EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pia Tafdrup

Pia Tafdrup (s. 29. toukokuuta 1952 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen kirjailija.Pia Tafdrup. Kvinfo.dk. Viitattu 9.4.2020. Tafdrup valmistui vuonna 1977 Kööpenhaminan yliopistosta aineenopettajaksi. Seuraavana vuonna hän meni naimisiin apulaisprofessori Bo Hakon Jørgensenin kanssa, ja he asettuivat asumaan Pohjois-Sjællandiin. Kun pariskunnan lapset kasvoivat, perhe muutti Kööpenhaminaan. Hänen tunnetuimpia runoteoksiaan ovat Når der går hul på en engel (esikoisteos, 1981), Den inderste zone (1983), Hvid feber (1986), Krystalskoven (1992), Tusindfødt (1999) ja Hvalerne i Paris (2002). Lisäksi Pia Tafdrup on kirjoittanut romaanit Hengivelsen (2004) ja Stjerne uden land (2008). Tafdrup on nimennyt itselleen tärkeimpien kirjojen olevan anatomian oppikirja, tanskan kielen sanakirja ja Raamattu. Kirjat heijastavat hänen runojensa eksistentiaalisia teemoja: ruumiin, kielen ja uskonnollis- metafyysisen puolen. Hän kuvaa runoissaan naispuolista kokemusmaailmaa, joka koskee sekä ruumista että henkeä. Hänen ilmaisuaan kuvaillaan ruumiilliseksi tai eroottiseksi runoudeksi. Hänelle kieli on eroottinen vartalo, samoin kuin kehon liikkeet luetaan aakkosten tapaan. Sanat elävät lihassa, mutta annetaan myös meille ulkopuolelta armon lahjana, inspiraationa. Tafdrup sai Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon vuonna 1999 teoksesta Dronningeporten. ==Suomennetut teokset== * Tarkovskin hevoset (Tarkovskijs heste), suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, Helsinki: Ntamo 2018 ISBN 978-952-215-750-8 ===Suomennettuja runoja=== ;LähdePia Tafdrup, Luettelo suomennetuista runoista. Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta. Päivitetty 28.9.2021, viitattu 11.10.2021 * Aina ja ei koskaan, suom. Senta Teräsalmi, julkaisussa: 80–90: pohjoismainen antologia, toim.: Jørgen Aabenhus ym., Laatusana 1990 ISBN 951-9062-24-6 Runo on teoksesta Den inderste Zone (1983). * Me emme ole yhden päivän eläimiä, suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, julkaisuissa: Mukkula 2003: Lahden kansainvälinen kirjailijakokous, Lahti 2003 ja Tuli & Savu: runouslehti 2004; nro 1 Runo on kokoelmasta Hvalerne i Paris (2002) * Valtameren polttopiste, suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, julkaisuissa: Mukkula 2003 ja Tuli & Savu 2004; nro 1 Runo on kokoelmasta Hvalerne i Paris (2002) * Valtapiirejä, suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, julkaisussa: Mukkula 2003 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Seututie 687

pienoiskuva|Seututie 687 Niemimaantien risteyksen pohjoispuolella Karijoella. Seututie 687 on tie joka kulkee Kristiinankaupungin Palonista Karijoen, Teuvan ja Jurvan kautta Laihian Kylänpäähän. Tien pituus on 86 kilometriä. Tien osoitenimenä on Alakyläntie Palonista seututien 663 risteykseen, Kauhajoentie 280 metrin pituisella yhdessä seututien 663 kanssa kuljettavalla osuudella, Kirkkotie seututieltä 663 yhdystien 6633 risteykseen, Teuvantie Teuvan kuntarajalle, Karijoentie Porvarintien risteykseen, Porvarintie kantatien 67 risteykseen, Kaskistentie yhdessä kantatien 67 kanssa kuljettavalla osuudella, Vaasantie kantatieltä 67 Kurikan kuntarajalle, Teuvantie kuntarajalta seututien 685 risteykseen, jälleen Vaasantie yhdessä seututien 685 kanssa kuljettavalla osuudella, Laihiantie Laihian kuntarajalle, ja Jurvantie kuntarajalta eurooppatien 12 ja valtatien 3 risteykseen. ==Lähteet== 687 Luokka:Kristiinankaupungin liikenne Luokka:Karijoen liikenne Luokka:Teuvan liikenne Luokka:Kurikan liikenne Luokka:Laihian liikenne
George W. Bush Presidential Center

George W. Bush Presidential Center on Texasin University Parkissa sijaitseva kirjasto ja museo, joka avattiin yleisölle 25. huhtikuuta 2013. Se esittelee Yhdysvaltain 43. presidentin George W. Bushin presidenttikautta vuosina 2001–2009. Museo toimii Southern Methodist -yliopiston kampusalueella. Museon ylläpidosta vastaa yliopisto ja Yhdysvaltain kansallisarkisto. ==Kuvat== Tiedosto:George W. Bush Presidential Center D6084B68.jpg|Presidentti Barack Obama puhumassa museon avajaisissa. Tiedosto:9 11 Remembered at Bush Presidential Library (27016830801).jpg|Museon sisätiloja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Museon viralliset kotisivut Luokka:Yhdysvaltain presidenttien kirjastot Luokka:Texasin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Yhdysvaltain museot Luokka:George W. Bushin presidenttikausi
Niinisaari (Karjalan tasavalta)

Niinisaari (, ) on entinen kylä Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Hirvaksen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Sandaljärven samannimisellä saarella 40 kilometriä Kontupohjasta luoteeseen. Niinisaaren asutukset mainitaan ensimmäisen kerran vuosien 1496 ja 1563 verokirjoissa. Myöhemmin kylä koostui kahdesta osasta, Suvipäästä ja Pohjoispäästä, joiden välissä sijaitsevalla mäellä kohosi kirkko. Niinisaaren seurakunnan kylät muodostivat Selkien kyläryhmän. Sen asukkaat olivat lyydiläisiä, joilla oli läheiset suhteet naapurissa asuviin venäläisiin. Niinisaarelaiset harjoittivat kalastusta ja maanviljelyä. 1900-luvun alussa lähiseudun kylät muodostivat Kontupohjan volostin Pietari-Paavalin kyläkunnan. Siihen kuului Niinisaaren lisäksi 12 kylää: Joršši (ven. Jeršovskaja), Kautvaara, Kondjärvi (Kondozero), Kontu (Vladimirskaja), Kortaš (Kortaševa selga), Koukoiselkä (Kovkoiselga), Lismajärven (Ližmozero) Suurisaari (Bolšoi ostrov) ja Pienisaari (Malyi ostrov), Matju (Matjukov navolok), Palolampi (Palaja lamba), Riihenselkä ja Tiudia. Vuonna 1905 kyläkunnassa oli 2 657 asukasta. Niinisaaressa oli 37 taloa, 270 asukasta ja koulu. Venäjän vallankumouksen jälkeen Niinisaari kuului Selkien kyläneuvostoon, jonka keskuspaikka oli Riihenselkä. Niinisaaressa toimi kalastuskolhoosi Udarnik. Vuonna 1933 siellä oli 209 asukasta, jotka kaikki olivat karjalaisia. Kylä jäi autioksi Hruštšovin ajan maatalouspolitiikan seurauksena, ja eristyneisyytensä takia siellä on jäljellä enää muutamia kesämökkeinä toimivia taloja. Niinisaaren nähtävyys on vuonna 1620 rakennettu puinen Pietarin ja Paavalin kirkko. Sen edeltäjä, joka mainitaan vuonna 1583, lienee tuhoutunut sekasorron ajan levottomuuksissa. Kirkko koostui aluksi alttarihuoneesta ja nelikulmaisesta rukoustilasta, jonka yläpuolella kohosi kahdeksankulmainen torni telttakattoineen. Alkuperäinen eteishuone korvattiin 1700-luvun puolivälissä leveällä viisiseinäisellä eteisellä ruokailutiloineen ja porrashuoneineen. Samaan aikaan tornin yläpuolelle rakennettiin toinen ylöspäin levenevä hirsisalvos. 1800-luvun puolivälissä kirkkoon liitettiin kellotorni, joka ei ole säilynyt. Aikaisemmin pogostalla oli myös Herran temppeliintuomisen talvikirkko. Kirkon torni tuhoutui Venäjän sisällissodan aikana tykkitulessa vuonna 1920. Rakennuksen ulkoasu palautettiin 1950-luvulla suoritetussa restauroinnissa. Sisätilojen asu on perinteinen, mutta ikonostaasi ei ole säilynyt. Kävijän huomio kiinnittyy kahdeksanosaiseen ”taivaskattoon”. Kirkko restauroitiin uudelleen vuosina 2003–2004. ==Lähteet== Luokka:Kontupohjan piirin entiset kylät
Krisztina Tóth (pöytätennispelaaja)

Krisztina Tóth (29. toukokuuta 1974 Miskolc) on unkarilainen entinen pöytätennispelaaja ja Euroopan-mestari. Tóth kilpaili urallaan kuusissa olympialaisissa. Tóth osallistui ensimmäisen kerran olympialaisiin Atlantan olympialaisissa 1996, jolloin hän osallistui sekä kaksin- että nelinpeliin. Kaksinpelissä hän voitti alkulohkossaan yhden ottelun ja hävisi kaksi eikä päässyt pudotuspeleihin. Nelinpelissä hän pelasi Csilla Bátorfin parina. He voittivat alkulohkossaan kaksi ottelua kolmesta, mutta eivät päässeet pudotuspeleihin. Neljä vuotta myöhemmin Sydneyn olympialaisissa Tóth osallistui jälleen kaksin- ja nelinpeliin. Kaksinpelissä hän voitti ensimmäisen kierroksen ottelunsa venäläistä Irina Palinaa vastaan, mutta hävisi toisella kierroksella Kiinan Taipein Chen Jingille. Nelinpeliin hän osallistui jälleen Bátorfin kanssa. He voittivat ensimmäisellä kierroksella Saksan joukkueen ja puolivälierissä Etelä-Korean kakkosjoukkueen. Välierissä he hävisivät Kiinan kakkosjoukkueelle 3–1. Pronssiottelussa Etelä-Korean ykköspari voitti Unkarin parin 3–2. Ateenan olympialaisissa 2004 hän osallistui jälleen kaksin- ja nelinpeliin. Kaksinpelissä hän voitti ensimmäisessä ottelussaan nigerialaisen Funke Oshonaiken, mutta seuraavassa ottelussa hongkongilainen Tie Ya Na voitti Tóthin 4–1. Nelinpelissä unkarilaispari Tóth–Bátorfi hävisi ensimmäisen pelin kroatialaiselle parille. Pekingin olympialaisissa Tóth voitti ensimmäisessä ottelussa Rūta Paškauskienėn, mutta hävisi seuraavan ottelun yhdysvaltalaiselle Wang Chenille. Viimeisen kerran Tóth osallistui olympialaisiin Lontoossa 2012, kun hän pelasi kaksinpelissä. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella venezuelalaisen Fabiola Ramos, mutta hävisi toisella kierroksella Kiinan Taipein Chen Szu-Yulle. Tóth saavutti urallaan yhden MM-mitalin, kun hän oli vuoden 1995 MM-kilpailuissa nelinpelissä kolmas Csilla Bátorfin kanssa. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän saavutti urallaan 24 mitalia, joista seitsemän oli kultaisia ja yhdeksän hopeisia. Kaksinpelissä hän saavutti kaksi EM-hopeaa (1996 ja 2002) ja kaksi EM-pronssia (1998 ja 2008). Naisten nelinpelissä hän voitti kolme EM-kultaa (1994, 2000 ja 2008), neljä EM-hopeaa (2003, 2005, 2007 ja 2012) ja kaksi EM-pronssia (2010 ja 2011). Sekanelinpelissä hänellä on EM-kultaa vuosilta 1996 ja 2003 sekä EM-pronssia 2005 ja 2007. Naisten joukkuekilpailussa hän on ollut mukana voittamassa EM- kultaa vuosina 2000 ja 2007. Hänellä myös joukkuekilpailusta EM-hopeaa vuosilta 1996, 1998 ja 2008 sekä EM-pronssia 1994 ja 2011. == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset pöytätennispelaajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Catherine McNally

Catherine ”Caty” McNally (s. 20. marraskuuta 2001 Cincinnati, Ohio) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA- listan sijalla 105 syyskuussa 2019 ja nelinpelissä sijalla 38 maaliskuussa 2020. Hän on voittanut kaksi WTA-turnausta nelinpelissä. Vuonna 2018 McNally voitti tyttöjen nelinpeliturnauksen Yhdysvaltain avoimissa Cori Gauffin kanssa. Samana vuonna hän pelasi myös Ranskan avointen loppuottelussa, jossa hävisi Gauffille. McNally pelasi ammattilaistasolla Grand Slam -turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Wimbledonissa 2019. Vuonna 2019 McNally voitti kaksi WTA-turnausta nelinpelissä Cori Gauffin kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Afgrund

Afgrund on Ruotsissa vuonna 2006 perustettu grindcore-yhtye. Yhtyeen perustivat kitaristi Patrik Howe, rumpali Olle Ferner sekä laulaja-kitaristi Andreas Baier. Ferner korvattiin jo perustamisvuonna Panu Postin toimesta. Yhtyeen tämänhetkinen kokoonpano on hämärän peitossa, sillä yhtyeestä on kaksi eri kokoonpanoa jotka molemmat väittävät olevansa alkuperäisiä. Toiseen kuuluvat alkuperäiskokoonpanosta Baier, Howe ja Posti,Afgrund Grindcore Official Facebook toiseen taas Marchiori, Schweiger ja Ryabchenko.Afgrund666 Facebook == Diskografia == === Studioalbumit === * * * * === Demot, EP:t, split-julkaisut === * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Afgrund Bandcamp * Afgrund Official Bandcamp * Afgrund Soundcloud * Afgrund Instagram Luokka:Ruotsalaiset grindcoreyhtyeet
Ostfildern

Ostfildern on kaupunki Esslingenin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa Lounais-Saksassa. Se muodostettiin vuonna 1975 neljästä maalaiskunnasta, jotka olivat urbanisoitumisen myötä kasvaneet yhteen. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 39 908 asukasta. == Maantiede == Ostfildern sijaitsee ylänkömaalla Baden-Württembergin keskiosassa seitsemisen kilometriä Stuttgartin keskustasta kaakkoon. Ostfildern ja koko Esslingenin piirikunta kuuluu Stuttgartin metropolialueeseen. Filder on Esslingenin piirikunnan länsipuoliskon ja Stuttgartin eteläiset kaupunginosat kattava hedelmällinen ylänkö. Nimensä mukaisesti Ostfildern sijaitsee Filderin itäosassa. Kaupungin viralliset osa-alueet ovat Kemnat, Nellingen, Ruit ja Scharnhausen. Ostfildern-nimistä kantakaupunkia ei ole, vaan osa-alueisiin viitataan laittamalla niiden nimet Ostfildern-nimen perään. == Historia == Ensimmäiset asiakirjamaininnat Ostfildernin osa-alueista ovat 1100- ja 1200-luvuilta. Nellingen mainitaan ensi kerran 1120, Ruit 1173, Kemnat 1229 ja Scharnhausen 1242. Nykyisen Ostfildernin itäosassa sijaitseva Nellingen oli seutukunnan tärkein kylä ja Nellingenin rovastikunnan keskus 1200-luvulta 1600-luvulle. Neckarin pohjoispuolella uhkasi kuitenkin valtakunnankaupunki Esslingen, jonka joukot tuhosivat Nellingenin ja Kemnatin kylät vuoden 1449 kahakassa. Ruit koki saman kohtalon 1519. Scharnhausen puolestaan kärsi kaupunginpalosta 1590. Herttua Carl Heugen rakennutti Scharnhauseniin uusklassisen linnan 1780-luvulla. Sen puutarhaa laajennettiin 1800-luvun alussa, jolloin syntyi Scharnhauser Park. Maatalous oli Ostfildernin alueen pääelinkeino vielä 1800-luvulla, sillä alueen sijainti oli teollisuuden kannalta epäedullinen. Neckarin jokilaakso ja Stuttgart sen sijaan alkoivat teollistua, ja Ostfildernin kylistä käytiin enenevässä määrin töissä lähialueilla jopa jalan. Vanhat talonpoikaiskylät alkoivat muuttua työläisten yhdyskunniksi. 1920-luvulla rakennettiin raitiotieyhteyksiä, jotka yhdistivät Nellingenin ja Scharnhausenin naapurikaupunkeihin. 1960- ja 1970-luvuilla yrityksiä alkoi siirtyä Filderiin, minkä myötä myös Ostfildernin asema muuttui täysin. Väkimäärä moninkertaistui toisen maailmansodan jälkeen, kasvua tuli paitsi tavanomaisesta muuttoliikkeestä, myös ihmisistä, jotka pakenivat idästä. Ostfildern oli 1900-luvun jälkipuoliskolla muuttunut kylien rykelmästä esikaupunkialueeksi. Väkiluku kasvoi edelleen vuodesta 1975 vuoteen 2018 noin 40 %. == Talous ja liikenne == Ostfildernissä toimii useita kirjankustantamoita, joiden ympärille on kehittynyt klusteri. Kaupungissa harjoitetaan koneenrakennusta ja siellä toimii erinäisiä ammatillisia oppilaitoksia. Ostfildern on myös kongressikaupunki. Ostfildern liitettiin Stuttgartin kaupunkirataverkkoon vuonna 2000. Moottoritie BAB 8 kulkee aivan kaupungin eteläpuolitse. Stuttgartin lentoasema sijaitsee välittömästi Ostfildernin lounaispuolella. == Lähteet ja viitteet == == Aiheesta muualla == *Kaupungin verkkosivut *Ostfildern, Baden-Württemberg, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength Luokka:Baden-Württembergin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Merzig

Merzig on kaupunki Merzig-Wadernin piirikunnassa Saarlandin osavaltiossa Lounais-Saksassa. == Maantiede == Merzig sijaitsee Saar-joen varrella Saarlandin luoteisosassa. Kaupungin alue rajautuu lännessä Ranskaan. Linnuntie-etäisyys Saarbrückenistä on noin 35 kilometriä luoteeseen ja Trieristä saman verran etelään. Luxembourg sijaitsee noin 40 kilometriä Merzigistä luoteeseen. Merzig koostuu seitsemästätoista kaupunginosasta, joista osa on kantakaupungista erillään olevia kyliä. Saar virtaa Merzigin halki pohjoiseen kohti Moselia. Asutus on keskittynyt joen rannoille. Merzigin toiseksi suurin kaupunginosa Brotdorf sijaitsee muutaman kilometrin koilliseen joenvarren asutustihentymästä. Merzigin länsi- ja itäosat ovat laajalti metsää ja maatalousmaata. == Historia == Merzigin alueella asui muinoin kelttejä ja roomalaisia. Eräiden kylien historia alkaa frankkien kolonisaatiosta 600-luvulta. Merzig toimi Merzig-Saargaun kondominaatin pääpaikkana sydänkeskiajalta 1700-luvun loppuun. Merzig-Saargau oli Trierin piispojen ja vaaliruhtinaiden sekä Lothringenin herttuoiden yhteishallintoalue. Vuonna 1778 ruhtinas Clemenz Wenzeslaus kohotti Merzigin Trierin vaaliruhtinaskunnan virkakaupungiksi. Wenzeslausin päätös näkyy nykyisin Merzigin vaakunassa, jossa on Trierin punainen risti ja Lothringenin musta kaksoisristi. Vaikka Merzig oli merkittävä hallinto- ja kauppapaikka jo keskiaikana, viralliset kaupunkioikeudet se sai vasta 1825. Nykyinen Merzig muodostettiin 1974 Merzigin kaupungista ja sitä ympäröineistä kuudestatoista maalaiskunnasta. == Talous ja liikenne == Merzigissä on muun muassa keramiikka- ja metalliteollisuutta. Palvelualat ovat suurin työllistäjä. Merzigin rautatieasema, Bahnhof Merzig, sijaitsee Saarlandin halki etelästä pohjoiseen kulkevan 88-kilometrisen Saarstrecke-rautatien varrella. Etäisyys Saarbrückenin päärautatieasemalta on 39,2 kilometriä pohjoiseen. Aivan Merzigin keskustassa on rautatieliikennepaikka Merzig Stadtmitte, se sijaitsee noin kilometrin Merzigin rautatieasemalta pohjoiseen. Myös Besseringenissä on liikennepaikka. Moottoritie BAB 8 kulkee Merzigin alueella ja se on kytketty paikalliseen tieverkkoon kahdella liittymällä. == Lähteet ja viitteet == == Aiheesta muualla == *Merzig, Saarland, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength Luokka:Saarlandin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Kim Brennan

Kimberley "Kim" Brennan (o.s. Crow, s. 9. elokuuta 1985) on australialainen soutaja. Hän voitti olympiakultaa yksikössä Rio de Janeirossa 2016. Lontoon olympialaisissa 2012 hän saavutti pariairokaksikossa Brooke Pratleyn kanssa hopeaa ja yksikössä pronssia. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui perämiehettömässä kaksikossa kymmenenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa Brennan voitti yksikössä kultaa Chungjussa 2013 ja Aiguebelettessa 2015 sekä saavutti hopeaa Amsterdamissa 2014. Pariairokaksikossa hän saavutti MM-hopeaa Karapirossa 2010 ja Bledissä 2011. Kahdeksikossa hän saavutti MM-pronssia Etonissa 2006. Brennan kilpaili nuorempana yleisurheilussa ja saavutti 400 metrin aitajuoksussa hopeaa alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2001. Kim Brennanin puoliso Scott Brennan on soudun olympiavoittaja Pekingistä 2008. == Lähteet == Luokka:Australialaiset soutajat Luokka:Australialaiset olympiavoittajat Luokka:Australialaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cassandra Steen

Cassandra Steen (s. 9. helmikuuta 1980 Ostfildern-Ruit, Baden-Württemberg) on saksalainen kevyen musiikin laulaja. Hänen tyylilajinaan on lähinnä rhythm and blues. Steen on esiintynyt sekä soololaulajana että Glashaus-yhtyeen solistina. Hän on niin ikään ollut mukana Zeichen der Zeit -projektissa. == Ura == Cassandra Steen varttui kaksikielisessä ympäristössä: kodin piirissä puhuttiin englantia, muualla saksaa. Hän lauloi jo 17-vuotiaana stuttgartilaisessa Freundeskreis-hiphop-yhtyeessä ja toimi sen jälkeen lyhyen aikaa soololaulajana. Vuosina 1999–2008 ja edelleen vuodesta 2016 alkaen Steen on toiminut soul-yhtye Glashausin solistina. Steenin ensimmäinen studioalbumi Seele mit Herz julkaistiin 2003, mutta se menestyi heikosti. Vuonna 2009 julkaistiin Steenin toinen studioalbumi Darum leben wir. Sen kaupallinen menestys oli hyvä, mutta kriitikkovastaanotto jäi varaukselliseksi. Steenin ääntä luonnehdittiin yhtäältä vahvaksi ja tunteikkaaksi, toisaalta sen luonnehdittiin hukkuvan voimakkaaseen äänitaustaan. Levyltä lohkaistu single "Stadt" nousi listoilla sijalle kaksi. Steenin kolmas sooloalbumi Mir so nah julkaistiin huhtikuussa 2011, ja siinä nähtiin merkkejä taiteellisesta kypsymisestä. Vuonna 2017 Steen lauloi Glashausin studioalbumilla Kraft. Cassandra Steen on työskennellyt myös ääninäyttelijänä. Vuonna 2009 hän antoi äänensä Tianan hahmolle elokuvassa Prinsessa ja sammakko. Steen duetoi Ne-Yon kanssa elokuvaan liittyvällä singlellä "Never Knew I Needed". == Lähteet == == Aiheesta muualla == *YouTube: Cassandra Steen - Stadt ft. Adel Tawil Luokka:Saksalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Muinaiskiina

Muinaiskiina on varhaisin tunnettu kiinan kielen muoto ja kaikkien nykyajan kiinan muotojen kantamuoto. Vanhimmat kirjoitukset muinaiskiinaksi ovat oraakkeliluihin kirjoitettuja ennustustekstejä noin vuodelta 1250 eaa., eli myöhäiseltä Shang-dynastialta. Pronssikaiverrukset yleistyivät sitä seuraavalla Zhou-dynastialla. Zhoun loppupuolella luotiin rikasta kirjallisuutta, kuten Mestari Kongin keskustelujen, Mengzin ja Zuozhuanin kaltaisia klassikoita. Nämä teokset olivat mallina klassiselle kiinalle, joka oli kirjoitetun kiinan standardi 1900-luvun alkupuolelle saakka, säilyttäen myöhäismuinaiskiinan sanastoa ja kielioppia. Muinaiskiinaa kirjoitettiin monenlaisilla varhaisilla kiinan merkeillä, kuten oraakkeliluu-, pronssi- ja sinettikirjoituksena. Merkkien ja yksitavuisten ja -morfeemisten sanojen välillä oli tarkka vastaavuus koko ajanjaksolla. Vaikka kirjoitusjärjestelmä ei ollutkaan aakkosto, suurin osa merkeistä luotiin fonetiikka huomioon ottaen. Alun perin sanat, joita oli vaikea kuvata visuaalisesti, esitettiin "lainaamalla" merkkiä toisesta sanasta, joka kuulosti samanlaiselta. Myöhemmin lisättiin uusia merkkejä epäselvyyksien välttämiseksi lisäämällä radikaaleja, jotka kuvaavat jotain kategoriaa. Näistä muodostui yhdysmerkkejä (xingsheng). Xingsheng-merkkejä luotiin paljon lisää Zhou-dynastian aikana. Useimpien tutkijoiden mukaan muinaiskiina erosi keskikiinasta siten, ettei siinä ollut retrofleksejä tai palataalisia obstruentteja vaan jonkinlaisia konsonanttiklustereita, sekä siten, että siinä oli soinnittomia nasaaleja ja likvidoita. Viimeaikaisimmissa rekonstruktioissa muinaiskiinaa kuvataan kielenä, jossa ei ollut tooneja vaan tavunloppuisia konsonanttiklustereita, jotka kehittyivät eri tooneiksi keskikiinassa. Muinaiskiinan ydinsanasto on sinotiibetiläistä, ja varhaisia lainasanoja naapurikielistä on paljon. Zhou- kaudella alkuperäistä yksitavuista sanastoa laajennettiin monitavuisilla sanoilla yhdistelemällä ja reduplikaatiolla, mutta valtaosa sanoista oli silti yksitavuisia. Toisin kuin keskikiinassa ja nykyajan kiinan murteissa, muinaiskiinassa oli merkittävästi derivaatiomorfologiaa. Kielestä on tunnistettu useita affikseja, kuten substantiivin muuttaminen verbiksi, transitiivisten ja intransitiivisten verbien vaihtelut ja kausatiivisten verbien muodostaminen.Pulleyblank, Edwin G. (2000). "Morphology in Old Chinese". Journal of Chinese Linguistics. 28 (1): 26–51. Kuten nykykiinakin, muinaiskiina oli ilmeisesti taipumaton. Persoonan ja määrän mukaisia taivutusmuotoja oli olemassa vielä Shang-kaudella ja varhaisella Zhoulla, mutta ne olivat jo katoamassa klassiselle kaudelle mentäessä.Wang, Li, 1900-1986.; 王力, 1900-1986 (1980). Han yu shi gao (2010 painos). Beijing: Zhonghua shu ju. s. 302–311. ISBN 7101015530. Samoin klassisella kaudella useimmista morfologisista derivaatiosta oli tullut hyödyttömiä, ja konstituenttien väliset suhteet määräytyivät enimmäkseen sanajärjestyksen tai partikkelien mukaan. ==Lähteet== Luokka:Siniittiset kielet
Brooke Pratley

Brooke Pratley (s. 6. huhtikuuta 1980) on australialainen soutaja. Hän saavutti olympiahopeaa pariairokaksikossa Kim Crow'n (myöh. Brennan) kanssa Lontoon olympialaisissa 2012. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui kahdeksikossa kuudenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa Pratley voitti kultaa pariairokaksikossa Elizabeth Kellin kanssa Etonissa 2006. Pariaironelosessa hän sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi Karapirossa 2010 ja Bledissä 2011 sekä seitsemänneksi Münchenissä 2007. == Lähteet == Luokka:Australialaiset soutajat Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yhdystie 7024

Yhdystie 7024 on tie joka kulkee Isonkyrön Kylkkälästä saman kunnan alueella sijaitsevalle Tervajoen asemanseudulle. Tien pituus on noin kilometri. Tien osoitenimenä on Olkitie valtatieltä 18 Tervatien risteykseen ja Harvakyläntie koko loppumatkan. ==Lähteet== 7024 Luokka:Isonkyrön liikenne
Kate Hornsey

Kate Hornsey (s. 19. lokakuuta 1981) on australialainen soutaja. Hän saavutti olympiahopeaa perämiehettömässä kaksikossa Sarah Taitin kanssa Lontoon olympialaisissa 2012. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui kahdeksikossa kuudenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa Hornsey voitti kultaa perämiehettömässä nelosessa Gifussa 2005 ja Etonissa 2006 sekä kahdeksikossa Gifussa 2005. Lisäksi hänellä on kaksi MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia. == Lähteet == Luokka:Australialaiset soutajat Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yhdystie 2670

Yhdystie 2670 on tie joka kulkee Merikarvialla seututien 270 sekä yhdysteiden 2680 ja 6600 risteyksestä Merikarvian satamaan. Tien pituus on 2 kilometriä. Tien osoitenimenä on koko matkan Satamatie. ==Lähteet== 2670 Luokka:Merikarvian liikenne
Sayaka Hirano

Sayaka Hirano (平野 早矢香, s. 24. maaliskuuta 1985 Kanuma) on japanilainen entinen pöytätennispelaaja ja olympiamitalisti. Parhaimmillaan Hirano oli urallaan ITTF:n kaksinpelirankingin kymmenes elokuussa 2010. Hirano kilpaili uransa aikana kaksissa olympialaisissa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän kilpaili kaksinpelissä ja joukkuekilpailussa. Kaksinpelissä hän hävisi ensimmäisen ottelunsa yhdysvaltalaiselle Jun Gaolle. Joukkuepelin alkulohkossa Hirano voitti kaksinpelit Espanjan ja Australian edustajat sekä oli voittamassa samoja joukkueita vastaan myös nelinpelin. Etelä-Koreaa vastaan hän hävisi sekä kaksin- että nelinpelin. Japani pääsi kuitenkin keräilyeriin, jonka ensimmäisellä kierroksella Japani kohtasi Itävallan. Hirano voitti sekä kaksin- että nelinpeliottelunsa, kun Japani eteni seuraavalle kierrokselle Hongkongia vastaan. Myös Hongkongia vastaan Hirano voitti sekä nelin- että kaksinpelin. Pronssiottelussa Japani hävisi Etelä-Korealle: Hirano hävisi jälleen Etelä-Koreaa vastaan kaksin- ja nelinpelinsä. Lontoon olympialaisissa 2012 Hirano kilpaili vain joukkuepelissä. Ensimmäisellä kierroksella Hirano voitti Yhdysvaltojen Lily Zhangin, kun Japani eteni jatkoon 3–0 voitoin. Puolivälierissä Hirano pelasi nelinpelissä, kun Japani voitti Saksan 3–0. Välierässä Singaporea vastaan Japani voitti jälleen kolme ottelua ja Hirano pelasi voitokkaassa nelinpeliottelussa. Loppuottelussa Kiinaa vastaan Japani hävisi 3–0. Loppuottelussa Hirano pelasi nelinpelissä. ITTF:n avoimissa turnauksissa Hirano on saavuttanut viisi mestaruutta kaksinpelissä: Serbian avoin turnaus 2006, Saksan avoin 2009, Intian avoin 2010, Espanjan avoin 2011 ja Valko-Venäjän avoin 2014. Nelinpelistä hänellä on turnausvoitot Puolan avoimesta turnauksesta 2006, Itävallan avoimesta turnauksesta 2007, Japanin avoimesta 2009, Egyptin avoimesta 2010, Chilen avoimesta 2011 ja Venäjän avoimesta 2014. ==Lähteet== Luokka:Japanilaiset pöytätennispelaajat Luokka:Japanilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chiyonofuji Mitsugu

Chiyonofuji Mitsugu (千代の富士 貢, 1. kesäkuuta 1955 – 31. heinäkuuta 2016), alun perin Mitsugu Akimoto, oli japanilainen sumopainija. Hän on järjestyksessä 58. sumopainin suurmestari eli yokozuna, ja häntä pidetään yhtenä viime vuosikymmenten parhaimpana suurmestarina. Chiyonofuji voitti urallaan 31 turnausmestaruutta, ja on kaikkien aikojen listalla kolmantena Hakuhōn ja Taihōn jälkeen. Chiyonofujin kausi yokozunana kesti poikkeuksellisen pitkään, vuodesta 1981 vuoteen 1991, jolloin hän hallitsi lajia suvereenisti. Chiyonofujin suosio nosti lajin tunnettuutta. Chiyonofuji sai lempinimen ”Susi” komean ulkomuotonsa, hurjan ottelutyylinsä ja nopeiden liikkeidensä ansiosta. Chiyonofuji oli uransa alussa kevytrakenteisempi kuin useimmat kilpakumppaninsa, ja kärsi sen vuoksi olkapäiden sijoiltaan menemisestä. Tästä sisuuntuneena hän aloitti raivoisan harjoitteluohjelman, johon kuului muun muassa 500 päivittäistä punnerrusta. Chiyonofuji myös kehitti omintakeisen, suoraviivaisen rynnistystyylin otteluita varten. Aktiiviuransa aikana hän oli 183 senttiä pitkä, painoi 115 kiloa ja oli tyypillistä sumopainijaa lihaksikkaampi. Voimiensa ja räväkän ottelutapansa ansiosta hän pystyi voittamaan itseään huomattavasti massiivisempia painijoita. Chiyonofuji sai mestarin eli ozekin arvon vuonna 1981 voitettuaan ensimmäisen turnauksensa, ja hän sai yokozunan arvon samana vuonna, voitettuaan Nagoyan turnauksen. Tämän jälkeen hän pysyi voittamattomana 54 ottelun ajan. Vuonna 1990 Chiyonofujista tuli ensimmäinen sumopainija, joka oli voittanut urallaan 1000 ottelua. Vuoden 1991 kesäturnauksessa Chiyonofuji hävisi nuorelle lupaukselle Takanohanalle, josta tuli sittemmin yokozuna. Tappion jälken Chiyonofuji vetäytyi kilpauralta. Seuraavana vuonna Chiyonofujista tuli Kokonoen painitallin johtaja. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset sumopainijat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Yhdystie 3682

Yhdystie 3682 on tie joka kulkee Kouvolan Keisanmäestä saman kaupungin alueella sijaitsevaan Selänpäähän. Tien pituus on 5 kilometriä. Tien osoitenimenä on Selänpääntie koko matkan. ==Lähteet== 3682 Luokka:Kouvolan liikenne
Hinaaja Ferro

Ferro oli Oy Wärtsilä Ab:n Taalintehtaan tuotantolaitoksen hinaajien nimi. Ensimmäinen tämän niminen alus luovutettiin sotakorvauksena Neuvostoliittoon vuonna 1945, jälkimmäinen palveli Wärtsilää vuosina 1949-75, ja kuului sen jälkeen Saaristomeren Hinaus oy:n, Paratugin ja Alfons Håkansin laivastoon 1990-luvulle asti. == Valmistus == Jälkimmäinen Ferro eli Miinanraivaaja DR-14 oli alun perin Yhdysvalloissa Normandian maihinnousua varten rakennettu ST- luokan hinaaja ST-339. Tyyppi oli niin merikelpoinen, että lisäpolttoainesäiliöin varustettuna se voitiin ajaa omin konein Yhdysvalloista Englantiin. Kuitenkin aluksia upposi monta tässä siirrossa. Alus rakennettiin United Boat Servicen telakalla City Islandilla Bronxissa New Yorkissa. Aluksen tilaaja oli Yhdysvaltain maavoimat (Army transportation corps). ST-339 osallistui Normandian maihinnousuun liittyvään keinotekoisen sataman kokoamisoperaatioon. == Palvelus == Kansanhuoltoministeriö osti 12. kesäkuuta 1946 Yhdysvaltain asevoimien selvittelyelimeltä kahdeksantoista ST-luokan hinaajaa sodanjälkeiseen miinanraivaukseen. Suomen merivoimat vuokrasi aluksen 25. syyskuuta 1946 ja se liitettiin raivauslaivastoon 1947. Raivauksen päätyttyä alus palautettiin 5. lokakuuta 1948 ja se myytiin Wärtsilälle seuraavana vuonna. Ferron kotisatama vaihtui Taalintehtaalta Turkuun vuonna 1964. Vuosina 1975-87 aluksen omistivat vuorollaan Jouko Tuomarmäen yritykset Saaristomeren Hinaus oy ja Paratug oy. Viimeiset vuotensa Ferro oli osa Alfons Håkansin hinaajalaivastoa. Alus romutettiin vuosituhannen vaihteessa. Luokka:Hinaajat
Seututie 369

Seututie 369 on Kouvolan kaupungin pohjoisosassa Jaalasta Tuohikottiin kulkeva maantie. Tien pituus on noin 32 kilometriä. Vuoteen 2009 asti tie kulki Kouvolaan liitettyjen Jaalan ja Valkealan kuntien alueella. Tien osoitenimenä on ensin Selänpääntie kantatieltä 46 yhdystien 3682 risteykseen, Kankaantie yhdystien 3691 risteykseen, Vekarantie Kääpälässä sijaitsevaan Tikkalantien risteykseen, Kääpäläntie Tuohikotissa sijaitsevaan Villenpolun risteykseen, ja Tuohikotintie koko loppumatkan eli valtatien 15 risteykseen. ==Lähteet== 369 Luokka:Kouvolan liikenne
Kitsune

Kitsune (jap. 狐, きつね) on japanilaisessa mytologiassa esiintyvä kettuhenki, jolla on paranormaaleja kykyjä ja joka voi ottaa myös ihmisen muodon. Kitsunea pidetään Inarin viestinviejänä. Kitsunet ovat peräisin japanilaisesta kansantarusta ja kitsunepatsaita on paljon japanilaisilla pelloilla tai puutarhoissa. Kitsunella voi olla enintään yhdeksän häntää.Sora Kankare: Kitsune ja tulikettu – kettu eurooppalaisessa ja itäaasialaisessa kansanperinteessä (luku 3.2) ja Kitsunen häntien määrä edustaa Kitsunen ikää ja vahvuutta. == Lähteet == Luokka:Japanilainen mytologia
Notre Dame College (Dhaka)

Notre Dame College () on Bangladeshin pääkaupungissa Dhakassa sijaitseva lukio (opetusta luokille 11–12) ja yliopisto, joka on osa Bangladeshin kansallista yliopistoa. Pyhän Ristin seurakunta perusti koulun 1949 roomalaiskatolisen kirkon seminaarikouluksi nimellä St. Gregory College. == Julkaisut == Blue and Gold on Notre Dame -koulun vuosikirja. Notre Dame College julkaisee opiskelijoiden neljännesvuosittain ilmestyvää Dhak Dhol-Chit Chat -lehteä . Jokaisella klubilla on oma vuosittainen aikakauslehti. Niistä tunnetuin on Notre Dame Science Clubin AUDRI. == Muun luokan klubit == Tällä korkeakoululla on 24 luokan ulkopuolista klubia: * Notre Damen keskustelukerho (NDDC) * Notre Damen tiedekerho (NDSC) * Notre Dame -seikkailuseura (OBAC) * Notre Dame Rover -ryhmä (NDCRS) * Notre Damen yrityskerho (NDBC) * Notre Damen shakkiklubi (NDCC) * Notre Dame Manabik Shongho (humanitaarinen klubi) * Notre Damen luonnontieteiden klubi (NDNSC) * Notre Damen tutkintokerho * Notre Dame Yuva (Nuorten) Punaisen Puolikuun klubi * Notre Dame Rotaract -kerho (NDRC) * Notre Dame Natya dal (teatteriryhmä) * Notre Dame Abritti Dal (virkistyskerho) * Notre Damen historiakerho * Notre Damen ympäristö- ja avaruuskerho (NDESC) * Notre Damen kansainvälinen yhteisymmärrys- ja suhdekerho (NDIURC) * Notre Damen kulttuuriklubi * Notre Dame Lekhok Kunjo (Kirjailijakerho) (NDWC) * Notre Dame English Club (NDEC) * Notre Damen taidemuseo (NDAC) * Notre Damen matematiikkakerho (NDMC) * Notre Damen etiikkakerho (NDEC) * Notre Damen valokuvauskerho (NDPC) * Notre Damen tieto- ja teknologiakerho (NDITC) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Yliopiston verkkosivut * Notre Dame Science Club * Notre Damen kansainvälinen yhteisymmärrys- ja suhdekerho * Notre Damen yliopiston Rotaract-klubi * Notre Dame IT-klubi Luokka:Dhaka Luokka:Bangladeshin yliopistot ja korkeakoulut
Yhdystie 2652

Yhdystie 2652 on tie joka kulkee Porin Ulasooriin kuuluvasta Pikakylästä saman kaupungin alueella sijaitsevaan Kaanaankorpeen. Tien pituus on noin 11 kilometriä. Tien osoitenimenä on ensin Kyläsaarentie Pikakylästä Enäjärvellä sijaitsevaan Fleiviikintien risteykseen, Pihlavantie Enäjärven ja Pihlavan kaupunginosien rajalle, Vanha maantie Pihlavantien risteykseen, Pihlavantie Pihlavassa sijaitsevaan Sepänmäentien risteykseen, ja Vanha tie koko loppumatkan eli Kaanaankorvessa sijaitsevaan valtatien 2 risteykseen. ==Lähteet== 2652 Luokka:Porin liikenne
Yhdystie 2653

Yhdystie 2653 on Porissa Rieskalasta Pihlavaan kulkeva yhdystie. Sen pituus on noin kaksi kilometriä. ==Lähteet== 2653 Luokka:Porin liikenne
James Biberi

James Biberi (s. 28. heinäkuuta 1965 Đakovica, Jugoslavia) on albanialais- yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan elokuvissa Stranger in You (2007) ja Drive (2011). == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Albanialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valentin Bergman

Valentin "Mali" Bergman (aik. marraskuuhun 1915 saakka Malinoffsky, 10. joulukuuta 1894 Helsinki – 13. huhtikuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija, joka saavutti 1910-luvulla useita Suomen mestaruuksia pikajuoksuissa ja pikaviesteissä. Valentin Malinoffsky edusti vuoteen 1914 Boxbackan (suom. Pukinmäen) Urheiluseuraa. Sen jälkeen hän edusti aikakauden yleisurheilun helsinkiläistä ykkösseuraa Helsingin IFK:ta, jonka riveissä hän voitti vuonna 1914 ensimmäisen SFI:n mestaruutensa 200 metrillä ja oli voittamassa samana vuonna niin pikaviestin kuin 1 600 metrin viestin mestaruudet. Valentin Malinoffsky osallistui samana vuonna Suomen vapaaurheilumestaruuskilpailussa 100 ja 400 metrin juoksujen lisäksi viisiotteluun jossa sijoittui viidenneksi. Seuraavina vuosina Valentin Bergmanina vuodesta 1916 kilpaillut entinen Malinoffsky oli mukana voittamassa vuosien 1915, 1916, 1917 ja 1918 pikaviestimestaruudet HIFK:n riveissä. Henkilökohtaisesti parhaaksi vuodeksi muodostui vuoden 1918 Suomen mestaruuskisat, joissa hän voitti 100, 200 ja 400 metrin juoksut. Kaikkiaan hän saavutti seitsemän viestimestaruutta ja kolme henkilökohtaista mestaruutta. Bergman oli mukana myös HIFK:n muussa urheilutoiminnassa. Hän pelasi jääpalloa HIFK:n kakkosjoukkueessa ja jalkapalloa HIFK:n kolmosjoukkueessa. Hän oli vuodesta 1916 seuran rahastonhoitajana. Bergman menehtyi huhtikuussa 1919 vain muutaman päivän sairastettuaan espanjantautiin 24 vuoden iässä. ==Parhaat tulokset== * 60 m: 7,2 (1917) * 100 m: 11,4 (1916) * 200 m: 23,1 (1918) * 300 m: 37,5 (1918) * 400 m: 51,5 (1918) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet
Matsusaka

Matsusaka () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Mien prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren Isenlahden rannikolla prefektuurin keskiosassa. Kaupungin keskusta on rakentunut Isen tasangolle lähelle Kushidajoen suuta. Lännessä muodoltaan pitkänomainen kaupunki käsittää laajoja alueita Daikō- ja Takamivuorilta ja ulottuu Naran prefektuurin rajalle saakka. Matsusakassa on 159 407 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 623,58 neliökilometriä. Matsusaka perustettiin 1580-luvulla linnanaluskaupungiksi, kun Gamō Ujisato sai sieltä 120 000 kokun arvoisen läänityksen. Iseen, Kumanoon ja Wakayamaan johtaneet tiet linjattiin kulkemaan kaupungin kautta ja sinne tuotiin kauppiaita Hinosta, jota Ujisato oli aiemmin hallinnut. Edo-kaudella Matsusaka kehittyi Wakayaman daimiokunnan paikallisena hallintokeskuksena sekä kauppa- ja satamakaupunkina, jossa kaupattiin etenkin puuvillaa ja kasvopuuteria (oshiroi). Kaupungista on lähtöisin esimerkiksi vaikutusvaltainen Mitsui-suku. Sittemmin kaupunkiin on sijoittunut tekstiili-, metalli-, lasi- ja elektroniikkateollisuutta. Maaseutualueilla viljellään muun muassa riisiä, teetä, shimeji-sieniä ja intianjuuttia, rannikolla nori- merilevää. Erityisesti kaupunki tunnetaan naudanlihan tuotannosta (Matsusaka- ushi). Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Matsusakalle myönnettiin vuonna 1933. Kaupungin hallinto järjesteltiin uudelleen ja se laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Iinanin, Iitakan, Mikumon ja Ureshinon maaseutukaupungit. Edo-kaudella Matsusakassa vaikutti kokugaku-oppinut Motoori Norinaga, jonka kotitalo on suojeltu ja siirretty Matsusakan linnan puistoon. Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat myös esimerkiksi Takarazukan kofun-hautakumpu sekä muut historialliset linnanrauniot ja muistomerkit. Osa kaupungin länsiosien vuoristoalueista kuuluu Murō-Akame-Aoyaman puolikansallispuistoon. Matsusakaa palvelevat JR Tōkain Kisei-päälinja ja Meishō-linja sekä Kintetsu-rautateiden Nagoya-linja, Osaka-linja ja Yamada-linja. == Kuvia == Tiedosto:八雲神社 松阪市日野町 2014.8.20 - panoramio (1).jpg|Yakumo-jinja Tiedosto:松坂城1.jpg|Matsusakan linnan raunioita Tiedosto:Matsusaka Station, ekisha.jpg|Matsusakan rautatieasema Tiedosto:Matsusaka city center area Aerial photograph.1983.jpg|Matsusaka vuoden 1983 ilmakuvassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Mien prefektuurin kaupungit
Anne-Elina Palonen

Anne-Elina Palonen (s. 29. joulukuuta 1962 Alavus) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti aktiiviurallaan Vehmaisten Urheilijoita, Ylöjärven Ryhtiä, Tampereen Pyrintöä ja Tampereen Urheilijat -38 -seuraa. Häntä valmensi Antti Katajamäki. Palonen voitti sisäratojen Suomen-mestaruuden 200 metrin juoksussa 1982 ajalla 25,51, 1983 ajalla 24,96 ja 1984 ajalla 24,99. 60 metrillä hän saavutti sisäratojen SM-hopeaa 1984. Viestinjuoksun SM- kilpailuissa hän sai 4 × 100 metrin viestissä pronssia Tampereen Pyrinnön joukkueessa 1982 sekä Tampereen Urheilijat -38:n väreissä 1989 ja 1990. Kalevan kisoissa hän sijoittui parhaimmillaan 200 metrillä neljänneksi 1982 ja 1983. Palonen sijoittui 200 metrillä kuudenneksi ainoassa henkilökohtaisessa maaotteluedustuksessaan Lappeenrannassa kesäkuussa 1983. Hän oli voittamassa maaottelun 4 × 100 metrin viestin Helsingissä ja Santiago de Compostelassa 1984. Palonen juoksi 200 metrin sisäratojen Suomen ennätyksen 24,64 Otaniemessä 18. tammikuuta 1984. Ulkona hän juoksi saman matkan parhaimmillaan aikaan 24,57 Hämeenlinnassa 1983. 100 metrillä hänen ennätyksensä on 12,09 ja 400 metrillä 57,2. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pentti Turunen

Pentti Turunen (14. syyskuuta 1924 – 6. lokakuuta 2016)Riveistä poistuneita, Tampereen Sotaveteraani 4/2016, s. 11. oli tamperelainen, vuonna 1952 valmistunut arkkitehti. Hänellä oli oma arkkitehtitoimisto vuosina 1958–2007, ja lisäksi hän toimi pitkään yliopettajana Tampereen teknillisessä opistossa. Suomen Arkkitehtiliitto on myöntänyt Turuselle vuonna 2005 ansiomerkin ”pitkäaikaisesta ja menestyksekkäästä toiminnasta Tampereen arkkitehtuurin vaikuttajana”. Turunen suunnitteli Tampereelle muun muassa useita seurakuntataloja. Piispa E. G. Gulin ihastui Lielahden valoisaan seurakuntataloon ja vihki rakennuksen heti valmistumisvuonna kirkoksi.Silfverhuth 2013, s. 62, 65, 73–74, 105. ==Suunnittelutöitä == ===Tampereella=== pienoiskuva|Luonnon ympäröimä Lielahden kirkko. thumb|upright|Tammenlehvämuistomerkki, 2003, Tampere. *Saalem-seurakunnan talo (1957), Kyttälänkatu 3 – Aleksanterinkatu 18; yhdessä Bertel Strömmerin kanssa *Lielahden kirkko (1961)Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998, s. 288. ja kellotapuli (2003)Silfverhuth 2013, s. 65., Ollinojankatu 2 *Isosaaren leirikeskuksen rakennuksia (1964–1965)Silfverhuth 2013, s. 105–106., Kulkkilan Isosaari *Uudenkylän seurakuntatalo (1966)Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998, s. 233., nyk. Esikoiset-herätysliikkeen rukoushuone, Ali-Huikkaantie 13 *As.oy Nalkalan asuinkerrostalo (1966), Hämeenpuisto 56 *As.oy Kyttälänportin asuinkerrostalo (1967), Satakunnankatu 7 *Villa Linko (1971)Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998, s. 272., asuinrakennus, Simolankatu 5 – Onnelankuja 1 *Liljeroosin tehdasrakennuksen korotus (1971) ja uusi vedenpuhdistuslaitos (1973)Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998, s. 68., Kehräsaari *Tahmelan asuinrakennuksia (1972–1973), Jalajakatu 4, Jalajakatu 6, Tahmelankatu 19 ja Tahmelankatu 36 *Pyynikin palloiluhalli (1977), Ammattikoulunkatu 20 *Olkahisen seurakuntatalo (1980)Silfverhuth 2013, s. 105., nyk. osa Aitolahden kirkkoa, Jenseninkatu 4 *Niemenkärjen loma- asunnot (1989–1991), Nurmintie 240 *Kalevankankaan hautausmaan Veteraanilehto (1995) ja Hietakehdon muistolehto (2002), Hautausmaankatu 5 *Tammenlehvämuistomerkki (2003), Tammenlehväkeskuksen piha, Parantolankatu ===Muualla=== *Tampereen ev.lut. seurakunnan asuinrakennukset (1957–1958), Ilkontie 24, Kangasala *Kiikan vanha pappila (1959), Sastamala *Hämeenkyrön kirkon muutostyö (1965), Härkikuja 13, Hämeenkyrö *Hämeenkyrön kirkkoherranvirasto (1965), Yrjö-Koskisentie 6, Hämeenkyrö *Ristimäen siunauskappeli (1972), Sotavallantie 86, Lempäälä *Leponummen siunauskappeli (1976), Jokisillantie 8, Jämsä ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet Luokka:Suomalaiset arkkitehdit
Latvian tautienehkäisy- ja -valvontakeskus

Latvian tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (, lyhennys SPKC; , myös muodossa , lyhennys CDPC) on Latvian pääkaupunki Riiassa toimiva, huhtikuussa 2012 perustettu valtiollinen kansanterveyslaitos. Keskus toimii Latvian terveysministeriön alaisuudessa. SPKC:n johdossa on tohtori Iveta Gavare. ==Katso myös== *Viron terveysvirasto (Terviseamet) *Liettuan terveyskasvatus- ja tautienehkäisykeskus (SMLPC) *Ruotsin kansanterveysvirasto *Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (ECDC) *Valko-Venäjän epidemiologian ja mikrobiologian tutkimuslaitos (RRPCEM) *Venäjän federaation kuluttajansuoja- ja hyvinvointivirasto (Rospotrebnadzor) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * SPKC:n kotisivut (spkc.gov.lv) * SPKC.gov.lv Twitterissä (twitter.com) * Aktualitātes par COVID-19 (Latvian Covid-19 -tautitilanne, 2020) (spkc.gov.lv) * Koronavīrusa izraisītā slimība COVID–19 (Latvian terveysministeriön Covid-19 -tautitilanne) (vm.gov.lv) *Latvian Centre of Infectious Diseases (aslimnica.lv) Luokka:Kansanterveyslaitokset Luokka:Tutkimuslaitokset Luokka:Riian rakennukset ja rakennelmat Luokka:Latvian tiede ja tekniikka
Saint Vincent ja Grenadiinien parlamentti

Saint Vincentin ja Grenadiinien parlamentti (eng. House of Assembly) on Saint Vincent ja Grenadiinien lakia säätävä elin. Maassa ei ole paikallishallintoa, vaan kuntatason päätökset tulevat keskushallinnolta. Parlamentti koostuu 15 vaaleilla valitusta edustajasta sekä kuudesta senaattorista. Lisäksi läsnä ovat myös parlamentin puhemies ja korkeimman oikeuden presidentti, mutta heitä ei lasketa kansanedustajiksi.. Vaaleilla valitut edustajat valitaan yleisillä vaaleilla viiden vuoden välein. Äänioikeus on kaikilla vähintään 18-vuotiailla kansainyhteisön kansalaisilla, jotka ovat asuneet vakituisesti Saint Vincent ja Grenadiineilla vähintään 12 kuukautta.. Viimeisimmät vaalit pidettiin 2015. Ainoat edustajapaikkoja voittaneet puolueet olivat ULP ja NDP.. Senaattorit ja virkamiehet ovat kenraalikuvernöörin nimittämiä. Parlamentti kokoontuu parlamenttitalossa, joka on aiemmin toiminut oikeustalona. == Lähteet == Luokka:Saint Vincent ja Grenadiinit Luokka:Kansalliset parlamentit
Friggesby

Friggesby on kylä Kirkkonummella Porkkalantien varrella, noin kymmenen kilometriä kunnan keskustasta etelään. == Friggesbyn kyläkoulu == Friggesbyn kyläkoulu on perustettu vuonna 1891. Alkuperäinen kyläkoulu sijaitsi Häggesbölen kylässä, kunnalle lahjoitettin kyläkoulua varten maatilkku Friggesbystä. Koulutalo on vanha keltainen puutalo, jossa on kaksi luokkahuonetta, ruokailuhuone, keittiö, veistosali, liikuntasali ja opettajanhuone. Alapihalla on urheilukenttä, joka toimii kyläläisten yhteisenä kokoontumispaikkana: kesällä siellä pelataan jalkapalloa ja talvella luistellaan. Kun kunta tiedotti lakkauttavansa kyläkoulun järjestivät kyläläiset mielenosoituksia lakkauttamista vastaan. Friggesbyn kyläkoulun toiminta Porkkalanniemellä loppui vuonna 2016. == Friggesbyn lentokenttä == Friggesby kuuluu Porkkalan alueseen, joka annettiin Neuvostoliitolle vuonna 1944 Moskovan välirauhansopimuksessa merisotilaalliseksi tukikohdaksi. Friggesbyn kylän lähelle rakennettiin vuonna 1954 Porkkalan tukikohdan lentokenttä. Lentokenttä oli tarkoitettu suihkukoneille, ja kiitotietä käytti mm. MiG-15-hävittäjälaivue. Kiitotien pituus oli 2 200 metriä, ja se oli päällystetty teräslevyillä sekä kestopäällysteellä. Kenttäalueen reunoilla on yhteensä 33 betoniseinäistä suojaa ja seitsemän hiekkaseinäistä avointa suojaa, jotka ovat nykyisinkin löydettävissä. Alueelta löytyvät myös räjäytetty tiilirakennus sekä pellon keskellä sijaitseva suuri kaivo. Lentokenttä ehti olla vain hetken käytössä, sillä jo vuonna 1955 Neuvostoliitto luovutti alueet takaisin Suomelle. == Lähteet == Luokka:Kirkkonummen kylät
Häggesböle

Häggesbölen kylä sijaitsee 15 kilometriä Kirkkonummen keskustasta. Historiallisten lähteiden mukaan Häggesbölessä on ollut kolme tilaa. Näiden kolmen tilan lisäksi kylään kuului Järsö-niminen tila. Kylä kuului Färje- booliin (verokuntaan) 1500-luvulla ja myöhemmin se nautti verovapauksista. Verottaja hankki kylän haltuunsa 1700-luvun lopulla. Alkuperäinen kyläkoulu sijaitsi Häggesbölen kylässä, ennen kuin kunnalle lahjoitettiin maata Friggesbystä. Häggesbölentien varrella on Vintervägträsket luonnonsuojelualue. == Bergåsa == Häggesbölen kylässä sijaitsevan suomenruotsalaisen Järsö Uf:n (Järsön nuorisoseura) talon tiloja vuokrataan juhlakäyttöön. Siellä ovat viettäneet häitään muun muassa Amin Asikainen ja Nilüfer Syvämeri. Kylän harrastetoiminta tapahtuu pääsääntöisesti talolla. Bergåsan päiväkotitoiminta lopetettiin Friggesbyn kyläkoulun sulkemisen myötä. === Sjöscoutkåren Porkala === Sjöscoutkåren Porkala (suomeksi Porkkalan Meripartiolippukunta) on 1990-luvun alussa perustettu meripartiolippukunta, joka toimii Kirkkonummella, Järsön nuorisoseuran yhteydessä. === Nuorisoteatteri === Nuorisoteatteri täytti 20 vuotta vuonna 2020. == Lähteet == Luokka:Kirkkonummen kylät