EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lautkankareen linnamäki

Lautkankareen linnamäki on Varsinais-Suomessa Sauvossa sijaitseva mahdollinen linnavuori. == Linnamäki == Linnamäki sijaitsee Sauvon kirkolta noin 2,4 kilometriä luoteeseen yhdystien 12074 varressa Lautkankareen eteläpuolella. Mäen eteläpuolella virtaa Vallerinnanoja, joka laskee Kärkiniemenlahteen. Mäki on 180 × 100 metriä suuri ja sen huippu kohoaa lähes 25 metriä ympäristöään korkeammalle. Mäen rinteet ovat jyrkät ja länsipuolella sijaitsee vielä jyrkänne. Kallion laki on kalliopohjainen ja sieltä löytyy sorapohjainen notkelma. Lakialueelta on löydetty pronssikaudelle tai varhaiselle rautakaudelle liittyviä löytöjä. Kaakkoisrinteessä on kaksi terassimaista tasannetta, joista ylimmällä on löytynyt rautakauden loppuun liittyviä löytöjä. Laen notkelmassa on kivistä muodostuva rivistö, jonka Kimmo Seppänen tulkitsi vallin jäänteiksi. == Tutkimukset == Hjalmar Appelgren-Kivalo tutki mäkeä 1800-luvulla inventoinnin yhteydessä aivan kuten Marketta Waris teki vuonna 1960. Vuonna 1978 suorittivat Kimmo Seppänen ja Jukka Luoto arkeologisia kaivauksia. == Lähteet == Luokka:Sauvon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen muinaislinnat Luokka:Varsinais-Suomen historia
Bocklintin linnavuori

Bocklintin linnavuori on Uudellamaalla Raaseporin Karjaalla sijaitseva muinaislinna. Se ilmoitettiin ja dokumentoitiin vuonna 1928. == Muinaislinna == Muinaislinna on rakennettu Lepinjärven kaakkoisrannassa olevan moreenimäen kalliopaljastumalle. Linnan etäisyys järven rannasta on noin 200 metriä. Kallioalue on kooltaan 80 × 60 metriä ja 15 metriä ympäristöään korkeammalle kohoavalla mäellä kasvaa mäntyä. Laelta avautuu näkymä Lepinjärvelle. Suojaavat rinteet ovat jyrkät, mutta etelä- ja kaakkoisrinteet ovat loivat. Tältä rinteeltä löytyy 56 metriä pitkä ja kolme metriä leveä kivinen valli. Vallissa on koillispäässä katkos, jossa arvellaan sijainneen muinaislinnan kaksi metriä leveä portti. Valli on rakennettu suurista kivistä ja lohkareista. == Kulttuuriympäristön hoito == Muinaislinnaa ja sen lähiympäristöä on hoidettu poistamalla mäen kaakkois- ja luoteisrinteistä kasvillisuutta. Hoitoalueeseen kuuluvat linnanmäki ja sen rinteet, valli ja vallin etuosat. == Katso myös == * Grabbacka, Haveråkersberget ja Sutarkullan linnavuori sijaitsevat myös Lepinjärven ympäristössä == Lähteet == Luokka:Raaseporin historia Luokka:Suomen muinaislinnat
Lammelan muinaislinna

Lammelan muinaislinna on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva mahdollinen muinaislinna. Muinaislinnan alueelta on löydetty hienosti säilyneitä rakenteita, joiden arvellaan olevan varustuksen jäänteitä. Kohdetta ei ole arkeologisesti tutkittu eikä ajoitettu. == Muinaislinna == Kohde sijaitsee Kiikan kirkolta 5,5 kilometriä etelään ja Kaukosen talosta kilometri etelä- kaakkoon. Kun Huittisista kuljetaan Tampereelle, käännytään Kiikkaan johtavasta toisesta tienhaarasta vastakkaiseen suuntaan eli oikealle. Tietä kuljetaan 3,5 kilometriä ja kohde löytyy metsästä vielä 150 metrin kävelymatkan päästä. Paikka sijaitsee Jokiniitunkallion eteläpuolella. Viereinen oja on nimeltään Pieskanoja, joka on pienen Lamminjärven laskuoja. Muinaislinnana pidetty kohde on noin 80 metriä pitkä ja 30 metriä leveä kivillä aidattu alue. Kivivalli on paikoin melkein parimetriä korkea ja lähes yhtä leveä. Eteläpäässä on vallissa aukko ja kulmauksessa sijaitsee suuri siirtolohkare. Valli oli Salmon mukaan hyvin samantyyppinen kuin suomalaisissa muinaislinnoissa ylennsäkin. Ainoa ero on siinä, että valli on paikoitellen sortumatonta kivimuuria, mikä on muinaislinnoissa harvinaista. Parhaimmillaan saattaa muurissa nähdä 5–6 kerrosta kiviä päällekkäin. Muurin päällinenkin oli "pinnaltaan" tasainen ja vaikutelmaa lisää kivikerrosten päällä kasvava tasainen sammalpeite. == Historiaa == Vuonna 1955 lähetti kartoittaja Paul Koskinen Turun tie- ja vesirakennuspiiristä Muinaistieteelliselle toimikunnalle vihjeen uudesta muinaisjäännöksestä Teukkulan kylässä. Helmer Salmo kävi pari kuukautta myöhemmin tutkimassa muinaisjäännöstä. Samaa muinaisjäännöstä oli ylioppilas Unto Salo kuvaillut jo vuonna 1950. Siihen aikaan oltiin suunnittelemassa Turun ja Tampereen välistä pikatietä, joka tunnetaan nykyään nimellä valtatie 12. Silloinen tielinjaus olisi leikannut muinaislinnan noin 20 metrin matkalla kahtia, joten tienlinjausta muutettiin tämän takia. 2016 06 Lammelan muinaislinna 17.jpg|Muuri kauempaa ojan takaa kuvattuna 2016 06 Lammelan muinaislinna 03.jpg|Ehjää muuria Pieskanojan puolella 2016 06 Lammelan muinaislinna 05.jpg|Sortuma muurissa ja takana linnapihan pyöreä mäki 2016 06 Lammelan muinaislinna 08.jpg|Muurin kivet ovat ilmeisesti linnapihan sisältä 2016 06 Lammelan muinaislinna 04.jpg|Pohjoispuolella osa muurista on matalaa 2016 06 Lammelan muinaislinna 13.jpg|Muuri on paikoitellen jopa pari metriä leveää 2016 06 Lammelan muinaislinna 14.jpg|Reunakivet on aseteltu taitavasti kuin kirkon hautausmaalla == Lähteet == Luokka:Suomen muinaislinnat Luokka:Pirkanmaan historia Luokka:Sastamalan rakennukset ja rakennelmat
Lauri Kajanoja

Lauri Kajanoja (s. 1968 Helsinki) on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee Suomen Pankissa​ johtokunnan neuvonantajana vastuualueenaan kotimainen talouspolitiikka. Kajanoja on aiemmin työskennellyt muun muassa Euroopan keskuspankissa vierailevana ekonomistina vuonna 2005 ja Euroopan komissiossa vuosina 2008–2010.http://www.suomenpankki.fi/fi/suomen_pankki/organisaatio/asiantuntijoita/pages/kajanoja_lauri.aspx Viitattu 11.6.2016Kovan talouskurin takapirut Helsingin Sanomat 11.6.2016. Viitattu 11.6.2016 Kajanoja väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2001 otsikolla ”Essays on currency crises and exchange rate expectations”.Väitös: VTL Lauri Kajanoja: Tutkimuksia valuuttakriiseistä ja valuuttakurssiodotuksista . Helsingin yliopisto 5.4.2001. Viitattu 11.6.2016 Lauri Kajanojan isä on Jouko Kajanoja. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Suomalaiset taloustieteilijät Luokka:Suomen Pankin henkilöstö Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Haukur Heiðar Hauksson

