EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Juho Hacklin

Juho Hacklin (s. 8. helmikuuta 1985 Jokioinenhttps://issuu.com/pesapallo/docs/pesa_pallokirja-2022-web) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Haminan Palloilijoita. Sisäpelissä Hacklinin rooli on vaihtaja, ja hänet tunnetaan erityisesti korkeista pomppulyönneistään. Ulkokentällä Hacklin pelaa kopparina. Hacklin debytoi Superpesiksessä vuonna 2007 Kouvolan Pallolyöjien joukkueessa, jossa hän pelasi kauteen 2022 saakka.http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=2739&view;=pelaajakortti Syksyllä 2022 Hacklin teki pelaajasopimuksen Joensuun Mailan kanssa ja vaihtoi näin seuraa ensimmäistä kertaa pelaajaurallaan. Joensuussa Hacklin pelasi yhden kauden, minkä jälkeen hän siirtyi yksivuotisella sopimuksella Haminan Palloilijoihin.https://haminanpalloilijat.net/ajankohtaista- superpesis/784-aleksi-rantala-ja-juho-hacklin-haminan-palloilijoihin Kauden 2023 päätteeksi Hacklin on pelannut 440 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 16+240 juoksua, tuonut 303 juoksua ja kerännyt 1 983 kärkilyöntipistettä. Siviiliammatiltaan Hacklin on palomies.https://www.karjalainen.fi/urheilu/kouvolassa-16-kautta- superpesist%C3%A4-pelannut-pesiskenttien-v%C3%A4ril%C3%A4isk%C3%A4-juho- hacklin-37-siirtyy-joensuun-mailaan-joensuussa-on-porukka-joka-voi- menesty%C3%A4 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ryan Brathwaite

Ryan Brathwaite (s. 6. kesäkuuta 1988 Bridgetown) on barbadoslainen 110 metrin aitajuoksija. Brathwaite sijoittui alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2005 toiseksi 110 metrin aitajuoksussa. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006 hänet hylättiin alkuerissä.12th IAAF World Championships in Athletics • Biographical Entry List , IAAF Hän voitti samana vuonna alle 20-vuotiaiden Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuden. Osakan MM-kilpailuissa 2007 ja Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui välierissä. Hän sai pronssia alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa 2007. Hän sijoittui neljänneksi Pan-Amerikan kisoissa 2007 ja Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa 2008. Hän voitti Berliinissä 2009 maailmanmestaruuden maansa ennätyksellä 13,14. Myöhemmin samana vuonna hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin ajalla 13,16. Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa hän sai hopeaa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 Brathwaite karsiutui jo alkuerissä. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui viidenneksi. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui välierissä. Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän sijoittui viidenneksi. Brathwaiten nimissä ovat Barbadoksen sisärataennätykset 55 metrin aitajuoksussa 7,18 (2009) ja 60 metrin aitajuoksussa 7,61 (2010). == Lähteet == Luokka:Barbadoslaiset yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Iso-Poro

Iso-Poro on Päijänteen saari Keski-Suomessa Jyväskylässä ja joka sijaitsee Pohjois-Päijänteellä Murtoselällä. == Maantietoa == Saari on 1,7 kilometriä pitkä, 750 metriä leveä ja sen pinta-ala on 77,1 hehtaaria . Se sijaitsee Murtoselän länsiosassa Poronselän eteläpuolella. Saarelta on matkaa lännessä sijaitsevan Kinkomaan rantaan 800 metriä. Mantereen puolella sijaitsee salmessa pienempi Vähä-Poro ja Iso-Poron pohjoispuolella on Vasa eli Soinsaari. Saaren eteläpäässä on matalikolla kiviä, kaksi luotoa ja pieni saari. Iso-Poron itäpuolella on vielä yli 300 metrin päässä Porokarin kalliosaari ja saaren tuntumassa on pieni luoto. Saaren huippu sijaitsee sen keskiosassa. Huippu on noin 130 metriä merenpinnan yläpuolella ja se kohoaa 52 metrin korkeuteen Päijänteen vedenpinnasta, joka on 78,3 metriä mpy. Saaren pohjoispäässä on toinen mäki, joka kohoaa yli 25 metrin korkeuteen. Saari on kokonaan metsän peitossa. Kallioalueita on vain vähän, mutta kivikoita on niitäkin enemmän. Saaren maa-alueet on suureksi osaksi jaettu vapaa-ajan asukkaiden omistukseen. Saaren keskiosat kuuluvat muutamalle maanomistajalle. Saareen ei tule tietä eikä saaressakaan kulje tietä. Ranta-asukkaat, joiden vapaa-ajan asuntoja on lähes 50, liikkuvat siten veneillä. Iso-Poron ja sen länsipuolella olevan Vähä-Poron välistä kulkee vesiväylä. == Historiaa == Vuodelta 1884 olevassa Pohjois-Päijänteen purjehdusliikenteen vesistökartassa saaren karttanimi on ”Porosaari” Meriluoto, Timo: Jyväskylä-Muuratsalo (JPG), 1884, Vesistökarttojen pienennökset, viitattu 14.9.2019. Saari kuului Jyväskylän maalaiskuntaan vuoden 2008 kuntainliitokseen asti. Saaren korkeimmalle kohdalle on merkitty muinaisjäännös. Näitä lapinraunioiksi kutsuttuja kiviröykkiöitä tai hautauksia ajoitetaan myöhäiselle kividaudelle ja varhaismetallikaudelle. Julius Ailio suoritti siellä koekaivauksen vuonna 1912, ja hänen muistiinpanojensa mukaan kiviraunio sijaitsi saaren eteläkärjessä. Kiviraunio oli tunnettu 1880-luvulta asti, ja se oli Aulion mukaan hajotettunakin 7,0 × 7,2 metrin kokoinen ja 0,6 metriä korkea. Myöhemmissä, vuosien 1969 ja 1987 tutkimuksissa, sitä ei kuitenkaan löydetty sieltä. Sen sijaan saaren huipulta löytyi Anja Sarvaksen mukaan ”kolme pienehköä, kekomaista kiviröykkiötä, kolmion muotoon asetettuina 2–3 m päässä toisistaan. Röykkiöt olivat vasta vähän sammaloituneita ja vaikuttivat melko uusilta. Röykkiöiden muodostaman kolmion keskipisteessä oli rautapultti; kyseessä lienee siis jonkinlainen kiintopiste tms.” == Huomautukset == == Lähteet == Luokka:Jyväskylän maalaiskunta Luokka:Jyväskylän saaret Luokka:Päijänteen saaret
Luettelo tunnetuista eurajokelaisista

Tämä on luettelo tunnetuista eurajokelaisista. == Kulttuuri == * August Engelberg, runoilija ja säveltäjä * Mollu Heino, kuvataiteilija * Jalmari Jaakkola, historioitsija ja professori * Mika Kares, oopperalaulaja ja kulttuurivaikuttaja (syntynyt Laitilassa) * Eeva Kontu, muusikko ja kapellimestari * Samuel Roos, kielitieteilijä, lääkäri, suomentaja ja tietokirjailija == Liike-elämä == * Sakari Tamminen, yritysjohtaja == Politiikka == * Olli-Pekka Heinonen, kansanedustaja ja ministeri == Urheilu == === Jalkapallo === * Antti Koskinen === Jääkiekko === * Juhani Jasu * Ilkka Kares * Jere Laaksonen * Petri Lammassaari * Markus Nordlund * Marko Väkiparta === Pesäpallo === * Ville-Veikko Olli == Muut == * Arvi Hauvonen, sähkölaitoksen insinööri ja radioamatööri * Kaarlo Kaarlonen, jääkärieversti * Ernesti Rikhard Rainesalo, senaattori * Valter Valli, eversti * Vipu, kaksinkertainen ravikuningatar Tunnetuista eurajokelaisista
Viisasteleva sydän

Viisasteleva sydän () on Jane Austenin vuonna 1818 ilmestynyt romaani. Se julkaistiin suomeksi vuonna 1951 Kristiina Kivivuoren kääntämänä. Viisasteleva sydän on Austenin viimeinen romaani. Hän aloitti sen pian sen jälkeen, kun oli saanut Emman valmiiksi. Teos ilmestyi vasta hänen kuolemansa jälkeisenä vuonna 1818. Se ilmestyi yhtenä niteenä teoksen Northanger Abbey kanssa, mutta liittyy siihen myös sisällöllisesti, sillä molempien tapahtumaympäristö on osittain Bath, jossa Austen asui vuosina 1801–1805. On arveltu, että Austen ei itse nimennyt teosta, vaan sen nimi on joko hänen veljensä Henryn tai sisarensa Cassandran valitsema siinä vaiheessa, kun kirjaa ruvettiin julkaisemaan. Teosta kirjoittaessaan Austen sairasteli jo. Austen käsittelee Viisastelevassa sydämessä kaikille teoksilleen ominaisella tavallaan intohimoa, sisäistä ja ulkoista elämää, tunteita ja niiden hillitsemistä. Kun muut hänen teoksensa kuvaavat sankarittaren etenemistä kohti symbolista ja konkreettista kotia, tässä teoksessa lähtökohta on hylkääminen ja lopputulos sen oivaltaminen, että koti ei olekaan paikka vaan tunnelma ja muutoksen hyväksyminen. ==Juonitiivistelmä== Kertomuksen juonen taustalla vaikuttavat aiemmat tapahtumat. Päähenkilö Anne on rakastunut komeaan ja kunnianhimoiseen mutta köyhään meriupseeri Frederick Wentworthiin. Suku ei hyväksy hänen valintaansa, ja hänet painostetaan hylkäämään Wentworth. He tapaavat uudestaan, mutta Wentworth ei ole antanut Annelle anteeksi. ==Elokuvasovituksia== Viisastelevan sydämen pohjalta on tehty elokuva- ja televisioversioita: * Persuasion (1960), BBC:n minisarja, jossa pääosia näyttelevät Daphne Slater Annena ja Paul Daneman kapteeni Wentworthina. *Viisasteleva sydän (1971), BBC:n minisarja, jossa pääosia näyttelevät Anne Firbank Annena ja Bryan Marshall kapteeni Wentworthina. * Viisasteleva sydän (1995), alun perin televisioelokuva, joka tuli myös teatterilevitykseen; pääosia näyttelevät Amanda Root Annena ja Ciarán Hinds kapteeni Wentworthina. *Viisasteleva sydän (2007) televisioelokuva, joka kuvattiin Bathissa syyskuussa 2006 ITV1:lle, Sally Hawkins Annena, Rupert Penry-Jones kapteeni Wentworthina ja Anthony Head Walter Elliotina. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * *, Jane Austenin teosten pohjalta tehdyt elokuvat Luokka:Jane Austenin teokset Luokka:1810-luvun kirjat
Streblinae

Streblinae on täikärpäsiin lukeutuva kärpästen alaheimo, jonka jäsenet ovat lepakoiden ehdottomia loisia. Alaheimoon kuuluu 32 sukua, joissa on yhteensä 227 tunnettua lajia. Noin kaksi kolmasosaa lajstosta elää uuden maailman trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Alaheimon täikärpäset vaihtelevat ulkoasultaan paljon. Ne ovat usein litteitä, mutta litistymissuunta vaihtelee vaaka- ja pystysuuntaisesti litistyneen välillä. Streblinae-täikärpästen pituus vaihtelee 0,73-5,50 millimetrin välillä, mutta useimmat lajit ovat vain 1,5-2,5 millimetrin mittaisia. Silmät puuttuvat täysin, mutta lähes kaikilla lajeilla on siivet. Siivellisyys ei kuitenkaan takaa lentotaitoa ja peräti 48 lajilla siivet ovat jollakin tavalla muuttuneet kelvottomiksi lentämistä ajatellen. Alaheimoon kuuluu myös kuusi kokonaan siivetöntä lajia, joista viideltä puuttuvat myös väristimet. Elävä kärpänen voi tarttua isäntäeläimen karvoihin niin tiukasti, että sen poistaminen ehjänä on lähes mahdotonta. Eläimet viettävät koko elämänsä lepakoiden ulkoloisina. Erityisesti ne suosivat korvien, siipien ja sukuelinten aluetta. Sekä koiraat että naaraat imevät isäntäeläimen verta. Lajien isäntäspesifisyys on huonosti tunnettua, mutta malesialaisille lepakoille tehdyssä kartoituksessa 72 % Streblinae- lajeista esiintyi vain tietyllä lepakkolajilla. Streblinae-täikärpäset saattavat toimia sairauksien vektoreina. Lepakkokärpästen lisääntyminen, kuten muukin niiden biologiahttp://www3.interscience.wiley.com/journal/119022049/abstract, tunnetaan huonosti. Hedelmöitys on sisäinen ja toukat elävät muiden täikärpästen tapaan naaraskärpäsen sisällä ja käyttävät ravinnokseen erityisten rauhasten tuottamaa eritettä. Kussakin naaraassa on vain yksi toukka kerrallaan. Toukkavaiheita on kärpäsille tyypilliseen tapaan kolme. Toukat siirtyvät naaraan ulkopuolelle vasta koteloituessaan. Varsin erikoislaatuisen ryhmän kaikkien kaksisiipisten joukossa muodostavat Ascodipteron-suvun lajit. Näillä naaras, isännän löydettyään, pudottaa siipensä, väristimensä sekä jalkansa lonkasta alaspäin. Samalla naaras kaivautuu imukärsän ohessa olevien leikkaavien pintojen avulla isännän ihon sisään niin, että vain takaruumiin kärki jää näkyviin. Paikoilleen asettuneen naaraan takaruumis turpoaa ja peittää sekä keskiruumiin että pään.http://www.hindawi.com/GetPDF.aspx?doi=10.1155/1910/90383http://www.nature.com/nature/journal/v112/n2806/abs/112206b0.html Näin Ascodipteron-lajit ovat aikuisenakin käytännössä sisäloisia. Koska naaras ei luonnollisestikaan pääse asettamaan koteloa parempaan paikkaan, tämän suvun lajien kotelot putoavat maahan. == Katso myös == *Nycteribiinae - toinen lepakoihin erikoistunut täikärpästen alaheimo == Lähteet == Suurin osa artikkelista perustuu katsaukseen Carl W. Dick and Bruce D. Patterson: ”Bat flies: Obligate ectoparasites of bats”. Micromammals and Macroparasites; sivut 179-194\. Spriger 2006 == Aiheesta muualla == http://www.metafysica.nl/nature/insect/nomos_30.html Luokka:Kärpäset
Nigel North

Nigel North (s. 5. kesäkuuta 1954) on englantilainen luutisti ja klassinen kitaristi. Vuosien 1974 ja 1990 välillä Nigel North soitti barokkioopperoissa, barokkiorkestereissa ja kamariyhtyeissä sekä säesti laulajia. Hän otti osaa yli sataan levytykseen. Huomattavimpia yhteistyökumppaneita olivat The English Concert (Trevor Pinnock), The Academy of Ancient Music (Christopher Hogwood) ja Orchestra of the Age of Enlightenment (Rene Jacobs). ==Luuttumusiikkijulkaisut== *Oxford University Press Lute Series *Lute Music by William Byrd (Volume 6), 1976 *Lute and Bandora Music by Alfonso Ferrabosco (Volume 8), 1979, Stainer and Bell *Tablature for 2 Lutes Volumes 1 and 2 (English Renaissance Treble and Ground Duets), 1983, Faber Music/Indiana University Press *Varietie of Lute Lessons, Robert Dowland's anthology of 1610 (in preparation). ==Lähteet== *Stephen Haynes: 'North, Nigel', Grove Music Online ed. L. Macy (Accessed 2007-05-06), *'North, Nigel', Hutchinson Encyclopedia of Britain, Helicon Publishing, March 2005 ==Aiheesta muualla== * Personal website *Linn Records: Nigel North *Indiana University: Nigel North Luokka:Englantilaiset kitaristit Luokka:Brittiläiset luutistit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kenneth Horne

Kenneth Horne (27. helmikuuta 1907 – 14. helmikuuta 1969) oli brittiläinen liikemies ja koomikko, joka esiintyi pääasiassa radiossa. Hornen tunnetuimpiin radiosarjoihin kuuluvat BBC:n vuosina 1958–1964 esittämä Beyond our Ken, ja sen seuraaja Round the Horne, jota esitettiin 1965–1968. Näyttelemisen ohella Horne toimi Triplex Glassin ja Chad Valley Toysin hallituksien puheenjohtajana, kunnes joutui terveysongelmien vuoksi luopumaan tehtävistä, jatkaen kuitenkin näyttelemistä. Hän kuoli sydänkohtaukseen 61-vuotiaana. ==Kirjallisuutta== Kenneth Hornesta on kirjoitettu kaksi elämäkertateosta: * * ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Brittiläiset radionäyttelijät Luokka:Brittiläiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Trey Hardee

Trey Hardee (s. 7. helmikuuta 1984 Birmingham, Alabama) on yhdysvaltalainen kymmenottelija. Hän voitti Berliinissä 2009 lajinsa maailmanmestaruuden otteluennätyksellään 8 790 pistettä. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän voitti hopeaa seitsenottelussa. Hän voitti kymmenottelun maailmanmestaruuden jälleen Daegussa 2011 tuloksella 8 607 pistettä. Lontoon olympialaisissa 2012 Hardee saavutti olympiahopeaa tuloksella 8 671 pistettä. ==Henkilökohtaiset ennätykset== :Lähteet: IAAF, Tilastopaja ;Ulkoradat Laji Tulos Huomio Paikka Ajankohta 100 m 10,39 Tuuli +0,2 m/s Götzis 29.5.2010 200 m 20,98 Tuuli +0,1 m/s Austin 22.4.2006 400 m 47,51 Sacramento 7.6.2006 1 500 m 4.40,94 Lontoo 9.8.2012 110 m aidat 13,54 Tuuli +0,1 m/s Lontoo 9.8.2012 Korkeushyppy 205 Peking 21.8.2008 Seiväshyppy 535 Eugene 26.6.2015 Pituushyppy 788 Tuuli +0,6 m/s Götzis 28.5.2011 Kuulantyöntö 15,72 Eugene 22.6.2012 Kiekonheitto 52,68 Austin 3.4.2008 Keihäänheitto 68,99 Daegu 28.8.2011 Kymmenottelu 8790 Berliini 20.8.2009 ;Sisäradat Laji Tulos Paikka Ajankohta 60 m 6,71 Fayetteville 10.3.2006 1 000 m 2.45,67 Bloomington 4.3.2012 60 m aidat 7,70 Göteborg 2.2.2010 Korkeushyppy 206 Doha 12.3.2010 Seiväshyppy 530 Albuquerque 27.1.2006 Pituushyppy 785 Fayetteville 2.3.2007 Kuulantyöntö 15,94 New York 28.1.2011 Seitsenottelu 6208 Albuquerque 27.1.2006 ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Džonkki

Džonkki tai dsonkki on erityisesti Kaakkois-Aasiassa ja Kiinassa käytetty perinteinen, yleensä kaksi- tai kolmimastoinen purjealustyyppi. Laivamalli kehitettiin noin kaksituhatta vuotta sitten Han-dynastian (206 eaa.–220 jaa.) aikana. Alustyyppiä käytettiin valtameripurjehduksilla jo toisella vuosisadalla jaa. Länsimaihin tästä historiallisesta alustyypistä tietoa levittivät mm. löytöretkeilijät, kuten Marco Polo. Ohjailtavuutensa ja merikelpoisuutensa vuoksi erilaiset džonkin yhteydessä esitellyt innovaatiot vaikuttivat keskiajalla myös portugalilaisten ja hollantilaisten purjealusten kehitykseen (esim. laskukölin käyttö). Nykyäänkin džonkkeja käytetään yhä muun muassa Etelä-Kiinan meren rantavaltioissa, kuten Kiinassa, Vietnamissa, Thaimaassa ja Indonesiassa. Džonkkipurje on helppo nostaa, laskea, jalustaa ja hallita, mutta sen luovimiskyky on rajoitettu. Laivamallin nimi džonkki on alun perin ilmeisesti peräisin malaijin kielestä. Alusta, jossa on länsimainen runko mutta džonkkitakila, kutsutaan nimellä lorcha. Ne olivat siirtomaavallan aikana hyvin suosittuja rannikkoaluksia, sillä niissä yhdistyi länsimaisen rungon hyvä merikelpoisuus ja džonkkitakilan helppo käsiteltävyys. ==Katso myös== *Quanzhou-laiva *Zheng He ==Aiheesta muualla== * "The Chinese Sail" by Brian Platt, tarinaa nykytyyppisellä džonkilla matkailusta, aluksen rakenteesta ja historiasta * Junk Sail Tutorial - Johdatusta nykyisten džonkkipurjeiden suunnitteluun ja käyttöön * The Free China * Revival of the Junk Luokka:Merenkulku Luokka:Purjealustyypit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
John Hiatt

thumb|right|John Hiatt John Hiatt (s. 20. elokuuta 1952 Indianapolis, Indiana) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen musiikkityyliään on vaikea sijoittaa mihinkään tiettyyn kategoriaan. Siinä on elementtejä countrymusiikista, rockista, bluesista ja folkista. Siksi termit juurimusiikki ja Americana on helppo yhdistää hänen tuotantoonsa. == Diskografia == * Hangin' Around The Observatory (Epic, 1974) * Overcoats (Epic, 1975) * Slug Line (MCA, 1979) * Two Bit Monsters (MCA, 1980) * All Of A Sudden (Geffen, 1982) * Riding With The King (Geffen, 1983) * Attack Of The Killer B's (Geffen, 1983) * Warming Up To The Ice Age (Geffen, 1985) * Bring The Family (A&M;, 1987) * Slow Turning (A&M;, 1988) * Y'All Caught? The Ones That Got Away 1979-1985 (Geffen/DGC, 1989) * From Hell To Obscurity (A&M;, 1989 - Various Artists) * Stolen Moments (A&M;, 1990) * Little Village (Reprise, 1992, yhtyeen jäsenenä) * Perfectly Good Guitar (A&M;, 1993) * Live At The Hiatt (A&M;, 1994 - promo CD) * Hiatt Comes Alive At Budokan (A&M;, 1994) * Walk On (Capitol, 1995) * Little Head (Capitol, 1997) * The Best Of John Hiatt 1973-1998 (Capitol, 1998) * Crossing Muddy Waters (Vanguard, 2000) * The Tiki Bar Is Open (Vanguard, 2001) * Country Bears (Disney, 2002 - soundtrack) * Beneath This Gruff Exterior (New West Records, 2003) * Master Of Disaster (New West Records, 2005) * Same Old Man (New West Records, 2008) * The Open Road (New West Records, 2010) * Dirty Jeans and Mudslide Hymns (New West Records, 2011) * Mystic Pinball (New West Records, 2012) * Terms of My Surrender (New West Records, 2014) ==Aiheesta muualla== *John Hiattin kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cape Dorsetin lentoasema

Cape Dorsetin lentoasema () on lentoasema Kanadan Nunavutin territoriossa Cape Dorsetin kylässä. Kenttää ylläpitää Nunavutin territorion hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 1 007. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Lentoyhtiö Kohteet Canadian North Iqaluit, Rankin Inlet First Air Iqaluit == Lähteet == Luokka:Nunavutin lentoasemat
Clyde Riverin lentoasema

Clyde Riverin lentoasema () on lentoasema Kanadan Nunavutin territoriossa noin 4,1 km koilliseen Clyde Riverin kylästä. Kenttää ylläpitää Nunavutin territorion hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2005 yhteensä 656. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Lentoyhtiö Kohteet Canadian North Iqaluit, Pond Inlet First Air Iqaluit, Pond Inlet == Lähteet == Luokka:Nunavutin lentoasemat Luokka:Arktisen alueen lentoasemat
Gjoa Havenin lentoasema

Gjoa Havenin lentoasema () on lentoasema Kanadan Nunavutin territoriossa 2,8 km lounaaseen Gjoa Havenin kylästä. Kenttää ylläpitää Nunavutin territorion hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 2 063. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Lentoyhtiö Kohteet Canadian North Cambridge Bay, Kugaaruk, Taloyoak, Yellowknife First Air Cambridge Bay, Kugaaruk, Talaoyak, Yellowknife == Lähteet == Luokka:Nunavutin lentoasemat Luokka:Arktisen alueen lentoasemat
Hall Beachin lentoasema

Hall Beachin lentoasema () on lentoasema Kanadan Nunavutin territoriossa Hall Beachin kylässä. Kenttää ylläpitää Nunavutin territorion hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 2 475. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Lentoyhtiö Kohteet Canadian North Igloolik, Iqaluit, Pond Inlet First Air Igloolik, Iqaluit CHC Helicopter (tilauslentoja) == Lähteet == Luokka:Nunavutin lentoasemat Luokka:Arktisen alueen lentoasemat fa:فرودگاه هالیون
Igloolikin lentoasema

Igloolikin lentoasema (, ) on lentoasema Kanadan Nunavutin territoriossa Igloolikin kylässä. Kenttää ylläpitää Nunavutin territorion hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 1 979. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Lentoyhtiö Kohteet Canadian North Hall Beach, Iqaluit, Pond Inlet First Air Hall Beach, Iqaluit == Lähteet == Luokka:Nunavutin lentoasemat Luokka:Arktisen alueen lentoasemat
Kugaarukin lentoasema

Kugaarukin lentoasema (, tunnettiin aikaisemmin nimellä Pelly Bay Townsite Airport) on lentoasema Kanadan Nunavutin territoriossa Kugaarukin kylässä (tunnettiin aikaisemmin nimellä Pelly Bay). Kenttää ylläpitää Nunavutin territorion hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 2 877. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Lentoyhtiö Kohteet Canadian North Cambridge Bay, Gjoa Haven, Taloyoak, Yellowknife First Air Cambridge Bay, Gjoa Haven, Taloyoak, Yellowknife == Lähteet == Luokka:Nunavutin lentoasemat Luokka:Arktisen alueen lentoasemat
Pangnirtungin lentoasema

Pangnirtungin lentoasema () on lentoasema Kanadan Nunavutin territoriossa Pangnirtungin kylässä. Kenttää ylläpitää Nunavutin territorion hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 640. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Lentoyhtiö Kohteet Canadian North Iqaluit, Qikiqtarjuaq First Air Iqaluit, Qikiqtarjuaq == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Nunavutin lentoasemat
Pond Inletin lentoasema

Pond Inletin lentoasema () on lentoasema Kanadan Nunavutin territoriossa Pond Inletin kylässä. Kenttää ylläpitää Nunavutin territorion hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 1 692. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Lentoyhtiö Kohteet Canadian North Clyde River, Hall Beach, Igloolik, Iqaluit First Air Clyde River, Iqaluit == Lähteet == Luokka:Nunavutin lentoasemat Luokka:Arktisen alueen lentoasemat
Simon Mayo

Simon Mayo (s. 21. syyskuuta 1958 Lontoo) on brittiläinen radiotoimittaja. Hän aloitti uransa BBC:n paikallisradioissa, kunnes vuonna 1986 hän siirtyi valtakunnalliselle BBC Radio 1:lle. BBC Radio 5 Livelle Mayo siirtyi 2001. Sony-palkinnon parhaana puhetoimittajana Mayo sai vuonna 2008. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Brittiläiset toimittajat Luokka:Brittiläiset radiotoimittajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Qikiqtarjuaqin lentoasema

Qikiqtarjuaqin lentoasema () on lentoasema Kanadan Nunavutin territoriossa Qikiqtarjuaqin kylässä. Kenttää ylläpitää Nunavutin territorion hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 1 050. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Lentoyhtiö Kohteet Canadian North Iqaluit, Pangnirtung First Air Iqaluit, Pangnirtung == Lähteet == Luokka:Nunavutin lentoasemat Luokka:Arktisen alueen lentoasemat
Saksan Anarkistinen Pogo-puolue

Saksan anarkistinen pogo-puolue ( tai APPD) on itsejulistettu roskaväen ja yhteiskunnan loisten puolue. Sen perusti kaksi 17-vuotiasta punkkaria Hannoverissa vuonna 1981 ja se osallistui vuoden 1998 Saksan parlamentin vaaleihin lupaamalla kaikille äänestäjille ilmaisen oluen. Puolueen nimi viittaa punk-tanssiin, pogoamiseen. ==Aiheesta muualla== *Virallinen nettisivu (saksaksi) Luokka:Saksan puolueet
Arto Ikonen

Arto Tapani Ikonen (s. 27. huhtikuuta 1956 Hartola) on suomalainen pituushyppääjä. Kalevan kisoissa hän saavutti parhaimmillaan neljännen sijan. Tämä tapahtui Lappeenrannassa vuonna 1980. Lisäksi Ikoselle kertyi muutamia maaotteluedustuksia vuosina 1975–1979 parhaana saavutuksenaan Suomi–Ruotsi- maaottelun voitto 1979. Ikonen on Heikki Mattilan ohella urheiluseura Joutsan Pommin menestyneimpiä pituushyppääjiä.. Pommia hän edusti vuodesta 1973 alkaen. Tätä ennen Ikonen edusti kasvattajaseuraansa Hartolan Voimaa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Resolute Bayn lentoasema

Resolute Bayn lentoasema () on lentoasema Kanadan Nunavutin territoriossa Resoluten kylässä. Kenttää ylläpitää Nunavutin territorion hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 3 101. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Lentoyhtiö Kohteet First Air Cambridge Bay (kausiluontoinen), Iqaluit, Nanisivik Kenn Borek Air (tilauslentoja) Kenn Borek Air, Unaalik Aviationin kalustolla Grise Fiord, (tilauslentoja) == Lähteet == Luokka:Nunavutin lentoasemat Luokka:Arktisen alueen lentoasemat
Taloyoakin lentoasema

Taloyoakin lentoasema () on lentoasema Kanadan Nunavutin territoriossa 1,4 km länteen Taloyoakin kylästä. Kenttää ylläpitää Nunavutin territorion hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 1 926. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Lentoyhtiö Kohteet Canadian North Cambridge Bay, Gjoa Haven, Kugaaruk, Yellowknife First Air Cambridge Bay, Gjoa Haven, Kugaaruk, Yellowknife == Lähteet == Luokka:Nunavutin lentoasemat Luokka:Arktisen alueen lentoasemat
BBC Radio 5 Live

BBC Radio 5 Live on BBC:n valtakunnallinen radiokanava, joka aloitti lähetyksensä 28. maaliskuuta 1994. Se on BBC:n pääasiallinen urheilukanava, ja se radioi lähes kaikki merkittävät brittiläiset urheilutapahtumat. Kanavan sisarkanava on BBC Radio 5 Sports Extra. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *BBC Radio 5 Liven kotisivut Radio 5 Live Luokka:Vuonna 1994 perustetut radioasemat
Linhai

Linhai on kiinalainen mönkijä- ja moottoripyörämerkki, jota valmistaa Jiangsu Linhai Power Machinery Corporation. Yritys on perustettu vuonna 1956 valmistamaan pienmoottoreita. Yritys on historiansa aikana tehnyt yhteistyötä mm. japanilaisen Yamaha Corporationin kanssa. Linhai työllistää tänä päivänä yli 2000 työntekijää, joista yli 400 työskentelee tuotekehityksessä ja erilaisissa erikoistehtävissä. Luokka:Kiinalaiset moottoripyörävalmistajat
Punalakkiorneero

Punalakkiorneero (Synallaxis spixi) on Etelä-Amerikan itä- ja eteläosissa elävä orneeroihin kuuluva varpuslintu. Lajin tieteellinen nimi on annettu Johann Baptist von Spixin mukaan. == Koko ja ulkonäkö == Kooltaan punalakkiorneero on noin 16 cm. Selästään ja suurin osa siivistä ovat väriltään harmaat tai oliivin ruskeat. Pyrstö on pitkä ja harmaa. Pää laki on täysin punaruskea j siiven kupeet ovat myös väritykseltään punaruskeat. Kurkku on väriltään musta Punalakkiorneeron vatsa on pääosin harmaa: vaalein keskivatsasta ja kyljistä ruskehtava. == Levinneisyys ja elintavat == Punalakkiorneeroa tavataan Kaakkois-Brasiliassa, Etelä-Paraguayssa, Uruguayssa ja Koillis-Argentiinassa. Lajin elinympäristöä ovat pensaikkoiset ja ruohomaat sekä avoimet metsien reunat. Laji elää usein lähellä vettä. Laji liikkuu hyppien ja kiipeillen puiden ja pensaiden oksien seassa. == Lähteet == Luokka:Pöyhijäorneerot
Josanne Lucas

Josanne Lucas (s. 14. huhtikuuta 1984 Scarborough, Tobago) on trinidadtobagolainen yleisurheilija, jonka päälaji on 400 metrin aitajuoksu. Helsingin MM-kilpailuissa Lucas karsiutui 400 metrin aitajuoksun alkuerissä. Pekingin olympialaisissa hän putosi 400 metrin aitajuoksun alkuerissä. Viitattu 14.6.2010 Lucas saavutti Berliinin MM-kilpailuissa 2009 pronssia 400 metrin aitajuoksussa ennätyksellään 53,20. Ennen vuotta 2009 hänen ennätyksensä oli 55,29. IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2009 hän sijoittui kolmanneksi ajalla 54,31. ==Henkilökohtaiset ennätykset== Lähde: IAAF ===Ulkoradat=== Matka Aika Paikka Päivä 200 m 23,65 Auburn 4.4.2009 400 m 53,49 Port of Spain 25.6.2005 100 m aj 12,99 Tallahassee 9.5.2009 400 m aj 53,20 Berliini 20.8.2009 ===Sisäradat=== Matka Aika Paikka Päivä 55 m aj 7,64 Gainesville 25.2.2006 60 m aj 8,20 Fayetteville 10.3.2006 ==Lähteet== Luokka:Trinidadtobagolaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ola Hansson (kirjailija)

Ola Hansson (1860 Hönsinge, Ruotsi – 1925 Büyükdere, Turkki) oli ruotsalainen kirjailija, joka kirjoitti runoja, romaaneja, novelleja ja esseitä. Hän vietti suuren osan elämästään Keski-Euroopassa eikä käynyt Ruotsissa enää vuoden 1889 jälkeen. Hän oli aikoinaan Keski-Euroopassa tunnetuin ruotsalainen kirjailija August Strindbergin ohella. Saksassa Hansson esitteli myös suomalaisten Juhani Ahon, Pietari Päivärinnan ja Karl August Tavaststjernan tuotantoa. Hän kääntyi katolilaiseksi 1898, harrasti Friedrich Nietzschen lukemista ja tutki mystikkojen ohella sairaalloisista henkilöistä kirjoitettuja artikkeleita. Aiheet näkyivät erityisesti hänen teoksissaan Fru Ester Bruce ja Resan hem.Suomalainen tietosanakirja, Weilin+Göös 1989–1993. Ola Hanssonin teoksia ei ole suomennettu. Hansson kirjoitti ensimmäiset novellinsa Slättbyhistorier tehtyään 1880-luvun alussa matkan Kööpenhaminaan. Novellit ilmestyivät kuitenkin vasta hänen kuolemansa jälkeen 1927. Hänen maineensa syntyi runokokoelmilla Dikter (1884) ja Notturno (1885). Saksassa asuessan hän kirjoitti esseitä Ruotsin kirjallisuudesta ja tuli siellä tunnetuksi eurooppalaisen kirjallisuuden tuntijana ja esittelijänä. Hansson avioitui 1889 tanskalais-saksalaisen kirjailijan Laura Mohrin (1854–1928) kanssa, joka käytti salanimeä Laura Marholm. He asuivat Berliinissä, Baijerissa, Sveitsissä, Ranskassa ja viimeiseksi Turkissa, jossa Ola Hansson kuoli Istanbulin lähellä.Bonniers Lexikon, Nordiska Uppslagsböcker 1963. Laura Mohr kirjoitti pääasiassa esseitä ja novelleja. Hänen tuotannossaan mielenkiinto kohdistui puolison asemaan avioliitossa. Ruotsiksi hänen teoksistaan julkaistiin kaksi naistutkimusta Kvinnor. Sex tidspsykologiska porträtt (1895) ja Till kvinnans psykologi (1897).Svensk uppslagsbok, Förlagshuset Norden 1951, hakusana Marholm, Laura. ==Teoksia== * Dikter, 1884, runoja * Notturno, 1885, runoja * Litterära silhouetter, 1885, kirjailijaesittelyjä * Sensitiva amorosa, 1887 * Ung Ofegs visor, 1892, proosarunoja * Materialismen i skönlitteraturen, 1892 * Tolkare och siare, 1893 * Fru Ester Bruce, 1893 * Resan hem, 1894, omaelämäkerrallinen teos * Vägen till livet, 1896 * Kåserier i mystik, 1897 * Samlade skrifter, 17 osaa, 1919–1922 * Efterlämnade skrifter, 5 osaa 1928–1931 ==Kirjallisuutta== * Erik Ekelund: Ola Hanssons ungdomsdiktning, Schildts 1930. * Inger Månesköld-Öberg: Ola Hanssons livsdikt, Carlsson 1998. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Laura Mohr

Laura Mohr, kirjailijanimi Laura Marholm ja Leonard Marholm, (1. toukokuuta 1854 Riika, Latvia – 6. lokakuuta 1928) oli baltiansaksalainen esseekirjailija ja novellisti. Mohr oli sukuperältään osittain tanskalainen. Hän avioitui ruotsalaisen kirjailijan Ola Hanssonin kanssa 1889. He saivat pojan, Olan (8. syyskuuta 1890). Marholm analysoi teoksissaan naisen sisäisyyttä. Hänen merkittävimmät teoksensa ilmestyivät 1890-luvun puolivälin tienoilla.Tuohela, 254 == Teokset == * Johann Reinhold Patkul, Tragödie (Doppeldrama: Gertrud Lindenstern und Patkuls Tod) 1879-1880 * Frau Marianne, Drama 1882 * Das Buch der Frauen. Zeitpsychologische Porträts, Albert Langen, Paris und Leipzig 1894 (vordatiert auf 1895) * Karla Bühring, Drama 1895 * Frau Lilly als Jungfrau, Gattin und Mutter, 1896 * Zur Psychologie der Frau, 2 Tle. 1897 und 1903 * Der Weg nach Altötting und andere Novellen, 1900 * Buch der Toten, 1900 * Die Frau in der sozialen Bewegung, 1900 == Lähteet == * == Aiheesta muualla == *Susan Brantly: The Life and Writings of Laura Marholm. Basel 1991 *Deutsche Nationalbibliothek Luokka:Latvialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet
Antonov An-148

Antonov An-148 () on lyhyille ja keskipitkille matkoille suunniteltu suihkumoottorilentokone, jonka on kehitellyt ukrainalainen Antonov-yhtiö. Kone lensi ensilentonsa 17. joulukuuta 2006. Ensimmäinen koneen laivastoonsa saanut yhtiö on ukrainalainen Aerosvit. Se on käyttänyt konetta kotimaan liikenteessä kesäkuusta 2009 lähtien. Joulukuuhun 2012 mennessä konetyyppiä oli tilattu yli 250 kappaletta ja liikenteessä oli 16 konetta. Suurimmat yksittäiset konetilaukset ovat Cubana de Aviación-, Iran Air-, Rossiya Airlines- ja Aerosvit Airlines-yhtiöille. Koneen jatkokehitelmänä on syntynyt Antonov An-158. Sen ensilento oli vuonna 2010. == Onnettomuudet == *Moskovan Domodedovon kansainväliseltä lentokentältä 11. helmikuuta 2018 lähtenyt Saratov Airlinesin Antonov An-148 putosi pian nousun jälkeen. Koneessa olleet 65 matkustajaa ja 6 henkilökunnan jäsentä saivat venäläismedian mukaan surmansa onnettomuudessa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Ukrainalaiset matkustajalentokoneet Luokka:2000-vuosikymmenen matkustajalentokoneet An-148
Europa (saari)

Europa () on Mosambikin kanaalissa sijaitseva pieni, trooppinen saari, joka on kuulunut Ranskalle vuodesta 1897. Saari sijaitsee noin 200 km päässä Madagaskarin rannikosta ja se on pinnanmuodoiltaan alava (korkein kohta 24 m) sekä osittain sankan mangrovemetsän peitossa. Europaa hallinnoidaan Réunionilta käsin, ja siellä sijaitsee ranskalaisten sotilastukikohta, sääasema ja pieni lentokenttä, mutta ei satamaa. Madagaskar on vaatinut saarta toistuvasti itselleen. kuva:Vue aerienne europa.jpg|Ilmakuva saaresta kuva:Europa island military camp.JPG|Sotilastukikohta kuva:FouPiedsRougesEuropa.jpg|Punajalkasuula kuva:Coenobita perlatus Europa island.JPG|Coenobita perlatus == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Intian valtameren erillissaaret Luokka:Kiistanalaiset alueet
Karjalan jääkäriprikaati

Karjalan jääkäriprikaati () oli Neuvosto-Karjalassa 1920–1930-luvulla toiminut puna-armeijan kansallinen joukko-osasto. Lokakuussa 1925 Petroskoissa perustettiin erillinen Karjalan jääkäripataljoona, johon kuului kolme kiväärikomppaniaa ja yksi konekiväärikomppania. Pataljoonalla oli tiedustelu-, yhteys-, tykistö- ja pioneerijoukkueet, talousosasto ja soittokunta. Upseeristo koostui Pietarin kansainvälisen sotakoulun käyneistä suomalaisista, miehistö paikallisista asevelvollisista. Vuonna 1927 pataljoonassa oli yhteensä 722 sotilasta. Rivimiehistä karjalaisia oli 65 prosenttia ja venäläisiä 34 prosenttia. Koulutus oli tehokasta ja sotilaskuri ankaraa. Huolto ja kulttuuritoiminta oli järjestetty hyvin. Vuoden 1931 lopussa pataljoonan pohjalta muodostettiin erillinen Karjalan jääkäriprikaati, jonka komentajaksi nimitettiin Eyolf Mattsson. Maaliskuussa 1932 siihen kuuluivat Petroskoin ja Aunuksen kivääripataljoonat; sodan varalta reservissä oli kaksi pataljoonaa. Jääkäriprikaati oli Neuvostoliiton turvallisuuselinten jatkuvan huomion kohteena. Jo vuonna 1930 OGPU pidätti joukon upseereita ja sotilaita. Vuosina 1932–1934 pidätettiin Aunuksen pataljoonan komentaja A. Hilden ja lähes koko upseeristo, joita syytettiin vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja osallistumisesta "Suomen pääesikunnan järjestämään salaliittoon". Turvallisuuspoliisi GPU väitti, että Karjalan armeija oli yhteydessä Akateemiseen Karjala-seuraan ja Suomen yleisesikuntaan, jonka alaisena armeijan väitettiin toimineen. Vainon kohteeksi joutuivat myös monet "kulakkien" ja Uhtuan kapinan osallistujien pojat. Prikaati lakkautettiin vuonna 1935 tapahtuneen Neuvosto-Karjalan suomalaisjohdon syrjäyttämisen jälkeen. Eyolf Mattson pidätettiin vuonna 1936 ja prikaatin viimeinen komentaja N. Kalvan ammuttiin vuonna 1938. Kaikkiaan rankaisutoimenpiteiden uhreiksi joutui yli 200 prikaatin upseeria ja rivimiestä. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan historia Luokka:Puna-armeija
Karelija

Karelija tarkoittaa seuraavia asioita: * Karjalan venäjänkielinen nimitys, tarkoittaa usein vain Karjalan tasavaltaa * Karelija, vuosina 1938–1940 ilmestynyt karjalankielinen aikakauslehti * Karelija, Petroskoissa ilmestyvä sanomalehti * Karelija, Karjalan tasavallan TV- ja radioyhtiö * Karelija, vuosina 2007–2011 julkaistu kolmiosainen venäjänkielinen tietosanakirja == Katso myös == * Karelia, täsmennyssivu
Ola Hansson (arkkitehti)

Olof Birger ”Ola” Hansson (9. huhtikuuta 1919 Helsinki – 3. elokuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen saneerauksiin perehtynyt arkkitehti, joka toimi Tampereen teknillisen korkeakoulun rakennussuunnittelun professorina 1975–1986. ==Elämä== Hansson kirjoitti ylioppilaaksi 1937 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1946. Hansson aloitti työuransa piirtäjänä Petsamon nikkeli oy:ssä 1939 ja 1941. Arkkitehtina hän työskenteli Tukholmassa 1946–1948 arkkitehtitoimisto Backström & Reiniuksen palveluksessa, Sveitsin Winterthurissa 1948–1949 arkkitehtitoimisto Isler & Eidenbenzissa, Aarne Ervin arkkitehtitoimistossa Helsingissä 1949–1953 ja omassa arkkitehtitoimistossaan Helsingissä vuodesta 1954 lähtien. Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosastolla hän toimi muun työnsä ohella assistenttina ja erikoisopettajana 1949–1952, 1954–1955 ja 1961–1974. Tampereen teknillisen korkeakoulun virkaa tekevänä professorina hän oli 1973–1975 ja professorina 1975–1986. Vuonna 1987 hän toimi vierailevana professorina Yhdysvalloissa New Mexicon yliopistossa. Ola Hanssonin poika filosofian tohtori Joakim Hansson (1960-2017) oli rakennushistorian tutkija.Vem och vad 2010, s. 214–215. Helsingfors 2010. ISBN 978-951-50-2002-4 ==Töitä== * Urajärven varastokirjasto 1954–1959 * Helsingin saksalaisen kirkon restaurointi 1959 * Helsingin yliopiston ydinfysiikan laitos 1969 * Tammisaaren museo 1963 * Kansallisarkiston lisärakennus Helsingissä 1972 * Vakuutusyhtiö Fennian kiinteistöjen saneeraus Helsingissä (Unioninkatu ja Eteläranta) 1973–1980 * Helsingin yliopiston kirjaston (nyk. Kansalliskirjaston) saneeraus Helsingissä 1976 * Tammisaaren kaupunginkirjasto 1977 * Espoon tuomiokirkon restaurointi 1982 * Kirkkonummen kirjasto 1982 * Vallilan ammattikoulun saneeraus Helsingissä 1984 * Rikhardinkadun kirjaston saneeraus Helsingissä 1988 * Maarianhaminan kaupunginkirjasto yhdessä Hans Steniuksen kanssa 1989 * Kirkkonummen kirkon restaurointi * Tammisaaren kirkon restaurointi ==Lähteet== * Kuka kukin on 1990. Otava 1990. ISBN 951-1-10604-X. * Diplomi-insinöörit ja arkkitehdit. Suomen teknillinen seura 1991. ISBN 951-9110-60-7. ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Ola Hansson

Ola Hansson voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä: * Ola Hansson, suomalainen arkkitehti * Ola Hansson, ruotsalainen kirjailija.
Intian valtameren erillissaaret

Intian valtameren erillissaaret () on Ranskan eteläisiin ja antarktisiin maihin kuuluva ryhmä saaria, jotka sijaitsevat Madagaskarin tuntumassa Intian valtameressä Afrikassa. alue pinta- ala (km2) Bassas da India 1 Europa 28 Gloriososaaret 5 Juan de Nova 5 Tromelin 1 == Lähteet == *
Avalon (kappale)

”Avalon” on amerikkalainen musiikkikappale vuodelta 1920. Sen sävelsivät ja sanoittivat Al Jolson, B. G. DeSylva ja Vincent Rose. Ensimmäinen joka äänitti kappaleen oli Jolson, joka käytti sitä myös musikaaleissa Sinbad ja Bombo. Jolsonin versio nousi listakakkoseksi vuonna 1921. Rose sävelsi kappaleen mahdollisesti yksin, ja Jolson sai suosittuna esittäjänä osansa tekijänoikeudesta. Alun perin kappaleen säveltäjiksi oli merkitty vain Jolson ja Rose; DeSylvan nimi lisättiin myöhemmin. Kappale on suosittu jazzstandardi ja sen ovat levyttäneet muun muassa Cab Calloway (1934), Coleman Hawkins (1935) ja Eddie Durham (1936). Benny Goodmanin kvartetti soitti kappaleen kuuluisassa vuoden 1938 Carnegie Hallin konsertissaan. Kappaletta on käytetty myös elämäkertaelokuvissa Al Jolson (1946) ja Rytmin kuningas – Benny Goodman (1956). Kappaleen alkumelodia on alun perin Giacomo Puccinin aariasta E lucevan le stelle, oopperasta Tosca, vain pienin muutoksin. Puccinin kustantajat haastoivat Rosen ja Jolsonin oikeuteen vuonna 1921 melodian käytöstä, ja säveltäjät joutuivat maksamaan korvauksina 25 000 dollaria ja oikeuden kaikkiin senjälkeisiin tekijänoikeuspalkkioihin. ==Tulkintoja== * Red Nichols and His Five Pennies (27. helmikuuta 1928) * George Monkhouse and his Cambridge University Quinquaginta Ramblers (12. maaliskuuta 1930) * Spike Hughes and his Dance Orchestra (23. toukokuuta 1930) * Joel Shaw and his Orchestra (elokuussa 1932) * Billy Cotton and his Band (21. heinäkuuta 1933) * Casa Loma Orchestra (16. elokuuta 1934) * Cab Calloway and his Orchestra (4. syyskuuta 1934) * Scott Wood and his Six Swingers (18. joulukuuta 1934; 1. syyskuuta 1936) * Joe Venuti and his Orchestra (26. joulukuuta 1934) * KXYZ Novelty Band (29. tammikuuta 1935) * Coleman Hawkins (2. maaliskuuta 1935) * Quintette du Hot Club de France (heinäkuussa 1935) * Jimmie Lunceford and his Orchestra (30. syyskuuta 1935) * Harry Roy and his Orchestra (8. marraskuuta 1935) * Val Rosing and his Swing Stars (18. marraskuuta 1935) * Ballyhooligans (7. heinäkuuta 1936) * Benny Goodman Quartet (29. kesäkuuta 1937; 28. syyskuuta 1937; 16. tammikuuta 1938) * Joe Daniels and his Hotshots (28. syyskuuta 1937) * Alix Combelle et son Orchestre (4. lokakuuta 1937) * Harry James and his Orchestra (13. heinäkuuta 1939; 8. marraskuuta 1939) * Willie Lewis and his Negro Band (27. kesäkuuta 1941) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vuoden 1920 kappaleet Luokka:Jazzstandardit
Oaklandin kansainvälinen lentoasema

San Francisco Bay Oaklandin kansainvälinen lentoasema () on yksi San Francisco Bay Arean kolmesta kansainvälisestä lentoasemasta. Se sijaitsee Oaklandin liikekeskustasta etelään lähellä San Franciscon lahtea. Lentokentän omistaa Oaklandin satamahttp://www.gcr1.com/5010web/airport.cfm?Site=OAK . Vuonna 2013 lentoasemaa käytti 9,7 miljoonaa matkustajaahttp://www.oaklandairport.com/airport_stats_yearend_stats.shtml . Rahtia kentän läpi kulki samana vuonna noin 504 019 tonnia. Lentokenttä avattiin vuonna 1927. Siihen kuuluu nykyisin kaksi terminaaliahttp://www.oaklandairport.com/airport_stats_facilities.shtml . Lentokenttä työllistää nykyisin noin 14 000 ihmistä. Lentoaseman suurin työllistäjä on Southwest Airlines, joka työllistää noin 2 300 ihmistä. == Katso myös == *San Franciscon kansainvälinen lentoasema *San Josén kansainvälinen lentoasema == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Lentoaseman viralliset sivut * Luokka:Kalifornian lentoasemat Kansainvälinen lentoasema Luokka:Alamedan piirikunnan liikenne
Karjalan pedagoginen akatemia

Karjalan pedagoginen valtionakatemia () oli Petroskoissa toiminut kasvatustieteellinen korkeakoulu. Vuonna 2013 se yhdistettiin Petroskoin valtionyliopistoon kasvatustieteen ja psykologian instituuttina. ==Historia== Vuonna 1931 Petroskoihin perustettiin Karjalan pedagoginen instituutti, jonka ensimmäisenä johtajana toimi Juho Vihko. Aluksi se käsitti vain fysiikan ja tekniikan osaston. Myöhemmin perustettiin luonnontieteen tiedekunta (1932), pedagoginen työläistiedekunta (1932), historiallis-filologinen tiedekunta (1933) ja kaksivuotinen opettajainstituutti (1934). Vuonna 1940 instituutin pohjalta muodostettiin Karjalais-suomalainen yliopisto, nykyinen Petroskoin valtionyliopisto. Sodan aikana vuonna 1943 yliopiston opettajainstituutti aloitti toiminnan uudelleen Vienan Kemissä, ja 1944 se palasi Petroskoihin. Vuonna 1951 perustettiin erilleen Karjalais-suomalainen valtiollinen pedagoginen instituutti, joka nimettiin 1956 Karjalan valtiolliseksi pedagogiseksi instituutiksi ja vuonna 1996 Karjalan pedagogiseksi yliopistoksi. Nimen Karjalan pedagoginen valtionakatemia oppilaitos sai vuonna 2009. Vuonna 2013 se palasi osaksi Petroskoin valtionyliopistoa kasvatustieteen ja psykologian instituuttina (Institut pedagogii i psihologii). Vuonna 2008 akatemiassa oli kymmenen tiedekuntaa ja joitakin erillislaitoksia. Päätoimisia opiskelijoita oli noin 3 500 ja etäopiskelijoita 1 500. Jatko-opintoja on voinut harjoittaa vuodesta 1962 lähtien. Vuonna 1992 alettiin kouluttaa karjalan ja vepsän kielen opettajia. ==Rehtorit== * Juho Vihko (1931–1932) * Pjotr Saveljev (1932–1935, 1946) * Elo Syvänen (1936–1937) * Pjotr Gribkov (1937–1938) * Konstantin Mitropolski (1938–1940) * Mihail Rodnjanski (1940–1941) * Lev Kagan (1944–1945) * Jakov Ogijenko (1945–1946, 1952–1953) * Mihail Marvin (1946) * Mihail Bojev (1946–1950) * Sergei Sulimin (1950–1952) * Vasili Antonov (1953–1956) * Mihail Šurgin (1956–1960) * Pekka Ihalainen (1960–1962, 1964–1975) * Isai Beskaravainyi (1962–1964) * Anatoli Britvihin (1975–1999) * Valeri Brjazgin (1999–2007) * Sergei Grippa (2007–2013). ==Lähteet== *Институт педагогики и психологии Petroskoin valtionyliopiston sivut (28.6.2014) ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Karjalan pedagoginen akatemia Vanhat kotisivut (2012) Luokka:Petroskoin historia Luokka:Venäjän yliopistot ja korkeakoulut
Kurjer Karelii

Kurjer Karelii () oli Petroskoissa ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti. Lehti perustettiin kesäkuussa 1917. Aluksi sen nimenä oli Izvestija Olonetskogo gubernskogo soveta krestjanskih, rabotših i soldatskih deputatov (”Aunuksen läänin talonpoikais-, työläis- ja sotilasneuvoston tiedonantoja”), vuodesta 1920 lähtien Kommuna (”Kommuuni”), vuodesta 1921 Karelskaja Kommuna (”Karjalan kommuuni”), vuodesta 1923 Krasnaja Karelija (”Punainen Karjala”), vuodesta 1940 Leninskoje znamja (”Leninin lippu”) ja vuodesta 1955 Leninskaja pravda (”Leniniläinen totuus”). Vuoteen 1991 saakka lehti ilmestyi NKP:n Karjalan aluekomitean ja tasavallan korkeimpien viranomaisten äänenkannattajana. 1930-luvun lopussa monet sen toimittajista menettivät henkensä Stalinin vainoissa. Jatkosodan aikana lehti ilmestyi Belomorskissa. Miehitettyjen alueiden väestöä varten julkaistiin lentokoneista pudotettua suppeaa versiota. Vuonna 1991 lehdestä tuli riippumaton Severnyi kurjer -niminen julkaisu. Lehti yksityistettiin vuonna 2001, jolloin se sai nimen Kurjer Karelii. Lehti ilmestyi vuoteen 2010 saakka viidesti viikossa ja sen jälkeen viikkolehtenä. Se lopetettiin syyskuussa 2011. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan sanomalehdet
Gloriososaaret

Gloriososaaret () on Ranskan Réunionin departementtiin kuuluva pieni saariryhmä, joka sijaitsee Madagaskarin luoteispuolella ja Komorien itäpuolella Intian valtameressä. Saariryhmä muodostuu kahdesta vehreästä korallisaaresta (Île Glorieuse ja Île du Lys) ja kolmesta luodosta. Gloriososaaria hallinnoidaan Réunionilta käsin. Île Glorieusella sijaitsee ranskalaisten sotilastukikohta, lentokenttä ja sääasema. Madagaskar on vaatinut saariryhmää toistuvasti itselleen. kuva:Glorioso Islands ISS002-E-6913.JPG|Ilmakuva saarista kuva:Grande-Glorieuse3.jpg|Île Glorieusen rantaa == Lähteet == * Luokka:Intian valtameren erillissaaret Luokka:Afrikan saaret Luokka:Kiistanalaiset alueet
Juan de Nova

Juan de Nova () on Mosambikin kanaalissa sijaitseva pieni trooppinen saari, joka on kuulunut Ranskalle vuodesta 1897. Se on pinnanmuodoiltaan alava (korkein kohta 10 m) ja nimetty kuuluisan espanjalais–portugalilaisen tutkimusmatkailijan João da Novan mukaan. Juan de Novaa hallinnoidaan Réunionilta käsin, ja siellä sijaitsee ranskalaisten sotilastukikohta, pieni lentokenttä ja sääasema. Saarelta louhitaan jonkin verran guanoa ja fosfaattia. Madagaskar on vaatinut saarta toistuvasti itselleen. kuva:Juan de Nova Island NASA ISS005 image-georectified.jpg|Ilmakuva saaresta kuva:Juan-de- Nova-2.jpg|Rantamaisemaa == Lähteet == * Luokka:Intian valtameren erillissaaret
Tromelin

Tromelin () on pieni, trooppinen saari, joka sijaitsee Madagaskarin itäpuolella Intian valtameressä. Se on hiekkainen, pinnanmuodoiltaan alava (korkein kohta 7 m) ja todennäköisesti tuliperäinen. Ranskalaiset tutkimusmatkailijat löysivät saaren vuonna 1776, ja se liitettiin Réunioniin vuonna 1814. Tromelinia hallinnoidaan Réunionilta käsin, ja siellä sijaitsee pieni lentokenttä ja sääasema. Se on myös tärkeä merikilpikonnien suojelualue. Mauritius on vaatinut saarta itselleen. kuva:Tromelin.jpg|Ilmakuva saaresta. File:Tromelin aerial photograph.JPG|Ilmakuva saaresta. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == Luokka:Intian valtameren erillissaaret Luokka:Kiistanalaiset alueet
Kaalamo

Kaalamo () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee 35 kilometriä Sortavalasta pohjoiseen Sortavalan ja Suojärven välisen rautatien varrella (Kaalamon asema). Asukkaita on 1 300 henkeä (vuonna 2008). Kaalamon kunta rajoittuu Haapalammen, Helylän, Harlun, Loimolan ja Värtsilän kuntiin, Sortavalan kaupunkiin ja Suomen rajaan. Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Hannukkalanmäen, Kekoselän, Kirjavalahden, Kirkkolahden, Kontiolahden, Kukonvaaran, Leppäselän, Matkaselän, Otrakkalan, Partalan, Puikkolan, Ruskealan, Rytyn ja Sahankosken asutukset, Alalammen ja Pirttipohjan asemat, Hanki, Jakkima ja Suikan tila. Taajamassa on rakennustarvike- ja metsäteollisuutta. Palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, poliklinikka, kirjasto ja kerhotalo. ==Lähteet== Luokka:Sortavalan piirin kunnat Luokka:Sortavalan piirin asutut paikat