EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Liessaaren louhokset

Liessaaren louhokset ovat Lohjan Liessaaressa sijaitsevia entisiä graniittikaivoksia. Ne avattiin vuonna 1850. Kiveä vietiin merkittäviinkin paikkoihin, kuten Pietariin ja siitä rakennettiin mm. Porvoon seurakuntatalo. Liessaaren graniitista tehtiin myös Lohjan torin kiveys. Louhokset suljettiin myöhemmin vuonna 1940, eikä niistä ole enää jäljellä maanpäällisiä rakennelmia. Sittemmin ne ovat hieman metsittyneet. == Lähteet == Luokka:Lohjan historia
Moisionkadun rautatiesilta

Moisionkadun rautatiesilta on Lohjan kaupungissa sijaitseva entinen rautatiesilta. Se valmistui vuonna 1933 osana Lohjan satamarataa. Silta rakennettiin täysin teräksestä hitsausliitoksien avulla, ja se oli ensimmäinen kaltaisensa silta Suomessa. Tätä ennen Moisiolle kulkenut tie kulki rautatien päältä, mutta vaarallinen nousu penkereen päälle päätettiin korvata alikululla. Sillan jänneväli on 12 metriä ja paino 12 tonnia. Vuonna 2012 liikennöinti satamaradalla päättyi, ja sen kohtalo jäi vaakalaudalle. Myöhemmin radan pohjalle päätettiin rakentaa 4,5 kilometriä pitkä pyöräilyn ja jalankulun väylä, joka tunnetaan myös nimellä Kaaribaana. Sen ensimmäinen osa avattiin vuonna 2021 Pitkäniemestä Lohjan museolle. Toiseen osaan museolta Ventelään kuului myös sillan korjaus kevyen liikenteen sillaksi. Siltaremontti alkoi toukokuussa 2022, ja se asennettiin takaisin paikoilleen kesäkuussa 2022. == Lähteet == Luokka:Lohjan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen rautatiesillat
Sanquintininkengurotta

Sanquintininkengurotta (Dipodomys gravipes) on Meksikossa kotoperäisenä elävä äärimmäisen uhanalainen jyrsijälaji. Sanquintininkengurotta on noin 12 cm pitkä ja sen hännässä on tupsu. ”Kenguru” sen nimessä viittaa voimakkaisiin takajalkoihin joiden avulla eläin loikkii. San Quintin taas on paikkakunta parisataa kilometriä Ensenadasta etelään. Sanquintininkengurottia ei tavattu elävänä pitkään aikaan vuoden 1986 jälkeen, ja sen pelättiin jo kuolleen sukupuuttoon. Niiden kotiseudulla maatalous on kehittynyt voimakkaasti, ja sinne on raivattu uutta peltoa ja perustettu kasvihuoneita tomaateille ja mansikoille. Vuonna 2018 Baja Californiasta löytyi kuitenkin neljä yksilöä. == Lähteet == Luokka:Jyrsijät Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Laurinkatu

Laurinkatu (ruots. Larsgatan) on yksi Lohjan pääkaduista. Se alkaa Kirkkokentältä ja päättyy Porttikujan kohdalla. Sen varrella sijaitsee merkittäviä liikkeitä ja toimijoita. Niihin lukeutuvat mm. Säästöpankki, Prisma-keskus sekä useita ravintoloita. Laurinkadun liikenneympyrästä terveyskeskukselle asti olevaa osuutta parannettiin 2022 syksyllä. Suurin osa kadun nykyisestä rakennuskannasta on rakennettu 1970-luvulta lähtien. == Lähteet == Luokka:Lohjan liikenne Luokka:Suomen kaupunkien pääkadut
Sammatin kunnantalo

Sammatin kunnantalo on Lohjalla, Sammatin kirkonkylässä sijaitseva entisen Sammatin kunnan kunnantalo. == Historia == Sammatin kunnantalo valmistui kirkonkylään vuonna 1908. Rakennuksessa toimi myös Sammatin Säästöpankin konttori 1930-luvulle asti. Se toimi kunnan hallinnon ja muiden palveluiden toimipaikkana aina Sammatin ja Lohjan kuntaliitokseen saakka vuonna 2009. Se laitettiin myyntiin Lohjan kaupungin toimesta. Sammattilaiset olisivat halunneet siitä kyläläisten tapaamispaikan, mutta tämä ei toteutunut. Talo lopulta myytiin yksityishenkilöille ja siitä tuli asuintalo. == Lähteet == Luokka:Sammatin rakennukset ja rakennelmat
Karjalohjan kunnantalo

Karjalohjan kunnantalo (nyk. Kylätalo Kehrä) on Lohjan Karjalohjalla sijaitseva entinen kunnantalo. Se sijaitsi vuoteen 2013 Karjalohjan kunnassa, jonka virastotalo se oli. == Historia == Rakennus valmistui vuonna 1908 Karjalohjan kunnalle. Edellinen kunnantalo sijaitsi samalla tontilla, mutta oli palanut samana vuonna. Rakennuksessa on ajan saatossa toiminut myös kanttorila, alakansakoulu ja kirjasto. Rakennuksen ulkonäköä on muutettu jonkin verran, huomattavimpana muutoksena olleen vuonna 1952, kun uusi sisäänkäynti valmistui. Kunnantalo menetti viimein alkuperäisen käyttötarkoituksensa Karjalohjan liityttyä Lohjaan. Siinä toimi hetken ajan Lohjan kaupungin palvelupiste. Vuoden 2016 alussa talo laitettiin myyntiin. Saman vuoden kesänä talo myytiin ja siitä tehtiin Kylätalo Kehrä. == Lähteet == Luokka:Karjalohjan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kunnantalot
Meksikonaguti

Meksikonaguti (Dasyprocta mexicana) on Meksikossa ja Kuubassa elävä äärimmäisen uhanalainen jyrsijälaji. Meksikonaguti on päiväaktiivinen laji, joka viihtyy alankojen ikivihreissä metsissä. Se syö hedelmiä, pehmeitä siemeniä ja metsän kasvien nuoria versoja. Sitä tavataan alkuperäisenä Veracruzin keskiosista Oaxacan itäosiin ulottuvalla alueella. Sitä on istutettu sekä Kuuban itä- että länsiosiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Meksikonaguti (Dasyprocta mexicana) *iNaturalist: Meksikonaguti (Dasyprocta mexicana) *ITIS: Dasyprocta mexicana *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Dasyprocta mexicana, Mexican agouti *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Dasyprocta mexicana Luokka:Agutit Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Totana

Totana on kaupunki Murcian alueella kaakkoisessa Espanjassa noin 40 kilometriä Murcian kaupungista lounaaseen. == Maantiede == Totana sijaitsee Bajo Guadalentín -comarcan alueella Murcian eteläosassa. Etäisyys Välimeren rannikolle on noin 30 kilometriä. Totanan luoteispuolella sijaitsee vuoristo Sierra Espuña, jonka korkeimmat kohdat kohoavat yli 1 500 metriä merenpinnan yläpuolelle. == Historia == Totanan alueella on asuttu jo esihistoriallisena aikana. Ensimmäisellä vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua alue roomalaistui voimakkaasti. Roomalaisvaltaa seurasi islamilainen kausi, joka alkoi 700-luvulla. Kristityt valtasivat Pyreneiden niemimaata pikkuhiljaa takaisin, Totanan seutu liitettiin Kastilian kuningaskuntaan Alcarazin sopimuksella (Tratado de Alcaraz) vuonna 1243. Seutu jäi keskiajan viimeisinä vuosisatoina lähes asumattomaksi, koska sitä oli vaikea puolustaa muslimien hyökkäyksiltä. Se alkoi olla varteenotettava kylä vasta reconquistan päätyttyä 1490-luvulla. Totana kasvoi kylästä pikkukaupungiksi, ja erityisesti 1700-luku oli hyvää aikaa koko Murcian alueelle. Seuraavan vuosisadan alku oli rauhatonta ja keltakuume tappoi suuren osan Totanan väestöstä, joka oli kohonnut noin kymmeneen tuhanteen. Totana sai rautatieyhteyden 1885, mikä paransi huomattavasti sen taloudellista asemaa. Totana virallistettiin kaupungiksi vuonna 1918. Kaupunki koki takaiskun vesipulan takia 1930-luvulla, mutta vuosisadan jälkipuoliskolla se kehittyi jälleen voimakkaasti muun Espanjan mukana. Totanan alueen merkittävä muinaismuisto on pronssikautinen La Bastida de Totana. Historiallisesti merkittäviä rakennuksia ovat niin ikään keskustan luoteispuolella sijaitseva Santuario de Santa Eulalia ja kaupungin ytimessä sijaitseva kirkko Iglesia parroquial de Santiago el Mayor 1500-luvulta. == Talous ja liikenne == Totanan talouselämän runkona on maatalous (paprikat, viinirypäleet) ja karjankasvatus (siat, siipikarja). Keramiikan valmistuksella on pitkät perinteet. Maantieliikenteen keskeinen väylä on Autovía del Mediterráneo (A-7). Totanan rautatieasema sijaitsee rataosuudella Murcia del Carmen–Águilas. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Murcian kunnat
Zaglossus attenboroughi

Zaglossus attenboroughi on Uudessa-Guineassa elävä nokkaeläin. Se elää trooppisissa vuoristometsissä Papuan saaren pohjoisimmassa osassa. Zaglossus attenboroughi on pienikokoisin nokkasiililaji, se painaa 2–3 kg. Nokka on noin 7 cm pitkä. Tumman punertavanruskea turkki on lyhyt, tiheä ja muodostuu ohuista karvoista. Aikuisella ei ole hampaita, mutta kieltä peittävät suomut toimivat vähän hampaiden tavoin. Laji on saanut nimensä television luonto- ohjelmia toimittavan David Attenboroughin kunniaksi. Sen pelättiin kuolleen jo sukupuuttoon, sillä siitä ei ollut havaintoja vuoden 1961 jälkeen, mutta uusia havaintoja sen pesäkoloista ja muista jäljistä tehtiin vuonna 2007. Vuonna 2023 saatiin myös ensimmäiset kuvat elävästä eläimestä kamera-ansalla. Muiden Zaglossus-suvun nokkaeläinten tavoin se on yöeläin. Sitä metsästetään etsimällä koirien avulla sen päiväpiiloja. Laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Se on lueteltu CITES-sopimuksen liitteessä kaksi, mikä rajoittaa sen kansainvälistä kauppaa, mutta paikalliset asukkaat pyydystävät sitä ruoakseen. == Lähteet == Luokka:Nokkaeläimet Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät Luokka:Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Molina de Segura

Molina de Segura on teollisuuskaupunki Murcian alueella kaakkoisessa Espanjassa. Kaupunki on osa Murcian metropolialuetta. == Maantiede == Molina de Segura sijaitsee Vega Media del Segura -comarcan alueella Murcian itäosassa noin kymmenen kilometriä Murcian kaupungista luoteeseen. Etäisyys Alicantesta on noin 70 kilometriä lounaaseen. Río Segura virtaa Molina de Seguran länsipuolitse kohti Välimerta, jonka rannalle on noin 45 kilometriä kaupungin keskustasta. Kaupunki sijaitsee 325-kilometrisen Río Seguran keskijuoksulla. Molina de Seguran alue on moni-ilmeinen vuoristoineen ja kuivine tasankoineen. Vuotuinen sademäärä on vähäinen, kesät ovat kuumia ja kuivia. Vesipula vaivaa kaupunkia toistuvasti. Molina de Segurassa on viisitoista virallista kaupunginosaa. Suurin osa väestöstä elää Molinan kaupunginosassa, joka on kaupungin keskusta. Yli tuhannen asukkaan yltävät myös Ribera de Molina, El Llano ja Torrealta. == Historia == Molina de Seguran alueella on asuttu jo esihistoriallisena aikana, ja Rooman valtakunnan aikana alueelle alkoi kasvaa kaupunki. Roomalaisvaltaa seurasi islamilainen kausi, ja arabit antoivat kaupungille nimen Mulinat as-Sikka. Kristityt valtasivat Pyreneiden niemimaata pikkuhiljaa takaisin, Molinan seutu liitettiin Kastilian kuningaskuntaan Alcarazin sopimuksella (Tratado de Alcaraz) 1200-luvulla. Keskiaikana seutua hallitsi Fajardon suku. 1600-luku oli vaikeaa aikaa, sillä muslimien ja juutalaisten karkotuksen seurauksena puhkesi taloudellinen ja demografinen kriisi. Vuosisadan puolessa välissä kaupunkia runtelivat rutto ja tulva. 1700-luku oli hyvää aikaa koko Murcian alueelle, ja myös Molinan talous ja väkiluku kasvoivat. 1800-luvulla maatalous oli edelleen Molinan merkittävin elinkeino, kaupunki teollistui vasta 1900-luvulla. Säilyketeollisuus oli talouden moottorina vuosisadan loppuun, jolloin sen hiipuminen aiheutti kriisin, minkä jälkeen kaupungin elinkeinoelämä monipuolistui. Molinan lukuisiin kirkkoihin kuuluu muun muassa Iglesia de Nuestra Señora de la Asunción, joka vihittiin käyttöön 1765. Kaupungin muinaismuistoja on 1000–1200-luvuilla rakennettu Muralla árabe de Molina de Segura. == Talous ja liikenne == Molina de Segura on merkittävä teollisuuskaupunki ja kaupankäynnin keskus. Alueella harjoitetaan myös laajamittaista hedelmien ja vihannesten viljelyä. Maantieliikenteen keskeinen väylä on Autovía de Murcia (A-30). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Murcian kunnat
Saiskos pluvan?

Saiskos pluvan? on Vesa-Matti Loirin esikoissingle vuodelta 1968. Kappale on suomeksi sanoitettu versio Earl Scruggsin bluegrass-tyylisestä instrumentaaliteoksesta "Foggy Mountain Breakdown". Sanoituksen teki Pertti Reponen. Singlen b-puoli "Voiku onnistus!" on suomenkielinen versio rock- klassikosta "Rock Around the Clock". Se on niin ikään Reposen sanoittama. "Saiskos pluvan?" ja "Voiku onnistus!" julkaistiin myös EP-levyllä Simoploiri vuonna 1969. Sanoituksensa osalta "Saiskos pluvan?" on humoristinen monologi, jossa Loirin tulkitsema kertoja yrittää vietellä naista orkesterin soittaessa taustalla. Jope Ruonansuu levytti "Saiskos pluvan?" -kappaleesta oman versionsa "Saiskos luvan, nimittäin", jolla hän imitoi Spede Pasasta. == Lähteet == Luokka:Vesa-Matti Loirin kappaleet Luokka:Vuoden 1968 kappaleet
Tuomittuna kulkemaan (kappale)

Tuomittuna kulkemaan on Juha Tapion sävelteos vuodelta 2012. Sen tulkitsivat duettona Vesa-Matti Loiri ja Samuli Edelmann. Kappale julkaistiin CD-singlenä ja saman nimisen studioalbumin raitana. Kappale esitetään myös draamaelokuvassa Tie pohjoiseen (2012). "Tuomittuna kulkemaan" -kappaleen sävellajina on g-molli. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Chordify.net : Vesa-Matti Loiri ja Samuli Edelmann - Tuomittuna kulkemaan Luokka:Vesa-Matti Loirin kappaleet Luokka:Vuoden 2012 kappaleet
Kent Kirk

Kent Kirk (s. 26. elokuuta 1948 Esbjerg) on tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1984–1998 ja toiminut Tanskan kalastusministerinä vuosina 1989–1993. Vuosina 1979–1984 hän oli Euroopan parlamentin jäsen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kent Kirk Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (arkistoitu) * Luokka:Tanskan kalastusministerit Luokka:Tanskalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Simoploiri

__NOTOC__ Simoploiri on suomalainen EP-levy vuodelta 1969. Sen a-puolen kaksi kappaletta esittää Simo Salminen. B-puolen kaksi kappaletta esittää Vesa-Matti Loiri. EP:n molemmat puolet oli julkaistu seitsentuumaisina singleinä vuonna 1968. "Politiikkalaulun" sävelsi Jaakko Salo ja sanoitti Jukka Virtanen. "Tenkka-tenkka-poon" sanoitti Virtanen. Molemmat kappaleet sovitti Salo ja niitä säestää Jaakko Salon orkesteri. "Saiskos pluvan?" on suomenkielinen versio Earl Scruggsin sävelteoksesta "Foggy Mountain Breakdown". "Voiku onnistus"" on suomenkielinen versio sävelteoksesta "Rock Around the Clock". Molemmat sanoitti Pertti Reponen. == Kappaleet == === A-puoli === # # === B-puoli === # * # == Tuotanto == * Jouko Ahera – äänittäjä == Lähteet == Luokka:Vuoden 1969 EP:t
Miyake

Miyake voi tarkoittaa: == Maantiede == * Miyake, Japanin maaseutukaupunki Naran prefektuurissa * Miyake, Japanin kyläkunta Tokion metropolissa * Miyakejima, Japanin saari Izusaarilla * Miyaken aliprefektuuri, Japanin Tokion metropolin aliprefektuuri == Henkilöt == * Issey Miyake (1938–2022), japanilainen muotisuunnittelija * Jirō Miyake (?–1984), japanilainen jalkapalloilija * Shiori Miyake (s. 1995), japanilainen jalkapalloilija * Yoshinobu Miyake (s. 1939), japanilainen painonnostaja ja olympiavoittaja * Yoshiyuki Miyake (s. 1945), japanilainen painonnostaja ja olympiavoittaja == Muuta == * Miyake (1943), keisarillisen Japanin laivaston Mikura-luokan saattaja
Putkinotko (televisiosarja)

Putkinotko on suomalainen television minisarja vuodelta 1998. Se perustuu Joel Lehtosen samannimiseen romaaniin, joka julkaistiin 1919–1920. Televisiosarjan käsikirjoitti ja ohjasi Reima Kekäläinen. == Jaksot == #Ahkera akka #Laiska viinatrokari #Tuhma herra == Juoni == Putkinotko on köyhä torppa, jota isännöi lorvaileva viinatrokari Juutas Käkriäinen ja emännöi sanavalmis Rosina Käkriäinen. Perheessä on kymmenen lasta. Juutaksen ja Rosinan keskustelut ovat suorasukaista sanasotaa vailla sievisteleviä kiertoilmauksia. Lehtosen romaani tapahtuu yhden kesäpäivän aikana, kuten myös televisiosarja. Sarjan kolmannessa osassa päärooliin nousee Aapeli Muttinen, joka omistaa Putkinotkon ja sen alueella sijaitsevan huvilan. Muttinen luovuttaa Putkinotkon Käkriäisen omistukseen, jolloin tämä saa tuta, mitä omistaminen lopulta on.Tervo, s. 577 Putkinotkon historiallisena taustana on aika ennen sisällissotaa, jolloin omistavan yhteiskuntaluokan ja köyhien välit vähä vähältä kiristyivät. == Tuotanto == Putkinotkoa kuvattiin kesinä 1995, 1996 ja 1997. Sen tuotantokustannukset olivat kahdeksan miljoonaa markkaa eli noin 1,9 miljoonaa euroa vuoden 2021 rahanarvon mukaan. Mittavasta materiaalista oli määrä tuottaa kaksi elokuvaa, mutta lopulta päädyttiin noin neljä tuntia kestävään televisiosarjaan.Tervo, s. 577–578 == Julkaisut == Putkinotko esitettiin ensi kerran joulun ja uudenvuoden ajan juhlakautena 1998. Se on julkaistu myös DVD:nä ja Yleisradion maksuttomassa Areena-palvelussa, jossa se oli katsottavana vuoden ajan. == Rooleissa == == Muuta == Putkinotko-romaanista on tehty myös vuonna 1954 samanniminen elokuva. Elokuvan ohjasi Roland af Hällström, päärooleja näyttelivät Matti Lehtelä ja Elvi Saarnio. == Lähteet == * Luokka: Suomalaiset televisiosarjat Luokka:Yle TV2:n televisio-ohjelmat Luokka:Elokuvat köyhyydestä
Isle La Motte

Isle La Motte on kunta (town) ja saari Yhdysvalloissa Vermontin osavaltiossa. Sen väkiluku oli 488 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Grand Islen piirikunnassa. Isle La Motte on suosittu kesäkohde, ja saaren asukasluku nouseekin väliaikaisesti kesäisin. == Väestö == Vuonna 2020 Isle La Motten 488 asukkaasta valkoisia oli 94,3 %, mustia 0,8 % ja alkuperäisasukkaita 0,6 %. Asukkaista 0,8 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 3,5 % asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 0,9 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 0,9 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vermontin kunnat
Miyake (Tokio)

Miyake () on Japanin kyläkunta Tokion metropolissa. Se käsittää Izusaariin kuuluvan Miyakejiman saaren, joka sijaitsee Tyynessä valtameressä noin 180 kilometriä Tokion kaupunkialueelta etelään. Saaren keskellä kohoaa aktiivinen tulivuori. Miyaken kunta on osa Miyaken aliprefektuuria. Miyakessa on 2 336 asukasta (elokuussa 2022) ja sen pinta-ala on 55,27 neliökilometriä. == Maantiede == Miyakejima on tuliperäinen saari, joka sijaitsee noin 80 kilometrin etäisyydellä Izun niemimaan rannikosta. Izusaarista se on kolmanneksi suurin Izu Ōshiman ja Hachijōjiman jälkeen. Saarella kohoaa Oyama- niminen 775 metriä korkea aktiivinen tulivuori, joka on purkautunut muun muassa vuosina 1962, 1983 ja 2000. Purkaukset ovat muodostaneet saarelle laavakenttiä ja korkeita jyrkänteitä. Miyaken kunnan keskuskylä on Kamitsuki (神着) saaren pohjoisosassa. Kuroshiovirran ansiosta saaren ilmasto on subtrooppinen ja runsassateinen. Vuoden keskilämpötila on 17,7 celsiusastetta. Saarella sataa noin 3 000 millimetriä vuodessa, kaksi kertaa enemmän kuin Tokion kaupunkialueella. Kunnan alue kuuluu kokonaisuudessaan Fujin–Hakonen–Izun kansallispuistoon. == Historia == Heian-kaudelta lähtien saarta hallitsi noin tuhannen vuoden ajan Mibu-klaani. Vuosisatojen aikana saarta kiusasivat lukuisat tulivuorenpurkaukset, useammin kuin muita Izusaaria. Saaren kameille, joiden ajateltiin olevan tuhoista vastuussa, rakennettiinkin monia pyhäkköjä. Tulivuorelle on omistettu esimerkiksi Toga- jinjan pyhäkkö. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Miyakejima toimi rangaistussiirtolana. Yhteensä saarelle lienee lähetetty tänä aikana noin 2 300 rikoksesta tuomittua. Saarelle karkotettiin esimerkiksi taidemaalari ja runoilija Hanabusa Itchō sekä skandaalin aiheuttanut kabukinäyttelijä Ikushima Shingorō. Nykyisen muotonsa Miyaken kyläkunta sai vuonna 1956, kun siihen liitettiin saarella sijainneet Akon ja Tsubotan kyläkunnat. Akon alue tuhoutui jäätyään laavavirran alle vuoden 1983 tulivuorenpurkauksessa. Tätäkin suurempi purkaus alkoi vuoden 2000 kesällä; kun se oli aiheuttanut pyroklastisen virran, koko saari määrättiin evakuoitavaksi 2. syyskuuta 2000. Kunnan asukkaat pääsivät palaamaan koteihinsa vasta vuoden 2005 helmikuussa, kun evakuointikäsky raukesi. == Talous == Merkittäviä elinkeinoja ovat kalastus sekä vihannesten ja huonekasvien viljely. Saarella tuotetaan myös fermentoitua kusaya-kalaa ja punalevää (tengusa), jota käytetään agarin valmistuksessa. == Liikenne == Miyakejiman itäosassa on Miyakejiman lentoasema, jolta on lentoja Hanedan lentoasemalle Tokioon ja Chōfun lentoasemalle Chōfuun. Saarelta on säännöllinen laivayhteys Tokion lisäksi Mikurajiman ja Hachijōjiman saarille. == Kuvia == Tiedosto:080430 Miike Miyakejima.JPG|Miiken kylä, kaatuneita puita Tiedosto:Miyake-jima Tairo Pond.jpg|Tairon lampi Tiedosto:Toga Shrine in Miyakejima.jpg|Toga-jinjan pyhäkkö Tiedosto:Ohnoharajima Miyakemura Tokyo 20170930 s.jpg|Ōnoharajima == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Miyaken kyläkunnan internetsivut Luokka:Tokion prefektuurin kunnat
Raitasureli

Raitasureli (Presbytis femoralis) on Malesiassa ja Singaporessa tavattava äärimmäisen uhanalainen häntäapinalaji. Se elää kosteiden alueiden metsissä ja syö nuoria lehtiä, kukkia, hedelmiä ja siemeniä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Raitasureli (Presbytis femoralis) *iNaturalist: Raitasureli (Presbytis femoralis) *ITIS: Presbytis femoralis *UniProt: Taxonomy - Presbytis femoralis *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Presbytis femoralis, banded leaf monkey *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Presbytis femoralis Luokka:Lehtiapinat Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Mentawainsureli

Mentawainsureli (Presbytis potenziani) on Indonesian Mentawaisaarilla tavattava äärimmäisen uhanalainen häntäapinalaji. Se elää ikivihreissä sademetsissä alueilla, joilla sataa noin 4000 mm vuodessa. Mentawainsurelin pään ja vartalon pituus on yhteensä noin 50 cm, hännän pituus 58 cm ja paino viitisen kiloa. Selkä ja häntä ovat mustat, reisien sisäpinnat punertavat ja vatsa valkoinen. == Lähteet == Luokka:Lehtiapinat Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Joulukuusien tuotanto

Joulukuusien tuotanto tarkoittaa kaikkia niitä keinoja, joilla joulukuusia tuotetaan hyödykkeiksi. Joulukuusia tuotetaan ympäri maailmaa, ja kuusitiloja on monen kokoisia. Suomessa yleisin joulukuusilaji on metsäkuusi. Myös serbiankuusia, lännenpihtoja, okakuusia ja mustakuusia kasvatetaan joulukuusiksi. == Luonnonkuusen tuotantoprosessi == Joulukuusen kasvatus alkaa 8–15 vuotta ennen sen myyntiä. Keväällä viljelijä istuttaa kuusen taimen: puolen hehtaarin viljelmälle saattaa mahtua esimerkiksi tuhat joulukuusta. Kesällä kasvavan taimen ympäristöä hoidetaan kitkemällä siitä heiniä. Jos viljelijä ei kitke heiniä kuusen ympäriltä, puun alaoksat eivät säily tuuheina. Joulukuusia hoidetaan myös myyräntorjunnalla, lannoituksella ja taimien tukemisella, jotta ne eivät kasvaisi vinoon. Jotkut viljelijät käyttävät tuotannon aikana myös torjunta-aineita, mutta toisaalta on myös olemassa luomujoulukuusitiloja. Suomessa torjunta-aineita ja lannoitteita käytetään viljelmillä tavallisesti vain vähän. Kun kuusi on keväällä tai loppukesästä noin metrin korkuinen, se leikataan halutun muotoiseksi. Haluttu muoto riippuu ostajien mieltymyksistä ja huonetiloista, eikä olekaan tiettyä muotoa, jollaisiksi kaikki joulukuuset muotoillaan. Monet suositut joulukuuset ovat kuitenkin tasaisia, tuuheita ja kapeita. Muotoilu saatetaan tehdä esimerkiksi käsisaksilla, ja se tehdään kuuselle vuosien mittaan moneen kertaan. Kasvatuksen aikana joulukuusiviljelmille vaaraksi ovat kuusenneulaspistiäiset, halla ja sienitaudit. Elo- tai syyskuussa viljelijä merkitsee ne kuuset, jotka hän kokee valmiiksi myytäviksi. Valitut kuuset kaadetaan noin neljä viikkoa ennen joulua, ja ne saatetaan kuljettaa sen jälkeen myyntiin tai laittaa säilöön tuulelta suojattuun kylmään paikkaan. Kuusien kaato ja myynti saattaa kestää kokonaisuudessaan 3–4 viikkoa. Jotkut viljelijät myyvät kasvattamansa joulukuuset asiakkaille itse joko toreilla tai paikan päällä viljelmällä; toiset viljelijät kaatavat ja keräävät kuuset, mutta jättävät myynnin jälleenmyyjien vastuulle. Joulukuusen myynti viljelmällä onnistuu, kun ostaja tulee itse hakemaan ostamansa kuusen. Jotkut ostajat haluavat myös kaataa valitsemansa kuusen itse. Osa viljelijöistä tarjoaa mahdollisuuden ostaa joulukuusen verkkokaupasta myös kotiinkuljetuksella. == Lähteet == Luokka:Joulukoristeet Luokka:Metsätalous
Giovanni Meoni

Giovanni Meoni on italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni.Giovanni Meoni PrimaFila artists Meoni opiskeli pianonsoittoa ja laulamista. Hän tulkitsi alun perin Vincenzo Bellinin ja Gaetano Donizettin bel canto -ohjelmistoa, mutta eteni Giuseppe Verdin oopperoiden suuriin rooleihin. Näyttämödebyyttinsä Meoni teki Marcellon roolissa Giacomo Puccinin oopperassa La bohème Rietin Teatro Flavio Vespasianossa. Hän saavutti sekä kansallista että kansainvälistä kilpailumenestystä. Meoni on tehnyt esiintymisiä muun muassa Metropolitan-oopperassa, Wienin valtionoopperassa, Zürichin oopperassa, Bolšoi-teatterissa ja Gran Teatre del Liceussa. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Riccardo Muti, Zubin Mehta, Myung-whun Chung, Gary Bertini, Daniele Gatti, Daniel Oren, Gianluigi Gelmetti, Alain Lombard, Pinchas Steinberg, Nello Santi, Donato Renzetti ja Renato Palumbo. == Lähteet == Luokka:Italialaiset baritonit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Paavo Riihimäki

Paavo Antero Riihimäki (ent. Ahlqvist, 22. lokakuuta 1903 Tampere – 9. huhtikuuta 1958 HelsinkiKuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 12.4.1958 s. 2.) oli helsinkiläinen arkkitehti. Riihimäki kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseossa 1923 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1930. Lisäoppia hän hankki tekemillään opintomatkoilla Ruotsiin 1930, 1940, 1947, 1953, Saksaan 1931, 1941, Ranskaan 1931 ja Tanskaan 1948. Työuransa Riihimäki aloitti jo opiskeluaikana mittaamalla kesäisin kansanrakennuksia Hauholla ja Jyväskylän seudulla Kansallismuseon toimeksiannosta vuosina 1925 ja 1926. Hän työskenteli myös Tampereen teknillisen opiston huoneenrakennusopin, taidehistorian ja piirustuksen opettajana 1928–1929. Arkkitehdiksi valmistuttuaan Riihimäki työskenteli pitkään SOK:n palveluksessa. Hän oli SOK:n rakennusosastolla suunnittelijana 1930–1939, väliaikaisena osastopäällikkönä 1939–1945 sekä osastopäällikkönä 1945–1949. SOK:n palveluksesta erottuaan Riihimäki toimi aluksi yksityisenä arkkitehtina vuodet 1949–1952 ja vuodesta 1952 lähtien Muinaistieteellisen toimikunnan arkkitehtina. Sivutoimenaan hän työskenteli vuodesta 1954 lähtien kirkkohallituksen rakennusasiantuntijana ja esittelijänä. Yksityisenä ammatinharjoittajana Riihimäki suunnitteli useita teollisuuslaitoksia ja asuintaloja sekä vanhojen kirkkojen entisöintejä. Hän kirjoitti myös artikkeleita ammatti- ja päivälehtiin. Paavo Riihimäen sisarenpoika oli arkkitehti Erkko Virkkunen. ==Suunnittelutöitä== *Ruokolahden Osuuskaupan päämyymälä Imatran Vuoksenniskalla *Paimion Kauppaosuuskunnan päämyymälän *SOK:n konttori- ja varastotalo Tulliaukion laidassa, Tampere 1936 *SOK:n Kokkolan konttorin toimitalo, Kokkola 1936 *Oy Nisu Ab:n mylly, Rauhankatu 4, Turku 1937 *Tornion taistelun muistomerkki, Tornio 1938 *Vaajakosken naulatehdas 1938 *Kuopion Osuusliikkeen liike- ja asuintalo Maaherrankadun ja Minna Canthinkadun kulmassa, Kuopio 1939 *Suurimmalta osaltaan maanpinnan alapuolelle rakennettu Peruna- ja juurikasvarasto Oy:n uudisrakennus Helsingin Herttoniemessä 1942. Rakennuksen pituus oli noin 100 m, leveys 60 m ja tilavuus yli 30 000 m3. Piirtäjäavustajana toimi arkkitehti Taimi Harikko. *Sammatin kirkon entistämistyön suunnittelu ja johtaminen *Karkkilan kirkon entistämistyön suunnittelu ja johtaminen *Närpiön kirkon entistämistyön suunnittelu ja johtaminen *Lohjan Pyhän Laurin kirkon entistämissuunnitelman aloitus, 1950-luku *Savukosken kirkko, Savukoski 1956 *Messukylän vanhan kirkon korjaus- ja entisöintityön suunnittelu 1956 *Posion kirkon kellotapuli, 1957 *Helsingin Diakonissalaitoksen kirkon sisäosien uudistustyöt 1957 *Osallistui 1958 palaneen Leivonmäen kirkon seuraajan luonnosten tekoon, mutta kuoli kesken suunnittelun. Arkkitehti Erkko Virkkunen suunnitteli uuden kirkon valmiiksi. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Hovgård (Siuntio)

Hovgård on entinen kartano Siuntiossa, Uudellamaalla. Säteritila nimetään kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1556. Nykyisin kartanoa ei enää ole olemassa. Hovgård sijaitsi Pikkalanjoen länsipuolella ja kuului osaksi Pikkalan kartanon maita, joka sijaitsee Pikkalanjoen itäpuolella. Hovgård kuului luultavimmin yksiin Siuntion vanhimpiin rakennuskerrostumiin. Kartano sisältyi Klaus Flemingin Pikkalan omistuksiin 1500-luvun lopulla. == Lähteet == Luokka:Siuntion kartanot
Engin Uğur

Engin Uğur (s. 2004) on turkkilainen kevytsarjan karateka. Hän saavutti Kyokushinissa EM-pronssia 2022. ==Kilpaura== Uğur saavutti lokakuussa 2019 Turkin mestaruuskilpailuissa 14–15-vuotiaiden sarjassa kultaa voitettuaan alle 65-kiloisten sarjan loppuottelussa İsmail Kücükin. Lisäksi hän sijoittui toiseksi katakilpailussa.TÜRKİYE KYOKUSHİN STİL KARATE ŞAMPİYONASI karate.gov.tr 20.10.2022 Viitattu 29.8.2022 Uğur oli mukana marraskuussa 2021 nuorten EM-kilpailuissa Puolassa. Kesäkuussa 2022 hän oli ensimmäistä kertaa mukana aikuisten EM-kilpailuissa Bulgariassa, jossa hän saavutti pronssia voitettuaan mitalikamppailuissa Carlos Dominguezin.IKO European Championships kyokushinkarate.news Viitattu 29.8.2022 ==Lähteet== Luokka:Turkkilaiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Keith Carney

Keith Carney (s. 3. helmikuuta 1970 Providence, Rhode Island, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Carney pelasi urallaan 1 018 NHL-liigan runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän teki 45 maalia ja 183 syöttöä eli 228 tehopistettä. Urallaan hän edusti Buffalo Sabresia, Chicago Blackhawksia, Phoenix Coyotesia, Mighty Ducks of Anaheimia, Vancouver Canucksia ja Minnesota Wildia. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Buffalo Sabresin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Outo kesä

Outo kesä on Yle Areenassa elokuussa 2022 julkaistu suomalainen nuortensarja. Sarjan on käsikirjoittanut ja ohjannut Lauri-Matti Parppei ja sen pääosissa näyttelevät Elsi Sloan ja Katja Lukkarinen. Sarja kertoo lukion jälkeistä välivuotta pitävistä ystävyksistä Minnasta ja Ainosta, jotka alkavat kesäöisin murtautua naapurustonsa taloihin. == Rooleissa == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Outo kesä -sarja Yle Areenassa Luokka:2020-luvun nuortendraamasarjat Luokka:2020-luvun suomalaiset draamasarjat Luokka:Yle Areena -alkuperäissarjat
Inhulets

Inhulets () on 557 kilometriä pitkä Dneprin oikeanpuoleinen sivujoki, joka virtaa Ukrainan Kirovohradin, Dnipropetrovskin, Mykolajivin ja Hersonin alueiden läpi. Inhuletsin valuma-alueen laajuus on 14 460 neliökilometriä. Joen kaltevuus on 0,36 m/km. Vesivarat ovat peräisin pääosin lumesta ja sateesta. Joki on jäässä joulukuun alkupäivistä maaliskuun 10.–20. päivän seutuville. Joki saa alkunsa Dnerin ylängöltä Kirovohradin alueen Topilo Znanjan kylän länsipuolelta. Inhulets mutkittelee runsaasti miltei koko mitaltaan. Yläjuoksulla joen leveys on 2–10 metriä, keskiosissaan 20–50 metriä ja alajuoksulla 90–160 metriä, leveimmillään 250 metriä. Joen syvyys on yläjuoksulla 0,3–1,5 m, keski- ja alajuoksulla koskien 0,5–0,7 metristä tasankojen 1,5–6,0 metriin. Kryvyi Rihin seudun kaivostoiminnan jätevedet pilaavat joen vedenlaatua huomattavasti. ==Pääjuoksun paikkakuntia== Oleksandrija, Kryvyi Rih, Shyroke, Inhulets (aiempi kaupunki, nykyisin osa Kryvyi Rihia), ja Snihurivka. ==Kuvia== Inhoulets.png|Inhuletsin pääuoman kulkureitti. Олександрія. Інгулець річка.jpg|Inhulets Oleksandrijassa. Скелі МОДРу.jpg|Jyrkempirantaista jokilaaksoa Skeli MODRun suojelualuella Kryvyi Rihissa. Inhulez in Krywyj Rih 3.JPG|Inhulets Kryvyi Rihissa. Кривий Ріг Інгулець.jpg|Talvinen joki Kryvyi Rihissa. Ріка Інгулець в селі Цибулевому.jpg|Joen keskivaiheen maisemaa (Tsybuleven kylä). На берегу Ингульца. - panoramio.jpg|Inhuletsin alajuoksua Snihurivkan kaakkoispuolella. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainan joet Luokka:Dneprin vesistö
Pikkalanjoki

Pikkalanjoki (ruots. Pickalaån) on Siuntiossa, Uudellamaalla sijaitseva joki, joka kuuluu osaksi Siuntionjoen valuma-aluetta. Joki virtaa Vikträsk-järvestä Pikkalanlahteen. == Historia == Ennen Pikkalanjokijoki oli kapea salmi ja nykyinen Vikträskin järvi oli merenlahti. Suomenlahdelta johti yli viisi kilometriä pitkä vesiväylä Pikkalanjokea pitkin kohti Siuntiota. Vesiväylän satamapaikka oli Sjundbyn linnalla. === Laivaliikenne === Vuonna 1875 Uudenmaan rannikkoliikenne Oy ulotti reittiliikenteen Helsingistä Espoonlahdelle Luomaan. Vuonna 1884 siipipyörillä varustettu höyrylaiva Thyra alkoi liikennöidä Porkkalan ympäri Pikkalan rantaan. Höyrylaiva oli kooltaan 78 jalkaa pitkä ja siellä oli kaksi salonkia, ruokasali ja tupakkahytti. Edestakainen matka Siuntiosta Helsinkiin voitiin tehdä vuorokaudessa. Vuonna 1890 Pikkalasta oli laivayhteys sekä Helsinkiin että Turkuun. Pikkalan kartanon omistaja ruoppasi laivareitin Broändan sillalle ja rakensi Pikkalan sillan kaksiosaiseksi nostosillaksi, jotta laivat pääsivät kulkemaan sen ohi. Nostosillat olivat tuolloin vielä varsin harvinainen siltatyyppi Suomessa. Höyrylaivat Onni ja Ilma poikkesivat enimmillään jopa kolme kertaa viikossa Broändan laiturissa ja höyrylaiva Porkkalalle Pikkala oli jopa pääteasema. Matkustajalaivaliikenne loppui reitillä vuonna 1902, sillä juuri valmistuneesta rantaradasta oli tullut merkittävästi nopeampi kulkutapa. Uusi satama rakennettiin Pikkalanjoen alasuulle pääasiassa soraa ja halkoja kuljettavia proomuja ja lotjia varten. === Hylky === Joessa sijaitsee myös puisen aluksen hylky. 1970-luvulla Broändan sillan tuntumassa havaittiin vedessä mäntyhirsiä ja veneen tai laivan kaaren pala noin sadan metrin alueella. Oletettavasti hylky sijaitsee jossain muualla ja vesi oli tuonut sen osia jokea pitkin alas Broändan sillalle. === Pato === Joen alajuoksulla on Nokian rakentama Pikkalan pato. Meriveden ollessa alhaalla ja joen virtaaman ollessa vähäinen, padon yläpuolinen vedenkorkeus voi laskea huomattavan alas. Meriveden noustessa, joki ja järvi jäävät alemmaksi ja pato on silloin kiinni. Padolla säädellään meriveden ja makean veden sekoittumista. == Lähteet == Luokka:Siuntion joet Luokka:Siuntionjoen vesistö
Money Mark

Mark Ramos-Nishita (s. 10. helmikuuta 1960 Detroit, Michigan), tunnettu taiteilijanimellään Money Mark, on yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja tuottaja. Money Mark on parhaiten tunnettu lähes kahden vuosikymmenen mittaisesta yhteistyöstään Beastie Boysin kanssa. Soolouransa lisäksi hän on myös työskennellyt useiden tunnettujen artistien ja yhtyeiden kanssa kuten Carlos Santana, The Rolling Stones, Iggy Pop, Red Hot Chili Peppers, Beck, Moby, Jack Johnson ja Cypress Hill. == Ura == 1980-luvulla Money Mark toimi Dust Brothersin ääniteknikkona ja teki musiikin ohessa puusepän töitä. Tuttavansa, musiikkituottaja Mario Caldato Jr.:n kautta hänet tilattiin kunnostamaan Beastie Boysin asuinpaikkaa, jossa yhtye oli parhaillaan äänittämässä albumiaan Paul's Boutique (1989). Money Mark päätyi soittamaan ja tekemään kappaleita sen seuraavalle albumille Check Your Head (1992). Siitä lähtien hän oli mukana jokaisella ryhmän albumilla sen viimeiseen julkaisuun Hot Sauce Committee Part Two (2011) saakka ja kiersi säännöllisesti ryhmän mukana konsertoimassa. Money Markin ensimmäinen sooloalbumi Mark's Keyboard Repair julkaistiin vuonna 1995 brittiläisen Mo' Wax -levymerkin kautta. Hän soitti itse kaikki instrumentit ja äänitti albumin pääasiassa yhden oton äänityksillä 8-raitaisella C-kasettinauhurilla. New Musical Express luonnehti albumia ”lo-fi musiikin mestariteokseksi”. Albumi nousi 35. sijalle Britannian albumilistalla. Money Markin seuraavalla albumilla Push the Button (1998) oli mukana myös muita muusikoita kuten bassoa albumilla soittanut Sean Lennon ja The Jon Spencer Blues Explosion -yhtyeen rumpali Russell Simins. Albumi on Money Markin soolouran menestynein julkaisu. Se ylsi korkeimmillaan Britannian albumilistan sijalle 17. Money Mark on soittanut kaikilla albumeillaan 15-vuotiaana isältään saamaansa Fender Rhodes -sähköpianoa. Heinäkuussa 2023 Money Mark soitti koskettimia rap-yhtye Cypress Hillin kanssa hiphopin 50-vuotispäivän kunniaksi pidetyssä National Public Radion Tiny Desk -konsertissa. == Valikoitu soolouran diskografia == === Studioalbumit === * Mark's Keyboard Repair (1995) * Push the Button (1998) * Change Is Coming (2001) * Father Demo Square (2005) * Brand New by Tomorrow (2007) * Stand Up for Your Rice! (2007) * Songs from Studio D (2011) === EP:t === * Third Version EP (1996) == Valikoidut yhteistyöt == Beastie Boysin kanssa * Check Your Head (albumi, 1992) * Ill Communication (albumi, 1994) * Hello Nasty (albumi, 1998) * The Mix-Up (albumi, 2007) * Hot Sauce Committee Part Two (albumi, 2011) Beckin kanssa * Odelay (albumi, 1996) Jack Johnsonin kanssa * Better Together (single, 2005) * A Weekend at the Greek (live-DVD, 2005) * Sleep Through the Static (albumi, 2006) Red Hot Chili Peppersin kanssa * I'm With You (albumi, 2011) Linkin Parkin kanssa * Recharged (remix-albumi, 2012) The Claypool Lennon Deliriumin kanssa * The Monolith of Phobos (albumi, 2016) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset muusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset lauluntekijät Luokka:Yhdysvaltalaiset musiikkituottajat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Siuntion pitäjänmakasiini

Siuntion pitäjänmakasiini (ruots. Sjundeå sockenmagasin) oli Siuntiossa, Uudellamaalla sijainnut pitäjänmakasiini eli lainajyvästö. Vuonna 1746 perustettu lainajyvästö ei koskaan ollut merkitykseltään keskeinen Siuntiossa ja edes kaikki tilalliset eivät olleet sen osakkaita aluksi. == Historia == Siuntion pitäjänmakasiini päätettiin perustaa vuonna 1746. Kuitenkaan vielä vuonna 1750 ei ollut perustamisen eteen tehty mitään. Vasta tämän jälkeen nimismies Hans Myrberg, Kockiksen rusthollari ja Bölen Heickan tilallinen päättivät sijoittaa makasiiniin tynnyrin ruista henkeä kohti. Makasiinitoiminnan käynnistyttyä rakennettiin ensimmäinen pitäjänmakasiini Siuntion pappilan maalle 1757. Makasiinin ovi lukittiin kolmella lukolla ja sen päälliköksi nimettiin apulaispappi Henrik Lemström, ja valvojiksi lukkari Mårten Ärlig sekä talollinen Erik Eriksson Bölen Heickasta. Siuntion pitäjänkokouksessa 1816 päätettiin tukea Lohjan pedagogion toimintaa vuosittain viidellä tynnyrillä viljaa. Maksuja jatkettiin vuoteen 1822 jolloin koulu lakkautettiin. Vuonna 1827 lahjoitettiin lainajyvästöstä 50 tynnyriä viljaa tulen runteleman Turun hyväksi. 1860-luvun katovuodet lisäsivät kiinnostusta makasiinia kohtaan ja vanha pappilan mailla sijainnut makasiini päätettiin korvata suuremmalla, Siuntion kirkon luokse pystytettävällä rakennuksella vuonna 1877. Vanha makasiini oli myöskin jo huonokuntoinen. Kun viljaa ei 1800-luvun lopulla lainattu makasiinista, alettiin sitä käyttää muihin tarkoituksiin. Siuntiossa oli paljon rakennustöitä vuonna 1875 ja tuolloin päätettiin tukea talollisten taloutta antamalla jokaiselle osakkaalle 15 kappaa ruista ilmaiseksi. Liikaa kertynyttä viljaa muutettiin ensimmäisen kerran rahaksi 1881. Kolme vuotta myöhemmin makasiinirahasto nousi yli 10 000 markan, ja siitä ryhdyttiin jakamaan lainoja osakkaille. Makasiinin tuotoilla ylläpidettiin myös muun muassa kotikouluja. Vuonna 1914 keskusteltiin makasiinin viljavarantojen myymisestä ja makasiinin lakkauttamisesta. Viljan laadun katsottiin heikkenevän pitkäaikaisessa varastoinnissa ja sunnitelmat Siuntion hautausmaan laajentamisesta uhkasivat pitäjänmakasiinin sijaintia. Suunnitelmia ei kuitenkaan hyväksytty ja myöhemmin vuosina 1917-1918 pitäjänmakasiini tuli tarpeeseen. Vuonna 1921 Siuntion pitäjänmakasiini lakkautettiin ja kaikki vilja myytiin. Makasiinirakennusta kirkolla ei enää ole olemassa. === Sjundbyn makasiini === Siuntiossa sijaitsi myös toinen lainajyvästö Sjundbyn linnalla. Tämä viljamakasiini perustettiin jo 1600-luvulla vapaaherratar Maria Silfverhjelmin johdosta. Lainajyvästö oli tarkoitettu Sjundbyn alaisien tilojen avuksi vaikeina aikoina. == Lähteet == Luokka:Siuntion rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pitäjänmakasiinit Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Imperatritsa Jekaterina Velikaja (1914)

Imperatritsa Jekaterina Velikaja () oli Imperatritsa Marija-luokan taistelulaiva. Alus otettiin 1915 palvelukseen Venäjän keisarikunnan laivaston Mustanmeren laivastossa. == Valmistus == Alus tilattiin nimellä Jekaterina II Mustanmeren telakalta Nikolajevista (nyk. Mykolajiv), missä köli laskettiin 30. lokakuuta 1913. Alus laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1914 ja nimettiin uudelleen 27. kesäkuuta 1915. Se valmistui 18. lokakuuta 1915. == Palvelus == Palvelukseen otettaessan Imperatritsa Jekaterina Velikaja sijoitettiin Mustanmeren laivastoon, jonka mukana se osallistui ensimmäisen maailmansodan taisteluihin Bulgariaa ja Osmanien valtakuntaa vastaan. Helmikuun vallankumouksen jälkeen alus nimettiin Svobodnaja Rossijaksi (). Bolševikit valtasivat aluksen loppuvuodesta 1917. Brest-Litovskin rauhan jälkeen bolševikit välttivät aluksen luovuttamisen Saksan keisarikunnalle upottamalla sen Novorossijskin satamassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäjän keisarikunnan laivaston taistelulaivat
Harris Corporation

Harris Corporation oli yhdysvaltalainen aseteollisuus-, ilmailu- televiestintä- ja informaatiotekniikan yritys, jonka päämaja sijaitsee Melbournessa Floridassa. Yrityksen liikevaihto on noin viisi miljardia dollaria ja sillä on yli . Yritys sulautui L3 Technologiesin kanssa vuonna 2019 uudeksi yritykseksi L3Harris Technologies. Yrityksen tuotteita ovat muun muassa pimeänäkölaitteet. Muita tuotteita ovat muun muassa Night Hawk -sarjan tietokoneet. == Historia == Yritys on perustettu vuonna 1926 nimellä Harris- Seybold-Potter Company ja se aloitti pienenä kirjapainokoneiden valmistajana. Vuonna 1957 yritys yhdistyi Intertypen kanssa ja vuonna 1967 Harris-Intertype yhdistyi elektroniikkalaitteita valmistavan Radiation-yrityksen kanssa. Tämän jälkeen yritys osti RF Communicationsin ja osallistui Apollo-ohjelman tiedonkäsittelyn järjestelmiin. Vuonna 1972 yritys osti General Electricin televisiolaitteiden valmistuksen ja vuonna 1974 Datacraftin. 1970-luvun lopulla yritys teki sopimuksen ranskalaisen Matran kanssa ja siirtyi 1980-luvulla yhä enemmän elektroniikkaan. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset aseteollisuusyritykset
Nicolai Herrmann

Nicolai Wilhelm Herrmann (11. joulukuuta 1889 Riika – 29. tammikuuta 1953 Kööpenhamina) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Herrmannin vanhemmat olivat liikemies Wilhelm Martin Herrmann ja Sophie Elisabeth Meisch. Herrmann tuli ylioppilaaksi Riiassa 1906 ja teki opintomatkoja useisiin Keski-Euroopan maihin ja Skandinaviaan. Hän oli harjoittelija huolinta-, laivanvarustus- ja pankkiiriliikkeissä Riiassa 1906–1912, Kymin Oy:n kirjeenvaihtaja 1912–1918, kirjeenvaihto-osaston päällikkö 1918–1919, avustava myyntipäällikkö 1919–1921, myyntipäällikkö ja johtaja 1921–1950, sekä Suomen Paperitehtaitten Yhdistyksen edustaja Tanskassa 1951–1953. Suomen kansalainen Herrmann oli vuodesta 1937. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1949. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Oskar Lindroos

Frans Oskar Lindroos (10. toukokuuta 1885 Kuopio – 16. kesäkuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen kultaseppä, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Lindroosin vanhemmat olivat kultaseppä Frans Wiktor Lindroos ja Maria Lovisa Bäckström ja puolisot 1910–1940 Magda Funck ja 1941–1952 Marta Martin. Lindroos kävi Helsingin Suomalaista Yhteiskoulua 1894–1895 ja Helsingin suomalaista reaalilyseota 1895–1899, opetteli kultasepän ammattia isänsä liikkeessä Helsingissä vuodesta 1899 ja suoritti kultasepän kisällitutkinnon 1904. Kultaseppämestari hänestä tuli 1953. Lindroos oli Osk. Lindroos -yhtiön omistaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1907. Suomen Kultaseppien Keskus-Osakeyhtiön, sittemmin Kultakeskus-yhtiö, perustajaosakas hän oli vuodesta 1925 ja toimi yhtiön hallintoneuvoston ja hallituksen puheenjohtajana. Hänellä oli myös useita oman alansa ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Lindroos sai 1949. Hän oli Suomen Kultaseppien Liiton kunniajäsen. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kultasepät Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Heikki Korpimaa

Heikki Korpimaa, vuoteen 1906 Helenius (7. toukokuuta 1888 Hämeenlinna – 24. lokakuuta 1958) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Korpimaan vanhemmat olivat satulaseppämestari Timoteus Helenius ja Wilhelmina Wallenius ja puoliso vuodesta 1912 Elviira Maria Vallinen. Korpimaa kävi Hämeenlinnan käsityöläiskoulun, satulasepänkisälli hänestä tuli 1908. Hän teki opinto-, hankinta- ja myyntimatkoja Venäjälle 1910–1917. Korpimaa oli Timo Heleniuksen liikkeen, vuodesta 1926 Toiminimi T. Helenius & Korpimaa ja vuodesta 1947 Korpimaa Oy, palveluksessa vuodesta 1902. Hän oli yhtiön osakas ja johtaja vuodesta 1926 ja toimitusjohtaja sekä johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1947. Korpimaa oli myös Korpikumi Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1948. Nuoruudessaan Korpimaa oli tunnettu kilpahiihtäjä ja keskimatkojen juoksija. Hän sai 1 500 metrin juoksussa hopeamitalin Suomen mestaruuskilpailuissa 1907 ja 1909 ja teki matkalla Suomen ennätyksen 1909. Korpimaalla oli useita luottamustehtäviä ja hänet tunnettiin myös lahjoittajana. Hän muun muassa osallistui Liikesivistysrahaston varojen hankintaan, teki lahjoituksia Kansanavulle sekä tuki VTT:n nahkaa koskevia tutkimuksia merkittävällä summalla ja Teknillisen korkeakoulun julkaisutoimintaa sen täyttäessä sata vuotta. Kauppaneuvoksen arvonimen Korpimaa sai 1949.Kuka kukin on 1954, s. 393 Viitattu 30.8.2022. Toimittaja, asianajaja Timo Korpimaa oli Heikki Korpimaan veli. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Franz von Stuck

Franz von Stuck (24. helmikuuta 1863 Tettenweis, Baijerin kuningaskunta, Saksan liitto – 30. elokuuta 1928 München, Weimarin tasavalta) oli saksalainen taidemaalari, kuvanveistäjä sekä arkkitehti. Hänet tunnetaan eroottisista ja mytologisista teemoistaan. == Nuoruus == Franz von Stuckista tuli lapsena lahjakas karikatyristi. Vuosina 1878–1881 hän kävi Kunstgewerbeschule-koulua Münchenissä. Hän sai koulussa kannustusta Ferdinand Barthilta. Von Stuck kävi toisen asteen opintojensa jälkeen taidekoulussa Münchenissä ja siirtyi vuonna 1881 Münchenin taideakatemiaan. == Teoksia == Franz Von Stuck - The Guardian of Paradise.jpg|Der Wächter des Paradieses, 1889. Franz von Stuck 004.jpg|Die Sünde, 1893. Franz von Stuck -Wounded Amazon, 1903.jpg|Verwundete Amazone, 1903. Stuck, Franz von - Salome - Google Art Project.jpg|Salome, 1906. Sisyphus by von Stuck.jpg|Sisyphus, 1920. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Jugend Luokka:Saksalaiset aateliset Luokka:Saksalaiset kuvanveistäjät Luokka:Saksalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet
Konsekraatio

Konsekraatio tarkoittaa Suomessa kristillisten kirkkojen eukaristiaan eli ehtoollisen viettämiseen keskeisenä kuuluvaa ehtoollisleivän ja ehtoollisviinin siunaamista, joka tapahtuu ehtoollisen asetussanojen lukemisen kautta. Konsekraatio ja varsinkin englannin sana consecrate voi kristillisessä kontekstissa merkitä myös yleisemmin jonkin asian siunaamista, esimerkiksi piispojen virkaan vihkimistä tai uusien kirkkorakennusten vihkimistä. Sana pohjautuu latinan verbiin sacrare, julistaa pyhäksi, johon on liitetty con- etuliite (kanssa, kera). ==Ehtoollisen konsekraatio== Suomen evankelis- luterilaisessa kirkossa uhrivirren aikana pappi kattaa ehtoollispöydän valmiiksi. Prefaation eli ylistysrukouksen jälkeen pappi lausuu asetussanat, jotka perustuvat synoptisten evankeliumien kuvaukseen viimeisestä ehtoollisesta. Ne alkavat sanoilla Herramme Jeesus Kristus, sinä yönä, jona hänet kavallettiin... Konsekraation ja ehtoollisen nauttimisen välissä luetaan vielä Isä meidän -rukous ja lauletaan Agnus Dei. Luterilaisen teologian mukaan konsekraation jälkeen Kristus on läsnä ehtoollisleivässä ja -viinissä ehtoollisen nauttijan henkilökohtaisesta uskosta riippumatta, mutta leipä ja viini ovat yhä myös leipää ja viiniä. Tätä näkemystä kutsutaan konsubstantiaatio-opiksi. Reformoitujen kirkkojen opetuksen mukaan leipä ja viini ovat vain Kristuksen ruumin ja veren vertauksena, ja Kristuksen läsnäolo on riippuvainen henkilökohtaisesta uskosta. Roomalaiskatolinen kirkko noudattaa transsubstantiaatio-oppia, jonka mukaan leipä ja viini menettävät konsekraatiossa luonnollisen olemuksensa, ja ovat sen jälkeen enää ainoastaan Kristuksen ruumis ja veri. Tämä käsitys perustuu Matteuksen evankeliumin viimeisiin sanoihin, Et ecce ego vobiscum sum omnibus diebus usque ad consummationem saeculi, ”Ja katso, minä olen teidän kanssanne kaikki päivät maailman loppuun asti.” ==Lähteet== Luokka:Messu Luokka:Jumalanpalvelukset