Haukur Heiðar Hauksson (s. 1. syyskuuta 1991, Akureyri, Islanti) on islantilainen jalkapalloilija. Hän pelaa oikeana laitapuolustajana. Haukur edustaa seuratasolla ruotsalaista AIK:ta. Hän on pelannut myös Islannin maajoukkueessa. Haukur aloitti uransa KA:ssa vuonna 2008. Hän siirtyi KR:ään vuonna 2012 pelattuaan KA:ssa 80 ottelua tehden niissä kuusi maalia. KR:ssä hän pelasi kolme kautta tehden 52 ottelussa kolme maalia. Marraskuussa 2014 solnalaiseen AIK:hon viiden vuoden sopimuksella. Ensimmäisen ottelunsa Islannin maajoukkueessa Haukur pelasi ystävyysottelussa Kanadaa vastaan tammikuussa 2015. Hän on pelannut maajoukkueessa kuusi ottelua. Haukur valittiin EM-kilpailuihin 2016 Islannin joukkueeseen. ==Lähteet== Luokka:Islantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kahvimylly

Kahvimylly on kahvin valmistuksessa käytettävä laite, jolla kahvipapuja jauhetaan jauheeksi. Kahvimyllyssä on yleensä joko levyterä tai kartioterä. Levyterä pyörii ja leikkaa pavut pieniksi paloiksi, ja kartioterä jauhaa pavut. Levyteräiset kahvimyllyt ovat edullisia, mutta niillä syntyy usein epätasainen jauhatus, eikä niillä yleensä saada aikaan tarpeeksi hienoa jauhatusta espressoon tai turkkilaiseen kahviin. Kartioteräisen myllyn jauhatuskarkeutta pystyy säätelemään, joten sillä pystyy jauhamaan kahvia joka tarkoitukseen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Kahvinvalmistus Luokka:Keittiökoneet
Hjörtur Hermannsson

Hjörtur Hermannsson (s. 8. helmikuuta 1995, Reykjavík, Islanti) on islantilainen jalkapalloilija. Hjörtur edustaa IFK Göteborgia, jossa on lainalla PSV Eindhovenista. Hjörtur on pelannut kolme ottelua Islannin maajoukkueessa. Hjörtur aloitti ammattilaisuransa Fylkirissä. Vuonna 2012 hän siirtyi PSV Eindhoveniin, joskaan ei ole pelannut otteluakaan pääsarjajoukkueessa, vaan on pelannut lähinnä reserviseura Jong PSV:ssä. Helmikuussa 2016 Hjörtur siirtyi lainalle IFK Göteborgiin. Hjörtur pelasi ensimmäisen ottelunsa Islannin maajoukkueessa tammikuussa 2016 ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Hän on pelannut kolme ottelua maajoukkueessa. Hänet valittiin Islannin joukkueeseen EM-kilpailuihin 2016. ==Lähteet== Luokka:Islantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pukinvuori

Pukinvuori eli Linnavuori tai Hartusvuori on Keski-Suomessa Jämsän taajamassa Seppolan koillispuolella sijaitseva muinaislinna. == Pukinvuori == Pukinvuori sijaitsee Jämsän kirkosta 1,2 kilometriä kaakkoon ja 250 metriä Hartusvuoren etelärinteestä etelään. Vuoren kallioiset ja metsäiset etelärinteet ovat jyrkkiä, ja jyrkkyyttä korostavat jyrkänteet. Myös idässä sijaitsee erillinen jyrkänne. Kallioalueen pohjoispuolella mäen laella sijaitsee kivistä rakennettu valli, jonka pituus on 17 metriä. Muita rakenteita ei ole havaittu. == Tutkimuksia == Kohdetta ovat tutkineet pintapuolisesti vuosina 1950 Jouko Voionmaa ja 1988 Jussi-Pekka Taavitsainen. Mäen viereisen polun läheltä löytyi vuonna 1985 miekanponsi (rekisteröity Kansallismuseossa tunnuksella KM 24262) sekä kuparin- ja raudankappaleet. Miekan ponsi oli suomalaisille tuntematonta tyyliä, ja lähimmät vastineet sille ovat Baltian maista 1100–1200-lukujen vaihteesta. Tämä saattaisi olla linnan ajoittava löydös. Taavitsainen suoritti paikalla koekaivauksen vuonna 1990. Linnavuoren luoteisrinteen alapuolella on lähde, jonka reunoja on tuettu hirsikehikolla. thumb|Reikä kiven läpi Pukinvuorella thumb|Kivi tai kallionyppylä Pukinvuoren ylärinteessä, joka tuo mieleen pukin turvan. == Lähteet == Luokka:Jämsän historia Luokka:Jämsän luonto Luokka:Suomen muinaislinnat
Ihanteensalon linnavuori

Ihanteensalon linnavuori on Etelä-Savossa Puumalan länsipuolella sijaitseva todennäköinen muinaislinna. Kohdetta ei ole vielä tutkittu, mutta sen rinteiltä tunnetaan vallin jäännöksiä, jotka voivat olla peräisin puolustusvarustuksesta. == Linnavuori == Linnavuori sijaitsee Ihantsalon saarella Lietveden pohjoispäässä noin 800 metriä kantatieltä 62 (Puumala- Mikkeli). Kallio on jyrkkärinteinen ja kohoaa lähes 35 metriä Lietveden yläpuolelle. Järvellepäin aukeaa pitkä jyrkänne ja itään saarellepäin on vielä toinen. Jyrkänteiden välissä on loivinta etelän suunnassa, missä sijaitsee myös kivivallin jäännöksiä. Peruskarttaan on mäelle merkitty kaksi muinaislöytöä. == Tutkimukset == Vuonna 1938 Esko Sarasmo suoritti kohteen tarkastuksen. Tarkastuksi on tehty myös vuosina 1972 (Mikko Perkko), 1987 (Leena Lehtinen) ja 1994 (Timo Jussila). == Lähteet == Luokka:Puumala Luokka:Suomen muinaislinnat Luokka:Etelä-Savon historia
Piilosaari

Piilosaari eli myös Piilo on Kanta-Hämeessä Hattulan Tyrvännössä sijaitseva linnasaari. == Linnasaari == Linnasaari sijaitsee Hattulan vanhasta kirkosta 14,5 km luoteeseen ja Tyrvännön venerannasta 2,5 kilometriä. Saarelta on matkaa itään Retulansaarelle kilometrin. Saari on kooltaan 150×110 metriä. Mahdollisesti linnoittamiseen liittyviä rakenteita on useita. Saaren itäosassa sijaitsee rantavoimien muodostama rantavalli, josta kuitenkin pohjoispään maan ja kivensekaista osaa on myös ihminen tehnyt. Lounaisosan kivimaavallin tarkoitus on epävarma. Saaren lounaiskärjessä oleva maakivivalli on tehty historiallisella ajalla. Saarelta on myös löytynyt kaksi kiviesineiden valmistuspaikkaa. Länsi- ja etelärannoissa olevissa paikoissa erottuu kiviesineiden hiontajälkiä kalliossa ja maakivessä, jotka ovat diabaasia. Saaressa on nykyään vapaa-ajan asunto. == Tutkimukset == Linnasaarta on tutkittu pelkästään pinta-puolisesti vuosina 1933 (Aarne Äyräpää, kalaretkellään), 1940 (Sirkka Ojala), 1978 (Heikki Matiskainen), 1985 (Jyri Saukkonen) ja 1999 (Sirkka-Liisa Seppälä). == Lähteet == Luokka:Tyrväntö Luokka:Suomen muinaislinnat Luokka:Kanta-Hämeen historia
Rutajärven linnavuori

Rutajärven linnavuori on Pirkanmaalla Urjalassa Rutajärven rannalla sijaitseva linnavuori. == Linnavuori == Linnavuori sijaitsee noin kolme kilometriä Urjalan kirkosta lounaaseen Rutajärven kaakkoisrannalla. Vuoren laki on kooltaan 30 × 15 metriä, ja se suuntautuu luoteesta kaakkoon. Vuori on jyrkkä itä- ja pohjoispuolilla, mutta sen kaakkoispäässä on loivapiirteinen reuna. Loivalla rinteellä sijaitsee poikittain kulkeva kivivalli, joka on rakennettu päänkokoisista tai suuremmista kivistä. Valli on noin 15 metriä pitkä, kolmisen metriä leveä ja 0,5–1,0 metriä korkea. == Tutkimuksia == Kohteen on Lauri Pohjakallio tutkinut vuonna 1995 pintapuolisesti. Siinä ei ole suoritettu arkeologisia kaivauksia. == Lähteet == Luokka:Urjala Luokka:Suomen muinaislinnat Luokka:Pirkanmaan historia
Apianlahden linnosaari

Apianlahden linnosaari on Pirkanmaalla Valkeakosken taajamassa sijaitsevassa Apianlahden Linnosaaressa sijaitseva muinaislinna. == Linnasaari == Linnosaari sijaitsee keskellä Apianvirtaa, jota säännöstelee nykyään voimalaitos ja sulkurakenteet. Saari on kooltaan noin 80 × 140 metriä. Saaressa on kaivantoja, kivilatomuksia ja palaneiden puurakenteiden jäänteitä. Hirrestä tehty radiohiiliajoitus on antanut sille ajoituksen vuoteen 1213. Kaivauksissa on löydetty palanutta savitiivistettä ja keskiaikaan ajoitettavia esineitä. Tehdyt radioajoitukset viittaavat keskiaikaiseen linnoitukseen. Alueelta löytyy jälkiä kivikautisesta asutuksesta sekä rautakautista röykkiöistä. == Lähteet == Luokka:Valkeakosken luonto Luokka:Valkeakosken rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen muinaislinnat Luokka:Pirkanmaan historia
Hankaan linnavuori

Hankaan linnavuori eli Hankaan linnamäki on Päijät-Hämeessä Hollolan hankaassa sijaitseva muinaislinna. == Linnavuori == Muinaislinna sijaitsee noin kolme kilometriä Herralasta pohjoiskoilliseen Hankaan peltoalueen reunalla kohoavalla korkealla ja suurella kalliomäellä. Sen laki on paljasta kalliota, joka on noin 400×200 metriä laaja ja sen lakipiste kohoaa 143 metriä merenpinnan yläpuolelle. Kalliolla on lounaassa, etelässä ja kaakossa sekä itäpuolella jyrkänteet. Vain pohjoinen sivusta on loivempaa rinnettä. Pohjois- ja luoteisrinteeseen on rakennettu kivistä vallia, joka näkyy edelleen 60 metrin matkalta. Länsireunalla erottuu penkere, joka sovelui ilmeisesti laelle johtavaksi tieksi. Vuonna 2002 tehtiin alueella metallinilmaisimilla metallinetsintää, mutta niissä tehdyt löydöt olivat moderneja. Samassa yhteydessä puhdistettiin ja dokumentoitiin kivivalli, joka on tulkittavissa puolustusmuurin jäänteeksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vanhin kirjattu maininta paikasta on Väinö Wallin: Kertomuksia Hollolan kihlakunnan muinaisjäännöksistä. SMYA XIV, 1894, s. 186. Luokka:Hollola Luokka:Suomen muinaislinnat Luokka:Päijät-Hämeen historia
Sverrir Ingi Ingason

Sverrir Ingi Ingason (s. 5. elokuuta 1993 Islanti) on islantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa belgialaisessa Lokerenissa. Sverrir on pelannut Islannin maajoukkueessa kuusi ottelua tehden niissä kaksi maalia. Sverrir aloitti ammattilaisuransa Breiðablikissa vuonna 2011. Hän pelasi samana kautena myös Augnablikissa neljä ottelua. Hän pelasi Breiðablikissa 42 ottelua tehden niissä kaksi maalia. Hän siirtyi Viking FK:hon vuonna 2014, jossa pelasi yhden kauden. Vikingissä hän pelasi 29 ottelua tehden niissä kolme maalia. Vuonna 2015 hän siirtyi belgialaiseen Lokereniin, jossa on pelannut 44 ottelua tehden niissä yhden maalin. Sverrir pelasi ensimmäisen maajoukkueottelunsa Islannin maajoukkueessa tammikuussa 2014 ystävyysottelussa Ruotsia vastaan. Hänet valittiin Islannin joukkueeseen EM-kilpailuihin 2016. Sverrir on pelannut kuusi maaottelua tehden niissä kaksi maalia. ==Lähteet== Luokka:Islantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Muurmäki

Muurmäki eli Muurimäki tai Ruoklinna tai Ruokolinna on Varsinais-Suomessa Paimiossa sijaitseva muinaislinna. == Linnavuori == Linnavuori sijaitsee kuusi kilometriä paimion taajamasta itään ja puoli kilometriä Ruokolinnan kartanosta itään. Mäki kohoaa ympäröivältä peltoaukean eteläreunalta yli 25 metrin korkeuteen. Mäellä ei ole luontaisia jyrkänteitä suojanaan, mutta kivestä tehdyt vallit kiertävät koko mäen. Vallit ovat 2–4 metriä leveitä ja 1–1,3 metriä korkeita. Kivetykset on poimittu mäen luonaisten kivikoiden ja pirunpeltojen joukosta. Vallien sisään jää 75×90 metrin kokoinen alue, jonka pinta-ala on noin 7 400 neliömetriä. == Tutkimuksia == Linnavuorella ei ole suoritettu arkeologisia kaivauksia, mutta sitä on tutkittu pinta-puolisesti vuosina 1927 (Allan Lindroos) ja 2005 (Eeva Raike). == Lähteet == Luokka:Paimio Luokka:Suomen muinaislinnat Luokka:Varsinais-Suomen historia
Pöylän linnanmäki

Pöylän linnanmäki on Varsinais-Suomessa Salossa Angelniemen Pöylässä sijaitseva linnavuori. == Linnanmäki == Linnanmäki sijaitsee 12,5 km Halikon kirkosta länsilounaaseen. Mäki kuuluu kallioselänteeseen, jollaiset halkovat Halikon ja Sauvon peltomaisemaa yleisesti. Seututie 110 ohittaa kohteen 2,2 kilometrin päässä ja kohteeseen pääsee poikkeamalla siitä yhdystielle 1812. Mäki kohoaa yli 55 metriä korkeamalle kuin viereiset pellot, jossa kulkee Ruonanjokeen yhtyvä Ketunniitunoja. Linna erottuu muusta mäestä sen jyrkkyyden ja kallioisuuden vuoksi. Kallioaluetta kiertää yhteensä noin 90 metriä pitkä kivistä rakennettu valli. Pisin yhtenäinen osa vallia sijaitsee laen länsi- ja eteläpuolella. Itä- ja pohjoispuolella vallit ovat lyhyempiä. Puolustusta on helpottanut luoteiskulmassa ja itäpuolella olevat jyrkänteet. Vallin sisälle jäävä linnanpiha on pieni ja kivinen. == Tutkimukset == Kohdetta on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1885 (Hjalmar Appelgren), 1955 (Anna-Kerttu Koskimies), 1968 (Oiva Keskitalo), 1998 ja 1998 (Esa Mikkola) sekä 2013 (Kaisa Lehtonen). == Lähteet == Luokka:Angelniemi Luokka:Salon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen muinaislinnat Luokka:Salon historia
Nalbufiini

Nalbufiini on puolisynteettinen opioidi, joka on tarkoitettu keskivaikean ja vaikean kivun lyhytaikaiseen hoitoon. Sitä voidaan käyttää myös kivun lievitykseen ennen ja jälkeen operaatioita. Sitä myydään Suomessa tuotenimellä Nalpain.Ihmisille tarkoitettujen lääkevalmisteiden valmisteyhteenvedot ATC- koodin perusteella: N02AF02 Fimea. Teholtaan nalbufiini vastaa morfiinia.VALMISTEYHTEENVETO NALPAIN 10 mg/ml Lääkkeissä nalbufiini esiintyy usein nalbufiinihydrokloridina (C21H27NO4●HCl, CAS 23277-43-2). Nalbufiinin antagonistina toimii naloksoni. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Nalbufiini MeSH/FinMeSH *Human Metabolome Database (HMDB): Nalbuphine *Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Nalbuphine *KEGG: Nalbuphine Luokka:Opioidit Luokka:Kipulääkkeet Luokka:PKV-lääkkeet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Pierre Cressoy

Pierre Cressoy (oik. Pierre Jules Lazare Cresson, 25. maaliskuuta 1924 Vendôme – 31. lokakuuta 1980 Gorbio) oli ranskalainen elokuvanäyttelijä. Cressoy opiskeli näyttelemistä Conservatoire national supérieur d’art dramatiquessa Pariisissa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Léon Mathotin La dernière chevauchée vuonna 1946, mutta tunnetuksi hän tuli Georges Pécletin Le grand cirquessa (1948). Kokeiltuaan onneaan Paramountin studiolla Hollywoodissa vuonna 1952 Cressoy ryhtyi työskentelemään Italiassa, jossa hän teki lukuisia komedioita, melodraamoja ja seikkailuelokuvia. Vuonna 1954 hän sai parhaan ulkomaisen näyttelijän palkinnon roolistaan Raffaello Matarazzon Sävelten kuninkaassa (Giuseppe Verdi, 1953). 1960-luvulla Cressoy esiintyi italialaisissa peplumelokuvissa ja spagettiwesterneissä käyttäen taiteilijanimiä Peter Cross ja Peter Cabot. Näyttelijän ura hiipui 1970-luvun alussa. == Elokuvia == * Il leone di Tebe, 1964 * Il trionfo di Ercole, 1964 * Malesian merirosvot, 1964 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Pierre Cressoy Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Toledon roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Toledon roomalaiskatolinen arkkihiippakunta () on katolisen kirkon arkkihiippakunta Espanjassa. Siihen kuului 634 669 jäsentä vuonna 2014, mikä on 86,3 % alueen väestöstä. == Arkkipiispat == * Diego de Astorga y Céspedes * Enrique Reig y Casanova * Pedro Segura y Sáenz * Isidro Goma y Tomas * Enrique Pla y Deniel * Vicente Enrique y Tarancón * Marcelo González Martín * Francisco Álvarez Martínez * Antonio Cañizares Llovera * Braulio Rodríguez Plaza (2009– ) == Lähteet == Luokka:Katolisen kirkon hiippakunnat Luokka:Toledo (Espanja) Luokka:Katolinen kirkko Espanjassa
Bernard Vukas

Bernard Vukas (1. toukokuuta 1927 Zagreb, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 4. huhtikuuta 1983 Zagreb, Kroatian ST) oli Jugoslaviaa edustanut jalkapalloilija ja olympiamitalisti. Vukas saavutti Jugoslavian jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Lontoossa 1948 ja Helsingissä 1952.Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == * Bernard Vukas Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Jugoslavialaiset jalkapalloilijat Luokka:Jugoslavialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Branko Zebec

Branko Zebec (17. toukokuuta 1929 Zagreb, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 26. syyskuuta 1988 Zagreb, Kroatian ST) oli Jugoslaviaa edustanut jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiamitalisti. Zebec saavutti Jugoslavian jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Helsingissä 1952Olympics at Sports-Reference.com ja EM-hopeaa Ranskassa 1960. == Lähteet == * Branko Zebec Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Jugoslavialaiset jalkapalloilijat Luokka:Jugoslavialaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Jugoslavialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Tihomir Ognjanov

Tihomir Ognjanov (2. maaliskuuta 1927 Subotica, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 2. heinäkuuta 2006 Subotica, Serbia) oli Jugoslaviaa edustanut jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiamitalisti. Ognjanov saavutti Jugoslavian jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Helsingissä 1952.Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == * Tihomir Ognjanov Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Jugoslavialaiset jalkapalloilijat Luokka:Jugoslavialaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Jugoslavialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Ivica Horvat

Ivan ”Ivica” Horvat (16. heinäkuuta 1926 Sisak, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 27. elokuuta 2012 Njivike, Krk, Kroatia) oli Jugoslaviaa edustanut jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiamitalisti. Horvat saavutti Jugoslavian jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän toimi pelaajauransa jälkeen valmentajana muun muassa saksalaisseuroissa.Olympics at Sports-Reference.com Horvat kuoli 86-vuotiaana kesämökillään Krk-saarella 27. elokuuta 2012.http://www.jutarnji.hr/sport/nogomet/umro-legendarni-nogometas-dinama- ivica-horvat/1553130/ == Lähteet == * Ivica Horvat Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Jugoslavialaiset jalkapalloilijat Luokka:Jugoslavialaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Jugoslavialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Ivan Horvat

Ivan Horvat -nimisiä henkilöitä ovat: * Ivan ”Ivica” Horvat (1926–2012), kroatialais-jugoslavialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja * Ivan Horvat (s. 1993), kroatialainen seiväshyppääjä * Kroatialainen aatelinen 1300-luvulla (en)
Nanna (skandinaavinen mytologia)

Nanna Nepsdóttir on jumalatar skandinaavisessa mytologiassa. Nannan kuvaus vaihtelee eri lähteissä, mutta yleensä hänet yhdistetään Balderiin, joka lukeutuu aasajumaliin. 1200-luvulta peräisin olevassa Proosa-Eddassa Nanna on Balderin vaimo, ja pariskunnalla on poika nimeltään Forseti. Balderin kuoleman jälkeen Nanna kuolee suruun. Nannan ruumis laitetaan samaan veneeseen Balderin ruumiin kanssa, ja heidät sytytetään tuleen ja työnnetään merelle. Tuonpuoleisessa Helheimissa Balder ja Nanna tapaavat taas toisensa. Yrittäessään herättää Balderin takaisin henkiin Hermod ratsastaa Helheimiin, ja kun Nanna saa toivoa siitä, että voi herätä henkiin, hän antaa Hermodille lahjoja vietäväksi Frigg-, Fulla- ja muille jumalattarille, joiden nimiä ei mainita. Nanna mainitaan usein myös skaldien runoissa. Suulliseen perimätietoon pohjautuvassa Runo-Eddassa esiintyy myös Nanna, joka saattaa olla sama henkilö kuin Balderin vaimo. Saxo Grammaticuksen 1100-luvun työssään Gesta Danorumissa Nanna on ihminen, kuningas Gevarin tytär ja sekä puolijumala Balderin että Hödrin rakkauden kohde. Hödr ei ole jumala, vaan ihminen. Balder ja Hödr taistelevat usein Nannasta. Nanna on kuitenkin kiinnostunut vain Hödristä ja menee hänen kanssaan naimisiin. Balder sen sijaan kuihtuu pois Nannasta näkemienstä painajaisten vuoksi. 500- tai 600-luvulta peräisin olevan Setren kamman riimukirjoitukessa saatetaan viitata Nannaan. == Etymologia == Nanna-nimen etymologiasta kiistellään, ja tutkijat ovat myös väitelleet Nannan yhteyksistä muiden kulttuurien samannimisten jumalten kanssa. Jotkin tutkijat ovat esittäneet Nanna-nimen tulevan äitiä tarkoittavasta jokeltelusanasta nanna. Tutkija Jan de Vries yhdistää nimen kantaan *nanþ-, joka tarkoittaa 'uskalias'. Tutkija John Lindowin teorian mukaan muinaisnorjan kielessä on voinut olla samanlainen substantiivi, joka tarkoittaa 'nainen'.Jokeltelusanaetymologialle: Simek (2007:227), Orchard (1997:117) ja Lindow (2001:236). Jan de Vriesin teorialle Simek (2007:227). John Lindowin teorialle Lindow (2001:236). Tutkija John McKinnell on todennut, että äitiä merkitsevä ja *nanþ-johdos eivät ehkä ole selviä huomauttaen, että nanna on joskus voinut tarkoittaa 'hän, joka voimaannuttaa'.McKinnell (2005:144). == Lähteet == Luokka:Skandinaavien jumalattaret
Nils Lerche

Nils Leo Lerche (22. lokakuuta 1905 Helsinki – 5. huhtikuuta 1986) oli suomalainen säveltäjä.Hietaniemen hautausmaa, vanha alue, kortteli 20, rivi 6, hauta 37 ==Henkilöhistoria== Lerchen vanhemmat olivat liikemies Leopold Lerche ja Adèle Parviainen ja puoliso vuodesta 1930 Signe Ulrika (Ulla) Furuhjelm. Hän tuli ylioppilaaksi 1927 ja opiskeli musiikkia Bengt von Törnen ja Bengt Carlsonin johdolla ja sai diplomin Wienin uudesta konservatoriosta 1937. Sävellyskonsertit Lerche piti Helsingissä 1940 ja 1944. Lerche on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin. ==Sävellyksiä== * Operetit Excellens på knä 1934 ja Hundra tusen för en fru, 1942 * Pianokonsertto Concert romatiques, 1938 * Baletit Prinsessa ja paimenet 1938 ja Alfeion laaksossa, 1945 * Musiikkia Vilhelm Mobergin näytelmään Kyskhet, 1938 * Prelude -emolli orkesterille, 1939 * Sinfoniset runoelmat S.O.S. 1941 ja Kevään koitto, 1942 * 4-osainen fantasia Laponia, 1943 * Scherzo a-molli, 1943 * Musiikki Valentin Vaalan elokuvaa Sinut minä tahdon, 1943 * Balladi pianolle ja orkesterille, 1944 * Prologi Turun ruotsalaisen teatterin 50-vuotisjuhlaan * Grande valse, 1949 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Attilio Dottesio

Attilio Dottesio (16. heinäkuuta 1909 Desenzano del Garda – 12. helmikuuta 1989 Rooma) oli italialainen näyttelijä. Dottesio työskenteli koulun jälkeen viihdelaulajana Ranskassa ja opiskeli Rooman Kokeellisessa elokuvakeskuksessa, josta hän valmistui vuonna 1942. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Amleto Palermin ohjaama La peccatrice vuonna 1940. Toisen maailmansodan jälkeen Dottesio toimi luonnennäyttelijänä ja esitti sivuosia lukuisissa elokuvissa. 1960-luvulla hän käytti taiteilijanimeä William Burke. Dottesio työskenteli myös teatterissa, radiossa ja jälkiäänittäjänä. Hänen ohjaamansa pitkä dokumenttielokuva Amazzonia terra sconosciuta (1955) jäi kokonaan vaille huomiota. ==Elokuvia== * La peccatrice, 1940 * Il trionfo di Maciste, 1961 * Ursuksen kosto, 1961 * Simson ja orjakuningatar, 1963 * Il leone di San Marco, 1963 * Brenno, il nemico di Roma, 1963 * I predoni della steppa, 1964 * Ercole contro Roma, 1964 * Il Colosso di Roma, 1964 * Maciste e la regina di Samar, 1964 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Attilio Dottesio Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Alberto Farnese

Alberto Farnese (oikealta nimeltään Alberto Quaglini, 3. kesäkuuta 1926 Palombara Sabina – 2. kesäkuuta 1996 Rooma) oli italialainen näyttelijä. Titanuksen kirjanpitäjänä työskennellyt Farnese teki läpimurtonsa Raffaello Matarazzon elokuvassa Elämän valhe (I figli di nessuno, 1951). Hän esiintyi melodraamoissa ja erikoistui sittemmin seikkailuelokuviin, joissa hän näytteli yleensä roistoja. Spagettiwesterneissä Farnese käytti taiteilijanimeä Albert Farley. ==Elokuvia== * Nel segno di Roma, 1959 * I giganti della Tessaglia, 1960 * Nefertite – Niilin kuningatar, 1961 * Aavikkoleijonan kosto, 1962 * Venetsian pyöveli, 1963 * Il leone di San Marco, 1963 * I due gladiatori, 1964 * Sandokan contro il leopardo di Sarawak, 1964 * I due gladiatori, 1964 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Alberto Farnese Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Alberto Lupo

Alberto Lupo (oikealta nimeltään Alberto Zoboli, 19. joulukuuta 1924 Genova – 13. elokuuta 1984 San Felice Circeo) oli italialainen näyttelijä. Lupo opiskeli näyttelemistä ja oikeustiedettä ja teki huomattavan uran teatterinäyttelijänä. Hän työskenteli paljon televisiossa ja esiintyi myös laulajana. Lupo palkittiin Nastro d’argentolla vuonna 1961 roolistaan Damiano Damianin elokuvassa Il sicario, mutta hän näytteli myös monissa viihde- elokuvissa. ==Elokuvia== * Odysseus, 1954 * Marathonin sankari, 1959 * Voittamaton soturi, 1960 * Ursus leijonien laaksossa, 1961 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Alberto Lupo Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Furio Meniconi

Furio Meniconi (22. helmikuuta 1924 Rooma – 12. joulukuuta 1981 Rooma) oli italialainen elokuvanäyttelijä. Elokuvaperheeseen syntyneen Meniconi teki ensimmäisen roolinsa Riccardo Fredan elokuvassa Il figlio di d'Artagnan vuonna 1950. Pitkä ja roteva mies näytteli sivuosia lukuisissa viihde-elokuvissa, joiden tyylilajit vaihtelevat peplumista merirosvoseikkailuihin ja spagettiwesterneihin. Hän käytti myös taiteilijanimeä Men Fury. ==Elokuvia== * Goliat ja barbaarit, 1959 * Kartago liekeissä, 1960 * Il gigante di Metropolis, 1961 * Vulcano, figlio di Giove, 1962 * Le sette fatiche di Alì Babà, 1962 * I predoni della steppa, 1964 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Furio Meniconi Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Kurzgesagt

Kurzgesagt – In a Nutshell (aiemmin Kurzgesagt) on müncheniläislähtöinen englanninkielinen Youtube-kanava, joka tuottaa animoituja opetusvideoita. Kanavan nimi tulee saksan kielen sanoista kurz gesagt, joka tarkoittaa ”lyhyesti sanottuna” tai ”pähkinänkuoressa”. Phillipp Dettmerin vuonna 2013 perustama kanava on kerännyt vuoteen 2023 mennessä yli 20 miljoonaa tilaajaa. Kanavalle ladataan videoita noin kerran kuukaudessa. Ne kertovat eri poliittisista, filosofisista ja tieteellisistä aiheista, kuten alkuräjähdyksestä ja Euroopan pakolaiskriisistä. Videot myös sisältävät viittauksia pop-kulttuuriin, kuten Doctor Whohon ja Harry Potteriin. Kurzgesagt - In a Nutshell kuvailee itse sisältöä useiksi aiheiksi selitettynä animaation kautta. == Aiheesta muualla == * Youtube-kanava * Virallinen sivusto == Lähteet == Luokka:Youtube-kanavat Luokka:Tieteen yleistajuistaminen
Renato Navarrini

Renato Navarrini (oikealta sukunimeltään Navarini, 18. elokuuta 1892 La Spezia – 20. tammikuuta 1972 Savona) oli italialainen näyttelijä. Navarrini teki vuodesta 1910 lähtien pitkän uran teatterinäyttelijänä. 1930-luvun alusta lähtien Navarrini esitti luonnenäyttelijänä sivuosia lukuisissa elokuvissa, joista merkittävimpiä lienevät Alessandro Blasettin Rautakruunu (1941) ja Vittorio De Sican Milanon ihme (1950). Navarrini työskenteli toisinaan myös televisiossa. Renato Navarrini oli 1920-luvulla joitakin vuosia naimisissa näyttelijä Fanny Marchiòn kanssa. ==Elokuvia== * I pirati della Malesia, 1941 * Marte, dio della guerra, 1962 * Simson ja orjakuningatar, 1963 * Ercole contro Roma, 1964 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Renato Navarrini Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Vinkkilän linnavuori

Vinkkilän linnavuori tai linnamäki on Varsinais-Suomessa Vehmaan Vinkkilän taajaman lähellä sijaitseva muinaislinna. Se sijaitsee 1,5 kilometriä Vehmaan taajamasta eteläkaakkoon ja seututie 194 ohittaa sen 100 metrin etäisyydeltä. == Linnavuori == Kallioinen mäki sijaitsee peltoaukean keskellä olevalla metsäsaarekkeella. Kallio on soikean muotoinen ja on kaakko-luode-suuntainen. Kallio kohoaa alle 10 metriä ympäröivän peltoalueen yläpuolelle. Kallio on jyrkin länsi- ja etelänpuolella. Länsipuoleta sen ohittaa Puttanjoki, joka on peltoalueensa oikaistu johto-oja ja joka laskee kuuden kilometrin päässä sijaitsevaan Mynälahteen. Rautakaudella Mynälahti ulottui muinaislinnaan asti. Eteläreunassa mäekä seuraa kivisen vallin jäänteet, jotka muodostuvat jopa metrin kokoisista kivistä. === Tutkimuksia === Linnavuorta on tutkittu jo vuonna 1885, koska Kustaa Killinen mainitsee sen omissa matkakertomuksissaan. Hjalmar Appelgren liitti sen vuonna 1891 mukaan teokseensa Suomen muinaislinnat. Siinä hän kuvailee linnaa ja mainitsee alueen eteläreunan vallin jäännökset. Mäellä ei ole tehty arkeologisia kaivauksia. == Lähteet == Luokka:Vehmaa Luokka:Varsinais-Suomen historia Luokka:Suomen muinaislinnat
Lallisen linnavuori

Lallisen linnavuori on Varsinais-Suomessa Vehmaan Takalassa sijaitseva muinaislinna. == Linnavuori == Linnavuori sijaitseenoin 6,2 kilometriä Vehmaan kirkosta etelään Hossi nimisen pitkän lahden haarautumiskohdan koillisrannassa. Vuorelta on matkaa lahdelle noin 250 metriä ja lahden suunnassa eli lännessä sijaitsee mäen ainoa jyrkänne. Muissa ilmansuunnissa eli luoteessa, koillisessa ja kaakossa linnavuori rajautuu kivistä ladottuun vallijäännökseen. Valli on 0,5 metriä korkea ja melko leveä. Valli rajaa melko säännöllisen 30×40 metrin suuruisen linnapihan, jossa on sekä maapeitteistä kalliota että avokalliota. Vallin koillisreuna, joka hyödyntää kallion muotoja älykkäästi, on 30–40 metriä pitkä. Vallin luoteisreuna on 20 metriä pitkä ja siellä kallion jyrkkenee nopeasti. Kaakossa valli on 20–30 metriä pitkä ja päättyy lounaassa kallioharjanteeseen. Linnan alla oleva lahti oli rautakaudella suurillekin laivoille kulkukelpoinen väylä Mynälahden ja Lokalahden välillä. == Tutkimukset == Ainoa Museoviraston tutkimustieto on vuonna 2002 tehty tarkastuskäynti, jonka suorittivat Jouni Taivanen ja Tiina Jäkärä. Tämä on samalla linnavuoren löytövuosi. == Lähteet == Luokka:Vehmaa Luokka:Varsinais-Suomen historia Luokka:Suomen muinaislinnat
Tontereenmäki

Tontereenmäki on Varsinais-Suomessa Pöytyällä oleva mäki, jota pidetään mahdollisena linnavuorena. Tontereenmäen nimi on saamelaista alkuperää,Heikkilä 2014, s. 152 ja sen on tulkittu viittaavan alueen aiempaan saamelaiseen asutukseen.Heikkilä 2014, s. 161Aikio 2003, s. 105 == Linnavuori == Tontereenmäki on pellonreunassa sijaitsevan kolmen mäen matalin kohouma, jonka rinteiltä on löydetty kivilatomuksia. Kohde sijaitsee 2,3 kilometriä luoteeseen Pöytyän kirkosta ja sijaitsee 200 metriä Turusta Huittisiin kulkevan kantatiestä 41 itään. Aurajokeen laskeva Pöylijoki virtaa mutkitellen noin 800 metrin päässä idässä. Mäki kohoaa noin 15 metriä peltoaluetta korkeammalle ja se on verrattain metsäinen kalliomäki. Mäen korkeusvaihtelut eivät tee siitä erityisen hyvän paikan muinaislinnalle. kalliolla on kaksi matalaa jyrkännettä, joita on hyödynnetty suojavarustuksen rakentamisessa. Suojavarustuksista on jäljellä kivivalleja tai kivistä ladottuja muureja. Kalliolaen lounaiskulmassa on kivivalli jyrkänteen päällä ja sen pituus on kuusi metriä. Vastaavanlainen varustus on kalliolaen koilliskulmassa olevan jyrkänteen päällä. Se on viisi metriä pitkä ja muurimaisen oloinen. Näiden vallien välissä pohjoisessa jatkuu 9,5 metriä pitkä ja suora kivirivi, mutta se päättyy 10 metriä ennen ensin mainittua kivivallia. Myös kaakossa on kivivalleja. Muurimaisen vallin kakkoispäässä sijaitsee 4,5 × 5 metriä kiviröykkiö. == Tutkimuksia == Paikalla ei ole suoritettu arkeologisia kaivauksia. Vuonna 2006 suoritti Heljä Brusila paikalla tarkastuskäynnin. Tontereenmäkeen on kiinnitetty huomiota myös historiallisen kielitieteen näkökulmasta. Tontereenmäen nimi on saamelaista alkuperää, ja heijastaa kantasaamelaista muotoa *tuonDe̮r, josta ovat peräisin niin suomen kuin nykysaamelaisten kieltenkin "tunturia" tarkoittavat sanat. Tontereenmäen nimen onkin muitten saamelaisten substraattitoponyymien, kuten Pöylijoen nimenAikio 2003, s. 104 ohella katsottu viittaavan Lounais-Suomen aiempaan saamelaiseen asutukseen. == Perimätieto == Pöytyällä on säilynyt tarulinnaa koskevaa perimätietoa, mutta se ei näytä viittaavan tähän mäkeen tai edes tähän kylään. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Pöytyä Luokka:Varsinais-Suomen historia Luokka:Suomen muinaislinnat
Luonnonmaan linnavuori

Luonnonmaan linnavuori on Varsinais-Suomessa Naantalin Luonnonmaan Linnavuoren kaupunginosassa sijaitseva mahdollinen linnavuori. == Linnavuori == Linnavuori sijaitsee noin 1,8 kilometriä Naantalin kirkosta etelään. Luonnonmaa on 10 kilometriä pitkä saari Naantalin vanhan keskustan edustalla. Linnavuori on kallioinen mäki, joka kohoaa yli 30 metriä ympäristöään korkeamalle. Mäen pohjoispuolella sijaitsee Viialanjärvi, joka on nykyään puoliksi soistunut umpeen. Pohjois- ja luoteispuolella on jyrkänne, mutta muut ilmansuunnat olisi tullut varustaa puolustusrakennelmilla. Vuoden 1957 Gunlög Ahlbäckin inventointikertomuksen mukaan varsinaisia kivivalleja ei löytynyt. Sen sijaan rinteiden sivuilla kulkee kivien rivejä vinosti alaspäin ja rinteiltä löytyy paljon soraa ja hiekkaa, jotka voivat olla puolustusvarustuksen jäänteitä. Kivirivejä ei voi selittää muinaisen meren rantavoimilla ja hiekkaa ei pitäisi rinteillä rantavoimien vuoksi myöskään olla. Vuoren laki on tasainen. Siellä on sijainnut kolmiomittaustorni, josta on jäljellä kiinnityspultteja kalliossa. == Tutkimukset == Kohdetta ei ole tutkittu arkeologisesti. Sen sijaan sitä on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1957 (Gunlög Ahlbäck) ja 2006 (Jouko Pukkila). == Lähteet == Luokka:Naantalin mäet Luokka:Naantalin historia Luokka:Suomen muinaislinnat
Kuuvanvuori

Kuuvanvuori on Varsinais-Suomessa Maskun Lemussa Seijaisten ja Raukuisten kylien rajalla sijaitseva linnavuori. Myös Nousiaisissa on Kuuvanvuori ja Uudessakaupungissa on kaksi. == Linnavuori == Kuuvanvuori sijaitsee noin neljä kilometriä Lemun kirkosta pohjoiseen Aviopeltojen aukean länsilaidalla, jossa on korkeita kallioisia ja korkeita mäkiä. Se on jyrkkärinteinen mäki, jonka kallioalue on 300×120 metriä suuri. Lounaissivulla on 150 metriä pitkä jyrkänne ja itäpäässä on kaksi pienempää jyrkännettä. Mäen luonaisreunalla sijaitseva lakialue on tasainen ja se kohoaa yli 40 metriä ympäristöään korkeammalle. Vallirakenteita vertailemalla erottuvat esilinna ja päälinna toisistaan. Esilinna sijaitsee kallion itä-koillispuolella ja sinne pääsee vain joko kaakko- ja pohjoispuolen terassien reittejä pitkin tai luoteesta kapeiden solien kautta. Sekä solissa että eteläisellä rinteellä on kivivallien jäännöksiä. Eteläinen valli on 6,5 metriä pitkä ja solissa ne ovat neljä ja kahdeksan metriä pitkät. Kaakkoisrinteessä on 37 metriä pitkä kivivalli ja alempana 12 metriä pitkä valli. Vallien korkeudet vaihtelevat 0,7–3,5 metriä. == Tutkimukset == Kohde löytyi vuonna 1997, kun Heljä Brusila ja Hannu Poutiainen kiersivät alueellisen inventoinnin yhteydessä paikkakunnalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Masku: Kolkanpolku kulkee linnan kautta Luokka:Maskun historia Luokka:Suomen muinaislinnat
Kärmeorvonmäki

Kärmeorvonmäki on Varsinais-Suomessa Liedossa Pränikkälän ja Pokkolan kylien alueella sijaitseva mahdollinen muinaislinna. == Linnamäki == Linnamäki sijaitsee Liedon kirkosta 6 kilometriä itäkoilliseen ja on Savijoen laakson eteläpuolella olevassa Ahteenmetsän kallioalueella. Kärmeorvonmäki on pitkänomainen harju, jonka itäsivulla kulkee kivistä ladottu vallitus. == Tutkimukset == Paikkaa on tarkastettu vuonna 1919, jolloin A.M. Tallgren tutki sitä. Seuraavan kerran paikalla kävi Ella Kivikoski vuonna 1935 ja Matti Huurre vuonna 1954. ==Muistomerkki== Lieto-seura pystytti vuonna 1983 mäelle muistokiven. == Lähteet == Luokka:Lieto Luokka:Suomen kalliot Luokka:Varsinais-Suomen historia Luokka:Suomen muinaislinnat
Lankvuori

Lankvuori on Varsinais-Suomessa Laitilan Seppälän kylässä sijaitseva epävarma mäkilinna. == Mäkilinna == Mäkilinna sijaitsee Laitilan kirkosta 7,2 kilometriä luoteeseen Seppälän kylässä Metsänpään ja Siperian välissä. Mäki sijaitsee Väkkäräntien pohjoispuolella aivan Junnilan talon pihapiirin takana. Mäki on harjanne, joka on nykyään peltojen ympäröimää. Mäen itärinteessä on epämääräisiä jäännöksiä kivisistä valleista. Nykyään tunnetaan kymmenkunta röykkiötä, joiden halkaisija on 5–7 metriä. Nämä voivat yhtä hyvin olla hautaröykkiöitä taikka esimerkiksi kaski- tai pellonperkausraunioita. Alueella on kuitenkin kuppikivi ja merovingiaikaisia hautauksia. == Tutkimukset == Vuonna 1895 kävi Theodor Schvindt inventoinnin yhteydessä tutkimassa linnaa. Myös Alfred Hackman tarkasti paikan vuonna 1919. Tutkimuksia ei ole tehty, mutta sen sijaan kohde on tarkastettu vuosina 1955 (Anna-Liisa Hirviluoto), 1993 (Leena Koivisto) ja 1994 (Sirkku Pihlman). == Lähteet == Luokka:Laitila Luokka:Varsinais-Suomen historia Luokka:Suomen muinaislinnat
Knuuttilan linnasmäki

Knuuttilan linnasmäki on Varsinais-Suomessa Raision Ihalassa sijaitseva linnavuori. Muinaislinnaa on tutkittu vähän, mutta selviä merkkejä linnoittamisesta ei ole saatu. == Linnasmäki == Linnasmäki sijaitsee Raision kirkosta 1,4 kilometriä etelään Ihalassa 100 metriä Raisionjoesta länteen peltoalueen reunassa. Mäen laki on avokalliota, joka laskeutuu jyrkästi muualle paitsi kaakkoon. Sinne rinne viettää loivasti aina Knutin piha- alueelle asti. Vaikka puolustusvarustuksen jäänteitä ei ole tiedossa, on yleisenä käsityksenä se, että paikka on toiminut pakolinnana alueen väestölle jo nuoremman rautakauden aikoina. == Tutkimuksia == Paikalla on käyty tutkimassa kohdetta alueellisen inventoinnin yhteydessä vuosina 1957 (Gunlög Ahlbäck) ja 1977 (Heljä Brusila). Muita tutkimuksia ei ole tehty. == Lähteet == Luokka:Raisio Luokka:Raision historia Luokka:Suomen muinaislinnat
Kulhon linnavuori

Kulhon linnavuori on Varsinais-Suomessa Turussa Kulhon saaren itäpäässä sijaitseva linnavuoreksi aikoinaan otaksuttu mäki. == Linnavuori == Linnavuorella on taktinen sijainti sekä Kuusiston ja Kakskerran suuntaisen salmen että Kirjalan ja Ruissalon välisen salmen risteyskohdassa. Se kohoaa jyrkkärinteisenä kalliopaljastumana yli 35 metriä merenpinnan yläpuolelle. Sitä kiertää jyrkänne joka puolella paitsi itäreunassa. Luoteis- ja koillisrinteillä on useita terasseja. Mitään linnavuoreksi viittaavaa ei kohteesta olla löydetty, mutta siitä huolimatta Aulis Oja on katsonut linnavuoren palautuvan esihistorialliseksi. == Historiaa == Mäkeen liitettävä Linna-nimiö on vähintään historiallista perua. Kulhon Linnavuori mainittiin asiakirjassa vuodelta 1699, missä mainittiin vuoren juurella sijaitseva niitty nimeltään Linnanniittu. == Tutkimukset == Vuonna 1979 kävi Tapani Tuovinen Linnavuorella osana seudun inventointia. == Suojelualue == Kalliomäen ympäristö ja ranta.alue on luonnonsuojelualuetta. Vuoren kummalakin puolella sijaitsee vapaa-ajan asuntoja. Saarelle pääsee vain veneellä. == Lähteet == Luokka:Turun historia Luokka:Varsinais-Suomen historia Luokka:Suomen muinaislinnat
Pöytiön linnamäki

Pöytiön linnamäki (tai Perttelin Linnamäki) on Varsinais-Suomessa Perttelin Pöytiössä Salossa sijaitseva mäkilinna. == Linnamäki == Linnamäki sijaitsee Perttelin kirkosta noin 6,2 kilometriä kaakkoon ja sen näkyy Pöytiön kylästä Juvankoskelle vievältä tieltä sen lounaispuolella. Mäki työntyy pohjoiseen kahden notkon välistä niin, että tien puolella mäen rinteet ovat jyrkimmät. Mäen laki kohoaa noin 30 metriä korkeammalle kuin tien pinta ja sen länsi-, pohjois- ja koillispuolella kohoavat jyrkänteet. Mäen laki on epätasaista kalliota, joka on 50×80 metrin kokoinen. Epätasaisuudesta huolimatta siellä on ollut tilaa oleskella, mutta rakennuksille on voinut jäädä vähän tilaa. Linna- alueen eteläpuolelle on pitänyt rakentaa varustuksia, joiden jäännöksiä löytyy itä-länsisuuntaisena kivikkona. Eteläpuolen loivuus on kaivannut esivarustuksen, josta on jälkiä edempänä sijaitsevana kivikkona. Linnan alueelle johtaa kaakosta polku. == Tutkimukset == Linnamäellä on tehty vain pintapuolisia tutkimuksia. Hjalmar Appelgren teki vuonna 1886 ensimmäisen paikan tarkastukäynnin jota ovat seuranneet Matti Huurteen ja Jouko Pukkilan inventoinnit vuosina 1965 ja 2002. Appelgren löysi kivivallin pohjoispuolen itärinteestä pienen kalliotasanteen, jossa sijaitsi muutamien kivien varaan jääneen ison paaden. Sen alla oli onkalo, jota oli täydennetty tukkimalla se ulkopuolelta isoilla kivillä ja tiivistämällä seinämää sisäpuolelta pienemmillä kivillä. Rakennelma on kuitenkin nuori eikä liity linnamäen käyttövaiheeseen. == Lähteet == Luokka:Salon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pertteli Luokka:Salon historia Luokka:Suomen muinaislinnat
Kaupinlinna

Kaupinlinna on Iloniemenkulmalla Kuusjoella Salossa Varsinais-Suomessa sijaitseva mahdollinen muinaislinna. == Muinaislinna == Muinaislinnasta ei ole enää näkyvissä jälkeäkään, mutta se on kuvattu muun muassa Topeliuksen kuvateokseen Finland framstäldt i teckningar (1845–1852) ja 1800-luvun muinaistieteellisissä tutkimuksissa (Killinen 1878 ja Björck 1882). == Tutkimuksia == Kohteessa ei ole suoritettu arkeologisia kaivauksia, mutta sitä on tarkasteltu pintapuolisesti vuosina 1882 (A. Björck), 1972 (Anja Sarvas) ja 1997 (Ville Laakso). Aulis Oja on määritellyt sen paikan vuonna 1961 Viepjoen länsitörmälle, jossa pelto on hieman ympäristöään korkeammalla. Sen on aikaisemmin oletettu sijainneen Tuomarojan varrella olevalla Tuomarinvuorella. Oja paikallisti linnan paikalta löytämiensä tulisijan ja tiilenmurujen avulla. Koska löydökset ovat vielä vahvistamatta, ei linnan sijaintia voida varmuudella ilmoittaa. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Oja, Auli: Kuusjoen historia, s. 22–23. Kuusjoen kunta, 1961. Luokka:Salon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kuusjoki Luokka:Salon historia Luokka:Suomen muinaislinnat