EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
John Henry Poynting

John Henry Poynting (9. syyskuuta 1852 Monton, Lancashire, Englanti – 30. maaliskuuta 1914 Birmingham, Englanti) oli englantilainen fyysikko. ==Elämä ja ura== Opiskeltuaan Manchesterissa ja Cambridgessa James Clerk Maxwellin ohjauksessa, Poyntingista tuli vuonna 1880 fysiikan professori Birminghamin Mason Collegessa, josta myöhemmin tuli Birminghamin yliopisto. Poynting aloitti tieteellisen toimintansa tutkimalla pitkäjänteisesti ja kattavasti maapallon gravitaatiokenttää määrittäen tarkemmin gravitaatiovakion ja maapallon keskitiheyden. Poynting tunnetaan parhaiten hänen nimeään kantavasta teoreemasta, jonka mukaan tiettyyn tilavuuteen varastoituneen sähkömagneettisen energian muutos vastaa sähkömagneettisen kentän varausjakaumaan tekemän työn ja tilavuuteen virtaavan energiavuon summaa. Poynting julkaisi myös teoksia säteilyongelmista, erityisesti valon säteilypaineesta. Tähän liittyen hän kuvasi Poynting-Robertson-ilmiön, jossa tähteä kiertävä hyvin pieni pölyhiukkanen ajautuu ajan mittaan kiertämäänsä tähteen. Poynting teki myös monia tieteellisiä havaintoja fysiikan ulkopuolelta, muun muassa tutkimuksen julkisesta juopottelusta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:brittiläiset fyysikot Luokka:brittiläiset professorit Luokka:Royal Societyn jäsenet Luokka:Vuonna 1852 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Väätsjärvi

Väätsjärvi (lyydiksi Viäčäŕv, ) on Suunujoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Petrovskin kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 2,7 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 58,4 neliökilometriä, keskisyvyys 5,6 metriä ja suurin syvyys 19,4 metriä. Väätsjärveen virtaa viisi puroa. Se laskee Väätsynjokea pitkin Päljärveen. Järven kalalajeja ovat hauki, särki, made ja ahven. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Kontupohjan piiri Luokka:Suunujoen vesistö
Kiinan maatalousyliopisto

Kiinan maatalousyliopisto (, , lyhennys CAU) on Kiinan pääkaupungissa Pekingissä toimiva tiedeyliopisto. Yliopisto lukeutuu Kiinan keskeisten yliopiston joukkoon. Suoraan maan opetusministeriön ohjauksessa olevan yliopiston johtajan nimittää Kiinan hallitus. Vuonna 1905 Pekingin keisarillisen yliopiston maatalouskorkeakouluna alkunsa saanut yliopisto on Kiinan vanhin maatalousalan ylimmän asteen oppilaitos. Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen kolme maatalouskorkeakoulua yhdistettiin Pekingin maataloysyliopistoksi vuonna 1949. Vuonna 1952 perustettiin Pekingin maatalouden mekanisoinnin korkeakoulu, joka sittemmin (1985) nimettiin Pekingin maataloustekniikan yliopistoksi (1985). Pekingin maatalousyliopisto ja Pekingin maataloustekniikan yliopistot yhdistettiin vuonna 1995 Kiinan maatalousyliopistoksi. Kiinan maatalousyliopistossa opiskelee yhteensä 19 544 opiskelijaa, joista 12 510 opiskeli päätoimisesti alempaa korkeakoulututkintoa, 4 302 ylempää ja 2 732 tohtoritutkintoa. Akateemiseen henkilökuntaan kuului 1 581 ihmistä. Kiinan valtio on panostanut CAU:n tieteellisen tason kehittämiseen. Yliopisto valittiin mukaan projekti projekti 985:na tunnettuihin valtionjohdon hyväksymään Kiinan kärkiyliopistojen kehittämisohjelmaan (1999-). Tämä toi yliopistolle varoja kehittyäkseen. Kiinan maatalousyliopisto on mukana myös Kiinan 13. viisivuotissuunnitelman osana vuonna 2016 käynnistynyttä Double First Class -ohjelmaa, joka pyrkii nostamaan valittua yliopistojoukkoa ylemmäs kohti kansainvälisten yliopistojen huippua kansainvälisissä yliopistovertailussa. Muutama vuosi kiinalaisten Academic Ranking of World Universities-yliopistorankingejen (ARWU) käynnistymisen jälkeen (2007) CAU oli noussut mukaan tälle "Shanghain listalla" (sijaluokkaan 403-510). Vuoteen 2015 mennessä CAU ylsi listalla sijaluokkaan 301-400. Vuoden 2021 ARWU arvioi Kiinan maatalousyliopiston edenneen tuhannen huippuyliopiston maailmanlistansa sijaluokkaan 201-300. Brittiläisessä THE World University Rankings -vertailussa CAU ylsi sijalle 601–800 (2022) ja QS World University Rankingissa sijalle 601-650 (2022,1). Alakohtaisesti Kiinan maatalousyliopisto pärjäsi erityisen hyvin maataloustieteissä, jossa CAU saavutti alakohtaisen ARWU:n ja US Newsin listauksessa toisen sijan,; toisessa yhdysvaltalaisissa vertailuissa tuloksena oli sija 7. Myös elintarviketieteissä (ARWU-rankingin 2. sija) ja eläinlääketieteessä (16.) yliopisto menestyi hyvin. Laajempialaissa, brittiläisessä, biotieteiden (Life Sciences) THE-vertailussa CAU saavutti sijaluokan 176-200 (2022). 2008 CAU Gymnasium Indoor Arena.JPG|Yliopiston liikuntasali valmistui alkujaan Pekingin kesäolympialaisten (2008) painin kisapaikaksi. Library of CAU.jpg|Kiinan maatalous-yliopiston kirjastoa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kiinan yliopistot Luokka:Peking Luokka:Kiinan maatalous
Nikajärvi

Nikajärvi (lyydiksi Ńigad’äŕv, ) on Suunujoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Kontupohjan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 6,0 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 6 830 neliökilometriä, keskisyvyys 4,7 metriä ja suurin syvyys 11,5 metriä. Nikajärvi on osa Kontupohjan vesivoimalaitoksen säännöstelyallasta. Se on pohjoisessa kapeikon kautta yhteydessä Sandaljärveen. Järvi laskee Kontupohjan kanavan kautta Äänisen Kontupohjanlahteen. Sen kalalajeja ovat muikku, harjus, hauki, särki, made ja ahven. Kontupohjan kaupunki ottaa järvestä käyttövetensä ja laskee siihen osan jätevesistään. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Kontupohjan piiri Luokka:Suunujoen vesistö
Arabiannapamarja

Arabiannapamarja (Maesa lanceolata) on napamarjojen (Maesa) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta pensas tai runsasoksainen pieni puu, joka voi kasvaa kahdesta kymmeneen metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat ruodillisia ja lehtiruodit ovat 1,5–3 cm pitkiä. Lehtilavat ovat 6–17 cm pitkiä ja muodoltaan suikean ja leveänsoikean väliltä. Lehdet ovat kaljuja tai etenkin lehtisuonten kohdilta karvaisia. Arabiannapamarjan kukat ovat pieniä ja sijaitsevat lehtihankoihin kehittyvissä huiskilomaisissa kukinnoissa, jotka ovat yleensä lehtiä lyhyempiä. Kukkien teriöt ovat vaaleankeltaisia tai lähes valkoisia ja halkaisijaltaan 1,5–1,8 mm. Heteet ovat 0,4–0,7 mm pitkiä. Hedelmät ovat halkaisijaltaan 3–4 mm ja väriltään vihertävästä vaaleanpunaiseen. Siemenet ovat mustia ja kulmikkaita. Arabiannapamarja kasvaa metsänreunoissa sekä joskus myös vuoristometsissä. Lajia tavataan yleisesti trooppisesta ja eteläisestä Afrikasta Arabiaan ulottuvalla alueella. == Lähteet == * Flora of Zimbabwe: Maesa lanceolata === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Arabiannapamarja (Maesa lanceolata) * JSTOR Global Plants: Maesa lanceolata * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Maesa lanceolata Luokka:Esikkokasvit
Alexandre Edmond Becquerel

Alexandre Edmond Becquerel (24. maaliskuuta 1820 Pariisi – 11. toukokuuta 1891 Pariisi) oli ranskalainen fyysikko. Hän oli Antoine Becquerelin poika ja Henri Becquerelin isä. Becquerel kuvasi valosähköisen ilmiön vuonna 1839 ja loi näin teoreettista perustaa aurinkokennoille. ==Elämä ja ura== Edmond Becquerel oli isänsä oppilas, assistentti ja seuraaja luonnontieteellisessä museossa. Hänet nimitettiin myös Versailles'n lyhytaikaisen maatalousinstituutin professoriksi vuonna 1849, ja vuonna 1853 hän sai fysiikan professuurin Conservatoire des Arts et Métiers -yliopistossa. Becquerel teki isänsä kanssa paljon yhteistyötä, mutta hän itse kiinnitti erityistä huomiota valon tutkimiseen ja tutki auringon spektriä, valosähköistä ilmiötä ja luminesenssia ja fosforesenssia. Isänsä kanssa kirjoittamiensa teosten, kuten Traité d'électricité et de magnétisme (1855–1856) ja Resumé de l'histoire de l'électricité et du magnétisme (1858), lisäksi hän julkaisi teoksen La lumiére, ses causes et ses effets (1867–1868). Becquerel tutki myös aineiden diamagneettisia ja paramagneettisia ominaisuuksia ja oli kiinnostunut elektrolyysista. Hän keräsi todisteita Faradayn lain puolesta ja ehdotti siitä muunnettua lausumaa, jonka tarkoituksena oli kattaa tietyt ilmeiset poikkeukset. Becquerelista tuli Ranskan instituutin jäsen vuonna 1863 ja vuodesta 1886 lähtien hän oli Ruotsin tiedeakatemian jäsen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:ranskalaiset fyysikot Luokka:ranskalaiset professorit Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1820 syntyneet Luokka:Vuonna 1891 kuolleet
Herman Ludvig Hellsberg

Herman Ludvig Hellsberg (6. lokakuuta 1857 Vaasa – 9. syyskuuta 1891 Närpiö) oli suomalainen pappi. Hellsberg toimi Seinäjoen kappalaisena 1882–1891 ja nimitettiin Ylimarkun kirkkoherraksi vuonna 1891, mutta kuoli saman vuoden syyskuussa. Hellsberg valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseosta ja vihittiin papiksi vuonna 1882. Hellsbergin puoliso oli Elina Matilda Aspelin (k. 1885) ja hänen vanhempansa olivat kauppias ja raatimies Henrik Efraim Hellsberg sekä Anna Maria Wahlgren. == Ura pastorina == Hellsberg nimitettiin Seinäjoen kappelin virkaa tekeväksi kappalaiseksi vuonna 1882 ja hänen toimensa vakinaistettiin vuonna 1884. Edeltäjiinsä nähden Hellsberg oli pitkään virassa. Hellsbergin perhetausta oli ruotsinkielinen, mutta se ei estänyt tätä viihtymästä Seinäjoella. Hellsbergin kerrotaan oppineen käyttäämään suomen kieltä taitavasti sekä saarnoissaan että kirjoituksissaan.Junnila 2009, s. 48 Hellsberg suomensi Lauri Laestadiuksen postillan. Hellsbergin perhepiirin kuolemantapaukset syvensivät hänen suhdettaan keskeisiin hengellisiin kysymyksiin. Lahjakkaasta Hellsbergistä kehkeytyi herännäismielinen "kansanpuhuja" ja erityisesti nuorten ankara opettaja. Hellsbergin kerrotaan "pyörryttäneen" Ilmajoen kirkkoherran tukemana laiskoja rippikoululaisia, joista moni kävi koulunsa toiseen kertaan: Seinäjoelle rakennettu rautatie lisäsi rauhattomuutta seurakunnassa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1891 kuolleet
Middletown (Delaware)

Middletown on kunta (town) Delawaren osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 23 192 vuonna 2020. Kunta sijaitsee New Castlen piirikunnassa. == Väestö == Vuonna 2020 Middletownin 23 192 asukkaasta valkoisia oli 61,7 %, mustia 27,8 %, aasialaisia 3,8 % ja alkuperäisasukkaita 0,1 %. 11,0 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 8,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Delawaren kunnat
Yrjö Gideon Forsman

Yrjö Gideon Forsman (30. syyskuuta 1857 Jurva – 20. helmikuuta 1927 Jalasjärvi) oli suomalainen herännäispappi. Forsman valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseosta vuonna 1878 ja teki teologisen erotutkinnon vuonna 1881 ja pastoraalitutkinnon 1886. Forsman vihittiin papiksi 1882, minkä jälkeen hänet määrättiin ensin virkaa tekeväksi kappalaiseksi ja sittemmin kirkkoherraksi Närpiöön (1884–1886), Ylihärmän vt. kirkkoherraksi (1886–1887), Korsnäsin vt. kappalaiseksi ja kirkkoherraksi (1887–1991), Seinäjoen kappalaiseksi (1891–1894) ja Jalasjärven kappalaiseksi 1894 sekä vuodesta 1907 virkaa tekeväksi kirkkoherraksi. Forsman kuului Forsmanin sukuun. Hänen vanhempansa olivat herännäispappi, Isonkyrön kirkkoherra Oskar Wilhelm Forsman ja tämän toinen vaimo Maria Gustava Ahlholm. Forsmanin veljiä olivat runoilija A. V. Koskimies ja Oulun piispa Juho Koskimies. Forsman avioitui vuonna 1882 Maria Knaapin kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Herännäiset henkilöt Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Les Derniers Jours du monde

Les Derniers Jours du monde on vuonna 2009 valmistunut ranskalainen tieteiseelokuva. == Näyttelijät == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskalaiset tieteiselokuvat Luokka:Ranskalaiset mustan komedian elokuvat Luokka:Vuoden 2009 ranskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset eroottiset elokuvat
Andrija Mohorovičić

Andrija Mohorovičić (23. tammikuuta 1857 Voloska, Opatija, Itävallan keisarikunta – 18. joulukuuta 1936 Zagreb, Jugoslavia) oli kroatialainen geofyysikko ja meteorologi. Hän oli modernin seismologian perustajia. ==Elämä ja ura== Sepän poika Mohorovičić opiskeli fyysikko Ernst Machin johdolla Prahan yliopistossa ja valmistui matematiikasta ja fysiikasta vuonna 1875. Opetettuaan lukiossa seitsemän vuotta hän sai nimityksen Bakarin kuninkaalliseen merenkulkukouluun. Hän opetti meteorologiaa ja merentutkimusta ja perusti sinne meteorologisen aseman vuonna 1887. Vuonna 1891 hänestä tuli professori Zagrebin teknilliseen kouluun. Hänet nimitettiin siellä sijaitsevan meteorologisen observatorion johtajaksi vuonna 1892, ja hän väitteli tohtoriksi Zagrebin yliopistosta vuonna 1897. Vuonna 1910 hänestä tuli yliopiston apulaisprofessori. Hän opetti geofysiikkaa ja tähtitiedettä, ja hänestä tuli Jugoslavian tiede- ja taideakatemian jäsen. Vuodesta 1900 lähtien Mohorovičićin pääasiallinen kiinnostuksen kohde oli seismologia, koska Balkanin niemimaalla esiintyy usein maanjäristyksiä. Hänen aloitteesta Zagrebin observatorioon hankittiin Euroopan moderneimmat seismologiset mittauskojeet. Tutkimustensa myötä Mohorovičić havaitsi, että tietyt seismiset aallot saapuivat havaintoasemille odotettua nopeammin, ja määritteli tästä johtuen maankuoren ja vaipan välisen rajapinnan, jossa seisminen nopeus muuttuu jyrkästi. Sitä kutsutaan nykyään nimellä moho eli Mohorovičićin epäjatkuvuuspinta. Mohorovičić oli myös ensimmäisiä, joka yritti edistää maanjäristyksiä kestävää rakentamista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:kroatialaiset fyysikot Luokka:kroatialaiset professorit Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Juan Amat

Juan Amat Fontalas (10. heinäkuuta 1946 Terrassa – 12. toukokuuta 2022 Terrassa) oli espanjalainen katalaanitaustainen maahockeypelaaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari. Amat pelasi Espanjan miesten maajoukkueessa 144 ottelua voittaen Euroopan mestaruuden Espanjassa 1974https://www.sport-komplett.de/sport- komplett/sportarten/h/hockey/hst/19.html ja olympiahopeaa Moskovassa 1980. Hän oli 16 maalillaan Moskovan-olympiaturnauksen maalikuningas. Maaleista kahdeksan syntyi samassa alkusarjan ottelussa Kuubaa vastaan, ja Intiaa vastaan 4–3-tappioon päättyneessä loppuottelussa Amat teki kaikki Espanjan kolme maalia. Amat edusti Espanjaa kesäolympialaisissa myös Méxicossa 1968, Münchenissä 1972 ja Montréalissa 1976. Amatin veljet Pedro, Francisco ja Jaime olisivat myös olympiatason hockeypelaajia ja Pedro myös olympiamitalisti. Hänen sisarustensa lapsista Pol ja Jaime ovat myös hockeyn olympiamitalisteja. Amat kuoli Terrassassa 75-vuotiaana 12. toukokuuta 2022.https://www.rfeh.es/ha-fallecido-juan-amat/ OlympediaEspanjan olympiakomitea == Lähteet == * * Profiili Espanjan olympiakomitea === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Espanjalaiset maahockeypelaajat Luokka:Espanjalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Kumsjärvi (järvi)

Kumsjärvi () on Äänisen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Tšopinan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 15,9 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 154 neliökilometriä, keskisyvyys 4,1 metriä ja suurin syvyys 11,7 metriä. Kumsjärveen virtaa viisi puroa. Se laskee Kumsajokea myöten Äänisen Poventsanlahteen. Järven kalalajeja ovat siika, lohi, taimen, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, made, ahven ja kiiski. Järven itärannalla sijaitsee Kumsjärven kylä ja etelärannalla Kumsa-2:n taajama. ==Lähteet== Luokka:Karhumäen piiri Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Äänisen valuma-alue
Emil Oskar Ojala

Emil Oskar Ojala (19. marraskuuta 1869 Lieto – 15. syyskuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen pappi, joka toimi kirkkoherrana useissa pitäjissä. Ojala toimi Seinäjoen kirkkoherrana lähes neljänkymmennen vuoden ajan 1911–1951. Ojala sai rovastin arvonimen vuonna 1926. Ojalan vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Ojala ja Serafia Karoliina Markkula. Ojalan ensimmäinen vaimo oli Liisa Lydia Hakanen (k. 1910) toinen vaimo vuodesta 1911 lähtien Elli Matilda Vilkki. Ojalan lapsia olivat Aatos Ojala ja Aito Ojala. == Ura pastorina == Ojala valmistui ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta vuonna 1891, suoritti teologisen erotutkinnon 1895 ja pastoraalitutkinnon 1899. Ojala vihttiin papiksi 1895, minkä jälkeen hänet määrättiin vuosina 1895–1896 apulaiseksi Turkuun, Vihtiin, Lohtajalle, Veteliin ja Kuruun. Ojala toimi Ylöjärvellä vt. kappalaisena ja kirkkoherrana 1897–1900. Vt. kirkkoherrana Ojala toimi myös Korpilahdella, Alavieskassa, Maaningalla, Rautalmmilla, Haapavedellä ja Evijärvellä. Ojala nimitettiin Perhon kirkkoherran virkaan vuonna 1906 ja Seinäjoen kirkkoherraksi 1912. Vuosina 1922–1951 Ojala toimi Seinäjoen piirisairaalan saarnaajana sekä Vaasan lääninsairaalan saarnaajana 1931–1951. Ojala jäi eläkkeelle Seinäjoen kirkkoherran virasta vuonna 1951. === Perhon seurakunta (1905–1911) === Ojala toimi keskipohjalaisen Perhon kirkkoherrana seitsemän vuoden ajan. Lestadiolaisvaikutteisessa perhossa Ojala säilytti muodolliset suhteet seurakuntalaisiinsa. Ojala ei pyrkinyt rajoittamaan lestadiolaisten tai muiden herätysliikkeiden toimintaa. Lestadiolaisen herätysliikkeen vahvan aseman arvellaan olleen syynä siihen, että hän aavoitteli Seinäjoen kirkkoherran virkaa.Junnila 2009, s. 120 === Seinäjoen seurakunta (1911–1951) === Ojala on Seinäjoen kirkkoherran viran pitkäaikaisin haltija 1900-luvulla. Ojala valittiin Seinäjoen kirkkoherraksi kolmannelta varasijalta joulukuussa 1910 ja hänet vihittiin virkaan kesäkuussa 1913. Seurakuntalaiset oppivat tuntemaan Ojalan hyvänä saarnamiehenä, joka valmisteli puheensa tehokkaasti. Usein Ojala esitti saarnansa ilman muistiinpanoja. Ojala korosti saarnoissaan evankeliumin kirkkautta sekä pyhää ja selvää sanaa. Ojala oli pidättyväinen kannanotoissaan seurakunnallisissa tilaisuuksissa, mutta ajan myötä hän toi toimituksiinsa myös henkilökohtaista sanomaa. Talollisten tapaan Ojala viljeli maata ja hoiti karjaa. 1930-luvulla Seinäjoen pappilassa pidettiin lehmiä. Virkakautensa lopulla Ojala riitantui heränneitten kanssa. Körttiläisten johtohahmo Reino Ala-Kulju vaati kirkkoherraa luopumaan luontoiseduistaan ja siirtymään rahapalkkaan, mutta rovasti pitäytyi entisessä palkkajärjestelmässä eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Sotien jälkeen osa seurakuntalaisista piti rovastia kaavoittuneena.Junnila 2009, s. 122 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Helena Miettinen

Helena Miettinen (o.s. Karhula, s. 21. syyskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen valtiotieteiden tohtori ja tietokirjailija. Miettinen suoritti varanotaarin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1967. Hän valmistui valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2000 ja väitteli tohtoriksi vuonna 2004 Helsingin yliopiston valtiotieteiden tiedekunnan sosiaalipsykologian laitokselta venäjänsuomalaisten etnisen identiteetin rakentumisesta. Väitöskirjan nimi on Menetetyt kodit, elämät, unelmat: Suomalaisuus paluumuuttajastatukseen oikeutettujen venäjänsuomalaisten narratiivisessa itsemäärittelyssä. Miettinen on inkeriläisen pakolaisäidin tytär, joka ryhtyi tutkimaan sukujuuriaan 1980-luvun puolivälissä. Hänen äitinsä Lyyli Pyöriäinen pakeni rajajoen yli Suomeen vuonna 1929. Raja erotti, eikä hän tiennyt mitään Neuvostoliittoon jääneen perheen kohtalosta. Kesti 60 vuotta, ennen kuin yhteydet Venäjällä asuvaan sukuun löytyivät Miettisen selvitystyön tuloksena. == Julkaisuja == * Inkeriläiset. Maaton kansa (Tammi, 1989) * Kohtalontie (Esoterica 1993) * Liljan kuva kutsuu (Sava-Miettinen, Ateena, 2000) * Petettyjen toiveiden maa (Arator, 2001) * Inkerin satulipas (Inkerin kulttuuriseura 2001) * Syntynyt suureksi, Eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen neljä vuosikymmentä. (Edita 2001) * Menetetyt kodit, elämät unelmat. Suomalaisuus paluumuuttajastatukseen oikeutettujen venäjänsuomalaisten narratiivisessa itsemäärittelyssä. Sosiaalipsykologian laitos. 2004. * Iloinen Inkeri. Inkerin kulttuuriseura. 2005 * Kirjeitä kaukaa. Inkerin kulttuuriseura 2008 * Iloa ja voimaa tarinoimalla. Vanhustyön keskusliitto. 2009 * Vieläkö kukkivat omenapuut. Kadonnutta Pohjois-Inkeriä etsimässä. Inkerin kulttuuriseura 2010. * Inkeriläiset. Kuka kukin on. Inkerin kulttuuriseura 2013. * Mooses Putro. Mestari auran kurjesta. Mooses Putron elämäkerta. Inkerin kulttuuriseura 2015 * Toinen siipi vettä viersi, toinen taivasta tavoitti. Jalanjälkiä ja muita puumerkkejä Inkerin kulttuuriseuran toiminnasta. Inkerin kulttuuriseura 2015. * Rajamailla. Reuna kustantamo. 2017. * Inkeriläisten mailla. Inkerin matkakirja. Miettinen – Kämäräinen. Reuna kustantamo. 2021 Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Slovakian maatalousyliopisto Nitrassa

Slovakian maatalousyliopisto Nitrassa () on vuonna 1952 perustettu Nitrassa, Slovakiassa toimiva maataloustieteellinen korkeakoulu.University mission SPU NitraHistory of SUA SPU Nitra Alun perin Slovakian maatalousyliopisto Nitrassa koostui kahdesta tiedekunnasta: maataloustieteen ja karjatalouden tiedekunnista. Sittemmin tiedekuntia on yhdistetty ja lisätty. Yliopiston rehtoreita ovat olleet Bohumil Dušek (1952–1956), Gregor Chomkovič (1956–1958), Emil Špaldon (1958–1966), Ján Tomovčík (1966–1970), Jozef Kliment (1970–1980), Michal Kováč (1980–1990), Ladislav Kabát (1990–1996), Miroslav Zima (1996–1999), Imrich Okenka (1999–2006), Mikuláš Látečka (2006–2010), Peter Bielik (2010–2018) ja Klaudia Halászová (2018–). == Lähteet == Luokka:Slovakian yliopistot ja korkeakoulut Luokka:Maataloustiede Luokka:Nitra
Charles Greene

Charles Edward ”Charlie” Greene (21. maaliskuuta 1945 Pine Bluff, Arkansas – 14. maaliskuuta 2022 Lincoln, Nebraska) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja. == Elämä ja urheilu-ura == Greenen juoksijanuran huippuhetki osui Méxicon kesäolympialaisiin 1968, missä hän voitti Yhdysvaltain joukkueessa pikaviestin olympiakultaa uudella maailmanennätysajalla ja sijoittui henkilökohtaisessa sadan metrin kilpailussa olympiapronssille maanmiehensä Jim Hinesin sekä jamaikalaisen Lennox Millerin jälkeen. Hän juoksi Méxicossa sadan metrin sähköajanoton ennätyksensä 10,02 sekuntia. Vuoden 1964 Tokion-olympiamatka Greeneltä jäi saavuttamatta olympiakarsinnoissa kärsittyjen lihasvaivojen takia. Greene teki 20 vuoden uran Yhdysvaltain armeijassa eläköityen majurina. Hän kuoli Nebraskan Lincolnissa 76-vuotiaana 14. maaliskuuta 2022.https://www.usatf.org/news/2022/usatf-mourns-death-of-olympic-gold- medalist-and-haOlympediaKansainvälinen yleisurheiluliitto == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Semsjärvi (järvi)

Semsjärvi () on Uikujoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Tšopinan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 12,9 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 118 neliökilometriä, keskisyvyys 4,7 metriä ja suurin syvyys 17,0 metriä. Semsjärveen laskee Myllyjoki ja seitsemän puroa. Se laskee Porustajoen kautta Sellinjärveen. Järven kalalajeja ovat siika, muikku, harjus, hauki, särki, säyne, made, ahven ja kiiski. Järven etelärannalla sijaitsevat Suurselän, Mäntyselän ja Karsikkoselän kylät ja pohjoispäässä Semsjärven kylä. ==Lähteet== Luokka:Karhumäen piiri Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Uikujoen vesistö
Bhutanin kansallisneuvosto

Bhutanin kansallisneuvosto () on Bhutanin parlamentin ylähuone. Se koostuu 25 edustajasta, joista viittä ei valita vaaleilla, vaan nimitetään kuninkaan toimesta. Neuvoston nykyinen puhemies on Tashi Dorji, joka edustaa Wangdue Phodrangin piirikuntaa. Suurin osa parlamentaarisesta työstä tapahtuu seitsemässä valiokunnassa, joiden lisäksi voidaan perustaa myös ad hoc -valiokuntia tarpeen mukaan. Istunnot ovat avoimia yleisölle, mutta vierailijoiden tulee hakea pääsylupaa etukäteen minkä lisäksi kaikki taltiointivälineet on kielletty. == Historia == Bhutanin nykyaikainen kaksikamarinen parlamentti perustettiin vuonna 2008 voimaan tulleen perustuslain nojalla, jolloin maasta tuli perustuslaillinen monarkia. Perustuslain 11. kappale käsittelee parlamenttia ja sen ensimmäinen istunto pidettiin 17. heinäkuuta 2008. Ensimmäiset vaalit pidettiin 31. joulukuuta 2007. Tätä ennen, vuonna 2006 Jigme Khesar Namgyel Wangchuckin noustua kuninkaaksi, järjestettiin harjoitusvaalit, jossa ihmisille opetettiin äänestämisen ja edustuksellisen demokratian perusteet. Ensimmäisissä vaaleissa kansallisneuvostoon valittiin neljä naista. == Edustajat == Edustajista 20 valitaan viiden vuoden välein pidettävissä vaaleissa, kun taas loput viisi nimittää kuningas. Bhutanin perustuslain mukaan edustajien tulee olla puolueisiin sitoutumattomia. Ne 20, jotka valitaan vaaleilla edustavat Bhutanin 20 piirikuntaa. Lisäksi ehdokkaiden tulee täyttää seuraavat ehdot: * Todistettavasti Bhutanin kansalainen * Rekisteröity äänestäjä omassa piirikunnassaan * Iältään 25–65-vuotias * Yliopistosta valmistunut Vaatimus yliopistotutkinnosta on johtanut siihen, että Bhutanin kansallisneuvoston edustajat ovat keski-iältään perin nuoria, sillä harvalla vanhemman polven edustajalla on yliopistotutkintoa. Ensimmäisten vaalien jälkeen vuonna 2007 vanhin neuvostoon valittu edustaja oli iältään vain 46-vuotias. == Lähteet == Luokka:Ylähuoneet kansallisneuvosto
Osterjärvi

Osterjärvi () on Äänisen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Tšopinan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 10,0 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 214 neliökilometriä, keskisyvyys 9,0 metriä ja suurin syvyys 37,0 metriä. Osterjärveen virtaa neljä puroa. Se laskee Osterjoen kautta Kumsajokeen. Järven kalalajeja ovat siika, muikku, kuore, hauki, särki, lahna, made, ahven, kiiski ja härkäsimppu. == Katso myös == * Maaselän kannas ==Lähteet== Luokka:Karhumäen piiri Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Äänisen valuma-alue
N. M. Weckström

Nils Matias Weckström (13. elokuuta 1830 Helsinki – 19. joulukuuta 1863 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Weckströmin vanhemmat olivat postiexpeditööri Mathias Weckström ja Alexandra Uschakoff (1811-1936). Helsingin yksityislyseosta ylioppilaaksi kirjoittanut Weckström opiskeli Helsingin yliopistossa oikeustieteitä ja suoritti suuremman kameraalitutkinnnon 1851. Myöhemmin hän opiskeli arkkitehdiksi ja viimeisteli opintojaan Italiassa. Weckstöm suunnitteli rakennuksia ainakin Helsinkiin. Hän ehti myös toimimaan Turun ja Porin läänin vt. lääninarkkitehtina G. T. Chiewitzin erottua virasta 1860. Weckström kuoli 33-vuotiaana keuhkotautiin, ja hänet haudattiin Hietaniemen hautausmaalle. Hänen haudallaan on kuvanveistäjä Carl Sjöstrandin tekemä muotokuvamedaljonki. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1830 syntyneet Luokka:Vuonna 1863 kuolleet
Thor Möger Pedersen

Thor Möger Pedersen (s. 31. tammikuuta 1985 Valby) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän on toiminut Tanskan veroministerinä vuosina 2011–2012. Pedersen kuului aiemmin sosialistiseen kansanpuolueeseen, mutta siirtyi vuonna 2013 sosiaalidemokraatteihin. ==Yksityiselämä== Pedersenin puoliso Nanna Westerby Jensen on myös poliitikko. Jensen edusti sosialistista kansanpuoluetta kansankäräjillä vuosina 2007–2011 ja siirtyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen vuonna 2013. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Thor Möger Pedersen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heli Seppelvirta

Heli Seppelvirta (s. 1978 Nurmo) on suomalainen virkamies ja Etelä-Pohjanmaan maakuntajohtaja. Seppelvirta aloitti maakuntajohtajana helmikuussa 2022. Koulutukseltaan Seppelvirta on hallintotieteiden maisteri Vaasan yliopistosta. Ennen maakuntajohtajan tehtävää Seppelvirta työskenteli Etelä-Pohjanmaan liitossa 10 vuotta aluekehittämisasiantuntijana ja tämän jälkeen 10 vuotta aluekehitysjohtajana. Vuosina 2016–2019 Seppelvirta toimi kolmen vuoden ajan muutosjohtajana sote- ja maakuntauudistuksessa. == Lähteet == Luokka:Maakuntajohtajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Travee

Travee (, vanhahtava nimitys sarjanne) on arkkitehtuurissa kahden pylvään tai pilarin välinen tila, jonka katteena on holvikaarten rajoittama holvi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Arkkitehtuurin käsitteet
Ken Alibek

Kanatžan Baizakuly Älibekov (, ; s. 1950), tunnettu vuodesta 1992 lähtien nimellä Kenneth ”Ken” Alibek, on kazaksanilais-amerikkalainen mikrobiologi ja biologisen sodankäynnin hallinnollinen asiantuntija. Hän nousi nopeasti Neuvostoliiton armeijan riveissä, ja hänestä tuli everstinä Biopreparat- viraston ensimmäinen apulaisjohtaja, jossa virassa hän johti laajaa biologisen sodankäynnin laitosten ohjelmaa. Uransa aikana Biopreparat-virastossa 1970-luvun lopussa ja 1980-luvulla Alibekov johti projekteja, joihin kuuluivat räkätaudin ja Marburgin taudin aseistaminen, ja loi Venäjän ensimmäisen jänisruttopommin. Hänen huomattavin saavutuksensa oli uuden pernaruton ”taistelukannan” luominen, joka tunnetaan nimellä ”kanta 836”, ja jota Los Angeles Times kuvaili myöhemmin ”virulenteimmaksi ja julmimmaksi ihmisen tuntemaksi pernaruttokannaksi”. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Kazakstanilaiset henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset mikrobiologit
Gottfrid von Falkenberg

Gottfrid von Falkenberg (1590–1634) oli saksalaissyntyinen eversti, joka palveli muun muassa Ruotsin armeijassa ja omisti läänityksiä Suomessa. Falkenberg palveli luutnanttina kreivi Ernst von Mansfeldin komentamassa rykmentissä vuodesta 1621 lähtien sekä everstiluutnanttina Turun läänin jalkaväkirykmentissä. Hän sai kuningas Kustaa II Aadolfilta palkkioksi useita läänityksiä Liivinmaalta ja Suomesta. Hän omisti Eurajoella sijaitsevan Vuojoen kartanon ja sai vuonna 1630 läänityksekseen Laitilassa sijainneen Palttilan kartanon. Falkenberg on haudattu Laitilan kirkkoon, jossa on myös hänen hautavaakunansa. Sen yhteydessä ollut miekka on nykyään Kansallismuseon kokoelmissa. Falkenbergin puoliso oli Michel Jordanin tytär Kristina von Jordan (1610–1653). Heidän poikansa oli majuri Johan Gottfrid von Falkenberg. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset sotilaat Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1590 syntyneet Luokka:Vuonna 1634 kuolleet
Norran

Norran (vuoteen 2010 saakka Norra Västerbotten) on ruotsalainen Skellefteåssa ilmestyvä sanomalehti. Se on perustettu vuonna 1910 ja ilmestyy kuutena päivänä viikossa. Se kuuluu NTM-mediakonserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset sanomalehdet Luokka:Skellefteån kunta
Kuivakukka

Kuivakukka on kukka, joka on kuivausmenetelmin saatu pitkäaikaisesti kestäväksi. Niitä käytetään kukkasidonnassa esimerkiksi kukka-asetelmiin ja kransseihin. Kerättävät kukat on syytä kerätä pian kukinnan alussa. Näin siksi, että myöhemmin kerätyt kukat saattavat varistaa terälehtensä ennen kuin ne on saatu kuivattua. Kuivaus tapahtuu siten, että kukkakimppu sidotaan varsista nipuksi ja ripustetaan alaspäin kuivaan ja vähävaloiseen paikkaan. Tämä on yleisimmin käytetty kuivaustapa, joka on ilmakauivaus. Toinen tapa on verkkokuivaus, jolloin kuivattavien kukkien varret laitetaan verkon läpi niin että kukat jäävät verkon päälle. Kolmas kuivaustapa on hiekkakuivaus, jolloin kukat peitetään kokonaan hienolla hiekalla. Hiekkakuivaauksella kuivakukkien värit saadaan näyttämään kauniilta. Kuivakukka-asetelmiin tarvittavia lehtiä voidaan kuivata prässäämällä. Kuivakukiksi sopivia kesäkukkia: * Herttaikikukka (Rhodenthe manglesii) * Ikikulta (Lonas annua) * Ikiviuhkot (Limonium sp.) * Iäisyydenkukka (Ammobium alatum) * Iso-olkikukka (Xerochrysum bracteatum) Kuivakukiksi sopivat myös muun muassa ruusut sekä luonnonvaraiset kukat. Kuivakukkien kanssa voi käyttää myös esimerkiksi koristeheiniä, ruohoja ja oksia. Myös luonnossa kuivumaan päässeet kukat voidaan käyttää, jos ne kerätään kostealla säällä ja ne jälkikuivatetaan sisätiloissa. Ennen kuivaamista kukkien varsista poistetaan lehdet. Sidottaessa nipusta tulee tehdä ilmava. Hyvä huonetila kuivaamista varten on kuiva ja lämmin. Jos huoneessa ei ole paljon auringonvaloa, kukkien väri säilyy hyvin. Kuivakukista voi tehdä ilmavia kimppuja floristien käyttämällä spiraalitekniikalla. Joskus kuivakukkien kanssa käytetään tuoreita leikkokukkia, jotka kuivuvat kranssin tekemisen jälkeen. Kuivakukista voi tehdä myös macrame-tyylisen seinäkoristeen. Tällöin voidaan käyttää myös valkaistuja kukkia. Kuivakukkia myydään nykyään joissakin liikkeissä ja niitä voi myös tilata netistä. == Lähteet == Luokka:Puutarhanhoito Luokka:Floristiikka
Takpan kieli

Takpa (omakielinen nimi དག་པ་ཁ་, myös dakpakha) on sinotiibetiläinen kieli, jota puhutaan Bhutanissa. Kielellä arvioidaan olevan vain muutamia tuhansia puhujia. Sen lähin sukulaiskieli on dzalakha. Kielen katsotaan olevan uhanalainen. == Lähteet == Luokka:Sinotiibetiläiset kielet Luokka:Bhutanin kielet Luokka:Kiinan kielet Luokka:Intian kielet
Édouard Roche

Édouard Albert Roche (17. lokakuuta 1820 Montpellier, Ranska – 27. huhtikuuta 1883 Montpellier) oli ranskalainen tähtitieteilijä ja matemaatikko. ==Elämä ja ura== Roche väitteli tohtoriksi Montpellierin yliopistossa vuonna 1844. Jatko- opiskeltuaan Pariisissa hän palasi Montpellieriin vuonna 1849 ja toimi matematiikan professorina vuodesta 1852 eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 1881. Suuri osa hänen tutkimuksistaan koski tähtien, planeettojen, kuiden ja komeettojen ratamekaniikkaa. Roche analysoi matemaattisesti myös Pierre Simon de Laplacen tähtisumuhypoteesia ja matematiikassa käytettyä Taylorin lausetta. Rochen vuonna 1849 laskema Rochen raja kuvaa etäisyyttä, jota lähempänä planeettaa tai emäkappaletta oleva toinen taivaankappale hajoaa palasiksi, ja se riippuu pääosin keskuskappaletta kiertävän kappaleen tiheydestä. Roche selitti rajan avulla Saturnuksen renkaiden muodostumista. Rochen pinta taas on kahden taivaankappaleen ympärillä oleva pinta, jota suuremmaksi laajennuttuaan tähti alkaa vuodattaa massaa tähtien välissä olevan leikkauspisteen kautta toiseen tähteen. Keksijänsä mukaan nimetty Rochen pallo on taivaankappaleen ympärillä oleva vyöhyke, jonka sisäpuolella dynamiikka on olennaisesti kahden kappaleen välistä ja muiden taivaankappaleiden vaikutukset vain vähäisiä häiriöitä. Roche oli elinikäinen harras katolinen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:ranskalaiset tähtitieteilijät Luokka:ranskalaiset matemaatikot Luokka:ranskalaiset professorit Luokka:Vuonna 1820 syntyneet Luokka:Vuonna 1883 kuolleet
Bodilaiset kielet

Bodilaiset kielet on kieliryhmä, joka kuuluu sinotiibetiläisten kielten tiibetiläis-burmalaiseen ryhmään. Kieliryhmä sijoittuu maantieteellisesti Tiibetin eteläpuolelle Himalajan vuoristoon Kiinan ja Intian rajalle. Lisäksi alueeseen kuuluvat sellaiset maat kuin Pakistan, Nepal ja Bhutan. Kieliryhmään kuuluu 54 kieltä, joita ovat mm. tiibet, dzongkha ja šerpa. == Lähteet == *
Kape Rüster

Karl ”Kape” Rüster (1904 Helsinki – 1977 Saltsjöbaden, Ruotsi) oli saksalais- suomalainen tanssi- ja viihdemusiikin säveltäjä, sanoittaja, kapellimestari, musiikkikauppias ja taidemaalari. Hän sävelsi 1920-luvulta alkaen viitisenkymmentä iskelmäkappaletta, muun muassa varhaisimpana pidetyn suomalaisen rumban ”Soita mulle rumba”, ja perusti Tampereelle Seminola- tanssiorkesterin. Kape Rüsterin saksalainen isä oli Pietarissa tsaarin orkesterin muusikko ja pianokauppias. Hän oli Venäjän vuoden 1917 vallankumouksen aikana liikematkalla Suomessa, jäi palaamatta kotimaahansa ja asettui Viipuriin. Poika Kape Rüster oli taiteellisesti lahjakas ja hankki Viipurissa sekä musiikki- että kuvataidealan koulutuksen. Hän asettui Tampereelle, jossa hän työskenteli päivisin musiikkiliikkeessä ja toimi iltaisin klarinetin ja saksofonin soittajana. Vuonna 1926 hän perusti Seminola-tanssiorkesterin ja sitten oman musiikkikaupan Kotkaan. Sen jälkeen hän keskittyi säveltämiseen ja yhtyeen johtamiseen. Sanoituksia hänelle teki näyttelijä Erkki Uotila, sitten myös Ture Ara, Esa Erkkola ja R. R. Ryynänen. Rüster itse on merkitty sekä säveltäjäksi että sanoittajaksi muun muassa levytyksissä ”Suursaari” ja ”Elämän murhe”. Rüsterin uran keskeytti viiden vuoden asepalvelu talvi- ja jatkosodassa. Sotien jälkeen Rüster muutti vaimonsa kanssa Ruotsiin, jonne heidän 1932 syntynyt Reijo-poikansa oli jo vuotta aiemmin lähetetty sotalapseksi. Ruotsissa Rüster keskittyi musiikkia enemmän kuvataiteeseen ja teki muun muassa paljon maalauksia ruotsalaisiin kirkkoihin. Lisäksi hän toimi ravintolapianistina ja musisoi usein ruotsinsuomalaisten tilaisuuksissa. Kape Rüsterin tunnetuimpiin sävellyksiin kuuluu jazz-foxtrot ”Espanjan iloja”, jonka levyttivät Veli Lehto ja Dallapé- yhtye. Rüsterin sävellyksiä ovat levyttäneet myös Georg Malmstén, Kaarlo Kytö ja Mauno Tamminen.. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset iskelmämusiikin säveltäjät Luokka:Suomalaiset kapellimestarit (viihdemusiikki) Luokka:Suomalaiset sanoittajat Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Ruotsinsuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Maatalouden ja ruokateollisuuden kansallismuseo Szreniawassa

thumb|right|Museorakennus Maatalouden ja ruokateollisuuden kansallismuseo Szreniawassa () on vuonna 1964 perustettu maatalousaiheinen museo Puolassa.About museum Muzeum Narodowe Rolnictwa i Przemysłu Rolno-Spożywczego w Szreniawie Se toimii Szreniawassa, noin kymmenen kilometrin päässä Poznańista.National Museum of Agriculture in Szreniawa Poznan.travel Maatalouden ja ruokateollisuuden kansallismuseo Szreniawassa pyrkii jatkamaan Varsovassa sijainneen, syyskuussa 1939 tuhotun Teollisuus- ja maatalousmuseon perinteitä ja tehtäviä. Tämän aiemman museon perustamisen satavuotisjuhlan kunniaksi Maatalouden ja ruokateollisuuden kansallismuseo Szreniawassa sai vuonna 1975 kansallismuseon aseman. Museo toimii vuosina 1852–1853 rakennetun palatsin tiloissa. Museo liittyi vuonna 1966 Kansainväliseen maatalousmuseoiden liittoon (AIMA), joka tekee raportointia Kansainväliselle museoneuvostolle.The Museum of Agriculture and Food Industry in Szreniawa Culture.pl == Lähteet == Luokka:Puolan museot Luokka:Maatalousmuseot
Kempeleläinen

Kempeleläinen oli vuosina 1981–1996 ilmestynyt kempeleläinen paikallissanomalehti. Ensimmäinen numero julkaistiin 8. tammikuuta 1981, ja viimeinen joulukuussa 1996. Lehden seuraaja oli vuosina 1997–2008 ilmestynyt Lakeuden Joutsen. Sanomalehden toimitus sijaitsi Kempeleen keskustaajamassa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset paikallislehdet Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Kempele
Bogdanci

Bogdanci () on kaupunki Pohjois-Makedonian Kaakkoisalueella. Kaupungissa asuu 7 339 asukasta, ja vuotuinen väestönkasvu on -0,9 %. Vuodesta 2002 väkiluku on laskenut noin 1 500 asukkaalla. Kaupungin pinta-ala on 114,5 neliökilometriä ja väestötiheys 64 asukasta neliökilometrillä. Asukkaista lähes 95 % on makedonialaisia. Lopuista suurin osa on serbejä. == Lähteet == Luokka:Pohjois- Makedonian kaupungit Luokka:Kaakkoisalue
Debar

Debar () on kaupunki läntisessä Pohjois-Makedoniassa, Lounaisalueella. Kaupungissa asuu 15 412 asukasta. Väkiluku on tippunut noin neljällätuhannella vuodesta 2002, joka tarkoittaa n. -1,3 prosentin vuotuista väestönkasvua. == Väestö == Väestöstä * 60,7 prosenttia on albaaneja * 19,7 prosenttia on turkkilaisia * 8,3 prosenttia on makedonialaisia * 8,2 prosenttia on romanialaisia * 3 prosenttia on muita Väestö puhuu seuraavia kieliä: * 66,4 prosenttia albaniaa * 32,1 prosenttia makedoniaa * 1,5 prosenttia muita kieliä == Lähteet == Luokka:Pohjois-Makedonian kaupungit Luokka:Lounaisalue
Demir Kapija

Demir Kapija () on pieni kaupunki Vardarin alueella Pohjois-Makedonian eteläosissa. Kaupungissa asuu 3 777 asukasta, ja sen väestö on noin prosentin vuotuisessa laskussa. Vielä vuonna 2002 kaupungin väkiluku oli 4 545\. Asukkaista selvästi suurin osa on makedonialaisia ja puhuu makedoniaa. == Lähteet == Luokka:Pohjois-Makedonian kaupungit Luokka:Vardarin alue
Demir Hisar

Demir Hisar () on kaupunki Pohjois-Makedonian Pelagonian alueella. Kaupungissa asui vuonna 2021 7 260 asukasta. Väkiluku on noin 1,4 prosentin vuotuisessa laskussa. == Lähteet == Luokka:Pohjois-Makedonian kaupungit Luokka:Pelagonian alue
Gevgelija

Gevgelija () on kaupunki Pohjois-Makedonian eteläosissa, Kaakkoisalueella. Kaupunki sijaitsee hyvin lähellä Kreikan rajaa. Kaupungissa asuu 21 582 asukasta, joista yli 95 prosenttia makedonialaisia ja 98,5 % makedoniaa puhuvia. Kaupungissa sijaitsee Kožuf-vuori. == Nimi == Todennäköisesti kaupungin nimi tulee turkinkielisestä sanasta gölgeli, varjoisa paikka. == Lähteet == Luokka:Pohjois-Makedonian kaupungit Luokka:Kaakkoisalue
The Flying Cat

The Flying Cat on vuonna 1952 valmistunut, järjestyksessään kuudeskymmeneskolmas Tom & Jerry -piirroselokuva. == Tuotantotiedot == {| | -Ohjaaja: William Hanna, Joseph Barbera |- | -Käsikirjoittaja: William Hanna, Joseph Barbera |- | -Tuottaja: Fred Quimby |- | -Animaatio: Kenneth Muse, Irven Spence, Ed Barge, Ray Patterson |- | -Säveltäjä: Scott Bradley |- | -Tuotantoyhtiö: MGM Cartoon Studio == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset lyhytelokuvat Luokka:Tom & Jerry -elokuvat Luokka:Vuoden 1952 yhdysvaltalaiset elokuvat
Johan Havaas

Johan Johnsen Havaas (19. lokakuuta 1864 Granvin, Hordaland – 27. huhtikuuta 1956 Voss, Hordaland) oli norjalainen maanviljelijä ja kasvitieteilijä.Johan Havaas Norsk biografisk leksikon Havaas syntyi John Vikingsen Havaasin (1821–1878) ja Hildegunna Jansdotter Eiden (1835–1909) lapsena. Hänellä oli harvinaislaatuinen urakehitys, sillä hän nousi pienviljelijän työn ja itseoppineisuuden pohjalta kansainvälisen tason asiantuntijaksi. Havaas varttui Havåsin perhetilalla Granvinissa ja sai vastuulleen vanhimman veljensä tehtävät maatilalla tämän muutettua Amerikkaan. Vuonna 1888 Havaas tapasi sotilaskurssin aikana Kristianiassa (Oslo) majuri Christen Smithin, joka ymmärsi Havaasin kasvitieteellisen osaamisen, tarjosi tälle kontaktin Bergenin museoon ja kannusti tätä tutkimaan itiökasveja. Havaas tunsi erityistä mielenkiintoa jäkäliä ja varsinkin rupijäkäliä kohtaan. Vuodesta 1896 alkaen Havaas sai useita matkastipendejä Bergenin museolta. Vuodesta 1900 alkaen hän sai pienen pysyvän stipendin siltä. Muutoin hän elätti itse itsensä ja perheensä maatilalla. Havaas kirjoitti julkaisuja enimmäkseen jäkälistä, mutta myös koppisiemenisistä ja sammalista. Merkittävimmässä Havaasin keräämässä kokoelmassa on 25 000 esimerkkiä. Sitä säilytetään Bergenin yliopistossa. Hänen yksityisen kasvionsa osti yhdysvaltalainen Duke University. Havaasin puolisona oli 17. marraskuuta 1921 alkaen Martha Knutsdotter Stengrimsteigen (k. 1961). Havaas palkittiin vuonna 1935 kultaisella Kuninkaan ansiomitalilla. Hänen mukaansa on nimetty kaksi jäkälää: Caloplaca havaasii ja Umbilicaria havaasii. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset maanviljelijät Luokka:Norjalaiset kasvitieteilijät Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Hrytsko Hryhorenko

Hrytsko Hryhorenko, ; oikea nimi: Oleksandra Sudovštšykova-Kosatš, , (maaliskuussa 1867 Makarjev, Kostroman kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 27. huhtikuuta 1924 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija, kääntäjä ja yhteiskunnallinen aktivisti. Hänen puolisonsa oli Myhailo Kosatš ja kälynsä Lesja Ukrajinka. Heidän kanssaan hän toimi radikaaleissa ukrainofiilisissä opiskelijajärjestöissä ja kirjailijaseura Plejadassa (1888–1893) Hryhorenkon ensimmäinen proosakokoelma Naši ljudy na seli (”Maalaisväkeä”) ilmestyi 1898. Naturalistisissa kertomuksissa hän kuvaa ukrainalaisten elämän ankaruutta ja henkistä rappiota maaseudulla ja maanpaossa. Niitä on verrattu Vasyl Stefanykin tuotantoon. Hän kirjoitti lisäksi kahdeksan näytelmää, joista viisi lapsille, sekä kokoelman kertomuksia lapsille Ditky (1918, ”Pikkulapsia”). Hän käänsi eri kielistä kirjallisuutta ukrainaksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Ukrainalaiset kääntäjät Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1924 kuolleet
Mansikkavadelma

pienoiskuva|Mansikkavadelman marjoja. Mansikkavadelma (Rubus illecebrosus) on vadelman sukuinen kasvi, joka leviää vadelman tavoin juuriversojen avulla. Se on kotoisin Japanista ja Euroopan osalta se on tunnettu lähinnä Itä- Euroopassa. Kasvi on 40–70 cm korkea pensas. Sen lehdet ovat koristeellisen muotoiset, kuten myös marjat. Marjat sijaitsevat oksien kärjissä ja ovat yksittäin tai 3–4 marjan ryppäissä ja niiden muoto on mansikan ja vadelman väliltä. Kasvi tulee istuttaa paikkaan, josta se ei pääse leviämään helposti. Esimerkiksi kasvulaatikko on hyvä paikka. Kasvi viihtyy aurinkoisella ja lämpimällä kasvupaikalla. Paras kasvualusta on kuohkea ja hyvin vettä läpäisevä maa, joka on lievästi hapan. Mansikkavadelman marjat kypsyvät myöhemmin kuin vadelman. Pensaita ei tarvitse tukea, kuten tavallista vadelmaa, sillä versot ovat tukevat. Mansikkavadelman marjat sopivat pakastettaviksi sekä hilloihin ja mehuihin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Flora of North America: Rubus illecebrosus *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Rubus illecebrosus *UniProt: Taxonomy - Rubus illecebrosus Luokka:Vatukat
Plejada

Plejada eli Plejad oli Lesja Ukrajinkan ja Myh’ailo Kosatšin Kiovassa 1888 perustama kirjallinen ryhmä. Sen esikuva oli ranskalainen runoilijakoulukunta Pléiade. Kokoukset pidettiin jäsenten kodeissa, ja ryhmä järjesti myös kirjallisia iltoja ja kilpailuja. Jäsenet käänsivät ukrainaksi merkittäviä kirjailijoita, kuten Heinrich Heinea, Dantea, Pierre-Jean de Bérangeria, Molièrea ja Vladimir Korolenkoa. Jäsenet kokosivat julkaistavaksi kolme antologiaa, Vesna (Kiova), Desna (Tšernihiv) ja Spilka (Odessa), mutta Venäjän sensuuri kielsi ne kaikki. Plejada toimi vuoteen 1893. Ryhmän jäseniä olivat M. Bykovska, Hrytsko Hryhorenko, Myh’ailo Komarov, Ahatanhel Krymsky, Volodymyr Samijlenko, Maksym Slavinskyi, Ljudmyla Starytska-Tšerniahivska, Ivan Stešenko ja Jevhen Tymtšenko. Ryhmän kokouksiin osallistuivat myös muun muassa Mykola Lysenko, Petro Kosatš, Kostjantyn Myh'altšuk ja Myh’ailo Starytskyi. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijaryhmät