EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tykkivene Uusimaa

Tykkivene Uusimaa oli 1920-1953 Suomen merivoimien tykkivene, joka oli alun perin Venäjän keisarikunnan laivaston Suomessa valmistettu Golub-luokan vartioalus. == Valmistus == Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi miina- ja suojaverkonlaskijan Golubin Kone ja Sillan veistämöltä Helsingistä. Alus laskettiin vesille 1917 ja liitettiin laivastoon 22. syyskuuta. Aluksen suunnittelussa oli otettu huomioon myös käyttö raskaassa miinanraivauksessa, joka vuoksi se oli merikelpoinen ja voimakaskoneinen.Tuomi-Nikula, Jorma s. 28 == Palvelus == Ensimmäisessä maailmansodassa saksalaiset valtasivat huhtikuussa 1918 Tallinnan satamassa olleen aluksen nimeten sen Beoksi. Saksa luovutti aluksen marraskuussa Suomelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Uusimaaksi.Gardiner, Robert s. 319 Alus osallistui toiseen maailmansotaan sisaraluksensa Hämeenmaan tavoin. Alusta käytettiin Talvisodassa rannikkovartiointiin pohjoisella Itämerellä ja tammikuussa 1940 Pohjanlahdella saattajana. Alus toimi kahden saattueen saattajana ennen paluutaan Turkuun hankalan jäätilanteen takia.Auvinen, Visa s. 32 Jatkosodan alkaessa alus oli 22. kesäkuuta 1941 miinalaivana Ahvenanmaalla. Alus upotti heinäkuussa 1941 Neuvostoliiton laivaston PK 238:n, joka evakuoi neuvostojoukkoja Bengtskäriltä. Alus osallistui heinäkuussa 1942 Somerin taisteluun. Alus osallistui Viipurinlahden taisteluihin ja siihen osui 4. heinäkuuta 1944 Teikarin puolustajia tukiessaan kaksi kranaattia. Toinen osui mastoon ja toinen lähelle keulatykkiä, jolloin lähes kaikki aluksen upseerit haavoittuivat. Aluksen päällikkö kapteeniluutnantti Karstén menehtyi myöhemmin saamiinsa vammoihin. Tykkiveneen saamat vauriot korjattiin Kotkassa eikä se enää osallistunut Viipurinlahden taisteluihin. Sodan jälkeen alus osallistui vielä raivaustoimintaan merialueilla. Alus poistettiin 1952 laivastoluettelosta ja romutettiin 1953. ==Lähteet== * * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Uusimaa
The Forgotten Tales

The Forgotten Tales on Blind Guardianin vuonna 1996 julkaisema kokoelmalevy. Kokoelmaksi se on kuitenkin varsin erikoinen, sillä suurin osa sen kappaleista on joko coverkappaleita tai uusia versioita vanhoista kappaleista. Levyltä löytyy The Chordettesin, Queenin, Uriah Heepin, The Beach Boysin ja Mike Oldfieldin kappaleita. Albumilta julkaistiin singlenä ”Mr. Sandman”. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Hansi Kürsch – laulu, basso * André Olbrich – kitara * Marcus Siepen – kitara * Thomen Stauch – rummut == Lähteet == * http://www.blind-guardian.com * Blind Guardianin julkaisut === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1996 albumit Luokka:Blind Guardianin albumit Luokka:Flemming Rasmussenin tuottamat albumit
Flush the Fashion

Flush the Fashion on Alice Cooperin albumi vuodelta 1980. 1980-luvulle tultaessa Cooper halusi löytää uuden tyylin ja tämä albumi onkin paljolti new wave painotteinen. Kolme seuraavaa levyä (Special Forces, Zipper Catches Skin ja DaDa) jatkoivat samalla linjalla. Alice Cooper kärsi pahasta alkoholi- ja kokaiiniriippuvuudesta näitä albumeja tehtäessä. == Kappaleet == # # # # # # # # # # Luokka:Alice Cooperin albumit Luokka:Vuoden 1980 albumit Luokka:Roy Thomas Bakerin tuottamat albumit
Espanjanmastiffi

Espanjanmastiffi () on espanjalainen laumanvartijarotu. Sen käyttötarkoituksena on lampaiden suojeleminen susilta, mutta nykyisin myös vahti- ja seurakoirana toimiminen. Kotimaansa ulkopuolella rotu on melko harvinainen. == Ulkonäkö == Espanjanmastiffi on suurikokoinen, vahva, tiivisrakenteinen ja ketterä koira. Karvapeite on tiheä, paksu, keskipitkä ja sileä. Paksun alusturkkinsa ansiosta koira pystyy olemaan ulkona ympäri vuoden, mutta sillä on kuitenkin oltava mahdollisuus päästä suojaan. Rotu on vielä melko alkukantainen eli jalostukselta rotu on välttynyt. Espanjanmastiffilla tulee olla leukapussi, joka suojelee koiran kurkkua mahdolliselta hyökkäykseltä. Espanjanmastiffeista toivotaan mieluiten yksivärisiä, esimerkiksi keltaisia, leijonanvärisiä, punaisia, mustia, suden- tai hirvenvärisiä, mutta myös tiikerijuovaisia tai valkoisia mustin laikuin. Uroksien säkäkorkeus vähintään 77 cm ja narttujen vähintään 72 cm. == Luonne ja käyttäytyminen == Espanjanmastiffi on erittäin rohkea ja kunnioitusta herättävä, mutta silti lempeä ja miellyttävä koira. Luonteeltaan espanjanmastiffi on varauksellinen ja se tutustuu itse vieraisiin, ei pakottamalla. Omaa isäntäväkeään se kuitenkin rakastaa yli kaiken ja on hyvin kiintynyt perheeseensä. Rotu ei ole luonteeltaan kovin aktiivinen, mutta toimintahalua kuitenkin löytyy. Espanjanmastiffi on lisäksi erinomainen vahtikoira ja soveltuu myös jäljestämiseen ja vetotehtäviin. == Alkuperä == Espanjanmastiffia on käytetty jo 1600-luvulla Mestan (karjankasvattajien yhteenliittymä 1600-luvulla) aikoina karjan, erityisesti lampaiden ajamiseen. Koiran tehtävä oli viedä lampaat laitumelle kesäksi ja tuoda ne takaisin talveksi. Laitumella ja laumaa kuljetettaessa espanjanmastiffi suojeli lampaita susilta ja muilta pedoilta. Rotua käytetään yhä edelleen laumojen kuljetuksiin alkuperäisen käyttötarkoituksen mukaisesti. Lisäksi sitä käytetään nykyisin myös vahtikoirana esimerkiksi maatilojen, ihmisten ja yleensä omaisuuden vartiointiin ja suojeluun. Rotu on läheistä sukua pyreneittenmastiffille. ==Lähteet== *Koirat.com == Aiheesta muualla == *Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf) Luokka:Espanjalaiset koirarodut Luokka:FCI 2 Pinserit, snautserit, molossityyppiset ja sveitsinpaimenkoirat Luokka:Vuoristokoirat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Special Forces

Special Forces on Alice Cooperin albumi vuodelta 1981. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # Luokka:Alice Cooperin albumit Luokka:Vuoden 1981 albumit
Tryo

Tryo on nimestään huolimatta viisihenkinen ranskalainen yhtye. He soittavat akustista reggaemusiikkia ranskaksi ja ovat saavuttaneet suuren suosion mm. Ranskassa. Heidän lyriikkansa pyörivät ajankohtaisten ongelmien ja haasteiden ympärillä, jotka on verhottu huumorin eri sävyihin. Jäseniä ovat Guizmo, Christophe Mali, Manu Eveno, Daniel "Danielito" Bravo ja Bibou. Heitä on verrattu mm. Georges Brassens -nimiseen ranskalaiseen laulajaan. ==Julkaisut== * 1998: Mamagubida * 2000: Faut Qu'ils S'activent * 2003: Grain De Sable * 2004: De Bouches à Oreilles (live) * 2008: Ce Que l'On Sème * 2008: Sous les Etoiles (live) * 2012: Ladilafé * 2014: Né quelque part * 2016: Vent debout Luokka:Ranskalaiset yhtyeet
RT-2PM Topol

RT-2PM Topol (venäjäksi РТ-2ПМ "Poppeli", DIA/Naton nimitys SS-25 Sickle "Sirppi") on Venäjän mannertenvälinen ohjus, jota alettiin sijoittaa asemiin vuonna 1988. Topol on ensimmäinen onnistunut liikkuvalta alustalta laukaistava kiinteäpolttoaineinen venäläinen mannertenvälinen ohjus. Se edustaa Venäjän mannertenvälisissä ohjuksissa ns. viidettä sukupolvea. Ohjuksen venäläinen GRAU-tunnus on 15Ж58 ("15Zh58"). Tunnetumpi on ohjuksen uudempi versio Topol-M. Ohjus muistuttaa kooltaan ja muodoltaan USA:n Minuteman II-ohjusta, se on kolmivaiheinen ja kiinteäpolttoaineinen. Topol-ohjus laukaistaan maantiellä liikkuvalta laukaisualustalta kuorma-auton lavalta. Liikkuvalta laukaisualustalta laukaistava ohjus vaatii enemmän miehistöä ja on kalliimpi ylläpitää kuin siilosta laukaistava. Tämäntyyppisen ohjuksen etuna on se, että se ei ole niin haavoittuvainen ydinasehyökkäystä vastaan kuin kiinteään paikkaan sijoitettu ohjus – ensimmäinen ydinasein tehty hyökkäys ei ehdi tuhota kaikkia maanteillä liikkeellä olevia ohjuksia. Ohjus voidaan laukaista mistä tahansa partioreitin pisteestä. Ennen Topolia venäläiset yrittivät moneen otteeseen kehittää eri suunnittelutoimistoissa liikkuvan, kiinteäpolttoaineisen mannertenvälisen ohjuksen. Ohjuksen kehittely alkoi 1977, koelennot alkoivat 1983 ja päättyivät 1987, ohjus oli operatiivisessa käyttökunnossa jo 1985. Kehittelyssä oli vaikutuksia mm. taistelunjohtojärjestelmän kehittämisessä. Ohjuksen kantama on 10500 km. Venäläisten mukaan ohjuksen tarkkuus on 900 m, läntisten lähteiden mukaan 150–250 m. Ydinkärki on räjähdysvoimaltaan 550 kilotonnia ja koko ohjuksen kärki painaa 1000–1200 kiloa. Ohjuksen laukaisukanisteri on 22,3 metriä pitkä, 2 metrin läpimittainen putki. == Aiheesta muualla == * FAS Topol * MissileThreat Topol * Globalsecurity.org SS-25 info * Russian Topol * Softwar SS-25 Topol * http://kapyar.km.ru/ (in Russian) * Russian nuclear forces 2005 * Spacetoday SS25 * Astronautux Topol Luokka:Venäläiset mannertenväliset ballistiset ohjukset Luokka:Neuvostoliittolaiset ohjukset
Vartiomoottorivene 4

Vartiomoottorivene 4 (VMV 4) oli Suomen merivartioston vartiomoottorivene, joka oli alkuaan vuonna 1916 rakennettu norjalainen Sterling. Tulliviranomaiset takavarikoivat tammikuussa 1930 aluksen Kaskisten edustalla ja se luovutettiin oikeudenkäynnin päätyttyä heinäkuussa 1931 merivartiostolle. Alus oli 1938 Turun piirissä. Huonokuntoinen ja siten lähes käyttökelvoton vene myytiin 1939 Turussa järjestetyssä huutokaupassa 3 364 markalla.Auvinen, Visa s. 146 == Lähteet == * * * * === Viitteet === VMV 04
Stillmatic

Stillmatic on rap-artisti Nasin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Se sai muun muassa täydelliset 5 mikkiä The Source -lehdeltä ja sitä pidettiin yhtenä vuoden parhaimpana rap-albumina. Hittikappaleita albumilta ovat muun muassa "One Mic" sekä "Ether", joka avoimesti dissaa Jay-Z:tä. == Kappalelista == # # # # # # # # # # #{{kappale|Rule|4|32|info=mukana Amerie) # # # ==Listasijoitukset== ===Albumi=== Lista (2002) Sijoitus U.S. Billboard 200 #5 U.S. Top R&B;/Hip Hop Albums #1 ===Singlet=== Vuosi Kappale Listasijoitus Billboard Hot 100 Hot R&B;/Hip-Hop Singles & Tracks Hot Rap Singles UK Singles Chart 2002 "Got Ur Self A..." #87 #37 #2 "Ether" - #50 - - "One Mic" #43 #14 #10 - "Rule" - #67 - - == Lähteet == Luokka:Nasin albumit Luokka:Vuoden 2001 albumit
R-9 Desna

R-9 Desna eli SS-8 Sasin oli neuvostoliittolainen 1. tai 2. sukupolven mannertenvälinen ohjus, joka vanhentui teknisesti 1960-luvulla. Näitä ohjuksia oli Neuvostoliiton asevoimien käytössä 1964-1976\. Ohjuksen detaljisuunnittelu alkoi huhtikuussa 1958 ja ohjus hyväksyttiin valmistusohjelmaan vuoden 1959 lopulla. Ohjuksen esisuunnitelua johti Sergei Koroljov, mutta lopullinen suunnittelu on tuntemattomampien insinöörien käsialaa. Koroljoville tyypillisesti ajoaineena oli nestehappi ja alkoholi, joista nestehappi ei operatiiviselle asejärjestelmälle ole kovin hyvä ratkaisu. Raketin laukaisumassa oli alle puolet R-7-ohjuksesta, joka oli merkittävä kehitysaskel. Ohjus käytti maaliin ohjautumisen loppuvaiheessa radan korjaamiseen vastaanotettuja radiokomentoja, jonka vuoksi se olisi ollut altis häirinnälle kuten Yhdysvaltain keskimatkanohjus Corporal. Tästäkin syystä ohjus edustaa nykyajan mittapuun mukaan alkeellista tekniikkaa. Tästä ohjuksesta kehitettiin kolme eri versioita. Se muistuttaa SS-7 Saddler- ohjusta. Ohjuksen kantama oli 12 000-13 000 km ja tarkkuus venäläisten mukaan 3 000-3 500 metriä, läntisten tietojen mukaan 1 800-2 000 metriä. Ohjuksessa oli joko 1,65Mt tai suurempi 2,3Mt ydinkärki. == Aiheesta muualla == *R-9 Globalsecurity *FAS SS-8 *SS-8 Sasin Luokka:Mannertenväliset ballistiset ohjukset
Amerikanponi

Amerikanponi (eng. Pony of the Americas, lyhenne POA) on yhdysvaltalainen ponirotu. Amerikanponi on peräisin 1950-luvulta, jolloin haluttiin jalostaa lasten käyttöön täydellinen ratsu. == Ominaisuudet == Vaikka amerikanponi on pienikokoinen (säkäkorkeus noin 116–140 cm), se näyttää ennemmin pieneltä hevoselta kuin ponilta. Sillä on kaunis arabimainen pää ja kaareva, sopusuhtainen kaula. Rintakehä on syvä ja runko pyöreä, lyhyt ja lihaksikas. Takaosa on vahva ja jalat hyvärakenteiset. Rodun hyviä tuntomerkkejä ovat tiikerinkirjava väritys ja siihen liittyen hyvin erottuvat silmänvalkuaiset, ihon täplikkyys turvan ja sukuelinten alueella sekä usein pystysuorat raidat kavioissa. Toimelias amerikanponi sopii hyvin lasten harraste- ja kilparatsuksi. Yhdysvalloissa on nykyään noin 40 000 rekisteröityä amerikanponia. == Historia == Ensimmäinen amerikanponi, tiikerinkirjava ori Black Hand, syntyi Iowassa, Yhdysvalloissa vuonna 1954. Se oli shetlanninponioriin ja appaloosa-arabianhevosristeytystamman jälkeläinen. Shetlanninponikasvattaja Leslie Boomhower kiinnostui varsan ulkomuodosta, osti sen itselleen ja ryhtyi kehittämään tältä pohjalta uutta ponirotua. Amerikanponia jalostettiin muun muassa arabilla, welsh-poneilla, englannintäysiverisellä ja quarterilla. Näin parannettiin ponin suorituskykyä, kokoa ja erityisesti kestävyyttä. Shetlanninponin käyttö jalostuksessa lopetettiin melko pian, rodun tavoitekokoa kasvatettiin ja rakenteessa tähdättiin hevosmaisuuteen. ==Aiheesta muualla== *Pony of the Americas Club *Amerikanponi Hevosmaailma.netissä Luokka:Yhdysvaltalaiset hevosrodut Luokka:Ponit
Tykkivene Karjala (1918)

Tykkivene Karjala oli Suomen merivoimien tykkivene vuosina 1918-1953. == Valmistus == Alus tilattiin 1918 Crichton Osakeyhtiön Turun telakalta Venäjän keisarikunnan laivaston Filin-luokan vartioristeilijä Filininä (Huuhkaja). Alus joutui keskeneräisenä suomalaisille, liitettiin Suomen laivastoon ja nimettiin Karjalaksi.Gardiner 2006, s. 319. == Palvelus == Alusta ei suunniteltu avomerellä käytävää taistelua silmällä pitäen, ja alusta käytettiin pitkään kadettien kouluttamiseen. Alus sopi tehtävään hyvien majoitustilojen vuoksi ja kadetit ristivätkin aluksen Kurjalaksi.Auvinen 1983, s. 34. Talvisodan alkaessa Karjala sisaraluksineen määrättiin Kotkan alueelle, jossa sen päätehtävänä oli partiointi Haapasaaren ja Koiviston välisellä merialueella. Se jäi kuitenkin vähäiseksi aluksen ollessa saman aikaisesti moottoritorpedoveneiden emälaivana Kotkassa. Jatkosodan alkaessa alus suojasi Ahvenanmaan miehitystä, minkä jälkeen se siirrettiin itäiselle Suomenlahdelle. Alus suojasi syyskuussa 1941 rannikkojoukkojen kuljetuksia, kun sitä pommitti saksalainen lentokone. Alus joutui palaamaan lähelle osuneiden pommien aiheuttamien vaurioiden vuoksi satamaan, josta se siirrettiin edelleen telakalle Helsinkiin.Auvinen 1983, s. 34–35. Sotatoimien päätyttyä Karjala osallistui miinanraivaukseen. Se poistettiin merivoimien alusluettelosta 1952 ja vuotta myöhemmin alus myytiin romutettavaksi Saksaan.Auvinen 1983, s. 35. ==Lähteet== * * * === Viitteet === Karjala
Sojuz 23

Sojuz 23 oli Neuvostoliiton Sojuz-lento. Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 14. lokakuuta 1976 ja paluu noin 2 vuorokautta myöhemmin, 16. lokakuuta 1976. Lento suuntautui Saljut 5 -avaruusasemalle, mutta telakointi epäonnistui ja alus palasi maahan suunniteltua aiemmin. Se laskeutui vaikeissa olosuhteissa, kovassa lumimyrskyssä pimeän aikaan suureen järveen Kazakstanissa, kauas suunnitellusta paikasta kovalla maalla. Sojuz 23 oli Neuvostoliiton ensimmäinen avaruuslento, jonka vielä kestäessä tiedotettiin teknisistä ongelmista ja kerrottiin aluksen palaavan maahan suunniteltua pikemmin. Ongelmien syitä ei kuitenkaan tarkennettu. ==Miehistö== * Vjatšeslav Zudov * Valeri Roždestvenski ==Lähteet== Luokka:Miehitetyt avaruuslennot Luokka:Sojuz-ohjelma Luokka:Vuoden 1976 avaruustoiminta
Dubna

Dubna () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä noin 125 km Moskovasta pohjoiseen. Dubna on tiedekaupunki (naukograd) ja ydinfysiikan tutkimuksen keskus. Vuoden 2021 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 75 431. ==Sijainti ja kulkuyhteydet== thumb|left|210px|Ivankovon tekoaltaan vesivoimala Kaupunki on Moskovan alueen pohjoisin. Se sijaitsee Volgan varrella, joen molemmin puolin, juuri Ivankovon tekojärven ja sen padon alapuolella, Moskovan kanavan yhtymäkohdassa. Dubnasta on rautatieyhteys Moskovaan Savjolovon asemalle. ==Tutkimus- ja yritystoiminnasta== thumb|left|210px|Dubnan hiukkasfysiikan tutkimuskeskuksen (OIJaI) hiukkaskiihdyttimen äärellä Dubna on kuuluisa erityisesti siellä sijaitsevan kansainvälisen hiukkasfysiikan tutkimuskeskuksen OIJaI:n () takia. Dubna sai kaupunkioikeudet tutkimuskeskuksen perustamisen aikaan 1956 ja kansallisen tiedekaupungin (naukograd) aseman 2001. Keskuksessa on vuosina 1964-2010 löydetty yhdeksän uutta alkuainetta. Alkuaine numero 105 dubnium nimettiin kaupungin mukaan. Kaupungissa toimii myös satelliittitietoliikenteen viestikeskus ja kalustetuotantoa harjoittava Ekomebel-yritys. Dubnassa sijaitsee lisäksi ohjusteollisuuteen erikoistunut MKB Raduga -yritys. == Dubnan nähtävyydet == Dubnan nähtävyyksiin kuuluu muun muassa maailman toiseksi suurin Lenin-patsas. Patsas on pystytetty vuonna 1937. Leninin patsaan vieressä on ollut Stalin-patsas joka oli samana vuonna valmistunut mutta se tuhottiin vuonna 1963. Kaupungissa on myös Iljušin Il-2 -lentokoneen muistomerkki. Toisen maailmansodan aikana lentokoneesta tuli Neuvostoliiton ilmavoimien symboli. File:Dubna Lenin.JPG|Maailman toiseksi suurin Lenin- patsas. File:Dubna Ilyushin Il-2 1 of 4.JPG|Iljušin Il-2 -lentokoneen muistomerkki. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * http://www.dubna.org/ * http://www.dubna.ru/ Luokka:Moskovan alueen kaupungit Luokka:Ydintutkimuslaitokset Luokka:Naukograd
Akryylinitriili

Akryylinitriili on orgaaninen yhdiste (nitriili), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä tai vaaleankeltaista, herkkäliikkeistä, herkästi haihtuvaa nestettä, jolla on pistävä haju. Aine muuttuu valon vaikutuksesta kellertäväksi. Sen kemiallinen kaava on C3H3N ja rakennekaava on CH2CHCN. Akryylinitriilistä käytetään myös nimityksiä syanoetyleeni, 2-propeeninitriili ja vinyylisyanidi. Akryylinitriilin moolimassa on 53,1 g/mol, sulamispiste −84 °C, kiehumispiste 77 °C, suhteellinen tiheys 0,8 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 20 °C lämpötilassa 7 g/100 ml, leimahduspiste −1 °C c.c., itsesyttymislämpötila 481 °C ja CAS-numero 107-13-1. Akryylinitriili reagoi vahvojen emästen, amiinien, vahvojen happojen ja vahvojen hapettimien, esimerkiksi bromin, kanssa. Aine syövyttää messinkiä, kuparia ja kuparilejeerinkejä. Akryylinitriili polymeroituu helposti lämmön, valon tai emästen vaikutuksesta. Aineen polymeroitumista voidaan rajoittaa lisäämällä siihen polymeraatioinhibiittorina käytettävää hydrokinonimonometyylieetteriä eli 4-metoksifenolia. == Ympäristö- ja terveysvaikutukset == Lyhytaikainen altistus aineelle ja höyrylle ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Akryylinitriili on perimälle myrkyllistä ja mutaatioita aiheuttavaa ainetta. Eläinkokeiden perusteella aine on mahdollisesti ihmiselle syöpää aiheuttavaa (ryhmä 2B). == Katso myös == * ABS-muovi == Lähteet == * *OVA-ohje: Akryylinitriili *Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (TUKES): Akryylinitriili (pdf) *PubChem: Acrylonitrile *Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Acrylonitrile *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Acrylonitrile *National Toxicology Program, Department of Health and Human Services, Report on Carcinogens, Thirteenth Edition: Acrylonitrile (pdf) Luokka:Nitriilit
Blois

Blois on kaupunki Ranskan Centre-Val de Loiren alueella. Se on Loir-et-Cherin departementin pääkaupunki, joka sijaitsee Loiren rannalla Orléansin ja Toursin kaupunkien välissä. Vuonna 2006 Blois'ssa oli 48 487 asukasta. Kaupungissa sijaitsee Blois’n linna. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu Luokka:Ranskan kaupungit Luokka:Loir-et-Cherin kunnat
Langmuirin–Blodgettin kalvo

Langmuirin–Blodgettin kalvo eli LB-kalvo on kiinteän pinnan päällä oleva yhden tai useamman molekyylikerroksen paksuinen kerros orgaanisia molekyylejä, jotka on saatu pinnalle viemällä kiinteä tasainen pinta kohtisuorasti nesteen ja ilman rajapinnan läpi. Rajapinnalla on Langmuirin kalvo, joka koostuu yhdestä molekyylikerroksesta orgaanisia molekyylejä. Yksi kerros molekyylejä tarttuu pintaan jokaisella kasto- tai nostokerralla, kun kiinteä pinta joko tulee nesteestä ilmaan tai ilmasta nesteeseen. Näin saadaan hyvin tarkasti tasapaksuinen monikerroksinen kalvo molekyylejä. Molekyylit ovat yleensä polaarisia molekyylejä, joilla on hydrofiilinen ja hydrofobinen pää. Tällöin veden ja ilman rajapinnalla toinen pää pyrkii ulos vedestä hydrofobisuutensa vuoksi. Jos kiinteä pinta, jolle kalvo tehdään, on hydrofobinen, molekyylien hydrofobiset päät pyrkivät kiinnittymään pintaan. Pinnan hydrofiilisyyttä, hydrofobisuutta ja varausta säätämällä voidaan vaikuttaa siihen miten päin molekyylit pinnalle asettuvat. Langmuirin–Blodgettin kalvotekniikka on nimetty sen keksijöiden, Irving Langmuirin ja Katherine Blodgettin, mukaan. ==Aiheesta muualla== * Langmuirin–Blodgettin laitteisto Luokka:Ohutkalvot
Museokuoriainen

Museokuoriainen (Anthrenus museorum) on noin 3 mm pitkä, tummanruskea, pyöreähkö kuoriainen, peitinsiivissä vaaleita kuvioita. Museokuoriaisen toukka on noin 4 mm pitkä, ruskea ja karvainen. Havaitessaan liikettä tai kosketettaessa museokuoriainen jähmettyy paikalleen tekeytyen kuolleeksi. == Elinympäristö == Museokuoriainen elää muiden eläinten pesissä, ampiaispesissä sekä raadoissa syöden höyheniä, karvoja sekä kuolleita hyönteisiä. Aikuiset museokuoriaiset syövät myös kukkien siitepölyä. Sään viiletessä museokuoriaiset etsivät talvehtimispaikkaa rakennuksista ja kevään tullen hakeutuvat jälleen takaisin luontoon. == Haitat == Museokuoriaisen toukat saattavat vahingoittaa eläin- ja hyönteiskokoelmia, tekstiilejä sekä turkiksia. Vahingot jäävät yleensä melko vähäisiksi, mutta varsinkin eläinkokoelmissa ne toistuvasti esiintyessään saattavat aiheuttaa merkittävämpääkin vahinkoa. Tekstiileissä kuoriaisen aiheuttamat tuhot tunnistaa pienistä sileäreunaisista rei'istä. == Torjunta == Museokuoriaista torjutaan poistamalla eläinten pesät, ampiaispesät ja eläintenraadot rakennuksista (ullakot, räystäiden alustat, kellarit sekä hormit) ja huolehtimalla yleisestä siisteydestä. Lajia voidaan hävittää myös myrkyttämällä sekä varsinkin arvokkaiden eläinkokoelmien ja tekstiilien kohdalla pakastamalla. == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Museokuoriainen (Anthrenus museorum) *Ötökkätieto: Museokuoriainen (Anthrenus museorum) *Jarmo Holopaisen kuvaus sisätilojen tuholaisista *Helsingin kaupunki ympäristökeskus: Museokuoriainen (Amthrenus museorum) *Hyonteismaailma.fi - Museokuoriainen Oy Transmeri Ab *ITIS: Anthrenus museorum *Pherobase: Semiochemicals of Anthrenus museorum, the Museum beetle *Bug Guide: Anthrenus museorum - Museum Beetle *Museum Pets: Museum beetle Anthrenus museorum (pdf) Luokka:Erilaisruokaiset Luokka:Tuhohyönteiset
Coreper

Pysyvien edustajien komitea (lyh. Coreper, , ) on Euroopan unionin jäsenmaiden pysyvien edustajien komitea, joka valmistelee ministerineuvostojen kokouksia ja päätöksiä. Coreper kokoontuu kahdessa eri kokoonpanossa. == Toiminta == Coreper kokoontuu kahdessa kokoonpanossa (I ja II). Niiden toimialat ulottuvat koko EU:n toimialalle pois lukien maatalouskysymykset, joita valmistelee maatalouden erityiskomitea. Coreper II valmistelee seuraavien neuvoston kokoonpanojen toimintaa: * yleiset asiat ja ulkosuhteet * talous- ja rahoitusasiat (Ecofin-neuvosto) * oikeus- ja sisäasiat Coreper I puolestaan valmistelee neuvoston muiden kokoonpanojen toimintaa: * työllisyys, sosiaalipolitiikka, terveys ja kuluttaja-asiat * kilpailukyky (sisämarkkinat, teollisuus ja tutkimus) * liikenne, televiestintä ja energia * ympäristö * koulutus, nuoriso ja kulttuuri * maatalous ja kalastus Komitea koostuu nimensä mukaisesti unionin jäsenvaltioiden edustajista. Jäsenvaltioiden suurlähettiläät EU:ssa toimivat edustajina Coreper II:ssa ja heidän sijaisensa Coreper I:ssä. Komitean puheenjohtajana toimii kulloisenkin puheenjohtajavaltion edustaja. Coreper on perustettu Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa eli Rooman sopimuksessa, jonka 207. artiklan mukaan jäsenvaltioiden pysyvistä edustajista koostuva komitea huolehtii neuvoston työn valmistelusta sekä suorittaa neuvoston sille antamat toimeksiannot. Myös Coreperin työtä valmistellaan. Ns. mertensit valmistelevat Coreper I:n työskentelyä ja ns. anticit vastaavasti Coreper II:n. Myös näissä kokoonpanoissa on virkamiesedustaja jokaisesta jäsenvaltiosta. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Suomen pysyvä edustusto EU:ssa * Coreper EU:n virallisen kotisivun EU-sanastossa Luokka:Euroopan unionin neuvosto
Enryaku-ji

Enryaku-ji () on buddhalainen temppeli ja luostari Japanissa Kioton koillispuolella Hieivuoren huipulla. Sen perusti Saichō vuonna 806 palattuaan Kiinasta ja tuotuaan samalla Tendai-lahkon Japaniin. Enryaku-jistä tuli Japanin buddhalaisuuden tärkeimpiä keskuksia, jolla oli huippukautenaan noin 3 000 alatemppeliä ja tuhannen soturimunkin () armeija. Temppeli joutui konfliktiin Kioton hovin kanssa, ja sen munkit hävittivät Kiotoa vuosisatojen ajan. Vuonna 1571 Oda Nobunaga, joka näki temppelin vaikutusvallan esteenä Japanin yhdistymiselle, tuhosi suurimman osan kompleksista ja tappoi sen munkit. Nykyinen Enryaku-ji on vain pieni osa aikaisemmasta temppelistä. Tendai toimi perusteena lähes kaikille tärkeille japanilaisille buddhalaisille lahkoille: zenin, nichirenin ja jōdo-shūn perustajat ovat aloittaneet uransa Enryaku-jissä. Enryaku-ji jakautuu kolmeen osaan: Tōtō (itäinen osa), Saitō (läntinen osa) ja Yokawa, joka sijaitsee neljän kilometrin päässä edellisistä. Tōtōssa on temppelin kaksi tärkeintä hallia, Konpon chūdō ja Jōdo-in. Konpon chūdō ("pää-keskihalli") on Tendai-suuntauksen sydän; nykyinen rakennus on vuodelta 1642. Jōdo-in ("puhtaan maan halli") koostuu kolmesta temppelistä, joissa on Saichōn hauta, Saichōn patsas ja Saichōn kaivertamaksi väitetty Amida-buddhan patsas. Läntisessä osassa on vuorostaan kaksi symmetristä hallia, Jōgyōdō ja Hokkedō, jotka ovat vuodelta 1595. Edellisessä ("jatkuvan kävelyn halli") munkit kiertävät Amidan patsasta ja jälkimmäisessä ("lootushalli") kävellään ja meditoidaan lootussutraa. Läntisen osan tärkein halli on Shakadō, joka on omistettu Shakyamuni-buddhalle. Halli on Enryaku-jin vanhin rakennus, ja se on tuotu paikalle Toyotomi Hideyoshin käskystä Mii- derasta, kilpailevasta Tendai-lahkon temppelistä Hiei-vuoren toiselta puolelta 1500-luvun lopulla. Temppelille pääsee Kiotosta bussilla tai junan (Eizan- rautatiet), funikulaarin ja köysiradan yhdistelmällä. Enryaku-ji on otettu yhdessä Kioton muiden kulttuuriaarteiden kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon. File:Enryakuji Daikodo01n3200.jpg|Daikodo File:Enryakuji Kanchodo01n3200.jpg|Kanchodo File:Enryakuji Monjuro02n3200.jpg|Monjuro File:Enryakuji Shoro01n4272.jpg|Shoro File:Enryakuji Toto01n3200.jpg|Toto File:Enryakuji Amidado.jpg|Amidado File:Enryakuji Kaidanin01n3200.jpg|Kaidanin File:Enryakuji Tenhorindo02n4272.jpg|Tenhorindo File:Enryakuji Ninaido01n3200.jpg|Ninaido File:Enryakuji Jogyodo01n3200.jpg|Jogyodo File:Enryakuji yokawachudo.jpg|Yokokawa-chudo == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Japanin buddhalaiset temppelit Luokka:Kioton temppelit ja pyhäköt Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Japanissa
Ovi (lehti)

Ovi oli lokakuussa 2006 ensimmäisen kerran ilmestynyt ilmaiseksi jaettava aikakauslehti. Sen päätoimittaja oli Jone Nikula. Lehteä julkaisi Kustannus Oy Vista. Lehden tavoitteena oli päätoimittajansa sanoin ”rakentaa vuoropuhelua ajan ilmiöiden, ihmisten ja lukijoiden välillä”. Vuonna 2007 lehti ilmestyi neljä kertaa. Viimeinen Ovi-lehti ilmestyi huhtikuussa 2008 Ovi-tavaramerkin siirtyessä Nokialle. Kustannus Oy Vista jatkoi ilmaisen, kaupunkilaisen yleisaikakauslehden tekoa nimellä Kaupungin Aika. Tekijäkaarti – päätoimittajasta alkaen – säilyi enimmäkseen ennallaan. Lehti ilmestyi ennen lopettamistaan neljä kertaa. ==Aiheesta muualla== * Ovi-lehden kotisivu * Kaupungin Aika Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet Luokka:Suomalaiset ilmaisjakelulehdet
Abraham Zapruder

Abraham Zapruder (15. toukokuuta 1905 – 30. elokuuta 1970) kuvasi Bell & Howell 414PD Director Series -kaitafilmikamerallaan presidentti John F. Kennedyn autosaattuetta 22. marraskuuta 1963 sen matkatessa Dallasissa, Texasissa ja tuli samalla tallentaneeksi John F. Kennedyn salamurhan. Zapruderin filmi on ainoa kuvatallenne, jolle salamurha on tallentunut kokonaisuudessaan ja Yhdysvaltain hallitus pakkolunasti sen Zapruderin perikunnalta vuonna 1998. Zapruderin kuvaama kaitafilmi otettiin vuonna 1994 mukaan Yhdysvaltojen National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia.Complete National Film Registry Listing, National Film Preservation Board, Library of Congress. Viitattu 4.5.2019. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset henkilöt Luokka:John F. Kennedyn salamurha Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Petri Hohenthal

Nils Petri Bogislaus Hohenthal (11. huhtikuuta 1946 Helsinki – 23. helmikuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen trubaduuri, muusikko, säveltäjä ja sovittaja. Hänen pääinstrumenttinsa oli kitara. Solo ry myönsi Hohenthalille vuonna 1994 mestaritrubaduurin arvon hänen ansioistaan suomalaisen trubaduurikulttuurin esiintuojana ja edistäjänä. Hohenthal oli ehdolla vuoden 2003 eduskuntavaaleissa liberaalien listalla. Hän sai 96 ääntä. Hohenthal kuoli keuhkosyöpään 58-vuotiaana 23. helmikuuta 2005. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle. == Yhtyeet == * Three Voices, laulaja ja kitaristi (1964–1967) * Pihasoittajat (1969–1970) * Cumulus, laulaja, kitaristi, viulisti, säveltäjä ja sovittaja (1970–1979) * Alan Miehet, (1979–1981) * Les Cavaliers, trubaduuri (1984–) == Julkaisuja == * Petri Hohenthal: Pois murheet (1976) * Petri Hohenthal: Laulu se on ollut iltojeni ilo (1983) * Petri Hohenthal: Sininen hämärä (1983) * Petri Hohenthal & Vesa Nuotio: Murheet pois (1989) * Petri Hohenthal: Kuusi neilikkaa (1990) * Petri Hohenthal, Jan Steen & Roland Koppaz: Kolme bardia (1991) * Hohenthals (=Petri ja Jan Hohenthal): Toivotut (2002) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Petri Hohenthalin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * Petri Hohenthal Populaarimusiikin museon tietokannassa * http://www.hely.info/haastattelut.html * Luokka:Suomalaiset kitaristit Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
PGM-11 Redstone

Redstone oli yhdysvaltalainen keskimatkan ohjus (MRBM) ja myöhemmin kantoraketti. Ohjuksen tunnistenumero on PGM-11A. Tämä ohjus oli saksalaisen rakettisuunnittelun uranuurtaja Wernher von Braunin suunnittelema. Redstone oli armeijan ”vanha luotettava”. Se oli tarkka, luotettava, nestemäistä polttoainetta käyttävä raketti. Nykyisin ohjuksiin verrattuna sen huonoja puolia olivat lyhyt kantomatka ja runsas tukikaluston vaatimus sekä hidas laukaisuaika. Redstone-ohjusta käytettiin kantorakettina Mercury-ohjelman alussa. Redstonen kehittelyä edelsi Hermes-suunnitelma 1944. Raketista kaavailtiin 200 kilometriä kantavaa, mutta kantomatka pieneni suunnitelman edetessä. Vuonna 1951 projekti kulki SSM-G-14 eli Hermes C-1-nimisenä. Tämän jälkeen suunnitellun ohjuksen kantomatka laski 400 kilometriin. Ensi kerran Redstone laukaistiin 1952, ja ensimmäinen onnistunut koelento oli vuonna 1953. Chrysler alkoi tuottaa ohjusta sarjoina 1955. Yhdysvaltain armeija sai käyttöönsä ohjuksen 1958 ja se poistettiin asevarastosta jo 1964. Raketti käytti nestemäistä happea ja alkoholia polttoaineena edeltäjänsä V-2:n tapaan. Redstone-ohjuksen kantomatka oli 325 kilometriä, ja muutamia Redstone- yksiköitä oli Saksan liittotasavallassa vuoteen 1963. Redstonen ydinkärki oli joko W-39 3,5 megatonnin vetypommi tai tavanomainen räjähde. Elokuussa 1958 vetypommilla varustettu Redstone laukaistiin operaatio Hardtack I:ssa Tyyneenmereen. Myöhemmin 1. elokuuta 1958 räjähti Redstonella laukaistu ydinkärki yli 70 kilometrin korkeudessa kokeessa nimeltä operaatio Teak. Myöhemmin elokuussa Orange laukaistiin Redstonella 43 kilometrin korkeuteen. Molemmissa kokeissa käytettiin 3,75 megatonnin kärkeä. SM-78/PGM-19 Jupiter- ohjus oli Redstonen välitön seuraaja. Yhdysvallat olisi kyennyt laukaisemaan Jupiter-C-raketilla satelliitin jo 1956, mutta Yhdysvaltain hallitus halusi laukaista satelliitin siviiliraketilla ja esti laukaisun. Kun Yhdysvaltain ensimmäinen satelliittilaukaisu oli epäonnistunut Vanguard-raketin tuhouduttua laukaisualustalle ja Neuvostoliiton Sputnik 2 kiersi jo maata, Von Braun sai laukaista satelliitin. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * * * * Luokka:Keskimatkan ballistiset ohjukset Luokka:Kantoraketit Luokka:Yhdysvaltalaiset ohjukset Luokka:Yhdysvaltain avaruustoiminta
Etelä-Trøndelagin lääni

Etelä-Trøndelagin lääni () on entinen Norjan lääni maan keskiosassa Trøndelagin alueella. Se rajautui pohjoisessa Pohjois-Trøndelagin lääniin, lännessä Møren ja Romsdalin lääniin ja Norjanmereen, etelässä Opplandin ja Hedmarkin lääneihin sekä idässä Ruotsiin. Sen pääkaupunki oli Trondheim, jossa asui yli puolet läänin asukkaista. Läänissä oli 313 370 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala oli 18 839,37 neliökilometriä. Vuonna 2018 Etelä- ja Pohjois- Trøndelagin läänit yhdistettiin Trøndelagin lääniksi. == Kunnat == Etelä- Trøndelagin lääniin kuuluivat seuraavat 25 kuntaa:Sør-Trøndelag fylkeskommune: Kommuner i Sør-Trøndelag Viitattu 23.10.2014. * Åfjord * Agdenes * Bjugn * Frøya * Hemne * Hitra * Holtålen * Klæbu * Malvik * Meldal * Melhus * Midtre Gauldal * Oppdal * Orkdal * Ørland * Osen * Rennebu * Rissa * Roan * Røros * Selbu * Skaun * Snillfjord * Trondheim * Tydal == Väestön kehitys == Vuosi VäkilukuSSB.no, Statistics Norway.Projected population - Statistics Norway 1951 197 687 1961 211 819 1971 234 022 1981 244 760 1991 251 076 2001 264 865 2011 294 066 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Läänin internetsivut * Sør-Trøndelag Store norske leksikon *
Frehley’s Comet (albumi)

Frehley's Comet on KISS-yhtyeen vanhan soolokitaristin Ace Frehleyn ja hänen yhtyeensä Frehley's Cometin julkaisema soololevy vuodelta 1987. Albumilta nousi pieneksi hitiksi Russ Ballardin kirjoittama "Into The Night", joka pääsi Billboardin listoilla vuonna 1987 sijalle #27. Russ Ballard oli myös kirjoittanut Ace Frehleyn aiemman (vuonna 1978 julkaistu) soololevyn hitiksi nousseen kappaleen "New York Groove". == Kappalelista == # (Ace Frehley, Chip Taylor) # (Frehley, Eric Carr, Richie Scarlett) # (Russ Ballard) # (Tod Howarth) # (Ace Frehley, Marty Kupersmith) # (Ace Frehley, Ira Schickman) # (Howarth, Ace Frehley, Jim McClarty, Kevin Russell) # (Ace Frehley) # (Ace Frehley) # (Ace Frehley, John Regan) == Kokoonpano == * Ace Frehley - Soolokitara, rytmikitara ja laulu * Tod Howarth - Rytmikitara, kosketinsoittimet ja laulu * John Regan - Bassokitara ja taustalaulu * Anton Fig - Rummut ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1987 albumit Luokka:Ace Frehleyn albumit
Ky Fanin epäyhtälö

Matematiikassa Ky Fanin epäyhtälö kuuluu seuraavasti: Olkoon 0 kaikilla i=1,\cdots,n. Tällöin \frac{\prod_{i=1}^{n}x_i}{\left (\sum_{i=1}^nx_i\right )^n}\leq \frac{\prod_{i=1}^n(1-x_i)}{(\sum_{i=1}^n(1-x_i))^n}. Epäyhtälössä pätee yhtäsuuruus jos ja vain jos kaikki x_i:t ovat yhtä suuria. Yleisempi versio epäyhtälöstä on Levinsonin epäyhtälö. Luokka:Epäyhtälöt
Second Sighting

Second Sighting on Frehley's Comet-yhtyeen toinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi, ja se on julkaistu vuonna 1988. Kuten edeltäjänsä, myös tämä yhtyeen studioalbumi menestyi erittäin hyvin. Albumin remasteroitu versio julkaistiin vuonna 1998. Julkaisua on nykypäivänä saatavana vinyylinä, kasettina ja cd-levynä. Albumi kuitenkin menestyi listoilla kehnosti, ja sen korkein sijoitus oli vuonna 1988 The Billboard 200-listan sijalla 81. Albumin klassikkokappaleet ovat "Insane" ja "Time Ain't Runnin' Out". ==Kappalelista== # * # ** # * # ** # * & ** # * # ** # * # ** # *** * = laulu: Ace Frehley, ** = laulu: Tod Howarth, *** = instrumentaali ==Kokoonpano== *Ace Frehley - soolokitara, laulu, taustalaulu *Tod Howarth - rytmikitara, laulu, taustalaulu *John Regan - bassokitara, taustalaulu *Jamie Oldaker - rummut, taustalaulu Luokka:Vuoden 1988 albumit Luokka:Ace Frehleyn albumit
Nightfall in Middle-Earth

Nightfall in Middle-Earth on Blind Guardianin kuudes studioalbumi. Yhtye eteni tällä levyllä yhä eeppisempiin ja mahtipontisempiin sävellyksiin. Vuonna 1998 julkaistu levy on konseptialbumi ja pohjautuu J. R. R. Tolkienin Silmarillion- teokseen. Tarinaa kuljettavat levyllä eteenpäin varsinaisten kappaleiden lisäksi erityiset väliosat, jotka koostuvat kirjan hahmojen vuoropuheluista, pienistä laulelmista ja kerrontaosioista. Tällä levyllä tapahtui myös ensimmäinen muutos yhtyeen kokoonpanoon sitten demoaikojen. Hansi Kürsch otti laulutunteja ja ryhtyi panostamaan entistäkin upeampiin laulusuorituksiin. Basson varteen palkattiin Oliver Holzwarth, joka toimii edelleen Blind Guardianin sessio- ja livebasistina. Levyltä julkaistiin single Mirror Mirror. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # (*) väliosa == Kokoonpano == * Hansi Kürsch - laulu * André Olbrich - kitara * Marcus Siepen - kitara * Thomen Stauch - rummut * Oliver Holzwarth (vieraileva muusikko) - basso * Michael Schüren (vieraileva muusikko) - piano * Mathias Wiesner (vieraileva muusikko) - koskettimet * Max Zelzner (vieraileva muusikko) - huilut == Arvostelut == * Imperiumi: 10/10 == Lähteet == * http://www.blind- guardian.com * Blind Guardianin julkaisut === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1998 albumit Luokka:Blind Guardianin albumit Luokka:Konseptialbumit Luokka:Flemming Rasmussenin tuottamat albumit Luokka:Silmarillion
Mäntykangas (Kokkola)

Mäntykangas on pääosin asuinalueeksi rakennettu kaupunginosa Kokkolassa. == Sijainti == Kaupunginosa sijaitsee Kokkolan keskustan länsipuolella. == Historia == 1700- ja 1800-luvuilla puuttomalla mäellä sijaitsi tuulimyllyjä, ja alueella oli kaupungin rangaistuspaikka. Aiemmin louhikkoinen mäki raivattiin 1700-luvulla pelloksi. Kaupunginosan jugendtyylinen, vapaamuotoinen asemakaava valmistui 1909; katuverkosto myötäilee maaston muotoja. ===Rakennuskanta === Jugendtyylinen rakennuskanta, joka koostuu lähinnä puolitoistakerroksisista puutaloista, on peräisin pääosin 1920-luvulta. Mäntykankaalla sijaitsee 1907 valmistunut Renlundin kansakoulu sekä 1928 valmistunut entinen suojeluskuntatalo Vartiolinna, nykyinen Kokkolatalo, jossa toimii Kokkolan kaupunginteatteri. Kaupunginosan etelänurkassa sijaitsee 1700-luvun lopulta peräisin oleva Katariinan kalmisto. Kokkolan vanha vesitorni sijaitsee Mäntykankaan korkeimmalla kohdalla. Vuonna 1930 valmistuneessa Mäntykankaan koulussa toimi sota-aikana sotilassairaala. == Lähteet == *Kokkolan kaupungin lausunto Keski-Pohjanmaan maakuntakaavan 2. vaiheen maakuntakaavan kaavaluonnoksesta, Liite A Luokka:Kokkolan kaupunginosat
Tamara Dernjatin

Tamara Dernjatin (omaa sukua Hramova, 6. kesäkuuta 1926 Muolaa - 3\. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli venäläissukuinen suomalainen laulaja. Hän oli syntynyt luovutetun Karjalan Muolaassa ortodoksiseen venäläiseen emigranttiperheeseen. Hramovin kymmenlapsinen perhe muutti sotien jälkeen Karjalasta Turkuun, jossa perheen tyttäristä Tamara, Katja (Kati, myöhemmin Tevilin) ja Olga (myöhemmin Levonen) perustivat lauluyhtyeen Sävelsiskot. Yhtye levytti viisi levyä, joista kolme Olavi Virran kanssa vuonna 1950. Metro-tyttöjen Annikki Väkeväisen mentyä naimisiin, Tamara Hramova liittyi yhtyeen sopraanoksi (laulajia koelauluun haettiin lehti-ilmoituksella). 1950-luvun kuluessa Dernjatin oli mukana Metro-tyttöjen lähes kaikilla levytyksillä. Tamara Hramova/Dernjatin esiintyi myös soolosolistina, yleensä taiteilijanimellä Tamara (tai Marianne). Hänen soolosinglejään olivat muun muassa käännöskappaleet ”Pienet kellot” ja ”Jos luulet mun kaipaavan” sekä Toivo Kärjen-Reino Helismaan "Sade ruutuun soittaa" ja "Tule vaan,tule vaan,tule vaan".Kärki 2015, s. 335 Olavi Virran kanssa hän levytti laulut ”Vuoden vaihtuessa”, ”Näin lapsuusjouluina laulettiin” (mukana myös lapsilaulajat Virve ja Károly) sekä ”Keittiöpolkka”. Viimeisen levytyksensä hän teki 1969. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tamara Hramova Populaarimusiikin museon tietokannassa (Internet Archive) Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Suomen venäläiset Luokka:1950-luvun yhtyeet ja sooloartistit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Levinsonin epäyhtälö

Matematiikassa Levinsonin epäyhtälö on positiivisia reaalilukuja koskeva epäyhtälö. Epäyhtälö kuuluu näin: Olkoon a>0 ja funktiolla f on olemassa kolmas derivaatta välillä ]0,2a[, jolle f(x)\geq 0 kaikilla x\in ]0,2a[. Jos 0 kaikilla i=1,\ldots, n ja 0, on voimassa \sum_{i=1}^np_if(x_i)/\sum_{i=1}^np_i-f \left (\sum_{i=1}^np_ix_i/\sum_{i=1}^np_i\right )\leq \sum_{i=1}^np_if(2a-x_i)/\sum_{i=1}^np_i-f \left (\sum_{i=1}^np_i(2a-x_i)/\sum_{i=1}^np_i\right ) Ky Fanin epäyhtälö on erikoistapaus Levinsonin epäyhtälöstä kun p_i=1,a=\frac{1}{2} ja f(x)=\log x. ==Aiheesta muualla== Scott Lawrence ja Daniel Segalman: A generalization of two inequalities involving means, Proceedings of the American mathematical society. Vol 35 No. 1, syyskuu 1972 Luokka:Epäyhtälöt
PGM-19 Jupiter

PGM-19 Jupiter (alkujaan SM-78) oli yhdysvaltalainen ydinkärjellä varustettu keskimatkan ballistinen ohjus, joka kehitettiin lisäämällä Redstone-rakettiin jatkorakettivaiheita. Se oli kolmas Yhdysvaltojen keskimatkan ohjuksista, ensimmäinen oli Thor, jos ei SM-65 Atlas I: ta poislueta. Jupiterin kantomatka oli 2 400 km, siinä oli usean megatonnin taistelukärki ja sen CEP- osumatarkkuus oli 1 800 metriä. == Jupiterin käyttö == Jupiter-raketin polttoaineena käytettiin happea ja RP-1:tä (eräs kerosiinijaloste). Yhdysvalloilla oli Jupiter-ohjuksia 30 Italiassa ja 15 Turkissa. Vuosina 1961 ja 1962 sattui kaksi onnettomuutta, joissa salama iski italialaiseen tukikohtaan sijoitettuun Jupiter-ohjukseen. Molemmissa tapauksissa ydinkärjet aktivoituivat osittain. Muutaman salamaniskun jälkeen amerikkalaiset rakensivat Jupiter-laukaisualustojen ympärille ukkosenjohdattimia. Jupiter- rakettia käytettiin laukaisemaan monia Yhdysvaltojen ensimmäisiä Explorer- sarjan satelliitteja ja epäonnistuneita kuuluotaimia. Sillä laukaistiin myös apinoita koelennoille. Tunnetuimmat Jupiterit lienivät Jupiter A ja C. Satelliitin laukaisuun käytetty Juno/Juno I oli Jupiter C, jossa oli yksi lisävaihe. Juno II oli Jupiter-ohjuksesta kehitety kantoraketti. Jupiterin polttoainetankkia ja moottoreita käytettiin Saturnus 1 -rakettien osina.http://ntrs.nasa.gov/archive/nasa/casi.ntrs.nasa.gov/19710065502_1971065502.pdf ==Jupiter IRBM -ohjuksen tekniset tiedot == *Pituus: 18,3 m *Läpimitta: 2,67 m *Koko paino: 49 885 kg *Tyhjäpaino: 6 221 kg *Nestehapen (LOX) paino: 31 189 kg *RP-1 (kerosiini) paino: 13 796 kg *Työntövoima: 667 kN *Moottori: Rocketdyne LR70-NA (Model S-3D) *ISP: 247,5 s (2,43 kN·s/kg) *Paloaika: 157,8 s *Polttoaineen kulutus: 284,7 kg/s *Kantomatka: 2 410 km *Lentoaika: 1 016,9 s *Päätenopeus: 14 458 km/h – Mach 13,04 *Paluunopeus: 17 131 km/h – Mach 15,45 *Kiihtyvyys: 13,69 g (134 m/s²) *Maksimi hidastuvuus: 44,0 g (431 m/s²) *Huippukorkeus: 628 km *Tarkkuus CEP 1 800 m *Taistelukärki: 1,45 Mt:n vetypommi W-49 – 750 kg *Sytytys: Lähestyminen, törmäys *Ohjaus: Inertia == Jupiter-raketin vaiheet == Parameteri 1:s vaihe 2:s vaihe 3:s vaihe 4:s vaihe Massa täytenä 54 431 kg 462 kg 126 kg 42 kg Tyhjämassa 5 443 kg 231 kg 63 kg 21 kg Työntövoima 667 kN 73 kN 20 kN 7 kN Isp 248 s (2,43 kN·s/kg) 214 s (2,10 kN·s/kg) 214 s (2,10 kN·s/kg) 214 s (2,10 kN·s/kg) Paloaika 182 s 6 s 6 s 6 s Pituus 18,28 m 1,0 m 1,0 m 1,0 m Läpimitta 2,67 m 1,0 m 0,50 m 0,30 m Moottori: Rocketdyne S-3D 11 Sergeant- moottoria 3 Sergeant-moottoria Sergeant-moottori Polttoaine LOX/RP-1 Kiinteä Kiinteä Kiinteä == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Jupiter M-19 *Globalsecurity jupiter *Globalsecurity Jupiter C *Encyclopedia Astronautica – Jupiter IRBM Luokka:Keskimatkan ballistiset ohjukset Luokka:Yhdysvaltalaiset ohjukset Luokka:Yhdysvaltain avaruustoiminta
Rektio

Rektio ( ’ohjaus’) on lauseopillinen ilmiö, jossa pääsana vaatii täydennyksensä tiettyyn sijamuotoon. Esimerkiksi tykätä-verbin täydennyksen pitää olla elatiivissa: tykkään koulusta (muut sijamuodot, kuten *tykkään koululta tai *tykkään kouluun, eivät ole mahdollisia). Ohjaavana pääsanana voi verbin sijasta olla myös adpositio (esim. lähellä koulua tai koulun lähellä) tai joissain tapauksissa substantiivi (esim. näkökulma kouluun), adjektiivi (esim. koulun näköinen) tai adverbi (esim. sidoksissa kouluun). Rektion asettamat vaatimukset ovat usein sanakohtaisia ja mielivaltaisia. Ne ovat historiallisen kehityksen tulosta, joka ei ole pääteltävissä ilmauksen merkityksestä käsin. Tämän vuoksi vieraita kieliä opiskeltaessa rektio usein vaatii runsasta ulkoa opettelua. == Rektio ei vaihtele merkityksen mukaan == Kun täydennyksen muoto ohjautuu pääsanan rektion mukaan, sillä ei tarvitse olla yhteyttä sijamuodon tyypilliseen merkitykseen (esimerkiksi lauseessa tykkään koulusta elatiivimuoto ei ilmaise samanlaista ulos tai pois suuntautuvaa liikettä kuin lauseessa tulen koulusta). Jos sijamuoto on vaihdettavissa ja tämä muuttaa lauseen merkitystä (esimerkiksi menen kouluun tai menen koululle), kyse ei ole rektiosta, vaan tällöin sijamuoto määräytyy merkitysopillisin perustein. Rektiosta ei myöskään ole tapana puhua silloin, kun täydennyksenä on objekti, jonka muoto riippuu verbin aspektimerkityksestä (esim. heilutin lippua; vrt. heilutin lipun riekaleiksi). Joskus rektio voi sallia vaihtoehtoisiakin muotoja, mutta ne eivät muuta ilmauksen merkitystä. Merkitykseltään yhtäläisiä rektioverbirakenteita ovat maistua hyvältä ja maistua hyvälle. Tällainen vaihtelu voi johtua murre-eroista. Suomen kirjakielessä on esimerkiksi vanhastaan suositeltu käytettäväksi itämurteille ominaista verbirakennetta alkaa tehdä (jossa alkaa-verbi vaatii täydennyksekseen A-infinitiivin perusmuodon), kun taas länsimurteille ominaisempaa rakennetta alkaa tekemään (jossa alkaa-verbin täydennyksenä on MA-infinitiivin illatiivimuoto) on pidetty puhekielisenä ja suorastaan virheellisenä. Tammikuussa 2014 suomen kielen lautakunta kuitenkin päätti hyväksyä yleiskielessä käytettäväksi myös tämän länsimurteisen rakennetyypin (vaihtoehtoinen länsimurteiden rakenne rupeaa tekemään on esiintynyt kirjakielessäkin jo Mikael Agricolan ajoista asti). == Rektio muissa kielissä == Saksan kielessä useimpien transitiiviverbien objekti on akkusatiivissa: Ich sehe einen Mann ’näen erään miehen’. Voitaisiin siis sanoa, että yleisesti saksan transitiiviverbien rektio vaatii objektilta akkusatiivia. Tavallisesti kuitenkin rektioverbeiksi nimitetään vain verbejä, jotka vaativat objektinsa sijaksi jonkin muun sijamuodon kuin akkusatiivin tai mahdollisesti objektin eteen jonkin tietyn preposition. Sellainen on muiden muassa warten-verbi, joka vaatii objektinsa eteen auf-preposition: Ich warte auf einen Mann ’odotan erästä miestä’. == Katso myös == * Kongruenssi * Valenssi == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Lauseoppi
Musō Gonnosuke Katsuyoshi

Musō Gonnosuke Katsuyoshi (, tunnettiin aiemmin myös nimellä Hirano Gonbei) oli 1600-luvulla elänyt samurai ja japanilaisen koryū-koulukunnan Shindō Musō- ryūn perustaja. == Gonnosuken elämä ja jōjutsun synty == Musō Gonnosuke Katsuyoshin elämästä tiedetään varmuudella hyvin vähän. Ensimmäisen kohtaamisen Gonnosuken ja Musashin välillä epäillään sattuneen 1605, mutta ensimmäinen kirjallinen kuvaus kohtaamisesta on vasta 1629 Kaijo Monogatarin kirjoittamana. Gonnosuke oli menkyo sekä Tenshin shōden Katori shintō-ryūssa että Kashima Shin ryūssa (joissakin lähteissä Kashima Jikishinkage ryūssa). Shindō Musō-ryū jōjutsun Gonnosuke kehitti hävittyään ottelun kuuluisalle japanilaiselle miekkamiehelle Miyamoto Musashille. Yhden kirjallisen lähteen mukaan Gonnosuke oli musha shūgyōlla oppilaidensa kanssa kiertäen Japania. Gonnosuke oli jo aiemmin vaelluksellaan kohdannut Musashin isän, joka oli kuuluisa jutte-taidoistaan, otellut tätä vastaan ja voittanut. Gonnosuke halusi siksi koetella myös poikaa, Miyamoto Musashia. Musashi säästi hävinneen Gonnosuken hengen. Häviönsä jälkeen Musō jatkoi vaelteluaan saapuen vihdoin Homan-vuorelle Chikuzenissa (nykyisessä Fukuokan prefektuurissa), jonne hän pysähtyi 37 päiväksi. Temppelivuori oli tunnettu buddhalaisen kilvoittelun (shugendo) harjoituksistaan. Rukoustensa viimeisenä päivänä Musō Gonnosuke sai unessa viestin ”maruki wo motte, suigetsu wo shire” (pyöreä keppi aseena löydä sisuspunos). Tämän "jumalaisen näyn" innoittamana Gonnosuke lyhensi bōn 128 cm:n pituiseksi jōksi ja kehitti lyhyen kepin eli jōn tekniikat, alkujaan 5 kappaletta, nimeltään hiden gyo i. Sittemmin Gonnosuke siirtyi Chikuzenin provinssiin daimio Kuroda Nagamasan palvelukseen ja pysyi toimessaan kuolemaansa asti. Pascal Kriegerin mukaan Muso antoi menkyon kymmenelle oppilaalle, mutta kirjallista todistusaineistoa ei ole käytettävissä. Myöskään Kurodan klaanin dokumenteista ei löydy mainintaa Musō Gonnosuken palkkaamisesta, syntymä- tai kuolinvuodesta tai virka-asemasta. Ainoa dokumentti, joka liittää Musōn Kuroda-haniin on hänen lahjoittamakseen merkityn kunniamiekan kirjaus Tsukuban pyhätössä. Gonnosuken kehittämä Shindō Musō-ryū jōjutsu säilyi Kuroda-klaanin yksityisenä taistelutaitona 1930-luvulle. == Lähteet == Luokka:Samurait Musō Gonnosuke Katsuyoshi