EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Joe South

Joe South (syntyjään Joseph Alfred Souter 28. helmikuuta 1940 Atlanta, Georgia – 5. syyskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, kitaristi ja levyjen tuottaja. ==Elämä ja ura== South aloitti uransa countrymuusikkona. Hän esiintyi Atlantan radiossa ja liittyi Pete Draken yhtyeeseen vuonna 1957. Seuraavana vuonna hän julkaisi humoristisen singlen ”The Purple People Eater Meets the Witch Doctor”. Hän toimi sessiomuusikkona Nashvillessä ja Muscle Shoalsissa ja soitti esimerkiksi Simon & Garfunkelin albumilla Sounds of Silence ja Bob Dylanin albumilla Blonde on Blonde. Studiotyönsä ohella South kirjoitti lauluja, kuten Deep Purplen esittämän ”Hush” ja Billy Joe Royalin ”Down in the Boondocks”. South alkoi julkaista omaa materiaaliaan vuonna 1968. Hän sai Grammy-palkinnon kappaleestaan ”Games People Play” vuonna 1969. Vuonna 1971 Lynn Anderson sai hitin Southin kappaleella ”(I Never Promised You a) Rose Garden”. South jäi tauolle musiikista vuonna 1971 kun hänen veljensä oli tehnyt itsemurhan. Hän teki lyhytaikaisen paluun vuonna 1975 mutta jätti levytykset ja esiintymiset pian sen jälkeen. Hän esiintyi jälleen Lontoossa vuonna 1994 ja jatkoi myöhemmin musiikin julkaisemista. South otettiin vuonna 1979 Nashville Songwriters Hall of Fameen ja 13. syyskuuta 2003 Georgia Music Hall of Fameen. South kuoli kotonaan Georgiassa syyskuussa 2012. ==Diskografia== * Introspect (1968) * Games People Play (1969) * Don't It Make You Want to Go Home? (1969) * Joe South (1971) * So the Seeds Are Growing (1971) * A Look Inside (1972) * Midnight Rainbows (1975) * You're the Reason (1976) == Lähteet == Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset kitaristit Luokka:Yhdysvaltalaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Disarmonia Mundi

Disarmonia Mundi on melodista death metallia soittava yhtye Italiasta. Yhtye on perustettu vuonna 2000. ==Historia== Disarmonia Mundin perusti Ettore Rigotti vuonna 2000. Monista jäsenvaihdoksista huolimatta yhtye julkaisi esikoisalbumi Nebularium vuonna 2001 täysin Rigottin itsensä tuottamana. Jäsenongelmista johtuen Nebularium-levyn promootiokeikkoja ei voitu toteuttaa. ===Uudet jäsenet=== Yhtyeen jäljellä olleet alkuperäisjäsenet Ettore Rigotti ja Mirco Andreis saivat vahvistusta, kun Claudio Ravinale liittyi yhtyeeseen. Kolmikko alkoi työstää uutta materiaalia yhdessä entisen laulajansa Benny Bianco Chinton, kanssa. Chinto sanoitti ja sävelsi uudet kappaleet, minkä johdosta Disarmonia Mundi kirjoitti sopimuksen Scartlet Recordsin kanssa. Disarmonia Mundi etsi kuitenkin edelleen vierailevaa laulajaa, ja Ettore Rigotti otti yhteyttä Soilworkin laulajaan Björn Stridiin. Fragments Of D-Generation -albumin jälkeen he päättivät kuvata ”Red Clouds” -kappaleesta musiikkivideon. Kun Strid meni takaisin Ruotsiin tekemään Soilworkin albumia Stabbing the Drama, Ettore ja Claudio alkoivat valmistella materiaalia kolmatta albumia varten. Sen sovittiin olevan Björn Stridin viimeinen albumi vierailevana laulajana yhtyeessä, ja Strid lauloikin siksi vain alle puolet albumin kappaleista. ===Mind Tricks=== Kun Rigotti ja Ravinale tekivät uutta levyä, Andreis päätti erota bändistä keskittyäkseen muihin asioihin. Ettore ja Claudio tekivät enimmän osan seuraavasta albumista kolmessa viikossa. Mirco kuitenkin kuvasi Mind Tricks -levyn singlekappaleen "Celestial Furnacen" musiikkivideon. == Jäsenet == * Ettore Rigotti − kitarat, rummut, laulu, bassokitara, kosketinsoitin * Claudio Ravinale − laulu === Sessiomuusikot === * Björn Strid − laulu * Christian Älvestam − laulu === Entiset jäsenet === * Mirco Andreis − basso * Benny Bianco Chinto − laulu * Simone Palermiti − kitara * Federico Cagliero − kitara == Diskografia == === Studioalbumit === * * * * * === Kokoelma-albumit === * === Split-albumit === * * === Singlet === * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Italialaiset death metal -yhtyeet
Sydäntäsi lainaisin

Sydäntäsi lainaisin on Maarit Hurmerinnan 11. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1995. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 1995 albumit Luokka:Maarit Hurmerinnan albumit
Sitä mitä rakastan

Sitä mitä rakastan on suomalaisen laulaja Maarit Hurmerinnan 12. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1998. == Kappaleet == Kaikki kappaleet sovittanut Sami Hurmerinta, ellei toisin mainittu. # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sitä mitä rakastan discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1998 albumit Luokka:Maarit Hurmerinnan albumit
Dig It

Dig It on suomalainen levymerkki, jonka katalogiin kuuluu tunnettuja suomalaisia artisteja ja yhtyeitä. Fazerin Finnlevy perusti levymerkin vuonna 1978. Musiikki-Fazerin ja Suomen äänitteiden vähittäismyynnin aloitti 1910 vuonna 1884 perustettuun musiikkikauppaan Georg Fazer. == Dig It -artisteja == Dig It -merkillä menestyneitä artisteja ovat mm. Maarit, Bogart Co., Riki Sorsa, Pepe Ahlqvist, Pekka Pohjola, Jimi Sumén, Kojo, Zero Nine, Edu Kettunen, Gringos Locos, Janita, Oona Kamu, Katriina Honkanen ja Kaija Kärkinen. Ensimmäiset kultalevyt olivat Maaritin Siivet saan -albumi ja Kojon So Mean -pitkäsoitto. Modernimman rockin puolelta Aki Sirkesalon ja Sami Saaren esiin toi Giddyupsin debyyttialbumi Seasons of the Shake. == Dig It -henkilöstöä == Dig It -merkin tärkeä tuottaja oli Timo Lindström. Äänittäjinä olivat mm. Tom Vuori, Jukka Teittinen, Dan Tigerstedt, Risto Hemmi ja Juha Laakso. Kansien suunnittelijoina olivat mm. Raz, Markus Heikkerö ja Tapsa Rantanen sekä kuvaajina Ilmari Kostiainen, Reijo Kelaranta, Erik Uddström, Henrik Schütt ja Jouko Lehtola. (Internet Archive) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset levymerkit
Stoalive

Stoalive on suomalaisen laulaja Maarit Hurmerinnan 13. albumi, sekä ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa live-albumi. Se julkaistiin vuonna 1999. Live-levyn materiaali taltioitiin 17. syyskuuta 1998 Helsingin Kulttuurikeskus Stoassa. Konsertti esitettiin myös TV2:lla 27. joulukuuta 1998. == Kappaleet == CD1 # # # # # # # # # # CD2 # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 1999 konserttitallenteet Luokka:Maarit Hurmerinnan albumit
Metsäntyttö

Metsäntyttö on suomalaisen laulaja Maarit Hurmerinnan 14. albumi. Se julkaistiin vuonna 2001. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Metsäntyttö discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2001 albumit Luokka:Maarit Hurmerinnan albumit
Good Days, Bad Days

Good Days, Bad Days on suomalaisen laulajan Maarit Hurmerinnan 15. albumi. Se julkaistiin vuonna 2004. Kyseessä oleva jazz-levy on Maaritin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa englanninkielinen albumi. Se oli ollut hänen pitkäaikainen haaveensa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Otto Donner – tuottaja, miksaaja * Pekka Ruuska – vastaava tuottaja * Esa Santonen – äänittäjä, miksaaja * Svante Forsbäck – masteroija * Numi Nummelin – valokuvat * Joel Melasniemi – kansikuva == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Good Days, Bad Days discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2004 albumit Luokka:Maarit Hurmerinnan albumit Luokka:Suomalaiset jazzalbumit Luokka:Henrik Otto Donnerin tuottamat albumit
Desmond Connell

Desmond Connell (24. maaliskuuta 1926 Phibsboro – 21. helmikuuta 2017) oli irlantilainen kardinaali, joka toimi vuosina 1988–2004 Dublinin arkkipiispana. Connell vihittiin papiksi 19. toukokuuta 1951. Hän jatkoi opintojaan Leuvenin yliopistossa Belgiassa, josta hän sai filosofian tohtorinarvon vuonna 1953. Irlannin kansallinen yliopisto antoi hänelle vuonna 1981 D. Litt -arvon (Doctor of Letters). Connellia edelsi Dublinin arkkipiispana Kevin McNamara. Connellin kuusitoistavuotisen kauden aikana myös hänen hiippakuntaansa varjostivat epäilykset lapsiin kohdistuneista seksuaalirikoksista. Hänestä tehtiin kardinaali 21. helmikuuta 2001, ja hän osallistui uuden paavin valintaan keväällä 2005. Connellin eroanomus arkkipiispan virasta hyväksyttiin hieman sen jälkeen, kun hän oli täyttänyt 78 vuotta. Hän menetti äänioikeutensa konklaaveissa 80-vuotispäivänsä yhteydessä maaliskuussa 2006. Hän julkaisi useita kirjoja. ==Lähteet== Luokka:Irlantilaiset kardinaalit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Nälkää ja rakkautta

__NOTOC__ Nälkää ja rakkautta on Maarit Hurmerinnan 16. albumi. Se julkaistiin vuonna 2006. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2006 albumit Luokka:Maarit Hurmerinnan albumit
Akseli Kokkonen

Akseli Ensio Kokkonen (ent. Pumpanen ; s. 27. helmikuuta 1984 Oslo, Norja) on norjalaissuomalainen, Suomea ja Norjaa edustanut uransa lopettanut mäkihyppääjä. Nuorten maailmanmestaruuskilpailuista Kokkosella on kaksi maailmanmestaruutta joukkuemäestä vuosilta 2001 ja 2002. Normaalimäen kilpailussa hän sijoittui viidenneksi vuonna 2002. Mäkihypyn maailmancupissa Kokkonen osallistui Suomen joukkueessa 46 kilpailuun ja sijoittui viisi kertaa henkilökohtaisessa kilpailussa kymmenen parhaan joukkoon. Paras sijoitus on viides sija Kuusamosta marraskuussa 2003. Kaudella 2003–2004 hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa sijalle 19. Kesällä 2003 hän sijoittui mäkihypyn kesä-GP:ssä toiseksi. Suomen-mestaruuskilpailuissa hän on voittanut hopeaa suurmäestä vuonna 2004 ja pronssia normaalimäestä vuonna 2003. Lokakuussa 2009 hän voitti Norjan mestaruuden muovimäessä. Kokkonen muutti kesällä 2007 Norjaan ja haki Norjan kansallisuutta. Keväällä 2009 hänet valittiin kaudeksi 2009–2010 Norjan Continental Cup -maajoukkueeseen. Kokkonen kilpaili joulukuussa 2009 maailmancupissa Lillehammerin osakilpailussa Norjan kansallisessa ryhmässä ja tammikuussa 2010 Sapporossa. Kokkonen on Miss Suomeksi 2010 valitun Viivi Pumpasen serkku. == Lähteet == * Kokkonen Suomen Hiihtoliiton sivuilla * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Suomalaiset mäkihyppääjät Luokka:Norjalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tom Kane

Tom Kane (oikealta nimeltään Thomas Kane Roberts, s. 15. huhtikuuta 1962 Overland Park, Kansas) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. __NOTOC__ ==Ura== Kansasissa syntynyt Kane on toiminut ääninäyttelijänä 15-vuotiaasta lähtien, jolloin hän teki äänirooleja Kansasin mainos- ja radiomainoksiin. Eräässä mainostoimistossa Kanea luultiin ammattilaisääninäyttelijäksi, jonne hän oli hakenut töitä. Kanen isä vei hänet aluksi autolla paikalle, jolloin työnantajat olettivat Kanen isän olevan heidän palkkaamansa työntekijä, kunnes Kanen isä osoitti poikaansa. Myöhemmin päästyään urallaan eteenpäin työskentelemään Los Angelesiin, Kane on tehnyt useimmiten 10-tuntisia työpäiviä. ===Animaatiot ja videopelit=== Animaatioissa Kane on toiminut 1990-luvulta asti. Hänen tunnettuihin äänirooleihinsa kuuluvat muun muassa Darwin, professori Utonium, Yoda ja Apinanyrkki, sekä herra Herriman. Kane toimi myös vuonna 2008 ikääntyneen Rautamiehen äänenä elokuvassa Next Avengers: Heroes of Tomorrow. Lisäksi hän oli myös Magneton äänenä animaatiosarjassa Wolverine and the X-Men vuosina 2008–2009. Kane toimi pääroolissa Star Wars: The Clone Wars tietokoneanimaatiosarjassa, joka oli jatkoa samannimiselle elokuvalle Star Wars: The Clone Wars. Molemmissa tuotannoissa hän toimi Yodan äänenä, sekä kertojan roolissa, josta Kane sai erityisesti kritiikkiä faneilta.Voice-over actors give life to Cartoon Network's 'Star Wars: The Clone Wars' Daily News 3.10.2009 Viitattu 7.10.2009 Kane on tehnyt myös useita äänirooleja videopeleihin, joista suurin osa on ollut Tähtien sota aiheisia pelejä. Kanella oli rooli myös Final Fantasy XII -pelissä, sekä Batman: Arkham Asylumissa, jossa hän toimi komisario James Gordonin äänenä. Hän toimi kertojaäänenä Jimilläkin esitetyssä dokumenttisarjassa The Final Report. ===Trailerit=== Kane on tehnyt myös mainosjuontoja trailereihin vuodesta 1988 lähtien. Hän teki muun muassa trailerijuonnon WALL•E elokuvalle, jonka äänityksessä Kane joutui tekemään seitsemän eri versiota. ==Lähteet== * Voice Chasers ===Viitteet=== Luokka:Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät Luokka:Videopelien ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset videopelien ääninäyttelijät
RedOctane

RedOctane oli yhdysvaltalainen videopeliyhtiö. Se tunnetaan parhaiten Guitar Hero -pelisarjastaan. Vuonna 2006 Activision osti RedOctanen tytäryhtiökseen. ==Historia== Veljekset Kai Huang ja Charles Huang perustivat RedOctanen vuonna 1999. Saman vuoden elokuussa he aloittivat toiminnan maailman ensimmäisenä online-videopelivuokrauspalveluna. He tulisivat myöhemmin tunnetuksi tanssiohjainten ja muiden videopeliohjainten suunnittelusta ja valmistuksesta. Kesäkuussa 2005 RedOctane laajentui julkaisemaan videopelejä. Heidän ensimmäinen kustannettu nimikkeensä oli PlayStation 2 -versio tanssipelistä In The Groove. Roxor Gamesin suunnittelema In The Groove oli vakiintunut pelihalleihin. Tämän jälkeen RedOctane muodosti tiimin Harmonixin kanssa julkaistakseen Guitar Hero -kitarapelin PlayStation 2:lle marraskuussa 2005. Musiikkipeli osoittautui heti erittäin suosituksi. Se sisälsi yli 30 lisensoitua kitaraohjaimella soitettavaa kappaletta. Fanit ja kriitikot ottivat pelin vastaan hyvin, mistä seurasi onnistunut jatko-osa vuonna 2006 PlayStation 2:lle ja Xbox 360:lle. Toukokuussa 2006 videopelijulkaisija Activision julkisti aikeensa ostaa RedOctane. Kauppa viimeisteltiin 6. kesäkuuta 2006. Activision maksoi RedOctanesta 99,9 miljoonaa dollaria sekä osakkeita. Helmikuussa 2010 Activision ilmoitti RedOctanen lakkauttamisesta. == Lähteet == Luokka:Entiset yhdysvaltalaiset videopeliyritykset Luokka:Activision
Thomas Keneally

Thomas "Tom" Michael Keneally (s. 7. toukokuuta 1935 Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen kirjailija. Hänelle myönnettiin vuonna 1983 Order of Australian ritarikunnan arvonimi Officer (AO). Keneally on valmistunut St Patrick's Collegesta ja opiskellut myöhemmin St Patrick's Seminaryssa. Alun perin hänestä oli määrä tulla katolinen pappi mutta hän jätti seminaarin kesken. Hän pääsi opettajantyöhön Sydneyiin ja luennoi Uuden Englannin yliopistossa vuosina 1968–1970. Keneallyn tunnetuin romaani on vuonna 1982 ilmestynyt Schindler's Ark (myöhemmin julkaistu nimellä Schindler's List, suomeksi Schindlerin lista, suom. Kaija Kauppi, Gummerus, 1984), josta hän sai vuonna 1982 Booker-palkinnon. Teoksesta on tehty myös elokuva Schindlerin lista (1993), joka toi ohjaaja Steven Spielbergille hänen ensimmäisen Oscar-palkintonsa. Keneallyn muita palkittuja teoksia ovat Bring Larks and Heroes ja Three Cheers for the Paraclete (Miles Franklin Award). Kotimaassaan Australiassa hän on herättänyt keskustelua 2005 julkaistulla teoksella The Commonwealth of Thieves, jossa hän historiallisiin tosiasioihin perustuen valottaa Sydneyn syntymistä tavalla, josta kaikki hänen maanmiehensä eivät ole olleet tietoisia, saatikka yksimielisiä. Keneally kuuluu järjestöön, joka kannattaa Australian muuttamista tasavallaksi. ==Suomennetut teokset== * Schindlerin lista, suom. Kaija Kauppi. Gummerus, 1984. 7. korj. p. 1995. ISBN 951-20-4707-1 == Lähteet == Luokka:Australialaiset kirjailijat Luokka:Booker- palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Haffner-serenadi

D-duuri-serenadi (KV 250), lisänimeltään Haffner-serenadi, on Wolfgang Amadeus Mozartin säveltämä kahdeksanosainen serenadi häälahjaksi tukijalleen Sigmund Haffnerille, joka oli juuri perinyt jättiomaisuuden. Serenadin soitinkokoonpanoon kuuluu sooloviulu (osissa 2–4), kaksi huilua, oboeta, fagottia, käyrätorvea ja trumpettia, sekä pieni jousiorkesteri. Tämä oli ensimmäinen Haffnerien perheelle sävelletyistä serenadeista. Kerrotaan, että kun serenadi ensiesitettiin vuonna 1776 http://www.answers.com/topic/serenade-no-7-for-orchestra-in-d-major- haffner-k-250-k-248b?cat=entertainment , tulivat soittajat yksitellen hääpaikalle soittaen jonkinlaista pientä alkusoittoa serenadille. Kun kaikki soittajat olivat vihdoin paikalla, alkoi oikea serenadi soimaan juhlistaen Haffnerin häitä. Myös Mozartin tunnetuimpiin sinfonioihin kuuluu Sinfonia nr. 35, "Haffner", joka on niin ikään nimetty saman suvun mukaan. == Lähteet == Luokka:Wolfgang Amadeus Mozartin teokset
Maccabi Tel Aviv

Maccabi Tel Aviv on urheiluseura Tel Avivin kaupungista Israelista. Seuran toimintaan kuuluu useita urheilulajeja, kuten jalkapallo, koripallo, judo, uinti sekä käsipallo. Maccabi Tel Aviv pelaa kaudella 2015–2016 Mestarien Liigaa, ja aloittaa lohkosta G. == Lajijaostoja == * Maccabi Tel Aviv FC, jalkapallo * Maccabi Elektra Tel Aviv, koripallo * Maccabi Tyrec Tel Aviv, käsipallo Luokka:Tel Avivin urheilu Luokka:Israelilaiset urheiluseurat
Kirsti Lagerspetz

Kirsti Maria Johanne LagerspetzKuka kukin on 1994, Otava 1994 (o.s. Ahlman, 18. heinäkuuta 1932 Helsinki – 1. tammikuuta 2001 Turku) oli Turun yliopiston psykologian professori. Hän oli kansainvälisesti arvostettu aggression tutkija. Kirsti Lagerspetzin teoksia ovat muun muassa Aggressio (1977) ja Naisten aggressio (1998). Hän kirjoitti myös kolme lasten- ja nuortenkirjaa ja suomensi kaksi. Lagerspetz valmistui ylioppilaaksi vuonna 1950, filosofian kandidaatiksi vuonna 1955 ja lisensiaatiksi vuonna 1962 Helsingin yliopistosta. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 1964. Lisäksi hän teki opinto- ja esitelmämatkoja moniin Euroopan maihin sekä Yhdysvaltoihin ja Japaniin. Lagerspetz toimi Turun yliopiston assistenttina vuodet 1957–1962, valtion humanistisen toimikunnan tutkimusassistenttina 1962–1969, Åbo Akademin psykologian vt. professorina 1969–1972 ja varsinaisena professorina 1972–1985 ja Turun yliopiston psykologian professorina vuosina 1985–1995. Lisäksi hän toimi vierailevana professorina Rockefeller- yliopistossa New Yorkissa vuonna 1977 ja Lakehead-yliopistossa Kanadassa vuonna 1989. Suomen Akatemian tutkijaprofessorina hän toimi vuosina 1980–1983. Lagerspetz oli myös presidentin valitsijamiehenä 1982 ja 1988. Vuonna 1978 Lagerspetz sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon ja oli vuonna 1984 Vuoden professori. Kirsti Lagerspetzin isä oli filosofi Erik Ahlman. Hänen puolisonsa oli eläintieteilijä, professori Kari Lagerspetz. Kirsti ja Kari Lagerspetzin poikia ovat pianisti Juhani Lagerspetz ja professorit Eerik Lagerspetz, Mikko Lagerspetz ja Olli Lagerspetz. == Teokset == ===Lasten- ja nuortenkirjat=== * * * ====Suomennoksia==== * * ===Tietokirjoja ja tieteelliset julkaisut=== * * * * * * * * ==Lähteet== * Kuka kukin on 1994, Otava 1994 ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset psykologit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Kari Lagerspetz

Kari Yrjö Henrik Lagerspetz (6. syyskuuta 1931 Helsinki – 17. tammikuuta 2012 Turku) oli suomalainen filosofian tohtori, Turun yliopiston fysiologisen eläintieteen emeritusprofessori. Hänen puolisonsa oli psykologian professori Kirsti Lagerspetz, ja heidän poikiaan ovat pianisti Juhani Lagerspetz ja professorit Eerik Lagerspetz, Mikko Lagerspetz ja Olli Lagerspetz. Lagerspetz kirjoitti ylioppilaaksi 1948, valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1954, maisteriksi 1955, lisensiaatiksi 1958 ja väitteli tohtoriksi Turun yliopistossa 1960. Lisäksi hän teki opinto- ja kokousmatkoja useaan Euroopan maahan sekä Intiaan ja Yhdysvaltoihin. Lagerspetz toimi Helsingin yliopiston eläintieteen laitoksen ylimääräisenä assistenttina 1953, Turun yliopiston eläintieteen laitoksen assistenttina 1954–1962, eläinfysiologian dosenttina 1960–1964 ja eläintieteen professorina 1964–1994. Vuodet 1976–1979 hän oli Suomen akatemian tutkijaprofessorina ja vuonna 1977 Rockefeller-yliopiston (New York) vierailevana professorina. __NOTOC__ == Teoksia == * * * == Lähteet == * Kuka kukin on 1994. Otava 1994. ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Leikola, Anto: Fysiologin kartta elämästä. Tieteessä tapahtuu 1/2009. (PDF) * Kari Lagerspetzin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. Luokka:Suomalaiset eläintieteilijät Luokka:Suomalaiset fysiologit Luokka:Turun yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan professorit Luokka:Akatemiaprofessorit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Juha Salmu

__notoc__ Juha Salmu (s. 24. huhtikuuta 1978 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi viimeksi puolustajana Mestis-seura Sportissa. == Ura == Salmu pelasi junioriuransa Kärppien juniorijoukkueissa. Kaudeksi 1999–2000 Salmu siirtyi Suomi-sarjassa pelaaneeseen Kiekko-Ouluun, jossa pelasi yhden kauden. Tämän jälkeen hän siirtyi sarjaporrasta korkeammalle Mestiksen Hermekseen, jossa viihtyi kaksi kautta. Kesällä 2002 Salmu solmi sopimuksen ruotsalaiseen Nybro IF:ään, joka oli noussut Allsvenskaniin. Ruotsista Salmu palasi vuonna 2003 Mestikseen ja Sportiin, jossa pelasi kauden. Kaudeksi 2004–2005 Salmu siirtyi Sportista Jukureihin. Kaudella 2005–2006 Salmu teki debyyttinsä SM-liigassa, kun JYP hankki hänet Jukureista. Liigajoukkuetta Salmu ehti edustaa kolme kautta, kunnes keväällä 2008 siirtyi takaisin Mestikseen ja Sportiin. == Saavutukset == *Mestiksen mestaruus Vaasan Sport 2008–2009 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Villit Marjaset

Villit Marjaset () on yhdysvaltalainen Daytime Emmy -ehdokkuuden saanut animaatiosarja, jonka loivat Gabor Csupo, Arlene Klasky ja Steve Pepoon. Sarjan tuotti Klasky Csupo ja Nickelodeon Network Nickelodeon-kanavalle, jossa se esiintyi ensi kerran vuonna 1998. Se kesti yhteensä 91 jakson verran ja sai päätöksensä vuonna 2004. Tämän aikana sarja sai yhteensä kuusi ehdokkuutta ja voitti neljä palkintoa. Sarjasta tuotettiin myös Villit Marjaset – elokuva vuonna 2002. ==Juoni== Sarjassa keskitytään nuoren 12-vuotiaan Eliza-nimisen tytön elämään, kun hänen perheensä Villit Marjaset tekevät tv-sarjaa villistä luonnosta. He matkustavat ympäri maailmaa etsiäkseen harvinaisia eläimiä, joita he kuvaisivat sarjaansa. Perheen nuorimmalla Elizalla on erityinen kyky puhua eläimille ja seikkailujen aikana hän joutuu usein auttamaan simpanssi ystävänsä Darwinin kanssa muiden eläimien ongelmia, joita hän kohtaa viidakoissa. ==Sarjan hahmoja== *Eliza Thornberry *Debbie Thornberry *Nigel Thornberry *Marianne Thornberry *Darwin *Donnie ==Ääninäyttelijät== ==Palkinnot== ===Voitetut=== *Film Award **2001: Paras teleanimaatio *EMA Award **2000: Lasten animaatio *Genesis Award **2001: Paras lasten animaatio- ohjelma **2000: Paras lasten animaatio-ohjelma ===Ehdokkuudet=== *Daytime Emmy **2001: Erinomainen lasten animaatio-ohjelma *YoungStar **2000: Paras nuori ääninäyttelijä; (Lacey Chabert) *Artios **2003: Paras ääniroolittaja animaatiossa; (Barbara Wright) **2000: Paras ääniroolittaja animaatiossa; (Barbara Wright) **1999: Paras ääniroolittaja animaatiossa; (Barbara Wright) *Young Artist **1999: Paras suoritus ääninäyttelyssä; (Sabrina Wiener) ==Muuta== * Animaatiosarjasta tehtiin lajityypiltään perheen kanssa pelattava Playstation-videopeli ”The Wild Thornberry’s Animal Adventure”, jonka julkaisijana toimi Mattel. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * TV.com Luokka:1990-luvun piirrossarjat Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Kuutamosonaatti (elokuva)

Kuutamosonaatti on vuonna 1988 valmistunut suomalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Olli Soinio. Elokuva voitti kaksi Jussi-palkintoa vuonna 1989: Kari Sorvali parhaasta miespääosasta ja Matti Kuortti ja Paul Jyrälä parhaasta äänityksestä. Elokuva oli myös ehdolla parhaaksi elokuvaksi vuoden 1990 International Fantasy Film Award -elokuvajuhlilla. Elokuvalle valmistui vuonna 1991 jatko-osa Kadunlakaisijat, joka on myös Soinion ohjaama ja käsikirjoittama. ==Juoni== Liiasta julkisuudesta ja muotibisneksen pyörteistä ahdistunut huippumalli Anni Stark (Tiina Björkman) päättää matkustaa Lapin syrjäiselle hiihtomajalle etsimään mielenrauhaa. Annin kaipaama hermoloma jää vain haaveeksi, kun lähistöllä asusteleva omalaatuinen Kyyrölän perhe alkaa määrätietoisesti ahdistella häntä. Onneksi Annin veli Johannes saapuu hätiin, joten Annin ei tarvitse yksin taistella Arvo Kyyrölän seksuaalista intohimoa vastaan. Johanneksen elektroniikkataidoista tulee lopussa olemaan hyötyä. Omituiseen ja hieman pelottavaan Kyyrölän perheeseen kuuluvat hurmoshenkinen uskovainen Äitee ja hänen poikansa Arvo ja Sulo. Arvo kasvaa vapaana äitinsä kanssa, mutta heikolahjainen Sulo on lukittuna perunakellariin. Äitee ei säästele vitsaa kasvattaessaan Arvoa. Arvolla on voimakas sukupuolivietti, ja hän, konerasvainen ja pontikanhajuinen mies, on mieltynyt kauniisiin julkkisnaisiin. Hänellä on ferrari (Massey-Ferguson 65), johon istuttuaan hän on parhaimmillaan (pahimmillaan). Hän palvoo tätä ferrariksi kutsumaansa punaista traktoriaan. Sulo on luku- ja lähes puhetaidoton, fyysisesti erittäin vahva mutta hellä jättiläinen. Hän tulee paremmin toimeen susien ja koirien kanssa, ja sudet ja koirat pitävät hänestä ja hän niistä. Sulo ei siedä kenenkään häiritsevän näitä eläimiä. ==Näyttelijät== ==Arvioita elokuvan sisällöstä== Helsingin yliopiston Ruralia- instituutin tutkijat Aapo Jumppanen ja Timo Suutari ovat käsitelleet elokuvaa Maaseudun uusi aika -lehdessä vuonna 2013 julkaistussa artikkelissaan Pelon ja toiseuden maaseutu – Maaseudun toiseuden rakentuminen Kuutamosonaatti- elokuvassa. Heidän mukaansa elokuvassa "kulminoituu se kaupungistumiseen liittyvä kulttuurinen murros, joka teki mahdolliseksi kuvata maaseutua myös vieraana ja kauhistuttavana toiseutena". ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Elitisti: Kuutamosonaatti -arvostelu * Arvostelu Leffatykissä * Luokka:Jussi- palkitut elokuvat Luokka:Vuoden 1988 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset kauhukomediat Luokka:Olli Soinion ohjaamat elokuvat Luokka:Elokuvat muotimaailmasta
Alexander Mahone

Alexander ”Alex” Mahone on William Fichtnerin esittämä kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Pako. Mahone on FBI:n erikoisagentti, joka toisella tuotantokaudella tutkii, miten vangit pääsivät karkaamaan Fox Riverin vankilasta. Hän yrittää saada karkulaisia kiinni keinolla millä hyvänsä. ==Taustaa== Mahone liittyi armeijaan 18-vuotiaana. Hän nousi armeijan arvoasteikolla jatkuvasti ylemmäs. Armeijan jälkeen Mahone ryhtyi FBI:n agentiksi. Hänen maineensa kasvoi sitä mukaa, kun hän pidätti rikollisia toisensa jälkeen. Otettuaan työkseen Oscar Shalesin tapauksen hän sai negatiivista huomiota. Shalesin jahtaaminen tuotti hänelle hermoromahduksia ja hän alkoi syödä pillereitä hermostuneisuuteensa. Myöhemmin hän tuli pillereihin riippuvaiseksi. Hän ei koskaan virallisesti napannut karkulaista, vaan luotti omankädenoikeuteen ja murhasi Shalesin sekä hautasi tämän takapihalleen. Syytteitä ei koskaan nostettu. Mahonella on ex-vaimo Pamela Mahone ja nuori poika Cameron Mahone. == Pako == Mahonen tehtävä on napata ”Fox Riverin kahdeksikko”. Hän pääsee karkureiden jäljille suunnitelmallisesti ja tappaa kiinni saamansa karkurit kylmäverisesti yksi toisensa jälkeen. Avukseen Mahone värvää Fox Riverin entisen vanginvartijan, Brad Bellickin. He kuitenkin epäonnistuvat Michael Scofieldin, Lincoln Burrowsin, Fernando Sucren, Theodore Bagwellin ja Benjamin Miles Franklinin nappaamisessa. Kolmannella tuotantokaudella Mahone kärsii tuomiotaan lavastetusta huumausainerikoksesta panamalaisessa Sonan vankilassa. Michael oli piilottanut huumeita Mahonen veneeseen. Myöhemmin hän pakenee Sonasta Michaelin ja kahden muun vangin kanssa. Neljännellä tuotantokaudella Mahone toimii Michaelin ja muiden ex-vankien kanssa yhteistyössä yrittäen kaataa ”Yhtiön”. Hänen poikansa Cameron kuolee neljännellä kaudella. Mahone tappaa poikansa murhanneen ”Yhtiön” agentin Wyattin kidutettuaan tätä ensin. ==Lähteet== *Alexander Mahonen biografia Foxin sivuilla (Internet Archive) == Aiheesta muualla == * Alexander Mahone Prison Break Wikissä Luokka:Pako-sarjan hahmot Luokka:Kuvitteelliset salaiset agentit ja vakoojat
Patrice Chéreau

Patrice Chéreau (2. marraskuuta 1944 – 7. lokakuuta 2013 Pariisi) oli ranskalainen elokuvan, teatterin ja oopperan parissa uraa luonut ohjaaja. Taidemaalariperheen kuopuksena pientä Patricea vietiin jo varhain näyttelyihin. Hän tutustui teatterin tekemiseen jo kouluaikanaan, mutta ennen lopullista alalle siirtymistään hän opiskeli klassista kirjallisuutta ja saksaa. Elokuvaa Chéreau alkoi ahkerasti seurata jo koulupoikana Ranskan elokuva-arkistossa (La Cinémathèque française). Orson Welles ja saksalainen ekspressionismi olivat hänen ensimmäiset suuret vaikuttajansa. Chéreau myös näytteli elokuvissa, kuten Andrzej Wajdan elokuvassa Danton, jossa hän esitti Camille Desmoulinsia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Patrice Chéreaun muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Ranskalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Tunkio

pienoiskuva|Kanaparvi lantatunkiolla. Tunkio on avokomposti.http://www.imatra.fi/ftp/julkaisut/11456028181.pdf Karjaeläinten lanta ja kuivikkeet koottiin 1600-luvulla syksyisin Lounais-Suomen puulattianavetoista tunkioksi.https://web.archive.org/web/20200901034627/http://www.helsinki.fi/kansatiede/histmaatalous/peltoviljely/lannoitus.htm Tunkioihin on tyhjennetty usein myös huussien alustat Sanomalehti Pohjalainen 07.07.2008 , jotka sijaitsivat lähellä tunkiota. Lanta kasattiin tunkioon kerroksittain sekoitettuna kuivikkeeseen (esimerkiksi hakoihin tai olkiin), jolloin se kompostoitui paremmin.https://web.archive.org/web/20090617081115/http://www.nba.fi/tiedostot/ce0cf68e.pdf Nykyajan navetoissa käytetään tunkioiden sijasta lietelantajärjestelmiä.https://web.archive.org/web/20031208101458/http://www.agronet.fi/mkl/20/aluksi.htm 1800-luvun kaupunkien jätehuollossa tunkio sijaitsi pihan perällä ja sinne koottiin kotitalousjätteet.https://web.archive.org/web/20031228052519/http://www.valt.helsinki.fi/projects/enviro/Hyh/1850/tunkio.htm Tunkioille kerääntyy usein rottia, joita kutsutaan nimellä tunkiorotta. == Lähteet == Luokka:Maatalouden historia Luokka:Jätehuolto
Satala

Satala oli muinainen kaupunki nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi kahden tärkeän tien risteyksessä. Yksi tie johti Mustanmeren rannalla sijaitsevasta Trapezuksesta Samosataan ja toinen Nikopoliista Armeniaan. Satala joutui Rooman vallan alle, kun Vespasianus liitti Armenia Minorin valtakuntaan. Trajanus käytti Satalaa tukikohtanaan sodassaan Parthiaa vastaan. Satalasta tuli Legio XV Apollinariin tukikohta vuonna 117 ja legioona oli siellä vielä 400-luvulla. Persialaiset valtasivat Satalan Bysantilta vuonna 610. == Lähteet == * * Satala Luokka:Arkeologiset kohteet Turkissa Luokka:Armenian provinssin kaupungit
Alien vs. Predator

Alien vs. Predator on Alien- ja Predator-elokuvasarjoihin perustuvaa sarja, josta on julkaistu muun muassa elokuvia, videopelejä ja sarjakuvia. == Elokuvat == * Alien vs. Predator (2004) * Aliens vs. Predator 2 (2008) == Videopelit == * Alien vs. Predator (1993) * Alien vs. Predator (1994) * Aliens versus Predator (1999) * Aliens versus Predator 2 (2001) * Aliens vs. Predator (2010) == Sarjakuvat == * Aliens versus Predator * Aliens vs. Predator vs. The Terminator * Aliens vs. Predator/Witchblade/Darkness: Mindhunter * Aliens vs. Predator/Witchblade/Darkness: Overkill * Superman & Batman vs. Aliens & Predator * Aliens/Predator: Deadliest of the Species *
Funikulaari

thumb|Fløibanen Bergenissä. Funikulaari ( ’pieni köysi’) eli kiskoköysirata on jyrkillä rinteillä käytettävä kuljetusrata. Funikulaarit kulkevat omilla reiteillään, joita on usein matkailukohteissa, mutta myös muun muassa kaivoksissa. Henkilöliikenteen funikulaareja on toiminnassa noin 290. Lisäksi funikulaareja on ollut henkilöliikennekäytössä noin 160 sittemmin suljetulla radalla. Henkilöliikenteen lisäksi funikulaareja on muun muassa teollisuuskäytössä. ==Määritelmä== Funikulaarin rata on kalteva, ja sen kiskoilla kulkee omilla pyörillään kaksi vaunua (tai junaa), jotka toimivat toistensa vastapainoina. Ne on kytketty toisiinsa yläaseman kautta kulkevalla vetokaapelilla. Rakenteen vuoksi vaunut liikkuvat yhtäaikaisesti, toinen ylös ja toinen alas. Jos vaunulla ei ole vastapainoa tai vastapaino on jokin muu kuin vastaava vaunu, kyse on vinohissistä (). Niitä käytetään esimerkiksi metroasemilla, jotta hissi saadaan mahtumaan samaan tunneliin kuin liukuportaat. Sana funikulaari juontuu latinan kielen köyttä tarkoittavan sanan funis diminutiivista funiculus. Maailman jyrkin funikulaari, Stoosbahn, sijaitsee Sveitsissä Schwyzin kantonissa. Funikulaari valmistui vuonna 2017 ja se kuljettaa matkustajia jyrkimmillään 47,7 asteen kulmassa. Maailman jyrkin vinohissi puolestaan sijaitsee Australian Katoomba Scenic Worldissa, se on nimeltään Scenic Railway, ja sen kaltevuus on 52 astetta. == Vesipainolastilla toimivat funikulaarit == Muun muassa seuraavat nykyisistä funikulaareista toimivat vesipainolastilla: * TPF-yhtiön funikulaari Neuveville – St. Pierre Sveitsin FribourgissaHarrastajasivutToiset harrastajasivut * Nerobergbahn Saksan WiesbadenissaHarrastajasivutLiikenneyhtiön sivut * Lynton & Lynmouth Cliff Railway Lounais-EnglannissaFunikulaarin kotisivut. == Suomen funikulaarit == Suomessa funikulaareja on tehty, jotta uittotukit saataisiin voimalaitosten ohi. Useimmilla Oulujoen voimalaitoksilla on yhä jäänteet tukinkuljetusfunikulaareista. Myös suomalaisiin kaivoksiin on rakennettu funikulaareja. Kolin rataa on toisinaan kutsuttu funikulaariksi, mutta se on rakenteensa perusteella vinohissi, vaikka kulkeekin poikkeuksellisesti ulkona. Turun Kakolanmäelle avattiin toukokuussa 2019 Suomen ensimmäinen kaupunkifunikulaari eli kaupungissa ulkona kulkeva vinohissi, Kakolan funikulaari. Rakennusaikataulujen venymisen takia sen valmistuminen ja käyttöönotto siirtyivät useaan kertaan. Myös hissin muotoilu ja erilaisuus verrattuna havainnekuviin on herättänyt yleisössä huvittuneisuutta. Turun Kakolanmäellä funikulaari korvaa pian bussit. Rakennuslehti 17.10.2018.Video: Funikulaarin koeajot ovat meneillään – kyytiin pääsee maaliskuussa. Turun Sanomat 6.2.2019.Turun funikulaari herättää hilpeyttä sosiaalisessa mediassa – ”Mitä tilattiin ja mitä saatiin.” Yle Uutiset 7.2.2019. ==Lähteet== * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *
Gerda Wrede

Gerda Helena Wrede-Paischeff Vapaaherrallinen suku n:o 2 Wrede af Elimä, Finlands ridderskaps och adels kalender, 1956, sivu 535 (26. marraskuuta 1896 Piikkiö – 17. marraskuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen vapaaherratar ja teatterivaikuttaja. Hän toimi muun muassa Svenska Teaternin oppilaskoulun rehtorina Helsingissä. == Ura == Wrede opiskeli Svenska Teaternissa vuosina 1914–1916, jossa hän myös näytteli vuodet 1916–1921 sekä 1927–1928. Wrede matkusti Saksaan 1920-luvun lopussa opiskellen aluksi puhepedagogiikkaa Weimarissa. Vuodet 1930–1931 hän vietti Berliinissä Deutsches Theaterin näyttelijäkoulussa, jonka jälkeen Nicken Rönngren pyysi Wreden Svenska Teaternin oppilaskoulun virkaatekeväksi johtajaksi. Vuonna 1941 hänet valittiin rehtorin virkaan, jota tehtävää Wrede hoiti vuoteen 1966 saakka. Vuodet 1932–1956 hän toimi myös ohjaajana sekä 1954–1959 teatterin apulaisjohtajana Runar Schaumanin alaisuudessa. Wrede vieraili ohjaajana myös Ruotsissa, sekä opetti lausuntaa Helsingin yliopistossa. Wredelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1954. == Perhe == Gerda Wrede kuului vapaaherraliseen Wrede af Elimän sukuun. Hänen isänsä oli vapaaherra Otto Reinhold Werner Wrede af Elimä. Wrede avioitui Porissa vuonna 1929 Viipurista lähtöisin olleen majuri Waldemar Paischeffin kanssa.Wrede af Elimä nr 44 / TAB 49 Adelsvapen. Viitattu 18.5.2014. Pariskunnalle syntyi kaksi tytärtä,Wrede, Gerda, Kuka kukin on (Aikalaiskirja) : Who's who in Finland 1954, Projekt Runeberg. Viitattu 29.6.2022. joista Chris Paischeff (1929–1997) esiintyi muutamassa elokuvaroolissa 1950- ja 1960-luvuilla. Vanhempi tytär Marianne (1927–2003) avioitui vuonna 1951 Eyvind Wichmannin kanssa, joka teki elämänuransa Kalifornian yliopiston teoreettisen fysiikan professorina Berkeleyssä.Remembering Eyvind Hugo Wichmann, 1928–2019 , Eyvind Wichmannin muistosivu Kalifornian yliopiston fysiikan tiedekunnan sivustolla. Viitattu 29.6.2022. == Lähteet == *Wrede, Gerda Uppslagsverket Finland ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Paul Nihill

Vincent Paul Nihill (5. syyskuuta 1939 Colchester, Essex, Englanti – 15. joulukuuta 2020 Gillingham, Kent, Englanti) oli brittiläinen kilpakävelijä, jonka matkana olivat sekä 20 kilometriä että 50 kilometriä. Paul Nihill saavutti Tokion olympialaisissa 1964 hopeaa 50 kilometrin kävelyssä. Hän osallistui myös seuraaviin olympialaisiin, jossa hän kärsi korkeasta ilmanalasta ja joutui keskeyttämään runsaat viisi kilometriä ennen maalia. Nihill voitti vuonna 1969 EM-kultaa Ateenassa 20 kilometrillä. Vuonna 1971 hän saavutti EM-pronssia Helsingissä samalla matkalla. Vuoden 1972 Münchenin olympialaisissa hänen saldonsa oli kuudes sija 20 kilometrillä ja yhdeksäs 50 kilometrillä. Paul Nihill osallistui vielä vuoden 1976 olympialaisiin ennen lopettamistaan seuraavana vuonna. ==Saavutukset== Vuosi Kilpailu Paikka Sijoitus Matka 1964 Olympialaiset Tokio, Japani 2. 50 km 1969 EM-kilpailut Ateena, Kreikka 1. 20 km 1971 EM-kilpailut Helsinki, Suomi 3. 20 km 1972 Olympialaiset München, Saksa 6. 20 km Olympialaiset München, Saksa 9. 50 km == Lähteet == Luokka:Brittiläiset kävelijät Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Flegyas

Flegyas (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa lapiittien kuningas ja Areen ja Khrysen poika. Hän oli Iksionin ja Koroniksen isä ja siten flegyanilaisten, boiotialaisen kansanheimon myyttinen kantaisä. Hänen tyttärensä Koronis oli Apollonin rakastettu, ja tuli raskaaksi tälle. Koronis kuitenkin ihastui Iskhykseen ja makasi tämän kanssa, minkä Apollonin häntä vartioimaan asettanut korppi ilmoitti jumalalle. Raivostunut Apollon surmasi Koroniin polttamalla rovoilla, mutta pelasti lapsen, Asklepioksen, liekeistäApollodoros, Bibliotheke ('Kirjasto') 3.10.3 (engl. käännös). Joidenkin lähteiden mukaan surmatyön teki Apollonin sisar Artemis ja lapsen pelasti HermesPausanias: Periegesis tes Hellados ('Kreikan kuvaus') 2.26.6 (engl. käännös). Tästä suuttuneena Flegyas poltti Apollonin temppelin, josta rangaistuksena Apollon surmasi hänet. Toisen version mukaan Flegyas olisi ollut tyranni, joka itse olisi maannut tyttärensä ja siten saanut Apollonin vihan yllensäVergilius, Aeneid vi.576–627 (engl. käännös). Apollodoros antaa vielä kokonaan erilaisen kuolinsyyn Flegyaalle, jonka mukaan Lykos ja Nykteus olisivat surmanneet hänetApollodoros, Bibliotheke ('Kirjasto') 3.10.3 (engl. käännös). Flegyas kuvataan useassa eri lähteessä manalassa. Vergilius kuvaa hänet varoittavana esimerkkinä jumalia kunnioittamattoman ihmisen kohtalosta. Statius kertoo tämän olevan nälissään valtavien kivenjärkäleiden puristuksissa, ja Megairan kiduttavan tätä juhla-ateriallaStatius, Thebaid i.696– (engl. käännös). Dante puolestaan kuvaa Flegyaan toimivan lautturina viidennen pyörön rajana toimivalla Styks-virralla, jonka yli hän vie Vergiliuksen ja Danten.Dante: Jumalainen näytelmä I Helvetti, 8. laulu (suom. käännös) == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Paholaisen asianajaja (vuoden 2007 elokuva)

Paholaisen asianajaja () on ranskalainen dokumenttielokuva, joka käsittelee asianajaja Jacques Vergèsiä. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Barbet Schroeder, ja se ilmestyi vuonna 2007. == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2007 dokumenttielokuvat Luokka:Barbet Schroederin ohjaamat elokuvat
Heinähiipijä

Heinähiipijä (Heteropterus morpheus) on värikäs paksupääperhoslaji. == Ulkonäkö ja elinympäristö == Heinähiipijän siipien kärkiväli on 28–36 mm. Siipien yläpinta näkyy harvemmin. Niissä tasaisen tummanruskean värin rikkoo vain etusiiven kärkiosassa muutama epäsäännöllinen kellertävänvalkoinen laikku. Etusiipien alapinnat ovat tummanruskeat, mutta takasiipien alapinnalla on oranssinkeltaisella pohjalla hopeanvaaleita soikioita, joiden reunat ovat tumman punaruskeat, antaen hiukan pitsimäisen vaikutelman.Svenska fjärilar Suomen perhostutkijain seura: Heteropterus, Carterocephalus, Thymelicus, Hesperia ja Ochlodes -lajit Toukka on vaalean sinertävä, lähes karvaton. Sen pää on vaaleanpunainen ja kyljessä ohut valkea juova. == Levinneisyys ja lentoaika == Heinähiipijää tavataan Keski-Euroopassa Pyreneiltä ja Italiasta itäiseen Keski-Eurooppaan, Baltiaan ja Balkanille sekä edelleen idässä Kaukasukselle, Pohjois-Kiinaan ja Koreaan. Läntisessä Euroopassa on laaja Etelä-Saksasta Ranskaan ulottuva alue, jolta perhonen puuttuu. Pohjoismaista on vain muutama yksittäishavainto Tanskasta sekä Etelä-Ruotsista ja -Suomesta. Lähimpänä Suomea vakituisia esiintymiä on Virossa ja Pietarin seudulla. Suomesta perhonen on tavattu kahdesti: Espoosta 26. kesäkuuta 1937 sekä jostain päin Etelä-Karjalaa 18. kesäkuuta 2013. Lentoaika on kesäkuun lopulta heinäkuun lopulle. == Elinympäristö ja elintavat == Heinähiipijä elää kosteissa heinikoissa kuten rantaniityillä ja metsäaukioilla. Perhoset lentävät matalalla kasvillisuuden yläpuolella omituiseen tapaan pomppivaa lentoa. Naaras munii munat yksitellen tai pareittain ravintokasvien lehtien tyville. Munat kuoriutuvat noin viikon kuluttua ja toukat kasvavat hitaasti talvehtien silkkirihmalla yhteensidotun lehden välissä. Toukat ovat täysikasvuisia seuraavan vuoden kesäkuussa. Kotelovaihe kestää kahdesta kolmeen viikkoa. == Ravintokasvi == Toukan ravintokasveja ovat viitakastikka (Calamagrostis canescens), varjoluste (Brachypodium sylvaticum), siniheinä (Molinia caerulea) ja järviruoko (Phragmites australis). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Heinähiipijä (Heteropterus morpheus) *Bestimmungshilfe des Lepiforums *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Heteropterus morpheus (large chequered skipper) Luokka:Paksupäät
Ahmed Tibi

Ahmed Tibi (, , s. 19. joulukuuta 1958) on israelilainen lääkäri, arabipoliitikko ja knessetin varapuhemies. Hän edustaa Ta'al-puoluetta. Ennen vuoden 2003 vaaleja Tibin väitettiin toimineen Jasser Arafatin hyväksi intifadan aikana ja tukeneen Israelin vihollisia. Israelin korkein oikeus kumosi Keskusvaalilautakunnan päätöksen estää Tibiä asettumasta ehdolle. == Lähteet == *Virallinen sivu === Viitteet === Luokka:Knessetin jäsenet Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lumipuku

thumb|Lumipuku m/05|alt= Lumipuku on sotilaskäyttöön kehitetty, aiemmin kokovalkoinen, nykyisin usein naamiokuvioitu suoja-asu. Lumipukuja on Suomessa käytetty jo sisällissodan aikana ainakin suojeluskunnissa. Suomen puolustusvoimat on käyttänyt lumipukua koko itsenäisyyden ajan; se kehitettiin itsenäisyyden jälkeisinä vuosina ja sen tuotanto oli yksinkertaisen mallin vuoksi nopeampaa kuin varsinaisten sotilaspukujen. Talvisodan alkaessa lumipukuja riittikin lähes kaikille; vain pienelle osalle jouduttiin hankkimaan tavallisesta lakanasta kiireesti tehty lumiviitta. Lumipuvun alla saatettiin pitää omia siviilivaatteita: villapaitaa ja sarkahousuja. Vuonna 1962 Suomen puolustusvoimille tuli maastopuku, jonka valkoinen sisäpuoli oli käännettävissä ulospäin. Tosin käytännön syistä, muun muassa hygieniasyistä, sotilailla on ollut 1960-luvulta alkaen erilliset lumipuvut. Nykyisin puolustusvoimien käytössä ovat m/87-, m/91- ja m/05-lumipuvut, joista jälkimmäisessä on harmaista läikistä muodostuva naamiokuvio. Luokka:Suomen puolustusvoimien varusteet Luokka:Vaatteet
Don Thompson

Donald James ”Don” Thompson (20. tammikuuta 1933 Hillingdon, Lontoo, Englanti – 4. lokakuuta 2006) oli brittiläinen kilpakävelijä, jonka matkana oli pääasiassa 50 kilometriä. Vuoden 1956 olympialaisissa Melbournessa Thompson joutui keskeyttämään 50 kilometrin kävelynsä ollessaan viides vain viisi kilometriä ennen maalia. Hän päätti neljä vuotta myöhemmin, tultuaan valituksi vuoden 1960 Rooman olympiajoukkueeseen, valmistautua huolellisesti Italian kuumuuteen ja kosteuteen. Thompson rakensi Lontooseen kylpyhuoneeseensa tilan, joka simuloi tulevia kilpailuolosuhteita ja ryhtyi tarmokkaasti harjoittelemaan siellä normaalin maantiekävelyn lisäksi. Olympialaisissa Roomassa 50 kilometrin kävely alkoi 30 asteen helteessä, mutta Thompson oli valmis. 168 senttimetriä pitkä Don Thompson sai kovan vastuksen ruotsalaisesta John Ljunggrenista, joka oli vuoden 1948 olympiavoittaja ja 1956 olympiapronssimitalisti. Thompson voitti kilpailun vain 17 sekunnin erolla Ljunggreniin. Vuonna 1962 Thompson saavutti Belgradissa EM-kilpailuissa pronssia. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 50 kilometrin kävely: 4.12.49 (1959) ==Lähteet== * Don Thompson Sporting-heroes.net-sivustolla (arkistoitu versio) Luokka:Brittiläiset kävelijät Luokka:Brittiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Hurrikaani Lorenzo

Hurrikaani Lorenzo oli 12. nimetty trooppinen myrsky vuoden 2007 Atlantin hurrikaanikaudella ja tuon kauden neljäs trooppinen hirmumyrsky. Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin alimpaan eli 1. luokkaan. Myrsky aiheutti silti tuhoja ja kuolemantapauksia Meksikossa. Lorenzo oli kolmas hurrikaani Meksikon alueella muutaman viikon kuluessa. == Hurrikaanin kehitys == Syyskuun 21. päivänä Karibianmeren länsiosassa kehittyi voimakkaiden konvektiopilvien rypäs, joka liittyi matalapaineen solaan. Kaksi päivää myöhemmin siitä kehittynyt matalapaine liikkui Jukatanin niemimaan yli ja aiheutti ukkosmyrskyjä Meksikonlahden eteläosista aina Karibianmeren pohjoisosiin asti. Syyskuun 25. päivänä ylävirtaukset olivat suotuisammat trooppisen matalapaineen kehitykselle, ja samana aamuna satelliittikuvista voitiin arvioida, että trooppinen myrsky oli muodostumassa noin 300 km Tampicon kaupungin itäpuolella. Torstaina 27. syyskuuta iltapäivällä Lorenzo sai nimensä, ja seitsemän tuntia myöhemmin sen todettiin jo voimistuneen hurrikaaniksi. Meksikonlahden rannikolle Palma Solasta Cabo Rojoon annettiin hurrikaanivaroitus. == Maihinnousu ja tuhot == Lorenzo saapui maihin perjantaina 28. syyskuuta lähellä Tuxpania. Lauantaina ilmoitettiin ainakin kolmen ihmisen kuolleen myrskyn aiheuttamissa mutavyöryissä. 85 000 kotitaloutta jäi ilman sähköä.News Buzz == Lähteet == Lorenzo de:Atlantische Hurrikansaison 2007#Hurrikan Lorenzo
Álvaro Mutis

Álvaro Mutis (25. elokuuta 1923 – 22. syyskuuta 2013) oli kolumbialainen kirjailija. Hän asui vuodesta 1956 Meksikossa. Mutis syntyi Bogotássa ja eli lapsuutensa varhaiset vuodet Brysselissä, jossa hänen isänsä työskenteli diplomaattina. Isän kuoltua vuonna 1932 poika palasi kotimaahansa. Hänen ensimmäiset julkaisunsa olivat runoutta vuodelta 1948. Hän julkaisi myös novelleja ja sai mainetta varsinkin romaaneillaan ja pienoisromaaneillaan, joiden joukkoon lukeutuvat Diario de Lecumberri (1960) ja La Nieve del Almirante (1986). Mutisin tunnetuin henkilöhahmo oli seikkailija Maqroll el Gaviero. Mutis sai työnsä johdosta lukuisia palkintoja, joista tärkeimpiä olivat Médicis-palkinto (1989), Asturian ruhtinaan palkinto (1997), Cervantes- palkinto (2001) ja Neustadt-palkinto (2002). ==Suomennetut teokset== *Araucaiman kartano, Lecumberrin päiväkirja, (yhteisnidos) suom. Satu Ekman, Kookos-kustannus, 2000. ISBN 951-98462-0-4 ==Lähteet== Luokka:Kolumbialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Katherine Paterson

Katherine Paterson (s. 31. lokakuuta 1932) on yhdysvaltalainen palkittu lastenkirjailija. Paterson syntyi Kiinassa kristittyjen lähetystyöntekijöiden George ja Mary Womeldorfin tyttäreksi. Lapsuusvuosinaan hän muutti perheensä kanssa usein paikasta toiseen, ja näihin aikoihin hän aloitti myös kirjoittamisen. Hän meni 14. heinäkuuta 1962 naimisiin presbyteeripastori John Patersonin kanssa. Pari sai kaksi biologista ja kaksi adoptiolasta. Paterson on tullut tunnetuksi varsinkin lastenkirjallisuudestaan. Hänet on palkittu kahdella Yhdysvaltain Kansallisella kirjapalkinnolla, kahdella Newbery- mitalilla (1978 ja 1981)"Newbery Medal." Young Students Learning Library. 1996. Haettu 17.10.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen)., Hans Christian Andersen -palkinnolla 1998 ja Astrid Lindgrenin muistopalkinnolla (2006). Patersonin tunnetuimpien teosten joukkoon lukeutuu Silta salaiseen maahan (The Bridge to Terabithia, 1977), josta on tehty myös kaksi elokuvaversiota vuosina 1985 ja 2007. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt