EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lin Ying-meng

Lin Ying-meng (; s. 20. lokakuuta 1983) on taiwanilainen poliitikko, joka toimii Taipein kaupunginvaltuustossa vuodesta 2018 alkaen. Hän oli yksi ensimmäisistä taiwanilaisista avoimesti seksuaalivähemmistöön kuuluneista poliitikoista, jotka ovat tulleet valituksi. == Tausta == Lin syntyi Taichungissa vuonna 1983 Lin on valmistunut kansallisesta Tsing Hua -yliopistosta pääaineenaan sosiologia. Valmistumisensa jälkeen Lin toimi muun muassa mobiilisovellusten kehittäjätiimissä. == Poliittinen ura == Lin asettui ehdolle Uusi valta -puolueen listoilta. Hän erosi puolueesta elokuussa 2020, koska katsoi puolueen hylänneen alkuperäisen ideologiansa. Hän siirtyi itsenäiseksi edustajaksi.. Taiwanin laillistaessa samaa sukupuolta olevien avioliitot vuonna 2019 Lin oli vaatimassa Taipein kaupunginvaltuustossa, että kaikki halukkaat pääsisivät naimisiin 25. toukokuuta. Lopulta kaupungin kotitalousrekisterin työntekijät päättivät jäädä ylitöihin asian varmistamiseksi. ==Yksityiselämä== Lin on biseksuaali. Hän ollut parisuhteessa sosiaalidemokraattista puoluetta edustavan Miao Po-yan kanssa. Marraskuussa 2019 kerrottiin, että Lin oli parisuhteessa Carlos-nimisen miehen kanssa.. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Taiwanilaiset poliitikot Luokka:Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeudet Taiwanissa Luokka:Elävät henkilöt
Christilot Hanson-Boylen

Christilot Hanson-Boylen (s. 12. huhtikuuta 1947 Jakarta, Indonesia) on kanadalainen kouluratsastaja ja moninkertainen olympiaedustaja. Hanson-Boylen kilpaili ensimmäisen kerran olympialaisissa Tokion olympialaisissa 1964, jolloin oli yksilökilpailun 20. Méxicon olympialaisissa 1968 hän oli yksilökilpailun 19. Joukkuekilpailussa Kanadan joukkue oli seitsemäs. Münchenin olympialaisissa 1972 Hanson-Boylen oli yksilökilpailun 9. oltuaan ensin karsintakierroksen kahdeksas. Joukkuekilpailussa Kanada oli kuudes. Montrealin olympialaisissa 1976 Hanson-Boylen oli karsintakierroksen kuudes ja loppukilpailun seitsemäs. Kanadan joukkue oli viides joukkuekilpailussa. Los Angelesin olympialaisissa 1984 Hanson-Boylen oli karsintakierroksen 12. ja pystyi parantamaan loppukilpailussa ollen kymmenes. Joukkuekilpailussa Kanada oli seitsemäs. Viimeisen kerran Hanson-Boylen osallistui olympialaisiin Barcelonassa 1992. Hän oli karsintakierroksella 12. ja jäi samalle sijalle loppukilpailussa. Joukkuekilpailussa Kanada oli kymmenes. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset ratsastajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aino Tuokkola

Aino Tuokkola (s. 6. toukokuuta 1999) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Naisten Salibandyliigassa helsinkiläisen Erä III:n joukkueessa kausina 2014–2016, helsinkiläisen EräViikinkien joukkueessa kausina 2016–2020 ja nurmijärveläisessä SB-Prossa kaudella 2020–2021. Hän on seitsemän kauden aikana pelannut liigan runkosarjassa 116 liigaottelua, joissa hän on tehnyt 43 maalia ja saanut 35 syöttöpistettä. Pudotuspelejä hänellä on 30, ja niissä hän on tehnyt seitsemän maalia ja antanut yhdeksän maalisyöttöä. Hän saavutti SM-hopeaa vuonna 2021 ja SM-pronssia vuonna 2018. Tuokkola on pelannut kaudella 2020–2021 yleensä samassa ketjussa Meri-Helmi Höynälän ja Aada Isometsän kanssa. Hän on 155-senttimetrisenä joukkueensa lyhin pelaaja. Porvoon Salibandyseuraa vastaan pelatussa loppuottelusarjassa hän teki joukkueensa neljännen maalin 6–2-voittoon päättyneessä ensimmäisessä ottelussa ja 3–2-johtomaalin SB-Pron maalein 4–3 voittamassa kuudennessa ottelussa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Janice Romary

Janice-Lee York Romary (6. elokuuta 1927 San Mateo – 31. toukokuuta 2007 Klamath Falls) oli yhdysvaltalainen florettimiekkailija ja moninkertainen olympiaedustaja. Ensimmäisen kerran Romary osallistui olympialaisiin Lontoon olympialaisissa 1948. Romary voitti alkulohkossaan neljä ottelua viidestä. Jatkolohkossaan Romary voitti kolme ottelua ja hävisi kaksi eikä päässyt välierävaiheeseen. Helsingin olympialaisissa Romary voitti alkulohkonsa kaikki neljä ottelua. Puolivälierälohkossaan hän voitti neljä ottelua ja hävisi yhden. Välierälohkossa Romary voitti neljä ottelua ja hävisi kolme. Finaalilohkossa Romary voitti neljä ottelua ja hävisi kolme. Häneen osui kolme osumaa enemmän kuin Karen Lachmanniin, joten Romary jäi turnauksessa neljänneksi. Melbournen olympialaisissa 1956 Romary voitti alkulohkonsa viidellä voitolla. Välierälohkossaan hän voitti kolme ottelua ja pääsi finaalilohkoon. Hän voitti viimeisessä vaiheessa neljä ottelua ja oli turnauksen neljäs. Rooman olympialaisissa 1960 naisten floretissa kilpailtiin yksilökilpailun lisäksi joukkuekilpailussa. Yksilökilpailun alkulohkossa Romary voitti kolme ottelua viidestä. Hän joutui ottelemaan lisäottelun itävaltalaista Maria Grötzeriä vastaan, jonka Romary hävisi 4–1 eikä päässyt jatkoon. Joukkuekilpailussa Yhdysvallat hävisi alkulohkossaan Ranskalle ja otteli tasan Puolan kanssa eikä päässyt jatkoon. Romaryn olympiaura jatkui Tokion olympialaisissa 1964missä hän otteli yksilö- ja joukkuekilpailussa. Yksilökilpailussa hän hävisi alkulohkossaan kolme ottelua ja voitti kaksi eikä päässyt jatkoon. Joukkuekilpailussa Yhdysvallat hävisi alkulohkossaan Unkarille ja Romanialle eikä päässyt jatkoon. Romary kilpaili viimeisen kerran olympialaisissa Méxicon olympialaisissa 1968. Hän voitti alkulohkonsa viidestä ottelusta kolme. Jatkolohkossa hän voitti kaksi ottelua viidestä eikä päässyt jatkoon. Joukkuekilpailussa Yhdysvallat hävisi Unkarille ja Italialle ja jäi alkulohkovaiheeseen. Romary kantoi Yhdysvaltain lippua Méxicon olympialaisissa ollen ensimmäinen nainen tässä tehtävässä. Romary kuoli toukokuussa 2007 Alzheimerin taudin komplikaatioihin. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset miekkailijat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Peter Gilmore

Peter Gilmore -nimisiä henkilöitä ovat: * Peter Gilmore (1931–2013), brittiläinen näyttelijä ja laulaja * Peter H. Gilmore (s. 1958), yhdysvaltlainen satanisti, Saatanan kirkon ylipappi.
Atman (vuoden 1996 elokuva)

Atman on Pirjo Honkasalon ohjaama saksalais-suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1996. Elokuva on kolmas osa Honkasalon Pyhän ja pahan trilogiasta, jonka aiemmat osat ovat elokuvat Mysterion (1991) ja Tanjuska ja 7 perkelettä (1993). Elokuva kertoo kahdesta Intian Rajasthanissa asuvasta hindulaisesta veljeksestä, jotka tekevät 6000 kilometrin mittaisen pyhiinvaellusmatkan Ganges-joen alkulähteille sirotellakseen jokeen heidän äitinsä tuhkat. == Palkinnot == * Elokuva voitti Kettu-palkinnon vuoden 1996 Kettupäivillä. * Elokuva voitti Joris Ivens -palkinnon vuonna 1996 Amsterdamin dokumenttielokuvafestivaaleilla. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1996 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Saksalaiset dokumenttielokuvat
Trent Sainsbury

Trent Lucas Sainsbury (s. 5. tammikuuta 1992 Perth) on australialainen jalkapalloilija pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Sainsbury edustaa Jupiler Pro Leaguessa pelaavaa KV Kortrijkia. Hän on edustanut Australian jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2014. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Australialaiset jalkapalloilijat
Rautafluoridi

Rautafluoridi voi viitata ainakin seuraaviin yhdisteisiin: * Rauta(II)fluoridi eli ferrofluoridi * Rauta(III)fluoridi eli ferrifluoridi Luokka:Rautayhdisteet
Amanda Labarca

Amanda Labarca (o.s Sepúlveda, 1886–1975) oli chileläinen opettaja ja feministi. Hän tuli tunnetuksi esimerkiksi toimestaan Chilen yliopiston professorina ja johtokunnassa sekä feminismiä käsittelevistä teoksistaan. ==Elämäkerta== Amanda Labarca eli alkuperäiseltä nimeltään Amanda Pinto Sepúlveda syntyi Chilen Santiagossa vuonna 1886. Hän opiskeli espanjaa Chilen yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1905. Vuonna 1904 hän oli tavannut opiskelujensa aikana historian ja maantieteen nuoren professorin Guillermo Labarca Hubertsonin, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1906 perheensä vastustuksesta huolimatta. Vuosina 1909–1910 Labarca opetti Liceo de Niñasin tyttökoulussa ja matkusti myöhemmin miehensä mukana Yhdysvaltojen New Yorkiin. Yhdysvalloissa Amanda Labarca opiskeli Columbian yliopiston Teachers Collegessa. Vuonna 1912 Labarcat matkustivat edelleen Ranskaan, jossa Amanda opetti Sorbonnen yliopistossa. Vuonna 1913 Labarcat palasivat kotimaahansa Chileen. Amanda Labarcasta tuli kolmisen vuotta myöhemmin Liceo de Niñasin johtaja. Nimitys ei ollut täysin yksiselitteinen. Monet kritisoivat valintaa, koska Labarca oli hieman aikaisemmin julkaissut eroottissävytteisenä pidetyn novellin. Vuonna 1915 Labarca oli aloittanut naisille suunnatun lukuseuran. Seura oli samalla myös Chilen ensimmäinen naistenseura. Seura liitettiin neljä vuotta myöhemmin kansalliseen naistenneuvostoon. Vuonna 1922 Labarcasta tuli Chilen yliopiston psykologian professori suomalaista dosenttia vastaavassa virassa. Virka vakinaistettiin seuraavana vuonna. Hän oli yliopistossa ensimmäinen nainen vastaavassa asemassa. Vuonna 1931 hänestä tuli toisen asteen opetuksen kansallinen johtaja, ja vuosina 1932–1954 hän toimi yliopiston johtokunnassa. Vuoden 1954 jälkeen hän jäi eläkkeelle opetustyötä. Opetustyönsä ohella Labarca tunnettiin kirjallisista töistään, joista monet käsittelevät eri tavoin feminismiä. ¿Adónde va la mujer? (1934) ja Feminismo contemporáneo (1947) käsittelevät feministisen liikkeen vaikeuksia. Hän oli mukana myös feministisessä järjestötoiminnassa. Vuonna 1922 Labarca oli panamerikkalaisessa naistenkokouksessa, ja 1940-luvulla hän johti Chilen naisjärjestöjen liittoa. Labarca ajoi etenkin naisten äänioikeutta, joka Chilessä toteutui vuonna 1949. Feminististen järjestöjen ohella Labarca oli mukana Yhdistyneiden kansakuntien perustamiskokouksessa vuonna 1945, ja hän oli Chilen ensimmäisen YK-lähetystön jäsen. Labarca kuoli Santiagossa vuonna 1975. ==Lähteet== Luokka:Chileläiset kirjailijat Luokka:Opettajat Luokka:Professorit Luokka:Feministit Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Mysterion

Mysterion on Pirjo Honkasalon ja Eira Mollbergin ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1991. Elokuva on ensimmäinen osa Honkasalon Pyhän ja pahan trilogiasta, jonka muut osat ovat elokuvat Tanjuska ja 7 perkelettä (1993) ja Atman (1996). Elokuvassa kuvausryhmään kuulunut virolainen assistentti Küllikki matkustaa Pühtitsan nunnaluostariin ja siinä seurataan luostarin elämää sekä haastatellaan siellä eläviä nunnia. == Palkinnot ja festivaaliosallistuminen == * Elokuva osallistui vuoden 1992 Berliinin elokuvajuhlille. * Elokuva voitti vuonna 1992 Anjalankosken elokuvapalkinnon. * Elokuva voitti vuonna 1992 Tanskassa, Balticum Film & TV Festival -elokuvajuhlilla pääpalkinnon. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1991 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Evelyn Sharma

Evelyn Lakshmi Sharma (s. 12. heinäkuuta 1986 Frankfurt, Hessen, Saksa) on saksalainen näyttelijä ja malli, joka esiintyy pääasiassa intialaisissa elokuvissa. Hän teki ensiesiintymisensä vuoden 2006 yhdysvaltalaisessa elokuvassa Turn Left. Hän debytoi Bollywoodissa vuoden 2012 elokuvassa From Sydney with Love ja saavutti menestystä Ayan Mukerjin elokuvalla Yeh Jawaani Hai Deewani vuonna 2013. == Yksityiselämä == Evelyn Sharma syntyi Frankfurtissa Saksassa saksalaiselle äidille ja intialaiselle punjabilaiselle isälle. Hänellä on Saksan kansalaisuus. Sharma kihlautui intialais- australialaisen hammaskirurgin ja yrittäjän Tushaan Bhindin kanssa 5. lokakuuta 2019. He avioituivat Brisbanessa 15. toukokuuta 2021. == Filmografia == Vuosi Elokuva Rooli Kieli Muuta 2006 Turn Left Snobi tyttö Englanti 2012 From Sydney with Love Lubaina Snyder Hindi 2013 Nautanki Saala Sita Devi Hindi Yeh Jawaani Hai Deewani Lara Hindi Issaq Rosaline Hindi 2014 Yaariyan Janet D’Souza Hindi Main Tera Hero Veronica Hindi 2015 Kuch Kuch Locha Hai Naina Hindi Ishqedarriyaan Luvleen Hindi Gaddar: The Traitor Pandžabi Erikoisesiintyminen 2017 Jab Harry Met Sejal Irina Hindi 2018 Jack and Dil Lara Hindi Bhaiaji Superhit Stephanie Hindi 2019 Kissebaaz Bindass Babli Hindi Saaho Jennifer Hindi/tamili/telugu X Ray: The Inner Image Hindi Erikoisesiintyminen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Saksalaiset näyttelijät Luokka:Saksalaiset mallit Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Intialaiset mallit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Julholmsklackarna

Julholmsklackarna on pienten kallioisten saarten ryhmä Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee noin 2,5 kilometriä Matinkylän Nuottaniemen venesatamasta kaakkoon. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Julholmsklackarna kuuluu Matinkylään; saarten ja Matinkylän manneralueen välinen etäisyys on runsaat kaksi kilometriä.Julholmsklackarna Espoon opaskartallaJulholmsklackarna Pohjoisen Julholmsklackarna-saaren pinta-ala on 40 aaria, sen rantaviiva on 195 metriä. Eteläisen saaren rantaviiva on 180 metriä. Pohjoisella saarella on loma-asutusta. Julholmsklackarna-saarten pohjoispuolella sijaitsee Lilla Julholm, jonka koillispuolella on Pyöräsaari (Julholm). Puolisen kilometriä lounaaseen sijaitsee Träskholm. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Julholmsklackarna, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength Luokka:Espoon saaret Luokka:Matinkylä
Lilla Julholm

Lilla Julholm on huvilasaari Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee runsaat kaksi kilometriä Matinkylän Nuottaniemen venesatamasta kaakkoon. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Lilla Julholm kuuluu Matinkylään; saarten ja Matinkylän manneralueen välinen etäisyys on noin kaksi kilometriä.Lilla Julholm Espoon opaskartallaLilla Julholm Lilla Julholmin pinta-ala on 80 aaria, sen rantaviiva on 350 metriä ja pituus etelästä pohjoiseen 150 metriä. Saari on varsin metsäinen vastakohtana sen eteläpuolisiin Julholmsklackarna-saariin. Lilla Julholmin koillispuolella sijaitsee Pyöräsaari (Julholm), jonka koillispuolella sijaitsee Miessaari ja pohjoispuolella Pukkisaari. Lilla Julholmista noin 700 metriä luoteeseen sijaitsee Stora Hallonkobben. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Lilla Julholm, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength Luokka:Espoon saaret Luokka:Matinkylä
Täyskierrosturnaus

Täyskierrosturnaus tai täyskierroskilpailu on turnausjärjestelmä, jossa jokainen kilpailija kohtaa jokaisen toisen kilpailijan vuoron perään. Kaikki pelaavat kaikkia vastaan, eikä ottelunsa hävinneitä poisteta kilpailusta kesken kaiken. Täyskierrosturnausjärjestelmää käytetään muun muassa pallopeleissä ja shakissa. Jos kilpailijoita (yksilökilpailijoita tai joukkueita) on parillinen määrä, täyskierrosturnauksen kierrosten määrä on yksi vähemmän kuin kilpailijoiden määrä. Saman kierroksen kaikki pelit voidaan pelata samanaikaisesti. Kilpailijat saavat pisteitä voitetuista otteluista, ja kun kaikki kierrokset on pelattu, sarjan on voittanut se, jolla on eniten pisteitä. Joskus sarjan parhaat joukkueet jatkavat vielä pudotuspeleihin tai pelkkään loppuotteluun kahden parhaan välillä. ==Esimerkki kiertävästä menetelmästä== Täyskierrosturnauksen voi toteuttaa esimerkiksi kiertävällä menetelmällä, josta alla kuuden kilpailijan esimerkkiturnaus. Otteluparit ovat samassa sarakkeessa päällekkäin olevat numerot. Numero 1 pysyy paikoillaan, ja muut kilpailijat kiertävät myötäpäivään. 1. kierros 1 2 3 4 5 6 2. kierros 1 4 2 5 6 3 3. kierros 1 5 4 6 3 2 4. kierros 1 6 5 3 2 4 5. kierros 1 3 6 2 4 5 ==Lähteet== Luokka:Turnausjärjestelmät
Anita Zabludowicz

Anita Zabludowicz (o.s. Steinman; s. 1960 Newcastle upon Tyne) on englantilainen hyväntekeväisyyden harjoittaja, mesenaatti ja taidekeräilijä. Hänen aviomiehensä on suomalaistaustainen Poju Zabludowicz. Avioparin yhteisen omaisuuden arvioidaan olevan 1,5 miljardia puntaa ja heidän arvellaan kuuluvan Ison-Britannian sadan rikkaimman henkilön joukkoon. http://www.thetimes.co.uk/article/a-life-in-the-day-anita-zabludowicz- contemporary-art-collector-s73lt6rnv5g http://www.telegraph.co.uk/women/womens-business/9889024/How-art-collector- Anita-Zabludowicz-helps-young-artists-do-business.html http://www.thetimes.co.uk/article/rich-list-2020-profiles-51-100-featuring- bernie-ecclestone-wmnjxggkw Zabludowiczin äiti oli taidehistorioitsija ja liikemies. Hän opiskeli sisustusarkkitehdiksi Inchbald School of Designissa Lontoossa.https://www.standard.co.uk/lifestyle/esmagazine/anita-zabludowicz- the-exhibitionist-6420093.html Taiteen keräämisen Zabludowicz aloitti vuonna 1994 ostamalla Ben Nicholsonin maalauksen. Nykyään arvellaan, että kokoelmaan kuuluu 5000 teosta 500 eri taiteilijalta. Kokoelma on esillä kolmessa eri paikassa, joista yksi on Sarvisalo lähellä Loviisaa. Sarvisalossa on myös taiteilijaresidenssi. https://www.theartnewspaper.com/interview/collectors- eye-anita-zabludowicz http://www.artnews.com/art-in-america/features/anita- zabludowicz-times-square-58156/ http://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000002550628.html Zablodowiczien pariskunta on tukenut myös autoimmuunisairauksien tutkimusta. Heidän varoillaan perustettiin Tel Aviviin Sheban lääketieteellinen tutkimuslaitos, joka antaa mahdollisuudet eri lääketieteen osa-alueiden harjoittajille mahdollisuuden työskennellä yhdessä.http://friendsofsheba.org/2021/03/23/new-mini-ultrasound-machine- allows-remote-monitoring-of-pregnant-women-in-covid-19-wards/?id=87 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.zabludowiczcollection.com/visit Luokka:Taiteen keräilijät Luokka:Mesenaatit Luokka:Hyväntekeväisyyden harjoittajat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ikäluokka (elokuva)

Ikäluokka on Pirjo Honkasalon ja Pekka Lehdon ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1976. Elokuva kertoo 70-vuotiaasta suutarista Onnista sekä 75-vuotiaasta sepästä Toivosta. Elokuvassa käydään heidän elämäntarinoidensa kautta läpi Suomen historia tsaarinajasta 1970-luvulle. == Palkinnot ja festivaaliosallistuminen == * Elokuva voitti vuonna 1976 Tampereen elokuvajuhlilla dokumenttisarjan pääpalkinnon. * Elokuva voitti vuonna 1976 Saksan Oberhausenissa järjestettävillä Westdeutsche Kurzfilmtage -elokuvajuhlilla jaetusti pääpalkinnon uusien tulokkaiden sarjassa. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1976 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Georg Hennum

Georg Herman Hennum (5. maaliskuuta 1909 – 15. tammikuuta 1994)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 29.1.1994, s. A 7 oli norjalais-suomalainen pikaluistelija, jonka parhaat luisteluvuodet olivat 1930-luvulla. Hän oli vuoteen 1937 asti Norjan kansalainen. Hänen isänsä oli Suomeen muuttanut saha-alan ammattilainen, jonka työtä Georg jatkoi isän eläköitymisen jälkeen. Georg Hennum kilpaili 1930-luvun alusta lähtien Helsingin Luistinkiitäjien (HLK) riveissä. Hän ei voinut osallistua SM-kisoihin ennen vuotta 1937, jolloin hän oli saanut Suomen kansalaisuuden. Hän oli ollut jo vahva ehdokas Suomen joukkueeseen vuoden 1936 olympialaisiin. Hän oli ollut tällöin varteenotettava ehdokas Suomen edustajaksi 10 000 metrillä. Kuitenkin hän edusti Suomea vuosien 1933 ja 1935 EM-kisoissa ja vuoden 1934 MM-kisoissa. Kansalaisuuden saatuaan Hennum oli mukana vuoden 1939 EM-kisoissa Riiassa sijoituksen ollessa yhteispisteissä 12. SM-kisojen parhaan menestyksensä Hennum saavutti vuoden 1941 SM-kisojen yhteispisteissä sijoittuessaan toiseksi Lasse Parkkisen jälkeen. Matkakohtaisesti Hennum saavutti SM-hopeaa samoissa vuoden 1941 SM- kisoissa 5 000 ja 10 000 metrillä. Vaikka Hennum jatkoi vielä luistelu- uraansa, todellinen huippu-ura oli jo ohi ja sijoitukset olivat jo heikompia. Viimeiset SM-kisat Hennumilla olivat vuonna 1946. Georg Hennum työskenteli norjalaissyntyisen isänsä Sigvard Larsen Hennumin (1876–?) jälkeen Orimattilan sahan isännöitsijänä 1930-luvun puolivälistä aina 1950-luvun puoliväliin eläköitymiseensä saakka. == Henkilökohtaiset ennätykset == * 500 metriä 45,4 (Helsinki, 29.1.1939) * 1 500 metriä 2.29,4 (Kotka, 9.2.1941) * 3 000 metriä 5.21,3 (Oslo, 13.1.1935) * 5 000 metriä 8.58,3 (Kotka, 8.2.1941) * 10 000 metriä 18.22,2 (Helsinki, 4.2.1935) ==Saavutukset== * SM-hopeaa 1941 ja SM- pronssia 1939 yhteispisteissä == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikaluistelijat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Ina Leminen

Ina Leminen (s. 12. heinäkuuta 1996) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa nurmijärveläisen SB-Pron joukkueessa kausina 2012–2021 sekä Turun Palloseurassa kaudella 2021–2022. Hän on kymmenen kauden aikana pelannut liigan runkosarjassa 115 liigaottelua, joissa hän on tehnyt 46 maalia ja saanut 31 syöttöpistettä. Pudotuspelejä hän on pelannut 71, ja niissä hän on tehnyt 20 maalia ja antanut 15 maalisyöttöä. Hän on voittanut Suomen- mestaruuden vuosina 2014, 2018, 2019, 2022, 2023 ja 2024 ja saavuttanut SM- hopeaa vuosina 2013, 2015, 2017 ja 2021 sekä SM-pronssia vuonna 2016. Lemisen kasvattajaseura on järvenpääläinen SB-97. Hän pelasi aiemmin seurajoukkueissa enemmän hyökkääjänä mutta siirtyi sittemmin puolustajaksi, millä paikalla hän oli pelannut nuorten maajoukkueissakin. Hän saavutti alle 19-vuotiaiden tyttöjen MM-hopeaa vuonna 2014; hän teki turnauksen viidessä ottelussaan kaksi maalia ja sai kaksi syöttöpistettä. Loukkaantumiset ovat haitanneet hänen pelaajauraansa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dương Quỳnh Hoa

Dương Quỳnh Hoa (1930–2006) oli vietnamilainen nationalisti ja kommunisti. Hän oli mukana esimerkiksi Vietkongin toiminnassa osallistuen myös sen perustamiseen vuonna 1960. Vietnamin sodan ja Vietnamin yhdistymisen jälkeen hän kuitenkin pettyi maan kommunistihallintoon ja ryhtyi sen kriitikoksi. == Elämäkerta == Dương Quỳnh Hoa syntyi vuonna 1930 nykyisen Vietnamin ja tuolloisen Ranskan Indokiinan eteläosassa. Hänen perheensä oli yläluokkainen ja Dương opiskeli Ranskan Pariisissa. Ranskassa hänestä tuli kommunisti. Palatessaan Vietnamiin vuonna 1954 Dương perusti terveysaseman Saigonissa. Hän oli myös aktiivinen Etelä-Vietnamin presidenttiä Ngô Đình Diệmiä vastustaneessa kansanliikkeessä. Edelleen maan yläluokkaisiin piireihin kuuluneena Dương välitti hallinnon vastustajille tietoa Diệmin hallinnosta, sekä Yhdysvaltojen tuesta Etelä-Vietnamille. Vuonna 1960 Dương oli mukana perustamassa uutta vastarintaliikettä Etelä-Vietnamin kansallinen vapautusrintama, joka tuli sttemmin tunnetuksi nimellä Vietkong. Dương jatkoi edelleen hankkimiensa tietojen välittämistä. Kun kommunistit aloittivat vuonna 1968 niin sanotun tet-hyökkäyksen, Dương siirtyi yhdessä aviomiehensä ja poikansa kanssa Vietkongin viidakkoleirille. Parin lapsi kuoli leirillä jonkin aikaa myöhemmin. Kun Vietkongin piirissä perustettiin Etelä-Vietnamin väliaikainen vallankumoushallitus, Dươngista tuli sen terveysministeri. Sittemmän Vietnamin sodan aikana Dương matkusteli ulkomailla keräten tukea Vietkongille. Etelä-Vietnam eli Vietnamin tasavalta kukistui viimein vuonna 1975. Dương toimi tämän jälkeen lastensairaalan johtajana Saigonissa, eli nyt uudelleen nimetyssä Hồ Chí Minhin kaupungissa. Vietnam oli yhdistynyt kommunistihallinnon alle. Dương alkoi kuitenkin pitää maan hallintoa puutteellisena ja hänestä tuli sen kriitikko. Vuonna 1981 hän antoi haastattelun Stanley Karnow'lle mainiten esimerkiksi, kuinka entisen Pohjois- Vietnamin poliitikot hallitsivat koko maan poliittista kenttää etelästä tulevien kustannuksella. Hän puhui myös kommunismin epäonnistumisista, korruptiosta ja sortotoimista. Hänen mukaansa monet pohjoisen poliitikot olivat katkeria etelän asukkaille, jotka olivat vähintään osittain hyötyneet amerikkalaisvallasta samalla, kun pohjoisen asukkaat kävivät suurimman osan maan vapautustaisteluista. Pohjoisessa oli myös vääränlainen käsitys etelän asukkaiden luonteesta. Esimerkkinä hän mainitsi, kuinka pohjoisen päättäjät olivat kollektivisoineet maata Mekongin suistolla, kun sodan aikana monet paikalliset olivat liittyneet Vietkongin riveihin nimenomaan oman maansa saamiseksi. Dương piti myös monien ongelmien syynä vuoden 1968 tet-hyökkäystä, jonka aikana Vietkong oli kärsinyt valtavat tappiot. Heidät oli korvattu pohjoisesta tulleilla ja jäljellä olleita oli loikannut Phoenix-ohjelman aikana. Dương Quỳnh Hoa oli Vietnamin hallinnon kriitikko aina kuolemaansa saakka vuonna 2006. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vietnamilaiset kommunistit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Aglaonike

AglaonikeIsaksson, Eva: Nainen ja maailmankaikkeus, s. 10. (PDF) ( < ’valovoimainen’ + ’voitto’; ) oli antiikin kreikkalainen tähtitieteilijä, joka eli 2. tai 1. vuosisadalla eaa.Women in Astronomy: Philosophers and Priestesses. Hänet mainitaan Plutarkhoksen kirjoituksissaPlutarkhos: Oraakkeleiden häviämisestä (De defectu oraculorum). Goodwin (toim.). ja Apollonios Rhodoslaiselle osoitetussa skoliassaForces of Nature: The Women who Changed Science naispuoliseksi tähtitieteilijäksi. Häntä pidettiin velhona, koska hän (oman lausumansa mukaan) pystyi ”hävittämään kuun taivaalta”, ja sekä Plutarkhos että nykyajan tähtitieteilijät ovat olettaneet tämän tarkoittaneen, että hän osasi määrittää kuunpimennyksen ajan ja paikan.Ancient Library 16 Women Scientists Who Changed History into Herstory. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset tähtitieteilijät
Magnesiumfluoridi

Magnesiumfluoridi (MgF2) on magnesium- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää optisissa sovelluksissa ja fluksina metallurgiassa. Luonnossa magnesiumfluoridia esiintyy sellaiittimineraalina. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa magnesiumfluoridi on valkoista tai väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on tetragonaalinen ja sen rakenne muistuttaa rutiilin rakennetta. Magnesiumfluoridi liukenee vain erittäin niukasti veteen, mutta liukenee happoihin ja hieman asetoniin. Aine ei absorboi UV- tai infrapunasäteilyä. Magnesiumfluoridi reagoi kuumennettaessa alkalimetallifluoridien kanssa muodostaen kaksoisfluorideja.Jean Aigueperse, Paul Mollard, Didier Devilliers, Marous Chemla, Robert Faron, René Romano, Jean Pierre Cuer : Fluorine Compounds, Inorganic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000 ==Valmistus ja käyttö== Magnesiumfluoridin valmistamiseen on useita tapoja. Käytettyjä ovat esimerkiksi magnesiumoksidin tai -karbonaatin reaktio vetyfluoridin tai ammoniumvetyfluoridin kanssa ja saostaminen veteen liukenevan magnesiumsuolan liuoksista fluoridien avulla. :MgO + 2 HF → MgF2 \+ H2O :MgCO3 \+ 2 HF → MgF2 \+ H2O + CO2 Magnesiumfluoridia käytetään UV- ja IR-säteilyä läpäisevissä linsseissä esimerkiksi avaruusteleskoopeissa. Yhdistettä käytetään myös suurienergisissä lasereissa. Metallurgiassa ainetta käytetään fluksina esimerkiksi alumiinin valmistuksessa. ==Lähteet== Luokka:Fluoridit Luokka:Magnesiumyhdisteet
Catherine Leroy

Catherine Leroy (27. elokuuta 1944 – 8. heinäkuuta 2006) oli ranskalainen sotavalokuvaaja. Hän tuli erityisen tunnetuksi töistään Vietnamin sodan aikana. Häntä pidettiin sodan tunnetuimpana naisvalokuvaajana ja hän oli myös tiettävästi ainoa sodan aikana joukkojen mukana laskuvarjohypännyt journalisti. Vietnamin ohella hän valokuvasi esimerkiksi Kyproksen miehitystä ja Libanonin sisällissotaa. ==Elämäkerta== Catherine Leroy syntyi Pariisi esikaupunki Sannoisissa 27. elokuuta 1944. Hän varttui konventissa kotipaikkakunnallaan ja suoritti jo teini-ikäisenä laskuvarjohyppyluvan. Helmikuussa 1966 Leroy matkusti Vietnamiin yksisuuntaisella lentolipulla. Ilman aikaisempaa kokemusta hän aikoi ryhtyä valokuvajournalistiksi. Mukanaan hänellä oli 100 dollaria ja Leica M2-kamera. Etelä-Vietnamin pääkaupunki Saigonissa hän saapui uutistoimisto Associated Pressin toimistolle esitellen itsensä valehdellen jo kokeneena sotavalokuvaajana. Associated Press eli AP päätyi palkkamaan hänet. Pian hänet oli liitetty Yhdysvaltojen asevoimein yksikköjen, kuten 173. maahanlaskuprikaatin joukkojen mukaan. Operaatio Junction Cityn aikana hänestä tuli tettävästi ainoa Vietnamin sodan aikana laskuvarjohypyn tehnyt journalisti. Hän oli mukana myös kuvaamassa operaatio Attleborota ja muita sodan kiivaimpia taisteluja. Yksi hänen tunnetuimmista kuvistaan oli "Corpsman in Anguish, 1967". Valokuva esittää Vernon Wikea, merijalkaväen mukana ollutta Yhdysvaltain laivaston lääkintämiestä, joka on juuri tajunnut auttamansa toverin menehtyneen. Valokuva otettiin Kukkula 881:n taisteluissa keväällä 1967 lähellä Khe Sanhia. Tammi-helmikuussa 1968 tehdyn tet-hyökkäyksen aikana Leroy ja hänen kolleegansa François Mazure jäivät joksikin aikaa Pohjois-Vietnamin sotilaiden vangiksi. Leroy otti vankeudensa aikana valokuvia, joiden sarja "the enemy" julkaistiin Life-lehden kansijuttuna. Vuonna 1969 Leroy palasi Pariisiin normaalimman elämän pariin. Häntä pidettiin tuolloin sodan tunnetuimpana naisvalokuvaajana. Hänen on joskus epäilty kärsineen sodan jälkeen traumaperäisestä stressihäiriöstä. Joka tapauksessa hän oli tekemässä vuonna 1972 dokumenttielokuvaa Operation Lost Patrol ja valokuvaamassa Kyproksen miehitystä. Vuonna 1975 hän palasi vielä Vietnamiin kuvaten Saigonin kukistumista kommunisteille samana vuonna. Vuonna 1982 hän kuvasi Libanonin sisällissotaa ja palestiinalaisten Sabran ja Shatilan verilöylyä. Vuonna 1983 julkaistu kirja God Cried kertoi Länsi- Beirutin piirityksestä Israelin hyökättyä maahan. Pitkä ura sotavalokuvaajana oli raskas ja 1980-luvun lopulla Leroy alkoi keskittyä muihin hankkeisiin. Eri projektit eivät kuitenkaan ottaneet juuri tuulta alleen. Vuonna 2005 julkaistiin Leroyn kirja Under Fire: Great Photographers and Writers in Vietnam. Leroy kuoli syöpään Santa Monicassa Kaliforniassa 8. heinäkuuta 2006. Uransa aikana Leroy oli saanut useita palkintoja, kuten Robert Capa Gold Medal-palkinnon vuonna 1976. ==Lähteet== Luokka:Sotakuvaajat Luokka:Ranskalaiset valokuvaajat Luokka:Ranskalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Alastomat selviytyjät

Alastomat selviytyjät (engl. Naked and Afraid) on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja. Jokaisessa jaksossa kaksi kilpailijaa (mies ja nainen) yrittävät selviytyä 21 päivää luonnon armoilla täysin alasti. Yhdysvalloissa sarjaa esittää Discovery Channel ja Suomessa Kutonen. Sarjasta on julkaistu myös spin-off, Alastomat selviytyjät XL (engl. Naked and Afraid XL). == Lähteet == Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat Luokka:2020-luvun yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat
Yhdeksän tapaa lähestyä Helsinkiä

Yhdeksän tapaa lähestyä Helsinkiä on Jörn Donnerin, Pirjo Honkasalon ja Pekka Lehdon ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1982. Elokuva kertoo Helsingin kaupungin historiasta, joidenkin helsinkiläisten elämistä sekä Donnerin henkilö- ja sukuhistoriasta. Elokuvasta on tehty myös englannin-, ruotsin- ja saksankieliset versiot. ==Aiheesta muualla== *Yle Areena - Yhdeksän tapaa lähestyä Helsinkiä == Lähteet == Luokka:Jörn Donnerin ohjaamat elokuvat Luokka:Pekka Lehdon ohjaamat elokuvat Luokka:Pirjo Honkasalon ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 1982 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Marjut Kinnunen

Marjut Kinnunen (s. 12. heinäkuuta 1989) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Naisten Salibandyliigassa SB Vantaan joukkueessa kausina 2009–2011, Tikkurilan Tiikereissä kaudella 2011–2012, helsinkiläisessä Erä III:ssa kaudella 2014–2015, Porvoon Salibandyseurassa kausina 2015–2017, nurmijärveläisessä SB-Prossa kaudella 2017–2018, tamperelaisessa Classicissa kaudella 2018–2019 ja uudelleen SB-Prossa kausina 2019–2021. Hän on kymmenen kauden aikana pelannut liigan runkosarjassa 178 liigaottelua, joissa hän on tehnyt 47 maalia ja saanut 42 syöttöpistettä. Pudotuspelejä hänellä on 39, ja niissä hän on tehnyt 12 maalia ja antanut neljä maalisyöttöä. Hän voitti Suomen-mestaruuden SB-Pron joukkueessa vuonna 2018. Kausina 2012–2014 hän pelasi ulkomailla. Kinnusen sisko Marianne Pohjonen on myös pelannut Salibandyliigassa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Helmut Heißenbüttel

Helmut Heißenbüttel (1921 Wilhelmshaven, Saksa – 1996 Deutsche Biographie, viitattu 28.4.2021 ) oli saksalainen kirjailija. Heißenbüttel haavoittui toisessa maailmansodassa 1941 Saksan itärintamalla. Hän opiskeli sen jälkeen arkkitehtuuria, taidehistoriaa ja germanistiikkaa. Hän on runoilijana avatgardisti ja kyseenalaistaa perinteisen kielijärjestelmän. Hän kirjoitti myös kuunnelmia. Teos Über Literatur (1966) sisältää teoreettisia ja kirjallisuuskriittisiä kirjoituksia. ==Palkinnot ja tunnustukset== * Georg Büchnerin palkinto 1969Kirjasampo: Georg Büchner -palkinto Viitattu 4.7.2024. ==Suomennettu tuotanto== Näytteitä Heißenbüttelin proosatuotannosta on teoksessa Matka jonnekin (Tammi 1965). ===Suomennettuja runoja=== Ilkka-Juhani Takalo-Eskolan suomentamia runoja on julkaisussa Parnasso (1964; nro 2) ja teoksessa Toistasataa runoilijaa: runosuomennoksia 1960-luvun kulttuurilehdistä, toim. Kalevi Seilonen (Tammi 1989 ISBN 951-30-6787-4).Heissenbüttel, Helmut, Linkki maailman runouteen, runotietokanta, Lahden kaupunginkirjasto. Päivitetty 19.3.2021, viitattu 28.4.2021 * Tekstikirja 3:sta: Olen ohittanut Picasson, Parnasso, Toistasataa runoilijaa * Tekstikirja 3:sta: Taktilliset muistot, Parnasso * Tekstikirja 3:sta: Tummat kuviot, Parnasso, Toistasataa runoilijaa ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Louisine Havemyer

Louisine Waldron Elder Havemyer (28. heinäkuuta 1855 New York - 6. tammikuuta 1929 New York) oli yhdysvaltalainen feministi, taiteen keräilijä ja hyväntekeväisyyden harjoittaja. https://web.archive.org/web/20060327174247/http://academics.smcvt.edu/shelburnemuseum/sestey/Louisine%20Elder%20Havemeyer.htm == Elämänvaiheita == Louisine Havemyer syntyi rikkaan kauppiasperheen tyttäreksi. Perheen isä kuoli yllättäen vain 42-vuotiaana ja Louisinen äiti päätti pian tämän jälkeen matkustaa lapsineen tutustumaan Eurooppaan. Perheen mukaan otettiin täti Amanda McCready ja serkku, toimittaja Mary Mapes Dodge. Pariisissa Mary Mapes Dodge tutustutti Havemyerin Mary Cassattiin, joka oli yhdysvaltalainen impressionismista vaikuttunut taidemaalari. http://archive.org/details/havemeyersimpres00weit/page/20/mode/2up Havemyerin ja Cassattin ystävyydestä sai alkunsa Havemyerin taidekokoelma. Cassatt innosti Havemyeria ostamaan Edgar Degas’n työn ja lopputuloksena oli maailman suurin Degas-kokoelma. Kokoelma täydentyi myös Renoirin, Courbet’n, Manet’n ja Cézannen töillä. http://www.dailyartmagazine.com/louisine-havemeyer/ Louisine Havemyer solmi avioliiton vuonna 1883 Henry O. Havemyerin kanssa. Myös aviomies oli innokas taidekeräilijä. Hänen mielenkiintonsa suuntautui vanhoihin mestareihin ja japanilaiseen taiteeseen. Aviopari teki sopimuksen, että he kysyvät toisiltaan mielipidettä ennen hankintoja. Yhdessä he keräsivät lähes kaikkea: Frans Halsia, El Grecoa, Rembrandtia ja erilaisia taide- esineitä. Kriitikot kutsuivat heidän kokoelmaansa "parhaaksi ja viisaiten kerätyksi". https://www.dailyartmagazine.com/louisine-havemeyer/ Aviomiehen kuoltua vuonna 1907 Havemyer suuntasi tarmonsa naisten oikeuksien ajamiseen. Vuonna 1913 hän perusti Kansallisen naisten puolueen yhdessä radikaalifeministi Alice Paulin kanssa. Havemyerista tuli merkittävä toiminnan rahoittaja. Hän herätti huomiota vuonna 1919 polttamalla presidentti Woodrow Wilsonin kuvan. Tekonsa vuoksi hän oli yhden yön vankilassa yhdessä häntä huomattavasti nuorempien naisasianaisten kanssa. http://books.google.fi/books?id=TJZF2IhysUcC&pg;=PA204&redir;_esc=y#v=onepage&q;&f;=false 1920-luvulla Havemyer oli aktiivinen naisasianainen ja kirjoitti muistelmateoksensa. Ne hän osoitti pojanpojalleen ja kehotti tätä myös jatkamaan naisten aseman parantamista. Ystävyys Pariisissa asuvaan Mary Cassattiin säilyi läpi loppuelämän: hän vieraili usein ystävänsä luona. Vuonna 1929 hän teki testamenttinsa: Metropolitan Art Museum saisi 113 maalausta ja 29 muuta teosta. Lopuista saisivat lapset valita mieleisensä. Pitkään sairastettuaan Havemyer kuoli vuonna 1929. https://web.archive.org/web/20060327174247/http://academics.smcvt.edu/shelburnemuseum/sestey/Louisine%20Elder%20Havemeyer.htm == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://cdm16028.contentdm.oclc.org/digital/collection/p15324coll10/id/194737 * http://library.metmuseum.org/record=b1698309~S1 Luokka: Taiteen keräilijät Luokka: Hyväntekeväisyyden harjoittajat Luokka: Yhdysvaltalaiset feministit Luokka: Vuonna 1855 syntyneet Luokka: Vuonna 1929 kuolleet
Chris Noel

Chris Noel (s. 2. heinäkuuta 1941) on yhdysvaltalainen entinen näyttelijä ja radiopersoona. Noel näytteli 1960-luvulla useissa elokuvissa ja televisio- ohjelmissa. Vuonna 1965 hän liittyi Yhdysvaltain asevoimien Armed Forces Network -radioon ja tuli tunnetuksi sodassa palvelleille amerikkalaisille tehdyistä lähetyksistä omassa ohjelmassaan A Date with Chris. Sodan jälkeen hän on toiminut eri veteraanijärjestöissä. ==Elämäkerta== Chris Noel syntyi Yhdysvaltojen Floridan osavaltion West Palm Beachissä 2. heinäkuuta 1941. Kouluaikoinaan hän oli cheerleader. Noel tunnettiin kauniista ulkonäöstään ja vaaleista hiuksistaan. High schoolista valmistuttuaan hän aloittikin työt mallina, ja pian hän sai työtarjouksia Hollywoodin elokuvateollisuudesta. Hänen ensimmäinen roolinsa täyspitkässä elokuvassa oli Soldier in the Rain vuodelta 1963. Elokuvan päätähtiä olivat Steve McQueen ja Jackie Gleason. Noel näytteli useissa eri elokuvissa. Vuoden 1965 elokuvassa Tyttöjen Elvis esiintyi myös Elvis Presley. Elokuvien ohella Noel esiintyi 1960-luvulla useissa televisiosarjoissa. Hän oli tullut suhteellisen tunnetuksi myös pin- up-tyylistä. Esiinnyttyään Bob Hopen televisiospesiaalissa Noel kiinnostui Vietnamin sodasta ja yhdysvaltalaisten sotilaiden tukemisesta. Vuonna 1965 hän haki töihin Yhdysvaltain armeijan Armed Forces Network -radioon eli AFN:ään. AFN antoi Noelille oman radio-ohjelman A Date with Chris, jota lähetettiin Yhdysvalloista Etelä-Vietnamissa palvelleille sotilaille. Ohjelmaa lähetettiin vuodesta 1966 vuoteen 1971. Noelilla oli hyvin radioon sopiva luonnollinen ääni, mutta ohjelmaa mainostettiin myös julisteilla, joissa hän esiintyi vähäpukeisena. Noel kävi usein myös itse paikan päällä Vietnamissa, ja ajoittain lähetyksiä tehtiin vaarallisinakin pidetyiltä alueilta, mikä lisäsi hänen suosiotaan sotilaiden keskuudessa. Radiotyö oli kuitenkin hyvin raskasta. Kaiken lisäksi Noelin aviomies teki itsemurhan vuonna 1969. Pari oli tavannut Etelä-Vietnamissa. Mies oli entinen erikoisjoukkojen sotilas ja kärsi traumaperäisestä stressihäiriöstä. Noel jätti AFN:n talvella vuonna 1971. Hän ei pystynyt palaamaan aikaisemmalle uralleen näyttelijänä, vaikka sai muutamia rooleja. Noel kärsi myös itse stressihäiriöstä. Vuonna 1985 hän oli mukana Vietnamin sodan veteraanien sodanjälkeistä elämää kuvailleessa elokuvassa Cease Fire, ja vuonna 1993 hän julkaisi omaelämäkerrallisen teoksen Matter of Survival: Hollywood Actress Working for the Pentagon. Myöhemmin Noel on myös toiminut erilaisissa veteraanien hyväksi toimivissa järjestöissä. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltain radio Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Almudena Muñoz

Almudena Muñoz Martínez (s. 4. marraskuuta 1968 Valencia) on espanjalainen judoka. Muñoz kilpaili 52 kilogramman sarjassa. Muñoz voitti olympiakultaa Barcelonan olympialaisissa 1992. Atlantan olympialaisissa 1996 hän oli jaetulla viidennellä sijalla voitettuaan kolme ja hävittyään kaksi kamppailua. Maailmanmestaruuskilpailuissa Muñoz oli hopealla vuonna 1993 Hamiltonissa. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän voitti Ateenassa 1993. Espanjan mestaruuden Muñoz on voittanut neljä kertaa. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset judokat Luokka:Espanjalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juri Klinskih

Juri Nikolajevitš Klinskih (; 27. heinäkuuta 1964 – 4. heinäkuuta 2000) oli venäläinen muusikko, laulaja, lauluntekijä, sovittaja, rock-yhtye Sektor Gazan perustaja. Hänet tunnettiin myös nimellä Juri Hoi. == Elämäkerta == Klinskih syntyi 27. heinäkuuta 1964 Voronežissa. Vuodesta 1982 vuoteen 1984 Klinskih suoritti armeijan Puna-armeijassa. Palveluspaikka sijaitsi Venäjän Kaukoidässä. Vuodesta 1984 vuoteen 1986 hän työskenteli liikennepoliisina ja sen jälkeen jyrsinkoneen käyttäjänä tehtaassa. Hän alkoi kirjoittamaan lauluja jo kouluikäisenä ja aloitti esiintymiset vuonna 1987. Sektor Gazan hän perusti vuonna 1988. 4. heinäkuuta hän alkoi tuntea vakavia rinta ja vatsakipuja, mutta päätti olla peruuttamatta tapaamista liittyen musiikkivideon kuvaamiseen kappaletta Ночь Страха (Notš Straha) varten. Hän kuoli tuona päivänä 35-vuotiaana Voronežissa. Kuolemasta liikkui huhuja, että se olisi johtunut sydämen vajaatoiminnasta tai hepatiitti C:stä johtuen runsaasta alkoholin käytöstä tai mahdollisesti huumeiden väärinkäytöstä. Hänen kuolemansa tarkkaa syytä ei vieläkään tiedetä, koska virallista tutkimusta ei koskaan suoritettu. Hänet on haudattu Voronežin Levoberežnin hautausmaalle. == Diskografia == === Sooloalbumi === 1981—1985 — Акустический альбом === Sektor Gaza === ==== Demo albumit ==== * 1989 — Плуги-вуги * 1989 — Колхозный панк ==== Albumit ==== * 1990 — Зловещие мертвецы * 1990 — Ядрёна вошь * 1991 — Ночь перед Рождеством * 1991 — Колхозный панк * 1992 — Гуляй, мужик! * 1993 — Нажми на газ * 1993 — Сектор газа * 1994 — Танцы после порева * 1994 — Кащей Бессмертный * 1996 — Газовая атака * 1997 — Наркологический университет миллионов * 1997 — Сектор газа * 2000 — Восставший из Ада Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet Luokka:Venäläiset rockmuusikot Luokka:Venäläiset rocklaulajat
Marianne Pohjonen

Marianne Pohjonen (o.s. Kinnunen, s. 1985) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän edusti Naisten Salibandyliigassa nurmijärveläistä SB-Prota kaudella 2007–2008, SB Vantaata kaudella 2009–2010, Oulun Luistinseuraa kausina 2010–2014 ja välillä muutaman ottelun verran Tikkurilan Tiikereitä kaudella 2011–2012, kajaanilaisseura Papasia kaudella 2014–2015, Porvoon Salibandyseuraa kaudella 2016–2017 ja vielä uudelleen SB-Prota kaudella 2017–2018. Hän on yhdeksän kauden aikana pelannut liigan runkosarjassa 172 ottelua, joissa hän on tehnyt 53 maalia ja saanut 40 syöttöpistettä. Pudotuspelejä hänellä on 51, ja niissä hän on tehnyt 15 maalia ja antanut kahdeksan maalisyöttöä. Hän voitti Suomen-mestaruuden SB-Pron joukkueessa vuonna 2018. Pohjosen sisko Marjut Kinnunen on myös pelannut Salibandyliigassa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heliand

Heliand, myös Heiland, on noin vuonna 830 muinaissaksin kielellä kirjoitettu runoelma, joka kertoo Jeesuksen elämästä. Se koostuu 6 000 säkeestä, jotka käyttävät alkusointuja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjat Luokka:Runoelmat
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1935

Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1935 käytiin Helsingissä Kaisaniemessä Suomalaisella luistinradalla 26.–27. tammikuuta. SM-kisojen ohjelmassa oli miesten kilpailu. SM-kilpailuun osallistui kaikkiaan 27 miesluistelijaa. Kaikkiaan 13 luistelijaa kilpaili kaikilla neljällä matkalla. Miesten yleiskilpailun ohessa ratkaistiin matkamestaruudet. === Miesten yleismestaruus === Sija Kilpailija 500 m # 5 000 m # 1 500 m # 10 000 m # Pisteet 1 Birger Wasenius 46,3 1 9.37,3 3 2.28,5 1 19.03,1 1 210,880 2 Åke Ekman 47,5 4 9.21,2 1 2.31,9 2 19.06,5 1 211,578 3 Antero Ojala 48,0 6 9.34,3 3 2.35,2 7 19.41,7 4 216,248 4 Jorma Ruissalo 46,3 2 9.37,8 4 2.34,9 6 20.11,5 9 216,288 5 Kurt Skutnabb 48,0 6 9.41,7 6 2.34,1 4 19.43,1 5 216,691 6 Pentti Laaksonen 48,9 12 9.38,4 5 2.35,2 7 20.05,9 8 218,768 7 Lennart Sundqvist 47,8 5 10.13,7 13 2.34,3 5 20.23,8 10 221,783 8 Eino Luttinen 49,1 14 9.56,1 11 2.37,5 10 20.24,5 11 222,435 9 Eino Pikkarainen 49,9 17 10.12,5 14 2.37,1 9 19.45,6 6 222,796 10 Aake Ruohonen 49,8 16 9.51,9 9 2.41,8 20 20.02,0 7 223,023 11 Paavo Tuomi 53,9 24 9.42,0 7 2.41,1 18 19.14,7 3 223,535 12 Onni Kilpeläinen 49,0 13 10.36,7 20 2.28,3 12 20.47,6 12 227,816 13 Yrjö Pitkänen 49,9 17 10.26,1 18 2.42,3 23 20,58,5 13 229,535 14 Kaarlo Paananen 48,2 8 10.11,4 13 2.32,1 3 - - - 15 Olavi Lindberg 49,4 15 9.48,0 8 2.42,0 22 - - - 16 Väinö Karjalainen 48,8 10 10.00,8 12 2.41,1 19 - - - 17 Esko Leppänen 50,4 21 10.17,1 16 2.40,8 17 - - - 18 Jaakko Friman 47,3 3 10.57,8 23 2.38,1 13 – – – 19 Jarl Sundén 49,9 17 10.52,1 21 2.38,0 12 – – – 20 Eino Palkén 49,9 17 10.21,8 17 2.47,2 24 – – – 21 Isko Korpela 48,5 9 10.57,7 22 2.40,8 17 – – – 22 Max Martin 52,6 23 10.35,6 19 2.52,9 25 – – – 23 Juho Myllynen 59,5 26 11.12,7 24 2.40,6 16 – – – 24 Yrjö Päivinen 50,4 21 - - 2.37,5 10 – – – 25 Eero Päivinen - - 9.55,1 10 2.39,5 15 – – – 26 Ahti Myllylä 48,8 10 - - - - – – – 27 Kauko Ranta 53,9 24 - - - - – – – === Viitteet === == Lähteet == * Luokka:Vuoden 1935 pikaluistelu Luokka:Helsingin urheilutapahtumat Luokka:Pikaluistelun Suomen- mestaruuskilpailut
Josephine Langford

Josephine Langford (s. 18. elokuuta 1997 Perth) on australialainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Tessa Young elokuvasarjassa After. Langfordin vuotta vanhempi isosisko Katherine Langford on myös näyttelijä. == Filmografia == Vuosi Elokuva Rooli 2017 Wish Upon Darcie Chapman 2019 After Tessa Young 2020 After We Collided Tessa Young 2021 Näpit irti! Emma Cunningham 2021 After We Fell Tessa Young 2022 After Ever Happy Tessa Young == Lähteet == Luokka:Australialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mkabayi kaJama

Mkabayi kaJama (joskus Mnkabayi, s. n. 1765 – k. 1840) oli zulujen klaanin naisjäsen ja myöhemmin arvovaltainen henkilö Shaka Zulun perustamassa Zuluvaltakunnassa. Jonkin aikaa hän toimi Senzangakhona kaJaman, Shaka Zulun isän sijaishallitsijana. Toisaalta hän tuki Dinganea, zulujen seuraavaa kuningasta, joka murhasi Shaka Zulun vuonna 1828. ==Elämäkerta== Mkabayi syntyi vuoden 1765 paikkeilla. Hänen isänsä oli zulujen klaaniin kuulunut päällikkö Jama kaNdaba, jonka kuollessa vuoden 1780 paikkeilla Mkabayista tuli veljensä Senzangakhona kaJaman sijaishallitsija. Senzangakhona tuli taas puolestaan tunnetuksi vuoden paikkeilla 1787 syntyneen tulevan zulukuningas Shaka Zulun isänä. Kuitenkin vielä Mkabayin sijaishallitsijakaudella zulut olivat vielä suhteellisen tuntematon ryhmä voimakkaamman Mthethwan alaisuudessa. Hänen vaikutusvaltansa kesti kuitenkin vielä kuuluisan Zuluvaltakunnan perustaneen Shaka Zulun valtakaudelle. Shaka Zulu alisti hänelle abaQulusit ja näiden iKhandan zulujen valtakunnan koillisosassa Hlobanen seudulla. Mkabayillä oli huomattava vaikutusvalta zulujen hallinnossa. Hän näyttäytyi neuvonpidoissa usein soturin puvussa keihään kanssa. Häntä pidettiin vaarallisena, mutta toisaalta myös tavallista kansaa auttavana hahmona. Mkabayin nimi toistuu zulujen izibongo-runoudessa. Izibongo on eräänlainen suullinen ylistysrunojen tyylilaji. Zulujen suullinen historioitsija Ngidi kaMcikaziswa Mhlongo kuvaili Mkabayitä nähtyään hänet abaQulusien iKhandalla vuonna 1837 kuningas Dinganen valtakaudella. Mkabayi piti puhetta sotureille. Mhlongo kuvaili häntä arvovaltaiseksi, mainiten hänen olleen myös kooltaan valtava. Mhlongo vertaa häntä norsuun ja puhuu hänen lihavuudestaan. Mkabayi oli ilmeisesti tukenut Dinganea, joka oli noussut zulujen kuninkaaksi vuonna 1828 hänen murhattuaan Shaka Zulun. Mkabayi kuoli vuonna 1840. ==Lähteet== Luokka:Zulut Luokka:Vuonna 1765 syntyneet Luokka:Vuonna 1840 kuolleet