EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tomi Lämsä

Tomi Lämsä (s. 16. syyskuuta 1979 Lahti) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka toimii tällä hetkellä SM-liigajoukkue Rauman Lukon päävalmentajana. Lämsällä on pelaajataustaa I- ja II-divisioonasta. ==Pelaajaura== Hyökkääjänä pelanneen Lämsän kasvattajaseura oli Kiekkoreipas.EliteProspects Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1996–1997 I-divisioonassa, Pelicansin joukkueessa, jossa Lämsä teki 14 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Hän pelasi lahtelaisseurojen A-nuorissa kevääseen 2000 saakka. Lämsä pelasi välissä myös kauden 1998–1999 Hämeenlinnan Pallokerhon A-nuorissa. A-juniorivuosien jälkeen Lämsä pelasi vielä vuodet 2000–2002 Suomi-sarjaa Heinolan Kiekossa, jonka jälkeen hän lopetti pelaajauransa. Lämsä oli viimeisellä kaudellaan 2001–2002 joukkueen paras maalintekijä 17 osumallaan. ==Valmennusura== Lämsä valmensi vuodet 2006–2010 Kiekkoreippaan B-nuoria. Kaudeksi 2010–2011 hänet nimettiin Pelicansin A-nuorten päävalmentajaksi Petteri Hirvosen tilalle. 26\. marraskuuta 2010 Jokerit erotti Hannu Jortikan ja Sami Rannan. He palkkasivat Jortikan tilalle Erkka Westerlundin, joka pyysi Lämsän apuvalmentajakseen Rannan tilalle. Westerlundilla ja Lämsällä oli yhteistä historiaa mm. Vierumäeltä. Joulukuussa 2010 Jokereista erotettu Ranta korvasi Lämsän Pelicansin A-nuorten päävalmentajana. Joulukuussa 2011 Jokerit vahvisti Lämsän uudeksi päävalmentajakseen kaudelle 2012–2013. Joukkueen valmennustiimissä jatkaa myös Hannu Virta ja toiseksi apuvalmentajaksi saapuu Jokereiden A-nuorten päävalmentaja Tomek Valtonen. Kaudella 2012-13 Jokerit voitti SM-liigan runkosarjan, mutta putosi Rauman Lukolle ensimmäisellä kierroksella voitoin 4-2. Kesken kauden 2013-14 Lämsä vapautettiin Jokereiden palveluksesta ja päävalmentajaksi nimettiin Tomek Valtonen. Kaudeksi 2017-18 Lämsä siirtyi apuvalmentajaksi Erkka Westerlundin valmennustiimiin KHL-seura Salavat Julajev Ufaan. Kaudeksi 2020-21 Lämsä nimitettiin joukkueen päävalmentajaksi. ==Muuta== Koulutukseltaan Lämsä on luokanopettaja. Hän on lukenut myös liikunta-alaa ja suorittanut Jääkiekkoliiton valmentajatutkinnot ammattivalmentajatutkintoa myöten. ==Pelaajatilastot== 1995–1996 Kiekkoreipas A-I-div. 18 5 3 8 6 – – – – – 1996–1997 Pelicans A-I-div. 25 20 9 29 26 – – – – – Pelicans I-divisioona 14 0 1 1 6 1 0 0 0 0 1997–1998 Pelicans A-I-div. 5 0 1 1 4 – – – – – 1998–1999 HPK A-SM 19 1 4 5 6 – – – – – 1999–2000 Pelicans A-I-div. 10 3 4 7 8 – – – – – 2000–2001 HeKi II-divisioona 31 17 12 29 20 – – – – – 2001–2002 HeKi II-divisioona 28 4 9 13 10 – – – – – 1 kausi yhteensä I-divisioona 14 0 1 1 6 1 0 0 0 0 ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hong Kong Jockey Club

Hong Kong Jockey Club (HKJC, ) on yksi Hongkongin vanhimpia instituutioita. Jockey Club perustettiin vuonna 1884 edistämään hevosurheilua. Vuonna 1959 sille myönnettiin Royal Charter ja sen nimeksi vaihdettiin "The Royal Hong Kong Jockey Club" (英皇御准香港賽馬會). Nimi palautettiin alkuperäiseen muotoon sen jälkeen, kun Hongkong palautui Kiinan hallintaan vuonna 1997. Jockey Club ei ole voittoa tavoitteleva yhdistys, ja se tarjoaa erityisesti hevosurheiluviihdettä ja vedonlyöntipalveluita Hongkongissa. Sillä on monopoli hevosurheilun vedonlyönnissä ja Mark Six -lotossa sekä kiinteäkertoimisissa vedonlyönneissä ulkomaisissa jalkapallo-otteluissa. Se on Hongkongin suurin veronmaksaja ja suurin yksityinen hyväntekijä. Viime vuosina se on lahjoittanut hyväntekeväisyyteen yli miljardi Hongkongin dollaria. HKJC tarjoaa jäsenilleen myös muun muassa ravintolapalveluita. Jockey Club omistaa kaksi laukkarataa Happy Valleyssä ja Sha Tinissä. luokka:Hongkongin urheilu Luokka:Urheilujärjestöt
Persialaiset

Persialaiset ovat iranilainen kansa, joka puhuu nykyaikaista persian kieltä. Persialaisten alkuperä on muinaisissa iranilaisissa kansoissa, jotka puhuivat indoeurooppalaisiin kieliin kuuluvia iranilaisia kieliä, joihin myös nykyaikainen persian kieli kuuluu. Merkittävimmät persialaismäärät ovat Iranissa, Afganistanissa, Tadžikistanissa ja Uzbekistanissa. Yhteensä persialaisten määräksi on arvioitu 80 000 000\. == Lähteet == *CIA World Factbook === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Iranilaiset kansat Luokka:Iranin etniset ryhmät Luokka:Uzbekistanin etniset ryhmät Luokka:Tadžikistanin etniset ryhmät Luokka:Afganistanin etniset ryhmät
Pauli Kuusijärvi

Pauli Kuusijärvi (s. 21. maaliskuuta 1986 Espoo) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Kuusijärven pelasi juniorina FC Hongassa, josta hän siirtyi FC Espooseen. Hän edusti FC Espoota 2007–2010 ja toimi myös seuran kapteenina. Kuusijärvi palasi kasvattajaseuraansa helmikuussa 2011. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän on pelannut neljä ottelua. Hongassa vietetyn vuoden jälkeen Kuusijärvi pelaamaan Valkeakosken Hakaan. Hän pelasi Hakassa 22 ottelua. Vuonna 2013 Kuusijärvi siirtyi FC Gnistaniin. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Ykkösessä pelanneen HIFK:n puolustukseen. Kausi oli menestyksekäs, ja HIFK nousi kaudeksi 2015 Veikkausliigaan. Kuusijärvi pelasi HIFKn Veikkausliigajoukkueessa seuraavat kolme kautta. Kaudesta 2017 tuli HIFKlle putoaminen Veikkausliigasta. Lisäksi Kuusijärvi loukkaantui itse heinäkuussa 2017. Kuusijärvi pelasi vielä HIFK:n kauden 2018 Ykkösessä. Vaikka Kuusijärvi oli mukana Veikkausliigaan nousseessa kokoonpanossa, hän ei saanut enää sopimusta HIFK:hon. Näin päättyi hänen viiden kauden HIFK-uransa. Näin Pauli Kuusijärvi siirtyi kaudeksi 2019 Kakkosta pelanneeseen IF Gnistaniin, jossa hän oli nostaamassa seuraa kauden päätteeksi Ykköseen. Kauden päätteeksi hän teki Gnistanin kanssa jatkosopimuksen. Kaikkiaan Kuusijärvi on pelannut FC Hongassa, FC Hakassa ja HIFK:ssa Veikkausliigaa viisi kautta ja 95 ottelua. == Lähteet== ==Aiheesta muualla== * *Pauli Kuusijärvi soccerway-sivustolla Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saunajärvi (Pudasjärvi)

Saunajärvi on järvi Pudasjärvellä, Pohjois-Pohjanmaalla lähellä Yli-Iin rajaa, n. 80 km. Oulusta koilliseen. Järven pinta-ala on 78,3 hehtaaria. Saunajärvi kuuluu Iijoen päävesistöön. Aivan Saunajärven vieressä sijaitsee Euroopan vanhin kalliomuodostelma, 3,5 miljardin vuoden ikäinen Siuruankangas. Pudasjärvellä sijaitseva Saunajärvi on yksi Suomen kymmenestä samannimisestä järvestä. ==Lähteet== * Järviwiki: Saunajärvi * Geocaching > Hide and Seek A Geocache > Geocache Details: 3,5 billion years of history Luokka:Pudasjärven järvet
Magnus Alopaeus (diplomaatti)

Magnus (Maximilian) AlopeusErik Tuomas Kettunen: Viipurista Euroopan huipulle. s. 7–8 "Hän [David] ... veljensä [Maximilianin] tapaan kirjoittaa sukunimensä Alopeus..." (11. tammikuuta 1748 Viipuri – 16. toukokuuta 1821 Frankfurt am Main), oli suomalais-venäläinen Venäjää palvellut diplomaatti ja todellinen salaneuvos. Viipurissa syntynyt Alopeus oli papin poika. Hänen nuorempi veljensä, kreivi David Alopeus, toimi niin ikään diplomaattina. Vuonna 1766 Alopeus lähti opiskelemaan matematiikkaa Göttingenin yliopistoon, ja siellä hankittu Saksan asioiden tuntemus oli hyvänä pohjana hänen myöhemmälle diplomaattiuralleen. Venäjän ulkoasiainministeriön palvelukseen hän pääsi 1770. Alopeus palveli diplomaattiuransa aikana kolmea Venäjän hallitsijaa: Katariina Suurta, Paavali I:tä ja Aleksanteri I:tä. Venäjän Berliinin- lähettiläänä toimiessaan hän pääsi Preussin kuninkaiden Fredrik Vilhelm II:n ja Fredrik Vilhelm III:n suosioon. Hän yritti neuvoa Preussin hallitsijaa muun muassa suhteissa Ranskaan, jonka johtoon vuosisadan vaihteessa noussut Napoleon pyrki saavuttamaan Euroopan herruuden. Sittemmin Alopeus neuvotteli tsaarin asiamiehenä itse Napoleonin kanssa osallistuessaan Ranskan ja Englannin välisiin rauhanneuvotteluihin. Alopeus toimi Venäjän lähettiläänä sekä Berliinissä (1802–1806) että Lontoossa (1806–1808). Hänen Lontoon- komennuksensa päättyi Tilsitin sopimuksen jälkeen, kun hänet asetettiin luottamuspulan takia disponibiliteettiin ja määrättiin palaamaan Saksaan. Ennen sinne siirtymistään hän kuitenkin vietti vielä koko kevään 1808 Pariisissa ja tapasi sekä Napoleonin että muuta Ranskan ulkopoliittista johtoa. Hän toimi vuosina 1813–1815 Mecklenburgin, Lyypekin ja Hampurin kuvernöörinäErik Tuomas Kettunen: Viipurista Euroopan huipulle. s. 402.. Vuonna 1818 Alopeus osallistui vielä merkittävään Aachenin kongressiin, jossa Britannia, Itävalta, Preussi ja Venäjä keskustelivat erityisesti Ranskaan liittyvistä asioista. Vuonna 1820 Alopeus jäi eläkkeelle ja asettui asumaan Frankfurtiin. Hän kuoli vuonna 1821, ja hänet haudattiin Frankfurt am Mainin Sachsenhausenin hautausmaalle. == Perhe == Maximilian Alopeuksen ensimmäinen vaimo oli Friederike Wilhelmine Henriette Antoinette von Quast. Hän oli brandenburgilaista von Quast -aatelissukua. Hänen varhainen esi-isänsä oli Albrect von Quast, joka oli Spandaun linnanherra. Sophie kuoli 1796. Maximilianin toinen vaimo 1799 oli Louise Charlotte Auguste von Veltheim. Hän oli kotoisin Braunschweigista ja oli von Veltheim -aatelissukua. Louisen isä oli Brausschweigin herttuan kamariherra. Maximilian Alopeuksella ja Sophie von Quastilla oli yksi tytär Nathalie von Alopäus. Hän oli naimisissa venäjänbalttilaisen kenraalin Konstantin von Benckendorffin kanssa. Hän oli balttilais-saksalaista Benckendorff-aatelissukua. Konstantin von Benckendorff kuoli kuumetautiin 1828 Venäjän–Turkin sodassa Varnan lähellä. == Katso myös == Alopaeus (suku) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Tuomas-Kettunen, Erik: Keisarin omapäinen suomalainen Luokka:Suomalaiset diplomaatit Luokka:Venäläiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1748 syntyneet Luokka:Vuonna 1821 kuolleet
Nicolas Prost

Nicolas "Nico" Jean Prost (s. 18. elokuuta 1981 Saint-Chamond, Loire) on ranskalainen moottoriurheilija. Hänen isänsä on nelinkertainen F1-maailmanmestari Alain Prost. Ennen autourheilu-uraansa Nicolas harrasti golfia ja voitti turnauksia Columbia Universityssä. Nykyään Prost ajaa kilpaa Formula E -sarjassa E.dams-Renault tallissa.http://www.fiaformulae.com/en/drivers-club/nicolas-prost.aspx ==Ura== Nicolas aloitti uransa varsin myöhään 22-vuotiaana ranskan Formula Campus -sarjassa. Vuonna 2004 hän kilpaili Saksan ja Ranskan Formula Renault -sarjoissa. Vuonna 2005 hän kilpaili Eurocup Formula Renault- ja World Series by Renault -sarjoissa. Lisäksi hän sijoittui yhdeksänneksi Ranskan FR- sarjassa. Vuonna 2006 Prost kilpaili Espanjan F3-sarjassa sijoittuen neljänneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui sarjan kolmanneksi. Vuonna 2008 Prost voitti Euroseries 3000 -sarjan mestaruuden. Kaudella 2008–2009 Prost kilpaili A1 Grand Prix -sarjassa edustaen Ranskaa sijoittuen viidenneksi. Vuonna 2009 Prost kilpaili Le Mans Series -sarjassa sijoittuen viidenneksi. Vuonna 2010 Prost kilpaili GT1 World Championship -sarjassa. Prost on myös kilpaillut Le Mansin 24 tunnin ajossa vuosina 2007 ja 2009–2013. Prost on myös kilpaillut Andros Trophy -jääajokilpailuissa vuosina 2009–2010 ja 2011 voittaen sarjojen mestaruudet. Vuodeksi 2014 Prost siirtyi ajamaan uutta sähköautojen Formula E -sarjaa. Hän kilpailee E.dams-Renault tallissa. Ensimmäisen voittonsa hän otti Miamin GP:ssä. ==Formula E -tilastoja== Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 Pisteet Sijoitus 2014–15 E.dams-Renault BEI 12 PUT 4 PDE 7 BNA 2 MIA 1 LBH 14 MON 6 BER 10 MOS 8 LON 7 LON 10 88 6. 2015–16 E.dams-Renault BEI Kesk. PUT 10 PDE 5 BNA 5 MEX 3 LBH 11 PAR 4 BER 4 LON 1 LON 1 115 3. 2016–17 E.dams-Renault HKN 4 MAR 4 BNA 4 MEX 6 MON PAR BER BER NYC NYC MTR MTR 46* 3.* * Kausi käynnissä. === Saavutukset === Voitot {| class="wikitable" style="font-size: 90%;" Nro Kilpailu 1 Miamin ePrix 2015 2 Britannian ePrix 2016 3 Britannian ePrix 2016 === Kaudet numeroina === Kausi Talli Sijoitus osakilpailut Pisteet Voitot Palkinto- sijat Paalupaikat Nopeimmat kierrokset 2014–2015 E.dams-Renault 6. 11 88 1 2 2 1 2015–2016 E.dams-Renault 3. 10 115 2 3 1 1 2016–2017* E.dams-Renault 3. 4 46 0 0 0 0 Yhteensä (3 kautta) 24 239 3 5 3 2 * Kausi käynnissä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto *Nicolas Prost Twitterissä *Nicolas Prost Facebookissa Luokka:Ranskalaiset autourheilijat Luokka:Formula Renault 3.5 -kuljettajat Luokka:Formula E -kuljettajat Luokka:American Le Mans Series -kuljettajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
420 (jolla)

420 on kansainvälinen kilpailuluokka, joka sopii sekä aloittelijalle että kokeneemmille nuorille purjehtijoille, jotka aloittelevat kilpailu-uraa. Sitä pidetään johtavana nuorten harjoitus- ja kilpailuluokkana. 420:llä oppii trapetsin ja spinaakkerin käytön. ==Katso myös== *Vikla *Optimistijolla *Laser (jolla) == Aiheesta muualla == Luokka:Purjejollat
Jon Hall (ohjelmoija)

Jon ”maddog” Hall (s. 7. elokuuta 1950) tunnettu yhdysvaltalainen ohjelmoija ja open source -vaikuttaja. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset ohjelmoijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1950 syntyneet
2,6-ksylidiini

2,6-ksylidiini on palavaa, huoneenlämmössä olomuodoltaan keltaista nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Aine muuttuu ilman vaikutuksesta ruskeaksi. 2,6-ksylidiinin kemiallinen kaava on C8H11N ja rakennekaava (CH3)2C6H3NH2. 2,6-ksylidiinin moolimassa on 121,2 g/mol, sulamispiste 11,2 °C, kiehumispiste 215 °C, tiheys 0,98 g/cm3, leimahduspiste 91 °C, itsesyttymislämpötila 520 °C, taitekerroin 1,5591–1,5611 ja CAS-numero 87-62-7. Aine liukenee veteen 20 °C:n lämpötilassa 0,7 g/100 ml. Aineen höyry on ilmaa raskaampaa. 2,6-ksylidiini on yksi ksylidiinin kuudesta isomeerista. 2,6-ksylidiinistä käytetään myös nimiä 2,6-dimetyylianiliini, 2,6-dimetyyliaminobentseeni, 1-amino-2,6-dimetyylibentseeni ja 2-amino-1,3-ksyleeni == Ympäristö- ja terveysvaikutukset == Lyhytaikainenkin altistuminen 2,6-ksylidiinin suurille pitoisuuksille voi aiheuttaa tajunnan tason laskua ja johtaa methemoglobiinin muodostumiseen. Pitkäaikainen tai toistuva altistuminen aineelle voi ilmetä vaikutuksina veressä aiheuttaen anemiaa sekä vaikuttaa myös maksaan. Työministeriön päätöksen 1044/91 mukaan työssä orgaanisena liuottimena aineelle altistuminen katsotaan aiheuttavan vaaraa perimälle, sikiölle tai lisääntymiselle. 2,6-ksylidiini voi aiheuttaa vaaraa ympäristölle, erityisesti vesieliöille. ==Valmistus ja käyttö== 2,6-ksylidiiniä valmistetaan aminoimalla 2,6-ksylenolia ammoniakin avulla. Toinen tapa valmistaa tuotetta on 2,6-dimetyylisykloheksaanin reaktio ammoniakin kanssa vedynsiirtokatalyyttien läsnä ollessa. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineiden ja kasvinsuojeluaineiden kuten fungisidien metalaksyylin ja furalaksyylin synteesissä.Michael Meyer: Xylidines, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 19.04.2013 == Isomeerit == *2,3-ksylidiini, CAS 87-59-2 *2,4-ksylidiini, CAS 95-68-1 *2,5-ksylidiini, CAS 95-78-3 *3,4-ksylidiini, CAS 95-64-7 *3,5-ksylidiini, CAS 108-69-0 *Ksylidiini (isomeerien seos), CAS 1300-73-8 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * *PubChem: 2,6-xylidine *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 2,6-Dimethylaniline *ChemBlink: 2,6-Dimethylaniline Luokka:Aromaattiset yhdisteet Luokka:Ympäristömyrkyt
Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut

Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut on Kansainvälisen jalkapalloliitto FIFAn järjestämä turnaus, jossa maailman parhaat beachfutismaajoukkueet taistelevat maailmanmestaruudesta. Turnaus on järjestetty vuodesta 1995 lähtien. Vuoteen 2009 asti se järjestettiin vuosittain, ja siitä eteenpäin kahden vuoden välein. Brasilia on hallinnut kisoja niiden alusta lähtien. Se on voittanut kisat peräti 14 kertaa, ja jäänyt vain kahdesti ilman mitaleja. Turnaus onkin järjestetty juuri 13 kertaa Brasiliassa. ==Voittajat== Vuosi Isäntämaa Mestari Hopeaa Pronssia 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2011 2013 2015 2017 2019 2021 ==Mitalitaulukko== Nro Maa Mestaruus Hopeaa Pronssia 1 14 (1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2002, 2003, 2004, 2006, 2007, 2008, 2009, 2017) 1 (2011) 2 (2005, 2013) 2 3 (2001, 2015, 2019) 3 (1999, 2002, 2005) 5 (2003, 2004, 2008, 2009, 2011) 3 3 (2011, 2013, 2021) 0 2 (2015, 2019) 4 1 (2005) 2 (1998, 2001) 1 (2006) 5 0 3 (1996, 1997, 2006) 4 (1998, 1999, 2002, 2007) 6 0 3 (2003, 2004, 2013) 1 (2000) 7 0 2 (2015, 2017) 0 8 0 2 (2008, 2019) 1 (1996) 9 0 1 (1995) 1 (1997) 9 0 1 (2009) 1 (2021) 11 0 1 (2000) 0 11 0 1 (2007) 0 11 0 1 (2021) 0 14 0 0 1 (2001) 14 0 0 1 (1995) 14 0 0 1 (2017) ==Osallistujamaat== Vuosien 1995 ja 2013 välillä MM-kisat on järjestetty 17 kertaa, ja niihin on osallistunut 41 eri maata. Kuitenkin ainoastaan Brasilia on ollut mukana jokaisessa turnauksessa. Viime vuosina karsintojen vaatimustasoa on nostettu, minkä vuoksi nykyisin yhä harvempi uusi joukkue selvittää tiensä lopputurnaukseen. Osallistumiskerrat Maa 17 15 14 13 12 11 6 5 4 3 2 1 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Beachfutiksen MM-kisojen virallinen sivusto *
Richard Doverilainen

Richard Doverilainen (k. 1184) oli keskiaikainen benediktiinimunkki ja Canterburyn arkkipiispa. Richard syntyi Normandiassa josta hän lähti munkiksi Canterburyyn. Ennen arkkipiispaksi tuloaan hän oli Doverin luostarin priori ja entisen arkkipiispa Theobaldin kappalainen. Becketin kuoleman jälkeen Richard järjesti hänelle hautajaiset. Hänet valittiin 3. kesäkuuta 1173 mutta toinen ehdokas Odo valitti Roomaan, jonne Richard joutui matkustamaan vastaamaan syytöksiin simoniasta. Paavi Aleksanteri III hylkäsi syytteet ja vihki hänet virallisesti virkaan 7. huhtikuuta 1174. Richard kuoli Kentissä 16. helmikuuta 1184. == Lähteet == Luokka:Canterburyn arkkipiispat Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Benediktiinit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1184 kuolleet
Asenovgrad

Asenovgrad () on kaupunki Etelä-Bulgarian keskiosissa. Kaupungin väkiluku on 50 590 (2011). Kaupunki on tunnettu pääasiassa useista kirkoistaan. == Ystävyyskaupungit == * Naousa, Kreikka * Kilkis, Kreikka * Prilep, Pohjois- Makedonia * Stary Oskol, Venäjä == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *kaupungin kotisivut (asenovgrad.org) Luokka:Bulgarian kaupungit Luokka:Plovdivin alue
Pikkubassi

Pikkubassi (Micropterus dolomieu) on pohjoisamerikkalainen ahvenkaloihin kuuluva kala, joka viihtyy kirkkaammassa vedessä kuin isobassi. Pikkubassia on yritetty istuttaa Suomeen, mutta se ei onnistunut pikkubassille liian karujen olojen vuoksi. == Tuntomerkit == Pikkubassi on väriltään joskus kellertävä, mutta yleensä se on ruskea. Uros painaa yleensä 1 kg, mutta naaras voi painaa 1,5–3 kg. Pikkubassilla on tummanruskeat pystyviivat. Pikkubassin luontaisia saalistajia ovat: viuhkaeväisten (Actinopterygii) luokkaan kuuluvat kalat, kilpikonnat (Testudines), sääksi (Pandion haliaetus) ja kuningaskalastajien alaheimojen (Alcedininae) lajit.University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Micropterus dolomieu, Bass == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Pikkubassi (Micropterus dolomieu) *FishBase: Micropterus dolomieu *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Micropterus dolomieu (smallmouth bass) Luokka:Aurinkoahvenet
Breakdance (elokuva)

Breakdance (Breakin’) on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva. Sen on ohjannut Joel Silberg ja käsikirjoittanut Charles Parker yhdessä Allen DeBevoisen ja Gerald Scaifen kanssa. Pääosassa esiintyivät Lucinda Dickey ja Adolfo Quinones. ==Juoni== Nuori jazztanssija Kelly tapaa kaksi breikkitanssijaa, jotka kolmestaan nousevat suosioon katutanssijoina. == Rooleissa == ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano antaa Breakdancelle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuoden 1984 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit Luokka:Cannon Groupin elokuvat
ORP Sokół

ORP Sokół on ollut kolmen Puolan merivoimissa palvelleen aluksen nimenä.: *ORP Sokół (1941) U-luokan sukellusvene *ORP Sokół (1964), Whiskey-luokan sukellusvene *ORP Sokół (2002), Sokół-luokan sukellusvene
Jerzy Świrski

Jerzy Włodzimierz Świrski (5. huhtikuuta 1882 Kalisz, Puola – 12. kesäkuuta 1959 Lontoo, BritanniaMilitariapoznan.pl (Arkistoitu linkki, Archive.org) ) oli puolalainen Venäjän laivaston ja Puolan laivaston vara-amiraali ja upseeri. Świrski palveli Mustanmeren laivastossa ensimmäisen maailmansodan päättymiseen saakka. Vuonna 1918 hän liittyi Ukrainan laivastoon ja palveli kontra-amiraalina Ukrainan valtakunnassa. Świrski liittyi Puolan itsenäistyttyä 1919 Puolan laivastoon ja oli vuodesta 1925 Puolan sotilasasiain ministeriön (vuodesta 1939 Puolan pakolaishallitus) Puolan laivaston johtaja. Toisen maailmansodan jälkeen hän jäi BritanniaanRestored grave of Polish Military Commanders unveiled in Brompton Cemetery, The Polish Heritage Society, viitattu 19.7.2023 . ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jerzy Świrski, Chief of the Polish Naval Command, Rear Admiral, Polish Naval Memories of WWII, Kresy Siberia Virtual Museum Luokka:Puolan merivoimien amiraalit Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
ORP Orzeł (1986)

ORP Orzeł on Puolan laivaston Kilo-luokan sukellusvene (Projekti 877E), joka otettiin palvelukseen 29. huhtikuuta 1986 Riiassa. Se siirrettiin 13. kesäkuuta Gdyniaan, jossa alus nimettiin 21. kesäkuuta. Alus on Gdyniassa 3. laivueessa. == Hankinta == Puola suunnitteli ostavansa neljä Kilo-luokan sukellusvenettä, joiden tuli olla uusia eikä Venäjän laivaston käyttämiä. Puola lähetti miehitön koulutettavaksi Riikaan, jossa uudet ulkomaiset miehistöt koulutettiin ja heille luovutettiin alukset. Vastaanotetulla aluksella nostettiin ensi kerran Puolan lippu 29. huhtikuuta 1986 Riiassa. Toinen Puolalle valmistuneista aluksista myytiin Intiaan, joka otti sen palvelukseensa vuorokautta myöhemmin. Alus saapui 13. kesäkuuta uuteen kotisatamaansa Gdyniaan, jossa se kastettiin 21. kesäkuuta Orzełiksi sekä sille vahvistettiin runkonumero 291.Globalsecurity.org == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Puolan merivoimien sukellusveneet
Murikit

Murikit (Brachyteles) ovat harvinainen kädellisten suku, joka kuuluu hämähäkkiapinoiden (Atelidae) heimoon. Siihen kuuluu kaksi Etelä-Amerikassa esiintyvää lajia. Ne oli aiemmin luokiteltu yhden lajin (muriki, Brachyteles arachnoides) alalajeiksi (B. a. arachnoides ja B. a. hypoxanthus), mutta morfologisten tutkimusten perusteella niitä pidetään nyt omina lajeinaan.Animalinfo.org *Muriki, Brachyteles arachnoides *Brachyteles hypoxanthus == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Murikit (Brachyteles) *iNaturalist: Murikit (Brachyteles) *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Brachyteles *Brachyteles Arkive.org - tietoa, kuvia ja videoita Luokka:Apinat
Reus

Reus on kaupunki Tarragonan maakunnassa Espanjassa. Kaupunki on Baix Campin comarcan pääkaupunki ja sijaitsee 12 kilometrin päässä Tarragonasta. Reusin väkiluku oli 103 123 asukasta vuonna 2017. Pinta-ala on 52,82 neliökilometriä.Institut d'Estadística de Catalunya Kaupunki kuuluu Camp de Tarragonan metropolialueeseen. Kaupungista on kotoisin urheiluseura Reus Deportiu, joka on rullaluistinhockeyn moninkertainen Espanjan- ja Euroopan- mestari, ja siitä eriytynyt jalkapalloseura CF Reus Deportiu. == Kuvia == Tiedosto:Reus - Ajuntament - 01.jpg|Plaça del Mercadal Tiedosto:WLM14ES - Reus Casa Navas 00051 - .jpg|Casa Navàs Tiedosto:Casa Rull (Reus) - 1.jpg|Casa Rull Tiedosto:Peixateries Velles a Reus 12.JPG|Prioral de Sant Pere de Reus Tiedosto:Reus - Palau Bofarull.jpg|Palau Bofarull == Lähteet == Luokka:Katalonian kaupungit Luokka:Tarragonan kunnat
John Fusco

John Fusco on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hän on käsikirjoittanut mm. elokuvat Crossroads – bluesjätkät, Nuoret sankarit, Young Guns II, Ukkossydän, Hidalgo ja Spirit – villi ja vapaa.John Fusco Hollywood.com. Viitattu 15.8. 2011. Fusco on elokuvakäsikirjoittajan lisäksi myös kirjailija ja hän on kirjoittanut romaanin Paradise Salvage.Review of John Fusco's Paradise Salvage Uvm.edu. Viitattu 15.8. 2011. Fusco syntyi Waterburyssa, Connecticutissa ja voitti jo yliopistoajallaan muutamia kansainvälisiä käsikirjoituskilpailuja.Biography for John Fusco IMDb.com. Viitattu 15.8. 2011. John Fusco on perehtynyt itämaisiin taistelulajeihin sekä filosofian että fyysisen harjoittelun kautta. Hänellä on musta vyö Shaolin Kungfussa, ja hän on opiskellut taijia Kiinassa sifu Yi Shenguon oppilaana.Creating the World of the Warrior: John Fusco & Marco Polo Kung Fu Magazine. Vuonna 2007 hän lähti ratsastusvaellukselle Mongoliaan ja alkoi ideoida tulevaa Marco Polo -televisiosarjaa.Screenwriter and filmmaker John Fusco on Mongolia The Guardian. Fuscon toinen pitkäaikainen kiinnostuksen kohde on Amerikan alkuperäiskansojen kulttuurit. Ukkossydän-elokuvan kuvauksissa vuonna 1991 hän tutustui Ted Thin Elkiin, jolla oli merkittävä asema lakotojen yhteisössä. Opiskeluaikanaan New Yorkin Tisch School of the Artsissa Fuscon opettajia olivat käsikirjoittajat Waldo Salt ja Ring Lardner Jr., jotka olivat 1950-luvulla olleet Hollywoodin mustalla listalla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Twitter-tili (kuvassa Fusco ja Thin Elk vuonna 1991) Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Vuoriapollo

Vuoriapollo (Parnassius phoebus) on ritariperhosiin kuuluva arktoalpiininen päiväperhoslaji, jota tavataan Euroopassa vuoristoalueilla kuten Alpeilla ja Uralilla. Sitä ei tavata Suomessa. == Koko ja ulkonäkö == Vuoriapollo on kookas, pohjaväriltään valkoinen perhonen, jonka siipisuonet erottuvat vain heikosti siipeä vasten. Etusiiven kärkiosa on läpikuultava lähes koko siiven leveydeltä ja sisempänä siiven reunassa on leveä, tumma ja läpikuultava poikkiviiru. Etureunassa on laajat tummat laikut, joista uloimpiin liittyy usein myös punaista väriä. Takasiivissä on kaksi selvää punaista silmätäplää, joissa on musta reunus. Etusiiven tyvi ja takasiiven takareuna ovat tyvestä saakka yksivärisen tumman mustanruskeat. Siipiväli on 47-58 mm.http://www.lepidoptera.pl/show.php?ID=3517&country;=DE http://www.lepiforum.de/cgi-bin/lepiwiki.pl?Parnassius_Phoebus Melko samannäköiseen isoapolloon verrattuna vuoriapollon takasiipien silmätäplät ovat lähes kokonaan punaiset ja tuntosarvet ovat mustat vaalein poikkiviiruin. Lisäksi Siperiassa ja Kiinassa esiintyy samannäköinen mutta yleissävyltään tummempi laji Parnassius bremeri.http://rusinsects.com/p-phoeb.htm Parnassius phoebus MHNT CUT 2013 3 6 Cervières (Hautes-Alpes) male dos.jpg|♂ Parnassius phoebus MHNT CUT 2013 3 6 Cervières (Hautes-Alpes) male ventre.jpg|♂ △ Parnassius phoebus MHNT CUT 2013 3 6 Arvieux female dos.jpg|♀ Parnassius phoebus MHNT CUT 2013 3 6 Arvieux female ventre.jpg|♀△ == Levinneisyys ja lentoaika == Vuoriapollon levinneisyys poikkeaa muista arktoalpiinisista lajeista, sillä sitä tavataan Euroopassa vuoristoalueilla kuten Alpeilla ja Uralilla, mutta se puuttuu arktiselta alueeltaKauri Mikkola, Jussi Murtosaari & Kari Nissinen (toim.): Perhosten lumo - Suomalainen perhostieto. Suomen Perhostutkijain Seuran 50-vuotisjuhlajulkaisu. Helsinki: Tammi, 2005. ISBN 951-31-3317-6. Levinneisyysalue jatkuu Aasian puolella Altaille ja Itä- Siperiaan sekä Beringinsalmen yli Pohjois-Amerikkaan. Perhonen lentää kesä- heinäkuussa, mutta Alpeilla lämpimillä paikoilla jopa syyskuun alkuun. == Elinympäristö ja elintavat == Vuoriapollo on vuoristoniittyjen ja tundran laji, jonka levinneisyys on jääkauden jäänteitä. Esiintymisalueensa eteläosissa vuoriapolloa tavataan vain vuoristoissa, 1200-3000 metrin korkeudessa merenpinnasta, joille populaatiot ovat jääneet loukkuun viimeisen jääkauden päätyttyä ja ilmaston lämmettyä. Arktisilla alueilla se elää myös alangoilla. Alpeilla levinneisyys painottuu puurajan yläpuolelle. Laji elää avoimessa maastossa etenkin jokien penkereillä ja kivikkoisilla rinteillä. Naaras munii maahan tai kasvillisuuteen alueelle, jolla kasvaa toukan ravintokasveja. Kuoriutuneet toukat hankkiutuvat itse ravintokasveille. Laji talvehtii munana tai joskus pienenä toukkana. == Ravintokasvi == Toukan ravintokasveja ovat ruusujuuri (Rhodiola rosea) ja kultarikko (Saxifraga aizoides), mutta myös muut lehtirikot (Saxifraga), maksaruohot (Sedum) sekä mehitähdet (Sempervivum). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Moths and Butterflies of Europe and North Africa Luokka:Ritariperhoset
Kirjodelfiinit

Kirjodelfiinit (Cephalorhynchus) on tieteellisen luokittelun delfiinisuku. Ne ovat pieniä tai keskikokoisia, mustavalkoisia delfiinejä. Lajeja on neljä: *Kirjodelfiini (Cephalorhynchus commersonii) *Chilendelfiini (Cephalorhynchus eutropia) *Benguelandelfiini (Cephalorhynchus heavisidii) *Uudenseelannindelfiini (Cephalorhynchus hectori) == Lähteet == *May-Collado, L., Agnarsson, I. (2006). Cytochrome b and Bayesian inference of whale phylogeny. Molecular Phylogenetics and Evolution 38, 344-354. *Schevill, W.E., Watkins, W.A. (1971). Pulsed sounds of the porpoise Lagenorhynchus australis. Breviora 366, 1–10. == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Kirjodelfiinit (Cephalorhynchus) *Särkänniemen merinisäkäsakatemia *ITIS: Cephalorhynchus *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Cephalorhynchus, Black dolphin, Commerson's dolphin, Heaviside's dolphin, and Hector's dolphin *
Vera Sokolova

Vera Aleksandrova Sokolova (, s. 8. kesäkuuta 1987) on venäläinen kävelijä. == Nuorten sarjat == Sokolova sijoittui Kingstonin alle 20-vuotiaiden MM- kilpailuissa 2002 yhdeksänneksi 10 000 metrin kävelyssä. Hän voitti alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden 5 000 metrin kävelyssä Sherbrookessa 2003. Seuraavana vuonna hän voitti 10 kilometrin kävelyn alle 20-vuotiaiden maailmancupin ja sai pronssia 10 000 metrin kävelyssä saman ikäluokan MM- kilpailuissa Grossetossa. Hän voitti 10 000 metrin kävelyn alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Kaunasissa 2005 nuorten maailmanennätysajalla 43.11,34. Samana vuonna hän voitti myös 10 kilometrin kävelyn alle 20-vuotiaiden Euroopan cupin. Vuonna 2006 hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmancupin 10 kilometrin kävelyssä ja sijoittui saman ikäluokan MM-kilpailuissa Pekingissä neljänneksi 10 000 metrin kävelyssä. == Naisten sarja == Sokolova voitti 2009 Venäjän-mestaruuden 20 kilometrin kävelyssä ja sijoittui Berliinin MM- kilpailuissa 14:nneksi. Hän oli 2010 neljäs Chihuahuan maailmancupissa ja sai pronssia Barcelonan EM-kilpailuissa ajalla 1.29.32. Hän teki 5 000 metrin kävelyn sisäratojen maailmanennätyksen 20.10,3 Saranskissa joulukuussa 2010. Hän voitti helmikuussa 2011 Venäjän talvimestaruuden 20 kilometrin kävelyssä Sotšissa maailmanennätysajalla 1.25.08. Hän kukisti toiseksi tulleen Anisja Kirdjapkinan yhdellä sekunnilla. Entinen maailmanennätys oli Olimpiada Ivanovan Helsingin MM-kilpailuissa 2005 kävelemä 1.25.41. Saman vuoden toukokuussa Sokolova voitti 20 kilometrin kävelyn Euroopan cupin. Daegun MM- kilpailuissa hän sijoittui 11:nneksi. Sokolova jäi kesäkuussa 2015 kiinni epon käytöstä ja sai neljän vuoden kilpailukiellon.CAS issues decisions in the cases of five Russian racewalkers (pdf). Viitattu 14.10.2016. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Laji Aika Paikka Päivä 3 000 m kävely 12.51,96 Bydgoszcz 7. elokuuta 2004 5 000 m kävely 21.05,7 Saransk 19. kesäkuuta 2005 10 000 m kävely 43.11,34 Kaunas 21. heinäkuuta 2005 10 km kävely 42.12 Saransk 19. syyskuuta 2009 20 km kävely 1.25.08 Sotši 26. helmikuuta 2011 === Sisäradat === Laji Aika Paikka Päivä 5 000 m kävely 20.10,3 Saransk 30. joulukuuta 2010 == Lähteet == Luokka:Venäläiset kävelijät Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut venäläiset Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Myllysilta (Nurmijärvi)

Myllysilta on puurakenteinen entinen museosilta Nurmijärvellä, Palojoen Metsäkylässä. Se ylittää Vantaanjoen Myllykosken kohdalla, Siippoontien eteläpuolella. Myllysilta on valmistunut 1966, se oli nuorin Liikenneviraston museosilloista. Silta on neliaukkonen tukiansassilta, jonka jännemitta on kahdessa keskimmäisessä aukossa 6 m ja reuna-aukoissa 7,5 m. Sillan kokonaispituus on 50,8 m ja hyötyleveys 5,7 m.Aitta, 2004, s.502-503 Sillan on suunnitellut diplomi-insinööri Eino Kokkonen. Myllysilta on 1960-luvun sillaksi epätyypillinen, tukiansassilta oli 1800-luvulla yleisesti käytetty siltatyyppi. Tukiansassilloilla pitkien jännevälien ylittäminen onnistui käyttämällä moninkertaisia tukiansaita ja nurjahdustuentaa lisäämällä.Aitta, 2004, s.107 Myllysiltaa pidetään onnistuneena lajinsa edustajana, joka sopii jyrkkärantaiseen Myllykoskeen.Liimatainen, 2007, s.40 Silta otettiin museosillaksi vuonna 1982. Perusteena valinnalle kerrottiin, että silta on sekä suunnittelultaan että toteutukseltaan hyvää tasoa. Siinä on yhdistetty nykyaikainen insinööritieto perinteiseen kirvesmiestaitoon.Liimatainen, 2007, s.39 Silta sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin teemakohteessa museosillat. Myllykoski on historiallinen myllynpaikka. Kosken rannalla on vanhojen rakennusten ja patojen raunioita. Nykyään Myllykoski on nurmijärveläisten retkeilyaluetta ja se on suosittu perhokalastuspaikka. Myllykosken uusin silta, Siippoontien maantiesilta, on valmistunut vuonna 1991. Myllysillan ei enää vuonna 2012 katsottu olevan museosiltaluetteloon sovelias valmistumissajalleen epätyypillisen rakenteen takia. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Tiehallinto: Museotiet ja -sillat -esite. 2002 * Myllysilta ELY- keskuksen sivulla Luokka:Tukiansassillat Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Nurmijärven rakennukset ja rakennelmat Luokka:Nurmijärven liikenne Luokka:Suomen puusillat
Anisja Kirdjapkina

Anisja Bjasyrovna Kirdjapkina o.s. Kornikova (, s. 23. lokakuuta 1989) on venäläinen kävelijä. Kirdjapkina voitti 2007 alle 20-vuotiaiden Euroopan cupin 10 kilometrin kävelyssä ja saman ikäluokan Euroopan-mestaruuden 10 000 metrin kävelyssä Hengelossa. Hän teki 20 kilometrin kävelyn nuorten maailmanennätyksen 1.25.30 Adlerissa helmikuussa 2008. Hän sijoittui seuraavana vuonna toiseksi Metzin Euroopan cupissa. Berliinin MM-kilpailuissa hän sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin pronssisijalle Olga Kaniskinan dopinghylkäyksen takia. Vuonna 2010 hän voitti Venäjän- mestaruuden sekä talvella että kesällä ja oli kuudes Chihuahuan maailmancupissa. Barcelonan EM-kilpailuissa hän sijoittui alun perin toiseksi, mutta nousi myöhemmin voittajaksi Olga Kaniskinan dopinghylkäyksen takia. Kirdjapkina sijoittui helmikuussa 2011 toiseksi Venäjän talvimestaruuskilpailujen 20 kilometrin kävelyssä maailman kaikkien aikojen toiseksi parhaalla ajalla 1.25.09. Hän hävisi kilpailun voittaneelle ja maailmanennätyksen tehneelle Vera Sokolovalle yhden sekunnin. Saman vuoden toukokuussa Kirdjapkina oli toinen Euroopan cupissa. Daegun MM-kilpailuissa hän sai alun perin pronssia ajalla 1.30.13. Kirdjapkina sijoittui 2012 kuudenneksi Saranskin maailmancupissa ja voitti Venäjän-mestaruuden. Lontoon olympialaisissa hän oli alun perin viides. Seuraavana vuonna hän oli toinen Venäjän talvimestaruuskilpailuissa, voitti Euroopan cupin sekä kultaa Kazanin universiadeissa. Moskovan MM-kilpailuissa hän sai alun perin hopeaa ajalla 1.27.11. Kirdjapkina sai vuonna 2019 kolmen vuoden kilpailukiellon ajalle 27.7.2017–26.7.2020 biologisen dopingpassin perusteella. Hänen tuloksensa aikaväliltä 25.2.2011–11.10.2013 hylättiin takautuvasti.Latest Sanctions for Doping and Non-Doping Violations – March 2019 (pdf) Athletics Integrity Unit Näin hän menetti vuosien 2011 ja 2013 MM-mitalinsa. Hänen vuoden 2011 MM- pronssinsa oli sitä ennen kirkastunut hopeaksi Olga Kaniskinan dopinghylkäyksen takia. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Laji Aika Paikka Päivä 5 000 m kävely 21.06,3 Saransk 10. kesäkuuta 2006 10 000 m kävely 43.27,20 Hengelo 19. heinäkuuta 2007 5 km kävely 21.58 Tšeljabinsk 6. syyskuuta 2005 10 km kävely 42.59 Adler 17. helmikuuta 2007 20 km kävely 1.25.11 Sotši 20. helmikuuta 2010 === Sisäradat === Laji Aika Paikka Päivä 3 000 m kävely 11.57,66 Samara 30. tammikuuta 2014 5 000 m kävely 21.43,75 Mahiljou 24. helmikuuta 2007 == Lähteet == Luokka:Venäläiset kävelijät Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut venäläiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suomenmaalainen rajavartiosto

Suomenmaalainen rajavartiosto perustettiin helmikuussa 1915 tehostamaan Suomen suuriruhtinaskunnan rajavartiontia Dragsfjärdistä Muonionniskaan saakka. Sen komentajaksi määrättiin kenraalimajuri Aleksandr Resin ja hänen apulaisekseen kenraalimajuri Fjodor Ignatjev. Rajavartioston tarkoituksena oli parantaa rajavartioinnin tasoa Saksan maihinnousu-uhan vuoksi. ==Lähteet== *Sarja: 6:9 Suomenmaalaisen rajasuojelupiirin asiakirjat, kansallisarkisto Luokka:Rajavartiolaitokset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunta Luokka:Ensimmäinen maailmansota
Kultainen medaljonki

Kultainen medaljonki () on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut hongkongilais- yhdysvaltalainen toimintakomedia. Elokuvan on ohjannut Gordon Chan. Käsikirjoituksesta vastasivat Bennett Davlin, Alfred Cheung, Gordon Chan, Paul Wheeler ja Bey Logan. Pääosassa esiintyivät Jackie Chan, Lee Evans ja Claire Forlani. ==Juoni== Hongkongilainen poliisi Eddie saa supervoimia medaljongin kautta, kun hän uhraa henkensä pelastaakseen pienen pojan. Eddien apuna ovat Interpolin agentit Nicole ja Watson, jotka yrittävät saada kiinni Snakeheadin, roiston, joka on myös medaljongin perässä saadakseen erityisvoimat itselleen. == Rooleissa == == Arvioita == Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Kultainen medaljonki on lapsellisten toimintakomedioiden erikoismieheksi jumiutuneelle Jackie Chanille räätälöity pitkäveteinen seikkailu, joka ei edes oikein luota päätähtensä kykyihin. Kömpelöt tietokone-efektit ilmentävät täysin turhaa fantasiajuonilinjaa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Leffatykin ”arskan” arvostelu Luokka:Hongkongilaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiaelokuvat Luokka:Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintakomediat
Hovinsaaren sellutehtaan konttorirakennus

Hovinsaaren sellutehtaan konttorirakennus on Kotkassa Hovinsaaren kaupunginosassa sijaitseva Valter Thomén suunnittelema rakennus, joka valmistui vuonna 1906. Rakennus kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Hovinsaaren entisen sellutehtaan perusti norjalaissyntyinen insinööri Ole Nerdrum. Tehtaan yhteyteen sen pohjoispuolelle rakennettu konttorirakennus toimi myös tehtaanjohtajan asuntona. Jugend-tyylinen rakennus on muurattu osittain tiilestä ja osittain sahausjätteenä syntyneistä puunutikoista. Talon alakerta on säilynyt kaakeliuuneineen alkuperäistä vastaavassa asussa. ==Lähteet== Luokka:Kotkan rakennukset ja rakennelmat
William Cavendish (Devonshiren 5. herttua)

William Cavendish (1748–1811) oli Devonshiren 5. herttua, brittiläinen aatelismies ja whig-poliitikko. Hän oli pääministeri William Cavendishin vanhin poika. Cavendish oli naimisissa kaksi kertaa, hänen ensimmäinen vaimonsa oli Georgiana Cavendish, tunnettu kaunotar, uhkapeluri ja politiikan taustavaikuttaja. Heille syntyi yksi poika, William ja kaksi tytärtä.Georgiana Cavendish - the Duchess of Devonshire Derbyshire UK Herttua sai kaksi lasta myös vaimonsa parhaan ystävättären Elizabeth Fosterin kanssa.Chatsworth history Georgianan kuoltua Cavendish meni naimisiin Elizabethin kanssa. Cavendish rahoitti whig-puolueen vaalityötä voimakkaasti, ja tämän ja perheensä perinteen takia häntä pidettiin puolueen tosiasiallisena johtajana, ja hän vaikutti Charles James Foxin valintaan. Hänelle tarjottiin ministerin paikkoja, joista hän kieltäytyi kolme kertaa.Portrait miniature of William Cavendish, 5th Duke of Devonshire (1748-1811) 1782 Historical Portraits Tuon ajan tärkeimmät poliitikot tapasivat toisiaan Cavendishin järjestämissä kutsuissa, ja myös hänen vaimonsa osallistui aktiivisesti poliittiseen toimintaan. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset poliitikot Luokka:Brittiläiset herttuat Luokka:Vuonna 1748 syntyneet Luokka:Vuonna 1811 kuolleet
Jouko Marttila

Jouko Marttila (s. 1961) on viestintäalan yrittäjä, tietokirjailija ja talouskolumnisti. Hän työskentelee perustajaosakkaana, hallituksen puheenjohtajana ja viestinnän valmentajana Kaiku Helsinki Oy:ssä. Marttila on toiminut talouskolumnistina Yle Radio 1:n Ykkösaamussa, Arvopaperi-lehdessä ja Sijoitustalous.fi -sivustolla. Hän pitää Talouden tulkki -nimistä talousaiheista blogia. Marttila on koulutukseltaan valtiotieteen tohtori (Helsingin yliopisto 2016). Lisäksi hän on opiskellut taloustiedettä Teksasin yliopistossa Austinissa. Marttila on kokenut taloustoimittaja. Hän on työskennellyt toimittajana BBC:n ulkomaanpalvelun suomenkielisessä toimituksessa Lontoossa 1986–1989, Ylen TV-uutisissa 1989–1993, A-studiossa ja A-plus-talousohjelmassa 1993–1996, tuottajana Urheiluruudussa 1997–1998 sekä toimittajana ja perustajaosakkaana Arvopaperi-lehdessä 1998–2003. Toimittajan tehtävistä Marttila siirtyi markkinavalvojaksi Rahoitustarkastukseen (Finanssivalvonta) ja asiantuntijaksi sekä viestintäpäälliköksi Euroopan pankkivalvojien komiteaan (CEBS, nyk. EBA) Lontooseen (2003–2006). Vuosina 2006–2009 Marttila toimi Suomen Pankin viestintäpäällikkönä. == Julkaisut == Jouko Marttila on kirjoittanut seuraavia tietokirjoja: * Hillitty markkinatalous – kokoomuksen ja SDP talouspoliittinen lähentyminen sekä hallitusyhteistyö 1980-luvulla (2016). Poliittisen historian väitöskirja, Helsingin yliopisto * Edelleen umpikujassa – Aika on ajanut työnantajajärjestöjenkin ohi (2016), Jouko Marttila ja Heikki Pursiainen, Libera. * Jokaisen maailma (2016), SanomaPro. * Kansa kärsii, poliitikko porskuttaa – Puolueet ilman aatteita, (2015), Docendo. * Jokaisen Eurooppa (2013), SanomaPro. * Linkki – Taloustieto (2011), SanomaPro. * Judo – tie mustaan vyöhön (2010), Tammi. * Joustavan tien kulkijat – puoli vuosisataa suomalaista judoa (2008), Edita. * Sonera – mitä todella tapahtui (2002), Arvopaperi. * Järki ja tunteet osakemarkkinoilla (2001), Arvopaperi. * Online- sijoittajan käsikirja (1999), Arvopaperi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Talouden tulkki -blogi Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomen Pankin henkilöstö Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tukiansassilta

thumb|250px|Etelänkylän isosilta Pyhäjoella. Sillassa on kaksinkertaiset ponsiansaat. Tukiansassilta, myös ponsiansassiltaAitta, 2004, s.493 on ansassiltatyyppi. Tukiansas on sidepalkki, joka on vahvistettu palkin alapuolisilla vinotuilla.Aitta, 2004, s.494 Tukiansassiltoja on ollut niin kauan kuin siltarakenteista on säilynyt ylipäänsä mitään kirjallista tietoa. Tyyppi oli yleisin Suomessa 1800-luvulla rakennettu puusiltatyyppi. Kun tarvittiin pitempiä jännevälejä, tukiansaat voitiin tehdä moninkertaisina.Aitta, 2004, s.107 Tukiansassiltoja ovat muun muassa Suomen vanhin liikenteellä oleva puusilta, vuonna 1837 valmistunut museosiltana oleva Etelänkylän isosilta ja vuonna 1966 valmistunut Nurmijärven Myllysilta, joka oli vielä 2010-luvun alussa Suomen nuorin museosilta. Se on sittemmin poistettu museosiltaluettelosta. ==Katso myös== *Riippuansassilta ==Lähteet== * ===Viitteet=== *
Makohai

Makohai (Isurus paucus) on melko suurikokoinen hailaji. Se voi kasvaa yli 2,5 metriä pitkäksi ja yli 70 kg painoiseksi. Suurin tunnettu makohai oli yli 4 metriä pitkä. Makohaiurokset ovat pienempiä kuin naaraat. Makohain ei ole tiedetty hyökänneen koskaan ihmisen kimppuun, vaikka suuri koko tekeekin siitä vaarallisen. Makohai on levinnyt laajalle, mutta sitä tavataan harvoin. Niitä jää toisinaan sivusaaliiksi kalastajien pyydyksiin. Saalismääriä ei tiedetä, koska lajia saatetaan sekoittaa makrillihaihin, ja koska kalastajat ottavat haista talteen vain evät ja heittävät ruumiin takaisin mereen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Isurus paucus Luokka:Hait Luokka:Uhanalaiset kalat
Camazotz

Camazotz oli mayojen mytologiassa lepakkojumala. Quichén kielessä Camazotz tarkoittaa "kuoleman lepakkoa". Mesoamerikassa Camazotziin liittyivät yö, kuolema ja uhraus. Camazotzilla oli valtavat korvat, jolla se kuuli vähäisimmänkin äänen. Sen kuonon muodot ovat tulleet lehtikuonolepakoilta. Sillä on myös leveät nahkasiivet, vahvat kädet ja lihaksikkaat jalat. Se oli mayojen manalan, Xibalban, synkimpiin kammioihin kuuluvan Lepakkotalon herra, tästä talosta ei ollut poispääsyä. Camatzozista kerrotaan että se muuttui kiveksi, mutta jatkoi kummitteluaan Maya-kansan painajaisissa ja taruissa. == Lähteet == Luokka:Mayojen jumalat
Magneettimäki

Magneettimäen tie on museotie Inarissa, viitisen kilometriä Saariselän matkailukeskuksesta pohjoiseen. Tieosuus otettiin museotieksi vuonna 1992 ja se sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin Jäämerentien historiallisena kohteena yhdessä Saarenputaan sillan kanssa. Museotie on valtatie 4:n vanha linjaus Urupään pohjoisrinteellä. Jäämerentien osuus Rovaniemeltä Ivaloon valmistui vuonna 1913 ja loppuosa Liinahamariin 1930-luvulla. Vuodesta 1938 Jäämerentiestä tuli osa valtatie 4:ää. Nelostielle valmistui uusi linjaus 1970-luvun lopulla (tien opaskyltin mukaan 1976) ja Magneettimäki jäi pois yleisestä käytöstä. Museotien puolivälissä on opastetaulu, pysäköintipaikka ja muistomerkki. == Tien kuvaus == Magneettimäki on jyrkkä mäki museotiellä, mäen kaltevuudeksi on arvioitu keskimäärin noin viisi, enimmillään noin kahdeksan prosenttia. Mäki sai nimensä 1930- ja 1940-lukujen kuorma-autoilijoilta, joiden autot hyytyivät jyrkkään nousuun. Autoilijat selittivät ongelman johtuvan magneetista, joka imi hevosvoimat autojen moottoreista. Arkisempi syy oli sen ajan kuorma-autojen moottorien vaatimattomat tehot ja se, että puuttomassa maisemassa tien todellinen jyrkkyys ei kiintopisteiden puuttuessa käy selville. Tie on kapea ja siinä on useita tiukkoja mutkia. Magneettimäen tiellä kunnioitetaan 1940-luvun kuorma-autoilijoiden ponnisteluja Liinahamarin reitillä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Joni Skiftesvik: Lipsauttajat, romaani, WSOY 2002 * Matti Grönroosin autokameravideo Magneettimäen tiestä Youtubessa (kesto 7:24) Luokka:Suomen museotiet Luokka:Inarin nähtävyydet Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa