EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Antero Rytkölä

Antero Rytkölä (s. 1959 Turku) on Sisä-Suomen poliisilaitoksen apulaispoliisipäällikkö, joka vastaa poliisilaitoksen koko operatiivisesta toiminnasta. Tätä ennen Rytkölä on ollut muun muassa Pirkanmaan poliisilaitoksen apulaispoliisipäällikkö, Ikaalisten kihlakunnan poliisipäällikkö, Poliisikoulun hallintopäällikkö, Lempäälän apulaisnimismies (syyttäjä), Kankaanpään kihlakunnan poliisipäällikkö, Ikaalisten nimismies ja Vammalan apulaisnimismies. Rytkölä on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1984 ja auskultoituaan Ylivieskan tuomiokunnassa saanut varatuomarin arvon vuonna 1985. Eri poliisitehtävissä Rytkölä on tullut tunnetuksi muun muassa Ikaalisten kylpylän vastaanottovirkailijan murhajutun tutkinnanjohtajana ja syyttäjänä (1992) sekä tv-toimittaja Raija Pellin asuntomessutalon tuhopolttoyrityksen syyttäjänä (1996) Ylöjärvellä. Hän toimi vuosina 2007-17 muun muassa poliisipäälliköitä ja apulaispoliisipäälliköitä virkaehtosopimusasioissa edustavan Suomen nimismiesyhdistys ry:n puheenjohtajana. Lisäksi hän oli 2009–2017 Poliisi-, ulosotto-, syyttäjä- ja maistraattilakimiesten edunvalvontajärjestön PUSH ry:n puheenjohtaja. Rytkölä toimi vuosina 2009–2018 Poliisihallinnon päälliköt ja asiantuntijat|Poliisihallinnon päälliköt ja asiantuntijat ry:n puheenjohtajana. Rytkölä on ollut Suomen Lakimiesliiton hallituksen jäsen vuodesta 2013 alkaen ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2017 alkaen. Politiikassa Rytkölä on ollut myös Kansallisen Kokoomuksen puoluevaltuuston jäsen. Rytkölä toimi pitkään Ikaalisten kaupungin kunnallispolitiikassa ja 12 vuotta kaupunginhallituksen puheenjohtajana. Lisäksi hän oli pitkään Pirkanmaan ammattikorkeakoulu Oy:n hallituksen jäsen ja on ollut vuosina 2008-13 Poliisiammattikorkeakoulun hallituksen jäsen. Rytkölä toimi myös neljä vuotta Pirkanmaan liiton tarkastuslautakunnan puheenjohtajana ja kahdeksan vuotta maakuntavaltuuston jäsenenä. Hän on kuulunut Pirkanmaan kokoomuksen piirihallitukseen. == Lähteet == Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset poliisit Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ã

Ã (ã) on useissa latinalaisin aakkosin kirjoitettavissa kielissä käytettävä kirjain. Portugalissa kirjain äännetään nasaalisena a-äänteenä . Muun muassa kašubissa, guaranissa ja ǃxóõssa se lausutaan äänteenä . Aromaniassa kirjaimella merkitään švaa-vokaalia . Vietnamissa yläpuolella oleva tilde tarkoittaa nousevaa, glottaalista toonia, ja kirjain ã lausutaan murteesta riippuen Hanoissa , Huếssa ja Hồ Chí Minhissä . Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa on nasalisoidun lavean väljän etuvokaalin merkki. Aikaisemmissa grönlannin oikeinkirjoitusjärjestelmissä kirjaimella merkittiin pitkää a-vokaalia, jota seurasi kaksoiskonsonantti. Iso Ã on Unicodessa koodattu kohtaan U+00C3 ja pieni ã kohtaan U+00E3. A
Halosenniemi

Halosenniemi oli taidemaalari Pekka Halosen koti ja ateljee, joka sijaitsee Tuusulassa Rantatien varrella aivan Tuusulanjärven rannassa. Nykyään Halosenniemi toimii museona ja on yksi Suomen merkittävimmistä historiallisista taiteilijakodeista. == Historia == Suuri hirsinen talo valmistui vuonna 1902 taidemaalari Halosen ateljeeksi ja kodiksi. Taloon suunnitellusta suuresta ikkunasta on näkymä Tuusulanjärvelle. Kyseinen näkymä ja muutenkin Tuusulanjärven ympäristö inspiroivat Pekka Halosta. Arkkitehtonisesti rakennus edustaa kansallisromantiikkaa. Pekka Halonen suunnitteli rakennuksen yhdessä veljensä Antti Halosen kanssa. Taiteilijakoti on sisätilojaan myöten upea kokonaistaideteos. Rakennuksen arkkitehtuurissa yhdistyy tyylikkäästi perinteinen suomalainen rakentaminen ja eurooppalaisen kansallisromantiikan vaikutteet. Tuusulan kunta osti Halosenniemen rakennuksen tontteineen vuonna 1949. Alkuvuosikymmeninä Halosenniemen rakennus toimi osittain Tuusulan kotiseutumuseona ja osittain museonhoitajan kotina. 1970-luvun puolessa välissä museokäytössä olleet tilat palautettiin Pekka Halosen taiteilijakotimuseoksi. 1980-luvun loppupuolella tehtiin päätös rakennuksen palauttamisesta kokonaisuudessaan alkuperäisen kaltaiseksi Pekka ja Maija Halosen kodiksi. Nykyisessä muodossa Halosenniemi avattiin yleisölle vuonna 1990. Tämä museo on auki ympäri vuoden. == Nykypäivä == Nykyisin Halosenniemi on Tuusulan kunnan omistuksessa ja avoinna yleisölle. Halosenniemen kokonaisuuteen kuuluu myös Maija ja Pekka Halosen puutarha, joka on palautettu alkuperäisen kaltaiseksi. Kallioinen niemi julistettiin vuonna 1966 luonnonsuojelualueeksi. Museon vaihtuvat näyttelyt esittelevät Pekka Halosen taidetta muun muassa yhdistäen sitä aikalaistaiteilijoiden ja myöhempien aikakausien taiteeseen. Halosenniemi on myös suosittu erilaisten pienimuotoisten konserttien ja tilaisuuksien paikkana. Talo on eräs Tuusulanjärven taiteilijayhteisön nähtävyyksistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Halosenniemen viralliset sivut Luokka:Suomen kotimuseot Luokka:Suomen taidemuseot Luokka:Tuusulan historia Luokka:Tuusulan museot
Kovdorin rata

Kovdorin rata eli Kouteron rata on 117 km pitkä rautatie, joka kulkee Muurmannin rautatiestä Pinjärven (Pinozero) kohdalta länteen Kouteroon Murmanskin alueella Venäjällä. Radan liikenne muodostuu Kouteron rautamalmilouhosten ja Kovdorin teollisuuden tuotteista sekä Kantalahden ja Kovdorin välillä kulkevasta yhdestä matkustajajunaparista, jossa kuljetetaan myös Murmanskin ja Kouteron välisiä suoria matkustajavaunuja. == Radan rakennushistoria == Tämä rautatierakennus oli Neuvostoliiton sisäasiainkansankomissariaatin (NKVD) alaisen Pääleirihallinnon (Gulag) alainen rakennushanke No 106, josta vastasi Pinjärven asemalle sijoitettu paikallisleirihallinto. Paikallisleirihallinnon ensimmäisenä komendanttina toimi Kuolajärven rautatierakennushankkeen komendantti I. I. Orlovski 30. maaliskuuta 1941 saakka. Hänen jälkeensä nimitetyn paikallisleirihallinnon komendantin nimeä ei tiedetä. Rakennushanke aloitettiin 30. tammikuuta 1941 ja se lopetettiin 28. kesäkuuta 1941. Radan rakennustöissä oli 1. helmikuuta 1941 34 702 vankia ja 1. kesäkuuta 1941 34 084 vankia. Rata saatiin tällä vankimäärällä jonkinnäköiseen kuntoon kun rakennustyöt määrättiin lopetettaviksi ja vangit ja radan rakentamisessa tarvittava kalusto siirrettiin Pohjois-Petšoran leirihallinnon alaisuuteen rakentamaan Kotlas–Vorkuta-rautatietä. Suomalainen tiedusteluraportti vuodelta 1942 ilmoitti että radan kiskotus on purettu ja siirretty Muurmannin radan kiskoreserviksi. Rata kiskotettiin ja käytännössä rakennettiin uudelleen vasta sodan jälkeen. ==Lähteet== *Anne Applebaum, GULAG a History. New York 2003 *Memorial Society, Moscow *Neuvostoliiton rautatietilastot *Lokakuun rautateiden aikataulukirjat (eri vuosilta) *Sota-arkisto, Helsinki Luokka:Venäjän rataverkko
Zapoljarnyi

Zapoljarnyi () on kaivoskaupunki Petsamon piirissä Murmanskin alueella. Kaupunki sijaitsee aikaisemmin Suomelle kuuluneen Petsamon kunnan alueella Kuorpukas-tunturin itäosassa. Lähellä sijaitsi aikoinaan Moskovan kolttakylä. Asutuskeskus perustettiin 1956 Ždanovsk-nimisenä, Andrei Ždanovin mukaan. Vuonna 1963 se sai kaupunkioikeudet ja nimettiin uudelleen Zapoljarnyiksi, joka tarkoittaa "napapiirin takaista". Asukkaita on noin 15 825 (2010). Pinta- alaltaan Zapoljarnyi on Venäjän suurin kaupunki, 4 620 neliökilometriä. Kaupunki on rakennettu avolouhoksen ympärille, joka tuottaa lähinnä nikkeliä. Tuotanto on Norilski nikel -yhtymän hallinnassa. Zapoljarnyi tunnetaan myös kaupungista noin 10 km:n päähän vuosina 1970-1994 poratusta maailman syvimmästä kalliokairauksesta, joka yltää noin 12,3 kilometriin (Kola Superdeep Borehole -projekti). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Городское поселение Заполярный Печенгского района Zapoljarnyi Murmanskin alueen sivustolla *Заполярный 1:6000 Kaupunkikartta *Kalervo Koskimies (2000): Kuvia Zapoljarnyista Luokka:Murmanskin alueen kaupungit Luokka:Petsamon piiri
Suojärven rata

Suojärven rata on Venäjällä sijaitseva, Petroskoin ja Suojärven välinen rautatie. Se kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin.Karelija, s. 151. == Lähteet == luokka:Venäjän rataverkko Luokka:Luovutettujen alueiden rautatiet
Italian pääministeri

Italian pääministeri (ital. Presidente del Consiglio dei Ministri, Ministerineuvoston puheenjohtaja) johtaa Italian tasavallan hallitusta. Hänet nimittää Italian presidentti, ja nimityksen vahvistaa parlamentti. Viitattu 6.6.2018 Nimityksen jälkeen pääministerin on koottava hallitus, laadittava hallitusohjelma ja hankittava Italian parlamentin molempien kamarien luottamuslause. Pisimpään pääministereinä ovat toimineet Benito Mussolini (1922–1943), Giovanni Giolitti (viisi kertaa vuosina 1892–1921) ja Silvio Berlusconi (kolme kertaa vuosina 1994–2011). == Historia == === Fasismin kausi === Italian valtion ensimmäisenä kuutena vuosikymmenenä (1861–1921) poliittinen ympäristö oli hyvin epävakaa ja pääministeri vaihtui 37 kertaa. Tämä poliittinen kaaos oli yksi syy fasismin nousuun Italiassa ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Benito Mussolini nousi Italian pääministeriksi 29. lokakuuta 1922. Heti virkaan noustuaan Mussolini pyrki lakkauttamaan parlamentin oikeuden äänestää pääministerin luottamuksesta ja perusti valtansa vain Italian kuninkaan ja fasistipuolueen luottamukseen. Tänä aikana hyväksyttiin sarja lakeja, jotka muuttivat Italian yksipuoluejärjestelmäksi ja diktatuuriksi. Mussolini pysyi Italian pääministerinä heinäkuuhun 1943 asti, jolloin Fasistien suuri neuvosto äänesti häntä vastaan ja kuningas Viktor Emanuel III siirsi hänet syrjään virasta. Muutama kuukautta myöhemmin Mussolinista tehtiin kuitenkin Saksan Pohjois-Italiaan pystyttämän nukkevaltion johtaja, ja hän pysyi tässä virassa kuolemaansa asti vuonna 1945. === Toisen maailmansodan jälkeen === Kun Italialle säädettiin toisen maailmansodan jälkeen uutta perustuslakia, haluttiin varmistua siitä, että pääministeri ei saa liikaa valtaa. Tuolloin oli nimittäin tuoreessa muistissa, miten Benito Mussolini oli käyttänyt asemaansa pääministerinä ja muuttanut Italian diktatuuriksi. Toinen vaikuttava syy oli maan kahtiajakautuminen: etelä haikaili kuningaskuntaa, pohjoisosassa haluttiin tasavaltaa. Niinpä keskusjohdosta tehtiin tahallaan heikko, ja Italian pääministerin valtaoikeuksista tuli melko heikot verrattuna moniin muihin Euroopan maihin. Sodanjälkeiselle Italialle ovat olleet tyypillisiä lyhytikäiset monen puolueen koalitiohallitukset, 61 hallitusta 67 vuodessa. Pääministereitä on ollut samana aikana 24. Pääministereillä on ollut suuria vaikeuksia sovitella yhteen hallituksensa ministerien eriäviä näkemyksiä, sillä pienetkin hallituspuolueet voivat käyttää painostuskeinona eroamisuhkausta. Italian poliittisessa järjestelmässä yhdenkin puolueen lähtö hallituksesta johtaa koko hallituksen kaatumiseen, täysin siitä riippumatta, miten vahva enemmistö jäljelle jäävillä hallituspuolueilla on parlamentissa. == Katso myös == *Luettelo Italian pääministereistä ==Lähteet == == Aiheesta muualla == * la:Praesidens consilii ministrorum
Dovecot

Dovecot on Timo Siraisen kehittämä IMAP- ja POP3-palvelinohjelma, joka toimii yleisimmissä POSIX-yhteensopivissa käyttöjärjestelmissä. Dovecot on C-kielellä ohjelmoitu vapaa ohjelmisto, joka julkaistiin alun perin vuonna 2002. == Aiheesta muualla == * Dovecot-ohjelmiston kotisivu Luokka:Ohjelmistot
Uozu

Uozu () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Toyaman prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren Toyamanlahden rannikolla prefektuurin koillisosassa. Kaupungin läpi mereen virtaa Katakaijoki. Sisämaassa sen alue nousee Japanin Alpeille Kekachin kolmelle vuorelle yli 2 400 metrin korkeuteen. Uozussa on 41 296 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 200,61 neliökilometriä. Uozu kehittyi historiallisesti kalastajakylänä ja paikallisena hallintokeskuksena. Japanin keskiajalla sinne rakennettiin Uozun linna, joka kuitenkin hylättiin 1600-luvun alussa. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Uozu sai vuonna 1952, kun Uozun maaseutukaupunkiin liitettiin 11 ympäristön kyläkuntaa. Vuonna 1956 kaupungin keskusta tuhoutui suurpalossa, mutta on sittemmin rakennettu uudelleen. Kaupungissa on esimerkiksi kemian- ja elektroniikkateollisuutta sekä lakkatöiden tuotantoa. Muita tärkeitä elinkeinoja ovat kalastus ja maaseutualueilla riisin ja omenoiden viljely. Uozun nähtävyyksiä ovat kaupungin rannikolla alkukesästä näkyvät kangastukset ja Uozun sataman rakennustöiden yhteydessä vuonna 1930 löydetty hiekkaan hautautunut metsä, joka koostuu pääosin jopa tuhat vuotta vanhoista sugipuista. Sille on rakennettu Uozun uponneen metsän museo. Kaupungin rannikolla toimii myös Uozun akvaario. Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon on hyväksytty kaupungissa elokuisin juhlittava festivaali Tatemon-matsuri. Osa kaupungin vuoristoalueista kuuluu Chūbu-sangakun kansallispuistoon. Uozua palvelevat Ainokaze Toyama -rautatien Ainokaze Toyama -rautatielinja (entinen Hokuriku- päälinja) ja Toyama chihō -rautatien päälinja. == Kuvia == Tiedosto:Uozu Shinjuku Shopping Street ac.jpg|Uozun keskustaa Tiedosto:Uozu mirage winter 1.jpg|Toyamanlahden kangastuksia Tiedosto:Three Kekachi Mountains.jpg|Kekachivuoret Tiedosto:Uozu city center area Aerial photograph.1975.jpg|Uozun kantakaupunki vuoden 1975 ilmakuvassa Tiedosto:Uozu City Library.jpg|Uozun kaupunginkirjasto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Uozu
Ithilien

Ithilien on alue Gondorissa, J. R. R. Tolkienin luomassa kuvitteellisessa Keski-Maassa. Ithilien on ainoa osa Gondoria, joka on Suuren Anduin-joen ja Ephel Dúathin välissä. Alue rajoittuu etelässä Poros-jokeen. Alue jakaantuu edelleen eteläiseen ja pohjoiseen Ithilieniin ja näiden rajana on Morgulduin- joki. == Juoni == Ithilien oli menestyvä maa Toisen Ajan aikana ja Kolmannen Ajan alussa Gondorin ollessa vahva ja Mordorin ollessa autio. Aikoinaan alueen tärkein kaupunki oli Minas Ithil, mutta Mordorin vallattua sen nimi muuttui Minas Morguliksi. Tämän jälkeen suurin osa alueen väestöä pakeni Anduinin yli paetakseen sotaa, mutta Gondorin vartijat pitivät edelleen tiedustelijoita Ithilienissä Henneth Annûnin kaltaisissa salaisissa paikoissa. Kirjassa Taru sormusten herrasta Klonkku johdattaa Frodon ja Samin Ithilienin läpi Cirith Ungolin laaksoon Mordoriin. Seurattuaan Haradrimin (Eteläisten) taistelua, johon osallistui myös olifantteja Faramirin joukot löytävät hobitit, mutta heidän sallitaan jatkaa matkaa. Neljännen Ajan aikana Ithilieniä hallitsivat Ithilienin prinssit, joka sukulinja alkoi Faramirista ja Éowynistä, Ithilienin valkoisesta neidosta. Minas Morgulia ei asuteta uudelleen ja Faramir toimii Emyn Arnenin hallitsijana. Luokka:Keski-Maan paikat
Albert Pyun

Albert F. Pyun (19. toukokuuta 1953 Havaiji – 26. marraskuuta 2022 Las Vegas) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan lukuisten b-luokan elokuvien ohjaajana. Havaijiilla syntyneen Pyunin ura ohjaajana alkoi vuonna 1982 valmistuneen Julma miekka -toimintaelokuvan myötä. Se oli hänen taloudellisesti menestynein elokuvansa 39 miljoonan dollarin lipputuloilla. Pyunin työtahti oli jo 1980-luvulla nopea – uusi elokuva valmistui vuosittain. Vuosikymmenen tunnetuimmat Pyun-elokuvat ovat Muukalainen L.A.:sta (1988) ja Jean-Claude Van Dammen tähdittämä Cyborg, joka keräsi Yhdysvalloissa 10 miljoonan dollarin lipputulot ja maailmanlaajuisesti yli 29 miljoonaa dollaria. 1990-luvulla Pyun jatkoi halpaelokuvien ohjaamista. Tunnetuimpia ovat Nemesis-elokuvasarja (1993–1997), Knights (1993), Adrenalin: Fear the Rush (1996) ja Mean Guns – julmat aseet (1997). VHS-kasettien vahvistettua asemaansa elokuvia alettiin julkaista suoraan tallenteina vähittäismyyntiin ilman teatterilevitystä. Myös lukuisia Pyunin teoksia on julkaistu niin. 2000-luvulla Pyun teki useita elokuvia. Suosituimmaksi on osoittautunut Steven Seagalin tähdittämä Ticker, joka kuvattiin korkealla 25 miljoonan dollarin budjetilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Eric Karson

Eric Karson on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Karson ohjasi ensimmäisen elokuvansa, urheiludokumentin Dirt, vuonna 1979 American Cinema Production -tuotantoyhtiölle, joka antoi hänelle seuraavana vuonna mahdollisuuden ohjata esikoiselokuvansa. Elokuva oli Chuck Norrisin tähdittämä The Octagon – hiljaiset tappajat, josta tuli Norrisin suurin menestys vajaan parinkymmenen miljoonan dollarin lipputuloilla. Karsonin seuraava ohjaustyö, joka sai ensi- iltansa vasta vuonna 1986, jäi vaille suurta huomiota. Musta kotka (1988) valmistui muutamaa vuotta myöhemmin. Pääosassa nähtiin Jean-Claude Van Damme. Vuonna 1990 valmistui Karsonin viimeiseksi jäänyt ohjaustyö Angel Town, joka keräsi vain alle miljoonan dollarin lipputulot. Hän myös tuotti elokuvan. Tuottajana hän työskenteli myös van Dammen tähdittämässä Lionheart – liian kova kuolemaan -elokuvassa ja Nemesis-tuotannossa. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Harald Andersén -kilpailu

Harald Andersén -kilpailu (The International Harald Andersén Chamber Choir Competition) on Helsingissä joka kolmas vuosi järjestettävä kansainvälinen kamarikuorojen kilpailu. Suomalaisen kuoronjohtajan ja kuoromusiikin uudistajan Harald Andersénin (1919–2001) mukaan nimetty, sekä amatööri- että ammattilaiskuoroille avoin kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran elokuussa 2003. == Kilpailussa palkitut kuorot == * 2003: ** 1. EMO Ensemble, Pasi Hyökki (Suomi) ** 2. Choros Amici, Chris Mallinson (Yhdistynyt kuningaskunta) ** 3. Kampin Laulu, Timo Lehtovaara (Suomi) * 2006: ** 1. palkintoa ei myönnetty ** 2. Victoria Chamber Choir (Unkari) ja Sofia Vocal Ensemble (Ruotsi) (jaettu) ** 3. Grex Musicus, Marjukka Riihimäki (Suomi) * 2009: ** 1. Kammerkoret Hymnia, Flemming Windekilde (Tanska) ** 2. Voces Musicales, Risto Joost (Viro) ** 3. Choros Amici, Chris Mallinson (Yhdistynyt kuningaskunta) ja New Dublin Voices, Bernie Sherlock (Irlanti) (jaettu). * 2012: ** 1. Youth Choir Maska ** 2. Concert Clemens ** 3. Kammerchor CONSONO ja Sankt Jacobs Ungdomskör (jaettu) * 2016: ** 1. Youth Choir Kamēr (Latvia) ** 2. New Dublin Voices (Irlanti) ** 3. Collegium Musicale (Viro) ja St. Jacobs Ungdomskör (Ruotsi) (jaettu) == Aiheesta muualla == * Kansainvälinen Harald Andersén -kamarikuorokilpailu (tapahtuman omat kotisivut) * V Kansainvälinen Harald Andersén -kamarikuorokilpailu Yle Luokka:Suomalaiset musiikkikilpailut Luokka:Klassisen musiikin tapahtumat Suomessa Luokka:Helsingin tapahtumat Luokka:Kansainväliset kilpailut
Robert Harmon

Robert Harmon (s. 1953 White Plains, New YorkRobert Harmon. BFI.) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa Liftari (1986) ei julkaisuaikanaan ollut hitti, mutta on saavuttanut sittemmin kulttisuosion. Harmonin seuraavaa ohjaustyötä saatiin odottaa vuoteen 1991 asti, jolloin uransa pohjalla olleen John Travoltan tähdittämä Tender julkaistiin. Kaksi vuotta myöhemmin Ei pakopaikkaa osoittautui Harmonin suurimmaksi kassamenestykseksi: elokuva tuotti yli 50 miljoonaa dollaria. Vuonna 1996 Harmon ohjasi televisioon Gotti-elokuvan, joka sai kuusi Emmy- ehdokkuutta ja yhden -voiton. Vuonna 2002 hän ohjasi yhdessä Rick Botan kanssa Wes Cravenin tuottaman kauhuelokuvan They. Seuraavana vuonna valmistui Highwaymen, joka osoittautui hitiksi videolevityksessä päätähti James Caviezelin noustua tähdeksi seuraavana vuonna. Seuraavana vuonna valmistunut televisioelokuva Ike: Countdown to D-Day sai kuusi Emmy-ehdokkuutta. Viime vuodet Harmon on ohjannut TV-elokuvia tähtenään Tom Selleck. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Afganistanin kansallislaulu

Afganistanin kansallislaulu (paštun kielellä Da Melli Souroud; laululla ei toistaiseksi ole muuta virallista nimeä) on vuodesta 2006 Afganistanin uusi kansallislaulu. Laulun on sanoittanut Abdul Bari Jahani ja säveltänyt Babrak Wassa. Sekä laulun säveltäjä että sanoittaja elävät ulkomailla, jonne he joutuivat pakenemaan maan epävakaita oloja. Vuonna 2004 säädetty Afganistanin uusi, taliban-hallinnon jälkeinen perustuslaki määräsi, että maalle on laadittava uusi kansallislaulu. Perustuslaki määräsi, että laulun on tuotava esiin maan uusi, vapaa aikausi. Laulu oli määrä kirjoittaa maan valtakielellä paštulla, sen oli määrä sisältää mainita maan eri kansallisuusryhmät ja sen tuli sisältää myös islamin uskontunnustus "Allahu Akhbar" (). Uuden kansallislaulun laatimiseksi julistettiin kilpailu, jonka Jahani ja Wasa voittivat. Uutta kansallislaulua on jo ehditty kritisoida. Perustuslain määräyksen, jonka mukaan laulun kielen on oltava paštu, on katsottu syrjivän maan muita kieliryhmiä. On valitettu, etteivät laulussa mainitut kansallisuusryhmät siltikään edusta Afganistanin koko kansallista monimuotoisuutta. Jotkut muslimit ovat lisäksi pitäneet pahana sitä, että laulu sisältää tunnustuksen "Allahu akhbar". Se on uskonnollinen tunnustus, joka kaikkien mielestä ei sovi lauluun. ==Laulun sanat== Translitteraatio :Daa watan afghanistan di :Daa ezzat de har afghan di :kor de soli kor de tori :har bachi ye qahraman di :daa watan di tolo kor di :de balocho, de uzbako :de pashtoon aw hazarwoo :de turkmano de tajeko :worsara arab, gojar di :pamirian, noristanian :barahawi di, qizilbash di :ham aimaq, ham pashaiyean :daa hiwan ba til zaligi :laka limar pa eshna aasman :pa sina ki de asia :laka zera wi jawidan :noom de haq mo di rahbar :wayoo Allah o Akbar, wayoo Allah o Akbar == Aiempi kansallislaulu == Afganistanin aiempi kansallislaulu oli myös samanniminen. Se oli käytössä vuodesta 1978 talibanien valtaantuloon asti, jolloin se kiellettiin, ja jälleen vuosina 2002–2006. Sanat aiemmalle kansallislaululle kirjoitti Suleiman Laeq, ja sävellys oli Ustad Salim Sarmastin käsialaa. === Laulun sanat === :Qal’a-ye Islam, qalb-e Asiya, :Jawidan azad khak-e Ariya, :Zadgah-e qahramanan-e bozorg, :Sangar-e razmande- ye mardan-e khoda :Allahu akbar, Allahu akbar, Allahu akbar. :Tigh-e imanash be meydan-e jihad, :Band-e estebdad-ra az ham gozast :Mellat-e azade Afghanistan :Dar jehan zanjir-e mahkuman shekest. :Allahu akbar, Allahu akbar, Allahu akbar. :Sar-e khatt-e qur’an nizam-e ma bowad, :Parcham-e iman be bam-e ma bowad, :Ham seda o-ham nawa ba ham rawan, :Wahdat-emelli muram-e ma bowad. :Allahu akbar, Allahu akbar, Allahu akbar. :Shad zey, azad zey, abad zey, :Ey watan dar nur-e qanun-e khoda. :Mash’al-e azadegi-ra bar firaz, :Mardom-e sar- goshte-ra shou rahnama. :Allahu akbar, Allahu akbar, Allahu akbar. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kansallislaulu Luokka:Kansallislaulut
Poljarnyje Zori

Poljarnyje Zori () on kaupunki ja kaupunkipiirikunta Luoteis-Venäjän Murmanskin alueella, sisämaassa Kuolan niemimaan länsiosassa. Se sijaitsee Nivajoen rannalla pari kilometriä Imandrajärvestä alavirtaan, Pinozero-järven rannalla. Poljarnyje Zori on Muurmannin radan ja Kuolan valtatien varrella. Poljarnyje Zorin tärkein työnantaja on Kuolan ydinvoimalaitos, joka sijaitsee keskustasta noin 15 km pohjoiseen Imandrajärven rannalla. Paikkakunta sai alkunsa 1968, kun ydinvoimalaa alettiin rakentaa. Kaupunkioikeudet se sai 1991. Poljarnyjen Zorin lähellä oleva ja siihen nykyään kuuluva Haapalahden eli Afrikandan taajama sai rautatieaseman jo 1932. Afrikanda sai aikanaan nimensä siitä, että siellä kesäisin ajateltiin olevan yhtä kuumaa kuin Afrikassa. ==Poljarnyje Zorin kaupunkipiirikunta ja sen väestö== Paikallishallinnossa Poljarnyje Zori on Murmanskin alueen alainen kaupunkipiirikunta. Kaupunkipiirin väestöstä (17 641 as., 2010 väestönlaskenta) enemmistö asuu Poljarnyje Zorin kaupungissa (15 096 as.) ja pieni osa maaseutukylissä (2 545 as.). Poljarnyje Zorin kaupunkipiirikunnan alueeseen kuuluvat seuraavat asutukset: *Poljarnyje Zori *Nivanniska, Zašejek (Зашеек) *Haapalahti, Afrikanda (Африканда) *Pirenga (Pirijärvi) (Пиренга) ==Ystävyyskaupungit== Poljarnyje Zorin suomalainen ystävyyskunta on Muonio.Kolskaja Entsiklopedija ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kola Nuclear Power Plant *Poljarnyje Zori mojgorod.ru luokka:Murmanskin alueen kaupungit
Identiteetin hallinta

Identiteetinhallinta tarkoittaa tietoturvallisuudessa käyttäjätietokannan ja todennuksen hallintaa. Tällöin esimerkiksi sähköisessä kaupankäynnissä puhutaan identiteettivarkauksista, jos joku pääsee järjestelmään esiintyen toisena. Sähköinen identiteetti on käyttäjän, sovelluksen, laitteen, palvelun tai säännöstön ominaisuus näiden toimiessa sähköisissä tietovälineissä kuten tietoverkoissa. Sähköinen Identiteetti (SID) on pakollinen tunniste yksilöityjen tai personoitujen verkkopalveluiden tarjoamisessa tai käyttämisessä. Laajasti tämä tarkoittaa kaikkien verkotettujen palveluiden käyttämistä ja suppeasti vain kirjautumista eli autentikointia. SID on termi, jolla viitataan laajaan viitekehykseen. Luokka:Todennus
Stanisław Leszczyński

Stanisław Leszczyński (20. lokakuuta 1677 – 23. helmikuuta 1766) oli Puola- Liettuan kuningas Stanislaus I ja Lothringenin () herttua. Leszczyński oli Poznańin voivodin Rafał Leszczyńskin poika. Hän syntyi Lwówissa 1677 ja nai Katarzyna Opalińskan. Heidän tyttärestään Mariasta tuli Ranskan kuningas Ludvig XV:n vaimo. Vuonna 1697 valtiollisessa virassaan juomanlaskijana hän vahvisti August II Väkevän valinnan Puolan kuninkaaksi. Vuonna 1703 hän liittyi Sapiehan suvun kanssa ruotsalaisen kullan avulla Augustia vastaan. Seuraavana vuonna Ruotsin kuningas Kaarle XII valitsi Stanisław Leszczyńskin August II:n seuraajaksi. Lahjonnan ja armeijansa avulla Kaarle varmisti Leszczyńskin valinnan kuninkaaksi vapaalla vaalilla vain muutamien linnanherrojen ja herrasmiesten kokouksessa 2. heinäkuuta 1704. Vaikka Leszczyński joutuikin välillä hakemaan turvaa ruotsalaisten leiristä Augustin armeijan palattua, hänet kruunattiin 24. syyskuuta 1705. Kaarle itse toimitti uuden kruunun ja valtikan Augustin Saksiin viemän tilalle. Ensimmäisenä päätöksenään uusi kuningas vahvisti Ruotsin ja Puolan liiton Venäjää vastaan. Pultavan taistelun jälkeen 1709 Leszczyński vetäytyi Ruotsin joukkojen kanssa Ruotsin Pommeriin, jossa hän luopui kruunusta, mutta piti arvonimensä vastineeksi pienestä ruhtinaskunnasta Zweibrückenissa. Myöhemmin hän asui Wissembourgissa Elsassissa ja hänen tyttärensä päästyä Ranskan Ludvig XV:n vaimoksi Château de Chambordissa. Ludvig XV tuki Leszczyńskin vaatimusta Puolan valtaistuimesta August II:n kuoltua 1733, mikä johti Puolan perimyssotaan. Syyskuussa 1733 hän saapui Varsovaan ja hänet valittiin vastalauseista huolimatta kuninkaaksi. Venäjä tuki kuninkaaksi saksilaista Fredrik Augustia, joka oli heidän itävaltalaisen liittolaisensa tukija. Kesäkuussa 1734 Venäjän 20 000 miehen armeija Peter de Lacyn komennossa nosti Fredrik Augustin kuninkaaksi (nimellä August III) Varsovassa ja piiritti entisen kuninkaan Danzigiin, jonne tämä oli linnoittautunut odottamaan liittolaisiaan Ranskasta ja Ruotsista. Ranskan avusta huolimatta kaupunki antautui 30. kesäkuuta kestettyään 135 päivää piiritystä. Stanisław Leszczyński oli paennut kaksi päivää aiemmin talonpojaksi naamioituneena ja ilmestyi Königsbergissä, missä vaati Ranskaa hyökkäämään Saksiin. Myös Ukrainassa kreivi Nicholas Potocki kokosi 50 000 miestä Leszczyńskin puolesta. 26\. tammikuuta 1736 Leszczyński luopui taas kruunusta, mutta sai vastineeksi Lothringenin herttuakunnan, joka sopimuksen mukaan palasi Ranskalle hänen kuolemansa jälkeen (1766). Hän asettui Lunévilleen, jossa omistautui tieteelle ja filantropialle. Luokka:Puolan kuninkaat Luokka:Vuonna 1677 syntyneet Luokka:Vuonna 1766 kuolleet
Varsovan rautatieasema (Hatsina)

Hatsinan Varsovan rautatieasema () on yksi Hatsinan rautatieasemista. Se sijaitsee Pietarista etelälounaaseen Lugaan, Pihkovaan, Daugavpilsiin, Vilnaan, Hrodnaan ja edelleen Varsovaan vievän vanhan Pietari–Varsova-radan varrella. Maantieteellisesti Hatsinan Varsovan asema sijaitsee noin kaksi kilometriä Hatsinan palatsin ja sen eteläpuolella sijaitsevan Hatsinan Baltian aseman kaakkoispuolella. Hatsinan Varsovan asemalle liikennöi kolmisenkymmentä lähiliikenteen junavuoroa päivittäin Pietarin Baltian asemalta; muun muassa Luga-1:n ja Siverskajan asemille ajavat lähijunat pysähtyvät Hatsinan Varsovan asemalla. Samaa rataa kulkee myös pikajunia, jotka eivät kuitenkaan pysähdy asemalla. == Aseman historiaa == Asema avattiin liikenteelle jo 1. marraskuuta 1853, jolloin käynnistyi Pietarin ja Hatsinan välinen junaliikenne. Arkkitehti Pjotr Onufrijevitš Salmonovitšin (Пётр Онуфриевич Сальмонович, 1833-1898) suunnittelema asemarakennus valmistui vuonna 1858. Se on muodoltaan pitkulainen ja sen arkkitehtonisesti hallitsevana piirteenä ovat lukuisat kaari-ikkunat ja -ovet. Läpikulkukäytävä erottaa tsaarin osaston lipputoimistosta sekä ensimmäisen, toisen ja kolmannen luokan odotushuoneista. Vuonna 1888 matkustajalaiturien päälle rakennettiin insinööri Feliks Jasinskin (Феликс Ясинский) suunnittelema metallikatos. Vuonna 1895 asema sai sähkövalaistuksen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Hatsinan kartta asemineen, Tässä kartassa merkitty ул. Карла Маркса sijasta Бульварная ул. (gorod.gatchina.biz) * Pietarin Baltian asemalta lähtevien lähijunien reittikartta * Paikallisjunia Pietarin Baltian asemalta (electrichki.spb.ru) * Pietarin alueen rataverkon kartta ja interaktiivinen kuvagalleria rataosuuksia klikkaamalla (railwayz.info) Luokka:Venäjän rautatieliikennepaikat Luokka:Hatsinan piiri
Celebrity Duets

Celebrity Duets on yhdysvaltalainen tositelevisioformaattiin perustuva laulukilpailu, jossa tähtilaulaja ja toisinaan myös musiikin ulkopuolelta tuleva julkkis esittävät dueton. == Kilpailijat == * Chris Jericho - Ensimmäisenä pudonnut (tiistai 29. elokuuta 2006) * Lea Thompson - Toisena pudonnut (perjantai 8. syyskuuta 2006) * Carly Patterson - Kolmantena pudonnut (perjantai 15. syyskuuta 2006) * Cheech Marin - Neljäntenä pudonnut (perjantai 22. syyskuuta 2006) * Jai Rodriguez - Viidentenä pudonnut (perjantai 22. syyskuuta 2006) * Hal Sparks - Kuudentena pudonnut (perjantai 29. syyskuuta 2006) * Lucy Lawless - Toiseksi tullut (perjantai 29. syyskuuta 2006) * Alfonso Ribeiro - Voittaja (perjantai 29. syyskuuta 2006) == Duettoparit == * Michael Bolton * Boyz II Men * Chaka Khan * Jesse McCartney * Clint Black * Smokey Robinson * Dionne Warwick * Gladys Knight * Brian McKnight * Patti LaBelle * Kenny Loggins * Richard Marx * Randy Travis * Belinda Carlisle * Peter Frampton * Taylor Dayne * Aaron Neville * Lee Ann Womack * James Ingram * Wynonna Judd * Michelle Williams * Jeffrey Osborne * Anita Pointer * Toby Keith * Dennis DeYoung formerly of Styx * Deniece Williams * Dee Snider of Twisted Sister * Al Jarreau * Sebastian Bach formerly of Skid Row * Bonnie Tyler == Kilpailijat ja heidän parinsa == * Alfonso Ribeiro - Michelle Williams, James Ingram, Jeffrey Osborne, Deniece Williams, Chaka Kahn, Jon Secada, Gladys Knight * Lucy Lawless - Michael Bolton, Smokey Robinson, Kenny Loggins, Dionne Warwick, Richard Marx, Bonnie Tyler * Hal Sparks, - Smokey Robinson, Gladys Knight, Wynonna Judd, Dennis DeYoung, Dee Snider, Sebastian Bach * Jai Rodriguez - Gladys Knight, Michelle Williams, Brian McKnight, Taylor Dayne, Patti LaBelle * Cheech Marin - Peter Frampton, Randy Travis, Clint Black, Aaron Neville, Al Jarreau * Carly Patterson - James Ingram, Lee Ann Womack, Anita Pointer, Jesse McCartney * Lea Thompson - Randy Travis, Michael Bolton, Belinda Carlisle * Chris Jericho - Lee Ann Womack, Peter Frampton == Aiheesta muualla == * Luokka:2000-vuosikymmenen yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat Luokka:Kykyjenetsintäohjelmat
Giuseppe Bergomi

Giuseppe Bergomi (s. 22. joulukuuta 1963, Milano, Italia) on italialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Bergomi edusti koko uransa seuratasolla milanolaisseura Internazionalea. Hän saavutti Interin riveissä yhden Italian mestaruuden, yhden Italian Cupin voiton ja kolme UEFA Cupin voittoa. Italian maajoukkueessa Bergomi esiintyi 81 kertaa. Hän edusti Italiaa MM-kisoissa vuosina 1982, 1986, 1990 ja 1998 sekä EM-kisoissa vuonna 1988. Bergomi saavutti Italian paidassa MM-kultaa vuonna 1982 ja MM-pronssia vuonna 1990. Maaliskuussa 2004 Pelé nimesi hänet FIFA 100:aan, eli luetteloon 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta. == Lähteet == Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:FIFA 100 Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ringo Lam

Ringo Lam Ling-Tung (; 8. joulukuuta 1955 Brittiläinen Hongkong – 29. joulukuuta 2018 Hongkong, Kiina) oli hongkongilainen elokuvatuottaja, -ohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan erityisesti toimintaelokuvistaan. Lam opiskeli elokuvaa Yorkin yliopistossa Torontossa, Kanadassa, mutta hän tuotti ensimmäiset ohjaustyönsä Hongkongissa. Ensimmäinen suurempaa huomiota saanut ohjaustyö oli City on Fire (1987), joka oli vaikuttamassa Quentin Tarantinon elokuvaan Reservoir Dogs (1992). Reservoir Dogsissa oli useampia kohtauksia, jotka olivat lähes suoraan City on Firesta. Lamin seuraava kansainvälinen menestys ilmestyi vuonna 1992, jolloin Jackie Chanin tähdittämä Shuang long hui keräsi Yhdysvalloissa lähes kymmenen miljoonan dollarin lipputulot. Ensimmäisen Hollywood-elokuvansa Maximum Riskin hän ohjasi vuonna 1996. Pääosassa nähtiin Jean-Claude Van Damme, ja lipputuloja kertyi yli 50 miljoonaa dollaria. Van Damme nähtiin pääosissa myös kahdessa seuraavassa Lamin Hollywood-elokuvassa; Replicant – tappajan kopio (2001) ja In Hell (2003). Lamin oli tarkoitus ohjata Van Dammen elokuva Wake of Death – täydellinen kosto (2004), mutta jättäytyi hankkeesta pois. Niin ikään Van Dammen tähdittämä Until Death – kosto tai kuolema (2007) oli alun perin Lamin projekti, mutta hän jätti projektin taiteellisiin erimielisyyksiin vedoten. Lam teki elokuvia Hollywoodin rinnalla myös Hongkongissa. Hän ilmaisi kuitenkin 2000-luvulla pettymyksensä hongkongilaisen elokuva-alan tilaan ja teki 2000-luvulla elokuvia enää harvakseltaan. Triangle oli hänen, Tsui Harkin ja Johnnie Ton ohjaama episodielokuva. Lamin viimeinen elokuvansa oli vuonna 2016 julkaistu Sky on Fire. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Hongkongilaiset elokuvaohjaajat Luokka:Hongkongilaiset elokuvatuottajat Luokka:Hongkongilaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Sheldon Lettich

Sheldon Lettich (s. 14. tammikuuta 1951) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. == Käsikirjoittaja == Lettichin ensimmäinen filmattu käsikirjoitus oli Stryker’s War (1985), joka filmattiin vaatimattomalla 200 000 dollarin budjetilla. Seuraavaksi filmille päätyi Rick Rosenthalin ohjauksessa Meidän miehemme Misha (1987). Toimintaelokuvia seuraavaksi kynäillyt Lettich onnistui kirjoittamaan pari hittiä peräkkäin; Jean-Claude Van Dammen tähdittämät Bloodsport (1988), Lionheart – Liian kova kuolemaan (1990), Kaksoisisku (1991), sekä Legioonalainen (1998). Myös Sylvester Stallonen tähdittämä Rambo – taistelija 3 (1988) oli suuri hitti. == Ohjaaja == Van Dammen tähdittämät Lionheart – liian kova kuolemaan (1990), Kaksoisisku (1991), The Order (2001) sekä The Hard Cops (2006) ovat Lettichin menestyneimmät ohjaustyöt. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
In the Nightside Eclipse

In the Nightside Eclipse on norjalaisen black metal -yhtye Emperorin ensimmäinen studioalbumi. Se on yksi black metal -genren tärkeimmistä teoksista – varsinkin tunnetuiksi ovat nousseet albumin kaksi viimeistä raitaa ”I am the Black Wizards” ja ”Inno a Satana”. In the Nightside Eclipse äänitettiin Grieg Hallenissa, jossa on äänitetty muun muassa Mayhemin, Burzumin ja Immortalin tuotoksia. Kansitaide on Necrolordin (Kristian Wåhlin) kädenjälkeä. Tämä levy on omistettu Mayhemin entiselle kitaristille Euronymousille. Vuonna 1999 albumista julkaistiin uusintapainos, joka sisältää coverkappaleet Bathorylta ja Mercyful Fatelta. Tässä versiossa levyn intro ja varsinainen aloituskappale ”Into the Infinity of Thoughts” ovat yhdessä. ==Kappalelista== # # # # # # # # Vuoden 1999 uusintapainos # * # * Sävellykset: Ihsahn/Samoth, * Sanoitukset: Ihsahn/Samoth/Mortiis ("I am the Black Wizards" & "Cosmic Keys...") ==Muusikot== * Ihsahn – kitara, laulu, syntetisaattori * Samoth – kitara * Faust – rummut * Tchort – basso == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1994 albumit Luokka:Vuoden 1994 esikoisalbumit Luokka:Emperorin albumit
Candlelight Records

Candlelight Records on sekä eurooppalainen että yhdysvaltalainen levy-yhtiö, joka on erikoistunut metallimusiikkiin. Sen kärkinimiin kuuluvat mm. Opeth, Vader ja Emperor. ==Aiheesta muualla== * Candlelight USA * Candlelight Europe Luokka:Brittiläiset levy-yhtiöt Luokka:Yhdysvaltalaiset levy-yhtiöt Luokka:Black metal -levy-yhtiöt Luokka:Death metal -levy-yhtiöt
Blackburn

Blackburn on noin asukkaan kaupunki Lancashiren kreivikunnassa Luoteis- Englannissa, Blackburn with Darwenin yhtenäishallintopiirissä. Se muodostaa Darwenin, Burnleyn, Accringtonin ja useiden muiden lähistön kaupunkien kanssa yhtenäisen kaupunkialueen, jonka alueella elää noin ihmistä. Kaupungilla ei ole omaa kunnanvaltuustoa (unparished area), vaan sen hallinnosta vastaa Blackburn with Darwenin piirivaltuusto. == Historia == Kaupungin maineikas kudontaperinne sai alkunsa villakaupasta 1200-luvulla. Elisabet I:n hallitessa Englantia siitä oli kasvanut jo asukkaan markkinakaupunki, jossa valmistettiin tekstiilejä irlantilaisesta pellavasta. Kehruu-Jennyn (1764) ja muiden koneiden keksiminen tehostivat puuvillan kehräämistä ja johtivat teolliseen vallankumoukseen. Leedsin–Liverpoolin kanavan valmistuminen vuonna 1816 paransi kaupungin liikenneyhteyksiä ja hiilen, kalkin ja rakennustarvikkeiden helppo saatavuus nopeuttivat teollistumista. Tekstiiliteollisuus on yhä tärkeää kaupungille, mutta sen rinnalle on syntynyt elektroniikka-, kone- ja panimoteollisuutta. Lewisin tekstiilimuseossa kerrotaan tekstiiliteollisuuden historiasta. == Väestö == Kaupunki on monikulttuurinen, ja eräillä asuinalueilla asukkaista on valkoisia vain noin 5 %. == Urheilu == Blackburn Rovers FC on yksi Englannin perinteikkäimmistä jalkapalloseuroista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Basildon

Basildon on noin asukkaan kaupunki ja asukkaan hallintopiiri Essexin kreivikunnassa, Itä-Englannissa, 40 kilometriä Lontoosta koilliseen. Sieltä on hyvät juna- ja bussiyhteydet Lontooseen, ja monet asukkaat käyvät pääkaupunkiseudulla töissä. Vuoden 2001 väestönlaskennassa työttömiä oli vain 3,1 % asukkaista. Basildonissa on myös omaa teollisuutta; Ford perusti sinne traktoritehtaan 1964, jonka omistaa nykyään New Holland. Fordilla oli Basildonissa autonosia valmistanut tehdas. Huhtikuussa 2009 Ford ilmoitti tehtaan sulkemisesta.BASILDON: Workers stage protest after factory collapse This is total Essex Visteon workers continue factory sit-in More than 560 jobs were axed with less than one hour's notice. Guardian 2.4.2009 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Asutut paikat Essexissä Luokka:Englannin kaupungit Luokka:Essexin hallinnolliset alueet Luokka:Englannin hallintopiirit
Bolton

Bolton on noin asukkaan kaupunki ja asukkaan metropolihallintopiiri (metropolitan borough) Suur-Manchesterin metropolikreivikunnassa Luoteis- Englannissa. Hallintopiiri sijaitsee Manchesterista luoteeseen ja ulottuu pohjoisessa Penniinien alarinteille. Bolton laajeni tekstiiliteollisuuden tukemana 1300-luvulta 1800-luvulle, ja suuret höyrykäyttöiset puuvillatehtaat muodostivat kaupungin horisontin päälinjat ja rytmittivät sen päiviä, viikkoja ja vuosia. Kaupungissa oli myös teräsvalimoita ja muuta raskasta teollisuutta. Rautatielinja Leighiin vedettiin 1828 ja Blackburniin 1848. Sähköt saatiin 1894.Bolton Local Histories Reebok-urheiluasut ovat peräisin Boltonista, ja tehdas sponsoroi Bolton Wanderers FC:n kotistadionia. Macron Stadiumille (ent. Reebok Stadium) mahtuu yli 28 000 katsojaa.Bolton Wanderers - Reebok Stadium Chelsea FC == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Asutut paikat Suur- Manchesterissa Luokka:Englannin kaupungit Luokka:Englannin metropolihallintopiirit‎
EMO Ensemble

EMO Ensemble on Espoon musiikkiopiston yhteyteen syksyllä 2000 perustettu, nuorista musiikinopiskelijoista ja ammattilaulajista koostuva kamarikuoro. EMO Ensemble voitti ensimmäisen kansainvälisen Harald Andersén -kamarikuorokilpailun elokuussa 2003. Kuoron debyyttilevy Maasta valittiin vuonna 2005 yhdeksi Vuoden levyistä (Helsingin Sanomat) ja Vuoden kuorolevyksi (Suomen Kuoronjohtajayhdistys). Kuoron taiteellisena johtajana toimii Pasi Hyökki. Syksyllä 2006 EMO Ensemble konsertoi kutsuttuna esiintyjänä Ranskassa Normandiassa järjestetyllä kansainvälisellä Polyfollia-festivaalilla. Keväällä 2007 EMO Ensemble nimettiin yhdeksi ehdokkaaksi Pohjoismaisen Neuvoston musiikkipalkinnon saajaksi ja vuonna 2009 yhtyeen albumi Hereillä - Awake oli ehdolla Vuoden klassinen Emma-palkinnon saajaksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *EMO Ensemblen nettisivut *EMO Ensemblen levy "Maasta" (Alba) Luokka:Suomalaiset sekakuorot Luokka:Espoon musiikki
Kirsti Ortola

Kirsti Kaarina Ortola (vuoteen 1930 Ottelin, myöh. Palo;Kuka kukin on 1978, s. 678 Runeberg.org. Viitattu 1.10.2019. 29\. toukokuuta 1924 Pieksämäki – 29. elokuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli varsinkin teatterin puolella tunnettu verevä ja temperamenttinen luonnenäyttelijä. ==Ura== Ortola suoritti Suomen Teatterikoulun, jossa hän opiskeli 1945–1947. Hän näytteli Suomen Kansallisteatterissa 1947–1955, Tampereen Teatterissa 1955–1959 ja sitten vuoteen 1987 saakka Helsingin Kaupunginteatterissa ja sitä edeltäneessä Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa. Hänen näyttämöroolejaan olivat muun muassa Kolmen sisaren Nataša, Neiti Julien nimirooli, Lokin Masha, Daniel Hjortin Katri, Vanja-enon Jelena, Sodan ja rauhan Marta sekä Mary-äidin rooli näytelmässä Pitkän päivän matka yöhön. Ortolan viimeinen rooli oli vuonna 1988 elokuvassa Pohjanmaa, jossa hän esiintyi äitiroolissa. ==Yksityiselämä== Ortola oli naimisissa Tauno Palon kanssa vuodesta 1962 lähtien Palon erottua ensimmäisestä vaimostaan, ja heille syntyi poika Jukka-Pekka Palo, josta tuli myös näyttelijä. Parin välille kehittyi rakkaussuhde jo vuonna 1949, jolloin he näyttelivät toisiaan vastaan Rosvo-Roopessa. Ortola kuoli ohutsuolen imusolmukesyöpään Kivelän sairaalassa Helsingissä 69-vuotiaana. Hänet on haudattu miehensä viereen Malmin hautausmaalle. ==Filmografia== Vuosi Elokuva Rooli 1947 Pimeänpirtin hävitys ravintolan kassaneiti Koskenkylän laulu Kirsti Kiisu 1949 Kalle-Kustaa Korkin seikkailut Molly, Pekan pihvinpaistaja Rosvo-Roope Barbara Ants 1950 Rakkaus on nopeampi Piiroisen pässiäkin Iita Ratilainen 1951 Radio tekee murron ilotyttö 1952 Omena putoaa... tyttö Yhden yön hinta Villen rakastajatar Silmät hämärässä näyttelijätoveri Kulkurin tyttö Anna, krouvityttö 1953 Hilja – maitotyttö Katri, karjakkotyttö Kolmiapila teekkari 1955 Pekka ja Pätkä pahassa pulassa Signe Unelma Johansson Pastori Jussilainen Mari, piika Neiti talonmies Ansu, agronomi, opettajatar 1960 Myöhästynyt hääyö toinen vaimo 1961 Kaasua, komisario Palmu! talonmiehen vaimo 1963 Herra Oblomov 1964 Maalareilla ei ole muistoja leski 1965 Dyskolos eli ihmisviha nainen 1967 Ihmisiä elämän pohjalla Vasilisa Karpovna, Kostyljovin vaimo 1973 Meiltähän tämä käy pääemäntä Anna Tuhkanen 1979 Herätkää ja riemuitkaa! Bessie Berger 1982 Vainajan vaivat Vieno Mielikäinen 1984 Yöjuttu: Merkitty Vieras 1988 Pohjanmaa äiti ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Jussi-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Timo Teide

Timo Teide (s. 1967) on suomalainen taiteilija, jonka tuotanto sisältää kuvataidetta, musiikkia ja kirjallisia julkaisuja.Näyttelyt Teide on sanonut luovuutensa ilmentymien olevan meditaatioita, jotka ilmenevät väreinä, sävelinä tai sanoina. Kuva rakentuu Teiden maalauksissa mahdollisimman luonnonmukaisista materiaaleista. Aihepiirit liikkuvat kosmisissa sfääreissä myös värien käytöltään. Hänen maalauksensa vaihtelevat esittävistä täysin abstrakteihin. Maalauksiin liittyvä äänimaisema luo niille rauhoittavaa ja meditatiivista luonnetta. Levy Silent Voices of Love julkaistiin vuonna 2004. Rytmitön, meditatiivinen ja sanaton synteettinen äänimaisema poikkeaa täysin valtavirtamusiikista. Sen lähimmät vertailukohdat löytyvät kalifornialaisen säveltäjän Iasoksen tuotannosta. Teide on julkaissut omakustanteina muutamia kirjoja, muun muassa Rakkaudella ja Hiljaisuuden Mestari. Lisäksi hän on kirjoittanut ihmissuhteita, rakkautta ja elämän sisältöä käsitteleviä artikkeleita Minä Olen- ja Ultra-lehtiin. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dragonologia

Dragonologia () on englantilaisen Dugald A. Steerin kirjoittama, lohikäärmeistä ja lohikäärmeiden tutkimisesta kertovan tietokirjan muotoon kirjoitettu fantasiakirja. Englanninkielinen alkuteos ilmestyi 2003 ja suomennos seuraavana vuonna. Kirjassa on Wayne Andersonin, Helen Wardin ja Douglas Carrelin tekemä värikuvitus. Kirjan kuvitteelliseksi kirjoittajaksi esitellään 1800-luvulla elänyt dragonologi Ernest Drake. Teoksen esittelyssä sen sanotaan kirjoitetun jo keskiajalla ja sittemmin entisöity kirjan löydyttyä vanhan kirjakaupan ullakolta. Dragonologiassa esitellään eri lohikäärmelajityypit, joita on noin kymmenkunta meksikonamfiteeristä huurrelohikäärmeeseen. Kirjassa esitellään myös lohikäärmeiden aakkoset, sillä kirjan mukaan jotkin lohikäärmeet osaavat lukea ja kirjoittaa. == Tieteenala == Dragonologia voi merkitä myös tieteenalaa, joka tutkii lohikäärmeitä. Nykypäivänä sillä tarkoitetaan pääasiassa niiden tutkimista esimerkiksi kulttuurihistoriassa ja mytologiassa tai okkultismissa. Dragonologian on katsottu olevan oikea tieteenala mahdollisesti keskiajalla tai joskus kauan sitten, mutta sen merkitys on kadonnut nykypäivään mennessä. Kiinassa lohikäärmeillä on vielä tänäkin päivänä suuri merkitys, ja dragonologia voi olla kiinassa edelleen harrastettua. Dragonologia voi olla tunnettu myös nimellä dracologia. Luokka:Lastenkirjat Luokka:Vuoden 2003 kirjat Luokka:Lohikäärmeet kirjallisuudessa
Pasi Hyökki

Pasi Matti Hyökki (s. 29. elokuuta 1970 Helsinki) on suomalainen kuoronjohtaja ja sopranista. Hän on espoolaisen EMO Ensemblen perustaja ja taiteellinen johtajaSavon Sanomat ja on johtanut lisäksi Akateemista Laulua,Akateeminen Laulu Cantabile-kuoroa sekä lauluyhtye Tallaa,Talla Ensemble jossa myös laulaa itse sopraanoa. Hyökki on toiminut Tapiolan kuoron taiteellisena johtajana vuoden 2008 elokuusta alkaen ja vuonna 2010 Hyökki kutsuttiin YL:n johtajaksi.YLE 8.4.2010 Hyökki esiintyy Suomessa ja maailmallakin falsetilla sopraanoäänialalla laulavana sopranistana.Yle.fi Sopranistana hän on opiskellut Claudine Ansermet’n, Christina Miatellon ja Gloria Banditellin johdolla Urbinossa Italiassa. Pasi Hyökin isä on kuoronjohtaja, professori Matti Hyökki ja hänen veljensä Paavo Hyökki on niin ikään kuoronjohtaja. == Saavutukset == *Paras kuoronjohtaja Tampereen Sävelen kuorokatselmuksessa 1997 *In…Canto sul Garda, Italia 2001, paras kuoronjohtaja *Harald Andersén -kamarikuorokilpailu 2003, paras kuoronjohtaja == Diskografia == *Stabat Mater, EMIPoimuri.fi == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuoronjohtajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt