EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ylva Ekblad

Ylva Solbritt Gunilla Ekblad (s. 2. helmikuuta 1961 Mustasaari) on suomalainen näyttelijä, joka on työskennellyt muun muassa Åbo Svenska Teater -teatterissa (1985–1989), Svenska Teaternissa (1989–1990) ja Wasa Teaterissa (1990–2005) sekä monissa elokuva- ja tv-rooleissa. Hän on Stina Ekbladin sisar. ==Elokuvia== *2010 – Avsked (TV) *2007 – Colorado Avenue *2006 – Shakespeare i skären *2004 – Ystäväni Henry *1994 – Småstadsberättelser. Prästen *1985 - August Strindberg ett liv (TV) ==Teatteria== Vuosi Osa Tuotanto Ohjaaja Teatteri 2011 Lillemor Idlaflickorna Kristina Lugn Vibeke Bjelke Dramaten 2012 Damen Till Damaskus August Strindberg Karl Dunér Dramaten 2013 Sonja Som löven i Vallombrosa Lars Norén Vibeke Bjelke Dramaten 2015 Hanna Kennedy Paulet Mortimer Burleigh Elisabet Maria Stuart Friedrich Schiller Peter Konwitschny Dramaten 2017 Vanhempi Tove Jansson Tove Lucas Svensson Fiikka Forsman Svenska Teatern ==Lähteet== * Ylva Ekblad Dramatenissa * === Viitteet === == Aiheesta muualla== Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cape Canaveral AFS LC-15

Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 15 (LC-15) oli rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveral Space Force Stationissa Floridassa. Kompleksia käytettiin vuosina 1959–1964 Titan I- ja Titan II -rakettien laukaisuihin. == Historia == Alustan rakennussopimus solmittiin tammikuussa 1957. Rakennustyöt valmistuivat heinäkuussa 1958 ja niihin kului 4,9 miljoonaa dollaria. Alustalle rakennettiin muiden lähialueen laukaisukompleksien tapaan betoninen suojabunkkeri, mutta muiden alustojen bunkkereista poiketen LC-15:n bunkkeri oli kaksikerroksinen. Yhdysvaltain ilmavoimat hyväksyi kompleksin käyttöön helmikuussa 1959, ja ensimmäinen laukaisu tapahtui 6. helmikuuta 1959, kun kompleksilta laukaistiin Titan I -raketti. Rakettityyppiä laukaistiin LC-15:stä kaikkiaan kymmenen viimeisen laukaisun tapahtuessa 29. syyskuuta 1960. Titan I -rakettia varten alusta ja sen apulaitteet oli suunniteltu RP-1 – nestehappi -polttoaineyhdistelmälle, kun taas Titan II käytti polttoaineenaan Aerozine 50 tunnettua hydratsiinin ja typpitetraoksidin yhdistelmää, minkä seurauksena kompleksin polttoaineinfrastruktuuriin jouduttiin tekemään muutoksia Titan II -rakettiin siirtymisen yhteydessä. Ensimmäinen Titan II -laukaisu tapahtui 7. kesäkuuta 1962. Alustalta tehtiin kaikkiaan 16 Titan II -laukaisua viimeisen tapahtuessa 9. huhtikuuta 1964. Kompleksi deaktivoitiin noin kolme vuotta myöhemmin maaliskuussa 1967, minkä jälkeen sen alustarakenteet myytiin romuksi saman vuoden kesäkuussa. Alustan betonibunkkeri purettiin marraskuun 2012 ja helmikuun 2013 välisenä aikana. == Katso myös == * Luettelo Cape Canaveralin ja Merritt Islandin laukaisualustoista == Lähteet == LC-15
Vladimir Kramarenko

Vladimir Konstantinovitš Kramarenko (1860 Jekaterinoslavin kuvernementti – 21. heinäkuuta 1905 Viipuri)Halén, Harry: Santarmisto Suomessa: Suomenmaalainen santarmikunta 1817–1917, s. 23, 30. Unholan aitta 41. Helsinki 2013. oli venäläinen santarmieverstiluutnantti, jonka työläisaktivisti Kalle Procopé murhasi Viipurissa vuonna 1905.Keskisarja, Teemu: ”Terrorismin potentiaalinen pikkujättiläinen: poliittisen väkivallan sarastuskausi 1904–1906”, artikkeli kirjassa Kullberg, Anssi (toim.): Suomi, terrorismi, Supo – koira joka ei haukkunut, WSOY, Helsinki, 2011. ISBN 978-951-03857-7-7. == Ura == Nykyisen Ukrainan alueella sijaitsevassa Jekaterinoslavin kuvernementissä aatelisperheeseen syntynyt Kramarenko kävi koulunsa Chișinăussa ja jatkoi sen jälkeen sotilasoppiin Kiovan jalkaväkikouluun, josta hän astui vakinaiseen palvelukseen vuonna 1881. Kramarenko palveli aluksi Tiraspolissa 131. jalkaväkirykmentissä, josta hänet lähetettiin vielä samana vuonna Kiovaan kadettikouluun. Valmistuttuaan vuonna 1884 Kramarenko ylennettiin 1885 luutnantiksi ja 1889 yliluutnantiksi. Santarmijoukkoihin Kramarenko siirtyi vuonna 1894, jolloin hänestä tuli Jekaterinoslavin kuvernöörin adjutantti. Vuodesta 1897 esikuntakapteeniksi ylennetty Kramarenko toimi Viipurin linnoituksen santarmikomennuskunnan päällikönä. Pyhän Annan ja Pyhän Stanislauksen ritarikuntien kunniamerkit hänelle myönnettiin helmikuussa 1905. Kramarenko oli naimisissa kahdesti ja hänellä oli ensimmäisestä avioliitostaan kaksi poikaa. == Kuolema == Kramarenko murhattiin Viipurissa lähellä Torkkelin- ja Maununkatujen kulmausta 21. heinäkuuta 1905 noin kolmen aikaan iltapäivällä. Sortokausien aktivistiliikkeeseen kuulunut viipurilainen maalari Kalle Procopé ampui häntä kohti useita laukauksia Browning-merkkisellä pistoolilla ja pakeni sen jälkeen kohti Punaisenlähteentoria. Vaikeasti haavoittunut Kramarenko onnistui palaamaan asuntoonsa, josta hänet pian vietiin Viipurin lääninsairaalaan. Kramarenko kuitenkin kuoli vammoihinsa vielä saman päivän aikana. Kuulusteluissa Procopé ilmoitti toimineensa yksin ja hetken mielijohteesta, mutta myöhemmin on arveltu, että murha olisi ollut etukäteen suunniteltu ja tehty paikallisen työläisaktivistien ryhmän toimeksiannosta. Murhaajan pidätys aiheutti Viipurissa laajoja mellakoita, joita rauhoittamaan tarvittiin poliisivoimien lisäksi myös sotilaita. Procopé tuomittiin hirtettäväksi, mutta keisari Nikolai II armahti hänet ja muutti tuomion elinkautiseksi pakkotyörangaistukseksi. Procopé kuoli muutamaa vuotta myöhemmin Siperiaan karkotettuna. == Lähteet == Luokka:Venäläiset sotilaat Luokka:Venäläiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1905 kuolleet
Terassitalo (Helsinki)

Terassitalo on asuinkerrostalo Pikku Huopalahden asuinalueella Ruskeasuon kaupunginosassa Helsingissä. Arkkitehti Reijo Jallinojan suunnittelema rakennus valmistui vuonna 1994. Terassitalon rakennutti Asokodit. Siinä on 15 kerrosta ja yhteensä 94 asumisoikeusasuntoa. Rakennuksen pyramidimaisen muodon takia lähes kaikissa asunnoissa on terassit. Terassitalo on korkeana rakennuksena Pikku Huopalahden maamerkki. Huomiota herättävän talon arkkitehtuuri poikkeaa tavanomaisesta kerrostalorakentamisesta myös sisätiloissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Terassitalo Emporiksessa Luokka:Helsingin asuinrakennukset Luokka:Helsingin tornitalot Luokka:Ruskeasuo
Zaman

Zaman on turkkilainen sanomalehti. Sen levikki on 650 000, ja se on Turkin laajalevikkisin lehti.Turkin suurin lehti viranomaisten haltuun. Helsingin Sanomat 5.3.2016 s. B 3 Turkin viranomaiset ottivat lehden maaliskuussa 2016 haltuunsa oikeuden päätöksellä. Lehden englanninkielisen sisarjulkaisun Today's Zaman päätoimittaja Sevgi Akarçeşme sanoi, että se "tarkoittaa käytännössä lehdistönvapauden loppua Turkissa". Haltuunoton syynä on yleisesti pidetty sitä, että maan johto pelkää lehden tukevan muslimisaarnaaja Fethullah Gülenia, joka Turkin presidentin Recep Tayyip Erdoğanin mukaan suunnittelee vallan kaappaamista Turkissa. Lehti on arvostellut hallitusta, ja haltuunoton jälkeen toimituksen eteen kerääntyi ihmisiä osoittamaan mieltään.Turkin laajalevikkisin sanomalehti viranomaisten haltuun. Yle.fi/uutiset, 5.3.2016 Kaksi päivää haltuunoton jälkeen lehteä alkoivat tehdä uudet tekijät. Lehden uutta linjaa luonnehdittiin hallitusta tukevaksi. Osa vanhoista tekijöistä julkaisi samana päivänä uuden lehden nimeltään Yarina Bakis. Zamanin Saksan- painos aikoo jatkaa hallituksen arvostelua emolehdestä riippumattomana. Alun perin lehti tuki islamistista Oikeus ja kehitys -puoluetta, mutta sen kriittisyys puoluetta ja sen johtajaa Erdoğania kohtaan alkoi lisääntyä, kun nämä nousivat valtaan ja muuttuivat yhä autoritatiivisemmiksi. == Historia == Vuonna 1986 perustettu Zaman on ollut Samanyolu -nimisen mediakonsernin omistuksessa. Zaman nosti levikkiään 2000-luvun alkuvuosina palkkaamalla kolumnisteikseen oikeistointellektuelleja sekä uudistamalla lehden sisältöä ja ulkoasua. Zamanin sisällössä tärkeimmiksi aiheiksi nostettiin Turkin geopoliittinen ja strateginen merkitys sekä maan menestyminen ulko- ja turvallisuuspolitiikassaan, mitä on pidetty selkeänä tuen osoituksena hallituspuolue AKP:lle. AKP:n johtaman hallituksen painottamia aiheita neuvotteluissa EU:n kanssa olivat juuri strategia ja turvallisuus. Zamanin artikkelien aiheita vuonna 2004 on tutkittu. Tutkimuksen perusteella islamilais-konservatiivinen Zaman kannatti vahvasti AKP-puoluetta ja EU- jäsenyyttä. ==Lähteet== Luokka:Turkkilaiset sanomalehdet
Felix Passlack

Felix Passlack (s. 29. toukokuuta 1998 Bottrop) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaista VfL Bochumia. Oikeajalkainen Passlack on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Passlack siirtyi Borussia Dortmundin juniorijoukkueeseen Rot-Weiß Oberhausenista vuonna 2012. Vuonna 2015 hän voitti Saksan lupaavimman alle 17-vuotiaan pelaajan Fritz Walter -mitalin.http://www.theguardian.com/football/ng-interactive/2015/oct/07/next- generation-2015-50-of-the-best-young-talents-in-world-football Dortmundin edustusjoukkueessa Bundesliigassa Passlack teki debyyttinsä maaliskuussa 2016 Darmstadtia vastaan. Hän pelasi seurassa kolmen kauden aikana 14 bundesliigaottelua. Hän pelasi kaksi ottelua Dortmundin tiellä Saksan Cupin mestariksi 2017. Passlack pelasi lainasopimuksilla Hoffenheimissa kaksi bundesliigaottelua kaudella 2017–2018 ja Norwichissa yhden Englannin mestaruussarjaottelun seuraavalla kaudella. Fortuna Sittardissa hän pelasi 25 Eredivisien ottelua kesken jääneellä kaudella 2019–2020 ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2020–2021 Passlack pelasi Dortmundissa seitsemän bundesliigaottelua ja teki maalin lokakuussa Freiburgia vastaan. Hän pelasi Dortmundin voittamassa Saksan cupissa neljännesvälieräottelun ja Mestarien liigassa viisi ottelua, joista yhden avauskokoonpanossa. Kahden seuraavan kauden aikana hän pelasi yhteensä 13 ottelua Bundesliigassa ja kolme peliä Mestarien liigassa. Passlack siirtyi Bundesliigan Bochumiin ilmaissiirrolla kesällä 2023. Passlack edusti Saksan alle 17-vuotiaita vuoden 2015 ikäluokan MM-kilpailuissa, joissa hän teki kaksi maalia ja toimi myös kapteenina.http://www.fifa.com/fifa-tournaments/players-coaches/people=389908/ Samana vuonna hän oli myös voittamassa alle 17-vuotiaiden EM-hopeaa, tehden turnauksessa kolme maalia. == Saavutukset == Maajoukkuetasolla * Alle 17-vuotiaiden EM-kilpailut: hopeaa (2015) Seurajoukkuetasolla * Saksan Cup: 2017, 2021 Henkilökohtainen * Alle 17-vuotiaiden kultainen Fritz Walter -mitali: 2015 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kerola

Kerola on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: * Aino Kerola (s. 1942), näyttelijä * Auno Kerola (1907–1984), rakennusmestari, yrittäjä, yritysjohtaja ja teollisuusneuvos * Inkeri Kerola (s. 1957), Keskustan ent. kansanedustaja, opettaja * Laura Hokkanen (o.s. Kerola , s. 1992), pesäpalloilija * Onni Kerola (s. 1937), kuvanveistäjä * Pentti Kerola (1935–2017), tietojenkäsittelytieteen professori * Petra Kerola (s. 2000), pesäpalloilija, Laura Hokkasen sisar * Riina Kerola (s. 1995), pesäpalloilija, Laura Hokkasen sisar * Samuli Kerola (o.s. Miettunen, Pupu Lihavisto, s. 1959), muusikko, säveltäjä, kuvataiteilija ja runoilija * Tuomo Kerola (1957–2006), lääkäri, uimari.
Antti Hämäläinen (kansanperinteen kerääjä)

Andrus (Antti) Hämäläinen (14. heinäkuuta 1897 Skuoritsa, Inkerinmaa – 24. huhtikuuta 1976 Lieto) oli suomalainen kansakouluntarkastaja, valokuvaaja ja inkeriläisen ja Lapin kansanperinteen kerääjä.Inkerin merkkihenkilöitä: Antti Hämäläinen, kirjailija.Tuonilmaisiin ovat siirtyneet. Karjalan Heimo nro 5–6/1976, s. 99–100. Hämäläinen valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1920 Kolppanan opettajaseminaarin kurssilta Helsingissä ja Sortavalan opettajaseminaarista. Hän opiskeli tämän jälkeen vielä Helsingin yliopistossa eri aineita. Hämäläinen oli aluksi Itä-Hämeen kansanopiston johtajana Hartolassa ja sitten hän toimi kansakouluntarkastajana Lapin ja Turun piireissä. Hän osallistui jatkosodan aikana inkeriläisten siirtämiseen saksalaisten valtaamilta alueilta Suomeen ja tässä yhteydessä hän kuvasi noin 4 000 valokuvaa Inkerinmaalta. Kuvat oli tarkoitus julkaista teoksena Kadonnutta Inkeriä, mutta kirja joutui julkaisuvaiheessa syksyllä 1944 valvontakomission määräyksestä kiellettyjen kirjojen listaan ja kirjan painos tuhottiin niin että siitä säilyi vain muutamia tekijänkappaleita. Hämäläinen keräsi inkeriläistä kansanperinnettä myös äänittämiensä noin 200 haastattelun avulla. Lapissa ollessaan hän julkaisi kuvateoksen Tenojoesta, kirjan Koltta- Lappia sanoin ja kuvin sekä yhdessä kenraali K. M. Walleniuksen kanssa kuvateoksen Lapin talvisodasta nimellä Lapin sota 1939–40. Hän lahjoitti Kansallismuseolle keräämänsä noin 200 lappalaisen luuesineen kokoelman. == Teoksia == * Koltta-Lappia sanoin ja kuvin. Uutta Lapin lääniä 1. WSOY 1938 * Lapin sota 1939-40 sanoin ja kuvin. Tekjät K. M. Wallenius, A. Hämäläinen. Otava 1940 * Kadonnutta Inkeriä. Inkerin liiton julkaisu. WSOY 1944 * Tunturien mailta: Lappia ja Peräpohjolaa. Aura, Turku 1945 * Teno, Suomen kaunein joki. WSOY 1949 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Lapin hylätyt kirkot. Kirjoittanut Lapin piirin kansakoulujen tarkastaja Antti Hämäläinen, kuvat piirtänyt kirjoittajan ottamista valokuvista Maja Slöör-Närvi, Suomen Kuvalehti, 19.12.1935, nro 51-52, s. 38, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset kansanperinteen kerääjät Luokka:Inkeriläiset henkilöt Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Asciano

Asciano on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Sienan maakunnassa. Se sijaitsee Crete Senesin alueella noin 30 kilometriä Sienasta kaakkoon. Kunnan nimi juontuu legendan mukaan Rooman kaupungin perustajiin Romulusiin ja Remusiin. Remusin pojat Senio ja Aschio pakenivat setäänsä Romulusta etruskien asuinalueelle pohjoiseen. Siellä Achio perusti Ascianon Ombronejoen varrelle. Senio taas perusti Sienan.Kunnan kotisivut == Nähtävyyksiä == Ascianon tärkeimpiä nähtävyyksiä on benediktiiniläisluostari Abbazia di Monte Oliveto Maggiore.Kunnan kotisivut ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Toscanan kaupungit Luokka:Sienan maakunnan kunnat
Ā

Ā eli ā on latinalainen kirjoitusmerkki A, jonka päällä on pituusmerkki. Jossain kielissä Ā merkitsee pitkää A:ta, kuten esimerksiksi balttilaisissa ja polynesialaisissa kielissä, joissain japanin romanisaatioissa (rōmaji), persiassa, paštussa ja arabiassa, sekä joissain latinankielisissä teksteissä (etenkin aloittelijoille). Romanisoidussa mandariinikiinassa (pinyin) sitä käytetään merkitsemään A:ta, joka lausutaan korkeana toonina. Sitä käytetään myös joissain englannin oikeinkirjoitukseen pohjautuvissa kirjoituksissa diftongina /eɪ/. International Alphabet of Sanskrit Transliterationissa Ā tarkoittaa laveaa väljää takavokaalia आ. Muissa kielissä kuin sanskritissa Ā luokitellaan muiden A:iden kanssa, eikä sitä pidetä itsenäisenä kirjaimena. Pituusmerkki huomioidaan vain, kun aakkostettavat sanat ovat muuten identtisiä. Esimerkiksi maorissa tāu (sinun) tulee sanan tau (vuosi) jälkeen, mutta ennen sanaa taumata (mäki). == Katso myös == *Pituusmerkki Luokka:Latinalaiset kirjaimet
Kyläkirjaston Kuvalehti

Kyläkirjaston Kuvalehti oli K. J. Gummeruksen Jyväskylässa vuonna 1877 perustama kuvitettu aikakauslehti. K. J. Gummerus perusti Kyläkirjaston Kuvalehden vuodesta 1873 lähtien julkaisemansa Kyläkirjasto-lehden rinnalle. Lehdestä tuli suuri menestys, ja vuonna 1888 sen rinnalle perustettiin toinenkin kuvalehti. Siitä lähtien vanhempaa lehteä kutsuttiin A-sarjaksi ja uudempaa B-sarjaksi. Vuodesta 1880 lehden liitteenä ilmestyi myös Lasten Kuvalehti. Gummerus luovutti vuonna 1896 B-sarjan toimittamisen Helsinkiin Hannes Gebhardille ja Väinö Wallinille. K. J. Gummeruksen kuoltua vuonna 1898 lehtien toimittamisesta vastasi Jaakko Gummerus. A- ja B-sarjat yhdistettiin vuonna 1916, minkä jälkeen yhdistetty lehti ja Lasten Kuvalehti ilmestyivät tammikuuhun 1918 saakka.Tommila 1970, s. 395–397. Kyläkirjaston Kuvalehdestä ja sittemmin sen tärkeämmästä A-sarjasta noin kolmas- tai neljäsosa oli kaunokirjallisuutta. Tietopuoliset artikkelit käsittelivät historiaa, maantiedettä, luonnontieteitä, yhteiskuntaa ja uskontoa. Lähdemateriaalina käytettiin alkuvuosina ruotsalaisia Arbetarens vän ja Läsning för folket -lehtiä. Kotimaisista avustajista tärkeimpiä olivat historian professori E. G. Palmén ja jyväskyläläinen lehtori Juuso Hedberg. Viimeisten vuosikertojen kirjoittajia olivat muun muassa Juhani Siljo, Uuno Kailas, Iivo Härkönen, Samuli Paulaharju, Kyösti Vilkuna ja Lauri Pihkala. 12- ja myöhemmin pienikokoisempana 24-sivuisessa lehdessä oli myös jonkin verran ilmoituksia. Kuvalaattoja saatiin alkuvuosina puupiirroksina Ruotsista ja vuoden 1882 jälkeen niitä ryhdyttiin teettämään myös Suomessa. Valokuvat yleistyivät lehdissä 1890-luvulta lähtien. Fraktuurasta alettiin siirtyä antiikvaan 1890-luvun puolivälissä.Tommila 1970, s. 397–399. Kuvalehden levikki oli 1880- ja 1890-luvuilla Suomen oloissa poikkeuksellisen suuri. Se saavutti huippunsa, 14 200 tilaajaa vuonna 1886, mutta laski sen jälkeen parilla tuhannella. A-sarjan tilaajamäärä pysyi 11 000:n tienoilla ja nousi uuteen huippulukuun, 16 600 tilaajaan vuonna 1905. Kyläkirjasto kuvalehtineen ja varsinkin sen A-sarja oli Gummeruksen kustantamon tuottavin myyntiartikkeli. Kansanomaisilla, hengeltään uskonnollisilla ja suomalaiskansallisilla lehdillä oli suuri merkitys lukutaidon ja valistuksen levittäjänä. 1900-luvun alussa niiden tyyli ja sisältö alkoi vaikuttaa vanhanaikaiselta, mikä johti levikin laskuun ja kannattavuuden heikkenemiseen.Tommila 1970, s. 401–402. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla== * Kyläkirjaston Kuvalehden A-sarja digitoituna kansalliskirjastossa. * Kyläkirjaston Kuvalehden B-sarja digitoituna kansalliskirjastossa. * Lasten Kuvalehti digitoituna kansalliskirjastossa. Luokka:Helsingin media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet Luokka:Jyväskylän media
Jenny Lehtinen

Jenny Lehtinen (s. 28. huhtikuuta 1978 Espoo) on suomalainen radiotoimittaja ja mediapersoona. Lehtinen juonsi YleX-radiokanavan iltapäivälähetyksiä vuosina 2004–2012. Hän aloitti työt YleX:llä vuonna 2004, jolloin hän teki Kromosomi X -ohjelmaa yhdessä Marja Hintikan kanssa. Myöhemmin Lehtinen siirtyi YleX Iltapäivä -ohjelmaan, jota hän juonsi yhdessä Aino Töllisen ja Juuso ”Mäkkäri” Mäkilähteen kanssa. Tammikuussa 2012 hän siirtyi ohjelman tuottajaksi. Kesällä 2013 Lehtisellä oli nimeään kantava iltapäiväohjelma Yle Puheella, jossa käsiteltiin perinteisten kuolemansyntien roolia nyky- yhteiskunnassa. Syksystä 2015 lähtien hän esiintyi Marja Hintikka Live -ohjelman vakiokommentaattorina. Vuonna 2016 hän alkoi pitää elämäntapamuutokseen pyrkivää Jenny ja läskimyytinmurtajat -nettiprojektia, jota esitettiin myös radiossa. Vuoden 2017 alussa Lehtinen aloitti Yleisradiossa vuoden mittaisen verkkokonaisuuden: armolliseen ja pysyvään elämänmuutokseen tähtäävän Vaakakapina-projektin. Vielä samana vuonna aihe laajeni omaksi tv-ohjelmakseen. Omalla nimellään kulkevaa Jenny+-ohjelmaa Lehtinen juontaa yhdessä ystävänsä Saara Sarvaksen kanssa. Viikoittaisen hyvinvointiin keskittyvän ohjelman ohjelman kolmas kausi alkoi syksyllä 2018 Yle Areenassa ja TV2:lla. Vuonna 2025 Jenny Lehtinen toimii Yle Radio Suomen toimittajana. ==Palkintoja== * 2016 - Kultainen Venla osana ohjelmasta Marja Hintikka Live * 2017 - Kultainen Venla ohjelmasta Jenny+ == Lähteet == Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nyrkkitervehdys

Nyrkkitervehdys () on kättelyn kaltainen tapa tervehtiä. Merriam-Webster- sanakirja määrittelee nyrkkitervehdyksen tapahtumana, jossa kaksi ihmistä iskee nyrkkinsä yhteen juhlinnan tai tervehtimisen vuoksi.http://www.merriam- webster.com/dictionary/fist%20bump == Käyttö == Nyrkkitervehdys tunnetaan etenkin suosiostaan urheilijoiden, rap-muusikoiden ja jengiläisten keskuudessa. == Edut == American Journal of Infection Control -lehdessä julkaistun tutkimuksen mukaan nyrkkitervehdyksessä leviää merkittävästi vähemmän bakteereja verrattuna kättelyyn. Tutkimusryhmä suositteli nyrkkitervehdystä mahdollisena hygieenisempänä vaihtoehtona kättelylle. Nyrkkitervehdyksen hygieenisyyttä selittää se, että siinä kontakti on lyhyempää ja kosketus vähäisempää.http://www.ajicjournal.org/pb/assets/raw/Health%20Advance/journals/ymic/AJIC_Aug14_PR_Mela_Fist_bump_FINAL.pdf == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tervehdykset Luokka:Käsimerkit
Nüwa

Nüwa (/nỳwá/ kiina: 女媧) tai Nügua on jumalatar kiinalaisessa mytologiassa, joka tunnetaan parhaiten ihmiskunnan luojana ja taivaan pilarin korjaajana. Yleensä hänet kuvataan kehon yläosasta ihmisnaiseksi ja alaosasta lohikäärmeeksi. Häntä on eri tarinoissa kutsuttu sekä Fuxin siskoksi että vaimoksi. Nüwa loi ihmisiä savesta, mutta kyllästyi pian pitkäveteiseen työhön. Siksi hän otti köyden, kastoi sen saveen ja pyöritti sitä niin, että savea lensi kaikkialle maailmaan. Nüwan käsin tehdyistä ihmisistä tuli rikkaita ja aatelisia, savipisaroista syntyneistä köyhiä. Nüwa antoi ihmisille myös kyvyn saada lapsia. Demonien taistellessa ja tuhotessa taivaan pilarin, Nüwa korjasi sen suuren kilpikonnan jaloilla ja kiinnitti taivaan seitsemällä erivärisellä kivellä. Taivas jäi kuitenkin hieman vinoon, mikä selittää esimerkiksi taivaankappaleiden liikkeitä. == Lähteet == *Nügua. Oxford Reference. Luokka:Kiinalaiset jumalattaret Luokka:Luojajumalat Luokka:Taolainen usko ja oppi
Mattias Gregersson (Lillie)

Mattias Gregersson (kuoli 1520) oli ruotsalainen katolisen kirkon pappi, virkamies ja Strängnäsin hiippakunnan piispa vuosina 1501–1520. Mattias mestattiin Tukholman verilöylyssä vuonna 1520. == Elämä == Mattias Gregerssonin isä oli Gregers Matsson (Lillie). Mattias oli valtaneuvos ja Västmanlannin ja Dalarnan laamanni vuosina 1478–1488. Hänet nimettiin Strängnäsin piispaksi vuonna 1501. Hän työskenteli myös valtionhoitaja Sten Sture nuoremman kanslerina vuodesta 1513 kuolemaansa 1520 asti. Piispa Mattias Gregersson osallistui Uppsalan arkkipiispa Jakob Ulfssonin kanssa piispa Hemmingin autuaaksijulistamisjuhlaan Turussa vuonna 1514.Diplomatarium Fennicum: 5725 , viitattu 5.3.2016. Hän oli myös mukana, kun Hemmingin käsivarren reliikki sijoitettiin Tukholman kaupunginkirkkoon 12. heinäkuuta samana vuonna.Diplomatarium Fennicum: 5736 , viitattu 5.3.2016. Piispa Mattias oli yksi Almarestäketin piispanlinnan purkamismääräyksen allekirjoittajista 23. marraskuuta 1517. Hän oli myös ensimmäinen, joka mestattiin Tukholman verilöylyssä vuonna 1520. ==Lähteet== Luokka:Strängnäsin hiippakunnan piispat Luokka:Tukholman verilöylyssä teloitetut Luokka:Valtaneuvokset Luokka:Vuonna 1520 kuolleet Luokka:Laamannit Luokka:1400-luvulla syntyneet Luokka:Keskiajan henkilöt
Raido Ränkel

Raido Ränkel (s. 13. tammikuuta 1990 Rakvere) on virolainen maastohiihtäjä. 186 senttimetriä pitkä ja 75 kilogrammaa painava Ränkel edustaa Võru Suusaklubia.http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/ra/raido- rankel-1.html Ränkel kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa, joissa hän oli parhaimmillaan sprintin 51:s ja viestin kymmenes. MM-kilpailuihin Ränkel on osallistunut kahdesti, vuosina 2013 ja 2015. Maailmancupissa Ränkel debytoi tammikuussa 2009 Otepään perinteisen sprintissä ollen 66:s. Ensimmäistä kertaa Ränkel sijoittui 30 parhaan joukkoon maaliskuussa 2016 Ski Tour Canadaan kuuluvassa Quebec Cityn vapaan sprintissä ollen 25:s. == Lähteet == Luokka:Virolaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Salomon van Ruysdael

Salomon van Ruysdael (n. 1602–1670) oli alankomaalainen taidemaalari. Ruysdael oli hollantilaisen maisemamaalauksen perustajia Jan van Goyenin ohella ja maansa johtavia realistisia maisemamaalareita. Hän edustaa Hollannin maalaustaiteen kulta-aikaa. Hän maalasi läpikuultavin, vaaleahkoin, monesti harmaasävyisin värein kotitienoonsa kanavia, tasankoja, kanavissa kulkevia lauttoja, veden yläpuolelle kurkottavia puita ja suurten puiden ympäröimiä kyliä.Kodin Suuri Tietosanakirja, osa 11 vuodelta 1979, s. 456 Hänen töissään esiintyy täytehenkilöitä. Myöhemmin hänen tyylinsä muuttui aikaisempaa voimakkaammaksi ja värikkäämmäksi. Sukuun kuuluu useita taidemaalareita. Salomonin veli Isaac van Ruisdael oli myös tunnettu maisemamaalari. Salomon oli Jacob van Ruisdaelin setä ja eroaa tästä tarkkuutensa ja pidättyvyytensä suhteen. Salomon sai joukon jäljittelijöitä, joista tunnetuin on hänen poikansa Jacob van Ruysdael. Salomon van Ruysdael syntyi Naardenissa lähellä Amsterdamia. Hänen isänsä oli Jacob van Gooyer, joka oli ammatiltaan huonekalupuuseppä. Salomon ja Isaac muuttivat myöhemmin sukunimensä lähistöllä sijainneen linnan mukaan. Erottuakseen toisistaan Salomon ja hänen poikansa Jacob käyttivät nimeä Ruysdael, kun taas Isaac ja hänen poikansa Jacob käyttivät nimeä Ruisdael. Salomon eli suurimman osan elämäänsä Haarlemissa, mutta maalasi myös muita hollantilaisia maisemia. Hän kuoli Haarlemissa. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset taidemaalarit
Bentsaalikloridi

Bentsaalikloridi (C7H6Cl2) on halogenoituihin aromaattisiin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muita kemikaaleja. == Ominaisuudet == Bentsaalikloridi on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä, jolla on pistävä haju. Yhdiste ei juurikaan liukene veteen, mutta liukenee helposti useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Happamissa tai emäksisissä vesiliuoksissa se hydrolysoituu bentsaldehydiksi ja katalyytteinä voidaan käyttää esimerkiksi rauta(III)kloridia tai sinkkifosfaattia. Amiinien toimiessa katalyytteinä yhdiste reagoi kaliumasetaatin kanssa kuumennettaessa kanelihapoksi. Lewis-hapot katalysoivat bentsaalikloridin polymeroitumista. Metallisen natriumin vaikutuksesta bentsaalikloridista muodostuu stilbeeniä.Karl W. Seper: Benzyl Chloride, Benzal Chloride, and Benzotrichloride, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2001. Viitattu 5.3.2016 Bentsaalikloridi ärsyttää limakalvoja, ihoa ja silmiä aiheuttaen muun muassa yskää, kurkkukipua, vaikeutunutta hengitystä sekä ihon ja silmien kipua ja punoitusta. Aine on todennäköisesti karsinogeeninen ja luokitellaan Suomessa syöpäsairauden vaaraa aiheuttavaksi kemikaaliksi. Viitattu 5.3.2016 == Valmistus ja käyttö == Bentsaalikloridia valmistetaan pääasiassa klooraamalla tolueenia radikaali- initiaattoreiden läsnä ollessa. Reaktiossa muodostuu seos, joka sisältää bentsaalikloridin lisäksi myös bentsyylikloridia ja bentsotrikloridia. Ainetta muodostuu silloin kun kloorin ja tolueenin ainemäärien suhde on 2-2,2. Tuote puhdistetaan tislaamalla. Puhdasta bentsaalikloridia voidaan valmistaa klooraamalla bentsaldehydiä tionyylikloridilla tai klooraamalla tolueenia sulfuryylikloridilla bentsoehappoanhydridin toimiessa katalyyttinä. Suurin osa tuotetusta bentsaalikloridista käytetään bentsaldehydin valmistamiseen. Siitä voidaan valmistaa myös eräitä muita yhdisteitä kuten kanelihappoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Benzal chloride *ChemBlink: (Dichloromethyl)benzene Luokka:Aromaattiset yhdisteet Luokka:Organohalidit
Muinaisruotsi

Muinaisruotsi (nykyruots. fornsvenska) on nimi kahdelle ruotsin kielen muodolle, joita puhuttiin keskiajalla: varhainen muinaisruotsi (klassisk fornsvenska), jota puhuttiin vuosina 1225–1375, ja myöhäinen muinaisruotsi (yngre fornsvenska), jota puhuttiin vuosina 1375–1526.Fortescue, Michael D.: Historical linguistics 2003: selected papers from the 16th International Conference on Historical Linguistics, Copenhagen, 11–15 August 2003, s. 258. John Benjamins Publishing Company 2005. Google Books. Muinaisruotsi kehittyi itäisestä muinaisnorjasta. Ruotsin ja tanskan kielten aikaisimmat muodot, joita puhuttiin vuosina 800–1100, olivat muinaisnorjan murteita, joita kutsuttiin riimuruotsiksi ja riimutanskaksi, koska niitä kirjoitettiin silloin vain riimuilla. Murteiden väliset erot olivat kuitenkin pieniä, ja ne alkoivat kunnolla erkaantua 1100-luvulla. Muinaisruotsi ja muinaistanska syntyivät 1200-luvulla. Ei ole varmuutta siitä, milloin muinaisgutniska ja älvdalska alkoivat erkaantua ruotsista, mutta muinaisgutniska erkaantui kauan ennen muinaistanskaa. Suomenruotsin murteet juontavat juurensa muinaisruotsiin, joka levisi Suomeen keskisestä Ruotsista 1100-luvulta alkaen. Varhainen muinaisruotsi oli merkittävästi erilainen nykyruotsiin verrattuna siten, että siinä oli monimutkaisempi sijamuotorakenne eikä se ollut vielä läpikäynyt sukurakenteen supistumista, joten siinä oli kolme sukua. Substantiiveja, adjektiiveja, pronomineja ja joitain numeraaleja taivutettiin neljässä sijassa: nominatiivissa, genetiivissä, datiivissa ja akkusatiivissa. Kieli muistutti siis monin paikoin nykysaksaa ja -islantia. == Muinaisruotsin piirteitä suomenruotsissa == Muinaisruotsin diftongeista monet ovat säilyneet suomenruotsissa: stein ’sten; kivi’, höi ’hö; heinä’, bröut ’bröt; mursi, raivasi’. Monissa suomenruotsin murteissa g, k, sk ääntyvät niin sanotusti kovina etisen vokaalin edellä, kuten sanoissa gära tai göra ’göra; tehdä’, kärrå ’kärra; kärryt’, skära ’leikata’. Toisinaan taas sanat äännetään kuten djära, tjärrå, stjära tai kirjakielen mukaisesti pehmennettyinä. Muinaisruotsin tavukesto on säilynyt useissa suomenruotsalaisissa murteissa. Esimerkiksi sanoissa fara ’mennä, lähteä’ ja viku tai viko ’vecka; viikko’ ensimmäinen vokaali ääntyy lyhyenä. Sanoissa drööm ’dröm; unelma’ ja toom ’tom; tyhjä’ vokaali on puolestaan pitkä ja sanoissa blåått ’blått; sininen’ ja föödd ’född; syntynyt’ pitkinä ääntyvät sekä vokaalit että jälkimmäiset konsonantit. Pohjanmaan ruotsin murteet ovat myös säilyttäneet vanhan kolmisukujärjestelmän. Monet tutkijat uskovat, että suomenruotsin Närpiön murre muistuttaa eniten muinaisruotsia, mutta murretutkija Peter Slotten mielestä Kruunupyyn murre on vielä vanhakantaisempi. Muinaisruotsin hajaantuminen Suomessa alkoi viimeistään keskiajan lopulla, ilmeisesti pitäjien muodostumisen myötä. == Lähteet == Luokka:Ruotsin kieli Luokka:Skandinaaviset kielet
Per Erik Rundquist

Per Erik Gunnar Rundquist (22. maaliskuuta 1912 Tukholma – 12. joulukuuta 1986Rundquist, Per, Kirjasampo, viitattu 25.8.2021 (s.- ja k.-aika) (s.- ja k.-vuodet ja -paikka)) oli ruotsalainen kirjailija, joka kirjoitti psykologisesti ja tyylillisesti onnistuneina pidettäviä nuoruusikää kuvaavia teoksia, rakkaus- ja avioliittoromaaneja sekä novelleja ja runoutta. Rundquistin teoksista on suomennettu Kalla mig Ismael (suom. Lola). Romaaneissaan Rundquist kuvaa myös Välimeren seudun ympäristöä.Kodin Suuri Tietosanakirja, osa 11, Helsinki: Weilin + Göös 1979, s. 459 Hän julkaisi myös runokokoelman Punkten (1980). ==Suomennetut teokset== * Lola (Kalla mig Ismael), suom. Kyllikki Mäntylä, WSOY 1952 (suomennos julkaistu tekijänimellä Per E. Rundqvist) == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Dennis Edwards (koripalloilija)

Dennis Edwards (s. 24. helmikuuta 1972) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Edwards pelasi yliopistotasolla Fort Hays Statessa, minkä jälkeen hän pelasi muun muassa Suomen pääsarjassa Pyrbasketissa syksyn 2001, jolloin hän kirjautti 12 runkosarjaottelussa keskimäärin 20,6 pistettä, 7,5 levypalloa ja 5,3 koriinjohtanutta syöttöä per ottelu.Dennis Edwards – Suomen Koripalloliitto == Lähteet == * Dennis Edwards Suomen Koripalloliitto === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antti Hämäläinen

Antti Hämäläinen -nimisiä henkilöitä ovat: * Antti Hämäläinen (1864–1918), suomalainen kansanedustaja * Antti Hämäläinen (1897–1976), suomalainen kansakouluntarkastaja, valokuvaaja ja kansanperinteen kerääjä * Antti Hämäläinen (s. 1971), suomalainen jääkiekkotuomari
Johan Rohde

Johan Gudman Rohde (1856–1935) oli tanskalainen taidemaalari, graafikko, muotoilija, hopeaseppä ja kivipiirtäjäIso tietosanakirja, osa 11 (1936), s. 221. Osa hänen tuotannostaan on symbolistista ja syntetististä. Rohde maalasi intiimejä näkymiä pienistä kaupungeista. Uutta hänen tuotannossaan on hopeaesineiden ja huonekalujen yksinkertaisuus ja koruttomuus. Rohde teki myös muotokuvia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tanskalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1856 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
Ana Sofía Sánchez

Ana Sofía Sánchez (s. 13. huhtikuuta 1994 San Luis Potosí) on meksikolainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 280 lokakuussa 2014. Hän on voittanut urallaan kymmenen ITF-turnausta kaksinpelissä ja viisi nelinpelissä. Sánchez edusti Meksikoa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2012. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Meksikolaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jorma Soveri

Jorma Eelis Soveri (1. toukokuuta 1909 Lammi – 9. toukokuuta 1967) oli suomalainen filosofian tohtori, luonnonhistorian opettaja ja oppikirjojen tekijä. Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg)Global plants : Jorma SoveriKuka kukin on 1970, s. 1250. Otava 1970. Soverin vanhemmat olivat maanviljelijä Eelis Selim Soveri ja Hilma Lydia Mattila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1935, lisensiaatiksi 1940 ja tohtoriksi 1941. Soveri teki opintomatkat Länsi-Eurooppaan 1948 sekä Espanjaan ja Marokkoon 1951. Soveri toimi luonnonhistorian ja maantiedon opettajana Lohjan yhteiskoulussa 1939–1941 ja Helsingin suomalaisessa yhteiskoulussa vuodesta 1941 alkaen sekä Kustannus oy Otavan virkailijana vuodesta 1945. Hän oli Helsingin suomalaisen yhteiskoulun rehtorina 1954–1964, Korkeasaaren eläintarhan va. valvojana 1944–1946 ja Helsingin yliopiston Lammin biologisen aseman esimiehenä vuodesta 1953 alkaen. == Teoksia == * Lammin pitäjän kasvisto. Annales botanici Societatis zoologicae-botanicae Fennicae Vanamo 4, 3. Helsinki 1933 * Die Fogelfauna von Lammi, ihre regionale Verbreitung und Abhängigkeit von den ökologischen Faktoren, väitöskirja. Societas pro fauna et flora Fennica, Helsingfors 1940 * Kasviopin opiskelu luonnossa. Otava 1947 * Nuorten luonnonkirja : kansakouluja varten 1-2 ; tekijät Jorma Soveri, L. Arvi P. Poijärvi, Aarne Korkeakoski. Otava 1951 * Kasvioppi ; tekijät Jorma Soveri, Arvi Ulvinen, Reino Kalliola. Otava 1952, 17. painos 1972 * Kasviopin tehtäviä : kansakoulua varten ; tekijät Jorma Soveri, Arvi Ulvinen. Luonnontiedon tehtäviä 1. Otava 1954 * Ohjeita Nuorten luonnonkirjan käyttäjille ; tekijät Jorma Soveri, L. Arvi P. Poijärvi, Aarne Korkeakoski. Otava 1955 * Kasviopin työvihko : oppikoulun 1. ja 2. luokkaa varten ; tekijät Jorma Soveri, Arvi Ulvinen. Otava 1956 * Eläinopin tehtäviä : kansakouluja varten ; tekijät Jorma Soveri, Arvi Ulvinen. Luonnontiedon tehtäviä 2. Otava 1957 * Wartime studies on the flora in the Porajärvi-Paatene area, Russian Karelia by the late Jorma Soveri ; edited by Mikko Piirainen. Botanical Museum, Finnish Museum of Natural History, Helsinki 1994 == Toimitustöitä == * Eläinten maailma : kuvia ja kuvauksia. 1, Nisäkkäät ; Hannes Salovaaran toimittaman ensimmäisen painoksen pohjalla uudelleen toim. Jorma Soveri. 2. painos Otava 1953 * Eläinten maailma : kuvia ja kuvauksia. 2, Nisäkkäät, linnut ; Hannes Salovaaran toimittaman ensimmäisen painoksen pohjalla uudelleen toim. Jorma Soveri. 2. painos Otava 1953 * Eläinten maailma : kuvia ja kuvauksia. 4, Selkärangattomat eläimet ; Hannes Salovaaran toimittaman ensimmäisen painoksen pohjalla uudelleen toim. Jorma Soveri. 2. painos Otava 1954 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset kasvitieteilijät Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Victoria Rodríguez

Victoria Rodríguez (s. 22. huhtikuuta 1995 Durango) on meksikolainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 216 marraskuussa 2015. Hän on voittanut urallaan viisiITF-turnausta kaksinpelissä ja yhdeksän nelinpelissä. Rodríguez edusti Meksikoa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2014. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Meksikolaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antoine Gérard

Antoine Gérard (s. 15. kesäkuuta 1995 Remiremont) on ranskalainen yhdistetyn hiihtäjä. Gérard edustaa Ventron-seuraa. Gérard debytoi maailmancupissa joulukuussa 2015 Ramsaun normaalimäen kilpailussa. Kilpailu päättyi hänen osaltaan hylkäykseen. Ensimmäiset pisteensä Gérard saavutti helmikuussa 2016 Lahden suurmäen kilpailussa ollen 27:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Chaux-Neuvessa tammikuussa 2017. Parhaimmillaan hän on ollut kaksi kertaa viides Rukan suurmäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailuissa marraskuussa 2017. Gérard kilpaili vuoden 2015 MM-kilpailuissa Falunissa ollen suurmäen kilpailun 35:s. Lahden MM- kilpailuissa 2017 hän sijoittui suurmäen kilpailussa 18:nneksi, normaalimäessä 26:nneksi sekä joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa 26:s, suurmäessä 32:s ja joukkuekilpailussa viides. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa kahdeksanneksi, normaalimäen Gundersen-kilpailun 11:nneksi sekä parisprintissä ja joukkuekilpailussa kuudenneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli Gundersen-kilpailuissa normaalimäessä 23:s ja suurmäessä 29:s sekä joukkuekilpailussa kuudes. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa 14:nneksi ja joukkuekilpailussa viidenneksi. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pistepörssi

Pistepörssi on palloilussa ja erityisesti joukkueurheilussa käytetty tilastointimenetelmä, jolla osoitetaan, kuinka monta tehopistettä jokin pelaaja on tehnyt. Tehopisteiksi lasketaan, esimerkiksi jääkiekossa, maali tai maaliin johtanut syöttö. Tyypillisesti pistepörssi on luettelo, jossa näytetään eniten tehopisteitä tehneet pelaajat yksittäisellä kaudella. Pistepörssin voittajaksi ilmoitetaan kauden tai turnauksen päätteeksi eniten tehopisteitä tehnyt pelaaja. Jääkiekossa on tapana palkita pistepörssin voittaneita pelaajia: esimerkiksi jääkiekon SM-liiga myöntää vuosittain Veli- Pekka Ketola -palkinnon ja NHL-liiga on jakanut yli 50 vuoden ajan Art Ross Trophyn runkosarjan pistepörssin voittaneelle pelaajalle. == Katso myös == * Luettelo jääkiekon SM-liigan pistepörssin voittajista == Lähteet == Luokka:Jääkiekkotermit
Raitalaiskurit

Raitalaiskurit (Nystalus) on laiskurien heimoon kuuluva tikkalintusuku. Raitalaiskurien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan neljä lajia. == Raitalaiskureihin kuuluvia lajeja == *Keltakauluslaiskuri (Nystalus maculatus) *Mustaposkilaiskuri (Nystalus chacuru) *Raitalaiskuri (Nystalus radiatus) *Viirulaiskuri (Nystalus striolatus) == Aiheesta muualla == *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) *ITIS: Nystalus Luokka:Laiskurit
Tehopiste

Tehopiste on palloilussa ja erityisesti joukkueurheilussa käytetty abstrakti termi. Tehopisteiksi osoitetaan, esimerkiksi jääkiekossa, maali tai maaliin johtanut syöttö. Kansainvälisesti tehopisteet ilmoitetaan niin, että ensimmäisenä näytetään maalit, ja vasta sen jälkeen maalisyötöt. Jos yksilö on tehnyt esimerkiksi viisi maalia, ja antanut 16 maaliin johtanutta syöttöä, pistepörssissä lukee 5+16=21 (tyypillisesti tehopisteet summataan yhteen). Tehopisteet ovat keskeisessä roolissa pistepörssissä, sillä pistepörssissä lasketaan yksittäisten pelaajien/kilpaurheilijoiden tehopisteitä. == Katso myös == * Luettelo jääkiekon SM-liigassa eniten tehopisteitä kaudessa tehneistä pelaajista == Lähteet == Luokka:Jääkiekkotermit
San Miguel de Escalada

San Miguel de Escalada on esiromaaninen kirkko Leónin maakunnassa, Espanjassa. Kirkko on ajoitettu vuoden 913 paikkeille ja se toimi keskiajalla luostarina Córdobasta muuttaneelle mozarabeille. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Uskonto keskiajalla Luokka:Espanjan kirkot Luokka:Kristilliset luostarit Luokka:Kastilia ja León
Toivo Vähäkallio

Toivo Reijo Vähäkallio (vuoteen 1906 Vilander; 28. heinäkuuta 1888 Helsinki – 6. helmikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Teknillisen korkeakoulun professori.Niskanen, Aino: Arkkitehti Väinö Vähäkallio ja hänen toimistonsa. Väitöskirja. Teknillinen Korkeakoulu 2005. (Toivo Vähäkalliosta s. 28, 362.)Kuka kukin oli 1954, s. 1000. Projekt Runeberg. Vähäkallion vanhemmat olivat Hietalahden puusepäntehtaan työnjohtaja Niilo Vilander ja Anna Blom. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1913. Vähäkallio oli rautatiehallituksen palveluksessa vuosina 1914–1925 toimien valtionrautateiden ratakonttorin teknillisen toimiston ylimääräisenä insinöörinä 1914–1919, siltaosaston johtajana 1919–1923 sekä rautatiehallituksen apulaisjohtajana ja siltarakennustoimiston esimiehenä 1923–1925. Hän oli sitten Teknillisen korkeakoulun rakennustekniikan ja insinööritieteiden lehtorina vuodesta 1925 ja huoneenrakennustekniikan professorina vuodesta 1945 vuoteen 1954. Hän toimi myös rakennusalan konsulttina ja laati konstruktiosuunnitelmia siltoihin sekä tuotanto- ja asuinrakennuksiin. Vähäkallio johti vuodesta 1934 alkaen valtion lentokone- ja tykkitehtaan tehdasalueiden suunnittelua Jyväskylän Rautpohjaan. Hän oli perushankintaohjelman rakennustöiden suunnittelun ja rakentamisen johtavana insinöörinä 1938–1942. Toivo Vähäkallion vanhempi veli oli arkkitehti Väinö Vähäkallio. Toinen hänen veljistään oli Reino Vähäkallio joka oli yksi Akateemisen Karjala-Seuran kolmesta perustajajäsenestä. Toivo Vähäkallion poika Pentti Vähäkallio (1920–2000) oli Teknillisen Korkeakoulun rakennetekniikan professorina. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Ruskolaiskurit

Ruskolaiskurit (Malacoptila) on laiskurien heimoon kuuluva tikkalintusuku. Ruskolaiskurien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan seitsemän lajia. == Ruskolaiskureihin kuuluvia lajeja == *Brasilianlaiskuri (Malacoptila striata) *Kesylaiskuri (Malacoptila panamensis) *Mustaviirulaiskuri (Malacoptila fulvogularis) *Partalaiskuri (Malacoptila fusca) *Ruosteniskalaiskuri (Malacoptila rufa) *Viiksilaiskuri (Malacoptila mystacalis) *Viirupartalaiskuri (Malacoptila semicincta) == Aiheesta muualla == *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) *ITIS: Malacoptila Luokka:Laiskurit
Pikkununnat

Pikkununnat (Nonnula) on laiskurien heimoon kuuluva tikkalintusuku. Pikkununnien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan kuusi lajia. == Pikkununniin kuuluvia lajeja == *Harmaaposkinunna (Nonnula frontalis) *Kastanjanunna (Nonnula amaurocephala) *Okranaamanunna (Nonnula sclateri) *Rillinunna (Nonnula rubecula) *Ruskonunna (Nonnula brunnea) *Rusolakkinunna (Nonnula ruficapilla) == Aiheesta muualla == *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) *ITIS: Nonnula Luokka:Laiskurit
Cudillero

Cudillero (asturiaksi Cuideiru), jota kutsutaan joskus nimellä Villa Pixueta, on kunta Asturian maakunnassa Pohjois-Espanjassa. Cudilleron asukasluku on noin 5200 (2015).INE == Kuvia == Cudillero 1 1 (6625069707).jpg|Cudillero Faro de Cudillero 001.jpg|Faro de Cudillero Jardines de La Quinta de Selgas.jpg|Jardines de La Quinta de Selgas == Lähteet == === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Asturian kunnat
Slagelse

Slagelse on Slagelsen kunnan keskustaajama Tanskassa. Vuoden 2018 alussa siellä oli vajaat 34 000 asukasta. Slagelse on yksi Tanskan vanhimmista kaupungeista, ja keskiajalla se oli vauras kauppapaikka. Vanhimmat osat ovat kuitenkin tuhoituneet lukuisissa tulipaloissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ella Kivikoski : Tuhatvuotinen linnoitettu leiri, Suomen Kuvalehti, 07.01.1939, nro 1, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Tanskan kaupungit Luokka:Tanskan kuntien keskustaajamat
Nunnat (eläinsuku)

Nunnat (Monasa) on laiskurien heimoon kuuluva tikkalintusuku. Nunnien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan neljä lajia. == Nunniin kuuluvia lajeja == *Keltanokkanunna (Monasa flavirostris) *Mustanunna (Monasa atra) *Nokinunna (Monasa nigrifrons) *Partanunna (Monasa morphoeus) == Aiheesta muualla == *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) *ITIS: Monasa Luokka:Laiskurit
Sigüenza

Sigüenza on kunta Espanjassa Guadalajaran maakunnassa. Sen asukasluku on noin 4700.INE == Kuvia == Plaza MAyor de Sigüenza.jpg|Plaza Mayor Ciudad de Sigüenza, Calle San Vicente 35.JPG|Calle San Vicente Catedral de Santa María de Sigüenza 02.JPG|Sigüenzan katedraali Ciudad de Sigüenza, estación del FC 23.JPG|Rautatieasema == Lähteet == === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Guadalajaran maakunta
Lääkärikeskus Minerva

Lääkärikeskus Minerva on yksityinen suomalainen vuodesta 1988 Raumalla toiminut lääkärikeskus. Myöhemmin yritys avasi toimipisteen myös Euraan. Yrityksen toimitusjohtajana on Heimo Ylitalo, vastaavana lääkärinä Tapani Järvinen ja potilasasiamiehenä toimii Sari Salminen. Lääkärikeskus Minervassa on yli 50 vastaanottavaa lääkäriä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset terveydenhoitoalan yritykset Luokka:Raumalaiset yritykset
Karvasputket

Karvasputket (Laserpitium) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu kahdeksan lajia. Suomessa esiintyy luonnonvaraisena lehtokarvasputkea Ahvenanmaan ja lounaisen saariston lehtometsissä. Laji on Ahvenanmaalla yleinen. == Lajeja == * vuorikarvasputki (Laserpitium archangelica tai Laser archangelica) * lehtokarvasputki eli karvasputki (Laserpitium latifolium) * etelänkarvasputki (Laserpitium siler tai Siler montanum) Nykyistä edellisessä luokittelussa karvasputkiin on luokiteltu myös muun muassa rutenianripsiputki (Silphiodaucus prutenicus, syn. Laserpitium prutenicum). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Karvasputket – Laserpitium * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Karvasputket (Laserpitium) Luokka:Sarjakukkaiskasvit
Pukinjuuret

Pukinjuuret (Pimpinella) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu 158 lajia yksi-, kaksi- tai monivuotisia ruohoja. Pukinjuurilajeista anisruoho on tunnettu maustekasvi. Suomessa luonnonvaraisena kasvavia pukinjuuria ovat yleinen ahopukinjuuri sekä harvinainen, uhanalainen ja rauhoitettu isopukinjuuri. == Pukinjuurilajeja == * anaganpukinjuuri (Pimpinella anagodendron) – esiintyy Kanariansaarilla. * anisruoho (Pimpinella anisum) * teidenpukinjuuri (Pimpinella cumbrae) – esiintyy Kanariansaarilla. * palmanpukinjuuri (Pimpinella dendrotragium) – esiintyy Kanariansaarilla. * gomeranpukinjuuri (Pimpinella junoniae) – esiintyy Kanariansaarilla. * isopukinjuuri (Pimpinella major) * saksanpukinjuuri (Pimpinella peregrina) – esiintyy Euroopassa. * purppurapukinjuuri (Pimpinella rhodantha) * ahopukinjuuri (Pimpinella saxifraga) * paasipukinjuuri (Pimpinella tragium) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Pukinjuuret (Pimpinella) * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Pukinjuuret (Pimpinella) * United States Department of Agriculture (USDA): Pimpinella *
Piikkikatkot

Piikkikatkot eli punakatkot (Torilis) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu 15 lajia.Plants of the World Online: Torilis Adans. Viitattu 2.8.2022. Suvun lajeista Suomessa esiintyy luonnonvaraisena vain punakatko (Torilis japonica). Se on uhanalainen ja rauhoitettu Ahvenanmaan maakunnassa. == Lajeja == * ketokatko (Torilis arvensis) * marokonkatko (Torilis elongata) * punakatko (Torilis japonica) * sirokatko (Torilis leptophylla) * nivelkatko (Torilis nodosa) * välimerenkatko (Torilis webbii) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Piikkikatkot (Torilis) * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Punakatkot (Torilis) * ITIS: Torilis * United States Department of Agriculture (USDA): Torilis * Flora of China: Torilis Luokka:Sarjakukkaiskasvit