EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Mikä mahtaa olla in

Mikä mahtaa olla in on Irinan 10. lokakuuta 2014 julkaistu kuudes studioalbumi. Kaikki albumin kappaleet ovat artistin itsensä valitsemia suomalaisia 1970–2000-luvun kappaleita, jotka on albumille soittanut 13-henkinen orkesteri. Albumin on tuottanut Arttu Takalo. Albumi oli mukana Suomen virallisella albumilistalla vain kolmen viikon ajan ja sen paras sijoitus oli ensimmäisen viikon 15. sija. Albumilta julkaistiin 5. syyskuuta 2014 singlenä alun perin Jari Sillanpään levyttämä ”Bum bum bum” -kappale, jolla Irinan lisäksi laulaa myös Happoradio-yhtyeen solisti Aki Tykki. Singlellä on mukana myös alun perin Pelle Miljoonan esittämä ”Vapaus on suuri vankila” -kappale. == Kappaleet == == Arvostelut == * Keskisuomalainen: positiivinen == Lähteet == Luokka:Vuoden 2014 albumit Luokka:Irinan albumit Luokka:Cover-albumit
Nathaniel Clyne

Nathaniel Edwin Clyne (s. 5. huhtikuuta 1991 Stockwell) on englantilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Crystal Palacea, jossa hän aikoinaan pelasi jo juniorina ja aloitti liigauransa. Clyne on pelannut myös Southamptonissa, Liverpoolissa ja lainalla Bournemouthissa. Pelipaikaltaan Clyne on oikea laitapuolustaja. Hän on pelannut Englannin jalkapallomaajoukkueessa. == Ura == === Seurajoukkueura === Crystal Palace FC:n kasvatti Clyne debytoi seuran ykkösjoukkueessa Englannin Mestaruussarjassa lokakuussa 2008 Barnsleyta vastaan. Hän teki Palace-uransa ainoan maalin joulukuussa 2009 Readingiä vastaan. Kaudella 2010–2011 Clyne pelasi jokaisessa Palacen mestaruussarjaottelussa ja voitti kauden jälkeen Crystal Palacen vuoden pelaajan palkinnon. Kesällä 2012 Clyne siirtyi Valioliigaan nousseeseen Southamptoniin. Debyytti Valioliigassa tapahtui elokuussa 2012 ja ensimmäinen maali syyskuussa 2012. Siitä asti Clyne kuului joukkueen avainpelaajiin, kunnes siirtyi Liverpooliin runsaan 15 miljoonan punnan siirtosummalla kesällä 2015. Hän pelasi tulokaskaudellaan Liverpoolissa 33 valioliigaottelua ja 14 Eurooppa-liigan ottelua, myös tappiollisen finaalin Sevillaa vastaan. === Maajoukkueura === Clyne edusti Englantia sekä alle 19- että alle 21-vuotiaissa. Englannin jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi marraskuussa 2014 EM-karsintaottelussa Sloveniaa vastaan. Ainoan arvokilpailujen lopputurnauksen ottelunsa hän pelasi Slovakiaa vastaan EM- kilpailuissa 2016. == Lähteet == * Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaarlo Mantere

Kaarlo (Kalle) Ilmari Mantere (11. heinäkuuta 1896 Turku – 20. maaliskuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen ajanvietekirjallisuuden ja lehtien kustantaja. Mantere kävi Turun klassillista lyseota ja meni sitten sotilasuralle yleten kapteeniksi. Hän oli armeijan palveluksessa vuoteen 1926 saakka jolloin hän ryhtyi liikemieheksi. Mantere oli Viikkosanomien ilmoituspäällikkönä 1932–1941 ja Lehtiyhtymä Oy:n myyntipäällikkönä ja toimitusjohtajana 1941–1945. Kustannus Oy Mantereen toimitusjohtajana hän oli 1945–1949. Kaarlo Mantere 60 vuotta, Turun Sanomat 11.7.1956, lehtileike, Pörssitieto G. Kock Mantere aloitti kustannustoiminnan jatkosodan jälkeen 1945 nimellä Kustannus Oy Mantere julkaisten sekä lehtiä että ajanvieteromaaneita. Mantereen kustannusyhtiöön liitettiin vuonna 1947 Kaleva Salmisen vuonna 1942 perustama Lehtiyhtymä Oy. Mantereen kustannusyhtiö ja Ilmarinen olivat 1940-luvulla merkittävimmät viihde- ja jännityskirjallisuuden kustantajat Suomessa. Mantereen kustantamiin kirjailijoihin kuuluivat muun muassa Marton Taiga, Turo Ahva, Outsider ja Antero Virkki. Kustantamo toimi Helsingissä Mikonkatu 15 A:ssa. Mantere oli mukana kustantamon toiminnassa vuoteen 1949 saakka jolloin kustantamon omistajaksi tuli Armas Lassila. Kustantamo lakkautettiin 1959. Vuonna 1949 Kaarlo Mantere perusti Mantereen Kirja Oy:n, joka kustansi muun muassa Me Naiset- ja Kalle-lehtiä sekä viihderomaaneja. Me Naiset perustettiin vuonna 1952 ja Kalle vuonna 1950. Mantere myi Me Naiset -lehden myöhemmin Sanoma Oy:lle. Mantereen Kirja Oy julkaisi muun muassa Jussi Talven romaaneja. == Lähteet == * Pörssitieto G. Kock : Kustannus Oy Mantere * Juri Nummelinin Julkaisemattomia-blogi 27.6.2007 : Suomalaisten lukemistolehtien historiaa * Kaarlo Ilmari Mantereen kuolinilmoitus (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 28.3.1961, HS Aikakone. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset lehdenkustantajat Luokka:Suomalaiset kirjankustantajat Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Arcángel Castillo Olivari

Arcángel Castillo Olivari (s. 1959 Mérida) on venezuelalainen säveltäjä. Hän opiskeli Caracasissa sävellystä ja orkesterinjohtoa Alfredo Rugelesin johdolla ja sai siellä musiikin kandidaatin arvon sävellyksessä. Tämän jälkeen hän pääsi Fulbright-stipendillä Cincinnatin yliopiston College-Conservatory of Musiciin, jossa hänelle opettivat sävellystä Joel Hoffman ja Ricardo Zohn- Muldoon sekä tietokonemusiikkia Mara Helmuth. Siellä hän sai sävellyksessä musiikin maisterin arvon (1996) ja tohtorin (Doctor of Musical Arts) arvon (2006).The Living Composers Project: Arcángel Castillo Olivari Castillo Olivari on toiminut myös kapellimestarina ja kuoronjohtajana; hän johti muun muassa Méridan osavaltionsinfoniaorkesteria ja Venezuelan kansallista nuoriso- orkesteria (molempia 1992–1994). Hän oli vuosina 1990–1992 Venezuelan kansalliskirjaston audiovisuaalisen arkiston johtaja. Hän asuu nykyisin sekä Venezuelassa että Yhdysvalloissa, jossa hän on tehnyt opetustyötä. == Teoksia == === Orkesterille === * Elegia jousiorkesterille (1988) * Kolme osaa jousiorkesterille (1996) * Four for Four, konsertto jousikvartetille ja pienelle orkesterille (2002) * Pianokonsertto (2003) === Kamarikokoonpanoille ja soolosoittimille === * Nocturnino harpulle (n. 1989) * Postludio harpulle (1991) * Nocturnal No. 2 pianolle (1996) * Neljä osaa kahdelle pianolle (1997) * Jousikvartetti nro. 1 (1999) === Elektronista musiikkia === * Chaos Metamorphosis (1997) * Pierrot (1997) * EverybodyDrinksMerlot (1999) * Oración por la Paz (sanat Carlos César Rodríguez) pianolle ja elektroniikalle (2000) * Save Twilight (sanat Julio Cortázar, 2000) * Soleando viululle, tietokoneelle ja filmille (2002) == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vapaastilentävä lennokki

