EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Timo R. Stewart

Timo Russell Stewart (s. 1980) on suomalainen Ulkopoliittisen instituutin vanhempi tutkija ja tietokirjailija. Hän on erikoistunut Israelin–Palestiinan konfliktiin, Lähi-idän politiikkaan ja uskonnolliseen nationalismiin. Koulutukseltaan Stewart on valtiotieteiden tohtori poliittisesta historiasta, hän väitteli vuonna 2015 Helsingin yliopistosta. Aikaisemmin hän on työskennellyt Suomen Lähetysseuran projektipäällikkönä Myanmarin rauhanhankkeessa. Stewartin teos Valter Juvelius ja kadonneen arkin metsästys (2020) oli ehdolla Tietokirjallisuuden Finlandia -palkinnon saajaksi (2020) ja voitti Lauri Jäntin tietokirjapalkinnon vuonna 2021. Juha Hurme ohjasi Espoon kaupunginteatterille tietokirjan pohjalta Valter Juveliuksesta kertovan näytelmän nimeltä Jumalainen näytelmä. Stewartin teos Luvatun maan lumo oli Tietokirjallisuuden Finlandia -ehdokas vuonna 2022. Hamasin hyökättyä Israeliin vuonna 2023 Stewartista tuli erittäin kysytty asiantuntija suomalaiseen mediaan kommentoimaan konfliktia. == Teoksia == * * * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset politiikan tutkijat Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Silja Hiironniemi

Silja Hiironniemi (s. 1951) on suomalainen virkamies ja varatuomari. Hiironniemi on työskennellyt ylijohtajana sisäasiainministeriössä ja valtiovarainministeriössä. Hiironniemi toimi vuosina 2000–2005 Oulun kaupungin apulaiskaupunginjohtajana sekä Alavuden kaupunginjohtajana 1991–2000. Tätä ennen hän toimi tarkastuslautakunnan esittelijänä 1974–1978, Helsingin kaupunginkanslian lainopillisen osaston asiamiehenä (1978–1981), kunnallisen sopimus-valtuuskunnan toimiston lakimiehenä (1981–1983), kunnallisen työmarkkinalaitoksen apulaisosastopäällikkönä (1983–1991), sosiaali- ja terveysministeriön apulaisosastopäällikkönä (vuonna 1987) sekä Suomen kaupunkiliiton koulutuksen toimialueen projektipäällikkönä (vuonna 1991). Hiironniemi valittiin vuoden 2022 aluevaaleissa Etelä-Pohjanmaan hyvinvointialueen valtuustoon Suomen Keskustan ehdokkaana. Hiironniemi toimi vuonna 1981 Oikeuspoliittinen yhdistys Demlan puheenjohtajana.Fredman, Markku: Demlan historiikki. Oikeus-lehti 4/2005. Tekstin verkkoversio (PDF) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Alavuden kaupunginjohtajat Luokka:Alavuden kaupunginvaltuutetut Luokka:Etelä-Pohjanmaan aluevaltuutetut Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johannes Stenberg

Johannes Stenberg (2. elokuuta 1858 Savonlinna – 20. marraskuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja Etelä-Suomen Kaukopuhelin Oy:n pitkäaikainen toimitusjohtaja. Hän oli yksi Suomen puhelinlaitoksen kehittämisen uranuurtajista.Insin. Johannes Stenberg kuollut, Helsingin Sanomat, 21.11.1933, nro 314, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotInsinööri Johannes Stenberg, Uusi Suomi, 21.11.1933, nro 314, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotJohannes Stenberg. In memoriam, Voima ja valo : Suomen sähkölaitosyhdistyksen ja Suomen sähköinsinööriliiton julkaisu, 01.11.1933, nro 11, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Johannes Stenbergin vanhemmat olivat Savonlinnan yläalkeiskoulun rehtori Christian Stenberg (1814–1883) ja Maria Sofia Kiljander (k. 1865). Hän sai päästötodistuksen Savonlinnan yläalkeiskoulusta vuonna 1874 ja hän suoritti konemestarin tutkinnon Helsingin Polyteknillisessä opistossa 1876. Stenberg teki vuosina 1897-1930 toistakymmentä opintomatkaa ulkomaille.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Kristian Stenberg. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 21.11.2023. Stenberg työskenteli aluksi konerakennusalalla 1876–1882 (muun muassa 1880 Pietarissa Hartmanin höyryveneyhtiön ja Ludvig Nobelin palveluksessa) ja lennätinteknikkona 1882–1883. Vuonna 1878 Stenberg rakensi Savonlinnan ensimmäisen puhelinyhteyden kauppiaiden Anders Böhm ja And. Auvinen välille. Hän siirtyi sitten puhelinalalle ja oli Itä-Suomen Puhelin- Oy:n isännöitsijänä 1883–1892 ja sen jälkeen hän oli Dan. Joh. Wadénin sähköliikkeen ja Helsingin Puhelin Oy:n palveluksessa. Stenberg oli viimeksi Etelä-Suomen Kaukopuhelin Oy:n toimitusjohtajana 1894–1932. Hän oli myös Ab. L. M. Ericsson i Finlandin johtokunnan jäsen. Stenberg oli jäsenenä lennätinkomiteassa ja puhelinkomiteassa ja hän osallistui useihin kansainvälisiin sähköteknikkokongresseihin. Stenberg oli 1922-1926 Suomen Puhelinlaitosten Liiton puheenjohtajana ja hänet valittiin tästä toimesta erottuaan liiton kunniapuheenjohtajaksi. Suomen Sähköinsinööriliitto valitsi Stenbergin kunniajäsenekseen vuonna 1931. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Kvanttikompassi

Kvanttikompassi, kvanttibussoli ja kvanttierikoiskompassi () yleisesti ottaen tarkoittavat laitetta, joka mittaa suhteellista sijaintia atomi- interferometrian avulla. Se sisältää joukon kvanttitekniikkaan perustuvia kiihtyvyysmittareita ja gyroskooppeja, jotka muodostavat inertiasuunnistusyksikön. Kvanttikompassi auttaa lintuja erottamaan pohjoisen ja etelän toisistaan vuosittaisten muuttojensa aikana. Kvanttikompassi sisältää atomipilviä, jotka on jäädytetty lasereiden avulla. Mittaamalla näiden jäädytettyjen hiukkasten liikettä tarkkojen ajanjaksojen aikana voidaan laskea laitteen liike. Laite antaisi tällöin tarkan, väärentämättömänä pidettävän sijainnin sellaisissa olosuhteissa, joissa satelliittinavigointi ei ole käytettävissä, esimerkiksi täysin veden alla olevassa sukellusveneessä. Eri puolustusvoimat maailmanlaajuisesti kuten DARPA tai Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriö ovat edistäneet prototyyppien kehittämistä (kuten kvanttikompasseja ja kvanttitutkia) tulevaa käyttöä varten sukellusveneissä ja lentokoneissa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * * * * * Luokka:Mittalaitteet
Tøyengata

pienoiskuva|200px|Katunäkymää vuonna 2008. Tøyengata on katu Gamle Oslon kaupunginosassa Oslossa. Se kulkee Grønlandsleiretiltä Finnmarkgatalle ja on nimetty alueella sijainneen kartanon mukaan. ==Kuvia== Grønland Basar, Tøyengata 2, Oslo (2).jpg|Tøyengata 2–6: Grønlandin basaari (2006) Kielland02.JPG|Tøyengata 33: entinen Kiellandin makeistehdas (Alfred Christian Dahl, 1911) Oslo Töyen toyengt 40 rk 163871 IMG 2545.JPG|Tøyengata 40: yksi 1800-luvun lopulla rakennetuista vuokrataloista, joita kutsutaan lempinimellä "Gråbeingårdene". Munch museet Tøyen 18jun2005.jpg|Tøyengata 53: Munch-museon entinen rakennus, josta se muutti pois vuonna 2020. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Oslon kadut
Hjalmar Öhrnberg

Hjalmar Öhrnberg (21. marraskuuta 1863 – 31. lokakuuta 1940 Tampere) oli suomalainen kirjapainonomistaja ja -johtaja.Kuolinilmoitus, Hufvudstadsbladet, 01.11.1940, nro 297, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotPäivästä päivään. 70 vuotta, Helsingin Sanomat, 21.11.1933, nro 314, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKirjanpainaja Hj. Öhrnberg 70-vuotias, Aamulehti, 21.11.1933, nro 314, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Öhrnberg kävi Suomalaisen alkeiskoulun Käkisalmessa ja hän tuli jo 12-vuotiaana vuonna 1876 oppilaaksi Weilin & Göösin kirjapainoon Jyväskylään. Taiturintodistuksensa hän sai vuonna 1883. Hän oli sitten muutamia vuosia työssä Helsingissä Frenckellin, Hufvudstadsbladetin ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapainoissa kunnes hän valittiin Hämeenlinnassa sijainneen Hämäläinen-lehden kirjapainon faktoriksi ja lehden apulaistoimittajaksi. Vuonna 1897 Öhrnberg muutti Tampereelle Tampereen Uutiset-lehden kirjapainon johtaksi. Hän siirtyi vuonna 1906 Luukkonen & Kumpp. kirjapainoon ja vuonna 1911 hän tuli Tampereen Sanomain painon ylifaktoriksi. Öhrnberg oli 1912–1918 Tampereen Sanomat-lehden isännöitsijänä. Öhrnberg osti vuonna 1918 Tampereelta J. F. Olánin kirjapainon, joka siitä lähtien on toiminut Kirjapaino Hermeksen nimellä.Kirjapaino Hermes Öhrnberg kuului Suomen Graafillisen Teollisuuden Harjoittajain Liiton johtokuntaan ja hän toimi Tampereen Kirjaltajayhdistyksen puheenjohtajana sekä Tampereen Faktoriklubin puheenjohtajana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjanpainajat Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Juraj Druska

Juraj Druska (s. 31. elokuuta 1994) on slovakialainen shakinpelaaja, jolla on kansainvälisen mestarin arvonimi. Marraskuussa 2023 Druskan vahvuusluku on 2472, jolla hän on Slovakian viidenneksi vahvin aktiivipelaaja. Parhaimmillaan Druska on ollut elokuussa 2022 vahvuusluvulla 2530. Druska pelasi shakin maailmancupissa 2021. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella Mircea-Emilian Pârligrasin, mutta hävisi toisella kierroksella Jorden van Foreestille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Slovakialaiset shakinpelaajat Luokka:Shakin kansainväliset mestarit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lilandin tapaus

Lilandin tapaus () on Norjan historian tunnetuimpia oikeusmurhia. Kaksi miestä, John Olav Larsen ja Håkon Edvard Johansen, löydettiin tapettuina Fredrikstadissa jouluaattona 1969. Teosta tuomittiin 21 vuodeksi vankeuteen sekä kymmeneksi vuodeksi turvaeristykseen Per Kristian Liland (1931–1996), joka vannoi koko ajan syyttömyyttään ja joka lopulta vuonna 1994 uusien todisteiden valossa todettiin syyttömäksi, sillä surmat voitiin ajoittaa päiville, joille Lilandilla oli alibi. Tutkinnan uudelleenavaamiseen vaikutti toimittaja Tore Sandbergin vuonna 1992 ilmestynyt aihetta käsitellyt kirja. Lilandille myönnettiin korvauksia yhteensä noin 13,5 miljoonaa kruunua. Tapauksen seurauksena Norjaan perustettiin itsenäinen komissio, jonka tehtävänä on arvioida jo ratkaistujen oikeustapausten ottamista uudelleenkäsittelyyn. Rikoksen oikea tekijä on yhä arvoitus. ==Lähteet== Luokka:Selvittämättömät henkirikokset Luokka:Norjan historia Luokka:Vuoden 1969 rikokset Luokka:1994 Luokka:Fredrikstad
Mesarán arkeologinen museo

Mesarán arkeologinen museo () on arkeologinen museo Ampeloúzoksen kylässä Górtynan kunnassa Kreetan saarella Kreikassa. Se esittelee Mesarán tasangon historiaa sekä antiikin ajan Gortynin kaupungista ja muualta tasangon alueelta löydettyä pääosin esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä. == Historia ja rakennus == Museo avattiin 22. huhtikuuta 2023. Museorakennus rakennettiin vuosina 2007–2014. Se sijaitsee noin 500 metriä etelään Ampeloúzoksen kylästä ja noin kilometrin länteen Gortynin arkeologisesta alueesta. Museorakennuksen koko on neliömetriä, josta pysyvien näyttelyiden näyttelytilaa on 900 neliömetriä. Rakennuksessa on myös muun muassa vaihtuvien näyttelyiden tila, konservointiloja, auditorio, kauppa ja kahvila. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä neoliittiselta ja minolaiselta kaudelta antiikin ajalle ja kristilliselle keskiajalle saakka. Museon kokoelmissa on muun muassa keramiikkaa, veistoksia, figuriineja eli pienoispatsaita, piirtokirjoituksia, savi- ja metalli-, lasi- ja kiviesineitä sekä koruja ja rahoja. Vakituisten näyttelyiden aiheina saleittain ovat: * Sali I esittelee Mesarán tasankoa esihistoriallisella ajalla, kuten sen neoliittisen kauden asutuksia ja niistä kehittyneitä minolaisia Faistoksen ja Agía Triádan hallintokeskuksia. Kohteina ovat myös muun muassa Kommós ja Kamáresin luola, Kófinaksen minolainen vuorenhuippupyhäkkö sekä Kanián ja Pitsídian minolaiset huvilat. * Sali II.A esittelee siirtymistä pronssikaudelta varhaiselle rautakaudelle, sekä Faistoksen ja Gortynin polisten eli kaupunkivaltioiden syntyä ja kehitystä. Gortyniin liittyen esitellään muun muassa sen Apollon Pythioksen temppeliä ja Gortynin lakeja sekä kaupungin satamia ja sen lyömiä rahoja. * Sali II.B esittelee roomalaisen kauden Gortynia sekä sen satamana toiminutta Matalan kaupunkia. * Sali III esittelee myöhäisroomalaisen ja bysanttilaisen kauden Gortynia, mukaan lukien vuoden 365 maanjäristyksen vaikutus ja kaupungin jälleenrakentaminen sekä kristinuskon vakiintuminen ja Gortynin toiminen Kreetan kirkon ensimmäisenä keskuksena. Tiedosto:Gortyna, Crete - 30420639392.jpg|Veistoksia Gortynistä. Tiedosto:Gortyna, Crete - 30420647582.jpg|Hygieian patsas Gortynistä. Tiedosto:Torso statue Gortys.jpg|Roomalaisaikaisen patsaan torso. Tiedosto:Statue woman Gortys.jpg|Roomalaisaikainen naispatsas. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Αρχαιολογικό Μουσείο Μεσαράς – Archaeological Μuseum of Messara Luokka:Górtyna Luokka:Kreikan arkeologiset museot
Messenian arkeologinen museo

Messenian arkeologinen museo () on arkeologinen museo Kalamátan kaupungissa Kreikassa. Se esittelee Messenian alueyksikön alueelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä. Museo on rakennettu sen jälkeen, kun paikalla aiemmin ollut kunnallinen agora (dimotikí agorá) eli kauppahalli purettiin sen vuoden 1986 maanjäristyksessä kärsimien suurten vaurioiden vuoksi. == Kokoelmat == Museon kokoelmat on järjestetty neljään osaan maantieteellisin perustein, ja ne esittelevät löytöjä Kalamátan, Messínin, Pýloksen ja Trifylían seuduilta. Ajallisesti löydöt ulottuvat esihistorialliselta kaudelta antiikin ajalle sekä bysanttilaiselle ja frankkivallan ajalle. Keskeisimpiä kohteita alueittain ovat: * Kalamáta: mm. löytöjä Artemis Limnatiin pyhäköstä nykyisessä Artemisían Vólymnoksessa sekä Poseidonin pyhäköstä Akovítikassa. * Messíni: mm. muutamia löytöjä, kuten lattiamosaiikkeja, piirtokirjoituksia ja rahoja, antiikin Messenen kaupungista; suurin osa kaupungin löydöistä on kuitenkin Antiikin Messenen arkeologisessa museossa. * Pýlos: mm. löytöjä mykeneläisaikaisista tholos- haudoista nykyisissä Chandrinóksessa, Koukkounárassa, Kremmýdiassa, Platanóvrysissä ja Soulinárissa; Nichórian mykeneläisaikaisesta asutuksesta ja sen haudoista; antiikin Koronen kaupungista nykyisessä Petalídissa; sekä Apollon Korythoksen pyhäköstä nykyisessä Ágios Andréaksessa. * Trifylía: mm. löytöjä Nestorin palatsin alaisuudessa olleista mykeneläisistä asutuksista; helladisen kauden haudoista Pýrgoksesta ja Peristeriásta; sekä antiikin ajan Kyparissian eli Kyparissoksen kaupungista. Nestorin palatsin itsensä löytöjä on enemmän Chóran arkeologisessa museossa. Tiedosto:Χρυσός κάνθαρος 17ος αι. π.Χ., ΑΜ Μεσσηνίας 09.jpg|Kultainen kantharos, 1600-luku eaa. Tiedosto:Τύχη, 1ος αι π.Χ.-1ος αι. μ.Χ., Αρχαιολογικό Μουσείο Μεσσηνίας 04.jpg|Tykhen patsaan torso, 1. vuosisata eaa./jaa. Tiedosto:Ήρα Μπαρμπερίνι, 1ος αι. π.Χ.-3ος αι. μ.Χ., Αρχαιολογικό Μουσείο Μεσσήνης 06.jpg|Barberini Hera -tyypin veistoksen torso, 1. vuosisata eaa. – 200-luku jaa. Tiedosto:Άττις κεφαλή 2ος-3ος αι. μ.Χ. 06.jpg|Attis|Attiksen pää, 100-200-luku eaa. Tiedosto:Τραπεζοφόρον με Έρωτα, Καλαμάτα 01.jpg|Trapezoforon, jossa siivekäs Eros, 200-luku. Tiedosto:Αρχαιολογικό Μουσείο Μεσσηνίας 06.jpg|Rahoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kalamáta Luokka:Kreikan arkeologiset museot
Pýloksen arkeologinen museo

Pýloksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Pýloksen kaupungissa Pýlos-Néstorasin kunnassa Kreikassa. Se esittelee kaupungin ympäristöstä löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä. == Historia ja rakennus == Museo jatkaa vanhan, Pýloksen keskustassa sijainneen ja vuosina 1956–2014 toimineen arkeologisen Antonopoúleio-museon (Αντωνοπούλειο Αρχαιολογικό Μουσείο, Antonopoúleio Archaiologikó Mouseío) toimintaa. Nykyisin se toimii kunnostetussa Maizónos-talossa, joka sijaitsee Pýloksen Niókastrossa eli uudessa linnassa. Ranskalaiset rakensivat talon vallattuaan linnan turkkilaisilta vuonna 1828. Rakennus on pitkä, kapea ja kaksikerroksinen. Museo aloitti toimintansa uudessa paikassa 25. elokuuta 2018. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin lukeutuu esineistöä pääasiassa mykeneläiseltä kaudelta sekä antiikin ajalta aina roomalaiselle kaudelle saakka. Löytöjä on eri puolilta Pýloksen ympäristöä, muun muassa Íklainasta sekä Voïdokoilián rannan lähellä sijaitsevasta tholos-haudasta, niin kutsutusta Thrasymedeen haudasta. Niin kutsutun Nestorin palatsin löytöjä on kuitenkin enemmän Chóran arkeologisessa museossa. Tiedosto:Tombe a tholos Voidokilia colliers.jpg|Kaulakoruja nk. Thrasymedeen haudasta, n. 1680–1180 eaa. Tiedosto:Tombe a tholos Voidokilia ors.jpg|Kultaesineitä Thrasymedeen haudasta, n. 1680–1180 eaa. Tiedosto:Tombe a tholos Voidokilia fleches.jpg|Nuolenkärkiä Thrasymedeen haudasta, n. 1680–1180 eaa. Tiedosto:Tablette lineaire B Iklaina.jpg|Lineaari-B-taulu, Íklaina, n. 1450–1350 eaa. Tiedosto:Statuettes bronze Kyparissia.jpg|Kaksi pienoispatsasta, Kyparissía, 100–300-luku. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Αρχαιολογικό Μουσείο Πύλου – Archaeological Museum of Pylos. Luokka:Kreikan arkeologiset museot Luokka:Pýlos-Néstoras
Pýrgoksen arkeologinen museo

Pýrgoksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Pýrgoksen kaupungissa Kreikassa. Se esittelee Eliin alueyksikön alueelta löydettyä historiallista esineistöä. == Historia ja rakennus == Museo toimii Ernst Zillerin nimiin laitetussa uusklassisessa rakennuksessa, joka valmistui vuonna 1890 ja toimi 1960-luvulle saakka Pýrgoksen kunnallisena agorana (dimotikí agorá) eli kauppahallina. Sitä ehdotettiin museorakennukseksi jo vuonna 1962. Se luovutettiin kulttuuriministeriölle vuonna 1995. Rakennuksen kunnostaminen museoksi valmistui vuonna 2005. Museo aloitti alustavasti toimintansa vuonna 2006 ja pysyvä näyttely valmistui kokonaan vuonna 2013 tai 2015. Koko korttelin täyttävän museorakennuksen pääsisäänkäynti on Karaïskáki-kadun puolelta, jossa sisäänkäyntiä reunustavat joonialaiset pylväät. Rakennus koostuu keskustilasta ja pohjois- ja eteläsiivestä. Sen pinta-ala on neliömetriä, josta päänäyttelytilaa on 650 neliömetriä. Rakennuksessa on myös muita näyttelytiloja sekä muun muassa, toimisto-, varasto- ja konservointitiloja. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä esihistorialliselta ajalta, antiikin ajalta ja bysanttilaiselta keskiajalta sekä myöhemmältäkin ajalta. Ajallisesti ne ulottuvat noin vuodesta 3000 eaa. aina 1800-luvulle saakka. Yksittäisiä museoesineitä on noin . Niihin lukeutuu muun muassa veistoksia, figuriineja eli pienoispatsaita, rakennusten koristeosia, hautakiviä, keramiikkaa, lasiesineitä, rahoja ja koruja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan arkeologiset museot Luokka:Pýrgos
Trípolin arkeologinen museo

Trípolin arkeologinen museo () on arkeologinen museo Trípolin kaupungissa Kreikassa. Se esittelee Arkadian alueyksikön alueelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä. == Historia ja rakennus == Museo on avattu vuonna 1986. Se toimii Trípolin keskustassa sijaitsevassa kaksikerroksisessa uusklassisessa rakennuksessa, jonka on suunnitellut Ernst Ziller ja joka toimi alun perin sairaalana vuodesta 1913. Museossa on parikymmentä näyttelysalia. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä eri puolilta Arkadiaa. Ajallisesti ne ulottuvat neoliittiselta kaudelta 4000 eaa. roomalaiselle kaudelle. Neoliittisen kauden kohteisiin lukeutuu Sfakovoúni Gortynían Vytínassa, josta on löydetty Arkadian vanhin linnoitettu asutus. Mykeneläisen kauden löytöjä on muun muassa Gortynían Palaiókastron mykeneläiseltä hautausmaalta. Klassisen antiikin löytöjä on muun muassa Asean, Lykosuran, Mantineian, Megalopoliin, Tegean ja Thelpusan kaupungeista. Roomalaisen kauden löytöjä on muun muassa Herodes Atticuksen huvilasta. Kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, figuriineja eli pienoispatsaita, keramiikkaa ja metalliesineitä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan arkeologiset museot Luokka:Trípoli
Véroian arkeologinen museo

Véroian arkeologinen museo () on arkeologinen museo Kreikassa Véroian kaupungissa. Se esittelee Imathían alueyksikön alueelta löytynyttä pääosin esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä. == Historia ja rakennus == Museon rakentaminen alkoi 1960-luvun alussa ja valmistui vuonna 1965. Sen kunnostaminen valmistui vuonna 2009. Museorakennus on yksikerroksinen ja koostuu kolmesta salista. == Kokoelmat == Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä neoliittiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Niihin lukeutuvat muun muassa löydöt Néa Nikomídeian neoliittisesta asutuksesta ja Véroian hellenistisen kauden haudoista. Kokoelmien pääpaino on hellenistisessä kaudessa ja Makedonian valtakunnan huippukaudessa. Museon sali 1 keskittyy hellenistisen kauden hautoihin, sali 2 muuhun hellenistisen kauden esineistöön ja sali 3 roomalaisen kauden esineistöön. Aiemmin kokoelmiin kuului myös bysanttilaisen keskiajan esineistöä, mutta ne on siirretty Véroian bysanttilaiseen museoon. Esineistöön kuuluu muun muassa veistoksia, figuriineja eli pienoispatsaita, keramiikkaa, hautakiviä, hauta-alttareita, piirtokirjoituksia, aseita ja koruja. Eräs merkittävä piirtokirjoitus on 100-luvulle eaa. ajoittuva ja marmoriseen steelaan kirjoitettu gymnasiarkkeja koskeva laki, joka sääteli gymnasionin toimintaa. Mielenkiintoisiin veistoksiin kuuluu joenjumala Olganosta esittävä rintakuva, jossa jumala on kuvattuna Aleksanteri Suuren hahmossa. Beroia Archaelogical Museum.jpg|Véroian arkeologista museota. Macedonian Museums-36-Arx Beroias-150.jpg|Museon sali 2. Macedonian Museums-36-Arx Beroias-152.jpg|Veistoksia: metsästäjä ja villikarju. Olganos.jpg|Joenjumala Olganosta esittävä rintakuva. Macedonian Museums-36-Arx Beroias-153.jpg|Pronssinen kalpis. Beroia, funerary altar of Kaipianos Helenos.jpg|Kaipiane Ofeliman pojalleen Kaipianos Helenokselle pystyttämä hautakivi, 177 jaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan arkeologiset museot Luokka:Véroia
EM-rallikausi 2024

EM-rallikausi 2024 oli rallin EM-sarjan kausi vuonna 2024. Kausi oli EM-sarjan järjestyksessä 72. kausi. Rengasvalmistajien mestaruudesta kilpaili neljä valmistajaa: Hankook, Michelin, MRF ja Pirelli. Sarjassa kaksi parhaiten sijoittunutta nimetyn valmistajan renkaita käyttävää Rally2-autoa ERC-sarjassa keräsivät pisteitä valmistajalle. Useampi auto samoilla renkailla ei lisää eikä vähennä pisteitä. == Sääntömuutokset == Aika-ajokokeilla autojen lähtövälit nousivat kahteen minuuttiin asfalttikilpailussa, joka on sama kuin sorakilpailuissa. Tämän tarkoituksena on helpottaa tapahtumien suoratoistoa. Kilpailijat eivät enää valitse lähtöpaikkaansa vaan lähtöjärjestys on aika- ajojen tulosten mukaan asfalttikilpailuissa. Sorakilpailuissa lähtöjärjestys on käänteinen aika-ajojen tuloksesta. Power Stage -erikoiskoetta edeltävä kokoontumisaika nousee 40 minuutista 50 minuuttiin, jotta FIA Junior ERC -kilpailijat voivat lähteä reitille ensin. Järjestäjät voivat pidentää tapahtuman tutustumista yhdellä päivällä FIA:n hyväksynnällä. == Kilpailukalenteri == Nro Alkupäivä Päätöspäivä Osakilpailu Kilpailukeskus Tienpinta EK Kilpailumatka Lähde 1\. 12. huhtikuuta 14. huhtikuuta V. Rally Hungary Budapest sora 2\. 2. toukokuuta 5. toukokuuta Rally Islas Canarias Gran Canaria asfaltti 3\. 13. kesäkuuta 15. kesäkuuta Royal Rally of Scandinavia Karlstad, Värmland sora 4\. 5. heinäkuuta 7. heinäkuuta Viron ralli Tartto-Otepää sora 5\. 26. heinäkuuta 28. heinäkuuta Rally di Roma Capitale Rooma asfaltti 6\. 16. elokuuta 18. elokuuta Barum Czech Rally Zlín Zlín asfaltti 7\. 30. elokuuta 1. syyskuuta Rali Ceredigion Aberystwyth asfaltti 8\. 11. lokakuuta 13. lokakuuta Rally Silesia Katowice asfaltti Lähteet: Puolassa ajettava ralli on asfaltilla ajettava kilpailu, joka on eri kuin sarjassa aiempina vuosina nähty soralla ajettava kilpailu. Unkarin ralli muuttui asfaltilla ajettavasta soralla ajettavaksi. Aberystwythissä ajettava Rali Ceredigion on ajettu vuodesta 2019, mutta on kaudella 2024 ensimmäistä kertaa mukana EM-sarjassa. == Tulokset == EM-sarjan mestaruuden voittivat Hayden Paddon ja kartanlukija John Kennard. Paddon voitti mestaruuden 21 pisteen erolla Mathieu Franceschiin. Mestaruus varmistui Puolan kilpailussa, jonka voitti Andrea Mabellini. == Lähteet == 2024 Luokka:Vuoden 2024 moottoriurheilu *[EK]: Erikoiskokeita
Kristuksen veri

Kristuksen veri on kristinuskon keskeisiä käsitteitä, ja sillä tarkoitetaan Jeesuksen fyysistä verta jonka hän vuodatti kärsimyksessään ja ristiinnaulitsemisessaan.Precious Blood - Catholic Encyclopedia Jeesuksen veren kunnioituksen taustalla on Vanhan testamentin uhrikultti, ja sen täyttyminen Jeesuksen ylimmäispapillisessa uhrissa.Precious Blood, I (In The Bible) Encyclopedia.com Viimeisellä ateriallaan Jeesus asetti uuden liiton: Kristuksen veri ei Uuden testamentin mukaan ole vain ihmisen verta vaan kaksiluonto-opin mukaan Jumalan Pojan verta, joka toimii sovitusverenä: ==Spiritualiteetti== Kristuksen verta on tiettävästi kunnioitettu monissa pyhäinjäännöksissä keskiajalta lähtien ja se toistuu monien teologien ja mystikkojen, kuten Albert Suuren, Bonaventuran, pyhän Mechthildin, pyhän Gertrudin ja Katariina Sienalaisen mietiskelyissä. Paavi Benedictus XIV hyväksyi kalleimman veren messun ja hetkipalveluksen vuonna 1747. Paavi Johannes XXIII antoi vuonna 1960 virallisen hyväksynnän kalleimman veren litanialle sekä yksityiseen että julkiseen käyttöön koko maailmassa ja kirjoitti apostolisen kirjeen Inde a primis maailman piispoille kalleimman veren hartauden edistämisestä.Precious Blood, III (Devotion to) Encyclopedia.com Herrnhutilaisten hengellisissä lauluissa on voimakas veri- ja morsiusmystiikan sävy.Herrnhutilaisuus Kirkkohistorian kurssi, Opintoverkko. Kirkkotaiteessa Kristuksen verta on kuvattu mun muassa kipujen mies –maalauksissa. ==Katso myös== *Longinuksen keihäs *Stigma *Jumalan laupeuden kuva ==Lähteet== Luokka:Jeesus kristinuskossa Luokka:Kristilliset pyhäinjäännökset Luokka:Spiritualiteetti Luokka:Kristuksen kärsimyshistoria
122 (luku)

122 (satakaksikymmentäkaksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 121 ja seuraa luku 123. == Matematiikassa == * 122 on puolialkuluku ja siten myös yhdistetty luku. * 122 on vajaa luku. * 122 on palindromi 11-järjestelmässä (10111). * 122 ensimmäisen alkuluvun summa (37 561) on myös alkuluku. * 122 esiintyy lukujonossa, joka saadaan, kun aloitetaan ykkösestä ja lasketaan aina yhteen lukujonon kaikkien edellisten jäsenten numerot. * 122 on suurin kokonaisluku, jonka kuutiossa ei ole oktaalijärjestelmässä samaa numeroa kahdesti: 122^3 = 1\ 815\ 848 = 6732450_8. == Luonnontieteissä == * Tina-122 on tinan vakaa isotooppi. * Telluuri-122 on telluurin vakaa isotooppi. * Elohopea-202 on elohopean vakaa ja luonnossa yleisin isotooppi. Sen neutroniluku on 122. * Tallium-203 on talliumin vakaa isotooppi, jonka neutroniluku on 122.Isotope data for thallium-203 in the Periodic Table (arkistoitu) * 122 Gerda on pikkuplaneetta. == Muissa yhteyksissä == * Lakkautettu seututie 122 on nykyään yhdystie 1224. * Maailman vanhin ihminen, Jeanne Calment, eli 122-vuotiaaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Luonnolliset luvut
Marat Husnullin

Marat Šakirzjanovitš Husnullin (, ; s. 9 elokuuta 1966, Kazan) on tataaritaustainen venäläinen poliitikko, Venäjän federaation rakentamisesta ja aluekehityksestä vastaava varapääministeri vuodesta 2020. Aikaisemmin Husnullin työskenteli muun muassa Moskovan apulaispormestarina. Husnullinilla oli merkittävä rooli Moskovan suurmoskeijan rakentamishankkeessa. Husnullinin toimiessa Tatarstanin tasavallan rakennus-, arkkitehtuuri- ja asunto- ja kunnallispalveluministeriössä (2001–2010) saatiin sinne suuri määrä federaation investointeja. Vuonna 2021 Husnullin sijoittui ensimmäiseksi "Biznes Online" -julkaisun "100 vaikutusvaltaisimpaa muslimia Venäjällä" -listalla. Helmikuussa 2022 Husnullin lisättiin Euroopan unionin pakoteluetteloon, koska hän oli "vastuussa toimista ja politiikasta, jotka heikentävät ja uhkaavat Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä sekä Ukrainan vakautta tai turvallisuutta". Venäjän johto antoi Husnullinille tehtäväksi Hersonin, Zaporižžjan ja Donbassin "entisöinnin". ==Lähteet== Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Öljypurskuttelu

Öljypurskuttelu () on tuhansia vuosia vanha ayurvedinen uskomuslääkintämenetelmä, jolla uskotaan olevan erityisesti suun terveyttä sekä koko kehon terveyttä parantavia vaikutuksia. Öljypurskuttelussa otetaan lusikallinen öljyä (esimerkiksi kookosöljyä) suuhun ja sitä purskutellaan useiden minuuttien ajan, jonka jälkeen se syljetään pois. Öljyä ei niellä sillä sen ajatellaan keräävän itseensä bakteereita. Öljypurskuttelun hyödyiksi on esitetty muun muassa plakin, hammaskiven ja ientulehduksen väheneminen, mutta sen vaikutuksille ei ole vahvaa tutkimusnäyttöä. == Kritiikki == Öljypurskuttelusta ei ole olemassa laadukasta tutkimusta eikä ymmärrystä mahdollisesta mekanismista, joka selittäisi, kuinka se käytännössä voisi toimia, eikä todisteita siitä, että siitä olisi mitään hyötyä. American Dental Associationin mukaan ei ole olemassa luotettavia tieteellisiä tutkimuksia, joiden mukaan öljynpurskuttelu hyödyttäisi suuhygieniaa tai yleistä hyvinvointia. == Lähteet == Luokka:Suuhygienia Luokka:Uskomuslääkintä
Kauko Breilin

Kauko Kalevi Breilin (s. 7. lokakuuta 1931 Halikko) on suomalainen eläköitynyt meijerialan yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 22.11.2023. ==Henkilöhistoria== Breilinin vanhemmat olivat seppä Oskar Volmar Breilin ja meijeriapulainen Lyyli Saarinen. Kansanedustaja, ministeri Reino Breilin oli hänen veljensä. Kauko Breilin avioitui konttoristi Laila Hakalan kanssa. Hän kävi kansa- ja jatkokoulun 1938–1946 ja Salon kauppalan yleisen ammattikoulun koneosaston 1946–1948. Meijeriteknikoksi Breilin valmistui Valtion maitotalousopistosta Jokioisissa 1954. Breilin oli Ruonan piirin meijeri Oy:n isännöitsijä-juustomestari Sauvossa 1954–1955, Valion Äänekosken meijerin vastaava juustomestari 1955–1964, Nurmeksen Osuusmeijerin teknillinen johtaja 1964–1970 ja Osuuskunta Yhteisjuustolan isännöitsijä-juustomestari Lapinlahdella 1970–1973 ja yrityksen toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1973–1992. Breilinillä on ollut myös useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1990. (ei-vapaa) ==Julkaisuja== * Pohjois-Savon nurmiviljely, 1989, Kauko Breilin yhdessä muiden kanssa * Osuuskunta Yhteisjuustola Lapinlahti: synty ja kehitys 1968–1992 mukana olleiden kertomana, 1994, Paavo Korhonen, Kauko Breilin, Olli Vilén == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Breilin

Breilin on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Kauko Breilin (s. 1931), yritysjohtaja, teollisuusneuvos *Niklas Breilin (s. 1999), lentopalloilija *Reino Breilin (1928−2010), kansanedustaja ja ministeri (SDP), Kauko Breilinin veli
Pahkasiat

Pahkasiat (Phacochoerus) on sikojen heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluvia lajeja ovat pahkasika ja aavikkopahkasika. Aavikkkopahkasika on keskimäärin hieman pienempi ja suippokuonoisempi kuin pahkasika. Pahkasiat muistuttavat villisikaa. == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Phacochoerus * UniProt: Taxonomy - Phacochoerus * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Phacochoerus Luokka:Siat
Taina Tervonen

Taina Tervonen (s. 1973) on suomalainen toimittaja, dokumenttiohjaaja, kirjailija ja kielenkääntäjä. Tervonen syntyi kainuulaiseen lähetystyöntekijäperheeseen ja vietti lapsuutensa Namibiassa ja Senegalissa. Suomeen hän saapui 15-vuotiaana ja lukion käytyään muutti Ranskaan, jossa hän sittemmin asettui Pariisiin. Toimittajana hän on käsitellyt maahanmuuttoa ja siirtolaisuutta, sekä Välimerellä että Bosniassa kadonneiden kohtaloita. Hän on valmistanut dokumenttielokuvan Bosnian sodan uhreista. Tervosen ja valokuvaaja Anna Aution Image-lehdelle tekemä artikkeli Hukkuneet voitti vuoden 2017 Vuoden yleisölehtijuttu -palkinnon Aikakausmedian Edit- kilpailussa. He valmistivat artikkelin pohjalta teoksen nimeltä Hukkuneet, joka oli ehdolla Tietokirjallisuuden Finlandia -palkinnon saajaksi vuonna 2019. Teokselle myönnettiin Lauri Jäntin tunnustuspalkinto seuraavana vuonna. Teoksen pohjalta syntyi vuonna 2020 Helinä Rautavaaran museossa esitetty valokuvanäyttely Lähteneet, joka käsitteli lähtemistä ja siirtolaisuutta yksilön näkökulmasta. Tervonen voitti kehitysjournalismin palkinnon vuonna 2020 Image-lehdelle kirjoittamallaan artikkelilla Kadonneiden laiva. Hänen teoksensa Les fossoyeuses (2021) voitti sveitsiläisen Jan Michalskin kirjallisuuspalkinnon vuonna 2022, palkinnon arvo on 50 000 Sveitsin frangia. Teos kertoo Bosnian sodassa 1992–1995 kadonneiden etsinnästä ja ruumiiden tunnistamisesta. Ranskaksi Tervonen on kirjoittanut useita teoksia, jotka käsittelevät muun muassa 30 homoseksuaalin vanhemman lapsia (Fils de... 2011), lasten syöpäosastoa (Face à la vie: 1 an à Garches, 2013) ja Välimerellä haaksirikkoutuneita siirtolaisia (Au pays des disparus, 2019). == Suomenkielinen teos == * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset dokumenttiohjaajat Luokka:Suomalaiset kielenkääntäjät Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maanomistajain Liitto

Maanomistajain Liitto on suomalainen maanomistajien edunvalvonta- ja neuvontajärjestö. Maanomistajain Liitto on ELO:n (European Landowners´ Organization) jäsen. Liitto on perustettu vuonna 1945. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maatalousjärjestöt
Antellin valtuuskunta

Antellin valtuuskunta on suomalaisen taiteen keräilijänä tunnetun lääkäri Herman Antellin (1847–1893) taidekokoelman hallinnointia ja kartuttamista varten hänen kuolemansa jälkeen perustettu valtuuskunta. Herman Antell testamenttasi arvokkaat kokoelmansa ja suuren rahaston suunnitteilla olleelle Suomen kansallismuseolle, jota nykyisin johtaa Museovirasto. Lahjoitusta hoitamaan perustettiin valtuuskunta, joka Antellin tarkoitusperien mukaisesti kartutti myös valtion taidekokoelmia. Antellin kokoelmat ovat Ateneumin taidemuseon perusta.Kansallisbiografia, Herman Antell (1847-1893) ==Lähteet== Luokka:Ateneumin kokoelmat Luokka:Suomalaiset kulttuurijärjestöt
Geo Škurupi

Geo Škurupi (, oik. Heorhi (Juri) Danylovytš Skurupi, ; 20\. huhtikuuta 1903 Bender, Bessarabian kuvernementti, nyk. Moldova – 8. joulukuuta 1937 Leningrad) oli runoilija ja prosaisti. Hänen ensimmäinen teoksensa ilmestyi kirjallisessa kalenterissa Hronossa 1920. Hän toimi aktiivisesti kulttuurijärjestöissä Panfuturistien yhdistys, Komunkult ja Nova Generatsija ja julkaisi tuotantoaan aikakausjulkaisuissa Vyr revoljutsiji, Šljah’y mystetstva, Hlobus, Hrono, Semafor u maibutnje, Žyttja i revoljutsija, Nova generatsija, Tšervonyi šljah’ ja Literaturna hazeta. Hänet pidätettiin 1934 ja tuomittiin kymmeneksi vuodeksi keskitysleirille. Myöhemmin NKVD:n erikoistribunaali muutti tuomion kuolemantuomioksi, ja hänet ammuttiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Stalinin vainoissa kuolleet Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Tuusulan kirkonkylä

Tuusulan kirkonkylä () on Tuusulan kunnan historiallinen kirkonkylä, joka sijaitsee Hyrylän taajaman koillisosassa Tuusulanjärven välittömässä läheisyydessä. Hyrylän ja Järvenpään välinen seututie 145 kulkee kirkonkylän alueen halki ja järven läheisyydessä kulkee Tuusulan Rantatienä tunnettu historiallinen museotie. Kirkonkylässä sijaitsevat muun muassa vuonna 1734 rakennettu Tuusulan kirkko, kirkonkylän peruskoulu sekä nykyään majoituspaikkana toimiva Krapin tila. Varhaiset maininnat kirkonkylän asutuksesta ajoittuvat vuodelle 1543, jolloin kylässä oli peräti kymmenen taloa. 1600-luvun kylän viljelyksessä oli kuusi tilaa, Kottu, Eggertas, Krapi, Nikula, Pekkola ja Pappila, joista vain Pappila sijaitsee entisellä paikallaan. Tuusulan ensimmäinen kirkko rakennettiin kirkonkylään vuonna 1643, vain 11 vuotta ennen kuin Tuusulaan perustetiin itsenäinen seurakunta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kirkonkylän sijainti – Fonecta Luokka:Tuusulan kylät Luokka:Suomen kirkonkylät
Aavikkopahkasika

Aavikkopahkasika (Phacochoerus aethiopicus) on pahkasikojen sukuun kuuluva laji. Sen vartalon pituus on keskimäärin 125 cm ja se painaa keskimäärin 75 kg. Sen säkäkorkeus on suurin piirtein 50 cm. Sen iho on sopeutunut kuivaan ympäristöön eli se ei ole kovin paksu. Aavikkopahkasika on hieman pienempi kuin pahkasika (Phacochoerus africanus). Laji pesii maalis–toukokuulla ja porsaita on pesueessa 1–8. Aavikkopahkasikaa tavataan Keniasta sekä Afrikan sarvesta Etiopian ja Somalian alueelta. Laji elää todennäköisesti koko Somaliassa, mutta havaintotiedot ovat puutteellisia. Etiopiassa levinneisyysalueeseen kuuluvat maan kaakkoiset ja eteläiset osat ja Keniassa maan keskiset, itäiset, kaakkoiset ja pohjoiset osat. Aavikkopahkasian elinympäristömieltymykset tunnetaan heikosti. Keniassa tehtyjen tutkimusten mukaan sitä tavataan erityisesti puolikuivilla alueilla, joilla kasvaa kuivia pensaikkoja, avaraa puustoa tai aroa. Aavikkopahkasian tiedetään käyttävän ravinnokseen ruohojen lehtiä sekä sipuleita ja mukuloita, mutta se syö todennäköisesti myös maavarsia, hedelmiä, selkärangattomia ja muiden kasvien lehtiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * UniProt: Taxonomy - Phacochoerus aethiopicus * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Phacochoerus aethiopicus * University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Phacochoerus aethiopicus, desert warthog Luokka:Siat
Kardinaalitangara

Kardinaalitangara (Calochaetes coccineus) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa. == Koko ja ulkonäkö == Kardinaalitangara kasvaa 17–18 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Lajin koiraan pää ja selkä ovat punaiset. Silmienympärystä, kurkku ja rinnan yläosa ovat mustat. Myös siivet ovat mustat. Kardinaalitangarakoiraan alarinta ja vatsa ovat punaiset. Naaraskardinaalitangara on väriltään vaaleampi ja oranssimpi. Naaraalla ei ole mustaa ylärintaa. ==Levinneisyys ja elintavat== Kardinaalitangaraa tavataan Andien itärinteiltä Kolumbiasta Peruun. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja niiden reunamaat. Se liikkuu muutaman linnun ryhminä, ja liittyy usein sekaparviin. Kardinaalitangaran ravintoa ovat hyönteiset ja erityisesti muurahaispuiden (Cecropia) hedelmät. == Lähteet == Luokka:Tangarat
Syvä valtio

Syvä valtio () on valtiotieteilijöiden käyttämä käsite valtion virkamiesten ja etenkin sen väkivaltakoneistojen harjoittamasta poliittisesta vallankäytöstä. Patrick H. O'Neilin mukaan "syvä valtio" tarkoittaa pakkovaltaa käyttävien instituutioiden, toimijoiden ja suhteiden kokonaisuutta, joka toimii puolustuksen, tiedustelun ja poliisitoimen muodollisten rakenteiden ulkopuolella, Se toimii poliittisessa valvonnassa ja nauttii laajaa autonomiaa oikeuttaen olemassaolonsa kansakuntaa uhkaavien eksistentiaalisten vaarojen torjunnalla. == Historia == Alun perin termillä viitattiin Turkissa oletettuun maata ohjaavaan sotilaiden, tuomareiden, poliitikkojen ja rikollisten piiriin, jossa demokratia olisi ollut vain kulissi. Yhdysvalloissa 2010-luvulla termi yleistyi Donald Trumpin ja hänen kannattajiensa puheissa. Heidän mukaansa Barack Obaman hallinnosta periytyi Trumpin hallintoon virkamiehiä, jotka yrittivät estää Trumpin politiikan toteutumisen. == Kehitys salaliittoteoriaksi == Salaliittoversiossa "deep state" tarkoittaa valtion sisällä väitetysti olevia salaisia virkamiesten verkostoja, joiden tavoitteena on vaikuttaa lain ulkopuolisilla keinoilla hallituksen politiikkaan tai heikentää ja manipuloida sitä. Yleensä heitä olisi byrokraattisissa virastoissa ja korkeissa armeija- ja tiedusteluviroissa. Populistien kritiikin mukaan syvä valtio on omia etujaan ajava teknokratia, joka ei ole vastuussa äänestäjille. Isommassa merkityksessä syvällä valtiolla voidaan tarkoittaa QAnon-salaliittoteoriassa esiintyvää uskomusta pienestä valtaeliitin ryhmästä, jonka uskotaan hallitsevan maailmaa. ABC Newsin ja The Washington Postin huhtikuussa 2017 teettämän kyselyn mukaan lähes puolet yhdysvaltalaisista uskoi syvän valtion olemassaoloon, mutta 35 prosenttia kyselyyn vastanneista piti sitä vain salaliittoteoriana. Helsingin Sanomien mukaan "deep state" on konservatiivien ja äärioikeiston käyttämä termi kuvitellusta kansakunnan sisäisestä vihollisesta, joka käyttää piilotettua valtaa. ==Katso myös== *Sekurokratia == Lähteet == Luokka:Korruptio Yhdysvalloissa Luokka:Politiikkaan ja yhteiskuntaan liittyvät salaliittoteoriat
Nova generatsija

Nova generatsija (, ’Uusi sukupolvi’) oli futuristien kirjallinen järjestö. Sen perustivat Harkovassa 1927 Panfuturistien yhdistyksen entiset jäsenet Myh’ailo Semenko, Geo Škurupi, Oleksi Poltoratskyi, A. Tšužy, Mykola Skuba ja muut sekä uudet jäsenet, kuten Dmytro Buzko. Sen ohjelmaan sisältyi internationalismin ja työväenkulttuurin iskulauseita, ja se oli kytköksissä Ukrainan kirjallisuuden modernisointiin viemällä sen kosketuksiin läntisen maailman kirjallisten aikalaisvirtausten kanssa. Järjestön virallinen äänenkannattaja oli saman niminen. Järjestö sai uudeksi nimeksi 1929 Ukrainan kommunistisen kulttuurin työläisten yhdistys, ja vuonna 1930 nimeksi tuli Ukrainan työläiskirjailijoiden liitto. Järjestö jouduttiin lakkauttamaan 1931. Useimmat jäsenet teloitettiin Stalinin vainojen aikana, joskin jotkut alistuivat paineen alla, kuten Oleksi Poltoratskyi, ja omaksuivat puolueen linjan. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset järjestöt
Juri Manin

Juri Ivanovitš Manin (venäjäksi Ю́рий Ива́нович Ма́нин) (16. helmikuuta 1937 – 7. tammikuuta 2023) oli venäläinen matemaatikko, joka tunnettiin algebrallisesta geometriasta ja diofanttisesta geometriasta sekä monista matemaattisen logiikan ja teoreettisen fysiikan teoksista. Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1993.https://www.ae- info.org/ae/Member/Manin_Yuri == Teoksia == * * * * * * == Lähteet == Luokka:Venäläiset matemaatikot Luokka:Neuvostoliittolaiset matemaatikot Luokka:Academia Europæan jäsenet Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Anthropic

Anthropic PBC on yhdysvaltalainen tekoälystartup-yritys, jonka perusti joukko OpenAI:n entisiä työntekijöitä. Anthropic kehittää yleisiä tekoälyjärjestelmiä ja kielimalleja. Se on yhteiskuntavastuuseen sitoutuva osakeyhtiö, ja liitetään usein efektiiviseen altruismiliikkeeseen. Heinäkuuhun 2023 mennessä Anthropic oli kerännyt 1,5 miljardia dollaria rahoitusta. Syyskuussa Amazon ilmoitti neljän miljardin dollarin sijoituksesta, seuraavassa kuussa Google ilmoitti 2 miljardin dollarin sijoituksesta. == Historia == Anthropicin perustivat vuonna 2021 OpenAI:n entiset jäsenet, pääasiassa sisarukset Daniela ja Dario Amodei, joista jälkimmäinen toimi OpenAI:n tutkimusjohtajana. Amodein sisarukset kuuluivat joukkoon työntekijöitä, jotka jättivät OpenAI:n yhtiön suuntaan liittyvien erimielisyyksien johdosta, erityisesti liittyen OpenAI:n Microsoftin kanssa tekemiin hankkeisiin vuonna 2019. == Claude == Entisistä OpenAI:n tutkijoista koostuva ryhmä, jotka olivat mukana GPT-2- ja GPT-3-mallien kehittämisessä aloitti Anthropicissa oman Claude-nimisen AI- keskustelubotin kehittämisen. ChatGPT:n tapaan Clauden käyttäjät voivat lähettää kysymyksiä tai pyyntöjä chatbotille ja saada yksityiskohtaisia vastauksia. Claude oli alun perin saatavilla suljetussa betaversiossa Slack- integraation kautta, mutta nyt Claude on käytettävissä verkkosivuston claude.ai kautta. Claude ei aiemmin ollut saatavilla Euroopan unionin jäsenmaissa. == Katso myös == * Tekoälyn suuntaaminen * Teknologinen singulariteetti == Lähteet == Luokka:Tekoäly-yhtiöt Luokka:Yhdysvaltalaiset tietotekniikkayhtiöt
Dansk Melodi Grand Prix 2000

Dansk Melodi Grand Prix 2000 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 2000, Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin noin 100 kappaletta. Lähetetyistä kappaleista valittiin kymmenen finalistia. Finaalikappaleiden nimet ja tekijät julkaistiin 3. joulukuuta ja esittäjät 14. tammikuuta. Finaali pidettiin 19. helmikuuta Cirkusbygningenissä Kööpenhaminassa. Finaali pidettiin kaksikierroksisena. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät valitsivat viisi kappaletta toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella voittajan valitsivat yhdessä puhelinäänestäjät ja raati siten, että Tanska oli jaettu neljään alueeseen, joista kunkin puhelinäänestystulos muutettiin pisteiksi kaavalla 12-10-8-6-4. Myös raati pisteytti kappaleet samalla kaavalla. Kilpailun voitti duo Olsen Brothers kappaleella "Smuk som et stjerneskud", joka käännettiin kansainvälistä Eurovision laulukilpailua varten englanniksi nimellä "Fly on the Wings of Love". Kappale voitti myös kansainvälisen Eurovision laulukilpailun. Finaalia seurasi 1 356 000 katsojaa. ==Tulos== ===Ensimmäinen kierros=== Numero Artisti Kappale Lauluntekijä(t) Tulos 1 Olsen Brothers "Smuk som et stjerneskud" Jørgen Olsen Toinen kierros 2 Trine Gadeberg "Lykkefugl" Helge Engelbrecht Toinen kierros 3 Charlotte Vigel "Hva' så med mig" Rasmus Schwenger Putosi 4 Johnny Jørgensen "Den drømmende by" Hans Henrik Koltze, Morten Kærså Putosi 5 Lotte Lisby "Julian" Jan Lysdahl, Jan Klausen Putosi 6 Fenders "Lov mig at du bli'r her" Kristian Løhde, Jørn Hansen Putosi 7 Aida "Mayday, Mayday" Iben Plesner, Ivar Lind Greiner Toinen kierros 8 Gry Johansen "Sig du vil ha' mig" Gry Johansen, Per Meilstrup Putosi 9 Ole Skovhøj "Stjernen der viser vej" Jan Parber, Jes Kerstein Toinen kierros 10 Sanne Gottlieb "Uden dig" Lise Cabble, Mette Mathiesen Toinen kierros ===Toinen kierros=== Numero Artisti Kappale Pisteet Sija 1 Olsen Brothers "Smuk som et stjerneskud" 58 1 2 Trine Gadeberg "Lykkefugl" 22 5 3 Aida "Mayday, Mayday" 38 4 4 Ole Skovhøj "Stjernen der viser vej" 42 2 5 Sanne Gottlieb "Uden dig" 40 3 Pistetaulukko Numero Kappale Raatiäänet Jyllanti Fyn Sjælland Pääkaupunkialue Yht. 1 "Smuk som et stjerneskud" 10 12 12 12 12 58 2 "Lykkefugl" 6 4 4 4 4 22 3 "Mayday, Mayday" 4 10 6 10 8 38 4 "Stjernen der viser vej" 12 8 10 6 6 42 5 "Uden dig" 8 6 8 8 10 40 ==Lähteet== * *http://natfinals.50webs.com/90s_00s/Denmark2000.html ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Koko karsintafinaali DR:n sivuilla: Osa 1, Osa 2 Luokka:Eurovision laulukilpailu 2000 Luokka:Dansk Melodi Grand Prix
HYTKY

HYTKY eli Helsingin yliopiston teknokulttuurin ystävät ry on vuonna 1996 perustettu elektronisen musiikin kulttuuriyhdistys ja HYY:n alainen opiskelijajärjestö. Hytkyn tavoitteena on edistää elektronisen musiikin kulttuuria ja sen tuntemusta, sekä itse tehtyä, epäkaupallista ja yhteisöllistä teknokulttuuria. Hytkyn toimintaan kuuluu muun muassa elektronisen musiikin kulttuuritapahtumien ja koulutusten järjestäminen. Hytky on Entropyn ohella yksi vanhimmista vieläkin aktiivisista elektronisen musiikin kulttuuriyhdistyksistä. == Lähteet == Luokka:Helsingin yliopisto Luokka:Elektronisen musiikin organisaatiot
Sapilaat

Sapilaiksi kutsuttiin Hämeessä ja Itä-Suomessa kahta sileää seivästä, joiden varassa heinärukoja ennen kannettiin suojaan. Länsi-Suomessa niistä käytettiin myös nimitystä hamilat, ja ne oli saatettu sitoa vitsaksilla. == Lähteet == Luokka:Maataloustyökalut Luokka:Heinätyöt Luokka:Viljankorjuutyöt Luokka:Maatalouden historia
Prayssac

Prayssac on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Lotjoen varrella, noin 28 kilometriä Cahorsin kaupungista länteen. pienoiskuva|vasen|Saint Barthélémyn kirkko Prayssacin kylä perustettiin 700-luvulla kirkon ympärille. Se sai kaupunkioikeutensa vuonna 1280, ja siitä tuli kauppakaupunki. Saint Barthélémyn kirkko on tyyliltään klassinen, ja se on rakennettu Napoleon III:n aikana 1800-luvulla. Kirkon laivan oikeanpuoleiseen seinään on haudattu yhden Napoleon I:n marsalkan, Prayssacissä syntyneen, Jean-Baptiste Bessièresin sydän. ==Tunnettuja kuntalaisia== *Jean-Baptiste Bessières (1768-1813), Ranskan marsalkka. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lotin kunnat