EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Amerikan alkuperäiskielet

Amerikan alkuperäiskielet kattavat nykyisin noin tuhat kieltä, joita Amerikan alkuperäiskansat edelleen puhuvat. Eurooppalaisten saapuessa 1500-luvun vaihteessa kieliä Amerikassa oli arviolta 1500–2000, mutta nykyisin eurooppalaiset kielet kuten espanja, englanti, ranska ja portugali ovat nousseet valtakieliksi ja alkuperäiskielten määrä vähenee nopeasti. Amerikan alkuperäiskielten sukulaisuussuhteet ovat edelleen osin epävarmat. Pohjois- Amerikassa arvioidaan olevan lähes 80 kielikuntaa ja Etelä-Amerikassa yli 100. Amerikan kielissä ei ole yhteisiä rakenteellisia piirteitä kielten suuren määrän ja maantieteellisen alueen laajuuden johdosta. Polysynteettinen morfologia on kuitenkin suhteellisen yleistä etenkin Pohjois-Amerikan pohjois- ja länsiosissa. Yhdysvalloissa ja Kanadassa puhutaan 200:aa alkuperäiskieltä. Niistä vain muutama kymmenen on enää siirtymässä lapsille, ja loput katoavat pian. Pohjois-Amerikan suurin alkuperäiskieli on navaho, jolla on puhujia noin 150 000. Meksikossa on joitain elinvoimaisia alkuperäiskieliä. Nahuakieliä puhuu 1,5 miljoonaa ihmistä ja mayakieliä kuusi miljoonaa ihmistä. Etelä- Amerikassa inkojen aikoinaan käyttämillä ketšualaiskieliä on edelleen 10 miljoonaa puhujaa. Toinen merkittävä kieli on aimara, jolla on pari miljoonaa puhujaa. Koko Amerikan ainoa sekä enemmistökielen että virallisen kielen asemassa oleva alkuperäiskieli on Paraguayssa puhuttu guarani. Suurin kielellinen monimuotoisuus Amerikassa on Amazonin alueella, eikä suurimmasta osasta sen kielistä ole vielä tehty vähäisintäkään lingvististä peruskuvausta. Amazonin erikoisuus on objektialkuinen perussanajärjestys, jota siellä esiintyy muutamassa kielessä. ==Lähteet== *
Anita Korva

Anita Kristiina Korva https://anitakorva.fi/#alkuun (s. 12. huhtikuuta 1999 Kiiminki) on suomalainen maastohiihtäjä. Korva edustaa Kainuun Hiihtoseuraa. Maaliskuussa 2016 Korva saavutti Pohjoismaiden mestaruuskultaa Otepäästä. Huhtikuussa 2016 hän voitti kultaa aikuisten SM-kilpailuiden pariviestistä yhdessä Anne Kyllösen kanssa. Tammikuussa 2018 Korva voitti Kyllösen kanssa parisprintin SM-kisoissa Vantaalla hopeaa. Saman vuoden huhtikuussa hän voitti viestin Suomen-mestaruuden Taivalkoskella. Tammikuussa 2018 Korva saavutti nuorten MM-kisoista pronssia 5 kilometrin matkalla perinteisellä hiihtotavalla.MM-pronssia! Hiihtolupaus Anita Korva käänsi sekuntitaiston nyt edukseen Tammikuussa 2019 Korva saavutti nuorten MM-kisoissa Lahdessa pronssia perinteisen tyylin sprintissä, vapaan tyylin 5 kilometrillä ja perinteisen tyylin 15 kilometrin yhteislähtökilpailussa. Korva sijoittui Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 vapaan hiihtotavan sprintissä 51:nneksi. Helmikuussa 2019 Korva saavutti SM-kisoissa pronssia Imatralla 10 kilometrin matkalla perinteisellä hiihtotavalla. Hän voitti Imatralla lisäksi viestin Suomen-mestaruuden ja sai Äänekoskella parisprintin SM-pronssia. Korva suoritti varusmiespalvelun Kainuun prikaatissa vuonna 2019. Kaudella 2020–2021 Korva ei osallistunut kilpailuihin lainkaan. Lokakuussa 2023 hän ilmoitti olevansa kilpailematta myös kaudella 2023–2024. Korva on julkisuudessa kertonut kärsineensä masennuksesta ja käyneensä sen takia terapiassa. Hän työskentelee (loppuvuodesta 2022) urheiluliikkeessä Kuopiossa ja harrastaa urheilua lähinnä omaksi ilokseen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Amerikan matadori

Amerikan matadori: runoja 1969-1974 on Suomessa vuonna 1998 julkaistu runokokoelma, johon on valittu Charles Bukowskin kirjoittamia runoja. Kokoelmaan on valittu Bukowskin vuosina 1969–74 kirjoittamia runoja englanninkielisistä kokoelmateoksista Mockingbird Wish Me Luck (1972) ja Burning in Water Drowning in Flames (1974). Runot on suomentanut Seppo Lahtinen ja kokoelman julkaissut kustannusyhtiö Sammakko. Kokoelman runot käsittelevät Bukowskin muiden teosten tapaan pääasiassa yhteiskunnan laitapuolenkulkijoiden elämää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Runokokoelmat Luokka:Charles Bukowski
Lohenpyrstö (Oulu)

Lohenpyrstö on puisto Oulun kaupungin Pokkisen kaupunginosan Meritullin alueella. Se suunniteltiin neljän korttelin kokoisen lähes tuhannelle asukkaalle tarkoitetun alueen keskuskorttelipuistoksi. Lohenpyrstö-puiston nimi tulee sen muodosta. Puiston läpi kulkee kaksi kevyen liikenteen väylää. Sen nupukivillä kivettyyn keskustaan on istutettu säännölliseen ruudukkoon yhteensä kuusitoista jalavaa, sekä kynä- että vuorijalavia, puiston reunoilla on taas puisto- ja isolehtilehmuksia. Kulkureittien kiveys on tehty keskialueen nupukiviä vaaleammaksi ja muodostaa siksi oman kuvionsa puistoon. Puistossa on penkkien ohella pieni vesiallas ja kivikorimuuri pensasryhmineen rajana kevyen liikenteen väylälle. Kivikorimuurille on istutettu alppikärhöä, muurin viereiset pensasistutukset ovat hietikkopajua, villapajua, hopeapensasta, pensassembraa ja vuorimäntyä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Suistopuisto ja kaupunkiaukio. Kaleva 15.6.2002(Viitattu 1.4.2016) Luokka:Pokkinen Luokka:Oulun puistot
Nije ljubav stvar

Nije ljubav stvar () on Željko Joksimovićin kappale, jolla hän edusti Serbiaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa Bakussa. Kappaleen on säveltänyt Joksimović itse ja sanoittaneet Marina Tucaković ja Miloš Roganović.http://www.eurovision.tv/page/history/year/participant- profile/?song=28023 Kappale selviytyi toisena finaaliin kerättyään semifinaalissa 159 pistettä. Finaalissa se sijoittui kolmanneksi 214 pisteellä.http://www.diggiloo.net/?2012rs Näin ollen Joksimović saavutti toisen sijoituksensa kärkikolmikkoon Euroviisuissa, oltuaan toinen vuonna 2004 kappaleella Lane Moje. Joksimović myös sävelsi kolmanneksi sijoittuneen, Hari Mata Harin esittämän Lejlan vuonna 2006. == Lähteet == Luokka:Serbian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2012 euroviisuedustuskappaleet
The Blues Ain’t Strange

The Blues Ain’t Strange on ruotsalaisen blues-yhtye Slim's Blues Gangin albumi, joka julkaistiin vuonna 1970 levymerkillä Sonet. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # # # === B-puoli === # # # # # == Kokoonpano == * Christer Eklund – altto- ja tenorisaksofoni * Rolf Wikström – laulu, kitara * Slim Notini – piano, laulu * Åke Dahlberg – basso * Ola Brunkert – rummut * Olle Frankzén – tenorisaksofoni == Aiheesta muualla == * The Blues Ain't Strange discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1971 esikoisalbumit Luokka:Ruotsalaiset bluesalbumit
Alan Duff

Alan Duff (s. 26. lokakuuta 1950) on uusiseelantilainen, Ranskassa asuva kirjailija ja lehtikolumnisti. Hän on kirjoittanut teoksen Kerran sotureita (Once Were Warriors), josta on tehty myös samanniminen elokuva. == Lapsuus ja nuoruus == Duffin vanhemmat erosivat tämän ollessa kymmenvuotias, ja hän asui vähän aikaa enonsa ja tätinsä luona. Hänet erotettiin Rotoruan High schoolista, ja jälkeen hän eli jonkin aikaa kiertolaisena, ennen kuin lopulta Hamiltonin poikakotiin. Sieltä hän Duff muutti asumaan toisen enonsa luokse ja jatkoi koulunkäyntiä Christchurchin high schoolissa. 15-vuotiaana Duff sai tuomion väkivaltaisuudesta ja murtautumisesta. ja myöhemmin pieniä tuomioita pikkurikoksista, kunnes muutti Lontooseen, jossa hän kertoo "kasvaneensa aikuiseksi". == Kirjailijanura == Duff muutti sittemmin takaisin Uuteen- Seelantiin, jossa hän perusti ensin useita yrityksiä. Vuonna 1985 hän rupesi päätoimiseksi kirjailijaksi. Ensimmäistä teosta, thrilleriä, ei julkaistu, vaan hän poltti käsikirjoituksen kun kustantamot hylkäsivät kirjan. Duffin esikoisteos Once Were Warriors (suom. Kerran sotureita 1995) ilmestyi 1990 ja saavutti suuren suosion. == Tuotanto == === Romaanit === * Kerran sotureita (Once Were Warriors, 1990) suom. Tuomas Kilpi. Like, 1995. ISBN 951-578-198-1 * One Night Out Stealing, 1991 * State Ward, 1994 * What Becomes of the Broken Hearted?, 1996 * Both Sides of the Moon, 1998 === Muut === * Maori: The Crisis and the Challenge, 1993 * Out of the Mist and Steam: A Memoir, 1999 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Interview with Alan Duff *Alan Duff's Once Were Warriors. Social and Political Contexts (Internet Archive) *Literary Encyclopedia * Luokka:Uusiseelantilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nån gång måste man landa...

Nån gång måste man landa... on ruotsalaisen blues-yhtyeen Löpande bandetin ensimmäinen ja ainoa albumi, joka julkaistiin vuonna 1975 levymerkillä MNW. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # === B-puoli === # # # # # == Kokoonpano == * Pelle Höglund – conga * Ludde Lindström – rummut * Lotta Sandberg – laulu * Rolf Wikström – kitara * Jan Zetterqvist – basso == Aiheesta muualla == * Nån gång måste man landa... discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1975 esikoisalbumit Luokka:Ruotsalaiset bluesalbumit
WayLander

Jan ”wayLander” Rahkonen (s. 1994) on suomalais-venäläinen Counter-Strike: Global Offensive -ammattilainen. Rahkonen edustaa ukrainalaisessa omistuksessa olevaa pro100- joukkuetta. Vuoden 2015 syyspuoliskon Rahkonen oli tauolla, koska hän oli suorittamassa asepalvelusta Suomen puolustusvoimissa. Hän on voittanut muun muassa Dreamhack Open Leipzigin, ja kilpaili myös E-League Boston 2018 Majorissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elektronisen urheilun ammattilaiset Luokka:Venäläiset elektronisen urheilun ammattilaiset Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jennie Johansson

Jennie Caroline Eleonore Johansson (s. 15. kesäkuuta 1988 Hedemora)Jennie Johansson Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com on ruotsalainen uimari, joka on erikoistunut rintauintiin. Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2009 Johansson saavutti pronssia 100 metrin rintauinnissa. Budapestin EM-kilpailuissa 2010 hän saavutti hopeaa 100 metrin rintauinnissa ja pronssia 50 metrin rintauinnissa. Debrecenin EM-kilpailuissa 2012 hän sai hopeaa 100 metrin rintauinnissa. Herningin lyhyen radan EM- kilpailuissa 2013 Johansson saavutti kolme mitalia; hopeaa 4×50 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia 50 ja 100 metrin rintauinnissa. Berliinin EM- kilpailuissa 2014 hän saavutti kolme hopeaa; 50 ja 100 metrin rintauinnissa sekä 4×100 metrin sekauintiviestissä. Kazanin MM-kilpailuissa 2015 Johansson voitti kultaa 50 metrin rintauinnissa Ruotsin ennätysajalla 30,05. Lisäksi hän ui toisen osuuden hopeaa saavuttaneessa 4×100 metrin sekauintiviestijoukkueessa. Lontoon EM-kilpailuissa 2016 hän voitti kultaa 50 metrin rintauinnissa. == Henkilökohtaiset ennätykset == === 50 metrin rata === Matka Aika Paikka Päivä 50 m rintauinti 30,05 Kazan 9. elokuuta 2015 100 m rintauinti 1.06,30 Tukholma 11. huhtikuuta 2017 200 m rintauinti 2.26,16 Norrköping 6. heinäkuuta 2016 === 25 metrin rata === Matka Aika Paikka Päivä 50 m rintauinti 29,80 Herning 12. joulukuuta 2013 100 m rintauinti 1.04,94 Tukholma 19. marraskuuta 2014 200 m rintauinti 2.22,66 Tukholma 20. marraskuuta 2014 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jennie Johanssonin kotisivut Luokka:Ruotsalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Manólis Anagnostákis

Manólis Anagnostákis (, 10. maaliskuuta 1925 Thessaloniki, Kreikka – 22. kesäkuuta 2005 Ateena, Kreikka) oli kreikkalainen runoilija, joka edusti eksistentialismia. Hän syntyi Thessalonikissa ja opiskeli lääkäriksi erikoistuen radiologiaan. Anagnostákis oli tunnetuimpia vasemmistolaisia kulttuurivaikuttajia Kreikassa sisällissodan ajoista lähtien. Muun muassa Míkis Theodorákis on tehnyt sävellyksiä Anagnostákiksen runoihin, kuten ”Miló” (”Μιλώ”) ja ”Cháris 1944” (”Χάρις 1944”). == Teokset == * Epochés (1945) * Epochés 2 (1948) * Epochés 3 (1951) * Synécheia (1954) * Synécheia 2 (1955) * Ta poiímata 1941-1956 (1956) * Synécheia 3 (1962) * Ypér kai Katá (1965) * O stóchos (1971) * Ta poiímata 1941-1971 (1971) * Parenthéseis (1972) * Antidogmatiká (1978) * To Perithório (1979) * Y.G. (1983) * Ta Sympliromatiká (1985) * O poiitís Manoúsos Fássis (1987) == Aiheesta muualla == * Anagnostákiksen runoja englanniksi Luokka:Kreikkalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Yapin osavaltio

Yap on yksi Mikronesian liittovaltion neljästä osavaltiosta. Se on maan osavaltioista läntisin ja on saanut nimensä sen pääsaaren Yapin mukaan. Osavaltion asukasluku oli 11 377 vuonna 2010. Yapin osavaltion hallinto on jaettu neljään osaan. Paikallisella tasolla ylintä valtaa pitää kaksi neuvostoa, pääsaaren neuvosto Pilung ja ulkosaarten neuvosto Tamol. Osavaltion toimeenpanovalta on kuvernöörillä, joka on samalla hallituksen johtaja. Kuvernööri kokoaa hallituksen ja nimittää sen ministerit. Ministerit johtavat ministeriöitä (engl. Departments), jotka vastaavat lainsäädännöstä. Osavaltiolla on myös oma tuomioistuin. Paikallishallinnosta vastaavat kunnat, joita on 22. ==Kunnat== * Dalipebinaw * Eauripik * Elato * Fais * Fanif * Faraulep * Gagil * Gaferut * Gilman * Ifalik * Kanifay * Lamotrek * Maap * Ngulu * Rull * Rumung * Satawal * Sorol * Tomil * Ulithi * Weloy * Woleai ==Lähteet== Luokka:Mikronesian federaation osavaltiot
For Children

For Children on Eero Koivistoisen albumi, joka julkaistiin vuonna 1970 levymerkillä Kustannusosakeyhtiö Otava. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt Eero Koivistoinen, ellei toisin mainaita. === A-puoli === # # # # === B-puoli === # # # # == Kokoonpano == * Eero Koivistoinen – sopraano- ja tenorisaksofoni * Esko Rosnell – rummut * Jukka Tolonen – kitara * Attila Berger – kitara * Mike Koskinen – trumpetti * Pekka Sarmanto – basso * Pentti Hietanen – piano, sähköpiano * Eero Ojanen – piano, sähköpiano * Don Bane – piano, sähköpiano * Kimmo Kaivanto – kansi == Aiheesta muualla == * For Children discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1970 albumit Luokka:Eero Koivistoisen albumit
Buakaw Banchamek

Sombat Banchamek, tunnetaan paremmin nimellä Buakaw Banchamek (, s. 8. toukokuuta 1982 Bansongnong County, Samrong Thap) on thaimaalainen thainyrkkeilijä. Hän on voittanut useita eri thainyrkkeilyn mestaruuksia, kuten WMC:n ylemmän välisarjan ja keskisarjan mestaruudet, sekä kaksi kertaa K-1 mestaruuden. Banchamek on pelannut myös jalkapalloa 2. divisioonassa RBAC FC:ssä. ==Thainyrkkeily== Banchamek aloitti thainyrkkeilyn nuorella iällä ja kilpaili ensimmäisen kerran 8-vuotiaana kotiprovinssissaan Surinissa. Myöhemmin 15-vuotiaana hän muutti Chachoengsaoon, jossa hän liittyi Por. Pramuk Gym joukkueeseen.Cusick, Patrick "Buakaw Banchamek". Bangkok Post. sivu S11 18. maaliskuuta 2012 Hän aloitti kilpailemisen aikuisissa 2000, ja voitti aluksi Omnoi Stadiumin höyhensarjan mestaruuden ja myöhemmin 2001 PBA:n Thaimaan höyhensarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Sinchainoi Sor Kittichain tyrmäyksellä neljännessä erässä. Banchamek kilpaili myöhemmin joulukuussa 2001 myös Lumpineen stadionin tilapäisestä höyhensarjan mestaruudesta, mutta hävisi ottelun Charlie Sor Chaitaminille tuomariäänin. 2002 Banchamek kilpaili Toyota Muay Thai Marathon turnauksessa 63-kiloisten sarjassa. Hän voitti turnauksessa kaikki ottelunsa tuomariäänin, myös loppuottelussa Satoshi Kobayashin. Seuraavana vuonna hän otteli Omnoi Stadiumin tilapäisestä kevyensarjan mestaruudesta. Banchamek voitti mestaruuden Khunsuk Petchsupapania vastaan tuomariäänin. Vain kuukautta myöhemmin elokuussa 2003 hän otteli Etelä-Koreassa Timor Daalia vastaan KOMA GP:n kevyensarjan mestaruudesta. Banchamek voitto ottelun tyrmäyksellä kolmannessa erässä. ===K–1=== Banchamek osallistui 2004 ensimmäistä kertaa K-1 turnaukseen. Hänen oli määrä aluksi otella karsinnoissa Jordan Taita vastaan ennen kuin pääsisi itse heinäkuussa järjestettävään turnaukseen. Banchamek voitti ottelun tuomariäänin ja eteni turnaukseen. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti John Wayne Parrin hajaäänin lisätuomarin päätöksellä. Toisella kierroksella Banchamek voitti Takayuki Kohiruimakin tyrmäyksellä toisessa erässä. Voiton myötä hän eteni loppuotteluun, jossa Banchamek kohtasi viime vuoden mestarin Masaton. Banchamek voitti neljä erää kestäneen K–1 mestaruuden tuomariäänin.LiverKick Throwback: Buakaw vs. Masato K-1 World MAX Finals 2004 liverkick.com 10.7.2014 Viitattu 1.4.2016 ==Lähteet== Luokka:Thaimaalaiset thainyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pohnpein osavaltio

Pohnpei on yksi Mikronesian liittovaltion neljästä osavaltiosta. Osavaltio koostuu 162 pienestä saaresta ja atollista, joista suurin on Pohnpei eli Ponape. Osavaltion asukasluku oli 36 196 vuonna 2010. Mikronesian pääkaupunki Palikir sijaitsee Pohnpein saarella. Pohnpein talous on riippuvainen Yhdysvaltojen maksamasta liittovaltion tuesta. Pohnpein suurin työnantaja on osavaltion hallinto. Väestö saa tuloja myös kalastuksesta, matkailusta, maanviljelystä, rakennustyömailta ja IT-alalta. Osavaltion hallinto noudattaa vallan kolmijako-oppia. Osavaltion lainsäädännöllinen valta on 23 paikkaisella parlamentilla, jonka jäsenet valitaan vaaleilla neljän vuoden välein. Osavaltion toimeenpanovalta on sen johtajalla kuvernöörillä, joka myöskin valitaan vaaleilla neljäksi vuodeksi kerrallaan. Lainsäädäntövalta on Pohnpein tuomioistuimella. Paikallishallinnosta vastaavat kunnat, joita on Pohnpeissä 12. ==Kunnat== * Kapingamarangi * Kitti * Kolonia * Madolenihmw * Mokil * Nett * Ngatik * Nukuoro * Oroluk * Pingelap * Sokehs * Uh ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Mikronesian federaation osavaltiot
Kosraen osavaltio

Kosrae on yksi Mikronesian liittovaltion osavaltiosta. Se on maan itäisin osavaltio. Kosraen osavaltio koostuu Kosraen saaresta ja tämän lähisaarista, joista merkittävin on Lelu. Osavaltion asukasluku oli 6 616 vuonna 2010. ==Kunnat== *Lelu *Malem *Utwe *Tafunsak *Walung ==Lähteet== Luokka:Mikronesian federaation osavaltiot
Chuukin osavaltio

Chuuk on yksi Mikronesian federaation neljästä osavaltiosta. Chuuk muodostuu useista saariryhmistä, joista suurin on Chuuk. Osavaltion asukasluku oli 48 654 vuonna 2010, mikä tekee siitä väkiluvultaan maan suurimman osavaltion. Chuuk jakautuu 35 kuntaan. Osavaltiossa on tarkoitus pitää kansanäänestys itsenäisyydestä maaliskuussa 2020. ==Kunnat== *Eot *Etal *Fala-Beguets *Fananu *Fefan *Kuttu *Losap *Lukunor *Moch *Moen *Magur *Murilo *Nama *Namoluk *Nomwin *Onari *Oneop *Ono *Param *Pis-Losap *Pisaras *Pulap *Pulusuk *Puluwat *Romanum *Ruo *Satawan *Ta *Tamatam *Tol *Tonowas *Tsis *Udot *Ulul *Uman ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Chuuk Reform Movement Luokka:Mikronesian federaation osavaltiot
Tyrese Cooper

Tyrese Cooper (s. 21. maaliskuuta 2000) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Cooper kilpailee 100 metrin ja 200 metrin juoksussa. Helmikuussa 2016 Cooper juoksi 100 metriä Miamissa aikaan 10,49. == Ennätykset == Ulkoradoilla *100 metrin juoksu: 10,49 (Miami 2016) *200 metrin juoksu: 20,68 (Miami 2016) Sisäradoilla *60 metrin juoksu: 6,80 (New York 2016) *200 metrin juoksu: 21,22 (New York 2016) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
La Samaritaine

thumb|250px|La Samaritaine, quai du Louvre -rantakadun ja rue de la Monnaien kulma, vasemmalla Seinen puoleinen julkisivu. La Samaritaine on tunnettu tavaratalo Pariisin keskustassa Seinen pohjoisrannalla lähellä Pont Neuf -sillan pohjoispäätä, 1. arrondissementin alueella. La Samaritaine käsittää useita kortteleita Seinen rantakadun ja Rue de Rivolin välissä. Nykyään se on LVMH:n omistama ja siinä toimii myös hotelli. La Samaritaine sai alkunsa pienestä kaupasta, jonka kauppias Ernest Cognacq ja hänen vaimonsa Louise Jay perustivat vuonna 1869 rue du Pont Neuf -kadulle. Tavarataloa on sen jälkeen laajennettu useassa vaiheessa.L'ancien grand magasin la Samaritaine Paris1900. Viitattu 1.4.2016. Arkkitehti Frantz Jourdainin suunnittelema art nouveau -tyylinen tavaratalon ydinosa lasikattoisine päähalleineen valmistui vuosina 1905–1907.Métamorphoses continues Projet Samaritaine. Viitattu 1.4.2016. Ulkoseinien koristelun toteuttivat arkkitehdin poika Francis Jourdain sekä Eugène Grasset, Édouard Schenck ja Alexandre Bigot. La Samaritainea laajennettiin lisärakennuksilla vuosina 1926–1928 ja 1933, jolloin se sai pääosin nykyisen hahmonsa, mukaan lukien Seinen-puoleisen julkisivun. Henri Sauvagen suunnittelema laajennus toi tavaratalon arkkitehtuuriin myös Art deco -henkeä. Pariisin julkisivulautakunnan toiveesta julkisivujen teräsrakenne verhoiltiin vaalealla kivipinnoituksella. Parhaimpina aikoinaan La Samaritaine tunnettiin monipuolisesta tarjonnastaan, mutta se menetti asiakkaita 1970-luvulta alkaen. Yrityskonserni LVMH osti La Samaritainen vuonna 2001 ja sulki tavaratalon kesäkuussa 2005, virallisesti turvallisuussyistä. Vuonna 2008 LVMH ilmoitti muuttavansa La Samaritainen tilat nykyaikaiseksi kauppakeskukseksi ja luksushotelliksi. Suunnitelma herätti paljon vastustusta ja sitä jouduttiin muuttamaan useita kertoja. Rakennuksen pääosan vanhat julkisivut on suojeltu vuonna 1990, mutta Rue de Rivolin puoleinen julkisivu purettiin ja korvattiin japanilaisen arkkitehtitoimisto SANAA:n suunnittelemalla uudisrakennuksella. Ranskan ylin oikeusaste Ranskan valtioneuvosto hylkäsi kesäkuussa 2015 suunnitelmasta tehdyt valitukset. Uudistushankkeen ilmoitettiin maksavan 460 miljoonaa euroa ja valmistuvan kolmessa vuodessa.John Lichfield: La Samaritaine: Court ruling on derelict Parisian Art Nouveau landmark could change the city's profile The Independent 19.6.2015. Viitattu 1.4.2016. La Samaritaine avattiin uudelleen 23. kesäkuuta 2021, oltuaan suljettuna 16 vuotta.La Samaritaine : l'histoire du grand magasin parisien Samalla sen tiloissa avattiin Cheval Blanc Paris -niminen hotelli.Vivian Song: LVMH opens $894 million luxury shopping destination in Paris CNN 23.6.2021. Viitattu 27.6.2021. Tavaratalo sai nimensä pompe de la Samaritaine -nimisestä julkisesta kaivosta, joka sijaitsi aikoinaan Pont Neuf -sillan luona. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *La Samaritaine LVMH Luokka:Pariisin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Ranskalaiset tavaratalot
Herbert Fandel

Herbert Fandel (s. 9. maaliskuuta 1964 Kyllburg) on saksalainen jalkapalloerotuomari, joka toimi kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n virallisena tuomarina vuodet 1998–2009. Siviiliammatiltaan Fandel on musiikinopettaja. Hän on toiminut myös konserttipianistina.http://worldreferee.com/site/copy.php?linkID=32&linkType;=referee&contextType;=bio Fandel tuomitsi kotimaansa pääsarjassa Bundesliigassa vuodet 1995–2009. Vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä hän tuomitsi kolme ottelua, samoin kuin vuoden 2008 MM- kilpailuissa.http://www.worldfootball.net/referee_summary/herbert-fandel/ Vuonna 2007 hän tuomitsi Mestarien liigan AC Milanin ja Liverpoolin välillä. Vuotta aiemmin hän toimi tuomarina UEFA Cupin finaalissa. Fandel joutui osaksi välikohtausta vuonna 2008 Tanskan ja Ruotsin välisessä EM-karsintaottelussa, kun tanskalainen fani juoksi kentälle ja tarttui Fandelia kurkusta tämän annettua punaisen kortin Tanskan Christian Poulsenille. Fandel toimii myös Saksan jalkapalloliiton tuomarikomission johtajana. == Finaalit == *Mestarien liigan finaali 2006–2007 *UEFA Cupin finaali 2005–2006 *Saksan cupin finaali 2003–2004 *Saksan cupin finaali 2005–2006 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapallotuomarit Luokka:Saksalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
U.S. Navy Marine Mammal Program

United States Navy Marine Mammal Program (NMMP) on Yhdysvaltain laivaston hallinnoima ohjelma, joka tutkii merinisäkkäiden käyttöä sotilaallisissa tarkoituksissa ja kouluttaa eläimiä suorittamaan tehtäviä, kuten laivan ja sataman suojelua, miinojen havaitsemista ja varusteiden noutamista. Ohjelman tukikohta on Kaliforniassa San Diegossa, jossa eläimiä pidetään ja kaiken aikaa koulutetaan.Robots replace costly US Navy mine-clearance dolphins BBC. 08.11.2012 NMMP:n eläintiimejä on lähetetty käyttöön taistelualueille esimerkiksi Vietnamin sodan ja Irakin sodan aikoina. Tursiops -suvun delfiinit ja kalifornianmerileijonat ovat pääasiallisia käytössä olevia eläimiä.U.S. Navy Marine Mammal Mine Hunting Systems NMMP's home page == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain laivasto
Pollica

Pollica on kunta Etelä-Italiassa Salernon maakunnassa Campanian alueella. Se sijaitsee Tyrrhenanmeren rannikolla olevalla niemellä Salernonlahden ja Policastronlahden välillä.Kunnan kotisivut ==Kylät== thumb|left|Acciaroli Pollican kunnan rannikolla sijaitsevassa Acciarolin kylässä asui vuonna 2016 noin 300 yli satavuotiasta, mikä oli huomattava osa kunnan asukkaista. Arvion mukaan kylän asukkaista olisi jopa kolmasosa yli satavuotiaita. Suunnitteilla on kyläläisten elintapoja ja perimää kartoittava tutkimus. Yle uutiset ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Salernon maakunnan kunnat
Davvi Girji

Davvi Girji on saamelainen Norjassa sijaitseva kirjankustantamo ja multimediayhtiö. Yhtiö on suurin saamenkielisten teosten julkaisija. Lisäksi julkaisuja on myös suomeksi, norjaksi, englanniksi ja saksaksi. == Kirjailijat == Davvi Girji on julkaissut ja kääntänyt muun muassa Pekka Sammallahden, Rauna Kuokkasen ja Kati-Claudia Fofonoffin teoksia. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset kirjankustantamot
Karl Alexander Björkstén

Karl Alexander Björkstén (26. kesäkuuta 1868 Porvoo – 22. marraskuuta 1937 Porvoo) oli suomalainen päätoimittaja, opettaja ja kunnallispoliitikko. Björksténin vanhemmat olivat nimismies Anders Johan Björkstén ja Karolina Wilhelmina Fellman. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lyseosta 1886 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1889. Björkstén oli päätoimittajana Borgåbladet-, Borgå Nya Tidning- ja Östra Nyland-lehdissä. Hän toimi myös opettajana ja osallistui kunnallispolitiikkaan Porvoossa ja Loviisassa. Björkstén oli naimisissa vuodesta 1925 Signe Charlotta Jägerhorn af Spurilan (s. 1878) kanssa.Geni.com : Signe Charlotta Jägerhorn af Spurila == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
The Lunchbox

The Lunchbox on Intian Mumbaihin sijoittuva elokuva vuodelta 2013. Se on romanttinen komedia, jonka päähenkilöt ovat nuori kotirouva, eläkkeelle jäävä virkamies ja tämän tuleva seuraaja. Intian elokuvaliitto ei nimennyt The Lunchboxia Oscar-ehdokkaaksi, mutta se oli BAFTA-ehdokkaana. == Näyttelijät == == Lähteet == Luokka:Intialaiset draamaelokuvat Luokka:Hindinkieliset elokuvat Luokka:Vuoden 2013 saksalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2013 intialaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2013 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2013 ranskalaiset elokuvat Luokka:Intialaiset independent-elokuvat
Axel Henrik Antell

Axel Henrik Antell (9. elokuuta 1853 Viipuri – 25. maaliskuuta 1908 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja, Helsingin köyhäinhoitotoimen johtaja ja moninkertainen valtiopäivämies.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Antellin vanhemmat olivat senaattori, salaneuvos Samuel Henrik Antell ja Fanny Alexandra Helena Wallenius. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin normaalikoulusta 1871 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1875 ja maisteriksi 1877. Antell oli Virallisen lehden päätoimittajana 1886–1899 ja Helsingin köyhäinhoitohallituksen toimitusjohtajana 1899–1908. Hän osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Antell oli naimisissa 1879–1885 Hedvig Elisabet af Hellenin (k. 1885) kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1853 syntyneet Luokka:Vuonna 1908 kuolleet
Werner Fabian Blomqvist

Werner Fabian Blomqvist (17. elokuuta 1863 Urjala – 4. joulukuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja. Blomqvistin vanhemmat olivat kuvernementinsihteeri Anders Niklas Blomqvist ja Augusta Paulina Rostedt. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1882 ja suoritti kameraalitutkinnon Helsingin yliopistossa 1894. Blomqvist toimi Virallisen lehden päätoimittajana vuodesta 1899 alkaen. Bloqvist oli naimisissa vuodesta 1896 Nina Maria Krogeruksen, o.s. Kärnä kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Marskenttä (Pariisi)

Marskenttä eli Champ-de-Mars on puisto Pariisin keskustassa 7. arrondissementin alueella. Suuri suorakaiteen muotoinen puisto ulottuu luode–kaakko-suunnassa Seinen etelärannalta Eiffel-tornin luota vanhan sotilasakatemian École Militairen eteen. Lukuisten puistokäytävien ohella Marskentän halkaisee kolme poikkikatua: avenue Gustave Eiffel, avenue Joseph Bouvard ja avenue Charles Risler. Marskentän kaakkoispäässä on Jean-Michel Wilmotten toteuttama suuri taideteos Rauhanmuuri.Kaupunkikirjat: Pariisi (suom. Ilkka Rekiaro), s. 191 ja 415 (karttaliite). Kuudes, uudistettu painos. WSOY, Helsinki 2009. Alkuteos Travel Guides Paris, julkaistu ensimmäisen kerran Isossa-Britanniassa 1993, Dorling Kindersley Ltd, Lontoo. Puiston pinta-ala on 24,5 hehtaaria.Parc du Champ-de-Mars Viitattu 1.4.2016. Aukio toimi vuodesta 1765 École Militairen kadettien harjoitus- ja paraatikenttänä, joten se nimettiin roomalaisen sodanjumalan Marsin mukaan. Sitä alettiin jo 1780-luvulla käyttää myös muihin tarkoituksiin, kuten ensimmäisten kuumailmapallojen nousupaikkana. Ranskan vallankumouksen jälkeen Marskentällä järjestettiin 14. heinäkuuta 1790 näyttävä vallankumouksen yksivuotisjuhla, Fête de la Fédération, johon osallistui 300 000 ihmistä. Vuonna 1794 kentällä järjestettiin Maximilien Robespierren ideoima ja Jacques-Louis Davidin suunnittelema Korkeimman olennon juhla.Martina Padberg: Taide & Arkkitehtuuri: Pariisi (suom. Tapani Kilpeläinen), s. 324. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2007. Alkuteos Kunst & Architektur Paris. Lisäksi vuonna 1791 aukiolla tapahtui vallankumouksen vaiheisiin liittynyt niin sanottu Marskentän verilöyly. Marskenttä oli 1800-luvulla ja 1900-luvulla useiden Pariisissa pidettyjen maailmannäyttelyiden näyttelyalueena. Eiffel-torni rakennettiin aukion pohjoispäähän vuoden 1889 maailmannäyttelyn yhteydessä. Vuosina 1907–1927 osa näyttelyalueesta muutettiin asuinkortteleiksi ja loput nykyiseksi puistoksi. Aivan puiston päähän École Militairen eteen pystytettiin vuonna 1939 marsalkka Joseph Joffren ratsastajapatsas. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Pariisin aukiot Luokka:Pariisin puistot Luokka:Kesäolympialaiset 2024 Luokka:Kesäparalympialaiset 2024
Minun vereni

Minun vereni oli torniolaisen hardcore punk -yhtye Terveiden Käsien suunniteltu yhdestoista studioalbumi vuodelta 2016. == Historia == KaaosZinen haastattelussa huhtikuussa 2015 laulaja Läjä kertoi, että "uutta matskua [on] jo suunitteilla" ja kommentoi tulevaa levyä seuraavasti: Kitaristi Ilari Kinnunen kertoi helmikuussa 2016 yhtyeen menevän studioon kuukauden lopulla. Hänen mukaansa albumi oli määrä nauhoittaa viisi miehisellä kokoonpanolla, jossa toista kitaraa olisi soittanut yhtyeessä vuosina 1990–98 ja 2000–11 kitaraa ja bassoa soittanut Lene. Lene ja yhtyeessä vuosina 1980–85 soittanut Timo Wiik olivat säveltäneet albumille uutta materiaalia. Kinnunen kuvaili levyn sisältöä seuraavasti: Maaliskuun puolivälissä yhtyeen laulaja Läjä Äijälä ilmoitti kuitenkin yhtyeen hajonneen. Puheet uudesta albumista hän kuittasi sanoen ”se oli ennenaikaista puhetta”. Äijälä julkaisi lokakuussa 2016 saman nimisen sooloalbumin, joka sisältää myös Terveille Käsille suunniteltuja sanoituksia. Levyn materiaali on kokonaan Äijälän käsialaa ja on tyyliltään ambient- ja industrialvaikutteista elektronista musiikkia. == Kokoonpano == * Läjä Äijälä – laulu * Lene Leinonen – kitara * Ilari Kinnunen – kitara * Jani Kaarlela – basso * Aki Kannisto – rummut == Lähteet == Luokka:Julkaisemattomat albumit Luokka:Terveiden Käsien albumit Luokka:Vuoden 2016 albumit Luokka:Svart Recordsin albumit
August Fredrik Airanne

August (Aukusti) Fredrik Airanne, aik. Andberg (20. joulukuuta 1871 Joensuu – 28. maaliskuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja, nimismies ja suomentaja. Airanteen vanhemmat olivat postiljooni Henrik August Andberg ja Maria Tapaninen. Hän pääsi ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1893 ja hän suoritti alemman hallintotutkinnon Helsingin yliopistossa 1910. Airanne oli Mikkelin Sanomien päätoimittajana 1895–1901, Pohjois-Karjala-lehden päätoimittajana 1901–1904 ja Satakunnan Kansa-lehden päätoimittajana 1905–1907. Hallintotutkinnon suoritettuaan hän oli nimismiehenä Kontiolahdella ja Pielisensuulla 1913–1918, Nurmeksessa 1918–1922 ja Kuhmoisissa vuodesta 1922 alkaen. Airanne oli naimisissa vuodesta 1896 Dagmar Eugenia Sofia Fabritiuksen (s. 1873) kanssa.Geni.com : Dagmar Eugenia Sofia Andberg/Airanne == Suomennoksia == Nimellä Aug. Andberg: * Selma Ottiliana Lovisa Lagerlöf : Kyösti Berlingin taru. 1-2 osa ; kolmannesta ruotsinkielisestä painoksesta tekijän luvalla suom. Aug. Andberg. Pohjois-Karjalan kirjapaino, Joensuu 1902 Nimellä Aukusti Airanne: * Wilkie Collins : Valkopukuinen nainen : romaani, osat 1-2. Karisto 1908 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Grevé

Grevé on ruotsalainen puolikova juusto, joka on valmistettu lehmänmaidosta. Juuston rasvapitoisuus on 30 - 40 %, ja kypsytysaika on 10 kuukautta. Juuston väri on kermanvaalea. Maku on pähkinäinen ja mieto ja muistuttaa emmentalia. Juustossa on suuria koloja.http://www.cheese.com/greve/ Juuston valmistukseen käytetään Propionibacterium freudenreichii -bakteeria. Juustoa valmistetaan 15 kg:n kiekkoina. Juusto suositellaan nautittavaksi oluiden tai hedelmäisten valkoviinien kanssa. Grevé on emmentalin rinnakkaistuote. Muita emmentalin rinnakkaistuotteita ovat muun muassa svenbo, jarlsberg, maasdamer, leerdamer, comté ja beaufort. Grevé on kehitetty norjalaisen Jarlsberg-juuston pohjalta. Grevén kehittivät yhdessä meijeri-insinööri Åke Berglöf ja meijerityöntekijä Yngve Johansson vuonna 1963. Teollinen tuotanto alkoi Örnsköldvikissä Ruotsissa vuonna 1964. Nykyisin juusto on suosituimpia juustoja Ruotsissa. == Lähteet == Luokka:Lehmänmaitojuustot Luokka:Ruotsalaiset juustot
Mesoterapia

Mesoterapia on kauneudenhoidoissa käytettävä hoitomenetelmä, jossa ihoon tai ihon alle ruiskutetaan vaikuttavaa ainetta. Aineet ovat yleensä täyteaineita, vitamiineja, kasviuutteita tai lääkeaineita. Aineet voidaan saada kulkeutumaan haluttuun paikkaan myös iontoforeesin tai ultraäänen avulla. Hoidot annetaan sarjahoitoina, ja hoito kestää usein muutaman kuukauden. Lääketieteen edustajat suhtautuvat mesoterapiahoitoihin varauksella, sillä niillä ei hoideta varsinaisia tauteja vaan kosmeettisiksi haitoiksi miellettyjä poikkeamia ihanteena pidetystä tilasta. Lääketieteellisissä lehdissä mesoterapian tuloksista ei ole juuri raportoitu, vaan julkaisut käsittelevät pääasiassa hoidon haittoja, joita ovat muun muassa verenvuodot, säryt, nokkosihottuma ja infektiot. Haittojen yleisyydestä ei ole tietoa lääketieteellisissä julkaisuissa. == Lähteet == Luokka:Kosmetiikka
Pohjan Kansa

Pohjan Kansa oli Oulussa vuosina 1919–1923 ilmestynyt sanomalehti. Se aluksi SDP:n ja sittemmin Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen äänenkannattaja. Vuonna 1921 lehti käytti nimiä Kansan Tahto ja Köyhälistön Työ. Vuoden 1923 alusta lähtien se ilmestyi nimellä Uusi Pohjan Kansa. Valkoisten sisällissodan aikana tuhoama Kansan Tahdon kirjapaino saatiin kuntoon kesäkuussa 1919, jolloin sieltä alkoi ilmestyä uusi työväenlehti nimeltä Pohjan Kansa. Sen kustantajaksi oli jo marraskuussa 1918 perustettu samanniminen osakeyhtiöSaarela, s. 93.. Lehti kannatti työväen luokkataistelua, mutta korosti parlamentaarisen toiminnan merkitystä ja SDP:n paikallisjärjestöistä poiketen tuki puolueen johtoa. SDP:n hajotessa vuoden 1920 aikana Pohjan Kansasta tuli sosialistisen työväenpuolueen äänenkannattaja, joka kuitenkin säilytti itsenäisyytensä puolueen ja varsinkin SKP:n johtoon nähden. Sosiaalidemokraatit perustivat sen kilpailijaksi uuden Kansan Tahdon.Saarela, s. 97–105. Pohjan Kansa sai kirjoittelustaan useita viranomaisten nostamia painokanteita, jotka johtivat toimittajien pitkiin vankeustuomioihin. Toukokuussa 1921 lehti määrättiin lakkautettavaksi kolmen kuukauden ajaksi, jolloin se ilmestyi nimillä Kansan Tahto ja Köyhälistön Työ.Saarela, s. 106. Taloudellisesti melko omavaraisesta Pohjan Kansasta pyrittiin kehittämään kilpailukykyinen sanomalehti. Vuoden 1923 alussa käyttöön otetun rotaatiopainokoneen myötä se omaksui nimen Uusi Pohjan Kansa. Samalla sen julkaisijaksi tuli kirjapainoyhtiö Oulun Läänin Kirjateollisuus Oy. Aluksi kolmesti ja lokakuusta 1919 lähtien kuudesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 5 000–8 000 kappaletta. Vastaavina toimittajina työskentelivät Antti Kallio (1919–1920), Arvi Turkka (1920), Paul Brander (1920–1921), Kaarlo Kosunen (1921–1922), Antti Hyvönen (1921), Antti Nylund (1922), Kosti Vihtori Salonen (1923), Toivo Nylund (1923) ja Yrjö Mäkelin (1923). Toimituskunnan keskeisiä jäseniä olivat maaliskuussa 1920 aloittanut Salonen ja vuoden 1922 alussa Ouluun palannut MäkelinSaarela, s. 100–101.. Lehti lakkautettiin sosialistisen työväenpuolueen kieltämisen myötä elokuussa 1923. Niin sanotun suuren kommunistijutun yhteydessä pidätetyiksi joutuivat toimittajat Yrjö Mäkelin ja Arvi Turkka, yhtiön johtokunnan puheenjohtaja A. J. Tuominen ja kaksi johtokunnan jäsentä. Turkka ja Tuominen tuomittiin vankeusrangaistuksiin, Mäkelin teki vankilassa itsemurhan ja jo aikaisemmin pidätetty Kosti Salonen pakeni vapauduttuaan Neuvostoliittoon. Kirjapainon vapauduttua takavarikosta kesällä 1924 Pohjan Kansan jatkajaksi perustettiin Pohjan Voima.Saarela, s. 106–107. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Pohjan Kansa digitoituna kansalliskirjastossa * Köyhälistön Työ digitoituna kansalliskirjastossa * Uusi Pohjan Kansa digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Oulun media Luokka:SDP:n lehdet Luokka:Suomen sosialistinen työväenpuolue
Vihtori Jaatinen

Vihtori Eemil Jaatinen (16. maaliskuuta 1864 Kuopio – 7. maaliskuuta 1903 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja. Jaatisen vanhemmat olivat maanviljelijä Tahvo Jaatinen ja Johanna Fredrika Ahlholm. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1884 ja opiskeli jonkin aikaa Helsingin yliopistossa humanistisia aineita ja oikeustiedettä. Jaatinen toimi sitten lehtimiehenä ja hän oli Viipurin Sanomien päätoimittajana 1888–1891. Vihtori Jaatinen oli naimisissa vuodesta 1888 Hilma Kuikkasen kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1903 kuolleet
Lammassaari (Oulu)

Lammassaari on Oulujoen saari Oulun kaupungissa Hupisaarten kaupunginpuiston lähettyvillä, johon saaren yhdistää kevyen liikenteen väylä. == Lähteet == Luokka:Ala-Oulujoen alue Luokka:Koskikeskus
Odysseus (albumi)

Odysseus on Eero Koivistoisen albumi, joka julkaistiin vuonna 1969 levymerkillä Kustannusosakeyhtiö Otava. Koivistoinen esiintyy levyllä kvintetin ja sekstetin kanssa. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt Eero Koivistoinen. === A-puoli === # # # === B-puoli === # # # == Kokoonpano == * Eero Koivistoinen – sopraano-, altto- ja tenorisaksofoni, sopraanoklarinetti * Pekka Sarmanto – basso * Bertil Lövgren – trumpetti * Pentti Hietanen – piano * Reino Laine – rummut * Juhani Aaltonen – tenorisaksofoni, huilu (kappaleet ”Odysseus” ja ”Country Jive”) == Aiheesta muualla == * Odysseus discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1969 albumit Luokka:Eero Koivistoisen albumit
Kansan Pula

Kansan Pula oli vuosina 1932–1936 ilmestynyt Muhoksen pulaliikkeen lehti. Suomen Kommunistisen Puolueen alulle paneman ja ohjaaman Muhoksen liikkeen lehden taustalla oli puolueen pyrkimys vaikuttaa talonpoikiin taloudellisesti vaikeana pula-aikana. Vasemmistoradikaalien lehtien lakkauttamisen jälkeen vuonna 1930 Kansan Pula oli ainoa julkinen lehti, johon puolueella oli huomattava vaikutus. Oulussa painettua lehteä toimitti aluksi Muhoksella maanviljelijä Väinö Mustonen apunaan pulaliikkeen sihteeri Eino Aitamurto. Vuoden 1936 alussa toimittajaksi palkattiin Arvid Oukka, minkä jälkeen lehdelle hankittiin toimitushuoneisto Oulusta.Lackman, s. 230–233. Avustajina toimivat SKP:n pulaliikkeen neuvonantajiksi asettamat kommunistit, joista tärkein oli Yrjö Leino. Muita avustajia olivat Toivo Antikainen, Antti Hyvönen, Leinon jälkeen yhdyshenkilönä toiminut Toivo I. Sormunen, Armas Piirala ja Juho Laamanen.Lackman, s. 233–234. Lehti kirjoitti paljon talouspulasta ja siihen liittyvistä ongelmista sekä käsitteli myös Saksan tilannetta ja Neuvostoliiton oloja. Se hyökkäsi varsinkin maalaisliittoa ja oikeistoradikaaleja vastaan ja suhtautui kielteisesti myös muihin pulaliikkeisiin, Kansanpuolueeseen ja sosiaalidemokraatteihin. Arvid Oukan nimellä julkaistu kirjoitus Mitä talonpojan tulee tietää aiheutti lehdelle painokannejutun ja 1500 markan sakot sekä Oukalle että vastaavana toimittajana toimineelle Mustoselle.Lackman, s. 235–237. Ulkonäöltään vaatimaton ja pienikokoinen Kansan Pula ilmestyi epäsäännöllisesti, parhaimmillaan noin joka toinen viikko vuonna 1933. Vuoden 1934 lopussa se lakkasi kokonaan yli puolen vuoden ajaksi, kun Leinon pidätys katkaisi yhteyden SKP:hen. Kaikkiaan lehdestä ilmestyi viiden vuoden aikana vain 62 numeroa. Taloudellisesti Kansan Pula oli lähes kokonaan SKP:n avun varassa. Vuonna 1933 perustettiin kustannusyhtiö, joka ilmeisesti kannatuksen puuttuessa jäi rekisteröimättä. Lehdellä oli noin tuhat tilaajaa, jotka asuivat enimmäkseen Muhoksella ja sen lähiympäristössä. Kansanrintamataktiikkaan siirryttyään SKP alkoi saada käyttöönsä muitakin vaikutuskanavia, jolloin Kansan Pulan annettiin lakata.Lackman, s. 230–231, 234–236. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Kansan Pula digitoituna Kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Muhos Luokka:Oulun media
Päivi Sillanaukee

Päivi Anita Sillanaukee (o.s. Sopanen, s. 16. helmikuuta 1964 Nokia) on suomalainen virkamies. Hän toimi sosiaali- ja terveysministeriön kansliapäällikkönä 2012–2019. Sen jälkeen hän on toiminut STM:ssä osastopäällikkönä. Sillanaukee valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1994 ja väitteli lääketieteen tohtoriksi 1997 Tampereen yliopistosta. Hän on suorittanut myös General Executive MBA -ohjelman vuosituhannen vaihteessa. Sillanaukeen väitöskirja käsitteli poti­las­kus­tan­nuksia sairaa­la­hoi­dossa. Hän on työskennellyt lääkärinä Pirkanmaan sairaanhoitopiirissä ja Uppsalan yliopistollisessa sairaalassa. Sillanaukee on työskennellyt muun muassa Tampereen sosiaali- ja terveydenhuollosta vastaavana apulaiskaupunginjohtajana ja palvelutuotantojohtajana (2002–2007). Hänen kaudellaan nousivat esiin tamperelaisen Koukkuniemen vanhainkodin henkilöstöongelmat. Vuodesta 2008 Sillanaukee toimi STM:n sosiaali- ja terveysosaston ylijohtajana. Häntä ehdotti tehtävään silloinen peruspalveluministeri Paula Risikko (kok.). Sillanaukee on puoluetaustaltaan kokoomuslainen ja sosiaali- ja terveysministerinä toiminut Risikko esitti häntä myöhemmin myös kansliapäälliköksi. Sillanaukeen edeltäjä Kari Välimäki (sd) siirtyi Merimieseläkekassan toimitusjohtajaksi. Sillanaukee toimii Eläketurvakeskuksen edustajiston puheenjohtajana. Syksyllä 2015 hänet valittiin Tampereen yliopiston Vuoden alumniksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Sosiaali- ja terveysministeriön kansliapäälliköt Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ludvig Unggren

Fredrik Ludvig Unggren (3. huhtikuuta 1856 Vaasa – 29. tammikuuta 1913 Vaasa) oli suomalainen päätoimittaja. Unggrenin vanhemmat olivat kirjanpainaja Fredrik Wilhelm Unggren ja Maria Silfverkloth. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1877 ja opiskeli Helsingin yliopistossa humanistisia aineita. Unggren toimi vuodesta 1889 lähtien Vasabladet-lehden toimitussihteerinä ja vuodesta 1907 lehden päätoimittajana. Hän oli myös harrastajavalokuvaaja ja kuului vuodesta 1893 alkaen Vaasan harrastajavalokuvaajien yhdistyksen johtokuntaan.Suomen valokuvataiteen museo Kuka kuvasi? : Ludvig Unggren (s. 1856, k. 1913) Ludvig Unggrenin sisar Edith Eugenie Unggren (k. 1941) oli naimisissa vuodesta 1890 Vaasan hovioikeuden presidentin Hugo Malmbergin kanssa.Kuka kukin on 1954 : Hugo Malmbergin tiedot (Projekt Runeberg) == Teoksia == * Vaasan-opas : tietoja ja osotteita vieraille ja matkustavaisille. Pohjalaisen kirjapaino, Vaasa 1894 (Teos pdf-tiedostona Doriassa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1856 syntyneet Luokka:Vuonna 1913 kuolleet
Jo Walton

Jo Walton (s. 1. joulukuuta 1964) on Walesissa syntynyt, Kanadassa asuva fantasia- ja science fiction -kirjailija ja runoilija. == Lapsuus ja nuoruus == Walton syntyi Aberdaressa, Walesissa. Yliopiston hän kävi Lancasterissa, Englannissa, jonka jälkeen hän asui hetken Lontoossa sekä uudemmin Lancasterissa. Vuonna 2002 Walton muutti Kanadaan, jossa hän nykyisin asuu Montrealissa, Quebecissa. == Ura == Walton on harrastanut kirjoittamista 13-vuotiaasta. Hän on ollut osallisena muutamien roolipeliaiheisten lehtien, kuten Pyramidin, kirjoittamisessa. Ensimmäinen romaani, The King's Peace, julkaistiin vuonna 2000. Hän voitti parhaan romaanin World fantasy -palkinnon romaanillaan Tooth and Claw vuonna 2004. Romaani Ha'penny sai jaetun Prometheus-palkinnon vuonna 2008 ja romaani Lifelode voitti vuoden 2010 Mythopoeic Awardin. Among Others sai parhaan romaanin Nebula-palkinnon 2011 ja vuonna 2012 parhaan romaanin Hugo-palkinnon. == Tuotanto == === Romaanit === * The King's Peace (2000) * The King's Name (2001) * The Prize in the Game (2002) * Tooth and Claw (2003) * Farthing (2006 * Ha'Penny (2007) * Half a Crown (2008) * Lifelode (2009) * Among Others (2011) * My Real Children (2014) * The Just City (2015) * The Philosopher Kings (2015) * Necessity (Julkaistaan heinäkuussa 2016) === Runokokoelmat === * Muses and Lurkers (2001) * Sibyls and Spaceships (2009) * Rivers and Robots in The Helix and the Hard Road (2013) === Muut === * What Makes This Book So Great (2014) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jo Waltonin viralliset kotisivut Luokka:Walesilaiset kirjailijat Luokka:Kanadalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kýros Vassáras

Kýros Vassáras (joskus Vasáras, , s. 1. helmikuuta 1966 Thessaloniki) on kreikkalainen jalkapalloerotuomari. 186 senttimetriä pitkä ja 84 kilogrammaa painava Vassáras toimi kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n virallisena tuomarina vuodet 1998–2009.http://www.worldfootball.net/referee_summary/kyros- vassaras/ Kotimaansa Kreikan Superliigassa Vassáras tuomitsi vuodet 1995–2009. Vuonna 2004 hän tuomitsi kotimaassaan, Ateenassa käydyn olympiafinaalin Argentiinan ja Paraguayn välillä. Vassáras ei päässyt tuomitsemaan vuoden 2006 MM-kilpailuita, sillä toinen hänen avustavista erotuomareistaan ei läpäissyt vaadittua testiä.http://worldreferee.com/referee/kyros_vassaras/bio Vuoden 2008 EM-kilpailuissa Vassáras tuomitsi kaksi ottelua. Uransa jälkeen Vassáras on toiminut Romanian jalkapalloliiton tuomarikomission johtajana. == Finaalit == * Kesäolympialaisten 2004 miesten finaali * Kreikan cupin finaali 2006–2007 == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kreikkalaiset jalkapallotuomarit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet
Vjatšeslav Ševtšuk

Vjatšeslav Anatolijovytš Ševtšuk (() ; s. 13. toukokuuta 1979 Lutsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Ukraina) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Ukrainan jalkapalloliigassa pelaavaa Šah’tar Donetsk ja on pelipaikaltaan puolustaja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vjatšeslav Ševtšuk National Football Teams -sivustolla * Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Ukrainalaiset jalkapalloilijat
Stefano Braschi

Stefano Braschi (s. 6. kesäkuuta 1957 Barberino de Mugello) on italialainen jalkapalloerotuomari. Braschi toimi kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n virallisena tuomarina vuodet 1996–2002. Braschi tuomitsi kotimaansa Serie A:ssa vuodet 1992–2002. Vuonna 2000 hän tuomitsi Mestarien liigan finaalin Real Madridin ja Valencian välillä. Kaksi vuotta aiemmin Braschi tuomitsi Cup- voittajien cupin finaalin Chelsean ja VfB Stuttgartin välillä. Braschi valittiin vuosina 1999 ja 2001 Oscar del calcio -gaalassa Italian vuoden tuomariksi. Vuonna 2014 hänet valittiin maan kunniagalleriaan. == Finaalit == *Mestarien liigan finaali 1999–2000 *Cup-voittajien cupin finaali 1998 *Italian cupin finaali 1998–1999 == Lähteet == Luokka:Italialaiset jalkapallotuomarit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt