriä Espiritu Santolta itään. Saaren asukasluku oli noin 3 700 vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan. Metsäinen ja rehevä Maewo on tuliperäinen, ja sen korkein kohta sijaitsee 811 metriä merenpinnan yläpuolella. Saaren keskimääräinen vuosittainen sademäärä on noin 2 500 milimetriä, ja sen luoteisosassa on kiitotie. == Lähteet == Luokka:Vanuatun saaret
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1921

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1921 järjestettiin 2.–3. heinäkuuta Helsingissä Eläintarhan kentällä. ==Yleisen sarjan mitalistit== ===Miehet=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 5. osuus 4 × 100 m 1\. Tampereen Pyrintö 1 44,7 Reijo Halme Henriksson Ville Tuulos Otto Tynkkynen 2\. Helsingin IFK 45,0 Lennart Öhman Bengt Bengtström Erik Vilén Waldemar Wickholm 3\. Tampereen Pyrintö 2 46,0 4 × 400 m 1\. Helsingin IFK 1 3.28,3 Lennart Öhman Bengt Bengtström Waldemar Wickholm Erik Wilén 2\. Helsingin IFK 2 200 m jäljessä 5 × 2 000 m 1\. Turun Urheiluliitto 29.39,4 Kosti Waldstedt Allan Lindroos Emil Venhola Hannes Kolehmainen Paavo Nurmi 2\. Viipurin Urheilijat 30.04 Arvo Peussa Vilho Hietakari Nestori Järvelä Matti Tala Sameli Tala 3\. Helsingin Kisa-Veikot 30.23 Lauri Forsman Esa Rossi Aarne Kallberg Hannes Miettinen Teodor Koskenniemi ==Lähteet== * Luokka:Viestijuoksun Suomen- mestaruuskilpailut Luokka:Helsingin urheilutapahtumat Luokka:Vuoden 1921 yleisurheilu
Karu keikka

Karu keikka on Jarkko Sipilän kirjoittama ja Gummeruksen kustantama vuonna 2003 ilmestynyt rikosromaani, jossa on 282 sivua. Sisäministeriön virkamies Juha Grönberg löytyy kuoliaaksi puukotettuna Helsingin Lauttasaaresta. Rikoskomisario Kari Takamäki ryhmineen saa vanhan kurssikaverinsa tapon selvitettäväkseen. Tärkeäksi todisteeksi osoittautuu vessanpöntön alakannesta löytyvä naisen sormenjälki. ==Lähteet== * https://www.kirjasampo.fi/fi/kulsa/kauno%253Aateos_30395 Luokka:Jarkko Sipilän teokset Luokka:Suomalaiset rikosromaanit Luokka:Vuoden 2003 kirjat
Isohelmitikka

Isohelmitikka (Mulleripicus pulverulentus) on tikkoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Etelä- ja Kaakkois-Aasiasta. ==Koko ja ulkonäkö== Isohelmitikka voi kasvaa 45-51 cm pitkäksi ja on mahdollisesti suurin elossa oleva tikkalaji. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Yleisväritykseltään laji on harmaa, siivet ja pyrstö ovat muuta ruumista tummemmat. Isohelmitikkakoiraan poskissa on punainen laikku. Linnun kurkku on vaaleankeltainen ja rinta ja vatsa ovat vaaleanharmaat. Rinnassa on valkoisia pilkkuja. Isohelmitikan nokka on pitkä ja väriltään harmaa. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Isohelmitikkaa tavataan Intiasta Himalajalta ja Kaakkois- Aasiasta Myanmarista Filippiineille. Se on kuollut sukupuuttoon Singaporesta ja mahdollisesti myös Kiinasta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat trooppiset metsät ja erityisesti sitä tavataan koskemattomista metsistä. Isohelmitikkakannan kooksi arvioidaan 26 000-550 000 yksilöä ja kantaa uhkaa elinympäristön tuhoutuminen. Lintu syö hyönteisiä, erityisesti muurahaisia, ja satunnaisesti myös hedelmiä. Isohelmitikka pesii puuhun kaivamassaan kolossa ja naaras munii kahdesta neljään munaa. Pesimäkausi on maaliskuulta kesäkuulle. ==Lähteet== Luokka:Tikat
Oi saavu jo, Immanuel

Veni, veni Emmanuel on keskiajalta juontuviin adventin ajan oi-antifoneihin pohjautuva virsi. Latinankieliset antifonit on ajoitettu 700-luvulle, Ranskasta peräisin oleva sävelmä 1400-luvulle. Laulu on julkaistu ensimmäisen kerran 1710. Sävelmä on löydetty 1400-luvun lopulta peräisin olevassa pariisilaisessa käsikirjoituksessa. Joulua edeltävien seitsemän iltajumalanpalveluksen antifonit esiintyvät virressä ajallisessa järjestyksessään sillä poikkeuksella, että viimeinen antifoni on siirretty ensimmäiseksi säkeistöksi. Englantilainen pappi ja virsirunoilija John M. Neale on 1800-luvulla muokannut latinalaisen hymnin pohjalta englanninkielisen virren "Draw Nigh, Draw Nigh, Emmanuel", jossa toistuvat oi-antifonien puhuttelut (O come Emmanuel, Rod of Jesse, Dayspring, Key of David, Lord of Might). Virsi on englanninkielisen maailman adventtiajan perusvirsiä riippumatta kirkkokunnasta, ja virren nykyiset käännökset pohjautuvat Nealen tekstiin. Sen on laskettu kuuluvan kahdenkymmenen eniten levinneen virren joukkoon. Hymnin on suomentanut Mikael Agricola. Se on Argricolan Rukouskirjassa otsikolla ”Se Rucous / O sapientia / ennen Saarnaa”, suorasanaisena tekstinä. Niilo Rauhala on kääntänyt hymnin Nealen tekstin pohjalta – Rauhalalla on itse asiassa kaksi eri käännöstä alkusanoilla "Oi saavu jo, Immanuel", vuosille 1995 ja 1996 päivätyt. Virsi on julkaistu vuoden 1996 käännöksenä Ruotsin kirkon virsikirjassa (numerolla 423) sekä Virsikirjan lisävihkossa (933). Vuoden 1995 suomennos on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa jumalanpalveluslaulujen osastossa (756) eri sävelmällä, keskiaikaisella saksalaisella sävelmällä vuodelta 1539. Perinteisellä sävelmällään se on Siionin lauluissa (1). Anssi Simojoen suomentamana "Oi saavu, saavu, oi Immanuel" virsi on kokoelmassa Luterilaisia virsiä (753). Helsingin katolisen hiippakunnan virsikirjassa Cantemus on oi-antifonit latinankielisinä ja suorasanaisesti suomennettuina numerolla 30, sekä Niilo Rauhalan virtenä, jonka sävelmä on saksalainen vuodelta 1852. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virsikirjan lisävihkon virsi äänitiedostoina Luokka:Virret
Edward Adrian Wilson

Edward Adrian Wilson (23. heinäkuuta 1872 – 29. maaliskuuta 1912) oli englantilainen tutkimusmatkailija, lintutieteilijä, lääkäri ja luonnonhistorioitsija. Vuonna 1913 Ison-Britannian Royal Geographical Society myönsi postuumisti Wilsonille mitalin (The Patron's Medal) hänen työstään Antarktiksella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset tutkimusmatkailijat Luokka:Brittiläiset ornitologit Luokka:Brittiläiset lääkärit Luokka:Brittiläiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1912 kuolleet
Rochester Hills

Rochester Hills on kaupunki Oaklandin piirikunnassa, Michiganin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 70 995. Kaupunki kuuluu Detroitin metropolialueeseen. Oaklandin yliopisto sijaitsee Rochester Hillsissä. == Väestö == Kaupungin asukkaista 76,8 prosenttia on valkoisia, 11,9 prosenttia aasialaisia ja 4,53 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 90,7 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 41,8 vuotta. ==Kuvia kaupungista== Tiedosto:Yates Cider Mill main building.jpg|Yates Cider Mill. Tiedosto:AdamsFront.JPG|Rochester Adams High School. ==Lähteet== ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Kaupungin kotisivut Luokka:Michiganin kaupungit
Kameyama (Mie)

Kameyama () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Mien prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Anraku- ja Suzukajokien varrella. Kaupungin alue ulottuu Suzukavuorten itärinteiltä Isen tasangolle. Pohjoisessa se rajautuu Shigan prefektuuriin. Kameyamassa on 49 660 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 191,04 neliökilometriä. Kameyamaan perustettiin linna ja linnanaluskaupunki jo 1200-luvun puolivälissä. Nykyisellä paikallaan se on sijainnut kuitenkin vuodesta 1590 lähtien, ja Edo-kaudella se kehittyi Kameyaman daimiokunnan keskuksena ja yhtenä vilkkaan Tōkaidō-tiereitin postiasemista (shukuba). Kameyaman linnasta on nykyisin jäljellä vain yksi varastorakennus. Nykyisen kaupungin alueella sijaitsee myös kaksi muuta Tōkaidō-tien postiasemaa: Sakashita-shuku ja Seki- juku. Seki-juku oli erityisen merkittävä, sillä siellä Tōkaidōn kanssa ristesivät Iseen ja Igaan johtaneet tiet. Kaupunki onkin kasvanut pitkänomaisesti entisen Tōkaidōn varrelle. Meiji-kaudelta lähtien Kameyama oli tärkeä rautateiden risteysasema, ja sinne kehittyi silkin ja kynttilöiden valmistusta. Nykyisin merkittäviä elinkeinoja ovat korkeateknologinen elektroniikka- ja koneteollisuus sekä teen viljely. Kaupunkioikeudet Kameyamalle myönnettiin vuonna 1954 laajan kuntaliitoksen yhteydessä. Vuonna 2005 Kameyamaan liitettiin Sekin maaseutukaupunki. Kameyaman rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Sekin postiaseman historiallinen kaupunkimiljöö sekä Jion-jin ja Jizō-inin buddhalaiset temppelit. Osa kaupungin vuoristoalueista kuuluu Suzukan puolikansallispuistoon. Kameyamaa palvelevat JR Tōkain ja osin JR Nishi-Nihonin Kansai-päälinja ja Kisei- päälinja. == Kuvia == Tiedosto:150103-1544 Mie, Kameyama Centro, Suzuka-gawa - Panoramio 121641770.jpg|Kameyaman keskustaa, Suzukajoki Tiedosto:亀山城多聞櫓.JPG|Kameyaman linnan raunioita Tiedosto:2016-08-05 Jizo- do,Tokaido Seki Juku Kameyama City Mie,東海道五十三次 関宿 地蔵堂 DSCF6862.jpg|Jizō-in Tiedosto:Higashi-Meihan Expressway01.jpg|Higashi-Meihan-mottoritie == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Mien prefektuurin kaupungit
Tšeboksaryn tekojärvi

Tšeboksaryn tekojärvi (ven. Чебоксарское водохранилище, tšuvassiksi Шупашкар шыв усравĕ) on tekojärvi Venäjällä, Volgan keskijuoksulla. Sen muodosti Tšeboksaryn vesivoimalaitoksen padon rakentaminen Novotšeboksarskin kaupungin kohdalle. Voimala valmistui 1982. Järvi on 341 km pitkä, sen pinta-ala on 2190 km2, ja suurin syvyys 21 m.. Se sijaitsee osittain Nižni Novgorodin alueella, osittain Marin ja Tšuvassian tasavalloissa. Alkuperäisen suunnitelman mukaan järven vedenkorkeudeksi olisi tullut 68 m ja pinta-alaksi 2274 km2, mutta ympäröivien alueiden asukkaiden vastustuksen takia vedenkorkeus on jäänyt 63 m tasolle. Tämä haittaa vesiliikennettä ja heikentää vesivoimalan tehoa. Tekojärven rantojen tärkeimmät kaupungit ovat Tšeboksary ja Kozmodemjansk. Siihen laskevista joista tärkeimmät ovat Vetluga ja Sura. ==Lähteet== Luokka:Venäjän tekojärvet Luokka:Volgan vesistö Luokka:Nižni Novgorodin alue Luokka:Marin tasavalta Luokka:Tšuvassia
E. A. Liuha

Erkki Artturi Liuha (6. heinäkuuta 1898 Tampere – 9. kesäkuuta 1958 SorvaErkki Artturi Liuhan kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 13.6.1958, s. 3. Helsingin Sanomien arkistoselain, Postimuseo, Tampere. Luettu 23.11.2021.) oli suomalainen rakennusinsinööri ja rakennuspiirtäjä, joka työskenteli Tampereella arkkitehti Bertel Strömmerin toimistossa. Liuha avusti Strömmeriä Tuulensuun talon ja Tempon talon suunnittelussa, ja hän suunnitteli rakennuksia myös itsenäisesti. Tampereella hänen huomattavimpia töitään ovat Ojakadun kolmio (asuintalojen ja autotallin muodostama rakennuskokonaisuus) sekä Lähteenlinna (suuri asuinkerrostalo). Molemmat kohteet edustavat tyyliltään klassisismia. ==Suunnittelutöitä== thumb|upright|HL Kurun haaksirikon uhrien muistomerkki, 1930, Ylöjärvi. * Asuinrakennus (As.oy Erkkilän-Aukee), Aleksanterinkatu 6, Tampere (1926) * Ojakadun kolmio (As.oy Koskipuisto), Ojakatu 2 / Aleksanterinkatu 12–14 / Rongankatu 1–3, Tampere (1926) Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998, s. 155. * Sulkavan talo (As.oy Heinäpuisto), Pirkankatu 16, Tampere (1928) Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998, s. 91. *Kurun haaksirikon uhrien muistomerkki, Tammikankaan hautausmaa, Ylöjärvi (1930) Kurun onnettomuudessa hukkuneiden muistomerkit. Aamulehti. 29.12.1929, s. 5. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Viitattu 6.4.2020. * Lähteenlinna, Itsenäisyydenkatu 10 / Aaltosenkatu 47–49 / Lähteenkatu 5, Tampere (1930) Mukala 1999, s. 94Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998, s. 192.Lähteenlinna, eräs kaupungin suurimpia asuinrakennuksia valmistunut. Aamulehti. 25.5.1930, s. 4. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Viitattu 20.6.2022. * Lapin asuinrakennuksia: Havutie 1, Havutie 5 ja Havutie 7 (1935, 1954) * Nekalan asuinrakennuksia: Erätie 27 ja Ahotie 9 (1938, 1939) * Tehdasrakennus, Yliopistonkatu 56, Tampere (1946) * Pirkkalan hautausmaan ruumishuone (1950) – yhdessä insinööri T. Rajalan kanssa * Epilän Nahkatehtaan konttori- ja asuinrakennus (1951) * Pienteollisuustalo (ensimmäinen rakennusvaihe), Yliopistonkatu 58, Tampere (1957) Tullin alueen yleissuunnitelma: Analyysiraportti, s. 58. * Asuinrakennus, Sudenkatu 2 / Hippoksenkatu 17, Tampere (1950-luku) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Minyeo Gong Shim-i

Minyeo Gong Shim-i (, ) on televisioyhtiö SBS:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Namkoong Min, Bang Minah, On Joo-wan ja Seo Hyo-rim. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:Eteläkorealaiset komediasarjat Luokka:SBS:n televisiosarjat
Unppal romance

Unppal romance (, ) on televisioyhtiö MBC:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Hwang Jung-eum ja Ryu Jun-yeol. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:Eteläkorealaiset komediasarjat Luokka:MBC:n televisiosarjat
Cheese in the Trap

Cheese in the Trap () on televisioyhtiö tvNin esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Park Hae-jin, Kim Go-eun, Seo Kang-joon ja Lee Sung-kyung. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:tvN:n televisiosarjat
Geunyeoneun geojitmaleul neomu saranghae

Geunyeoneun geojitmaleul neomu saranghae (, ) on televisioyhtiö tvNin esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Lee Hyun-woo ja Joy. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:Eteläkorealaiset komediasarjat Luokka:tvN:n televisiosarjat
Jiltu-ui hwasin

Jiltu-ui hwasin (, ) on televisioyhtiö SBS:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Gong Hyo-jin, Jo Jung-suk, Go Kyung-pyo, Lee Mi-sook, Park Ji-young, Lee Sung-jae ja Seo Ji-hye. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:Eteläkorealaiset komediasarjat Luokka:SBS:n televisiosarjat
Moskovan kanava

Moskovan kanava (ven. Кана́л и́мени Москвы́), vuoteen 1947 asti Moskvan-Volgan kanava, on kanava Venäjällä, joka yhdistää Moskvajoen ja Volgan. Kanava yhtyy Moskvajokeen Tushinossa, Moskovan luoteispuolella. Kanava kulkee lähes pohjois-eteläsuunnassa ja yhtyy Volgaan Dubnan kaupungin alueella, heti Ivankovon tekojärven padon yläpuolella. Kanavan pituus on 128,1 kilometriä. Moskovan kanava yhdistää Moskovan koko Venäjän laajuiseen joki- ja kanavaverkostoon, jota pitkin pääsee viidelle merelle: Vienanmeri, Itämeri, Kaspianmeri, Asovanmeri ja Mustameri. Lisäksi kanavan kautta saadaan lähes puolet Moskovassa käytettävästä talousvedestä. Kanavan matalin syvyys on 5,5 metriä, ja siinä on yksitoista sulkua, jotka ovat mitoiltaan 290 × 30 metriä. ==Historia== Kanava rakennettiin vuosien 1932 ja 1937 välillä osana Josif Stalinin suuria rakennusprojekteja. Sen rakentamisessa käytettiin vankityövoimaa, ja jopa 200 000 vankia osallistui rakentamiseen. Maunch, C Zeller, T (2008) Rivers in History: Perspectives on Waterways in Europe and North America, University of Pittsburgh Press P73 ==Kuvia== Тушинский_тоннель.jpg|Tushinon tunneli alittaa Moskovan kanavan 1937 shluz tushini.jpg|A.S. Bachelisin suunnittelema rautatiesilta yli Moskovan kanavan Dubna Lenin.JPG|Leninin patsas Dubnassa. Химкинский мост - panoramio.jpg|Rautatiesilta Himkissä Moscow, Khimkinsky bridge over the canal (31469775952).jpg|Khimkinskin silta yli kanavan Moskovassa ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Moskovan kanava valmistui, Suomen Kuvalehti, 04.09.1937, nro 36, s. 32, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Venäjän kanavat Luokka:Moskovan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Volgan vesistö
Against Me! -yhtyeen diskografia

Against Me! on Floridan Napplesista kotoisin oleva, vuonna 1997 perustettu punk rock -yhtye. == Studioalbumit == *Against Me! Is Reinventing Axl Rose (2002) *Against Me! as the Eternal Cowboy (2003) *Searching for a Former Clarity (2005) *New Wave (2007) *White Crosses (2010) *Transgender Dysphoria Blues (2014) *Shape Shift with Me (2016) == Livealbumit == * Americans Abroad!!! Against Me!!! Live in London!!! (2006) * 23 Live Sex Acts (2015) == EP:t == * Against Me! EP (2000) * Crime as Forgiven By (2001) * The Acoustic EP (2001) * New Wave B-sides (2008) == Singlet == * The Disco Before the Breakdown (2002) * Cavalier Eternal (2004) * Sink, Florida, Sink (2005) * Don´t Lose Touch (2005) * From Her Lips to God's Ears (The Energizer) (2006) * White People for Peace (2007) * Trash Unreal (2007) * Stop (2008) * New Wave (2008) * I Was a Teenage Anarchist (2010) * High Pressure Low (2010) * Russian Spies / Occult Enemies (2011) * True Trans (2013) * Unconditional Love (2014) * Osama bin Laden as the Crucified Christ (2015) * Stabitha Christie / First High of the Morning (2017) == Demot == * Against Me! (1997) * Vivida Vis! (1998) * The Original Cowboy (2009) * Total Clarity (2011) * Black Crosses (2011) == Videoalbumit == * We're Never Going Home (2004) * Live at the Key Club (2007) == Musiikkivideot == Vuosi Kappale Ohjaaja(t) 2003 "Turn Those Clapping Hands Into Angry Balled Fists" 2005 "Don't Lose Touch" Philip Andelman 2006 "From Her Lips to God's Ears (The Energizer)" AAB "Problems" Blair Young 2007 "White People for Peace" Adam Egypt Mortimer "Thrash Unreal" 2008 "Stop" Marc Klasfeld (Marc Klasfeld version) / Justin Staggs "New Wave" Justin Staggs "Borne on the FM Waves of the Heart" 2010 "Rapid Decompression" Vern Moen "I Was a Teenage Anarchist" Marc Klasfield 2011 "Spanish Moss" Andrew Seward "Because of the Shame" Jason Thrasher 2014 "FUCKMYLIFE666" Joshua Mikel "Black Me Out" "Drinking with the Jocks" Steak Mtn 2015 "True Trans Soul Rebel" Cliché Guevara (live version) 2016 "Crash" Laura Jane Grace, Jason Thrasher "333" Ione Skye 2017 "Haunting, Haunted, Haunts" Margherita Ballarin Luokka:Diskografiat
Sleeps with Angels

Sleeps With Angels on Neil Youngin kahdeskymmenes studioalbumi ja seitsemäs albumi Crazy Horsen kanssa. Albumi on julkaistu vuonna 1994. Sen julkaisi hänen pitkäaikainen levy-yhtiönsä Reprise. Sleeps With Angels on ainoa albumi, jossa Young soittaa huilua. Young sävelsi ”Sleeps With Angels” -kappaleen Kurt Cobainin kuoleman jälkeen, joka lainasi häntä itsemurhaviestissään. == Kappaleet == Kappale Kesto 1\. My Heart 2:44 2\. Prime of Life 4:02 3\. Driveby 4:43 4\. Sleeps With Angels 2:44 5\. Western Hero 4:00 6\. Change Your Mind 14:39 7\. Blue Eden 6:22 8\. Safeway Cart 6:29 9\. Train of Love 3:57 10\. Trans Am 4:07 11\. Piece of Crap 3:15 12\. A Dream That Can Last 5:27 == Kokoonpano == Neil Young – kitara, piano, haitari, huilu, laulu Frank ”Poncho” Sampedro – kitara, flyygeli, sähköpiano, koskettimet, marimba, taustalaulu Billy Talbot – basso, vibrafoni, marimba, taustalaulu Ralph Molina – rummut, taustalaulu == Saavutukset == Vuosi Lista Sija 1994 The Billboard 200 9 Luokka:Neil Youngin albumit Luokka:Vuoden 1994 albumit
Suomi–Ruotsi-maaottelu 1939b

Suomi–Ruotsi-maaottelu vuonna 1939 Helsingissä B-otteluna Helsingin Stadionilla 27. ja 28. heinäkuuta. Vain miehet kilpailivat. ==Tulokset== Lopputulokset pisteet Suomi 113 Ruotsi 101 Tulokset (S=Suomi, R=Ruotsi) Laji 1. 2. 3. 4. 100 m I. Nilsson (R) 10,9 A. Tokazier (S) 11,0 F. Persson (R) 11,1 N. Kronqvist (S) 11,2 200 m N. Kronqvist (S) 22,4 I. Nilsson (R) 22,5 M. Määttänen (S) 22,5 G. Ek (R) 22,7 400 m L. Feldt (R) 50,3 M. Merisavo (S) 50,4 G. Berqvist (R) 50,4 P. Björklöf (S) 51,0 800 m B. Kjällström (R) 1.54,8 O. Bruce (R) 1.55,0 V. Kainula (S) 1.55,6 T. Peussa (S) 1.56,9 1500 m K. Börjesson (R) 3.57,4 I. Haglund (R) 3.57,5 M. Salovaara (S) 3.57,6 A. Kainlauri (S) 3.59,6 5000 m V. Tuominen (S) 14.38,8 M. Järvinen (S) 14.39,6 T. Essinger (R) 14.41,6 B. Hellström (R) 14.43,0 10000 m M. Laihoranta (S) 30.47,4 T. Loukola (S) 31.12,9 R. Magnusson (R) 31.14,4 ? 110 m aidat Kj. Arnberg (R) 15,1 L. Lundberg (R) 15,4 N. Fabriclus (S) 15,4 V. Suvivuo (S) 15,5 400 m aidat P. Persson (R) 55,4 K. Oksanen (S) 56,4 E. Lindström (R) 56,5 A. Salmela (S) 65,5 3000 m esteet K. Tuominen (S) 9.12,6 M. Matilainen (S) 9.12,6 N. Ollander (R) 9.16,0 H. Holmqvist (R) 9.34,6 4x100 m viesti Ruotsi (Ek, Hedman, H .Nilsson, L. Nilsson) 42,3 Suomi (Määttänen, Kronqvist, Tokazier, Simola) 42,7 4x400 m viesti Suomi (Salmela, Peussa, Björklöf, Merisavo) 3.21,6 Ruotsi (Strömberg, Lindström, Berqvist, Feldt) 3.21,6 Korkeus A. Ödmark (R) 196 V. Peräsalo (S) 185 K. af Ursin (S) 185 N. Bråhammar (R) 180 Seiväs B. Gustafsson (R) 400 P. Hopea (S) 390 W. Lange (R) 390 V. Kairento (S) 390 Pituus B. Lindberg (S) 708 L. Ellesson (R) 706 L. Välimaa (S) 703 G. Lundblad (R) 690 Kolmiloikka K. Ilovaara (S) 15,01 A. Hallgren (R) 14,78 J. Vakkuri (S) 14,72 L. Eliesson (R) 14,05 Kuula O. Suomela (S) 14,67 F. Grandell (S) 14,56 A. Hellberg (R) 14,46 L. Andersson (R) 14,31 Kiekko V. Hänninen (S) 46,42 A. Hedvall (R) 46,04 T. Larsson (R) 45,84 K. Lahti (S) 43,39 Moukari S. Heino (S) 51,10 G. Hannula (S) 50,17 G. Backlund (R) 48,68 E. Svärd (R) 47,92 Keihäs M. Mikkola (S) 72,16 H. Vainio (S) 68,95 S. Eriksson (R) 65,33 E. Ollars (R) 58,44 ==Lisätietoa:== * taulukon yksiköt: s (alle 800 m juoksut), min s (muut juoksut), cm (korkeus, seiväs, pituus), m (muut kenttälajit) * lajeissa pisteet: 5,3,2,1; viestissä pisteet 5,3 ==Lähteet:== * Helsingin Sanomat 28.7. ja 29.7. v. 1939 Luokka:Suomi–Ruotsi-maaottelu Luokka:Vuoden 1939 yleisurheilu Luokka:Helsingin urheilutapahtumat
Saratovin tekojärvi

Saratovin tekojärvi (ven. Саратовское водохрани́лище) on tekojärvi Venäjällä Volgan vesistössä, Samaran ja Saratovin alueilla. Sen pituus on 341 km, pinta- ala 1831 km2, ja tilavuus 12,9 km3. Järven tärkeimmät rantakaupungit ovat Samara, Syzran ja Balakovo, missä sijaitsee järven sulkeva pato ja Saratovin vesivoimalaitos. Nimensä tekojärvelle ja voimalalle antanut Saratov sijaitsee alavirtaan Balakovosta. Volgan sivujoki Samara (joki) laskee Saratovin tekojärveen Samaran kohdalla. Voimalaitoksen ja padon rakentaminen alkoi 1956. Pato valmistui 1967, jolloin alkoi järven täyttäminen. Lopullisesti voimalaitos valmistui 1971. ==Lähteet== Luokka:Venäjän tekojärvet Luokka:Volgan vesistö Luokka:Samaran alue Luokka:Saratovin alue
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1920

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1920 järjestettiin 19.–20. kesäkuuta Tampereella Pyynikin urheilukentällä. ==Yleisen sarjan mitalistit== ===Miehet=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 5. osuus 4 × 100 m 1\. Helsingin IFK 45,1 Lennart Öhman Ossian Nylund Erik Wilén Waldemar Wickholm 2\. Tampereen Pyrintö 45,2 Otto Tynkkynen Hugo Lahtinen Ville Tuulos Reijo Halme 3\. Viipurin Reipas 46,0 Ilmari Laine V.Ruutiainen V.Siro Lauri Härö 4 × 400 m 1\. Helsingin IFK 3.27,3 (SE) Lennart Öhman Oskar Hakulin Waldemar Wickholm Erik Wilén 2\. Tampereen Pyrintö 3.39,5 Otto Tynkkynen Reijo Halme F.Nummela Hugo Lahtinen 5 × 2 000 m 1\. Viipurin Reipas 30.48,8 Torsti Hallberg Antti Nylund Vilho Mankki Mikko Stietz Ilmari Vesamaa 2\. Viipurin Urheilijat 31.04,7 3\. Helsingin Kisa-Veikot 31.12,8 Aarne Kallberg Frans Ilander Hannes Miettinen Urho Tallgren ==Lähteet== * Luokka:Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Tampereen urheilutapahtumat Luokka:Vuoden 1920 yleisurheilu
Volgogradin tekojärvi

Volgogradin tekojärvi (ven. Волгоградское водохранилище) on tekojärvi Venäjällä Volgan vesistössä, Volgogradin ja Saratovin alueilla. Se on Volgan tekojärvistä pinta-alaltaan kolmanneksi suurin Kuibyševin ja Rybinskin tekojärvien jälkeen, ja tilavuudeltaan toiseksi suurin Kuibyševin tekojärven jälkeen. Vaikka järvi on saanut nimensä Volgogradin mukaan, kaupunki ei itse ole sen rannalla. Tekojärvi muodostui Volgan vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä vuosina 1958–1961. Tärkeimmät tekojärven rantakaupungit ovat Saratov, Engels ja Volžski. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Volgan vesistö Luokka:Venäjän tekojärvet Luokka:Saratovin alue Luokka:Volgogradin alue
Tsesarevitš

Tsesarevitš () oli Venäjän keisarin vanhimman pojan ja kruununperillisen arvonimi. Arvonimeä käytettiin 1800-luvun Venäjän keisarikunnassa. == Lähteet == Luokka:Arvonimet Luokka:Venäjän historia Luokka:Venäjänkieliset sanat ja sanonnat
Hakuhō Shō

pienoiskuva|Yokozuna Hakuhō vuonna 2012. Hakuhō Shō (s. 11. maaliskuuta 1985 Ulan Bator) alun perin Munkhbat Davaajargal, on mongolialaissyntyinen sumopainija. Hän on järjestyksessä 69. sumopainin suurmestari eli yokozuna. Hänen uransa alkoi maaliskuussa 2001, ja hän sai mestarin eli ozekin arvon toukokuussa 2006. Hakuho sai yokozunan arvon kesäkuussa 2007. Vuonna 2015 Hakuhō voitti 33. turnausmestaruutensa ja rikkoi siten legendaarisen yokozuna Taihō Kōkin hallussa olleen ennätyksen. Hakuhō lopetti poikkeuksellisen pitkään kestäneen ja menestyksekkään uransa syyskuussa 2021. Hän oli yokozunana 14 vuotta ja voitti urallaan lopulta 45 turnausmestaruutta ja 1 093 ottelua ylimmällä sarjatasolla eli makuuchi-divisioonassa. Hakuhō sai Japanin kansalaisuuden vuonna 2019, ja japanilaisena hänellä on oikeus perustaa uransa päättymisen jälkeen oma painitalli. == Lähteet == Luokka:Mongolialaiset sumopainijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Venezuelan kansallispuistot

Venezuelan kansallispuistot ovat luonnonsuojelualueita Venezuelassa. Ne kattavat yli viidesosan maan pinta-alasta. Canaiman kansallispuisto on myös Unescon maailmanperintökohde. 2000-luvun talouskriisin aikana puistojen tila on huonontunut hälyttävästi, kun puistot menettävät sekä budjettirahoitusta että matkailutuloja. Puistoja tuohoavat laiton kaivostoiminta, metsänhakkuut, maanviljelys ja tienrakennus. Etenkin Yapacanan kansallispuisto on huonossa kunnossa kullankaivajien jäljiltä. Sissijoukot ja huumeiden salakuljettajat käyttävät joitakin puistoja suojapaikkoinaan. ==Luettelo kansallispuistoista== Venezuelan kansallispuistot Nro Kuva Perustettu Nimi Osavaltio Maisema Pinta- ala (km2) 1 1937 Henri Pittier Aragua Carabobo vuoristo 2 1952 Sierra Nevada Mérida Barinas vuoristo 3 1958 Guatopo Miranda Guárico vuoristo 4 130px 1958 El Ávila Caracas Miranda Vargas vuoristo 5 130px 1960 Yurubí Yaracuy vuoristo 6 1962 Canaima Bolívar Guayana 7 130px 1962 Yacambú Lara vuoristo 8 130px 1969 Cueva de la Quebrada del Toro Falcón vuoristo 9 1972 Los Roques Ulkosaaristo Saaristo 10 1973 Macarao Caracas Miranda vuoristo 11 130px 1973 Mochima Sucre Anzoátegui Rannikko 12 130px 1974 Laguna de La Restinga Nueva Esparta Saaristo 13 1974 Médanos de Coro Falcón Rannikko 14 130px 1974 Laguna de Tacarigua Miranda Rannikko 15 1974 Cerro El Copey Nueva Esparta Saaristo 16 1974 Aguaro- Guariquito Guárico ruohotasanko 17 1974 Morrocoy Falcón Rannikko 18 1975 Cueva del Guácharo Monagas Vuoristo 19 1976 Terepaima Lara Portuguesa vuoristo 20 1978 Jaua-Sarisariñama Bolívar Guayana 21 1978 Serranía de la Neblina Amazonas Guayana 22 1978 Yapacana Amazonas Guayana 23 1978 Duida-Marahuaca Amazonas Guayana 24 1978 Península de Paria Sucre vuoristo 25 1978 Sierra de Perijá Zulia vuoristo 26 1978 El Tamá Táchira Apure vuoristo 27 130px 1987 San Esteban Carabobo vuoristo 28 130px 1987 Sierra de San Luis (J. Crisóstomo Falcón) Falcón vuoristo 29 1988 Santos Luzardo Apure Mountainous 30 1988 Guaramacal (G. Cruz Carrillo) Trujillo Portuguesa vuoristo 31 130px 1988 Dinira Lara Portuguesa Trujillo vuoristo 32 1989 Páramos Batallón y La Negra Mérida Táchira vuoristo 33 1989 Chorro El Indio Táchira vuoristo 34 130px 1989 Sierra La Culata Mérida Trujillo vuoristo 35 130px 1989 Cerro Saroche Lara vuoristo 36 1991 Turuépano Sucre suo 37 1991 Delta del Orinoco (Mariusa) Delta Amacuro Jokisuisto 38 1991 Ciénagas de Juan Manuel Zulia Suo 39 1991 Parima Tapirapecó Amazonas Guayana 40 1992 Río Viejo San Camilo Apure ruohotasanko 41 1992 Tirgua (Gen. Manuel Manrique) Yaracuy Cojedes vuoristo 42 130px 1993 El Guache Lara Portuguesa vuoristo 43 1993 Tapo-Caparo Barinas Mérida Táchira vuoristo 44 2017 Caura Bolívar Amazonas vuoristo == Lähteet == (osavaltion, maastoluokittelun ja pinta-alan lähde) *
Arja Renell

Arja Renell (aik. Lehtimäki, s. 1975) on suomalainen ympäristötaiteilija ja arkkitehti. == Taiteellinen työ == Taiteessa Arja Renell keskittyy ekologisiin ja ympäristöaiheisiin. Hänen työnsä käsittävät installaatioita, tapahtumia ja performansseja. Hän tekee myös julkisia veistoksia. === Kalle Päätalon muistomerkki === thumb|Kirja, 2005, Taivalkoski. thumb|Maaltamuutto, 2014, Tampere. Arja Renell suunnitteli kirjailija Kalle Päätalon muistomerkin Kirja Päätalon syntymäkuntaan Taivalkoskelle. Vuonna 2005 valmistunut moniosainen teos on kunnan keskustassa Kalle Päätalon torilla. Teos jakaantuu kahteen osaan, toisen muodostaa avoinna oleva kirja ja toisen kirjan lehdistä muodostuva puisto. Kirja sai vuonna 2014 sisarteoksen Tampereelle, jonne Päätalo muutti sodan jälkeen ja jossa hän asui kuolemaansa vuoteen 2000 asti. Teoksen nimi on Maaltamuutto ja se sijaitsee Alexandra Siltasen puistossa Tammerkosken vierellä. Teoksessa on osia, jotka ovat peräisin Kirja-teoksesta, mutta muuta yhtenevyyttä niillä ei ole. Osat on kiinnitetty louhittuun kallionpintaan ja betonimuuriin. Maaltamuutto on oma tulkintansa. === Pinnan alla === Eräs Renellin teos oli monitaiteellinen tutkimus aiheenaan Talvivaaran/Terrafamen kaivos Sotkamossa tarkasteltuna paikallisten asukkaiden, aktivistien, kalastajien ja kalojen näkökulmasta. Kokonaisuuteen kuului muun muassa Pinnan alla -näyttely, jonka pääosan ottaa installaatio ammattikalastajan viimeisen kesän kalastuksesta Nuasjärvellä. Näyttelyyn kuuluivat Renellin videomuistiinpanot, jotka kertovat ihmisten ja kalojen näkökulmia. Näyttelyssä oli myös postikorttisarja, jonka avulla yleisö saattoi protestoida kaivosta vastaan. Näyttely oli esillä Lapinlahden Galleriassa Helsingissä syys–lokakuussa 2018 ja Taidekeskus KulttuuriKauppilassa Iin kunnassa kesä–heinäkuussa 2019. Helsingin näyttelyyn liittyi seminaari, joka järjestettiin Koneen Säätiön tiloissa Lauttasaaren kartanossa 12. lokakuuta 2018. Pinnan alla -taiteellista tutkimusta tukivat Koneen Säätiö ja Suomen Kulttuurirahasto. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset ympäristötaiteilijat Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Han Na-lae

Han Na-lae (s. 6. heinäkuuta 1992 Incheon) on eteläkorealainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 149 kesäkuussa 2019 ja nelinpelissä sijalla 116 toukokuussa 2019. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen nelinpelissä. Vuonna 2018 Han voitti Korea Open -WTA- turnauksen nelinpelin yhdessä Choi Ji-heen kanssa. Han selvitti tiensä ensimmäiseen Grand Slam -turnaukseensa Australian avoimiin 2020 voittamalla Aasian ja Tyynenmeren alueen villin kortin. Hän on ensimmäinen eteläkorealainen naispelaaja Grand Slamin pääsarjassa 12 vuoteen. Turnauksen avauskierroksella hän hävisi Tamara Zidanšekille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Eteläkorealaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Erika Lust

Erika Lust (s. 1977 Tukholma) on ruotsalainen feministi sekä eroottisten filmien ohjaaja ja tuottaja. Erika Hallqvist on opiskellut Lundin yliopistossa politiikan tutkimusta, feminismiä ja naistutkimusta. Hän aloitti eroottisten filmien tuottamisen vuonna 2004 muutettuaan Barcelonaan. Hänen ensimmäinen filminsä The Good Girl – a humorous statement of principles pyrki haastamaan valtavirran pornografian vinoutumia.About Erika Lust. Filmi palkittiin saman vuoden Barcelonan filmijuhlilla (FICEB). Alkumenestyksen siivittämänä Hallqvist perusti vuonna 2005 filmiyhtiön Lust Films. Yhtiö on tuottanut kolme palkittua pitkää elokuvaa: Five Hot Stories for Her, Life Love Lust ja Cabaret Desire. Lisäksi on valmistunut lyhytfilmejä, jotka syntyvät filmiryhmän yhteisen ideoinnin pohjalta. ==Pitkiä elokuvia== * 2008: Barcelona Sex Project * 2010: Life Love Lust * 2011: Cabaret Desire ==Lyhytfilmikoosteita== * 2007: Five Hot Stories For Her incl. Something about Nadia * 2013: XConfessions vol. 1 * 2014: XConfessions vol. 2 incl. The Art of Spanking * 2014: XConfessions vol. 3 * 2015: XConfessions vol. 4 * 2015: XConfessions vol. 5 * 2016: XConfessions vol. ==Lyhytfilmejä== * 2004: The Good Girl * 2009: Handcuffs * 2010: Love Me Like You Hate Me (ohjaus Venus O'Haran kanssa) * 2011: Room 33 ==Kirjallisuus== * 2009: X: a Woman's Guide to Good Porn * 2010: Erotic Bible to Europe * 2010: Love Me Like You Hate Me – Venus O'Haran kanssa * 2011: Shooting Sex: How to Make an Outstanding Sex Movie with Your Partner * 2011: Six Female Voices – Antia Pagantin kanssa * 2013: La Canción de Nora (Nora's Song) * 2013: Let's Make a Porno ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * https://erikalust.com/ Luokka:Ruotsalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Porno- ohjaajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
M. G. Piipponen

Mauno (Magnus) Gustaf Piipponen (3. huhtikuuta 1860 Kiihtelysvaara − 7. kesäkuuta 1937 Joensuu) oli suomalainen Joensuussa vaikuttanut kauppias, laivanvarustaja ja kauppaneuvos.Aikalaiskirja 1934Kauppaneuvos M. G. Piipponen 60-vuotias, Karjalainen, 01.04.1920, nro 50, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotGeni.com : Magnus Gustaf Matinpoika Piipponen Piipposen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Piipponen ja Riitta Vatanen. Hän pääsi 1874 Joensuun yläalkeiskoulusta ja kävi sitten Turun ruotsinkielisen kauppakoulun 1876. Hän oli aluksi konttoristina Pankakosken ruukilla 1876−1882 ja hän perusti oman kauppaliikkeensä Joensuuhun vuonna 1882. Piipponen harjoitti sitten tukku- ja vähittäiskauppaa sekä laivaliikennettä pääasiassa Joensuusta Pielisen suuntaan. Hän oli mukana perustamassa useita Joensuussa toimineita laivayhtiöitä ja oli yksi 1911 perustetun Joensuun Rullatehdas Oy:n perustajista ja osakkaista. Piipponen harjoitti voin vientiä ja hän oli osakkaana 1895 perustetussa joensuulaisessa Voinvientiyhtiössä. Hän oli Karjalattaren ja Karjalaisen kirjapaino Oy:n johtokunnan jäsen ja Kansallispankin hallintoneuvoston jäsen 1915−1927. Piipponen sai kauppaneuvoksen arvon 1912. Piipponen oli useita vuosikymmeniä Joensuun kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin jäsenenä ja hän toimi myös valtuuston puheenjohtajana. Hän oli Joensuun kauppa- ja tehdasyhdistyksen perustaja ja hän oli jäsenenä Karjalan radan jatkamista Joensuuhun ajaneessa komiteassa ja muissa paikallisissa rautatiekomiteoissa. Piipposen aloitteesta Joensuuhun perustettiin 1909 kauppakoulu. Piipponen rakennutti 1890-luvulla Pyhäselän rantaan Hopealahden tilalle perheelleen kesäasunnon. Hän rakennutti tilalle myös pehtorin asunnon, ison kivinavetan ja muita talousrakennuksia. Hopealahden tila on ollut vuodesta 1990 alkaen Joensuun Työväenyhdistyksen omistuksessa. Tervetuloa Hopealahteen, Retkailijä 01/2012, sivu 3Hopealahti, SDP Joensuu Mauno Piipponen oli naimisissa 1882−1919 Anna Mannisen (k. 1919) kanssa. Heillä oli yhdeksän lasta. Mauno Piipposen kuoltua hänen liikkeensä toiminta päättyi 1938 liikettä johtaneen pojan Tauno Piipposen (1886–1938) kuoltua. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * SKS Biografiakeskus : Suomen talouselämän vaikuttajat : Kauppaneuvos Magnus Gustaf Piipponen (1860–1937) * Esko Pakkanen : Ilmarisen perilliset : Höyrylaivoja Joensuun ja likiseutujen vesillä, Suomen Höyrypursiseura ry 2019 Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Joensuun kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet Luokka:Kauppaneuvokset
Kumano

Kumano () on alue Japanin Honshūn saarella Kiin niemimaan eteläosassa. Se käsittää Mien ja Wakayaman prefektuurien eteläosat Tyynenmeren rannikolla. Hallinnollisen merkityksensä se menetti jo Taika-uudistuksissa vuonna 645. Sittemmin sitä on käytetty vanhana yleisnimenä entisen Meiji-restauraatiota edeltäneen Kiin provinssin Muron piirikunnalle. Edo-kaudelta Kumanon länsiosia on nimitetty suu- eli etu-Kumanoksi (), itäosia sisä-Kumanoksi (). Alueella sijaitsevia kaupunkeja ovat Mien prefektuurissa Kumano ja Owase, Wakayaman prefektuurissa Tanabe ja Shingū. Etelärannikkoa seurailee JR:n Kisei- rautatielinja. Kumano on Kiivuoriin kuuluvaa vuoristoista ja vaikeakulkuista aluetta, jota halkovat syvät, mutkittelevat jokilaaksot. Pohjoisessa maasto nousee 1 122 metriä korkealle Ōtōvuorelle. Suurimpia jokia ovat Kumano ja Koza. Myös alueen rannikko on pitkälti rikkonainen ja mutkitteleva. Ilmasto on Kuroshiovirran ansiosta subtrooppinen ja runsassateinen; vuorilla sataa jopa 4 000 mm vuodessa. Alueelta saadaankin hyvälaatuista sugi- ja japaninsypressipuuta. Metsätalouden lisäksi toinen merkittävä elinkeino on kalastus. Kumano tunnetaan erityisesti kolmesta šintolaisesta pyhäköstään (Kumano sanzan), joista tuli tärkeä pyhiinvaelluskohde jo Japanin klassisella kaudella. Ne ovat Hongū-taisha, Hayatama-taisha ja Nachi-taisha. Pyhäkköjen yhteydet Kiotoon olivat vanhastaan heikot, mutta muun muassa taitavan markkinoinnin avulla ne nousivat jo varhain aatelin, myöhemmin keskiajalla sotilasluokan ja sittemmin myös tavallisen kansan suosioon. Myös alueelle johtavat pyhiinvaellusreitit ovat hyvin vanhoja. Ne on hyväksytty yhdessä kolmen pyhäkön kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta ”Kii- vuoriston pyhät paikat ja pyhiinvaellusreitit”. == Kuvia == Tiedosto:Kumano Kodo Kumano Hongu Taisha World heritage 熊野本宮大社29.JPG|Kumano Hongū-taisha Tiedosto:Seigantoji05s1920.jpg|Seiganto-jin temppeli Tiedosto:Otonori（Kitayama, Wakayama）-01.jpg|Kitayamajoki Tiedosto:131221 Sandanbeki Shirahama Wakayama pref Japan01bs5.jpg|Kumanon rannikkoa, Sandanbeki == Katso myös == * Yoshino * Kōyavuori == Lähteet == Luokka:Mien prefektuuri Luokka:Wakayaman prefektuuri
Augustín Malár

Augustín Malár (18. heinäkuuta 1894 Reitern, Itävalta-Unkari – 1945 Sachsenhausen, Saksa) oli slovakialainen kenraali. https://biblio.hiu.cas.cz/records/eb5f2e39-876b-4deb-b066-8729c405cb6e?locale=en http://generals.dk/general/Mal%C3%A1r/Augustin/Czechoslovakia.html == Ura upseerina == Ensimmäisen Tšekkoslovakian aikana 1918–1938 Malár oli ollut maan harvoja korkea-arvoisia slovakkitaustaisia upseereita. Kun saksalaiset muodostivat Böömin-Määrin protektoraatin ja Slovakia itsenäistyi maaliskuussa, 1939 Malár oli uuden valtion armeijan korkea-arvoisin ja kokenein upseeri. Kun Slovakia julisti vuonna 1941 sodan Neuvostoliitolle, Slovakian motorisoitu divisioona siirtyi itärintarintamalle. Malár nimitettiin divisioonan komentajaksi. Hän sai saksalaisilta rautaristin ritarin arvon, hänet ylennettiin kenraaliksi ja hän palveli rintamalla vuoden 1942 alkuun saakka. http://generals.dk/general/Mal%C3%A1r/Augustin/Czechoslovakia.html Rintamakomennuksensa jälkeen Malár oli Slovakian hallituksen sotilasasiamiehenä Italiassa ja Saksassa. http://www.tracesofwar.com/persons/28154/Malar-Augustin.htm Vuonna 1944 hän astui jälleen palvelukseen Slovakian eliittijoukkojen Itä-Slovakian armeijan komentajana. Joukkojen oli tarkoitus taistella eteneviä neuvostojoukkoja vastaan. Samaan aikaan Slovakian kansalliskomitea suunnitteli kansannousua Saksaa vastaan. Oletettiin, että slavofiilina tunnettu Malár antaisi neuvostojoukkojen tulla maahan ilman taistelua. == Kansannousu ja kuolema == Kun huonosti ajoitettu kansannousu alkoi 29. elokuuta 1944, Malár ei siirtynyt odotetusti kansannousun puolelle. Hän piti radiopuheen, jossa totesi, että sotilaiden on mentävä takaisin kasarmeihinsa. Malárin mukaan "meidän aikamme ei ole vielä". Strategina Malár olisi halunnut toimia suunnitelmallisesti eikä hätiköiden. Malár oli puhunut julkisesti tulevasta taistelusta saksalaisia vastaan. Saksassa hänet nähtiin nyt vihollisena. Saksan viranomaiset vangitsivat Malárin ja siirsivät hänet Saksaan. Malár kuoli Sachsenhausenin keskitysleirissä oletettavasti kesken kuulustelun. == Viitteet == Luokka:Slovakialaiset sotilaat Luokka:Kenraalit Luokka:Toisen maailmansodan henkilöt Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Orville Peck

Orville Peck on Torontossa Kanadassa asuva country-muusikko. nowtoronto.com. Viitattu 5.4.2020 Orville Peck on artistinimi. Peck ei ole kertonut henkilöllisyyttään, mutta hänen sanotaan olevan vancouverilaisen Nü Sensae -yhtyeen rumpali ja Eating Out- yhtyeen laulaja Daniel Pitout. Hän on tunnettu siitä, että hän peittää kasvonsa Lone Ranger -kasvonaamiolla. L'Officiel. Viitattu 5.4.2020 Peck on syntynyt eteläisellä pallonpuoliskolla ja asunut eri puolilla Pohjois-Amerikkaa ja Eurooppaa. Peckin isä on ääniteknikko ja äiti taiteilija. Hän kouluttautui balettiin ja steppitanssiin, opetteli soittamaan kitaraa ja pianoa ja alkoi soittaa rumpuja punk-yhtyeissä Pohjois-Amerikassa ennen näyttelijä- ja teatteriopintoja. Hän on näytellyt West Endissä Lontoossa ja opiskellut Jacques Lecoqin maskeja taiteen muotona. Vuonna 2017 hän alkoi esiintyä nimellä Orville Peck. Single ”Dead of Night” ilmestyi 2017 ja albumi Pony 2019. Apple Music nimitti hänet Up Next -artistiksi tammikuussa 2020. ==Diskografia== ===Albumit=== * Pony (2019) * Bronco (2022) ===Singlet=== * ”Dead of Night” (2017) * ”Big Sky” (2018) * ”Turn to Hate” (2019) * ”Hope to Die” (2019) * ”Nothing Fades Like the Light” (2019) * ”Queen of the Rodeo” (2020) * ”Summertime” (2020) ===Musiikkivideot=== * ”Dead of Night” (2017) * ”Big Sky” (2018) * ”Turn to Hate” (2019) * ”Hope to Die” (2019) * ”Nothing Fades Like the Light” (2019) * ”Queen of the Rodeo” (2020) * ”Summertime” (2020) * "Daytona Sand" (2022) * "The Curse of the Blackened Eye" (2022) * "Hexie Mountains" (2022) ==Lähteet== * discogs.com * allmusic.com * Now Toronto === Viitteet === Luokka:Kanadalaiset countrymuusikot Luokka:Kanadalaiset lauluntekijät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Maryna Litvintšuk

Maryna Viktarauna Litvintšuk (os Pautaran, , s. 12. maaliskuuta 1988) on valkovenäläinen ratameloja, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Litvintšuk on kilpaillut kolmesti olympialaisissa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän kilpaili kajakkikaksikon 500 metrin kilpailussa ja kajakkinelikon 500 metrin kilpailussa. Kaksikossa hän oli yhdeksäs, mutta nelikossa hän saavutti olympiapronssia. Hän oli mukana myös neljä vuotta myöhemmin Rio de Janeiron olympialaisissa, kun Valko-Venäjän joukkue uusi kajakkinelikon olympiapronssin. Hän kilpaili myös kajakkiyksikön 500 metrin kilpailussa ollen neljäs ja kajakkikaksikon 500 metrin kilpailussa hän oli kuudes. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti hopeaa kajakkinelikon 500 metrillä sekä sijoittui kajakkikaksikon 500 metrillä kuudenneksi ja kajakkiyksikön 500 metrillä 22:nneksi. Litvintšuk on voittanut maailmanmestaruuden kuudesti. Ensimmäiset kolme mestaruutta hän saavutti vuoden 2015 MM-kilpailuissa, kun hän voitti kajakkiyksikön viiden kilometrin kilpailun ja oli mukana voittamassa kajakkikaksikon 200 metrin kilpailua ja kajakkinelikon 500 metrin kilpailua. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän voitti kajakkikaksikon 200 ja 500 metrin kilpailun sekä 2021 kajakkimelikon 500 metriä. Hänellä on myös viisi MM-hopeaa ja seitsemän MM-pronssia. Euroopan- mestaruuskilpailuista Litvintšuk on saavuttanut seitsemän mestaruutta, seitsemän hopeaa ja viisi pronssia. ==Lähteet== Luokka:Valkovenäläiset melojat Luokka:Valkovenäläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt