EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Neochóri (Chalkidikí)

Neochóri (, ) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Νεοχωρίου, Topikí Koinótita Neochoríou). Kylän väkiluku on 714 (vuonna 2011). Neochórin kylä, suomeksi ”Uusi kylä”, sijaitsee noin kahdeksan kilometriä itään Arnaíasta, 32 kilometriä luoteeseen kuntakeskuksesta Ierissóksesta ja noin 43 kilometriä koilliseen alueyksikön keskuksesta Polýgyroksesta. Se on rakennettu noin 550 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Turkkilaisittain kylän nimi oli Yeniköy/Geníkioï (Γενίκιοϊ) ja slaavilaisittain Novosélo (Νοβοσέλο), mitkä nekin tarkoittavat ”Uutta kylää”. Aiemmin kylä kuului Arnaían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Aristotéliin kunnan Arnaían kunnallisyksikköön. == Lähteet == Luokka:Aristotélis Luokka:Keski-Makedonian kylät
Neochóri

Neochóri (, ; ”Uusi kylä”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa: * Neochóri, kaupunki Mesolóngin kunnassa Aitolia-Akarnanian alueyksikössä Länsi- Kreikan alueella * Neochóri, kylä Aristotélisin kunnassa Chalkidikín alueyksikössä Keski-Makedonian alueella * Neochóri, kylä Anatolikí Mánin kunnassa Lakonian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella * Neochóri, kylä Sámoksen saarella Dytikí Sámoksen kunnassa Pohjois-Egean saarten alueella == Katso myös == * Néo Chorió, useita paikkoja
Néo Rýsio

Néo Rýsio () on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Thérmin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Νέου Ρυσίου, Dimotikí Koinótita Néou Rysíou). Kaupungin väkiluku on 2 952 (vuonna 2011). Néo Rýsion pieni kaupunki, suomeksi ”Uusi Rýsio", sijaitsee Chalkidikín niemimaan luoteisosassa ja Thessalonikin lentokentän eteläpuolella, linnuntietä noin kuusi kilometriä lounaaseen Thérmin kaupungista ja noin 17 kilometriä etelään Thessalonikin keskustasta. Sen nimi viittaa vanhaan Rýsioon eli Aretsoúhun (nyk. Darıca) Bithyniassa Vähässä-Aasiassa, josta tuli alueelle kreikkalaisevakkoja vuoden 1923 Kreikan ja Turkin väestönvaihdossa. Kylän pääkirkko on omistettu Vapahtajan kirkastumiselle (Metamórfosis tou Sotíros). == Lähteet == Luokka:Keski-Makedonian kaupungit Luokka:Thérmi
Palaiochóri (Chalkidikí)

Palaiochóri (; myös transl. Paleohóri) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski- Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Παλαιοχωρίου, Topikí Koinótita Palaiochoríou). Kylän väkiluku on 1 489 (vuonna 2011). Palaiochórin kylä, suomeksi ”Vanha kylä”, sijaitsee noin viisi kilometriä itään Arnaíasta, 36 kilometriä luoteeseen kuntakeskuksesta Ierissóksesta ja 40 kilometriä koilliseen alueyksikön keskuksesta Polýgyroksesta. Se on rakennettu noin 550 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän nähtävyyksiin kuuluvat bysanttilaisaikaisen Néposin linnan rauniot. Aiemmin kylä kuului Arnaían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Aristotéliin kunnan Arnaían kunnallisyksikköön. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Aristotélis Luokka:Keski-Makedonian kylät
Puškinskajan metroasema (Moskovan metro)

Puškinskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 17. joulukuuta 1975. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Plagiári

Plagiári () on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Thérmin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Πλαγιαρίου, Dimotikí Koinótita Plagiaríou). Kaupungin väkiluku on 5 392 (vuonna 2011). Plagiárin pieni kaupunki sijaitsee Chalkidikín niemimaan luoteisosassa linnuntietä noin 10 kilometriä lounaaseen Thérmin kaupungista ja noin 20 kilometriä etelään Thessalonikin keskustasta. Nykyinen asutus on syntynyt vuonna 1923 alueelle Itä-Traakiasta Kreikan ja Turkin väestönvaihdon seurauksena muuttaneiden kreikkalaisevakkojen kylänä. Paikalla aiemmin olleen turkkilaiskylän nimi oli Ouzoún Alí (Ουζούν Αλή). Nimenvaihto toteutettiin vuonna 1926. Kylän pääkirkko on omistettu Pyhälle Demetriokselle (Ágios Dimítrios). Aiemmin kaupunki kuului Míkran kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thérmin kunnan Míkran kunnallisyksikköön. == Lähteet == Luokka:Keski-Makedonian kaupungit Luokka:Thérmi
Mio

Mio on etunimi, jota Suomessa ja Skandinaviassa käytetään miehennimenä. Mio- nimen taustasta voidaan esittää useita tulkintoja. Se on saattanut syntyä lyhentymällä esimerkiksi Milosta tai Mirosta. Toisaalta nimen pohjana voi olla myös itsenäinen sana mio, jonka merkitys on italiassa ja espanjassa ’minun’. Mio-nimi tunnetaan Astrid Lindgrenin teoksesta Mio, poikani Mio (ruots. Mio, min Mio, 1954, suom. 1955). Nimen yhteys lastenkirjallisuuteen näkyy myös suomenruotsalaisessa almanakassa: Mio jakaa nimipäivän (4. helmikuuta) Ronjan ja Myn kanssa. Kaikki kolme ovat tuttujen satuhahmojen nimiä. Vuonna 2016 Mio oli Ruotsissa yksi yleisimmistä vastasyntyneille pojille annetuista etunimistä. Myös Norjassa nimi on viime vuosikymmeninä suuresti yleistynyt. Vuonna 2022 Norjassa oli 777 Mio-nimistä henkilöä. Suomessa Mio on Digi- ja väestötietoviraston mukaan ollut helmikuuhun 2025 mennessä virallisena etunimenä noin 1 170 miehellä ja noin 70 naisella. Suomessa Mion nimipäivä on sekä suomen- että ruotsinkielisen kalenterin mukaan 4. helmikuuta. Ruotsinkieliseen kalenteriin nimi lisättiin vuonna 2020, suomenkieliseen vuonna 2025. == Tunnettuja Mio-nimisiä == * Mio Ōtani (s 1979), japanilainen jalkapalloilija == Kuvitteellisia Mio-nimisiä == * Mio, Jussi Hämäläinen, Astrid Lindgrenin teoksessa Mio, poikani Mio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Etunimien taivutus: Mio (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
Pyrgadíkia

Pyrgadíkia (; myös transl. Pirgadíkia) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski- Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 320 (vuonna 2011). Pyrgadíkian kylä sijaitsee Singitikóslahden eli Pyhänvuorenlahden rannalla Sithonían niemen juuressa noin 25 kilometriä lounaaseen kuntakeskuksesta Ierissóksesta ja noin 36 kilometriä itään alueyksikön keskuksesta Polýgyroksesta. Kylä on perustettu vuonna 1925 Kreikan ja Turkin väestönvaihdon jälkeen. Sen alkuperäiset asukkaat tulivat Marmaran eli Prokonnesoksen saarelta. Pyrgadíkia muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Πυργαδικίων, Topikí Koinótita Pyrgadikíon), johon kuuluvat varsinaisen Pyrgadíkian kylän lisäksi kylät Ágios Ioánnis Pródromos ja Ássa. Koko yhdyskunnan väkiluku on 377. Aiemmin kylä kuului Panagían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Aristotéliin kunnan Panagían kunnallisyksikköön. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Aristotélis Luokka:Keski-Makedonian kylät
Stanós

Stanós () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Στανού, Topikí Koinótita Stanoú). Kylän väkiluku on 929 (vuonna 2011). Stanóksen kylä sijaitsee noin kahdeksan kilometriä pohjoisen Arnaíasta, noin 33 kilometriä luoteeseen kuntakeskuksesta Ierissóksesta ja noin 31 kilometriä koilliseen alueyksikön keskuksesta Polýgyroksesta. Se on rakennettu noin 520 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Aiemmin kylä kuului Arnaían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Aristotéliin kunnan Arnaían kunnallisyksikköön. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Aristotélis Luokka:Keski-Makedonian kylät
Stratoníki

Stratoníki () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 561 (vuonna 2011). Stratoníkin kylä sijaitsee vuoristossa Chalkidikín niemimaan itäosassa noin 24 kilometriä pohjoisluoteeseen kuntakeskuksesta Ierissóksesta, noin 51 kilometriä koilliseen alueyksikön keskuksesta Polýgyroksesta ja noin kymmenen kilometriä sisämaahaan niemimaan itärannikosta. Rannikolla kylän lähellä sijaitsee Stratónin kylä ja noin kilometrin kylästä länteen Stágiran kylä. Kylän nimen uskotaan tulevan 300-luvulta eaa. Perdikkaan sisaresta Stratonikesta ja/tai antiikin aikana läheisen Stratónin kylän paikalla sijainneesta Stratoniken kaupungista. Stratoníki on yksi seudun perinteisistä kaivoskylistä (Μαντεμοχώρια, Mantemochória, kirjaimellisesti ”Rautakylät”). Stratoníkin kaivokset, joista on saatu varsinkin hopeaa, kukoistivat erityisesti osmanivallan aikana 1500–1800-luvuilla. Stratoníki muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Στρατονίκης, Topikí Koinótita Stratoníkis), johon kuuluvat varsinaisen Stratoníkin kylän lisäksi Kryonérin kylä sekä Eleftherónisoksen saari. Koko yhdyskunnan väkiluku on 563. Aiemmin kylä kuului Stágira- Ákanthoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Aristotéliin kunnan Stágira- Ákanthoksen kunnallisyksikköön. == Lähteet == Luokka:Aristotélis Luokka:Keski- Makedonian kylät
Tagarádes

Tagarádes () on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Thérmin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Ταγαράδων, Topikí Koinótita Tagarádon). Kaupungin väkiluku on 2 088 (vuonna 2011). Tagarádesin pieni kaupunki sijaitsee Chalkidikín niemimaan luoteisosassa linnuntietä noin seitsemän kilometriä etelään Thérmin kaupungista ja noin 18 kilometriä eteläkaakkoon Thessalonikin keskustasta. Se on syntynyt alueelle Itä- Traakiasta Kreikan ja Turkin väestönvaihdon seurauksena vuonna 1923 muuttaneiden kreikkalaisevakkojen asutuksena. Sen vanha nimimuoto oli vuoteen 1927 saakka turkkilaisittain Tagartzídes (Ταγαρτζήδες). Kaupungin pääkirkko on omistettu Johannes Kastajalle (Tímios Pródromos). == Lähteet == Luokka:Keski- Makedonian kaupungit Luokka:Thérmi
Łęcznan piirikunta

Łęcznan piirikunta () on yksi Lublinin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 57 331\. Siihen kuuluvat kuusi kuntaa ovat Cyców, Łęczna, Ludwin, Milejów, Puchaczów ja Spiczyn. Vuoden 2019 lopussa Łęcznan piirikunnan asukkaista 50,9 prosenttia oli naispuolisia ja 49,1 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 62,3 prosenttia ja eläkeikäiset 18,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,9 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 638 lasta. Łęcznan piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 49 400 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Lublinin piirikunnat
Trílofo

Trílofo (, myös Trílofos, Τρίλοφος) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Thérmin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski- Makedonian alueeseen. Kaupungin väkiluku on 7 227 (vuonna 2011). Trílofon pieni kaupunki sijaitsee Chalkidikín niemimaan luoteisosassa linnuntietä noin 10 kilometriä lounaaseen Thérmin kaupungista ja noin 20 kilometriä etelään Thessalonikin keskustasta. Nykyinen asutus syntyi vuonna 1923 alueelle Kreikan ja Turkin väestönvaihdossa muuttaneiden kreikkalaisevakkojen kylänä. Paikalla aiemmin olleen turkkilaiskylän nimi oli Zoumpátais (Ζουμπάταις). Nimenmuutos toteutettiin vuonna 1926. Trílofo muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Τριλόφου, Dimotikí Koinótita Trilófou), johon kuuluu varsinaisen Trílofon kaupungin lisäksi Áno Scholárin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 7 405. Aiemmin kaupunki kuului Míkran kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thérmin kunnan Míkran kunnallisyksikköön. == Lähteet == Luokka:Keski- Makedonian kaupungit Luokka:Thérmi
Varvára (Chalkidikí)

Varvára () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 538 (vuonna 2011). Varváran kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan koillisosassa noin 20 kilometriä koilliseen Arnaíasta, noin 40 kilometriä luoteeseen kuntakeskuksesta Ierissóksesta ja noin 53 kilometriä koilliseen alueyksikön keskuksesta Polýgyroksesta. Se on rakennettu noin 550 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on ollut olemassa viimeistään 1300-luvulla, ja se on nimetty Pyhän Barbaran (Agía Varvára) mukaan. Varvára muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Βαρβάρας, Topikí Koinótita Varváras), johon kuuluvat varsinaisen Varváran kylän lisäksi kylät Chrysí Aktí ja Kalývia Varváras sekä Kafkanáksen saari. Koko yhdyskunnan väkiluku on 631. Aiemmin kylä kuului Arnaían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Aristotéliin kunnan Arnaían kunnallisyksikköön. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Aristotélis Luokka:Keski-Makedonian kylät
Tškalovskajan metroasema (Pietarin metro)

Tškalovskaja () on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 15. syyskuuta 1997. Luokka:Pietarin metroasemat
Lennart Sjöström

Lennart Emanuel Sjöström (10. elokuuta 1883 Iisalmi – 8. huhtikuuta 1958 Turku) oli suomalainen lääkäri. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1950.Ylioppilasmatrikkeli 1902, matrikkelinumero 27733Kuka kukin on 1954 Sjöströmin vanhemmat olivat maanviljelijä, ylitarkastaja Alfred Wilhelm Sjöström ja Sigrid Lagus. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi 1907, lääketieteen lisensiaatiksi 1912 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1913. Sjöström teki opintomatkat Wieniin, Saksaan, Kööpenhaminaan, Tukholmaan ja Pariisiin. Sjöström toimi suojeluskuntien lääkintäupseerina sekä sairaala- ja yksityislääkärinä Turussa vuodesta 1917 alkaen. Hän oli sotasairaalan lääkärinä 1939–1940 ja 1941–1944. Sjöström oli Turun kaupungin terveydenhoitölautakunnan puheenjohtajana 1923–1930, Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä 1936–1939 ja Duodecim-seuran Turunmaan paikallisosaston puheenjohtajana 1928–1929 ja 1944–1947. Hänestä tuli Suomen korvalääkärien yhdistyksen kunniajäsen 1951. Lennart Sjöström oli naimisissa vuodesta 1915 Ingegerd Löfgrenin kanssa. == Julkaisuja == * Über den Einfluss der Temperatur der umgebenden Luft auf die Kohlensäureabgabe beim Menschen, väitöskirja. 1913 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Professorin arvonimen saaneet Luokka:Turun kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Varvara

Varvara tai Varvára (, ”Barbara”) voi viitata seuraaviin: * Varvara, naisen etunimi, muunnelma nimestä Barbara ** Varvara Lepchenko (s. 1986), yhdysvaltalainen tennispelaaja ** Varvara Schantin (1870–1941), venäläis- suomalainen leipuri ** Varvara Stepanova (1894–1958), venäläinen avantgardetaiteilija * Varvára, kylä Aristotéliin kunnassa Chalkidikín alueyksikössä Keski-Makedonian alueella Kreikassa * Varvára, vuori Rodópivuorilla Kreikassa * Varvara, yhtye. == Katso myös == * Agía Varvára, useita merkityksiä
Agía Triáda (Thessaloniki)

Agía Triáda () on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Thermaïkóksen kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Αγίας Τριάδος, Dimotikí Koinótita Agías Triádos). Kaupungin väkiluku on 3 023 (vuonna 2011). Agía Triádan pieni kaupunki sijaitsee niemellä Thermaïkóslahden itärannalla noin 28 kilometriä (linnuntietä noin 17 kilometriä) etelään Thessalonikista. Se on nimetty Pyhän Kolminaisuuden (Agía Triáda) ja tälle omistetun, kaupungin tärkeimmän kirkon mukaan. == Lähteet == Luokka:Keski-Makedonian kaupungit Luokka:Thermaïkós
Asproválta

Asproválta () on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Vólvin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Ασπροβάλτας, Dimotikí Koinótita Asprováltas). Kaupungin väkiluku on 2 838 (vuonna 2011). Asprováltan pieni kaupunki sijaitsee Strymonikóslahden rannalla Chalkidikín niemen juuren itärannikolla noin 80 kilometriä itään Thessalonikista ja saman verran länteen Kaválasta. Rannikolla heti sen eteläpuolella sijaitsee Néa Vrasnán kaupunki. Kaupungin pääkirkko on omistettu Pyhälle Georgiokselle (Pyhä Yrjö, Ágios Geórgios). Aiemmin kaupunki kuului Ágios Geórgioksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Vólvin kunnan Ágios Geórgioksen kunnallisyksikköön. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Keski-Makedonian kaupungit Luokka:Vólvi
Asvestochóri

Asvestochóri (, ) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Pylaía- Chortiátiin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kaupungin väkiluku on 6 392 (vuonna 2011). Asvestochórin pieni kaupunki, suomeksi ”Kalkkikylä”, sijaitsee Chortiátis-vuoren juurella noin 11 kilometriä itään Thessalonikin keskustasta. Asutuksen turkkilaisaikainen nimi oli Kireç-köy, mikä tarkoittaa samaa kuin kreikkalainen nimi. Asvestochóri muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Ασβεστοχωρίου, Dimotikí Koinótita Asvestochoríou), johon kuuluu varsinaisen Asvestochórin kaupungin lisäksi Kránoksen kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 6 393. Aiemmin kaupunki kuului Chortiátiin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Pylaía-Chortiátiin kunnan Chortiátiin kunnallisyksikköön. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Keski-Makedonian kaupungit Luokka:Pylaía-Chortiátis
Drymós

Drymós () on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Oraiókastron kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Δρυμού, Dimotikí Koinótita Drymoú). Kaupungin väkiluku on 3 659 (vuonna 2011). Drymóksen pieni kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 16 kilometriä pohjoiseen Thessalonikista. Asutuksen vanha nimi oli vuoteen 1926 saakka Drymígklava (Δρυμίγκλαβα) ja tämän jälkeen vain vuoteen 1927 saakka Sidirokéfalon (Σιδηροκέφαλον). Aiemmin kaupunki kuului Mygdonían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Oraiókastron kunnan Mygdonían kunnallisyksikköön. == Lähteet == Luokka:Keski-Makedonian kaupungit Luokka:Oraiókastro
Fílyro

Fílyro (, ) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Pylaía- Chortiátiin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Φιλύρου, Dimotikí Koinótita Filýrou). Kaupungin väkiluku on 5 495 (vuonna 2011). Fílyron pieni kaupunki sijaitsee vuorenrinteessä noin kymmenen kilometriä koilliseen Thessalonikin keskustasta. Se on rakennettu noin 382 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Aiemmin kaupunki kuului Chortiátiin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Pylaía-Chortiátiin kunnan Chortiátiin kunnallisyksikköön. == Lähteet == Luokka:Keski-Makedonian kaupungit Luokka:Pylaía-Chortiátis
Galátista

Galátista () on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Polýgyroksen kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kaupungin väkiluku on 2 537 (vuonna 2011). Galátistan pieni kaupunki sijaitsee Chalkidikín niemimaan keskiosissa linnuntietä noin 17 kilometriä luoteeseen alueyksikön ja kunnan keskuksesta Polýgyroksen kaupungista ja noin 34 kilometriä kaakkoon Thessalonikin keskustasta. Antiikin aikana sen paikalla tai lähellä sijaitsi Anthemuksen kaupunki. Nykyinen asutus nimettiin sen mukaan vuonna 1928 nimelle Anthemoús (, ), mutta nimi Galátista palautettiin vuonna 1936. Galátista muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Γαλατίστης, Dimotikí Koinótita Galatístis), johon kuuluvat varsinaisen Galátistan kaupungin lisäksi kylät Agía Anastasía, Kiourktsóglou ja Prinochóri sekä Pyhän Anastasia myrkytyksestä vapauttajan luostari (Moní Agías Anastasías Farmakolytrías). Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 837. Aiemmin kaupunki kuului Anthemoúntaksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Polýgyroksen kunnan Anthemoúntaksen kunnallisyksikköön. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Galatista.gr. Kaupungin verkkosivusto. Luokka:Keski-Makedonian kaupungit Luokka:Polýgyros
Skarpans

Skarpans oli Bomarsundin linnoituksen vieressä Ahvenanmaan Sundissa 1810–1850-luvuilla sijainnut asutuskeskus, jota on kutsuttu ”Ahvenanmaan ensimmäiseksi kaupungiksi”Merenkulkukaupunki Visit Åland. Viitattu 7.9.2020.. Bomarsundin länsipuolella sijainnut Skarpans syntyi 1810-luvulla linnoituksen perustamista valmistelleiden insinöörien asuinpaikaksi ja se nimettiin paikalla sijainneen Skarpansin tilan mukaan. Linnoituksen rakennustyöt alkoivat vuonna 1832. Alkuperäinen Skarpans sai tämän jälkeen nimekseen Gamla Skarpans (vanha Skarpans), kun sen itäpuolelle, linnoituksen suunnitellun mutta rakentamatta jääneen ulkomuurin sisäpuolelle syntyi Nya Skarpans (uusi Skarpans). Lisäksi Gamla Skarpansin länsipuolelle syntyi niin sanottu Skarpansin esikaupunki. Skarpans muistutti pientä varuskuntakaupunkia suorine katuineen ja empiretyylisine puutaloineen, ja siellä oli muun muassa koulu, posti, apteekki ja kauppoja. Asukkaina oli sekä sotilaita että siviilejä.Graham Robins: Bomarsund – Imperiumin etuvartio Ahvenanmaan Museovirasto, Maarianhamina 2004. Asukasluku oli noin 400.Raoul Johnsson & Ilkka Malmberg: Kauhia Oolannin sota – Krimin sota Suomessa 1854–1855, s. 265. John Nurmisen säätiö, Helsinki 2013 Skarpansissa puhuttiin useaa kieltä ja se toi Ahvenanmaalle tuulahduksen kansainvälisyyttä. Skarpansilla oli vuodesta 1842 oma luterilainen Skarpansin linnanseurakunta.Skarpans Suomen Sukututkimusseura. Viitattu 7.9.2020. Skarpansin asukkaat evakuoitiin Oolannin sodan aikana keväällä 1854, jolloin taloihin majoitettiin Bomarsundin varuskunnan avuksi lähetettyjä Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonan sotilaita. Bomarsundin venäläinen komendantti Jakob Bodisco määräsi Skarpansin poltettavaksi maan tasalle 3. elokuuta 1854 hieman ennen Bomarsundin taistelun alkua, jotta vihollinen ei voisi käyttää rakennuksia linnoituksen piirityksen aikana. Koska britit ja ranskalaiset tuhosivat myös linnoituksen taistelun jälkeen, Skarpansia ei rakennettu uudelleen. ==Lähteet== Luokka:Sund Luokka:Ahvenanmaan maakunnan taajamat Luokka:Ahvenanmaan historia
Belbina

Belbina () voi viitata seuraaviin paikkoihin antiikin Kreikassa: * Belbina, nykyinen Ágios Geórgios, Argo-Saronisiin saariin kuuluva saari ** Belbina, antiikin aikainen kaupunki samannimisellä saarella * Belbina, myös Belemina tai Belmina, antiikin aikainen kaupunki Lakoniassa
Keltasuumeriahven

Keltasuumeriahven (Mycteroperca interstitialis) on meriahventen (Serranidae) heimoon ja meriahventen (Epinephelinae) alaheimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji. == Koko ja ulkonäkö == Keltasuumeriahvenen pituus on tavallisesti 40 senttimetrin luokkaa ja voi maksimissaan olla noin 84 senttimetriä (kokonaispituutta). Suurin tavattu paino lajilla on ollut 10,2 kilogrammaa. Lajin ruumiin yläosien väri vaihtelee kellanruskeasta ruskeaan alaosien ollessa vaaleampia. Pään yläosissa ja suurimmassa osassa ruumista on yleensä tiheästi pieniä ruskeita täpliä, joiden tilalta kalalla joskus on tasaisen ruskeaa. Suu ja selkäevän piikkisen osan reuna ovat keltaisia. Nuorien yksilöiden pää ja ruumis ovat tummanruskeita ja väri vaihtuu vatsassa äkillisesti valkeaksi. Keltasuumeriahvenella on kylkiviivallan 70–74 suomua. Sillä on selkäevässään yksitoista piikkiruotoa ja 16–18 pehmeää ruotoa. Aikuisilla yksilöillä ruodot 12 ja 13 ovat pidentyneet. Peräevässä on kolme piikkiruotoa ja 10–12 pehmeää ruotoa ruotojen 6–8 ollessa selkeästi muita pidempiä. Rintaevissä on 16–17 pehmeää ruotoa. == Levinneisyys ja elinympäristö == Keltasuumeriahventa tavataan Atlantin valtameren länsiosissa Meksikonlahdella, Karibiassa pääasiassa saarialueilla, Bermudassa sekä Brasilian eteläosissa. Aikuiset yksilöt elävät pääasiassa koralliriutoilla ja kivisillä pohjilla korkeintaan 150 metrin syvyydessä vedenpinnasta. Nuoret yksilöt oleskelevat yleensä mangrovelaguuneissa. Keltasuumeriahvenen ravintoa ovat pääasiassa kalat, kuten hopeakyljet (Atherinidae), Chromis multilineata -koralliahven ja Scarus croicensi -papukaijakala. Naaras saavuttaa sukukypsyyden 2–4-vuotiaana, milloin se on 39–43 senttimetrin mittainen. Lisääntymistä voi tapahtua ympäri vuoden, mutta etenkin huhti-toukokuussa. Keltasuumeriahven on hermafrodiitti; kukin yksilö aina ensin naaras, ja muuttuu koiraaksi 5–14 vuoden ikäisenä. Lajin on havaittu voivan elää jopa 44 vuoden ikäiseksi. Joillakin alueilla sen kannat ovat heikenneet nopeasti, ja esimerkiksi Brasiliassa se on arvion mukaan vähentynyt 80 prosenttia 1970-luvun jälkeen. Maailmanlaajuisesti lajin kannat ovat 1970-luvun jälkeen vähentyneet yli 30 prosentilla, ja vähenemisen ennakoidaan jatkuvan vastakin. == Lähteet == * Taksonomian lähde alaheimon sukuun asti: * Taksonomian lähde suvusta alaspäin: === Viitteet === Luokka:Meriahvenet (alaheimo)
Glenn Meyers

Glenn Lee Meyers (s. 19. kesäkuuta 1961) on yhdysvaltalainen jousiampuja. Hän edusti Yhdysvaltoja Los Angelesin kesäolympialaisten 1984 yksilökilpailussa sijoittuen sijalle 12. Meyers kilpaili myös kaksissa maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1985 Soulissa ja 2003 New Yorkissa. Meyers on pituudeltaan 183-senttimetrinen ja painaa 84 kilogrammaa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jousiampujat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Manuel Rubio

Manuel Rubio Estrugas (s. 13. syyskuuta 1951 Barcelona) on espanjalainen jousiampuja. Hän edusti Espanjaa Los Angelesin kesäolympialaisten 1984 yksilökilpailussa sijoittuen sijalle 37. Rubio on pituudeltaan 172-senttimetrinen ja painaa 74 kilogrammaa. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset jousiampujat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lubartówin piirikunta

Lubartówin piirikunta () on yksi Lublinin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 88 352\. Siihen kuuluvat 12 kuntaa ovat Abramów, Firlej, Jeziorzany, Kamionka, Kock, Lubartów, Michów, Niedźwiada, Ostrów Lubelski, Ostrówek, Serniki ja Uścimów. Vuoden 2019 lopussa Lubartówin piirikunnan asukkaista 51,1 prosenttia oli naispuolisia ja 48,9 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,4 prosenttia ja eläkeikäiset 21,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,4 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 768 lasta. Lubartówin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 76 819 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Lublinin piirikunnat
Oswald Probst

Oswald Probst (9. heinäkuuta 1935 Wien – 15. heinäkuuta 2015) oli itävaltalainen jousiampuja. Hän edusti Itävaltaa Montrealin kesäolympialaisten 1976 yksilökilpailussa sijoittuen sijalle 33. Probst kilpaili myös kolmissa maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1979 Berliinissä, 1981 Punta Alassa ja 1983 Los Angelesissa. Probst on pituudeltaan 172-senttimetrinen ja painaa 67 kilogrammaa. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset jousiampujat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Mäesulg (Trolla)

Mäesulg (myös Trolla Mäesulg, Trolla paisjärv) on Virossa Võrumaalla Rõugen kunnan Trollan kylässä sijaitseva padottu järviallas. Vironkielisessä nimistössä paisjärv merkitsee patojärveä. == Maantietoa == Tekojärvi on 200 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Se on muodostettu heti Vaskna järven alapuolelle patoamalla Iskna jõen uoma sen omaan jokilaaksoonsa. Trollan kylän asutus keskittyy järven pohjoispuolelle ja seuraavan tekojärven Alasulgin länsirannalle. Mäesulgin rannat ovat niittymaata ja itärannassa on lisäksi vähän metsämaata. Talojen piha-alueet ulottuvat sen pohjoispäässä rantaan asti. Kylätie ohittaa järven sen eteläpuolelta, mutta järven rantaan ei kuitenkaan tule tietä. == Luontoarvoja == Haanjan ylängöllä sijaitsevan järven eteläpää vaikuttaa ilmavalokuvasta katsoen matalammalta kuin pohjoispää, sillä se on vesikasvillisuuden peitossa. == Vesistösuhteita == Mäesulg järv kuuluu Iskna jõen valuma-alueeseen, jossa Iskna jõgi on Võhandu jõen sivu-uoma. Järvi on Iskna jõen läpivirtausjärvi. Siihen ei laske muualta muita ojia. Järven valuma-alueen pinta-ala on 5 neliökilometriä, joka johtuu joen yläjuoksun laajuudesta. Joki jatkaa alaspäin ja virtaa 50 metrin päässä sijaitsevan Alasulgin kautta seuraavaan pikkujärveen Häälijärveen, jonne on matkaa pari kilometriä. Iskna jõgi yhtyy Võhandu jõgeen 17 kilometrin päässä Kääpan taajaman lähellä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Rõuge Luokka:Haanjan ylänkö Luokka:Viron tekojärvet Luokka:Võrumaan järvet Luokka:Iskna jõen valuma-alue
Autonkuljetusvaunu

Autonkuljetusvaunu tai autojenkuljetusvaunu on junanvaunu, jolla voi kuljettaa rautateitse autoja ja muita tieliikenteessä käytettäviä ajoneuvoja. Vaunut voivat olla yksinkertaisia lavettityyppisiä avovaunuja tai täysin katettuja ja lämmitettyjä umpivaunuja, joissa matkustajat voivat pysyä autoissaan matkan ajan. Suomessa tavallinen autonkuljetusvaunu on autojunan vaunu, jossa kuljetetaan junamatkustajien autoja. Sellaiseen mahtuu kymmenkunta henkilöautoa kahteen kerrokseen. Näitä vaunuja Suomessa on käytössä maan halki kulkevissa yöjunissa. Autovaunumalleja ovat Gd ja Gfot. Gfot-autovaunun ylätasolla ei ole kattoa. Nykyaikaiset autonkuljetusvaunut voivat olla muunneltavia niin, että ne voi muuttaa yksikerroksisesta kaksi- ja kolmikerroksisiksi välipohjia siirtämällä lastattavien autojen korkeudesta riippuen. Autonkuljetusvaunu voi olla myös yksittäisen auton tai pyörillä varustetun työkoneen kuljetustapa. Esimerkiksi marsalkka Mannerheimin sodanaikaiseen erikoisjunaan kuului hänen tieliikenteessä käyttämänsä auton kuljetusvaunu. ==Autonkuljetusvaunut Suomessa== Suomessa Valtionrautatiet ja sitä ohjaava rautatiehallitus alkoivat panostaa autojenkuljetusvaunuihin 1960-luvun puolivälissä, kun Suomen autokanta kasvoi nopeasti tuontisäännöstelyn poistuttua ja elintason kohotessa. Tuolloin muun muassa 25 vanhaa kaksiakselista paikallisliikenteen vaunua muutettiin autonkuljetusvaunuiksi, joihin mahtui kuusi keskikokoista henkilöautoa kaksi rinnakkain. Siihen saakka valtaosa autoista oli kuljetettu tavallisissa tavaravaunuissa. VR huolehti tuolloin suuresta osasta uusien henkilöautojen kuljetuksista, joka nykyisin on siirtynyt maanteille ja autokuljetuksiin erikoistuneiden yritysten tehtäväksi. Vuonna 1969 tällaisia kaksiakselisia autonkuljetusvaunuja oli jo satakunta ja VR:n konepajalla Turussa päätettiin rakentaa toiset sata, osa niistä katettuina käytöstä poistettujen matkustajavaunujen alustoille tarkoituksena laajentaa nykyisen kaltaista autojunaliikennettä Etelä-Suomen ja Lapin välillä. Autojunatoiminta oli Suomessa saanut alkunsa toukokuussa 1968, jolloin ensimmäiset henkilöautot lähtivät junamatkustajien ”matkatavarana” Pasilan konepajalla valmistetulla neliakselisella, pikajunaan kytketyllä kuljetusvaunulla Helsingistä Kemiin. Vuonna 1987 Helsingistä Moskovaan kulkeneeseen neuvostoliittolaiseen Tolstoi- pikajunaan saatiin kaksi siellä valmistettua autojenkuljetusvaunua, joiden käyttäjiksi kaavailtiin suomalaisia liikemiehiä ja diplomaatteja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Rautatiekalusto
Tourrette-Levens

Tourrette-Levens on kunta Kaakkois-Ranskassa Alpes-Maritimesin departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Nizzasta pohjoiseen. Kunnan alueella on ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla. La Baume Périgaudissa ja Merlen luolassa suoritetuista kaivauksissa on saatu selville, että luolissa on asunut Cro-Magnonin ihmisiä. Kunnan nähtävyyksiä ovat muinaisen temppelin paikalle 1100-luvulla rakennettu keskiaikainen linna Château de Tourrette-Levens sekä 1100-luvulla rakennettu Sainte-Rosalien kirkko. Linnassa on kolme museota: luonnonhistorianmuseo, jossa on näytteillä muun muassa 5 000 perhoslajia sekä käsityöläismuseo ja esihistoriallinen museo. Tiedosto:Tourrette-Levens_-_Château_-02.JPG|Château de Tourrette-Levens Tiedosto:L'église_Sainte-Rosalie_de_Tourrette- Levens.JPG|Sainte-Rosalien kirkko ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Alpes-Maritimesin kunnat
Tulevaisuuden Venäjä

Tulevaisuuden Venäjä () on 19. toukokuuta 2018 perustettu rekisteröimätön venäläinen puolue. Sen perusti oppositiojohtaja Aleksei Navalnyi. Puolue jatkaa Navalnyin Edistyspuolueen () ja Kansallisen Allianssin () perinteitä. Venäjän federaation oikeusministeriö kieltäytyi 22. elokuuta 2018 rekisteröimästä Tulevaisuuden Venäjä -puoluetta puoluerekisteriin, koska hakemuksessa oli ministeriön mukaan puutteita. Venäjän oikeusministeriö kieltäytyi vuonna 2013 rekisteröimästä myös Kansallinen Allianssi -puoluetta vedoten virheisiin rekisteröinnissä. == Lähteet == Luokka:Venäjän puolueet
Iruma

Iruma () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Irumajoen varrella. Kaupunkiin kuuluu alueita Musashinon ylängöltä sekä Kajin ja Sayaman kukkuloilta. Etelässä kaupunki rajautuu Tokion metropoliin. Irumassa on 147 370 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 44,69 neliökilometriä. Iruman kaupungin keskustan muodostaa Ōgimachiyan kaupunginosa, joka kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla postiasemana (shukuba) ja markkinapaikkana. Läheisessä Kurosun kaupunginosassa oli vuorostaan tärkeä Irumajoen ylityspaikka. Merkittäviä perinteisiä elinkeinoja ovat teen (Sayama-cha) viljely ja silkinviljely, jonka myötä kaupunkiin kehittyi varhain myös tekstiiliteollisuutta. Sittemmin kaupunkiin on sijoittunut myös elektroniikka- ja autoteollisuutta. Nykyisen Iruman kaupungin edeltäjä, Musashin maaseutukaupunki, perustettiin neljän kunnan kuntaliitoksella vuonna 1956. Irumaksi se muutti nimensä vuonna 1966, kun sille myönnettiin kaupunkioikeudet. Sen jälkeen Iruma on kasvanut yhtenä Suur-Tokion metropolialueen lukuisista esikaupungeista. Siellä toimii myös Japanin itsepuolustusilmavoimien tukikohta. Iruman rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Enshō-jin ja Kōsō-jin buddhalaiset temppelit. Irumaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Hachikō-linja ja Seibu-rautateiden Ikebukuro-linja. == Kuvia == Tiedosto:Izumoiwai-jinja(Iruma,Miyadera) Torii2.jpg|Izumoiwai-jinja Tiedosto:Ensho-ji.jpg|Enshō-ji Tiedosto:Route 299 iruma city koyata closs 1.jpg|Valtatie 299 Irumassa Tiedosto:Irumashi Station 2013-09.JPG|Irumashin rautatieasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Saitaman prefektuurin kaupungit
Priaulx Rainier

Priaulx Rainier (3. helmikuuta 1903 Howick, Natal – 10. lokakuuta 1986 Ranska) oli eteläafrikkalaissyntyinen säveltäjä.Priaulx Rainier Schott Music Rainier syntyi vanhemmille, jotka olivat taustaltaan Englannin hugenotteja. Hän aloitti lapsena viulunsoiton opiskelun. Vuonna 1920 hän pääsi Etelä-Afrikan yliopiston stipendillä jatkamaan viulunsoiton opintojaan Royal Academy of Musiciin. Rainier päätti asettua vakituisesti Lontooseen. Hän elätti itsensä aluksi viulunsoitolla, mutta pystyi keskittymään sävellystyöhön vuodesta 1935. 1930-luvulta ovat hänen teoksensa Three Greek Epigrams ja jousikvartetto. Rainier opiskeli lyhyesti Nadia Boulangerin johdolla Pariisissa ennen toisen maailmansodan puhkeamista. Vuosina 1943–1961 hän toimi Royal Academy of Musicissa sävellysprofessorina. Rainierin jousikvartetto esitettiin ensimmäisen kerran Lontoossa vuonna 1944. Se esitettiin tämän jälkeen monia kertoja Englannissa ja ulkomailla. Vuonna 1951 Amadeus-kvartetti levytti sen Decca-levymerkille. Doris Humphrey käytti teosta baletissa Night Spell. Rainierin tuotantoon kuuluu myös useita muita kamarimusiikkiteoksia, kuten jousitrio, soolosellosarja ja kamarisävellyksistä suurimuotoisin, The Bee Oracles. Hän sävelsi lisäksi esimerkiksi viulukonserton Due Canti e Finale Jehudi Menuhinin tilauksesta sekä teoksen Concertante for Two Winds and Orchestra Janet Craxtonia ja Thea Kingia varten. Kesäkuussa 1982 Rainier sai Kapkaupungin yliopiston musiikin kunniatohtorin arvon. == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset säveltäjät Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Ingelore Lohse

Ingelore Lohse (s. 11. toukokuuta 1945) on saksalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän edusti maajoukkuetasolla Itä-Saksaa. Lohse oli mukana Helsingin EM-kisoissa 1971 maailmanennätysajalla (3:29,3) kultaa voittaneessa 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Lisäksi hän voitti 1971 EM- kisoissa pronssia 400 metrin henkilökohtaiselta matkalta. == Lähteet == Luokka:Itäsaksalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alvilde Prydz

Alvilde Prydz (5. elokuuta 1846 Fredrikshald, Østfold – 5. syyskuuta 1922 KristianiaAlvilde Prydz, Norsk biografisk leksikon, viitattu 7.9.2020 ) oli norjalainen kirjailija. Prydz on ensisijaisesti probleemikirjailija, ja hänen teoksissaan on aina poleeminen sävy. Muoto on usein epäselvä, mutta hänen parhaat saavutuksensa kuvastavat aina norjalaista luonnetta. Hänen teoksistaan mainittakoon Lykke (1890) ja sen jatko Paa Fuglvik, (1891), Mennesker (1892), Dröm (1893), Gunvor Thorsdatter till Hærø (1890; suom. 1903), paras hänen teoksistaan, Sylvia (1898), näytelmä Aino (1900), Det lovede land (1902), Barnene paa Hærø gaard (1900; suom.), I Ulvedalene (1909) ja Mens det var sommer (1911).Prydz, Alvilde, Tietosanakirja osa 7, Tietosanakirja-Osakeyhtiö 1915 Prydz toimi alkuun opettajana. Hänen esikoisteoksensa oli kertomus Agn og Agnar (1880), jonka tyylissä on vaikutteita Bjørnstjerne Bjørnsonilta. Itsenäisempää ja kypsempää tyyliä on nähtävissä novellikokoelmissa I moll (1885) ja Underveis (1889), kertomuksissa Lykke (1890), Paa Fuglvik (1891), Mennesker (1892), Dröm (1893), Sylvia (1899) ja Mens det var sommer (1911).Prydz, Alvilde, Nordisk familjebok 1915 Suuren menestyksen sai romaani Gunvor Thorsdatter til Herö (1896; Herön kartanon Gunvor). Sillä saavuttamansa aseman Prydz säilytti romaaneilla Det lovede land (1902, Luvattu maa), Barnene paa Herö gaard (1906; Herön kartanon lapset), I Ulvedalen (1909) ja erityisesti Torbjörn Vik (1913), joka on kuvaus heittiön kärsimystarinasta ja samalla kirjailijan lämminhenkisin ja taiteellisesti varmin teos. Hän käsittelee myötäeläen kirjallisia ongelmia, usein poleemisesti ja huumorinsävyisesti. Hänen kirjoissaan on aina ajatuksia ja elämänfilosofiaa, joka perustuu terävään todellisuudentajuun ja elämänkokemuksiin. Prydzin teoksia on käännetty ainakin ruotsiksi, saksaksi, englanniksi, venäjäksi ja suomeksi. ==Suomennetut teokset== * Gunvor Thorintytär Heröstä, suom. Lauri Soini, suomennosta korjannut A. A. Ilmonen, Helsinki: Yrjö Weilin 1903. – 2. p. WSOY 1918 nimellä Herön kartanon Gunvor. – Lisäpainokset: 3. p. 1920 * Härön kartanon lapset, suomentanut Juho Ahava, Helsinki: Yrjö Weilin 1907. Sarja: Puolentoistamarkan kirjasto, n:o 4. – Lisäpainokset: 2. p. 1908. ** Herön kartanon lapset, suomentanut Hilja Walldén, Porvoo: WSOY 1920. * Luvattu maa: romaani, suomentanut Hilja Walldén, Porvoo: WSOY 1919. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Vapaasti ladattavia Alvilde Prydzin e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta. Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1846 syntyneet Luokka:Vuonna 1922 kuolleet
Piennarkeltto

Piennarkeltto (Crepis biennis) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon, kelttojen (Crepis) sukuun kuuluva, kaksivuotinen ruohovartinen kasvilaji. Piennarkeltto muistuttaa ranskankelttoa (Crepis nicaeensis), mutta lajit ovat erotettavissa mykeröiden koon, luottien värin sekä kehtosuomujen karvoituksen perusteella. Piennarkeltto voi kasvaa noin metrin korkuiseksi, ja sen varsi on kasvutavaltaan pysty. Lehdet ovat pariliuskaisia ja karheakarvaisia. Ylimmät lehdet ovat osittain sepiviä, kun taas alimmat lehdet ovat ruodillisia. Kaikista alimmat lehdet sijaitsevat yleensä ruusukkeena varren tyvellä. Piennarkelton kukat sijaitsevat mykeröinä, jotka ovat noin 3 cm leveitä. Mykeröt sijaitsevat huiskilomaisesti. Mykeröiden kehtosuomut ovat mustanvihreitä ja ulommat kehtosuomut ovat sisempiä lyhyempiä sekä usein ulospäin siirottavia. Sisemmät kehtosuomut ovat sisäpinnoiltaan karvaisia. Mykeröissä olevat kukat ovat kokonaan keltaisia. Piennarkeltto kukkii heinäkuusta elokuulle. Siemenet ovat valkean lenninhaivenen omaavia. Piennarkeltto kasvaa tienpientareilla ja pellonreunoilla. Suomessa piennarkelttoa on tavattu sieltä täältä eri puolilta maata, eniten eteläisestä Suomesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Piennarkeltto (Crepis biennis) * LuontoPortti: Piennarkeltto (Crepis biennis) * Pohjolan kasvien pauloissa: Crepis biennis - piennarkeltto * ITIS: Crepis biennis * United States Department of Agriculture (USDA): Crepis biennis * Flora of North America: Crepis biennis Luokka:Keltot
Goiásin yliopisto

Goiásin yliopistot (port. Universidade Federal de Goiás; UFG) on Brasilian Goiásin osavaltiossa toimiva yliopisto. Pääkampus on Goiâniain kaupungissa jonka lisäksi yliopistolla on kampus neljällä muulla paikkakunnalla. Se on perustettu 14. joulukuuta 1960.UFG firma parceria e começa a produzir 200 mil máscaras para profissionais de saúde que atuam no combate à Covid-19 G1 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brasilian yliopistot Luokka:Goiás
Kaijan Kannu

Kaijan Kannu on Suomen Palloliiton vuosittain jakama tunnustuspalkinto suomalaisen tyttö- ja naisjalkapallon edistämisestäksi tehdystä työstä sekä naisten ja tyttöjen tasavertaisesta huomioimisesta seuratoiminnassa. Palkintoa on jaettu vuodesta 2006 lähtien ja se on nimetty Kaija Salopuron mukaan. Salopuro on myös palkinnon ensimmäinen saaja. == Palkitut == * 2006 Kaija Salopuro * 2007 Heimo Laaksonen * 2008 Nina Saleva * 2009 Eva Jare * 2010 Leena Ståhl * 2011 Leena Virtanen * 2012 Mikko Lepistö * 2013 Rikhard Mattsson * 2014 Vesa Kauppila * 2015 perhe Haltia * 2016 Veijo Puranen * 2017 Jaana Kuusilehto * 2018 Kristiina Lehtinen * 2019 Joonas Sarelius == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapallopalkinnot
Stefan Praetorius

Stefan Praetorius (1536–1603) oli saksalainen evankelinen pappi. Hän on kirjoittanut paljon luetun hartauskirjan Uskovaisten hengellinen aarreaitta (Geistliche Schatzkammer der Gläubigen). Kirjassa ei ole vielä puhdasoppisuuden kaavamaisuutta, vaan sitä leimaa evankelinen henki.Pretorius, Stefan, Tietosanakirja. Osa 7. Tietosanakirja-Osakeyhtiö 1915 Etunimestä esiintyy kirjoitusmuotoja: Stefan ja Stephan, sukunimestä muotoja Praetorius, Pretorius, Prætorius, Prätorius. ==Suomennettu teos== * Stefan Prätorius, Uskovaisten hengellinen aarreaitta 1–2. (Geistliche Schatzkammer der Gläubigen), ruotsinkielisestä käännöksestä suom. Gustaf Dahlberg. Turku: Lillja 1852. – 3. p. Turku: Wilén 1876. – Turku: G. W. Wilén 1888 – Helsinki: Suomen lut. evank.-yhdistys 1925. 2. [i.e. 3.] p.– 4. p. 2018 SLEY-Media Oy (näköispainos) * Stefan Prätorius, Uskovaisten hengellinen aarreaitta, saksankielisestä laitoksesta suom. J. Säilä. Tampere: W. Toivonen 1904. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset papit Luokka:Vuonna 1536 syntyneet Luokka:Vuonna 1603 kuolleet
Juha Viitasaari

Juha Viitasaari (s. 21. heinäkuuta 1987 Kuortanehttps://www.aamulehti.fi/a/774d578e-d414-486d-bf2c-2ce4fef16ca6 ) on ollut Soinin kunnanjohtajana vuosina 2017–2019 ja Virtain kaupunginjohtajana marraskuun puolivälistä 2019 vuoden 2021 alkupuolelle. Tammikuussa 2021 hänet valittiin Etelä-Pohjanmaan neljässä kunnassa toimivan Kuusiolinna Terveyden toimitusjohtajaksi. == Lähteet == Luokka:Soinin kunnanjohtajat Luokka:Virtain kunnan-, kauppalan- ja kaupunginjohtajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nora Raikamo

Nora Raikamo (o.s. Rissanen, s. 1974) on Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta valmistunut helsinkiläinen freelance-näyttelijä. Raikamo on näytellyt muun muassa Suomen Kansallisteatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa, Jyväskylän kaupunginteatterissa, Espoon kaupunginteatterissa, Q-teatterissa, Kotkan kaupunginteatterissa, Red Nose Companyssa, Aurinkoteatterissa, Keski-Uudenmaan Teatterissa, Teatteri Avoimissa Ovissa ja KOM-teatterissa. Raikamo on esiintynyt myös useissa TV- sarjoissa sekä radiokuunnelmissa. Raikamo on toiminut laulajana ja viulistina useilla konserttikiertueilla kuten Totuus ja Valhe – Vysotskin lauluja Martti Suosalon kanssa ja Ollaan Ihmisiksi – Juicen lauluja Remu Aaltosen ja Mikko Alatalon kanssa. == Palkinnot == Thalia-palkinto Maa-Tuska esitykselle, Universum, Aurinkoteatteri == Filmografia == Tv-sarjat Vuosi Tv-sarja Rooli 2001 Raid näyttelijätyttö pornokaupassa 2001 Benner & Benner Inkatuuli 2002 Niin paljon parempi mies Hertta 2003 Venny Alma Soldan 2011 Meidän häät hääsuunnittelija 2020 Mieheni vaimo pappi 2023 Sunnuntailounas Kuusinen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alusta (tietotekniikka)

Alusta on tietotekniikassa ja tietojenkäsittelyssä käytetty termi, jonka määrittely vaihtelee. Ohjelmistossa ja tietokonelaitteistossa se yleensä kuvaa toimintaympäristöä, jossa sovellusohjelmat voivat suoriutua ja joka tarjoaa uudelleenkäytettäviä ominaisuuksia kuten tiedostojärjestelmät ja käyttäjäoikeudet. Laajemmassa mittakaavassa organisaatiotasolla ”digitaalinen alusta” sisältää samanlaisia piirteitä: toimintaympäristö, jossa ryhmät voivat toimia. Digitaalinen alusta on rajapintoja, työkaluja, palveluita, tietoa ja tukea. == Lähteet == Luokka:Tietotekniikka
Sanna Saarinen (taiteilija)

Sanna Saarinen (o.s. Virtanen, s. 1968 Rauma) on suomalainen kuvataiteilija. Saarinen on koulutukseltaan kuvataiteilija ja tekstiilialan artesaani ja artenomi. Hän valmistui Kankaanpään taidekoulusta kuvataiteilijaksi vuonna 2024 ja tekstiilialan artesaaniksi vuonna 1990 Loimaan käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksesta ja tekstiiliartenomiksi vuonna 1994 Lounais- Suomen käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksesta. Saarinen on ollut jäsenenä Rauman Taiteilijaseura:ssä vuodesta 2016, hallituksen jäsenenä vuosina 2017-2021 ja sihteerinä vuosina 2018- 2021. Saarinen asuu ja työskentelee Eurassa. Galleria Sanna Saarinen on Vanhassa Raumassa. Saarisen töitä on esillä useissa julkisissa tiloissa Satakunnassa. Saarisen töissä materiaaleina on pääasiassa kierrätysmetalli ja käsinkudottu kangas. Hän kutsuu itseään vastakohtien ihmiseksi. Teoksissa sitä kuvaavat kova metalli ja pehmeä käsin kudottu kangas sekä huumori ja vakavuus. Saarinen on pitänyt näyttelyitä enimmäkseen Satakunnassa vuodesta 1997 lähtien. Vuodesta 2010 hän on osallistunut yhdestä neljään näyttelyyn vuosittain. Vuonna 2020 hänellä oli 25-vuotistaiteilijajuhlanäyttely Rauman taidemuseon piharakennuksessa. Hän sai vuonna 2017 kunniamaininnan Suomi ja hevonen 100 vuotta taidekilpailussa ja Euran kunnan kulttuuripalkinnon 2015 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Instagram * Facebook * Suomen kuvataiteilijamatrikkeli * Kesäpihan sympaattisessa ympäristössä vastakohdat yhdistyvät saumattomaksi kokonaisuudeksi. Satakunnan Kansa * Rouva Ruoste Eurasta: Sanna Saarisen töissä hersyy huumori... Satakunnan Kansa 2019 Luokka:Suomalaiset tekstiilitaiteilijat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alan Rawsthorne

Alan Rawsthorne CBE (2. toukokuuta 1905 Haslingden – 24. heinäkuuta 1971 Cambridge) oli brittiläinen säveltäjä.Alan Rawsthorne BritannicaAlan Rawsthorne British Music Collection Rawsthorne opiskeli pianon- ja sellonsoittoa sekä sävellystä Royal Manchester College of Musicissa vuosina 1926–1930. Hän jatkoi opintojaan Berliinissä Egon Petrin johdolla vuosina 1930–1931. Kotimaahansa palattuaan Rawsthorne työskenteli vuosina 1932–1934 opettajana Dartington Hallissa. Hän asettui Lontooseen vuonna 1935 ja sai kolme vuotta myöhemmin kansainvälistä tunnustusta kahdelle viululle säveltämällään Theme and Variations -teoksella, joka esitettiin ISCM:n tapahtumassa. Sama järjestö järjesti Rawsthornen teoksen Symphonic Studies esityksen Varsovassa hieman ennen toisen maailmansodan puhkeamista. Rawsthorne suoritti asepalvelusta sodan aikana ja omistautui sen jälkeen enimmäkseen sävellystyölle. Hän sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvon vuonna 1961. Hän sai myös kunniatohtorin arvot Liverpoolin, Essexin ja Belfastin yliopistoista. Rawsthornen varhaisessa tuotannossa lineaarinen kontrapunkti viittaa Paul Hindemithiltä saatuihin vaikutteisiin, ja hänen tyylissään säilyivät kontrapunktaalinen pohja, rytmisyys, melodinen sujuvuus sekä tonaalisten keskusten suosiminen. Rawsthorne sävelsi esimerkiksi kolme sinfoniaa, kahdeksan konserttoa sekä vokaaliteokset Medieval Diptych (1962) ja Carmen vitale (1963). Konsertoista erityisen suosituksi tuli toinen pianokonsertto. Rawsthornen kamarimusiikkituotantoon kuuluu esimerkiksi jousikvartettoja. Pianoteoksensa Ballade Rawsthorne sävelsi John Ogdonia varten. Hän laati myös näyttämö- ja elokuvamusiikkia. Covent Gardenille hän teki balettinsa Madame Chrysanthème. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet