EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Stefanija Turkevytš

Stefanija Turkevytš (25. huhtikuuta 1898 Lviv, Itävalta-Unkari – 8. huhtikuuta 1977 Cambridge, Britannia) oli ukrainalainen säveltäjä, pianisti ja musiikkitieteilijä, joka tunnetaan yleisesti Ukrainan historian ensimmäisenä naissäveltäjänä. Neuvostoliitto kielsi hänen teoksensa Ukrainassa. ==Lapsuus== Stefanijan isoisä (Lev Turkevytš) ja isä (Ivan Turkevytš) olivat pappeja. Hänen äitinsä, pianisti Sofija Kormoš, opiskeli Karol Mikulin, Vilém Kurzin sekä nuoren Solomija Krušelnytskan kanssa. Koko perhe oli musikaalinen ja kaikki soittivat jotain soitinta. Stefanija soitti pianoa, harppua ja harmonia. Hän muisti lapsuutensa ja rakkautensa musiikkiin myöhemminkin: == Opinnot == Stefanija aloitti musiikkiopinnot Vasylj Barvinsjkyjin johdolla. Vuosina 1914–1916 hän opiskeli Wienissä pianonsoittoa Vilém Kurzin opetuksessa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän opiskeli Adolf Chybińskin johdolla Lvivin yliopistossa ja osallistui myös hänen musiikkiteorian luennoilleen Lvivin konservatoriossa. Turkevytš kirjoitti vuonna 1919 ensimmäisen musiikkiteoksensa Liturhiju, jota esitettiin useita kertoja Lvivin Pyhän Yrjön katedraalissa. Vuonna 1921 hän opiskeli Guido Adlerin opetuksessa Wienin yliopistossa ja Joseph Marxin johdolla Wienissä Musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa, jossa hän suoritti vuonna 1923 opettajan tutkinnon. Hän meni vuonna 1925 naimisiin Robert Lisovskyin kanssa. Hän muutti Lisovsjkyjin kanssaan Berliiniin, jossa hän asui vuodet 1927–1930 ja opiskeli siellä Arnold Schönbergin ja Franz Schrekerin johdolla. Hänelle syntyi vuonna 1927 tytär Zoja. Vuonna 1930 Turkevytš matkusti Tšekkoslovakiaan Prahaan, missä hän opiskeli Kaarlen yliopistossa Zdeněk Nejedlýn opetuksessa ja Prahan konservatoriossa Otakar Šínin opetuksessa. Hän opiskeli sävellystä myös Vítězslav Novákin johdolla musiikkiakatemiassa. Syksyllä 1933 hän opetti pianonsoittoa ja alkoi säestää Prahan konservatoriossa. Vuonna 1934 hän puolusti ukrainalaista kansanperinnettä käsittelevää väitöskirjaansa. Turkevytš sai musiikkitieteen tohtorin arvon vuonna 1934 Prahassa Ukrajinsjky Viljny Universytetista, jolloin hänestä tuli ensimmäinen galitsialainen filosofian tohtorin tutkinnon suorittanut nainen. Lviviin palattuaan Turkevytš työskenteli vuodesta 1934 toisen maailmansodan alkuun saakka musiikinteorian ja pianonsoiton opettajana Lvivin konservatoriossa ja pääsi jäseneksi Sojuz ukrainskyh profesijnyh muzykiin (Ukrainalaisten ammattimuusikoiden seura). ==Aiheesta muualla== * Ukrainian Art Song Project - Stefania Turkewich * Музично-меморіальний музей Соломії Крушельницької у Львові * Turkevych- Lukiianovych, Stefaniia, Encyclopedia of Ukraine Luokka:Ukrainalaiset säveltäjät Luokka:Ukrainalaiset pianistit Luokka:Ukrainalaiset musiikkitieteilijät Luokka:Opettajat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
1541 Estonia

1541 Estonia on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1939 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Viron mukaan (latinaksi ja englanniksi Estonia). Estonian likimääräinen läpimitta on 25 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,77 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 4 vuotta ja 7 kuukautta. ==Lähteet== Luokka:Päävyöhykkeen asteroidit
Henrik Johan Isotalo

Henrik Johan Isotalo (1828–1907) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. Ratsutilallinen Isotalo oli talonpoikaissäädyssä Maskun tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872. Hän oli pankkivaliokunnan varajäsen, joka teki valtiopäivillä muun muassa perintömaan luovutusta koskevan anomuksen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1828 syntyneet Luokka:Vuonna 1907 kuolleet
Tahvo Jaatinen

Tahvo Jaatinen (30. elokuuta 1839 Pälkjärvi – 11. tammikuuta 1891 Viipurin maalaiskunta) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. Jaatinen kävi Mustialan maanviljelysopiston ja tuli 1860 Leväisten maanviljelyskoulun opettajaksi ja 1865 johtajaksi. Tilanomistaja hän oli vuodesta 1871. Jaatisella oli useita kunnallisia luottamustoimia. Hän oli talonpoikaissäädyssä Rannan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1877–1878 ja 1882. Hän kuului edellisillä asevelvollisuus- ja lisättyihin talous- ja suostuntavaliokuntiin ja jälkimmäisillä laki- ja talous-, suostunta- ja lisättyyn valtiovarainvaliokuntaan, minkä lisäksi hän oli myös valitsijamies. Valtiopäiväedustaja Heikki Jaatinen oli Tahvo Jaatisen veli. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1839 syntyneet Luokka:Vuonna 1891 kuolleet
Andy Welinski

Andy Welinski (s. 27. huhtikuuta 1993 Duluth, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa tryoutilla NHL-joukkue New Jersey Devilsissä. Anaheim Ducks varasi Welinskin vuoden 2011 varaustilaisuuden kolmannella kierroksella varausnumerolla 83. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hän laukoo oikealta. Syyskuussa 2024 Welinski siirtyi tryout-sopimuksella New Jersey Devilsiin. https://www.nhl.com/devils/news/welinski-signs-pto-with- devils-release-9-16-24 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:New Jersey Devilsin pelaajat Luokka:Anaheim Ducksin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
2292 Seili

2292 Seili on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1942 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Turun saaristossa sijaitsevan Seilin mukaan. Tämä paikannimi on valittu asteroidinnimeksi, koska Turun yliopistolla on Seilissä tutkimusasema. Seilin likimääräinen läpimitta on 20 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,62 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 4 vuotta ja 3 kuukautta. ==Lähteet== Luokka:Päävyöhykkeen asteroidit
Juhana Jalkanen

Juhana Jalkanen (2. maaliskuuta 1823 Rautalampi – 15. joulukuuta 1894 Rautalampi)Geni: Juhana Jalkanen Viitattu 2.2.2021. oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. Juhana Jalkasen vanhemmat olivat Pekka ja Anna Liisa Jalkanen ja puoliso Katariina Henrika Jalkanen. Jalkanen oli Rautalammilla tunnettu maanviljelijä ja kunnallismies. Hän oli talonpoikaissäädyssä Rautalammin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1894 kuolleet
Demeterin ja Koren pyhäkkö (Pergamon)

Demeterin ja Koren pyhäkkö oli antiikin aikainen Demeterille ja Korelle eli Persefonelle omistettu pyhäkkö Pergamonissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot sijaitsevat Pergamonin akropoliin etelärinteessä, ja ovat osa Unescon maailmanperintökohdetta Pergamon ja sen monikerroksinen kulttuurimaisema. == Historia == Pyhäkön paikka oli kulttipaikkana viimeistään klassisella kaudella 400-luvun eaa. lopulla tai 300-luvun eaa. alussa. Nykyisen pyhäkön rakennutti Pergamonia hallinneen attalidien hallitsijasuvun perustaja Filetairos (hallitsi 283–263 eaa.) hellenistisen kauden alkupuolella 200-luvulla eaa. Näin se oli hellenistisen Pergamonin varhaisimpia ellei varhaisin pyhäkkö. Sitä laajennettiin Attalos I:n (hallitsi 241–197 eaa.) aikana, jolloin ainakin osan siitä rakennutti piirtokirjoituksen mukaan tämän puoliso Apollonis. Pyhäkkö liittyi kaupungin Thesmoforia-juhlaan. Pyhäkköaluetta uusittiin kahdesti roomalaisella kaudella, ensimmäisen kerran varhaisella keisarikaudella ajanlaskun alun tienoilla ja toisen kerran 100-luvun jaa. jälkimmäisellä puoliskolla, jolloin ainakin osan kunnostustöistä kustansi neuvosmies Claudius Silianus Aesimus. Näin pyhäkkö oli paitsi kaupungin varhaisimpia myös pitkäikäisimpiä. Bysanttilaisella kaudella entinen pyhäkköalue oli asuinkäytössä. Pyhäkköalueen arkeologiset kaivaukset alkoivat 1900-luvun alussa Wilhelm Dörpfeldin johdolla. Kaivauksia jatkoi Carl Helmut Bohtz 1960-luvulla. == Rakennukset == Pyhäkkö sijaitsee Pergamonin gymnasionin luoteispuolella noin 100 metriä pitkällä terassipengerryksellä. Pyhäkköalueen keskellä sijaitsi pieni joonialaista tyyliä edustanut temppeli, jonka sisäänkäynti oli itäpäässä. Se oli antatemppeli, jonka julkisivussa oli kaksi pylvästä (distylos in antis). Temppelin koko oli noin 14,1 × 8 metriä, ja sen pronaos ja naos eli cella olivat suurin piirtein samankokoiset, toisin sanoen pronaos oli poikkeuksellisen suuri ja cella poikkeuksellisen pieni. Temppelin friisi oli koristeltu bukranion-koristeilla eli häränpäillä. Alttari, joka oli koristeltu voluutoilla, sijaitsi temppelin itäpuolella eli oven edustalla noin 9,5 metrin päässä. Sen koko oli noin 7,2 × 2,6 metriä ja korkeus lähes metrin. Temppeli ja alttari olivat pyhäkköalueen vanhinta osaa ja peräisin Filetairoksen ajalta. Pyhäkköalueen sisäänkäynti oli itäpäästä propylonin kautta. Pohjois-, länsi- ja eteläsivulta pyhäkköalue oli reunustettu stoilla eli pylväshalleilla, jotka edustivat eri tyylisuuntia. Pohjoissivun stoa koostui koko sivun mittaisesta ylemmästä stoasta, jonka koko oli noin 87 × 5,6 metriä, ja puolet lyhyemmästä alemmasta stoasta, jonka koko oli noin 41,5 × 3,5 metriä. Loppupuolen paikalla oli suorista penkkiriveistä koostunut katsomo (theatron), joka oli tarkoitettu Thesmoforian kulttimenoja seuraaville. Länsistoan koko oli noin 21,6 × 4,6 metriä ja etelästoan koko noin 91,7 × 10,4–10,8 metriä. Nämä pyhäkköaluetta ympäröineet rakennukset olivat Apolloniksen rakennuttamia tai myöhempiä. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan pyhäköt Luokka:Pergamonin rakennukset ja rakennelmat
Dionysoksen temppeli (Pergamon)

Dionysoksen temppeli oli antiikin aikainen Dionysokselle omistettu kreikkalainen temppeli Pergamonissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot sijaitsevat Pergamonin akropoliilla, joka on osa Unescon maailmanperintökohdetta Pergamon ja sen monikerroksinen kulttuurimaisema. == Historia == Temppeli rakennettiin alun perin hellenistisellä kaudella 100-luvulla eaa., tosin se vaikuttaa jääneen ainakin jossakin määrin keskeneräiseksi. Dionysoksen kultti oli Pergamonissa yksi tärkeimpiä, sillä kaupungin hallitsijat attalidit katsoivat polveutuvansa Dionysos Kathegemonista (”Dionysos joka johtaa”) ja Herakleesta. Temppelin suunnittelijaksi on ehdotettu Hermogenestä, joka suunnitteli Teoksen Dionysoksen temppelin sekä Pergamonissa ainakin kaupungin toisen Dionysoksen temppelin lähellä Demeterin ja Koren pyhäkköä. Temppeli kärsi vaurioita roomalaisella kaudella joko tulipalossa tai muusta syystä, ja se kunnostettiin keisari Caracallan aikana vuosina 198–217 jaa. == Rakennus == Temppeli edusti joonialaista tyyliä. Se sijaitsi Pergamonin teatterin etu- eli länsipuolella olleen pitkän katumaisen noin 246,5 metriä pitkän ja 17,4 metriä leveän terassipengerryksen pohjoispäässä. Temppeli oli rakennettu kooltaan noin 18,5 × 27 metrin kokoiselle korotetulle perustukselle, johon johti 4,5 metriä korkeat 28 porrasaskelmaa käsittäneet portaat. Temppelin itsensä koko oli noin 13,2 × 21,6 metriä. Temppelissä oli kahden neljän pylvään rivin (tetrastyyli) muodostama prostyyli portiikki tai vestibyyli ja sen takana naos eli cella. Pylväiden korkeus oli noin 11 metriä. Sisällä oli jumalan kulttipatsas, jonka jalusta on säilynyt. Temppelin koko tekee siitä suurimman tunnetun hellenistisellä kaudella rakennetun prostyylitemppelin. Temppelin etupuolen vasen kulmapylväs ja osa entablementtia eli palkistoa sekä kattoa ja akroterion-koriste on kunnostettuna Pergamon-museossa Berliinissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan temppelit Luokka:Pergamonin rakennukset ja rakennelmat
Pergamonin gymnasion

Pergamonin gymnasion oli antiikin aikainen gymnasion Pergamonissa Vähässä- Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Unescon maailmanperintökohdetta Pergamon ja sen monikerroksinen kulttuurimaisema. == Historia == Pergamonin gymnasion rakennettiin hellenistisellä kaudella kuningas Eumenes II:n aikana vuoden 197 eaa. jälkeen. Se uusittiin Rooman keisarikaudella. Sitä käytettiin tyypilliseen tapaan nuorukaisten koulutuksessa. Rakennus oli kaupungin suurimpia julkisia rakennuksia ja yksi koko antiikin maailman suurimpia gymnasioneita. == Rakennukset == Gymnasion sijaitsi Pergamonin agoran etelärinteessä, ja se oli rakennettu kolmelle pengertasanteelle. Sen länsipuolella sijaitsi Demeterin ja Koren pyhäkkö ja pohjoispuolella Heran temppeli. Gymnasionin sisäänkäynnit olivat itäpuolelta kaupungin pääkadulta kokonaisuuden keski- ja ylätasanteille propyloneiden kautta. Keskitasanteen itäosassa sijaitsi pieni korinttilaista tyyliä edustanut temppeli, joka oli omistettu Herakleelle. Keskitasanteen pohjoislaidalla eli ylätasanteen puolella oli kaksikerroksinen doorilaista tyyliä edustanut stoa eli pylväshalli. Tasanteen eteläpuolella sijaitsi pieni alatasanne. Ylätasanteella oli palaistra, jonka länsi-, pohjois- ja itäsivuilla oli kaksikerroksiset pylväiköt, jotka olivat alun perin doorilaista ja myöhemmin joonialaista tyyliä. Näin kokonaisuudessa oli käytetty kaikkia kolmea klassista pylväsjärjestelmää. Pohjoissivun pylväikön takana olivat odeion, efebeion ja keisarikultille omistettu huone. Palaistran länsipuolella oli joonialaista tyyliä edustanut prostyylitemppeli, jonka arvellaan olleen omistettu Asklepiokselle, sekä kylpylärakennus. Palaistran itäpuolella oli toinen kylpylä. Eteläsivulla oli katettu ”kellaristadion” eli juoksurata (ksystos) juoksuharjoittelua varten. Alueelta on löydetty lukuisten veistosten osia. Niihin lukeutuu muun muassa Attalos II:n sekä Herakleen patsaan jäänteitä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Gymnasionit Luokka:Pergamonin rakennukset ja rakennelmat
Trajanuksen temppeli (Pergamon)

Trajanuksen temppeli eli Trajaneum (lat.) oli antiikin aikainen keisari Trajanukselle omistettu kreikkalainen temppeli Pergamonissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se oli Pergamonin huomattavimpia temppeleitä ja Rooman keisarikultin keskus koko Vähässä-Aasiassa. Temppelin rauniot sijaitsevat Pergamonin akropoliilla, joka on osa Unescon maailmanperintökohdetta Pergamon ja sen monikerroksinen kulttuurimaisema. == Historia == Trajanuksen temppelin paikalla on ollut kulttipaikka jo varhaisemmin hellenistisellä kaudella. Trajanukselle omistettu temppeli rakennettiin paikalle roomalaisella kaudella 100-luvun jaa. alkupuolella. Sen rakentaminen alkoi Trajanuksen itsensä (keisarina 98–117 jaa.) eläessä ja se valmistui seuraavan keisarin eli Hadrianuksen aikana (117–138 jaa.). pienoiskuva|vasen|Trajanuksen temppelin raunioita. Roomalaisaikainen temppeli on tunnistettu Trajanukselle omistetuksi muun muassa piirtokirjoituksista ja rahojen kuvituksista, joissa Trajanus yhdistetään Zeus Filiokseen (latinaksi Juppiter Amicalis). Tämä ”Ystävyyden Zeus” symboloi mahdollisesti Rooman ja Vähän-Aasian kreikkalaiskaupunkien välistä ystävyyttä. Hadrianus kävi itse Pergamonissa vuonna 123 tai 124 jaa., ja myönsi kaupungille neokoros-oikeuden, jonka ilmentymä temppeli oli. Näin Pergamonista tuli keisarikultin virallinen keskus Vähässä-Aasiassa. == Rakennus == Temppeli sijaitsi Pergamonin akropoliin pohjoisosassa luoteeseen Athenen temppelistä ja Pergamonin kirjastosta. Sitä ympäröi noin 58 × 68 metrin kokoinen temenos-aukio. Temppeliin liittyvä rakennuskokonaisuus on ollut roomalaisaikaisen Pergamonin huomattavimpia, ja se on myös nykyisin kaupungin arkeologisen alueen parhaiten säilyneitä osia. Varsinainen temppeli sijaitsi aukion keskellä. Se oli peripteraalitemppeli, joka oli rakennettu marmorista ja edusti korinttilaista tyyliä. Sen lyhyillä sivuilla oli kuusi pylvästä ja pitkillä sivuilla yhdeksän pylvästä. Temppeli oli rakennettu myöhäishellenististen ja roomalaisten temppelien tapaan podiumille. Sisäänkäynti oli lounaaseen päin. Alttari oli tavan mukaan ulkona temppelin sisäänkäynnin edustalla. Koko rakennuskokonaisuus oli tehty tynnyriholvatun rakennelman päälle. Se koostui yhdestatoista holvatusta tunnelista. Länsi-, pohjois- ja itäsivuilta aukiota ympäröivät puoli-korinttilaista tyyliä edustavat pylväiköt. Sisäänkäynti aukiolle oli idemmän pylväikön eteläosasta. Eteläsivulta eli laakson puolelta kokonaisuus oli tuettu suurella tukimuurilla, mutta tällä puolella ei ollut pylväikköä, mikä mahdollisti sen, että temppeli näkyi akropoliilta hyvin alakaupunkiin ja kauemmaskin. Paikalta on löydetty Trajanusta, Hadrianusta ja Zeus Filiosta esittäneiden veistosten osia, jotka osaltaan osoittavat roomalaisen temppelin olleen omistettu Trajanukselle. Myös paikalla aikaisemmin olleista hellenistisen kauden rakennuksista on löydetty joitakin jäänteitä, mukaan lukien eksedran jäänteet. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan temppelit Luokka:Pergamonin rakennukset ja rakennelmat
Juho Jalkanen

Juho Jalkanen (3. helmikuuta 1857 Suonenjoki – 21. elokuuta 1914 Viipurin maalaiskunta)Geni: Johannes Jalkanen Viitattu 2.2.2021. oli suomalainen maanviljelijä, liikemies ja valtiopäivämies. Juho Jalkasen vanhemmat olivat saman niminen isä ja Fredrika Varis ja puoliso Anna Maria Jalkanen. Rehtori, historiantutkija K. J. Jalkanen oli hänen veljensä. Jalkanen omisti aiemmin Anttolan hovin ja useita liikeyrityksiä, mutta muutti sitten maanviljelijäksi Viipurin maalaiskuntaan. Hän oli talonpoikaissäädyssä Mikkelin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1897. Valtiopäivillä Jalkanen oli yleisen anomusvaliokunnan ja säädyn yksityisen kielianomusvaliokunnan jäsen. Hän myös osallistui muiden säätynsä edustajien kanssa useisiin anomuksiin. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön edustaen Anttolan kuntaa ja valtakirjalla Mikkelin kaupunkia.Päiviö Tommila: Suuri adressi, s. 302, 308. WSOY, 1999. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Trajanuksen temppeli

Trajanuksen temppeli tai Trajaneum (lat.) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin keisari Trajanukselle omistettuihin temppeleihin: * Trajanuksen temppeli, Pergamon * Trajanuksen temppeli, Trajanuksen forum, Rooma
Palù Park

Palù Park Palù Park Paikkakunta: Chiesa in Valmalenco, Italia Talviurheilukeskus: Ski area Valmalenco Vuori: Cima Motta Rinneluokitus: Punainen Ala-asema: 1 971 m Hissi Hissi Hissi: Baby Bernina, Del Dosso Tyyppi: 4-hengen tuolihissi, 2-hengen tuolihissi Kapasiteetti: 2 400 henkilöä/h, 1 197 henkilöä/h Ala-asema: 1 971 m Väliasema: 2 024 m Skicross Skicross Lähtö: 2 016 m Maali: 1 800 m Korkeusero: 216 m Pituus: 958 m Keskijyrkkyys: 22,5 % 1\. MC-kilpailu: 16.3.2008 Lumilautacross Lumilautacross Lähtö: 2 016 m Maali: 1 946 m (1 800 m) Korkeusero: 70 m Pituus: 700 m Keskijyrkkyys: 10 % Eri elementtejä: 11 kpl 1\. MC-kilpailu: 13.3.2008 Kumparelasku Kumparelasku Pituus: 200 m Keskijyrkkyys: 27° 1\. MC-kilpailu: 15.3.2008 Halfpipe Halfpipe Pituus: 130 m Leveys: 18,3 m Kourun korkeus: 5,8 m Keskijyrkkyys: 16° 1\. MC- kilpailu: 12.3.2008 Big air Big air 1\. MC-kilpailu: 14.3.2008 Lumilautailun parisuurpujottelu Lumilautailun parisuurpujottelu Lähtö: 1 850 m Maali: 1 690 m Korkeusero: 160 m Pituus: 585 m Keskijyrkkyys: 27,4 % 1\. MC-kilpailu: 15.3.2008 Palù Park on laskettelupuisto Ski area Valmalencon talviurheilukeskuksessa Chiesa in Valmalencossa Italiassa. Palù Parkissa on järjestetty freestylehiihdon ja lumilautailun maailmancupin osakilpailuita sekä nuorten maailmanmestaruuskilpailuita. ==Lähteet== *Ski area Valmalenco sondrioevalmalenco.it *Palù Park Valmalenco sondrioevalmalenco.it *Freestyle Results – Valmalenco fis-ski.com *Snowboarding Results – Valmalenco fis- ski.com Luokka:Italian laskettelurinteet Luokka:Sondrion maakunta
Gunnar Idenstam

Gunnar Idenstam (s. 1961) on ruotsalainen urkuri.Gunnar Idenstam (s. 1961) on ranskalaisittain... Helsingin SanomatGunnar Idenstam Naxos Idenstam opiskeli Rune Engsön, Anders Bondemanin ja Torvald Torénin johdolla Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa sekä Marie-Claire Alainin johdolla Pariisissa. Improvisaatiossa hän sai ohjausta Jacques Taddeilta. Vuonna 1984 hän sai Grand Prix de Chartres -improvisointipalkinnon. Idenstam on konserttiurallaan esiintynyt muun muassa Monacon katedraalissa, Mariinski- konserttisalissa ja monilla festivaaleilla eri maissa. Idenstam on omaksunut vaikutteita klassisen musiikin ohella kansanmusiikista ja sinfonisesta rockista. Hänen kanssaan ovat tehneet yhteistyötä muiden muassa Johan Hedin, Christian Lindberg, Anders Paulsson, Lisa Rydberg, Benny Andersson ja Virpi Pahkinen.Full biography Gunnar Idenstam Vuonna 2012 Idenstam sai Vuoden esiintyjän tunnustuksen Ruotsin kuninkaalliselta musiikkiakatemialta. Hänestä tuli vuonna 2013 akatemian jäsen, ja samana vuonna hänelle myönnettiin Litteris et Artibus -mitali. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut , * AllMusic: Gunnar Idenstam Luokka:Ruotsalaiset urkurit Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Litteris et Artibus -palkitut
Kamigyō-ku

Kamigyō-ku () on yksi Kioton kaupungin 11 suuralueesta. Se sijaitsee Kioton keskiosassa Kamojoen länsirannalla ja käsittää Kioton keskusta-alueen pohjoisosan. Lännessä se ulottuu Tenjinjoelle, pohjoisessa Kuramaguchi-kadulle ja etelässä Marutamachi-kadulle saakka. Kamigyōn suuralueella on 83 704 asukasta (joulukuussa 2020) ja sen pinta-ala on 7,03 neliökilometriä, joten se on yksi kaupungin tiheimmin asutuista suuralueista. Kamigyō-ku on Shimogyō-kun ohella toinen Kioton kahdesta alkuperäisestä suuralueesta. Ne muodostettiin vuonna 1889 samalla, kun perustettiin nykymuotoinen Kioton kaupunki. Suuralueen nimi (’ylempi Kyō’ eli ’ylempi Kioto’) periytyy Heian-kauden loppupuolelta, kun kaupungin pohjois- ja eteläosille syntyi omat nimitykset. Alun perin käytettiin termiä Kamiwatari (上辺), sittemmin Japanin keskiajalla nimeä Kaminomachi (上町). Vuonna 1929 Kamigyōn ja Shimogyōn suuralueista erotettiin Nakagyōn, Sakyōn ja Higashiyaman suuralueet, ja vuonna 1955 Kamigyōsta lohkaistiin vielä Kitan suuralue. Kamigyō-ku on perinteisen nishijin-ori-kankaan tuotantoaluetta. Siellä sijaitsevat myös japanilaisen teetaiteen kolmen koulukunnan (Omotesenke, Urasenke ja Mushakōjisenke) päämajat. Merkittävän osan suuralueen itäosasta käsittää Kyōto gyoenin puisto, jossa sijaitsevat muun muassa Kioton keisarillinen palatsi ja Sentōn keisarillinen palatsi. Puiston länsipuolella on Kioton prefektuurin hallintorakennus. Keisarillisen palatsin lisäksi suuralueen nähtävyyksiä ovat Kitano Tenman-gūn šintolainen pyhäkkö sekä Daihōon-jin, Rozan-jin ja Shōkoku- jin buddhalaiset temppelit. Kamigyōn suuraluetta palvelee Kioton metron Karasuma-linja. == Kuvia == Tiedosto:Main Shrine, Kitano-tenmangu- No4-2020-07.jpg|Kitano Tenman-gū Tiedosto:出町商店街 (41905924262).jpg|Demachin katettu ostoskatu Tiedosto:Kitano Odori.jpg|Kamishichikenin geishakorttelin Kitano-odori Tiedosto:Nishijin-Kyogoku140526NI3.JPG|Nishijin-Kyōgokun kaupunginosaa Tiedosto:SSdoshisha.jpg|Dōshisha-yliopiston rakennuksia == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suuralueen internetsivut Luokka:Kioton suuralueet
Hopa

Hopa on piirikunta Turkin Artvinin maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Hopan väkiluku oli 26 958. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Artvinin maakunnan piirikunnat
Isabel Guzman

Isabella Casillas ”Isabel” Guzman on yhdysvaltalainen virkamies, jonka Joe Biden nimitti Yhdysvaltain pienyrityshallinnon johtajaksi virkakautensa alussa 2021. Guzman on toiminut itsekin yrittäjänä, ja pienyrityshallinnossa kansliapäällikkönä ja neuvonantajana. Guzmanin virka on ministerin tehtäviin rinnastettava. Aikaisemmin sitä on pidetty melko merkityksettömänä, mutta koronaviruspandemiaan liittyvät elvytystoimet ovat nostaneet tehtävän merkitystä 2020-luvun alussa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain pienyrityshallinnon johtajat Luokka:Joe Bidenin hallituksen jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Ailus

Ailus on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Alexandra Ailus (s 2002), koripalloilija * Merja Kasoi, ent. Ailus (s. 1968), järjestöjohtaja, Kuntien eläkevakuutuksen ent. toimitusjohtaja * Paul Ailus (1911–1983), muusikko, yrittäjä, säveltäjä ja sanoittaja * Rauno Ailus (s. 1940), koripalloilija * Ray Ailus (s. 1973), koripallovalmentaja ja koripalloilija.
2291 Kevo

2291 Kevo on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1941 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Lapissa sijaitsevan Kevo-nimisen paikan mukaan. Tämä paikannimi on valittu asteroidinnimeksi, koska Kevolla toimii Turun yliopiston tutkimusasema. Kevon likimääräinen läpimitta on 29 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 3,04 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5 vuotta ja 4 kuukautta. ==Lähteet== Luokka:Päävyöhykkeen asteroidit
Semjon Nomokonov

Semjon Danilovitš Nomokonov (, 12. elokuuta 1900 Delyun – 15. heinäkuuta 1973 Zugalai) oli toisessa maailmansodassa palvellut neuvostoliittolainen tarkka- ampuja. Etniseltä taustaltaan hän oli hamnigani. Nomokonov taisteli vuosina 1941–1945 viidellä eri rintamalla ja ampui vahvistetusti 367 vihollista. Novokonov tunnetaan myös piipustaan, johon hän kaiversi merkinnät tapoistaan. Taka-Baikaliassa syntynyt Nomokonov harrasti metsästystä jo kymmenvuotiaasta lähtien ja työskenteli myös kirvesmiehenä Šilkan piirin Nižni Stanissa. Nomokonov liittyi puna-armeijaan heinäkuussa 1941 ja poikkeuksellisten ampumataitojensa johdosta hänet siirrettiin pian tavallisen kiväärimiehen tehtävistä tarkka-ampujapataljoonaan. Nomokonov osallistui taisteluihin Valdain ylängöllä, Karjalan kannaksella, Ukrainassa, Liettuassa sekä Euroopan sotatoimien päättymisen jälkeen Mantšurian taisteluun elo–syyskuussa 1945. ”Taigan shamaani” -lempinimellä tunnettu Nomokonov palkittiin ansioistaan Leninin ja Punalipun kunniamerkeillä, kahdella Punaisen tähden kunniamerkillä sekä taisteluansiomitalilla. Hän kuoli 72-vuotiaana nykyisen Mogoituin piirin Zugalaissa vuonna 1973. == Lähteet == Luokka:Tarkka-ampujat Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sotilaat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Madison (Connecticut)

Madison (entinen East Guilford) on kunta Connecticutin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kunta on osa New Havenin metropolialuetta. Alue on asutettu 1600-luvun puolivälissä, ja kunta on perustettu vuonna 1826, jolloin se nimettiin uudelleen presidentti James Madisonin mukaan. == Lähteet == Luokka:Connecticutin kunnat
NoName Snowpark

NoName Snowpark NoName Snowpark Paikkakunta: Falera, Sveitsi Talviurheilukeskus: Flims Laax Falera Vuori: Crap Sogn Gion Rinneluokitus: Punainen Hissi Hissi Hissi: Pipelift Tyyppi: Sompahissi Kapasiteetti: 600 henkilöä/h Ala-asema: 2 108 m Yläasema: 2 203 m Slopestyle Slopestyle Lähtö: 2 151 m Maali: 1 949 m Korkeusero: 202 m Pituus: 500 m Keskijyrkkyys: 40,4 % Eri elementtejä: 6 kpl (3 kaidetta, 3 hyppyä) 1\. MC-kilpailu: 20.1.2017 Lumikouru Lumikouru Pituus: 200 m Leveys: 21 m Keskijyrkkyys: 18° Kourun korkeus: 7 m Kourun jyrkkyys: 86° 1\. MC-kilpailu: 1.12.2002 NoName Snowpark on laskettelupuisto Flims Laax Faleran talviurheilukeskuksessa Falerassa Sveitsissä. NoName Snowparkissa järjestetään vuosittain Laax Open -lumilautailukilpailu, joka on vuodesta 2017 alkaen kuulunut maailmancupiin. NoName Snowparkissa on kaksi lumikourua ja slopestyle-rinne, suurempi lumikouruista on Euroopan suurin. ==Lähteet== *Flims Laax Falera flimslaax.com *Lifts & Slopes flimslaax.com *Freestyle at the Snowpark Laax flimslaax.com *Laax Open open.laax.com *Snowboarding Results – Laax fis-ski.com *Freestyleski Results – Laax fis-ski.com Luokka:Sveitsin laskettelurinteet Luokka:Falera
Kottonen

Kottonen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Annariitta Kottonen (o.s. Lonka, s. 1958), suunnistaja, hammaslääkäri ja päätoimittaja, Hannu Kottosen puoliso * Elina Kottonen (s. 1984), radiotoimittaja ja juontaja, Lauri Kottosen puoliso * Hannu Kottonen (s. 1957), suunnistaja ja yritysjohtaja * Lauri Kottonen, radio- ja televisiojuontaja ja urheiluselostaja
Saint-Aignan

Saint-Aignan voi tarkoittaa seuraavia: * Saint-Aignan, Orléansin piispa 400-luvulla, taisteli Attilaa ja hunneja vastaan. == Maantiede == Nimi Aignan tai Agnan löytyy noin kolmestakymmenestä kaupungin tai kylän nimestä Ranskassa. * Saint-Aignan, kunta Ranskassa Morbihanin departementissa * Saint- Aignan, kunta Ranskassa Loir-et-Cherin departementissa ==Lähteet==
Tom Moore (kapteeni)

Thomas Moore (30. huhtikuuta 1920 Keighley, Englanti – 2. helmikuuta 2021 Bedford, Englanti) oli englantilainen kapteeni, joka palveli Britannian asevoimissa toisessa maailmansodassa. Hän tuli tunnetuksi koronaviruspandemian aikana, kun hän keräsi melkein 39 miljoonaa puntaa hyväntekeväisyyteen. Hänet lyötiin ritariksi, ja hän levytti hittisinglen ”You’ll Never Walk Alone”. Tom Moore syntyi vuonna 1920, ja käytyään koulun hän oli rakennusinsinööriharjoittelijana. Hän liittyi vuonna 1940 asevoimiin ja palveli toisessa maailmansodassa. Moore valittiin upseerikoulutukseen, ja hänet ylennettiin kapteeniksi asti. Hänet sijoitettiin Wellingtonin herttuan rykmenttiin, ja hän taisteli Arakanissa Burman länsiosissa. Hänet lähetettiin Sumatralle Japanin antautumisen jälkeen. Moore toimi sodan jälkeen Bovington Campissä Armoured Fighting Vehicle -koulun ohjaajana. Hänestä tuli myöhemmin myös yrittäjä, ja hän oli betoniyritys March Concrete Productsin toimitusjohtaja. Moore asui pitkään Kentissä, mutta hän muutti vuonna 2007 Bedfordshireen. Mooresta tuli tunnetuksi keväällä 2020, kun hän keräsi melkein 33 miljoonaa puntaa hyväntekeväisyyteen käveltyään sata kierrosta puutarhassaan Marston Moreteynessa Britannian ensimmäisen koronasulun aikana. Hän käveli 25 metrin matkan sata kertaa, ja hän sai haasteen täyteen huhtikuun puolivälissä noin kaksi viikkoa ennen satavuotispäiväänsä. Moore sai tunnustuksia ympäri Britanniaa, ja hänet lyötiin ritariksi heinäkuussa. Hän myös levytti kappaleen ”You’ll Never Walk Alone” Michael Ballin kanssa. Guinness World Recordsin mukaan Moore oli Britannian vanhin singlelistojen kärkeen noussut henkilö. Hän on myös kerännyt enemmän rahaa yksinkävelyllä kuin kukaan muu aiemmin. Moore sairastui vuoden 2021 alussa, ja häntä hoidettiin keuhkokuumeen takia. Tammikuun lopulla hänellä diagnosoitiin covid-19-sairaus, ja hän joutui kuun viimeisenä päivänä sairaalaan hengitysvaikeuksien takia. Moore kuoli Bedfordin sairaalassa 2. helmikuuta 2021. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset toisen maailmansodan sotilaat Luokka:Upseerit Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet brittiläiset Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Tom Moore

Tom Moore voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin: *Tom Moore eli Captain Tom, brittiläinen upseeri ja hyväntekijä *Tom Moore, irlantilaisamerikkalainen näyttelijä *Tom Moore, yhdysvaltalainen yleisurheilija ja urheilujohtaja
Beninin museot

Beninin museoissa esitellään tavallisesti Beninin (ent. Dahomey) ja sen alueella sijainneiden entisten afrikkalaisten valtioiden historiaa ja taidetta. Maassa ei ole kansallismuseota. Museot ovat yleensä yksityismuseoita. == Abomeyn historiallinen museo == Beninin vanhin Musée historique d'Abomey museo perustettiin vuonna 1943 Ranskan Dahomeyn siirtomaavallan hallitsijoiden toimesta. Museo sijaitsee Dahomeyn kuningaskunnan kuninkaiden palatseissa Abomeyn kaupungissa. == Cotonoun ja Abomey-Calavin museot == Cotonoussa on Luonnonhistoriallinen museo (Musée des sciences naturelles, Nature tropicale). Myös Beninin olympiamuseo (Musée olympique du Bénin) on Cotonoussa. Ja kaupungin keskustassa sijaitsee myös Zinsou-säätiön päämaja ja näyttelypaikka (Fondation Zinsou). Abomey-Calavissa on pieni kuninkaiden Recade sauvoihin erikoistunut museo Petit Musée de la Récade. == Natitingoun museot == Luoteis-Beninin Natitingoussa on Natitingoun aluemuseo (Musée régional de Natitingou). Sen osa on myös Natitingoussa sijaitseva Stèle de Kaba. == Ouidahin museot == Beninin rannikon lähellä sijaitsevassa historiallisessa Ouidahin kaupungissa on kuuluisan Francisco Felix de Souzan kotimuseo Musée Don Francisco Felix de Souza Chacha. Ouidahin historiallinen museo on portugalilaisessa linnoituksessa, Musée d'histoire de Ouidah. Ouidahissa, Villa Ajavonissa on myös Zinsou-säätiön taidemuseo Musée d'art contemporain de Ouidah. == Porto-Novo == Porto-Novossa on afrobrasilialaisen kulttuurin museo Musée da Silva des arts et de la culture afro-brésilienne. Porto-Novossa on myös kaksi etnogafista museota. Ne ovat Porto-Novon etnografinen museo (Musée ethnographique Alexandre Sènou Adandé) ja kuningas Toffan palatsissa oleva Musée Honmè. == Parakou == Parakoussa on Parakoun etnografinen ulkomuseo Musée ethnographique et de plein air de Parakou. == Kétou == Kétoussa on Musée Akaba Idena. == Villa Karon museot == Afrikkalaisuomalaisessa kulttuurikeskuksessa ja residenssissä Villa Karossa on Beninin lounaisrannikolla Grand-Popossa Musée Karo ja Petit Musée. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Beniniläinen kulttuuri
Lapinpaimenkoira

Lapinpaimenkoira eli kukonharjunkoira on sukupuuttoon kuollut suomalainen koirarotu.Korhonen, Aila. "Paimensukuisten lapinkoirien kantakoirista ja niiden taustoista" . Paimensukuisen Lapinkoiran Seura, 9.2.2001. Haettu 2.2.2021. Nimestään huolimatta se ei ollut kotoisin Lapista, vaan Etelä- Suomesta. == Ulkonäkö == Lapinpaimenkoira oli suomenlapinkoiraa hieman kookkaampi ja pitkäkarvaisempi, yleensä väriltään kokomusta, ja osa senaikaisista ulkomuototuomareista "tunnisti" sen valokuvan perusteella belgianpaimenkoira groenendaeliksi. == Alkuperä == 1930-luvulla lappalaisia poropaimenkoiria – lähinnä suomenlapinkoiria – vietiin Etelä-Suomeen, missä niitä risteytettiin pitkäkarvaisen karjalankarhukoiran kanssa. Tarkemmin eriteltyinä kantakoirista yksi oli lappalainen porokoira, yksi venäläinen ostjakkikoira ja yksi pitkäkarvainen karjalankarhukoira, ja myöhemmin jalostukseen käytettiin vielä jonkin verran aitoja poroa paimentavia koiria. Näin syntyi uusi rotu nimeltä kukonharjunkoira, joka rekisteröitiin vuonna 1945 lapinpaimenkoirana ja joka sai virallisen rotumääritelmän vuonna 1946. Pian myös suomenlapinkoiria ja lapinporokoiria alettiin rekisteröidä saman nimen alle, minkä vuoksi kaikki kolme alkoivat risteytyä keskenään.Sarakontu, Liisa. "Kirjoitelma kukonharjulaisista" . Kennel Kisuran, 2005. Haettu 2.2.2021. Vuonna 1967 Suomen Kennelliitto muutti rodun nimen pelkäksi lapinkoiraksi, koska kukonharjutyyppisillä koirilla ei ollut mitään tekemistä paimennuksen kanssa. Samana vuonna se myös päätti avata oman rekisterinsä lyhytkarvaisille menesjärveläistyyppisille koirille, joita alettiin kutsua lapinporokoiriksi erotuksena lapinkoirista. Kukonharju-variaatio alkoi harvinaistua sen jälkeen, kun vuonna 1971 rekisteriin päätettiin ottaa myös poropaimentaustaisia lapinkoiria, niin kutsuttuja paimensukuisia lapinkoiria. 1980-luvun alussa syntyivät viimeiset miltei puhdasrotuiset kukonharju-linjan koirat. Kukonharjunkoiraa löytyy kuitenkin nykyistenkin suomenlapinkoirien taustalta, ja aina vuoteen 1975 asti lapinkoirilla noudatettiin kukonharjulaisen tyypin rotumääritelmää. Suomenlapinkoirien nykylinjoissa vaikuttaa kolme kukonharjutyypin yksilöä: vuonna 1968 syntynyt Muru, vuonna 1974 syntynyt Jermu sekä vuonna 1975 syntynyt Aapan Taika (puoliksi kukonharjulainen). === Etymologia === Nimitys lapinpaimenkoira tulee siitä, että rodun esi-isät tulivat Lapista. 1950–1970-lukujen aikana Kukonharjun kennel oli yksi merkittävimmistä kasvattajista, minkä vuoksi alettiin käyttää nimitystä kukonharjunkoira. == Terveys == Lapinpaimenkoiran sanottiin olleen sisäsiittoinen, minkä vuoksi se kärsi erinäisistä terveysongelmista. == Lähteet == Luokka:Pystykorvat Luokka:Suomalaiset koirarodut Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut
Kurt Gustav Wilckens

Kurt Gustav Wilckens (3. marraskuuta 1886 Bad Bramstedt – 15. kesäkuuta 1923 Buenos Aires) oli saksalainen toimittaja, anarkisti ja sodanvastustaja. Hänet tunnetaan argentiinalaisen upseerin Héctor Benigno Varelan murhaajana. == Elämä == Schleswig-Holsteinissa syntynyt Wilckens muutti Yhdysvaltoihin asepalveluksen suoritettuaan vuonna 1910. Hän työskenteli maatyöläisenä ja kaivosmiehenä Arizonassa ja Uudessa-Meksikossa tutustuen samalla anarkismiin. Liityttyään syndikalistiseen Industrial Workers of the World -ammattiliittoon Wilckens oli mukana organisoimassa lakkoja, jonka lisäksi hän vastusti aktiivisesti Yhdysvaltain liittymistä ensimmäiseen maailmansotaan. Syksyllä 1917 Wilckens vangittiin sodanvastaisen toimintansa vuoksi ja suljettiin Utahissa sijainneeseen internointileiriin. Wilckens karkasi joulukuussa 1917, mutta jäi viranomaisten käsiin jälleen vuonna 1920, jolloin hänet karkotettiin Saksaan. Syksyllä 1920 Wilckens muutti Argentiinaan, jossa hän työskenteli toimittajana Cipollettissa sekä kausityöläisenä Río Negron maakunnan hedelmäfarmeilla. Argentiinassa oli samaan aikaan käynnissä Patagonian kapinana tunnettu kansannousu, jonka tukahduttamisen yhteydessä armeija surmasi satoja maatyöläisiä. 27. tammikuuta 1923 Wilckens teki Buenos Airesissa pommi-iskun everstiluutnantti Héctor Benigno Varelaa vastaan kostaakseen maatyöläisten surmia. Wilckens haavoittui iskussa myös itse ja joutui pidätetyksi. Kesäkuussa 1923 äärioikeistolaisen Liga Patriótica Argentina -järjestön jäsen murhasi Wilckensin Buenos Airesissa sijaitsevassa vankilassa. Wilckensin murhaaja puolestaan kuoli marraskuussa 1925 toisen vangin surmatessa hänet venäläisen anarkistin Germán Boris Wladimirovitšin pyynnöstä. Wilckensin elämästä on valmistunut Osvaldo Bayerin käsikirjoittama saksalainen televisioelokuva vuonna 1989. Viitattu 3.2.2021 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset anarkistit Luokka:Saksalaiset toimittajat Luokka:Ensimmäisen maailmansodan vastaiset aktivistit Luokka:Saksalaiset murhaajat Luokka:Saksalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1923 kuolleet
Osvaldo Bayer

Osvaldo Jorge Bayer (17. helmikuuta 1927 Santa Fe – 24. joulukuuta 2018 Buenos Aires) oli argentiinalainen kirjailija, toimittaja, historioitsija, anarkisti ja ihmisoikeusaktivisti. == Elämä ja ura == Saksalaistaustainen Bayer työskenteli muun muassa merimiehenä ja opiskeli Hampurin yliopistossa vuosina 1952–1956. Hampurissa hän liittyi myös vasemmistolaiseen Sozialistischer Deutscher Studentenbund -opiskelijajärjestöön. Argentiinaan palattuaan Bayer työskenteli toimittajana ja opiskeli filosofiaa Buenos Airesin yliopistossa kiinnostuen samalla anarkismista. Poliittisen toimintansa vuoksi Bayer oli hankaluuksissa viranomaisten kanssa ja joutui myös äärioikeistolaisen Alianza Anticomunista Argentina -järjestön ahdistelemaksi. Sotilasjunttaa johtaneen presidentti Jorge Videlan kaudella Bayer asui maanpaossa Länsi-Saksassa vuosina 1975–1983. Argentiinaan palattuaan hän kirjoitti muun muassa Página/12-lehteen. Bayerin tunnetuin teos on vuonna 1974 ilmestynyt romaani La Patagonia Rebelde, joka kertoo väkivaltaisesti tukahdutetusta 1920-luvun Patagonian maatyöläisten kansannoususta. Kirja joutui presidentti Isabel Martínez de Perónin kieltämäksi. Hänen muista kirjoistaan kiellettiin italialaisen anarkistin Severino Di Giovannin elämäkerta presidentti Raúl Alberto Lastirin käskystä vuonna 1973. Lisäksi Bayer on julkaissut muun muassa Argentiinan jalkapallon historiaa käsittelevän teoksen Fútbol Argentino (1990). Hän on myös käsikirjoittanut Kurt Gustav Wilckensistä kertovan saksalaisen televisioelokuvan. Viitattu 3.2.2021}} Bayer teki ihmisoikeustyötä Argentiinan alkuperäisasukkaiden parissa, joista ansioistaan hän sai Buenos Airesin kansallisen yliopiston kunniatohtorin arvon vuonna 2003. Bayer kuoli 91-vuotiaana jouluaattona 2018. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Toimittajat Luokka:Argentiinalaiset kirjailijat Luokka:Argentiinalaiset historioitsijat Luokka:Argentiinalaiset ihmisoikeusaktivistit Luokka:Anarkistit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Koloman Wallisch

Koloman Wallisch (, 28. helmikuuta 1889 Lugoj – 19. helmikuuta 1934 Leoben) oli itävaltalainen poliitikko, joka toimi maan kansallisneuvoston jäsenenä vuosina 1930–1934. Sosialidemokraatteja edustanut Wallisch teloitettiin hänen osallistuttuaan Itävallan sisällissotaan vuonna 1934. Nykyisen Romanian alueella sijaitsevassa Lugojssa syntynyt Wallisch liittyi Unkarin sosiaalidemokraattiseen puolueeseen vuonna 1905. Ensimmäisessä maailmansodassa hän osallistui taisteluihin itärintamalla Galitsiassa sekä Italian rintamalla. Vuodesta 1921 lähtien Wallisch toimi sosialidemokraattien puoluesihteerinä Itävallan Bruck an der Murissa. Maan parlamenttiin hänet valittiin vuonna 1934. Itävallan sisällissodan aikana Wallisch komensi Obersteiermarkin alueen tasavaltalaisen suojeluliiton joukkoja, jotka ottivat haltuunsa muun muassa Bruck an der Murin. Kansalliskaartia vastaan käydyn taistelun jälkeen Wallisch pakeni noin 300 miehensä kanssa vuorille yrittäen paeta Tšekkoslovakiaan. Kansalliskaartin joukout saivat kuitenkin Wallischin vangiksi 18. helmikuuta ja hän sai kuolemantuomion pikaoikeudenkäynnin päätteeksi. Wallisch kuristettiin garrottella Leoben oikeustalon pihalla seuraavana yönä. Toisen maailmansodan jälkeen Bruck an der Murin, Leobenin ja Kapfenbergin kaupungit nimesivät aukion Wallischin mukaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Itävaltalaiset sosiaalidemokraattiset poliitikot Luokka:Itävaltalaiset teloitetut Luokka:Ensimmäisen maailmansodan henkilöt Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Raphael Warnock

Raphael Gamaliel Warnock (23. heinäkuuta 1969 Savannah, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko. Hän on toiminut vuodesta 2021 toisena Georgian senaattoreista. Syksyn 2022 senaatin vaaleissa hän pääsi jatkokaudelle voitettuaan republikaanihaastaja Herschel Walkerin joulukuun uusintavaalissa. == Tausta ja yksityiselämä == Warnock on baptistipastori, ja ennen senaattorin uraansa hän työskenteli Atlantan Ebenezer Baptist Churchissa, jossa myös kuuluisa kansalaisoikeusaktivisti Martin Luther King Jr. aikoinaan toimi. Warnock syntyi 1969 12-lapsisen perheen toiseksi nuorimmaksi Savannah'ssa, jossa hänen vanhempansa toimivat helluntaiseurakunnan pastoreina. Warnock opiskeli Morehouse Collegessa Atlantassa ja Union Theological Seminaryssa New Yorkin kaupungissa. 1990-luvulla hän toimi apulaispastorina Abyssinian-baptistikirkossa New Yorkin Harlemissa. Vuonna 2005 Warnock muutti Atlantaan, jossa hänestä tuli Ebenezer Baptist Churchin pastori. Vuonna 2016 Warnock meni naimisiin Oulèye Ndoyen kanssa. Pariskunta erosi virallisesti vuonna 2020. Ndoyen mukaan Warnock oli ajanut riidan päätteeksi hänen jalkansa päältä autolla, minkä Warnock kiistää. Sen jälkeen, kun Warnock oli kutsunut poliisin paikalle, Ndoye ei halunnut näyttää jalkaansa poliisille, joka "ei nähnyt mitään merkkejä siitä, että Ndoyen jalan yli olisi ajettu". Paikalle saapuneet lääkintähenkilöt "eivät pystyneet havaitsemaan mitään turvotusta, punoitusta tai mustelmia". Vuonna 2022 savannahlainen katu, jonka varrella Warnock varttui, nimettiin tämän mukaan muotoon Raphael Warnock Way. == Poliittinen ura == Vuosina 2017–2020 Warnock toimi puoluepoliittisesti sitoutumattoman New Georgia Project -nimisen järjestön puheenjohtajana. Järjestö tarkoitus oli saada yhä useampi äänioikeutettu rekisteröitymään äänestäjäksi. Warnock voitti Yhdysvaltain senaatinvaalissa uusintakierroksella Georgian osavaltiossa vastaehdokkaansa, istuvan republikaanisenaattorin Kelly Loefflerin niukasti, mikä yhdessä saman osavaltion Jon Ossoffin vielä niukemman voiton vastaehdokaastaan David Perduesta kanssa takasi demokraattienemmistön senaattiin. Warnock ja Ossoff kampanjoivat yhdessä ja yleensä heidän mukanaan oli mm. Barack Obama ja Stacey Abrams. Syksyn 2022 vaaleissa hänen uudelleenvalintansa varmistui joulukuun uusintavaalissa, jossa hän voitti republikaanien ehdokkaan Herschel Walkerin. === Poliittisia kantoja === Warnockin poliittisiin kantoihin kuuluu mm. kansalaisoikeuksien vahvistamista, aborttioikeuden tukeminen, laajentaa Affordable Care Actia sekä julkista terveydenhuoltoa ja uudistaa rikosoikeusjärjestelmää. Myös pastorina Warnock on aktiivisesti taistellut Medicaidin ja sosiaalitukien ylläpitämisen puolesta. Warnock pidätettiin Atlantassa 2014, kun hän mielenosoitti republikaanien yrityksiä rahoitusleikkauksista Medicaidiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset papit
2846 Ylppö

2846 Ylppö on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1942 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty lastenlääkäri, arkkiatri Arvo Ylpön mukaan. Kansainvälisissä yhteyksissä asteroidin nimi voidaan kirjoittaa myös ilman ö-kirjainta, muodossa Ylppo. Ylpön likimääräinen läpimitta on 32 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 3,22 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5 vuotta ja 9 kuukautta. ==Lähteet== Luokka:Päävyöhykkeen asteroidit
Krysanteemivaltaistuin

Krysanteemivaltaistuin () on Japanin keisarin valtaistuin. Krysanteemi on viittaus Japanin keisariperheeseen, jonka tunnuksena kukka toimii. Termiä käytetään myös metonyymisesti viittaamaan Japanin valtionpäämieheen ja maan monarkiaan. == Lähteet == Luokka:Japanin keisarit Luokka:Japanin kansallissymbolit
Corporation Act (1661)

Corporation Act (1661) oli vuonna 1661 annettu laki, jolla pyrittiin rajoittamaan julkiset virat Englannissa vain Englannin kirkon jäsenille. Laki ei ollut kohdistettu suoraan roomalaiskatolilaisia vastaan, vaan lähinnä presbyteerejä. Presbyteerit olivat saavuttaneet vaikutusvaltaisen aseman kaupunkien hallinnossa kaikkialla Englannissa. Laissa säädettiin, että ketään ei voida laillisesti valita mihinkään hallituksen, kaupungin tai yrityksen hallintoon liittyvään virkaan, ellei hän ole edeltävien 12 kuukauden aikana saanut Herran ehtoollisen sakramenttia Englannin kirkon rituaalien mukaisesti. Hänen oli myös sitouduttava anglikaaniseen oppiin valalla. Näiden vaatimusten puuttuessa vaalit oli mitätöitävä. Laki kumottiin lopulta vuonna 1828, vuosi ennen katolisille annettua uskonnonvapautta. Luokka:Englannin historia Luokka:Anglikaanisen kirkon historia
1504 Lappeenranta

1504 Lappeenranta on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1939 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty suomalaisen kaupungin mukaan. Lappeenrannan likimääräinen läpimitta on 18 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,4 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 9 kuukautta. ==Lähteet== Luokka:Päävyöhykkeen asteroidit Luokka:Lappeenranta
1507 Vaasa

1507 Vaasa on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1939 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty suomalaisen kaupungin mukaan. Vaasan likimääräinen läpimitta on 11 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,33 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 7 kuukautta. ==Lähteet== Luokka:Päävyöhykkeen asteroidit Luokka:Vaasa
Josef Horešovský

Josef Horešovský (s. 18. heinäkuuta 1946 Žilina) on Tšekkoslovakiaa edustanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän saavutti Tšekkoslovakian maajoukkueessa olympialaisissa hopeaa Grenoblessa 1968 ja pronssia Sapporossa 1972. Hänet valittiin vuoden 1968 olympiaturnauksen parhaaksi puolustajaksi. MM-kilpailuissa hän voitti kultaa Prahassa 1972 ja saavutti hopeaa Bernin ja Geneven kisoissa 1971 sekä pronssia Tukholmassa 1969, Tukholmassa 1970 ja Moskovassa 1973. Vuoden 1969 MM-kisoissa Tšekkoslovakian ja Neuvostoliiton keskinäiset ottelut olivat kuumia tapahtumia edellisenä vuonna tapahtuneen Tšekkoslovakian miehityksen vuoksi. Vaikka Neuvostoliitto voitti maailmanmestaruuden, voitti Tšekkoslovakia molemmat keskinäiset ottelut ja jälkimmäisessä, lukemiin 4–3 päättyneessä ottelussa Horešovský teki joukkueensa 3–2-johtomaalin kolmannessa erässä. Horešovský edusti kotimaansa pääsarjassa Sparta Prahaa kausina 1965–1969 ja 1971–1976 mutta voitti ainoat mestaruutensa Dukla Jihlavan joukkueessa kausina 1969–1970 ja 1970–1971. Hän päätti pelaajauransa České Budějovicen joukkueessa. Vuonna 1972 toimintansa tuolloin aloittaneen pohjoisamerikkalaisen WHA-liigan seura Calgary Broncos varasi Horešovskýn mutta hän ei koskaan pelannut Pohjois-Amerikassa. Pelaajauransa jälkeen Horešovský on toiminut Tšekkoslovakiassa ja Tšekissä päävalmentajana České Budějovicen, Sparta Prahan, Slovan Ústí nad Labemin, Mladá Boleslavin ja Horácká Slavia Třebíčin joukkueissa. Hänet valittiin Tšekin jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 2010. == Lähteet == Luokka:Tšekkoslovakialaiset jääkiekkoilijat Luokka:Tšekkoslovakialaiset olympiamitalistit Luokka:Tšekkiläiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt