EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ilmari Neronen

Toivo Ilmari Neronen (5. elokuuta 1902 Mouhijärvi – 2. kesäkuuta 1978 HelsinkiKuolleita. Helsingin Sanomat 20.6.1978, s. 13. (Maksullinen artikkeli.)) oli suomalainen järjestövaikuttaja ja päätoimittaja. ==Henkilöhistoria== Ilmari Nerosen vanhemmat olivat kasööri Oskar Neronen ja Hilma Amanda Poussa ja puoliso vuodesta 1933 Kaisa Elisabet Rikkonen. Neronen tuli ylioppilaaksi 1923 ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1928. Valmistuttuaan hän oli vuoden ajan Pohjois-Satakunnan maatalousopiston opettaja, sitten Pienviljelijäin keskusliiton järjestökonsulentti ja apulaissihteeri 1929–1942. Maaseudun Tulevaisuus -lehden palvelukseen hän siirtyi 1942, ensin toimittajaksi, vuodesta 1943 toimitussihteeriksi ja myöhemmin toimituspäälliköksi. Lehden päätoimittaja hän oli 1960–1969. ==Teokset== * Pienviljelys kannattavaksi, 1934 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Nordic ID

Nordic ID Oyj on suomalainen RFID-teknologiayhtiö. Nordic ID:n kaupankäynti osakkeilla alkoi Helsingin pörssin First North -listalla 30. marraskuuta 2018. Brady Sarl -niminen yritys teki ostotarjouksen yhtiön osakkeista, ja kaupankäynti osakkeilla päättyi joulukuussa 2021. https://www.kauppalehti.fi/porssitiedotteet/valimiesoikeus-on-vahvistanut- brady-sarln-lunastusoikeuden-nordic-id-oyjn- vahemmistoosakkeisiin/0a886b80-5b34-5c84-a590-0cb99d2d013d == Suurimmat osakkeenomistajat == Marraskuun 2018 lopussa Nordic ID:n kahdeksan suurinta omistajaa olivat seuraavat: * Jorma Kaleva Lalla, 35,51 % * Alpo Juhani Alho, 11,99 % * Juha Olavi Reima, 4,01 % * Nordic ID Oyj, 3,86 % * Hilkka Tuulikki Lalla, 3,00 % * Jorma Keijo Toivonen, 2,60 % * Hannu Johannes Heino, 2,52 % * Mikko Tapio Lähteenmäki, 2,40 % == Lähteet == Luokka:Entiset suomalaiset pörssiyhtiöt Luokka:Suomalaiset teknologiayritykset
Pyhän Klement Ohridialaisen yliopisto

Pyhän Klement Ohridialaisen yliopisto (, УКЛО, UKLO) on toinen Pohjois- Makedonian valtiollisista yliopistoista. Yliopiston toiminnot ovat pääasiassa Bitolassa, mutta sillä on myös toimintoja Prilepissä, Ohridissa, Velesissä, Kičevossa ja Skopjessa. Yliopisto perustettiin 1979, mutta nimettiin pyhimyksen mukaan vasta 1994.http://www.uklo.edu.mk/tabs/view/9959322251dcd2a1d8fd838f7460170d Bitola - tehnichki fakultet.jpg|Teknisen tiedekunnan rakennus Bitolassa. File:Економски факултет - Прилеп.jpg|Taloustieteen tiedekuntaa (2021) Prilepissä. File:Maticna biblioteka Kliment Ohridski Bitola.jpg|Yliopiston kirjastoa (2014) Bitolassa. НУБСК-Поглед.jpg|Pyhän Klement Ohridialaisen kansallis- ja yliopistokirjasto Skopjessa. ==Katso myös== * Pohjois- Makedonian kansalliskirjasto ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * http://www.uklo.edu.mk/ Luokka:Pohjois-Makedonian yliopistot ja korkeakoulut
Eeva Turunen (kirjailija)

Eeva Turunen (s. 1983 Tampere) on suomalainen kirjailija. Hän on valmistunut arkkitehdiksi Tampereen teknillisestä yliopistosta ja opiskellut kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa. Turusen esikoisromaani Neiti U muistelee niin sanottua ihmissuhdehistoriaansa voitti Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon vuonna 2018. Hänen näytelmänsä Muutama sana Ullasta oli vuonna 2015 Lea-palkinnon finalistina ja voitti valtakunnallisen monologikilpailun. Näytelmä on käännetty myös saksaksi ja italiaksi. Vuonna 2022 Turunen voitti Kalevi Jäntin palkinnon romaanistaan Sivistynyt ja miellyttävä ihminen, joka oli myös yksi vuoden Finlandia-palkintoehdokkaista. == Teokset == * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Kalevi Jäntin palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jeanne Dielman

Jeanne Dielman (Jeanne Dielman, 23 quai du Commerce, 1080 Bruxelles) on Chantal Akermanin käsikirjoittama ja ohjaama belgialais-ranskalainen kokeellinen draamaelokuva vuodelta 1975. Yli kolmituntinen elokuva seuraa kolmea päivää keski-ikäisen ja keskiluokkaisen leskirouvan kotiin sidottua elämää apaattisen teinipojan äitinä ja kuvaa pedanttisen tarkasti naisen kotiaskareita, jotka keskeytyvät iltapäivisin maksullisen seksin tarjoamiseen. Kolmantena päivänä Jeannen elämä murtuu. Nimiosaa esittää Delphine Seyrig. Elokuvan kerronta perustuu kiinteään kameraan, pitkiin kuviin ja vain harvoihin leikkauksiin. Elokuvan tyylin määrittely on ollut tutkijoille hankalaa, sitä on luonnehdittu muun muassa feministiseksi ja etnografiseksi. Monet 1970-luvun avantgarde-elokuvantekijät sanoutuivat irti sen tyylistä. Suurelle yleisölle elokuva on jäänyt vieraaksi, mutta elokuvatutkijat etenkin Ranskassa, Espanjassa ja englanninkielisissä maissa ovat käsitelleet sitä laajasti. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti Jeanne Dielmanin kaikkien aikojen 20 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon. Joulukuussa 2022 Jeanne Dielman nousi kaikkien aikojen parhaaksi elokuvaksi Britannian filmi-instituutin (BFI) kerran vuosikymmenessä tekemässä Sight & Sound -elokuvalehden kyselyssä. Jeanne Dielman syrjäytti vuodesta 2012 kyselyn kärkipaikalla olleen Alfred Hitchcockin Vertigo – punaisen kyyneleen. Sitä ennen listakärjessä oli Citizen Kane neljänkymmenen vuoden ajan. == Lähteet == Luokka:Kokeelliset elokuvat Luokka:Vuoden 1975 belgialaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1975 ranskalaiset elokuvat
Cross Country (moottoripyöräily)

Cross Country on moottoripyörällä maastossa ajettava kestävyyskilpailu. Kilpailijan keskinopeus saa maksimissaan olla 55 km/t. Kilpailureitit sijaitsevat yhtenäisellä alueella, eivätkä reitit saa ylittää yleisen liikenteen teitä. ==Kilpailuluokat== *A-luokka *U20-luokka *B-luokka *Nuoret *Naiset *Harraste *Veteraanit *SV (sivuvaunumoottoripyörät) *ATV (nelipyöräiset) *Classic ==SM-luokat== *A-luokka *U20 *V40 *V50 *Naiset ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Suomen Moottoriliitto - Cross Country *CrossCountry | Xracing.fi Luokka:Moottoripyöräurheilu
Sendain metro

Sendain metro () on Japanin Sendain kaupunkia palveleva metrojärjestelmä. Sitä hallinnoi Sendain kaupungin liikennelaitos (). Järjestelmään kuuluu kaksi linjaa, Nanboku-linja ja Tōzai-linja, joiden yhteispituus on 28,7 kilometriä ja joilla on 29 asemaa. Vuonna 2016 Sendain metro kuljetti noin 84 miljoonaa matkustajaa; päivittäin matkustajia oli keskimäärin 229 000. == Historia == Sendain kasvaessa toisen maailmansodan jälkeen sen kaupunkialue laajeni ja liikenne autoistui, mikä johti pahenevaan ruuhkautumiseen. Kaupunki perusti vuonna 1963 komitean, jonka tehtävänä oli löytää kaupungille nopea ja tehokas julkisen liikenteen järjestelmä. Komitea ehdotti pohjois–eteläsuuntaisen metrolinjan rakentamista. Kaupungin raitioliikenne lakkautettiin vuonna 1976. Nanboku-linjan rakennustyöt aloitettiin toukokuussa 1981 ja valmiiksi linjan ensimmäinen osa saatiin vuoden 1987 heinäkuussa. Nykyisen pituutensa linja saavutti vuoden 1992 laajennuksen myötä. Toisen linjan eli Tōzai-linjan rakentaminen käynnistyi vuonna 2006 ja se avattiin joulukuussa 2015. == Linjat == Sendain metroon kuuluu kaksi linjaa, pohjois–eteläsuuntainen Nanboku-linja ja itä–länsisuuntainen Tōzai-linja. Ne kohtaavat toisensa kaupungin keskustassa Sendain rautatieasemalla, josta on vaihtoyhteys JR Higashi-Nihonin rautatielinjoille ja Tōhoku Shinkansen -suurnopeusjunalinjalle. Metrolinjat muodostavat ristin muotoisen joukkoliikenteen runkoverkon, joka palvelee kaikkia neljää ilmansuuntaa. Väri Kirjain Linja Japaniksi Reitti Pituus Vihreä N Nanboku-linja 南北線 Izumi-chūō–Tomizawa 14,8 km Sininen T Tōzai-linja 東西線 Yagiyama dōbutsukōen–Arai 13,9 km == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Sendain metro Sendain kaupungin liikennelaitoksen sivuilla Luokka:Sendai Luokka:Japanin metroliikenne
Mohinga

thumb|Mohinga-annos. thumb|Mohingaa myyvä katukauppias Mandalayssa. Mohinga tai mondi on riisinuudeleista, sekä kala- ja kookoscurrykastikkeesta valmistettava myanmarilainen eli burmalainen ruokalaji. Mohingaa pidetään usein maan kansallisruokana. Mohingan vermiselliä muistuttavat nuudelit valmistetaan hieman hapatetusta riisijauhosta. Nuudelien kanssa on kala- ja kookoscurrykastiketta, joka on rakenteeltaan ohutta ja lähes keittomaista. Annoksen lisukkeena voidaan tarjoilla useita erilaisia vaihtoehtoja, kuten keitettyjä kananmunia, paahdettua valkosipulia, pillisipulia, kikherneitä, chilipaprikoja, banaanipalmun ydintä ja esimerkiksi katkaravuista valmistettuja pihvejä. Mohingaa pidetään usein Myanmarin eli Burman kansallisruokana. Burmassa se on tyypillinen etenkin aamiaisena. Mohinga on suosittu katuruoka, jota myydään laajalti esimerkiksi kaupunkien torien ja katuvarsien kojuista. ==Lähteet== Luokka:Riisiruoat Luokka:Myanmarilainen keittiö
Hellions (yhtye)

Hellions on australialainen punkyhtye , joka perustettiin vuonna 2013 Sydneyssa. Se perustettiin The Briden hajoamisen jälkeen, josta rumpali Anthony Caruso, basistista laulajaksi vaihtanut Dre Faivre ja kitaristi- laulaja Matt Gravolin jatkoivat uuden nimen kanssa. He ovat julkaisseet neljä albumia, joista kolmas, Opera Oblivia, oli ehdolla vuoden 2016 ARIA Awardseissa parhaan hard rock -ja heavy metal-albumin kategoriassa. Yhtyeen viimeisin studioalbumi Rue julkaistiin 19. lokakuuta 2018. == Jäsenet == === Nykyinen kokoonpano === * Anthony Caruso – rummut, lyömäsoittimet, laulu (2013–) * Dre Faivre – laulu (2013–) * Matthew Gravolin – kitara, laulu (2013–) * Josh Campiao – kitara, taustalaulu (2015–) === Entiset jäsenet === * Lewis Usher – kitara, taustalaulu (2013–2014) * Dylan Stark – basso, taustalaulu (2013–2014) * Chris Moretti – basso, taustalaulu (2015–2017) == Diskografia == * AUS #49ARIA Report, issue 1302 * AUS #19 * AUS #4ARIA Report, issue 1384 * AUS #23 == Lähteet == Luokka:Australialaiset punkyhtyeet
Self Inflicted

__NOTOC__ Self Inflicted on Chelsea Grinin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. heinäkuuta 2016. Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 105. Albumi on yhtyeen viimeinen, jolla Alex Koehler, Jake Harmond ja Dan Jones ovat mukana ennen yhtyeestä lähtöään vuonna 2018. AllMusicin mukaan albumin soundi on deathcorea, mutta soittotyyliä on kuvailtu myös djentmäiseksi. == Vastaanotto == AllMusic palkitsi albumin kolmella ja puolella tähdellä viidestä, ja huomauttaa, että "Self Inflicted on yhtä uhkaava ja armoton kuin kaikki muu, mitä Chelsea Grin on julkaissut tähän mennessä; raivokasta taontaa, joka on yhtä lailla teknisen lujaa kuin rankaisevaa".AllMusic review == Kappalelista == == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 albumit Luokka:Yhdysvaltalaiset metalcore-albumit Luokka:Deathcore- albumit
Assadin kansalliskirjasto

Assadin kansalliskirjasto () on Syyrian pääkaupungissa Damaskoksessa toimiva, maan hallitsijasuvun mukaan nimetty kansalliskirjasto. Kirjaston johtajana toimii tohtori Ali al-Aydi. Kansalliskirjaston rakennuksen suunnitteli kansainvälisen arkkitehtikilpailun voittanut puolalainen arkkitehti. Se rakennettiin vuosina 1979–1983 ja avattiin 1984. Tätä ennen kansalliskirjastona toimi osaltaan Damaskoksessa sijaitseva, sulttaani Baibarsin perustama madrasa, vuosina 1277–1281 aiemmasta yksityisasunnosta oppilaitokseksi ja mausoleumiksi muutettu Madrasa al-Zahiriyya, joka tunnetaan myös al-Zahiriyyan kirjastona (). Syyriassa toimii myös vuonna 1924 alkujaan tieteelliseksi kirjastoksi perustettu Aleppon kansalliskirjasto. Syyrian aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan lukutaitoisia 80,84 prosenttia (vuonna 2004). Naisten lukutaidottomuus oli vuonna 2004 yli 14 prosenttiyksikköä miehiä yleisempää, sillä yli 15-vuotiaitten naisten lukutaitoprosentti oli 73,63 % ja miesten 87,76 % (2004). ==Lähteet== Luokka:Syyrialainen kulttuuri Luokka:Damaskoksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kansalliskirjastot Luokka:Aasian kirjastot
Porin seitsemän ilmapalloa

Porin seitsemän ilmapalloa on suomalainen ufotapaus vuodelta 1969. Tapauksessa havaitun seitsemän pallon muotoisen esineen mysteeri on yhä selvittämättä. Porin lentokentän yllä havaittiin 12. päivä huhtikuuta 1969 seitsemän keltaista, pallon muotoista esinettä. Ilmavoimissa palvellut Jouko Kuronen oli lähdössä Porin lentokentältä suorittamaan lentäjätoverinsa kanssa Kuopioon aiottua suunnistuslentoa. Ollessaan rullaamassa koneellaan lennonjohdon antamien ohjeiden mukaisesti kiitotielle lentoon noustakseen hän kuuli radiosta, että täysharjoituksia suorittavien Fouga Magister -koneiden valvoja kehotti taistelulentäjä Tarmo Tukevaa keskeyttämään syöksynsä ja käyvän katsomassa, mitä lentokentän yläpuolella havaitut ”ilmapallot” olivat. Ne olivat paikallaan arviolta 1 500 – 3 000 metrin korkeudessa. Kuronen halusi nähdä myös itse, mitä pallot olivat, ja käänsi koneensa niin, että näki seitsemän pallon tai levyn muotoista esinettä leijuvan lentokentän yläpuolella. Hän näki myös Fouga Magisterin, joka lähestyi esineitä. Myös Kurosen koneen oma tutka sekä lennonjohto havaitsivat kohteet. Saatuaan kohteet näköetäisyydelle Kuronen totesi ne yleismuodoltaan pyöreiksi, mutta etäisyyttä hän ei voinut arvioida kiintopisteiden puuttuessa. Sitten kohteet asettuivat muodostelmaan ja kiihdyttivät kohti pohjoista, eikä kovalla vastatuulella ollut mitään vaikutusta niiden valtavaan kiihtyvyyteen. Valvoja ilmoitti Tukevalle, ettei hän voi saada kohteita enää kiinni, ja niitä 700 kilometrin tuntinopeudella lähestynyt kone vaikutti ikään kuin jäävän paikoilleen, kun kohteet hävisivät kohti pohjoista. Kohteiden valtavasta nopeudesta kertoi sekin, että ne havaittiin saman minuutin aikana vajaa 200 kilometrin päässä Vaasassa. Myöhemmin muun muassa Lappeenrannan lentoaseman päällikkönä toiminut Jouko Kuronen vahvisti tarinan todenperäisyyden Ylelle. Porin tapaus on ainoa ufo-tapaus, jonka todenperäisyyden Suomen ilmavoimat on myöntänyt. Siinä yhteistä ulkomaalaisiin vastaaviin tapauksiin ovat käynnissä ollut sotilasharjoitus ja vesistön läheisyys. ==Lähteet== Luokka:Porin historia Luokka:1969 Luokka:Suomalaiset ufotapaukset Luokka:Suomen ilmavoimien historia
Perla-luokka

Perla-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kymmenen aluksen muodostama sukellusveneluokka, joka muodosti kolmannen alaluokan 600-tonnin rannikkosukellusveneistä. Luokan alukset valmistuivat 1930-luvun lopulla ja ne osallistuivat toiseen maailmansotaan, jonka aikana kuusi alusta menetettiin. == Suunnittelu == Luokan alukset olivat toisintoja Sirena-luokan aluksista. Muutoksina olivat lähinnä tornin muotoilu, kehittyneemmät moottorit, kaikuluotain ja ilmanvaihtojärjestelmä, joka mahdollisti suuremman polttoainetäytön. Luokan uppoumaltaan pinta-ajossa 695 tonnia ja sukelluksissa 855 t. Pituus oli 60,20 metriä, leveys 6,4 m ja syväys 4,70 m.Bagnasco 1977 s. 153 Aluksilla oli pinta-ajoa varten kaksi 675–750 hevosvoiman dieselmoottoria, jotka kumpikin oli kytketty omaan akseliin. Sukelluksissa akseleita pyörittivät kaksi 400 hevosvoiman sähkömoottoria. Alukset saavuttivat pinta- ajossa 14 solmun ja sukelluksissa 7,5 solmun nopeuden. Pinta-ajossa kahdeksan solmun nopeudella alusten toimintamatka oli 5 200 merimailia (9 600 km). Sukelluksissa neljän solmun nopeudella toimintamatka oli 74 merimailia. Aseistuksena oli kuusi 533 millimetrin torpedoputkea, joista neljä keulassa ja kaksi perässä. Kukin putki oli varustettu yhdellä aluksen varastoon sijoitetulla torpedolla, eli aluksella oli kaikkiaan kaksitoista torpedoa. Luokan sukellusveneet oli lisäksi varustettu 100 millimetrin kansitykillä. Ilmatorjunta-aseistuksena oli yksi tai kaksi kaksiputkista 13,2 millimetrin konekivääriä. == Alukset == Perla-luokan sukellusveneetregiamarina.net Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo R.Smg. Ambra CRDA, Monfalcone 28. elokuuta 1935 28. toukokuuta 1936 4. elokuuta 1936 miehistönsä upottama 9. syyskuuta 1943 R.Smg. Berillo CRDA, Monfalcone 14. syyskuuta 1935 14. kesäkuuta 1936 5. elokuuta 1936 miehistönsä upottama 2. lokakuuta 1943 R.Smg. Corallo CRDA, Monfalcone 1. lokakuuta 1935 2. elokuuta 1936 26. syyskuuta 1936 upotettu 13. joulukuuta 1942 R.Smg. Diaspro CRDA, Monfalcone 21. syyskuuta 1935 5. heinäkuuta 1936 28. elokuuta 1936 poistettu alusluettelosta 8. syyskuuta 1943 R.Smg. Gemma CRDA, Monfalcone 7. syyskuuta 1935 21. toukokuuta 1936 8. heinäkuuta 1936 upotettu 8. lokakuuta 1940 R.Smg. Iride OTO, Muggiano 3. syyskuuta 1935 30. heinäkuuta 1936 6. marraskuuta 1936 upotettu 22. elokuuta 1939 R.Smg. Malachite OTO, Muggiano 31. elokuuta 1935 15. heinäkuuta 1936 6. tammikuuta 1937 upotettu 9. helmikuuta 1943 R.Smg. Onice OTO, Muggiano 27. elokuuta 1935 15. kesäkuuta 1936 1. syyskuuta 1936 miehistönsä upottama 9. syyskuuta 1943 R.Smg. PerlaPerla CRDA, Monfalcone 31. elokuuta 1935 3. toukokuuta 1936 8. heinäkuuta 1936 vallattu 9. heinäkuuta 1942 R.Smg. Turchese CRDA, Monfalcone 27. syyskuuta 1935 19. heinäkuuta 1936 21. syyskuuta 1936 miehistönsä upottama 9. syyskuuta 1943 == Lähteet == * === Viitteet === *
Kolme etsivää ja puhuva pääkallo

Kolme etsivää ja puhuva pääkallo on 3 etsivää -kirjasarjan 21. osa. Kirjan on kirjoittanut Robert Arthur ja suomentanut Laura Tetri. Luokka:Kolme etsivää
Kolme etsivää ja naurava varjo

Kolme etsivää ja naurava varjo on 3 etsivää -kirjasarjan yhdestoista osa. Kirjan on kirjoittanut Robert Arthur ja suomentanut Laura Tetri. == Hahmot == * Jupiter "Jupe" Jones, etsivä n:o 1, Kolmen etsivän päällikkö * Pete Crenshaw, etsivä n:o 2 * Robert "Bob" Andrews, Kolmen etsivän kirjuri Luokka:Kolme etsivää
Keskuskoulu

Keskuskoulu -nimisiä kouluja ovat tai ovat olleet: * Keskuskoulu, peruskoulu ja yhtenäiskoulu Forssassa * Keskuskoulu, peruskoulu Haminassa * Keskuskoulu, peruskoulu Hangossa * Keskuskoulu, peruskoulu Jämsässä * Keskuskoulu, peruskoulu Kotkassa * Keskuskoulu, ala-asteen koulu Porvoossa * Keskuskoulu, peruskoulu Punkalaitumella * Keskuskoulu, peruskoulu Raahessa * Keskuskoulu, peruskoulu Vaasassa * Keskuskoulun ala-aste, ala-asteen koulu Pieksämäellä * Keskuskoulun ala-aste, ala-asteen koulu Äänekoskella * Kajaanin keskuskoulu, peruskoulu Kajaanissa * Keminmaan keskuskoulu, peruskoulu ja lukio Keminmaalla * Kemiönsaaren keskuskoulu, peruskoulu Kemiönsaaressa * Keravan keskuskoulu (ent. Keskuskoulun kansakoulu), peruskoulu Keravalla * Lapuan keskuskoulu, ala-asteen koulu Lapualla * Liedon keskuskoulu, yläasteen koulu Liedossa * Lieksan keskuskoulu, peruskoulu Lieksassa *Loimaan keskuskoulu, peruskoulu Loimaalla * Oriveden keskuskoulu, peruskoulu Orivedellä * Viitasaaren keskuskoulu, yläasteen koulu Viitasaaressa * Yli-Iin Keskuskoulu, peruskoulu Yli-Iissä == Entisiä Keskuskouluja == * Keskuskoulu, Mikkelin nyk. Päämajakoulun entinen nimi * Keskuskoulun kansakoulu, entinen kansakoulu Somerolla, nyk. Joensuun koulu * Keskuskoulun kansakoulu, entinen kansakoulu Toijalassa, nyk. Arvo Ylpön koulu
Helge Ingstad

Helge Marcus Ingstad (30. joulukuuta 1899 Meråker, Pohjois-Trøndelagin lääni, Norja – 29. maaliskuuta 2001 Oslo, Norja) oli norjalainen juristi, kirjailija ja arkeologi.Ole Petter Rekvig: Helge Instad, Norsk biografisk leksikon 13.2.2009, viitattu 16.11.2018 Vuosina 1922–25 hän toimi Huippuvuorten kuvernöörinä. Ingstad löysi yhdessä vaimonsa Anne Stine Ingstadin kanssa tuhat vuotta vanhan muinaisnorjalaisen asuinpaikan Newfoundlandin L’Anse aux Meadowsista. Löydön ansiosta Amerikan historia sai uusia ulottuvuuksia. Kun hän täytti sata vuotta vuoden 1999 lopussa, hänen työnsä oli innoittanut lukuisia kirjailijoita, historioitsijoita ja arkeologeja. Ingstad julkaisi retkistään Pohjois-Amerikkaan tietokirjoja ja romaaneja, joita on myös suomennettu. Ingstad opiskeli oikeustiedettä Kristianiassa Kuninkaallisessa Frederikin yliopistossa (nyk. Oslon yliopisto) ja valmistui 1922. Alan valintaan saattoi vaikuttaa se, että hänen isoisänsä Marcus Pløen Ingstad oli ollut yliopiston roomalaisen oikeuden professori. Ingstad kuoli 101-vuotiaana. ==Palkinnot ja tunnustukset== Ingstadin mukaan on nimetty fregatti KNM Helge IngstadKNM Helge Ingstad får stadig større slagside, Teknisk Ukeblad 8.11.2018, viitattu 16.11.2018 ja asteroidi 8993 IngstadKnut Jørgen Røed Ødegaard: NÅ er asteroidene døpt! Institutt for teoretisk astrofysikk 14.6.2002 (Arkistolinkki), viitattu 16.11.2018 . ==Teokset== * Pelsjegerliv, 1931 * Øst for den store bre, 1935 * Apache-indianerne. Jakten på den tapte stamme, 1939 * Klondyke Bill, 1941 * Siste båt, esitetty teatterissa 1946 * Landet med de kalde kyster, 1948 * Nunamiut - blant Alaskas innlands-eskimoer, 1951 * Landet under Leidarstjernen, 1959 * Vesterveg til Vinland, 1965 * The Norse Discovery of America, 1985 * Nunamiut Stories, 1987 * The Viking Discovery of America, 1991 ===Suomennetut teokset=== * Turkismetsästäjänä Pohjois-Kanadan intiaanien parissa, suom. Elsa Arokallio. Otava, 1936. * Kultamaan Bill: romaani, suomentanut Helmi Krohn. Otava, 1948. * Ennen Kolumbusta: Ensimmäisten Amerikan löytäjien jäljillä, suom. Tuulikki Palomurto. Kirjapaja, 1967 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Norjalaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet Luokka:Huippuvuorten kuvernöörit Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet norjalaiset
Kuopion sellutehdas

Kuopion sellutehdas oli Kuopion Sorsasaloonhttps://www.ymparisto.fi/finnpulpyva suunniteltu sellutehdas, joka olisi ollut maailman suurin havusellutehdas. Se olisi tuottanut vuodessa 1,2 miljoonaa tonnia havusellua, joka olisi viety Kotkan sataman kautta.https://www.is.fi/taloussanomat/art-2000005867631.html. Hanke oli Finnpulpin ja hankkeessa oli mukana kiinalainen Hengan International. Arvio tehtaan tarvitsemasta rahoituksesta oli 1,4 miljardia euroa.https://yle.fi/uutiset/3-8497880https://yle.fi/uutiset/3-10152850 Tehdas olisi käyttänyt 6,7 miljoonaa kuutiometriä puuta vuodessa.https://www.finnpulp.fi/talousvaikutusten-arviointi/?lang=fi Finnpulp teki aiesopimuksen Hamina-Kotkan sataman kanssa sellun kuljetuksesta maailmalle. Kuopiosta sellu olisi siirtynyt Savon rataa pitkin Kouvolan kautta Kotkaan. Tehdas ei kuitenkaan saanut ympäristölupaa, joten Finnpulp luopui hankkeesta vuonna 2022. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Jättimäistä sellutehdasta Kuopioon puuhaava Finnpulp rauhoittelee pelkoja ympäristöhaitoista – katso keskiviikkona pidetty yleisötilaisuus Yle *Pohjois- Savossa varaudutaan jo maailman suurimman havusellutehtaan työvoimatarpeeseen: "Meillä on valmius lisätä koulutusta" Yle Luokka:Suomen metsäteollisuus Luokka:Suomen toteutumattomat rakennussuunnitelmat Luokka:Kuopion historia
Isoflavonoidit

Isoflavonoidit on ryhmä heterosyklisiä orgaanisia yhdisteitä, joita tavataan eräissä kasveissa. Isoflavonoidit ovat flavonoidien isomeereja ja niiden fenyyliryhmä on 3-asemassa, kun se flavonoideilla on 2-asemassa. Isoflavonoideihin kuuluvia yhdisteitä tunnetaan yli 600. Isoflavonoideihin kuuluvia yhdisteryhmiä ovat muun muassa isoflavaanit, joiden rakenne on 3-fenyylikromaanirakenne, isoflavonit, joiden rakenteessa on tyydyttymätön kaksoissidos ja karbonyyliryhmä, pterokarpaanit, joissa on fuusioituneita rengasrakenteita ja rotenoidit. Isoflavonoideissa voi olla hydroksyyliryhmä 2-asemassa olevaan hiiliatomiin liittyneenä. Esimerkkejä isoflavoinoideihin kuuluvista yhdisteistä ovat muun muassa genisteiini ja daidtseiini. Isoflavonoideja muodostuu flavonoideista sytokromi P450-entsyymiryhmään kuuluvan entsyymin katalysoimana. Isoflavanoideja esiintyy erityisesti hernekasveissa. Muita heimoja, joiden lajeissa niitä on tavattu, ovat muun muassa ruusukasvit, mulperikasvit, revonhäntäkasvit, podokarpuskasvit, sypressikasvit, kurjenmiekkakasvit ja muskottikasvit. Isoflavonoideilla on biologista aktiivisuutta. Ne sitoutuvat eläimissä estrogeenireseptoreihin ja tämän vuoksi niitä kutsutaan usein kasviestrogeeneiksi. ==Lähteet== Luokka:Aromaattiset yhdisteet Luokka:Heterosykliset yhdisteet
Kolme etsivää ja Tulinen silmä

Kolme etsivää ja Tulinen silmä (engl. The Three Investigators in The Mystery of the Fiery Eye) on 3 etsivää -kirjasarjan yhdeksäs osa, jonka kirjoitti Robert Arthur. Kirjan on suomentanut Inkeri Pitkänen. == Juoni == Jupiter Jonesin ystävä Gus on saanut salaperäisen perinnön: suvun vanhan arvoituksen, jonka ratkaisija löytää mittaamattoman arvokkaan intialaisen rubiinin. Etsivät päättävät auttaa arvoituksen ratkaisemisessa, koska aarre kuuluu oikeuden nimessä Gusille. Mutta pojat saavat vastaansa vaarallisen joukon kokeneempia aarteenmetsästäjiä, jotka ovat saman aarteen jäljillä. Kuka löytää ensimmäisenä salaperäisen Tulisen silmän? Luokka:Kolme etsivää
Erkki J. Anttila

Erkki Johannes Anttila (s. 1959Fennica-haku Tampere) on suomalainen tietokirjailija, tutkija, kouluttaja, free-lancer-toimittaja ja free-lancer- kääntäjä sekä yrityskonsultti. Anttila on toiminut 15 vuotta Tampereen teknillisessä yliopistossa Rakentamistalouden luennoitsijana ja laajojen tutkimushankkeiden vetäjänä. == Kirjat == * Anttila (1989) Toimistorakennuksen vaatimukset. https://tutcris.tut.fi/portal/en/publications/toimistorakennuksen-vaatimukset- nakoekulmana-terasrakentaminen(82ba75ee-7b99-45af-91fb-172184f66358).html * Anttila, Siren (1995) Sähköteknisten järjestelmien hankesuunnittelukäsikirja, Sähköurakoitsijaliitto, 1995 *Anttila (1996). Toimistorakennuksen teknisten järjestelmien ominaisuustaulukot. https://tutcris.tut.fi/portal/fi/publications/toimistorakennuksen-teknisten- jarjestelmien-ominaisuustaulukot(e5765ee5-0a5b-4207-abe4-0c9159821aff).html * Anttila (2001) Osa 5, Kasvun hallinta, luentomateriaalissa PIKARA, (TE-keskus ja Finnvera) * Anttila (2008 a) Yli 100 tapaa parantaa kannattavuutta, Genisys, 1998 * Anttila (2008b) Toimitusjohtajan tehtävät, Genisys, 2008, ISBN-13: 9789525747010, ISBN-10: 952574701 * Anttila (2008c) Jokaisesta voi kasvaa leijona, Genisys, 2008, ISBN-13: 9789525747027, ISBN-10: 9525747026 * Anttila, Lecklin, (2016) Menestyksen työkalut 1, LionSteps, 2016 == Konferenssiartikkelit == Anttila, Sulankivi (2003) : Creating the High Performance Office Environment by using (Development) Partnering Procedure. Teoksessa Construction Innovation and Global Competitiveness, p. 198., edited by Uwakweh and Minkarah, CRC Press LLC New York London etc. 2003. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kolme etsivää ja Pääkallosaari

Kolme etsivää ja Pääkallosaari (engl. The three investigators in the secret of Skeleton Island) on 3 etsivää -kirjasarjan kuudes osa, jonka kirjoitti Robert Arthur. Luokka:Kolme etsivää
Kolme etsivää ja kuiskaava muumio

Kolme etsivää ja kuiskaava muumio (engl. The Three Investigators in the Mystery of the Whispering Mummy) on 3 etsivää -kirjasarjan kolmas osa, jonka on kirjoittanut Robert Arthur. Kirja julkaistiin alun perin Yhdysvalloissa vuonna 1965. Kirjan on suomentanut Laura Tetri ja julkaissut Suomessa muun muassa Gummerus. ==Lähteet== Luokka:Kolme etsivää
Thomas Henry Ismay

Thomas Henry Ismay (7. tammikuuta 1837 Cumberland, Englanti – 23. marraskuuta 1899 Merseyside, Englanti) oli englantilainen laivanvarustaja, jonka omistaja- aikana brittiläisestä White Star Line -varustamosta kasvoi yksi huomattavimmista Pohjois-Atlantilla liikennöivistä laivanvarustamoista. Hänen poikansa oli J. Bruce Ismay. Ismay on yksi aikansa kuuluisimmista laivanvarustajista. Kuuluisuuden taustalla vaikutti muun muassa, että hän loi tuhansia kauppamerenkulun ja meriteollisuuden työpaikkoja. Hänelle myönnettiin City of Belfastin vapaakansalaisuus vuonna 1899. Tämän lisäksi hän oli tarjonnut koko laivastoaan kuningatar Viktorian palvelukseen ensimmäisessä buurisodassa. Sen lisäksi Ismay toimi Lancashiren ja Cheshiren kreivikuntien rauhantuomarina, armeijan ja merivoimien järjestämistä käsittelevän lordi Hartingtonin komission jäsenenä, Cheshiren varapäällikköluutnanttina ja yliseriffinä. Vuonna 1897 Ismaylle tarjottiin baronetin arvoa, josta hän kuitenkin kieltäytyi. Ismayn kieltäytymistä aatelisarvosta ylistettiin englantilaisissa sanomalehdissä. 1890-luvun lopulla Ismay huolestui J. P. Morganin hankkeesta ostaa kaikki Pohjois-Atlantilla liikennöivät varustamot International Mercantile Marine -yhtiölle ja samalla Morganin aloittavan mahdollisen tariffisodan. Ismay yritti saada myös muita brittiläisiä laivanvarustajia perustamaan kanssaan konsortiota, jolla brittiläinen Inman Line ostettaisiin takaisin IMM:ltä, mutta hän epäonnistui vakuuttamaan muut laivanvarustajat siitä, että Morgan oli tosissaan. Tätä pidetään vain yhtenä harvoista Ismayn uran epäonnistumisista. Ismay kuoli Dawpoolin kartanossa Merseysidessa 23. marraskuuta 1899. Hänen leskensä Margaret Ismay lahjoitti miehensä kuoleman jälkeen muun muassa 10 000 sterlingpuntaa Liverpoolin katedraalin rakentamista varten. Lahjoituksella kustannettiin Thomas Henry Ismayn nimikkoikkuna. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Wilton J. Oldham: The Ismay Line (1961) * Paul Louden-Brown: White Star Line, The: An Illustrated History 1869-1934 (2000) * Frances Wilson: How to Survive the Titanic or The Sinking of J. Bruce Ismay (2011) == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset liikemiehet Luokka:Laivanvarustajat Luokka:Vuonna 1837 syntyneet Luokka:Vuonna 1899 kuolleet
Kolme etsivää ja huokaavan luolan arvoitus

Kolme etsivää ja huokaavan luolan arvoitus (alkuperäinen teos: Alfred Hitchcock and the three investigators in the mystery of the moaning cave) on 3 etsivää -kirjasarjan kahdeksas osa, jonka kirjoitti William Arden. Sen on suomentanut Inkeri Pitkänen ja julkaissut Gummerus (ISBN 951-20-0917-X). Luokka:Kolme etsivää
Bob Andrews

Bob Andrews voi viitata seuraaviin henkilöihin: * Bob Andrews (s. 1959), Generation X -yhtyeen kitaristi * Bob Andrews (s. 1949), Brinsley Schwarz -yhtyeen kosketinsoittaja * Bob Andrews (1941–2005), australialaisen jalkapallon pelaaja * Bob Andrews, australialainen rugby leaguen pelaaja * Bob Andrews, 3 etsivää -nuortenkirjasarjan hahmo
Fred Johnson

Fred Johnson (6. elokuuta 1899 Dublin – 4. joulukuuta 1971 Lontoo) oli irlantilainen näyttelijä. Fred Johnson teki eri rooleja pitkän uransa mittaan. Huomattavan osan rooleistaan hän teki nimenomaan TV:lle. Maininnan arvoisia ovat Saiturin joulu (1951), Poltettujen noitien hotelli (1960) ja Martti Luther (1953). Seth Holtin elokuvassa Pelon tunne hän esitti päähenkilön isää, joka oli tuolloin tosiasiassa kuollut. == Lähteet == *IMDB Luokka:Irlantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Katolinen kirkko Skotlannissa

Katolinen kirkko Skotlannissa toimii osana maailmanlaajuista katolista kirkkoa paavin ja hänen kuuriansa hengellisessä ohjauksessa. == Organisaatio ja jäsenmäärä == Skotlannissa on kaksi katolista arkkihiippakuntaa ja kuusi hiippakuntaa. Seurakuntia oli vuonna 2010 yhteensä 452. Samana vuonna katolisia arvioitiin olevan Skotlannissa 667 017, joita palveli yhteensä 740 pappia. Messuun osallistui viikoittain keskimäärin 185 608 henkeä. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan katolisiksi määritteli itsensä noin 841 000 skotlantilaista, mikä tarkoitti 16 % väestöstä. Saman laskennan mukaan uskonnottomia oli 37 % ja Skotlannin kirkon omaksi vakaumuksekseen ilmoittavia oli 32 %. === Glasgown kirkkoprovinssi === Hiippakunta Vaakuna Kartta Perustettu Alue Glasgown roomalaiskatolinen arkkihiippakunta 1878 Glasgow ja Dunbartonshire Motherwellin roomalaiskatolinen hiippakunta 1947 Lanarkshire Paisleyn roomalaiskatolinen hiippakunta 1947 Renfrewshire === St Andrewsin ja Edinburghin kirkkoprovinssi === === Glasgown kirkkoprovinssi === Hiippakunta Vaakuna Kartta Perustettu Alue St Andrewsin ja Edinburghin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta 1878 St Andrews, suurin osa Fifea, Kinross-shire, Clackmannanshire, Stirlingshire, West Lothian, Edinburgh, Midlothian, East Lothian ja Scottish Borders Aberdeenin roomalaiskatolinen hiippakunta 1878 Aberdeen, Aberdeenshire, Moray, Ylämaa (paitsi eteläinen Inverness-shire, Skye ja saaret), Orkneysaaret ja Shetlandsaaret Argyllin ja saarten roomalaiskatolinen hiippakunta 1878 Argyll ja Bute, eteläinen Inverness-shire, Arran ja Hebridit Dunkeldin roomalaiskatolinen hiippakunta 1878 Dundee, Forfarshire, Perthshire ja pohjoinen Fife Gallowayn roomalaiskatolinen hiippakunta 1878 Ayrshire (paitsi Arran), Dumfries ja Galloway ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *The Bishops' Conference of Scotland *Scottish Catholic Observer Luokka:Katolinen kirkko maittain Luokka:Kristinusko Skotlannissa
Kehä (yhtye)

__NOTOC__ Kehä on vuonna 2008 Laitilassa perustettu yhtye, joka soittaa suomenkielistä poprockia. Yhtye on julkaissut kolme kokopitkää albumia ja 19 singleä. Vuonna 2014 yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Nummelalaisen VL- Median kanssa, jonka alla se julkaisti yhden albumin. Yhtye kuitenkin päätti irtisanoa sopimuksen vuoden 2016 lopulla ja julkaisee musiikkia nykyään oman levy-yhtiönsä kautta. Yhtye on lämmitellyt vuosien varrella muun muassa Yötä, Popedaa, Klamydiaa, Elastista ja tehnyt omia keikkoja ja kiertueita niin klubeilla, yökerhoissa kuin festivaaleilla. Kehä on saavuttanut urallaan kaksi kultalevyä singleillään Rakkaus Ennen Muita (kesäkuu 2023) ja Setämies (elokuu 2024). == Jäsenet == * Eemeli Turpeinen – laulu * Juha Isotalo – kitara * Juho Laihia – kitara * Rami Kettunen – rummut * Jaakko Kentta – basso == Julkaisut == === Albumit === * * * === Singlet ja EP:t === * Asfalttiin (2009) * Ikuinen (2011) * Hyvällä tuulella (2012) * Aurinko (2013) * Rakkaus ennen muita (2014) * Kaija K (2015) * Antaa vaan palaa! (2015) * Just nii (2015) * Hölmöminä (2016) * Palanen kerrallaan (2017) * Reppu täynnä rakkautta (2018) * Hetken tässä (2018) * Tajuutko sä koskaan (2018) *Kasetti Hajoo (2019) *Sä meet, Mä jään (2019) *Punaviinipuu (2022) *Setämies (2022) *Sulttaani (2023) *Palkintokala (2024) *Toto (2024) === Musiikkivideot === * Rakkaus ennen muita (ohj. Juhana Sarkki) * Kaija K (ohj. Markus Kosonen) * Just nii (ohj. Markus Kosonen) * Palanen kerrallaan (ohj. Onni Vakkuri) *Sä meet, Mä jään (ohj. Juho Laihia) *Setämies (ohj. Onni Vakkuri) *Sulttaani (ohj. Onni Vakkuri) *Palkintokala (ohj. Onni Vakkuri) *Toto (ohj. Onni Vakkuri) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kehä kotisivu * Kehä Spotifyssä * Kehä Facebook * https://ls24.fi/raumalainen/kehalta-uusi-sinkku * http://markolaihinen.blogspot.com/2015/06/keha-kokoaa-uutta-albumia.html * http://www.auranaallot.fi/uutiset/paikallinen/paikallisen-musiikin-vartti-keha *https://www.radioramona.fi/jutut/jutut/kehalta-uutta-musiikkia-0 *https://www.rumba.fi/uutiset/setamiehellaan-satojatuhansia-kuunteluja- keranneelta-yhtyeelta-uusi-kappale-onko-tassa-uusi-hitti/ *https://www.imdb.com/title/tt33339356/fullcredits/?ref_=tt_ql_1 Luokka:Suomalaiset pop rock -yhtyeet
St Bride’s Church (Glasgow)

St Bride’s Church on episkopaalinen kirkkorakennus Glasgow’ssa Skotlannissa, jonka rakentaminen aloitettiin 1903. Se B-luokan suojelukohde. Saarnastuoli ja kastemalja ovat tammea. == Lähteet == Luokka:Kivikirkot Luokka:Glasgow’n rakennukset ja rakennelmat Luokka:Skotlannin kirkot
Bernex

Bernex on kaupunki Sveitsissä Geneven kantonissa. Kaupungissa on 10 000 asukasta. == Maantiede == Bernex sijaitsee Rhônejoen eteläpuolella Genevestä viitisen kilometriä lounaaseen. Sen naapurikuntia ovat lännessä Aire-la-Ville, Cartigny ja Laconnex, etelässä Soral, idässä Perly-Certoux, Confignon ja Onex ja pohjoisessa Vernier ja Satigny. == Liikenne == Moottoritie A1 kulkee Bernexin kautta. Bernex katholische Kirche.jpg|Saint-Mauricen katolinen kirkko. Bernex protestantische Kirche.jpg|Bernexin protestanttinen kirkko. Vineyards on the Signal de Bernex - panoramio (6).jpg|Bernexläinen viinitarha. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Sveitsin kaupungit Luokka:Geneven kantonin kunnat
Turun Muna

Turun Muna Oy oli suomalainen rehujen valmistaja. Nykyisin Turun Muna on yksi Hankkija Oy:n aputoiminimistä. Turun Munan perusti vuonna 1926 Niilo Näsänen, joka toimi yrityksen toimitusjohtajana kuolemaansa 1963 saakka. Yritys toimi vuonna 1932 ostamassaan Linnunpään kartanossa Piikkiössä ja 1957 hankitulla Munkkilan tilalla Paimiossa, jossa toimi Turun Munan koe- ja testauslaitos. Turun Munan päätuotteita olivat Sampo-rehut. Se aloitti siipikarjanrehuista ja laajeni vähitellen muihin karjanrehuihin ja kalarehuihin. Munkkila ja Linnunpää olivat Suomen ensimmäisiä viherjauhotehtaita. 1970-luvun alussa Turun Muna rakennutti rehutehtaan Turun Kärsämäkeen. 1970-luvun lopulla Turun Muna perusti Mikkeliin nautakarjanrehua tuottavan tehtaan SOK:lta ostamaansa myllyyn.. Vuodesta 1976 Turun Munan tytäryhtiönä oli Jaakko-Tehtaat Euran Paneliassa, joka valmisti kanalakalusteita, viljankuivaamoja ja viljasiiloja. Vuonna 1981 Turun Muna ja sen vuonna 1978 ostama Kariniemi myytiin Suomen Sokerille. Tuolloin yhtiöllä oli Turun ja Mikkelin lisäksi tehdas myös Tampereella. Myöhemmin Cultor-konsernin osana Turun Muna toimi nimellä Rehu- Sampo Oy. Kun Danisco vuonna 1999 osti Cultorin sokeriliiketoiminnan, rehuliiketoiminta myytiin Avenalle ja Kemiralle. Turun Munan entisessä toimistokiinteistössä Turun Ratapihankatu 53:ssa ovat myöhemmin toimineet muun muassa Turun taiteen ja viestinnän oppilaitos Tutvo (nyk. Turun taideakatemia) sekä Turun seudun musiikkiopiston rytmimusiikin opetus. ==Lähteet== Luokka:Entiset suomalaiset teollisuusyritykset
Liedon seurakunta

Liedon seurakunta on Liedon kaupungissa Varsinais-Suomessa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Turun arkkihiippakuntaan ja Paimion rovastikuntaan. Lieto mainitaan itsenäisenä seurakuntana jo vuonna 1311. Siitä on myöhemmin erotettu Auran seurakunta. Liedon ja Tarvasjoen kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 2015 Tarvasjoen seurakunta liitettiin Liedon seurakuntaan. Tarvasjoesta muodostettiin tällöin kappeliseurakunta, joka kuitenkin lakkautettiin jo vuonna 2021 samalla, kun Auran seurakunta liitettiin Lietoon. Liedon seurakunta jakautuu neljään kirkkoalueeseen: Lieto, Littoinen, Tarvasjoki ja Aura. Seurakunnan toimintaa jäsennetään kirkkoalueiden mukaan. == Kirkot == * Auran kirkko * Liedon Pyhän Pietarin kirkko * Littoisten kirkko * Tarvasjoen kirkko ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Turun arkkihiippakunnan seurakunnat Luokka:Lieto
Laitilan seurakunta

Laitilan seurakunta on Laitilan kaupungissa Varsinais-Suomessa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Turun arkkihiippakuntaan ja Nousiaisten rovastikuntaan. == Historia == Laitilan seurakunta perustettiin 1400-luvun puolivälissä. Siitä ovat myöhemmin eronneet Pyhämaan, Hinnerjoen ja Kodisjoen seurakunnat. Vuoden 1926 alussa Laitilan seurakunnalla oli 9 524 jäsentä. Vuonna 1929 jäseniä oli 9 639. Rippikoululaisia oli 190 ja kinkerikuntia 26. Seurakunnan kirkkokuoroon kuului 30 henkeä. Vuoden 1943 alkuun mennessä jäsenmäärä oli 9 808 henkeä. Vuoden 1946 lopussa oli jäsenmäärä noussut 10 039 henkeen. Vuonna 1953 seurakunnan jäsenmäärä oli 10 777. Tällöin mainitaan seurakunnassa olleen sen pohjoisosassa rukoilevaisuuden, eteläosassa evankelisen herätysliikkeen kannatusta. Vuonna 1968 seurakunnan jäsenmäärä oli laskenut 9 698 henkeen. Seurakunnan väestö oli pääosin maatalousväestöä. Kinkeripiirejä oli 25. Seurakunnassa mainitaan seurakunnassa olleen sekä rukoilevaisuuden että vähän myös evankelisen herätysliikkeen kannatusta. Kirkkokuorossa oli 40 jäsentä. == Papisto == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Laitilan seurakunnan kirkkoherroina: * 1995–2017: Kari Aalto * 2017→ Petri Laitinen ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Turun arkkihiippakunnan seurakunnat Luokka:Laitila
Pyhärannan seurakunta

Pyhärannan seurakunta on Pyhärannan kunnassa Varsinais-Suomessa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Turun arkkihiippakuntaan ja Nousiaisten rovastikuntaan. Pyhärannan seurakunta perustettiin vuonna 1688 Pyhämaan seurakuntaan kuuluneena Rohdainen -nimisenä kappeliseurakuntana. Vuonna 1782 se muutettiin itsenäiseksi seurakunnaksi ja Pyhämaa siihen kuuluneeksi kappeliseurakunnaksi. Vuonna 1908 myös Pyhämaa muutettiin jälleen itsenäiseksi seurakunnaksi, ja samalla Rohdaisten seurakunnan nimi muutettiin Pyhärannaksi. == Papisto == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Pyhärannan seurakunnan kirkkoherroina: * 2019→ Juha Aronen ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Turun arkkihiippakunnan seurakunnat Luokka:Pyhäranta
Westminsterin tunnustus

Westminsterin tunnustus (Westminster Confession of Faith) on reformoitu vuonna 1647 laadittu tunnustuskirja. Vaikka se laadittiin alkujaan Englannin kirkon tunnustukseksi, tuli siitä Skotlannin kirkon tunnustus ja se on vaikuttanut presbyteriaanisiin ja muihin reformoituihin kirkkoihin ympäri maailmaa. == Syntyhistoria == Westminsterin tunnustuksen synty liittyi puritaanien pyrkimyksiin muuttaa Englannin kirkko haluamansa kaltaiseksi. Reformoitujen puritaanien hallussa ollut Englannin parlamentti määräsi piispanvirat sekä käytössä olleet jumalanpalvelusjärjestykset lakkautetuiksi vuonna 1642. Tämän jälkeen parlamentti kutsui koolle Westminsterin synodin, joka oli kalvinististen teologien hallitsema kokous. Tämä laati vuosien 1645–1652 aikana useita kirkon uudistamiseen pyrkineitä asiakirjoja. Näistä merkittävin oli vuonna 1647 valmistunut Westminsterin tunnustus. Sen syntyyn vaikuttaneisiin teologeihin kuuluivat muiden ohella Alexander Henderson, John Lightfoot sekä James Ussher. == Vaikutus == Vaikka tunnustus laadittiin Englannissa omaksuttiin se suuremmalla innolla Skotlannissa, sillä Skotlannin kirkon synodi hyväksyi sen tunnustuskirjakseen heti samana vuonna kuin se laadittiin ja Skotlannin parlamentti hyväksyi sen vuonna 1649. Englannin kirkko puolestaan hyväksyi sen lisäyksin ja raamattuviittein varustettuna vuonna 1648. Kuningasvallan palattua vuonna 1660 se kuitenkin menetti asemansa Englannissa ja siitä tuli siellä vain pienten vapaakirkkojen tunnustus. Skotlannissa tekstin asema kuitenkin säilyi, ja vuonna 1690 anglikaanien hallussa ollut Englannin parlamenttikin joutui tunnustamaan sen Skotlannin kirkon tunnustukseksi. Westminsterin tunnustuksesta muodostui myös Pohjois- Amerikan presbyteeristen kirkkojen keskeinen tunnustus, jota käyttivät myös kongregationalistit ja jotkut baptistit. Nämä laativatkin tunnustuksesta muokattuja versioita soveltaakseen sitä omaan perinteeseensä. == Lähteet == Luokka:Reformoidut kirkot Luokka:Protestanttinen teologia Luokka:1600-luvun kirjat
Christian H. Grosch

Christian Heinrich Grosch (21. tammikuuta 1801 Kööpenhamina – 4. maaliskuuta 1865 Kristiania) oli tanskalaissyntyinen norjalainen arkkitehti. Hän suunnitteli monia Oslon keskeisistä rakennuksista 1800-luvun alkupuolella, kun Oslo (silloinen Kristiania) oli juuri valittu pääkaupungiksi. Groschin tuon ajan työt edustavat empireä tai uusklassismia. Myöhempinä vuosinaan hän siirtyi enemmän kansallisromanttiseen tyyliin, jota Norjassa kutsutaan historismiksi. ==Töitä== Børsen - the Oslo Stock Exchange.jpg|Oslon pörssitalo (1828) Observatoriet i Oslo.jpg|Oslon observatorio (1833) Horten kirke (136083321).jpg|Hortenin kirkko (1855) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Norjalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1801 syntyneet Luokka:Vuonna 1865 kuolleet
Signal (televisiosarja)

Signal () on televisioyhtiö tvN:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Lee Je-hoon, Kim Hye-soo ja Cho Jin-woong. ==Näyttelijät== == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:tvN:n televisiosarjat
Toivo Nykänen (päätoimittaja)

Toivo Nykänen (28. lokakuuta 1910 Oulujoki – 16. syyskuuta 1986) oli suomalainen päätoimittaja ja ohjelmapäällikkö.Kuka kukin on 1978 (Aikalaiskirja), s. 661 (Viitattu 17.11.2018) Toivo Nykäsen vanhemmat olivat työmies Antti Nykänen ja Johanna Korhonen ja puoliso vuodesta 1939 Edit Kirsi Kyllikki Nauha (k. 1970). Nykänen kävi viisi luokkaa oppikoulua ja työskenteli uutistoimittajana 1938–1946, toimitussihteerinä 1945–1958 ja Pohjolan Työn päätoimittajana 1958–1963. Yleisradion ohjelmapäällikkö Oulussa hän oli 1965–1975. Puoluekannaltaan sosiaalidemokraattinen Nykänen oli Oulun kaupunginvaltuuston jäsen 1946–1947 ja kaupunginhallituksen jäsen 1964–1969. ==Lähteet== Luokka:Ylen henkilöstö Luokka: Suomalaiset päätoimittajat Luokka: Oulun kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Olli Ohtomies

Olli Paavo Immanuel Ohtomies, vuoteen 1939 Bergh (30. lokakuuta 1914 Räisälä – 8. heinäkuuta 2002 HelsinkiLehtimiespolven vaikuttaja arvosti tupakkaa ja viskiä. Päätoimittaja Olli Ohtomies. HS, 28.7.2002. (Viitattu 17.11.2018)) oli suomalainen päätoimittaja. Ohtomiehen vanhemmat olivat kruununvouti Franz Otto Bergh ja Onerva Soikkanen ja puoliso vuodesta 1940 Kaija Eira Kauppila. Ohtomies tuli ylioppilaaksi 1935 Käkisalmen yhteiskoulusta ja työskenteli sitten Käkisalmen Sanomissa. Helsingin Sanomien ulkomaanosaston toimittaja hän oli 1940–1943, Suomen Kuvalehden toimittaja 1943–1946 ja toimitussihteeri 1946–1947. Seuran päätoimittaja Ohtomies oli 1948–1954, Kuva-Postin päätoimittajaksi hänet nimitettiin 1955. Tässä tehtävässä Ohtomies toimi vuoteen 1964, Seuran päätoimittajaksi hän palasi vuosiksi 1965–1975.Kuka kukin on 1978 (Aikalaiskirja), s. 664 (Viitattu 17.11.2018) ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
QUIC

QUIC (uick DP nternet onnections) on verkkoprotokolla, joka toteuttaa HTTP/2:n ja TLS-salauksen UDP-liikenteellä TCP-liikenteen sijaan. Aiemmin tunnettu nimellä HTTP-over-QUIC protokolla tunnetaan jatkossa nimellä HTTP/3 ja IETF suunnittelee protokollan seuraavan HTTP/2 versiota. Google on ollut merkittävässä osassa protokollan kehityksessä, mutta IETF suunnittelee protokollasta yleisempää standardiversiota. Yhdistämällä eri protokollakerrokset voidaan pienentää latenssia ja kommunikointiviiveitä edestakaisessa liikenteessä merkittävästi. Suorituskykymittauksissa on todettu eroja eri QUIC-toteutuksissa. QUIC tarjoaa etuja latenssin kannalta, mutta samalla vaatii enemmän toteutukselta, joka johtaa epäjohdonmukaisuuksiin suorituskyvyssä toteutuksien välillä. == Standardit == * QUIC: A UDP-Based Multiplexed and Secure Transport * Version-Independent Properties of QUIC * Using TLS to Secure QUIC * QUIC Loss Detection and Congestion Control == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.chromium.org/quic * https://datatracker.ietf.org/wg/quic/documents/ * https://engineering.fb.com/2020/10/21/networking-traffic/how-facebook-is- bringing-quic-to-billions/ * Implementations Luokka:Verkkoprotokollat Luokka:OSI-kuljetuskerros
Pornaisten kotiseutumuseo

Pornaisten kotiseutumuseo on vuonna 1936 Pornaisten kirkonkylään avattu kotiseutumuseo, jota ylläpitää Pornainen-seura. Museo on auki kesäsunnuntaisin ja sinne on vapaa pääsy. == Historia == Pornaisten kotiseutumuseon syntysanat lausuttiin Kivistön nuorisoseurantalolla pidetyssä esitelmätilaisuudessa lokakuussa 1917. Esitelmän piti Suomen Kansallismuseon amanuenssi, FL A. M. Tallgren, joka ehdotti museotilaksi kellotapulia. Kesällä 1936 pitäjäläiset keräsivät vanhoja esineitä museota varten. Keruutyön organisoi Helsingin yliopiston Eteläsuomalainen osakunta yhdessä Pornaisten nuorisoseurojen kanssa. Pornaisten Museoyhdistys perustettiin 2.8.1936 Laukkosken seuratalossa pidetyssä kokouksessa, jossa katsottiin tyhjilleen jäänyt vanha kellotapuli sopivaksi tilaksi museolle. Kerätyt esineet järjestettiin sinne näyttelyksi ja avajaiset vietettiin 11.10.1936. Museo sijaitsi kellotapulissa vuoteen 1993 saakka, jolloin kellotapuli tuhoutui tulipalossa. Museoesineitä oli siirretty vuodesta 1988 lähtien kirkon vieressä sijaitsevan huoltorakennuksen yläkertaan, mutta suurin osa talonpoikaisesineistöstä tuhoutui kellotapulin palossa. Esineitä alettiin kerätä uudelleen ja varastotilaksi alun perin ajatellusta tilasta tuli varsinainen museotila. == Näyttelyt == Museolla on vaihtuvan näyttelyn tila, johon vuosittain kootaan uusi paikallishistoriaan liittyvä näyttely. Vuonna 2017 esillä oli Pornaisten vuosiin 1917 ja 1918 liittynyt näyttely ja vuonna 2018 Pornaisten postitoiminnasta kertonut näyttely. == Lähteet == Luokka:Pornainen Luokka:Suomen kotiseutumuseot
Albert Edelfeltin ateljeemuseo

Albert Edelfeltin ateljeemuseo on perustettu vuonna 1951 ja se sijaitsee Porvoon Haikkoossa. Albert Edelfeltin äiti Alexandra Edelfelt vuokrasi Haikon kartanon mailla sijaitsevan kesähuvilan taiteilijalle kesäkodiksi vuonna 1879. Albert Edelfelt rakennutti sinne itselleen vuonna 1883 kattoikkunallisen ateljeen, jota hän piti kuolemaansa saakka. Hän vietti siellä 26 kesää ja maalasi yli 220 teosta. Hän kuoli Haikkoossa elokuussa 1905. Tiedosto:Ulkokuva 2.jpg Tiedosto:AE 3.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == * www.albertedelfeltinateljee.fi Luokka:Suomen kotimuseot Luokka:Porvoon nähtävyydet ateljeemuseo