EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Isokuonohai

Isokuonohai (Carcharhinus altimus) on tiikerihaihin eli ihmishaihin (Carcharhinidae) kuuluva hailaji. == Kuvaus == pienoiskuva|235x235px|Isokuonohai Isokuonohailla on nimensä mukaan iso ja pitkä kuono, jossa näkyvät sieraimet. Ne ovat väritykseltään harmaita. Suurin mahdollinen pituus noin 300 senttimetriä. Urosten pituus on yleensä noin 216 senttimetri, kun taas naaran koko on 226-282 senttimetriä. Syntymäkoko 70-90 senttimetriä. Niiden paino voi olla 167 kilogrammaa. == Ravinto == Isokuonohai syö ravinnokseen luukaloja, mutta myös makrillejä, pohjakaloja, simpukoita ja rauskuja. == Elinalue == Isokuonohai levinneisyys alue on Länsi-Atlantti: Florida, Venezuela. Itä-Atlantti: Senegal, Välimeren alueet. Länsi-Intian valtameri: Punainenmeri, Mosambik, Etelä-Afrikka, Madagaskar ja Intia. Länsi- Tyynenmeren alue: Kiina, Taiwan ja Australia. Keski-Tyynenmeren alue: Havaiji. Tyynenmeren itäosa: Kalifornianlahti, Etelä-Meksiko, Kolumbia ja Ecuador. === Elinympäristö === Isokuonohai löytyy mannerjalustojen reunojen ja saarien läheisyydestä. Ne elävät usein 430 metrin syvyydessä. Aikuiset uivat usein yli 90 metrin syvyydessä, kun taas poikaset elävät usein matalikoilla. == Lisääntyminen == Isokuonohai naaras synnyttää joka toinen vuosi 1-13 (keskimäärin 9) poikasta. Välimeren alueella poikaset syntyvät elo-syyskuussa, mutta Madagaskarissa nuoret syntyvät syys-lokakuussa. Poikasen pituus syntymän jälkeen on noin 60-75. == Vaara ihmiselle == Isokuonohait eivät ole vaarallisia ihmisille, koska ne elävät usein syvissä vesissä. == Lähteet == Luokka:Hait
Siniarripi

Siniarripi (Arripis xylabion) on arripien heimoon kuuluva kalalaji. Chris D. Paulin kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1993. == Ulkonäkö ja koko == Siniarripi on nimensä mukaisesti vaaleansininen. Se voi kasvaa lähes metrin mittaiseksi. == Lähteet == Luokka:Arripit
Raajakumara

Raajakumara on vuonna 2017 ilmestynyt Santhosh Andanddramin ohjaama intialainen elokuva. == Näyttelijät == == Soundtrack == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2017 intialaiset elokuvat Luokka:Kannadankieliset elokuvat Luokka:Intialaiset romanttiset draamaelokuvat
Ralph Northam

Ralph Shearer Northam (s. 13. syyskuuta 1959 Nassawadox, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen lääkäri ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Virginian 73. kuvernöörinä vuosina 2018–2022. Tätä ennen Northam oli toiminut osavaltion varakuvernöörinä vuosina 2014–2018. Kuvernöörikautensa aikana Northam joutui poliittisen skandaalin keskelle, kun helmikuun alussa 2019 paljastui, että hänen opiskelijamatrikkelissaan vuodelta 1984 on kuva, jossa hän esiintyy mustaksi meikattuna vierellään Ku Klux Klan -asuinen henkilö.Heikki Aittokoski: Virginiassa velloo poliittinen skandaali, jonka laukaisi rasistinen kasvomeikki Helsingin sanomat 11.2.2019 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Virginian kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cheminova

Cheminova A/S on tanskalainen kasvinsuojeluaineita valmistava yritys. Sillä on tytäryhtiöitä 16 maassa, liikevaihtoa runsaat 500 miljoonaa euroa vuodessa ja henkilöstöä noin 1 500, joista noin puolet Tanskassa. Cheminovan omisti aiemmin Aarhusin yliopiston 40-prosenttisesti omistama holdingyhtiö Auriga, kunnes yritys myytiin vuonna 2015 yhdysvaltalaiselle FMC:lle. Cheminovan tuotteita ovat muun muassa glyfosaatti (kauppanimet Envision ja Glyfonova), tribenuroni-metyyli (kauppanimi Nuance WG) sekä kloqintosetti-meksyyliä ja 1,2-bentsisotiatsolin-3-onia sisältävä valmiste Foxtrot. ==Ympäristötuhoja== Cheminova on tullut surullisenkuuluisaksi aiheuttamistaan ympäristöongelmista erityisesti kotimaassaan Tanskassa sekä Brasiliassa. Kööpenhaminan lähellä Ballerupissa 1940- ja 1950-luvulla toiminut Cheminova aiheutti alueella suuria ympäristövahinkoja hautaamalla jätetynnyreitä maan alle. Ne alkoivat vuotaa 1980-luvun alussa ja saastuttivat fenolilla alueen pohjavedet vuosikymmeniksi. Tehtaan siirryttyä Jyllannin rannikolle yhtiö alkoi haudata myrkkyä Limvuonoon, ja 25 000 myrkkytynnyrin paljastuminen 1981 oli Pohjoismaiden siihen asti pahin ympäristökatastrofi. Sekä Cheminovaa että sen uutta omistajaa FMC:tä on vuosia syytetty muualla maailmassa kiellettyjen torjunta- aineiden myynnistä Brasiliaan. ==Historiaa== Cheminovan perusti vuonna 1938 insinööri Gunnar Andreasen. Vuonna 1943 hän lahjoitti kaikki yrityksen osakkeet Aarhusin yliopiston tutkimusrahastolle, mutta jatkoi yhtiön johdossa 1960-luvun alkuun asti. Yritys valmisti aluksi korroosionestokemikaaleja Mørkhøjssä Kööpenhaminan pohjoispuolella. Toisen maailmansodan aikana tämä tuotanto oli pysähdyksissä ja yritys valmisti sen sijaan erilaisia sota-ajan korviketuotteita muun muassa sokerille ja kumille sekä maalien ja lakkojen ohenteita. Sodan jälkeen Cheminova rakennutti uuden tehtaan Måløviin Ballerupin kuntaan Kööpenhaminan lähelle ja alkoi valmistaa hyönteismyrkkyjä. Ympäristöongelmien vuoksi Cheminova joutui vuonna 1953 muuttamaan Harboøre Tangeen Länsi-Jyllantiin, jossa se yhä toimii. ==Lähteet== Luokka:Tanskalaiset yritykset Luokka:Kemianteollisuusyhtiöt Luokka:Ympäristökatastrofit
William Smith (kielitieteilijä)

thumb|William Smith William Smith (20. toukokuuta 1813 Enfield, Middlesex – 7. lokakuuta 1893 Lontoo) oli brittiläinen leksikografi ja klassisten kielten opettaja. Smith opiskeli aluksi lakia University College London yliopistossa ja pääsi jäseneksi Gray's Inn -seuraan 1830. Hän saavutti oppiarvot Doctor of Civil Law (DCL) ja Doctor of Laws (LL.D.). Hän kuitenkin päätti lopettaa lain harjoittamisen ja keskittyä kirjoittamaan klassisista aiheista. Smith opetti University College School yksityiskoulussa. Hän kirjoitti useita oppikirjoja ja tunnettiin etenkin sanakirjoistaan Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1842) ja Bible Dictionary (1860–1865). Hänet aateloitiin vuonna 1892, vuotta ennen kuolemaansa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * 1911 Encyclopædia Britannica: Smith, Sir William * Skannattu kopio Dictionary of Greek and Roman Antiquities sanakirjasta (1870 painos) * Skannattu kopio Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology teoksesta (1870 painos) Luokka:Brittiläiset kielitieteilijät Luokka:Vuonna 1813 syntyneet Luokka:Vuonna 1893 kuolleet
Liekkikala

Liekkikala (Cepola macrophthalma) on liekkikalojen heimoon kuuluva kalalaji. Carl von Linné kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1758. Liekkikala voi kasvaa pisimmillään 80 senttimetriä pitkäksi. Liekkikalaa tavataan Atlantin itäosassa Brittein saarilta Senegalin edustalle, ja lisäksi Välimerellä. Se elää 15-400 metrin syvyydessä, hiekka- ja mutapohjien päällä mutta ui joskus keskikerroksessa. Liekkikalaa kalastetaan Välimeressä ruokakalaksi trooleilla ja kalaverkoilla. Länsi-Afrikan rannikolla se joutuu trooleihin sivusaaliina. Atlantilla suurimmat liekkikalan kalastajat ovat Espanja ja Portugali. == Lähteet == Luokka:Välskärikalat
Harmaariuttahai

Harmaariuttahai (Carcharhinus amblyrhynchos) on tiikerihaihin eli ihmishaihin (Carcharhinidae) kuuluva hailaji. == Kuvaus == Harmaariuttahai on tummanharmaa selkäpinnalta ja valkoinen vatsan puolelta. Niiden suurin mahdollinen pituus on 233-255 senttimetriä. Uroksen pituus on noin 130-145 senttimetriä, kun taas naaran koko on noin 122-137 senttimetriä. Syntymäkoko on 45-60 senttimetriä. Niiden paino on noin 33 kilogrammaa ja ne voivat elää noin 25 vuotta. Niillä on pitkä ja laajasti pyöristynyt kuono ja suuret silmät. == Ravinto == Harmaariuttahain ravintoon kuuluvat riuttakalat, kalmarit ja mustekalat, sekä katkaravut ja hummerit. Näiden lisäksi myös luukalat, losserokalat, välskärikalat ja perhokalat. Se saalistaa yöllä, jolloin se on aktiivisin. == Elinalue == Harmaariuttahain levinneisyysalue on Länsi-Tyynenmeren alue ja Keski-Tyynenmeren alue, johon kuuluu Madagaskar ja Mauritiuksen ja Seychellien alue Tuamoton saaristo, Etelä-Kiina ja Pohjois-Australia. === Elinympäristö === Harmaariuttahai elelee matalissa, trooppisia ja vesissä korallinriuttojen läheisyydessa ja laguunien lähellä. Sen uintisyvyys vaihtelee 0-164 metrin välillä. == Lisääntyminen == Naaraspuolinen harmaariuttahai voi saada 1-6 poikasta. Raskausaika on noin yksi vuosi. Poikasen koko syntymän jälkeen on noin 50 - 60 senttimetriä. == Vaarat == pienoiskuva|229x229px|Harmaariuttahai Harmaariuttahaita on kalastettu kaupallisesti lähinnä niiden evien osalta, joita käytetään ruokana, samoin kuin niiden lihaa. == Vaara ihmiselle == Harmaariuttahaita pidetään yhtenä aggressiivisimmista haista, mutta ne käyttäytyvät tyypillisesti aggressiivisesti ihmisiä kohtaan vain, jos ne tuntevat itsensä uhatuksi. Laji on hyökännyt ihmisten kimppuun kahdeksan kertaa. Näistä vain yksi oli kohtalokas. == Lähteet == Luokka:Hait
Ville Vehviläinen

Ville Vehviläinen (s. 20. joulukuuta 1983 Lahti) on suomalainen rumpali, joka soittaa Waltari-yhtyeessä. Hän on soittanut myös Nowenissa ja Falchionissa. Vehviläinen on opiskellut trumpetin soittoa Lahden konservatoriossa. Nykyään hän asuu Hollolassa. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset rumpalit Luokka:Vuonna 1983 syntyneet
Johann Jakob Heckel

Johann Jakob Heckel (23. tammikuuta 1790 Mannheim – 1. maaliskuuta 1857 Wien) oli itävaltalainen eläintieteilijä ja iktyologi. Hän myös täytti eläimiä. Heckel kuvasi lukuisia kalalajeja. == Lähteet == == Katso myös == * Luettelo Johann Jakob Heckelin kuvaamista kalalajeista Luokka:Itävaltalaiset eläintieteilijät Luokka:Vuonna 1790 syntyneet Luokka:Vuonna 1857 kuolleet
Naiskala

Naiskala (Albula vulpes) on ruotokalojen heimoon kuuluva kalalaji. Carl von Linné kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1758. Urheilukalastajat tavoittelevat naiskalaa Floridassa, Kuubassa ja koko Karibianmeren alueella. Sen pyydystäminen ruokakalaksi on vähentynyt viime vuosikymmeninä, mutta monia naiskaloja joutuu edelleen verkkoihin sivusaaliina. Suurin uhka lajille on kuitenkin elinympäristöjen tuhoutuminen. == Lähteet == Luokka:Ruotokalat
Itävallansärki

Itävallansärki (Rutilus meidingeri) on karppikalojen lahkoon kuuluva eurooppalainen makean veden kalalaji. Siitä on käytetty myös nimeä helmisärki.Itävallansärki – Rutilus meidingeri. Suomen Lajitietokeskus. 2023. == Ulkonäkö ja koko == Itävallansärjen ruumis on pitkänomainen ja lähes liereä. Sen harmaat suomut ovat huomattavan pienet. Selkäevä ja pyrstö ovat harmaat. Vatsa- ja rintaevät ovat punertavia. Kala kasvaa melko suureksi, 40–50-senttiseksi, suurimmillaan jopa 70 senttimetrin mittaiseksi. Kutuaikana koiraan päässä ja selkäpuolella on kellertäviä ryynimäisiä kyhmyjä, joihin lajin saksalainen nimi Perlfisch (ja suomalainen helmisärki) viittaa. == Levinneisyys ja elinympäristö == Itävallansärki tunnetaan vain muutamasta Keski-Euroopan järvestä, nykyisin varmasti vain Itävallan Salzkammergutin Attersee-, Mondsee- ja Wolfgangsee-järvistä. Se on 1980-luvun jälkeen hävinnyt yhdestä Saksan ja yhdestä Itävallan järvestä. Todennäköisesti sitä esiintyy myös joissain Slovakian ja Unkarin järvissä. Se elää viileässä ympäristössä, sopivin veden lämpötila on 5–20 °C. Itävallansärki on luokiteltu silmälläpidettäväksi lajiksi. == Lähteet == Luokka:Särjet (alaheimo)
Ruskohai

Ruskohai (Carcharhinus plumbeus) on tiikerihaihin eli ihmishaihin (Carcharhinidae) kuuluva hailaji. Giovanni Domenico Nardo kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1827. == Kuvaus == Ruskohai on tunnistettavissa sen ison selkäevän avulla. Se on keskimäärin 239 senttimetriä pitkä ja painaa noin 117 kilogrammaa. Ne voivat elää noin 34 vuotta. Niillä pyöristynyt kuono, joka on lyhyempi kuin suun leveys. Ne ovat sinertävänharmaita, ja niillä vaaleampi vatsa. == Ravinto == Ruskohain ruokavalio koostuu tyypillisesti pienistä luukaloista, kuten rummuttajista, napsijoista, mojaroista, sekä äyriäisistä, kuten ravuista ja katkarapuista. == Elinalue == Ruskohain levinneisyys alue on Länsi-Atlantti: Etelä-Massachusetts, Argentiina, Meksikonlahti, Bahamat, Kuuba ja etelä- ja länsi-Karibia. Itä-Atlanti: Portugali, Kongon demokraattinen tasavalta ja Välimeri. Indo-Tyynenmeren alue: Punainenmeri, Persianlahti ja Itä-Afrikka ja Havaijinsaaret. Tyynenmeren itäosa: Revillagigedo ja Galapagossinsaaret. === Elinympäristö === Ruskohai asuu rannikkovesillä ja se ui 20-65 metrin syvyydessä, mutta joskus se ui jopa 1 800 metrin syvyydessä . Se käy harvoin pinnalle. Suurimman osan elämästään se ui meren pohjassa. Se voi esiintyä myös lahdissa, joissa ja laguuneissa. == Lisääntyminen == Naaraspuolinen ruskohai synnyttää 1-14 poikasta. Poikanen on noin 56-75 senttimetriä syntymähetkellä. Sen raskausaika 12 kuukautta. == Lähteet == Luokka:Hait Luokka:Uhanalaiset kalat
Sibeliuksenpuisto (Hämeenlinna)

Sibeliuksenpuisto on Hämeenlinnan keskustassa Koilliskulman kaupunginosassa sijaitseva puisto. Se muodostaa Lukiokadun, Linnankadun, Birger Jaarlin kadun ja Sibeliuksenkadun rajaaman korttelin eteläisen puoliskon ja rajautuu täten kolmelta sivultaan katualueisiin. Puisto on nimetty hämeenlinnalaissyntyisen säveltäjän Jean Sibeliuksen mukaan, joka on myös asunut puiston itälaidalla sijainneessa talossa sekä opiskellut puiston länsilaidalla olevassa Hämeenlinnan lyseossa. Sibeliuksenpuiston keskellä sijaitsee Kain Tapperin veistämä nuorta Sibeliusta esittävä pronssipatsas, joka pystytettiin puistoon vuonna 1964. Puisto on osa Hämeenlinnan kansallista kaupunkipuistoa. Sibeliuksenpuisto oli merkitty jo Hämeenlinnan ensimmäiseen asemakaavaan 1777 osana kaupungista linnalle johtanutta muotopuutarhaa ja on eräs kaupungin vanhimmista puistoista. Alkunsa puisto sai kuvernööri Rehbinderin taimitarhasta, josta syntyi 1800-luvun alussa lähellä sijainneen kuvernöörin residenssin puutarha. 1860-luvulta 1960-luvulle saakka puisto tunnettiin Tähtipuistona. Nimi juontui puistossa aikanaan sijainneesta ravintolapaviljongista, jonka katolla oli tähtikoriste. Vuonna 1921 puiston keskelle sijoitettiin Hämeenlinnan valtauksessa 1918 kuolleiden saksalaisten sotilaiden hautamuistomerkki. Sibeliuksen patsaan nykyisellä paikalla sijainnut muistomerkki siirrettiin patsaan tieltä vuonna 1962 hautoineen vanhalle hautausmaalle. Vuonna 2014 puistossa toteutettiin perusparannus, jossa se palautettiin lähemmäksi alkuperäistä ulkoasuaan. Samana vuonna Sibeliuksen syntymän 150-vuotisjuhlavuoden 2015 kunniaksi puiston penkkeihin asennettiin laitteita, jotka alkavat penkille istuttaessa soittaa Sibeliuksen Puusarjan sävellyksiä. Puistossa on lisäksi puistoshakkilauta sekä Hattulasta siirretty uhrikivi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Koilliskulma Luokka:Hämeenlinnan puistot
Atlantinnokkahai

Atlantinnokkahai (Rhizoprionodon terraenovae) on tiikerihaiden eli ihmishaiden (Carcharhinidae) heimoon kuuluva hailaji. == Kuvaus == Atlantinnokkahai on yleensä harmaan värinen ja sen vatsa on vaaleampi. Se kasvaa yleensä 110 senttimetrin pituiseksi. Uros yleensä kasvaa 65–80 senttimetrin pituiseksi, kun taas naaras kasvaa yleensä 85–90 senttimetrin pituiseksi. Sen paino on yleensä seitsemän kilogrammaa. Ne elävät yleensä kymmenen vuotta. Sen kuono on noin neljä prosenttia hain kokonaispituudesta. == Ravinto == Atlantinnokkahai syö ravinnokseen pääasiassa pieniä luukaloja, matoja, katkarapuja, rapuja ja nilviäisiä. Sen ravinnoksi kuuluvat myös ankeriaat, hopeakylkikalat ja huulikalat. == Elinalue == Atlantinnokkahain levinneisyysalue on suurimmaksi osaksi Yhdysvaltojen itärannikkoa. Ne elävät yleisimmin New Brunswickin, Kanadan, Meksikonlahden ja Brasilian rannikoilla. === Elinympäristö === Atlantinnokkahai asuu tavallisesti sekä lämpimässä että trooppisessa vedessä. Niitä löytyy 280 metrin syvyydessä, mutta jäävät yleisin alle 10 metrin syvyyteen. Niitä löytyy usein satamista ja laguuneista. Ne eivät siedä makeaa vettä. == Lisääntyminen == Atlantinokkahai synnyttää 1–7 poikasta. Poikasen koko syntymän jälkeen on noin 29–37 senttimetriä. Raskausaika on 10–11 kuukautta Meksikonlahdella. == Lähteet == Luokka:Hait
Stalden

Stalden on kunta Sveitsissä Valais’n kantonissa. Siellä on runsaat 1 000 vakinaista asukasta. Stalden on yksi Vispin hallinnollisen alueen () 19 kunnasta. == Sijainti == Stalden sijaitsee Valais’n saksankielisessä osassa Vispertalissa paikassa, jossa Saaser Vispa- ja Matter Vispa -joet yhdistyvät Vispajoeksi sekä Saastal- ja Mattertal-laaksot yhdistyvät Vispertaliksi. Kunnan asutus on keskittynyt jokien syvään laaksoon 700–900 metriin korkeuteen. == Liikenneyhteydet == Maantie Vispistä Mattertaliin ja Saastaliin kulkee Staldenin kautta. Staldeniin on säännöllinen linja-autoyhteys: postiauto Brigistä ja Vispistä kulkee puolen tunnin välein. Matterhorn Gotthard Bahnin rautatieyhteys Vispistä Zermattiin kulkee Stalden-Saasin rautatieaseman kautta. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Valais’n kunnat Luokka:Vispertal
M.T.N

M.T.N on vuonna 2014 Jyväskylässä perustettu rap-duo. Sen muodostavat artistit Samu Red (oik. Miikka Martikainen) ja N€O (oik. Pavel Titov). M.T.N:n julkaisijana ja jakelijana on toiminut 2019 vuodesta alkaen BrandLoud Entertainment. == Historia == Miikka Martikainen ja Pavel Titov tutustuivat toisiinsa varusmiespalvelusta suorittaessaan Jyväskylän Tikkakoskella vuonna 2012. Yhteisen musiikkiuransa he aloittivat syksyllä 2013 ja perustivat duon M.T.N heti alkuvuodesta 2014. Ensimmäiset vuodet M.T.N julkaisi musiikkiaan englanniksi ja venäjäksi. Vuonna 2017 kappaleiden esityskieli vaihtui suomeksi ja tuotantoa alettiin samalla julkaista muun muassa Spotify -suoratoistopalvelussa. Tammikuussa 2019 yhtye solmi julkaisusopimuksen BrandLoud Entertainmentin kanssa. Tammikuussa 2022 yhtye ilmoitti päättäneensä sopimuksen BrandLoud Entertainmentin kanssa, eikä ole julkaissut tämän jälkeen yhtyeenä uutta musiikkia. == Henkilöbiografia == Miikka Martikainen syntyi vuonna 1992 Jyväskylän Kuokkalassa. Hän on kertonut kiinnostuneensa musiikista suuresti jo lapsuusiässä, jolloin aloitti myös instrumenttiopinnot, pääsoittimenaan kitara. Martikainen on vaikuttanut useiden eri genrejen, muun muassa hip hop, punk, rock ja folk yhtyeiden parissa niin sanoittajan, sovittajan, soittajan, sekä artistin roolissa ennen Titovin kanssa rap-duon perustamista. M.T.N:n lisäksi Martikainen on tehnyt myös MC-nimensä alla sooloartistina rap-musiikkia. Musiikkiuran hiivuttua Martikainen on siirtynyt vaikuttamaan lyhytviedopalvelu TikTokissa, sekä muissa sosiaalisen median alustoissa. Pavel Titov syntyi vuonna 1993 Venäjän Petroskoissa. Vuonna 2002 hän muutti Suomen Juvalle perheensä mukana asumaan. Titov on lapsesta asti harrastanut telinevoimistelua ja vuonna 2009 hän muutti lajin perässä Jyväskylään, jolloin aloitti myös opinnot Voionmaan urheilulukiossa. Nykyään hän toimii telinevoimistelijana kansainvälisessä sarjassa, hänen seuransa on Jyväskylän Voimistelijat, eli JYVO. Musiikista hän kiinnostui omien sanojensa mukaan nuorena ja urheilun ohessa on tehnyt venäjänkielistä rap-musiikkia teini-iästä alkaen. M.T.N:n lisäksi Titov tekee myös MC-nimensä alla sooloartistina rap-musiikkia. Hän on koulutukseltaan logistiikka-insinööri. == Diskografia == Singlet Vuosi Single 2017 Kesän Viimeinen 2017 Ysäri 2018 En lupaa mitään 2018 Se on vaa niin 2018 Señorita 2018 Streak 2019 Playboy 2019 Flaksii 2019 Duunii 2020 Väärinpäin 2020 Hyvii Uutisii 2021 Tabu 2021 Vyölaukku ja Sandaalit == Lähteet == Luokka:Suomalaiset hip hop -yhtyeet
Svenska tekniska vetenskapsakademien i Finland

Svenska tekniska vetenskapsakademien i Finland (lyhennys STV) on vuonna 1921 perustettu Suomessa toimiva ruotsinkielinen teknistieteellinen tiedeakatemia. Se on organisaatiomuodoltaan rekisteröity yhdistys, ja yhdistyksen kotipaikka on Helsingissä. Tiedeakatemian hallitukseen kuuluu puheenjohtaja (preses) ja yhdeksän muuta kolmen vuoden toimikaudeksi valittavaa tiedeakatemian jäsentä. Vuosittain valitaan lisäksi kolme hallituksen toimintaan osallistuvaa varajäsentä. Vuonna 2021 puheenjohtajana toimi tekniikan tohtori Leni von Bonsdorff ja varapuheenjohtajana Nils-Olof Nylund. Tiedeakatemian varsinaiseksi jäseneksi voidaan kutsua Suomessa toimiva henkilö tai ulkomailla toimiva Suomen kansalainen, joka tunnetaan huomattavasta panoksestaan teknisten tieteiden alalla, näitä tukevilla aloilla tai teknisten tieteiden sovellusten parissa, ja jonka odotetaan toimivan STV:n tavoitteiden hyväksi. Lisäksi yhdistyksellä on kunniajäseniä ja ulkomaisia jäseniä. Vuoden 2019 alussa tiedeakatemialla oli 185 varsinaista jäsentä ja kymmenkunta kunniajäsentä, sekä ulkomaisia jäseniä. STV ja suomenkielinen Teknillisten tieteiden akatemia (TTA) toimivat yhdissä elinkeinoelämän kanssa muun muassa Tekniikan Akatemia -säätiön (TAF) välityksellä. STV ja TTA kuuluvat Suomen Tiedeakatemiat -katto-organisaatioon yhdessä Suomalaisen Tiedeakatemian ja Suomen Tiedeseuran kanssa. Suomen Tiedeakatemiat edustavaa Suomea tieteen kansainvälisissä kattojärjestöissä. STV:n, TTA:n ja TAF:n toimisto sijaitsee Espoossa Otaniemessä, Otakaari 24:ssa (Dipoli). ==Lähteet== Luokka:Tiedeakatemiat Luokka:Suomen tiede ja tekniikka
Coffee Prince 1 hojeom

Coffee Prince 1 hojeom (, ) on televisioyhtiö MBC:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Yoon Eun-hye, Gong Yoo, Lee Sun-kyun ja Chae Jung-an. ==Näyttelijät== == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:2000-vuosikymmenen televisiosarjat Luokka:Eteläkorealaiset komediasarjat Luokka:MBC:n televisiosarjat
Savuhai

Savuhai (Carcharhinus amboinensis) on tiikerihaihin eli ihmishaihin (Carcharhinidae) kuuluva hailaji. == Kuvaus == pienoiskuva|255x255px|Savuhai Savuhai, joka tunnetaan myös nimeltään Javan-hai. Se on suuri ja niillä on paksupää, lyhyt, leveä ja tylppä kuono, pienet silmät. Sen suurin pituus voi olla 280 senttimetriä. Uros kasvaa yleensä 195 senttimetrin pituiseksi, kun taas naaras kasvaa yleensä 198-223 senttimetrin pituiseksi. == Ravinto == Savuhai syö ravinnokseen luukaloja, pieniä haita ja rauskuja, kalmareita, katkarapuja, mustekaloja ja hummereita. == Elinalue == Savuhain levinneisyys alue on Nigeria, Persianlahti, Adeninlahti, Etelä-Afrikka, Madagaskar, Pakistan, Sri Lanka, Indonesia, Uusi-Guinea ja Australia. === Elinympäristö === Savuhai elää riutoilla noin 0-150 metrin syvyydessä. == Lisääntyminen == Savuhai naaras voi saada 3–13 poikasta. Sen syntymäkoko on noin 43 - 53 senttimetriä. == Vaara ihmiselle == Savuhaita pidetään vaarallisena sen koon ja suhteellisen suurten leukojen ja hampaiden vuoksi. Kuitenkaan se ei ole hyökännyt ihmisen kimppuun. == Lähteet == Luokka:Hait Luokka:Uhanalaiset kalat
Siimaripsimonni

Siimaripsimonni (Synodontis alberti) on ripsimonnien heimoon kuuluva kala, jota pidetään myös akvaarioissa. == Ulkonäkö ja koko == Siimaripsimonnin näkyvimmät tuntomerkit ovat kaksi pitkää, usein eteenpäin suuntautuvaa viiksikarvaa, suuret silmät ja melkein pystysuora selkäevä. Se käyttää kulmikkaita alaleuan hampaitaan levän jyystämiseen alustasta. Pohjaväri on oliivinvihreä tai ruskea, ja sitä peittävät tummemman ruskeat pilkut. Evissä on tummia pilkkuja rykelminä. Tyypillinen pituus on 14 cm. == Elinympäristö == Siimaripsimonnit elävät Afrikan keskiosissa. Niitä tavataan koko Kongojoen valuma-alueella paitsi ei Sambian puolella. Viitattu 25.1.2019 == Lähteet == Luokka:Akvaariokalat Luokka:Ripsimonnit
Wenla Männistö

Wenla Männistö on Riina Katajavuoren kirjoittama romaani, joka julkaistiin vuonna 2014. Teos on satiirinen versio Aleksis Kiven Seitsemästä veljeksestä. Tapahtumat on siirretty nykypäivään Helsingin Kumpulaan, ja tässä teoksessa äänessä ovat etenkin naiset: teinityttö Wenla Männistö, hänen äitinsä Marja Männistö, Jukolan veljessarjan jo edesmennyt äiti Alli Jukola sekä pesijä Kajsa Rajamäki. Teos on julkaistu myös äänikirjana, jossa lukijana on Krista Putkonen-Örn. ==Kirjan päähenkilöt== Kumpulassa sijaitsevassa huonokuntoisessa punaisessa puutalossa asuvat Jukolan veljekset. Vanhin heistä on Jusa, joka on Juho ja Alli Jukolan poika. Juhon ja Allin poikia ovat myös Tommi ja Aapo. Juho ja Alli ovat eronneet, ja sittemmin Juho kuoli auto-onnettomuudessa. Simppa on Allin ja afrikkalaisen Tumelon lapsi. Allin biologinen lapsi on myös Eppu, jonka isä on Allin toinen aviomies, englantilainen didgeridoon soittaja Ben. Late ja Timi ovat Benin poikia tämän entisestä suhteesta. Kirjan tapahtumien aikaan Alli on jo vainaa ja hän tarkkailee poikiensa elämää ylhäältä käsin. Ben asuu kalastajakylässä Pohjanmeren rannalla eikä osallistu poikiensa elämään. Wenla Männistö asuu kerrostalohuoneistossa äitinsä Marjan kanssa. Marja on ammatiltaan kätilö. Wenla ei tiedä, kuka hänen isänsä on, eikä äiti ole sitä halukas kertomaan. Wenla opiskelee sisustussaneeraajaksi ja viettää aikaansa Jukolan veljesten sekä muiden kavereidensa kanssa. Wenlan paras ystävä on Ansku Seunala. Kajsa Rajamäki on suorapuheinen nainen, joka työskentelee Harjun pesulassa pesijänä. Kajsa asuu yhdessä kolmen poikansa ja miehensä Mikon kanssa. Kajsalla on myös kaksospojat, jotka asuvat isänsä luona Tanskassa. Luokka:Suomalaiset romaanit Luokka:Vuoden 2014 kirjat
Sanna Vesikansa

Sanna Vesikansa (s. 29. kesäkuuta 1972 Bonn, Länsi-Saksa) on suomalainen Vihreää liittoa edustava poliitikko. Hän on koulutukseltaan sosiologi ja on toiminut valtuustokauden alusta Helsingin sosiaali- ja terveystoimen apulaispormestarina. == Henkilöhistoria == Vesikansa valmistui ylioppilaaksi Helsingin II normaalikoulusta 1992. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa sosiaalitieteitä, ja valmistui valtiotieteen maisteriksi (sosiologia) 1999. Ennen Helsingin sosiaali- ja terveystoimesta vastaavan apulaispormestarin tehtävää Vesikansa toimi Pelastakaa Lapset ry:ssä kansainvälisissä ohjelmissa asiantuntijana. Tämän lisäksi Vesikansa on toiminut projektijohtajana Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksella, tiedottajana YK:n väestörahastossa Etiopiassa ja toimittajana Helsingin Sanomissa. Helsingin kaupunginvaltuustossa Vesikansa on toiminut vuosina 2009–2012 valtuutettuna ja kaudella 2013–2017 varavaltuutettuna 25.5.2016 asti, jolloin hän nousi varsinaiseksi valtuutetuksi Johanna Sumuvuoren tilalle. Vuoden 2017 kuntavaaleissa hänet valittiin valtuutetuksi ja vaalien jälkeen apulaispormestariksi. Vesikansa on julkaissut tutkimuksia esimerkiksi opintotuesta. == Poliittinen toiminta == Vesikansa on vastustanut Sipilän hallituksen maakunta- ja soteuudistusta. Vesikansan apulaispormestariuden aikana Helsingin kaupunki on aloittanut maksuttoman ehkäisyn alle 25-vuotiaille. Helsingin kaupunki on myös päättänyt laajentaa paperittomien sosiaali- ja terveyspalveluita välttämättömiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sanna Vesikansan kotisivut Luokka:Suomalaiset sosiologit Luokka:Vihreän liiton poliitikot Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Helsingin pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sokkeloripsimonni

Sokkeloripsimonni (Synodontis schoutedeni) on ripsimonnien heimoon kuuluva kala, jota pidetään myös akvaarioissa. == Ulkonäkö ja koko == Sokkeloripsimonnilla on vaalean kermanvärisellä pohjalla erilaisia tummia läikkiä, jotka saattavat näyttää sokkelolta. Kuviointi voi vaihdella suuresti, ja monet yksilöt on helppo sekoittaa sukulaislajeihin. Kuviointi ulottuu myös vatsapuolelle, ja kala voi halutessaan uida myös selkä alaspäin. Aikuisen kalan tyypillinen pituus on 16-17 senttimetriä. == Elinympäristö == Sokkeloripsimonnit elävät Kongojoen keskiosissa sekä sen sivujoen Kasain vesistössä, sekä Stanley Poolin alueella. Viitattu 25.1.2019 == Käyttäytyminen == Akvaarioharrastajien mukaan sokkeloripsimonni on seurallinen kala, joka pärjää hyvin muidenkin lajien seurassa, mutta tarvitsee muiden monnien tapaan oman suojapaikan kuten luolan tai muun kolon. == Lähteet == Luokka:Akvaariokalat Luokka:Ripsimonnit
Intiannokkakala

Intiannokkakala (Xenentodon cancila) on nokkakalojen heimoon (Belonidae) kuuluva kala. == Kuvaus == Intiannokkakala on väriltään vihreänhopea. Kylkiviiva on kyljen alaosassa. Evät ovat ruumiin takaosassa. Nokkakala on tavallisesti 30–40 senttimetriä pitkä. Sen luut ovat vihreät. == Ravinto == Intiannokkakala on petoeläin, joka syö ravinnokseen pääasiassa pienempiä kaloja, hyönteisiä, kastematoja ja katkarapuja. == Elinalue == Nokkakalat esiintyvät Aasiassa, mutta suurimmaksi osaksi Sri Lankan, Itä-Intian, Mekogin, Thaimaan, Myamarin ja Nepalin alueilla. === Elinympäristö === Intiannokkakala elää puroissa ja joissa. Ne elävät myös luhdissa. Ne joutuvat joskus ihmisten asuttamille alueille monsuunien aikana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Xenentodon cancila Luokka:Nokkakalat
Kelly Marie Tran

Trần Loan, paremmin tunnettu nimellä Kelly Marie Tran (s. 17. tammikuuta 1989 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.https://www.nytimes.com/2018/08/21/movies/kelly-marie- tran.html?smid=tw-nytimes&smtyp;=cur Hänellä on ollut rooleja lyhytelokuvissa, mutta suurempaan julkisuuteen hän tuli Rose Ticon roolissa elokuvassa Star Wars: The Last Jedi.https://variety.com/2017/film/news/star-wars-the-last- jedi-rose-kelly-marie-tran-1202030883/ == Varhainen elämä ja koulutus == Tran syntyi 17. tammikuuta 1989 San Diegossa. Hänen vanhempansa olivat Vietnamin sodan pakolaisia.http://www.huffingtonpost.ca/entry/kelly-marie-tran-last- jedi_us_5a1f7557e4b0392a4ebb1cb5https://www.themarysue.com/kelly-marie-tran- last-jedi-premiere/ Lapsena hänen isänsä oli koditon ja asui katulapsena Vietnamissa.https://www.buzzfeed.com/keelyflaherty/the-rise-of-rose Yhdysvaltoihin muuton jälkeen hän meni töihin Burger Kingiin tukeakseen perhettään, ja hänen vaimonsa oli töissä hautaustoimistossa.http://www.elle.com/culture/movies-tv/a12468957/rise-up- november-2017/ Tran kävi Westviewin lukiota San Diegossa ja työskenteli jogurttikaupassa nimeltä Golden Spoon saadakseen rahaa. Tran valmistui viestinnän kandidaatiksi Kalifornian yliopistosta. http://www.elle.com/culture/movies-tv/a12468957/rise-up- november-2017/http://ew.com/movies/2016/02/15/who-is-kelly-marie-tran-star- wars/ == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Amerikanvietnamilaiset Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Markéta Davidová

Markéta Davidová (s. 3. tammikuuta 1997 Jablonec nad Nisou) on tšekkiläinen ampumahiihtäjä. Davidová edustaa seuratasolla SKP Kornspitz Jablonecia. Hän on normaalimatkan maailmanmestari. == Ura == === Arvokilpailut === Markéta Davidová on saavuttanut nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa kaksi hopeaa, yhden pronssin sekä yhden maailmanmestaruuden Otepään takaa-ajokilpailussa vuonna 2018. Lisäksi hän on kaksinkertainen nuorten Euroopan-mestari ja nuorten rulla-ampumahiihdon sekaviestin maailmanmestari. Davidová osallistui vuoden 2018 talviolympialaisiin. Parhaimmillaan hän oli 15:s pikakilpailussa. Takaa-ajossa Davidová oli 25:s, normaalimatkalla 57:s ja yhteislähdössä 18:s. Hän oli myös mukana Tšekin kahdeksanneksi sijoittuneessa sekaviesti- sekä 12:nneksi sijoittuneessa naisten viestijoukkueessa. Östersundin MM- kilpailuissa 2019 hän sijoittui pikakilpailussa seitsemänneksi ja takaa-ajossa 13:nneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän saavutti pronssia sekaviestissä ja oli kahdeksas normaalimatkalla. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 Davidova voitti maailmanmestaruuden normaalimatkalla. Yhteislähtökilpailussa hän oli kolmastoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui yhteislähdössä neljänneksi ja normaalimatkalla kuudenneksi. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän oli yhteislähdösä viides, pikakilpailussa kuudes ja normaalimatkalla kymmenes. Nové Měston MM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui takaa-ajossa yhdeksänneksi ja yhteislähdössä 15:nneksi. Davidová saavutti rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa 2018 hopeaa pikakilpailussa ja sekaviestissä sekä pronssia takaa-ajossa. === Maailmancup === Maailmancupissa Davidová debytoi kaudella 2016–2017. Uransa ensimmäisen palkintokorokesijan hän saavutti kaudella 2018–2019 Pokljukan kauden avauskilpailussa, normaalimatkalla. Myöhemmin samalla kaudella hän saavutti myös ensimmäisen osakilpailuvoittonsa Antholzin pikakilpailussa ja oli samana viikonloppuna yhteislähdössä toinen. Canmoren normaalimatkalla hän oli toinen. Normaalimatkan cupissa hän sijoittui kolmanneksi. Myös kokonaiscupissa hän saavutti parhaan sijoituksensa oltuaan 21:s. Kaudella 2019–2020 hän sijoittui Östersundin, Le Grand-Bornandin ja Nové Měston pikakilpailuissa kolmanneksi. Kaudella 2020–2021 hän voitti Pokljukan MM-normaalimatkan ja oli normaalimatkan cupissa viides. Viestin maailmancup-osakilpailussa hän on sijoittunut parhaimmillaan kolmanneksi. Kaudella 2021–2022 Davidova voitti Östersundin normaalimatkan. Hän voitti myös normaalimatkan cupin ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenenneksi. Alle 25-vuotiaiden maailmancupissa hän oli toinen. Kaudella 2022–2023 hän sijoittui Hochfilzenin pikakilpailussa toiseksi ja takaa-ajossa kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs ja pikakilpailucupissa viides. Kaudella 2024–2025 hän voitti Kontiolahden pikakilpailun. == Lähteet == * Markéta Davidován profiili kansainvälisen ampumahiihtoliiton tulospalvelussa Luokka:Tšekkiläiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eva Puskarčíková

Eva Puskarčíková (vuosina 2019–2020 Eva Kristejn Puskarčíková, s. 3. tammikuuta 1991, Jilemnice) on tšekkiläinen ampumahiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla SKP Kornspitz Jablonecia. == Ura == Eva Puskarčíková on saavuttanut yhden Euroopan-mestaruushopean, vuoden 2013 Banskon naisten viestistä. Maailmancupissa Puskarčíková debytoi kaudella 2011–2012. Uransa ensimmäiset palkintokorokesijat hän saavutti kaudella 2016–2017 Pokljukan takaa-ajossa ja Oberhofin yhteislähdössä. Kokonaiscupissa hän on parhaimmillaan sijoittunut sijalle 13 kaudella 2016–2017. Samalla kaudella hän oli myös normaalimatka- ja yhteislähtöcupien 10:s. Seuraavalla kaudella hän sijoittui normaalimatkacupissa 9:nneksi. Puskarčíková on osallistunut ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin neljästi; vuosina 2015, 2017, 2019 ja 2020. Hän saavutti sekaviestissä pronssia Anterselvassa 2020. Henkilökohtaisilla matkoilla hän on parhaimmillaan ollut kymmenes vuoden 2020 normaalimatkalla. Hän oli mukana myös samana vuonna neljänneksi sijoittuneessa Tšekin naisten viestijoukkueessa. Talviolympialaisiin Puskarčíková on osallistunut kahdesti; vuosina 2014 ja 2018. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on normaalimatkan 22:nen sija vuonna 2014. Hän oli myös mukana Tšekin neljänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. == Yksityiselämä == Eva Puskarčíková oli vuosina 2019–2020 naimisissa tšekkiläisen ampumahiihtäjän Lukáš Kristejnin kanssa. == Lähteet == * Eva Puskarčíkován profiili kansainvälisen ampumahiihtoliiton tulospalvelussa Luokka:Tšekkiläiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Minä ja Kaminski

Minä ja Kaminski () on saksalais-itävaltalaisen kirjailijan Daniel Kehlmannin vuonna 2003 julkaistu satiiri häikäilemättömästä ja omahyväisestä kulttuuritoimittajasta, joka pyrkii maineeseen kirjoittamalla väkisin elämäkerran kuuluisasta mutta nyt jo puoliseniilistä kuvataiteilijasta. == Vastaanotto == Helsingin Sanomien Jukka Koskelaisen mukaan kyseessä on oivaltava kuvaus ihmisten suhteista: rahasta, vallasta, hyväksikäytöstä ja riippuvuudesta. Savon Sanomien Risto Löfin mukaan Kehlmannin päähenkilö on proosakirjallisuuden vastenmielisimmästä päästä ja piikittelyn kohteet helppoja ja naurettavia ilman liioitteluakin. == Elokuva == Kirjasta on tehty vuonna 2015 saksalais-belgialainen elokuvasovitus Ich und Kaminski. Sen on ohjannut Wolfgang Becker. Siinä toimittajaa esittää Daniel Brühl.Wiebke Porombka, Ich und Kaminski Die Zeit 16.9.2015 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset romaanit Luokka:Vuoden 2003 kirjat
Tatjana Akimova

Tatjana Andrejeva Akimova ( o.s. Semjonova s. 26. lokakuuta 1990 Tšeboksary) on venäläinen ampumahiihtäjä. == Ura == Tatjana Akimova debytoi ampumahiihdon maailmancupissa kaudella 2015–2016. Uransa ensimmäiset palkintokorokesijat hän saavutti kaudella 2016–2017 voittamalla Nové Město na Moravěn pikakilpailun ja sijoittumalla toiseksi seuraavan päivän takaa-ajossa. Kokonaiscupissa hän on parhaimmillaan sijoittunut sijalle 16 kaudella 2016–2017. Akimova on osallistunut ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin kahdesti; vuosina 2016 ja 2017. Henkilökohtaisilla matkoilla hän on parhaimmillaan ollut 16:s vuoden 2017 pikakilpailussa. Hän oli mukana myös samana vuonna pronssille sijoittuneessa Venäjän sekaviestijoukkueessa. Hän osallistui myös vuoden 2018 talviolympialaisiin. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on normaalimatkan 15:s sija. Hän oli myös mukana venäläisten olympiaurheilijoiden yhdeksänneksi sijoittuneessa sekaviestijoukkueessa. == Lähteet == * Tatjana Akimovan profiili kansainvälisen ampumahiihtoliiton tulospalvelussa Luokka:Venäläiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suklaaripsimonni

Suklaaripsimonni (Synodontis budgetti) on ripsimonnien heimoon kuuluva kala, jota pidetään myös akvaarioissa. Se on merkittävä ruokakala Niger-joen alajuoksulla. == Ulkonäkö ja koko == Suklaaripsimonni on väriltään tasaisen ruskea. Viitattu 25.1.2019 Aikuisen kalan tyypillinen pituus on yli 30 cm. Niger-joen yläjuoksulla elävä nigerinripsimonni (Synodontis omias) on muuten samanlainen, mutta viiksien rakenteessa on pieni ero. Kalat saattavat kuulua samaan lajiin. == Elinympäristö == Suklaaripsimonnit elävät Afrikassa Niger- ja Oulem-joissa ja Nokoué-järvessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Valokuva Scotcat Luokka:Akvaariokalat Luokka:Ripsimonnit
Matias Marttinen

Matias Oskari Marttinen (s. 25. kesäkuuta 1990) on suomalainen kokoomuksen kansanedustaja ja kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtaja. Marttinen aloittaa Orpon hallituksen työministerinä hallituskauden puolivälissä. Aiemmin Marttinen on toiminut muun muassa valtiovarainministerin talouspoliittisena erityisavustajana. == Poliittinen toiminta == Marttinen toimi vuosina 2013−2015 kokoomuksen eduskuntaryhmän tiedotussihteerinä. Vuosina 2015−2017 Marttinen työskenteli opetus- ja kulttuuriministeri Sanni Grahn-Laasosen erityisavustajana. Kesällä 2017 valtiovarainministeri Petteri Orpo kutsui Marttisen talouspoliittiseksi erityisavustajakseen. === Kunnallispolitiikka === Marttinen on vaikuttanut Rauman kunnallispolitiikassa vuodesta 2009 lähtien. Vuosina 2009−2012 Marttinen oli kaupunginvaltuuston varavaltuutettu ja tarkastuslautakunnan jäsen. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Marttinen sai 169 ääntä ja nousi kaupunginvaltuustoon. Marttinen toimi vuosina 2013−2017 Rauman kasvatus- ja opetuslautakunnan puheenjohtajana. Marttinen on ollut Satakuntaliiton maakuntahallituksen jäsen vuodesta 2013. Vuoden 2017 kunnallisvaaleissa Marttinen valittiin uudelleen kaupunginvaltuustoon 388 äänellä. Hän toimii kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtajana. Marttinen on toiminut aikaisemmin Rauman seurakunnan kirkkoneuvoston ja kirkkovaltuuston jäsenenä, Osuuskauppa Keulan edustajiston jäsenenä sekä Länsi-Suomen Osuuspankin edustajiston jäsenenä. === Eduskunta === Marttinen oli kokoomuksen ehdokas vuosien 2011 ja 2015 eduskuntavaaleissa Satakunnan vaalipiiristä. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Marttinen sai 512 ääntä. Vuoden 2015 vaaleissa Marttinen sai 2 252 ääntä. Vuoden 2019 vaaleissa hänet valittiin eduskuntaan kokoomuksen ainoana edustajana Satakunnasta 4 925 äänellä. Marttinen työskentelee valtiovarainvaliokunnassa ja valtiovarainvaliokunnan verojaostossa, liikenne- ja viestintävaliokunnassa sekä varajäsenenä suuressa valiokunnassa. Marttinen on tehnyt lakialoitteet muun muassa paikallisen sopimisen lisäämisestä sekä osakesäästötilin kehittämisestä. == Vaalimenestys == Kuntavaalit Vuosi (kunta) Äänimäärä Tulos 2008 (Rauma) 69 Varalla. 2012 (Rauma) 169 Valittiin. 2017 (Rauma) 388 2021 (Rauma) 894 Eduskuntavaalit Vuosi (vaalipiiri) Äänimäärä Tulos 2011 (Satakunta) 512 Ei valittu. 2015 (Satakunta) 2 252 2019 (Satakunta) 4 925 Valittiin. 2023 (Satakunta) 7 618 == Muuta == Marttinen on sotilasarvoltaan reservin luutnantti ja toimi reserviupseerikurssi 240 Timantin oppilaskunnan puheenjohtajana. Marttinen on diabeetikko ja hän on kritisoinut voimakkaasti puolustusvoimien päätöstä sulkea 1-tyypin diabeetikot asepalveluksen ulkopuolelle. Marttinen on kirjoittanut teoksen 10 teesiä modernille oikeistolle yhdessä oikeustieteen maisteri Juho Mäki-Lohiluoman kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Nykyiset kansanedustajat Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Rauman kaupunginvaltuutetut Luokka:Satakunnan vaalipiiri Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Erityisavustajat Luokka:Satakunnan aluevaltuutetut
Juan de Soan de Gotó

Pyhä Juan de Soan de Gotó (myös Juan Soan, Juan de Goto tai Juan Gotolainen; jap. ; n. 1578 Gotō-saaret, Japani – 5. helmikuuta 1597 Nagasaki, Japani) oli japanilainen kristittynä kasvatettu katekeetta, jesuiitta, pyhimys ja marttyyri Nagasakissa. Hän oli japanilainen, vain 19-vuotias ristiinnaulitsemisensa aikana ja kuoli jesuiittojen Paolo Miki ja Giovanni Kisai kanssa. Paavi Urbanus VIII julisti hänet autuaaksi 14. syyskuuta 1627, autuas paavi Pius IX julisti hänet pyhimykseksi 8. kesäkuuta 1862 ja hänen muistopäiväänsä vietetään 6. helmikuuta. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset teloitetut Luokka:Jesuiitat Luokka:Kristityt marttyyrit Luokka:Pyhimykset Luokka:1570-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1597 kuolleet
Uraanitetrakloridi

Uraanitetrakloridi eli uraani(IV)kloridi (molekyylikaava UCl4) on uraanin kloridi. Se muodostaa huoneenlämpötilassa tummanvihreitä kiteitä. Yhdiste on erittäin hygroskooppista, ja se liukenee hyvin veteen, jossa se hydrolysoituu täysin alle 100 °C lämpötilassa, sekä useisiin polaarisiin orgaanisiin liuottimiin.Grenthe, s. 490–491 Yhdistettä täytyy käsitellä kuivassa tilassa ja se muuttuu ilman vaikutuksesta triuraanioktaoksidiksi U3O8 600 °C lämpötilassa. Uraanitetrakloridin kiderakenne on oktagonaalinen ja muodostuu kahdesta tetragonaalisesta osasta. Rakenne on samanlainen kuin muiden aktinoidien tetraklorideilla; U4+-ionilla on naapurina kahdeksan kloridi- ionia, neljä 287 pm ja toiset neljä 264 pm etäisyydellä. == Valmistus ja käyttö == Yhdistettä voidaan valmistaa uraanitrioksidin UO3 reaktiolla heksaklooripropeenin CCl3CCl=CCl2 kanssa: :UO3 \+ 3 CCl3CCl=CCl2 → UCl4 \+ Cl2 \+ 3 CCl2=CClOCl Tyypillinen valmistustapa teollisessa mittakaavassa on hiilitetrakloridin reaktio uraanidioksidin UO2 kanssa 370 °C lämpötilassa: :UO2 \+ CCl4 → UCl4 \+ CO2 Metallista uraania voidaan valmistaa pelkistämällä uraanitetrakloridia kaliumilla,Grenthe, s. 254 kalsiumilla tai magnesiumilla.Grenthe, s. 319 Tosin usein uraanimetallin valmistukseen käytetään mieluummin stabiilimpaa uraanitetrafluoridia UF4, johtuen tetrakloridin hygroskooppisuudesta ja oksidikerroksen muodostumisesta. Uraanitetrakloridilla on käyttöä laajamittaisessa uraanin väkevöinnissä uraani-235-isotoopin valmistamiseksi.Grenthe, s. 420 Siitä valmistetaan myös lukuisia muita uraaniyhdisteitä esimerkiksi uraanitrikloridia. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * PubChem: Uranium(IV) Chloride Luokka:Kloridit Luokka:Uraaniyhdisteet
Emil Fedorov

Emil Fedorov (s. 16. joulukuuta 1996 Porvoo) on suomalainen jääpalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Ruotsin Elitserienin Vetlandassa ja Suomen maajoukkueessa. == Seurajoukkueura == Fedorov on porvoolaisen Akilleen kasvatti. Kaudella 2015–2016 hän sijoittui joukkueen kanssa Bandyliigan hopealle. Kesällä 2016 Fedorov siirtyi lappeenrantalaiseen Veiterään, jossa hän voitti kahtena seuraavana kautena Suomen-mestaruuden. Kaudella 2017–2018 hän oli pudotuspelien paras pistemies (10 + 7 = 17) ja teki loppuottelussa kaksi maalia. Kaudeksi 2018–2019 Fedorov siirtyi Ruotsin Elitserienin Vetlandaan, jonka kanssa hän teki kolmivuotisen sopimuksen. Keväällä 2023 Fedorov valittiin Vuoden jääpalloilijaksi.https://www.uusimaa.fi/urheilu/5960845 == Maajoukkueura == Toukokuuhun 2018 mennessä Fedorov oli pelannut kahdeksan B- ja viisi nuorten maaottelua. Ensimmäiset A-maaottelunsa hän pelasi syksyllä 2018. Hänet valittiin Suomen joukkueeseen vuoden 2019 MM-kilpailuihin. == Saavutukset == Seurajoukkueessa * SM-kulta: 2017, 2018 (Veiterä) * SM-hopea: 2016 (Akilles) Maajoukkueessa * MM-hopea: 2023 * MM-Pronssi: 2019 Henkilökohtaisesti * Vuoden jääpalloilija: 2023 * Urheilutoimittajain liiton vuoden jääpalloilija: 2023 == Muuta == Fedorov pelasi juniorina myös jääkiekkoa ja jalkapalloa. Jääkiekkoa hän pelasi B-juniori-ikäiseksi asti, ja hänen seuransa oli HIFK. Fedorovin isä on venäläislähtöinen Artur Fedorov (Fjodorov), joka pelasi Bandyliigaa Akilleessa, Vestassa ja Botniassa. Fedorovin äidinkieli on ruotsi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Emil Fedorov Bandysidan.nu-sivustolla * Emil Fedorov Venäjän jääpalloliiton sivustolla Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet
Suomen Työväen Musiikkiliitto

Suomen Työväen Musiikkiliitto (STM) r.y. on valtakunnallinen harrastajamusiikkijärjestö. STM:n tarkoituksena on tukea ja kehittää musiikin harrastustoimintaa suomalaisten keskuudessa. Jäsenkuoroissa ja -orkestereissa musiikkia harrastaa noin 2 500 suomalaista. Liitto on perustettu Tampereella vuonna 1920, ja sen kotipaikka on Tampere. == Toiminta == Suomen Työväen Musiikkiliitto * järjestää monipuolista musiikkikoulutusta, mm. puhallinleirin ja kuoronjohtokurssin vuosittain * kustantaa, myy ja välittää kuoro- ja puhallinorkesterinuotteja * julkaisee Työväen Sävel -lehteä * järjestää musiikkijuhlia * luo kansainvälisiä suhteita * tekee erilaisia yhteistyöprojekteja muiden musiikki- ja kulttuurijärjestöjen kanssa * toimii musiikinharrastajien edunvalvojana. == Piirijärjestöt == Suomen Työväen Musiikkiliiton yhteydessä toimii viisi alueellista piirijärjestöä: Länsi- Suomen piiri, Karjalan piirijärjestö, Pohjolan piiri, Uudenmaan piiri ja Varsinais-Suomen piiri. Piirijärjestöjen tärkeimpiä tehtäviä ovat alueellisten tai piirikohtaisten musiikkijuhlien ja muiden tapahtumien järjestäminen sekä jäsenryhmien alueellisena yhdyssiteenä toimiminen. Piirijärjestöjen toiminnasta vastaa kunkin alueen jäsenryhmät. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset musiikkialan järjestöt Luokka:Työväenmusiikki
Lena Häcki-Groß

Lena Häcki-Groß (o.s. Häcki, s. 1. heinäkuuta 1995 Engelberg) on sveitsiläinen ampumahiihtäjä. Häcki edustaa seuratasolla Nordic Engelbergiä. == Ura == Lena Häcki-Groß on saavuttanut ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa kaksi henkilökohtaista hopeaa vuonna 2016. Lisäksi hänellä on yksi viestipronssi vuoden 2013 nuorten MM-kilpailuista. Maailmancupissa Häcki-Groß debytoi kaudella 2011–2012 Kontiolahdella. Ensimmäisen henkilökohtaisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Le Grand-Bornandin takaa-ajossa kaudella 2019–2020. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui Hochfilzenin takaa-ajossa toiseksi. Hän saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Anterselvan normaalimatkalla. Anterselvan yhteislähdössä hän sijoittui kolmanneksi. Hän voitti Oslon yhteislähdön. Hän sijoittui kolmanneksi Canmoren pikakilpailussa. Kokonaiscupissa hän sijoittui kuudenneksi, yhteislähtöcupissa kolmanneksi ja normaalimatkan cupissa neljänneksi. Häcki on viestikilpailuissa parhaimmillaan sijoittunut toiseksi Pokljukan sekaviestissä kaudella 2018–2019 ja Östersundin viestissä joulukuussa 2019. Häck-Großin debyytti maailmanmestaruuskilpailuissa tapahtui vuonna 2015. Östersundissa 2019 hän sijoittui normaalimatkalla 11:nneksi ja takaa-ajossa 14:nneksi. Pokljukassa 2021 hän oli pikakilpailussa seitsemäs, takaa-ajossa ja normaalimatkalla kahdestoista sekä yhteislähdössä viidestoista. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui normaalimatkalla yhdeksänneksi ja yhteislähdössä 11:nneksi. Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän oli pikakilpailussa neljäs ja takaa- ajossa viides. Hän osallistui myös vuoden 2018 talviolympialaisiin. Siellä hän oli parhaimmillaan kahdeksas takaa-ajossa. Hän myös kuului Sveitsin kuudenneksi sijoittuneeseen viestijoukkueeseen. == Lähteet == * Lena Häckin profiili kansainvälisen ampumahiihtoliiton tulospalvelussa == Aiheesta muualla == Luokka:Sveitsiläiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt