EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Joseph Lydon

Joseph Patrick "Joe" Lydon (2. helmikuuta 1878 Swinford, Irlanti - 19\. elokuuta 1937 Saint Louis) oli yhdysvaltalainen jalkapalloilija, nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Lydon osallistui olympialaisiin kerran, St. Louisissa 1904. Hän pelasi tuolloin Christian Brothers' Collegen jalkapallojoukkueessa, joka sai hopeaa, jonka lisäksi hän voitti pronssia nyrkkeilyn alle 65,8-kiloisten sarjasta. Lydon osallistui myös 61,2-kiloisten sarjaan nyrkkeilyssä ja sijoittui jaetulle neljännelle tilalle. Jalkapallon ja nyrkkeilyn lisäksi hän oli mainio pikajuoksija, ja hänen ennätyksensä 440 jaardin matkalla oli 49,0 sekuntia. Lydon oli ammatiltaan viskikauppias, kunnes alkoholi kiellettiin maassa. Hän toimi myös St. Louisin katujen valvoja vuosina 1901-1909\. Lydon omisti myös öljy-yrityksen, jota hän piti vuodesta 1918 kuolemaansa asti ja oli beagle-rotuisten koirien kasvattaja. == Lähteet == * Lydonin profiili sports-reference.com -sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset jalkapalloilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset nyrkkeilijät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Fort Waynen vanha kaupungintalo

Fort Waynen vanha kaupungintalo () on Fort Waynen kaupungin entinen kaupungintalo, joka toimii nykyään museona. Rakennus on rakennettu paikallisesta hiekkakivestä. Rakennus avattiin kaupungintaloksi vuonna 1893 ja rakennus toimi virastokäytössä vuoteen 1971 asti.ARCH – Old City Hall / History Center Rakennus otettiin National Register of Historic Places -rekisteriin vuonna 1973. Rakennus sijaitsee E Berryn kadulla Fort Waynen kaupungissa Indianan osvaltiossa Amerikan Yhdysvalloissa. ==Lähteet== Vanha kaupungintalo Luokka:National Register of Historic Places -kohteet Indianassa Luokka:Yhdysvaltain museot Luokka:Yhdysvaltain kaupungintalot Luokka:Indianan rakennukset ja rakennelmat Luokka:1800-luvulla rakennetut hallintorakennukset
Piermario Morosini

Piermario Morosini (5. heinäkuuta 1986 – 14. huhtikuuta 2012) oli italialainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajana italialaisissa seuroissa. Morosini kuoli Italian toiseksi korkeimman sarjatason, Serie B:n ottelussa Pescarassa 14. huhtikuuta 2012. Livornoa edustanut Morosini kaatui kentälle kesken ottelun ja hänelle annettiin ensiapua. Hän kuoli sydänkohtaukseen matkalla ambulanssilla sairaalaan. Serie A:n bergamolaisen joukkueen Atalanta BC:n kotistadionin Stadio Atleti Azzurri d'Italian eteläpääty on omistettu Bergamossa syntyneen Morosinin mukaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Profiili Transfermarkt.co.uk -sivustolla Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Onésimo Cepeda Silva

Onésimo Cepeda Silva (25. maaliskuuta 1937 México – 31. tammikuuta 2022 México) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. lokakuuta 1970 ja nimitettiin Ecatepecin hiippakunnan piispaksi 28. kesäkuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Manuel Pérez-Gil y González ja Luis Reynoso Cervantes.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Onésimo Cepeda Silva == Lähteet == Luokka:Meksikolaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Carl Osburn

Carl Townsend Osburn (5. toukokuuta 1884 Jacksontown - 28\. joulukuuta 1966 Helena, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen ampuja ja olympiavoittaja. Osburn meni vuonna 1903 Yhdysvaltain laivaston akatemiaan, josta hän valmistui 1906. Hän teki laivastossa pitkän uran, joka päättyi vuonna 1945, ja yleni kapteeniksi saakka. Osburn toimi muun muassa maansa sotasuunnitelmavirkailijana toisen maailmansodan aikaan. Hän aloitti ammunnan laivaston akatemiassa, jossa hän oli kivääriammuntajoukkueen jäsen. Osburn osallistui ensimmäisiin olympialaisiinsa Tukholmassa 1912, jonne lähetettiin Yhdysvalloista lähes pelkästään sotilaita. Hän sai kyseisissä kisoissa neljä mitalia, joista yksi oli kultainen, kaksi hopeisia ja yksi pronssinen. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hän voitti hopeaa sekä 300 metrin sotilaskiväärikilpailussa tuloksella 95 ja 600 metrin sotilaskiväärissä pistein 94. Aiemmin samana vuonna hänet korotettiin armeijassa luutnantiksi, ja hän lähti palvelukseen presidentin laiva USS Mayflowerille 1915. Osburn kilpaili olympialaisissa jälleen Antwerpenissa 1920. Hän voitti tuolloin yhteensä kuusi mitalia, muun muassa 300 metrin sotilaskiväärin pystyasennon henkilökohtaisen kilpailun kultaa. Osburnin mitaleista neljä oli kultaa, yksi hopeaa ja yksi pronssia. Hän kilpaili vuosina 1921-1924 MM-kisoissa joka kerralla, ja hän sai vielä yhden hopeamitalin Pariisin olympialaisissa 1924 600 metrin vapaakiväärin makuuasentokilpailusta. Osburn oli töissä eri laivaston tehtävissä 1920- ja 1930-luvuilla ja ilmoitti lopettavansa uransa 1939. Hän kuitenkin palasi vielä vuosiksi 1941-1945, kunnes jäi lopullisesti eläkkeelle. Osburn kuoli vuonna 1966, ja hänen leskensä Mary lahjoitti ammunnasta kertyneet palkinnot ja muut muistoesineet laivaston historiasäätiölle 1967. Osburn oli yhdellätoista olympiamitalillaan Yhdysvaltain tilaston kärjessä aina vuoteen 1972 saakka, jolloin uimari Mark Spitz ohitti hänet. Hän pääsi vuonna 1994 USA:n ammunnan kunniagalleriaan, jossa hänet listattiin yhdeksi maan yhdeksästä parhaasta tarkka-ampujasta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset ampujat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Christoph Hegge

Christoph Hegge (s. 15. elokuuta 1962 Rheine) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Münsterin hiippakuntaan 10. lokakuuta 1988 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Sicilibban titulaaripiispaksi 31. toukokuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Felix Genn, jota avustivat Reinhard Lettmann ja Heinrich Janssen.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Christoph Hegge == Lähteet == Luokka:Saksalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heinrich Janssen

Heinrich Janssen (13. lokakuuta 1932 Kevelaer – 27. toukokuuta 2021) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Münsterin hiippakuntaan 2. helmikuuta 1961 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Aquae Sirensesin titulaaripiispaksi 4. heinäkuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Reinhard Lettmann, jota avustivat Heinrich Maria Janssen ja Ludwig Averkamp.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Heinrich Janssen Janssen jäi eläkkeelle 31. toukokuuta 2010. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Ylisosiaalineuvos

Ylisosiaalineuvos () on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 5. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2012. Arvonimi voi olla kerrallaan vain yhdellä henkilöllä. Nro Päivämäärä Henkilö Ammatti tai arvo Kotipaikka Lähteet 1. 27.1.2012 Aulikki Kananoja entinen toimitusjohtaja ja sosiaalijohtaja, yhteiskuntatieteiden maisteri Helsinki == Arvonimen erityispiirteitä == Ylisosiaalineuvoksen arvonimi voi Suomessa olla samanaikaisesti vain yhdellä henkilöllä, ja se vertautuu lääkäreillä käytössä olevaan arkkiatrin arvonimeen. Kyseessä on sosiaalialan korkein arvonannon osoitus. ==Katso myös== * Sosiaalineuvos == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet Luokka:Suomalaiset arvonimet jotka on myönnetty vain kerran
Kari Lähdekorpi

Kari Lähdekorpi (s. 21. maaliskuuta 1957 Huittinen) on suomalainen ravivalmentaja. Lähdekorpi vaikutti pitkään Ruotsissa, jossa hänellä oli valmennustalli Halmstadissa. Lähdekorpi on yksi 2000-luvun menestyneimpiä ja tunnetuimpia ravivalmentajia Ruotsissa. Vuosina 2007–2008 hän oli maan voitokkain valmentaja. Huippuvuonna 2008 Lähdekorven tallin hevoset voittivat yhteensä 320 kertaa ja ansaitsivat palkintorahoja yli 30 miljoonaa kruunua. Vuonna 2004 hänet valittiin Ruotsissa vuoden ravivalmentajaksi. == Ura == Huittisissa varttunut Lähdekorpi muutti Ruotsiin vuonna 1985. Hän toimi aluksi hevoskauppiaana, välittäen ravihevosia Suomeen. Suomen 1990-luvun alun laman vähennettyä hevosten kysyntää Lähdekorpi ryhtyi ammattivalmentajaksi. Hän sai ruotsalaisen ammattivalmentajalisenssin vuonna 1994. Ruotsin voitokkain valmentaja Lähdekorpi oli ensimmäistä kertaa vuonna 2007. Kyseessä oli vuoden 1977 jälkeen vasta kolmas kerta, jolloin titteliä ei saavuttanut valmentajalegenda Stig H. Johansson. Huhtikuussa 2012 Lähdekorpi ilmoitti TV4-kanavan lähetyksessä lopettavansa valmennustoiminnan Ruotsissa vielä saman vuoden kesänä ja sanovansa henkilökuntansa irti. Hänen valmennuksessaan olevat hevoset siirtyvät toisille ammattivalmentajille, Lähdekorven keskittyessä muuhun yritystoimintaansa. == Televisiotyö == Palattuaan Suomeen vuonna 2012 Lähdekorpi on toiminut juontajana ja kommentaattorina muun muassa Yleisradion ja MTV:n ravilähetyksissä sekä Toto-Tv:n studiolähetyksissä. Hän omistaa useita ravihevosia. Kesällä 2015 Lähdekorpi oli mukana ruotsalaisen TV4:n tosi-tv-ohjelmassa Stjärnkusken, jossa joukko julkisuuden henkilöitä opettelee ohjastamaan ravihevosta. Osallistujina olivat muun muassa yleisurheilija Patrik Sjöberg, muusikko Kee Marcello sekä Army of Lovers -yhtyeen laulaja Camilla Henemark. == Lähteet == *"Kari Lähdekorpi on kaviourien kunkku", Sveriges Radio/Sisuradio. *"Från Finland till Halland: Hästar är vårt liv", Bättre Affärer 2/2008. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset ravivalmentajat Luokka:Ruotsinsuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mininin ja Požarskin muistomerkki

Mininin ja Požarskin muistomerkki () on Kuzma Mininin ja Dmitri Požarskin muistoksi tehty pronssinen veistos. Heidän ansiostaan saatiin Venäjällä ollut sekasorron aika päättymään. Veistos sijaitsee Moskovan Punaisella torilla. Veistoksen suunnitteli ja veisti venäläisukrainalainen kuvanveistäjä Ivan Martos. Veistosta alettiin valmistaa vuonna 1813, ja se valmistui vuonna 1818. Veistoksen patsaat ja kohokuvat ovat pronssia ja jalusta punaista graniittia. Alun perin veistos sijaitsi keskellä Punaista toria, mutta se haittasi sotilasparaateja, joten se siirrettiin vuonna 1936 Pyhän Vasilin katedraalin eteen. Tämän muistomerkin palauttaminen alkoi marraskuussa 2020, he eivät poistaneet muistomerkkiä nykyisestä sijainnistaan tätä tarkoitusta varten, erityinen paviljonki rakennettiin sen päälle. Restauroinnin toteuttivat alueiden välinen tiede-ja Restaurointitaiteen osasto (MNRHU) ja perinnön Restaurointityöpaja. Toimintaa tukivat muun muassa Vladimir Mashkov, Grigori Leps, Igor Ugolnikov, Oksana Fedorova ja tekla Tolstaja. Suurimman yksityisen panoksen antoi Vladimir Gruzdev. == Lähteet == ==Aiheesta muualla == * Government.nnov.ru * Np.admsurgut.ru * Monarhist-spb.narod.ru * 1tv.ru (Arkistoitu versio) Luokka:Moskovan patsaat ja veistokset
Olivetti

Olivetti oli italialainen toimistolaitteiden ja -tarvikkeiden valmistaja, joka toimi vuodesta 1908 vuoteen 2003, jolloin se yhdistyi Telecom Italian kanssa. Olivetti valmisti muun muassa laskimia, kirjanpitokoneita, kirjoituskoneita, tietokoneita, tulostimia ja kopiokoneita. Se oli 1970-luvulla Euroopan suurin konttorikonevalmistaja, joka tunnettiin kekseliäistä ja hyvin muotoilluista tuotteistaan. Yrityksen huippukausi ulottui 1950-luvulta 1980-luvulle, jona aikana Olivetti oli yksi ihailluimmista italialaisyrityksistä ja työllisti jopa 80 000 henkilöä. Nykyisin Olivetti on Telecom Italian pienehkö tytäryhtiö, joka työllistää enää alle 500 ihmistä. Olivetti-nimellä on julkaistu viime vuosina Olipad-tablettitietokoneita ja Oliphone-älypuhelimia. ==Historiaa== Olivettin perusti italialainen Camillo Olivetti vuonna 1908 Ivreassa, lähellä TorinoaOlivettin historia olivetti.nu Viitattu 14.4.2012. Olivetti teki aluksi kirjoituskoneita ja vuodesta 1948 alkaen sähköisiä laskimia. Vuonna 1925 Camillo Olivetti lähetti poikansa Adrianon Yhdysvaltoihin opiskelemaan uusia tehdastuotantomenetelmiä, joita tämän palattua alettiin soveltaa yrityksen toimintaan. Vuonna 1938 yrityksen johto siirtyi Adriano Olivettille, ja Olivettista tuli Italian toiseksi suurin vientiyritys ja alansa johtaviin kuuluva valmistaja Euroopassa. Sekä Camillo että etenkin Adriano Olivetti pitivät muotoilua ja arkkitehtuuria olennaisena osana Olivettin yrityskuvaa. Yhtiön tuotteita muotoilivat muiden muassa Ettore Sottsass ja Mario Bellini sekä toimitiloja ja työväen asuinalueita muun muassa Le Corbusier, Louis Kahn ja Gae Aulenti. Vuosina 1950–1968 Olivettin taiteellisena johtajana toimi Giovanni Pintori.Penny Sparke, An Introduction to Design and Culture in the Twentieth Century (New York: Harper & Row, 1986), s. 30, 184, 229. Kirjan teksti Questia-palvelussa (vaatii tilauksen). 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa Olivetti osti Yhdysvalloista kirjoituskoneyhtiö Underwoodin, ja toimi siitä lähtien Pohjois-Amerikan markkinoilla nimellä Olivetti-Underwood. 1960-luvun lopulla Olivettin Programma 101 oli tunnetuimpia ohjelmoitavia laskimia ja sanottu myös ensimmäiseksi henkilökohtaiseksi tietokoneeksi. Yhdysvaltojen avaruushallinto Nasa osti laitteita miehitetyn kuulento-ohjelmansa Apollo 11:n käyttöön. 1970-luvun lopulla Olivettin uudeksi pääjohtajaksi tuli Carlo di Benedetti, joka saneerasi yhtiötä rajusti ja irtisanoi tuhansia, muun muassa kaikki muut silloiset johtohenkilöt. Vuonna 1982 ryhtyi kopiokoneissa ja muussa toimistotekniikassa yhteistyöhön japanilaisen Sharpin kanssa. Samana vuonna yhdysvaltalainen pankkiautomaattien valmistaja Docutel osti Olivettin USA:n-tytäryhtiön, ja Olivettista tuli kaupassa Docutelin suurin omistaja. Vuonna 1985 AT&T; tuli mukaan yhteistyöhön. Samana vuonna Olivetti osti brittiläisen Acorn Computersin. Vuonna 2003 Olivetti fuusioitui Telecom Italian kanssa, josta se omisti tuolloin jo enemmistön. ==Katso myös== * Lettera 22 * Olivetti Valentine * Oy Konttorityö, Olivettin maahantuoja 1955–1968 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Italialaiset teollisuusyritykset Luokka:Laitteistovalmistajat Luokka:Toimistotekniikka Luokka:Olivetti
Solbus

Solbus on puolalainen linja-autoja valmistava yritys. Se toimii Solec Kujawskissa Kujavia-Pommerin voivodikunnassa.The Polish Automotive Industry Warsaw Voice Solbus on vuonna 2001 perustettu perheyritys. Nykyisin yritys keskittyy maakaasulla toimiviin kaupunkibusseihin. Se tekee myös kulkuneuvoja pitkänmatkan reiteille ja tilausliikenteeseen. Yritys työllistää noin 150 henkeä.About Us Solbus == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Puolalaiset yritykset Luokka:Perheyritykset Luokka:Linja-autonvalmistajat
Guilherme Siqueira

Guillherme Madalena Siqueira (s. 28. huhtikuuta 1986 Florianópolis, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Valenciaa ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. == Seurajoukkueura == 11\. elokuuta 2006 Siqueira siirtyi yhteisomistussopimuksella Udineseen 750 000 euron siirtokorvauksella. Hän teki ensiesiintymisensä Serie A:ssa 10. syyskuuta 2006 ottelussa Messinaa vastaan. Kauden 2008–2009 hän pelasi lainasopimuksella Anconassa. 30\. kesäkuuta 2011 Siqueira teki nelivuotisen sopimuksen Granadan kanssa. == Aiheesta muualla == * Guilherme Siqueiran esittely Granadan kotisivustolla * Guilherme Siqueiran tilastot BDFutbol-sivustolla Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saltstraumen

Saltstraumen on Bodøssä, Nordlandin läänissä, Norjassa sijaitseva pieni salmi, jossa on erittäin voimakas vuorovesivirtaus. Se sijaitsee noin 30 kilometrin päässä Bodøn keskustasta. Saltstraumenin yli pääsee Saltstraumenin sillan kautta, jolla kulkee Fylkesvei 17 -tie. Vesi voi virrata Saltstraumenissa jopa 40 kilometriä tunnissa. Saltstraumen-02-Bruecke-2019-gje.jpg Saltstraumen-08-2019-gje.jpg Saltstraumen-16-2019-gje.jpg Saltstraumen-24-2019-gje.jpg Saltstraumen-44-2019-gje.jpg Saltstraumen-58-Kirche-2019-gje.jpg == Lähteet == Luokka:Norjan salmet Luokka:Bodø
Leonid Tibilov

Leonid Haritonovitš Tibilov (, , , s. 28. maaliskuuta 1952 Etelä-Ossetian AA, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on osseettipoliitikko, joka toimi 2012-2017 Etelä-Ossetian presidenttinä. Luokka:Etelä-Ossetian presidentit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Autosan

Autosan on puolalainen linja-autoja valmistava yritys. Se toimii Sanokissa Ala-Karpatian voivodikunnassa.Autosan returns to the black WBJ 2003 Se on yksi Puolan vanhimpia yrityksiä, sen edeltäjä on perustettu 1832. Linja-autojen lisäksi se valmistaa kalustoa puolustusvoimille. Yritys työllistää noin 900 henkeä.Sanok: Autosan ma coraz więcej zamówień na autobusy Infobus.pl 2009 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Autosan SA * Autosan Ruotsi Luokka:Puolalaiset yritykset Luokka:Linja-autonvalmistajat
Tondo

Tondo tarkoittaa pyöreää maalausta tai reliefiä erityisesti renessanssin taiteessa. Sana tulee italiankielisestä pyöreää tarkoittavasta sanasta ”rotondo”. Rondoksi kutsutaan etenkin suurempia pyöreitä maalauksia, jotka ovat läpimitaltaan 60 senttimetriä tai kookkaampia, vaikka muoto on suosittu myös miniatyyrimaalauksessa. Tondomuotoa on käytetty antiikin Kreikasta lähtien muun muassa vaasimaalauksessa. Kreikkalaisessa keramiikassa tondo viittaa yleensä kyliks-maljan tai lautasen pohjassa olevaan pyöreään maalaukseen. Tondot nousivat uudelleen suosioon 1400- ja 1500-luvun Italiassa, myöhemmin ne ovat olleet harvinaisempia. Tiedosto:Mainade Staatliche Antikensammlungen 2645.jpg|Mainadi. Valkopohjaisen kyliksin tondo, Brygos- maalari, n. 490–480 eaa. Tiedosto:Kottabos MAR Palermo NI2093.jpg|Kottabosta pelaava mies. Punakuvioisen kyliksin tondo, Makron, n. 480–460 eaa. Tiedosto:National gallery in washington d.c., andrea della robbia, madonna and child with cherubin, 1485 01.JPG|Andrea della Robbia, Tondo 1485. Tiedosto:Taddei_Tondo.JPG|Michelangelo, Taddei Tondo, 1504–1506, marmorireliefi, 108 cm. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Hauptmann, Moritz: Der Tondo: Ursprung, Bedeutung und Geschichte des italienischen Rundbildes in Relief und Malerei. Frankfurt am Main, 1936. * Olson, Roberta J. M.: The Florentine Tondo. Oxford, 2000. == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan keramiikka Luokka:Renessanssin taide Luokka:Taidehistorian käsitteet
Kaasuturbiiniveturi

Kaasuturbiiniveturi on veturi, jossa voimanlähteenä käytetään kaasuturbiinia. Kaasuturbiinivetureita rakennettiin 1930-luvulta 1960-luvulle. Suurin osa rakennetuista kaasuturbiinivetureista oli turbiini-sähkötoimisia, eli kaasuturbiini pyöritti sähkögeneraattoria, mutta myös suoravetoisia rakennettiin jonkin verran. Ainoa merkittävä kaasuturbiinivetureita käyttänyt rautatieyhtiö oli yhdysvaltalainen Union Pacific. Yhtiöllä oli käytössään 55 turbiini-sähkötoimista veturia 1950-luvulta alkaen. Veturit poistettiin käytöstä 1970. Viimeiset kaasuturbiiniveturit poistettiin käytöstä 1970-luvun alussa. Vaikka kaasuturbiini onkin kokoonsa nähden tehokas voimanlähde, sen hyötysuhde on huono etenkin hitaissa nopeuksissa tai vajaalla kuormalla. Viimeistään 1970-luvun energiakriisin johdosta kaasuturbiiniveturit poistettiin käytöstä. ==Kaasuturbiinijuna== Hieman enemmän kaasuturbiinia on käytetty junayksiköissä. Isossa-Britanniassa kaasuturbiinijunia kokeiltiin 1960-luvulla, mutta jäivät kokeiluasteelle. Yhdysvalloissa kaasuturbiinijunia käytettiin 1980-luvulle asti. SNCF käytti kaasuturbiinikäyttöisiä Turbotrain- junia sähköistämättömillä rataosuuksilla vuoteen 2005 ja alun perin TGV-junia suunniteltiin kaasuturbiinikäyttöisiksi. Kanadassa on testattu 2000-luvulla Bombardierin rakentamia JetTrain-yksiköitä. Kaupallisessa käytössä niitä ei ole käytetty. Luokka:Veturit
Wallander – Veljekset

Veljekset on kolmas elokuva Wallander-elokuvasarjassa. Ystadissa järjestetään suuret sotaharjoitukset ja samanaikaisesti tapahtuu useita julmia murhia, joissa uhrit ovat kaupungin varakasta väkeä. Epäilykset kohdistuvat armeijan reserviläisiin. Murhatuilla saattaa olla myös jokin yhdistävä tekijä. == Roolit == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2005 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Ruotsalaiset Wallander-elokuvat
Andrew Loog Oldham

Andrew Loog Oldham (s. 29. tammikuuta 1944, Lontoo) on englantilainen manageri ja musiikkituottaja. Hänet muistetaan parhaiten The Rolling Stonesin managerina vuosina 1963–1967. Oldhamin suojissa Rolling Stones nousi yhdeksi 60-luvun suosituimmista rock-yhtyeistä. Hän loi myös yhtyeen tyylin "pahoina poikina" vastineeksi The Beatlesin puhtoisemmalle ja kiltimmälle imagolle. Andrew Loog Oldhamin isä oli amerikkalainen lentäjä Andrew Loog, joka menehtyi sodassa jo ennen poikansa syntymää. Toisen sukunimensä Loog Oldham sai australialaissyntyiseltä äidiltään, joka työskenteli Lontoossa sairaanhoitajana. 1960-luvun alussa Loog Oldham yritti läpimurtoa artistina, onnistumatta kuitenkaan siinä. Tämän jälkeen hän aloitti uransa musiikkialalla hoitamalla muun muassa Joe Meekin, Bob Dylanin ja The Beatlesin PR-tehtäviä. Huhtikuussa 1963 Loog Oldhamista tuli The Rolling Stonesin manageri, joille hän kehitti välittömästi imagon "vaarallisena" yhtyeenä. Hän erotti myös kosketinsoittaja Ian Stewartin, joka ei Loog Oldhamin mielestä sopinut ulkonäöltään yhtyeeseen. Samana vuonna hän sai yhtyeelle levytyssopimuksen Decca Recordsin kanssa, joka oli vain hieman aiemmin hylännyt Beatlesin. Yhtenä suurena Loog Oldhamin ansiona Rolling Stonesin musiikin suhteen pidetään, että hän onnistui saamaan Mick Jaggerin ja Keith Richardsin tekemään myös omia kappaleita yhtyeen esittämien vanhojen R&B-klassikoiden; lisäksi. Loog Oldham toimi Rolling Stonesin managerina aina vuoteen 1966 asti, jolloin hän myi osuutensa Allen Kleinille. Hän jatkoi yhtyeen tuottajana vielä runsaan vuoden ajan. Loog Oldhamin viimeiseksi työksi Rolling Stonesin kanssa jäi vuoden 1967 Between the Buttons -albumi. Vuonna 1965 Loog Oldham perusti oman levy-yhtiön Immediate Recordsin ja työskenteli myöhemmin muun muassa The Small Faces -yhtyeen, Rod Stewartin, Jimmy Pagen, Jeff Beckin ja Eric Claptonin kanssa. 1970- ja 1980-luvuilta lähtien Loog Oldham on vaikuttanut Pohjois- ja Etelä-Amerikassa erilaisien musiikkiin liittyvien projektien parissa. Hän on muun muassa toiminut radio-ohjelmien juontajana ja kirjoittanut kirjan ABBA- yhtyeestä. == Lähteet == *The Rolling Stonesin kotisivut *allmusic.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Andrew Loog Oldhamin kotisivut Luokka:Managerit Luokka:The Rolling Stones Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ferdynand Ruszczyc

Ferdynand Ruszczyc (1870–1936) oli puolalainen taidemaalari, yksi nuorpuolalaisen liikkeen keskeisiä hahmoja. Hän maalasi ennen kaikkea maisemia. Ruszczyc nousi maineeseen jo nuorena. Pavel Tretjakov osti hänen teoksensa Kevät 1897, ja kaksi vuotta myöhemmin Ruszczyc osallistui Mir iskusstva -liikkeen näyttelyyn teoksella Maa, josta tuli hänen ensimmäinen todella kuuluisa teoksensa. Se edusti ennennäkemätöntä tyyliä, jossa oli piirteitä realismista ja ekspressionismista. Vuonna 1908 Ruszczyc lopetti taulujen maalaamisen ja keskittyi tekemään teatterilavastuksia ja teollista muotoilua. Hänestä tuli Vilnan yliopiston professori. Sotien välisenä aikana hän kuului kaupungin arvostetuimpiin asukkaisiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Kuva:Ruszczyc Soil.jpg|Ferdynand Ruszczyc, Maaperää, 1898. Kuva:Ля касцёла.jpg|Ferdynand Ruszczyc, Kirkko, 1899. Kuva:Nec Mergitur.jpg|Ferdynand Ruszczyc, Nec Mergitur, 1905. Luokka:Puolalaiset taidemaalarit Luokka:Ekspressionistit Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Ljudvig Tšibirov

Ljudvig Aleksejevitš Tšibirov (, , , s. 19. marraskuuta 1932 Tskhinvali, Etelä-Ossetian AA, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on osseettipoliitikko. Hän neuvotteli osseettien valtionpäämihen ominaisuudessa vuonna 1994 rauhasta Eduard Shevardnadzen kanssa. == Lähteet == Luokka:Etelä-Ossetian presidentit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1932 syntyneet
Abel Gabuza

Abel Gabuza (23. maaliskuuta 1955 – 17. tammikuuta 2021) oli eteläafrikkalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Pretorian arkkihiippakuntaan 15. joulukuuta 1984 ja nimitettiin Kimberleyn piispaksi 23. joulukuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta 2011. Pääkonsekraattorina toimi Jabulani Adatus Nxumalo, jota avustivat Buti Joseph Tlhagale ja Erwin Hecht. == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Vankikarkurit

Vankikarkurit (Breakout Kings) on yhdysvaltalainen draamasarja, jonka ensi- ilta oli A&E-kanavalla; 6\. maaliskuuta 2011. Suomessa sarjan esitys alkoi 29. maaliskuuta 2012. == Lähteet == Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset draamasarjat Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset rikossarjat Luokka:A&E;:n televisio-ohjelmat
Yrjö Ylänkö

Yrjö Johannes Ylänkö ent. Palmén vuoteen 1916 saakka () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa sotilaskoulutuksen saanut jääkäri. Myöhemmin hän toimi Suomen sisällissodassa komppanianpäällikkönä Valkoisessa armeijassa Satakunnan rintamalla. ==Perhe ja opinnot== Ylängon vanhemmat olivat talonmies Juho Kristian Palmén ja Vilhelmina Elina Matintytär. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Laina Maria Eskolan kanssa. Hän kävi viisi luokkaa Rauman yhteislyseota ja suoritti virkamiestutkinnon valtionrautateillä vuonna 1916 ja teki opintomatkat Venäjälle ja Ruotsiin.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Jääkärikausi== Ylänkö liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 28. lokakuuta 1916, josta hänet siirrettiin 3. maaliskuuta 1917 alkaen pataljoonan 1. komppaniaan. Myöhemmin hän palveli pataljoonan tiedonanto-osastossa. ==Suomen sisällissota== Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden etujoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 18. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan Satakunnan rintamalle, jossa hän otti komppanian päällikön tehtävät vastaan 23. helmikuuta 1918 Porin rykmentin I pataljoonan (Porin pataljoona) 2. komppaniasta. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Pomarkussa, Lassilassa ja Harjakankaalla, jossa hän haavoittui pahasti 30. maaliskuuta 1918. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Ylänkö palveli sisällissodan jälkeen 15. heinäkuuta 1918 alkaen Suomen valkoisen kaartin II pataljoonan lähettiupseerina ja adjutanttina. Hänet määrättiin 17. marraskuuta 1919 alkaen 6. komppanian päälliköksi. Ylänkö erosi armeijasta 23. heinäkuuta 1920 ja siirtyi suojeluskuntajärjestöön, jossa hänet nimitettiin Kyminlaakson suojeluskuntapiirin päälliköksi. Ylänkö palasi armeijan palvelukseen 1. marraskuuta 1921, jolloin hänet sijoitettiin komppanianpäälliköksi Savon jääkärirykmentin 4. komppaniaan, josta hänet myöhemmin siirrettiin samaiseen tehtävään 8. komppaniaan. Savon jääkärirykmentistä hänet siirrettiin 16. toukokuuta 1924 Suomenlinnan paikalliskomppaniaan, jossa hän vastaanotti komppanianpäällikön tehtävät. Hän kuoli seuraavana vuonna 12. huhtikuuta 1925. ==Lähteet== * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Vadim Brovtsev

Vadim Vladimirovitš Brovtsev (, , , 26. heinäkuuta 1969 Tšeljabinsk-65, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 14. marraskuuta 2024) oli venäläinen liikemies. Hän toimi tšeljabinskiläisen rakennusyrityksen johtajana ennen kuin vuonna 2009 hänet valittiin Etelä-Ossetian pääministeriksi. Pääministerikausi jatkui vuoteen 2012. Brovtsevilla ei ollut mitään aikaisempia siteitä Ossetian alueelle. == Lähteet == Luokka:Etelä-Ossetian presidentit Luokka:Venäläiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Graniittipoika

Graniittipoika on Wäinö Aaltosen veistos vuodelta 1917–1920.Ateneum: Aaltonen, Wäinö. Graniittipoika I, 1917-1920 Viitattu 15.4.2012 Arkaaisen pelkistetty veistos on Aaltosen varhaisista teoksista tunnetuimpia. Veistos kuvaa noin kolmevuotiasta ujoa poikaa. Aaltonen teki pojasta useita versioita. Hän oli osallistunut veistoksen luonnoksella 1915 kilpailuun, jolla haettiin suihkulähdeveistosta Turun kaupunginkirjaston edustalle. Kilpailun voitti Gunnar Finne.Vismanen, Pirjo: Wäinö Aaltosen kunniaksi kaksi postimerkkiä. Graniittipoika pääsi kirjeen kulmaan. Turun Sanomat 31.3.2004 Viitattu 15.4.2012 Ateneumin kokoelmissa oleva punaisesta graniitista veistetty versio on vajaa 130 senttiä korkea. Ateneumissa on myös veistoksen noin 35 senttiä korkea luonnos vuodelta 1916.Ateneum: Aaltonen, Wäinö. Graniittipojan luonnos, 1916 Viitattu 15.4.2012. Wäinö Aaltosen museon kokoelmissa on ollut 1998 alkaen musta Graniittipoika II, joka tunnetaan myös nimellä Alaston poika. Muihin versioihin kuuluu 52 senttiä korkea pronssiveistos, joka on Niilo Helanderin säätiön kokoelmissa.Niilo Helanderin säätiö: Taidekokoelma Viitattu 15.4.2012. Antti Peippo teki Graniittipojasta vuonna 1979 kymmenen minuutin pituisen dokumenttifilmin, joka kommentoi veistoksen kuvaaman pojan ikäluokan vaiheita.Suomen elokuvakontakti: Graniittipoika Viitattu 15.4.2012. Veistos on myös postimerkissä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Teos Ateneumin sivulla Luokka:Wäinö Aaltosen veistokset Luokka:Ateneumin kokoelmat
Beratin maakunta

Beratin maakunta () on yksi Albanian 12:sta maakunnasta. Se sijaitsee maan keskiosassa; se on Albanian maakunnista ainoa, jolla ei ole yhteyttä merelle tai rajaa toisen valtion kanssa. Maakunnan pinta-ala on 1 798 neliökilometriä ja asukasluku arviolta 141 944 (vuonna 2011). Vuoden 2015 kuntauudistuksesta lähtien Berat on jaettu viiteen kuntaan: Berat, Kuçovë, Poliçan, Skrapar ja Ura Vajgurore. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Qarku Berat
Thomas Vazhapilly

Thomas Vazhapilly (s. 11. huhtikuuta 1940) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bombayn arkkihiippakuntaan 2. joulukuuta 1964 ja nimitettiin Mysoren piispaksi 12. helmikuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ignatius Paul Pinto, jota avustivat Joseph Roy ja John Baptist Sequeira.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Thomas Vazhapilly == Lähteet == Luokka:Intialaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dibërin maakunta

Dibërin maakunta () on yksi Albanian 12:sta maakunnasta. Se sijaitsee maan koillisosassa ja rajautuu idässä Pohjois-Makedoniaan. Maakunnan pinta-ala on 2 586 neliökilometriä ja asukasluku arviolta 137 047 (vuonna 2011). Vuoden 2015 kuntauudistuksesta lähtien Dibër on jaettu neljään kuntaan: Bulqizë, Dibër, Klos ja Mat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Qarku Dibër
Meghan Agosta

Meghan Agosta (ent. Agosta-Marciano, s. 12. helmikuuta 1987 Windsor, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on Kanadan maajoukkueen pelaajana voittanut olympialaisissa kolme kultaa ja yhden hopean sekä MM-kilpailuissa kaksi kultaa ja kuusi hopeaa. Agosta voitti olympiakultaa Torinossa 2006, Vancouverissa 2010 ja Sotšissa 2014 sekä saavutti olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018. Vuoden 2010 olympialaisissa hän voitti maali- ja pistepörssin ja hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi, parhaaksi hyökkääjäksi sekä tähdistökentällisen jäseneksi. Myös vuoden 2014 olympialaisissa hänet valittiin tähdistökentälliseen. Agosta on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2007 ja 2012 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2008, 2009, 2011, 2013, 2016 ja 2017. Agosta edusti Mercyhurstin yliopistoa vuosina 2006–2011 ja Montréal Starsia vuosina 2011–2013. Tämän jälkeen hän on keskittynyt maajoukkuepeleihin ja poliisin töihin Vancouverissa. Hän voitti CWHL:n mestaruuden eli Clarkson Cupin vuonna 2012. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Meghan Agostan kotisivut Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Salomoninhaukka

Salomoninhaukka (Accipiter albogularis), aiemmalta nimeltään salomonsaartenhaukka,BirdLife Suomi ry: Poistetut tai muutetut lajinimet Luettu 16.4.2012 on haukkalaji, jota tavataan Papua-Uudessa-Guineassa ja Salomonsaarilla. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät ja vuoristometsät, puutarhat ja kaupunkialueet. Se painaa keskimäärin 250,5 grammaa.Birdlife.org viitattu 15.4.2012 ==Alalajit== Salomoninhaukalla on seuraavat alalajit: * Accipiter albogularis albogularis G. R. Gray, 1870 * Accipiter albogularis eichhorni Hartert, 1926 * Accipiter albogularis gilvus Mayr, 1945 * Accipiter albogularis sharpei (Oustalet, 1875) * Accipiter albogularis woodfordi (Sharpe, 1888) == Lähteet == Luokka:Lintuhaukat
Michael Sauer

Michael Curtis "Mike" Sauer (s. 7. elokuuta 1987 St. Cloud, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana NHL- joukkue New York Rangersissa. Hän on puolustajana NHL-joukkue Phoenix Coyotesissa pelaavan Kurtin ja NFL-joukkue Minnesota Vikingsissä pelaavan Craigin pikkuveli. == Pelaajaura == Sauer varattiin New York Rangersiin toisella kierroksella numerolla 44 NHL:n varaustilaisuudessa 2005. Rangers oli hankkinut varausvuoron vuosi aiemmin Toronto Maple Leafsilta Brian Leetchin kaupan yhteydessä. Sauer allekirjoitti ensimmäisen ammattisopimuksensa Rangersin kanssa 8. elokuuta 2006. Hän pelasi kuitenkin Rangersin farmijoukkueessa Hartford Wolf Packissa. Hän pelasi kausina 2007–2008 ja 2008–2009 suurimmaksi osaksi Hartfordissa, kunnes hänet kutsuttiin ylös Rangersiin pelaamaan 23. maaliskuuta 2009. Hän pelasi ensimmäisen NHL- ottelunsa seuraavana päivänä 24. maaliskuuta 2009 Minnesota Wildia vastaan. Vietettyään koko kauden 2009–2010 Hartfordissa Sauer aloitti kauden 2010–2011 Rangersissa joukkueen avauskokoonpanossa. Hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa 9. joulukuuta 2010 Ottawa Senatorsin maalivahdille, Brian Elliottille. Sauer teki Rangersin kanssa jatkosopimuksen 8. heinäkuuta 2011. Se oli kaksi vuotta pitkä, ja Sauer ansaitsi 2,5 miljoonaa dollaria. Dion Phaneuf taklasi 5. joulukuuta 2011 Sauerin, joka loukkaantui eikä ole sen jälkeen toipunut pelaamaan. Sauerin sopimus päättyi kauden 2012–2013 jälkeen, ja hänestä tuli vapaa pelaaja. == Tilastot == 2007–2008 Hartford Wolf Pack AHL 71 4 7 11 80 2 0 0 0 0 2008–2009 New York Rangers NHL 3 0 0 0 0 -- -- -- -- -- Hartford Wolf Pack AHL 64 6 17 23 35 6 0 0 0 10 2009–2010 Hartford Wolf Pack AHL 42 3 9 12 45 -- -- -- -- -- 2010–2011 New York Rangers NHL 76 3 12 15 75 5 0 1 1 0 2011–2012 New York Rangers NHL 19 1 2 3 21 -- -- -- -- -- 3 kautta Yhteensä NHL 98 4 14 18 96 5 0 1 1 0 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:New York Rangersin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Risto Kautto

Risto Heikki Kautto-Seinäjokinen (vuoteen 1961 Kautto; 15. kesäkuuta 1931 Helsinki – 5. huhtikuuta 2012 Helsinki)Veli-Matti Autio: Suomen Historiallisen Seuran matrikkeli 1875–2007, s. 231. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2007. oli suomalainen kustannustoimittaja ja tutkija. Kautto valmistui Helsingin yliopistosta 1958. Hän työskenteli WSOY:llä 1961-1974 kustannustoimittajana, toimituspäällikkönä ja tietosanakirjatoimittajana. Hän oli muun muassa yksi Tiedon portaat -tietosanakirjan toimittajista, osallistui Kansallisbiografian perussuunnitelman tekemiseen sekä kirjoitti Helsingin Sanomiin artikkeleita ja oli lehden kolumnisti. 1980–1990-luvulla hän työskenteli Suomen Elokuva-arkistossa.Kuolleet, Helsingin Sanomat 15.4.2011 sivu C 10 Artikkelin verkkoversio Kautto käänsi muun muassa Thomas Mannin kertomuksia sisältävän teoksen Päiden vaihdos, Laki. Lisäksi hän julkaisi omia teoksia, Malminkartano: luutnantin puustelli, Pistoksia (muistelmat) ja Tyynelän tietämiin. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kustannustoimittajat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Peter Kirui

Peter Cheruiyot Kirui (s. 2. tammikuuta 1988) on kenialainen kestävyysjuoksija. Vuonna 2011 hän voitti 10 000 metrin juoksussa Kenian mestaruuden. Daegun MM-kilpailuissa samana vuonna hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa kuudenneksi ajalla 27.25,63. Kirui on toiminut jäniksenä useassa maratonkilpailussa. Vuonna 2010 hän toimi jäniksenä Rotterdamin maratonilla, jonka Patrick Makau voitti ajalla 2.04.48, ja Chicagon maratonilla, jonka Samuel Wanjiru voitti ajalla 2.06.27. Vuonna 2011 hän toimi jäniksenä Rotterdamin, Berliinin ja Frankfurtin maratoneilla. Berliinissä Patrick Makau voitti kilpailun uudella maailmanennätyksellä 2.03.38. Makau juoksi tuolloin myös 30 kilometrin maailmanennätyksen 1.27.38. Kirui johti kilpailua 30 kilometrin kohdalla, mutta ei saanut maailmanennätystä nimiinsä, koska ei juossut kilpailua loppuun vaan keskeytti 32 kilometrin kohdalla. Viisi viikkoa Berliinin maratonin jälkeen hän toimi jäniksenä Frankfurtin maratonilla, jonka Wilson Kipsang voitti ajalla 2.03.42. Kilpailussa Kirui pysähtyi hetkeksi 30 kilometrin kohdalla, mutta päätti kuitenkin juosta maaliin asti ja sijoittui lopulta kuudenneksi ajalla 2.06.31. ==Henkilökohtaiset ennätykset== :Lähde: IAAF * 3 000 metrin juoksu: 7.45,79 (2009) * 5 000 metrin juoksu: 13.15,90 (2009) * 10 000 metrin juoksu: 27.25,63 (2011) * 10 km juoksu: 27.55 (2010) * 15 km juoksu: 42.01 (2014) * 20 km juoksu: 56.19 (2014) * Puolimaraton: 59.22 (2014) * 25 km juoksu: 1.13.08 (2011) * 30 km juoksu: 1.27.38 (2011) * Maraton: 2.06.31 (2011) ==Lähteet== Luokka:Kenialaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tommi Halonen

Tommi Halonen (s. 14. huhtikuuta 1982 Tornio) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai hyökkääjä. Halosen kasvattajaseura on Tornion Pallo -47, josta hän siirtyi Valkeakosken Hakan riveihin 18-vuotiaana.http://www.mtv3.fi/urheilu/futis/uutiset.shtml/2000/12/40652/tommi- halonen-torniosta-hakaan - MTV3: Tommi Halonen Torniosta Hakaan, 18.12.2000 Valkeakoskella Halonen vietti kolme kautta, mutta ei pystynyt vakiinnuttamaan paikkaansa edustusjoukkueessa. Hän oli kuitenkin mukana voittamassa Suomen Cupia kaudella 2002. Halonen pelasi muutamia otteluita lainasopimuksella kasvattajaseurassaan TP-47:ssä peliajan puutteen johdosta. Hän oli myös mukana Suomen alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa, joka pelasi EM-lopputurnauksessa 2001.http://www.mtv3.fi/urheilu/futis/uutiset.shtml/2001/07/68656/kari- ukkonen-valitsi-joukkueen-em-turnaukseen - MTV3: Kari Ukkonen valitsi joukkueen EM-turnaukseen, 3.7.2001 Halonen palasi kasvattajaseuraansa TP-47:ään, joka oli noussut kaudeksi 2004 Veikkausliigaan. Loukkaantumiset sekottivat kuitenkin hänen debyyttikauttaan pääsarjatasolla.http://www.mtv3.fi/urheilu/futis/uutiset.shtml/2004/04/214156/tp-47n-halonen- toipumassa-polvivaivoistaan - MTV3: TP-47:n Halonen toipumassa polvivaivoistaan, 5.5.2004 Halonen pelasi kahden vuoden aikana yhdeksässä liigaottelussa. Alkupuolen kaudesta 2005 hän pelasi lainasopimuksella Ykkösen Oulun Luistinseurassa. http://www.veikkausliiga.hs.prewise.com/News.aspx?type=&ID;=14936 - Veikkausliiga: Halonen ja Saario hakevat tuntumaa OLS:sta, 7.5.2005 Kaikkiaan kolmen Tornio-vuoden jälkeen Halonen siirtyi Kokkolaan, jossa hän on pelasi vuosina 2007–2013 niin GBK:ssa kuin KPV:ssäkin. http://www.palloliitto.fi/viestinta/?num=86389 - Palloliitto: Tommi Halonen GBK:n vahvuuteen, 18.1.2007http://www.kp24.fi/uutiset/53255/Tommi-Halonen-KPV- n-paitaan - kp24.fi: Tommi Halonen KPV:n paitaan, 16.1.2009http://kymppipaikka.fi/2011/02/03/tommi-halonen-palaa-takaisin-gbkn- riveihin/ - Kymppipaikka.fi: Tommi Halonen palaa takaisin GBK:n riveihin, 3.2.2011http://kymppipaikka.fi/2012/02/20/gbk-teki-nelja-uutta-sopimusta/ - Kymppipaikka.fi: GBK teki neljä uutta sopimusta, 20.2.2012 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut

Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut on Aasian jalkapalloliittoon (Asian Football Confederation) kuuluvien jäsenmaiden mestaruuskilpailu naisten jalkapallossa. Mestaruuskilpailut on järjestetty vuodesta 1975. Menestynein maa on ollut Kiina. ==Mitalistit== Vuosi Finaali Pronssipeli Emäntämaa Voittaja Ottelu Toinen Kolmas Ottelu Neljäs 1975 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 1975 3 – 1 5 – 0 1977 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 1977 3 – 1 2 – 0 1979 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 1979 2 – 0 (Intian eteläosa) ei tiedossa ( Australian länsiosa ) 1981 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 1981 5 – 0 2 – 0 1983 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 1983 3 – 0 0 – 0 (5–4) Rangaistuslaukauskilpailu 1986 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 1986 2 – 0 3 – 0 1989 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 1989 1 – 0 3 – 1 1991 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 1991 5 – 0 0 – 0 (5–4) Rangaistuslaukauskilpailu 1993 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 1993 3 – 0 3 – 0 1995 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 1995 2 – 0 0 – 0 (3–0) Rangaistuslaukauskilpailu 1997 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 1997 2 – 0 2 – 0 1999 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 1999 3 – 0 3 – 2 2001 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 2001 2 – 0 8 – 0 2003 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 2003 2 – 1 Jatkoajalla 1 – 0 2006 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 2006 2 – 2 Jatkoajalla (4–2) Rangaistuslaukauskilpailu 3 – 2 2008 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 2008 2 – 1 3 – 0 2010 Jalkapallon naisten Aasian-mestaruuskilpailut 2010 1 – 1 Jatkoajalla (5–4) Rangaistuslaukauskilpailu 2 – 0 Luokka:Jalkapallon Aasian- mestaruuskilpailut
C. J. Wilson

Christopher John ”C. J.” Wilson (s. 18. marraskuuta 1980 Newport Beach) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelaa syöttäjänä Los Angeles Angelsissa. Aikaisemmin hän syötti Texas Rangersissa vuodet 2005–2011. ==Texas Rangers== Wilson pelasi nuorena Santa Ana Junior Collegen baseballjoukkueessa, ja hänet valittiin vuoden 2000 parhaaksi pelaajaksi. Texas Rangersin kykyjenmetsästäjä Tim Fortugno kiinnitti huomiota Wilsoniin, ja kutsui tämän pelaamaan Pulaski Rangersiin, joka pelasi alimpaan aloittelijaliigaan kuuluvassa Appalachian Leaguessa. Wilson kuitenkin nousi jo viiden viikon kuluttua ylemmällä tasolla pelaavaan Savannah Sand Gnatsiin. Vuonna 2002 Wilson nousi jälleen ylemmässä High-A -tasolla pelanneeseen Charlotte Rangersiin, ja edelleen AA-tasolla pelanneeseen Tulsa Drillersiin. Seuraavana vuonna Wilson pelasi AA-tason Frisco RoughRidersissa, mutta joutui keskeyttämään kauden leikkauksen takia. Wilsonin kuntoutuminen esti myös vuoden 2004 peleihin osallistumisen. Wilson palasi kentälle vuoden 2005 kaudelle 18 kuukauden tauon jälkeen. Kauden aikana nostettiin ensimmäistä kertaa Major Leagueen Texas Rangersin riveihin. Loppukauden aikana Wilson pelasi yhteensä 24 peliä yhdellä voitolla, seitsemällä tappiolla ja 6,94 ERA:lla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *C. J. Wilsonin viralliset sivut Luokka:Yhdysvaltalaiset baseballpelaajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Meksikon naisten jalkapallomaajoukkue

Meksikon naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Meksikoa kansainvälisissä naisten turnauksissa. Meksiko pelaa kotipelinsä valko-vihreä-punaisessa asussa, vieraspelit puna-mustassa asussa. Joukkueen sijoitus FIFA-rankingissa on 26:s maaliskuussa 2019. == Maailmanmestaruusturnaus == *1991 - Karsiutui *1995 - Karsiutui *1999 - Lohkovaihe - 3 tappiota *2003 - Karsiutui *2007 - Karsiutui *2011 - Lohkovaihe - 2 tasapeliä ja 1 tappio *2015 - Lohkovaihe - 1 tasapeli ja 2 tappiota *2019 - Karsiutui == Kesäolympialaiset == *1996 - Karsiutui *2000 - Karsiutui *2004 - Puolivälierät *2008 - Karsiutui *2012 - Karsiutui *2016 - Karsiutui == Pan American == * 1999 - Hopeaa * 2003 - Pronssia * 2011 - Pronssia == Lähteet == Luokka:Naisten jalkapallomaajoukkueet Luokka:Meksikon jalkapallo
Joseph Hasler

Joseph Hasler (22. huhtikuuta 1900 – 20. joulukuuta 1985) oli sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Sankt Gallenin hiippakuntaan 20. maaliskuuta 1926 ja nimitettiin sen piispaksi 16. huhtikuuta 1957. Piispaksi konsekroinnin suoritti 26. toukokuuta Gustavo Testa, jota avustivat Christian Caminada ja Franz von Streng.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Joseph Hasler Hasler osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 24. maaliskuuta 1976. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Saihou Jagne

Saihou Jagne (s. 10. lokakuuta 1986 Banjul, Gambia) on ruotsalais-gambialainen jalkapallohyökkääjä, joka pelaa Veikkausliigajoukkue IFK Mariehamnissa. == Lähteet == Luokka:Gambialaiset jalkapalloilijat Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloilijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1986 syntyneet
Simon Nurme

Nils Simon Erik Nurme (s. 24. marraskuuta 1982 Laxå, Ruotsi) on entinen ruotsalainen jalkapallomaalivahti. Nurme edusti Veikkausliigassa pelannutta IFK Mariehamnia kausina 2012–2014. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Endo-ekso-isomeria

Endo-ekso- ja tähän läheisesti liittyvä syn-anti-isomeria (molemmat kirjoitetaan aina kursiivilla) ovat diastereomerian lajeja, joita on bisyklisillä ja sillanpäärakenteen omaavilla orgaanisilla yhdisteillä. Näiden yleinen kaava on bisyklo[x.y.z]alkaani, jossa x on yhdisteen pisimmän renkaan hiilten lukumäärä lukuun ottamatta sillänpäärakenteen kahta hiiltä. Hiilten numerointi aloitetaan toisesta sillanpäärakenteen hiilestä. Mikäli yhdisteessä on kaksi yhtä pitkää rengasta, joista toinen tai molemmat on substituoitu, aloitetaan hiilten numerointi siitä sillanpäärakenteen hiilestä, joka on lähimpänä suurimman prioriteetin ryhmää. Tästä edetään hiili toisensa jälkeen seuraavaksi pidempään tai suuremman prioriteetin hiileen. Isomeeri on *endo silloin, kun substituentti on renkaassa x ja se on poispäin z renkaasta. *ekso silloin, kun substituentti on renkaassa x ja se on kohti z rengasta. *syn silloin, kun substituentti on renkaassa z ja se on poispäin x renkaasta. *anti silloin, kun substituentti on renkaassa z ja se on kohti x rengasta. Kuva:2-endo-bromo-7-anti-fluoro-bicyclo(2.2.1)heptane.svg|2-endo-bromo-7-anti- fluoro-bisyklo[2.2.1]heptaani Kuva:2-endo-bromo-7-syn-fluoro- bicyclo(2.2.1)heptane.svg|2-endo-bromo-7-syn-fluoro-bisyklo[2.2.1]heptaani Kuva:2-exo-bromo-7-anti-fluoro-bicyclo(2.2.1)heptane.svg|2-ekso-bromo-7-anti- fluoro-bisyklo[2.2.1]heptaani Kuva:2-exo-bromo-7-syn-fluoro- bicyclo(2.2.1)heptane.svg|2-ekso-bromo-7-syn-fluoro-bisyklo[2.2.1]heptaani ==Lähteet== Luokka:Isomeria Luokka:Stereokemia
Bounce Tales

Bounce Tales on Rovio Mobilen kehittämä vektoripohjainen tasohyppelypeli kännyköille . Pelissä pelaaja palloa ohjaten ratkoo ongelmia sekä väistelee vaaroja. Pelissä on kaksitoista kenttää sekä kolme bonuskenttää. Peli on seuraaja Nokian alkuperäiselle KBounce-pelille. Pelissä on käytössä kolme palloa: punainen superpallo, harmaa kivipallo (kykenee tuhoamaan esteitä ja uppoamaan nopeasti) sekä rantapallo (pystyy kellumaan vedessä sekä hyppimään korkealle). == Lähteet == Luokka:Mobiilipelit Luokka:Rovion videopelit
David Opoku

David Osei Opoku (s. 31. tammikuuta 1992 Accra, Ghana) on ghanalainen jalkapallohyökkääjä. Opuku kävi Achimotan lukiota, jossa hänet valittiin vuoden 2009 urheilijaksi. Jalkapalloilun ohella hän teki koulun ennätykset 100 ja 200 metrin juoksuissa ja pelasi myös koripalloa, maahockeya ja krikettiä. Vuosina 2010–2011 hän opiskeli Yhdysvalloissa Santa Barbaran yliopistossa ja pelasi yliopistojalkapalloa UC Santa Barbara Gauchosissa. Kaudella 2010 hän pelasi 21 ottelussa ja teki kuusi maalia. Hänet valittiin Big West -konferenssin vuoden tulokkaaksi ja kakkostähdistökentälliseen. Hän on pelannut myös Chelsean akatemiassa. Huhtikuussa 2012 Opuku teki yksivuotisen sopimuksen suomalaisen Myllykosken Pallon kanssa. Hän pelasi kaudella 2012 Veikkausliigassa 13 ottelua maaleitta. Opoku on pelannut Ghanan alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa. ==Lähteet== Luokka:Ghanalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt