Luettelo antiikin filosofian termeistä

Tämä on luettelo antiikin filosofian keskeisimmistä termeistä. Termit ovat kreikankielisiä, ellei toisin mainita. __NOTOC__ == A == ;adiafora: : yhdentekevät asiat, ehdonvallan asiat. Erityisesti stoalainen termi. Myöhemmin käytössä kristinuskossa. ;agathos: : hyvä, halun sopiva kohde. Platonilla agathon, hyvän idea. ;agōgē: : kasvatus, harjoitus; elämäntapa. ;agrafa dogmata: : kirjoittamattomat opit. ;aion: : ajanjakso, aikakausi, ikuisuus. ;aisthēsis, aisthanesthai: : aistiminen; , aistia. Sanan "estetiikka" alkuperä. ;aithēr: : viides alkuaine, jonka katsottiin täyttävän kuunylisen kaikkeuden. ;aitia: : syy. Esimerkiksi Aristoteleen neljä syytä. ;aletheia: : peitoton totuus. ;anamnēsis: : mieleen palauttaminen. Sanan "anamneesi" alkuperä. ;anthrōpos: : ihminen, ihmisolento. Epiktetoksella eettinen ideaali. ;apatheia: : intohimoista eli negatiivisista tunteista vapautuminen. Sanan "apatia" alkuperä. ;apeirōn: : rajaton massa. Anaksimandroksen käyttämä termi. ;aformē: : vastahakoisuus, impulssi olla toimimatta, jonka ekklisis saa aikaan. Vastakohta hormē. ;aponia: : kärsimyksen, kuten kivun, puuttuminen. Erityisesti epikurolainen termi. ;aporia: : umpikuja, pulmatilanne. Esimerkiksi sokraattisten dialogien päätöstila. ;aproēgmena: : asiat, joita tuli välttää. Moraalisesti yhdentekeviä, mutta luonnon mukaan epämieluisia, kuten sairaus. Stoalainen käsite. Vastakohta proēgmena. ;aretē: : lat. virtus: hyve. ;arkhē: : alku, alkuperuste, ensimmäinen prinsiippi. ;askēsis: : kurinalainen harjoitus hyveen saavuttamiseksi. Sanan "askeesi"" alkuperä. ;ataraksia: : mielenrauha, joka ei riipu ulkoisista asioista. Erityisesti hellenistisen filosofian termi. ;autarkeia: : itseriittoisuus, henkinen riippumattomuus kaikista itsen ulkopuolisista asioista. == C == ;clinamen: lat., kreik. , parenklisis: atomien poikkeaminen radaltaan. Epikurolaisen atomiopin termi. == D == ;daimōn: : ihmisen jumalhenki, suojelushenki. Esimerkiksi Sokrateen uskomus omasta suojelushengestään. Sanan "demoni" alkuperä. ;dēmiourgos: : "käsityöläinen", luojajumala, demiurgi. Esimerkiksi Platonin Timaioksen ja gnostilaisuuden luojajumala. ;diafora: : ero. ;diatribē: : keskustelu. ;dihairesis: : todellisuuden jäsentäminen, käsiteanalyysi, määrittely. Stoalaisuudessa menetelmä sen erottamiseksi, mikä on meidän vallassamme ja mikä ei. Katso myös prohairesis. ;dogma: : uskomus, järjen ja kokemuksen perusteella muodostettu periaate. Sanan "dogmi" alkuperä. ;doksa: : usko(mus); (enemmistön) mielipide, yleinen uskomus. ;dynamis: : (ensimmäinen) potentiaalisuus, mahdollisuus, kyky, voima. == E == ;eidos: : kuva, muoto, idea; laji. Platonin ideaopissa "idea". Aristoteleella "laji". ;ekklisis: : vastahakoisuus, taipumus suuntautua poispäin jostain asiasta. Vastakohta oreksis. ;ekpyrōsis: : sykleittäin toistuva maailmanpalo. ;elenkhos: : kumoaminen, sokraattinen menetelmä. ;ef' hēmin: : asiat jotka ovat vallassamme. Erityisesti stoalainen termi. ;energeia: : (toinen) aktuaalisuus, toiminta. Katso myös entelekheia. ;entelekheia: : (ensimmäinen) aktuaalisuus. Katso myös energeia. ;epagōgē: : induktio. ;epistēmē: : varma ja tosi tieto. Sanan "epistemologia" alkuperä. ;epithymētikon: : haluava sielu. Platonin sielun kolmijaon yksi osa. ;epokhē: : arvostelusta pidättyminen. Erityisesti skeptikoiden käyttämä termi. Myöhemmin Edmund Husserlilla sulkeistamisen menetelmä. ;ethos: : tapa, moraalinen luonne. Yksi kolmesta suostuttelun välineestä retoriikassa. Sanan "etiikka" alkuperä. ;eudaimonia: : lat. beata vita: onnellisuus, hyvinvointi. ;eupatheia: : hyvä tunne (vastakohtanaan pathē), joita on stoalaisella viisaalla, jonka kaikki arvostelmat ja teot ovat oikeita (hyveellisiä). == F == ;fantasma, fantasia: , : vaikutelma, aistimussisältö, se miten jokin havaitaan. ;fronēsis: : käytännöllinen järki, ymmärrys. ;fysis: : lat. natura: luonto. Sanojen "fysikaalinen", "fysiikka" alkuperä. == G == ;genos: : suku. ;ginōskein: : tietoisuus. ;gnōsis: : tieto. == H == ;hairesis: : uskomusten valinta, uskovien joukko, koulukunta. Sanan "heresia" alkuperä. ;hēdonē: : nautinto. Sanan "hedonismi" alkuperä. ;hēgemonikon: : hallitseva periaate, sielun hallitseva osa. ;heimarmenē: : kohtalo. ;heksis: : jossain tilassa oleminen, dispositio; (toinen) potentiaalisuus. ;hormē: : positiivinen impulssi tai jotakin kohden suuntautuva halu, jonka oreksis saa aikaan. Vastakohta aformē. ;horos, horismos: , : termi, määritelmä. ;hylē: : aine. ;hypokeimenon: : lat. subiectum: "alla oleva", subjekti, substraatti. ;hypostasis: : todellisuus, olemassaolo, olemus, persoona. Esimerkiksi kristillisessä teologiassa pyhän kolminaisuuden persoona. == I == ;idion: : ominaisuus. == K == ;kalos: : kaunis. Joskus moraalisessa merkityksessä: hyvä, hyveellinen. ;kalos kagathos: : ”kaunis ja hyvä”, ”jalo ja hyvä”. Miehen ihanne, hyvä kansalainen. ;katalēpsis: : "tavoittaminen", "kiinniottaminen", ulkoisten vaikuttaminen selkeä käsittäminen. Erityisesti stoalainen termi. ;katēgoria: : kategoria, predikointi. Verbi: katēgorein. ;kathēkon: , lat. officium: velvollisuus, luonnonmukainen toiminta, sopiva toiminta tiellä hyveeseen. Erityisesti stoalainen termi. ;katorthōma: : täydellinen tai hyveellinen toiminta, hyveellinen kathēkon. Erityisesti stoalainen termi. ;kinēsis: : liike, muutos ja niiden aiheuttamisen kyky. Sanan "kinetiikka" alkuperä. ;kosmos: : järjestys, maailma, kaikkeus. == L == ;logikos: : järjellinen. ;logistikon: : järkisielu. Platonin sielun kolmijaon yksi osa. ;logos: : järki, looginen argumentti, sana. Myös kosmoksen järjestävä prinsiippi. Sanan "logiikka" alkuperä. ;logos spermatikos: : stoalaisuudessa kaikkeuden aikaansaava prinsiippi, joka luo kaiken ja ottaa kaiken takaisin itseensä. == N == ;nomos: : laki, tapa. ;nous: , lat. ratio: järki. Aristoteleella sielun järkevä osa. == O == ;oiēsis: : mielipide, usein ylimielinen tai omahyväinen. ;oikeiōsis: , lat. conciliatio: "omaksi ottaminen", "asioiden omaksi tekeminen"; moraalinen kasvuprosessi, itsetietoisuuden kehittymisen prosessi kaikillä eläimillä, mikä johtaa ihmisellä tietoisuuteen yhteisöllisyydestä. ;oreksis: : halu, taipumus suuntautua jotain asiaa kohti. Vastakohta ekklisis. ;ousia: : olemus, ydin, substanssi == P == ;paideia: , lat. humanitas: sivistys, koulutus, kasvatus. Latinannos Ciceron. ;palingenesia: : maailman kausittainen uudistuminen, joka liittyy ekpyrōsikseen. ;parenklisis: katso clinamen. ;pathē: : lat. adfectus: intohimo, passio, tunne, stoalaisuudessa usein liiallinen tai virheellisiin arvostelmiin perustuva. ;pathos: : yksi kolmesta suostuttelun välineestä retoriikassa. ;pneuma: : ilma, henki, hengitys, usein prinsiippinä stoalaisessa fysiikassa. ;proēgmena: : asiat, joita tuli suosia. Moraalisesti yhdentekeviä, mutta luonnon mukaan mieluisia, kuten terveys. Stoalainen käsite. Vastakohta aproēgmena. ;prohairesis: : harkinta, (harkittu) valinta, (vapaa) tahto. Erityisesti stoalainen termi. Katso myös dihairesis. ;prokopē: : edistys, tiellä kohti viisautta. ;prolēpsis: : ennakkokäsitys, jota kaikilla rationaalisilla olennoilla on. ;propatheia: , lat. corporis sensus: esitunne, ruumiillinen aistimus ja tahdosta riippumaton ajatus. Erityisesti stoalainen termi. ;protreptikos: : kehotus. Esimerkiksi kehotus filosofointiin (kuten Aristoteleen dialogi Kehotus). ;psykhē: : mieli, sielu, elämä, elävä prinsiippi. Sanan "psyyke" alkuperä. == S == ;sofos: : viisas ja hyveellinen henkilö, eettinen ideaali. ;stoikheion: : elementti, alkuaine. ;syllogismos: : deduktio. ;symbebēkos: : lat. accidens: aksidenssi. ;sympatheia: : sympatia, osien sukulaisuus orgaaniseen kokonaisuuteen, molemminpuolinen riippuvuus. ;synkatathesis: : myöntymys, vaikutelmien hyväksyminen, mikä mahdollistaa toiminnan. == T == ;tekhnē: : taito. Tiedon (erityisesti epistēmē) käytännöllinen sovellus. ;telos: : päämäärä, esimerkiksi luonnossa tai elämässä. Sanan "teleologia" alkuperä. ;tetrafarmakos: : ”neliosainen lääke”, Epikuroksen ohje sille, kuinka ihminen voi elää onnellista elämää. ;theōrēma: : yleinen periaate tai havainto. ;theos: : jumala. Yhdistettiin stoalaisuudessa kaikkeudessa vallitsevaan järjestykseen. ;thymoeidēs: : intosielu. Platonin sielun kolmijaon yksi osa. ;tonos: : jännite, stoalaisen fysiikan periaate, joka saa aikaan vetovoiman ja vastenmielisyyden, ja on myös hyveen ja paheen syy sielussa. ;to ti esti, to ti ēn einai: , : lat. essentia: ”se mikä se on”, olemus. == Z == ;zōon politikon: : ”poliittinen eläin”, Aristoteleen käyttämä nimitys ihmisestä. == Kirjallisuutta == * Luokka:Antiikin filosofia Luokka:Filosofian termit Luokka:Kreikankieliset sanat ja sanonnat Antiikin filosofian termit Antiikin filosofian termit