EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Wilhelm Palmroth

Wilhelm Palmroth (25. maaliskuuta 1868 Ruovesi – 4. lokakuuta 1945 Hauho) oli suomalainen kirkkoherra, lääninrovasti ja pankinjohtaja.Palmroth, Wilhelm. Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017 (viitattu 26.3.2023)Rovasti W. Palmroth 70-vuotias, Aamulehti, 25.03.1938, nro 82, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot70 vuotta, Ruovesi, 30.03.1938, nro 13, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotYlioppilasmatrikkeli 1853–1899 Wilhelm Palmrothin vanhemmat olivat kauppias, maanviljelijä Gustaf Edvard Palmroth ja Johanna Emilia Johansson. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1886 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1890 ja pastoraalitutkinnon 1893. Palmroth vihittiin papiksi 1890. Palmroth oli Pohjan vt. kappalaisena 1890–1891, Hämeenlinnan vankilansaarnaajana 1891, Kangasalan vt. kirkkoherrana ja vt. kappalaisena 1891–1892, Akaan vt. kappalaisena 1892–1893, Kylmäkosken kappalaisena 1893–1895, Ruoveden 1. kappalaisena 1895–1909, Rautalammin kappalaisena 1909–1921 ja Hauhon kirkkoherrana vuodesta 1921. Hän oli Hämeenlinnan rovastikunnan lääninrovastina vuodesta 1928 alkaen. Rovastin arvon Palmroth sai 1926. Palmroth oli Hauholla kunnanvaltuuston jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän toimi Kansallis-Osake-Pankin Hauhon konttorin johtajana vuodesta 1921 vuoteen 1937 saakka. Palmroth kirjoitti Hauhon seurakunnan historian ja lisäksi hän julkaisi kirjoituksia aikakauslehdissä ja hengellisissä julkaisuissa. Palmroth avusti myös Sanakirjasäätiötä sanatutkimuksillaan. Wilhelm Palmroth oli naimisissa vuodesta 1890 Olga Maria Mathilda Armfeltin (1866–1936) kanssa. Heidän poikiansa olivat toimittaja, viulutaiteilija, näytelmäkirjailija ja suomentaja Yrjö Mikael Vasunta, aik. Palmroth (1891–1935), säveltäjä Toivo Palmroth (1903–1947) sekä sanoittaja ja radiotoimittaja, kirjailija ja majuri Reino Palmroth (1905–1992). Anneli Kotisaari : Sara Gabrielintytär Laureus s. 1674 Muhoskylä ja hänen jälkeläisiään yhteensä 377 taulua, taulu 359 Kuka kukin on 1978 : Reino Palmroth == Julkaisuja == * Kertomus Hauhon seurakunnan vaiheista. Hauhon seurakunta. Muistojulkaisu 600 vuotisjuhlaa varten. Hauhon seurakunta, Hämeenlinna 1929, näköispainoksia Hauhon seurakunta, Hauho 1979, 1997 ja 2007 * Kotikirkko; kirj. W. P. K. V. Elovaara, Hämeenlinna 1932 == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Hauhon kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Akseli Erkki Laaksi

Akseli Erkki Laaksi, sukunimi aik. Mäkelä (25. maaliskuuta 1886 Kuorevesi – 6. syyskuuta 1954 Kuorevesi) oli suomalainen kirkkoherra.Laaksi, Akseli Erkki. Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017 (viitattu 26.3.2023)Kirkkoherra A. E. Laaksi 50-vuotias, Aamulehti, 25.03.1938, nro 82, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Laaksin vanhemmat olivat talollinen, lautamies Kaarle Henrik Mäkelä ja Ida Mattila. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1910 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1915 ja pastoraalitutkinnon 1918. Laaksi vihittiin papiksi Porvoossa 1916. Laaksi oli Pihlajaveden vt. kirkkoherrana ja välivuodensaarnaajana 1916, Sahalahden vt. kirkkoherrana ja välivuodensaarnaajana 1916–1917, Somerolla vt. kirkkoherrana 1917–1918, vt. kappalaisena ja kirkkoherran apulaisena 1918-1919, kappalaisena 1921–1927 sekä kirkkoherrana 1927–1931. Hän toimi samalla myös sotilaspastorina Viipurin rykmentissä, Kajaanin sissipataljoonassa ja Jääkäritykistörykmentissä 1919–1921 sekä Somerniemen kirkkoherrana 1928–1929. Laaksi oli viimeksi Kuoreveden kirkkoherrana vuodesta 1931 alkaen. Rovastin arvon Laaksi sai 1944. Laaksi oli Kuorevedellä kunnanvaltuuston jäsenenä ja hoiti muita kunnallisia luottamustehtäviä. Hän tutki kirkkohistoriaa ja selvitti Kuoreveden seurakunnallista historiaa 1600-luvulla. Laaksi oli kiinnostunut erityisesti pyhäkoulu-, diakonia- ja lähetystyöstä ja hän saattoi alulle diakoniatyön Someron ja Kuoreveden seurakunnissa sekä teki aloitteen seurakuntatalon rakentamisesta molempiin seurakuntiin. Laaksi oli ollut jäsenenä Suomen Laulussa ja Ylioppilaskunnan Laulajissa ja hän pyrki kehittämään lauluharrastusta myöhemmin myös seurakunnissaan.Someron seurakunta : Someron vanha seurakuntatalo Laaksi oli naimisissa vuodesta 1932 Aili Sisko Tuomisen (k. 1944) kanssa. Heidän poikansa on sairaalapastori ja kirkkoherra Seppo Laaksi (s. 1935). == Kirjallisuutta == * Seppo Laaksi : Akseli : Akseli Erkki Laaksi e Mäkelä ihmisenä ja pappina itsenäisyyteen kasvavassa Suomessa. Seppo Laaksi, Tampere 2015 ISBN 978-952-93-6337-7 Kuorevesi-Seura : Myynnissä olevia kirjoja == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Kuoreveden kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Eero Siirala

Eero Toivo Sakari Siirala, aiemmin Sirelius (4. kesäkuuta 1910 Viipuri – 13. elokuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Viitattu 26.3.2023. Siiralan vanhemmat olivat toimitusjohtaja Elis Kaarlo Sirelius ja kansakoulunopettaja Helmi Adele Bäckman ja puoliso 1943–1979 elokuvanäyttelijä, missi Ester Toivonen. Siirala tuli ylioppilaaksi Viipurissa 1933 ja valmistui Helsingin yliopistosta metsänhoitajaksi 1941. Siirala suoritti sittemmin myös useita metsäalan kursseja ja ja maanpuolustuskurssin. Hän oli harjoittelija Itä-Suomen Rautakauppa Oy:ssä Viipurissa 1934, Enso-Gutzeitin uittotyömaalla 1935 ja Viipurin Saha Oy:ssä 1936, Metsäliitossa pyöreän puutavaran hankinta- ja laivaustehtävissä 1937, U. Myntin Metsätoimiston palveluksessa 1938 ja maatalousministeriön asutusasiaintoimiston Tuusulan ja Keravan pika- asutustoimikunnan metsänhoitaja 1941. Siirala oli puolustusministeriön kiinteistöosaston ylimääräinen metsänhoitaja 1942–1949, maanhoitotoimiston toimistopäällikkö 1949–1952, va. metsänhoitaja 1952 ja metsänhoitaja ja metsätoimiston toimistopäällikkö 1953–1973. Siirala hoiti myös Valtion Metallitehtaiden Linnavuoren tehtaiden metsiä ja puutavaranhankintoja 1946–1949 ja oli puolustusministeriön esittelijä vuodesta 1951 ja valtioneuvoston ylimääräinen esittelijä vuodesta 1962. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1965. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Siirala haavoittui jatkosodassa ja toimi sen jälkeen sota-aikana Helsingin ilmasuojelukomppanian päällikkönä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Kalkkikiviluola

Kalkkikiviluola eli karstiluola on kalkkikiveä sisältäneeseen kallioon kemiallisen eroosion myötä syntynyt luola. Luola syntyy, kun kallio sisältää kalkkikiveä ja esimerkiksi hapanta gneissiä ja kalkkikiveä syöpyy aikojen kuluessa hitaasti pois. Tällainen kalkkikiviluola on esimerkiksi Torholan luola Karkalinniemellä. Kalkkikiviluolastoihin kuuluu monesti useita luolia, jotka muodostavat luolaverkoston. Tällaisessä luolaverkostossa olevat käytävät ovat joskus kapeita ja siksi vaikeakulkuisia. Kalkkikiviluola voi olla myös jääluola, kuten Slovenský rajin kansallispuistossa Slovakiassa sijaitseva Unescon maailmanperintölistalla oleva Dobšinskán jääluola. Kalkkiviluolan muodostumiseen voi vaikuttaa jääkauden loputtua virtaava vesi. Jääkauden loputtua vetäytyvä jäätikkö on saattanut jättää jälkiä kallioihin ja myös kalkkikiviluoliin, ja jääkauden jäljiltä on joissakin paikoin murros- ja uurrekohtia. == Lähteet == == Katso Myös == * Karstilähde * Karstimaa * Karrenmaasto == Aiheesta muualla == * https://luolaseura.fi/luolien- luokittelu-niiden-muodostumisen-ja-muodon-mukaan/ * https://matkallamissamilloinkin.com/kauniit-waitamon-kalkkikiviluolat/ Luokka:Geomorfologia Luokka:Eroosio Luokka:Luolageologia
Misano World Circuit Marco Simoncelli

Misano World Circuit Marco Simoncelli (vuosina 1972–1997 Autodromo Santa Monica, vuosina 1998–2006 Circuito Internazionale Santa Monica Misano, vuosina 2007–2012 Misano World Circuit) on moottorirata Misano Adriaticossa Rimin maakunnassa Italiassa. Se on avattu 4. elokuuta 1972. Radasta on kaksi variaatiota, 4,2 kilometrin rata ja 4,02 kilometrin rata. Radalla ajetaan vuosittain MotoGP-sarjan kilpailu, jonka lisäksi siellä on ajettu DTM ja GT World Challenge Europe -sarjojen kilpailuja. Rata on nimetty Marco Simoncellin mukaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset verkkosivut Luokka:Italian moottoriradat Luokka:Formula E -radat * Luokka:Misano Adriatico
Jan Wayne

Jan Wayne (syntymänimeltään Jan Christiansen, tammikuu 1974, Husum, Schleswig- Holstein) on saksalainen elektronisen tanssimusiikin DJ ja tuottaja. ==Tuotanto== ===Albumit=== *2002 - Back Again *2003 - Gonna Move Ya ===Singlet=== *2001 - "Total Eclipse of the Heart" - UK #28 (in 2003) *2002 - "Because the Night" - UK #14 *2002 - "Only You" (Cover of Yazoo's song) *2002 - "More Than a Feeling" *2003 - "Love Is a Soldier" *2003 - "1,2,3 (Keep the Spirit Alive)" *2004 - "Here I Am (Send Me an Angel)" *2005 - "Mad World" *2006 - "Time to Fly" *2006 - "All Over the World" *2007 - "Time Stood Still" *2007 - "I Touch Myself" *2007 - "She's Like the Wind" *2008 - "Numb" / "Numb Remixes" / "Numb - The New Mixes" - Jan Wayne vs. Raindropz! *2009 - "Wherever You Will Go" (Cover of The Calling's Song) *2010 - "L Amour Toujours" (WEB) / Jan Wayne Presents Marco Lovei and DVZ *2011 - "Run To You" *2011 - "Bring Me To Life" *2012 - "Free Fallin" ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset DJ:t
Lauri Alfred Paasivirta

Lauri Alfred Paasivirta (25. maaliskuuta 1888 Tampere – 21. tammikuuta 1969) oli suomalainen Kahvi Oy:n toimitusjohtaja.50-vuotias. Johtaja L. A. Paasivirta, Helsingin Sanomat, 25.03.1938, nro 82, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotBillion Graves : Lauri Alfred PaasivirtaL. A. Paasivirta 50-v., Ampujain lehti : Suomen ampujain liiton äänenkannattaja, 07.04.1938, nro 6, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Paasivirta sai Tampereen kauppaopiston päästötodistuksen 1911 ja täydensi sitten opintojaan vielä Saksassa ja Ruotsissa. Paasivirta oli vuodesta 1912 alkaen saksalais- venäläisen Zellstoffahrik Waldhofin palveluksessa ja oli työssä yrityksen Sortavalan ja Pietarin konttoreissa siihen saakka kunnes Waldhofin toiminta loppui Venäjällä ensimmäisen maailmansodan aikana 1916. Hän siirtyi sitten Kontro & Kuosmasen palvelukseen ja harjoitti liiketoimia 1917–1918 Venäjällä ja Siperiassa sekä järjesti vuonna 1918 elintarvehankintoja Hollannista. Kahvi Oy:n toimitusjohtajaksi Paasivirta tuli 1919 ja hän hoiti tätä tehtävää vuoteen 1942 saakka. Hän toimi myös Kansallis-Osake-Pankin Katajanokan konttorin valvojana vuodesta 1937. Täydentäviä yhtiötietoja : Osakeyhtiö Kaffe Aktiebolag, Pörssitieto G. Kock Paasivirta edusti ampujana Suomea ulkomaisissa kilpailuissa. Hän harrasti purjehdusta ja oli Suomalaisen Pursiseuran johtokunnan jäsenenä. Paasivirta oli myös urheilumetsästäjä ja oli aktiivijäsen Helsingin ikämiessuojeluskunnan upseerikomppaniassa ja sitä ennen joukkueenjohtaja ikämiessuojeluskunnassa. Paasivirta on haudattu Kauniaisten hautausmaalle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Paperin historia

Paperi on ohut kuitukangasmateriaali, joka on perinteisesti valmistettu jauhettujen kasvi- ja tekstiilikuitujen yhdistelmästä. Ensimmäinen paperin kaltainen kasvipohjainen kirjoitusarkki oli papyrus Egyptissä, mutta ensimmäinen oikea paperi, ensimmäinen todellinen paperinvalmistusprosessi dokumentoitiin Kiinassa itäisen Han-dynastian aikana (25–220 jKr.). Tätä sellu- ja paperitehtaiden tuottamaa kasvisose-konglomeraattia käytettiin kirjoittamiseen, piirtämiseen ja rahaan. 800-luvulla kiinalainen paperinvalmistus levisi islamilaiseen maailmaan korvaten papyruksen. 1000-luvulla paperinvalmistus tuotiin Eurooppaan, jossa se korvasi nahkapohjaisen pergamentin ja puupaneelit. 1200-luvulle mennessä paperinvalmistusta jalostettiin Espanjassa vesipyöriä käyttävillä paperitehtailla. Myöhemmin paperinvalmistusprosessiin parannuksia tuli 1800-luvun Euroopassa puupohjaisten papereiden keksimisen myötä. Vaikka esiasteita, kuten papyrusta Välimeren maailmassa ja amatteja esikolumbiaanisessa Amerikassa , ei pidetä todellisena paperina. [2] Myöskään todellista pergamenttia ei pidetä paperina: [a] käytetään pääasiassa kirjoittamiseen, pergamentti on voimakkaasti valmistettua eläimen nahkaa, joka on ennen paperia ja mahdollisesti papyrusta. 1900-luvulla muovin valmistuksen myötä otettiin käyttöön jonkin verran muovista "paperia", samoin kuin paperi- muovilaminaatteja, paperi-metallilaminaatteja ja papereita, joihin oli infusoitu tai päällystetty eri aineilla erityisominaisuuksien tuottamiseksi. == Esiasteet == Sana "paperi" on etymologisesti johdettu sanasta papyrus, muinaisen kreikan kielen sanasta Cyperus papyrus. Papyrus on paksu, paperimainen materiaali , joka on valmistettu Cyperus-papyruskasvin juuresta, jota käytettiin muinaisessa Egyptissä ja muissa Välimeren yhteiskunnissa kirjoittamiseen kauan ennen kuin paperia käytettiin Kiinassa. Papyrus valmistetaan leikkaamalla ohuita nauhamaisia ​​suikaleita Cyperus papyruksen sisältä ja asettamalla sitten suikaleet vierekkäin levyksi. Sitten päälle asetetaan toinen kerros, jolloin nauhat kulkevat kohtisuorassa ensimmäiseen nähden. Sitten kaksi kerrosta jauhetaan yhteen levyksi. Lopputulos on erittäin vahva, mutta sen pinta on epätasainen erityisesti nauhojen reunoilla. Rullauksissa käytettynä toistuva rullaus ja aukirullaus saa nauhat hajoamaan uudelleen, tyypillisesti pystysuoraa viivaa pitkin. Tämä vaikutus näkyy monissa muinaisissa papyrusasiakirjoissa. Paperi eroaa papyruksesta siinä, että kasvimateriaali hajotetaan maseroimalla tai hajoamalla ennen paperin puristamista. Tämä tuottaa paljon tasaisemman pinnan, eikä materiaalissa ole luonnollista heikkoa suuntaa, joka hajoaa ajan myötä. == Aiheesta muualla == * Paperin kotikylä, Helsingin Sanomat, 05.03.1939, nro 62, s. 35, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Paperi Luokka:Teollisuushistoria
Pöytään ja vuoteeseen

Pöytään ja vuoteeseen () on meksikolaisen kirjailija Laura Esquivelin kirjoittama romaani, joka julkaistiin tekijän kotimaassa vuonna 1989. Se on rakkausromaani, jossa keskeisiä teemoja ovat ruoka ja ruoanlaitto. Kirjan alkuperäinen nimi Como agua para chocolate tarkoittaa sananmukaisesti käännettynä ”Kuin suklaa suhteessa veteen”. Esquivel tarkoittaa sillä, että ellei saa sitä, jota rakastaa, on kuin joutuisi tyytymään suklaan sijasta veteen. Kirja kertoo siitä, kuinka De la Garzan perheen kolmesta tyttärestä nuorin, Tita, joutuu huolehtimaan ikääntyvästä leskiäidistään. Tarina tuo mieleen Federico Garcia Lorcan näytelmän Bernarda Alban talo, jossa voimakastahtoinen äiti yrittää kahlita nuorimman sisaruksista kieltämällä tätä rakastamasta miestä, jonka hän haluaa naittaa toiselle sisarelle. Romaani on käännetty 35 kielelle, ja se teki historiaa pysyttelemällä myyntilistojen kärjessä Yhdysvalloissa sekä englanniksi että espanjaksi. Kirjasta on tehty myös elokuvaversio Suklaata iholla. Elokuvan ohjasi Alfonso Arau, jonka kanssa Esquivel oli naimisissa. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1989 kirjat Luokka:Rakkausromaanit
Vodkaturismi

Vodkaturismi oli Suomesta Neuvostoliittoon suuntautunutta vapaa-ajan seuramatkailua 1950-luvun lopulta 1990-luvulle. Vodkaturismin olennainen osa oli länsimaisten kulutustavaroiden kuten farkkujen ja sukkahousujen salakuljetus matkatavaroissa Neuvostoliittoon, jossa niistä oli pula ja niiden myynnillä sai käyttöönsä huomattavan määrän ruplia ruokaan, alkoholiin ja hauskanpitoon matkan aikana. Neuvostoliittoon suuntautuneita seuramatkoja järjestivät etenkin työväenjärjestöjen ja E-liikkeen omistamat matkatoimistot kuten Lomamatkat, Finnsov Tours ja Etumatkat. Matkat tehtiin pääosin tilausbusseilla Suomen kaakkoisrajalta Viipuriin ja Leningradiin. Parin päivän laivaristeilyjä Tallinnaan ja Leningradiin tehtiin 1970-luvulla ainakin Silja Linen Ilmattarella ja 1980-luvulla Sally Albatrossilla, Tallinnaan myös autolautta Georg Otsilla. Juna- tai lentomatkan päässä olleissa Neuvostoliiton seuramatkakohteissa, kuten Moskovassa, Jaltassa ja Sotšissa, meno oli hieman rauhallisempaa. Vodkaturismilla ja muulla länsimaista Neuvostoliittoon suuntautuneella matkailulla katsotaan olleen merkittävä osuus Neuvostoliiton suljetun yhteiskunnan rapautumiseen ja lopulta romahtamiseen, kun länsimaisten vaikutteiden myötä kansalaisten usko oman maan päättäjiin rapautui. ==Vodkaturismi populaarikulttuurissa== Matti Arjanne kirjoitti Aito Salamiehen nimellä kirjan Turisti : pelkkää valhetta oleva veijaritarina (1977), joka irvaili alkoholipitoiselle Neuvostoliiton-matkailulle. Juha Vainio kirjoitti ja levytti vuonna 1977 laulun ”Votkaturistit”. Aimo Vuorinen ja Jukka Keinonen julkaisivat vuonna 2009 musiikkinäytelmän Votkaturistit. Aihetta kuvaa myös Arvo Tuomisen komediallinen dokumenttiohjelma Vodkaturistit (2008, katsottavissa Yle Areenassa). ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * * *Shikalov, Yury: Markat, farkut ja sukkahousut : laiton kauppa ja länsimuodin lumo Neuvostoliitossa.. Gaudeamus 2020. ISBN 978-952-345-095-0. *Sutinen, Ville- Juhani: Neukkuturismi : Neuvostoliiton matkailun historia. Vastapaino 2020. ISBN 978-951-768-817-8. ==Aiheesta muualla== *Vodkaturistit, Arvo Tuomisen ohjaama ja Ville Haapasalon juontama dokumenttikomedia vuodelta 2008. Video 47 min, Yle Areena. Luokka:Suomen ja Neuvostoliiton väliset suhteet Luokka:Matkailun historia Luokka:Matkailu Suomessa
Samijlo Adamant

Samijlo Adamant, , oli 1700-luvun jälkipuolella toiminut kaivertaja. Hän teki kaiverruksia Tšernihivissä julkaistuihin kirjoihin Akafisnyk, johon hän teki kuusi kaiverrusta, ja Akafist Svjatoji Varvary (1783), johon hän teki kaiverruksen Svjata Varvarasta. Hänen monogramminsa on S. A. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset henkilöt Luokka:Kaivertajat Luokka:1700-luku Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Kuolinvuosi puuttuu
Espanjan alle 23-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue

Espanjan olympiajoukkue (tunnetaan myös nimellä Espanjan alle 23-vuotiaat tai Espanjan U-23-vuotiaat) edustaa Espanjaa kansainvälisissä jalkapallokilpailuissa olympialaisissa. Joukkuetta hallitsee Espanjan kuninkaallinen jalkapalloliitto. Espanja on päässyt kuuteen olympiakisaan vuodesta 1992 lähtien, ja se on voittanut kaksi kultamitalia vuosina 1992 ja 2024 ja kaksi hopeaa vuosina 2000 ja 2020. Espanjan alle 23-vuotiaiden maajoukkue on yksi menestyneimmistä olympiajoukkueista. Luokka:Espanjan jalkapallo Luokka:Jalkapallomaajoukkueet
Kirjokairapalmu

Kirjokairapalmu (Pandanus tectorius) on kairapalmuihin kuuluva trooppinen kasvi. Kirjokairapalmu on pienikokoinen, usein monihaarainen ainavihanta puu. Sen korkeus on yleensä 3–7 metriä, joskus jopa 14 metriä. Lehdet ovat miekanmuotoiset ja jopa metrin pituiset. Kasvin hedelmiä kerätään syötäväksi ja sitä myös kasvatetaan hedelmien tähden. == Lähteet == Luokka:Kairapalmukasvit
Karen Akers

Karen Akers (oik. Karen Orth-Pallavicini, s. 13. lokakuuta 1945 New York) on yhdysvaltalainen viihdelaulaja ja näyttelijä, joka on esiintynyt Broadway- musikaaleissa, elokuvissa ja äänilevyillä. Akersin isä oli itävaltalaista ja sveitsinitalialaista aatelissukua, äidin sukujuurissa on venäläistä, norjalaista, ranskalaista ja irlantilaista perimää. Esiintyjänä itseoppinut Akers teki Broadway-debyyttinsä vasta 37-vuotiaana vuonna 1982 Maury Yestonin kirjoittaman, Fellinin omaelämäkerralliseen elokuvaan 8½ perustuvan musikaalin Nine alkuperäistuotannossa. Akers esiintyy laulajana Woody Allenin elokuvassa Kairon purppuraruusu (1985) ja Jack Nicholsonin hahmon rakastajattarena elokuvassa Sydän karrella (1986). Helsingin Sanomien Markku Fagerlund luonnehti Akersia vuonna 1982 laulajaksi, jonka tulkinnat saavat nautinnon väreet kulkemaan selkäpiissä. Akersia verrattiin tuolloin Zarah Leanderiin ja Edith Piafiin, ja Fagerlundin mielestä hänessä onkin suurelle tähdelle tyypillistä karismaa. Myös Akersin nuorempi sisar Nicole Orth-Pallavicini on näyttelijä. ==Partial discography== * 1981: Presenting Karen Akers - Blackwood Records * 1982: Karen Akers - Rizzoli/Blackwood Records * 1987: In A Very Unusual Way - Rizzoli Records * 1994: Just Imagine - DRG * 1996: Under Paris Skies - Cabaret Records * 1997: Live from Rainbow and Stars - DRG * 2001: Feels Like Home - DRG * 2004: If We Only Have Love - DRG * 2006: Like It Was - DRG * 2008: Simply Styne - DRG ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Tuoksusampaka

Tuoksusampaka eli sapu (Magnolia champaca) on trooppinen puu. Tuoksusampaka kasvaa 50 metrin korkuiseksi. Sen lehdet ovat soikeat, 10–20 cm pitkät ja 5–10 cm leveät. Nuoria oksia ja nuppuja peittää vaaleankeltainen nukka. Keltaiset kukat tuoksuvat. Hedelmän pituus on 7–15 cm. Tuoksuksampaka kasvaa luonnonvaraisena alueella, joka ulottuu Intiasta Kiinan keskiosiin. Tuoksusampakan tuoksuvia kukkia käytetään uskonnollisissa seremonioissa. Puuta käytetään myös koristekasvina tienvierillä, ja siitä saadaan sekä sahatavaraa että tuoksuöljyä. == Lähteet == Luokka:Magnoliat
Lauluntekijä ja laulaja

Lauluntekijä ja laulaja on Juha Vainion kokoelma-albumi (Fazer Finnlevy - 1990). == Kappaleet == # Juha Vainio ja Hyvän Tuulen Laulajat - Albatrossi - 3:37 # Juha Vainio - Kotkan poikii ilman siipii - 3:36 # Juha Vainio - Kaunissaari - 3:35 # Juha Vainio - Vanha salakuljettaja Laitinen - 3:13 # Juha Vainio ja Hyvän Tuulen Laulajat - Yksinäinen saarnipuu - 3:07 # Fredi - Kolmatta linjaa takaisin (Beautiful in the rain) - 3:06 # Paula Koivuniemi - Laulut kun kuolevat - 3:11 # Eino Grön - Ääretön aava ympärilläin - 4:09 # Katri Helena - Minne tuuli kuljettaa - 2:15 # Kake Randelin - Kuin joutsenlaulu - 3:20 # Berit - Keurusselän Sini - 4:08 # Juha Vainio - Vanhojapoikia viiksekkäitä - 2:59 # Juha Vainio - Sellaista elämä on - 3:08 # Juha Vainio - Ei maha mittää - 3:15 # Juha Vainio - Apteekin ovikello - 2:56 # Juha Vainio ja Hyvän Tuulen Laulajat - Siitä on jo aikaa - 3:31 # Arja Saijonmaa - Ystävän laulu (Song of the friend) - 2:53 # Kari Tapio – Mua Paina Syleilyys - 3:56 # Danny – Kuusamo (Africa) - 4:24 # Tapio Rautavaara – En päivääkään vaihtaisi pois - 3:16 # Eini – Vielä jossain kohdataan - 3:32 # Georg Ots – Kun päättyy työ - 3:01 == Lähteet == Luokka:Albumit Luokka:Juha Vainion albumit Luokka:Vuoden 1990 kokoelma-albumit
Emmerdale – Esitysvuosi 2022

Emmerdalen esitysvuoden 2022 esittäminen alkoi MTV3-kanavalla helmikuussa 2023 ja se tulee päättymään keväällä 2024. == Jaksot == Jakso Nimi Ensiesitys Suomessa Ikäraja- ja sisältömerkinnät 9250\. Elämä on hauras 7.2.2023 9251\. Kylmillä nummilla 8.2.2023 9252\. Pikakelaus loppuun 9.2.2023 9253\. Vaarallista tavaraa, osa 1/2 10.2.2023 9254\. Vaarallista tavaraa, osa 2/2 13.2.2023 9255\. Etsivä löytää 14.2.2023 9256\. Verkko kiristyy 15.2.2023 9257\. Veri on vettä sakeampaa 16.2.2023 9258\. Kenraaliharjoitus 17.2.2023 9259\. Huoli painaa 20.2.2023 9260\. Yöllinen pako 21.2.2023 9261\. Kohti uutta 22.2.2023 9262\. Kostonjano 23.2.2023 9263\. Tyhjän panttina 24.2.2023 9264\. Sopimattomia sopimuksia 27.2.2023 9265\. Kauppakatumus, osa 1/2 28.2.2023 9266\. Kauppakatumus, osa 2/2 1.3.2023 9267\. Kuin Romeo ja Julia 2.3.2023 9268\. Väärin valitut sanat 3.3.2023 9269\. Kiilaa lyömässä 6.3.2023 9270\. In vino veritas 7.3.2023 9271\. Vapaus on suuri vankila 8.3.2023 9272\. Häät mielessä, mikä voisi olla pielessä? 9.3.2023 9273\. Ei-toivottu henkilö 10.3.2023 9274\. Pysähtyneisyyden aika 13.3.2023 9275\. Isänsä poika 14.3.2023 9276\. Pubi tähtäimessä 15.3.2023 9277\. Huutokauppahumua, osa 1/2 16.3.2023 9278\. Huutokauppahumua, osa 2/2 17.3.2023 9279\. Katto pään päälle 20.3.2023 9280\. Koukeroisia kauppoja 21.3.2023 9281\. Lainatulla ajalla 22.3.2023 9282\. Lähtö lähellä 23.3.2023 9283\. Pirullinen puhelin 24.3.2023 9284\. Jaikyll ja Hyde 27.3.2023 9285\. Hääharjoitukset 28.3.2023 9286\. Kostonhimoinen kuokkavieras 29.3.2023 9287\. Kuoleman peli 30.3.2023 9288\. Pahan palkka 31.3.2023 9289\. Liian aikaista iloita, osa 1/2 3.4.2023 9290\. Liian aikaista iloita, osa 2/2 4.4.2023 9291\. Sankareita ja pahiksia 5.4.2023 9292\. Aarre mullassa 6.4.2023 9293\. Pelastuksen ulottumattomissa 7.4.2023 9294\. Dinglet vastaan Daventry 10.4.2023 9295\. Kovia kokeneet karkurit, osa 1/2 11.4.2023 9296\. Kovia kokeneet karkurit, osa 2/2 12.4.2023 9297\. Eksynyt lammas 13.4.2023 9298\. Tunnustusten luola, osa 1/2 14.4.2023 9299\. Tunnustusten luola, osa 2/2 17.4.2023 9300\. Elämän paras päätös 18.4.2023 9301\. Mustan lampaan paimen 19.4.2023 9302\. Halvalla lähtee 20.4.2023 9303\. Ehdottomat ehdot 21.4.2023 9304\. Kilpailu kiihtyy 24.4.2023 9305\. Sätkynukke ja sotatanner 25.4.2023 9306\. Kunniavieraat 26.4.2023 9307\. Kostea kosto, osa 1/2 27.4.2023 9308\. Kostea kosto, osa 2/2 28.4.2023 9309\. Rauhanneuvottelut, osa 1/2 1.5.2023 9310\. Rauhanneuvottelut, osa 2/2 2.5.2023 9311\. Dawnin kova diili 3.5.2023 9312\. Kaltevalla pinnalla 4.5.2023 9313\. Kohta kohdalta, osa 1/2 5.5.2023 9314\. Kohta kohdalta, osa 2/2 8.5.2023 Luokka:Emmerdale
Oskari Hiisti

Kaarlo Oskari Hiisti (13. maaliskuuta 1875 – 22. maaliskuuta 1938 Tampere) oli suomalainen Tampereella asunut puuvillatehtaan työmies ja harrastajanäyttelijä.Oskari Hiisti kuollut, Työväen näyttämötaide : Suomen työväen näyttämöiden liiton äänenkannattaja, 01.03.1938, nro 3, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Oskari Hiisti työskenteli nuoresta lähtien Finlaysonin puuvillatehtaan värjäysosastolla. Harrastajanäytteljäuransa hän aloitti jo 17-vuotiaana Tampereen työväestön näytelmäseuroissa. Hän toimi näyttelijänä ja ohjaajana ja perusti useita harrastelijanäyttämöitä muun muassa vuonna 1902 Tampereen Amatööriteatterin, jonka johtajana hän myös oli. Hiisti antoi alkuopetusta useille tuleville ammattinäyttelijöille vaikkakaan hän itse ei koskaan harkinnut ammattinäyttelijäksi ryhtymistä. Tunnetuin näistä Hiistin oppilaista oli Kosti Elo. Hiisti harrasti myös tanssia, toimi tanssinopettajana ja piti tanssinäytöksiä. Viimeisinä vuosinaan Hiisti esiintyi vielä vierailijana tamperelaisilla seuranäyttämöillä.O. Anttila : Muistelmia Tampereen seuranäyttämöajoilta, Kansan Lehti, 11.06.1938, nro 132, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotYlisukupolvien 13.3.2023 : Visiittikorttien jäljillä – Oskari Hiisti Oskari Hiisti 60-vuotias, Aamulehti, 13.03.1935, nro 70, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Hiisti kuoli 63-vuotiaana sydänkohtaukseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Teatterimies ja näyttelijä Oskari Hiisti, Museokeskus Vapriikki (Finna) * Oskari Hiisti vuonna 1926 näytelmässä 'Tuukkalan tappelu'. Työväen Arkisto (Finna) * Toivo Koivunen : Sallin vaarin sauna Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Intianbaulapuu

Intianbaulapuu (Mimusops elengi) on tropiikissa kasvava puulaji. Se kasvaa luonnonvaraisena Intiassa, Australiassa ja niiden välisessä saaristossa. Intianbaulapuu on ikivihreä puu, joka kasvaa noin 15–30 metriä korkeaksi. Lehdet ovat soikeat, reunoiltaan aaltoilevat, 4–14 cm pitkät ja 2–7 cm leveät. Kukat ovat tuoksuvat, halkaisijaltaan 12–14 mm, ja kasvavat yksitellen tai 2–4 kukan terttuina. Intianbaulapuun hedelmä on kypsänä keltainen, noin 35 mm pitkä. Sen malto on jauhoista ja muistuttaa maultaan taatelia mutta on kuivempi. Hedelmiä voi syödä raakana tai säilöttynä. Siemenistä uutetaan öljyä, joka vastaa ravintoarvoiltaan maapähkinäöljyä. Puun kuorta, lehtiä ja kukkia käytetään rohdoksina. Kukat säilyttävät tuoksunsa kuivattuina, ja niitä käytetään esimerkiksi liinavaatekaappien raikastamiseen. Puuainesta käytetään sahatavarana. Intianbaulapuuta kasvatetaan koristekasvina ja antamassa varjoa. == Lähteet == Luokka:Sapotillakasvit
Digital Workforce

Digital Workforce Services on suomalainen automaation ja ohjelmistorobotiikan palveluyhtiö. Yhtiö on perustettu vuonna 2015. Digital Workforce listautui Helsingin pörssin First North -markkinapaikalle vuonna 2021. == Suurimmat omistajat == Tilanne 30.4.2023https://digitalworkforce.com/fi/sijoittajat/osaketieto/osakkeenomistajat/ # Omistaja Osuus yhtiöstä 1 Capman Growth Equity Fund 2017 Ky 16,0 % 2 Heikki Länsisyrjä 11,8 % 3 Lifeline Ventures Fund II Ky 9,2 % 4 Jukka Virkkunen 8,4 % 5 Leena Niemistö 7,4 % == Lähteet == Luokka:Suomalaiset First North -yhtiöt Luokka:Suomalaiset teknologiayritykset
Jääluola

Jääluola on luola, jonka sisällä on jäätä ympäri vuoden tai ainakin suurimman osan vuodesta. Esimerkiksi Inarissa sijaitsevassa Korkia-Mauran jääluolassa jää ei ole sulanut todennäköisesti 1400-luvun jälkeen. Kyseinen jääluola on Suomen suurin. Sen alapuolella jää ulottuu kahden metrin syvyyteen. Tämä luola on 3,5 metriä leveä, 10 metriä pitkä ja 4 metriä korkea. Tässä luolassa on viime aikoina havaittu entistä enemmän sulamisesta tullutta vettä, joten luolan jään voidaan olettaa sulavan pian kokonaan. Eisriesenweltin jääluola Werfenissä Itävallassa on maailman suurin jääluola. Sen käytävä on yli 40 kilometriä pitkä. Sen sisällä olevasta jäätiköstä on muodostunut suurikokoisia muodostumia. Luolan käytävän tilavuus vaihtelee ja kapeimpia kohtia on siellä, missä on kalkkikiveä. Tätä luolaa ryhdyttiin tutkimaan varsinaisesti vasta 1913. Myös Islannin Vatnajökullin jäätiköllä on jääluola, joka on matkailunähtävyys. Slovenský rajin kansallispuistossa Slovakiassa on Dobšinskán jääluola, joka on Unescon maailmanperintölistalla. == Lähteet == == Katso myös == * Kryosfääri * Jäätikkö * Luokka:Luolageologia
Matti Wallenius

Matti Wallenius on suomalainen kitaristi ja musiikintekijä. Hän on julkaissut etnojazz-vaikutteista instrumentaalimusiikkia, säveltänyt teatterille sekä toiminut muusikkona, sovittajana ja säveltäjänä eri artisteille. Wallenius on säveltänyt näyttämömusiikkia teattereille ja nukketeattereille, kuten Vaasan kaupunginteatteri, Porin teatteri, Nukketeatteri Hevosenkenkä ja Nukketeatteri Vihreä Omena sekä Tikapuuteatteri. Hän on myös tehnyt kuunnelmamusiikkia YleisradiolleYle: Momo ja aikavarkaat. Viitattu 27.3.2023.. Wallenius oli mukana saamelaisen joikaajan Wimme Saaren yhtyeessäKotirinta Pirkko: Wimme- yhtye keikkailee viikonloppuna Etelä-Afrikassa Helsingin Sanomat 8.5.1998. Viitattu 27.3.2023.] vuosina 1995-2017 muusikkona sekä myös säveltäjänä ja tuottajana viidellä levyllä: Wimme (1995), Gierran (1997), Gugu (2000), Barru (2003) ja Mun (2009). Wallenius on myös toiminut sovittajana ja muusikkona Vando Suvannon levyillä Onnenpekka (2012), Ihmisistä ja esineistä (2014), Elämä on ihanaa (2016) ja Pieninä paloina (2019). Walleniuksella Tunto-niminen trio. Jukka Haurun mukaan yhtyeen ensilevyksi kypsässä Tunto-levytyksessä oli RinneRadiomaista eteerisyyttä ja dramatiikkaa.Hauru, Jukka: Tunto-yhtye on kitaristi Matti... Helsingin Sanomat 28.1.2005. Viitattu 27.3.2023. ==Levytykset== * Tunto (2004) * Kevyt (2006) * Lempi (2009) * Huvi (2014) * Ilona (2018) * Yty (2021) * Huoleton (2024) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tunto.net * Tunto Soundcloudissa Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
RIM-162 ESSM

RIM-162 Evolved SeaSparrow Missile (ESSM) on RIM-7 Sea Sparrow -ohjuksesta kehitetty ilmatorjuntaohjus, jota käytetään suojaamaan sotalaivoja esim. lentokoneilta ja ohjuksilta. == Käyttäjät == ==== Nykyiset ja tulevat käyttäjämaat: ==== * * * * * * * * * * * * * (tuleva Pohjanmaa-luokka) * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Raytheonin sivuilla Luokka:Ilmatorjuntaohjukset
Samsung Galaxy S23

Samsung Galaxy S23 on Samsungin 1. helmikuuta 2023 julkistama ja 17. helmikuuta julkaisema älypuhelin. Samaan aikaan julkaistiin suuremmat Samsung Galaxy S23+- ja Samsung Galaxy S23 Ultra -versiot. Samsung Galaxy S23:ssa on kahdeksanydinprosessori ja 6,1 tuuman näyttö, joka tukee 120 hertsin virkistystaajuutta. Tallennustilaa on valittavana 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia kahdeksan gigatavua. Puhelimessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 50 megapikseliä, ultralaajakulmakameran 12 megapikseliä ja telekameran 10 megapikseliä. Telekamerassa on kolminkertainen optinen zoom. Etukameran tarkkuus on 12 megapikseliä. Puhelimessa on näytönalainen sormenjälkitunnistin ja 3 900 milliampeeritunnin akku, joka tukee 25 watin latausta ja 15 watin langatonta latausta. Puhelin on pölyn- ja vedenkestävä, ja sen IP-luokitus on 68. Käyttöjärjestelmänä on Android 13 ja käyttöliittymänä One UI 5.1. Puhelimelle on luvattu neljä Android- versiopäivitystä ja viisi vuotta tietoturvapäivityksiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Samsung Galaxy S23 Samsungin sivuilla Galaxy S23 Luokka:Vuoden 2023 matkapuhelimet Luokka:Android-pohjaiset laitteet Luokka:Kosketusnäytölliset älypuhelimet
Kevään sävel

Kevään sävel on vuosina 1984–1987 esitetty suomalainen television laulukilpailuohjelma. Sen tuotti MTV Oy. Yhtiö kehitti ohjelman Syksyn sävel -kilpailunsa keväiseksi pariksi ja myös kilpailijaksi Yleisradio Oy:n Eurovision laulukilpailun Suomen karsinnoille. Vuonna 1987 ohjelman nimenä oli Grand Prix. == Kappaleiden valinta == Kevään sävelessä oli neljä osakilpailua, joista valittiin kolme sävelteosta loppukilpailuun. Niistä raati valitsi kaksi ja yleisö kolmannen postikorttiäänestyksessä. Loppukilpalussa esitettiin siten kaksitoista kilpailukappaletta. Osakilpailut järjestettiin neljän viikon välein kevätkauden aikana ja loppukilpailu pidettiin toukokuussa. Vuonna 1987 Kevään sävelen nimeksi vaihdettiin Grand Prix ja kilpailuun luotiin kaksi sarjaa, toinen iskelmämusiikille ja toinen rockmusiikille. Vuoden 1984 Kevään sävelen juonsi Marjatta Leppänen. Seuraavina vuosina ohjelmaa juonsivat Jukka Virtanen ja Hannele Krause. == Kilpailijat ja kilpailukappaleet == Kevään sävelessä tekivät läpimurtonsa muun muassa Bianca Morales, Eila Torvela ja Caron Barnes. Kevään sävelet eivät jättäneet jälkeensä ikivihreitä musiikkiteoksia. Ensimmäisen kilpailukevään kappaleista ovat parhaiten kestäneet aikaa Lea Lavenin "Taivaan lahja", joka sijoittui kuudenneksi ja Matti Eskon "Lämmin, hellä, pehmoinen", joka jäi toiseksi viimeiseksi. Vuoden 1985 kilpailussa viimeiseksi jäänyt Nisa Sorayan "Anna rakas raju hetki" julkaistiin Suomen ulkopuolella nimellä "Twilight Children" ja Kikka levytti siitä oman versionsa 1989. Timo Tervon "Tule lähemmäksi" jäi sijalle kahdeksan, mutta siitä kehkeytyi hänen suurin menestyskappaleensa. Vuoden 1986 kilpailu toi kansan tietoisuuteen Tauski Peltosen, jonka kilpailukappale "Puistotie" ei kuitenkaan menestynyt. Osakilpailuihin jääneistä kappaleista mainittakoon Anita Hirvosen "Kesäkissa" (1984) ja Umberto Marcaton "Menneen ajan melodia" (1986). === Voittajat === Vuosi Esittäjä Kappale Säveltäjä Sanoittaja 1984 Bianca Morales & FF Our Party Reijo Hänninen Morales ja Hänninen 1985 Petterssonit Yli merten, yli vuorten Ilkka Petterson Antero Ollikainen 1986 Robson Tapes I Painted a Picture Pauli Ylhäinen Paul Robson 1987 iskelmä Frank Robson One for the Road Mick Hanian Frank Robson 1987 rock Bluesshakers I'm Shakin' Ilkka Rantamäki == Lähteet == Luokka:Suomalaiset laulukilpailut Luokka:Musiikkiohjelmat Luokka:1980-luvun suomalaiset kilpailuohjelmat
Taivaan lahja

Taivaan lahja on iskelmätaiteilija Lea Lavenin single vuodelta 1984. Kappaleen sävelsi Esko Koivumies, sanoitti Chrisse Johansson ja sovitti Markku Johansson. Singlen b-puoli "Africano" on käännösiskelmä, jonka sanoitti suomeksi Chrisse Johansson. Singlen molemmat puolet julkaistiin Lea Lavenin studioalbumilla Sanat murenevat (1984). "Taivaan lahjan" kertoja rinnastaa rakastettunsa perhosiin, maahan ja mereen sekä muihin luonnonelementteihin ja luontokappaleisiin. Laulu kertoo säröttömästä rakkaudesta. "Taivaan lahja" julkaistiin digitaalisesti CD-kokoelma-albumilla Lea Laven – Parhaat (1999). "Taivaan lahja" voitti lehdistön palkinnon Kevään sävel -kilpailussa toukokuussa 1984. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Finna: Taivaan lahja Luokka:Lea Lavenin kappaleet Luokka:Chrisse Johanssonin sanoittamat kappaleet Luokka:Vuoden 1984 kappaleet
Helge Seip

Helge Lunde Seip (5. maaliskuuta 1919 Surnadal – 29. tammikuuta 2004 Bærum) oli norjalainen toimittaja ja poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1954–1961 ja 1965–1973 sekä toimi Norjan kunta- ja työministerinä 1965–1970. Seip toimi Venstren puheenjohtajana 1970–1972, mutta puolueen hajottua EY- kysymyksen vuoksi hän liittyi vastaperustettuun Uuteen kansanpuolueeseen, jonka ensimmäisenä puheenjohtajana hän toimi, kunnes putosi suurkäräjiltä seuraavana vuonna. Vuosina 1958–1965 hän oli Dagbladetin päätoimittaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Helge Seip Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan työministerit Luokka:Norjalaiset päätoimittajat Luokka:Norjalaisten puolueiden puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Lauri Pietikäinen

Lauri (Lassi) Uljas Pietikäinen (25. toukokuuta 1919 Kuopio – 16. elokuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen mäkihyppääjä. Pietikäisen mäkihyppyuran paras vuosi oli 1941. Hän voitti tuolloin Suomen-mestaruuden, Puijon kilpailun ja Ruotsissa Bodenin kilpailun. Ounasvaaralla hän hyppäsi pisimmän siihen mennessä Suomessa tehdyn hypyn, 74 metriä, mutta heikommilla tyylipisteillä hän jäi kilpailussa Niilo Toppilan jälkeen toiseksi. Pietikäinen haavoittui jatkosodassa kesällä 1942 mutta toipui seuraavaksi talveksi hyppykuntoon. Hän kilpaili myöhemmin moottoriveneillä. "Lassi" Pietikäisen veljet Matti Pietikäinen ja Aatto Pietikäinen olivat mäkihypyn olympiaedustajia ja Matti myös maailmanmestari. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Gammarus

Gammarus on Itämeressä ja sisävesissä esiintyvä katkasuku. Ne ovat enintään kahden senttimetrin mittaisia ja kyljistään voimakkaasti litistyneitä, ja niiden jokaisessa jaokkeessa on raajat. Tuntosarvipareja on kaksi, ja niistä ylempi on alempaa pidempi. Silmä on munuaisen muotoinen. Väriltään Gammarus- suvun katkat ovat harmaita, vihertäviä, kellertäviä tai ruskeita. Gammarus- suvun katkojen merilajeja on vaikea erottaa toisistaan, mutta lajinmäärityksessä voidaan käyttää muun muassa kolmen takimmaisen selkäkilven takareunan pieniä koholla olevia nystyjä, joissa on lajista riippuen erimittaisia ja -paksuisia sukasia. Myös suuosien ja jalkojen karvoitus toimivat lajikohtaisina tuntomerkkeinä. Sisävesilajit erottaa toisistaan takaruumiin toisen jaokkeen takakulman perusteella: purokatkalla on lähes suora kulma, kun taas järvikatkalla kulma on terävä. Meri- ja sisävesilajit erottaa toisistaan muun muassa silmän korkeuden perusteella: sisävesilajeilla silmän korkeus on enintään kaksi kertaa silmän leveyden mitta, kun merilajeilla se on tätä suurempi. Gammarus-suvun katkoilla ei ole myöskään Monoporeia- ja Pontoporeia-suvuilla esiintyvää takimmaisten kävelyraajojen suurta tyvilevyä. Itämeren leväkatkalajien esiintyminen vaihtelee suolapitoisuuden suhteen, ja esimerkiksi saaristokatka vaatii yli viiden promillen suolapitoisuutta. Sisävesilajeista järvien rantavyöhykkeillä esiintyvä järvikatka on yleinen koko maassa, kun taas virtavesiä ja lähteitä suosivan purokatkan levinneisyys rajoittuu Etelä-Suomeen. Tiikerikatka on alkujaan pohjoisamerikkalainen vieraslaji. Gammarus-suvun katkoilla on tärkeä rooli Itämeren ekosysteemissä. Ne laiduntavat tehokkaasti rantavyöhykkeen rihmaleviä ja ovat itse tärkeä kalojen ravintokohde. Rihmalevien lisäksi katkat syövät pieneliöitä ja orgaanisia hiukkasia. Gammarus-suvun katkat lisääntyvät useita kertoja lisääntymisaikanaan, ja naaras voi munia kerralla jopa satoja munia. == Lajeja == * tiikerikatka (Gammarus tigrinus) * lätäkkökatka (Gammarus duebeni) * purokatka (Gammarus pulex) * järvikatka (Gammarus lacustris) * saaristokatka (Gammarus locusta) * pohjoiskatka (Gammarus oceanicus) * lahtikatka (Gammarus zaddachi) * merikatka (Gammarus salinus) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * LuontoPortti: Leväkatkat (Gammarus) Luokka:Katkat
Helge Rognlien

Helge Rognlien (14. tammikuuta 1920 Oslo – 15. heinäkuuta 2001) oli norjalainen juristi ja Venstren poliitikko. Hän toimi Norjan kunta- ja työministerinä 1970–1971 sekä oli puolueensa puheenjohtaja 1972–1974. Vuosina 1972–1986 hän työskenteli käräjäoikeuden tuomarina. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Helge Rognlien Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan työministerit Luokka:Norjalaiset juristit Luokka:Norjalaisten poliittisten nuorisojärjestöjen puheenjohtajat Luokka:Norjalaisten puolueiden puheenjohtajat Luokka:Norjalaiset tuomarit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Sì (Gigliola Cinquettin kappale)

Sì on italialaisen Gigliola Cinquettin single vuodelta 1974. Tyyliltään se on balladi. Sen kirjoittivat Corrado Conti, Daniele Pace, Lorenzo Pilat ja Mario Panzeri. Singlen b-puolena on samojen tekijöiden "Il pappagallo verde". "Sì" julkaistiin myös albumilla Gigliola Cinquetti. "Sì":n naispuolinen kertojaminä epäröi antautua rakkaudelle, mutta sanoo miehelle lopulta "kyllä" ("E dovevo dirgli sì"). Italiassa järjestettiin toukokuussa 1974 kansanäänestys, jossa kysyttiin, pitäisikö avioeron salliva laki kumota. "Sì" sensuroitiin joksikin aikaa, sillä siinä useaan kertaan toistettu "kyllä" oli avoin tulkinnalle, jonka mukaan laulu kehotti äänestämään lain kumoamisen puolesta. Laulussa sinänsä ei ole mitään avioeroon viittaavaa eikä kantaaottavaa. Kansanäänestys päättyi selvin luvuin lain kumoamista vastaan. "Sì" oli myös Italian Eurovision edustuskappale vuonna 1974 ja se sijoittui toiseksi. Sensuurin takia Italian televisioyhtiö Rai esitti huhtikuun alussa järjestetyn laulukilpailun vasta myöhemmin. Cinquetti levytti kappaleesta myös englanninkielisen version "Go (Before You Break My Heart)". Kappaleesta tehtiin myös saksankielinen versio "Sì - Du fängst den Wind niemals ein". "Sì" on ollut suosittu Suomessa, jossa se tunnetaan nimellä "Niin". Kappaleen levyttivät jo 1974 Lea Laven ja Fredi. Myöhemmin sen ovat levyttäneet muun muassa Juhamatti ja Arja Koriseva. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Allmusic.com: Gigliola Cinquetti Biography by Dave Thompson Luokka:Italian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 1974 kappaleet
Lofotposten

Lofotposten on norjalainen vuonna 1896 perustettu sanomalehti, jolla on toimitukset Svolværissä Våganin kunnassa sekä Leknesissä Vestvågøyn kunnassa. Lehti ilmestyy neljästi viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. Lofotposten.JPG|Lehden entinen toimitus Leknesissä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Norjalaiset sanomalehdet Luokka:Vestvågøy Luokka:Vågan
Amalie Håkonsen Ous

Amalie Håkonsen Ous (s. 23. huhtikuuta 1996) on norjalainen maastohiihtäjä, joka on erikoistunut sprinttimatkoille. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuskilpailussa 2016 Rasnovissa kultaa sprinttihiihdossa. Samoissa kisoissa hän hiihti ensimmäisen osuuden hopeaa tuoneessa Norjan viestijoukkueessa. Hänen ensimmäinen maailmancup-osallistumisensa oli Drammenin sprintissä maaliskuussa 2015. Kaudella 2022–2023 hän oli 61. naisten hiihdon sprintticupissa. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Niin (kappale)

Niin on suomalaisen iskelmätaiteilija Lea Lavenin single vuodelta 1974. Kappale on suomenkielinen versio italialaisesta balladista "Sì". Singlen b-puoli "Tumma nainen" on suomenkielinen versio yhdysvaltalaisesta balladista "Dark Lady". Singlen molemmat puolet julkaistiin Lea Lavenin studioalbumilla Niin (1974). Kappaleen "Niin" sanoitti Chrisse Johansson ja "Tumman naisen" puolestaan Pertti Reponen. Molemmat kappaleet nauttivat yleisön suosiota, ja eritoten "Tumma nainen" kasvoi Lea Lavenin kestohitiksi, joka vei hänen uraansa iskelmäpainotteiseen suuntaan. == Lähteet == Luokka:Lea Lavenin kappaleet Luokka:Vuoden 1974 kappaleet Luokka:Suomalaiset käännöskappaleet Luokka:Chrisse Johanssonin sanoittamat kappaleet
Levärupi

Levärupi (Einhornia crustulenta) on sammaleläinten pääjaksoon kuuluva eläinlaji, joka esiintyy yleisenä Itämeressä. Se muodostaa yhdyskuntia muun muassa kivien, kallioiden, rakkolevän ja sinisimpukoiden pinnalle. Pitsimäiset yhdyskunnat erottuvat tummilta pinnoilta harmaanvalkeina laikkuina. Yksittäinen yksilö on halkaisijaltaan noin 0,5 millimetrin mittainen, vaalea ja kuusikulmainen. Kokonaiset koloniat voivat olla halkaisijaltaan jopa parikymmentä senttimetriä. Ravintonaan levärupiyhdyskunta käyttää planktonia, jota se siivilöi vedestä. Yksittäinen sammaleläinyksilö erittää suojakseen kalkkikuoren. Pehmeän sisäkudoksen yläpuolella olevaa suuaukkoa ympäröi ripsellisten lonkeroiden muodostama kiehkura eli lofofori, joka toimii ravinnonotto- ja hengityselimenä. Leväruven levinneisyysalue ulottuu Atlantin rannikolla Britteinsaarilta Norjan pohjoisosiin, Jäämerelle ja Pohjois- Amerikkaan. Laji on tyypillinen murtovesilaji ja viihtyy parhaiten kallio- tai sorapohjaisessa matalassa vedessä, jossa on paljon kiinnittymisalustoja. Yksittäiset levärupiyksilöt ovat hermafrodiitteja ja muodostavat vuorotellen siittiöitä ja munasoluja. Hedelmöittyneistä munasoluista kehittyy vapaana uivia toukkia, jotka kiinteälle alustalle kiinnittyessään muodostavat uusia kolonioita. Kolonian perustajayksilö lisääntyy aluksi silmikoimalla muodostaen ympärilleen identtisiä levärupiyksilöitä, joista kolonia kehittyy. Levärupi on Itämeren yleisin sammaleläin. == Lähteet == Luokka:Cheilostomatida
Pia Pakarinen (poliitikko)

Pia Pakarinen (s. 1960 Kauhajoki) on suomalainen Kansallisen Kokoomuksen poliitikko. Hän on toiminut Helsingin kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2008 lähtien.Tekijänaisen tarina, Pia Pakarisen kotisivut, viitattu 26.3.2023. Vuosina 2017–2021 hän palveli Helsingin kasvatuksen ja koulutuksen apulaispormestarina. Lisäksi hän on toiminut Helsingin seudun kauppakamarin toimitusjohtajana tammikuusta 2022 lähtien.Roosa Welling: Apulais­pormestarin pestistä luopuva Pia Pakarinen on valittu Helsingin seudun kauppa­kamarin toimitus­johtajaksi, Helsingin Sanomat, 30.6.2021, viitattu 26.3.2023. == Elämä == Pakarinen kirjoitti ylioppilaaksi Kauhajoen yhteislyseossa vuonna 1979. Hän on suorittanut kauppatieteiden maisterin tutkinnon Helsingin kauppakorkeakoulussa sekä oikeustieteen kandidaatin ja valtiotieteiden kandidaatin tutkinnot Helsingin yliopistossa. Pakarinen on työskennellyt uransa aikana Rank Xerox Oy:ssä, Oy Veho Ab:ssä, Euroopan unionin tuomioistuimessa, Helsingin Yrittäjät ry:ssä ja Helsingin seudun kauppakamarissa. Hän on lisäksi perustanut oman käännöstoimistoyrityksensä Pianco Oy:n. == Vaalimenestys == === Kuntavaalit === Vuosi Kunta Äänimäärä Lopputulos 2008 Helsinki 798 Valittiin 2012 Helsinki 956 Valittiin 2017 Helsinki 1 003 Valittiin 2021 Helsinki 1 213 Valittiin Helsinki – Ehdokkaat vertauslukujärjestyksessä, Yleisradio, viitattu 26.3.2023.Helsinki – Ehdokkaat vertauslukujärjestyksessä, Yleisradio, viitattu 26.3.2023.Ehdokkaat – Helsinki, Yleisradio, viitattu 26.3.2023Ehdokkaat, Yleisradio, viitattu 26.3.2023. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto luokka:Nykyiset Helsingin kaupunginvaltuutetut luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot luokka:Vuonna 1960 syntyneet luokka:Elävät henkilöt
Dark Lady (kappale)

Dark Lady on yhdysvaltalaislaulaja Cherin singlenä julkaistu kappale vuodelta 1974. Se edustaa folkmusiikin tyylilajia. Kappaleen sävelsi ja sanoitti Johnny Durrill. Singlen b-puolena on Gloria Sklerovin ja Harry Lloydin kirjoittama ”Two People Clinging to a Thread”. "Dark Lady" julkaistiin saman nimisellä studioalbumilla toukokuussa 1974. Dark Lady eli tumma nainen on ennustaja, jonka luona laulun päähenkilö käy. Ennustaja kehottaa päähenkilöä jättämään miesystävänsä. Myöhemmin päähenkilö haistaa ennustajan käyttämän oudon parfyymin tuoksun omassa asunnossaan. Hän palaa ennustajan luo ja yhyttää tämän miesystävänsä seurassa. Päähenkilö ampuu molemmat. "Dark Lady" oli kaupallinen menestys Yhdysvalloissa, vaikka Cher ei uskonut siitä tulevan hittiä. ”Dark Ladysta” kuvattiin kaksi musiikkivideota. Kappaleesta on tehty useita versioita. Pertti Reponen sanoitti synkänsävyisen kappaleen suomeksi ja se sai nimekseen ”Tumma nainen”. Suomenkielisen version ensimmäinen levyttäjä oli Ami Aspelund ja toinen Lea Laven. Lavenin tulkinta julkaistiin singlen "Niin" b-puolena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Ultimate Guitar: Dark Lady Chords by Cher Luokka:Yhdysvaltalaiset musiikkikappaleet Luokka:Vuoden 1974 kappaleet Luokka:Billboard Hot 100 -listan ykköset