Vapaastilentävä lennokki on lennokki, joka lentää ilman lennättäjän suoraa ohjausta. Lentoa on tosin mahdollista jossain määrin hallita ja rajoittaa peräsimen poikkeuttamisella ja erilaisilla laipoilla. ==FAI-luokat== Kansainvälinen ilmailujärjestö Fédération Aéronautique Internationale oli syyskuussa 2014 määritellyt 15 erilaista vapaastilentävien lennokkien kilpailuluokkaa. Lähde: *F1A - Vapaastilentävät liidokit. Kantopinta-ala 32-34 dm2, paino >410 g, hinaussiima max. 50 m. *F1B - Kumimoottorilennokit (tunnetaan myös nimellä Wakefield). Pinta-ala 17-19 dm2, paino >230 g, kumimoottori max. 30g. *F1C - Polttomoottorilennokit (eli limasimet). Pinta- ala 37,5 dm2, paino 750g, moottori max. 2,5cm3, moottorin käyntiaika max. 5s. *F1D - Mikrofilmarit. Minimipaino 1,2 g, maksimikärkiväli 550 mm, kumimoottorin maksimipaino 0,6 g. Lentoaika jopa 40 minuuttia. *F1E - Liidokit automaattisella ohjauksella *F1G - Pieni kumimoottori eli Coupe de hiver. Paino min. 80 g, kumimoottori max. 10 g. *F1H - Pikkuliidokki. Pinta-ala max. 18 dm2, paino min. 220 g. *F1J - Pikkulimasin. Moottori max. 1 cm3, moottorin käyntiaika max. 7 s. *F1K - Hiilidioksidi-moottorilliset lennokit *F1L - EZB (sisälennokki) *F1M - Alkeisfilmari. Kärkiväliä 460 mm, minimipaino 3,0 g, kumimoottorin maksimipaino 1,5g. Lentoaikaa n. 15 min. *F1N - Kädestä heitettävät liidokit *F1P - Junioripolttomoottori. Samantapainen kuin F1J, mutta lennokin koko tiukemmin rajattu. Juniori-MM-luokka F1C:n sijaan. *F1Q - Sähkömoottorivapari. Akun paino max. 90g (LiPo) tai 120g (NiCd, NiMh). Moottorin käyntiaika max. 20s. *F1R - Micro35 (sisälennokki) ==Vapaastilentävät lennokit Suomessa== thumb|Suomalainen Toka-liidokki thumb|Tintti-peruslennokki Virallisten FAI-luokkien lisäksi Suomessa on useita kansallisen tason vapaastilentävien lennokkien luokkia. Näistä esimerkkeinä voidaan mainita peruslennokki-luokka (sisäkumimoottorilennokit) sekä Olavi Lumeksen perustamat, Junior Siipien ylläpitämät Toka- ja F1AX-luokat. Suomalaiset Aarne Ellilä ja Mikko Sulkala voittivat ulkokumimoottorilennokkien Wakefield Cupin (F1B) yhteensä kolme kertaa vuosina 1949, 1950 ja 1967. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Miehittämättömät ilma-alukset Luokka:Pienoismallit
Elsa Martinelli

Elsa Martinelli (30. tammikuuta 1935 Grosseto, Toscana – 8. heinäkuuta 2017 Rooma) oli italialainen näyttelijä ja valokuvamalli. ==Elämä ja ura== Martinellin valokuvamallin uran avitti alkuun muodin asiantuntija Roberto Capucci. Hänen elokuvauransa alkoi vuonna 1953 Carlo Campogallianin ohjaamassa komediaelokuvassa Se vincessi cento milioni. Vuonna 1955 Martinelli näytteli Kirk Douglasin tähdittämässä, André De Tothin ohjaamassa yhdysvaltalaisessa lännenelokuvassa The Indian Fighter. Martinelli näytteli myös ranskalaisissa tuotannoissa, esimerkiksi Gérard Ouryn ja André Cayatten ohjaamana. Martinellin aktiivisin elokuvaura kesti vuoteen 1969. Vuonna 1962 hänellä oli Dallasin rooli Howard Hawksin ohjaamassa seikkailuelokuvassa Hatari. Niin ikään 1962 Martinelli näytteli Orson Wellesin ohjaamana elokuvassa Oikeusjuttu. Elokuvanuransa hiipuessa Martinelli näytteli enenevässä määrin televisiosarjoissa, kuten Astuzia per astuzia (1979) ja Kunnian hinta (2004–2006). Elsa Martinelli on kirjoittanut omaelämäkerrallisen teoksen Sono come sono: Dalla dolce vita e ritorno (Rusconi, 1995).Worldcat.org Elsa Martinellilla oli tytär, Cristiana Mancinelli (s. 1958), ensimmäisen aviomiehensä kreivi Franco Mancinelli Scotti di San Viton kanssa. Vuonna 1968 Martinelli avioitui valokuvaaja Willy Rizzon (1928–2013) kanssa. ==Valikoitu filmografia== *Se vincessi cento milioni (1953) *Punaista ja mustaa (1954) *The Indian Fighter (1955) *Donatella (1956) *I battellieri del Volga (1958) *Ciao, ciao bambina! (Piove) (1959) *La notte brava (1959) *Un amore a Roma (1960) *Il sangue e la rosa (1960) *Il carro armato dell'8 settembre (1960) *Hatari (1962) *Pelle viva (1962) *Oikeusjuttu (1962) *Pranzo di Pasqua (1962) *Hotel International (1963) *La decima vittima (1965) *Le meravigliose avventure di Marco Polo - Lo scacchiere di Dio (1965) *Come imparai ad amare le donne (1966) *L'amore attraverso i secoli (1967) *Sette volte donna (1967) *Candy e il suo pazzo mondo (1968) *Il mio corpo per un poker (1968) *Un dollaro per 7 vigliacchi (1968) *L'amica (1969) *Se è martedì deve essere il Belgio (1969) *Una sull'altra (1969) *Il garofano rosso (1976) *Sono un fenomeno paranormale (1985) *Cabiria, Priscilla e le altre (1999) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Cinematografo.it Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Italialaiset mallit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Theophrastaceae

Theophrastaceae on Ericales-lahkoon kuuluva kasviheimo. Se yhdistettiin ennen esikkokasveihin (Primulaceae). Theophrastaceae-heimoon kuuluvia sukuja ovat suolapungat (Samolus), Clavija ja Jaquinia. Heimon lajit ovat pensaita tai puita, joita tavataan enimmäkseen Etelä- ja Keski-Amerikassa ja jonkin verran myös Euroopassa. Kukinto on huiskilo, kukat ovat yksineuvoisia ja hedelmät ovat marjoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://delta- intkey.com/angio/www/theophra.htm * Flora of North America: Theophrastaceae Luokka:Ericales Luokka:Kasviheimot
Ajan sävel (nuortenlehti)

Ajan sävel oli ensimmäinen suomalainen nuorisolehti, jonka pääasiallinen sisältö koostui kevyestä musiikista. Lehti alkoi ilmestyä joka toinen viikko vuonna 1955, ja se lopetettiin 1963. Sitä julkaisi helsinkiläinen Tähti- lehdet, ja toimittajana oli koko ilmestymisajan Ruth Wathén.http://pomus.net/kehityslinjat/1945-1959 ==Sisältö== Kevyen musiikin ja elokuvatähtien ohella keskeinen osa Ajan säveltä oli nuorille suunnattu romanttisviihteellinen lukemisto sarjakuvina ja lukukertomuksina.http://oulu.ouka.fi/ppm/1950/4_1.html Tarinat olivat usein jatkokertomuksia. Lehden keskiaukeamalla oli väriliite, joka ei kuitenkaan vastannut kooltaan myöhempien aikojen julisteita, joita julkaisi ennen kaikkea Suosikki-lehti. Keskiaukeamaa ja kansia lukuun ottamatta Ajan sävelen kuvat olivat mustavalkoisia. Lehden toiseksi viimeisellä sivulla julkaistiin laulujen sanoituksia. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset musiikkilehdet Luokka:Suomalaiset nuortenlehdet
Pietari Jamalainen

Pietari Jamalainen (29. marraskuuta 1857 Hietamäki, Inkeri – 7. kesäkuuta 1931 Helsinki) oli inkerinsuomalainen virkamies, joka toimi Suomen postihallituksen pääpostitirehtöörinä 1900-luvun alussa. Jamalaisen vanhemmat olivat talollinen Jooseppi Jamalainen ja Eeva Hirvonen. Jamalainen kävi alkeiskoulun Hietamäellä ja meni sitten Jyväskylän lyseoon, josta hän pääsi ensimmäisenä inkeriläisenä ylioppilaaksi vuonna 1877. Jamalainen opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1880, maisteriksi 1882 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1885. Hän opiskeli 1881–1886 Moskovassa stipendiaattina venäjän kieltä ja teki 1896 seitsemän kuukauden opintomatkan Saksaan. Jamalainen työskenteli Suomen kenraalikuvernöörin kansliassa ylimääräisenä virkamiehenä 1883–1889, kanslistina 1889–1896 ja kielenkääntäjänä 1896–1903. Jamalainen nimitettiin postihallituksen pääpostitirehtööriksi 1903 sen jälkeen kun edellinen johtaja Carl Hjalmar Lagerborg oli eronnut kieltäydyttyään ottamasta Suomessa käyttöön kirjeiden salaista tarkastusta. Jamalainen kuului myöntyväisyysmiehiin mutta hän ei itse pyrkinyt venäläistämään Suomen postilaitosta. Jamalainen oli pääpostitirehtöörinä aina vuoteen 1919 saakka jolloin hän erosi. Eron syynä oli se, että Jamalaisen monivuotinen kiistakumppani John Wirkberg oli valittu postin johtajan virkaan. Jamalaisen seuraajaksi pääjohtajana tuli esittelijäsihteeri G. E. F. Albrecht. Jamalainen oli naimisissa vuodesta 1909 Emilia Aurora Niittysen kanssa. == Suomennoksia == * Lehtiä Suomen nykyisyydestä ja entisyydestä: Suomen suurruhtinaskunnan nykyinen valtiollinen asema: historiallis-polemillinen esitys; syrjästä katsojalta (Wladimir Golovin’ilta); alkuteoksen painosta toimittanut Georg Fraser; suom. Pietari Jamalainen. WSOY 1891 == Lähteet == * * Inkeriläisiä merkkihenkilöitä : Pietari Jamalainen Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1931 kuolleet
Prayer in C

Prayer in C on ranskalais-israelilaisen vaihtoehtopop ja folkduo Lilly Wood and the Prickin kappale, joka julkaistiin alun perin heidän Invincible Friends-studioalbumilta vuonna 2010. Saksalainen elektronisen musiikin tuottaja Robin Schulz remiksasi kappaleen ja julkaisi sen singlenä kesäkuussa 2014. Schulz remiksasi kappaleen ilman minkäänlaista lupaa käyttämällä Invincible Friendsin CD-levyä lähteenä. Hän teki remiksatusta versiosta ilmaiseksi ladattavan kappaleen alkuperäisen version tekijänoikeuksien haltijan, Wagram Musicin järkytykseksi. Schulzin editoima versio saavutti listan kärkisijan Itävallassa, Saksassa, Sveitsissä, Luxemburgissa, Ranskassa, Alankomaissa, Belgiassa (sekä Flanderin että Vallonian maakunnissa), Kreikassa, Italiassa, Unkarissa, Tšekissä, Slovakiassa, Puolassa, Tanskassa, Suomessa, Norjassa, Ruotsissa, Portugalissa, Irlannissa ja Isossa- Britanniassa. Kappale myös pääsi kymmenen parhaan joukkoon Espanjassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa sekä pääsi listoille myös Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Kiesza esitti kappaleen BBC Radio 1:n Live Loungessa. ==Kappalelista== Digital download # "Prayer in C" (Robin Schulz radio edit) – 3:09 CD single # "Prayer in C" (Robin Schulz radio edit) – 3:09 # "Prayer in C" (Robin Schulz remix) – 5:22 ==Listasijoitukset== ====Alkuperäinen versio==== Listat (2014) Paras sijoitus Ranska (SNEP) 9 ====Remix-versio==== Listat (2014) Paras Sijoitus Australia (ARIA) 7 Itävalta (Ö3 Austria Top 40) 1 Belgia (Ultratop 50 Flanderi) 1 Belgia (Dance Ultratop Flanderi) 1 Belgia (Ultratop 50 Vallonia) 1 Belgia (Dance Ultratop Vallonia) 1 Kanada (Canadian Hot 100) 47 Kroatia (Airplay Radio Chart) 1 Tšekki (Rádio Top 100) 2 Tšekki (Singles Digitál Top 100) 1 Tanska (Tracklisten) 1 Eurooppa (Euro Digital Songs) 1 Suomi (Suomen virallinen lista) 1 Ranska (SNEP) 1 Saksa (Media Control Charts) 1 Kreikka (Billboard) 1 Unkari (Dance Top 40) 2 Unkari (Rádiós Top 40) 1 Unkari (Single Top 20) 1 Israel (Media Forest) 1 Irlanti (Irlannin singlelista) 1 Italia (FIMI) 1 Latvia (European Hit Radio) 1 Libanon (The Official Lebanese Top 20) 7 Luxemburg (Billboard) 1 Alankomaat (Dutch Top 40) 1 Alankomaat (Single Top 100) 1 Uusi-Seelanti (RIANZ) 5 Norja (VG-lista) 1 Puola (Polish Airplay Top 20) 1 Puola (Dance Top 50) 5 Portugali (Billboard) 1 Skotlanti (Official Charts Company) 1 Slovakia (Rádio Top 100) 2 Slovakia (Singles Digitál Top 100) 1 Espanja (PROMUSICAE) 2 Ruotsi (Sverigetopplistan) 1 Sveitsi (Swiss Music Charts) 1 Iso-Britannia (Britannian singlelista) 1 Iso-Britannia (UK Dance Chart) 1 Yhdysvallat (Billboard Bubbling Under Hot 100 Singles) 6 Yhdysvallat (Billboard Hot Dance/Electronic Songs) 11 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2014 kappaleet Luokka:Ranskalaiset musiikkikappaleet Luokka:Robin Schulzin kappaleet
Juha Karhu (professori)

Juha Kalevi Karhu (ent. Pöyhönen; s. 6. huhtikuuta 1953 Helsinki) on Lapin yliopiston velvoiteoikeuden professori emeritus. ==Henkilöhistoria== Karhun vanhemmat ovat asianajaja Martti Kalevi Pöyhönen ja lehtori Marja-Liisa Seikkula. Hän tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1972 ja valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi 1976, lisensiaatiksi 1978 ja tohtoriksi 1988 (väitöskirjan aihe Sopimusoikeuden järjestelmä ja sopimusten sovittelu). Sotilasarvoltaan Karhu on reservin vänrikki (1969). Kun Karhu jäi eläkkeelle keväällä 2017, hän esitti jäähyväisluennon asemesta Josef K:n roolin Franz Kafkan teokseen Oikeusjuttu perustuvassa näytelmässä. ==Ammattiura== Väitöstyön valmistuttua Karhu toimi tutkijana Lontoossa 1989–1990. Karhu oli isänsä asianajotoimiston avustaja 1976–1980, Suomen Akatemian tutkimusapulainen 1971–1976, Helsingin yliopiston assistentti useita eri jaksoja 1977–1983 ja Suomen Akatemian tutkimusassistentti 1984–1985 sekä 1986. Kuluttajavalituslautakunnan esittelijänä Karhu toimi 1982–1985, Espoon tuomiokapitulin apulaisena 1986 ja Helsingin yliopiston vt. apulaisprofessorina ja vt. professorina useaan eri otteseen 1987–1992, samoin kuin dosenttina vuodesta 1989. Lapin yliopiston velvoiteoikeuden professori hänestä tuli 1993 ja oikeustieteiden tiedekunnan dekaaniksi hänet nimitettiin 2013.Juha Karhu oikeustieteiden tiedekunnan dekaaniksi. Samana vuonna hänet vihittiin Turun yliopiston kunniatohtoriksi;Kunniatohtorit esittäytyvät. Göteborgin yliopiston kunniatohtori hän on ollut vuodesta 2009.Juha Karhu kunniatohtoriksi Göteborgiin. ==Julkaisuja== * Pöyhönen, Juha 1988: Sopimusoikeuden järjestelmä ja sopimusten sovittelu. Helsinki: Suomalainen Lakimiesyhdistys. (Julkaistiin uudelleen näköispainoksena 2013) * Pöyhönen, Juha 2003: Uusi varallisuusoikeus. (2. painos.) Helsinki: Talentum. * Husa, Jaakko – Keskitalo, Petri – Tammi-Salminen, Eva 2013: Oikeuden avantgarde: Juhlajulkaisu Juha Karhu. Helsinki: Talentum. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virranniemi, Greta: Ei ainakaan samalle alalle kuin vanhemmat, ajatteli juristin poika: Nyt juridiikka on Juha Karhun elämän suuri rakkaus. Lapin Kansa 19.4.2017. Viitattu 7.5.2017. Luokka:Lapin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John Wirkberg

Johan (John) Oskar Wirkberg (25. toukokuuta 1870 Kokkola – 13. toukokuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen postihallituksen johtaja. Hän oli myös luultavasti ensimmäinen lentomatkalla ollut suomalainen. Wirkbergin vanhemmat olivat laivuri Johan Albert Virkberg ja Charlotta Emelie Lassander. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1894 ja suoritti yleisen hallintotutkinnon Helsingin yliopistossa 1898. Wirkberg toimi postikirjanpitäjänä vuodesta 1896, postihallituksen kanslistina vuodesta 1902, postihallituksen tiedustelukonttorin hoitajana vuodesta 1904 sekä viimeksi Postihallituksen postiosaston (vuodesta 1927 Posti- ja lennätinlaitoksen postiosasto) johtajana 1919–1937. Hän oli myös vuodesta 1904 valantehnyt kielenkääntäjä. Wirkberg oli hallituksen edustajana neuvottelemassa postiliikennesopimusta Suomen ja Venäjän välille 1924 sekä postiosoitussopimusta 1925. Wirkberg oli 19. syyskuuta 1897 Tukholmassa noin kahden tunnin pituisella lennolla kuumailmapallolla Francesco Cettin kanssa. Tämä oli luultavasti ensimmäinen suomalaisen henkilön tekemä lento. Suomessa oli jo aiemminkin lennetty kuumailmapalloilla mutta näillä lennoilla ei ollut mukana suomalaisia. Wirkberg oli naimisissa 1900-1922 Ellen Maria Grönmarkin (k. 1922) kanssa sekä vuodesta 1934 postiekspeditööri Tyyne Lohtmanin kanssa. == Teoksia == * Recueil polygotte des expressions postales les plus usitées en français, en allemand, en anglais, en russe, en suédois et en finnois, avec quelques expressions correspondantes en italien et en espagnol. Helsingfors 1902 * Recueil polyglotte des expressions postales : en français, en anglais, en allemand, en suédois, en finnois et en russe, avec quelques expressions correspondantes en italien et en espagnol. Helsingfors 1924 == Lähteet == * * Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg) * Ilmapallolentämisen historiaa * FlightForum.fi : Kuka oli ensimmäinen suomalainen ilmassa? Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Avartek AT-04

Avartek AT-04 on suomalaisen Avartek Ky:n kehittämä ja valmistama maalilennokki, joka korvaa ilmavoimien aiemmat MALE 97 -maalilennokit. Koneesta valmistetaan kahta versiota, joista toista ohjataan tavallisella lennokkiradio-ohjaimella ja toista GPS-pohjaisella autopilotilla. Konetyyppiä voidaan käyttää ilmatorjuntakonekiväärien ja -kanuunojen harjoitusmaalina. Kone voidaan lähettää lennolle joko käsilähdöllä tai katapultilla. Lennon päätteeksi AT-04 laskeutuu laskuvarjolla tai mahalaskuna. AT-04-lennokkiin voidaan asentaa myös osumailmaisin, joka lähettää tiedot reaaliajassa maa- asemalle. ==Versiot== *AT-04rc, RC-ohjaus *AT-04ap, autopilotti ==Tekniset tiedot (AT-04rc)== thumb|200px|AT-04:n Zenoah G620PU -moottori. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Avartek Ky Luokka:Miehittämättömät ilma-alukset
Madness (Cascadan kappale)

Madness on saksalaisyhtye Cascadan kappale, jolla vierailee myös chicagolainen räppäri Tris. Kappaleen sanoittivat Allan Eshuijs, Jozien van Dorst, Yann Peifer sekä Manuel Reuter ja tuotannosta vastasi Cascadan yhtyeen henkilöstö. Kappaleen on ilmoitettu olevan yhtyeen tulevan viidennen studioalbumin toinen single, joka julkaistiin 26. syyskuuta 2014. ==Kappalelista== Remixes digital download # "Madness" (Video Edit) \- 2:57 # "Madness" (Melbourne Radio Edit) \- 3:12 # "Madness" (CJ Stone Radio Edit) \- 3:28 # "Madness" (DJ Gollum feat DJ Cap Radio Edit) \- 3:21 # "Madness" (Cody Island Radio Edit) \- 3:31 # "Madness" (SVL Radio Edit) \- 3:21 # "Madness" (Extended Remix) \- 4:11 # "Madness" (Melbourne Mix) \- 4:26 # "Madness" (CJ Stone Remix) \- 4:57 # "Madness" (DJ Gollum feat DJ Cap Remix) \- 4:56 # "Madness" (Cody Island Remix) \- 4:38 # "Madness" (SVL Remix) \- 5:09 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2014 kappaleet Luokka:Cascadan kappaleet
Bum bum bum

”Bum bum bum” on Jari Sillanpään kappale hänen vuonna 1997 julkaistulta Auringonnousu-albumilta. ”Bum bum bum” julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä. Kappale menestyi hyvin, se nousi singlelistan 11:nneksi ja radiolistan sekä radiosoiton ja levymyynnin yhdeksi hittilistaksi yhdistäneellä Rumba Top 50 -listalla toiseksi. Single myi lopulta myös kultaa ja sitä on sittemmin myyty lähes 10 000 kappaletta. Kappaleen on säveltänyt Mika Toivanen ja Sillanpää on itse sanoittanut sen Veikko Siltsu salanimellä. CD-singlen CD-levy on muodoltaan harvinaisesti sydämen muotoinen. == Kappaleet == ;CD-single / 7"-single # # == Listasijoitukset == Lista Paras sijoitus Suomen virallinen singlelista 11 Radiolista 2 Rumba Top 50 2 == Irinan versio == Irinan levytti kappaleen lokakuussa 2014 julkaistavalle albumilleen Mikä mahtaa olla in, jolla hän versioi suomalaisten artistien aiemmin levyttämiä kappaleita. ”Bum bum bum” julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 5. syyskuuta 2014. Versiolla laulaa myös Happoradio-yhtyeen solistina tunnettu Aki Tykki. Singlellä on mukana myös alun perin Pelle Miljoonan levyttämä ”Vapaus on suuri vankila” -kappale. Kappaleen toistaiseksi ainoa listasaavutus on radiolistan 92. sija. === Kappaleet === # # === Listasijoitukset === Listat Paras sijoitus Suomen virallinen singlelista – Suomen virallinen latauslista – Radiolista 92 == Muut versiot == * Neumann levytti kappaleen vuonna 2012 Vain elämää -televisiosarjaa varten. Kappale on julkaistu sarjan ensimmäisellä kokoelmalevyllä. == Lähteet== Luokka:Vuoden 1997 kappaleet Luokka:Vuoden 2014 kappaleet Luokka:Jari Sillanpään kappaleet Luokka:Irinan kappaleet
Miguel Ángel Santaella

Miguel Ángel Santaella (s. 25. huhtikuuta 1971 Caracas) on venezuelalainen säveltäjä ja kuoronjohtaja.The Living Composers Project: Miguel Ángel Santaella Ángel Santaella opiskeli vuosina 1990–92 Caracasin José Ángel Lamas -musiikkikoulussa kuoronjohtoa, musiikin teoriaa ja solmisaatiota. Tämän jälkeen hän opiskeli analyysiä, sävellystä ja musiikillista muotoa yksityisesti César Alejandro Carrillon johdolla (1993–2003), ja vuonna 2004 hän aloitti sävellyksen opiskelun Instituto Universitario de Estudios Musicalesissa (IUDEM) Caracasissa opettajinaan Beatriz Bilbao ja Federico Ruíz. Ángel Santaella on laulanut kuoroissa bassobaritonina ja johtanut Venezuelassa useita kuoroja, joiden joukossa on hänen vuonna 1998 perustamansa Diseño Vocal FAU-UCV. Lisäksi hän on perustanut Athenaeum Grupo Vocalin (2000) ja Monteávilan yliopiston Cantoria Monteávilan (2003). Vuonna 2000 hän alkoi johtaa Sies Seis Sexteto Vocal Jazzia Caracasissa. Ángel Santaella on toiminut kuorofestivaali Encuentro de Coros Ucevistasin ja lisäksi Caracasin uuden musiikin festivaalin (Festival Música Nueva) taiteellisena johtajana. Ángel Santaellan tuotantoon kuuluu muun muassa sinfonioita, hengellistä kuoromusiikkia ja näyttämöteos Fausta y la Casa del Sol (1995). Ángel Santaella on saanut teoksillaan palkintoja, kuten 100 Años Electricidad de Caracas -kilpailun ensipalkinnon kuoroteoksesta Domine Exaudi vuonna 1995 ja Premio Municipal de Música Vocalin kuoroteoksesta Yambambó Yambambé vuonna 1996. Orkesteriteoksillaan hän on saanut Premio Municipal de Música Sinfónica Largan (1996, teoksesta Atmospheria, Concierto para Orquesta) ja Premio Municipal de Música Sinfónica Breven (1997, teoksesta Novilunium). == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset säveltäjät Luokka:Kuoronjohtajat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bidzina Kvernadze

Bidzina Kvernadze (; 29. heinäkuuta 1928 Sighnaghi, Transkaukasian SFNT, Neuvostoliitto – 8. heinäkuuta 2010 Tbilisi, Georgia) oli georgialainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Andria Balanchivadzen johdolla Tbilisin konservatoriossa, josta hän valmistui vuonna 1953. Hän sai Georgian kansantaiteilijan arvon (1979), Zakaria Paliašvili -palkinnon (1981) ja Šota Rustaveli -valtionpalkinnon (1985). Lisäksi hänet nimettiin 1990-luvulla Tbilisin kaupungin kunniakansalaiseksi.The Living Composers Project: Bidzina Kvernadze Kvernadze opetti vuosina 1963–2010 sävellystä ja instrumentaatiota Tbilisin konservatoriossa, jossa hän toimi sävellyksen professorina vuodesta 1988. Hänen tuotantoonsa kuuluvat muun muassa oopperat Iko Mervesa Tselsa (1983) ja Medea (1993) sekä sinfonisia teoksia, kaksi pianokonserttoa (1950, 1966) ja viulukonsertto (1957). Hän sävelsi myös monia populaarilauluja sekä musiikkia elokuviin ja näytelmiin.The National Parliamentary Library of Georgia: Historical Calendar: 29 July – Bidzina Kvernadze was born == Lähteet == Luokka:Georgialaiset säveltäjät Luokka:Neuvostoliittolaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Anarkali Akarsha

Anarkali Akarsha (oik. Anarkali Janitha Jayatilaka; s. 12. heinäkuuta 1987 Colombo, Sri Lanka) on srilankalainen näyttelijä, malli, televisiojuontaja ja poliitikko. Hänet kruunattiin Miss Sri Lankaksi vuonna 2004 ja hän edusti maataan Miss Maailma -kilpailussa. Hän on näytellyt sekä elokuvissa että televisiossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Luokka:Srilankalaiset näyttelijät Luokka:Srilankalaiset mallit Luokka:Srilankalaiset poliitikot Luokka:Missit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Frank Abbinanti

Frank Abbinanti (s. 1949 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen säveltäjä ja multi-instrumentalisti.The Living Composers Project: Frank Abbinanti Abbinanti aloitti musiikinopintonsa Chicagossa opiskelemalla pasuunan- ja pianonsoittoa. Tämän jälkeen hän opiskeli sävellystä ja performanssia Richard Teitelbaumin sekä pianonsoittoa Frederic Rzewskin johdolla Illinoisin yliopistossa Urbana–Champaignissa. Hän täydensi sävellysopintojaan myöhemmin Ralph Shapeyn johdolla Chicagon yliopistossa ja yksityisesti Ben Johnstonin johdolla vuosina 1984–1985. Abbinanti on solistina kantaesittänyt pianolle, pasuunalle, eufoniumille ja tuuballe sävellettyjä teoksia. Hän on myös soittanut eufoniumia Banda Napoletanassa. Hän perusti vuonna 1972 puolisonsa, huilisti Ruth Abbinantin kanssa Illinois'n yliopiston (Urbana-Champaign) Modern Music Workshopin. Hän on julkaissut lukuisia artikkeleita ja kirjan Dialogues, creating music (2005). Hän on luennoinut Chicagon yliopistossa ja vieraillut lisäksi luennoimassa muualla Yhdysvalloissa ja Euroopan maissa. Abbinantin sävellysten pääasiallinen kustantaja on Frog Peak Music. Hänen sävellyksiinsä lukeutuu runsaasti kamari- ja pianomusiikkiteoksia, mutta myös muun muassa After Iraq orkesterille (2006) ja sellokonsertto estratega a contrapecho del hombre. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset pasunistit Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elina Luontila

Elina Luontila (o.s. Pohjola, s. 7. helmikuuta 1974) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Luontila teki naisten SM- sarjadebyyttinsä kasvattajaseuransa Tampereen Pyrinnön joukkueessa kaudella 1990–1991, mutta aloitti pääsarjauransa täydellä teholla Pyrinnön noustua takaisin SM-sarjaan kaudella 1993–1994. Kauden 1998–1999 Luontila aloitti Pyrinnössä mutta siirtyi pian Äänekosken Huimaan, jossa pelasi kaksi kautta. Tämän jälkeen hän pelasi SM-sarjassa vielä yhden kauden BC Nokiassa. Yhteensä Luontila pelasi SM-sarjassa 216 runkosarjaottelua 9,4 pisteen keskiarvolla.baskethotel.com == Lähteet == * Elina Luontila baskethotel.com === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anne Mäkelä

Anne Mäkelä (s. 5. helmikuuta 1964) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Nokian Urheilijoissa ja Tampereen Pyrinnössä pelannut Mäkelä voitti urallaan viisi Suomen mestaruutta ja kerran Suomen cupin. == Pelaajaura == Mäkelä teki naisten SM-sarjadebyyttinsä kasvattajaseuransa Nokian Urheilijoiden joukkueessa, jossa hän pelasi kaksi kautta vuosina 1979–1981 voittaen kummallakin kaudella Suomen mestaruuden. Vuosina 1981–1988 Mäkelä pelasi Tampereen Pyrinnössä voittaen Suomen mestaruuden vuosina 1983, 1984 ja 1986 sekä Suomen cupin vuonna 1983. Mäkelä pelasi vielä yhden pääsarjakauden Pyrinnössä 1990–1991. Maaotteluita Mäkelä pelasi A-nuorissa seitsemän ja B-nuorissa kaksi kappaletta.baskethotel.com == Saavutukset == * Suomen mestaruus 1980, 1981, 1983, 1984 ja 1986 * Suomen cup 1983 == Lähteet == * Anne Mäkelä baskethotel.com === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Digimon All-Star Rumble

Digimon All-Star Rumble on marraskuussa 2014 julkaistu videopeli PlayStation 3- ja Xbox 360 -konsoleille. Pelin kehityksestä vastasi Yūji Nakan perustama Prope ja julkaisusta vastasi Bandai Namco Games. Peli pohjautuu Bandain perustamaan Digimon-tuotesarjaan. Peli on oikeastaan spirituaalinen jatko-osa vuosina 2002 ja 2004 julkaistuille peleille Digimon Rumble Arena ja Digimon Rumble Arena 2. == Aiheesta muualla == * digimon.wikia.com/wiki/Digimon_All- Star_Rumble Luokka:Digimon Luokka:PlayStation 3 -pelit Luokka:Xbox 360 -pelit Luokka:Tappelupelit Luokka:Vuoden 2014 videopelit
Sillat

__NOTOC__ Sillat on Piirpauke-yhtyeen 15. studioalbumi, joka julkaistiin 7. kesäkuuta 2002. Levy sisältää kahdella eri kokoonpanolla vuosina 1999 ja 2002 äänitettyä materiaalia. Mukana on suomalaisia kansansävelmiä, kaksi karjalaisen paimensoittajan Teppo Revon sävellystä, Antero Vornasen kanteleensoitosta mukailtu kappale sekä Franz Schubertin tuotantoa oleva lied Der Erlkönig eli Keijukaiskuningas.Väisänen, Kaisa: "Sakari Kukko – elämä, ura ja tuotanto: Pala suomalaisen populaarimusiikin historiaa vuodesta 1953 nykypäiviin" s. 62. Pro gradu -tutkielma, Helsingin yliopiston taiteiden tutkimuksen laitos, 2004. Albumi sisältää lähinnä instrumentaalimusiikkia, sillä ainoastaan kolmella kappaleella on laulaja. Teppo Revon sävellykseen pohjautuvasta La fuentesta on levyllä sekä instrumentaali- että laulettu versio.Piirpauke: Sillat SuomiJazz. Viitattu 28.9.2014. Der Erlkinig on mukana myös Piirpaukeen seuraavalla, enimmäkseen Schubertin sävellyksiin pohjautuvalla, Laulu laineilla -albumilla, joka on osin nauhoitettu samoissa sessioissa Sillat-albumin kanssa. == Kappaleet == Kappaleet 1 ja 7–9 on äänitetty vuonna 1999. # (säv. Teppo Repo ja Sakari Kukko) # (suomalainen kansansävelmä) # (suomalainen kansansävelmä) # (säv. Antero Vornanen ja Sakari Kukko) # (turkkilainen kansansävelmä) # (säv. suomalainen kansansävelmä, san. Cinta Hermo) # (säv. Sakari Kukko, san. suomalainen kansanruno ja Ismaila Sane) # (suomalainen kansansävelmä) # (säv. Teppo Repo ja Sakari Kukko, san. Cinta Hermo ja Ismaila Sane) # (säv. Franz Schubert) == Muusikot == === Vuonna 1999 äänitetyt kappaleet === *Cinta Hermo – laulu, kitara *Ismaila Sane – laulu, lyömäsoittimet *Badu N'djay – kitara *Jukka Tolonen – kitara *Ndioba Gueye – basso *Markku Ounaskari – rummut *Sakari Kukko – saksofoni, huilu, kosketinsoittimet === Vuonna 2002 äänitetyt kappaleet === *Cinta Hermo – laulu, kitara, kastanjetit *Ville Herrala – basso *Ismaila Sane – rummut *Joonas Ahonen – piano *Sakari Kukko – saksofoni, huilu == Lähteet == *Sillat Fono-äänitetietokanta ===Viitteet=== Luokka:Piirpauken albumit Luokka:Vuoden 2002 albumit
Kunta Kinte

Kunta Kinte (myös Kunta Kante tai Kunte Kante, orjana Toby; noin 1750 Jufferee, Gambia – 1822 Virginia, Yhdysvallat) on hahmo yhdysvaltalaisen Alex Haleyn romaanissa Juuret ja siihen perustuvassa samannimisessä televisiosarjassa. Kunta Kinten esikuva oli mahdollisesti oikeasti elänyt gambialaissyntyinen mandinkamies, joka tuotiin Yhdysvaltoihin orjaksi 1760-luvulla. Tiedot Kunta Kintestä perustuvat Haleyn sukulegendoihin ja hänen Afrikasta keräämiinsä tietoihin.Access Gambia: Kunta Kinte, Juffureh & GambiaTieteen kuvalehti Historia 15/2014, s. 13 Alex Haleyn mukaan oikea Kunta Kinte syntyi noin vuonna 1750 mandinkaheimoon Jufurehin kylässä Gambiassa. Kunta Kinten perhe oli islaminuskoinen . Kunta oli ilmeisesti 5. heinäkuuta 1767 Gambiasta lähteneestä Lord Ligonier -nimisessä orjalaivassa, joka saapui Marylandin Annapolisiin 29. syyskuuta. Sieltä hänet myytiin orjaksi Virginiaan.The Kunta Kinte-Alex Haley Foundation, Inc. Pakoyrityksen seurauksena hänen oikea jalkateränsä katkaistiin. ==Lähteet== Luokka:Gambialaiset henkilöt Luokka:Ihmisryöstön uhrit Luokka:Yhdysvaltalaiset orjat Luokka:1700-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1822 kuolleet
Bum! Bum! Bum!

Bum! Bum! Bum! on Tuomari Nurmion ja Korkeimman oikeuden single vuodelta 2000. Kappale on Nurmion säveltämä ja sanoittama ja Korkeimman oikeuden sovittama. Kappaleen sanoitus on stadin slangia. Korkeimmassa oikeudessa soittivat Nurmion lisäksi Tommi Viksten ja Markku Hillilä. Singlen B-puolena on kappaleen karaoke-versio. Kappaleesta on julkaistu remix-versio Nurmion singlellä Dumari vuonna 2001 ja uudelleen äänitetty versio Nurmion albumilla Dumari ja Spuget vuonna 2013. Kappale on julkaistu myös Nurmion kokoelma- albumeilla Tuhannen kapakan lauluja ja Dumari – raskauttavaa todistusaineistoa 1979–2009. Luokka:Tuomari Nurmion kappaleet Luokka:Vuoden 2000 kappaleet Luokka:Stadin slangi
Parhaan animaatioelokuvan Bafta-palkinto

Parhaan animaatioelokuvan Bafta-palkinto on yksi palkinnoista, joita The British Academy of Film and Television Arts jakaa vuosittain. Ensimmäisen kerran palkinto jaettiin vuonna 2006. == Voittaja ja ehdokkaat == Vuosi Voittaja Elokuva Muut ehdokkaat 2006 George Miller Happy Feet *John Lasseter – Autot *Gil Kenan – Monsteritalo 2007 Brad Bird Rottatouille *Chris Miller ja Raman Hui – Shrek kolmas *David Silverman ja Marjane Satrapi – The Simpsons Movie 2008 Andrew Stanton WALL•E *Vincent Paronnaud ja Marjane Satrapi – Persepolis *Ari Folman – Waltz with Bashir 2009 Pete Docter Up – kohti korkeuksia *Henry Selick – Coraline ja toinen todellisuus *Wes Anderson – Fantastic Mr. Fox 2010 Lee Unkrich Toy Story 3 *Pierre Coffin ja Chris Renaud – Itse ilkimys *Chris Sanders ja Dean DeBlois – Näin koulutat lohikäärmeesi 2011 Gore Verbinski Rango *Steven Spielberg – Tintin seikkailut: Yksisarvisen salaisuus *Sarah Smith – Artturi Joulu – joulupukin poika 2012 Mark Andrews ja Brenda Chapman Urhea * Tim Burton – Frankenweenie * Sam Fell ja Chris Butler – ParaNorman 2013 Chris Buck ja Jennifer Lee Frozen – huurteinen seikkailu *Pierre Coffin ja Chris Renaud – Itse ilkimys 2 *Dan Scanlon – Monsterit- yliopisto 2014 Phil Lord ja Christopher Miller Lego elokuva *Don Hall ja Chris Williams – Big Hero 6 *Anthony Stacchi ja Graham Annable – Boksitrollit 2015 Pete Docter Inside Out – mielen sopukoissa *Pierre Coffin ja Kyle Balda – Kätyrit *Richard Starzak ja Mark Burton – Late Lammas -elokuva 2016 Travis Knight Kubo and the Two Strings *Andrew Stanton – Doria etsimässä *Ron Clements & John Musker – Vaiana *Byron Howard & Rich Moore – Zootopia 2017 Lee Unkrich & Darla K. Anderson Coco * Loving Vincent * My Life as a Courgette == Katso myös == *Parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinto *Parhaan animaatioelokuvan Golden Globe -palkinto *Parhaan animaatioelokuvan Annie- palkinto Animaatioelokuva
Ric Ickard

Ric Ickard (oikealta nimeltään Richard Alcoy) on filippiiniläinen kitaristi. Hän aloitti kitaransoiton 8-vuotiaana jäljitellen Andres Segovian, Laurindo Almeidan, Charlie Byrdin ja Chet Atkinsin levytyksiä. 17-vuotiaana hän piti jo konsertteja. Hän oli täysin itseoppinut, kunnes aloitti muodolliset opintonsa Manilan St. Paul Collegessa, jossa hän sai musiikkikasvatuksessa kandidaatin arvon. Hän voitti ensipalkinnon sekä klassisen musiikin että jazzin kilpailuissa vuoden 1980 Filippiinien kitarafestivaalissa. Hänen ohjelmistonsa onkin monimuotoinen. Ickard on esiintynyt eri puolilla maailmaa ja on vuosittaisen Chet Atkins Appreciation Society Conventionin säännöllinen esiintyjä Nashvillessä, Tennesseessä.Naxos: Ric Ickard Ickard on levyttänyt Naxos-levymerkille kokoelman Popular Guitar Music of the Philippines. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset kitaristit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Aaron Jay Kernis

Aaron Jay Kernis (s. 15. tammikuuta 1960 Philadelphia) on yhdysvaltalainen säveltäjä.Music Sales Classical: Composers: Aaron Jay Kernis: Long Bio Kernis aloitti musiikin opiskelun viulunsoitosta, josta hän siirtyi pianonsoittoon ja säveltämiseen. Hän jatkoi opintojaan San Franciscon konservatoriossa, Manhattan School of Musicissa ja Yale School of Musicissa. Hän sai opetusta muiden muassa John Adamsilta, Charles Wuoriselta ja Jacob Druckmanilta. Ensimmäistä kertaa hän nousi kansalliseen tietoisuuteen ensimmäisen orkesteriteoksensa Dream of the Morning Skyn kantaesityksellä, jonka pitivät New Yorkin filharmonikot Horizons-festivaalilla vuonna 1982. Kernis on säveltänyt tilaustöitä Renée Flemingille (sopraano), Dawn Upshawille (sopraano), Joshua Bellille (viulisti), Pamela Frankille (viulisti), Nadja Salerno-Sonnenbergille (viulisti), James Ehnesille (viulisti), Paul Neubauerille (alttoviulisti), Joshua Romanille (sellisti), Christopher O'Rileylle (pianisti), Sharon Isbinille (kitaristi), New Yorkin filharmonikoille, Philadelphian orkesterille, San Franciscon sinfoniaorkesterille, Singaporen sinfoniaorkesterille, Minnesotan orkesterille, San Antonion sinfoniaorkesterille ja Jasper String Quartetille. Kernis on voittanut Pulitzer-palkinnon toisella jousikvartetollaan vuonna 1998 ja Grawemeyer-palkinnon (2002) teoksen Colored Field versiosta sellolle ja orkesterille. Hän on myös saanut Grammy-ehdokkuudet teoksista Air ja 2. sinfonia. Kernis on Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen. Hän aloitti vuonna 2003 opettamisen Yale School of Musicissa. Hänen teoksiaan kustantaa G. Schirmer. Hänen teoksiaan on levytetty useilla levymerkeillä, kuten Nonesuch Records, Naxos ja Virgin Classics. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Laulu laineilla

__NOTOC__ Laulu laineilla (alaotsikoltaan Auf dem Wasser zu singen – To Be Sung Upon the Water) on Piirpauke-yhtyeen 16. studioalbumi, joka julkaistiin 20. tammikuuta 2003. Se on instrumentaalilevy, joka sisältää yhtyeen versioita Franz Schubertin säveltämistä liedeistä. Mukana on myös kaksi Sakari Kukon kappaletta, sekä kaksi, joihin hänet on merkitty Schubertin kanssa toiseksi säveltäjäksi. Yhtyeen kokoonpano on laulajaa lukuun ottamatta sama kuin edellisen Sillat-albumin vuonna 2002 äänitetyillä kappaleilla.Väisänen, Kaisa: "Sakari Kukko – elämä, ura ja tuotanto: Pala suomalaisen populaarimusiikin historiaa vuodesta 1953 nykypäiviin" s. 63. Pro gradu -tutkielma, Helsingin yliopiston taiteiden tutkimuksen laitos, 2004. Yhtyeen johtohahmo Sakari Kukko kertoo tutustuneensa Schubertin liedeihin jo lapsena, hänen isänsä laulaessa niitä. Alun perin oli suunnitelmissa, että levyllä olisi laulajana toiminut Markku Suominen, mutta lopulta Kukko päätyi tekemään instrumentaalilevyn vuotta aikaisemmin ilmestyneen Virret-sooloalbuminsa menestyksen innoittamana. == Kappaleet == # (säv. Franz Schubert) # (säv. Franz Schubert) # (säv. Franz Schubert) # (säv. Sakari Kukko ja Franz Schubert) # (säv. Franz Schubert) # (säv. Franz Schubert) # (säv. Sakari Kukko) # (säv. Franz Schubert) # (säv. Franz Schubert) # (säv. Sakari Kukko ja Franz Schubert) # (säv. Franz Schubert) # (säv. Franz Schubert) # (säv. Sakari Kukko) # (säv. Franz Schubert) == Muusikot == * Ville Herrala – basso * Ismaila Sane – rummut, lyömäsoittimet * Joonas Ahonen – piano * Sakari Kukko – saksofoni, huilu, tambura == Arvostelut == * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == *Laulu laineilla – Auf dem Wassen zu singen Fono-äänitetietokanta ===Viitteet=== Luokka:Piirpauken albumit Luokka:Vuoden 2003 albumit
Embelia schimperi

Embelia schimperi on sukuun Embelia kuuluva laji. Se kasvaa joko pensaana tai liaanina puiden oksilla. Lehdet sijaitsevat varressa kierteisesti. Kukkien värisävy vaihtelee vihreästä keltaiseen. Lajia tavataan laajalti Afrikassa, missä se on kotoperäinen. Sitä esiintyy jokien varsilla ja metsien reunoilla, joskus myös termiittikekojen läheisyydessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/8778505 Luokka:Myrsikkikasvit
Traktorikilpakyntö

Traktorikilpakyntö alkoi maailmanlaajuisena organisoituna toimintana vuonna 1953. Ensimmäiset traktorikynnön maailmanmestaruuskilpailut käytiin Kanadan Ontariossa, jonka jälkeen tapahtuma on järjestetty lähes poikkeuksetta vuosittain. Paluuauroille on ollut oma sarja vuodesta 1992 lähtien. Maailmanmestaruuskilpailujen järjestämistä hallinnoi World Ploughing Organization (WPO), joka on perustettu vuonna 1952. WPO:ssa on edustettuna 31 jäsenmaan kilpakyntöorganisaatiot, jotka vuorollaan vastaavat vuosittaisen kilpailun järjestämisestä. == Traktorikynnön SM-kilpailut == thumb|300px|Vuonna 2014 Suomen mestaruudet kynnettiin Haltialan kotieläintilalla. thumb|300px|Vuoden 2014 traktorikynnön SM-kolmikko: keskellä voittaja Jarmo Itälehto Ilmajoelta. Itälehdon SM-kiertopalkintoa katselevat vasemmalta kilpailun kakkonen, Matti Rautiainen Lohjalta ja oikealta kolmannelle sijalle kyntänyt Lars-Erik Staffans Vöyristä. Suomessa on järjestetty traktorikynnön SM-kilpailuja vuodesta 1953 lähtien. SM- Kyntötoimikunta koostui alan järjestöjen edustajista, vuodesta 2014 lähtien järjestämistä organisoi SM-Kyntö ry. Kilpailussa on eri sarjat paluuauroille ja sarka-auroille, sarka-auroilla kynnetään yleisessä ja nuorten sarjassa. Veteraanikoneiden sarjassa traktorin tulee olla rekisteröity ensimmäisen kerran ennen vuotta 1980. Kilpailusuorituksen arvioivat ryhmissä työskentelevät tuomarit, jotka arvostelevat kynnön avauksen lisäksi kyntötuloksen yleensä ja lopetuksen. Lisäksi tarkistetaan mittauksin, että kyntö on vaaditun syvyinen. Sarkakynnössä tavoitteena ovat pyöristyneet ja murentuneet viilut, nurmikynnön viilujen olisi oltava kiinteitä ja kokonaisena säilyneitä. Viilujen on oltava tasalevyisiä, suoria, erotuttava toisistaan ja oltava tiivisti toisiaan vasten. Sängen ja kasvillisuuden tulee olla peittynyt. Suomessa käytettävät kilpailusäännöt vastaavat MM-kilpailujen sääntöjä, muutamissa kohdin suomalaiset olosuhteet ja käytännöt on otettu säännöissä huomioon. Kilpailusäännöissä on määräykset muun muassa kilpailussa käytettävälle kalustolle ja avustajien käytölle. Sarka-auroille suositeltu kyntöalue on 20 metriä leveä ja 100 metriä pitkä, paluuaurojen lohko on vastaavan pituinen, mutta sen on oltava kiilamainen. Kynnön avauksen tekemiseen on aikaa 20 minuuttia, sen lisäksi on varsinaista kyntöaikaa 160 minuuttia suosituksen kokoiselle kahdenkymmenen aarin eli 0,2 hehtaarin lohkolle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tarkkuuslajit
Embelia ribes

Embelia ribes on sukuun Embelia kuuluva laji. Sitä tavataan Intiassa. Se muistuttaa pippuria. Sitä käytetään matolääkkeenä. Lääkkeeseen käytetään kasvin juuria ja hedelmiä. == Lähteet == Luokka:Myrsikkikasvit
Henry Oinas-Kukkonen

Henry Oinas-Kukkonen on oululainen yliopistonlehtori. Oinas-Kukkonen on koulutukseltaan filosofian tohtori, joka työskentelee Oulun yliopiston humanistisessa tiedekunnassa historian yliopistonlehtorina. Hän on myös kansainvälisten suhteiden ja informaatioverkostojen historian dosentti (vuodesta 2006). Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi Oulun yliopistosta vuonna 1999. Hänen väitöskirjansa englanninkielinen otsikko on: US Attitude towards the Japanese Communist Movement 1944-1947. == Tutkimus == Henry Oinas- Kukkosen merkittävimmät tutkimusalat liittyvät kylmään sotaan, innovaatioihin ja informaatioverkostoihin. == Julkaisuja == === Monografiat === * Oinas- Kukkonen, H., & Oinas-Kukkonen, H. (2013). Humanizing the web: Change and social innovation. Palgrave Macmillan. * Oinas-Kukkonen, H. (2003). Tolerance, suspicion, and hostility: changing US attitudes toward the Japanese communist movement, 1944-1947. ABC-CLIO. === Journaalit === * Oinas-Kukkonen, H. (2007). From bush to engelbart:'slowly, some little bells were ringing'. IEEE Annals of the History of Computing, 29(2), 31-39 * Oinas-Kukkonen, H., Oinas- Kukkonen, H., & Sušová, V. (2011). A Classification of Methods and Contributions in the Historiography of Nordic Computing. In History of Nordic Computing 3 (pp. 444-452). Springer Berlin Heidelberg. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Pensasmyrsikki

Pensasmyrsikki (Myrsine africana) on myrsikkien (Myrsine) kasvisukuun kuuluva laji. Se on ainavihanta pensas. Kasvi on kaksikotinen. Kukat ovat kerman vaaleita ja pieniä. Kukinta-aika on yleensä syyskuulta marraskuulle. Lajia tavataan Himalajalla, Kiinassa, Azoreilla sekä Itä- ja Etelä-Afrikassa. Afrikassa laji on kotoperäinen. Siemenet saattavat levitä siten, että linnut syövät marjoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Flora of China: Myrsine africana Luokka:Myrsikit