EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Roskisprinssi

Roskisprinssi on Tuija Lehtisen kirjoittama, Otavan vuonna 1991 julkaisema nuortenromaani. Kirjasta tehty Raimo O. Niemen ohjaama samanniminen elokuva ilmestyi kesällä 2011. Kirja on myös käännetty ruotsiksi vuonna 2002 nimellä Sopåkarprinsen, ruotsinnoksen kustansi Idun-kustantamo. Roskisprinssi kertoo nimeä Jed käyttävästä pojasta, joka jättää 17-vuotissyntymäpäivänään entisen elämänsä taakseen ja lähtee kokeilemaan siipiensä kantavuutta. Luokka:Tuija Lehtisen teokset Luokka:Suomalaiset nuortenkirjat Luokka:Vuoden 1991 kirjat
Tapio Pohtinen

Tapio ”Taape” Pohtinen on suomalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Pohtinen pelasi aktiiviurallaan kasvattajaseurassaan Jokipojissa vuosina 1966–1986, joista yhden kauden SM-sarjassa sekä kolme kautta SM-liigassa. Peliuransa jälkeen Pohtinen on toiminut juniorivalmentajana. Pohtisen pelipaita jäädytettiin Joensuun jäähallissa 13. helmikuuta 2010. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Seututie 162

Seututie 162 on seututie Uudellamaalla. Se johtaa Mäntsälän Sääksjärveltä Pukkilan kautta Myrskylään. Seututie 162:n eri osuuksilla on useita eri tienimiä. Pukkilan kunnanhallitus on ehdottanut Uudenmaan ely-keskukselle tien kunnostamista. https://www.uusimaa.fi/paikalliset/4327171 aloituskohta tiennimi päättymiskohta kunta kantatie 55 Pukkilantie Mäntsälän-Pukkilan raja Mäntsälä Mäntsälän-Pukkilan raja Mäntsäläntie Keskustie, Pukkila - Porvoontie, Pukkila Pukkila Keskustie, Pukkila - Porvoontie, Pukkila Myrskyläntie Pukkilan-Myrskylän raja Pukkila Pukkilan-Myrskylän raja Pukkilantie seututie 167, Koskenkyläntie Myrskylä == Aiheesta muualla == == Lähteet == 162 Luokka:Mäntsälän liikenne Luokka:Pukkilan liikenne Luokka:Myrskylän liikenne
Nykyaikainen viisiottelu kesäolympialaisissa 1996

Atlantan kesäolympialaisissa 1996 kilpailtiin nykyaikaisessa viisiottelussa yhdessä lajissa, miesten yksilökilpailussa. Olympialajina nykyaikainen viisiottelu oli muuttunut rajusti edellisistä Barcelonan kesäolympialaisista, sillä aikaisemmin kilpailtu joukkuekilpailu karsittiin pois olympiaohjelmasta ja miesten yksilökilpailu muutettiin yksipäiväiseksi. == Mitalistit == Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia Yksilökilpailu Aleksandr Parygin Eduard Zenovka János Martinek == Mitalitaulukko == 1 1 0 0 1 2 0 1 0 1 3 0 0 1 1 == Lähteet == * Modern Pentathlon at the 1996 Atlanta Summer Games Sports Reference LLC. 1996 Luokka:Kesäolympialaiset 1996
Ida Ingemarsdotter

Ida Maria Erika Ingemarsdotter (s. 26. huhtikuuta 1985 Sveg) on ruotsalainen uransa lopettanut hiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Åsarna IK:ta. Ingemarsdotter lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2019. == Arvokilpailut == Ingemarsdotter osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa vuonna 2010. Tuolloin hän kilpaili neljässä lajissa ja sai parhaan sijoituksensa viestistä, jossa Ruotsi oli viides. Ingemarsdotter voitti yhdessä Charlotte Kallan kanssa kultaa parisprintistä Oslon MM-kisoissa 2011. Samojen kisojen 4 × 5 kilometrin viestissä hän hiihti avausosuuden Ruotsin hopeajoukkueessa. Val di Fiemmen MM- kilpailuissa 2013 Ingemarsdotter saavutti hopeaa perinteisen hiihtotavan sprintissä. Myös parisprintistä Ingemarsdotter voitti hopeaa. Hänen parinaan hiihti Oslon tapaan Charlotte Kalla. Hän voitti hopeaa myös viestistä Ruotsin joukkueen kanssa. Sotšin olympialaisissa 2014 Ingemarsdotter hiihti avausosuuden Ruotsin olympiakultaa saavuttaneessa joukkueessa.http://yle.fi/urheilu/suomen_naisille_viestihopeaa_hurjan_taistelun_jalkeen_- _katso_kisan_kohokohdat/7091082 Hän voitti samoissa kisoissa myös pronssia perinteisen parisprintissä. Vapaan hiihtotavan sprintissä hän oli viides. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sai Stina Nilssonin kanssa hopeaa vapaan hiihtotavan parisprintissä ja oli perinteisen hiihtotavan sprintissä kahdestoista. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä viidenneksi ja perinteisen parisprintissä neljänneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli perinteisen sprintissä kolmastoista. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 11:nneksi ja 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 13:nneksi. == Maailmancup == Ingemarsdotter on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2004 lähtien. Hän sijoittui toiseksi Düsseldorfin parisprintissä 2009 ja Canmoren sprintissä 2010 sekä kolmanneksi Roglan sprintissä 2011. Hän voitti sekä henkilökohtaisen että parisprintin Milanossa 2012. Samalla kaudella hän voitti Szklarska Poręban sprinttikilpailun. Kaudella 2012–2013 hän oli kolmas Quebecin sprintissä ja toinen Liberecin parisprintissä. Kaudella 2014–2015 hän voitti Otepään ja kaudella 2015–2016 Planican parisprintin. Kaudella 2016–2017 hän sijoittui toiseksi Toblachin parisprintissä. Kaudella 2017–2018 hän voitti Dresdenin parisprintin. Kaudella 2018–2019 hän oli kolmas Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä, toinen Dresdenin parisprintissä ja voittaja Lahden parisprintissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsalaiset maastohiihtäjät Luokka:Ruotsalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Epsilon (albumi)

__NOTOC__ Epsilon on Dreamtalen viides studioalbumi, joka julkaistiin Suomessa 11. toukokuuta 2011 ja Japanissa 20. huhtikuuta 2011. Bändi järjesti kilpailun, jonka voittaja saisi oman suunnittelemansa kansitaiteen albumin kanteen. Yhtyeen kotisivuille pantiin pieniä pätkiä jokaisesta kappaleesta ennen julkaisua. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt Rami Keränen sekä sanoittanut Erkki Seppänen, ellei toisin mainittu. # # # # # # # # # # == Kokoonpano == === Yhtye === * Erkki Seppänen – laulu * Rami Keränen – kitara * Akseli Kaasalainen – kosketinsoitin * Seppo Kolehmainen – kitara * Petteri Rosenbom – rummut * Heikki Ahonen – basso === Vierailevat muusikot === * Leena Ristolainen – taustalaulu * Sanna Natunen – taustalaulu === Tuotanto === * Samu Oittinen – äänittäjä, miksaaja * Dilyana Delcheva – kansikuva * Mika Jussila – masteroija == Arvostelut == * Imperiumi.net: 9–Imperiumi.net: Levyarvio * Kaaoszine: 7/10Kaaoszine: Levyarvio * Miasma: 8/10Miasma: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Epsilon discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2011 albumit Luokka:Dreamtalen albumit
Nykyaikainen viisiottelu kesäolympialaisissa 1988

Soulin kesäolympialaisissa 1988 kilpailtiin nykyaikaisessa viisiottelussa kahdessa lajissa, miesten yksilö- ja joukkuekilpailussa. Unkari voitti molempien lajien kultamitalit. == Mitalistit == Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia Yksilökilpailu János Martinek Carlo Massullo Vakht'ang Iagorašvili Joukkuekilpailu János Martinek Attila Mizsér László Fábián Carlo Massullo Daniele Masala Gianluca Tiberti Richard Phelps Dominic Mahony Graham Brookhouse == Mitalitaulukko == 1\. 2 0 0 2 2\. 0 2 0 2 3\. 0 0 1 1 3\. 0 0 1 1 == Lähteet == * Modern Pentathlon at the 1988 Seoul Summer Games Sports Reference LLC. 1988 Luokka:Kesäolympialaiset 1988
Ostarikyttä

Ostarikyttä on vuonna 2009 ensi-iltaan tullut amerikkalainen komediaelokuva, jonka pääosassa on Kevin James. Elokuvan on ohjannut Steve Carr. == Juoni == Elokuva kertoo ostoskeskuksessa työskentelevästä vartijasta, Paul Blartista, joka asuu äitinsä ja tyttärensä kanssa. Eräänä perjantaina ostoskeskus ajautuu panttivankidraamaan, ja Paul Blart on valmis pelastamaan ihastuksensa Amyn, tyttärensä Mayan, sekä koko muun panttivangeiksi jääneen ostoskeskuksen henkilökunnan. == Näyttelijät == == Lähteet == Luokka:Vuoden 2009 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Steve Carrin ohjaamat elokuvat
Idänhopeapensas

Idänhopeapensas (Elaeagnus angustifolia) on Euraasiasta kotoisin oleva monivuotinen, kesävihanta, piikikäs pensas, joka kuuluu hopeapensaiden sukuun ja hopeapensaskasvien heimoon. == Ulkonäkö ja koko == Idänhopeapensas on epäsäännöllisen pallon muotoinen iso pensas tai pieni puu, jolla on monihaarainen runko, riippuvat oksat sekä pyöreä ja avoin latvus. Se on nuorena nopeakasvuinen ja kasvaa enintään 12 metriä korkeaksi. Nuorilla yksilöillä on harmaa, sileä kaarna ja hopeanhohtoiset, hilseilevät, piikikkäät oksat. Kasvin ikääntyessä kasvu hidastuu ja kaarna muuttuu epätasaiseksi ja ryppyiseksi ja oksat kiiltäviksi ja vaaleanruskeiksi. Idänhopeapensaan silmut ovat melko pienet, pyöreät, hopeisenruskeat ja suomujen peittämät. Lehdet ovat varrella kierteisesti, ja niissä on ehyt lehtilapa, joka on 2–8 senttimetriä pitkä, sentin leveä ja soikean tai suikean muotoinen. Lehden pinta on hilseilevät ja väriltään sameanvihreä tai harmaa ja alapuolelta hopeanhohtoinen. Idänhopeapensas kukkii tuoksuvin, keltaisin kukin touko–kesäkuussa ja kantaa hedelmää elo–lokakuussa. Sen hedelmät ovat reilun sentin mittaisia marjoja, jotka ovat raakana keltaisia ja kypsänä punaisia ja pysyvät pensaassa pitkälle talveen. Ne kelpaavat myös ihmisravinnoksi ja ovat maultaan makeita ja koostumukseltaan kuivia ja jauhoisia. Kukkiensa ja hopeanharmaiden, pajumaisten lehtiensä vuoksi idänhopeapensas sekoitetaan herkästi hopeapäärynään. == Levinneisyys == Idänhopeapensaan luontaiseen levinneisyysalueeseen kuuluvat Aasian lauhkeat länsiosat (Afganistan, Armenia, Azerbaidžan, Kiina, Georgia, Iran, Kazakstan, Mongolia, Venäjä, Tadžikistan, Turkmenistan ja Uzbekistan), Aasian tietyt trooppiset alueet (Luoteis-Intia ja Koillis-Pakistan) sekä Kaakkois-Eurooppa (Valko-Venäjä ja Moldova). Se vietiin koristekasviksi 1800-luvun lopussa myös Yhdysvaltoihin, missä se on karannut luontoon ja yleistynyt haitalliseksi asti. == Elinympäristö == Idänhopeapensas viihtyy etenkin jokien ja purojen rannoilla mutta kasvaa myös tulvatasangoilla, soilla sekä pelloilla ja muilla aukeilla alueilla. Se on vaatimaton lämpötilan, valon määrän ja maaperän suhteen ja sietää hyvin suolaa ja kuivuutta. Se pystyy sitomaan typpeä juuriinsa, minkä ansiosta se selviää hyvin karussa ympäristössä ja syrjäyttää usein muuta rantakasvillisuutta. Idänhopeapensaan marjoja syövät linnut ja muut pieneliöt levittävät sen siemeniä tehokkaasti. Siemenet kestävät hyvin eläinten ruoansulatusnesteitä ja säilyvät itämiskykyisinä jopa kolme vuotta. == Käyttö == Idänhopeapensasta on viljelty jo pitkään koriste- ja aitakasvina, sillä sen tiheä lehvästö on kauniin hopeanhohtoinen ja antaa hyvän näkösuojan. Sitä on käytetty myös hunajakasvina ja mehujen valmistuksessa sekä eroosion estämisessä ja ympäristörakentamisessa. Monet linnut ja nisäkkäät syövät sen marjoja ja pesivät sen oksilla. == Lähteet == Luokka:Hopeapensaat
Vuoden 1909 Atlantin hurrikaanikausi

Vuoden 1909 Atlantin hurrikaanikauden aikana Atlantilla muodostui 11 trooppista myrskyä, joista kuusi kehittyi hurrikaaneiksi. Kausi alkoi varsin aikaisin; kesäkuussa oli kaksi trooppista myrskyä ja yksi hurrikaani. ==Myrskyt== ===Trooppinen myrsky 1=== Kauden ensimmäinen trooppinen sykloni havaittiin matalapaineena Nicaraguan rannikolla 15. kesäkuuta ja se kehittyi myrskyksi 12 tunnin sisällä. ===Hurrikaani 2=== Kauden toinen sykloni muodostui kesäkuun lopulla lähellä Florida Keysiä. Suunnattuaan ensin luoteeseen kohti Louisianaa päivän ajan se kääntyi jyrkästi kohti Texasin rannikkoa. Hieman ennen rantautumistaan Brownsvilleen se saavutti tuulen nopeuden 155 km/h, mikä tarkoittaa sen olleen luokan 2 hurrikaani. 30. kesäkuuta se oli heikentynyt myrskyksi ja mennyt pohjoiseen Meksikoon, minkä jälkeen se haihtui muutaman tunnin sisään. Vaikka yhtään ihmishenkeä ei menetetty, aineelliset vahingot, enimmäkseen tuhoutuneita rautateitä Meksikossa, kohosivat 1,3 miljoonaan dollariin. ===Trooppinen myrsky 3=== Kauden kolmas myrsky muodostui 26. kesäkuuta Haitin pohjoispuolella, rantautui Miamin lähellä 1. heinäkuuta ja haihtui Atlantilla 4. heinäkuuta. ===Hurrikaani 4=== Pienten Antillien eteläpuolella havaittiin 13. heinäkuuta trooppinen matalapaine, joka vahvistui hurrikaaniksi lähellä Kuuban länsikärkeä. 21. heinäkuuta se oli noin 30 mailia Galvestonista kaakkoon ja rantautui seuraavana päivänä Rio Granden lähellä. 41 ihmistä kuoli ja aineellisten vahinkojen määräksi arvioitiin kaksi miljoonaa dollaria. ===Trooppinen myrsky 5=== ===Hurrikaani 6=== ===Trooppinen myrsky 7=== ===Hurrikaani 8=== ===Trooppinen myrsky 9=== ===Hurrikaani 10=== Kauden kymmenes myrsky muodostui eteläisellä Karibianmerellä 6. lokakuuta ja rantautui Kuubaan 11. lokakuuta. Havannassa viisi ihmistä kuoli ja omaisuudelle aiheutui noin miljoonan dollarin vahingot. Key Westissä ja Miamissa tuhoutui lisäksi joitakin taloja. ===Hurrikaani 11=== ==Lähteet== *
IPad 2

iPad 2 on Applen taulutietokone, joka julkaistiin 2. maaliskuuta 2011. Laite sisältää kamerat etu- ja takapuolella sekä Apple A5 -tuplaydinsuorittimen. iPad 2 on saatavilla mustana tai valkoisena. iPadiin saa Smart cover -nimisen suojakannen, joka toimii näytön suojana, ja kun sen taittaa kolmion muotoiseksi, se pitää iPadia pystysuunnassa. Smart cover tarrautuu iPadiin magneeteilla, ja kun sillä peittää näytön, niin iPad menee automaattisesti lepotilaan ja päinvastoin.Apple, lisäteksti. == Laitteisto == Tekniset tiedot Malli WLAN WLAN + 3G Julkistuspäivä 2. maaliskuuta 2011 Ensimmäinen myyntipäivä : 11. maaliskuuta 2011 : 25. maaliskuuta 2011 Näytön koko Kuvasuhde 4:3 tai 3:4, 9,7 tuumaa (20 × 15 cm) Näyttöteknologia Nestekidenäyttö IPS (in-plane switching) -tekniikalla, LED-taustavalaistu Grafiikat 1 024 × 768 tai 768 × 1 024 px (XGA), 132 ppi Prosessori 1 GHz kaksiytiminen Apple A5 SoC Massamuisti 16, 32, 64 gigatavun (GB) flash-muisti Langattomuus WLAN (802.11a/b/g/n), Bluetooth (2.1, EDR), gyroskooppi Matkapuhelinverkko ei MicroSIM, kaksitaajuus GSM/GPRS/EDGE (850, 900, 1 800, 1 900 MHz) ja kolmitaajuus UMTS/HSDPA (850, 1 900, 2 100 MHz), kaksitaajuus CDMA/EV-DO Rev. A (800, 1 900 MHz) Geopaikannus Skyhook Wireless A-GPS Tunnistimet Kiihtyvyysanturi, valoanturi, digitaalinen kompassi, gyroskooppi Käyttöjärjestelmä iOS 9.3.6 (2015) Kamera Takakamera 0,7 MP. CMOS-kuvakenno videolla (720p HD / 30 fps) Etukamera 0,3 MP (VGA) geo-taggaus, kosketustarkennus, ja 480p SD-video / 30 fps Paino 613 g GSM 3G -malli: 613 g CDMA 3G -malli: 607 g Mitat 241,2 × 185,7 × 8,8 mm == Myyntiintulopäivät == 25\. maaliskuuta 2011 11\. maaliskuuta 2011 == Lähteet == Applen kotisivu ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Apple: iPad 2 Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Vuoden 2011 taulutietokoneet Luokka:Applen taulutietokoneet
Matti Tolvanen

Matti Juhani Tolvanen (s. 7. tammikuuta 1956 Tuupovaara)Jaana Tolonen (toim.): Suomen lakimiehet 1988, s. 1107. Helsinki: Lakimiesliiton Kustannus, 1988. ISBN 951-640-395-6. on rikos- ja prosessioikeuden professori emeritus Itä- Suomen yliopistosta. Hän on toiminut professorina vuodesta 2003. Tolvanen toimi ennen johtavana kihlakunnansyyttäjänä Joensuun kihlakunnan syyttäjänvirastossa vuosina 1996–2003. Kaijus Ervastin toteuttamassa tutkimuksessa Tolvanen todettiin vuonna 2011 toiseksi viitatuimmaksi suomalaiseksi oikeustieteilijäksi suomalaisen oikeustieteen piirissä. Tolvanen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1978 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1981. Hän toimi Tuupovaaran vt. nimismiehenä vuosina 1978–1979 ja ylimääräisenä esittelijänä Pohjois-Karjalan lääninhallituksessa vuosina 1980–1983. Tolvanen on toiminut Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön (ETYJ) vaalitarkkailijana vuodesta 1997. Vuosina 1986–1996 hän toimi Joensuun kaupunginviskaalina. Vuonna 2023 Oikeustoimittajat ry myönsi Tolvaselle Valokeila-palkinnon tämän pitkäjänteisestä ja poikkeuksellisen ansiokkaasta yhteistyöstä median kanssa. ==Lähteet== Luokka:Itä-Suomen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit
MacDonald, Dettwiler and Associates

MacDonald, Dettwiler and Associates Ltd. on Richmondissa, Brittiläisessä Kolumbiassa toimiva kanadalainen avaruusteknologiayritys, jonka perustivat vuonna 1969 John S. MacDonald ja Werner Dettwiler. Sen liikevaihto on noin 1 052 miljoonaa Kanadan dollaria, ja sillä on yli 3 000 työntekijää. Company Profile for MacDonald, Dettwiler and Associates Ltd CA;MDA Viitattu 15.10.2008. Vuonna 1995 MDA joutui yhdysvaltalaisen Orbital Sciences Corporation -yhtiön omistukseen vain 67 miljoonalla dollarilla.Orbital Sciences Deal New York Times Viitattu 15.7.2006. Yhtiö teki lukuisia yritysostoja ja sen omistus muuttui. Rahoitusyhtiömistajat olivat myymässä yhtiötä vuonna 2008 ATK-yritykselle, mutta Kanadan hallitus kielsi myynnin. Minister of Industry Confirms Initial Decision on Proposed Sale of Macdonald, Dettwiler and Associates Ltd. to Alliant Techsystems Inc. Industry Canada Viitattu 4.1.2009. Yrityksen toimintaan kuuluvat * avaruusrobotiikka kuten avaruussukkulan Canadarm-nosturi ja ISS-avaruusaseman Canadarm2-robottikäsivarsi * kaukohavainnointi * tutkatekniikka Vuoden 2011 alussa yhtiön Kanadan hallituksen tilaukset ovat vähenemässä - satelliittitilauksia ei ole tullut Kanadan avaruusjärjestöltä yhtiön toivomaan tahtiin ja Kanada vetäytyy Afganistanin sodasta kesällä 2011 (MDAlle UAV- alusten operointi siellä toi 50 miljoonaa dollaria vuodessa) jne. Yhtiö on alkanut myydä tietoliikenne-elektroniikkaa venäläisiin satelliitteihin.http://www.spacenews.com/earth_observation/110302cash-flush- mda-looks-beyond-canada-for-growth.html Yhtiöllä on kuitenkin varakas kassa, koska se myi kiinteistöihin liittyvän tietopalveluosastonsa. Vuoden 2011 toukokuussa yhtiö ilmaisi aikeensa tehdä satojen miljoonien dollarien arvosta yritysoston tai -ostoja Yhdysvalloista. https://archive.today/20120524171353/http://www.spacenews.com/satellite_telecom/110504-mda- deadline-acquisition-decision.html MDA Corp. Sets Internal Deadline for Reaching Acquisition Decision, SpaceNews, 4.5.2011 Kesäkuussa 2012 yhtiö osti yhdysvaltalaisen SS/Loral-yhtiön 875 miljoonan dollarin hintaan. http://www.spacenews.com/satellite_telecom/canadas-mda-buying-space- systemsloral-for-875m.html Canada's MDA Buying Space Systems/Loral for $875M, Spacenews.com, 27.6.2012 Space Systems/Loral on vuonna 2012 maailman suurin tietoliikennesatelliittien valmistaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Yhtiön verkkosivut * Robotic Surgery project neuroArm at University of Calgary * Luokka:Avaruusteknologiayhtiöt Luokka:Kanadalaiset yritykset
Jaan Tõnisson ja Viron itsenäisyys

Jaan Tõnisson ja Viron itsenäisyys on Erkki Tuomiojan kirjoittama virolaisen toimittajan ja valtiomiehen Jaan Tõnissonin elämäkerta. Teoksen on julkaissut Tammi vuonna 2010. Tuomioja limittää teoksessa Tõnissonin vaiheisiin ja Viron poliittisen historiaan samalta ajalta Suomen tapahtumia ja poliittisia ratkaisuja.Tuomioja, teoksen suojapaperin takakansi Tõnisson ja Konstantin Päts olivat maailmansotien välisen ajan Viron itsenäisyyden suuria hahmoja. Vasemmistoradikaalista Pätsistä tuli diktaattori, oikeistolaisesta Tõnissonista liberaalin opposition johtaja. Kirjassa kuvataan näiden voimahahmojen välistä jännitettä.Tuomioja Erkki: Jaan Tõnisson ja Viron itsenäisyys, Tammi.fi Tuomiojan teos on ensimmäinen Tõnissonista kirjoitettu elämäkerta. Tuomioja oli Tieto-Finlandialla palkitussa teoksessaan Häivähdys punaista kertonut Tõnissonin olleen Hella Wuolijoen elämässä hyvin tärkeä ihminen, jonka kanssa Wuolijoella syntyi elinikäinen ystävyys.Tuomioja, Esipuhe s. 11 Viron historiasta myös kirjoittaneen Martti Turtolan mukaan hänet ja Tuomioja on kirjoittelunsa vuoksi Virossa leimattu KGB:n agenteiksi, samaan tapaan kuin aikoinaan torjuttiin Suomen historian vaikeista vaiheista ensimmäisinä kirjoittaneet ulkomaiset historioitsijat, kuten Anthony F. Upton. Martti Turtolan haastattelu, Viikon tietokirja, Yle Arena, alkuperäinen julkaisupäivä 21.1.2011 Teos on käännetty myös viroksi ja ilmestynyt Virossa helmikuussa 2011 nimellä Jaan Tõnisson ja Eesti iseseisvus.Tuglas-seura (Arkistoitu sivu, Archive.is) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Teos Tammen sivustolla *Tuomiojan haastattelu Tõnissonista Viron televisiossa Luokka:Suomalaiset elämäkerrat ja muistelmat Luokka:Suomalaiset historian tietokirjat Luokka:Viron historia
Gabriel Tarde

Jean-Gabriel De Tarde tai Gabriel Tarde (12. maaliskuuta 1843 Sarlat – 13. toukokuuta 1904 Pariisi) oli ranskalainen sosiologi, kriminologi ja sosiaalipsykologi. Tarde toimi 1869–1894 tuomarina kotiseuduillaan Dordognessa. Hän oli vuodesta 1894 Pariisissa oikeusministeriön tilastollisen osaston päällikkönä, vuodesta 1895 sen ohessa nykyaikaisen filosofian professorina Collège de Francessa. Tarde on julkaissut aikanaan arvostettuja tutkimuksia rikollisuuden sosiologisista edellytyksistä ja muista sosiologian kysymyksistä, muun muassa La criminalité comparée (1886), Les lois de l’imitation (1890), Études de psychologie sociale (1898). Hänen kuolemansa jälkeen ilmestyi utopinen tulevaisuudenkuvaus Fragments d’histoire future.Tarde, Gabriel. Tietosanakirja osa 9. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset sosiologit Luokka:Ranskalaiset kriminologit Luokka:Sosiaalipsykologit Luokka:Ranskalaiset juristit Luokka:Ranskalaiset tuomarit Luokka:Ranskalaiset professorit Luokka:Vuonna 1843 syntyneet Luokka:Vuonna 1904 kuolleet
Määränpäänä tähdet

Määränpäänä tähdet voi tarkoittaa seuraavia asioita: *Määränpäänä tähdet, Lea Lavenin albumi *Määränpäänä tähdet, Alfred Besterin romaani.
Ekberg

Ekberg on sukunimi ja viittaa muun muassa seuraaviin: *Ekbergin kahvila, Helsingissä Bulevardilla sijaitseva kahvila ==Henkilöitä== *Anita Ekberg (1931–2015), ruotsalainen näyttelijä ja malli *Einar Ekberg (1905–1961), ruotsalainen helluntaiherätyksen kirkkolaulaja *Fredrik Ekberg (1825–1891), suomalainen kondiittori, Ekbergin kahvilan perustaja *Henrik Ekberg (s. 1944), suomenruotsalainen valtiotieteen tohtori, kustannustoimittaja ja historioitsija *Leo Ekberg (1894–1966), suomalainen jääkärikenraali *Kaarlo Ekberg (1860–?), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies *Lauri Ekberg (1861–1929), suomalainen runoilija *Ragnar Ekberg (1895–1957), suomalainen toimitusjohtaja ja suurlahjoittaja *Tobias Ekberg (s. 1994), ruotsalainen jääkiekkoilija *Vic Ekberg (1932–2020), kanadalais-australialainen jääkiekkoilija.
Murskattu mies

Murskattu mies () on Alfred Besterin vuonna 1953 ilmestynyt tieteisromaani. Kirja on rikostarina, joka sijoittuu tulevaisuuden yhteiskuntaan jossa telepatia on yleistä. Harkittua murhaa ei ole tehty seitsemäänkymmeneenyhdeksään vuoteen, koska murha-aikeita ei voi salata telepaateilta eli espereiltä. Teos on voittanut Hugo-palkinnon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Wimmer, Josh: The First Hugo Winner Probably Deserves the Ghetto. io9.com. * Walton, Jo: Telepaths, murder and typographical tricks. Tor.com 22.10.2010. Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteisromaanit Luokka:Vuoden 1953 kirjat
Kurun kirkko

thumb|Kurun kirkko sankarihaudat _Mitä vaatii Suomessa vapaus maan, se isästä poikaan maksetaan_ Kurun kirkko valmistui vuonna 1781. Kirkon suunnittelusta ja rakentamisesta vastasi eräjärveläinen Matti Åkerblom. Kirkko on muodoltaan länsipäätytornillinen pitkäkirkko, jonka runkohuoneen sivuilla on kaksi matalampaa kylkiäistä. Kylkiäisten alkuperäinen funktio oli toimia sakaristona ja eteisenä, mutta vuoden 1846 remontissa sakaristo siirrettiin alttarin taakse kirkon itäpäätyyn rakennettuun uuteen ulkonemaan. Remontin piirustukset laadittiin Yleisten rakennusten intendentinkonttorissa. Kirkon kellotapuli on kolmiosainen, ja siinä on runsasmuotoinen barokkipääte ja ylimpänä sipulikupoli. Sekä runkohuone että kylkiäiset ovat satulakattoiset. Sisäkatteena on laudoista tehty tynnyriholvi, ja rakenteita tukevat kahteen suuntaan kulkevat parrut. Kirkon sanotaan olevan arkkitehtonisesti 1700-luvun lounaissuomalaisen pitkäkirkkotyypin tyylipuhtaimpia edustajia. Kirkossa on istumapaikat 700 henkilölle. Kirkon 11-äänikertaiset urut on rakentanut Bror Axel Thulé vuonna 1894. Alttaritauluna on J. Z. Blackstadiuksen vuonna 1852 maalaama Ristiinnaulittu. Kirkon kahdesta kellosta yksi on vuodelta 1782, mutta toisen valuvuosi ei ole tiedossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Lars Pettersson : Kurun kirkko ja sen rakennusmuodot, Aamulehti, 01.01.1939, nro 1, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Ylöjärven kirkkorakennukset Luokka:Kuru Luokka:Suomen puiset pitkäkirkot Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Afterplay

Afterplay on yhdysvaltalaisen säveltäjän ja pianistin Brian Kellyn studioalbumi, joka julkaistiin 14. lokakuuta 2008. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # ==Soittajat== * Brian Kelly – piano, kosketinsoittimet * Eric Crystal – alttosaksofoni * Ross Wilson – trumpetti, pasuuna * Viviana Guzman – huilu * Carol Alban – huilu * James Robinson – kitara * David Rokeach – rummut * Tim Bolling – lyömäsoittimet Luokka:Vuoden 2008 albumit Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzalbumit
Winter’s Bone

Winter’s Bone on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut Debra Granikin ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva. Se perustuu Daniel Woodrellin samannimiseen romaaniin vuodelta 2006. Elokuvan pääosassa näyttelee Jennifer Lawrence. Winter’s Bone käsittelee perhesiteitä ja sukulaisuussuhteita, juorun voimaa, patriarkaattia ja Yhdysvaltain syrjäseutujen asukkaiden sinnikkyyttä ja selviytymisen taitoa. Elokuvan ensi-ilta oli Sundancen elokuvajuhlilla vuonna 2010, jossa se palkittiin Grand Jury Prizella draamasarjassa. Winter's Bone sai neljä Oscar-ehdokkuutta parhaasta elokuvasta, sovitetusta käsikirjoituksesta, naispääosasta (Lawrence) ja miessivuosasta (John Hawkes). == Näyttelijät == == Vastaanotto == === Arvostelut === Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 161 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 94 prosenttia oli positiivisia. Episodi Niina Holm Filmgoer Jaakko Kuitunen Filmitähti Päivi Laajalahti Film-O-Holic Sakari Lehtonen Helsingin Sanomat Iltalehti Tuomas Riskala Ilta-Sanomat Tarmo Poussu === Palkinnot ja ehdokkuudet === Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinnot ja ehdokkuudet Palkinto Kategoria Kenelle Voitto / Ehdokkuus Golden Globe Naispääosa draamaelokuvassa Jennifer Lawrence Oscar Elokuva Alix Madigan ja Anne Rosellini Oscar Sovitettu käsikirjoitus Debra Granik ja Anne Rosellini Oscar Naispääosa Jennifer Lawrence Oscar Miessivuosa John Hawkes Screen Actors Guild Award Naispääosa Jennifer Lawrence Screen Actors Guild Award Miessivuosa John Hawkes == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut * * Winter’s Bone Metacriticissä Luokka:Vuoden 2010 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset independent-elokuvat Luokka:Elokuvat köyhyydestä
Sammaljoen kirkko

thumb|right|250px|Sammaljoen kirkko, sankarihaudat kesällä 2012 Isänmaan puolesta sinunkin edestäsi. Jumala suojele Suomen maata uhrivalmiiksi kansa sen saata Sammaljoen kirkko on Ilmari Launiksen suunnittelema puukirkko Sastamalan Sammaljoella. Kirkko valmistui vuonna 1924. Se on Sammaljoen kylän järjestyksessään toinen kirkko.Kirkko sijaitsee keskellä Sammaljoen kylää olevalla mäellä Vammalasta Urjalaan kulkevan maantien varrella. Kirkko on puinen, päätytornillinen pitkäkirkko, jossa runkohuoneen keskiosa kohoaa sivulaivoja korkeammalle. Alttaripäädystä erkanee sivulaivojen takana vielä kapeampi rakennusosa, jossa sijaitsee kirkon sakaristo sekä seurakuntasali. Runkohuoneen keskilaivassa on alttaripäädystä aumattu katto ja sivulaivoissa pulpettikatot. Keskilaivan yläikkunat ovat muodoltaan kahdeksankulmaiset. Kirkon sisäkatto on kauttaaltaan tasakatto. Kirkko on peruskorjattu vuonna 1950. Alttarilla on Paavo Hakalan veistos Kristus ristillä. Kirkon kellot ovat peräisin Hämeenlinnan venäläisestä varuskuntakirkosta. ==Urut== Kirkon urut hankittiin vuonna 1966 peruskorjauksessa. Ne ovat 9-äänikertaiset Kangasalan urkurakentamon urut. ==Aikaisemmat kirkot== Turun tuomiokapituli ja Suomen senaatti myönsivät sammaljokelaisille luvan oman saarnahuonekunnan perustamiseen vuonna 1829 ja päätöstä ryhdyttiin toteuttamaan viipymättä. Ensimmäinen kirkko oli 1834 rakennettu puinen, keskeisesti korostettu empiretyylinen ristikirkko, joka paloi vuoden 1918 sodassa. Kirkko rakennettiin silloisen Tyrvään seurakunnan Sammaljoen ja muiden lähikylien kirkoksi, koska matka Tyrvään kirkolle Kallialaan oli pitkä. 1800-luvun lopulla heräsi ajatus Sammaljoen muodostamiseksi itsenäiseksi seurakunnaksi, mutta hanke kariutui Tyrvään seurakunnan vastustukseen ja tuomiokapitulin hylkäävään päätökseen. Tuomiokapituli määräsi kuitenkin Tyrvään seurakunnan perustamaan Sammaljoelle kappalaisen viran, mikä toteutui vuonna 1931. Sammaljoen kirkko ja hautausmaa siirtyivät Tyrvään seurakunnan omistukseen vuonna 1946, jolloin Sammaljoen saarnahuonekunta lakkautettiin. Tyrvään seurakunta yhdistyi vuonna 2004 Vammalan seurakuntaan, joka 2009 liittyi osaksi uutta Sastamalan seurakuntaa. Kirkon sankarihautausmaan muistomerkki on arkkitehti Tarja Salmio-Toiviaisen teos vuodelta 1947. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Heikkilä, Antti: Sammaljoen kirkko 1834–1964. Tyrvään seudun Museo- ja Kotiseutuyhdistyksen julkaisuja XLI, 1965, Vammala. Luokka:Sastamalan kirkkorakennukset Luokka:Ilmari Launiksen suunnittelemat rakennukset Luokka:Suomen puiset pitkäkirkot
Salokunnan kirkko

Salokunnan kirkko on arkkitehti Timo Penttilän suunnittelema Sastamalan seurakunnan kirkkorakennus Sastamalan Kärppälässä, entisen Karkun kunnan alueella. == Kirkon historia == Kirkon raketamista ryhdyttiin suunnittelemaan jo 1910-luvulla ja päätös sellaisen rakentamisesta tehtiin vuonna 1940. Kirkko valmistui kuitenkin vasta vuonna 1960. Kirkon vihki käyttöön arkkipiispa Ilmari Salomies. Rautaveden kaakkoisrannalla asuneet karkkulaiset olivat toivoneet itselleen omaa kirkkoa Karkun kirkon valmistumisesta vuonna 1913 saakka. Kaarlo Ryömä lahjoitti kirkon tontin silloiselle Tyrvään seurakunnalle ja Salokunnan kirkko valmistui 1960 tiilestä ja puusta. Nykyisin Salokunnan kirkko ja viereinen hautausmaa kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. == Arkkitehtuuri == Rakennuksessa on pulpettikatto. Kirkkosali on kiilamainen: se kapenee toispuolisesti alttaripäätyä kohti. Punatiilellä verhoillussa kirkkosalissa on puinen viistokatto, jossa kattotuolit ovat näkyvissä. Alttaritaulun sijaan alttariseinällä on pelkistetty puinen risti. Alttariseinä on seinän puolivälistä ylös asti lasiseinää, joka ulottuu myös toiselle sivuseinälle. Vastakkaisella sivuseinällä monijakoinen ikkuna ulottuu lattiasta kattoon. Kirkon 10-äänikertaiset urut on rakentanut Hämeen Urkutehdas vuonna 1984. Kirkon runkohuoneesta erkanee matala siipirakennus, jossa sakariston lisäksi on seurakunnallisia työtiloja sekä asuinhuoneistoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kirkko Salokunnan Kotijoukot ry:n www- sivuilla *Kirkko Wanha-Harsun www-sivuilla *Kirkon sisätilojen Matterport- virtuaalikierros Luokka:Sastamalan kirkkorakennukset Luokka:Timo Penttilän suunnittelemat rakennukset Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Karkku Luokka:Suomen kivikirkot
Vesa Rantanen (toimittaja)

Vesa Rantanen on suomalainen urheilutoimittaja, joka on erikoistunut jääkiekkoon. Rantanen aloitti vuonna 1996 Veikkaaja-lehden palveluksessa, mitä ennen hän oli työskennellyt vuonna 1995 Ilta-Sanomien kesätoimittajana. Hän toimi Veikkaaja-vuosinaan muun muassa lehden jääkiekko-osaston vetäjänä ja uutispäällikkönä sekä kolmesti lehden NHL-kirjeenvaihtajana Kanadassa. Huhtikuussa 2013 Veikkaajan nimeksi vaihdettiin Urheilusanomat ja Rantanen nimitettiin uudistuneen lehden toimituksen esimieheksi. Esimiesaikansa jälkeen hän toimi lehdessä jääkiekon sisältöpäällikkönä. Vuonna 2017 Sanoma osti Urheilulehden A-lehdiltä ja Urheilusanomien nimeksi tuli Urheilulehti. Rantanen on tehnyt vuodesta 2008 yhdessä Tuomas Nyholmin kanssa Ilta-Sanomien verkkosivuilla julkaistavaa jääkiekkoaiheista netti-tv-ohjelmaa Videotuomarit. Syksyllä 2013 he alkoivat juontaa radio-ohjelmaa Total Hockey Forever, jota esitettiin aluksi Radio Helsingissä. Syksyllä 2014 ohjelma siirtyi Radio Rockille. Keväästä 2016 Rantanen ja Nyholm ovat työskennelleet yhdessä myös Nelonen Median SM-liigalähetyksissä, Rantanen asiantuntijana ja Nyholm studioisäntänä. Rantanen toimii myös lähetysten sisältöpäällikkönä. Rantaselta on ilmestynyt yksi kirja, jääkiekkoaiheinen romaani Ammattilainen vuodelta 2001. Kirjan julkaisi Kustannusosakeyhtiö Revontuli. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset urheilutoimittajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Krysotiili

Krysotiili eli valkoinen asbesti on yleisimpiin asbestilajeihin kuuluva serpentiiniryhmän kalliota muodostava hienokuituinen mineraali, jota tavataan asbestijuonina ultraemäksisissä kivilajeissa.Geologian sanasto, viitattu 3.3.2011Juha Leppänen, Asbestin tunnistaminen keinonenällä, diplomityö, Lappeenrannan yliopisto , viitattu 3.3.2011Asetus turvallisuutta asbestin käytössä koskevan yleissopimuksen voimaansaattamisesta, 1. osa 2. artikla, Finlex, viitattu 3.3.2011 Krysotiilin kemiallinen kaava on Mg3Si2H4O9 ja rakennekaava Mg3(Si2O5)(OH)4, moolimassa 277 g/mol sekä CAS-numero 12001-29-5. Ennen asbestin kieltämistä krysotiilia on käytetty kitkapinnoissa, kuten jarruissaDuodecim.fi, viitattu 3.3.2011, ja tiivisteissä sekä myös asbestisementtituotteissa, esimerkiksi mineriitti- ja lujalevyissä. Tulelta ja kuumuudelta suojaavissa tuotteissa, kuten käsineissä, suojavaatteissa ja hitsaussuojissa, sen tilalla käytetään nykyisin muita kuituja, kuten lasi-, hiili- ja keraamisia kuituja sekä lämpöä kestäviä aramidi- ja teflonkuitua. Eräille krysotiilia sisältäville tuotteille on säädöksissä annettu lisäaikaa.Retkeilijän kiviopas, viitattu 3.3.2011 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *Webmineral.com: Chrysotile Mineral Data Luokka:Luonnonvarat Luokka:Silikaattimineraalit Luokka:Rakennuseristeet Luokka:Luonnonkuidut
Tolvanen

Tolvanen on sukunimi. Nimi on Suomessa 3 882 henkilöllä. Nimen tunnettuja kantajia ovat: * Akseli Tolvanen, kirjailijanimeltään Akseli Tola (1886–1968), näytelmäkirjailija * Allan Tolvanen (1900–1982), näytelmäkirjailija * Anne Tolvanen (s. 1965), metsäekologian professori ja ohjelmajohtaja * Atte Tolvanen (s. 1994), jääkiekkomaalivahti * Eeli Tolvanen (s. 1999), jääkiekkoilija * Elias Tolvanen (s. 1995), jalkapalloilija * Hilja Tolvanen (1879–1959), opettaja ja taidemaalari * Ida Tolvanen (1920–2016), ruustinna, diakonissa ja kirjailija * Jarmo Tolvanen (s. 1956), jääkiekkoilija ja valmentaja * Joona Tolvanen (s. 1992), jääkiekkoilija * Joonas Tolvanen (s. 1989), kirjailija ja lääkäri * Juhani Tolvanen (s. 1956), toimittaja ja sarjakuvien suomentaja * Jussi Tolvanen (s. 1978), toimitusjohtaja * Kari Tolvanen (s. 1961), rikosylikomisario ja kansanedustaja * Maria Tolvanen (s. 1981), kirjailija * Marianna Tolvanen (s. 1992), jalkapalloilija * Matti Tolvanen (s. 1956), rikos- ja prosessioikeuden professori * Mikko Tolvanen (s. 1988), jääkiekkomaalivahti * Onni Tolvanen (1881–1943), kansansivistysmies * Reino Tolvanen (1920–1974), agronomi ja amatöörinäyttelijä * Timo Tolvanen (s. 1977), lentopalloilija * Viljo Tolvanen (1887–1976), filosofian tohtori, kustannustoimittaja ja lyseon lehtori * Ville Tolvanen (s. 1972), yrittäjä, Digitalist-verkoston perustaja. == Lähteet ==
Sillihait

Sillihait (Lamnidae) on sillihaikaloihin kuuluva valtamerissä elävä kalaheimo. ==Lajit== Vanhimmat sillihaifossiilit on ajoitettu myöshäisliitukaudelle. Fossiileihin kuuluu muun muassa pleistoseenikaudella elänyt Carcharodon megalodon, joka kasvoi jopa 20 metriä pitkäksi. Nykyään sillihailajeja elää viisi ja ne jaetaan kolmeen sukuun. Lajit ja suvut ovat: *Valkohai (Carcharodon carcharias) *Makrillihai (Isurus oxyrinchus) *Makohai (Isurus paucus) *Lohihai (Lamna ditropis) *Sillihai (Lamna nasus) ==Anatomia== Sillihait ovat kookkaita kaloja ja suurin laji valkohai voi kasvaa jopa 6,4 metriä pitkäksi. Selkäeviä on kaksi, joista etummainen on kolmionmuotoinen tai hieman pyöristynyt ja korkea ja takimmainen hyvin pieni. Kidusaukot ovat sillihailajeilla suuret. Hampaita on molemmissa leuoissa alle 40 riviä. Hampaat ovat suuret ja tikarimaiset tai sahalaitaiset kuten valkohailla. Sillihait ovat lämminverisiä ja niiden lämpötila on korkeampi kuin ympäröivän meriveden. Tämän vuoksi ne elävät myös kylmissäkin merissä. ==Levinneisyys== Sillahaita tavataan kaikissa maailman valtamerissä. Valkohait elävät trooppisia alueita lukuun ottamatta kaikkien valtamerien rannikkoseuduilla. Isusurs-suvun lajit makrillihai ja makohai ovat enemmän trooppisten merien lajeja. Lohihai ja sillihai viihtyvät viileiden vesien ulapoilla ja niitä tavataan Atlantin pohjoisosista ja Tyynenmeren pohjoisosista. ==Elintavat== Sillihaiden heimon lajit ovat voimakkaita uimareita ja aktiivisia saalistajia. Niiden ravinto koostuu kaloista, vesinisäkkäistä, merikilpikonnista, mustekaloista, merilinnuista ja äyriäisistä. Lajit ovat ovovivipaarisia eli munat kuoriutuvat naaraan kohdussa ja naaras synnyttää eläviä poikasia. Poikaset syövät kohdussa ruskuaista ja voivat syödä myös pienempiä sisaruksiaan. ==Sillihait ja ihminen== Sillihait ovat aggressiivisia ja eräiden lajien tiedetään hyökänneen myös surfaajien tai uimarien kimppuun. Ihmiselle vaarallisina lajeina pidetään valkohaita ja makrillihaita ja suurin osa ihmisten kimppuun käyneistä haista ovat valkohaita. Sillihailajeja kalastetaan pitkäsiimakalastuksella. Vuonna 2004 sillihailajeja kalastettiin arviolta 6 500 tonnia ja tästä suurin osa oli makrillihaita ja sillihaita, joita kalastetaan erityisesti niiden lihan vuoksi. Pohjois-Atlantilla elävän lohihain kanta on ylikalastettu. Sitä kalastetaan erityisesti, koska sitä pidetään vähäarvoisena tuhoeläimenä, joka syö arvokkaita kaloja kuten lohia. Makohai ja makrillihai ovat myös haluttuja urheilukalastuksen saaliita. ==Lähteet== Luokka:Hait
Bucellarius

Bucellarius (monikko bucellarii, sananmukaisesti keksinsyöjät, ) olivat myöhäisen Rooman ja varhaisen Bysantin valtakunnan sotilaita, jotka kuuluivat komentajansa omaan talouteen. Komentaja, joka oli yleensä rikas virkamies tai sotapäällikkö, maksoi itse heidän palkkansa ja ylläpiti heitä, ja heitä pidettiin usein yksityisinä henkivartijoina. Nimi bucellarius tuli armeijan näkkileivästä tai keksistä (bucellatum) ja se korosti komentajan velvollisuutta pitää miehensä asianmukaisesti ruokittuina. Näissä joukoissa oli yleensä sekä roomalaisia että ulkomaalaisia sotilaita. Bucellariukset olivat 500-luvulla usein keskeisessä asemassa sotaretkien aikana ja miehet, jotka palvelivat näissä joukoissa nousivat usein korkeisiin asemiin.Southern, s. 72 Nämä sotilaat olivat 500-luvulla raskasta ratsuväkeä: ratsastaja, mutta luultavasti ei hevonen, oli varustettu haarniskalla, ja aseinaan heillä oli komponenttirakenteiset jouset, ja pistokeihäs tai kahden käden peitsi.Goldsworthy, s. 438–439 Bucellarius-joukot olivat käytössä 300-luvun lopulta 500-luvulle asti.Goldsworthy, s. 470 Bucellariukset muodostivat sotapäällikön henkilökohtaisten joukkojen eli comitatuksen ytimen. Comitatus oli sotapäälliköiden henkilökohtainen armeija ja niitä käyttivät keisari Justinianus I ja hänen sotapäällikkönsä Belisarius ja Narses. Käytantö oli alun perin lainattu germaanien kuninkailta 200-luvulla. Comitatus koostui valiosotilaista, joiden värväysaika oli pitkäaikainen, ja he muodostivat armeijoiden ytimen. Comitatus ja bucellariukset olivat uskollisia vain sotapäällikölle, joka oli värvännyt heidät, eikä keisarille tai keisarikunnalle.Hughes, s. 26–27Nicolle, s. 7 Bysantin valtakunnan Vähässä- Aasiassa sijainnut ja 700-luvulla perustettu thema Boukellarion sai nimensä bucellariusten mukaan. == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Rooman sotahistoria Luokka:Bysantin valtakunta
Reformibanketti

Reformibanketit (joskus myös reformipidot; , uudistus ja banquet, pidot) olivat Ranskassa 1840-luvulla järjestettyjä poliittisia tilaisuuksia. Niitä järjesti kuningas Ludvig Filip I:tä vastustanut oppositio, joka vaati vaaliuudistuksia, erityisesti äänioikeuden laajentamista. Tilaisuuksia järjestettiin heinäkuusta 1847 alkaen. Hallitus kielsi 22. helmikuuta 1848 Pariisissa pidettäväksi suunnitellun tilaisuuden, mikä aiheutti helmikuun vallankumouksen.Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana reformibanketti.Otavan iso tietosanakirja, Otava 1960–1965, hakusana reformibanketti. ==Lähteet== Luokka:Ranskan historia
Delictum

Delictum ( < prepositio de ja linquo, hylkään)Suomalainen tietosanakirja, Weilin+Göös 1989–1993, ISBN 951-35-4644-6, hakusana delictum. tarkoittaa rikosta eli deliktiä.Otavan iso tietosanakirja, Otava 1960–1965, hakusana delictum. Sana esiintyy seuraavien nimitysten osana: * delictum commissionis tai delictum comissionis on tekemisrikos eli rikos, jossa aktiivisesti toimien rikotaan lain sisältämä kieltoUusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana delictum. * delictum iuris gentium on valtion (valtion toimielimen) suorittama kansainvälistä oikeutta loukkaava teko tai laiminlyönti kuten esimerkiksi sotarikos * delictum omissionis on laiminlyöntirikos eli laissa rangaistavaksi säädetty laiminlyönti, jossa jätetään noudattamatta lainsäädäntöön sisältyvä käsky * delictum per omissionem comissum on epävarsinainen laiminlyöntirikos, johon sisältyy sekä velvollisuuden laiminlyönti että aktiivinen lain kiellon rikkominen; toisin sanoen henkilö rikkoo sekä kielto- että käskynormia * delictum proprium on erikoisrikos eli rikos, jonka tekijä voi olla vain tietyssä asemassa tai olosuhteessa oleva henkilö; esimerkiksi virkarikos on erikoisrikos. ==Lähteet== Luokka:Rikokset Luokka:Latinankieliset fraasit
Varjoja Kannaksella

Varjoja Kannaksella on suomalainen elokuva vuodelta 1943. Toisen maailmansodan kynnykselle ajoittuva elokuva kertoo Karjalankannaksen linnoitustöihin liittyvistä juonitteluista, joita insinööri Teräs ja vastavakoilu alkavat ruotia. Elokuva on Fenno-Filmin vakoilutrilogian toinen osa, ensimmäinen on Salainen ase ja kolmas Hiipivä vaara.Karjalainen, Jussi: Hiipivä vaara, Tv- maailma, 25–26/2013, s. 32. ==Juoni== On kesä 1939, ja Karjalankannaksella tehdään linnoitustöitä, joita johtaa insinööri Aarno Teräs. Töitä sabotoidaan, ja Teräs alkaa selvittää tihutyötä. Läheiseen Runolinnan täysihoitolaan saapuu Aarnon rakastettu Birgit Lahti. Kun Aarno saapuu vastaanottamaan morsiantaan asemalle, hän kohtaa sattumalta myös entisen rakastettunsa Veronica Sorrenton. Birgitin epäilyt Aarnon ja Veronican suhteen laadusta alkavat horjuttaa hänen ja Aarnon rakkautta. Sabotöörien majapaikkana toimii Tuomen romukauppa. Tuomi apureineen suunnittelee haurastuttavan aineen lisäämistä betoniseokseen. Vastavakoilu ryhtyy ottamaan selvää Runolinnan epämääräisistä asukkaista. Kirjailija Someron kautta saa alkunsa huhu, että linnoitustöiden piirustukset ovat Aarno Teräksen salkussa. Rosvot varastavat salkun, mutta sieltä löytyy ainoastaan roskapaperia. Niinpä konnat päättävät kidnapata Birgitin saadaakseen piirustukset Teräkseltä. Somero osoittautuu vastavakoilun luutnantiksi. Rosvojen pääjehu Kausalainen toimittaa Veronican avulla Birgitille väärennetyn kirjeen, jossa sovitaan Birgitin ja Aarnon tapaamisesta huvimajalla. Aarno saa saman viestin. Hän ja Birgit joutuvat rikollisten ansaan, mutta Somero pelastaa heidät. Birgit ja Aarno tekevät vihdoin sovinnon. Somero saa vakoilurenkaan päällikön satimeen, ja paljastuu, että tämä on Runolinnassa asustellut leskirouva Berg. ==Henkilöt== == Tuotanto == Varjoja Kannaksella kuvattiin kesällä 1943. Ulkokuvat otettiin Helsingin maalaiskunnan Herttoniemessä ja Vuosaaressa sekä Munkkiniemen uimarannalla. Studiokuvakset tehtiin Teknillisen Korkeakoulun ylioppilaskunnan talossa Polilla Helsingin Lönnrotinkadulla.Suomen kansallisfilmografia 3, s. 238. == Vastaanotto == Varjoja Kannaksella menestyi ensi-iltavuotensa keskitasoa heikommin. Se tuotti voittoa vain 179 790 markkaa. Varjoja Kannaksella ei jäänyt vaille aikalaiskriitikoiden kiitoksia, mutta se arvioitiin heikommaksi kuin Fenno-Filmin aiempi vakoiluelokuva Salainen ase. Juonta pidettiin jännittävänä ja vauhdikkaana. Elokuvan rakkausjuoni sen sijaan teilattiin ”väkisin liitetyksi”.Suomen kansallisfilmografia 3, s. 240. ==Huomioita== Jatkosodan jälkeen Varjoja Kannaksella -elokuvan nimi lyhennettiin sotasensuurin vaatimuksesta muotoon Varjoja. Kaikki viittaukset juonittelijoiden yhteyksistä Neuvostoliittoon poistettiin. Elokuvan viimeinen niin sanottu avainkaupunkiesitys oli Vaasassa 1948.Suomen kansallisfilmografia 3, s. 241. Elokuva on julkaistu myös DVD:nä. ==Lähteet== *Suomen kansallisfilmografia 3. Suomen elokuva-arkisto. 1993. ISBN 951-37-1019-X. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1943 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset vakoiluelokuvat
Pertti Rannikko

Pertti Rannikko (s. 1952 Parainen) on Itä-Suomen yliopiston ympäristöpolitiikan emeritusprofessori. Hänen erikoisalojaan ovat luonnonvarojen paikallinen hallinta, metsäsosiologia ja maaseutupolitiikka. Rannikko kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1971, suoritti valtiotieteiden kandidaatin tutkinnon Turun yliopistossa 1976, sekä valtiotieteiden lisensiaatin tutkinnon Turun yliopistossa 1982. Yhteiskuntatieteiden tohtorin tutkinnon Rannikko suoritti 1989 Joensuun yliopistossa. ==Ura== Rannikko työskenteli Joensuun yliopiston Karjalan tutkimuslaitoksen assistenttina 1977-1990 ja erikoistutkijana 1990-2000. Maaseutu- ja ympäristöntutkimuksen dosenttina hän on ollut Joensuun yliopistossa vuodesta 1995 lähtien. Vuosina 2000-2002 Rannikko toimi Joensuun yliopistossa määräaikaisena ympäristöpolitiikan professorina ja vuodesta 2002 alkaen Joensuun yliopistossa ja sittemmin Itä-Suomen yliopistossa ympäristöpolitiikan professorina. Rannikko on toiminut kymmenen Suomen Akatemian tutkimusprojektin johtajana, sekä varttuneena tieteenharjoittajana 1995-1996 ja 2007-2008. Rannikko oli Maaseudun uusi aika -lehden päätoimittajana vuosina 1993-1995. Vuonna 2008 Tieteentekijöiden liitto valitsi Pertti Rannikon vuoden tieteentekijäksi. ==Valikoima julkaistuista ja toimitetuista kirjoista== * Metästyö-pienviljelykylä (väitöskirja; Joensuun yliopisto 1989) * Pasilasta Vuotokselle (Gaudeamus 1994) * Näkökulmia ympäristösosiologiaan (Turun yliopisto 1995) * Elämisen taika taigalla (Joensuun yliopisto 1997) * Euroopplaistuva maaseutupolitiikka (Vastapaino 2000) * Oikeudenmukaisuus ja ympäristö (Gaudeamus 2003) * Leipäpuusta arvopaperia (Metäskustannus 2004) * Kylän paikka (Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2008) * Luonnonvarojen hallinnan legitimiteetti (Vastapaino 2010) == Lähteet == * * * * * Kuka kukin on (Otava, 2011) Luokka:Itä-Suomen yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset sosiologit Luokka:Ympäristöpolitiikan tutkijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit
Sabirabadin piirikunta

Sabirabadin piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1469 neliökilometriä. Asukkaita on 153 000 henkeä (vuonna 2010). Sabirabadin piiri sijaitsee Azerbaidžanin itäosan tasankoseudulla. Se rajoittuu pohjoisessa Kürdəmirin ja Hacıqabulin piireihin, idässä Şirvanin kaupunkialueeseen ja Salyanin piiriin, etelässä Biləsuvarin sekä lännessä Saatlın ja İmişlin piireihin. Seudun halki virtaa Kurajoki. Piirin keskus on Sabirabadin kaupunki, josta on 170 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 75 ja kyliä 74. Kaupunkiväestön osuus on 18,6 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan asukkaista 95,3 % on azereja ja 4,5 % turkkilaisia. Piirin kautta kulkevat Bakusta Astaraan ja Nahitševaniin johtavat rautatiet. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut karjanhoitoon sekä viljan, puuvillan ja vihannesten viljelyyn. Nähtävyyksiin kuuluvat vuonna 1585 rakennettu Baba Samit Şıxlarin kylässä, Qalaqayınin ja Şamaxın moskeijat sekä Köhnə hamamin sauna. Paikallislehtenä ilmestyy Suqovuşan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sabirabadin piirin sivusto * Azerbaidjan: Territorial and administrative units , , *