EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vanesa Santana

Vanesa Santana (s. 3. syyskuuta 1990) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 35 maaottelua. MM-kilpailuissa hän pelasi kolmessa ottelussa, joista yhdessä avauskokoonpanossa. Santana on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Kolumbiassa ja Espanjassa. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aldana Cometti

Aldana Cometti (s. 3. maaliskuuta 1996) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 36 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Vuoden 2018 Copa Américassa hän pelasi kaikki Argentiinan ottelut alusta loppuun, kuten myös vuoden 2019 MM-kilpailuissa. Cometti on pelannut seuratasolla muun muassa River Platessa, Boca Juniorsissa, kolumbialaisessa Atlético Huilassa ja espanjalaisseura Sevillassa. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anne-Maria Laukkanen

Anne-Maria Laukkanen (s. 1966) on suomalainen puhetekniikan ja vokologian professori ja vokologian kehittäjä Tampereen yliopistossa. == Teokset == * (Väitöskirja) * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tieteilijät Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Agustina Barroso

Agustina Barroso (s. 20. toukokuuta 1993) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 40 maaottelua. MM- kilpailuissa hän pelasi Argentiinan kaikki kolme ottelua alusta loppuun. Barroso on pelannut seuratasolla kotimaansa lisäksi Englannissa, Brasiliassa ja Espanjassa. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vanina Correa

Vanina Correa (s. 14. elokuuta 1983) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 33 maaottelua. MM- kisajoukkueeseen hän on kuulunut vuosina 2003, 2007 ja 2019 sekä olympiajoukkueeseen vuonna 2008. Hän oli voittamassa Etelä-Amerikan mestaruutta vuonna 2006. Correa piti perheen perustamisen vuoksi kuusi vuotta taukoa jalkapallosta mutta palasi maajoukkuetasolle vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sole Jaimes

Sole Jaimes (s. 20. tammikuuta 1989) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 25 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Hän on kuulunut vuoden 2008 olympiajoukkueeseen ja oli voittamassa Etelä-Amerikan mestaruutta vuonna 2006. Vuoden 2019 MM- kilpailuissa hän pelasi avauskokoonpanossa Argentiinan kaikissa kolmessa ottelussa. Sole Jaimes on pelannut seuratasolla muun muassa Brasiliassa ja siirtyi vuonna 2019 ranskalaisseura Lyoniin. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Adriana Leon

Adriana Kristina Leon (s. 2. lokakuuta 1992) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua 96 maaottelua ja tehnyt niissä 28 maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän tuli vaihtopelaajana kentälle kolmessa ottelussa. Hän voitti olympiakultaa Tokiossa 2021. Leon edustaa englantilaisseura Manchester Unitedia. Aiemmin hän on edustanut Englannissa West Ham Unitedia sekä Yhdysvalloissa Boston Breakersia, Chicago Red Starsia, Western New York Flashia, Sky Blueta, Seattle Reignia ja Portland Thornsia. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Shannon Woeller

Shannon Woeller (s. 31. tammikuuta 1990) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 20 maaottelua. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa vuonna 2009. Hän kuului vuoden 2019 MM-kisojen joukkueeseen mutta ei saanut peliaikaa. Woeller on Euroopassa pelannut seuratasolla Norjassa, Islannissa, Saksassa ja Ruotsissa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jenna Hellstrom

Jenna Hellstrom (s. 2. huhtikuuta 1995) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä neljä maaottelua. Hän kuului vuoden 2019 MM-kisajoukkueeseen mutta ei päässyt pelaamaan turnauksessa. Hellstrom pelasi Kentin osavaltionyliopiston Golden Flashes -joukkueessa ja siirtyi sitten Ruotsiin, jossa hän on pelannut Rosengårdissa, Växjössä ja Örebrossa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jordyn Huitema

Jordyn Pamela Huitema (s. 8. toukokuuta 2001) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua 64 maaottelua ja tehnyt niissä 16 maalia. Vuonna 2017 hän teki ensimmäisenä kanadalaisena maalin samana vuonna alle 17-vuotiaiden, alle 20-vuotiaiden ja naisten maajoukkueessa. Hän pelasi Vuoden 2019 MM-kilpailuissa yhden ottelun. Hän voitti olympiakultaa Tokiossa 2021. Huitema edusti kausina 2019–2022 ranskalaisseura Paris Saint-Germainia. Vuodesta 2022 hän on pelannut yhdysvaltalaisseura OL Reignissä. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jayde Riviere

Jayde Yuk Fun Riviere (s. 22. tammikuuta 2001) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua 37 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa vuonna 2017 ja kuului maajoukkueeseen vuoden 2019 MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi yhdessä ottelussa avauskokoonpanossa ja tuli kahdessa vaihtopelaajana kentälle. Hän voitti olympiakultaa Tokiossa 2020. Riviere pelasi aiemmin Michiganin yliopiston Wolverines-joukkueessa ja AFC Ann Arborissa. Hän siirtyi tammikuussa 2023 Englannin Superliigassa pelaavaan Manchester Unitediin. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Julia Grosso

Julia Angela Grosso (s. 29. elokuuta 2000) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua 50 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän kuului vuoden 2019 MM-kisojen joukkueeseen mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan. Hän voitti olympiakultaa Tokiossa 2021. Grosso on edustanut italialaisseura Juventusta joulukuusta 2021 alkaen. Hän voitti Italian liigamestaruuden vuonna 2022 sekä Italian cupin vuosina 2022 ja 2023. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Patrice Lair

Patrice Lair (s. 16. kesäkuuta 1961) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. ==Ura== Lairin oma pelaajaura eteni Ranskan alasarjajoukkueissa. Hän aloitti valmentajana vuonna 1991 US Saint-Malon pelaaja-apuvalmentajana ja toimi samassa roolissa myöhemmin ESA Brivessa. Lopetettuaan aktiiviuransa vuonna 2000 hän liittyi Stade Reimsin organisaatioon toimien edustusjoukkueen apuvalmentajana ja reservijoukkueen päävalmentajana.Profil Patrice Lair Transfermarkt. Viitattu 10.6.2019. Vuonna 2005 Lair siirtyi Montpellier HSC:n naisten edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuran naisten Ranskan cupin mestaruuteen 2006 ja 2007 sekä kahdesti toiseksi maan pääsarjassa. Hän jätti joukkueen kahden kauden päätteeksi. Helmikuussa 2010 Lairin ura jatkui Ruandassa, jossa hän toimi maajoukkueen teknisenä johtajana ja alle 17-vuotiaiden joukkueen päävalmentajana.Patrice Lair. Un Briochin nommé directeur technique national au Rwanda Le Telegramme. Viitattu 10.6.2019. Kesällä 2010 Lair palasi naisjalkapallon pariin, kun hänestä tuli Olympique Lyon Fémininin päävalmentaja. Lairin johdolla Lyon voitti neljä perättäistä Ranskan mestaruutta sekä kaksi Naisten Mestarien liigan mestaruutta. Lair jätti Lyonin kauden 2013/14 päätteeksi tuplamestarina.Lair leaves Lyon with another double UEFA.com. Viitattu 10.6.2019. Kesällä 2016 Lairista tuli PSG Fémininin päävalmentaja.Fém : Patrice Lair, nouveau coach du PSG Foot01.com. Viitattu 10.6.2019. Lair jätti tehtävänsä kauden päätteeksi.D 1 féminine : Lair et le PSG, c’est bel et bien fini Le Parisien. Viitattu 10.6.2019. Lairilta jäi terveyssyiden vuoksi väliin Ranskan cupin loppuottelu, jossa PSG voitti Lyonin.Coupe de France féminine: Revivez la victoire du PSG sur l’OL (1-0) 20minutes.fr. Viitattu 10.6.2019. Lair palasi kesällä 2018 miesten jalkapallon pariin, kun hänestä tuli Chamois Niortaisin päävalmentaja.PATRICE LAIR NOUVEAU COACH DES CHAMOIS Chamois Niortais. Viitattu 10.6.2019. Hänet siirrettiin sivuun tehtävistään joulukuussa 2018 Niortin ollessa Ligue 2:ssa seitemäntenä.Niort : Patrice Lair mis à pied à titre conservatoire L'Equipe. Viitattu 10.6.2019. Kesällä 2019 Lair teki sopimuksen Ligue 2:een pudonneen Guingampin kanssa.OFFICIEL | PATRICE LAIR ENTRAÎNEUR D’EN AVANT DE GUINGAMP eaguingamp.com. Viitattu 10.6.2019. Guingampin menestys Lairin johdolla jäi vaisuksi ja joukkue vajosi kohti sarjan häntäpäätä. Seura erotti Lairin syyskuussa 2019, kun Guingamp oli voittanut vain kaksi kahdeksasta sarjaottelustaan.Patrice Lair va être limogé par Guingamp Mercato365. Viitattu 16.12.2019. ==Saavutukset== * Ranskan naisten mestaruus (4): 2011, 2012, 2013, 2014 * Ranskan naisten cup (6): 2006, 2007, 2012, 2013, 2014, 2018 * Naisten Mestarien liiga (2): 2011, 2012 ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ölander

Ölander on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Anna Ölander (1861–1939), ruotsalainen kirjailija, kääntäjä ja virsirunoilija * Henrik Ölander (s. 1997), suomalainen jalkapalloilija * Jere Ölander (s. 1989), suomalainen jääkiekkoilija * Ragnar Ölander (1899–1957), suomalainen toimittaja ja Yleisradion ohjelmajohtaja * Victor Ölander (1897–1973), suomalainen geodeetti ja tähtitieteilijä
Kasym-Žomart Tokajev

Kasym-Žomart Kemeluly Tokajev (; s. 17. toukokuuta 1953 Alma-Ata, Kazahstanin SNT, NeuvostoliittoPresident of Kazakhstan, kazakhstanun.com, viitattu 10.6.2019) on kazakstanilainen poliitikko. Etnisyydeltään hän on kazakki eli kuuluu Kazakstanin valtaväestöön. Tokajev oli maaliskuusta 2019 alkaen väliaikainen presidentti Nursultan Nazarbajevin erottua tehtävästä. Kesäkuussa 2019 järjestetyissä presidentin­vaaleissa hän oli ennakkosuosikki ja sai noin 70 prosenttia äänistä.Kazakstanin väli­aikainen presidentti astui virkaan Ilta-Sanomat 20.3.2019, viitattu 10.6.2019 ETYKin vaalitarkkailijoiden mukaan vaalien ei voida taata olleen täysin rehelliset. Aiemmin Tokajev oli senaatin puheenjohtaja.. Heti valintansa jälkeen Tokajev ehdotti, että maan pääkaupungin Astanan nimeksi vaihdettaisiin edellisen presidentin mukaan Nursultan. Vuonna 2019 arvioitiin, että Nazarbajev oli kuitenkin edelleen merkittävä poliittinen vallankäyttäjä ja maan tosiasiallinen johtaja, sillä hän toimi vaikutusvaltaisena Kansallisen turvallisuusneuvoston puheenjohtajana. Tokajevin oli huomioitava kaikessa edeltäjänsä näkemykset. Nazarbajevin tytär Dariga Nazarbajeva seurasi uutta presidenttiä maan senaatin puheenjohtajana, ja häntä on myös arveltu Tokajevin seuraajaksi. Vuoden 2022 alussa Kazakstanissa oli mielenosoituksia ja levottomuuksia, joissa vastustettiin Nazarbajeviin ja hänen lähipiiriinsä liittyvää korruptiota ja väärinkäytöksiä. Levottomuuksissa kuoli ainakin 230 ihmistä. Venäjän johtama Kollektiivinen turvallisuusjärjestö lähetti Tokajevin pyynnöstä Kazakstaniin yli 2 000 sotilasta. Levottomuuksien aikana viranomaiset kertoivat että Almatyssa järjestettiin terrorismin vastainen operaatio. Tokajev syytti levottomuuksia vallankaappausyritykseksi ja kuvasi mielenosoittajia muun muassa terroristeiksi ja bandiiteksi.Kazakstanin presidentti: Venäjän johtamat joukot alkavat lähteä maasta kahden päivän sisällä Ilta-Sanomat 11.1.2022. Levottomuuksien jälkeen Tokajev syrjäytti Nazarbajevin maan turvallisuusneuvoston johtajana. Hän oli jo aiemmin noussut valtapuolue Nur Otanin johtoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kazakstanilaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ánna Karampesíni

Ánna Karampesíni (, o.s. Sarrí, ; 12. kesäkuuta 1923 Antimácheia, Kos – 7. syyskuuta 2018 Kos, Kos) oli kreikkalainen kansanmusiikin laulaja. Hän syntyi musikaaliseen perheeseen ja lauloi myös siskonsa Éfi Sarrín kanssa. Sisarukset lähtivät vuonna 1947 kotisaareltaan Kosilta Ateenaan, jossa Ánna vuonna 1949 tapasi Charálampos Karampesíniksen, josta tuli hänen aviomiehensä. Pariskunta vietti yhteistä elämää, kunnes mies kuoli vuonna 1984. Vuonna 1950 Karampesíni tapasi Símon Karáksen, joka vaikutti vahvasti hänen tulevaan musiikilliseen uraansa. Hän palasi Kosille vuonna 1952 mutta teki usein myös levytysmatkoja Ateenaan. Hän levytti yhdessä siskonsa kanssa 23 albumia uransa aikana ja esiintyi myös televisio-ohjelmissa. Paitsi Kreikassa, Karampesíni esiintyi kreikkalaisyhteisöille Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa. Karampesíni oli esiintymässä Australiassa, kun hänen siskonsa kuoli 68 vuoden iässä vuonna 2001. Karampesíni itse kuoli sairaalassa Kosin kaupungissa 95 vuoden iässä. == Lähteet == Luokka:Kreikkalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Hiustalo

Hiustalo on suomalainen parturi-kampaamoketju. Se on perustettu vuonna 2000 Seinäjoella . Hiustalolla on 36 toimipistettä (kevät 2019). Hiustalon virallinen nimi on Cm Hiustalo oy ja sen on perustanut Marko ja Terhi Keski- Jyrä . == Historia == Ensimmäinen Hiustalo avattiin elokuussa 2000 Seinäjoelle Joupin Citymarketin yhteyteen. Sittemmin kyseinen toimipiste myytiin pois. Seuraavat toimipisteet perustettiin vuosituhannen alkupuolella Tampereen Anttilan yhteyteen, Forssan Citymarkettiin, Riihimäen Citymarkettiin ja Järvenpään Citymarkettiin. == Liikeidea == Hiustalon liikeidea on tarjota parturi-kampaamopalveluita Citymarkettien etutiloissa myös ilman ajanvarausta . Lisäksi liikeideaan kuuluu suuri valikoima kampaamotuotteita. Nykyään Hiustalo toimii kolmella konseptilla: Hiustalon parturi-kampaamo, Fiksaamo; nopeat parturi- ja kampaamopalvelut ilman ajanvarausta ja Outlet tuotemyymälä. == Työntekijät == Hiustalossa on noin 280 työntekijää. Kaikki ovat palkattuja työntekijöitä eivätkä esimerkiksi sopimusyrittäjiä. Yrityksen kaikissa kampaamoissa työskentelee liikkeen esimies, esimiesharjoittelija sekä parturi- kampaajia. Lisäksi yrityksessä työskentelee ainakin varastotyöntekijöitä, toimistotyöntekijöitä, aluepäälliköitä ja kouluttaja. == Liikkeet == Keväällä 2019 Hiustalon toimipisteet: * Forssa * Helsinki: Easton, Stockmann keskusta * Hämeenlinna Tiiriö * Imatra * Jyväskylä: Keljo ja Palokka * Jämsä * Kauhajoki * Kerava * Kouvola Veturi * Kuopio Matkus * Lahti: Karisto, Laune, Paavola * Lempäälä Ideapark * Lohja * Nummela * Oulu Kaakkuri * Pirkkala * Pori Mikkola * Rauma * Riihimäki * Savonlinna * Seinäjoki Päivölä * Tampere:Hervanta, Lielahti, Linnainmaa, Turtola, Koskikeskus * Turku: Kupittaa, Länsikeskus * Vaasa * Valkeakoski * Vantaa Tammisto == Palkinnot ja tunnustukset == *Global Salon business awards 2006 *Global Salon business awards 2008 *Suomen Vahvimmat -sertifikaatti == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yrityksen verkkosivusto Luokka:Suomalaiset vähittäiskaupan yritykset
Seppo Parkkinen

Seppo Antero Parkkinen (s. 9. helmikuuta 1957 Tampere) on suomalainen dramaturgi ja käsikirjoittaja. == Ura == Seppo Parkkinen opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1981–1985. Hänen lopputyönään käsikirjoittamansa videoteos Vikstar on kuollut, Terveisin Vikstar esitettiin Yle TV2 -kanavalla maaliskuussa 1985 Tampereen yliopiston näyttelijäntyön opiskelijoiden toteuttamana. Parkkinen on työskennellyt lähinnä vapaana taiteilijana ympäri Suomen. Hän on dramatisoinut näytelmiä paitsi teattereihin, myös televisioon ja radioon. Suurten laitosteattereiden ohella Parkkinen on työskennellyt muun muassa Q-teatterissa ja teatteriryhmässä Kolmas Tila. Parkkinen on dramatisoinut muun muassa Väinö Linnan, Orvokki Aution ja Bo Carpelanin tuotantoa. Vuonna 2017 hän toimi dramaturgina Helsingin kaupunginteatterin esittämässä musikaalissa Myrskyluodon Maija, joka sai yli 80 000 katsojaa. Vuonna 2017 esitettiin Mänttä-Vilppulassa Parkkisen hänen veljensä Tapion kanssa tekemä kansanooppera Kitusuon Sofia, joka kertoo Suomen sisällissodan tapahtumista. Se pohjautuu heidän isovanhempiensa tarinaan, joista isoisä oli tataarisotilas Paul Karakulka. Seppo Parkkinen oli alun perin vuonna 2003 tehnyt Yleisradiolle aiheesta kuunnelman, jonka pohjalta he rakensivat kyseisen oopperan. Parkkisen käsikirjoituksiin kuuluu useita puhenäytelmiä ja musiikkinäytelmiä. Hänen tuotantoaan on esimerkiksi Laila Kinnusesta kertova musikaali Laila, joka kantaesitettiin Lappeenrannan kaupunginteatterissa tammikuussa 2003. Musikaali sai kaikkiaan kymmeniä tuhansia katsojia. Parkkisen näytelmiä on esitetty myös Virossa, Kanadassa, Islannissa ja Argentiinassa. Hänet on palkittu vuonna 2013 Jussi Kylätasku -palkinnolla. == Yksityiselämä == Seppo Parkkisen veli on dramaturgi-ohjaaja Tapio Parkkinen. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Seppo Parkkisen näytelmät . Naytelmat.fi. *Seppo Parkkinen sai teatterin viisivuotisen apurahan. Helsingin Sanomat 7.9.2002. Luokka:Suomalaiset dramaturgit Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Producer

Producer (, ) on televisioyhtiö KBS2:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Kim Soo-hyun, Gong Hyo-jin, Cha Tae-hyun ja IU.Doo, Rumy (10 March 2015). "Producer set with stellar cast, creative team". K-pop Herald. ==Näyttelijät== == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun draamakomediasarjat Luokka:Eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:KBS:n televisiosarjat
Merel van Dongen

Merel van Dongen (s. 11. helmikuuta 1993) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa toukokuun 2024 loppuun mennessä 63 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Thaimaata vastaan 7. helmikuuta 2015. Hän kuului maajoukkueeseen jo Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2013 mutta ei tuolloin vielä päässyt pelaamaan. Maailmanmestaruuskilpailujen joukkueeseen hän on kuulunut vuosina 2015 ja 2019. Vuoden 2019 MM-turnauksessa hän saavutti hopeaa ja pelasi avauskokoonpanossa neljässä ottelussa sekä tuli vaihdosta kentälle kahdessa ottelussa. Loppuottelussa hän ei pelannut. EM-kilpailuissa 2022 hän kuului Alankomaiden joukkueeseen mutta ei päässyt kentälle. Seuratasolla van Dongen edustaa espanjalaista Atlético Madridia. Kaudet 2018–2020 hän edusti Espanjassa Real Betisiä, jonne hän siirtyi kotimaansa Ajaxista. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Victoria Pelova

Victoria Pelova (s. 3. kesäkuuta 1999) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa toukokuun 2024 loppuun mennessä 54 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Espanjaa vastaan 20. tammikuuta 2018. Hän kuului vuoden 2019 MM-kilpailujen hopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa ja teki maalin alkulohko- ottelussa Sveitsiä vastaan. Seuratasolla Pelova on edustanut kotimaassaan ADO Den Haagia ja vuosina 2019–2023 Ajaxia. Hän siirtyi tammikuussa 2023 englantilaisseura Arsenaliin. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vasílis Tsitsánis

Vasílis Tsitsánis (; 18. tammikuuta 1915 Tríkala – 18. tammikuuta 1984 Lontoo) oli kreikkalainen busukinsoittaja, laulaja ja lauluntekijä. Tsitsánis syntyi yhtenä Kóstas Tsitsániksen neljästätoista lapsesta. Hän aloitti lapsensa isänsä mandoliinin soittamisen; Chrístos-veli soitti tällöin busukia. Isän kuoltua Vasíliksen ollessa 11-vuotias tältä peritystä mandoliinista muokattiin busuki, jonka lisäksi poika opetteli myös viulunsoiton taidon. Ensimmäisen laulunsa hän kirjoitti 15-vuotiaana. Vuonna 1936 hän lähti Ateenaan opiskelemaan oikeustiedettä. Hän pääsi levyttämään tutustuttuaan Dimítris Perdikópoulokseen. Ensimmäinen levytys ilmestyi vuonna 1937; tunnetuin Tsitsániksen tuolloin levyttämä kappale on ”Archóntissa” (”Leidi”). Tsitsánis lähti asepalvelukseen vuonna 1938, mutta jatkoi samalla musiikkiuraansa. Hän alkoi ottaa vaikutteita rebetikasta ja itämaisista rytmeistä. Rebetika oli Ioánnis Metaxáksen diktatuurin aikana kuitenkin sensuurin kohteena. Sodan ja miehityksen vuosina Tsitsánis muutti Thessalonikiin. Hän levytti myöhemmin useita tällä ajanjaksolla kirjoittamiaan lauluja, joista yksi on erityisen tunnetuksi noussut ”Synnefiasméni Kyriakí” (”Pilvinen sunnuntai”). Vuodet 1945–1955 olivat Tsitsániksen uran tuotteliainta aikaa. Hän nosti kirjoittamillaan lauluilla suosioon sellaisia artisteja kuin Maríka Nínoun, Sotiría Bélloun ja Pródromos Tsaousákiksen. Tsitsánis onnistui sopeutumaan muuttuviin musiikkitrendeihin kadottamatta omaa yksilöllistä tyyliään. Hänen modernimpaa tuotantoaan lauloivat hänen itsensä lisäksi Stélios Kazantzídis, Grigóris Bithikótsis, Ákis Gavalás, Manólis Angelópoulos, Kaíti Gkréy (Gkréi), Póly Pánou, Charoúla Lampráki ja Stamátis Kókotas. Uransa viimeisten neljäntoista vuoden ajan Tsitsánis esiintyi Chárama-klubilla, jonka mukaan nimetyn tuplalevyn hän julkaisi vuonna 1980. Albumilla kuullaan sekä hänen omia klassikkolaulujaan että busuki-improvisaatioita. Tsitsánis esiintyi vielä 24 päivää ennen kuolemaansa ja oli tällöin yhä aktiivinen lauluntekijänä. Hän kuoli 69-vuotispäivänään Bromptonin sairaalassa keuhko-operaation aiheuttamiin komplikaatioihin. == Lähteet == Luokka:Kreikkalaiset laulajat Luokka:Kreikkalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Inessa Kaagman

Inessa Kaagman (s. 17. huhtikuuta 1996) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa helmikuun 2021 loppuun mennessä 11 maaottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Etelä-Afrikkaa vastaan 19. tammikuuta 2019. Hän kuului MM-hopeaa 2019 saavuttaneeseen joukkueeseen mutta ei päässyt lopputurnauksessa pelaamaan lainkaan. Hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan- mestaruutta vuonna 2014. Seuratasolla Kaagman edustaa englantilaista Brighton & Hove Albionia. Kausina 2018–2020 hän edusti saman liigan Evertonia, jonne hän siirtyi kotimaansa Ajaxista. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ellen Jansen

Ellen Jansen (s. 6. lokakuuta 1992) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa kesäkuun 2020 loppuun mennessä 16 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Brasiliaa vastaan 12. joulukuuta 2010. Vuoden 2019 maailmanmestaruuskilpailut, joissa Alankomaat saavutti hopeaa, olivat hänen ensimmäinen aikuisten arvoturnauksensa mutta hän jäi turnauksessa ilman peliaikaa. Seuratasolla Jansen pelasi kymmenen kautta FC Twentessä ja siirtyi keväällä 2018 Ajaxiin. Keväällä 2020 hän siirtyi espanjalaisseura Valenciaan. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Danique Kerkdijk

Danique Kerkdijk (s. 1. toukokuuta 1996) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa tammikuun 2021 loppuun mennessä 18 maaottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Valko-Venäjää vastaan 17. syyskuuta 2015. Hän kuului MM-hopeaa 2019 saavuttaneeseen joukkueeseen mutta ei päässyt lopputurnauksessa pelaamaan lainkaan. Hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta vuonna 2014. Seuratasolla Kerkdijk edustaa englantilaista Brighton & Hove Albionia. Kausina 2017–2019 hän edusti Bristol Cityä, jonne hän siirtyi kotimaansa FC Twentestä. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Loes Geurts

Loes Geurts (s. 12. tammikuuta 1986) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa kesäkuun 2020 loppuun mennessä 125 maaottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Suomea vastaan 20. elokuuta 2005. Vuosien 2009 ja 2013 Euroopan- mestaruuskilpailuissa hän oli maajoukkueen ykkösmaalivahti mutta jäi varamaalivahdin rooliin Alankomaiden voittaessa Euroopan-mestaruuden vuonna 2017 ja saavuttaessa MM-hopeaa 2019. Geurts pelasi Western Illinois Universityn yliopistojoukkueessa ja on seuratasolla edustanut Saksassa Heike Rheinea, kotimaassaan AZ Alkmaaria ja Telstaria, Ruotsissa Vittsjötä ja Kopparbergs/Göteborgia sekä Ranskassa Paris Saint-Germainia. Vuonna 2018 hän palasi Göteborgiin. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lize Kop

Lize Kop (s. 17. maaliskuuta 1998) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa toukokuun 2024 loppuun mennessä yhdeksän maaottelua, joista ensimmäisen Puolaa vastaan 4. maaliskuuta 2019. Hän kuului Alankomaiden MM-hopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen vuoden 2019 MM-kilpailuissa mutta ei päässyt lopputurnauksessa pelaamaan lainkaan. Kop edustaa seuratasolla Ajaxia. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Diloksanidifuroaatti

Diloksanidifuroaatti (C14H11NCl2O4) on aromaattisiin amideihin ja estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä amebojen aiheuttaman punataudin hoitoon. Diloksanidifuroaatti kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon. ==Ominaisuudet ja käyttö== Diloksanidifuroaatti on huoneenlämpötilassa valkoista kitestä ainetta, joka liukenee hieman veteen, etanoliin ja dietyylieetteriin. Se on rakenteeltaan diloksanidin ja furoiinihapon esteri ja se hydrolysoituu niiksi ihmisen suolistossa. Diloksanidi on diloksanidifuroaatin aktiivinen metaboliitti eli diloksanidifuroaatti on siis aihiolääke. Diloksanidin vaikutusmekanismia ei tunneta tarkasti, mutta se saattaa estää alkueläinten proteiinisynteesiä. Lääkeaine tehoaa Entamoeba histolytica-alkueläimeen ja sen aiheuttamaan punatautiin. Diloksanidi tehoaa erityisesti alkueläimen kystamuotoihin, joihin esimerkiksi metronidatsoli tai tinidatsoli eivät tehoa. Diloksanidifuroaatti annostellaan suun kautta tablettina. ==Haittavaikutukset== Diloksanidifuroaatti on yleisesti ottaen hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia haittavaikutuksia voivat olla lievä vatsakipu, huonovointisuus, oksentelu, ilmavaivat ja ihottuma. ==Valmistus== Diloksanidifuroaatin synteesin ensimmäisessä vaiheessa 4-(N-metyyliamino)fenoli reagoi diklooriasetyylikloridin kanssa muodostaen diloksanidia. Diloksanidi reagoi pyridiinin läsnäollessa furoyylikloridin kanssa diloksanidifuroaatiksi. : ==Lähteet== Luokka:Alkueläinlääkkeet Luokka:WHO:n tärkeimmät lääkkeet Luokka:Furaanit
FC Barcelona Femení

Fútbol Club Barcelona Femení on Espanjan pääsarjassa pelaava naisten jalkapallojoukkue. Se perustettiin vuonna 1988 nimellä Club Femení Barcelona, ja se on nykyisin osa FC Barcelona -seuraa. Barcelona on yksi naisten Primera Divisiónin perustajista. Joukkue on voittanut Espanjan mestaruuden seitsemän ja Espanjan cupin yhdeksän kertaa. Kaudella 2018–2019 se pelasi Mestarien liigan loppuottelussa, jonka se hävisi Lyonille 1–4. Kaudella 2020–2021 Barcelona voitti Mestarien liigan ensimmäisenä espanjalaisseurana; Göteborgissa pelatussa loppuottelussa se voitti Chelsean 4–0. Joukkueen kotikenttä on 6 000 katsojan Estadi Johan Cruyff. Barcelonan ja Atlético Madridin välinen ottelu maaliskuussa 2019 rikkoi seurajoukkueiden kohtaamisen yleisömäärän maailmanennätyksen. Atléticon kotiottelua seurasi 60 739 katsojaa. Uusi kaikkia naisten otteluita koskeva yleisöennätys saavutettiin maaliskuussa 2022, kun FC Barcelona ja Real Madrid pelasivat Barcelonan Camp Noulla Mestarien liigan puolivälieräottelun 91 553 katsojan ollessa paikalla. == Saavutukset == * Espanjan mestaruus ** 2012, 2013, 2014, 2015, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 * Espanjan cup ** 1994, 2011, 2013, 2014, 2017, 2018, 2020, 2021, 2022 * Copa Catalunya ** 2009, 2010, 2011, 2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 * Mestarien liiga ** 2021, 2023 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Seuran kotisivu *
Seija Hirvikallio

Seija Marketta Hirvikallio (s. 22. huhtikuuta 1956 Luumäki) on suomalainen arkkitehti, joka on työuransa aikana restauroinut useita Tampereen arvorakennuksia. Hän on osallistunut muun muassa Vanhan kirjastotalon, Tampereen Teatterin, Raatihuoneen, Näsilinnan, Pikkupalatsin ja Viinikan kirkon kunnostukseen. Hirvikallio valmistui arkkitehdiksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1989, ja hän työskenteli ensin arkkitehti Lasse Kosusen yrityksessä. Vuodesta 2007 alkaen Hirvikalliolla on ollut oma arkkitehtitoimisto. Hirvikallio on palkittu elämäntyöstään Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkillä vuonna 2016. ==Teoksia== *Pikkupalatsi. Unesta herätetty. Tampere: Pikkupalatsi, 2006. ISBN 952-92-0823-5. *Hämeenkatu. Tampereen sydän. Tampere: Tampere-seura, 2010. ISBN 978-952-5558-10-4. (Yhdessä Matti Wacklinin kanssa.) *Hämeenpuisto. Tampereen Esplanadi. Tampere: Tampere-seura, 2012. ISBN 978-9-52555-816-6. *Myttäälän kartano. Säätyläiselämää ja maanviljelystä Pälkäneellä. Pälkäne: Medi-Tammer, 2013. ISBN 978-952-93-2394-4. *Norjalaisrivitalot Tampereen Kissanmaalla. Koti tammiaidan suojassa 1955–2015. Tampere: Kulttuuriosuuskunta Komeetta, 2015. ISBN 978-952-99882-1-1. (Yhdessä Kirsi Kaivannon kanssa.) ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset arkkitehdit
Olympique Lyonnais (naiset)

Olympique Lyonnais on Ranskan pääsarjassa pelaava naisten jalkapallojoukkue, joka perustettiin vuonna 1970 FC Lyonin alaisuuteen ja joka on ollut osa Olympique Lyonnais -seuraa vuodesta 2004. Olympique Lyonnais on voittanut naisten Mestarien liigan ennätyksellisesti seitsemän kertaa vuosina 2011, 2012, 2016, 2017, 2018, 2019 ja 2020. Se on voittanut Ranskan mestaruuden 14 kertaa peräkkäin vuosina 2007–2020 sekä Ranskan cupin yhdeksän kertaa vuosina 2008, 2012–2017 ja 2019–2020. Joukkueen kotikenttä on 2 200 katsojan Plaine de Jeux de Gerland. == Edustusjoukkue == : == Entisiä pelaajia == * Lorena Azzaro * Delphine Blanc * Sonia Bompastor * Sandrine Brétigny * Élise Bussaglia * Céline Deville * Sandrine Dusang * Laura Georges * Méline Gérard * Hoda Lattaf * Laure Lepailleur * Claire Morel * Louisa Nécib * Corine Petit * Mélissa Plaza * Élodie Thomis * Laëtitia Tonazzi * Sabrina Viguier * Kátia * Rosana * Simone * Shirley Cruz Traña * Izzy Christiansen * Shinobu Ōno * Ami Otaki * Wang Fei * Cynthia Uwak * Christine Colombo Nilsen * Isabell Herlovsen * Bente Nordby * Andrea Norheim * Ingvild Stensland * Amelie Rybäck * Lotta Schelin * Caroline Seger * Pauline Bremer * Josephine Henning * Carolin Simon * Lara Dickenmann * Dorte Dalum Jensen * Line Røddik Hansen * Erin Nayler * Irina Grigorjeva * Jess Fishlock * Morgan Brian * Lorrie Fair * Alex Morgan * Megan Rapinoe * Hope Solo * Aly Wagner * Christie Welsh == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Seuran kotisivu Luokka:Ranskalaiset jalkapalloseurat Luokka:Lyonin urheilu Luokka:Vuonna 1970 perustetut urheiluseurat
Fredrik Tengström

Fredrik Tengström (29. toukokuuta 1799 Pietarsaari – 14. tammikuuta 1871 Helsinki) oli suomalainen vuorimestari, joka perusti vuonna 1834 Suomen ensimmäisen kivipainon ja toi litografian Suomeen.Seppo Heiskanen: Kuvia Helsingistä, s. 5–7, 10, 13, 15–19, 32. Otava, Helsinki 1983.Vuer af Helsingfors år 1838 / stentryck af F. Tengström Doria.fi. Viitattu 10.6.2019. Fredrik Tengströmin vanhemmat olivat hallituskonseljin valtiovaraintoimituskunnan kamreeri Karl Fredrik Tengström ja Anna Margareta Bergbom. Arkkipiispa Jacob Tengström oli hänen setänsä. Fredrikin sisaruksia olivat Pietarsaaren pormestari Gabriel Tengström ja kirjailija Fredrika Runeberg.Fredrika Runeberg.net. Viitattu 10.6.2019. Hän oli runoilija J. L. Runebergin lanko ja elinikäinen ystävä. Tengström kävi Turun katedraalikoulua, valmistui ylioppilaaksi vuonna 1818, opiskeli Turun akatemiassa ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1823. Seuraavana vuonna hän suoritti sekä tuomarintutkinnon että vuoritutkinnon ja sai viran Vuori-intendentin konttorista. Tengström toimi valtion rautakaivosten valvojana 1829–1831, vt. vuorimestarina 1844, 1851 ja 1857–1858 sekä Vuorihallituksen perustamisen jälkeen ensimmäisenä eteläisen piirin vuorimestarina 1858–1867. Hän sai vuorimestarin arvonimen vuonna 1848. Tengström perusti vuonna 1834 Helsinkiin Suomen ensimmäisen kivipainon, joka toimi Ladaun talossa Senaatintorin nurkalla. Suomalaisen käyttögrafiikan historia käytännössä alkoi tästä, sillä aiemmin litografiakuvat oli jouduttu painattamaan vaivalloisesti ulkomailla. Tengström painatti vuosina 1837–1838 Suomen ja Helsingin nähtävyyksiä esittävät 12-sivuiset kuvasarjat Finska Vuer ja Vuer af Helsingfors, joista jälkimmäinen oli ensimmäinen Helsinkiä esittävä kuvateos. Tengström piirsi mahdollisesti itse osan Helsinki-sarjan kuvista, loput olivat Magnus von Wrightin ja mahdollisesti Frans Oskar Liewendahlin tekemiä ja yksi perustui C. R. Westlingin maalaukseen. Nämä kuvat ovat olleet myöhemmin tärkeä lähde Helsingin historian tutkijoille. Tengströmin painon tuotteita olivat myös muun muassa C. W. Gyldénin kaupunkikartat. Tengström vuokrasi kivipainonsa vuonna 1841 piirtäjälleen Liewendahlille ja myi sen hänelle vuonna 1845. Tengström kuului Lauantaiseuraan ja oli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen sen perustamisvuodesta alkaenTengström, Fredrik Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsenet 1831–1892, Biografiakeskus. Viitattu 10.6.2019.. Naimaton Tengström järjesti siskonpoikansa Walter Runebergin koulutuksen kuvanveistäjäksi ja testamenttasi tälle pääosan omaisuudestaan. Hän harrasti itse maalausta ja kemiaa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset kirjanpainajat Luokka:Vuonna 1799 syntyneet Luokka:Vuonna 1871 kuolleet
Christine Manie

Christine Manie (s. 4. toukokuuta 1984) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on ollut ratkaisevassa roolissa Kamerunin naisten maajoukkueen pääsyssä vuosien 2015 ja 2019 maailmanmestaruuskilpailuihin tehtyään ensin mainitun karsinnan ratkaisevassa ottelussa maalin jatkoajalla Norsunluurannikkoa vastaan ja jälkimmäisellä kerralla maalin 92. minuutilla Malia vastaan. Hän on toiminut pitkään maajoukkueen kapteenina. == Lähteet == Luokka:Kamerunilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ajara Nchout

Ajara Nchout (s. 12. tammikuuta 1993) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on kuulunut Kamerunin naisten maajoukkueeseen vuosien 2015 ja 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa. Ensin mainitussa hän teki yhden maalin ja jälkimmäisessä kaksi. Seuratasolla hän on pelannut muun muassa Venäjällä, Yhdysvalloissa ja Norjassa. == Lähteet == Luokka:Kamerunilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gabrielle Onguéné

Gabrielle Aboudi Onguéné (s. 25. helmikuuta 1989) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on kuulunut Kamerunin naisten maajoukkueeseen vuosien 2015 ja 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa sekä vuoden 2012 olympialaisissa. MM-kisoissa 2015 hän teki kaksi maalia sekä olympialaisissa 2012 ja MM-kisoissa 2019 yhden. Hän on pelannut useita vuosia Venäjällä ja edustanut vuodesta 2017 TsSKA Moskovaa. == Lähteet == Luokka:Kamerunilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Albert Mellin

Albert Mellin (30. tammikuuta 1843 Helsinki – 7. lokakuuta 1886)Theodor Höijer: Albert Mellin Tekniska föreningens i Finland förhandlingar 4/1886, s. 25. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 7.8.2019. oli suomalainen arkkitehti, joka työskenteli pääosan urastaan Pietarissa. Mellinin isä oli Ruotsista Suomeen muuttanut kultaseppä Roland Mellin ja äiti pietarilaissyntyinen Sofie Könika. Mellin suoritti arkkitehdin ammattitutkinnon Helsingin teknillisessä reaalikoulussa vuonna 1866 ja muutti samana vuonna Pietariin, jossa hän suoritti arkkitehdin diplomin Pietarin taideakatemiassa vuonna 1870. Hän asui 16 vuotta Pietarissa ja työskenteli muun muassa Aleksandr Rezanovin, Victor Schröterin, Hieronymus Küttnerin ja Andreas Huhnin arkkitehtitoimistoissa. Hän osallistui tänä aikana suunnittelukilpailuihin, mutta ei toteuttanut itsenäisiä suunnittelutöitä.Timo Keinänen: ”Suomalaiset arkkitehdit keisarillisessa Pietarissa”, Rakennustaiteen seuran jäsentiedote 3:2010, s. 18, 20–23 Viitattu 10.6.2019.Marja-Liisa Rönkkö: Talo Helsingin ytimessä – Haartmanin puutarhasta kenraalien taloksi, s. 43–47, 54, 56, 58, 61. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2016. Mellin palasi Suomeen vuonna 1882 ja työskenteli itsenäisenä arkkitehtina. Hän suunnitteli Helsinkiin useita asuinkerrostaloja, Suomen pankin setelipainon (purettu 1957) sekä Villa Tallbon ja Villa Granvikin huvilat Meilahteen. Hän rakennutti vuosina 1884–1885 Helsingin Pohjoisranta 18:een itse suunnittelemansa niin sanotun Mellinin talon, joka edustaa Pietarissa yleistä mutta Suomessa harvinaista ”tiilityyliä” (kirpitšnyi stil). Mellin myös asui tässä talossa. Mellinin tunnetuin suunnittelutyö lienee vuonna 1885 piirretty Lahden puukirkko, joka valmistui hänen kuoltuaan vuonna 1890. Se purettiin 1977 nykyisen Ristinkirkon tieltä. Mellin kuoli äkillisesti 43-vuotiaana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Mellinin suunnittelemat rakennukset Helsingin keskustassa Korttelit.fi (Internet Archive) Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1843 syntyneet Luokka:Vuonna 1886 kuolleet
Janne Raitio

Janne Kosti Raitio (10. tammikuuta 1919 Kööpenhamina – 10. toukokuuta 1997 Espoo) oli suomalainen urkuri, Elis Mårtensonin oppilas. Hän oli viulisti Eino Raition poika ja säveltäjä Väinö Raition veljenpoika. Raitio opiskeli urkujensoittoa Sibelius-Akatemiassa ja suoritti diplomin vuonna 1943. Hän opiskeli myös pianonsoittoa Ilmari Hannikaisen johdolla sekä suoritti kapellimestarintutkinnon vuonna 1951. Raitio toimi pitkään opettajana Sibelius-Akatemiassa: 1943–1951 pianonsoiton opettajana, 1951–1956 urkujensoiton opettajana, 1956–1986 lehtorina. Hän työskenteli myös Ilta- Sanomien musiikkiarvostelijana 1945–1967 ja Helsingin katolisen kirkon urkuri- kapellimestarina 1950–1956. Janne Raition puoliso oli urkuri Seija-Sisko Raitio (1931–2024). Heidän tyttärensä on viulisti Silja Raitio-Heikinheimo (s. 1960), sellisti Tapani Heikinheimon puoliso. ==Julkaisuja== * Lectio sonorum I–II (1967–1970) * Sävelaapinen (1977) ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset urkurit Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Eliana Stábile

Eliana Stábile (s. 26. marraskuuta 1993) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 17 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. MM-kilpailuissa hän pelasi Argentiinan kaikki kolme ottelua alusta loppuun. Stábile on edustanut seuratasolla River Platea, Boca Juniorsia ja kolumbialaista Atlético Huilaa. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Miriam Mayorga

Miriam Mayorga (s. 20. marraskuuta 1989) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 12 maaottelua. MM- kilpailuissa hän pelasi kaksi ottelua kokonaan ja tuli yhdessä vaihtopelaajana kentälle loppuminuuttien ajaksi. Mayorga on voittanut UAI Urquizan joukkueessa Argentiinan liigamestaruuksia. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lorena Benítez

Lorena Benítez (s. 3. joulukuuta 1998) on argentiinalainen jalkapalloilija ja futsalpelaaja. Benítez on jalkapallossa pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä kuusi maaottelua. MM-kilpailuissa hän pelasi Argentiinan kaikissa kolmessa ottelussa avauskokoonpanossa. Benítez on kansainvälinen huippupelaaja futsalissa. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Argentiinalaiset futsalpelaajat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Virginia Gómez

Virginia Gómez (s. 26. helmikuuta 1991) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä yhdeksän maaottelua. MM- kilpailuissa hän pelasi yhden ottelun. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juha Raitio

Juha Tapani Raitio (s. 17. helmikuuta 1967 Korpilahti) on suomalainen oikeustieteilijä, joka on hoitanut eurooppaoikeuden professuuria Helsingin yliopistossa vuodesta 2007. Raitio opiskeli aluksi suomen kieltä Jyväskylän yliopistossa, mutta siirtyi sitten opiskelemaan oikeustiedettä Helsingin yliopistoon.Juha Raition haastattelu 14.1.2022. Jarkko Tontti. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2002 ja hänelle myönnettiin Hilkka ja Otto Brusiinin säätiön tunnustuspalkinto väitöskirjasta The Principle of Legal Certainty in EC Law. Raitio toimi Helsingin yliopistossa assistenttina 1995–1997, tutkijana 1998–2002 ja lehtorina 2002–2004. Hän hoiti eurooppaoikeuden professuuria Joensuun yliopistossa 2005–2007 ja siirtyi tämän jälkeen professoriksi Helsinkiin. Raitiosta tuli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuonna 2021. Raitio toimi Keskisuomalaisen Osakunnan inspehtorina 2017–2020. == Teoksia == * Oikeusvaltion ääriviivat. Alma Talent 2017. * Eurooppaoikeus ja sisämarkkinat. Talentum 2016. * Euroopan unionin oikeus. Yhdessä Tomi Tuomisen kanssa. Alma Talent 2020. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Juha Raitio. Tuhat-tietokanta, Helsingin yliopisto. Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anta (arkkitehtuuri)

Anta (lat., ”pilari”; mon. antae) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa sivuseinän jatke, joka päättyy pylvään kaltaiseen pilasteriin. Kreikkalaisissa temppeleissä antat reunustivat temppelirakennuksen päässä olevia pronaosta ja opisthodomosta. Pronaoksen ja opisthodomoksen pylväiden sanottiin tällöin olevan in antis (”antassa”, ”anta-seinien välissä”). Antatemppeliksi (lat. templum in antis) kutsutaan pientä temppeliä, jossa oli yleensä vain pronaos ja naos eli cella, ja pronaoksen anta-seinien välissä kaksi pylvästä (distylos in antis). Antatemppeliä muistuttivat muun muassa useimmat aarrekammiot, kuten Ateenalaisten aarrekammio Delfoissa. == Lähteet == Luokka:Klassisen arkkitehtuurin käsitteet Luokka:Kreikkalainen temppeli
Anta

Anta voi viitata seuraaviin: * anta, klassisessa arkkitehtuurissa sivuseinän jatke * antatemppeli, klassisessa arkkitehtuurissa pieni temppeli, jossa on vain pronaos ja cella * Anta, urheiluvälinemerkki
Ekklesiasterion

Ekklesiasterion () oli antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa poliksen eli kaupunkivaltion ekklesian eli kansankokouksen kokouspaikkana toiminut rakennus tai ulkoilmarakennelma. Ekklesiasterioneita oli sekä demokraattisesti että oligarkisesti hallituissa kaupungeissa buleuterioneiden eli neuvoston kokouspaikkojen sekä prytaneioneiden ja muiden keskeisten virkamiesten käyttämien rakennusten ohella. Arkkitehtuuriltaan ekklesiasterionit muistuttivat usein monella tapaa kreikkalaisia teattereita, ja monissa kaupungeissa teatteri myös toimi tässä tehtävässä ilman erillistä rakennusta. Ekklesiasterion-nimeä käytettiin erityisesti monissa siirtokunnissa. Ateenassa, jonka ekklesia on lajinsa tunnetuin, samassa tehtävässä käytettiin Pnyks-kukkulaa, jolle rakennettiin tätä varten rakennelmia useassa vaiheessa 400-luvulla eaa., ja 300-luvulta eaa. lähtien Dionysoksen teatteria. Niistä termiä käytetään kuitenkin harvemmin. == Ekklesiasterioneita == Ekklesiasterioneita tunnetaan ainakin seuraavista poliksista: * Akragas * Ateena (Pnyks ja Dionysoksen teatteri) * Delos (Deloksen ekklesiasterion) * Gortyn (tai buleuterion?) * Messene (tai teatteri?) * Metapontion (Metapontionin teatteri-ekklesiasterion) * Olbia * Poseidonia * Sparta (Skias) (?) * Syrakusa (Syrakusan teatteri) == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan arkkitehtuuri * Luokka:Kreikankieliset sanat ja sanonnat
Galip Balkar

Galip Balkar (1936 - 11. maaliskuuta 1983) oli turkkilainen diplomaatti. Kaksi armenialaista aseistauutta miestä murhasi hänet vuonna 1983 Jugoslaviassa jossa hän toimi Turkin suurlähettiläänä. ==Elämä ja ura== Galip Balkar syntyi 1936 Istanbulissa. Hän valmistui Ankaran yliopistosta, lakitieteestä. Vuonna 1939 hän meni ulkoministeriöön. Hänet nimitettiin Turkin suurlähettilään Jugoslaviaan vuonna 1981. ==Murha== 9\. maaliskuuta 1983,Terrorist Group Profiles. . Aug 1989, p. 53kaksi armenialaista aseistanutta miestä avasivat tulen pienillä ampuma-aseillaGunmen Wound Turkish Envoy to Belgrade. The Washington Post. March 10, 1983, Thursday, Final Edition Galip Balkarin autoa kohden, joka oli pysähtynyt risteyksessä punaisiin liikennevaloihin Belgradin ydinkeskustassa . Balkar ja hänen kuljettajansa Necati Kaya haavoittuivat, ja suurlähettilään tila meni kriittiseksi. Kaksi hyökkääjää yrittivät sitten juosta pois paikasta. Kaksi Jugoslavian turvallisuusagenttia ajoi heitä takaa, ja laukauksia vaihdettiin. Yksi asemeihistä haavoitti yhtä turvallisuusagenttia , Slobodan Brajevićistä. Toinen Brajevićiä suunnattu laukaus osui seinään ja haavoitti hieman toimistotyöntekijä Zorica Solotićiä. Inđijasta kotoisin oleva opiskelija Željko Milivojević kuoli yhden terroristin luodista. Galip Balkar kuoli 11. maaliskuutaTurk Dies in Belgrade; Two Gunmen Held The New York Times. March 12, 1983 Belgradissa sijaitsevassa neurokirurgisessa klinikassa, jossa hän oli kriittisessä tilassa, kun hätäleikkauksessa oli tehty leikkaus jossa luoti poistettiin päästsä ja toinen olkapäästä joka oli mennyt selkärankaan. ==Lähteet== Luokka:Turkkilaiset henkirikosten uhrit Luokka:Suurlähettiläät Luokka:Turkkilaiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Leskhe

Leskhe (, mon. ) oli antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa kokoontumistila, joka oli esimerkiksi jonkun kaupungin kansalaisten tai jonkun ammattikillan käytössä. Eri kaupungit ja ammattikunnat rakensivat tällaisia tiloja muun muassa kauppapaikoille sekä panhelleenisille kulttipaikoille. Sana leskhe on joonialaista murretta ja tarkoittaa ”sohvaa” ja ”keskustelua” ja näistä johdetusti ”oleskelupaikkaa” ja ”keskustelupaikkaa”. Tiloja käytettiin oleskeluun, keskusteluun ja lepopaikkoina sekä kiltataloina, ja ne tarjosivat myös suojaa köyhille. Tunnettu esimerkki leskhestä on Delfoissa sijainnut niin kutsuttu Knidoslaisten leskhe. Ateenassa sanotaan olleen 360 leskheä. Spartassa jokaisella fylellä eli heimolla oli oma leskhe. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan arkkitehtuuri Luokka:Kreikankieliset sanat ja sanonnat