EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vielä koittaa uusi aika

__NOTOC__ Vielä koittaa uusi aika on Egotripin keskiviikkona 22. helmikuuta 2006 julkaistu kuudes studioalbumi. Albumi on Egotripin uran ensimmäinen Suomen albumilistan ykköseksi mennyt julkaisu sen saavutettua jo viikossa kultalevyyn oikeuttavan 15 000 kappaleen myyntimäärän. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Mikki Kauste – laulu, kosketinsoittimet, kitara * Knipi – kitarat, taustalaulut * Skele – kitarat * Anssi Maasalo – basso * Sampo Haapaniemi – rummut === Tuotanto === * Lasse Kurki – tuottaja, äänittäjä (kappale 6) * Jyrki Tuovinen – äänittäjä (kappaleet 1–5 ja 7–10), miksaaja (kappaleet 2–4 ja 6) * Juha Heininen – äänittäjä (kappale 10), miksaaja (kappaleet 1, 5 ja 8) * Jussi Jaakonaho – miksaaja (kappaleet 7, 9 ja 10) * Svante Forsbäck – masteroija == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * Dome.fi: positiivinenDome.fi: Levyarvio * Nyt.fi: Nyt.fi: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vielä koittaa uusi aika discogs.com -sivustolla Luokka:Egotripin albumit Luokka:Vuoden 2006 albumit Luokka:Lasse Kurjen tuottamat albumit Luokka:Zen Garden Recordsin albumit
Maitorauhanen

Maitorauhanen () on avoeritteinen rauhanen, joka kuuluu ihon rauhasiin. Maitorauhaset erittävät synnytyksen jälkeisenä aikana maitoa. Maitorauhasia on naaraalla yleensä parillinen määrä. Esimerkiksi lehmällä maitorauhasia on neljä kun taas ihmisellä niitä on kaksi, vaikkakin joillakin pussieläimillä niitä on 27 kappaletta, joka on suurin havaittu kappalemäärä. Lehmällä maitorauhaset ovat niin tiiviisti yhteydessä toisiinsa, että niitä kutsutaan yhteisnimellä utareet. ==Maitorauhasten rakenne== Maitorauhaset koostuvat erillisistä lohkoista, joita yhdistää sidekudoksinen väliseinä. ==Maitorauhasten kehittyminen== Maitorauhaset ovat kehittyneet alun perin suurista hikirauhasistawww.virtualmedicalcentre.com - Breasts Virtual Medical Centre , jotka ovat peräisin ihon orvaskedestä. Murrosiässä maitorauhasiin alkaa kertyä rasvakudosta ja lisäksi niiden tiehytjärjestelmä laajenee. Maitorauhasten lopullinen kehittyminen tapahtuu kuitenkin raskauden aikana, jolloin maitorauhaskudos on vallitsevana rakenteena. Maidon erittymisen loputtua maitorauhaskudos korvautuu vähitellen sidekudoksella. == Katso myös == * Imetys * Äidinmaito == Lähteet == Luokka:Avoeritysrauhaset Luokka:Imetys
Giubilanti d’amore fraterno

Giubilanti d’amore fraterno oli San Marinon kansallislaulu vuoteen 1894 asti. Tuolloin sen korvasi nykyäänkin käytössä oleva Inno Nazionale. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Historialliset kansallislaulut Luokka:San Marinon kansallissymbolit Luokka:San Marinon musiikki Luokka:San Marinon historia
Acheron

Acheron voi viitata seuraaviin: ;Maantiede * Achéron eli Achérontas, joki Kreikassa * Acheron River (Marlborough), joki Uudessa-Seelannissa * Acheron River (Canterbury), toinen joki Uudessa-Seelannissa * Acheron, Victoria, kaupunki Australiassa. ;Britannian kuninkaallinen laivasto * Acheron-luokka (torpedovene), Uuden Etelä-Walesin siirtokuntalaivaston torpedoveneluokka * Acheron-luokka (hävittäjä), hävittäjäluokka * Amphion-luokka (sukellusvene), luokkaa kutsutaan toisinaan Acheron-luokaksi * HMS Acheron (1803), 8-tykkinen mörssärivene * HMS Acheron (1838), siipiratassluuppi * HMS Acheron (1904), panssarifregatti * HMS Acheron (1879), torpedovene * HMS Acheron (1911), Acheron-luokan hävittäjä * HMS Acheron (H45), A-luokan hävittäjä * HMS Acheron (P411), Amphion-luokan sukellusvene. ;Muuta * Acheron, yhdysvaltalainen metalliyhtye
Frankensteinin morsian

Frankensteinin morsian (The Bride of Frankenstein) on vuonna 1935 valmistunut James Whalen ohjaama kauhuelokuva ja jatko-osa elokuvalle Frankenstein (1931). Frankensteinin hirviötä elokuvassa esittää Boris Karloff, ja hänen morsiantaan esittää Elsa Lanchester. Nimikkohahmo tunnetaan hiuksissaan olevasta valkoisesta raidasta. ==Juoni== Elokuva alkaa siitä, mihin edellinen osa jäi. Frankensteinin hirviö ei kuollut tuulimyllyn palossa vaan pakeni. Hirviö harhailee metsässä ja herättää kauhua, kunnes saa ystävän sokeasta miehestä, joka opettaa hänet puhumaan. Siitä huolimatta hirviö ei saa hyväksyntää ihmisiltä. Samaan aikaan Henry Frankensteinin (Colin Clive) luokse saapuu omaperäinen tohtori Pretorius (Ernest Thesiger), joka pyytää Frankensteinia jakamaan tietonsa elämän luomisesta. Tähän Frankenstein ei kuitenkaan suostu. Sattumalta Pretorius tapaa hirviön mausoleumissa ja lupaa rakentaa hirviölle morsiamen. Siihen hän tarvitsee kuitenkin Frankensteinin apua ja käyttää hirviötä suostuttelukeinona. Hirviö kaappaa Frankensteinin puolison (Valerie Hobson) ja Frankenstein ei voi muuta kuin auttaa Pretoriusta luomaan morsiamen hirviölle. == Näyttelijöitä == == Muita Frankenstein-elokuvia == * Frankenstein (1931) * Frankensteinin poika (1939) * Frankensteinin haamu (1942) * Frankenstein Meets the Wolf Man (1943) * House of Frankenstein (1944) * Draculan talo (1945) * Abbott and Costello Meet Frankenstein (1948) == Aiheesta muualla == * * Lyhyt videonäyte elokuvasta. * Kari Glödstaf: Frankensteinin morsian . Filmgoer.fi 2004. Luokka:Frankenstein-elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Vuoden 1935 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:James Whalen ohjaamat elokuvat
Resiina (lehti)

Resiina on talkootyönä tehtävä raideliikenneharrastajien tieteellinen ja sitoutumaton aikakausjulkaisu, joka ilmestyy neljästi vuodessa. Lehteä julkaisevat yhteistyössä Museorautatieyhdistys sekä Suomen Rautatiehistoriallinen Seura. Lehti on myös julkaisijayhdistysten jäsenlehti. Lehden perustaja raideliikenneharrastaja Eljas Pölhö julkaisi ensimmäinen Resiina-lehden 23. kesäkuuta 1969. Lehden päätoimittajana on toiminut myös Pölhön isä, Seppo Pölhö. Lehden nykyinen päätoimittaja on Markku Nummelin. Lehti on lähes neljän vuosikymmenen aikana kehittynyt yhdeksänsivuisesta A4-kokoisesta vahamonistusmenetelmällä painetusta lehdykästä nykymuotoonsa, neliväriseksi ja 52-sivuiseksi rautatietekniikka ja -historiajulkaisuksi. Vuoden 2008 helmikuussa rautatievalokuvasivusto Vaunut.org siirtyi osaksi Resiinan nettisivustoa. ==Aiheesta muualla== * * Vaunut.org Luokka:Suomalaiset harrastelehdet
Utsjoen pappila

Utsjoen pappila on alkujaan pappilaksi suunniteltu rakennus Utsjoella. Sen on valmistunut vuonna 1843 ja on arkkitehti Carl Ludvig Engelin viimeisimpiä ja pohjoisimpia töitä. Pappila valmistui kulttuurihistoriallisesti arvokkaaseen miljööseen vanhojen kirkkotupien läheisyyteen. Pappilan pihapiirin aitat ovat peräisin 1770-luvulta. Tätäkin pohjoisempi Engelin toimiston piirtämä rakennus on nykyisin Utsjoen saamenkielisenä ala-asteena toimiva alun perin kansakouluksi rakennettu uusklassinen koulurakennus, joka valmistui vasta 1920-luvulla. Yhdessä viereisten Utsjoen kirkon ja Utsjoen kirkkotupien kanssa Utsjoen pappila on osa Museoviraston vuonna 2009 valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi määrittelemää Utsjoen kirkkomaisemaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kohde id:200255 Utsjoen pappila Kulttuuriympäristö (sisältää kuvia) Luokka:Suomen pappilat Luokka:Utsjoen nähtävyydet Luokka:Carl Ludvig Engelin suunnittelemat rakennukset Luokka:Utsjoen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Rishikesh

Rishikesh (, ) on Pohjois-Intiassa, Uttarakhandin osavaltiossa sijaitseva hindujen pyhä kaupunki. Se sijaitsee 24 kilometrin päässä toisesta pyhästä kaupungista Haridwarista, ja sitä pidetään porttina kaupunkeihin, jotka muodostavat Char Dhamin pyhiinvaellusreitin Badrinathista Kedarnathiin, Gangotriin ja Yamunotriin. Ganges-joki virtaa Rishikeshin läpi Himalajalta Pohjois-Intian tasangoille. Kaupungissa on joen varrella useita temppeleitä, niin muinaisia kuin uusiakin. Rishikeshissä käy vuosittain tuhansia pyhiinvaeltajia ja matkailijoita sekä muualta Intiasta että ulkomailta. Rishikeshissä on monia ashrameita eli joogakeskuksia. The Beatles -yhtyeen jäsenet kävivät 1960-luvun puolivälissä harjoittelemassa transsendenttistä meditaatiota lajin gurun, Maharishi Mahesh Yogin ashramissa, joka on sittemmin lopettanut toimintansa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Hindulaisuuden pyhät paikat Luokka:Uttarakhandin kaupungit
Viestihiihto

Viestihiihto on hiihdon viestikilpailu, jossa tyypillisesti neljä hiihtäjää hiihtää oman osuutensa kokonaismatkasta. Eri joukkueiden ensimmäisen osuuden hiihtäjät lähtevät yhtä aikaa, ja maaliin saapuessaan ensimmäisen osuuden hiihtäjä lähettää joukkuetoverinsa toiselle osuudelle, tämä taas kolmannelle ja kolmas ankkurin eli viimeisen osuuden hiihtäjän. Myös kolmen jäsenen joukkueille järjestetään viestihiihtoja. Olympialaisissa ja monissa muissa suurissa kisoissa hiihdetään miesten 4 x 10 km viesti ja naisten 4 x 5 km viesti 10 kertaa olympialaisissa) tai 3 x 5 km viesti (5 kertaa olympialaisissa vuosina 1956-1972). Kilpailuissa on erilaisia yhdistelmiä, joissa toiset osuudet hiihdetään perinteisellä, toiset vapaalla hiihtotyylillä. Neljän osuuden kilpailuissa kaksi ensimmäistä osuutta hiihdetään yleensä perinteisellä, ja kaksi jälkimmäistä osuutta vapaalla hiihtotyylillä. Koululaisille järjestetään myös kisoja, joissa joukkueeseen pitää kuulua sekä tyttöjä että poikia. == Lähteet == Luokka:Maastohiihto Luokka:Viestikilpailut
Caen

Caen () on 115 000 asukkaan kaupunki Luoteis-Ranskassa Calvadosin departementissa, Ala-Normandian hallintoalueella. Kaikkiaan Caenin kaupunkialueella on 420 000 asukasta. Kaupunki tunnetaan Vilhelm Valloittajan aikaisista rakennuksista ja hänen hautapaikastaan, sekä toisessa maailmansodassa vuonna 1944 kokemistaan iskuista. Caen sijaitsee kymmenkunta kilometriä Englannin kanaalin rannikolta Ornejoen varrella. Meriyhteys on järjestetty kanavan avulla. == Nähtävyyksiä == Kaupunki kärsi suuria tuhoja toisessa maailmansodassa ja on rakennuskannaltaan uudenaikainen. Kaupungissa kuitenkin säästyi myös vanhoja rakennuksia. Niistä tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat kaupungin linna, Château de Caen, jonka on rakennuttanut Vilhelm Valloittaja sekä kaksi 1060-luvulla rakennettua luostaria. Luostarit ovat Abbaye aux Hommes (miesten luostari), joka tunnetaan myös nimellä St-Étienne sekä Abbaye aux Dames (naisten luostari), joka tunnetaan myös nimellä La Trinité. == Koulutus == Caen on vanha yliopistokaupunki jonka yliopisto on perustettu vuonna 1432. École de management de Normandie on kampus kaupungissa. ==Caen toisessa maailmansodassa== Liittoutuneet pitivät Caenia tärkeänä kohteena ja Normandian maihinnousun ”Sword Beach” -maihinnousuranta sijoitettiin sen vuoksi kaupungin lähelle. Britit pommittivat Caenia raskaasti maihinnousun alussa ilmeisesti olettaen kaupungin olevan evakuoitu. Näin ei kuitenkaan ollut, ja 2 000 kaupungin asukasta kuoli parina ensimmäisenä päivänä. Caenia ei kuitenkaan saatu vallattua viikkojen raskaista taisteluista huolimatta, minkä seurauksena liittoutuneet päättivät mattopommittaa kaupungin. Brittiläinen sotahistorioitsija Antony Beevor on arvostellut Caenin pommituksia ”melkein sotarikokseksi”. ==Urheilu== Jalkapallojoukkue SM Caen pelaa Ranskan pääsarjassa, kuten myös jääkiekkojoukkue Drakkars de Caen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == thumb|left|250px|Caenin kaupungintalo *
Soulset

Soulset oli suomalaisten jazzmuusikoiden Martti "Edward" Vesalan ja Seppo "Paroni" Paakkunaisen vuonna 1968 perustama soul-musiikkia soittanut yhtye. Laulajaksi he löysivät Tukholmasta sudanilaissyntyisen Al Sharpin. Yhtye voitti Sofiassa nuorisofestivaalin pop-yhtyeiden sarjan kesällä 1968. Soulset toimi ajoittain myös Ringan ja Kaksosten, M. A. Nummisen, Pekka Strengin ja Sirkka Keiskin taustayhtyeenä. Soulset soitti ensimmäisen keikkansa SKDL:n vappujuhlassa Helsingin Suurkirkon portailla vuonna 1968.Soundi-lehti,3/1980, s. 58, Yhtye oli myös yksi ensimmäisistä Kemijärven Perävaaran huvikeskuksen esiintyjistä kesäkuussa 1968. Yhtyeen ainoa varsinainen levy oli vuonna 1969 julkaistu Nykysuomalaista - Contemporary Finnish, jonka raidoilla 1–5 soittaa Soulset laulajanaan nyt Harri Saksala ja 6–9 Edward Vesala Jazz Band. Levyllä kokoonpano oli Saksala (laulu, huuliharppu), Paakkunainen (huilu, saksofonit), Ilja Saastamoinen (kitara), Mamba Koskinen (piano), Heikki "Häkä" Virtanen (sähköbasso) ja Vesala (rummut). Tämän levyn lisäksi Soulsetiltä ilmestyi harvinainen rajoitetulle ryhmälle jaettu Yksi, kaksi, kolme, neljä souljumppaa. ==Diskografia== ===Singlet=== *Ahdistus / Nyt on tie sulle avoin (1968) *Laulain työsi tee / Saat kaiken muuttumaan (1969) *Sauna-soul / Brown and Hard (1969) ====Taustayhtyeenä==== *Sirut: Taidanpa rakastaa liikaa / Neidon ylistys '68 (1968) *Ringa ja Kaksoset: Kunhan maksat kyytisi / Pitkin, poikin (1968) *Anssi Savioja: Kaukana pohjoisessa / Sääli on sairautta (1968) *Arto Vilkko: Miksi leikit vain / Äänesi kuulla saan (1968) *M.A. Numminen: Liljankukka / Suutarin tyttären pihalla (1968) *Sirkka Keiski: Mä heräsin / Ei vieläkään (1969) *Arto Vilkko: Taas aamu on / Tää onko unta vaan (1969) ===LP:t=== *Yksi, kaksi, kolme, neljä, souljumppaa (1969) :A-puolella Edward Vesala:n sooloesityksiä, B-puolella kuusi Soulsetin kappaletta. Levyn kappaleille ei ole merkitty nimiä. *Nykysuomalaista - Contemporary Finnish (1969) :Soulset: She Was Fifty-Four / Merry Gull / Ain't a Bit of Happiness (Anymore) / I Feel Lonely / Five Days Later // Edward Vesala Jazz Band: Very Sorry / Spring / Draw! / The Joke ===Muuta=== Soulsetin kappale The Dish on mukana Love Recordsin "Reunion" -kokoelma-albumilla. Soulset soittaa kahdella Pekka Strengin Magneettimiehen kuolema -albumin vuoden 2003 CD-julkaisun bonusraidalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Artikkeli Rytmi-lehdessä 5/04 * Edward Vesala Discography Luokka:Suomalaiset soulyhtyeet
Gaboninkyy

Gaboninkyy (Bitis gabonica) on kyykäärmeiden (Viperidae) heimoon kuuluva käärmelaji. Sitä tavataan Afrikan sademetsissä. == Ulkonäkö ja koko == Gaboninkyy on kauttaaltaan ruskeiden, harmaiden ja purppuranpunaisten geometristen kuvioiden peitossa. Kuvioinnin ansiosta käärmettä on hyvin vaikea havaita lehtikasoista, joissa se vaanii saalistaan. Paksun ja litistyneen keskiruumiin päässä on lyhyt häntä. Gaboninkyyllä on suuri, litteä, päältä vaalea, kolmionmuotoinen pää. Pään keskeltä kulkee ohut, tumma viiva, ja pään takaosan kummassakin kulmassa on musta läiskä. Kunkin silmän alla ja takana on kaksi tummaa kolmiokuviota. Kuonon kärjessä on kaksi pientä sarvimaista kyhmyä. Gaboninkyy on keskimäärin 0,9–1,5 metriä pitkä, mutta suurimmat yksilöt kasvavat noin 1,75-metrisiksi tai mahdollisesti vielä pidemmiksi. Naaraat ovat yleensä pidempiä kuin koiraat. Länsi-Afrikassa elävää sarvigaboninkyytä (B. rhinoceros) pidettiin aiemmin gaboninkyyn alalajina. Lajit erottaa toisistaan siitä, että gaboninkyyllä on pienemmät sarvet sekä siitä, että gaboninkyyllä on kaksi kolmiomaista kuviota silmän alla ja takana, kun niitä sarvigaboninkyyllä on vain yksi. == Myrkky == Gaboninkyyn myrkkyhampaat voivat olla jopa viisi senttimetriä pitkät, joten niillä on mahdollista ruiskuttaa myrkky syvälle uhriin. Gaboninkyyn myrkyssä on sekä hermostoa vaurioittavia aineita että verisoluja tuhoavia ainesosia.Dr. Hans W. Kothe, Käärmeet ja muut matelijat, Naumann & Göbel Verlagsgesellschaft mbH, s. 166 == Elintavat == Gaboninkyy ravintoa ovat nisäkkäät, kuten rotat ja oravat, joskus jopa pienet antiloopit ja piikkisiat. Yöaktiivinen gaboninkyy synnyttää 16–60 poikasta. Gaboninkyitä ei pidetä kovinkaan aggressiivisina, vaan ne ovat pikemminkin arkoja. Sen takia ihmisiin kohdistuneita purematapauksia raportoidaan vain harvoin. Hyvä suojaväri on usein syynä ihmisiin kohdistuvissa hyökkäyksissä, sillä naamiointia tehostaa vielä valon ja varjon vaihtelu metsänpohjassa. Silloin ihminen ajautuu helposti liian lähelle käärmettä ja saa sen hyökkäämään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ITIS: Bitis gabonica * University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Bitis gabonica, Gaboon Adder * PheroBase: Semiochemicals of Bitis gabonica, the Gaboon viper * The University of Adelaide, Australia, Clinical Toxinology Resources: Bitis gabonica Luokka:Kyykäärmeet Luokka:Uhanalaiset matelijat
Jäyhyysmomentti

Jäyhyysmomentti (jäyhyys, neliömomentti, tasapinnan hitausmomentti, tunnus I) on lujuusopin suure, jonka SI-järjestelmän mukainen yksikkö on m4. Jäyhyysmomentti kuvaa poikkileikkaukseltaan tietyn muotoisen homogeenisen kappaleen kykyä vastustaa taipumaa poikkileikkaustason tietyn akselin suuntaan. ==Määritelmä== yz-tasossa olevan poikkileikkauspinnan jäyhyysmomentti z-akselin suhteen on : I_z= \int y^2\,\mathrm dA * Iz = jäyhyysmomentti z-akselin suhteen * dA = poikkileikkauspinnan pinta-alkio * y = pinta-alkion etäisyys mitattuna z-akselista y-akselin suuntaan. Jäyhyysmomentti y-akselin suhteen saadaan vastaavasti vaihtamalla yllä olevassa kaavassa y ja z keskenään. ===Esimerkki=== Poikkileikkaukseltaan suorakulmion muotoisen profiilin jäyhyysmomentti profiilin painopisteen kautta kulkevan z-akselin suhteen lasketaan kaavalla : \ I_z = b h^3/12 , missä h on suorakulmion korkeus ja b on leveys z-suunnassa. == Katso myös == *Taivutusvastus ==Lähteet== Luokka:Suureet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Taivutusvastus

Taivutusvastus (tunnus W, ) on lujuusopin suure, jonka yksikkö m3 (mm3). Taivutusvastus on muodon ominaisuus, joka kuvaa tietyn muotoisen kappaleen kykyä vastustaa momentista syntyviä jännityksiä. Taivutusvastus on taivutusmomentin suhde taivutusjännitykseen: :W = \frac{M}{\sigma\,}\, Taivutusvastus riippuu kappaleen paksuuden toisesta potenssista. Umpinaisen kappaleen seinämän vahvuuden puolittuessa taivutusvastus siis putoaa neljäsosaan. Taivutusvastus (määrätyn akselin suhteen) voidaan määrittää myös poikkileikkauksen neliömomentista (I). Tällöin kaava on W=I/e. e on suurin reunaetäisyys neutraaliakselista taivutusmomentin tason suunnassa. == Katso myös == *Jäyhyysmomentti Luokka:Suureet
Crusader (panssarivaunu)

Cruiser Tank Mk.VI Crusader (A15) oli yksi brittien oman mittapuun mukaan nopeista, niin sanotuista cruiser-tankeista toisen maailmansodan aikana. Etenkin Pohjois-Afrikan sotaretken aikana se oli tärkein brittitankki. Vaunua valmistettiin yli 5300 kappaletta ja malli lieneekin yleisin toisessa maailmansodassa käytetty brittitankki. Cruiser-konsepti (risteilijä) oli brittiläisten maailmansotien välillä kehittämä panssarivaunuluokka. Kuten vastaavat laivat, risteilijäpanssarivaunut olivat nopeita ja ne oli suunniteltu toimimaan itsenäisesti panssariyhtymissä. Ne tunnettiin myös ratsuväkitankkeina, sillä niitä käytettiin enemmän tai vähemmän samalla tavalla kuin ennen käytettiin ratsuväkeä. Jalkaväen tueksi kehitettiin taas raskaita ja hitaita niin sanottuja jalkaväkivaunuja (Infantry Tank). Kun vihollisen rintamaan oli saatu läpimurto, risteilijävaunujen oli tarkoitus edetä nopeasti vihollisen selustaan ja hyökätä huoltolinjoja ja viestiliikennettä vastaan. Nopeudella oli siten pääasiallinen paino ja panssarointi oli vastaavasti kevyt. Vuonna 1939 Nuffield Mechanization and Aero tarjoutui valmistamaan vielä suunnitteluasteella olevan A13 Mk III Cruiser Mk V Covenanter -vaunun. Nuffield kuitenkin piti omaa versiotaan parempana ja sille annettiin nimi Cruiser Tank VI Crusader ja pääesikunnan nimitys A15. Crusaderia pidetään usein Covenanterin seuraajana, vaikka se tosiasiassa oli rinnakkainen malli. Crusader oli suunniteltu ennen sotaa nopeaksi vaunuksi, mutta käytännössä se 43 km/h:n huippunopeudellaan oli vain hieman saksalaisten päätyyppiä Panzerkampfwagen IV:tä nopeampi. Kaiken lisäksi se oli Mk. II -malliin asti aseistettu heikolla 40 mm Q.F. 2-pounder -tykillä, kevyesti panssaroitu ja kärsi mekaanisista ongelmista. Tykille ei saatu toimitettua ikinä sirpalekranaattia. Vuoden 1942 aikana tuotantoon tulleessa ja toiseen El Alamein taisteluun ehtineessä Crusader Mk. III -mallissa oli kuitenkin jo merkittävästi tehokkaampi 57 mm Q.F. 6-pounder -kanuuna. Crusaderit osallistuivat ensi kertaa operaatio Battleaxeen ja olivat tärkeässä asemassa vielä operaatio Crusaderissa, joka nimettiin vaunun mukaan. Saksalaiset ja italialaiset joukot kehittivät kuitenkin tehokkaan menetelmän Crusaderin voittamiseksi: joukot vetäytyivät panssarintorjuntatykkien taakse ja hyökkääjä tuhottiin tykistöllä. Ilman sirpalekranaattia ja konekiväärien kantomatkan ulkopuolella Crusader ei voinut mitään tykeille. Pohjois-Afrikan kampanjan päätyttyä ja parempien vaunujen, kuten M4 Shermanin ja Cromwellin käyttöönoton jälkeen Crusaderit jäivät toisisijaisiin käyttötarkoituksiin, kuten ilmatorjuntavaunuiksi tai tykinvetäjiksi. Näissä tehtävissä vaunuja käytettiin sodan loppuun. ==Lähteet== * Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan panssarivaunut
Hymnografia

Hymnografia tarkoittaa suunnilleen samaa kuin kirkkorunous. Näin ollen hengellisen musiikin sanoitus on sen keskeisin osa. Hymnologian esitetään syntyneen Bysantissa keskiaikana. Ilmeisesti syyrialaista syntyperää oleva ortodoksinen pyhimys Romanos Melodos, joka lienee kuollut vuoden 555 paikkeilla, mainitaan hymnografian keskeisenä kehittäjänä. Termiä hymnologia on pidetty suunnilleen samaa tarkoittavana, ei välttämättä ortodoksisuuteen liittyvänä, ja se selittää myös virsien musiikillista puolta. ==Katso myös== *Akatistos *Kontakki *Tropari == Aiheesta muualla == * http://www.ort.fi/mikkeli-mv/mv4-97/romanos.htm Luokka:Ortodoksinen kirkkomusiikki el:Ρωμανός ο Μελωδός
Paul Gilbert

Paul Brandon Gilbert (s. 6. marraskuuta 1966, Carbondale, Illinois) on yhdysvaltalainen kitaristi ja muusikko. Hän on tullut tunnetuksi yhtyeissä Mr. Big ja Racer X. Gilbert soitti nuoruudessaan lukuisissa yhtyeissä. Hänet löysi Shrapnel-levy-yhtiön kykyjenetsijä Mike Varney, joka auttoi silloin 15-vuotiasta Gilbertiä kehittymään muusikkona. Vuonna 1985 Varney löysi Gilbertille yhtyeen. Näin muodostettu Racer X julkaisi kolme studioalbumia, minkä jälkeen Gilbert erosi yhtyeestä vuonna 1988. Hän myös kokosi sen jälleen yhteen vuonna 1999. Gilbert soittaa myös Beatles-covereita soittavassa Yellow Matter Custard -kokoonpanossa, jossa soittaa muun muassa Dream Theaterin entinen rumpali Mike Portnoy. Yhdessä basisti Billy Sheehanin kanssa Gilbert perusti vuonna 1989 Mr. Bigin. Gilbert on mukana yhtyeen viidellä studio- ja viidellä livealbumilla. Hän jätti yhtyeen vuonna 1996 keskittyäkseen soolouraansa. Gilbert on yhteistyössä kitaravalmistaja Ibanezin kanssa, ja käyttää Ibanezin Paul Gilbert Signature -sarjan PGM-kitaroita ja vaihtelevia Ibanezin muita malleja. Paul Gilbert käytti 80-luvulla kelluvilla "Edge"- ja "Kahler"-talloilla varustettuja kitaroita. == Diskografia == === Racer X -yhtyeessä === * Street Lethal (1986) * Second Heat (1988) * Live Extreme, Volume 1 (1988) * Live Extreme, Volume 2 (1992) * Technical Difficulties (1999) * Superheroes (2000) * Snowball of Doom (2002) * Getting Heavier (2002) * Snowball of Doom 2 (2002) === Mr. Big -yhtyeessä === * Mr. Big (1989) * Raw Like Sushi (1990) * Lean Into It (1991) * Raw Like Sushi 2 (1992) * Bump Ahead (1993) * Japandemonium (1994) * Channel V At The Hard Rock Live (1996) * Hey Man (1996) * Big Bigger Biggest (1996) * Deep Cuts-The Best Of The Ballads (2000) * What If... (2011) * The Stories We Could Tell (TBA) === Sooloalbumit === * Tribute to Jimi Hendrix (1992) * King of Clubs (1997) * Flying Dog (1998) * Beehive Live (1999) * Alligator Farm (2000) * Burning Organ (2002) * Paul the Young Dude/The Best of Paul Gilbert (2003) * Gilbert Hotel (2003) * Acoustic Samurai (2003) * Space Ship One (2005) * Get Out Of My Yard (2006) * SILENCE FOLLOWED BY A DEAFENING ROAR/Hoko (2008) * Fuzz Universe (2010) * Vibrato (2012) * Stone Pushing Uphill Man (2014) * I Can Destroy (2015) === Muut albumit, joissa Paul Gilbert esiintyy === * Humanary Stew - A Tribute to Alice Cooper * Light at the End of the Tunnel - War & Peace * Guitars That Rule the World (1992) * Merry Axemas - A Guitar Christmas (1997) * Warmth in the Wilderness - A Tribute to Jason Becker (2001) * Guitar Wars (2003) * One Night in New York City - Yellow Matter Custard (2003) * Spin The Bottle - An All Star Tribute To KISS (guitars on I Want You) (2004) * Numbers from the Beast - An All Star Tribute to Iron Maiden (2005) * Neal Morse - Sola Scriptura (2007) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kitaristit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cromwell (panssarivaunu)

A27M Cruiser Tank VIII Cromwell oli yksi brittien menestyneimmistä nopeista, niin sanotuista cruiser-tankeista toisen maailmansodan aikana. Se oli ensimmäinen brittipanssarivaunu, jossa yhdistyivät kunnollinen tykki, hyvä liikkuvuus ja kohtuullinen panssarointi. Sodan loppuvaiheissa Cromwell oli brittien yleisin panssarivaunu ja se korvasi yhdysvaltalaisen M4 Shermanin joissakin yksiköissä. Cromwellista kehitettiin edelleen Comet. Cromwell nimettiin Englannin sisällissodan johtajan Oliver Cromwellin mukaan. Cromwellin pääaseistuksena oli O.Q.F 75 mm, joka oli vanha 57 mm O.Q.F 6-pdr sovitettuna ampumaan yhdysvaltalaisen M3:n 75 millimetrin ammusta. Tykki pystyi ampumaan myös sirpalekranaattia, mikä oli sitä edeltävän Crusaderin suurin puute. Tykki ei kuitenkaan ollut yhtä tehokas panssarivaunuja vastaan kuin kuusinaulainen tai Shermanin Firefly-muunnokseen asennettu 76,2 millimetrin 17-naulainen. Vaunusta kehitettiin edelleen 20-naulaisella 84 millimetrin tykillä varustettu panssarintorjuntavaunu Charioteer. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan panssarivaunut
Nasi lemak

Nasi lemak on Bruneissa, Malesiassa ja Singaporessa yleinen riisiä, pandania ja kookosmaitoa yhdistävä ruokalaji. Sitä kutsutaan Malesian epäviralliseksi kansallisruuaksi. Indonesiassa on samankaltainen ruokalaji, jota kutsutaan nimellä nasi uduk. == Katso myös == * Malesialainen keittiö == Aiheesta muualla == * Malesialaisia reseptejä Luokka:Riisiruoat Luokka:Malesialainen kulttuuri Luokka:Singaporelainen kulttuuri
Britten-Norman

Britten-Norman (virallinen nimi Britten-Norman Group, josta lyhenne BNG) on brittiläinen lentokonevalmistaja. Yritys on Britannian viimeinen itsenäinen lentokonevalmistaja. Yritys on perustettu vuonna 1953. Yrityksen osti vuonna 2000 Zawawin perhe Omanin sulttaanikunnasta. == Päätuotteet == Britten-Norman on myynyt yli 1 250 lentokonetta. Sen ainoa tehdas on Bembridgessä Wightsaarella. Osa koneista on koottu Romaniassa. Tunnetuimmat koneet ovat Britten-Norman Islander, jonka sotilasversio on Britten-Norman Defender, ja kolmimoottorinen Britten-Norman Trislander, joilla kaikilla on ollut kyky nousta lyhyiltä kentiltä (STOL). Niitä on käytetty muun muassa saarten väliseen liikenteeseen Britteinsaarilla. Koneita on käytetty kalastuksen valvontaan ja poliisitehtäviin. Islander on Britannian maavoimien ainoa kiinteäsiipinen ilma-alus. == Historia == John Britten ja Desmond Norman kehittivät kasvintorjunta-aineiden levityslaitteita 1960-luvun alussa. Muutettuaan Wightsaarelle he alkoivat suunnitella lentokoneita. Heillä oli molemmilla De Havillandin antama koulutus lentokoneiden suunnitteluun. He tuottivat menestyneen BN-2 Islander -koneen lisäksi epäonnistuneet BN-1 Finibee ja BN-3 Nymph -koneet. 1960-luvulla he myös kehittivät ilmatyynyalusta tytäryrityksessä nimeltä Cushioncraft Ltd. CC1 oli yhtiön toinen onnistunut ilmatyynyalus. 1970-luvulla tytäryritys myytiin British Hovercraft Corporationille. Yhtiön omistajuus on vaihdellut vuosien saatossa. Fairey osti sen vuonna 1972 ja myi sen Oerlikon-Buhlelle (joka omisti Pilatus Aircraftin Sveitsissä). Kaupan seurauksena yhtiön nimi oli hetken aikaa Pilatus Britten- Norman. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Britten-Norman-yhtiön sivusto * CC1-howercraft *
Presbyteerinen kirkko

Presbyteerinen kirkko on reformoiduista kirkkokunnista varsinkin Isossa- Britanniassa ja Yhdysvalloissa käytetty nimitys. Termiä presbyteriaanit käytettiin ensin Skotlannin kirkon jäsenistä, ja se johtuu kirkon presbyteerisestä kirkkojärjestyksestä, jossa maallikot eli presbyteerit muodostavat samanarvoisina pappien kanssa presbyteerioiksi kutsuttuja kirkollisia hallintoelimiä. Presbyteerioita on kirkollisen hallinnon kaikilla tasoilla paikallisseurakunnista valtakunnalliseen kirkkoon saakka. Presbyteriaaninen kirkkojärjestys vallitsee useiden muidenkin maiden reformoiduissa kirkoissa. == Oppi == Presbyteerisen kirkon opetus perustuu Jean Calvinin kirjoituksiin ja reformoituun ajatteluun. Presbyteerien tärkeimmät normit ovat Westminsterin uskontunnustus sekä katekismukset vuodelta 1647. Muita erityispiirteitä ovat presbyteerinen kirkkojärjestys, kalvinistinen teologia ja selkeiden jumalanpalvelusmuotojen puuttuminen. == Historia == Presbyteerien historia ulottuu 1500-luvulle ja protestanttiseen uskonpuhdistukseen. Presbyteerit olivat ensimmäisiä Amerikkaan saapuneita reformoituja maahanmuuttajia. He asettuivat asumaan itärannikolla ja laajentuivat kohti länttä jo 1630-luvulla. Vuonna 1706 seitsemän presbyteeripappia perusti Uuden maailman ensimmäisen presbyteeripapiston. Vuonna 1717 presbyteeri järjestytyi synodiksi, johon kuului neljä presbyteeriä. Papisto otti itselleen järjestäytymisoikeuden sekä oikeuden jumalanpalvelusten, saarnaamisen, opettamisen ja sakramenttien toimittamiseen. Synodi kehitti johtamisjärjestelmää sekä koulutus-, lähetys- ja hyväntekeväisyysjärjestöjä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Reformoidut kirkot
The Stone Roses (albumi)

The Stone Roses on samannimisen manchesteriläisyhtyeen vuonna 1989 julkaistu rock-levy. Se on The Stone Rosesin kaupallisesti parhaiten menestynyt albumi. Kitaristi John Squire on tehnyt albumin kannen itse. Hittikappale "Fools Gold" julkaistiin singlenä vasta albumin jälkeen, mutta oli mukana yhdysvaltalaisessa albumiversiossa, koska se julkaistiin siellä myöhemmin. ==Kappaleet== ===Vuoden 1989 alkuperäinen kappalelista=== Kaikki kappaleet tehnyt Ian Brown ja John Squire. #"I Wanna Be Adored" (4:52) #"She Bangs The Drums" (3:42) #"Waterfall" (4:37) #"Don't Stop" (5:17) #"Bye Bye Badman" (4:00) #"Elizabeth My Dear" (0:59) #"(Song For my) Sugar Spun Sister" (3:25) #"Made Of Stone" (4:10) #"Shoot You Down" (4:10) #"This is The One" (4:58) #"I Am The Resurrection" (8:12) ===Vuoden 1999 julkaisu=== CD 1: #"I Wanna Be Adored" (4:52) #"She Bangs The Drums" (3:42) #"Waterfall" (4:37) #"Don't Stop" (5:17) #"Bye Bye Badman" (4:00) #"Elizabeth My Dear" (0:59) #"(Song For My) Sugar Spun Sister" (3:25) #"Made Of Stone" (4:10) #"Shoot You Down" (4:10) #"This Is The One" (4:58) #"I Am The Resurrection" (8:12) CD 2: #"Fools Gold" (9.53)* #"What The World Is Waiting For" (3.55)* #"Elephant Stone" (4.48)* #"Where Angels Play" (4.15)* [*]=Ei alkuperäisellä albumiversiolla ==Albumin singlet== *Made Of Stone julkaistu helmikuussa 1989, merkittävin listasijoitus: nro. 20 Isossa-Britanniassa. *She Bangs The Drums julkaistu kesäkuussa 1989, merkittävin listasijoitus: nro. 34 Isossa-Britanniassa. *I Wanna Be Adored julkaistu syyskuussa 1991, merkittävin listasijoitus: nro. 20 Isossa-Britanniassa. *Waterfall julkaistu tammikuussa 1992, merkittävin listasijoitus: nro. 27 Isossa-Britanniassa. *I Am The Resurrection julkaistu huhtikuussa 1992, merkittävin listasijoitus: nro. 33 Isossa-Britanniassa. ==Muusikot== *John Squire - kitarat, sävellys, kansitaide *Ian Brown - laulu, sanoitukset *Mani - bassokitara *Reni - rummut, taustalaulu == Aiheesta muualla == * HS:n juttu The Stone Roses -albumista * desibeli.net:in juttu The Stone Roses -albumista Luokka:Vuoden 1989 esikoisalbumit Luokka:The Stone Rosesin albumit Luokka:John Leckien tuottamat albumit
Marija Kirilenko

Marija Jurjevna Kirilenko (, s. 25. tammikuuta 1987 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen tennisammattilainen, joka on korkeimmillaan ollut maailmanlistalla sijalla 10, kesäkuussa 2013. Hän on yltänyt Grand Slam -tasolla parhaimmillaan puolivälieriin. Tämä tapahtui Australian avoimissa 2010, Wimbledonissa 2012 sekä Ranskan avoimissa 2013. Neljännelle kierrokselle hän on selviytynyt Ranskan avoimissa vuosina 2010 ja 2011 sekä Yhdysvaltain avoimissa 2011. Kolmannelle kierrokselle hän on yltänyt viisi kertaa Yhdysvaltain, neljästi Australian ja kolme kertaa Ranskan avoimissa. Ammattilaisurallaan Kirilenko on voittanut kuusi kaksinpeliturnausta: China Openin 2005, Sunfeast Openin 2007 ja vuoden 2008 Estorilin, Barcelonan, Soulin ja vuoden 2013 Pattayan turnaukset. Lisäksi hän on voittanut 12 WTA-kiertueen nelinpeliturnausta. Kirilenko aloitti tenniksen seitsenvuotiaana isänsä Jurin tutustutettua hänet lajiin Moskovassa. Vuonna 2002 hän voitti Canadian Openin ja US Openinkin juniorisarjat. Kirilenko on juuriltaan osin ukrainalainen. Kirilenko seurusteli NHL-tähti Aleksandr Ovetškinin kanssa, mutta he erosivat kesällä 2014.Maria Kirilenko ends engagement to Washington Capitals' Alex Ovechkin - ESPN Tammikuussa 2015 Kirilenko meni naimisiin Aleksei Stepanovin kanssa. Kirilenko synnytti lapsen heinäkuussa 2015. == Tilastot == ===Kaksinpelivoitot (6)=== Nro Pvm Turnaus Kenttä Vastustaja Tulos 1\. 25. syyskuuta 2005 Peking, Kiina Kova Anna-Lena Grönefeld, Saksa 6–3, 6–4 2\. 23. syyskuuta 2007 Kalkutta, Intia Matto Marija Koritseva, Ukraina 6–0, 6–2 3\. 20. huhtikuuta 2008 Estoril, Portugali Massa Iveta Benešová, Tšekki 6–4, 6–2 4\. 15. kesäkuuta 2008 Barcelona, Espanja Massa María José Martínez Sánchez, Espanja 6–0, 6–2 5\. 28. syyskuuta 2008 Soul, Etelä-Korea Kova Samantha Stosur, Australia 2–6, 6–1, 6–4 6\. 3. helmikuuta 2013 Pattaya, Thaimaa Kova Sabine Lisicki, Saksa 5–7, 6–1, 7–6 (1) === Menestys kausittain === Turnaus 2009 2008 2007 2006 2005 2004 2003 2002 Uralla Australian avoimet 1. kierros 4. kierros 3. kierros 3. kierros 2. kierros - - - 0 Ranskan avoimet 1. kierros 2. kierros 2. kierros 3. kierros 1. kierros 2. kierros - - 0 Wimbledon 2. kierros 1. kierros 1. kierros 1. kierros 2. kierros 1. kierros - - 0 US Open 1. kierros 3. kierros 3. kierros 2. kierros 2. kierros 3. kierros - 0 Loppuottelut 1 3 2 0 1 1 0 0 8 Turnausvoitot 3 1 0 1 0 0 0 5 Kova 1 0 0 1 0 0 0 2 Matto 0 1 0 0 0 0 0 1 Ruoho 0 0 0 0 0 0 0 0 Massa 2 0 0 0 0 0 0 2 Voitot/tappiot yhteensä 34–22 34–27 23–26 41–24 15–13 14–8 8–4 169–124 Kauden loppuranking 29. 31. 30. 25. 111. 122. 417. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *mariakirilenko.com, Marija Kirilenkon viralliset sivut * Luokka:Venäläiset tennispelaajat Luokka:Venäläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John Squire

John Squire (s. 24. marraskuuta 1962) on brittiläinen rockmuusikko, joka tunnetaan parhaiten 1990-luvun rockyhtye The Stone Rosesin kitaristina ja keulakuvana. Squire joutui lähtemään yhtyeestä vuonna 1996 rajun kokaiininkäyttönsä takia. Yhtye hajosi myöhemmin samana vuonna. Squiren soittotyyli on saanut paljon vaikutteita muun muassa Jimmy Pagen bluesvaikutteisista hard rock -riffeistä ja -sooloista sekä Jimi Hendrixin funktyyppisestä riffittelystä. Squire käyttää myös paljon wah-wah-efektiä esimerkiksi kitarasooloissaan. Squire perusti The Seahorses -yhtyeen, joka hajosi pari vuotta debyyttialbuminsa jälkeen vuonna 1999. Oasis-yhtyeen laulaja Liam Gallagher teki Squiren kanssa yhden kappaleen yhdessä kyseisellä albumilla. Nykyään Squire on soolouralla ja maalailee tauluja. Hän maalasi kannen The Stone Rosesin debyyttialbumiin The Stone Roses ja moniin muihin yhtyeen julkaisuihin. ==Albumit== ===The Stone Roses=== *The Stone Roses (1989) *Second Coming (1994) ===The Seahorses=== *Do It Yourself (1997) ===Sooloura=== *Time Changes Everything (2002) *Time Changes Everything Live EP (2003) (julkaistu ainoastaan Japanissa) *Marshall’s House (2004) ==Aiheesta muualla== *John Squiren virallinen verkkosivusto Luokka:Brittiläiset kitaristit Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Breaking the Waves

Breaking the Waves on Lars von Trierin vuonna 1996 valmistunut elokuva, jonka tapahtumat sijoittuvat 1970-luvun Skotlannin Ylämaille. Elokuva kertoo Pohjois-Skotlannin rannikolla asuvasta syvästi uskonnollisesta Bess McNeillistä, joka rakastuu ja avioituu Tanskasta tulleen Jan-nimisen vierastyöläisen kanssa huolimatta kyläyhteisön ja sen kalvinistisen kirkonmiesten paheksunnasta. Lievästi kehitysvammainen Bess ikävöi suuresti miestään tämän tehdessä pitkiä työrupeamia öljynporauslautalla. Bess rukoilee Janin tulevan takaisin, ja kun mies sitten palaa halvaantuneena työonnettomuuden seurauksena, Bess uskoo sen olevan hänen syytään. Koska Jan ei pysty enää rakastelemaan, hän kehottaa Bessiä harrastamaan seksiä muiden miesten kanssa ja kertomaan hänelle siitä yksityiskohtaisesti. Bess alkaa uskoa toteuttavansa teoillaan Jumalan toiveita. Elokuvan käsikirjoittivat ohjaaja Lars von Trier yhdessä Peter Asmussenin ja David Pirien kanssa, vaikka jälkimmäistä ei mainittukaan lopputeksteissä. Elokuvan pääosissa näyttelevät Emily Watson (Bess) ensimmäisessä elokuvaroolissaan ja Stellan Skarsgård (Jan). Elokuvassa voi havaita Dogma 95 -julistuksen vaikutuksia, ja von Trier onkin kyseisen dogmaliikkeen perustajajäseniä. Breaking the Waves -elokuvaa kutsutaan usein harhaanjohtavasti Dogma 95 -elokuvaksi, vaikka se rikkoo useita julistuksen sääntöjä. Dogma 95:ssä esimerkiksi korostetaan oikeiden kuvauspaikkojen käyttämistä, mutta suurin osa Breaking the Waves -elokuvan todentuntuisista kuvauspaikoista on rakennettu studioon. Breaking the Waves palkittiin Grand Prix -palkinnolla vuoden 1996 Cannesin elokuvajuhlilla ja se voitti kolme Euroopan elokuva-akatemian Felix-palkintoa vuonna 1996 (paras eurooppalainen elokuva, paras eurooppalainen naisnäyttelijä (Watson) ja kriitikkojen valinta parhaaksi eurooppalaiseksi elokuvaksi). Emily Watson oli ehdolla roolistaan myös vuoden 1996 parhaan naisnäyttelijän Oscarin ja vuoden 1997 BAFTA-palkinnon saajaksi. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. == Näyttelijät == == Kuvauspaikat == * Ulkokuvauspaikat: ** Skye: Hautausmaa (rakennettu elokuvaa varten) ** Lochailort: Kirkko ** Mallaig: Satama ** Morar: Ranta * Studio: ** Det Danske Filmstudie, Lyngby, Tanska == Lisätietoa == * Lars Von Trier, Breaking the Waves, 1996, ISBN 0-571-19115-0. * Best Films of 1996: Foreign Film Awards ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kuvauspaikat scotlandthemovie.com-sivustolla Luokka:Vuoden 1996 ranskalaiset elokuvat Luokka:Tanskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset draamaelokuvat Luokka:Lars von Trierin ohjaamat elokuvat Luokka:Kristinuskosta kertovat elokuvat Luokka:Elokuvat terveydenhoidosta
Viron markka

Viron markka () oli Viron rahayksikkö vuosina 1919–1927. Viron väliaikainen hallitus määräsi sen maan ainoaksi lailliseksi maksuvälineeksi 2. toukokuuta 1919 ja katkaisi samalla kurssisidokset kaikkiin aiempiin maksuvälineisiin. Yksi Viron markka jakautui sataan penniin. Viron markka korvattiin vuoden 1928 alussa Viron kruunulla, joka jakautui 100 senttiin, minkä jälkeen yksi markka vastasi arvoltaan yhtä senttiä. == Katso myös == * Viron talous ==Lähteet== Markka Luokka:Historialliset rahayksiköt Luokka:Viron historia
Jim Broadbent

Jim Broadbent (s. 24. toukokuuta 1949 Lincoln, Englanti) on englantilainen Oscar-palkittu televisio- ja elokuvanäyttelijä. Broadbent syntyi Lincolnissa huonekalujentekijän ja kuvanveistäjän perheeseen. Hänen kaksossisarensa kuoli synnytyksessä. Valmistuttuaan vuonna 1972 London Academy of Music and Dramatic Artista Broadbent aloitti näyttelijän uransa teatterissa. Ensimmäisen elokuvaosansa Broadbent sai Jerzy Skolimowskin elokuvasta Huuto, jossa hänellä oli hyvin pieni rooli. Seuraavaksi hän näytteli muun muassa Terry Gilliamin elokuvissa Rosvoja, rosvoja ja Brazil – tämän hetken tuolla puolen. Broadbent todisti taitonsa luonnenäyttelijänä muun muassa elokuvissa The Crying Game, Ihana huhtikuu, Luotisade Broadwaylla ja Kätkijät. Vuosi 2001 oli Broadbentin todellinen läpimurto, sillä hän näytteli kolmessa menestyneessä elokuvassa: Bridget Jones – elämäni sinkkuna, Moulin Rouge! ja Iris. Lisäksi hänellä on muun muassa Bafta-palkinto parhaasta miessivuosasta elokuvasta Moulin Rouge. Broadbent on esiintynyt myös elokuvissa Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta ja Gangs of New York. Broadbent voitti sivuosastaan vuoden 2001 elokuvassa Iris sekä Oscarin että Golden Globen. Toisen Golden globen hän sai vuonna 2008 televisioelokuvasta Longford. == Filmografiaa == * Aikavarkaat (Time Bandits, 1981) * Brazil – tämän hetken tuolla puolen (Brazil, 1985) * Teräsmies ja uhka auringosta (Superman IV: The Quest for Peace, 1987) * The Crying Game (1992) * Ihana huhtikuu (Enchanted April, 1992) * Luotisade Broadwaylla (Bullets Over Broadway, 1994) * Richard III (1995) * Lumen taju (Smilla's Sense of Snow, 1997) * Kätkijät (The Borrowers, 1997) * Me kostajat (The Avengers, 1998) * Laululintu (Little Voice, 1998) * Topsy-Turvy – mullin mallin (Topsy-Turvy, 1999) * Moulin Rouge! (2001) * Bridget Jones – elämäni sinkkuna (Bridget Jones’s Diary, 2001) * Iris (2001) * Gangs of New York (2002) * Nicholas Nicklebyn elämä ja seikkailut (Nicholas Nickleby, 2002) * Maailman ympäri 80 päivässä (Around the World in 80 Days, 2004) * Bridget Jones: Elämä jatkuu (Bridget Jones: The Edge of Reason, 2004) * Vera Drake (2004) * Robots (2005) (ääni) * Valiant (2005) (ääni) * Narnian tarinat: Velho ja leijona (The Chronicles of Narnia: The Lion, the Witch and the Wardrobe, 2005) * Hot Fuzz (2007) * Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta (Indiana Jones and the Kingdom of the Crystal Skull, 2008) * Harry Potter ja puoliverinen prinssi (Harry Potter *and the Half-Blood Prince, 2009) * Nuori Victoria (Young Victoria, 2009) * Vuosi elämästä (Another Year, 2010) * Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2 (Harry Potter and the Deathly Hallows: Part 2, 2011) * Rautarouva (The Iron Lady, 2011) *Pilvikartasto (Cloud Atlas, 2012) * Big Game (2014) * Bridget Jones’s Baby (2016) * Kuin jokin päättyisi (The sense of an ending, 2017) * A Boy Called Christmas (2021) * The Unlikely Pilgrimage of Harold Fry (2023) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:BAFTA-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Second Coming

Second Coming on brittiläisen rock-yhtyeen The Stone Rosesin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1994 (Yhdysvalloissa vuoden 1995 alussa). The Stone Rosesin toista albumia odotettiin ilmestyväksi jo vuosina 1991–1993, koska debyyttialbumi The Stone Roses julkaistiin vuonna 1989. Odotukset yhtyeen toista albumia kohtaan olivat hyvin korkeat, ja muun muassa hittisingle "Love Spreads" enteili vielä debyyttiäkin parempaa albumia. The Stone Rosesin toinen albumi oli myös odotettu, koska yhtye ei ollut aktiivisesti esiintynyt sitten vuoden 1990. Second Coming oli kuitenkin hehkutuksesta huolimatta kriitikoiden mielestä suuri pettymys, eivätkä kaikki fanit sulattaneet albumia. Myös kappaleiden sanoituksia kritisoitiin. Tästä huolimatta kappaleista "Breaking Into Heaven", "Ten Storey Love Song", "Begging You" ja varsinkin "Love Spreads" tuli hittejä. ==Kappaleet== #"Breaking Into Heaven" (11:18) #"Driving South" (5:09) #"Ten Storey Love Song" (4:29) #"Daybreak" (6:46) #"Your Star Will Shine" (2:56) #"Straight To the Man" (3:15) #"Begging You" (4:56) #"Tightrope" (4:30) #"Good Times" (5:38) #"Tears" (6:53) #"How Do You Sleep (4:55) #"Love Spreads" (5:46) #"The Foz" (6:25) (piiloraita) ==Albumin singlet== *Love Spreads julkaistu marraskuussa vuonna 1994, merkittävin listasijoitus: nro. 2 Isossa-Britanniassa. *Ten Storey Love Song julkaistu helmikuussa vuonna 1995, merkittävin listasijoitus: nro. 11 Isossa- Britanniassa. *Begging You julkaistu marraskuussa vuonna 1995, merkittävin listasijoitus: nro. 15 Isossa-Britanniassa. ==Muusikot== *Ian Brown - laulu *John Squire - kitarat (taustalaulu kappaleessa "Tightrope") *Mani - bassokitara *Reni - rummut, taustalaulu luokka:Vuoden 1994 albumit Luokka:The Stone Rosesin albumit
Eurovision laulukilpailu 1957

Eurovision laulukilpailu 1957 järjestettiin 3. maaliskuuta 1957 Saksan liittotasavallassa Frankfurtissa Großer Sendesaal des Hessischen Rundfunks -nimisessä salissa. Laulukilpailu oli historian toinen. Illan juontajana toimi Anaid Plikjan. Tästä vuodesta lähtien jokainen kilpailijamaa lähetti laulukilpailuun vain yhden laulun. Myös äänestykset ovat olleet aina vuodesta 1957 lähtien julkisia. Tästä vuodesta lähtien on myös seuraavan vuoden kilpailu pidetty edellisen vuoden voittajamaassa poikkeuksia lukuun ottamatta. Jokaisen maan tuomaristot ovat kokoontuneet omassa maassa, ja ne antoivat pisteet suorassa lähetyksessä puhelimitse. Oman maan edustussävelmää ei saanut äänestää. Vuonna 1957 Eurovision laulukilpailuihin osallistuivat ensimmäistä kertaa Iso-Britannia, Tanska ja Itävalta. Laulukilpailun voitti Alankomaat Corry Brokkenin esittämällä laululla ”Net als toen”. Voittosävelmästä ei tullut suurta menestystä, mutta sen sijaan kolmanneksi sijoittuneen Tanskan laulu ”Skibet skal sejle i nat” nousi suureksi ikivihreäksi. Laulusta muistetaan myös kohua herättänyt esitys, joka huipentui solistien 11 sekuntia kestävään suudelmaan. Kohtaus herätti kohua erityisesti konservatiivisissa katolisissa valtioissa. 1900-luvun lyhyin ja kaikkien aikojen pisin kilpailukappale esitettiin vuonna 1957. Lyhyin oli Ison-Britannian 1 minuutin ja 52 sekuntia kestänyt ”All”. Pisin taas oli Italian 5 minuuttia ja 9 sekuntia kestänyt ”Corde Della Mia Gitarra”. Kilpailussa ei poikkeuksellisesti ollut lainkaan väliaikanumeroa, vaan viimeisen laulun jälkeen soitettiin heti eri maihin, joiden raadit julkistivat äänensä. == Osallistujat == Sija Numero Maa Artisti(t) Kappale Pisteet 8\. 01 Bobbejaan Schoepen "Straatdeuntje" 5 4\. 02 Danièle Dupré "Amours mortes (tant de peine)" 8 7\. 03 Patricia Bredin "All" 6 6\. 04 Nunzio Gallo "Corde della mia chitarra" 7 10\. 05 Bob Martin "Wohin, kleines Pony?" 3 1\. 06 Corry Brokken "Net als toen" 31 4\. 07 Margot Hielscher "Telefon, Telefon" 8 2\. 08 Paule Desjardins "La belle amour" 17 3\. 09 Birthe Wilke & Gustav Winckler "Skibet skal sejle i nat" 10 8\. 10 Lys Assia "L’enfant que j’étais" 5 ===Kapellimestarit=== Osa maista valitsi oman kapellimestarin johtamaan orkesteria maan esitykselle. Isäntämaan ylikapellimestari Willy Berking johti Saksan lisäksi myös Belgian, Luxemburgin ja Sveitsin kappaleet. * - Willy Berking * - Willy Berking * - Eric Robinson * - Armando Trovajoli * - Carl de Groof * - Dolf van der Linden * - Willy Berking * - Paul Durand * - Kai Mortensen * - Willy Berking == Pistetaulukko == Vuonna 1957 jokaisella maalla oli kymmenhenkinen tuomaristo, jonka jokainen jäsen antoi äänen omalle suosikkilaululleen. Jokaisella maalla oli siis käytettävissään kymmenen ääntä. Idea otettiin Ison-Britannian karsinnasta kilpailuun. BE LU UK IT AT NL DE FR DK CH Sveitsi 1 2 7 Tanska 2 1 3 2 2 Ranska 4 6 Saksan lt. 2 1 6 1 Alankomaat 1 2 1 1 5 Itävalta 3 1 6 Italia 4 1 1 3 1 Iso-Britannia 1 2 2 1 2 2 Luxemburg 1 1 3 4 1 Belgia 1 1 5 1 2 Yhteensä 5 8 6 7 3 31 8 17 10 5 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Frankfurt am Mainin historia *