EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Etelä-Pohjanmaan musiikkiopisto

Etelä-Pohjanmaan musiikkiopisto () on vuonna 1937 perustettu musiikkioppilaitos, joka järjestää Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön auktorisoimana musiikkiopetusta Seinäjoen seudulla. Opisto toimii Etelä- Pohjanmaan musiikkiopiston kannatusosakeyhtiön ylläpitämänä ja vastaanottaa lakisääteistä valtionapua.EPMO lyhyesti Etelä-Pohjanmaan Musiikkiopisto Etelä- Pohjanmaan musiikkiopiston toiminta on suunnattu ensisijaisesti lapsille ja nuorille. Opetusta tarjotaan musiikkileikkikoulusta syventäviin opintoihin, ja lisäksi opistolla toimii vapaaosasto. Seinäjoen kaupunginorkesteri on musiikkiopiston yhteistyökumppani. Opisto on tehnyt myös kansainvälistä yhteistyötä eri toimijoiden kanssa Unkarissa, Italiassa, Ruotsissa, Virossa, Saksassa ja Vietnamissa. Etelä-Pohjanmaan musiikkiopiston rehtori on Jarmo Anttila (s. 1956).Pohjalaiset musiikintekijät: Jarmo Anttila Porstua- verkkopalvelu == Lähteet == Luokka:Suomalaiset musiikkialan oppilaitokset Luokka:Seinäjoen oppilaitokset
Haminaholma

Haminaholma () on Pohjanlahdella Merikarvian rannikolla sijaitseva saari. Noin 50 hehtaarin suuruinen saari sijaitsee kunnan eteläosassa Porin rajalla noin puolen kilometrin päässä mantereesta. == Historia == 1870-luvulla Haminaholmassa aloitti toimintansa ruotsalaisen liikemiehen P. Wikströmin persutama höyrysaha. Vuonna 1887 saha siirtyi Antti Ahlströmin omistukseen. Hän rakennutti saarelle myös oman kesähuvilansa sekä kansakoulun vuonna 1895. Saha toimi Ahlströmin kuoleman jälkeen 1900-luvun alkupuolelle saakka. Suomen sisällissodan aikana helmikuussa 1918 saaressa ja mantereen puolella sijaitsevassa Pohjansahassa käytiin Ahlaisten rintaman taisteluita. Haminaholma toimi puutavaran lastauspaikkana 1800-luvulta 1900-luvun alkupuolelle saakka. Haminaholman kaakkoisrannan mutapohjasta onkin löytynyt puurunkoinen hylky, jonka epäillään olevan proomu. Saaren itäpuolella on ollut rannan suuntainen satoja metrejä pitkä puinen laituri, johon alukset ovat kiinnittyneet. Laituripaalutus on edelleen näkyvissä. Talvisin puutavaraa tuotiin jäätä pitkin ja avoveden aikana ilmeisesti proomuilla. Proomujen jäännöksiä on havaittu myös saaren pohjoisrannalla. == Lähteet == Luokka:Suomen merialueiden saaret
Surinaminkvassia

Surinaminkvassia (Quassia amara) on kvassiakasvien (Simaroubaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on pienehkö ainavihanta pensas, jota kasvatetaan laajalti trooppisilla alueilla koristekasvina. Kasvi sisältää myös paljon lääketieteellisesti vaikuttavia aineita. Surinaminkvassia on sademetsän alimpien kerrosten laji ja kasvaa kosteilla paikoilla. Luonnossa surinaminkvassiaa tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosissa Venezuelasta Ranskan Guyanaan ulottuvalla alueella sekä Brasilian pohjoisosissa. Kasvatettuna laji pärjää tropiikissa kosteassa ilmastossa puolivarjossa kosteassa, mutta hyvin vettä läpäisevässä maaperässä. == Lähteet == * Useful Tropical Plants: Quassia amara === Viitteet === == Aiheesta muualla == * JSTOR Global Plants: Quassia amara * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Quassia amara * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Quassia amara Luokka:Kvassiakasvit
Hvide

Hvide oli tanskalainen keskiaikainen suurmiessuku, jonka kantaisä on Skjalm Hvide (k. 1113). Hän oli jaarlina kuningas Sven Estridinpojan ja tämän poikien aikana. Hänen pojallaan Asser Rigillä oli kaksi poikaa: kuuluisa piispa Absalon, ja urhoollinen soturi Esbern Snare (k. 1204). Tähän sukuun kuuluivat vielä Lundin arkkipiispa Andreas Sunonis (k. 1228), joka muun muassa otti osaa Valdemar II:n Voittajan tekemään Viron ristiretkeen, sekä mainitaan sen ristiretken johtajana, minkä tansk. kronikka kertoo v. 1202 tehdyn Tanskasta Suomeen, ja marski Stig Anderssen (k. 1293). Marski Stig oli 1275 sen apujoukon päällikkönä, jonka Eerik Klipping lähetti Maunu Ladonlukolle avuksi hänen taistellessaan veljeänsä Valdemaria vastaan.Tietosanakirja, osa 3, s.667-668 ==Lähteet== Luokka:Tanskan aateli Luokka:Tanskan keskiaika Luokka:Keskiaikaiset suvut
Eriikka Väliahde

Eriikka Väliahde (s. 1980 Oulu) on suomalainen näyttelijä.Eriikka Väliahde Tampereen Työväen Teatteri ==Ura== Väliahde valmistui vuonna 2004 teatteritieteen maisteriksi ja näyttelijäksi Tampereen yliopiston teatterityön tutkinto-ohjelmasta. Samana vuonna hänet kiinnitettiin Tampereen Työväen Teatteriin. Siellä hänellä on ollut rooleja muiden muassa musikaaleissa Patukkaooppera, Billy Elliot, Next to Normal ja The Addams Family. Väliahde on esiintynyt myös muiden muassa elokuvissa Kaksipäisen kotkan varjossa (2005) ja Kääntöpiste (2018) sekä sarjoissa Pintaa syvemmältä (2015) ja Sorjonen (2016–2018). Vuonna 2020 Väliahde aloitti oman stand up -show'nsa, Kiltin tytön syndrooman.Tamperelainen suosikkinäyttelijä tekee huumoria hankalista asioista – Haluan päästä laukaisemaan, sanoo Eriikka Väliahde Tamperelainen Väliahteella on kaksi lasta.Eriikan äiti kuoli Alzheimeriin: ”Elämää ei saa tuhlata suremalla sitä, mitä ei vielä ole” Iltalehti == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset stand up -koomikot
Bob Kaufman

Bob Kaufman (oik. Robert Garnell Kaufman, 18\. huhtikuuta 1925 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat – 12. tammikuuta 1986 San Francisco, Kalifornia, YhdysvallatBob Kaufman, Modern American Poetry, viitattu 10.12.2021 Burt A. Folkart, Bob Kaufman, One of Original S. F. Beatnik Poets, Dies, Los Angeles Times 14.1.1986 ) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän kuului beatrunoilijoihin, ja häntä on sanottu "Amerikan mustaksi Rimbaudiksi". Kaufmanin isä oli saksanjuutalainen, äiti afroamerikkalainen katolinen. Kaufman liittyi 13-vuotiaana Yhdysvaltain kauppalaivastoon. Purjehtiessaan useita kertoja maapallon ympäri hän joutui neljä kertaa haaksirikkoon ja sai vakavan paleltuman ja kuulovaurion. Hän asettui 1958 San Franciscoon ja osallistui kaupungin boheemin taideyhteisön toimintaan. Vuonna 1959 hän perusti Allen Ginsbergin, Robert Kellyn ja William Margolisin kanssa Beatitude-lehden. 1960-luvun puolivälissä ilmestyneiden runokokoelmien Solitudes Crowded With Loneliness ja Golden Sardine käännökset tuottivat hänelle mainetta Ranskassa, jossa häntä verrattiin Arthur Rimbaudiin Nähtyään televisiossa presidentti John F. Kennedyn salamurhan vuonna 1963 Kaufman vannoi hiljaisuuden valan ja vaikeni sekä suullisesti että kirjallisesti vuoden 1975 loppuun asti, jolloin Vietnamin sota päättyi. Sen jälkeen hän alkoi jälleen kirjoittaa ja julkaisi kirjallisia teemoja sisältäviä runoja teoksessa The Ancient Rain: Poems, 1956–1978. Tauon jälkeen hän vaikeni uudestaan 1978 ja katkaisi sen jälkeen hiljaisuuden enää harvoin. Kaufman asui vuodesta 1960 New Yorkissa. Myöhemmin San Franciscoon palattuaan hän totesi, ettei niitä entisiä kahviloita enää ollut, joissa hän oli viettänyt aikaa, joten hän kirjoitti pöytälaatikkoon ja luki runojaan joskus satunnaisesti. Näistä tilaisuuksista tehtyjä nauhoituksia ja käsikirjoituksia 1981 löytäneet ystävät julkaisivat runoja kokoelmana An Ancient Rain. Kaufman kuoli sairastamansa keuhkolaajentuman seurauksiin 60-vuotiaana. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Beat-sukupolvi Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Anna-Caren Sätherberg

Anna-Caren Sätherberg (s. 1964 Östersund) on ruotsalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän on istunut valtiopäivillä vuodesta 2014 ja oli Ruotsin maaseutuministeri 2021–2022. ==Yksityiselämä== Sätherbergillä on kaksi lasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Anna-Caren Sätherberg Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla * Anna-Caren Sätherberg Ruotsin hallituksen verkkosivuilla Luokka:Ruotsin maatalousministerit Luokka:Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Ruotsin kansanedustajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kääpiömistelit

Kääpiömistelit (Arceuthobium) on santelipuukasveihin eli santelikasveihin kuuluva loiskasvisuku. Siinä on 38 lajia, joita esiintyy Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Kääpiömistelit ovat mänty- ja sypressikasveihin kuuluvien havupuiden päällysloisia. Ne kasvavat havukasvien oksilla varpumaisina haarovina kasvustoina, jotka ovat paitsi vihreitä tai hyvin vaihtelevan värisiä. Lehdet ovat surkastuneet lähes näkymättömiin. Kukat ovat yksineuvoisia ja hedelmänä on yksisiemeninen tahmea marja. == Lajeja == * Azorienkääpiömisteli (Arceuthobium azoricum) * Katajankääpiömisteli (Arceuthobium oxycedri) * Havunkääpiömisteli tai kääpiömisteli (Arceuthobium pusillum) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Arceuthobium * Suomen Lajitietokeskus: Kääpiömistelit – Arceuthobium * ITIS: Arceuthobium * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Arceuthobium * Flora of China: Arceuthobium * UniProt: Taxonomy - Arceuthobium Luokka:Santelikasvit
Lew Welch

Lew Welch (1928 Phoenix, Arizona, Yhdysvallat – 1971?) oli yhdysvaltalainen beatrunoilija. Welch vaikutti San Franciscossa. Hän katosi Kalifornian vuoristoon ase mukanaan jätettyään masentuneen itsemurhaviestin ystävänsä, kirjailija Steve Sanfieldin luokse, jonka talossa hän oli majaillut. Ruumista ei ole löytynyt. Welch on Jack Kerouacin Big Surin romaanihahmon David Wainin esikuva.Who’s Who: A Guide to Kerouac’s Characters, Beatdom.com, viitattu 10.12.2021 Tom Kellar, Lew Welch ‘went Southwest’ The Union 21.5.2011, viitattu 10.12.2021 Welchin esikoisrunokokoelma Wobbly Rock ilmestyi 1960, ja vuonna 1965 ilmestyi kolme kirjaa. Hän opetti Kalifornian yliopiston sivupisteessä San Franciscossa 1965–1970. Hänen ystäväpiiriinsä kuului beat- sukupolven nimekkäitä kirjailijoita, kuten Gary Snyder, Lawrence Ferlinghetti, Allen Ginsberg, William Carlos Williams ja Jack Kerouac. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Beat-sukupolvi Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Hugo Åström

Hugo Wilhelm Åström (28. heinäkuuta 1879 Oulu – 14. kesäkuuta 1929 Viipurin lähellä) oli suomalainen insinööri, kenkätehtailija ja toimitusjohtaja.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Hugo Åström, Suomen nahka- ja kenkäteollisuus, 01.06.1929, nro 6, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Hugo Åströmin vanhemmat olivat merikapteeni, tehtailija Isak Herman Åström ja Ida Maria Westerlund. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta reaalilyseosta 1899 ja suoritti kemisti-insinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1903. Åström opiskeli myös ulkomailla Zürichin polyteknikumissa Sveitsissä 1903–1904 ja tutustui kenkäteollisuuteen Saksassa Düsseldorfin lähellä Wermelskirchenissä talvella 1904–1905 sekä Yhdysvalloissa Massachusettsin Lynnissä 1905. Åström toimi kenkätehtailijana Oulussa veljensä Hjalmar Åströmin kanssa perustamassaan kenkätehdas Hugo & Hjalmar Åströmissä 1906–1915 ja hän oli sitten Pietarissa Skorohodin kenkätehtaan teknillisenä johtajana 1915–1918. Åström palasi Suomeen toukokuussa 1918, eli vuoden ajan Helsingissä ja asui sitten Pariisissa ja Wiesbadenissa Saksassa. Åström oli myös perustajana ja osakkaana 1918 perustetussa Helsingin Diskonttopankissa. Hän palasi Suomeen 1920-luvun alkupuolella ja oli vuoteen 1927 saakka Hyppösen Kenkätehdas Osakeyhtiön teknillisenä apulaisjohtajana. Hän oli sitten työssä kumiteollisuudessa ja oli viimeksi Osakeyhtiö Nurmen kumitehtaan toimitusjohtajana Viipurissa. Åström kuoli kesäkuussa 1929 auto- onnettomuudessa Viipurin lähellä Hietalassa kun henkilöauto, jossa hän oli matkustajana syöksyi alas rautatien ylittävältä maantiesillalta murrettuaan sillankaiteen.Pörssitieto G. Kock : Poistuneet pörssiyhtiöt : Osakeyhtiö Nurmi AktiebolagPörssitieto G. Kock : Täydentäviä yhtiötietoja : Helsingin Diskonttopankki Osakeyhtiö - Helsingfors Diskontobank AktiebolagPörssitieto G. Kock : Täydentäviä yhtiötietoja : Oy Hjalmar Åström Kenkätehdas AbPörssitieto G. Kock : Åström-sukupuuKuolonajo Viipurissa, Suomen Kuvalehti, 29.06.1929, nro 26, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKuolonajo Viipurissa. Auto syöksynyt 7 m korkeudesta murskautuen, Helsingin Sanomat, 15.06.1929, nro 159, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotViipurin auto-onnettomuus, Kauppalehti, 15.06.1929, nro 136, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Hugo Åström oli naimisissa vuodesta 1909 ranskalaisen Madeleine Elise Louise Moriquandin (k. Ranskassa) kanssa ja toisen kerran Kööpenhaminasta kotoisin olleen Ida Kirschen Carlotta Ennan kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Lenore Kandel

Lenore Kandel (14. tammikuuta 1932 New York, New York, Yhdysvallat – 18. lokakuuta 2009 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän kuului San Franciscon beat-ryhmään.Lenore Kandel 1932–2009, Arthur Magazine 5.11.2009, viitattu 11.12.2021 (alkuperäinen julkaisu: San Francisco Chronicle 22.10.2009) Kandelin vanhemmat olivat alunperin Venäjältä ja Mongoliasta, mutta hän asui isoäitinsä luona. Hän kirjoitti runoja jo lapsena. Hän muutti San Franciscoon 1960, jolloin meneillään oli beat-kauden loppuvaihe. Hän seurusteli beatkirjailija Lew Welchin kanssa ja ystävystyi beatryhmän jäsenten, muun muassa Gary Snyderin, Neal Cassadyn ja Allen Ginsbergin, kanssa. Jack Kerouac käyttää häntä teoksessaan Big Sur romaanihenkilönä nimellä Romana Swartz, ja kirjan henkilönimen Dave Wain takana on Kandelin miesystävä Welch. Kandelin runokirja The Love Book ilmestyi 1966 ja sai pornoleiman. Poliisi teki ratsian sitä myyvään kauppaan ja takavarikoi kirjat. Seuraava kirja Word Alchemy ilmestyi 1967. Siinä julkaistusta runosta on tuntemattoman suomentajan runosuomennos "Kiimaruno" ilmestynyt 1968 Aamurusko-nimisessä pienjulkaisussa. Kandelin runot ovat paljon suorasukaisempia kuin ryhmän miesten tekstit ja herättivät selvästi enemmän pahennusta, vaikka jo Henry Miller oli käyttänyt yhtä voimakasta kieltä.Tillander 2020 s. 40 Seksin ja huumeiden lisäksi Kandelin runoissa on viittauksia itämaisiin uskontoihin, mutta niissä on nähtävissä myös kristillisyyteen viittaavia sävyjä.Tillander 2020 s. 39 ==Suomennettuja runoja== * "Kiimaruno", suomentajan nimi puuttuu, Aamurusko 1968:3Aamurusko 1968:3, Oranssi.net * ”To Fuck with Love Phase II” ==Huomioita== ==Lähteet== * Rasmus Tillander Dharmapummeja, mystiikkaa ja heroiinia, Maisterin tutkinnon tutkielma, Helsingin yliopisto 2020 ===Viitteet=== Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Veijo Koponen

Veijo Uolevi Koponen (5. marraskuuta 1931 Lapinlahti – 11. kesäkuuta 1989 Kuopio) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen. Koposen vanhemmat olivat toimitusjohtaja Antti Koponen ja Anna Ollikainen ja puoliso vuodesta 1953 kassanhoitaja Pirkko Kyllikki Uuttu. Koponen suoritti keskikoulun oppimäärän Kuopion lyseossa ja opiskeli sitten merkonomiksi. Hän työskenteli ensin metsätyönjohtajana, mutta meni sitten Essilän palvelukseen myyntimieheksi. Vuonna 1955 hänestä tuli yrityksen kaupallinen johtaja, aina 1960-luvun puoliväliin saakka. Tekstiiliyritys Pirettan Koponen perusti yhtiökumppaneidensa (mm. Piippa Lappalaisen) kanssa vuonna 1967. Menestyvä yritys sai valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon 1974, Kuopion kaupungin yrittäjäpalkinnon 1979 ja tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinnon 1988. Yrityksen pääomistajaksi Koponen tuli 1980-luvulla. Koponen, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen 1987, oli aktiivinen alansa järjestöissä kuten Vatevassa, samoin kuin yrittäjien yhteistyössä. Hänet tunnettiin myös raviharrastuksestaan ja hän omisti Suonenjoella oman hevostallin. Koponen kuoli liikenneonnettomuudessa Kuopiossa kesällä 1989.Kuolleita. Toimitusjohtaja, teollisuusneuvos Veijo Koponen. Helsingin Sanomat, 12.6.1989, s. 20. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Luumupapinmarja

Luumupapinmarja (Ximenia americana) on papinmarjojen (Ximenia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta ja piikkinen pensas tai puu, joka voi kasvaa 10 m korkeaksi, mutta jää tavallisesti matalammaksi. Rungon paksuus on vain harvoin yli 10 cm. Kasvissa olevat piikit ovat enintään noin 1 cm pituisia. Laji on myös kaksikotinen. Lajin hedelmät muistuttavat keltaisia luumuja ovat pituudeltaan noin 3 cm ja halkaisijaltaan noin 2,5 cm. Luumupapinmarja kasvaa yleensä yksittäisenä puuna tai harvana ryhmänä avoimessa maastossa, savanneilla, rannikoilla, jokien varsilla tai kuivien metsien alakerroksissa. Luumupapinmarjaa tavataan luonnossa Etelä-Amerikassa, Afrikassa sekä Intiassa. Lajia myös kasvatetaan eri puolilla tropiikissa ja subtropiikissa sen syötävien hedelmien ja siementen vuoksi sekä koristekasvina. == Lähteet == * Useful Tropical Plants: Ximenia americana === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Luumupapinmarja (Ximenia americana) * JSTOR Global Plants: Ximenia americana * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Ximenia americana * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Ximenia americana Luokka:Santalales
Lauri Räsänen

Lauri Ensio Räsänen (21. elokuuta 1935 Viipuri – 12. joulukuuta 2004 Lappeenranta) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen. Räsäsen vanhemmat olivat toimitusjohtaja Otto Räsänen ja konttorinhoitaja Maija Rissanen ja puoliso vuodesta 1956 kosmetologi Raili Pipinen. Räsänen työskenteli jo nuoresta isänsä johtamassa Viipurissa 1930 perustetussa perheyritys Itä-Suomen Kumikorjaamossa, joka siirtyi sotien jälkeen Lappeenrantaan. Tultuaan ylioppilaaksi Lappeenrannan lyseosta 1954 ja suoritettuaan merkonomin tutkinnon 1956 Liikemiesten Kauppaopistossa Helsingissä hänestä tuli yrityksen apulaisjohtaja ja myyntiedustaja. Isän kuoltua 1965 Räsänen siirtyi yrityksen toimitusjohtajaksi. Isko-nimen 1980-luvulla saanut yhtiö kehittyi Räsäsen johdolla merkittäväksi kumialan teollisuusyritykseksi, se oli muun muassa Skandinavian suurin raskaiden ajoneuvorenkaiden pinnoittaja. Pörssiyhtiö siitä tuli vuonna 1988. Lauri Räsänen, joka oli saanut edellisenä vuonna teollisuusneuvoksen arvonimen, luovutti yrityksen toimitusjohtajuuden pojalleen 1991. Räsäsellä oli alansa merkittäviä järjestötehtäviä sekä alueellisia ja yhteiskunnallisia luottamustoimia. Lappeenrannan teknillinen yliopisto promovoi Räsäsen kauppatieteiden kunniatohtoriksi keväällä 2003. Sotilasarvoltaan Räsänen oli reservin majuri. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Johan Teodor Isotupa

Johan Teodor Isotupa (25. toukokuuta 1877 Orimattila – 15. helmikuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen rakennusalalla toiminut liikemies.Geni.com : Johan Teodor Juhonpoika IsotupaSuomen paperi- ja puutavaralehti : Suomen paperi- insinöörien yhdistyksen äänenkannattaja, 28.02.1934, nro 4, s. 59, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKuolleita, Uusi Suomi, 16.02.1934, nro 45, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotJohan Teodor Isotuvan kuolinilmoitus, Uusi Suomi, 16.02.1934, nro 45, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKuolleita, Helsingin Sanomat, 18.02.1934, nro 47, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Isotuvan vanhemmat olivat tilanomistaja Juho Henrik Isotupa (1850–1927) ja Maria Juhontytär Kausalainen (1854–1894). Isotupa oli naimisissa ruotsalaisen Adele Sofia Viktoria Sofia Victoria Söderholm-Borgin (s. 1869) kanssa. Isotupa kävi maanviljelyskoulun ja oli aluksi maanviljelysalalla mutta hän ryhtyi sitten liikemieheksi ja kävi kauppakoulun Helsingissä. Hän vieraili myös Saksassa ja Sveitsissä perehtymässä rakennus-, sementti- ja kalkkiteollisuuteen. Liikemiehenä Isotupa toimi pääasiassa rakennusalalla ja eri liikkeiden johtotehtävissä. Isotupa perusti kalkkitehtaan Västanfjärdiin ja lisäksi hän perusti Hietalahden Puutavara Oy:n, Puhtaanapito Oy:n, Kolsan Maatila- ja Tiilitehtaan, Puunvienti Oy:n sekä lähes kaksikymmentä taloyhtiötä Helsinkiin. Isotupa rakennutti useita taloja Helsinkiin. Hän oli viimeksi Liiketoimi Oy:n, Hietalahden Puutavara Oy:n, Puhtaanapito Oy:n ja Savon Tuolitehdas Oy:n toimitusjohtajana. Isotupa oli pitkään Helsingin kaupungin verotuslautakunnan ja kaupungin puhtaanapitohallituksen jäsenenä. Hänen aloitteestaan perustettiin Helsingin pitäjän Vantaan suomalainen kansakoulu. Isotupa osallistui myös suojeluskuntatoimintaan. Isotupa toimi Kansallis-Osake-Pankin Erottajan konttorin valvojana ja hän oli useita vuosia Kansallis-Osake-Pankin omistamien talojen ja tilojen hoitajana sekä kiinteistöjen arviomiehenä. Hän oli mukana useiden yhtiöiden hallituksissa yhdessä pankin Töölön (Turuntien) konttorin johtajan Toivo Waldemar Zimmermannin (1887–1935) kanssa.Pörssitieto G. Kock : KOP-johtajia pankkinsa edusmiehinä yhtiöissä == Lähteet == Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Saint-Brisson

Saint-Brisson on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche- Comtén alueella. Se sijaitsee noin 37 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista koilliseen. Maison du Parc on 1800-luvulla rakennettu entinen asuinrakennus. Nykyään se toimii Morvanin luonnonpuiston, Morvanin vastarintaliikemuseon ja Morvanin ekomuseon tiloina. Lisäksi siellä on käsityöläisten toimitiloja. Talon 40 hehtaarin poistossa on lampia, kasvitieteellinen puutarha sekä arboretum. Kunnan alueella oleva Chevressen dolmen on todellisuudessa ryhmä eroosion muodostamia graniittilohkareita. Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Nièvren kunnat
Andreja Slokar

Andreja Slokar (s. 15. lokakuuta 1997) on slovenialainen alppihiihtäjä. Slokar kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Kranjska Gorassa tammikuussa 2018 karsiutuen toiselta kierrokselta suurpujottelussa ja keskeyttäen pujottelussa. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Flachaun pujottelussa tammikuussa 2021 oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Jasnán pujottelussa maaliskuussa 2021 oltuaan yhdeksäs. Ensimmäisen top 3 -sijoituksensa ja voittonsa hän saavutti Lechin/Zürsin paripujottelussa marraskuussa 2021. Hän voitti samalla kaudella Méribelin pujottelun. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 Slokar sijoittui pujottelussa viidenneksi ja joukkuekilpailussa Slovenian joukkueen mukana 11:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui pujottelussa viidenneksi ja Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 kuudenneksi. == Lähteet == Luokka:Slovenialaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Närpistöjoki

Närpistöjoki () on hyvin erämainen Kemijoen vesistöön kuuluva kiemurteleva joki Enontekiöllä kirkonkylän pohjoispuolella. Sen vesistöalueen suurin järvi on Tienkerivaaran alla sijaitseva alle nelikiomtrin laajuinen Tiengerijärvi. Sieltä joen pituus on vajaa kolmekymmentä kilometriä ja pudotuskorkeus . Se virtaa paikoin hyvin lähellä Näkkäläjokea sen länsipuolella. Se laskee Ounasjärveen Hetassa kilometrin verran Enontekiön kirkon länsipuolella alitettuaan kantatien 93, joka vie Palojoensuuhun. Joen pudotuskorkeus on 293 metriä. Joen varrella on retkeilyreitti Pahtajärven polku, ja yhteys on Näkkäläjoen välituvalle. Joessa on harria ja taimenta. == Lähteet == Luokka:Enontekiön joet Luokka:Ylä-Ounasjoen valuma-alue
Aino-areena (Järvenpää)

Aino-areena on Järvenpään Lepolassa sijaitseva tapahtumapaikka, jossa järjestetään muun muassa musiikkitapahtumia, messuja ja urheilutapahtumia. Areenalla on 3200 katsojapaikkaa. Aino-areena valmistui vuoden 2021 lokakuussa ja sen jälkeen siellä on tiheään tahtiin järjestetty erilaisia tapahtumia. Muita samankaltaisia lähiseudulla ovat mm. Järvenpään jäähalli ja Järvenpää- talon Sibeliussali. Luokka:Järvenpään rakennukset ja rakennelmat
Jiří Lipták

Jiří Lipták (s. 30. maaliskuuta 1982) on tšekkiläinen ampuja ja olympiavoittaja. Lipták voitti kultaa miesten trap-ammunnassa kesäolympialaisissa 2020. Lipták kilpaili trap-ammunnassa myös kesäolympialaisissa 2012 ja sijoittui tuolloin 18:ksi. Lipták sai pronssia trap-ammunnassa ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 2010 ja 2017. ==Lähteet== *https://olympics.com/en/athletes/jiri-liptak#b2p-athlete-olympic- results *https://www.issf- sports.org/athletes/athlete.ashx?personissfid=SHCZEM3003198201 Luokka:Tšekkiläiset ampujat Luokka:Tšekkiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lasse Aho

Lasse Tom Sakari Aho (s. 1958LIITE: UUDEN HALLITUKSEN JÄSENEHDOKKAAN ANSIOLUETTELO) on suomalainen yritysjohtaja. Hän toimi vuodesta 2004 vuoden 2022 loppuun saakka Olvin toimitusjohtajana. Aiemmin hän on toiminut johtotehtävissä Fazerilla, Linkosuon leipomossa ja Metro-Auto Tampereella. Hän on toiminut Euroopan panimoliiton (Brewers of Europe) puheenjohtajana syyskuusta 2020 alkaen. Aho jäi eläkkeelle Olvin toimitusjohtajan tehtävästä vuoden 2022 lopussa.”Oluen hinta nousee ensi vuonna” – Olvin pian jättävä Lasse Aho, 64, rakensi panimoa, jonka osaketuotto huimaa Aholle myönnettiin vuonna 2021 vuorineuvoksen arvonimi. Aho pelasi nuorempana jääkiekkoa II- divisioonassa Hilparan, Kooveen ja Grankulla IFK:n joukkueissa. Hän on toiminut Jääkiekon SM-liigan hallituksen jäsenenä syyskuusta 2016. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suomen suurkisat 1947

Suomen suurkisat 1947 on T. J. Särkän koostama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1947. Elokuva on urheiludokumentti Suomen Voimistelu- ja Urheiluliiton järjestämistä vuoden 1947 suurkisoista. Elokuva on tuhoutunut noin kahden minuutin mittaista katkelmaa lukuun ottamatta. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1947 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Bejun Mehta

Bejun Mehta (s. 29. kesäkuuta 1968 Laurinburg, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja (äänialana kontratenori)Bejun Mehta Munzinger sekä kapellimestari.About Bejun Mehta Hänen veljensä on viulisti Navroj Mehta, ja hänen vanhempansa ovat pianisti Dady Mehta sekä sopraano Martha Ritchey Mehta. Hän on kapellimestari Zubin Mehtan ja taidehallinnossa uran luoneen Zarin Mehtan serkku. Mehta oli jo 13-vuotiaana saavuttanut tunnustusta poikasopraanona, jonka musiikillisen kypsyyden Leonard Bernstein pani merkille. Muodollisia opintoja hän suoritti alun perin sellonsoitossa Yalen yliopistossa Aldo Parisot'n johdolla ja germanistiikassa. Äänenmurroksen jälkeen hän ei osoittanut erityistä lahjakkuutta baritonina ja päätti hylätä laulu-uran, kunnes 1990-luvun loppupuolella koki itselleen luontevaksi kontratenorina laulamisen. Vuonna 1998 hän teki oopperadebyyttinsä New Yorkin kaupunginoopperassa Georg Friedrich Händelin Partenopen esityksessä Armindon roolissa.Bejun Mehta Opera Weetjes Mehtan lauluopettajia olivat Phyllis Curtin (Bostonin yliopisto) ja Joan Patenaude-Yarnell (Manhattan School of Music, Curtis Institute of Music).Ombra cara eClassica.com Mehta on esiintynyt kansainvälisesti johtavissa oopperataloissa, konserttisaleissa ja festivaaleissa.Bejun Mehta LA Opera Los Angelesin oopperassa hän debytoi vuonna 2001 (rooli: Tolomeo, Giulio Cesare) ja Metropolitan-oopperassa (Brittenin Kesäyön unelmassa) vuonna 2002.Search results for: Mehta, Bejun The Metropolitan Opera Archives Laajalla levytystuotannollaan hän on saanut muun muassa Echo Klassikin, Choc de Classican, Preis der deutschen Schallplattenkritikin ja kahdesti Diapason d'Orin. Hän on ollut myös kahdesti Grammy-ehdokkaana ja voitti vuonna 1997 Grammyn János Starkerin Johann Sebastian Bachin sellosarjoista tekemän levytyksen (RCA Records) tuottajana. Mehtalle myönnettiin vuonna 2015 Traetta-palkinto. Syksyllä 2019 Mehta lauloi Giulio Cesaren nimiroolin ensimmäisenä kontratenorina La Scalassa. Hänestä tuli myös huhtikuussa 2020 ensimmäinen kontratenori, jonka La Scala oli kutsunut esiintymään päänäyttämöllä sooloresitalistina. Hänen säestäjänään on resitaaleissa toiminut pianisti Jonathan Ware. George Benjamin sävelsi Mehtaa varten kantaatin Dream of the Song ja Enkeli 1:n/Pojan roolin oopperassa Written on Skin. Mehta on työskennellyt kapellimestarina muun muassa hr- Sinfonieorchesterissa, Dresdenin filharmonikoissa, Bochumer Symphonikerssa, Kammerakademie Potsdamissa ja Württembergisches Kammerorchester Heilbronnissa. Hän on esiintynyt laulajana ja kapellimestarina samanaikaisesti. Mehta on myös pitänyt säännöllisesti mestarikursseja. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Kontratenorit Luokka:Yhdysvaltalaiset kapellimestarit Luokka:Yhdysvaltalaiset musiikkituottajat Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Byträsket

Byträsket on järvi Sipoon kaakkoisosassa. Se on 600 metriä pitkä ja leveimmillään 150 metriä leveä. Järven pinta-ala on 4,5 hehtaaria ja rantaviivan pituus 1,4 kilometriä. Rannat ovat suomaata ja järven ympäristössä on asutusta. Byträsket ja sen lähiympäristö ovat Natura 2000 -aluetta. Järven vedenpinnan korkeus on 1,5 mpy. Lasku-uoma lähtee järven kaakkoispäästä ja laskee 700 metrin päässä Suomenlahteen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sipoon Byträsketin kunnostussuunnitelma (PDF) Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus, 2012. Luokka:Sipoon järvet
Jietajoki

Jietajoki eli Hietajoki () on noin 21 kilometrin mittainen Tornionjoen vesistöön kuuluva pohjoisesta etelään virtaava joki Enontekiön käsivarressa. Siihen yhtyvät myös lähtisemmät haarat Uijajoki ja Puusasjoki. Valuma-alue on muusta käsivarresta poiketen lähinnä matalahkossa suomaastossa, ja sen yläpäässä on muutamia pieniä järviä kuten Syväjärvi. Joki laskee Nelostien alitettuaan Muonionjokeen Markkinan ja Kaaresuvannon välissä. Jietajoella sijaitsee Destian toistaiseksi avaamaton soranottoalue 2. luokan pohjavesialueella. Toisaalta joesta pääosa kuuluu laajaan Lätäsenon-Hietajoen soidensuojelualueeseen. Jietajoessa tavataan harjusta, siikaa, merilohta ja taimenta, joita saa rajoituksin kalastaa vieheellä, ja joki kuuluu samaan vapalupa-alueeseen Palojoen kanssa. == Lähteet == Luokka:Enontekiön joet Luokka:Tornionjoen vesistö
Nykytaiteen museo (elokuva)

Nykytaiteen museo on Antti Peipon ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1986. Elokuva on taidedokumentti, joka kertoo kuvitteellisesta, Helsingissä eduskuntatalon lähellä sijaitsevasta nykytaiteen museosta. Elokuvassa haastatellaan monia taiteilijoita ja esitellään heidän teoksiaan. Vuonna 1996, parin sadan metrin päähän elokuvan kuvitteellisen museon paikasta avattiin nykytaiteen museo Kiasma. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1986 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Herbert Huncke

Herbert Huncke (9. joulukuuta 1915 Greenfield, Massachusetts, Yhdysvallat – 8. elokuuta 1996 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän oli beat-sukupolven keskeisiä jäseniä, ja juuri hän antoi suuntaukselle nimen "beat generation".Robert Mcg. Thomas Jr., Herbert Huncke, the Hipster Who Defined 'Beat,' Dies at 81, New York Times 9.8.1996, viitattu 11.12.2021 Huncke oli kotoisin keskiluokkaisesta perheestä, mutta jo nuorena, pian vanhempien avioeron jälkeen, hän aloitti elämän, johon kuului rikollisuutta, huumeita ja elämää 42. kadulla, ja omien sanojensa mukaan hän valitsi aina helpoimman tien. Hän tutustui 1945 William Burroughsiin ja tämän kautta muihin tuleviin beat-sukupolven jäseniin. Alfred Kinsey haastatteli häntä hänen värikkäästä seksielämästään ja palkkasi hänet hankkimaan muita haastateltavia. Hämmästystä on herättänyt Huncken kirjallinen tuttavapiiri, mutta hän oli varsin lukenut ihminen siihen nähden, ettei hän ollut käynyt edes high schoolia, ja hän oli mainio tarinankertoja, joka piti ihailijoitaan hyppysissään pikku tunneille saakka. Huncke vietti kaikkiaan yksitoista vuotta elämästään vankilassa. Hän aloitti kirjallisen uransa 1940-luvulla, ja työhuoneena hänellä oli maanalaisen miestenhuoneen koppi, joka hänen mukaansa oli ainoa riittävän rauhallinen paikka. Myöhempinä vuosinaan hän kiersi pitämässä luentoja nuoremmalle ihailijakunnalleen. Hän ei juuri ansainnut kirjoillaan, mutta ystäväpiiri rahoitti auliisti hänen elämäänsä. Anteliain hyväntekijä, jota hän tosin ei koskaan tavannut, oli Grateful Deadin Jerry Garcia, joka auttoi häntä hänen viimeisten vuosiensa Chelsea Hotelin asuntonsa vuokranmaksussa. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Beat- sukupolvi Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Tirupati

Tirupati () on kaupunki Chittoorin piirikunnassa Intian Andhra Pradeshin osavaltiossa. 750 kilometriä lounaaseen osavaltion pääkaupungista Visakhapatnamista sijaitsevassa kaupungissa on tärkeä hindujen pyhäkkö Venkateswaran temppeli ja muita historiallisia temppeleitä, ja sitä kutsutaan ”Andhra Pradeshin hengelliseksi pääkaupungiksi”. == Galleria == Tiedosto:Tirumala 090615.jpg|Venkateswaran temppeli Tiedosto:Chandragiri Fort - Raja Mahal (11).jpg|Chandragirin linnake == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Andhra Pradeshin kaupungit Luokka:Hindulaisuuden pyhät paikat
Neuvostoliiton 15. armeija

Neuvostoliiton 15. armeija oli puna-armeijan kenttäarmeija toisessa maailmansodassa. 15. armeija oli mukana muun muassa talvisodassa 12.2.–13.3. osana kahdeksatta armeijaa. Talvisodan jälkeen armeija puolusti Neuvostoliiton Kaukoidän rajoja kesäkuusta 1940 elokuuhun 1945 asti. == Komentajat == * Mihail Kovaljov (12.02.1940 — 25.02.1940) * Vladimir Kurdjumov (25.02.1940 — 28.03.1940) * Leonti Tšeremisov (07.1940 - 11.1941) * Mihail Savuškin (11.1941 - 10.1942) * Stepan Mamonov (10.1942 - 08.1945) * Nikolai Krylov (04.1953 - 09.1953) * Semjon Kozak (09.1953 - 12.1953) * Nikolai Trufanov (01.1954 - 01.1956 luokka:Toisen maailmansodan itärintaman neuvostoliittolaiset armeijat Luokka:Neuvostoliittolaiset sotilasyksiköt talvisodassa
Teatteri Imatra

Teatteri Imatra on Imatran kaupunginteatteri. Teatteri on toiminut kaupunginteatterina vuosina 1984–1998 ja uudelleen vuodesta 2007 lähtien. Teatteritoiminta Imatralla alkoi vuonna 1903. Nykyisessä teatteritalossa teatteri on toiminut vuodesta 2016 lähtien. Teatterin tuotantoja esitetään myös Imatran kesäteatterissa ja Pikku Hiiden lastennäyttämöllä. Teatterin johtajana on toiminut vuodesta 2012 lähtien Timo Rissanen. Teatteri sijaitsee Imatralla osoitteessa Kallenkuja 3. == Näyttelijöitä == *Erja Alander (–1983) *Sointu Angervo (–1979) *Riitta Havukainen (1981–) *Irmeli Heinänen (–1969) *Reino Honkanen (–1969) *Onni Hyttinen (1979–) *Pekka Jalava (–1979) *Pentti Kallio *Leila Karttunen (–1969) *Kaija Kiiski (1981–1983) *Mikko Kivinen (1981–1983) *Kaija Kujala (–1971) *Kyllikki Kuningas *Kyllikki Kyheröinen (1969–) *Maija Lehtonen-Blom *Pasi Luukkonen (–1969) *Tiina Markkanen (1983–) *Säde Matikka-Nieminen (1971–) *Kari Mäkilä (1983–) *Mauri Nevonmaa (1969–) *Annikki Nousiainen (1969–) *Ansa-Maria Nousiainen *Veikko Nousiainen (1969–) *Arja Pekurinen (1969–1971) *Veijo Peltola (1969–1971) *Pirkko Pölönen (–1969) *Risto Salminen (–1969) *Seppo Timonen (1983–) *Leena Viitanen (–1983) *Raimo Viitanen (–1983) *Jukka Voutilainen (–1979) == Lähteet == Luokka:Suomen teatterit Luokka:Imatran kulttuuri
Saint-Hilaire-en-Morvan

Saint-Hilaire-en-Morvan on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi- Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 5 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista luoteeseen. Kunnan uusromaaninen kirkko on rakennettu vuonna 1875. Kunnan alueella on kaksi kartanoa: 1600-luvulta oleva Manoir de Courcelles ja 1700-luvulta Manoir de Chaumotte. Linnoja on kolme: 1700-luvulta oleva Château de Mouasse, 1600-luvulta oleva Château de l'Huis-au-Roi ja 1800-luvulta oleva Château de Chaligny. Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Nièvren kunnat
Jussi Havulinna

Kaarlo Johannes (Jussi) Havulinna, sukunimi vuoteen 1906 Nyman (29. kesäkuuta 1887 Kangasala – 24. kesäkuuta 1948 Tampere) oli suomalainen talousneuvos ja tamperelaisen Havulinnan Sähköliike Oy:n perustaja ja johtaja.Geni.com : Kaarlo Johannes HavulinnaToimitusjohtaja Jussi Havulinna, Aamulehti, 29.06.1937, nro 170, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Havulinnan vanhemmat olivat Kangasalan kirkonvartija Kaarle Havulinna, ent. Nyman (1860–1948) ja Amanda Sofia Rundelin (1859–1925). Hän kävi kansakoulun ja erilaisia ammattikursseja. Havulinna oli työssä useammalla eri alalla ennenkuin hän siirtyi sähköalalle. Havulinna oli viiden vuoden ajan työssä asentajana tamperelaisissa sähköliikkeissä ja hän hankki teoreettisia tietoja alalta itseopiskelulla. Joulukuussa 1911 hän perusti oman sähköliikkeen Tampereelle. Liike toimi aluksi syrjäkaupungilla Havulinnan ja parin apulaisen voimin mutta ajan kuluessa liike kasvoi ja muutti sitten kaupungin keskustaan Kauppakadun varrelle. Liike muutettiin osakeyhtiöksi 1931 Havulinnan ollessa yhtiön toimitusjohtaja. Havulinnan Sähköliike oli 1930-luvulla Suomen suurin sähköliike muutamia alan tukkuliikkeitä huomioonottamatta. Vuonna 1936 liikkeen palveluksessa oli noin 100 sähköasentajaa ja näiden apulaista korjauspajoissa ja työmailla sekä 15 konttorihenkilökuntaan kuulunutta. Liike toimi Tampereen ohella muualla Hämeessä sekä teollisuusalueilla eri puolilla Suomea. Vuotuinen liikevaihto oli noin 10 miljoonaa markkaa.Havulinnan Sähköliike Oy 25-vuotias, Aamulehti, 12.12.1936, nro 337, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Havulinna sai talousneuvoksen arvon 1941.Titlar, Hufvudstadsbladet, 26.11.1941, nro 322, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Havulinna oli Tampereen Käsityö- ja Tehdasyhdistyksen ja Tampereen Sähköliikkeiden yhdistyksen johtokunnan jäsenenä sekä Sähköliikkeiden liiton johtokunnan jäsenenä. Havulinna sai surmansa auto- onnettomuudessa juhannuksena 1948 Tampereen Messukylässä, kun hänen ohjaamansa henkilöauto syöksyi maantieltä ojaan ja kivikkoon murskautuen pahoin. Autossa matkustajina olleet kolme miestä loukkaantuivat kahden heistä saadessa pahoja vammoja. Havulinna oli ollut kuljettamassa otsansa loukannutta miestä Kangasalan kesäasunnoltaan Tampereelle sairaalaan.Auto-onnettomuus juhannuksena Tampereella, Sisämaa-Laatokka, 26.06.1948, nro 142, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Jussi Havulinnan poikia olivat sähköinsinööri, jääkiekkoilija Kalle Havulinna ja meloja Matti Havulinna. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Saint-Honoré-les-Bains

Saint-Honoré-les-Bains on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi- Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 27 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista lounaaseen. pienoiskuva|vasen|Saint-Honoré-les-Bainsin kylpylä Aquae Nisinei -vesilähteet olivat jo roomalaisten tiedossa, ja niitä käytettiin 300-luvulle saakka kylpylöinä. Vuonna 373 barbaarit hyökkäsivät sinne tuhoten kylpylät, ja lähteet jäivät käyttämättömiksi. Vasta 1800-luvulla lähteiden hyödyntämistä alettiin taas tutkia, ja uusi kylpylä rakennettiin vuonna 1838, sekä kasino vuonna 1875. Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Nièvren kunnat
Uijajoki

Uijajoki () on Tornionjoen vesistöön kuuluva noin 15 kilometriä pitkä erämääjoki Suomessa Enontekiön käsivarressa Lätäsenon–Hietajoen soidensuojelualueella ja se virtaa pohjois-eteläsuuntaisesti Jietajoen läntisenä sivujokena. Se on poronhoitoa ja kalastusta harjoittavien saamelaisten vanhaa perinnealuetta eikä sen ympärillä ole pysyvää asutusta eikä sinne myydä Jietajoen tapan viehelupia. Joessa on kyllä kalaa. == Lähteet == Luokka:Enontekiön joet Luokka:Tornionjoen vesistö
Žana Lelas

Žana Lelas (, 28. toukokuuta 1970 Split, Kroatian ST – 15. syyskuuta 2021 Split) oli maajoukkuetasolla Jugoslaviaa ja myöhemmin Kroatiaa edustanut koripalloilija, olympia- ja EM-mitalisti. == Elämä ja ura == Lelas saavutti Jugoslavian naisten maajoukkueessa olympiahopeaa Soulissa 1988 ja EM-hopeaa Israelissa 1991. Kroatian itsenäistyttyä Lelas edusti Kroatian naisten maajoukkuetta muun muassa vuoden 1995 EM-kilpailuissa.Olympedia Seurajoukkueissa Lelas voitti muun muassa Jugoslavian mestaruuden, Jugoslavian cup-mestaruuden, kaksi Kroatian mestaruutta ja Kroatian cup-mestaruuden. Hän pelasi urallaan myös Espanjassa, Ranskassa ja Italiassa. Lelasin sisko Ana Lelas oli myös koripallon olympiaedustaja. Lelas kuoli Splitissä 51-vuotiaana 15. syyskuuta 2021.https://gol.dnevnik.hr/clanak/rubrika/kosarka/preminula- jedna-od-najboljih-hrvatskih-kosarkasica-zana-lelas---666760.html == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Jugoslavialaiset koripalloilijat Luokka:Jugoslavialaiset olympiamitalistit Luokka:Kroatialaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Hans Jansen

Johannes Juliaan Gijsbert ”Hans” Jansen (17. marraskuuta 1942 – 5. toukokuuta 2015) oli hollantilainen arabisti ja islamin tutkija, joka 2014 valittiin Euroopan parlamenttiin Vapauspuolueen edustajana. Islamologina hän lukeutui ”revisionisteihin”, jotka eivät pidä tieteellisesti luotettavana islamin omaa suurta kertomusta islaminuskon synnystä. Laajassa Muhammed-elämäkerrassaan hän päätyi käsittelemään profeetta Muhammedia puhtaasti kirjallisena hahmonaJansen 2008, s. 445–446, sillä hän totesi teoksen alussa: ”Kukaan ei tiedä tänään, mitkä kertomukset Muhammedista ovat tosia, ja mitkä on tulkittava hurskaiksi sepitteiksi”.Jansen, 2008, s. 13 == Elämä == Hans Jansen syntyi kalvinistiseen perheeseen ja opiskeli aluksi teologiaa, jonka hän vaihtoi arabian opintoihin Amsterdamissa. Hän oli vuoden 1966 Kairossa ja jatkoi opintoja Leidenin yliopistossa, missä väitteli vuonna 1974. Jansen hoiti akateemisia virkoja useissa hollantilaisissa yliopistoissa ja jäi eläkkeelle Utrechtin yliopiston professorin virasta, jonka alana oli moderni islamilainen ajattelu. Hän toimi myös Kairon Hollantilaisen Tutkimusinstituutin johtajana. Jansen ihaili islamilaista kulttuuria koki islamilla uskontona olevan "valtava imuvoima". Hän jopa harkitsi islamiin kääntymistä. Käännekohta suhteessa islamiin oli Egyptin presidentti Anwar Sadatin murha 1981, minkä jälkeen hän alkoi julkaista yhä kriittisempiä näkemyksiä islamista. Jansen oli Ayaan Hirsi Alin ja Theo van Goghin ystävä. Vuonna 1988 Jansen kääntyi reformismista katolisuuteen. Vuotta ennen kuolemaansa hänet valittiin Geert Wildersin Vapauspuolueen edustajana Euroopan parlamenttiin. Jansen oli kahdesti naimisissa ja hänellä oli kolme lasta. Jansen liikkui nuorena vasemmistopiireissä ja asettui Israelin ja arabien kiistassa arabien puolelle. Vuonna 2015 hän julkaisi yli tuhatsivuisen kirjan Why shouldn't Israel exist in the Middle East? Kirjassa hän käy läpi Lähi-idän konfliktia ja ihmettelee länsimaisen median hiljaisuutta siitä, että suurin osa Lähi-idän poliittisista ja uskonnollisista johtajista haluaa hävittää Israelin maan päältä. Jansen 2017, s. 7 Jansen oli Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2014 alkaen kuolemaansa saakka. == Tutkimus == Jansen kirjoitti 17 kirjaa islamista ja muista uskonnoista. Jansenin pääteos on vuosina 2005 ja 2007 ilmestynyt kaksiosainen Muhammed-elämäkerta, joka on käännetty myös saksaksi.Jansen 2008 Teos seuraa Ibn Ishaqin rekonstruoitua Muhammed-elämäkertaa. K-H. Ohligin myönteisen arvostelun mukaan kirja tekee selväksi, ettei Ibn Ishaqin pohjalta ole mahdollista rakentaa Muhammedin historiallista elämäkertaa, kuten vallitseva tapa on ollut. Peter Heinen kriittinen arvostelu kirjasta ilmestyi lehdessä Süddeutsche Zeitung 8. maaliskuuta 2008. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Islamin tutkijat Luokka:Alankomaalaiset tieteilijät Luokka:Alankomaalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Tytöt tytöt tytöt

Tytöt tytöt tytöt on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Alli Haapasalo. Elokuva kertoo kolmesta tytöstä, heidän tunteistaan ja ensirakkauksistaan. Elokuva voitti Sundancen elokuvajuhlien yleisöpalkinnon. Tytöt tytöt tytöt on ensimmäinen suomalainen pitkä fiktioelokuva, joka on valittu Sundancen kilpasarjaan. Elokuva valittiin myös Berliinin elokuvajuhlien Generation 14plus -kilpasarjaan. Suomen Näytelmäkirjailijat ja Käsikirjoittajat ry myönsi elokuvan käsikirjoitukselle Sylvi-palkinnon. Tämän lisäksi Suomen Näytelmäkirjailijat ja Käsikirjoittajat ry:n jäsenet äänestivät elokuvan käsikirjoittajat Ilona Ahdin ja Daniela Hakulisen kaikkien aikojen ensimmäisen Vuoden käsikirjoittaja -palkinnon saajiksi. Suomen Oscar-raati valitsi elokuvan Suomen ehdokkaaksi ehdolle parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkintoon. Se ei kuitenkaan päässyt karsintalistan 15 ehdokkaan joukkoon. Elokuva sai kahdeksan Jussi- palkintoehdokkuutta, voittaen neljä parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, käsikirjoituksesta ja leikkauksesta. Lisäksi Linnea Leino voitti valkokankaan valopilkun Jussin suorituksistaan elokuvissa Tytöt tytöt tytöt, Napapiirin sankarit 4 ja Punttikomedia. == Näyttelijät == == Lehdistöarviot == Episodi Jesse Raatikainen Film-O-Holic.com Juuso Kilpeläinen Helsingin Sanomat Tero Kartastenpää Karjalainen Jussi Virratvuori Karjalan Heili Joonas Tanskanen Savon Sanomat Olli-Matti Oinonen Seiska Tuomas Riskala Turun Sanomat Päivi Valotie Voima Vilppu Rantanen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset romanttiset draamaelokuvat Luokka:Suomalaiset nuortenelokuvat Luokka:Elokuvat seksuaali- ja sukupuolivähemmistöistä Luokka:Elokuvat koulusta ja koulutuksesta Luokka:Elokuvat ystävyydestä
Saint-Léger-de-Fougeret

Saint-Léger-de-Fougeret on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi- Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 8 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista lounaaseen. Kunnan alueella olleen 1300-luvun linnoituksen paikalle rakennettiin linna Château de Saint-Léger-de-Fourgeret 1500-luvulla, ja nykyisen ulkoasunsa se sai 1700-luvulla. Saint Légerin kirkko on alkujaan peräisin 1100- tai 1200-luvulta. Kirkko tuhoutui tulipalossa vuonna 1852 ja nykyinen uusromaaninen kirkko valmistui vuonna 1854. Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Nièvren kunnat
Joanne Kyger

Joanne Kyger (1934–2017) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän liittyy "San Franciscon renessanssi" ja beat-sukupolvi-nimisiin runoilijaryhmiin. Hän opiskeli filosofiaa ja kirjallisuutta Kalifornian yliopistossa Santa Barbarassa ja muutti ennen valmistumistaan 1957 San Franciscoon. Hän oli naimisissa beatrunoilija Gary Snyderin kanssa, ja he asuivat jonkin aikaa Japanissa. He kiertelivät Intiassa Allen Ginsbergin ja Peter Orlovskyn kanssa. Kyger palasi Kaliforniaan, jossa hän asui kuolemaansa saakka.Joanne Kyger, Poetry Foundation, viitattu 11.12.2021 Kyger julkaisi parikymmentä runokokoelmaa. Hän sai tuotantoonsa vaikutteita zen-buddhalaisuudesta ja Black Mountain -koulukunnasta. Hän opetti silloin tällöin Jack Kerouac School of Disembodied Poeticsissa, joka sijaitsee Coloradossa Naropa Instituten yhteydessä. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset runoilijat Luokka:Beat- sukupolvi Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet