EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pohrebyštše

Pohrebyštše () on kaupunki Vinnytsjan alueen koillisosassa Ukrainassa, Dneprin vesistöön kuuluvan Rosjoen yläjuoksulla, maanteitse noin 75 kilometriä aluekeskus Vinnytsjasta itäkoilliseen. Tammikuun keskilämpötila on -6,0 °C, heinäkuun +19,0 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä 490 millimetriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi Pohrebyštšen väkiluvuksi 9 209 asukasta (2022). Väestönlaskennan 2001 aikaan asukkaita oli 10 673, joista etnisesti ukrainalaisia oli 98,08 prosenttia, venäläisiä 1,38 %, puolalaisia 0,18 % ja valkovenäläisiä 0,16 %. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 11 705 asukasta. Historiallinen maininta ensimmäisen kerran vuodelta 1148. Sittemmin se oli Kiovan voivodikuntaan kuuluva paikkakunta Liettuan suuriruhtinaskunnassa ja Puola-Liettuassa. Vuodesta 1578 lähtien 1578 Janusz Zabarazkyn omistuksessa. Hän rakennutti paikkakunnalle linnan. Vuodesta 1648 hallintoa pitivät Zaporižžjan kasakkoihin kuuluvat joukot. Kansallisen kuohunnan vuosina (1648–1676, muun muassa H’melnytskyin kansannousu) kapinoivien kasakkoiden kotipaikkana Pohrebyštše joutui koville, kaupunkia tuhottiin ja monet jättivät kaupungin etenkin 1670-luvulla. Vaikka seutu siirtyi Puolan jaossa (1793) Venäjän keisarikunnan alaisuuteen, paikkakunta säilyi aateliston yksityisesti omistamana paikkakuntana 1900-luvun alkuvuosiin saakka. Zabarazkyn suvun jälkeen omistajia olivat Vishnevetskyn, Radziwillien ja Rzhevuskin aatelissuvut. Venäjän keisarikunnassa paikkakunta oli aluksi Bratslavin, sittemmin (1797-) Kiovan kuvernementin Mahnovkan, vuodesta 1846 Berdytšivin kihlakunnan osa. Rautatieyhteys Umaniin rakennettiin 1890-luvulla. Tämän seurauksena käynnistyi sokeritehdas (1900) ja höyrymylly (1902). Vuonna 1897 asukkaita oli noin 6 000. Kaupunkityyppisen taajaman asema 1938, kaupungiksi Pohrebyštše nimettiin 1984. Ukrainan vuonna 2020 laatiman aluejaon mukaan kaupunki on osa Vinnytsjan piiriä. Tätä ennen se oli Pohrebyštšen piirin keskus. Pogrebysche 06.jpg|Pohrebyštšen kaupungintalo. Pogrebysche 03.jpg|Kirkko. Pogrebysche 02.jpg|Linja-autoasema. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Pohrebyštše (Погребище) (ukrainaincognita.com) Luokka:Vinnytsjan alueen kaupungit Luokka:Vinnytsjan piiri
Työn loiston ritarikunta

Työn loiston ritarikunta () on moldovalainen kunnianosoitus, joka perustettiin vuonna 1992. Sitä myönnetään tunnustuksena mistä tahansa erikoislaatuisesta saavutuksesta. Kunnianosoitusta myöntää Moldovan presidentti. * ritarikunnan nauha == Lähteet == Luokka:Moldovan kunniamerkit
Patrik Vretblad

Patrik Vretblad (5. huhtikuuta 1876 Svartnäs – 15. tammikuuta 1953 Tukholma) oli ruotsalainen urkuri, musiikkikriitikko, musiikkikirjailija ja säveltäjä.Patrik Vretblad (1876−1953) Swedish Musical Heritage, viitattu 19.2.2024 Vretblad opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuosina 1895–1900. Hän sai pätevyydet urkurina, kanttorina ja musiikinopettajana jo vuonna 1896, mutta opiskeli sen jälkeen vielä pianonsoittoa Hilda Thegerströmin sekä sävellystä ja kontrapunktia Joseph Denten johdolla. Vretblad sijaisti kesinä 1898 ja 1899 Mauritz Bohemania Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian kirjastonhoitajana. Vuonna 1900 hän aloitti työskentelyn urkurina Tukholman ranskalaisessa reformoidussa kirkossa. Vuosi myöhemmin hän lähti sävellysopintomatkalle Saksaan. Vretblad työskenteli ranskalaisessa reformoidussa kirkossa vuoteen 1906 saakka ja siirtyi Oscarskyrkaniin vuonna 1907. Vuonna 1909 hän alkoi Oscarskyrkanissa organisoida kanttori Oscar Sandbergin kanssa motetti-iltoja, joita kaksikko piti yhdessä noin sata. Vretblad esiintyi tapahtumissa urkurina. Hän oli myös arvostettu konserttiurkuri, joka esiintyi Tukholman lisäksi Helsingissä, Tallinnassa ja Riiassa. Hän esiintyi usein myös yhdessä vaimonsa, viulisti Karin o.s. Bodmanin kanssa. Vretblad loi uran myös postin palveluksessa ja eteni lopulta postipalvelun hallituksen johtoon (1933–1941). Hän toimi useissa järjestöissä ja oli muun muassa Föreningen svenska tonsättaren sihteeri vuodesta 1918 sekä Musikaliska konstföreningenin sihteeri vuodesta 1933. Vretblad valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 1921. Samana vuonna hänet palkittiin Litteris et Artibus -mitalilla. Vretblad toimi vuodesta 1902 lähtien musiikkitoimittajana sekä -kriitikkona lukuisissa lehdissä ja kuului Publicistklubbeniin vuodesta 1929. Hänellä ei ollut muodollista koulutusta musiikkitieteilijänä, mutta hän tutki varsinkin Ruotsin musiikin historiaa 1700-luvulta alkaen. Hänen keskeisiä kirjallisia julkaisuitaan ovat Johan Helmich Romanin elämäkerta (1914) ja Konsertlivet i Stockholm under 1700-talet (1918). Säveltäjänä Vretbladin tuotantoon kuuluu sooloteoksia pianolle ja uruille, yksinlauluja, kuoroteoksia, kamarimusiikkia ja sävellyksiä jousiorkesterille. Monet teoksista (esimerkiksi Liten Dalasvit pianotriolle) ovat kansallisromanttisia ja ruotsalaisesta kansanmusiikista vaikutteita ammentaneita. Joihinkin teoksiin Vretblad omaksui vaikutteita vanhemmasta musiikista (esimerkiksi Från Bellmans tid). Hän teki myös sovituksia ja editioita Johan Helmich Romanin ja muiden musiikeista. Lisäksi hän teki sovituksia ja uusia versioita omista sävellyksistään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: Patrik Vretblad Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Ruotsalaiset urkurit Luokka:Musiikkikriitikot Luokka:Musiikkikirjailijat Luokka:Litteris et Artibus -palkitut Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Gömböc

Gömböc on homogeeninen kolmiulotteinen konveksi kappale, joka on mono- monostaattinen. Gömböc on monostaattinen, eli sillä on vain yksi vakaa (stabiili) tasapainotila, johon se asettuu kovalla, tasaisella pinnalla. Lisäksi gömböcillä on toinen, epävakaa (labiili) tasapainotila, johon sen voi asettaa. Tämä asema on epävakaa, ja pieninkin voima saa gömböcin kellahtamaan. Missään muussa asennossa gömböc ei ole tasapainossa, mistä termi mono- monostaattinen . Homogeeninen tarkoittaa, että materiaalin, josta Gömböc on valmistettu, on oltava kauttaaltaan tasalaatuista. Gömböc ei siis saa käyttää itsensä oikaisemiseen painoja tai muita epäsäännöllisyyksiä, toisin kuin tietyissä leluissa. Konveksisuus tarkoittaa, että gömböc ei missään kohdassa kaareudu sisäänpäin. Gömböcien olemassaolon teorisoi Vladimir Arnold vuonna 1995, ja Gábor Domokos ja Péter Várkonyi osoittivat niiden olemassaolon 2006. Syy siihen, miksi gömböcien olemassaoloa epäiltiin, on se, että kaksiulotteisella konveksissa muodolla ei voi olla vain kahta tasapainotilaa. Esimerkiksi ellipsillä on kaksi vakaata ja kaksi epävakaata tasapainotilaa, n-sivuisella monikulmiolla puolestaan n vakaata ja n epävakaata tasapainotilaa. Monet matemaatikot, mukaan lukien Domokos, päättelivät, että sama pätisi kolmiulotteisille kappaleille. Arnold puolestaan arveli, että gömböc voisi olla olemassa, joten Domokos yritti todistaa, ettei sellaisia ole. Várkonyin kanssa hän hahmotteli, millainen kappaleen pitäisi olla, jos se olisi olemassa. Kappaleen ohuuden ja litteyden täytyy olla mahdollisimman pieniä, sillä litteällä kappaleella on tyypillisesti kaksi vakaata tasapainotilaa. Ensimmäiset yritykset gömböcin luomiseksi lähestyivät palloa. Vuonna 2006 löydetty degeneraattinen gömböc on muodoltaan sivuiltaan kavennettu pallo, jossa on terävä selkä ja litistetty pohja. Tämä gömböc on toistaiseksi ainoa laatuaan, mutta mahdollisia gömböcin kriteerit täyttäviä muotoja on enemmänkin. Homogeenisten mono-monostaattisten monitahokkaiden olemassaolo on todistettu matemaattisesti, mutta niitä ei ole vuoteen 2023 mennessä löydetty. Domokos ja Várkonyi osoittivat myöhemmin, että eräiden kilpikonnien kuoren korkea muoto on gömböcin kaltainen. Ensimmäisen valmistetun gömböcin Domokos ja Várkonyi antoivat Vladimir Arnoldille hänen 70-vuotissyntymäpäivälahjakseen. Arnold lahjoitti gömböcin Steklov- instituutille näyttelyesineeksi. ==Lähteet== Luokka:Kappaleet (geometria)
MusicHound

MusicHound on musiikkikirjasarja, jota julkaisi aluksi yhdysvaltalainen Visible Ink Press ja myöhemmin brittiläinen Music Sales Group. Kirjasarjan perustavana toimittajana toimi Gary Graff , joka oli aiemmin työskennellyt musiikkikriitikkona Detroit Free Press -lehdessä. The Essential Album Guide -kirjat tarjosivat yleiskatsastuksen esittäjien urasta ja jakoivat heidän tuotantonsa luokkiin, kuten ”mitä ostaa”, ”mitä seuraavaksi”, ”mitä välttää” ja ”etsimisen arvoista”. Gary Graff on sanonut, että hän tarkoitti kirjat eräänlaisiksi ostajan oppaiksi. Kirjasarjan ensimmäinen teos oli vuonna 1996 julkaistu MusicHound Rock. == Kirjasarjan teokset == * MusicHound Rock: The Essential Album Guide (1996) * MusicHound Classical: The Essential Album Guide (1996) * MusicHound Country: The Essential Album Guide (1997) * MusicHound Blues: The Essential Album Guide (1998) * MusicHound Folk: The Essential Album Guide (1998) * MusicHound R&B;: The Essential Album Guide (1998) * MusicHound Jazz: The Essential Album Guide (1998) * MusicHound Lounge: The Essential Album Guide to Martini Music and Easy Listening (1998) * MusicHound Swing!: The Essential Album Guide (1999) * MusicHound Soundtracks: The Essential Album Guide to Film, Television and Stage Music (1999) * MusicHound World: The Essential Album Guide (2000) == Lähteet == Luokka:Kirjasarjat Luokka:Kirjat musiikista
Risto Pyykönen

Risto Lauri Olavi Pyykönen (s. 24. huhtikuuta 1951 Helsinki) on suomalainen entinen yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 20.2.2024. Risto Pyykönen syntyi lääkintöneuvos Lauri Pyykösen ja Helinä Laitisen perheeseen. Hän avioitui 1971 Annu Jylhän kanssa. Pyykönen tuli yloppilaaksi Minna Canthin yhteiskoulusta 1970 ja valmistui ylioppilasmerkonomiksi Turun kauppaopistosta 1973 ja ekonomiksi Uppsalan yliopistosta 1977. Hän oli Turun Osuuskaupan tavaratalotarkastaja 1977–1979, Sokos-tavaratalon ja Oy Sokoteria Ab:n markkinointipäällikkö ja apulaisjohtaja Vaasassa 1979–1981, Kuopion Osuuskaupan markkinointijohtaja 1981–1989, SOK:n ketjujohtaja 1989–1995, Inex Partners -yhtiön varatoimitusjohtaja 1995–2004 ja toimitusjohtaja 2004–2007 ja S-ryhmän liiketoimintojen ketjuohjaus- ja hankintatoimintojen johtaja 2007–2011. Pyykösellä on ollut myös liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2008. (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Villala

Villala on kylä Paasiveden ja Puruveden vesistöjen välissä Kantatie 71 varrella Kiteen ja Savonlinnan puolessavälissä. Kylässä on Kyläkauppa Molarius ja Huoltoasema J&A; Silvennoinen. Kyläkauppa Molarius on perheyritys, josta voi ostaa elintarvikkeiden lisäksi rakennustarvikkeita ja muuta, mitä ihminen tarvitsee. Mottona on, jos ei ole sillä hetkellä niin tilataan ja vaikka toimitetaan perille. Kylällä on myös Neste Huoltoasema, se on perheyritys myös. Se on täydenpalvelun asema, tankkauksesta pullakahveihin. Palvelu on harvinaista, koska siellä tankataan asiakkaalle. Huoltamolla on laaja valikoima autotarvikkeita ja renkaita huoltopalvelujen lisäksi. Huoltamon yhteydessä toimii Matkahuolto, Internettipiste ja kalastuslupien myynti. Villalassa on myös erinäisiä palveluiden tuottajia esim. kampaamo, kirvesmies, sähkömies, rakennusremontointi, mansikka- ja perunaviljelystä ym. Villalan alueella sijaitsee Väärämäen kyläkirkko. Villalan kyläyhdistys järjestää kesätapahtumia mm. kilpailuja, kirpputoripöytiä, kesäteatterinäytelmät ja kahvitarjoilut. Kyläyhdistys järjestää joka torstai kyläläisille lounaan entisellä Villalan koululla, joka toimii muuten vanhusten hoitopaikkana. Luokka:Kesälahden kylät
Himo (Kitee)

Himonkylä sijaitsee Kiteen kaupungin alueella noin 25 km päästä keskustasta Pyhäjärven etelärannalla. Syrjäsalmen jälkeen käännytään 6-tieltä oikealle Himontielle (Nivunki). == Historia == Himonkylä on saanut nimensä Pahasta pajarista. Kiteellä vaikuttanut Paha pajari oli veronkerääjä eli vouti. Hänen hovinsa sijaitsi Pajarinmäellä Hyypiäjärven ja Kiteenjärven välissä. Kesälahden ja Kiteen kirkoissa luettiin kansalle tiedoksi, että kansalaiset voivat toimia tahtonsa mukaisesti pajaria kohtaan ja surmata hänet. Pajari oli silloin kirkossa ratsunsa selässä, kun tämä luettiin. Välittömästi hän lähti karkuun ja suuntasi kohti Pyhäjärven Pajarinniemeä tarkoituksenaan uida ratsunsa kanssa Pyhäjärvellä olevaan niemeen. Kesälahtelaiset tulivat vastaan ja kivittivät Pajarin Pajarinniemeen ja hautasivat kiviröykkiön alle, joka on vieläkin muistomerkkinä Pajarinniemessä. Pajari ei päässyt uimaan Pyhäjärven etelärannalla olevaan niemeen, jota hän himoitsi. Niemi nimettiin Himon niemeksi ja asutusaluetta Himon kyläksi. Ennen vuotta 1950 kylällä oli vain muutamia asutuksia, varsinainen asutus rupesi keskittymään tänne 1950-1953 luvuilla. Alueelle muodostettiin rintamamiestiloja rintamalla olleille. Tilat olivat noin 50 ha metsätiloja. Kun asukkaat tulivat näille tiloille, aluksi he kyhäsivät tilapäiset asunnot ja eläinsuojat. Hankittiin pari lehmää, sika, hevonen ja kanoja. Pellonraivaus aloitettiin myös välittömästi raivaamalla muutama hehtaari pelloiksi. Vuosien mittaan peltoa raivattiin lisää ja eläinlukuja kasvatettiin, myös perheiden lukumäärä lisääntyi. Lapsia perheissä oli keskimäärin 5-7 kpl. Aluksi taloissa ei ollut sähköjä. Sähköt saatiin noin 1953. Tiestö oli auraamatonta hevostietä. Koulua käytiin Tasapäässä, koulumatkat oli 8-12 km pitkiä. Vuonna 1957 Himoon tuli kyläkoulu, joka oli yhden opettajan supistettu koulu. 1-3 luokkalaiset kävivät koulua lauantaisin, ylemmät oppilaat maanantaista perjantaihin. Ensimmäinen koulu sijaitsi talon peräkammarissa. Myöhemmin siirryttiin isompaan taloon jossa olit luokat, keittiö sekä opettajan asunto. Koulu lakkautettiin vuonna 1962. Tiedosto:Himon Lampelan talo.jpg|Lampelan talo Tiedosto:Sauna Valkiajärvellä.jpg|Sauna Valkiajärvellä Tiedosto:Juurikas pellolla.jpg|Juurikas pellolla Tiedosto:Valkiajärven rannalla.jpg|Valkiajärven rannalla == Valkiajärvi == Himolla sijaitsee kirkasvetinen Valkiajärvi, jonka rannalla on Keski-Karjalan sukeltajien tukikohta. Kesäisin siellä on vilkasta toimintaa, ulkomaalaisia käy paikallisten kanssa sukeltelemassa ja tutustumassa kalakantaan, joka on melko suppea (hauki, ahven, made, muikku). Valkiajärvellä otettiin otoksia suomalaiseen elokuvaan Järven tarina, jossa kuvattiin Suomen järviä, veden ja luonnon vuosittaista kiertokulkua sekä veden pinnan alla elävien eläinten maailmaa. Luokka:Kiteen kylät
Petravaara

Petravaara on Tohmajärvellä sijaitseva kylä. Kylä on muodostunut ortodoksiasutuksen pohjalle vaaramaisemiin. Petravaarassa sijaitsee muun muassa Galleria Savipaja, Iljan tupa ja Apostoli Andreaksen tšasouna (Joensuun ortodoksisen seurakunnan alueella yksityisessä omistuksessa olevat pyhäköt). Vuonna 1976 Jyväskylän suurajoissa Itälenkillä ajettu Petravaara on Suomen MM- rallin historian itäisin erikoiskoe. Petravaaran asukasluku on 25 (2020). Tiedosto:Petravaaran kylän kyltti.jpg|Petravaaran kylän kyltti Tiedosto:Petravaaran tsasouna.jpg|Petravaaran tsasouna == Kyläyhdistykset == * Petravaaran kylätoimikunta Luokka:Tohmajärven kylät
Tasapää

Tasapää on kylä Kiteen Puhoksen alueella. Pyhäjärven Syrjäsalmi ylitettiin Tasapäässä vuoteen 1959 asti lossilla. Syrjäsalmeen saatiin rautatieyhteys vuonna 1967, jolloin nykyinen rautatiesilta valmistui. Vuonna 1959 valmistui maantiesilta. Uutta rautatiesiltaa on suunniteltu 2020-luvulla, mutta hanke ei ole edennyt kovin paljon. Tasapään kylätalo koottiin vuonna 1981 vanhasta hirsitalosta. Kylätalo on kyläläisten yhteinen kokoontumispaikka. Tasapää on aktiivisesti toimiva kylä, luonnonkauniine rantoineen ja maisemineen. Tasapäässä oli aiemmin paljon maataloutta, mutta elinkeinoelämä on muuttunut ja karjatalous on loppunut kokonaan. Aiemmin kyläläiset kokoontuivat juhannuksena Koskisen leirintäalueen rantaan viettämään yhteistä juhannusta. Perinteisesti siellä poltettiin kokko ja järjestettiin ohjelmaa. Kyseisessä rannassa leiriytyi hyvin paljon lomalaisia asuntovaunuineen- ja autoineen. Kauan sitten rannassa oli myös lohiallas, josta sai käydä hakemassa lohet. Tasapäässä toimi aiemmin oma kyläkauppa, mutta se lopetti toimintansa vuonna 1996. Myöhemmin kyläkauppa-ajatusta yritettiin elvyttää, mutta se ei kestänyt kovin pitkään. Tasapäässä oli myös oma koulu, mutta se lakkautettiin noin 60 vuotta sitten ja koulunkäynti siirtyi Puhokseen. == Lähteet == * https://www.kitee.fi/-/syrjasalmen-ratasillan-rakentaminen-on-kaynnistynyt Luokka:Kiteen kylät
Varmo

Varmo on kylä Kesälahdella. Varmossa on ollut astutusta jo 1600 luvun alussa. Pyhäjärven rannalla sijaitsevassa Varmossa on paljon kesämökkejä. Siellä on myös professori ja runoilija Unto Kupiaisen 1950-luvulla rakennettu kesähuvila. Vuodet 1695 - 97 tunnetaan kuolon vuosien nimellä. Torniosta ja Kajaanista saakka tuli kerjäläisiä ja Suuri Pohjan sota oli suuri vitsaus koko pitäjälle, se tunnettiin Isovihan nimellä. Vuonna 1709 Kesälahti otti vastaan evakkoja Sortavalasta. Kesälahden kirkkoherra Gregorio S Vasten pakeni Rantasalmelle, kun miehitysjoukot ryöstelivät omaisuutta Kiteellä eikä haluttu kääntyä ortodoksiksi. Varmossa on toimiva kalkkikiven avolouhos. Kousassa, mikä kuuluu Varmoon, on veneveistämö ja kylässä on myös marjatiloja. Varmon kylä oli vielä 60-luvun alussa elinvoimainen, siellä oli kaksi kauppaa, koulu ja kakkosposti. EU säädökset oli aikanaan harventamassa maaseutua. Tiedosto:Varmon vanha kyläkauppa.jpg|Varmon kyläkauppa ennen vuotta 1996, jolloin sen toiminta loppui. Tiedosto:Varmon kyläkauppa.jpg|Varmon entisen kyläkaupan rakennus 2023 Nykyisin Varmo sijaitsee Kiteellä. Kesälahden valtuusto hyväksyi 26.04.2012 liittymisen Kiteeseen ja liitos astui voimaan 2013. == Lähteet == Karjalan Pyhäjärven vesienhoitosuunnitelma ja Natura 2000 -alueen hoito- ja käyttösuunnitelma Luokka:Kesälahden kylät
Korvaussalaus

Korvaussalaus on salausmenetelmä, jossa kirjaimia vastaavat toiset kirjaimet. Sen voi purkaa tietämällä käytettyjen aakkosten järjestys. Julius Caesarin käyttämä Caesarin salakirjoitus on eräs korvaussalauksen muoto. Caesar ei keksinyt menetelmää, mutta teki sen tunnetuksi. Merkistön ei tarvitse käyttää aakkosia vaan muitakin symboleja voidaan käyttää kuten tikku-ukkojen piirroksia. Yksinkertaisimmassa muodossa merkit vain siirretään aakkosjärjestyksessä toiseen. Menetelmä on helppo murtaa kielen toistuvien merkkien myötä, mutta merkit voidaan myös korvata kahdella tai kolmella muulla merkillä monimerkillisessä muodossa. == Lähteet == Luokka:Salakirjoitustekniikka
Camping Kiviniemi

Camping Kiviniemi on Puulaveden rannalla Kangasniemellä sijaiteva leirintäalue, jonka omistaa Kangasniemen kunta. Kunta on vuokrannut alueen yksityiselle Area sale scurra -osuuskunnalle vuonna 2023. Leirintäalue on perustettu 1985 ja se on alkujaan toiminut leirikeskuksena. Alue on ollut vuokrattuna yksityiselle toimijalle vuodesta 1998 alkaen. Se tunnettiin 2000-luvun puoleen väliin saakka nimellä Kiviniemi Camping ja 2000-luvun puolesta välissä lähtien nimellä Puulan muikku. Alueen nimi päivitettiin vuonna 2023 muotoon Camping Kiviniemi. Leirintäalueella on 16 lomamökkiä, kolme huoltorakennusta, vastaaottorakennus ja tunnetuimpana maamerkkinä Etelä- Suomen suurimmasta kotarakennuksesta. Matkailuajoneuvopaikkoja on 48 kappaletta, joista sähköistettyjä 26 kappaletta. Telttapaikkoja alueella on noin 40. Kotarakennus on kooltaan hieman yli 70 m². Siinä on pöytä- ja istumapaikat noin viidellekymmenelle hengelle. Kodan tulisija on halkaisijaltaan hieman yli 1,5 metriä ja on jo sinällään nähtävyys. Kotaa vuokrataan yksityiskäyttöön ja siellä pidetään runsaasti yhdistys- ja järjestötapahtumia. Camping Kiviniemi sijaitsee noin 65 km Jyväskylästä ja 54 kilometriä Mikkelistä valtatie 13:n varrella. Leirintäalueella on kahvila ja minimarket. Alueella on vierasvenelaituri, uimaranta ja saunoja. Leirintäalue jakautui kahtia vuonna 2005. Finn Zhukovka Oy suunnitteli leirintäalueen viereen hotelli- ja kylpyläkeskuksen. Rakennushankeen piti alkaa alkuvuodesta 2006; hanke ei kuitenkaan toteutunut. Aiheesta laajempi artikkeli Jukka Joutsin aihetta käsittelevässä tekstissä. Pohjatöitä kuitenkin aloitettiin ja nykyinen Kiviniementie siirtyi kulkemaan leirintäalueen läpi, jakaen leirintäalueen kahtia. Kangasniemen Teboilin nykyisen rekkaparkin kohdalla piti olla hotellin parkkialue. Hankkeen kaaduttua Teboil osti kyseisen parkkialueen rekkaparkiksi. == Lähteet == Luokka:Suomen leirintäalueet Luokka:Kangasniemi
Kalliomaluri

Kalliomaluri (Origma solitaria) on tiaismalureihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Australiassa. == Koko ja ulkonäkö == Kalliomaluri kasvaa 13–15 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Ruumiinrakenteeltaan se on tukevahko ja pitkäpyrstöinen. Lajin pää, selkä ja siivet ovat harmahtavan ruskeat. Otsa ja yläperä ovat punertavammat ja pyrstö on musta. Kalliomalurin kurkku on valkoienn ja rinta sekä vatsa ovat punaruskeat. == Levinneisyys ja elintavat == Kalliomaluria tavataan Uudessa Etelä-Walesissä. Lajin elinympäristöä ovat hiekkakivialueiden kivikot, rotkot ja avoimet eukalyptusmetsät. Se liikkuu yksin, pareittain tai muutaman linnun ryhminä. Kalliomalurin ravintoa ovat enimmäkseen hyönteiset, mutta se syö lisäksi esimerkiksi heinien siemeniä. Pesimäkausi on elokuulta tammikuulle. Lintu rakentaa riippuvan pesän sammalista, juurista ja hämähäkinseiteistä luolaan tai rakennukseen. Naaras munii kaksi tai kolme munaa, ja pesintöjä voi olla kauden aikana kaksi. == Lähteet == Luokka:Tiaismalurit
Jukka Romu

Jukka Antero Romu (s. 6. helmikuuta 1955 Liperi) on suomalainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan baritoni.Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo Romu opiskeli Sibelius-Akatemiassa vuosina 1983–1987 ja yksityisesti Italiassa vuosina 1986–1987.Jukka Romu Suomen kansallisooppera ja -baletti, viitattu 20.2.2024 Hänen opettajiensa joukossa oli Matti Tuloisela. Romu aloitti esiintymisen Suomen kansallisoopperassa vierailijana vuonna 1987 ja solistina 1991. Hän on esiintynyt myös muun muassa Savonlinnan oopperajuhlilla (1989–2008) ja Suomalaisessa kamarioopperassa. Romu on luonut rooleja lukuisissa uusissa suomalaisissa oopperoissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Baritonit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sotilasarvot Moldovan asevoimissa

Moldovan asevoimien käyttämät sotilasarvot jakautuvat upseereihin ja muihin. == Upseerit == Sotilasarvo (romaniaksi) General de corp de armată General de divizie General de brigadă Colonel Locotenent-colonel Maior Căpitan Locotenent-major Locotenent Cursant Suomeksi asevoimien kenraali divisioonakenraali prikaatikenraali eversti everstiluutnantti majuri kapteeni yliluutnantti luutnantti kokelas Armeija – Ilmavoimat – Lähde: == Muut == Sotilasarvo (romaniaksi) Plutonier-adjutant Plutonier-major Plutonier Sergent- major Sergent Sergent-interior Caporal Soldat Suomeksi sotilasmestari- adjutantti ylisotilasmestari sotilasmestari ylikersantti kersantti alikersantti korpraali sotamies Armeija Ilmavoimat Lähde: == Lähteet == Luokka:Moldovan asevoimat Moldovan asevoimissa
Fiesole

pienoiskuva|Fiesole Fiesole on Italian Toscanassa sijaitseva kaupunki, joka kuuluu Firenzen metropolialueeseen. Fiesole on rakennettu kukkulalle, noin 5 kilometriä koilliseen Firenzestä. Fiesolen asukasmäärä vuonna 2023 oli 13 666 henkeä. Fiesolen paikalla sijaitsi alun perin jo 800-luvulla eaa perustettu Faesulae, joka oli etruskien huomattavimpia kaupunkeja. Ensimmäinen kirjallinen merkintä Faesulaesta on vuodelta 283 eaa., jolloin roomalaiset valloittivat kaupungin. Nykyisin Fiesole on merkittävä turistikohde. Kaupungista avautuva poikkeuksellisen kaunis näkymä alempana sijaitsevaan Firenzeen on kuuluisa. Fiesolessa on säilynyt osia etruskien rakentaman kukkulakaupungin ympärysmuurista, ja kaupunginmuseossa on runsaasti esineitä etruskien ajoilta keskiaikaan saakka. Fiesolessa on lisäksi melko hyvin säilynyt roomalainen kylpylä ja teatteri, jotka on rakennettu 100-luvulla eaa. Fiesolen muihin nähtävyyksiin kuuluvat vuonna 1028 valmistunut romaaninen tuomiokirkko Duomo di Fiesole ja keskiaikainen piispan palatsi, Palazzo Vescovile. Fiesole tunnetaan lukuisista kauniista huviloistaan ja muotopuutarhoistaan, ja kaupunki on ollut yläluokan suosima asuinpaikka. Vuodesta 1911 Fiesolessa on järjestetty kesäfestivaaleja, jotka kestävät kesäkuusta syyskuuhun. Alun perin lähinnä roomalaisessa teatterissa järjestettiin esityksiä, mutta nykyisin Estate Fiesolana -festivaalin aikana on erilaisia tapahtumia ympäri kaupunkia. == Lähteet == Luokka:Toscanan kaupungit Luokka:Firenzen metropolikaupungin kunnat
Before the Party’s Over

Before the Party’s Over () on belgialaisen laulajan Mustiin esittämä kappale, joka julkaistiin 20. helmikuuta 2024. Mustii edusti kappaleella Belgiaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale putosi kilpailusta toisessa semifinaalissa saaden 18 pistettä. == Listasijoitukset == Lista Sija (Ultratop 50 Flanders) 11 (Ultratop 50 Wallonia) 49 == Lähteet == Luokka:Belgian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustuskappaleet
Savonlinnan helluntaiseurakunta

Savonlinnan helluntaiseurakunta on vuonna 1920 perustettu savonlinnalainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Raine Ihalainen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Savonlinnan keskustassa Tottinkadulla. Seurakunta kuuluu Suomen Helluntaikirkko -kirkkokuntaan. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja Sanan ja rukouksen iltojen lisäksi nuorisotyö, pyhäkoulu, diakonia sekä lähetystyö Tansaniassa ja suomensukuisten kansojen keskuudessa. Seurakunnan toiminta ulottuu myös Enonkoskelle, Rantasalmelle ja Sulkavalle viikottaisina yhteiskristillisinä rukouspiireinä. Seurakunta on julkaissut Liekki- Ajan Fakti-lehtiä. == Historia == Helluntailiike saapui Etelä-Savoon 1920-luvulla ja Savonlinnan helluntaiseurakunta järjestäytyi jo vuonna 1920. Seurakunnan pitkäaikaisia vaikuttajia ovat olleet Sulo Havukainen (1926–1934) ja Mauno Lahtinen. Vuonna 1929 helluntailiike levisi Sääminkiin opettaja Saara Jussilan toiminnan kautta. == Katso myös == * Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista * Helluntaiherätys Suomessa * Suomen Helluntaikirkko == Lähteet == Luokka:Savonlinnan seurakunnat Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Kajaanin helluntaiseurakunta

Kajaanin helluntaiseurakunta on vuonna 1948 perustettu kajaanilainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Jouni Juntunen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kajaanin Lehtikankaalla Savonkadulla. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, musiikkityö, kuurojentyö ja radiotyö. Seurakunnan lähetit tekevät lähetystyötä Kaakkois-Aasiassa. == Historia == Helluntaiherätys saapui Kajaaniin ja Kainuun alueelle 1940-luvulla. Evankelistat Iida Pehkonen ja Margareta Sulama toimivat julistustyössä Kajaanissa vuosina 1934–45, jolloin monia ihmisiä tuli uskoon. Kajaanin helluntaiseurakunta järjestäytyi vuonna 1948. Seurakunta oli kasvanut 1980-luvun puoliväliin mennesssä keskikokoiseksi helluntaiseurakunnaksi, johon kuului 300 jäsentä. == Katso myös == * Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == Luokka:Kajaanin seurakunnat Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Näin koulutat lohikäärmeesi (vuoden 2025 elokuva)

Näin koulutat lohikäärmeesi () on vuonna 2025 ilmestyvä yhdysvaltalainen toimintafantasiaelokuva, joka tulee olemaan näytelty versio ja uudelleenfilmatisointi DreamWorks Animationin vuoden 2010 samannimisestä animaatioelokuvasta, joka perustuu löyhästi Cressida Cowellin vuoden 2003 samannimiseen kirjaan. Elokuvan ohjaajana, käsikirjoittajana ja tuottajana toimii Dean DeBlois, joka myös ohjasi ja käsikirjoitti animaatioelokuvatrilogian. Elokuvan pääosissa nähdään Mason Thames, Nico Parker, Gerard Butler, Nick Frost ja Julian Dennison. Elokuva saa ensi-iltansa Yhdysvalloissa 13. kesäkuuta 2025. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2025 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiaseikkailuelokuvat Luokka:Universal Picturesin elokuvat Luokka:Elokuvat lohikäärmeistä
Grey Dawn

Grey Dawn on ruotsalaisen October Tiden toinen albumi. Tällä albumilla yhtyeen debyyttialbumilla laulaneen Renksen korvasi Canorous Quintetin Mårten Hansen. == Kappaleet == == Kokoonpano == * Jonas Renkse - Rummut, kitara, basso * Fredrik Norrman - Kitara, basso * Mårten Hansen - Laulu == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ruotsalaiset melodiset death metal -albumit
Suomen Kotikouluyhdistys

Suomen Kotikouluyhdistys SuKo ry on kotiopetustietoutta edistävä vuonna 2018 perustettu yhdistys. Valtakunnallisen yhdistyksen kotipaikka on Helsinki. SuKo ry edistää kotiopetuksessa oppivelvollisuuttaan suorittavien asemaa ja yhdenvertaista osallisuutta yhteiskunnassa, tukee huoltajia opetuksen järjestäjinä ja yhteisöllisyyttä kotiopetusperheiden välillä. Yhdistys jakaa tietoa kotioppimisesta ja toimii tukena perheiden ja viranomaisten yhteistyössä. Yhdistys on keskeinen kotiopetuksen asiantuntijataho Suomessa. Yhdistyksen toimintaan kuuluvat neuvontapalvelut, vertaistukitoiminnan ja yhteisöllisten oppimistilaisuuksien järjestäminen, tapahtumien ja tiedotustilaisuuksien organisointi ja vaikuttamistoiminta. Suomen Kotikouluyhdistys osallistuu tutkimusyhteistyöhön , toteuttaa omia tutkimuksiaan ja julkaisee sivuilleen aineistoja muiden toimijoiden vapaasti hyödynnettäväksi . Suomen Kotikouluyhdistys SuKo ry:n alkuunpanemana vietetään valtakunnallista Kotioppimisen päivää vuosittain syyskuun 1. päivänä. Kotioppimisen päivän ympärillä vietetään myös teemaviikkoa vuosittain vaihtuvalla teemalla. Kotioppimisen päivää vietettiin ensimmäisen kerran 1.9.2023 teemalla oppimisen ilo. Kotioppimisen päivän tarkoitus on lisätä kotiopetukseen liittyvää tietoisuutta, poistaa kotiopetukseen liittyviä ennakkoluuloja ja edistää kotiopetuksen parissa toimivien yksityisten henkilöiden, ammattilaisten ja viranomaisten verkostoitumista ja yhteistyötä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Suomen Kotikouluyhdistyksen verkkosivut Luokka:Suomalaiset koulutusjärjestöt
Oscar Sandberg

Oscar Teodor Sandberg (1. joulukuuta 1870 Kristianstad – 12. joulukuuta 1926 Tukholma) oli ruotsalainen kuoronjohtaja, kirkkomuusikko ja säveltäjä.Oscar Sandberg Swedish Musical Heritage, viitattu 20.2.2024 Sandberg syntyi Kristianstadissa, jossa hänen isänsä omisti tehtaan. Hän aloitti vuonna 1892 opiskelun Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa, josta valmistui vuonna 1895 urkurin, esilaulajan ja musiikinopettajan pätevyyksillä. Sandberg jatkoi opintojaan siellä vielä vuoteen 1898 saakka Joseph Denten johdolla kontrapunktissa ja sävellyksessä. Hän työskenteli opettajana Södermalmin musiikki-instituutissa vuosina 1897–1907 ja opetti sitten Jacobs realskolassa, kunnes vuonna 1923 siirtyi opettamaan Norra Latin -oppilaitokseen. Sandberg aloitti uran musiikkikriitikkona lehdessä Social-Demokraten ja kirjoitti sittemmin vuoteen 1910 saakka Aftonbladetiin. Vuosina 1900–1907 hän työskenteli musiikillisten toimiensa ohella Statens Järnvägarin palveluksessa. Sandberg pääsi vuonna 1903 kanttoriksi Oscarskyrkaniin. Huomattavimman panoksensa Ruotsin musiikkielämään hän antoi kuoronjohtajana. Sandberg perusti Oscarskyrkanin kuoron, josta tuli yksi maan arvostetuimmista kuoroista etenkin vuonna 1909 Patrik Vretbladin kanssa aloitettujen motetti-iltojen myötä. Nämä konsertit tarjosivat Sandbergille myös tilaisuuden esittää omia sävellyksiään. Motetti-iltoja jatkoi vielä hänen kuoltuaan hänen seuraajansa Carl-Oscar Othzén. Sandberg johti myös Sjung! sjung! -lauluseuraa ja vuodesta 1916 Par Bricolen kuoroa. Kaudella 1918–1919 hän johti Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa. Hän oli lisäksi yksi kesäolympialaisissa 1920 Antwerpenissä esiintyneen mieskuoron johtajista. Vuonna 1921 Sandberg esiintyi Oscarskyrkanin kuoron kanssa elokuvassa Vallfarten till Kevlaar. Hän osallistui ruotsalaiseen kirkkomusiikin reformiin ja sekä luennoi että kirjoitti kirkkomusiikkiaiheista. Hän oli yksi kuoromusiikin antologian Musica sacra (1915) toimittajista. Sandberg sai vuonna 1913 Litteris et Artibus -mitalin ja tuli valituksi vuonna 1921 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi. Hän oli mukana perustamassa vuonna 1910 Internationale Musikgesellschaftin (IMG) Tukholman-haaraa, jossa hän toimi varainhoitajana vuonna 1919. Järjestön korvasi vuonna 1919 Svenska samfundet för musikforskning, jossa Sandberg myös toimi varainhoitajana. Hän oli Tukholman hiippakunnan kirkkomuusikkoliiton puheenjohtaja vuosina 1912–1914 ja toimi vuonna 1917 laulukouluttajana Svenska Sångarförbundetissa. Sandbergin oma sävellystuotanto koostuu kuoroteoksista ja liturgisesta musiikista. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kuoronjohtajat Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet Luokka:Litteris et Artibus -palkitut
No Joking

Kuutamokeikka on suomalaismuusikko Pave Maijasen soolouran seitsemäs studioalbumi, joka ilmestyi loppuvuodesta 1991. Albumi ei sisältänyt edellisten levyjen veroisia hittikappaleita. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat ”Hän tulee mun sänkyyn” ja jouluteemainen ”Kuokkavieras”. Maijasen itsensä mukaan ”kaikki albumin laulut syntyivät yksinäisyydessä ja kertovat yksinäisyydestä, oman pienuutensa tajuamisesta, tähtitaivaan loputtomuudesta, hyvästä ja pahasta”. Maijanen äänitti 16-raitaisella studiolaitteistollaan kesäpaikallaan Kesälahden Sarvisalossa peräti kuuden kappaleen pohjat, jotka siirrettiin Finnvox-studioilla Pitäjänmäessä 24-raitaiselle nauhalle äänittäjä/miksaaja T. T. Oksalan toimesta ja niihin tehtiin tarvittavat lisäykset. Kolmesta jäljelle jääneestä kappaleesta kaksi tehtiin Finnvoxilla ja yksi löytyi edellisen Kuutamokeikka-albumin ulosjääneistä nauhoista. Maijanen soittaa ”Näitä öitä vain” -kappaletta lukuun ottamatta levyllä kaikki instrumentit itse.LP-levyn sisäpussin Pave Maijasen kirjoittamat saatesanat. Albumi julkaistiin Parlophone-levymerkillä LP- ja CD-levyinä sekä C-kasettina. Albumi oli viimeinen LP-levyllä julkaistu Maijasen studioalbumi. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt M. Paavonen ja sovittanut Pave Maijanen. === A-puoli === # # # # # === B-puoli === # * # # # == Kokoonpano == === Muusikot === * Pave Maijanen – laulu, kaikki instrumentit mm. tenoritorvi (1-7, 9), 12-kielinen Rickenbacker (8) * Masa Maijanen – bassokitara (8) * Muta Manninen – soolokitara (8) * Jari Kettunen – rummut (8) * Miikka Paatelainen – kitara (8) * Puke Kataja – kosketinsoittimet (8) === Tuotanto === * T. T. Oksala – äänitys ja miksaus * Dan Tigerstedt – miksaus (7) * Petri Issakainen – kannen ja sisäpussin kuvat * Jani – kannen ulkoasu * Oy Active Stone Co Kontiolahti – monitorointi (Sarvisalo) * Pauli Saastamoinen – editointi (Finnvox) * Mika Jussila – kaiverrus (Finnvox) == Lähteet == Luokka:Vuoden 1991 albumit Luokka:Pave Maijasen albumit
Hlobyne

Hlobyne () on kaupunki Ukrainan Pultavan alueen Krementšukin piirissä. Kaupunki sijaitsee 122 kilometriä aluekeskus Pultavasta länsilounaaseen. Tammikuun keskilämpötila on −6,5 ja heinäkuun +20,2 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 480 millimetriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi Hlobynen väkiluvuksi 8 955 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 12 902 asukasta, jotka pääosin olivat etnisesti ukrainalaisia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 13 717 asukasta. Paikkakunta mainittiin ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä vuonna 1725. Kaupunkityyppisen taajaman aseman Hlobyne sai 1957, kaupungiksi paikkakunta tuli 1976. Ukrainan valtiossa Hlobyne on kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Krementšukin piiriin; sitä ennen se oli Hlobynen piirin keskus. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Pultavan alueen kaupungit Luokka:Krementšukin piiri
Viitasaaren helluntaiseurakunta

Viitasaaren helluntaiseurakunta on vuonna 1920 perustettu viitasaarelainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Urho Paananen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Viitasaaren keskustassa Keskitiellä. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten, rukouskokousten ja raamattutuntien lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, solutoiminta, musiikkitoiminta, kirpputori ja kahvio sekä lähetystyö Itä-Afrikassa, Itävallassa ja Virossa. == Historia == Helluntaiherätys saapui Viitasaarelle 1920-luvun alussa ja seurakunta järjestäytyi vuonna 1920. Viitasaaren työn aloittaja oli valtiopäivämies Juho Etelämäki, joka kastettiin vuonna 1913. == Toimitilat == Viitasaaren helluntaiseurakunnan ensimmäinen rukoushuone valmistui käyttöön vuonna 1954. Seurakunnan toinen rukoushuone, Siion, valmistui talkootyönä vuonna 1985. Toinen rukoushuone oli laajuudeltaan 600 neliömetriä. Rakennus tuhoutui vuonna 2007 tuhopolton seurauksena. == Katso myös == * Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == Luokka:Viitasaari Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Oriveden helluntaiseurakunta

Oriveden helluntaiseurakunta (aik. Mirhamseurakunta) on vuonna 1923 perustettu oriveteläinen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Marko Kaikula. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Oriveden keskustassa Puistolankujalla. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten, sanan ja rukousten iltojen, kotikokousten ja herätyskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, osallistuminen maakunnalliseen koulutyöhön, kuorotoiminta, kirjamyynti rukoushuoneella, ruoka-avustus Hyvän Sanoman iltojen yhteydessä ja lähetyskirpputori. Seurakunnalla on ollut oma lähettiperhe Uruguayssa, ja lisäksi se on osallistunut raamattu- ja kirjallisuustyöhön Venäjällä. Ensimmäiset helluntaiherätyksen tilaisuudet pidettiin Orivedellä vuonna 1918. Seurakunnan ensimmäinen rukoushuone rakentui vuonna 1957. == Katso myös == * Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == Luokka:Orivesi Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Bogdan Perustajan ritarikunta

Bogdan Perustajan ritarikunta () on moldovalainen ritarikunta, joka on nimetty ruhtinas Bogdan I:n, lisänimeltään "Perustaja", mukaan. Ritarikunta on perustettu 26. joulukuuta 2008. Ritarikuntien keskenäisessä järjestyksessä Bogdan Perustajan ritarikunta on kolmanneksi korkea-arvoisin Tasavallan ritarikunnan ja Tapani III Suuren ritarikunnan jälkeen. Kunnianosoituksen myöntämisperusteet ovat seuraavat: Moldovan kehittämisen ja valtion olemassaolon hyväksi tehdyistä ansiot, kansakunnan elävöittäminen, yhteiskuntajärjestyksen turvaaminen, eri etnisten ryhmien välien harmonisointi sekä Moldovan kansainvälisen maineen hyväksi tehdyt ansiot. Ritarikunnassa on yksi luokka: * ritarikunnan nauha == Lähteet == Luokka:Moldovan kunniamerkit
Birgitta Svendén

Birgitta Svendén (o.s. Lundberg; s. 20. maaliskuuta 1952 Porjus) on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.Birgitta Svendén ArtistInfo, viitattu 20.2.2024 Mogens H Andersson, Birgitta Svendén hovsångerska OperaLogg 5.1.2021, viitattu 20.2.2024 Birgitta Svendén Nationalencyklopedin, viitattu 20.2.2024 Svendén, Birgitta Bayerisches Musiker-Lexikon Online, viitattu 20.2.2024 Hänet tunnetaan varsinkin Richard Wagnerin oopperoiden roolien tulkitsijana. Svendén varttui Vuollerimin kylässä. Hän opiskeli Operahögskolanissa ja esiintyi jo opiskeluaikanaan Tukholman kuninkaallisessa oopperassa muun muassa Lars Johan Werlen oopperan Tintomara nimiroolissa. Vuonna 1981 hänet kiinnitettiin kuninkaalliseen oopperaan vakituisesti. Svendén kiinnitettiin Bayreuthin musiikkijuhlille vuonna 1983. Hän teki ensimmäisen esiintymisensä siellä Flosshilden roolissa Nibelungin sormuksessa. Tämän jälkeen Svendén palasi Bayreuthin musiikkijuhlille säännöllisesti. Hän teki siellä viimeisen esiintymisensä vuonna 1999 Magdalenan roolissa Nürnbergin mestarilaulajissa. Svendén esiintyi Metropolitan-oopperassa ensimmäisen kerran kaudella 1988–1989. Hän on lisäksi esiintynyt muun muassa La Scalassa, Covent Gardenissa ja Bayerische Staatsoperissa. Svendén on usein esiintynyt myös konserttilaulajana. Svendén aloitti toiminnan Tukholman kuninkaallisen oopperan pääjohtajana helmikuussa 2010. Häntä oli tässä tehtävässä edeltänyt Anders Franzén.Birgitta Svendén ny vd för Kungliga Operan Sveriges Radio 19.11.2009, viitattu 20.2.2024 Svendén toimi myös Operahögskolanin rehtorina vuosina 2005–2009. Svendén valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 1998. Hän sai hovsångerskan arvonimen vuonna 2005. Svendén sai kunniatohtorin arvot vuonna 2004 Luulajan teknillisestä yliopistosta ja vuonna 2013 Mälarinlaakson korkeakoulusta. Muiden palkintojen ja tunnustusten joukossa ovat Medaljen för tonkonstens främjande (2010) ja Tukholman kaupungin Stockholms stads Bellmanpris (2015). Vuonna 2001 Svendén valittiin Gastronomiska akademienin jäseneksi. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Voikkaan Saalem-seurakunta

Voikkaan Saalem-seurakunta eli Voikkaan helluntaiseurakunta on vuonna 1923 perustettu kouvolalainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan puheenjohtaja on Petri Porkka. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Voikkaan keskustassa Voiikaantiellä. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi nuorten illat, teetupa, lähetyskahvio, pyhäkoulu sekä Israel-työ. Venäjän lähetystyö tapahtuu yhteistyössä Tuohikotin ja Hollolan helluntaiseurakuntien kanssa. == Katso myös == * Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == Luokka:Kouvolan seurakunnat Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Terveysosaaminen

Terveysosaaminen on Maailman terveysjärjestön mukaan yksilön kykyä löytää, ymmärtää ja käyttää terveyteen liittyvää informaatiota tavalla, joka edistää ja ylläpitää ihmisen kokonaisterveyttä.https://tervekoululainen.fi/ylakoulu/terveydenhoito/liikkuminen- ja-terveydenlukutaito/ Terveysosaaminen kehittyi terveyden edistämisen myötä, ja termiä on käytetty osana terveyskäsitteistöä jo 1960-luvulta lähtien. Terveysosaaminen mittaa yksilön tai yhteisön taitoja ymmärtää sekä käyttää tietoa terveyden edistämiseksi,https://academic.oup.com/heapro/article/15/3/259/551108 ja sillä on todettu olevan merkittävä yhteys terveyteen, terveystottumuksiin, elämänlaatuun ja ihmisten välisiin terveyseroihin.https://www.duodecimlehti.fi/duo11419 Terveysosaamisen osa- alueita ovat terveyteen liittyvät tiedot, taidot, itsetuntemus, kriittinen ajattelu ja eettinen vastuullisuus, joita Suomessa hyödynnetään muun muassa peruskoulun ja toisen asteen terveystiedon opetuksessa.https://www.oph.fi/sites/default/files/documents/LOPS- tukimateriaali-terveystieto_2020-11-27.pdf == Lähteet == Luokka:Terveys
A Thin Shell

__NOTOC__ A Thin Shell on ruotsalaisen October Tiden kolmas albumi. Se julkaistiin 20. syyskuuta 2010 Candlelight Recordsin toimesta. == Kappaleet == == Kokoonpano == * Tobias Netzell - Laulu * Fredrik Norrman - Kitara * Robin Bergh - Rummut * Jonas Kjellgren - Basso (sessiojäsen) === Tuotanto === * Jonas Kjellgren - miksaus * Thomas Plec Johansson - masterointi * Travis Smith - kansikuva * Jonas Kjellgren, Jeramie Kling - nauhoitus == Arvostelut == Impe.fi: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Albumi A Thin Shell Bandcamp -sivustolla Luokka:October Tiden albumit Luokka:Vuoden 2010 albumit
Kuusankosken helluntaiseurakunta

Kuusankosken helluntaiseurakunta on vuonna 1925 perustettu kouvolalainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Veikko Siekkinen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kuusankosken keskustassa Pallokentäntiellä. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja Sanan ja rukouksen iltojen lisäksi pienryhmät, lapsi- ja varhaisnuorisotyö sekä lähetystyö Venäjän Karjalassa. == Katso myös == * Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == Luokka:Kuusankoski Luokka:Kouvolan seurakunnat Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Varkauden helluntaiseurakunta

Varkauden helluntaiseurakunta on vuonna 1925 perustettu varkautelainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Marko Selkomaa. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Varkauden Kuoppakankaalla Osmajoentiellä. Seurakunta kuuluu Suomen Helluntaikirkko -kirkkokuntaan. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö sekä pienryhmätoiminta. Seurakunta tekee lähetystyötä Pohjois-Afrikassa, Keniassa ja Bosniassa. == Katso myös == * Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista * Helluntaiherätys Suomessa * Suomen Helluntaikirkko == Lähteet == Luokka:Varkaus Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Tapani III Suuren ritarikunta

Tapani III Suuren ritarikunta () on moldovalainen ritarikunta. Se on perustettu vuonna 1992 ja nimetty Moldovan ruhtinaan Tapani III Suuren mukaan. Sitä myönnetään pääsääntöisesti sotilaille ja se on maan korkein mahdollinen sotilaallinen kunnianosoitus. Kaikkien Moldovan ritarikuntien keskenäisessä järjestyksessä se on toiseksi korkea-arvoisin heti Tasavallan ritarikunnan jälkeen. Kunnianosoitusta myönnetään tunnustuksena erityisen taidokkaasta johtamisesta, poikkeuksellisesta rohkeudesta lain turvaamiseksi, ihmisoikeuksien ja vapauksien suojelemisesta, rohkeudesta valtion turvaamisessa, erityistehtävien suorittamisesta ja Moldovan itsenäisyyden. Ritarikunnassa on yksi luokka: * ritarikunnan nauha == Lähteet == Luokka:Moldovan kunniamerkit Luokka:Sotilasansiomitalit
Hartolan helluntaiseurakunta

Hartolan helluntaiseurakunta on vuonna 1926 perustettu hartolalainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan puheenjohtaja on Maarit Kalliorinne. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Hartolan keskustassa Metsolantiellä. Helluntailähetys tuli Hartolaan 1900-luvun alkupuolella ja ensimmäiset kokoukset pidettiin Vuorenkylässä Aatu Ahveniasen toimesta. Kastettujen joukko päätti perustaa seurakunnan elokuussa 1926. Seurakunta sai tuolloin nimekseen Vuorenkylän seurakunta, joka myöhemmin vaihtui nykyiseen muotoon. Työ laajeni myöhemmin Hartolan muihin kyliin. Ensimmäinen kokopäiväinen saarnaaja oli Pentti Walden, joka aloitti työn marraskuussa 1964. 1970-luvun lopulla seurakunta sai tontin rukoushuoneelle luterilaiselta seurakunnalta. Uusi rukoushuone vihittiin käyttöön 3. kesäkuuta 1984. == Katso myös == * Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == Luokka:Hartola Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat
Kiovan kansallinen rakennus- ja arkkitehtuuriyliopisto

Kiovan kansallinen rakennus- ja arkkitehtuuriyliopisto (; lyhennys КНУБА, KNUBA) on Kiovan Solomjankan piirissä toimiva yliopisto, joka sai alkunsa vuonna 1930 Kiovan rakentamisinstituuttina (). Opetusta annetaan seitsemässä tiedekunnassa. Opiskelijoita on noin 10 000. Yliopiston akateemiseen henkilökuntaan on kuulunut runsas 1 100 ihmistä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Solomjankan piiri Luokka:Kiovan yliopistot ja korkeakoulut
Juuan helluntaiseurakunta

Juuan helluntaiseurakunta on vuonna 1927 perustettu kouvolalainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan puheenjohtaja on Antero Kallinen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Juuan Rostuvissa Sairaalantiellä. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja Sanan ja rukouksen iltojen lisäksi lapsi- ja nuorisotyö sekä laitosvierailut. == Historia == Helluntaiherätyksen toiminta Juuassa alkoi vuonna 1920. Metsänhoitajiksi lukevat metsätieteen ylioppilaat Eino Ilmari Manninen ja Gustaf Aadolf Pekuri saapuivat paikkakunnalle suorittamaan opintoihin kuuluvaa metsäharjoittelua. Heidän työnsä tuloksena synty Pohjois-Karjalan maakunnan vanhin, Juuan helluntaiseurakunta. Juuan helluntaiseurakunta perustettiin 2. lokakuuta 1927. Perustava kokous pidettiin Juuanjärven takana sijaitsevassa Keträvaaran talossa. Seurakunnan nimeksi tuli Saaron -seurakunta. Seurakunnan työntekijäksi asetettiin Eemil Timonen. 25. helmikuuta 1934 seurakunnan nimi muutettiin Siion -seurakunnaksi ja samana vuonna Väinö A. Wäyrynen nimitettiin seurakunnan johtajaksi. Hän toimi tehtävässä aina vuoteen 1974 asti, jolloin hän kuoli. Vuonna 1969 seurakunnan nimi muutettiin helluntaiseurakunnaksi. Seurakunta sai ensimmäisen rukoushuoneensa 1951 ja seuraavan vuonna 1992. Väinö A. Wäyrynen toimi saarnaajana oman toimen ohessa. Päätoimisina saarnaajina ovat toimineet Tauno Sorjonen (1951–1955), Tauno Turunen (1961–1965) ja Pekka Salenius (1966–1969). Martti Lehikoinen toimi saarnajana ja seurakunnan johtajana 1974–1998. Evankelistoina ovat toimineet Rauha Henttonen (1948–1954) sekä Raili Juntunen ja Heidi Joensuu (1976–1977). == Katso myös == * Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista * Helluntaiherätys Suomessa == Lähteet == Luokka:Juuka Luokka:Suomen helluntaiseurakunnat