EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Alberto Bachelet

Alberto Arturo Miguel Bachelet Martínez (s. n. 1922 – 12. maaliskuuta 1974) oli Chilen ilmavoimien prikaatikenraali. Hän vastusti kenraali Augusto Pinochetin vallankaappausta, jolloin hänet vangittiin. Hän kuoli muutamien kuukausien kidutuksen jälkeen sydänkohtaukseen maaliskuussa 1974. Alberto Bachelet oli naimisissa antropologi Ángela Jeria Gómezin kanssa. Heidän tyttärensä Michelle Bachelet on Chilen entinen presidentti. Luokka:Chileläiset kenraalit Luokka:1920-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Mitridate, re di Ponto

Mitridate, re di Ponto (), KV 87 / 74a, on Wolfgang Amadeus Mozartin neljätoistavuotiaana säveltämä opera serian tyylilajiin kuuluva ooppera. Sen libreton on kirjoittanut Vittorio Amedeo Cigna-Santi pohjautuen Jean Racine'en tragediaan Mithridate. Teos kantaesitettiin Milanossa tapaninpäivänä 1770. == Oopperan synty == Mozart ja hänen isänsä tekivät kaikkiaan kolme Italian matkaa. Oltuaan ensimmäisellä matkalla jo lähes kahdeksan kuukautta he asettuivat 10. elokuuta 1770 lähelle Bolognaa sotamarsalkka Pallavicinin maatilalle. Siellä isä toipui puolentoista kuukauden takaisen vaunuonnettomuuden aiheuttamista vammoista ja poika alkoi säveltää Mitridate, re di Pontoa. Mozartit saapuivat Milanoon 18. lokakuuta (eräiden lähteiden mukaan vasta 1. joulukuuta), jolloin Wolfgang alkoi muokata laulajien aarioita heidän toivomustensa mukaan. Oopperan erittäin menestyksekkäässä kantaesityksessä Milanon Teatro Regio Ducalessa 26. joulukuuta 1770 oli hieno miehitys ja ajankohtaan nähden suuri 56 soittajan orkesteri. Mozart johti itse ensi-illan ja kaksi seuraavaa esitysta soittaen samalla cembaloa. Esitys kesti kolmen väliaikabaletin kanssa yhteensä kuusi tuntia. == Henkilöt == * Arbate, Nymfean kuvernööri – sopraano (kastraatti) (kantaesityksessä Pietro Muschietti) * Xifares, Mitridateen poika – sopraano (kastraatti) (Pietro Benedetti) * Aspasia, Mitridateen puoliso, kuningatar – sopraano (Antonia Bernasconi) * Farnaces, Mitridateen vanhin poika – altto (kastraatti) (Giuseppe Cicognani) * Marcius, Rooman legioonan upseeri – tenori (Gasparo Bassano) * Mitridates, Pontoksen kuningas – tenori (Guglielmo d'Ettore) * Ismene, parthialainen prinsessa – sopraano (Anna Francesca Varese) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Aarioita The Aria Database -sivustolla * Libretto OperaGlass-sivustolla Luokka:Italiankieliset oopperat Luokka:Wolfgang Amadeus Mozartin oopperat Luokka:1770-luvun musiikkiteokset
Sigmund Jähn

thumb|Sigmund Jähn vuonna 2004 Sigmund Werner Paul Jähn (13. helmikuuta 1937 Morgenröthe-Rautenkranz, Saksi – 21. syyskuuta 2019 Strausberg) oli ensimmäinen saksalainen avaruuslentäjä. Kansakoulun käytyään Jähn opiskeli kirjanpainajaksi. Asepalveluksen hän suoritti DDR:n ilmavoimissa. Tämä johti uraan ja muun muassa Neuvostoliitossa tapahtuneeseen lennonopettajan koulutukseen. Jähn opiskeli Moninossa Juri Gagarinin nimeä kantavassa sotilasakatemiassa 1966–1970. Vuosina 1970–1976 Jähn toimi DDR:n ilmavoimien lentoturvallisuustarkastajana. 25\. marraskuuta 1976 Jähn ja Eberhard Köllner valittiin Interkosmos-ohjelman puitteissa kosmonauttikoulutukseen Tähtikaupunkiin. Hän lensi 26. elokuuta 1978 Sojuz 31 -avaruusaluksella Valeri Bykovskin kanssa Saljut 6 -avaruusasemalle. Lento kesti 3. syyskuuta 1978 asti eli noin kahdeksan vuorokautta. Aluksen lasku oli niin kova, että Jähn sai selkävamman. Hän sai tittelin ensimmäinen saksalainen avaruuslentäjä heti lennon aikaan, joka oli harvinaista, sillä yleensä Itä-Saksa käytti termiä DDR:läinen saksalaisen sijaan. Jähn toimi myöhemmin myös Saksan DLR:n ja ESAn puitteissa avaruustoiminnassa. Hän siirtyi eläkkeelle vuonna 2002. Jähn oli naimisissa, ja perheessä oli kaksi lasta. Hän asui Strausbergissa ja hänen harrastuksiinsa kuuluivat lukeminen ja metsästys. Asteroidi 17737 nimettiin Sigmund Jähniksi vuonna 2001. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Biographie bei der Deutschen Raumfahrtausstellung *Horst Hoffmann: Sigmund Jähn. Der fliegende Vogtländer. Das Neue Berlin, Berlin 1999 ISBN 3-360-00848-0 (autorisierte Biographie) *Horst Hoffmann: Die Deutschen im Weltraum. Zur Geschichte der Kosmosforschung und Raumfahrt in der DDR. Vorwort von Sigmund Jähn, Edition Ost 1998 ISBN 3-932180-49-6 * Sigmund Jähn, Erlebnis Weltraum, Militärverlag der DDR, Berlin 1983 Luokka:Itäsaksalaiset avaruuslentäjät Luokka:Saksalaiset kenraalit Luokka:Saksalaiset lentäjät Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Susana Feitor

Susana Feitor (s. 28. tammikuuta 1975 Alcobertas, Portugali) on portugalilainen kävelijä. Feitor voitti nuorten maailmanmestaruuden 1990 Plovdivin nuorten MM-kisoissa 5 000 metrin kävelyssä. Seuraavana vuonna hän voitti matkalla sisäratojen EM-hopeaa ja sijoittui Tokion MM-kisoissa 10 kilometrin maantiekävelyssä seitsemänneksitoista. 1993 hän voitti 5 000 metrillä sisäratojen Euroopan mestaruuden ja käveli Stuttgartin MM-kisoissa 10 kilometrillä yhdenneksitoista. Hän voitti nuorten MM-hopeaa Lissabonin nuorten MM-kisoissa 1994 5 000 metrillä. Vuonna 1995 hän oli 10 kilometrillä kuudestoista kävelyn maailmancupissa ja seitsemästoista Göteborgin MM- kisoissa. Feitor sijoittui 1996 kävelyn Euroopan cupissa kolmanneksi ja Atlantan olympialaisissa kolmanneksitoista ajalla 44.24. 1997 hän käveli pronssille Turussa alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa ja oli 10 000 metrin ratakävelyssä yhdestoista Ateenan MM-kisoissa. Hän voitti EM-pronssia Budapestin EM-kisoissa 1998. Feitor käveli 1999 20 kilometrin maantiekävelyssä kävelyn maailmancupissa yhdeksänneksi ajalla 1.30.13 ja Sevillan MM-kisoissa neljänneksi. Hän oli Sydneyn olympialaisissa 2000 neljästoista ja voitti maansa sisäratojen mestaruuden 3 000 metrillä vuosina 2001 sekä 2002. Kävelyn maailmancupissa hän oli 2002 neljästoista. 2003 hän voitti maansa mestaruuden sisäradoilla 3 000 metrillä ja ulkoradoilla 10 000 metrillä. Kävelyn Euroopan cupissa hän oli viides ajalla 1.29.08 ja Pariisin MM-kisoissa yhdeksäs. Hän voitti 2004 Portugalin mestaruuden 20 kilometrin kävelyssä ja sijoittui Ateenan olympialaisissa matkalla kahdenneksikymmenenneksi. Helsingin MM- kisoissa 2005 Feitor voitti MM-pronssia ajalla 1.28.44. Seuraavana vuonna hän oli Göteborgin EM-kisoissa neljästoista. Osakan MM-kisoissa 2007 Feitor oli viides. Kävelyn maailmancupissa 2008 hän oli kymmenes, kuten myös Berliinin MM-kisoissa 2009. Kävelyn maailmancupissa 2010 hän oli kuudestoista. Seuraavan vuoden Daegun MM-kisoissa hän sijoittui kuudenneksi. ==Ennätykset== * Puolimaraton: 1.28.50 (2006) * 3 000 metrin ratakävely: 12.08,30 (2001) * 5 000 metrin ratakävely: 20.40,24 (2001) * 10 000 metrin ratakävely: 44.07,80 (2003) * 10 kilometrin maantiekävely: 42.39 (2001) * 20 000 metrin ratakävely: 1.29.36,4 (2001) * 20 kilometrin maantiekävely: 1.27.55 (2001) ==Saavutuksia== * MM-pronssi 2005 * Nuorten maailmanmestaruus 1990 * 14. kesäolympialaisissa 2000 ==Lähteet== * Luokka:Portugalilaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Guidobaldo del Monte

Guidobaldo del Monte (11. tammikuuta 1545 Pesaro, Italia – 6. tammikuuta 1607 Montebaroccio, Italia myös Guidobaldi tai Guido Baldi), Markiisi del Monte oli italialainen matemaatikko, filosofi ja astronomi. Hänen isänsä Ranieri oli Urbinon johtavasta perheestä. Urbinon herttua Guidobaldo II antoi Ranierille del Monden markiisin arvon, jonka Guidobaldo sitten peri. Guidobaldo opiskeli matematiikkaa Padovan yliopistossa. Hän kehitti teknisen piirtämisen laitteen, jolla saattoi piirtää säännöllisen monikulmion ja jakaa viiva halutun pituisiin janoihin. Nämä ominaisuudet sisältyivät sittemmin Galilein harppiin. Guidobaldo avusti Galileita tämän akateemisella uralla. ==Aiheesta muualla== * O'Connor, John J., and Edmund F. Robertson. "Guidobaldo del Monte". MacTutor History of Mathematics archive. Del Monte, Guidobaldo Del Monte, Guidobaldo Del Monte, Guidobaldo
SRO

SRO voi tarkoittaa seuraavia asioita: * strontiumoksidi (SrO), epäorgaaninen ioniyhdiste * SRO Motorsports Group (ent. Stéphane Ratel Organisation), moottoriurheilujärjestö * Suomen Raamattuopisto * Suomen Ratsastusopisto * Lyhenne Internet-pelistä Silkroad Online. * SRO merkitsee myös Standing Room Only, jota lyhennettä käytetään amerikkalaisten lipunmyyntipisteiden luona kertomassa, että jäljellä on pelkkiä seisomapaikkoja.
Krak des Chevaliers

Krak des Chevaliers (”ritarien linnoitus”) on johanniittojen 1100-luvulla rakentama linnoitus läntisessä Syyriassa lähellä Libanonin rajaa. Linna rakennettiin strategisesti tärkeän solan puolustamiseksi, ja se pysyi pitkään valloittamattomana. Linna sijaitsee 650 metriä korkealla Homsin kukkulalla Tripolista itään. Alkuperäisen linnoituksen oli rakentanut Aleppon emiiri vuonna 1031, mutta Toulousen kreivi Raimund IV valloitti sen ensimmäisen ristiretken aikana 1099. Tripolin kreivi antoi linnan vuonna 1144 johanniitoille, jotka laajensivat sen ristiretkeläisten suurimmaksi ja vahvimmaksi varustukseksi Pyhällä maalla. Krak des Chevaliersin ulkomuurista rakennettiin kolme metriä paksu, ja linnaan pystytettiin seitsemän vankkaa vartiotornia. Yhdessä torneista asui johanniittain suurmestari. Muslimit piirittivät linnaa useita kertoja, muiden muassa Saladin vuonna 1188. Linnaa ei pystytty kuitenkaan valloittamaan. Lopulta Egyptin ja Syyrian sulttaani Baibars onnistui linnan valloituksessa vuonna 1271. Krak des Chevaliers on edelleen hyvässä kunnossa, ja se on erinomainen esimerkki keskiaikaisesta linnoitusrakentamisesta. Linna kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. == Aiheesta muualla == * Crac des Chevaliers ja Qal’at Salah El-Din Unescon verkkosivuilla Luokka:Syyrian linnat Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Syyriassa Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Conqueror (panssarivaunu)

FV214 Conqueror (virallisesti Tank, Heavy No. 1, 120 mm Gun, Conqueror) oli Ison-Britannian vuosina 1955–1966 käyttämä raskas panssarivaunu. Se kehitettiin Neuvostoliiton Josif Stalin 3 -vaunun vastineeksi. Vaunu oli tarkoitettu täydentämään ja tukemaan Centurion-vaunuja. 120 mm rihlattu tykki ja erillinen hylsy-ammus-malli suunniteltiin Yhdysvalloissa, jonka M103 käytti samaa tykkiä. Conqueror oli massaltaan 66 tonnia, mutta tehokkaan moottorin ansiosta teho-paino-suhde ja huippunopeus olivat samaa luokkaa kuin Centurion- vaunulla. Kallistettu panssarointi antoi parhaimmillaan 178 mm vastaavan suojan. Suurempikaliiperinen tykki paransi läpäisyä etenkin pitkillä etäisyyksillä verrattuna Centurionin 20-paunaiseen pääaseeseen. Tykin käyttämä kaksiosainen ammus hidasti väistämättä tulinopeutta. Toisin kuin Conquerorissa, yhdysvaltalaisessa M103:ssa käytettiin kahta lataajaa tämän kompensoimiseksi. Lisäksi vaunuun mahtui vain 35 ammusta. Vaunu menetti merkitystään kuin Centurioniin asennettiin vuodesta 1959 eteenpäin Vickers 105 mm L7 -tykki. Conquerorissa vaunun komentajalla oli kääntyvä kupoli, jolla hän pystyi itsenäisesti hakemaan kohteita, mittaamaan etäisyyden stereoetäisyysmittarin avulla ja osoittamaan kohteen ampujalle. Teoriassa ampuja olisi tähdännyt ja hyökännyt kohteen kimppuun sillä aikaa kun komentaja olisi hakenut seuraavaa kohdetta. Samaa järjestelmää käytettiin jo saksalaissa vaunuissa toisessa maailmansodassa. Myös neuvostoliittolaiset ottivat sen käyttöönsä kaikissa sodan jälkeisissä vaunuissa, tosin järjestelmä ei sisältänyt etäisyysmittaria. ==Kehitys== Conquerorin runko oli A45 Infantry Support Tank -projektista, joka aloitettiin 1944 pian A41 Centurionin jälkeen. Sodan jälkeen kehitystyö suuntautui FV 200 "Universal Tank" -projektiin, jossa samaa runkoa oli tarkoitus hyödyntää useissa käyttötarkoituksissa: miehistönkuljetusvaunussa, telatykeissä ja kolmentyyppisessä panssarivaunussa. Yksi kehitettävä vaunu oli 55-tonninen FV201 20-paunaisella tykillä. Vuonna 1949 päätettiin vaunuun asentaa 120 mm tykki, mikä viivytti projektia. Vuoden 1952 aikana asennettiin FV 201 -runkoon Centurion Mk 2 -torni 17-paunaisella tykillä, jolloin syntyi FV 221 Caernarvon Mark I. Näitä vaunuja rakennettiin 21 kappaletta 20-paunaisella tykillä varustettuna nimellä Caernarvon Mk II. Tämä vaunu toimi lähinnä koealustana, koska Centurion käytti jo samaa aseistusta. Ensimmäinen Conqueror valmistui 1955 ja osa Caernarvon-vaunuista päivitettiin Conqueroreiksi. ==Variaatiot== *FV222 Conqueror (engl. Armoured Recovery Vehicle) (ARV) Mk 1 **8 valmistettiin *FV222 Conqueror ARV Mk II **20 valmistettiin **Paino: 20 tonnia **Vinssin kapasiteetti: 45 tonnia == Lähteet == * Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan raskaat panssarivaunut
Metsämaitikka

Metsämaitikka (Melampyrum sylvaticum) on ruohovartinen puoliksi loisena elävä pieni kasvi. Se saa energiaa sekä yhteyttämällä että muilta kasveilta, kuten kuuselta ja mustikalta. Sitä esiintyy mustikkatyyppiin kuuluvilla tuoreilla kankailla. == Ulkonäkö ja koko == Metsämaitikka kasvaa 10–30 cm pitkäksi ja kukkii heinä-elokuussa. Kapeat lehdet sijaitsevat pareittain ja kukat lehtihangoissa. Kukka on kokonaan tummankeltainen, tummempi kuin kangasmaitikka. Lehdet sijaitsevat varressa vastakkain ja ne ovat muodoltaan lähes tasasoukkia. Lehtiruodit ovat lyhyitä. Kukat ovat toispuoleisesti kääntyneitä ja ne ovat muodoltaan lyhyttorvisia, vastakohtaisia ja kaksihuulisia. Hedelmät ovat kotia ja ne ovat muodoltaan soikeita, litteitä ja suippokärkisiä. == Elinympäristö == Metsämaitikka viihtyy tuoreissa metsissä ja tienvarsilla. Sen kasvupaikat ovat kosteampia kuin kangasmaitikan. == Levinneisyys == Metsämaitikkaa tavataan sekä Pohjoismaissa että paikoin Etelä- Euroopassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Suomen Lajitietokeskus: Metsämaitikka (Melampyrum sylvaticum) *Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Metsämaitikka (Melampyrum sylvaticum) *Luontoportti: Metsämaitikka (Melampyrum sylvaticum) Luokka:Maitikat
Andrei Okounkov

Andrei Jurjevitš Okounkov () (s. 1969) on matemaatikko, joka työskentelee esitysteorian parissa ja sen sovelluksissa algebralliseen geometriaan, matemaattiseen fysiikkaan, todennäköisyyslaskentaan ja erikoisfunktioihin. Okounkov suoritti tohtorin tutkinnon Moskovan yliopistossa vuonna 1995 Alexander Kirillovin ohjauksessa. Hän on ollut professori Princetonin yliopistossa vuodesta 2002 lähtien ja oli sitä ennen apulaisprofessori Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Vuonna 2006 Okounkov palkittiin 25. kansainvälisessä matemaatikkokonferenssissa Madridissa, Espanjassa Fieldsin mitalilla ”saavutuksista todennäköisyyslaskennan, esitysteorian ja algebrallisen geometrian yhdistämisessä”."Information about Andrei Okounkov, Fields Medal winner", ICM Press Release ==Työ== Okounkov on työskennellyt äärellisten symmetristen ryhmien esitysteoriaa, tason osituksia ja kvanttikohomologiassa kompleksitason pisteiden Hilbertin skeemoja. Hilbertin skeemoja hän on tutkinut yhdessä Rahul Pandharipanden kanssa. Okounkov on esittänyt yhdessä Pandharipanden, Nikita Nekrasovin ja Davesh Maulikin kanssa tunnettuja otaksumia liittyen Gromov-Witten invariantteihin ja Donaldson- Thomas invariantteihin. Okounkovin Erdős-luku on enintään kolme hänen tutkittuaan Anatoly Vershikin kanssa Freimanin lausetta. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Andrei Okounkov vanha kotisivu Berkeleyssä * EMS Prize 2004 kunniamaininta * Fields Medal kunniamaininta * Andrei Okounkovin artikkeleja Arxivissä * Päivän Princetonin yliopistolainen * Okuonkov BBC:ssä Luokka:Venäläiset matemaatikot Luokka:Venäläiset professorit Luokka:Princetonin yliopiston professorit Luokka:Fieldsin mitalistit Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eva-Stina Byggmästar

Eva-Stina Byggmästar (s. 1967 Pietarsaari) on suomenruotsalainen runoilija. Vuonna 2011 Byggmästar oli ehdolla Runeberg-palkinnon saajaksi runoteoksellaan Vagga liten vagabond (Söderströms). Vuonna 2014 Byggmästarille myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha vuoden 2015 alusta alkaen. Byggmästar asui monta vuotta Ruotsissa. Nykyään hän kuitenkin asuu taas Suomessa. Hän ei juuri näyttäydy julkisuudessa eikä anna haastatteluja. == Teokset == * I glasskärvornas rike 1986 * Amuletten 1987 * Spiralens form 1988 * Drivkrafter 1990 * För upp en svan 1992 * Framåt i blått 1994 * Bo under ko 1997 * Den harhjärtade människan 2001 * Näckrosön 2003 * Knoppar, blommor, blad och grenar 2005 * Älvdrottningen 2006 * Men hur små poeter finns det egentligen 2008 * Vagga liten vagabond 2010 * Min amatörbotaniska självbiografi 2012 * Den skrattande rosen 2013 * Locus amoenus 2013 * Barrskogarnas barn 2014 * I tvillingarnas tecken 2015 ===Suomennoksia=== * * == Palkinnot == * Lars Englunds stiftelse -palkinto 1991 * Svenska litteratursällskapet i Finlandin palkinto 1993 * Finlands Rundradio -palkinto 1995 * Tanssiva karhu -palkinto 1995 * Sveriges Radios Lyrikpris -palkinto 1998 * Svenska Akademien -palkinto 2001 * Svenska Litteratursällskapet -palkinto 2002 * FST:n kirjallisuuspalkinto 2006 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Byrggmästar Kirjasampo.fi:ssä * Eva-Stina Byggmästarin runoja Electric Verses -verkkoantologiassa Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Askelmittari

Askelmittari tai pedometri on laite, joka laskee käyttäjänsä ottamia askelia. Nykyisin laitteet ovat yleensä paristokäyttöisiä ja elektronisia. Varhaisemmat askelmittarit toimivat mekaanisesti. Käyttäjän liikkuessa askelmittari tunnistaa kävely- tai juoksuaskeleet ja laskee otettujen askelten lukumäärän. Askelten lukumäärän sekä arvioidun askelpituuden perusteella laite voi myös laskea, kuinka pitkän matkan käyttäjä on kävellyt tai juossut. Joihinkin askelmittareihin voi syöttää myös esimerkiksi käyttäjän pituuden, iän ja painon, jolloin laite arvioi liikkumiseen kulutetun energian määrän. Laitteet voivat toimia motivaattorina terveellisiin elämäntapoihin kannustaen ihmisiä liikkumaan enemmän. Modernimmat askelmittarit toimivat mekaanis-elektronisen anturin avulla, joka mittaa kiihtyvyyttä. Luokka:Mittalaitteet
Eiri

Eiri Oy oli lahtelainen Eino Riihelän vuonna 1944 perustama perheyritys, joka käsitti valokuvien kehityspalvelun sekä Konica Minolta -kameroiden maahantuonnin Suomeen. Sillä oli myös PIK-20-purjelentokoneiden valmistusta. Eiri asetettiin konkurssiin 16. marraskuuta 2005 sen omasta pyynnöstä. Tätä ennen yritys oli hakeutunut velkasaneeraukseen marraskuussa 2004. Eirin suurimmat velkojat olivat Nordea, Finnvera, Konica-Minolta sekä verottaja. Velkojen määrä oli yhteensä 12,5 miljoonaa euroa. Työntekijöitä oli 115. Konkurssipesän palveluksessa jatkoi 85 henkilöä, joista 65 valmistuksen puolella tuotannossa. Eirissä tehtiin 40 000 000 valokuvaa vuodessa. Eiri Oy ajautui konkurssitilaan lähinnä digitaalisten kameroiden yleistymisen vuoksi. Yrityksen kuvankehitysliiketoiminta ja tukkukauppa siirtyi Eirikuva Digital Image Oy Ab:lle tuotemerkkeineen. Kehystehtaan toiminta siirtyi Eiri Kehykset Oy Ab:lle. Suurkuvatulosteita ja offsetpainotöitä tehnyt, samaan konserniin kuulunut EiriPrint Oy (Ent. Jarkoskuva) siirtyi liiketoimintakaupalla Tähtityöt Oy:lle. Suomessa yhtiön kuvatuotteita myydään ja markkinoidaan Eirikuva-tuotemerkin alla. Eirikuva on tuttu ja tunnettu valokuvien merkkituote ja niiden valmistus on jatkunut Suomessa vuosikymmenien ajan. Kesällä 2012 mainostoimistoryhmä Zeeland Oy myi osan Eirikuvan osakkeista Antti ja Arto Kosusen pääosin omistamalle Loreen Oy:lle, Zeeland Oyj jäi uuteen yhtiöön vähemmistöomistajaksi 20 prosentin osuudella.Anna Juvonen: Zeeland sai Eirikuvan kaupaksi, M&M; 13.7.2012 Ifolor osti alkuvuodesta 2014 Eirikuva-tuotemerkin, jolloin tuotanto Eirikuvalla Lahdessa päättyi.http://www.iltalehti.fi/talous/2014030418092405_ta.shtml Eiri Kehykset Oy valmistaa edelleen kehyksiä Lahdessa. ==Eiri-kehykset== Valokuvakehysten valmistaminen aloitettiin Eirikuvassa 1960-luvulla. Toiminta laajeni pian useaan miljoonaan kehykseen vuodessa, materiaaleina muovi, puu ja metalli. Vuonna 2003 Eiri Kehys irrotettiin Eiri Kuvasta ja siitä tehtiin oma yrityksensä Eiri Kehys Oy Ab. Eiri Kehys haki konkurssia vuonna 2012, jolloin yritys myytiin lahtelaiselle yrittäjälle Juha Miikkulaiselle. Vuodesta 2013 kehyksiä on valmistanut ja myynyt Eiri Kehykset Oy. Kehysvalmistus jatkuu, vaikka muu Eirin toiminta Lahdessa lopetettiin Ifolor-kaupan myötä 2014.Juha Miikkulaisen kommentti STT-uutisen Eirikuvan kuvatuotanto päättyy Lahdessa lopussa, Etelä-Suomen Sanomat 4.3.2014. Viitattu 6.3.2014. Kehystuotteista huomattava on ollut ruusukulmakehys. Sen valmistus aloitettiin Saksassa 1957 ja Suomessa 1959. Vuoteen 2002 mennessä tuotetta oli valmistettu jo 7,5 miljoonaa kappaletta. Malli oli pysynyt samanlaisena jo vuodesta 1959.Keskipohjanmaa-lehden artikkeli 2002 käyttäjän Eiri Kehys Facebook- sivulla. Viitattu 11.3.2014 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kotisivut *Eiri Kehykset Oy kotisivut *Eirikuvan historiasivut (Internet Archivessa, tallennettu 6.3.2013) Luokka:Entiset suomalaiset valokuvausalan yhtiöt Luokka:Valokuvausalan tuotemerkit Luokka:Lahtelaiset yritykset Luokka:Entiset suomalaiset perheyritykset
Skipp Sudduth

Robert Lee Sudduth IV (s. 23. elokuuta 1956 Wareham, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen teatteri-, televisio- ja elokuvanäyttelijä. Sudduth tunnetaan roolistaan elokuvassa Ronin ja televisiosarjasta Hädän hetkellä, jossa hän näytteli konstaapeli John Sullivania. Sudduth on myös ohjannut Hädän hetkellä- ja Teho-osasto-sarjojen jaksoja. Sudduth kävi George Washington High Schoolia, josta valmistui 1976. Lääkärinuraa suunnitellut Sudduth sai loppututkinnon biologiassa Hampden-Sydney Collegesta työskenneltyään vuoden sairaalan ensiavussa. Tässä vaiheessa hän päätti jättää lääketieteellisen uransa ja luki itselleen tutkinnon teatterialalla Virginian yliopistossa. Hän vaikutti muun muassa Chicagon Steppenwolf Theatre Companyssä esiintyen useissa heidän näytelmissään. Monilahjakas Sudduth on myös laulaja- lauluntekijä, hänen akustista rokkia soittava yhtyeensä Minus Ted on julkaissut kaksi albumia. Hän on myös stand-up-koomikko ja ääninäyttelijä. Sudduth on ollut naimisissa ja eronnut kaksi kertaa. Hän asuu New Yorkissa. == Valikoitu filmografia == * Eraser – suojelija (1996) * Cosby (televisiosarja) (1996) * Kylmä rinki (televisiosarja) (1997–1998) * Ronin (1998) * Hulluna sinuun (televisiosarja) (1998) * Kova laki (televisiosarja) (1999–2005) * Hädän hetkellä (televisiosarja) (1999–2005) * Kova laki: Erikoisyksikkö (televisiosarja) (2005) == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Normaaliobjektiivi

Normaaliobjektiivi on kamerassa objektiivi, jonka polttoväli on suurin piirtein valaistavan filmiruudun tai (täys)kennon lävistäjän suuruinen. Esimerkiksi kinofilmissä, jonka ruudun korkeus on 24 mm ja leveys 36 mm, on ruudun lävistäjä (24 mm)² + (36 mm)² = 1 872 mm², josta neliöjuuri on 43,2666 mm. Näin ollen noin 43 mm:n tai yleisemmin ottaen jopa 50 mm:n polttovälin objektiivia pidetään normaaliobjektiivina 35 mm:n kinofilmikamerassa. Normaaliobjektiivilla valoa kokoava linssiryhmä pystytään sijoittamaan melko optimaalisen etäisyyden päähän tarkennustasosta (kennosta tai filmistä) jolloin polttoväliä muuttavia lisälinssiryhmiä sen eteen tai taakse ei tarvita. Tämän vuoksi objektiivin rakenne voidaan tehdä melko yksinkertaiseksi ja normaaliobjektiivien piirto-ominaisuudet ovat kohtalaisen hyviä. Normaaliobjektiivi ei yleensä myöskään vääristä kuvaa laajakulmaobjektiivin tapaan supistamalla kuvan reunoja eikä kauko-objektiivin tapaan levittämällä kuvan reunoja. Normaaliobjektiivista saadaan kohtuukustannuksin myös valovoimainen. ==Normaaliobjektiivin käyttötilanteita== Normaaliobjektiiveja käytetään tavanomaisissa kuvaustilanteissa, jossa kuvauskohde ei ole kaukana tai kuvauskohde ei ole poikkeuksellisen suuri. Koska normaaliobjektiiveista voidaan kohtuullisin kustannuksin valmistaa tarkkoja valovoimaisia objektiiveja, ovat valovoimaisimmat normaaliobjektiivit hyviä hämärä- ja yökuvauksissa. Yleisesti tarjolla olevien ja kohtalaisen suosittujen, normaaliobjektiivien aukko voi olla 1/1,8 -polttoväliä. luokka:Objektiivit
Laajakulmaobjektiivi

Laajakulmaobjektiivi on objektiivi, jonka polttoväli on filmialan tai ilmaisinalan lävistäjää lyhyempi. Normaaliobjektiivissa polttoväli on filmialan tai (täys)kennon lävistäjän pituinen. Laajakulmaobjektiivi saattaa vääristää kuvan reunoja todellista pienemmiksi, jolloin muodostuu vaikutelma tynnyrivääristymästä, mikä tarkoittaa sitä, että kuva vaikuttaa keskeltä pullistuneelta niin kuin kyljellään oleva puutynnyri. Laajakulmaobjektiivit ovat polttoväliltään kinofilmikameroissa yleensä 35 mm, 24 mm, 22 mm, 20 mm, 18 mm tai 17 mm. Joskus 35 mm objektiivia pidetään kinofilmikameroissa myös normaaliobjektiivina. Kalansilmäobjektiiveiksi (fisheye) kutsutaan laajakulmaobjektiiveja, joissa tynnyrivääristymää ei yritetäkään vähentää tai miltei poistaa, vaan sen annetaan tarkoituksella olla hyvin suuri, jolloin linssistä voidaan tehdä laajakulmaisempi kuin vääristymäkorjatulla linssillä, ja suuri tynnyrivääristymä toimii myös tehokeinona taiteellisille kuville. Kalansilmäobjektiiveja kutsutaan kalansilmäobjektiiveiksi niiden rungosta pullistuvan linssin kalansilmää muistuttavan muodon vuoksi. Laajakulmaobjektiivi on usein toteutettu niin sanotulla retrofocus- rakenteella, jossa objektiivissa on ensimmäisenä hajottava linssiryhmä ja sen perässä kokoava linssiryhmä. Tällöin koko objektiivin polttovälistä saadaan tehtyä pienempi kuin pelkällä kokoavalla linssiryhmällä vaikka matka linssiltä tarkennustasolle(kennolle tai filmille) olisi pitkä; pelkällä kokoavalla linssiryhmällä linssiryhmä pitäisi sijoittaa polttovälin etäisyyden päähän tarkennustasosta, mikä esimerkiksi järjestelmäkameroissa ei usein onnistuisi peilin takia. ==Laajakulmaobjektiivin käyttötilanteita== Laajakulmaobjektiiveilla voidaan kuvata suuria rakennuksia, toreja, aukioita tai maisemia helposti. Mikäli laajakulmaobjektiivi ei ole riittävän laajakulmainen kuvaamaan koko leveää tarkoitettua kuva-alaa, otetaan kaksi tai useampia kuvia rinnakkain, osittain päällekkäin, ja kuvat liitetään digitaalivalokuvauksessa toisiinsa kuvankäsittelyohjelmalla panoraamakuvaksi. Kenties vielä paremmin laajakulmaobjektiivi sopii läheltä kuvaamiseen: kohteen korostamiseen ja katsojan viemiseen kuvan tapahtumien keskellekenrockwell.com: How to Use Ultra-Wide Lenses. ==Lähteet== Luokka:Objektiivit
Kauko-objektiivi

Kauko-objektiivi eli teleobjektiivi on polttoväliltään filmin tai kennon lävistäjää suurempi. Normaaliobjektiivissa se on lävistäjän pituinen. Kauko- objektiivin kuvakulma on kapeampi kuin normaaliobjektiivin. Yksinkertaisella yhden kokoavan linssiryhmän rakenteella kokoava linssiryhmä pitäisi sijoittaa vähintään objektiivin polttovälin etäisyyden päähän tarkennustasosta (filmi tai kenno), joten tällaisella rakenteella pitkän polttovälin omaavat linssit olisivat pitkiä ja suuria. Kauko-objektiivi on siis yleensä toteutettu rakenteella, jossa ensimmäisenä on valoa kokoava linssiryhmä ja sen perässä valoa hajottava linssiryhmä. Näiden välistä etäisyyttä muuttamalla voidaan objektiivin polttoväliä muuttaa eli toteuttaa objektiiviin zoom. Linssiobjektiivien ohella on olemassa myös katadioptrisia objektiiveja, arkikielessä peilitele, jotka perustuvat peilikaukoputken tavoin kuperan peilin käyttöön, yleensä Maksutov-Cassegrain-optiikalle. Niiden etuna on kompakti koko sekä edullinen hinta ja iso polttoväli. Haittapuolina on huono valovoima sekä kiinteä aukko ja niiden soveltumattomuus zoom-objektiiveiksi. ==Kauko-objektiivin käyttötilanteita== Kauko-objektiiveja käytetään tilanteissa, jossa kuvauskohdetta ei päästä helposti lähelle. Yksi tyypillisimmistä kauko-objektiivien käyttökohteista on luontokuvaus, jossa villieläimiä ei ole helppoa lähestyä, vaan eläintä saatetaan joutua väijymään suojasta. Toinen tyypillinen kauko-objektiivin käyttötilanne on urheilukuvaus. Kauko-objektiivia käytetään myös muun muassa muotokuvauksessa, maisemakuvauksessa ja reportaasikuvauksessa. Useiden harrastajille tarkoitettujen kompaktikameroiden zoom-objektiivi kattaa myös kauko- objektiivin kuvakulmat. Myös harrastajakäyttöön tarkoitettuja järjestelmäkameroita myydään paketteina, joihin kuuluu niin sanotun normaalizoomin lisäksi telezoom. ==Esimerkkejä== * Canon EF 1200 mm f/5.6L USM. Canonin mukaan maailman pisin ja valovoimaisin vaihdettava SLR-kameran automaattitarkenteinen objektiivi. 2x polttovälin pidentimellä 2400 mm f/11.Canonin sivusto * Nikon 2000 mm f/11Pindelski.org * Zeiss Apo Sonnar T* f/4 1700 mm painaa 256 kg ja on tarkoitettu Hasselblad 203 FE -rullafilmikameralleZeiss.com ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Objektiivit
18 mm × 13,5 mm -filmikoko

18 mm x 13,5 mm -filmikoko on kinofilmiä pienempi filmikoko. Sitä kutsutaan myös 4/3-kooksi. Ruutukokoa ei käytetä filmikameroissa, minkä vuoksi se on ainoastaan digitaalikameran valokennon valotusalan mittoja kuvaava koko. Näin ollen sitä verrataan filmikameran filmin valotettavan alueen kokoon, mutta sille ei valmisteta valokuvafilmiä eikä kameroita analogista valokuvausta varten. Syyskuussa 2002 Olympus ja Eastman Kodak ilmoittivat, että ne ryhtyvät käyttämään 4:3-järjestelmää digitaalikameroissa sekä perustivat tätä varten Universal Digital Interchangeable Lens System Forum -nimisen yhteisön eri valmistajien keskuuteen. Tarkoituksena ei ole vain standardoida digitaalikameroiden ilmaisimia, vaan myös ilmaisimen perusteella järjestelmädigitaalikameroiden objektiivit niiden kiinnitystä myöten yhteensopivuuden mahdollistamiseksi eri merkkien valmistajien kesken. Standardin kehittämisessä ovat mukana Kodak, Leica, Olympus, Panasonic, Sanyo, Sigma ja Fujifilm. Etuina järjestelmässä on kinofilmipohjaisiin kokoihin verrattuna ilmaisimen kennon pieni koko, mikä mahdollistaa lyhyemmän polttovälin ja puolestaan pienemmät linssit, objektiivit ja pienikokoisemman kameran. Varsinaisena teknisenä perusteena esitetään se, että laajat CCD- kennot, jotka voisivat lähetä kinokokoa, eivät sovellu hyvin ominaisuuksiltaan 24 mm x 36 mm :ä vastaavaan kokoon, minkä vuoksi pyrkimys tähän tarjoittaa kuvakennojen kehitystä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Imaging Resource: Four Thirds' Redux: Correcting the misconception, 3.19.2002 * Digital Photography Review: Panasonic and Olympus join forces on Four Thirds, 13.1.2005 * Design Headlines: Leica Camera AG Endorses Four Thirds System Standard , 27.2.2006 Luokka:Valokuvafilmiformaatit
Kiev 88

Kiev 88 on neuvostoliittolais-ukrainalainen keskikoon (6 cm x 6 cm) kamera, jonka esikuvana on ollut Hasselblad 1000 -kamera. Kameraa myydään edelleen. ==Aiheesta muualla== *Kiev-Camera Luokka:Filmikamerat
Ursus (Solothurn)

Solothurnin Pyhä Ursus kuoli marttyyrina vuoden 286 vaiheilla Solothurnissa nykyisen Sveitsin alueella. Hän kuului niin sanottuun thebalaiseen legioonaan, joka legendan mukaan kääntyi kristinuskoon ja mestattiin uskonsa takia viimeiseen mieheen. Pyhästä Ursuksesta tuli Solothurnin kaupungin suojeluspyhimys. Sveitsissä suosittu miehennimi Urs lienee hänen perujaan. Esimerkiksi 1400-1500-lukujen taitteessa elänyt, Solothurnissa syntynyt Urs Graf oli pyhimyksen kaima. Luokka:Pyhimykset Luokka:Sveitsiläiset henkilöt Luokka:Kristityt marttyyrit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:280-luvulla kuolleet
Martha Stewart

Martha Stewart (aik. Martha Helen Kostyra, s. 3. elokuuta 1941 Jersey City, New Jersey) on yhdysvaltalainen liikenainen, kirjailija, toimittaja, entinen malli ja kotirouvien asioiden puolestapuhuja. PuolalaissukuinenJones, J. S. (2014). ”Polish Americans”. In T. Riggs (Ed.), Gale Encyclopedia of Multicultural America (3rd ed., Vol. 3, pp. 477–492). Gale Books. Viitattu 1.5.2022. Stewart on saavuttanut merkittävän aseman Amerikan kustannusmarkkinoilla, niin lukuisten kirjojen ja artikkelien kirjoittajana kuin oman kodinhoitoon keskittyvän aikakauslehden toimittajana. Stewartin omaisuuden arvo on lähes miljardi dollaria. Hän on juontanut kahta suosittua televisio-ohjelmaa ja ollut Kmartin mainoksellisena puhenaisena. Hän istui viisi kuukautta vankilassa saatuaan tuomion talousrikoksista vuonna 2004. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset toimittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Daytime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jaime Diaz Studio

Jaime Diaz Studio on piirrosstudio, jossa on tehty sekä sarjakuvia että animaatioita Disneyn eläinmaailmaan liittyvistä, mutta myös muistakin Disney- aiheista. Disneyn lisäksi studio teki töitä myös esimerkiksi Hanna- Barberalle.Akuankka.fi: Mikä ihmeen Jaime Diaz Studio? Viitattu 7.2.2015. Studion perusti Jaime Diaz Buenos Airesiin Argentiinaan vuonna 1975. Studio oli sarjakuvatarinoiden päätoimittaja ulkomaille vuosina 1975-1989\. Animaatioista tuotannossa ovat olleet esimerkiksi Ankronikka ja Looney Tunes. Esimerkiksi Wanda Gattino ja José Massaroli ovat työskennelleet studiossa. ==Lähteet== * Inducks ===Viitteet=== Luokka:Animaatiostudiot Luokka:Disneyn sarjakuvien tekijät Luokka:Argentiinalainen sarjakuva Luokka:Argentiinalaiset yritykset
Bertrand Barère de Vieuzac

Bertrand Barère de Vieuzac (10. syyskuuta 1755 Tarbes – 15. tammikuuta 1841 Tarbes) oli ranskalainen vallankumouksellinen, alun perin toulouselainen asianajaja. Vallankumouksen puhjetessa hän oli pikkuvirkamies Tarbesissa Pyreneillä. Barère oli perustuslakia säätävän kansalliskokouksen jäsen. Hän perusti vallankumouksen ensimmäisen päivälehden Point du Jourin (Päivännousu). Sittemmin hänestä tuli konventin jäsen. Hän oli hurmehenkinen kaunopuhuja, joka sai terrorin aikana liikanimen "Giljotiinin Anakreon", ja tarkkaan harkitsevana juonittelijana hän pääsi keskustan johtajaksi, mikä merkitsi vaikutusvaltaista asemaa. Kuningasta tuomittaessa hän oli konventin puhemies. Kyseessä oli sama kuningas, jolle Barère oli aikaisemmin vaatinut kultaista valtaistuinta. Barère siirtyi Vuoripuolueeseen, kun puolue näytti voittavan. Hän myötäili taitavasti kulloinkin voitolla ollutta ja käänsi takkinsa tarpeen mukaan – kuitenkin niin taitavasti, ettei kukaan huomannut. Barère muun muassa kirjoitti käytetyn kirjekuoren kääntöpuolelle Dantonin pidätysmääräyksen, jonka huomattavimmat vallankumousjohtajat – Billaud-Varenne, Vadier, Carnot, Le Bas, Saint-Just, Couthon, Robespierre ja Barère itse – allekirjoittivat. Kuori on säilynyt Ranskan valtionarkistossa. Barère kuului yhteishyvän valiokuntaan ja tavallisesti esitteli sen raportit konventille. Hän otti osaa Robespierren kukistamiseen ja onnistui täten säilyttämään päänsä, mutta sai karkotustuomion terrorin johtajiin kuuluvana, sillä häntä pidettiin mitättömänä juoksupoikana, joka ei ansainnut mestausta. Barère onnistui pakenemaan ja pääsi osalliseksi yleisestä armahduksesta; Napoleonin noustua valtaan hän totesi olevansa epäsuosiossa. Palaavat Bourbonit karkottivat vuonna 1815 Barèren maasta kuninkaanmurhaajana. Vuonna 1830 hän palasi ja sai pienehkön poliisipäällikön viran synnyinkaupungissaan Tarbesissa Pyreneillä. Sitä hän hoiti elämänsä viimeisen vuosikymmenen. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset poliitikot Luokka:Ranskan suuren vallankumouksen henkilöt Luokka:Vuonna 1755 syntyneet Luokka:Vuonna 1841 kuolleet
Fryygialaismyssy

Fryygialaismyssy on punainen, suippo villamyssy, jota Rooman valtakunnassa käytettiin vapautettujen orjien tunnuksena nimellä pilleus ja Ranskan suuressa vallankumouksessa vuosina 1789–1799 vallankumouksen ja jakobiinien tunnuksena. Smurffeilla on fryygialaismyssy. Muinainen Fryygia oli nykyisen Turkin alueella. Kuningas Midas on tunnetuin fryygialainen. == Ranskan suuri vallankumous == Merimiehet ja työläiset alkoivat käyttää myssyä päähineenään 1600–1700-luvuilla. Eräs jakobiiniklubin historiaa tunteva jäsen huomasi, että tähän työläispäähineeseen liittyi heidän kannaltaan sopiva vertauskuvallinen sivumerkitys. Siispä klubi teki fryygialaismyssystä jäsentunnuksensa: myssyyn liitettiin pyöreä trikolorikokardi, ja nopeasti päähineestä tuli koko vallankumouksen symboli. == Myöhempi aika == Päähineen yleisempi käyttö hiipui vallankumouksen loputtua. Merimiehet käyttivät sitä ilman kokardia hajanaisesti aina Krimin sotaan asti. Silloin sen tilalle alkoi vähitellen tulla pyöreä matalakupuinen merimieslakki, puhekielessä ”käpsä”. Toisaalta pystylierinen kokovalkoinen päähine, niin sanottu jolla, tuli varsin suosituksi. Fryygialaismyssyn typistetystä versiosta tuli paljon myöhemmin aluksi kypäräsukeltajien epävirallinen ammattitunnus. Toisen maailmansodan aikana paineilmalaitteiden keksijä Jacques Cousteau otti tämän version oman ryhmänsä tunnukseksi. Päähinettä osittain muistuttava sieni, suippumadonlakki (Psilocybe semilanceata), on saanut englanninkielisen nimensä (”liberty cap”) suoraan fryygialaismyssyltä. == Vapauden jumalatar, Marianne ja Columbia == Pilleus-hattu vapautettujen orjien tunnuksena liitettiin vapauden jumalattareen (Libertas), ja siksi häntä esittävät symboloivat Marianne ja Columbia, Ranskan ja Yhdysvaltojen henkilöitymät käyttävät sitä. == Vaakunamyssy == Myssy on kolmen maan, Argentiinan, Nicaraguan ja Kolumbian, vaakunassa, minkä selittää sen käyttö vapautettujen orjien symbolina. Coat of arms of Argentina.svg|Argentiinan vaakuna Coat of arms of Nicaragua.svg|Nicaraguan vaakuna Coat of arms of Colombia.svg|Kolumbian vaakuna == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Päähineet Luokka:Ranskan suuri vallankumous Luokka: Sukellus
Musta jalokivi

Musta jalokivi on Mikko Kuustosen vuonna 1991 julkaistu studioalbumi. Levyä pidetään yleisesti Kuustosen ensimmäisenä varsinaisena soololevynä, vaikka hän on julkaissut omalla nimellään levyn Jää kuuntelemaan jo vuonna 1979. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Tekijät == * Mikko Kuustonen - Laulu, huuliharppu * Olli Haavisto - Dobro, pedal steel, akustinen kitara, kissalauta, kitara, soolokitara * Maarit Hurmerinta - Taustalaulu * Esa Kaartamo - Akustinen kitara, mandoliini, flyygeli, taustalaulu, Leslie-kitara, tamburiini, Jupiter 8, kitara * Kim Lönnholm - Taustalaulu, akustinen kitara * Masa Maijanen - Basso, akustinen kitara * Anssi Nykänen - Rummut, maracasit, esipuhe, congat * Hessu Silvennoinen - Soolokitara * J-P Virtanen - Hammond == Aiheesta muualla == * Musta jalokivi discogs.com -sivustolla Luokka:Mikko Kuustosen albumit Luokka:Vuoden 1991 albumit Luokka:Esa Kaartamon tuottamat albumit
Monodia

Monodia on harmonialla säestettyä yksiäänistä laulua, joka kehittyi renessanssipolyfoniasta. Monodiassa musiikin harmonia ei muodostunut enää kuoron eri äänien laulamista melodioista vaan siitä tuli itsenäinen musiikillinen elementti, jonka tarkoituksena oli tukea varsinaista melodiaa.Monodia Monodia oli keskeinen barokin aikaisen musiikin keksintö, ja sen kehittyminen loi edellytykset resitatiivi laulutyylin kehitykselle ja siten mahdollisti oopperan syntymisen. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Monodia Wikisource Luokka:Barokkimusiikki Luokka:Laulu Luokka:Musiikin teoria Luokka:Musiikkitermit
Abrakadabra (albumi)

Abrakadabra on Mikko Kuustosen vuonna 1992 julkaistu studioalbumi. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Mikko Kuustonen – laulu, huuliharppu * Olli Haavisto – kitara, pedal steel, akustinen kitara, dobro, kissalauta * Maarit Hurmerinta – taustalaulu * Esa Kaartamo – kitarat, Jupiter 8, taustalaulu, akustinen kitara * Pekka Lehti – basso, kontrabasso * Kim Lönnholm – taustalaulu * Juha Tikka – basso * Janne Haavisto – rummut, percussiot, congat * Anssi Nykänen – rummut * Arto Tamminen – sello * J-P Virtanen – haitari, Hammond C-3, flyygeli, Wurlitzer === Tuotanto === * Esa Kaartamo – tuottaja * Dan Tigerstedt – äänittäjä, miksaaja * Jive Väänänen – valokuvat * Jouni Leskinen – layout Luokka:Mikko Kuustosen albumit Luokka:Vuoden 1992 albumit Luokka:Esa Kaartamon tuottamat albumit
Aurora (albumi)

Aurora on Mikko Kuustosen vuonna 1994 julkaistu studioalbumi. Albumi on ylittänyt kultalevyn rajan. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Tekijät == * Mikko Kuustonen - Laulu, huuliharppu * Esa Kaartamo - Kitarat, flyygeli, usva * Jarmo Nikku - Kitarat * Olli Haavisto - Pedal steel, dobro, kissalauta * J-P Virtanen - kosketinsoittimet * Frank Tikka - Basso * Anssi Nykänen - Rummut * Mongo Aaltonen - Percussiot, congat * Maarit Hurmerinta - Taustalaulu * Kim Lönnholm - Taustalaulu * Abraham Laboriel - Basso * Hessu Silvennoinen - Kitarat * Arto Tamminen - Sello * Dan Tigerstedt - Puhe == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Aurora discogs.com -sivustolla Luokka:Mikko Kuustosen albumit Luokka:Vuoden 1994 albumit
Valon valtakunta

Valon valtakunta on Mikko Kuustosen vuonna 1994 julkaistu studioalbumi. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # (CD-bonus) == Muusikot == * Mikko Kuustonen – laulu, huuliharppu * Heikki Silvennoinen – dobro * Veli-Matti Järvenpää – haitari * Jarmo Nikku – kitarat, mandoliini * Esa Kaartamo – kitara, melodica, percussiot, taustalaulu * Anssi Nykänen – rummut * Mongo Aaltonen – lyömäsoittimet, kalimba * Masa Maijanen – basso * J-P Virtanen – kosketinsoittimet * Pentti Lahti – sopraanosaksofoni * Edu Kettunen – ilmakiväärinpanokset * Janne Haavisto – congat * Kim Lönnholm – taustalaulu * Maarit Hurmerinta – taustalaulu === Tuotanto === * Esa Kaartamo – tuottaja, äänittäjä, miksaaja * Edu Kettunen – tuottaja (kappale 11) * Tom Vuori – äänittäjä, miksaaja * Pauli Saastamoinen – masteroija == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Valon valtakunta discogs.com -sivustolla Luokka:Mikko Kuustosen albumit Luokka:Vuoden 1994 albumit Luokka:Esa Kaartamon tuottamat albumit
Siksak (Mikko Kuustosen albumi)

Siksak on Mikko Kuustosen vuonna 1996 julkaistu studioalbumi. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # ==Tekijät== *Mikko Kuustonen - Laulu, huuliharppu *Heikki Silvennoinen - Kitarat *Jarmo Nikku - Kitarat *Anssi Nykänen - Rummut *Harri Rantanen - Basso, taustalaulu *Jouko Laivuori - Kosketinsoittimet *Mongo Aaltonen - Lyömäsoittimet *Maarit Hurmerinta - Taustalaulu *Kim Lönnholm - Taustalaulu == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Mikko Kuustosen albumit Luokka:Vuoden 1996 albumit
TEM-aaltomuoto

TEM-aaltomuoto on sähkömagneettisen kentän etenemismuoto, jossa sekä sähkö- että magneettikenttä ovat liikettä vastaan kohtisuorassa, jolloin niillä ei ole lainkaan etenemissuuntaista komponenttia. Aaltomuodon lyhenne tuleekin englanninkielisestä ilmauksesta Transverse Electric and Magnetic field. Aaltomuoto esiintyy vapaassa avaruudessa etenevässä säteilyssä, vähähäviöisissä koaksiaalijohdoissa ja eräissä muissa useampijohtimisissa aaltojohdoissa. Sen sijaan aaltoputkessa TEM-aaltomuoto ei ole mahdollinen, vaan siellä sähkömagneettinen kenttä etenee TE- tai TM-moodissa. == Lähteet == Luokka:Sähkömagneettinen säteily
Seepran varjo

Seepran varjo on Mikko Kuustosen vuonna 1997 julkaistu studioalbumi. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # == Tekijät == * Mikko Kuustonen - laulu, huuliharppu * Heikki Silvennoinen - kitarat * Jarmo Nikku - kitarat & mandoliini * Anssi Nykänen - rummut * Maarit Hurmerinta - taustalaulu * Esa Kaartamo - taustalaulu & kitarat * Mongo Aaltonen - lyömäsoittimet * Arttu Takalo - vibes & marimba * DJ Slow - levysoittimet * J-P Virtanen - hammond & piano * Seppo Kantonen - flyygeli * Pekka Kuorikoski - taustalaulu & viulu * Petri Alanko - ohjelmointi * Aleksi Ahoniemi - saksofoni * Andrej Nowak - trumpetti * Masa Maijanen - basso (2) * Harri Ala-Kojola - rummut (2) == Aiheesta muualla == * * Seepran varjo discogs.com -sivustolla Luokka:Mikko Kuustosen albumit Luokka:Vuoden 1997 albumit
Sääʹmsooǥǥ laull

Sääʹmsooǥǥ laull () on saamelaisten kansallislaulu, jonka on sanoittanut Isak Saba. Anni Feodoroff on kääntänyt laulun tekstin koltansaameksi. :1. :Kuʹǩǩen tâʹvven Juuʹse vueʹlnn, :Sääʹm čiõkk, Sääʹmjânnam. :Tuõddâr kuâsttai tuõddâr tueʹǩǩen, :jääuʹr špelkka jääuʹr veâlgga. :Ceägg tuõddâr čokk laaǥǥ, :pajjnaʹdde ââʹlm vuâstta. :Šuâlee jooǥǥ, šuuvee väär, :ceägg njaarǥ ruʹvddrââʹdd :cäkkâʹtte šuârm miâr vuâstta. :2. :Vaččai tääiʹb lie täʹlvv fiõlli, :piõgg da porgg lie meäʹrteʹmes. :Sääʹm sokk siõlin miõlin :tõndiõtt väimstes rääʹǩǩast jânnmes. :Joođjid, määtklaid mään čuâvad, :tâʹvven pueʹlle kuuskõõzz ââʹlmest. :Ruåčkâs, ruõvggâs rååđain kollai, :groom teâudd jääuʹrid, jieʹğğid. :Čeʹrres kuâlkkân täʹlvvǩeäiʹn mieʹldd. :3. :Na ǥo ǩieʹss peeivaž kållad, :mieʹccid, miârid, jäuʹrr’reeddaid, :kåʹllǩimaldõõzzâst kueʹllšiiʹlli :soʹǩǩe miârin, soʹǩǩe jääuʹrin. :Koʹllen čueʹvve čääʹcclåådda, :silbbân čueʹvve Sääʹmveerd, :čuâlmma čuâlmain, leädggad ääirain, :soʹǩǩe, lueʹštte oumma lääuʹleeʹl :kuõškid, ǩeâuŋsid, sâvvnid. :4. :Sääʹmjânnam sokk’kåʹdd :tät lij ǩeârddam koddjireeisaid, :koʹddičuuđid, kårrkaauʹpid, :smuuđ veäʹreld piiđvaʹlddjid. :Tiõrv Tuʹnne, siʹtǩǩes sokk :tiõrv, rääʹǩǩes rääuh maadd! :Jeäla tuäraid tuärrvuättam, :jeäla viilljeez võõr vuârdtama :saaʹmi sijvâs sooǥǥ seʹst. :5. :Maaddârääʹjj meeʹst lie tuuʹl :vuäittam veäʹreld tueʹjjeei pâʹjjel. :Vuâsttlâʹsttep viillj, mij še, :sitkkâdvuõđin suäʹrddeejeem! :Sokk rääʹves Peiʹvvpäärnai :ij tuu vueiʹt vâjjlažžad :jõs veâl määttak kåʹllǩiõlad, :mooštak maaddâr maddji saaʹnid: :Sääʹmjânnam saaʹmi lij! Luokka:Koltat Luokka:Kansallislaulut
Lucia

Lucia on latinalaisperäinen, monissa maissa käytetty naisen nimi. Se on alkujaan roomalaisen miehennimen Lucius naispuolinen vastine, ja molemmat on johdettu latinan sanasta Lux, valo. Kristityissä maissa nimen on tehnyt tunnetuksi erityisesti Syrakusassa vuonna 304 surmattu marttyyri, Pyhä Lucia, jonka muistopäivästä, Lucian päivästä, 13. joulukuuta, on Pohjoismaissakin tullut perinteinen juhlapäivä. Suomessa nimi Lucia on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1311 naiselle sekä muutamalle miehelle. Lucialla ei ole suomenkielisessä kalenterissa nimipäivää, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Lucian nimipäivä on 13. joulukuuta. == Tunnettuja Lucioita == * Pyhä Lucia (283–304), sisilialainen kristitty marttyyri ja pyhimys * Lucia Berlin (1936–2004), yhdysvaltalainen kirjailija * Lucia Bosè (1931–2020), italialainen näyttelijä ja Miss Italia 1947 * Lucia Di Guglielmo (s. 1997), italialainen jalkapalloilija * Lucia Evangelista (1917–2000), italialainen oopperalaulaja * Lucía Etxebarria (s. 1966), espanjalainen kirjailija * Lucia Fairchild Fuller (1870–1924), yhdysvaltalainen taidemaalari * Lucía García (s. 1998), espanjalainen jalkapalloilija * Lucia Günther, Luna Alcalay (1928–2012), itävaltalainen säveltäjä * Lucía Jiménez (s. 1987), espanjalainen näyttelijä * Lucia Joas, o.s. Anger (s. 1991), saksalainen maastohiihtäjä * Lucia Longhi Lopresti (Anna Banti) (1895–1985), italialainen kirjailija ja taidehistorioitsija * Lúcia Moniz (s. 1976), portugalilainen näyttelijä ja laulaja * Lucia Nifontova (1913–1987), suomalainen balettitanssija * Lucia Olofintytär (n. 1420–1498), suomalainen abbedissa ja birgittalaisen luostarilaitoksen tukija * Lucía Pérez (s. 1985), espanjalainen laulaja * Lucia Popp (1939–1993), Tšekkoslovakiassa syntynyt sopraanolaulaja * Lucia Recchia (s. 1980), italialainen alppihiihtäjä * Lucía Hiriart Rodríguez (1922–2021), Chilen diktaattori Augusto Pinochetin puoliso * Lucía Sánchez Saornil (1895–1970), espanjalainen runoilija ja anarkisti * Lúcia dos Santos (1907–2005), portugalilainen karmeliittanunna * Lucia Scardoni (s. 1981), italialainen maastohiihtäjä * Lucia Vuolo (s. 1963), italialainen poliitikko ja europarlamentaarikko == Kuvitteellisia Lucioita == * Lucia, Julio Medemin elokuvassa Lucia ja seksi *Lucía Capdevila, televisiosarjassa Serranon perhe * Lucia di Lammermoor, Gaetano Donizettin samannimisen oopperan päähenkilö ==Katso myös== * Lucian päivä, pyhimykseen liittyvä perinne * Santa Lucia, entinen rockyhtye * 222 Lucia, asteroidi == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Etunimet
Epidermaalisen kasvutekijän reseptori

Epidermaalisen kasvutekijän reseptori (EGFR) on reseptori epidermaaliselle kasvutekijälle (EGF). Se kuuluu ErbB reseptoriproteiinien perheeseen. Mutaatiot, jotka vaikuttavat EGFR:n ilmenemistasoon tai aktiivisuuteen, voivat johtaa syövän syntyyn. ==Rakenne== EGFR ilmenee solun pinnalla inaktiivisena monomeerina ja se aktivoituu spesifisten ligandejen sitouduttua siihen. Näitä ligandeja ovat esimerkiksi epidermaalinen kasvutekijä (EGF), transformoiva kasvutekijä alfa (TGFα) ja neureguliini. Aktivaatiossa EGFR voi pariutua toisen EGFR:n kanssa muodostaakseen aktiivisen homodimeerin. Se voi myös pariutua muiden ErbB -perheeseen kuuluvien proteiinien kanssa, kuten Her 2/neu, muodostaakseen heterodimeerin. Jotkin tutkimukset myös antavat viitteitä siitä, että myös aktiivinen EGFR klusteri olisi mahdollista muodostua. Ligandin sitoutuminen reseptoriin stimuloi EGFR:n sisäistä tyrosiinikinaasiaktiivisuutta ja johtaa signaalinvälitykseen, joka usein sisältää MAPK, Akt ja JNK reitit. Näiden aktivoituminen johtaa DNA synteesiin ja solun erilaistumiseen. Kinaasiaktiivisuus voi myös johtaa viiden C-terminaalisessa domainissa sijaitsevan tyrosiinitähteen autofosforylaatioon. ==Kliiniset sovellukset== Epidermaalisen kasvutekijän reseptorin mutaatiot, jotka johtavat sen yli-ilmenemiseen tai yliaktiivisuuteen, on yhdistetty useisiin syöpiin kuten keuhkosyöpään ja glioblastoomaan. Luokka:Reseptorit