EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Karhu 1

Karhu 1 oli Karhumäen veljesten ensimmäinen omatekoinen ja yksi koko Suomen ensimmäisistä omatekoisista lentokoneista. Kone rakennettiin 1920-luvun puolessa välissä alkaen syksystä 1924 omassa verstaassa saksalaisen lentokonerakennekirjan pohjalta. Kone oli yksipaikkainen, puinen ylätaso ja se oli varsin matala. Sitä on pidetty lähinnä moottoroituna liitokoneena. Siipi oli vapaastikantava, sillä ainoastaan yksi tuki yhdisti kummankin siiven laskutelineeseen. Kone oli kokonaan käsityötä, esimerkiksi vaneri oli hiottu millimetrin verran ohuemmaksi. Runko oli tehty haapavanerista ja se oli poikkileikkaukseltaan munan muotoinen. Siivet oli rakennettu pääsalon ja apusalon varaan. Koneessa ei ollut lainkaan siivekkeitä, vaan siiven jättöreunat taipuivat tarpeen mukaan ohjaussauvaa liikuttamalla. Siipikangas oli vernissamaalilla maalattua liimasiveltyä sertinkiä. Kone oli suunniteltu pelkästään talvikäyttöön, joten se oli vain suksilla varustettu. Potkuri oli itsesuunniteltu. Ensimmäinen noin neljän hevosvoiman venemoottori ei jaksanut nostaa konetta ilmaan edes auratulta jäältä, vaikka lähtöpaikalla oli torni, josta putoava paino kiihdytti koneen lentoonlähtöä. Vasta kevättalvella 1926 suoritettu lento parannetulla Harley-Davidsonin HD 24 FE -moottorilla toi tulosta 25. maaliskuuta 1926. Karhu 1 -koneella suoritettiin useita kymmeniä lentoja. Suurimmat ongelmat olivat moottorin heikkotehoisuus ja itsesuunniteltu potkuri. Kone ei loppujen lopuksi täyttänyt Karhumäen veljesten asettamia vaatimuksia ja veljekset ryhtyivät suunnittelemaan parempaa lentokonetta. Karhu 1 luovutettiin syksyllä 1926 Keljon lentokerholle. == Katso myös == * Karhu 2 * Karhu 3 * Tiira ==Lähteet== * * Luokka:Urheilulentokoneet Luokka:Veljekset Karhumäen ilma-alukset
Sananlasku

Sananlaskut ovat lyhyitä, usein vertauskuvalliseen muotoon puettuja mietelauseita ja elämänohjeita, jotka leviävät suullisesti kansan keskuudessa. Sananlasku on usein muodoltaan rytmikäs ja sisällöltään kuvaannollinen.Nykysuomen sanakirja osa 5: sananlasku Valtaosa sananlaskujen luojista on tuntemattomia, koska sananlaskut edustavat kansanperinnettä. Sananlaskun vastine kirjallisuudessa on aforismi. Sananlaskuissa korostetaan yleensä perinteisiä hyveitä, kuten oikeudenmukaisuutta, maltillisuutta, rehellisyyttä ja järkeä. == Tunnettuja sananlaskuja == * Aika parantaa haavat. * Ei kahta ilman kolmatta. * Ei luutonta lihaa, ei päätöntä kalaa. * Ei nimi miestä pahenna, ellei mies nimeä. * Ei oppi ojaan kaada. * Ei savua ilman tulta. * Itku pitkästä ilosta. * Joka kuuseen kurkottaa se katajaan kapsahtaa. * Kätketyllä kullalla ei ole hintaa. * Ei auta itkut markkinoilla. * Minkä taakseen jättää, sen edestään löytää. * Niin makaa kuin petaa. * Niin metsä vastaa kuin sinne huudetaan. * Oma maa mansikka, muu maa mustikka. * Omena päivässä pitää lääkärin loitolla. * Oppia ikä kaikki. * Parempi pyy pivossa kuin kymmenen oksalla. * Pata kattilaa soimaa, musta kylki kummallakin. * Rohkea rokan syö. * Se koira älähtää, johon kalikka kalahtaa. * Se parhaiten nauraa, joka viimeksi nauraa. * Sitä kuusta kuuleminen, jonka juurella asunto. * Tyhjä säkki ei pystyssä pysy. * Yksi hullu kysyy enemmän kuin kymmenen viisasta ehtii vastata. * Yksi mätä omena pilaa koko korin. == Katso myös == * Lentävä lause * Aforismi * Matti Kuusi == Lähteet == * * * * Koskimies, A. V.: Kokoelma Suomen kansan sanalaskuja (1906) * Raamatun Sananlaskujen kirja ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Suomalaisia sananlaskuja Wikisitaateissa * Wiki-projektien laajin suomalaisten sananlaskujen luettelo löytyy Eesti-Wikisitaateista (Soome vanasõnad), myös Ingeri, Kymenlaakso, Päris-Soome ja Uusimaa vanasõnad * Matti Kuusi (M6) kansainvälinen sananlaskutietokanta Luokka:Kansankirjallisuus Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Blaž Arnič

Blaž Arnič (31. tammikuuta 1901 Luče - 1\. helmikuuta 1970 Ljubljana) oli slovenialainen säveltäjä ja urkuri. Arnič siirtyi 19-vuotiaana Ljubljanaan, missä hän aloitti musiikkiopintonsa. Myöhemmin hän opiskeli musiikkia myös Wienissä. Säveltäjän tuotantoon kuuluu muun muassa yhdeksän sinfoniaa, sinfonisia runoelmia ja kantaatti. == Aiheesta muualla == *Tietoa Blaž Arničista Luokka:Slovenialaiset säveltäjät Luokka:Slovenialaiset urkurit Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Marianne Alopaeus

Marianne Alopaeus (o.s. Rosenbröijer;Finlands ridderskaps och adels kalender 1956, s. 359. 9\. lokakuuta 1918 Tammisaari – 10. marraskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka muutti Ruotsiin 1973.Hufvudstadsbladet 12.11.2014, s. 17. Hänen esikoisromaaninsa oli Lähtö (Uppbrott, 1945), joka käsitteli naisen itsenäisyyttä. Hänen tunnetuin teoksensa on vuonna 1965 ilmestynyt Pimeyden ydin (Mörkrets kärna), jossa on voimakkaita vaikutteita Simone de Beauvoirin eksistentialistisesta tyylistä. Ruotsalaisuutta ja Ruotsin valtiota ruotinut keskustelukirja Ruotsin pauloissa (Drabbad av Sverige) vuodelta 1983 puhuttaa Ruotsissa edelleen. Teos oli ehdokkaana Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi.Korsström 2013, s. 34. Tuva Korsström toteaa, että Alopaeus on monelle 1960-luvun kulttikirjailija, yhden kirjan kirjailija, "tai ehkä hän on kahden kirjan kirjailija niille, jotka yhä muistavat 80-luvulla teoksen Ruotsin pauloissa ympärillä käydyn polemiikin".Korsström 2013, s. 30. Kritiikki suhtautui kuitenkin myönteisesti jo hänen esikoisromaaniinsa Lähtö,Korsström 2013, s. 33. ja teos sai ruotsalaisen Svenska Dagbladetin kulttuuripalkinnon 1946.Korsström 2013, s. 36. Alopaeuksen ensimmäinen puoliso oli vuodesta 1940 Karl-Gustaf Alopaeus. Avioliitosta syntyi kaksi lasta; puolisot erosivat vuonna 1963. Vuonna 1974 Alopaeus avioitui tuomari ja kirjailija Jan Gehlinin (1922–2010) kanssa. Paitsi Suomessa ja Ruotsissa Alopaeus asui myös Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Hän käänsi Eeva Joenpeltoa ruotsiksi. Marianne Alopaeus asui Ruotsissa vuoteen 2014 saakka. Viikkoa ennen kuolemaa hänet siirrettiin omasta pyynnöstä ”kotiin” Suomeen, ja hän kuoli Helsingissä Eiran sairaalassa 10. päivänä marraskuuta 2014.Korsström, Tuva: En kritisk röst i samtiden. (Nekrolog.) Hufvudstadsbladet 27.11.2014, s. 26. __NOTOC__ ==Palkintoja ja tunnustuksia== Alopaeus sai useita merkittäviä palkintoja sekä Suomessa että Ruotsissa. * Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinto: 1945 * Valtion kirjallisuuspalkinto: 1966 * Längmanin palkinto: 1960 * Kiitos kirjasta -mitali: 1967 * Kaarlen palkinto: 1973 * Alf Henrikson -palkinto: 1988 ==Teoksia== * Lähtö (Uppbrott), 1945 * Eikä uni pääty (Dröm utan slut), 1950 * Utanför, 1953 * Jäähyväiset elokuussa (Avsked i Augusti), 1959 * Pimeyden ydin (Mörkrets kärna), 1965 * Rajankäyntiä (Betraktelser kring en gräns), 1971, esseekokoelma * Ruotsin pauloissa (Drabbad av Sverige), 1983, esseekokoelma == Lähteet == * Korsström, Tuva: Från Lexå till Glitterscenen. Schildts & Söderströms, 2013. ISBN 978-951-52-3224-3 ===Viitteet=== ==Kirjallisuutta== * * Mazzarella, Merete: "Marianne Alopaeus: Kvinna eller mänska", Från Fredrika Runeberg till Märta Tikkanen, 1985. * Söderling, Trygve: Drag på parnassen: två sextiotalsstudier. 2008. ==Aiheesta muualla== * Marianne Alopaeuksen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. * Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Vltava

[ { "type": "ExternalData", "service": "geoline", "ids": "Q131574", "properties": { "stroke": "#00BFFF", "stroke-width": 3, "stroke-opacity": 1 } } ] Vltava () on Elben () sivujoki ja Tšekin pisin joki. Se alkaa Böhmerwaldilta ja virtaa muun muassa Prahan läpi. Vltava tulvi elokuussa 2002 runsaasti. Tulvissa kuoli useita ihmisiä ja syntyi valtavia tuhoja. Tšekkiläissäveltäjä Bedřich Smetana omisti joelle tunnetuimman osan sävelrunoelmastaan Má vlast (Isänmaani). thumb|400px|center|Vltava Prahassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tšekin joet Luokka:Elben vesistö
Mesías Maiguashca

Mesías Maiguashca (s. 24. joulukuuta 1938, Quito) on ecuadorilainen säveltäjä. Hän syntyi ja aloitti pianonsoiton ja sävellyksen opiskelunsa Quitossa. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan New Yorkissa ja Buenos Airesissa. Säveltäjä on asunut vuodesta 1965 lähtien Saksassa. Hän on erikoistunut elektroniseen musiikin. Luokka:Ecuadorilaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Askøy

Askøy on kunta ja saari Norjassa. Se sijaitsee Midhordlandin seutukunnassa, Vestlandin läänissä. Varsinaiseen kuntaan kuuluu Askøyn lisäksi eräitä muita saaria. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli 29 816 asukasta. Kunnan pinta-ala on noin 100 km². Kunnan asukasluku on yksi Norjan nopeimmin kasvavia. Kunnan kasvu alkoi 1992, kun saareen rakennettiin 1 057 metriä pitkä silta Norjan toiseksi suurimmasta kaupungista Bergenistä. Kunnan hallinnollinen keskus on Kleppestø, josta ajaa autolla Bergeniin noin 20 minuutissa. Heinäkuussa 2019 tuhannet asukkaat Askøyssä sairastuivat ja kymmeniä joutui sairaalahoitoon saastuneen hanaveden vuoksi. Vedestä havaittiin kampylobakteereja. Bakteerin epäiltiin aiheuttaneen kaksi kuolemaa. == Tunnettuja henkilöitä == * Olaf Hillestad (1923–1974), pappi ja virsirunoilija * Ingrid Espelid Hovig (1924–2018), kotitalousopettaja, televisiokokki ja keittokirjailija * Konrad Nordahl (1897–1975), ammattiyhdistysjohtaja * Eyvind Skeie (s. 1947), pappi, kirjailija ja virsirunoilija == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Norjan saaret
Mohammed Mourhit

Mohammed Mourhit (s. 10. lokakuuta 1970 Khouribga, Marokko) on belgialainen kestävyysjuoksija. Mourhit voitti maastojuoksun maailmanmestaruuden pitkällä matkalla 2000 Vilamourassa ja 2001 Oostendessa. Vuoden 1999 yleisurheilun MM- kisoissa Sevillassa hän oli 5 000 metrillä kolmas ja vuoden 2001 sisäratojen MM-kisoissa Lissabonissa 3 000 metrillä toinen. Mourhit sai Belgian kansalaisuuden avioliiton myötä vuonna 1997. Hän oli kilpailukiellossa kesäkuusta 2002 kesäkuuhun 2004 kiellettyjen lääkeaineiden käytön takia. Hän on 164 senttimetriä pitkä ja painaa 55 kilogrammaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Belgialaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Belgialaiset maastojuoksijat Luokka:Marokkolaiset maastojuoksijat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut belgialaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sandro Mazzola

Alessandro (Sandro) Mazzola (s. 8. marraskuuta 1942 Torino, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Mazzola edusti koko uransa ajan milanolaista Interiä. Hän pelasi ensi kerran Serie A:ssa ottelussa Juventusta vastaan 10. kesäkuuta 1961. Inter hävisi ottelun 9-1. Hän voitti seurajoukkueurallaan neljä kertaa Italian mestaruuden, eli Serie A:n, vuosina 1963, 1965, 1966 ja 1971. Vuosina 1964 ja 1965 hän voitti lisäksi Euroopan Cupin ja Inter- Continental Cupin. Kaudella 1964/65 Mazzola oli myös liigan maalikuningas. Yhteensä hän teki Interissä 116 pääsarjamaalia. Italian maajoukkueessa Mazzola pelasi 70 ottelua, joissa hän teki 22 maalia. Hän pelasi ensi kerran maajoukkueessa 12. toukokuuta 1963 ottelussa Brasiliaa vastaan vain 20-vuotiaana. Mazzola edusti Italiaa kolmissa MM-kisoissa, 1966, 1970 ja 1974. Maajoukkueessa hänen paras saavutuksensa oli vuoden 1968 EM-kisojen voitto. Myös Mazzolan isä Valentino oli kuuluisa jalkapalloilija. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tietoja Mazzolasta * Mazzolan tilastoja Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka: Jalkapallon Euroopan mestarit
Planet Hollywood Resort & Casino

Planet Hollywood Resort & Casino on Hollywood-teeman mukaan rakennettu ja sisustettu hotelli ja kasino Las Vegasissa. Se sijaitsee kuuluisan Las Vegas Stripin varrella. Planet Hollywood avattiin vuonna 1963 nimellä Aladdin Casino & Resort, ja nykyään siellä on 2 567 huonetta, pelikasino, teatteri ja 44 000 neliömetrin ostoskeskus nimeltä Miracle Mile Shops. Luokka:Las Vegasin hotellit Luokka:Las Vegasin kasinot
Bellagio

Bellagio on Clarkin piirikunnassa, Nevadassa, Las Vegas Stripin varrella sijaitseva hotelli ja kasino. Sen omistaa MGM Resorts International. Bellagio on varsin uusi hotelli: se avattiin vuonna 1998. Bellagion suunnitteluun vaikutti Italian Comojärven rannalla sijaitseva Bellagion kunta. Bellagio on kuuluisa eleganssistaan, ja se on yksi näyttävimpiä hotelleja ja kasinoita maailmassa. Yksi suosituimmista nähtävyyksistä on hotellin edessä oleva yli kolmen hehtaarin kokoinen tekojärvi ja järvelle rakennettu vesisuihkujärjestelmä. Bellagion sisätiloissa on Dale Chihulyn Fiori di Como, yli 2 000 käsin puhallettua lasikukkasteosta, jotka on ripustettu hotellin aulan kattoon. Bellagion tilalla oli aikaisemmin tunnettu Dunes-hotelli. Steve Wynnin omistama Mirage Resorts Inc. osti Dunesin, purki sen ja rakennutti tilalle Bellagion. Bellagion ovat suunnitelleet Marnell Corrao Associates ja Jon Jerde. Bellagiolla on ollut useita elokuvarooleja (mm. elokuvassa Ocean’s Eleven), ja se toimii kotipaikkana Cirque du Soleil’n kuuluisalle produktiolle O. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Bellagion viralliset kotisivut Luokka:Las Vegasin hotellit Luokka:Las Vegasin kasinot
ZIS-5

ZIS-5 () -kuorma-auto oli Neuvostoliiton tärkein kuljetusajoneuvo toisessa maailmansodassa. ZIS-5 perustuu yhdysvaltalaiseen Autocar-kuorma-autoon. Vuonna 1931 neljä kuorma-autoa laitettiin kokeeseen, jossa testattiin ajoneuvojen kestävyyttä ja luotettavuutta: kuorma-autot purettiin osiksi ja jokainen osa tutkittiin tarkasti. Uusi kuorma-auto, ZIS-5, todettiin erittäin kestäväksi. ZIS-5 kulki huonoimmallakin polttoainelaadulla ja kesti huoltajien laiminlyöntiäkin. Myöhemmin ZIS-5:stä tehtiin monia muunnoksia. Auto varustettiin esimerkiksi ”Stalinin urkuina” tunnetulla BM-13-raketinheitinjärjestelmällä. ZIS-5 oli ensimmäinen Neuvostoliiton ulkomaille myymä automalli; vuonna 1934 sata autoa myytiin Turkkiin. ==Tekniset tiedot== * Paino (tyhjänä): 3 100 kg * Pituus: 6,06 m * Leveys: 2,235 m * Korkeus: 2,16 m * Akseliväli: 3,81 m * Nopeus enimmäiskuormalla: 60 km/h * Polttoaineen kulutus / 100 km: 32 l ==Aiheesta muualla== *www.battlefield.ru *www.autogallery.org.ru 5
Curtis Davies

Curtis Davies (s. 15. maaliskuuta 1985 Lontoossa, Englannissa) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa keskuspuolustajana Hull Cityssä. Davies aloitti ammattilaisuransa Lutonissa vuonna 2003. Elokuussa 2005 hän siirtyi Valioliigan West Bromwichiin kolmen miljoonan punnan siirtosummalla. Tammikuusta 2011 kevääseen 2014 hän pelasi Birmingham Cityn joukkueessa. Davies debytoi Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 28. helmikuuta 2006 ottelussa Norjaa vastaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Player profile (avfc.co.uk) Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taksikuljetus

Taksikuljetus Oy on vuonna 1954 perustettu helsinkiläinen taksi- ja linja- autoliikennettä harjoittava yritys. Sen päätoimipaikka sijaitsee Malmilla. Linjaliikennettä yhtiöllä on eri puolilla pääkaupunkiseutua. Yhtiö liikennöi lähinnä matkustajamääriltään tavallista hiljaisempia linjoja, joita ajetaan yleensä pikkubusseilla. Taksikuljetus Oy:n työntekijämäärä on noin 80 ja liikevaihto noin 6,5 miljoonaa euroa (2023)Taksikuljetus Oy, Fonecta Finder. Yhtiön perustaja Reino Virtanen sai taksiluvan vuonna 1944, ja Taksikuljetus Oy perustettiin heinäkuussa 1954. Kaksi vuotta myöhemmin yrityksen toiminta laajeni liikuntarajoitteisten kuljetuksiin. Aloite tähän tuli Helsingin kaupungilta, jolla oli vammaiskuljetusten tarve mutta ei ratkaisua ongelmaan. Ensimmäiset invataksit rakennettiin pakettiautoista, joihin asennettiin sivuoven kohdalle vanerilevy pyörätuolin nostamista varten. Kun vammaisten huoltolaitoksia ja erityiskouluja perustettiin eri puolille pääkaupunkiseutua, Taksikuljetus sai hoidettavikseen niiden kuljetukset. Vuonna 1995 Taksikuljetuksella oli 37 linja-autoa, joista osa täysikokoisia, sekä 13 henkilöauto- ja tilatakseja. Autoista invavarusteisia oli 16.Eine Rossi: Vammaiskuljetukset monialayrityksen erikoisosaamista. Bussiammattilainen 1/1995, s. 16–19. Helsinki: Linja-autoliitto, 1995. Taksikuljetus laajensi yritystoimintaansa autokoulualalle vuonna 1964 ostaessaan Autokoulu Risteys Oy:n. Vuonna 1969 yhtiön tytäryhtiöksi perustettiin matkatoimisto TK-Tours. Vuonna 1984 Taksikuljetus osti Linjaliikenne P.-O. Grönberg Oy:n. Vuonna 1995 yhtiön toimitusjohtajana toimi Reino Virtasen poika Kalevi Virtanen, yhtiössä oli 60 työntekijää ja sen liikevaihto oli 13,5 miljoonaa markkaa. Vuodesta 2010 Taksikuljetuksen toimitusjohtajana on työskennellyt Kalevi Virtasen poika Hannu Virtanen. Yrityksen perustaja Reino Virtanen kuoli vuonna 2012.Bussiammattilainen 2/2014, s. 16. Helsinki: Linja-autoliitto, 2014. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Taksikuljetus Oy Luokka:Suomalaiset linja- autoyhtiöt Luokka:Helsingin liikenne Luokka:Espoon liikenne Luokka:Vantaan liikenne Luokka:Keravan liikenne
Tomaž Svete

Tomaž Svete (s. 29. tammikuuta 1956, Ljubljana) on slovenialainen säveltäjä ja kapellimestari. Svete syntyi Ljubljanassa ja aloitti siellä musiikinopintonsa. Myöhemmin hän opiskeli sävellystä Wienissä Friedrich Cerhan johdolla. Sveten tuotantoon kuuluu muun muassa oopperoita. Luokka:Slovenialaiset säveltäjät Luokka:Slovenialaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Raimundo Orsi

Raimundo Bibiani "Mumo" Orsi (2. joulukuuta 1901 Avellaneda, Argentiina – 6. huhtikuuta 1986 Santiago de Chile, Chile) oli jalkapalloilija, joka edusti uransa aikana sekä Argentiinaa että Italiaa maajoukkuetasolla. Orsi aloitti uransa Independienten joukkueessa vuonna 1920. Vuonna 1928 hän siirtyi Italiaan, Juventuksen riveihin. Siellä hän saavutti suurimmat seuratason voittonsa, kirkkaimpina viisi peräkkäistä Serie A:n voittoa vuosina 1931–1935. Hän jätti Italian heti viidennen mestaruuden jälkeen ja edusti vielä muutamia eteläamerikkalaisseuroja, joista tunnetuimpia ovat hänen kasvattajaseuransa Independiente, Peñarol ja Flamengo. Maajoukkuetasolla Orsi debytoi 10. elokuuta 1924 ottelussa Argentiina – Uruguay. Seuraavien 12 vuoden aikana hän pelasi Argentiinan paidassa 13 maaottelua, joissa teki kolme maalia. Vuosina 1929–1935, jotka hän pelasi Italiassa, hän edusti Argentiinan sijaan Italian maajoukkuetta, mikä olisi nykysääntöjen mukaan täysin mahdotonta. Italian joukkueessa Orsi pelasi 35 ottelua ja teki niissä 13 maalia. Tämän jälkeen hän pelasi vielä joitakin otteluita Argentiinaa edustaen. Maajoukkueuralla hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1934 Italian paidassa ja olympiakultaa 1928 Argentiinan joukkueessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Raimundo Orsi Kansainvälinen olympiakomitea. Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Argentiinalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Marij Kogoj

Marij Kogoj (20. syyskuuta 1892 Trieste – 25. helmikuuta 1956 Ljubljana) oli slovenialainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä muun muassa Wienissä Franz Schrekerin johdolla. Kogoj sävelsi uransa aikana muun muassa pianokappaleita, sinfonista musiikkia sekä sloveeninkielisen oopperan Črne maske, joka sai ensiesityksensä Ljubljanassa vuonna 1929. == Aiheesta muualla == Luokka:Slovenialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Marek Jankulovski

Marek Jankulovski (s. 9. toukokuuta 1977 Ostrava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitalinkki. Hän pelasi pitkään Italiassa Napolin, Udinesen ja Milanin joukkueissa. Jankulovski pelasi vuosina 1994—2000 Banik Ostravassa, 2000—2002 Napolissa ja 2002—2005 Udinesessa ennen siirtymistään Milaniin. Jankulovski kuului Tšekin maajoukkueen vakiopelaajiin ja pelasi joukkueessa sekä vuoden 2000 että 2004 EM-turnauksessa. Hän pelasi maajoukkueessa myös Saksan MM-kisoissa 2006. Kaikkiaan hän pelasi 78 maaottelua ja teki niissä 11 maalia. == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karvion kanava

Karvion kanava on yksisulkuinen kanava Pohjois-Karjalassa Heinävedellä Karvion kylässä. Kanava yhdistää Kermajärven Karvionjärveen.Karvion kanava, Väylävirasto, viitattu 27.7.2019 Karvionjärveltä on yhteys Suvasveteen, jota pääsee Kuopioon asti. Kanava on 300 metriä pitkä, rakennettu 1895–1896, ja se on Heinäveden vanhin kanava. Kanavassa menee varsinkin kesäaikaan paljon laivoja, ja on Heinäveden reitin vilkkaimpia kanavia. Kanavan vierestä menee Karvionkoski, joka on suosittu kalastuskoski. Kanavan ja kosken ympärillä on Karvion kylän keskus, jossa on palveluja, vierassatama ja Karvio Camping- retkeilyalue. Kanavaan mahtuvat 31,2 metrin pituiset, 7,1 metrin levyiset ja 1,8 metrin syvyydessä kulkevat laivat. Kanavan ja kosken yli kulkevan valtatie 23:n sillan alituskorkeus on 11 metriä. Pudotuskorkeutta kanavalla on 1,8 metriä.Riitta Kankkunen, Karvion kanava, kanaler.arnholm.nu 2003, viitattu 27.7.2019 ==Rakentaminen== Talvella 1892 alettiin perata Suvasveden ja Kermajärven välistä kulkuväylää Kärängänvirran ja Rusinvirran kautta Varisveteen ja siitä Karvioon. Kuitenkin huomattiin väylän olevan paikoin liian kapea, alle 30 jalkaa. Näin päätettiin tehdä esitys väylän oikaisemisesta. Karvionkosken viereen oli seuraavaksi rakennettava kanava, joka ratkaisi kuljetuspulmat Heinävedeltä Kuopioon. Kanavan rakennustyöt aloitettiin 1895 heinäkuun alussa. 31\. elokuuta 1896 kanava oli sulkuportteineen valmis ja kanavahenkilökunnan asunnot valmiita. Rakentaminen maksoi kunnalle 120 206 markkaa. Sulku avattiin liikenteelle 10.9.1896. Kanavalle tuli pituutta 175 metriä, pohjaleveydeksi 9 metriä. Sen sululle tuli pituutta 35,5 metriä, syvyyttä 2,1 metriä ja leveyttä 7,5 metriä. Kanavan sulkuportit ovat tyypiltään puurakenteisia salpausportteja tyhjennys- ja täyttöluukuilla. Tekniikaltaan ne ovat nykyään sähkömekaanisia. Kanava on osa historiallista, kansallismaisemaksi valittua Heinäveden reittiä. Heinäveden reitti on yksi Suomen suosituimmista venereiteistä. Kanava on nykyään itsepalvelusulku, eikä siellä ole enää omaa miehitystä. Kanavan etävalvonta suoritetaan läheiseltä Varistaipaleen kanavalta. Heinäveden reitin sekä Varistaipaleen ja Taivallahden kanavien käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Meritaito Oy. == Kuvia == Tiedosto:Heinävesi-map canals 4.png|Karvion kanava Tiedosto:Heinävesi-map Karvio.jpg|Karvio Heinäveden kartalla == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Heinäveden nähtävyydet Luokka:Heinäveden kanavat
Alojz Ajdič

Alojz Ajdič (s. 6. syyskuuta 1939 Fojnica) on slovenialainen säveltäjä. Ajdič syntyi Fojnicassa, Bosnia-Hertsegovinassa, lähellä Sarajevoa. Hän siirtyi toisen maailmansodan aikana vanhempineen Kroatiaan ja sittemmin Sloveniaan. Ajdič opiskeli Ljubljanassa klarinetinsoittoa ja valmistui vuonna 1968. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa sinfonioita ja kantaatti. Ajdič asuu tällä hetkellä Kranjissa. Luokka:Slovenialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matarenki

Matarenki (, ) on Ruotsin Ylitornion kunnan keskustaajama. Taajama sijaitsee Ruotsin ja Suomen rajan tuntumassa Tornionjoen länsirannalla. Suomen puolella on Aavasaksan kylä; Suomen Ylitornion keskustaajama on noin 5 km etelämpänä. Taajaman väkiluku on 1 965, ja sen pinta-ala on 268 hehtaaria. Taajama sijaitsee Tornionjokilaaksossa Särkivaaran ja Isovaaran välisellä alueella, tien 98 sekä tien 99 risteyskohdassa. ==Tunnettuja matarenkilaisia== * Gerda Antti, kirjailija * Markus Fagervall, taiteilija * Lars Gulliksson, muusikko, saksofonisti * Johan Harju, jääkiekkoilija * Daniel Henriksson, jääkiekkoilija * Linus Omark, jääkiekkoilija ==Väestönkehitys== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Vanhoja kuvia Matarengistä * Matarengin webcam * Luokka:Ruotsin kuntien keskustaajamat
ZiL

ZiL (ЗиЛ) eli _Z_ avod _i_ meni I. A. _L_ ihatšova (Завод имени И. А. Лихачёва), suom. I. A. Lihatšovin mukaan nimetty tehdas on suuri venäläinen kuorma-autojen ja raskaiden ajoneuvojen valmistaja. Yhtiö on valmistanut panssaroituja autoja useimmille neuvostojohtajille, samoin kuin myös käsityönä tehtyjä limousiinejä ja korkealaatuisia luksusautoja pienissä määrissä, enimmäkseen Venäjän hallitukselle. ZiLin henkilöautot vastaavat hinnoiltaan Maybachin ja Rolls-Roycen tuotteita, mutta ovat suhteellisen tuntemattomia entisen Neuvostoliiton ulkopuolella ja niitä valmistetaan vuosittain vain tusinan verran. Avtomobilnoje Moskovskoje Obštšestvo (AMO) perustettiin 1916. Ensimmäinen kuorma-auto tuli tuotantoon 1924. Vuonna 1931 tehtaan nimeksi tuli 1. J. V. Stalinin mukaan nimetty valtion automobiilitehdas (1-й государственный автомобильный завод имени И. В. Сталина) eli ZiS (ЗиС). Tehdasta vuosina 1926–1939 ja 1940–1950 johtanut Ivan Aleksejevitš Lihatšov kuoli vuonna 1956, jolloin tehdas päätettiin nimetä uudelleen hänen mukaansa. Uudeksi nimeksi tuli Zavod imeni I. A. Lihatšova eli ZiL. Neuvostojohtajien suosiossa olleen Zil-loistoautojen tuotannon uudelleenaloittamista on harkittu Venäjällä. Moskovan kaiku -radioaseman mukaan presidentti Dmitri Medvedev on antanut määräyksen tutkia, voitaisiinko edustusautoiksi hankkia Zilejä.Venäjän presidentti haluaa Zil-limusiinit takaisin , Helsingin Sanomat, 18.5.2010 ==Mallit== ===Limusiinit=== * ZIS-101 (1936) * ZIS-110 (1942) * ZIS-115 * ZIL-111 (1958) * ZIL-114 * ZIL-117 * ZIL-4104 * ZIL-41047 * ZIL-4112R ===Kuorma-autot=== thumb|right|ZIL 5301. * AMO-F-15 (1924) * AMO-3 (1931) * ZIS-5, ZIS-6 (1934) * ZIS-22, ZIS-42 (1941?) * ZIS-128 * ZIS-150 (1947) * ZIS-151 (1948) * ZIL-164 (1957) * ZIL-157 (1958) * ZIL-130 (1964) * ZIL-131 (1967) * ZIL-133 (1975) * ZIL-5301 "Bytšok" (1992) * ZIL-6404 (1996) * ZIL-6309 (1999) * ZIL-6409 (1999) * ZIL-433180 (2003) * ZIL-432930 (2003) * ZIL-4327 (2004?) * ZIL-4334 (2004) ===Bussit=== * ZIS-8 * ZIS-16 (1941?) * ZIS-154 * ZIS-155 * ZIS-127 (1955) * ZIL-158 (1957) * ZIL-118 "Junost" (1967) * ZIL-119 * ZIL-3250 (1998) == Urheilu- ja kilpailuautot == * ZIS-101 Sport (1939) * ZIS 112/4 (1958) * ZIL 112 Sports (1960-62) * ZIL 412 S (1962) ===Muut=== * ZIL-135 (kahdeksanpyöräinen sotilasajoneuvo, jota käytettiin ohjusalustana) * ZIS-152 (panssaroitu henkilönkuljetusajoneuvo) * ZIS-458 (amfibinen ajoneuvo) * ZIL-4906 (amfibinen ajoneuvo) * ZIL-41047 (limusiini) * ZIL-41041 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * ZIL:n virallinen kotisivu * ZIL:n historia * Autosovietin lista * Luokka:Kuorma-autonvalmistajat
Willemstad

Willemstad on Alankomaiden kuningaskuntaan kuuluvan Curaçaon autonomisen alueen pääkaupunki. Se oli aikaisemmin myös lokakuussa 2010 hajotetun Alankomaiden Antillien pääkaupunki. Sen väkiluku on 135 000\. Kaupungin jakaa kahteen osaan: Pundaan ja Otrobandaan, jotka erottaa St. Annan lahti, joka muodostaa luonnonsataman nimeltä Schottegat. Pundan perustivat 1634 hollantilaiset, jotka valtasivat saaren espanjalaisilta. Nimi oli alun perin De Punt. Otrobanda perustettiin 1707. Sen nimi tulee papiamentun sanoista otro banda, toisella puolella. Pundan ja Otrobandan yhdistää ponttonisilta. Willemstadin keskus on Otrobandan puolella. Kaupungissa on runsaasti siirtomaa-ajan arkkitehtuuria, ja sen eurooppalaisen tyylin vuoksi sitä pidetään koko Länsi-Intian eurooppalaistyylisimpänä. Kaupungin keskusta on UNESCOn maailmanperintökohde. Kaupunki on matkailukohde ja sitä palvelee Haton kansainvälinen lentoasema. == Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Curaçao Luokka:Pohjois-Amerikan pääkaupungit Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Amerikassa
Milan Baroš

Milan Baroš (s. 28. lokakuuta 1981 Vigantice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Tšekin maajoukkueessa 93 maaottelua ja teki niissä 41 maalia. Seuratasolla hän on pelannut muun muassa Englannissa Liverpoolin, Aston Villan ja Portsmouthin joukkueissa sekä Turkissa Galatasarayn ja Antalyasporin joukkueissa. == Ura == Baroš aloitti uransa Baník Ostravassa. Hyvät esitykset kotimaan kentillä herättivät kiinnostusta ulkomailla ja kesällä 2002 Liverpool FC hankki hyökkääjän 3,2 miljoonan punnan siirtosummalla.Liverpool deny Baros bid Peliaika seurassa oli vaihtelevaa eivätkä peliesitykset vastanneet sitä, mitä hän oli esittänyt Tšekin maajoukkueessa kesän 2004 EM-kilpailuissa, missä hän oli turnauksen paras maalintekijä viidellä osumallaan. Liverpoolissa Baroš voitti vuonna 2005 Mestarien liigan ja 2003 Liigacupin. Baroš kärsi myös pahasta loukkaantumisesta, joka piti hänet sivussa pitkään kaudella 2003–2004. Hän siirtyi elokuussa 2005 Aston Villaan 6,5 miljoonalla punnalla. Barošin seurajoukkueura eteni repaleisena, peliaikaa tuli niukasti eikä hyökkääjä onnistunut lunastamaan maalinteko-odotuksia uusissa seuroissaan. Hän edusti LyoniaBaroš siirtyy Lyoniin, Carew vaihtokaupassa Aston Villaan (Luettu 22. tammikuuta 2007) ja PortsmouthiaBaroš siirtyy lainalle Portsmouthiin (Luettu 27.tammikuuta 2008), kunnes siirtyi kesällä 2008 Turkin Superliigaan Galatasarayn joukkueeseen.Transfer news and speculation, 27 August Debyyttikausi 2008–2009 oli Barošin uran paras, kun hän tehtaili 20 maalia ja voitti liigan maalikuninkuuden.Turkey - Topscorers Paha loukkaantuminen syksyllä 2009 pilasi Barošin hyvin alkaneen kauden ja hän oli pitkään sivussa pelikentiltä.Baroš return delayed by surgery Sittemmin peliaika jäi vähäiseksi ja helmikuussa 2013 hän siirtyi FK Baník Ostravaan.Striker Baros rejoins Czech side Banik Ostrava Kevätkauden jälkeen hän palasi vielä Turkkiin, jossa pelasi Antalyasporin joukkueessa.Striker Baros moves to Turkey's Antalyaspor Kausi meni piloille loukkaantumisen takia.Fotbalista Baroš přiletí do Prahy, aby se podrobil operaci kolena Syksyllä 2014 Baroš teki paluun pelikentille Baník Ostravassa.Baroš podepsal smlouvu do konce ročníku, na první zápas si však počká Kauden jälkeen hän siirtyi FK Mladá Boleslaviin kaksivuotisella sopimuksella.Dohodnuto, podepsáno. Baroš bude střílet góly za Mladou Boleslav Baroš valittiin Tšekin maajoukkueeseen Saksan MM-kilpailuihin 2006, mutta loukkaantumisen vuoksi hän pystyi pelaamaan ainoastaan yhdessä ottelussa. == Saavutukset == *Englannin Liigacup: 2003 *Mestarien liiga: 2005 == Lähteet == *Milan Baroš Transfermarkt-sivustolla *Milan Baroš National Football Teams -sivustolla === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Milan Barošin virallinen sivusto * Milan Baroš Football Database -sivustolla Luokka:Tšekkiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gjumri

Gjumri tai Kumairi (, , ) on kaupunki Širakin maakunnassa Armeniassa lähellä Turkin rajaa. Kaupungin nimi oli Aleksandropol 1840–1924, sitten Leninakan 1924–1990. Väkiluku oli 121 976 (väestönlaskenta 2011), mikä tekee siitä Armenian toiseksi suurimman kaupungin. Kaupungissa on Venäjän Armeniassa olevien sotajoukkojen päämaja.New Russian-Armenian Defense Pact 'Finalized' Radio Free Europe 15.8.2010 Sotilastukikohdan vuokrasopimus on voimassa vuoteen 2044 asti. == Maantiede == Gjumri sijaitsee 126 kilometriä Armenian pääkaupungista Jerevanista pohjoiseen Shirakin tasangon keskiosassa. Sen korkeus on noin 1 500 metriä merenpinnan yläpuolella. == Historia == Gjumrin paikalla on muinaisten kreikkalaisten kaupunki 400-luvulla eaa., mutta se ei ollut jatkuvasti asutettuna. Venäläiset rakensivat sinne linnoituksen vuonna 1837. Linnoituksen ympärille kasvanut kaupunki nimettiin 1840 Aleksandropoliksi Venäjän keisari Nikolai I:n puolison Aleksandra Fjodorovnan mukaan. Se oli tärkeä Venäjän sotilastukikohta Kaukasiassa. Venäjän-Turkin sotien aikana sinne pakeni armeeneja Osmanien valtakunnasta. Nykyisestä Armenian pääkaupunki Jerevanista tuli tärkeämpi vasta itsenäistä Armenian tasavaltaa 1918 ja Armenian neuvostotasavaltaa 1920 perustettaessa. Vuonna 1924 kaupunki nimettiin uudelleen Leninakaniksi Leninin kuoleman muistoksi. Se oli neuvostotasavallan tärkeä teollisuuskeskus. Vuonna 1988 maanjäristys tuhosi suuren osan kaupunkia ja tappoi 24 000 asukasta. == Liikenne == Gjumri on merkittävä rautateiden risteyspaikkakunta Armeniassa. Sinne saapuu Georgian Tbilisistä Armenian länsiosien läpi kulkeva päärata Tbilisi–Armenian raja–Ajrum–Gjumri(risteysasema)–Armavir–Masis (risteysasema). Gjumrista erkanee länteen, Turkin puolelle (Kars–...) johtava ratayhteys sekä pistorata kaakkoon Maralikiin. Kaupungissa on myös lentoasema. ==Tunnettuja gjumrilaisia== Serkukset, syntyivät entisessä Aleksandropolin kaupungissa, nykyisessä Gjumrissa. *Mystikko ja henkinen opettaja G. I. Gurdjieff (1866-1949). *Kuvanveistäjä Sergei Merkurov (1881-1952). == Gjumrin nähtävyydet == Gjumrin kaupungissa on paljon nähtävyyksia. Gjumrissa on paljon vanhoja kirkkoja, joista monia on kunnostettu. Kaupungissa on paljon patsaita muun muassa Äiti Armenian patsas. Gjumrissa on useita museoita, teattereita ja taidegallerioita. Kaupungissa on myös säilynyt muutamia historiallisia rakennuksia. View over Gyumri rooftops to Mount Aragats.jpg|Näkymä Aragats- vuorelle (Armenian korkein vuori, kaupungista kaakkoon). Gyumri general view from the central square.jpg| Keskusaukio, oikealla kaupungintalo. The Holy Saviour Church of Gyumri.jpg| Jumalanäidin katedraali. Surb Nshan Church.jpg|Gurdjieffille omistettu kirkko. Mother Armenia, Gyumri.JPG|Äiti Armenian patsas. Shirak Airport (exterior).jpg|Kansainvälinen lentoasema. Gyumri, Progress University.jpg| Progress-yliopisto Itsenäisyyden aukion laidalla. Gyumri city stadium after renovation.jpg|Stadion. Gyumri Dzitoghtsyan museum.jpg|Dzitoghtskan museo == Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Armenian kaupungit
Amadeo Roldán

pienoiskuva|Amadeo RoldánAmadeo Roldán (12. kesäkuuta 1900 Pariisi – 7. maaliskuuta 1939 Havanna) oli säveltäjä ja viulisti, joka syntyi Ranskassa kuubalaiseen perheeseen. Hän opiskeli Euroopassa. Roldán käytti useissa teoksissaan afrokuubalaisia lyömäsoittimia. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa baletti La Rebambaramba sekä Ritmicás -sarja. Luokka:Kuubalaiset säveltäjät Luokka:Kuubalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
ZIS-101

ZIS-101 on Zavod imeni Stalina -tehtaan valmistama seitsemänpaikkainen, neliovinen limusiini. Zis-101 esiteltiin vuonna 1936, siinä oli kolmivaihteinen synkronoitu vaihteisto, 90-hevosvoimainen, 5 766 kuutiosentin suora kahdeksansylinterinen moottori, ja sen huippunopeus oli 115 km/h. Auton suunnittelussa oli saatu vaikutteita sen ajan Packard-malleista. Siitä valmistettiin myös viisiovista ambulanssi-mallia. Myöhemmin autosta kehiteltiin uusi 101-A -malli, jossa oli paranneltu 110 hv:n moottori ja 130 km/h:n huippunopeus. Autoa valmistettiin kaikkiaan 8 752 kappaletta 1936-1939. Vuonna 1939 Valentin Nikolajevitš Rostko suunnitteli ZIS-101A:n alustalle kaksipaikkaisen 101-A Sport -mallin, jonka rakensivat Anatoli Puhalin, Vladimir Kremenetski ja Nikolai Pulmanov. Sen moottori oli sama kuin 101-A:ssa, mutta 141-hevosvoimaiseksi viritettynä, ja huippunopeus nousi 162 km/h:een (Pravdan artikkelin mukaan 170-180 km/h). Autoa ei kuitenkaan tehty kuin mallikappale. ZIS-, ZIM-, ZIL- ja Tšaika-autoja on Neuvostoliitossa ja myöhemmin Venäjällä kutsuttu nimellä tšlenovozy, 'jäsenkyyti'. Jäsen tarkoitti sekä politbyroon tai keskuskomitean jäsentä että miehen sukupuolielintä.Venäjän Aika 3/2008 s. 23 ==Lähteet== * Esa Tuominen: Rakkaalla lapsella on monta nimeä, Venäjän Aika nro 3, 2008 ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Oldtimer picture gallery ZIS-101 *Oldtimer picture gallery ZiS-101 Sport 101
Haiku

Haiku () on japanilainen tyypillisesti kolmisäkeinen runo, jossa on 17 tavua (on tai mora). Tavut on jaettu säkeiksi suhteessa 5-7-5. Haikujen aiheet liittyvät yleensä luontoon, ja runot ovat asultaan pelkistettyjä, mietelauseenomaisia. Haikut kirjoitetaan japaniksi perinteisesti yhdelle pystyriville, mutta länsimaisittain kolmelle vaakariville. Tavujaon lisäksi haikulle on ominaista ”leikkaus” (kiru), millä tarkoitetaan kahden poikkeavan ajatuksen tai mielikuvan esittämistä. Mielikuvat erottaa toisistaan kireji, leikkaussana, joka esittää esimerkiksi hämmästystä tai huudahdusta. Haikun luontoteemaa korostaa yleensä kigo, eli haikun johonkin vuodenaikaan sitova sana. Kigoja ovat esimerkiksi kirsikankukat (sakura, kevät), sadekausi (tsuyu, kesä), hyönteiset (mushi, syksy) ja pudonneet lehdet (ochiba, talvi). Haiku- runoa kutsuttiin aiemmin nimellä hokku, mutta haikuksi sen nimesi 1800-luvun lopulla japanilainen runoilija Shiki Masaoka. Nykyhaiku ei aina noudata tiukkaa 17 tavun kaavaa tai sisällä vuodenaikasanaa, mutta kahden mielikuvan esittäminen on keskeinen osa myös modernia haikua. == Esimerkki == Eräs kenties tunnetuimmista japanilaisista haikuista on Matsuo Bashōn runo vuodelta 1681: :古池や蛙飛び込む水の音 ::ふるいけやかわずとびこむみずのおと (siirtokirjoitettuna 17 hiragana- merkkiin) :::furuike ya kawazu tobikomu mizu no oto (siirtokirjoitettuna romajiksi) Haiku jakautuu yksittäisiin tavuihin (on) seuraavasti: :fu-ru-i-ke ya (5) :ka-wa-zu to-bi-ko-mu (7) :mi-zu-no-o-to (5) Suomen kielelle käännettynä: G. J. Ramstedt (1953): :Vanha patoko? :- hypätessä sammakon :vesi pulahti. Kai Nieminen (2012): :vanha lampi! :sammakon sukeltaessa :veden ääni == Katso myös == * Tanka == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pihlajamäki, Teppo: Haikun piirteitä Luokka:Japanilainen runous Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Goran Gavrančić

Goran Gavrančić (, s. 2. elokuuta 1978 Belgrad) on serbialainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. Gavrančić aloitti uransa Belgradin Punaisen Tähden juniorijoukkueessa, mutta hänen ensimmäinen seuransa aikuistasolla oli FK Cukaricki Stankom. Hän vakuutti otteillaan valmentajalegenda Valeri Lobanovskin, joka hankki hänet Kiovan Dynamoon. Siellä Gavrančić pelasi vuosia ja oli joukkueen tärkeimpiä pelaajia. Hän teki paljon maaleja pelipaikkaansa nähden, 107 ottelussa 20 maalia. Gavrančić kuului maansa maajoukkueen kuuluisaan puolustusnelikkoon, jonka ansiosta Serbia ja Montenegro päästi vuoden 2006 MM-kisojen karsinnoissa taakseen vain yhden maalin. Muut puolustajat ovat Ivica Dragutinović, Mladen Krstajić ja Nemanja Vidić. MM-kisoissa Gavrančić pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua alusta loppuun mutta ne kaikki päättyivät tappioon ja päästettyjä maalejakin oli yhteensä kymmenen. == Lähteet == Luokka:Serbialaiset jalkapalloilijat Luokka:Serbiamontenegrolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ligne claire

Ligne claire (ranskaa, ’selkeä viiva’) on sarjakuvan piirrostyyli, jonka ensimmäisenä edustajana pidetään Tintin luojaa Hergéä. Termin keksi Jooste Swarte vuonna 1977. Tyylissä viiva on selkeä ja paksuudeltaan sama. Varjostusta joko ei käytetä ollenkaan tai vain hyvin vähän. Värit ovat kirkkaita. Vaikka taustat ovat realistisia, hahmot voivat olla tyyliteltyjä tai humoristisia. Hergé piirsi aluksi yhdysvaltalaisia 1920–1930-luvun sanomalehtisarjakuvia muistuttavalla tavalla, kunnes hänen tyylinsä kehittyi toisen maailmansodan jälkeen ligne claireksi. Viivan lisäksi myös tarinoiden juonet olivat suoraviivaisen selkeitä. Suuri osa ”Brysselin koulukuntaa” alkoi käyttää tätä tyyliä, kuten Edgar P. Jacobs, Bob De Moor, Roger Leloup ja Jacques Martin, joista monet myös tekivät töitä Tintin-lehdelle. Ligne claire oli huipussaan 1950-luvulla, mutta sen vaikutus alkoi heiketä seuraavalla vuosikymmenellä ja monet uuden sukupolven sarjakuvantekijät pitivät sitä vanhanaikaisena. 1970-luvun lopulla ligne claire tuli kuitenkin jälleen muotiin, suurelta osin hollantilaisten piirtäjien Joost Swarten ja Theo van den Boogartin sekä ranskalaisen Jacques Tardin ansiosta. Nykyään ligne claire on usein itseironista. Van den Boogart käyttää selkeää tyyliä vastakohtana hahmojensa moraalittomuudelle. Tardi taasen loi sillä Adèle-sarjaansa nostalgisen tunnelman, jolle juoni luo kontrastin. Ligne claire ei ole rajoittunut ranskalaisbelgialaisiin sarjakuviin. Brittiläinen Martin Handford ja yhdysvaltalainen Geof Darrow ovat myös käyttäneet tätä tyyliä. == Esimerkkejä ligne claire -sarjakuvista == * Hergé: Tintti * Jacques Martin: Alix * Bob de Moor: Barelli * Edgar P. Jacobs: Blake ja Mortimer * Roger Leloup: Yoko Tsuno Luokka:Sarjakuva Luokka:Ranskankieliset sanat ja sanonnat
Pohjois-Brabant

Pohjois-Brabant () on yksi Alankomaiden provinsseista. Pohjois-Brabant sijaitsee maan eteläosassa ja rajoittuu lännessä Zeelandiin, pohjoisessa Maasjokeen, idässä Limburgiin ja etelässä Belgiaan. Provinssin pääkaupunki on ’s-Hertogenbosch. Pohjois-Brabantin pinta-ala on , ja siellä oli vuonna 2010 yhteensä . ==Kunnat (2018) == * Aalburg * Alphen-Chaam * Asten * Baarle-Nassau * Bergeijk * Bergen op Zoom * Bernheze * Best * Bladel * Boekel * Boxmeer * Boxtel * Breda * Cranendonck * Cuijk * Deurne * Dongen * Drimmelen * Eersel * Eindhoven * Etten-Leur * Geertruidenberg * Geldrop-Mierlo * Gemert-Bakel * Gilze en Rijen * Goirle * Grave * Haaren * Halderberge * Heeze-Leende * Helmond * 's-Hertogenbosch (Den Bosch) * Heusden * Hilvarenbeek * Laarbeek * Landerd * Loon op Zand * Meierijstad * Mill en Sint Hubert * Moerdijk * Nuenen, Gerwen en Nederwetten * Oirschot * Oisterwijk * Oosterhout * Oss * Reusel-De Mierden * Roosendaal * Rucphen * Sint Anthonis * Sint-Michielsgestel * Someren * Son en Breugel * Steenbergen * Tilburg * Uden * Valkenswaard * Veldhoven * Vught * Waalre * Waalwijk * Werkendam * Woensdrecht * Woudrichem * Zundert == Katso myös == * Brabantian herttuakunta == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Provinssin viralliset verkkosivut *
Vanadzor

Vanadzor () on Lorrin maakunnan pääkaupunki Armenian pohjoisosassa Pambakjoen laaksossa. Kaupungin väkiluku oli 107 394 (2001) ja 86 199 (2011). Se on kolmanneksi suurin kaupunki Armeniassa. Kaupunki sijaitsee jo tuhansia vuosia asutulla seudulla. Kaupungin koillisosasta on löydetty kivikautisen asutuksen (noin 3 000 eaa.) jäänteitä. Kaupungista on löydetty myös pronssikauden kivinen sarkofagi (11.–8. vuosisadalta eaa.). Kaupunki sai nimensä luultavasti 1200-luvulla; nimi johtui läheisen mäen mustasta kirkosta. Kaupunki tunnettiin tsaarin aikaan turkkilaisella nimellä Karakilisa (Ղարաքիլիսա, Караклис; musta kirkko), ja neuvostovuosina 1935–1992 se oli nimetty Sergei Kirovin mukaan Kirovakaniksi. Kaupunkia pidetään pittoreskinä ja maisemia luonnonkauniina, vaikka osin sen ilmettä hallitsee suuri kemiallinen tuotantolaitos. Hasan- kaani tuhosi kaupungin perinpohjaisesti Venäjän–Persian sodan aikana 1826. Rautatien avautuminen 1899 edesauttoi kaupungin kehittymistä. Kaupungin läheisyydessä käytiin toukokuussa 1918 Karakilisan taistelu, jossa kenraali Tovmas Nazarbekianin joukot puolustivat menestyksekkäästi seutua maahan tunkeutunutta Turkin armeijaa vastaan muutamaa päivää ennen Sardarapatin ratkaisutaistelua. Taistelun muistopaikalla olevan kirkon raunioihin, jotka sijaitsevat kaksi kilometriä kaupungin länsipuolella Spitak–Vanadzor-valtatien pohjoispuolella, on pystytetty pieni pyhäkkö. Melko lähellä kaupunkia samassa Lorrin maakunnassa sijaitsee maailmanperintöluettelon kohde, joka koostuu Haghpatin ja Sanahinin kylien luostareista. Seudulla on myös runsaasti muita tutustumisenarvoisia luostareita ja kirkkoja. == Kuvia == Vanadzor.jpeg|Kaupunki laaksossa, läheiseltä kukkulalta nähtynä. Vanadzor, Armenia 14 May 2015 b.jpg Vanadzor Gharakilisa Church.jpg|Gharakilisan Jumaläidin kirkko ("musta kirkko"). Վանաձորի Սուրբ Աստվածածին եկեղեցի 03.JPG|Gharakilisan Jumaläidin kirkon sisäänkäynti. Grigor Narekatsi Church.png| Pyhän Grigori Narekatsilaisen (Grigor Narekatsi) katedraali. Վանաձորի Ռուսական եկեղեցին 13.JPG| Neitsyt Marian ortodoksinen kirkko. Vanadzor city hall, Armenia.jpg|kaupungintalo. Vanadzor- marzpan.jpg|maakuntahallinnon rakennus. Պատկերասրահի շենք, ք. Վանաձոր 08.jpg|Taidemuseo. Vanadzor-buildings1.jpg|Kulttuuritalo. Univermag in Vanadzor 03.JPG|Univermag-tavaratalo ympäristöineen. Railroad station in Vanadzor (Lori, Armenia).JPG|Rautatieasemaa ja ratapihaa. Usine abandonnee.jpg|Teollisuusaluetta. Vanadzor - Armenia.jpg|Koristeltuja paikallisia hedelmiä. == Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Armenian kaupungit
Gəncə

Gəncə (, myös Gandža; , tai , Gandža; vuosina 1804–1918 Jelizavetpol ja vuosina 1935–1989 Kirovabad) on Azerbaidžanin toiseksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Pienen-Kaukasuksen koillispuolella Kuran sivujoen Gəncəçayn varrella 375 kilometriä Bakusta länteen. Kaupunki muodostaa erillisen hallintoalueen, joka rajoittuu Göygölin ja Samuxin piireihin. Asukkaita on 314 600 henkeä (vuonna 2010). Aikaisemmin kaupungissa oli huomattavat armenialais- ja venäläisvähemmistöt (27,1 ja 13,4 % vuonna 1959). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 98,5 % asukkaista on azereja. ==Historia== Gəncə on perustettu 400- tai 600-luvulla. 900-luvulta 1200-luvun alkuun saakka se oli huomattava kaupan, käsityöammattien ja kulttuurielämän keskus. Vuoden 1138 tuhoisan maanjäristyksen jälkeen kaupunki siirrettiin uudelle paikalle. Se tunnetaan runoilija Nizamin kotipaikkana. Mongolit hävittivät Gəncən vuonna 1231, minkä jälkeen sen kehitys taantui. Nykyiselle paikalleen kaupunki siirrettiin 1600-luvun alussa. 1700-luvulla kaupungista tuli Gəncən kaanikunnan keskus. Sen ensimmäinen hallitsija oli Persian Nadir-šaahia vastaan taistellut Şahverdi-kaani. Gəncən kaanikunta tasapainoili Persian, Turkin ja Venäjän laajentumispyrkimysten keskellä sekä kävi sotaa Karabahin kaanikuntaa ja Georgiaa vastaan. Cavad-kaani tuki persialaisten hyökkäystä vuonna 1795. Venäläiset valtasivat Gəncən vuonna 1804 ja nimesivät sen Jelizavetpoliksi (ven. Елизаветпо́ль) Aleksanteri I:n puolison mukaan. Vuonna 1868 siitä tuli Jelizavetpolin läänin keskus. Vuonna 1883 rakennettiin kaupungin läpi kulkeva rautatie. Vuonna 1892 Jelizavetpolissa oli 25 800 asukasta, joista 52,0 % oli azereja ja 40,9 % armenialaisia. Asukkaat harjoittivat etupäässä puutarhanhoitoa, viininviljelyä ja silkin tuotantoa. Vuonna 1918 Gəncə oli muutaman kuukauden ajan itsenäisen Azerbaidžanin tasavallan pääkaupunki. Puna- armeija valtasi sen toukokuussa 1920. Vuonna 1935 kaupunki nimettiin Sergei Kirovin mukaan Kirovabadiksi (ven. Кироваба́д). Neuvostoaikana siitä kehittyi huomattava teollisuuskeskus. Vuonna 2020 Armenia ampui kaupunkiin ohjuksia, kun oli käynnissä sota. ==Liikenne== Kaupungin kautta kulkee Bakun ja Tbilisin välinen rautatie. Se on myös tärkeä maantieliikenteen risteyspaikka. Vuonna 2006 uudistetulta Gəncən lentokentältä on säännölliset lennot Bakuun, Nahitševaniin, Istanbuliin ja Moskovaan. ==Nähtävyydet== Nähtävyyksiin kuuluvat vuonna 1606 rakennettu perjantaimoskeija minareetteineen, entinen madrasa, posliinimuseona toimiva Çökək-hamam, 1800-luvun karavaaniseraiji, Tatlarin korttelimoskeija, venäläinen ja armenialainen kirkko sekä erikoinen pulloista rakennettu talo. Kaupungin ulkopuolella sijaitsevat 1600-luvulla uudistettu İmam-zadən mausoleumikokonaisuus ja vuonna 1947 pystytetty Nizamin mausoleumi. Gəncəssä on historiallinen museo, Məhsəti Gəncəville nimetty miniatyyrimuseo ja taidegalleria. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Gəncən kaupungin sivusto * Gəncəlle omistettu sivusto * Azerb.com: Ganca (Gyandzha, Kirovabad, Elisavetspol) Luokka:Azerbaidžanin kaupungit
Bobby Pearce

Henry Robert ”Bobby” Pearce (30. syyskuuta 1905 - 20\. toukokuuta 1976) oli australiassyntyinen, myöhemmin Kanadassa asunut soutaja ja olympiavoittaja. Miesten yksikkösoudussa hän voitti kaksi olympiakultaa: Amsterdamissa 1928 ja Los Angelesissa 1932. Amsterdamin kisojen neljännesfinaalissa Pearce joutui pysähtymään kesken matkan kun sorsaperhe ui hänen soutulinjansa läpi. Hän kuitenkin voitti eränsä. Finaalissa hän voitti peräti 9,8 sekunnin erolla seuraavaan. Olympiakisojen välissä hän muutti Hamiltoniin Kanadaan. Vuoden 1932 kisoissa hänestä tuli ensimmäinen yksikkösoudun kaksinkertainen olympiavoittaja. ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Australialaiset olympiavoittajat Luokka:Australialaiset soutajat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Sumqayıt

Sumqayıt () on Azerbaidžanin kolmanneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Kaspianmeren rannalla Apšeronin niemimaan tyvessä 31 kilometriä Bakusta luoteeseen. Kaupungissa on 329 300 asukasta (vuonna 2014). Kaupunki on perustettu kemian ja metallitehtaiden asutukseksi vuonna 1949. Neuvostoaikana siitä kehittyi Azerbaidžanin toiseksi tärkein teollisuuskeskus. Vuonna 1952 toimintansa aloitti kumitehdas, seuraavana vuonna terästehdas ja vuonna 1955 alumiinitehdas. Vuonna 1960 alettiin rakentaa Euroopan suurinta öljynjalostuslaitosta. Vuonna 1964 avattiin superfosfaattitehdas ja vuonna 1968 rakennustarviketehdas. Nykyään Sumqayıtissa on öljy- ja kemian teollisuutta, kone- ja laiteteollisuutta, energiateollisuutta, kevyttä ja elintarviketeollisuutta sekä rakennustarvikkeiden tuotantoa. Kaupungissa toimii yliopisto ja joukko ammattioppilaitoksia. Sieltä on rautatie- ja maantieyhteydet Bakuun ja Venäjälle. Kaupungissa helmikuussa 1988 tapahtunut Sumgaitin verilöyly oli yksi Armenian–Azerbaidžanin konfliktin ensimmäisistä yhteenotoista. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kaupungin sivusto Luokka:Azerbaidžanin kaupungit