EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Clara Blandick

Clara Blandick (oik. Clara Dickey, 4. kesäkuuta 1876 – 15. huhtikuuta 1962) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten roolistaan Em- tätinä elokuvassa Ihmemaa Oz (1939). ==Elämä ja ura== Blandick syntyi 1880 Hongkongissa Willard Mudgett -nimisellä laivalla. Hänen perheensä muutti Quincyyn, Massachusettsiin samana vuonna. Clara varttui Bostonissa, josta hän muutti New Yorkiin vuonna 1900. Hän alkoi tavoitella näyttelijänuraa ja hänen ensimmäinen ammattilaisesiintymisensä tuli vuonna 1901. Vuonna 1911 hän teki ensimmäisen elokuvaroolinsa mykkäelokuvassa The Maid's Double. Blandick pääsi Broadwaylle 1912. Hän sai kuuluisuutta teatterilavoilla. Vuonna 1914 hän palasi valkokankaalle elokuvassa Mrs. Black is Back. Ensimmäisen maailmansodan aikaan Blandick esiintyi American Expeditionary Forcelle Ranskassa. Hän jatkoi teatterissa ja ajoittain elokuvissa. Vuonna 1939 Blandick teki tunnetuimman sivuroolinsa Em-tätinä Ihmemaa Ozissa. Vaikka rooli oli pieni, se oli tärkeä elokuvan juonen kannalta. Blandickin kaikki roolisuoritukset elokuvassa filmattiin vain yhdessä viikossa. Vaikka yleisö muisti Em-tädin hahmon, monikaan ei tuntenut itse näyttelijää. Blandickiä ei mainittu alkuteksteissä ja lopputeksteissäkin viimeisenä. Ihmemaa Ozin jälkeen hän jatkoi sivurooleissa näyttelemistä. Hänen viimeiset roolinsa tulivat vuonna 1950. Hän jäi eläkkeelle näyttelemisestä 69-vuotiaana. ==Kuolema== 1950-luvulla Blandickin terveys alkoi hitaasti heiketä. Hän alkoi sokeutua ja kärsi artriitista. Huhtikuussa 1962 hän palasi kotiin kirkosta. Hänen talonsa sijaitsi Los Angelesissa. Hän alkoi järjestellä huonetta uudestaan ja laittoi muistoesineensä näkyville paikoille. Lopulta kun hän oli laittanut puhtaat vaatteet ja muotoillut hiuksensa, hän otti yliannostuksen unilääkkeitä. Hän myös sitoi muovipussin päänsä ympärille. Hän jätti itsemurhaviestin: "Olen tehnyt suuren seikkailun. En kestä enää tätä tuskallista kipua. Se on koko ruumiini. En voi kohdata uhkaavaa sokeutta. Rukoilen herraa sieluni toteuttaa. Aamen." Hänen vuokraemäntänsä löysi hänet seuraavana päivänä. Blandick oli hävittänyt kaikki lääkkeensä ennen kuolemaansa. ==Aiheesta muualla== * *Clara Blandick (1876-1962) Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Jakokoski

Jakokoski on kylä Kontiolahdella. Matkaa Kontiolahden kirkonkylälle on noin 10 kilometriä, Joensuuhun noin 20 kilometriä. Kylän läpi kulkee Joensuusta Lieksaan kulkeva kantatie 73. Yhdystie 5100 eli Mönnin-Selkien maisemaite johtaa Heinävaaraan kantatielle 74. Jakokosken kylä ulottuu Pielisjokeen. Jakokosken museokanava on joen toisella puolella, ja sen katsotaan kuuluvan Mönniin. Jakokoski on valittu valtakunnalliseksi vuoden kyläksi 1998.Kuntalehti 13.6.2007 Kylässä on alakoulu, tähtitorni, urheiluhalli (valmistui 2006) ja seurojentalo sekä majoitusliikkeitä Tulevaisuuden kylä -hankkeessa. Kalliovaarassa on Felix Riikosen 1960-luvun alussa perustama kahden hehtaarin suuruinen puulajipuisto eli arboretum. Jakokoskelle on rakennettu langattomaan tekniikkaan perustuva kylän tietoverkko. Jakokoski on Rospuutto-ryhmän järjestämän näyttelijä Taisto Reimaluodon nimeä kantavan teatterifestivaalin pitopaikka. Pienoisfestivaali pidetään Kontiovaaran vanhalla kyläkoululla. Vuonna 2008 esiintyjinä on Reimaluodon lisäksi muiden muassa Kirsi-Kaisa Sinisalo, Minna Kivelä ja Niina Hosiasluoma.Taisto Reimaluoto-teatterifestivaali Jakokoskella toimii Itä-Suomen kansityö Oy. ==Katso myös== *Jakokosken laiturivaihde ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jakokosken kyläsivut Luokka:Kontiolahden kylät Luokka:Suomen valtakunnalliset vuoden kylät
Across the Universe

”Across the Universe” on John Lennonin kirjoittama The Beatlesin kappale, joka julkaistiin yhtyeen viimeisellä studioalbumilla Let It Be (1970). Ensimmäinen versio kappaleesta nauhoitettiin jo helmikuussa 1968 ja julkaistiin joulukuussa 1969. Let it Bellä oleva versio nauhoitettiin myöhemmin. Vanha versio löytyy yhtyeen Past Masters, Volume Two -kokoelmalta. Vuonna 1975 brittiläinen laulaja David Bowie julkaisi kappaleesta cover-version albumillaan Young Americans. John Lennon oli mukana soittaen kitaraa ja laulaen taustalaulua.David Bowie: Young Americans -albumin takakansi. Myös saksalainen hard rock-yhtye Scorpions on tehnyt kappaleesta cover-version, joka julkaistiin Comeblack albumilla vuonna 2011. Helmikuussa 2008 Nasa suuntasi digitaaliseen muotoon muutetun ”Across the Universe” -kappaleen 431 valovuotta kestävälle matkalle kohti Pohjantähteä. Kappale saavuttaa Pohjantähden vuonna 2439. ==Lähteet== Luokka:The Beatlesin kappaleet Luokka:Vuoden 1969 kappaleet Luokka:Balladit
Norihiro Nishi

Norihiro Nishi (; s. 9. toukokuuta 1980) on japanilainen jalkapalloilija. Hänen seuransa on ollut vuodesta 1999 Júbilo Iwata. Nishi on pelannut myös Japanin jalkapallomaajoukkueessa, jonka kanssa hän voitti vuoden 2004 Asian Cupin. Hän kilpaili alle 23-vuotiaiden ryhmässä myös vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä. ==Tilastot== Japanin maajoukkueessa Vuodet ottelut maalit 2004 5 0 Yhteensä 5 0 == Aiheesta muualla == * Norihiro Nishi – profiili seuran sivuilla *National Football Teams *Japan National Football Team Database Luokka:Japanilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lac (Tšad)

Lac on yksi Tšadin 22 hallinnollisesta alueesta. Se on muodostettu aluehallinnon uudistuksessa 2002 samannimisestä prefektuurista. Lacin pinta- ala on 22 320 neliökilometriä. Vuonna 2008 alueella arvioitiin olevan noin 362 000 asukasta.World Gazetteer Alue sijaitsee maan länsiosassa Nigerin Kamerunin ja Nigerian rajalla. Sen pääkaupunki on Bol. Ranskankielisen nimensä mukaisesti se sijaitsee Tšadjärven rannalla. Tärkeimmät etniset ryhmät ovat kanembut ja budumat. == Lähteet == Luokka:Tšadin alueet
TWC

TWC voi tarkoittaa seuraavia: * Track Warrant Control, rautateiden liikenteenohjausjärjestelmä * Teresie World Company, hyväntekeväisyysjärjestö
Scars & Wounds

__NOTOC__ Scars & Wounds on heavy metal -yhtye Machine Menin esikoisalbumi, joka julkaistiin Suomessa 13. lokakuuta 2003. Muualla Euroopassa 16. helmikuuta 2004 sekä Japanissa 24. maaliskuuta 2004. == Kappaleet == # # # # # # # # #Men Inside The Machine – 3.22 (Japanin julkaisu) #Eye Of The Truth – 4.24 (Japanin julkaisu) == Kokoonpano == * Antony Parviainen – laulu * J-V Hintikka – kitara * Jani Noronen – kitara * Eero Vehniäinen – basso * Jarno Parantainen – rummut == Arvostelut == * Imperiumi.net: Imperiumi.net: Levyarvio * Metal Storm: 7/10Metal Storm review * Soundi: Soundi: Levyarvio * Sputnikmusic: Sputnikmusic: Emeritus review == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2003 esikoisalbumit Luokka:Machine Menin albumit
Masashi Nakayama

Masashi Nakayama (; s. 23. syyskuuta 1967) on japanilainen jalkapalloilija. Hän syntyi Shizuokan prefektuurissa ja opiskeli Tsukuban yliopistossa. Nakayama on luonut pitkän uran sekä J. Leaguen Júbilo Iwata -seurassa että Japanin jalkapallomaajoukkueessa. Hän on saanut kotimaassaan muiden kunnioiden ohella J. Leaguen vuoden pelaajan arvonimen 1998. Nakayama on osallistunut mm. Asian Cupiin 1992, Confederations Cupiin 2001 sekä jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 1998 ja 2002. ==Tilastot== Japanin maajoukkueessa Vuodet ottelut maalit 1990 1 0 1991 0 0 1992 6 3 1993 8 4 1994 0 0 1995 4 1 1996 0 0 1997 2 2 1998 10 4 1999 1 0 2000 7 6 2001 8 1 2002 3 0 2003 3 0 Yhteensä 53 21 ==Aiheesta muualla== *National Football Teams *Japan National Football Team Database Luokka:Japanilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ryōichi Maeda

Ryōichi Maeda (; s. 9. lokakuuta 1981) on japanilainen jalkapalloilija. Hänet valittiin Aasian vuoden nuoreksi jalkapalloilijaksi 2000. Maeda on pelannut vuodesta 2000 ammattilaisena J. Leaguen Júbilo Iwata -seurassa. Hän aloitti vuonna 2007 myös kansainvälisen uran Japanin jalkapallomaajoukkueessa. ==Tilastot== Japanin maajoukkueessa Vuodet ottelut maalit 2007 2 1 2008 1 1 2009 2 0 2010 2 0 2011 9 4 2012 8 4 2013 9 0 Yhteensä 33 10 == Aiheesta muualla == *National Football Teams *Japan National Football Team Database Luokka:Japanilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suu-urut

Suu-urut (myös Seng, Sheng ) on Kiinasta syntyisin kaikkien aikojen ensimmäinen vapaalehdykkäsoitin, joka käyttö on levinnyt muualle maailmaa. Kiinan lisäksi sitä käytettiin myös Japanissa, Koreassa, Indokiinassa ja Indonesiassa. == Toimintaperiaate == Suu-urut koostuvat 1-36:sta bambuputkesta, jotka voidaan sitoa nipuksi, kehäksi tai riveittäin. Putket on kiinnitetty puiseen tai kalebassista tehtyyn ilmakammioon. Putkissa on bambuinen tai metallinen vapaalehdykkäkieli, kiinnitettynä putken seinässä olevaan kehykseen putken ilmakammion sisällä. Putkissa on heti ilmakammion yläpuolella sormiaukko, jota soittaja käyttää säädelläkseen lehdykkäkielen ilmanpainetta. Soittaja puhaltaa suukappaleeseen, josta ilma johdetaan ilmakammioon. Soitin toimii sekä sisään- että uloshengityksellä, joka saa ne lehdykät värähtelemään, joiden sormiaukot ovat peitettynä. Kielten viritystä säädellään vahanpalasilla, joita kiinnitetään lehdykän vapaaseen päähän. == Historia == Kiinalaiset legendat kertovat suu-urkujen eli chengin syntyneen jo noin 3000 eaa., jolloin keisari Huang Tin kerrotaan lähettäneen korkeasti oppineen Ling Lunin läntisille vuorille, jotta hän kykenisi saamaan aikaan feeniks-linnun laulun. Ling palasi cheng-instrumentin kanssa, joka tunnetaan ensimmäisenä vapaalehdykkäsoittimena kautta aikojen. Historiallisesti soitin tunnetaan Kiinasta jo 1500-luvulta eaa.. Kiinasta se levisi Indokiinaan 400-luvulla eaa. ja Japaniin 700-luvulla. Venäjälle instrumentti levisi 900–1200-luvuilla tataarien keskuudessa, josta se löysi tiensä edelleen Eurooppaan. Euroopassa soittimesta löytyy ensimmäisiä kuvauksia 1600-luvulta. Soittimen kerrotaan olleen suosiossa 1700-luvun puolivälissä muun muassa Pietarissa, jossa Johann Wilde oli tehnyt sitä erityisesti tunnetuksi seurapiireissä. Suu-urut ovat antaneet sysäyksen sekä harmonikan että harmonin kehittämiseen. == Lähteet == Luokka:Vapaalehdykkäsoittimet
Petankin Suomen-mestaruuskilpailut 2001

Petankin SM-kisat 2001 järjestettiin 3.- 8. heinäkuuta 2001 Lahdessa. ==Tulokset== *Sekaduppeliin osallistui 72 joukkuetta ja voittajaksi selviytyivät Mira Kyllönen ja Samuli Kankkunen (PSC Järvenpää / Helsinki Boule). *Juniorisingeliin osallistui 16 kilpailijaa ja voittaja oli Jussi Lehti. *Junioriduppelin voittivat Pontus Vainionpää ja Henri Lukka Linnan Petanquistit Hämeenlinna. *Junioritrippelin voittivat Jussi Lehti, Markus Sohlman ja Henry Myyryläinen. *150 pelaajaa otti osaa Yleiseen singeliin, jonka voitti Arttu Poikolainen. *Yleisen dubbelin voittivat Arttu Poikolainen ja Samuli Kankkunen (Helsinki Boule). *Yleisen trippelin voittivat Marko Jakonen, Tatu Kuusisto ja Seppo Lindman. *Naisten singelin (51 pelaajaa) voitti Anja Parviainen. *Naisten duppelin voittivat Hannele Kuusisto ja Riitta Vesamäki (Turun Petanque-Seura). *Naisten trippelin voittivat Päivi Kaunisto, Anu Uusio ja Kati Nieminen. *Yleisen ammunnan voitti Pauli Piiparinen (Kallion Kirkas Hki). ==Katso myös== *Petankki ==Lähteet== *Video - Petanque SM 2001 Lahti *Tulokset Luokka:Vuoden 2001 urheilu Suomen-mestaruuskilpailut 2001 Luokka:Lahden urheilutapahtumat
I Want You (She’s So Heavy)

”I Want You (She’s So Heavy)” on The Beatlesin kappale vuodelta 1969. Se julkaistiin ensi kertaa yhtyeen albumilla Abbey Road. Kappaleen on säveltänyt John Lennon, ja se on kirjoitettu hänen vaimolleen, Yoko Onolle.http://www.rollingstone.com/music/lists/100-greatest-beatles- songs-20110919/i-want-you-shes-so-heavy-19691231 Kappale on yli seitsemän minuuttia pitkä, ja se on yksi The Beatlesin pisimmistä kappaleista. Uncut- musiikkilehden mukaan kappale on esimerkki siitä, millaista The Beatlesin musiikki olisi ollut, jos yhtye olisi selviytynyt 1970-luvulle. Tätä ei kuitenkaan tapahtunut, sillä The Beatles hajosi vuonna 1969 ja virallisesti 1970. Kappaleen kitarasooloa on käytetty George Martinin ja hänen poikansa miksaamalla Love-levyllä kappaleessa ”Being for the Benefit of Mr. Kite!/I Want You (She’s So Heavy)/Helter Skelter”. ==Lähteet== Luokka:The Beatlesin kappaleet Luokka:Vuoden 1969 kappaleet
Come Together

"Come Together" on The Beatlesin kappale vuodelta 1969. Se on albumin Abbey Road avausraita. Kappaleen on säveltänyt John Lennon. Chuck Berryn levy-yhtiö Big Seven Music haastoi Lennonin 1970-luvulla oikeuteen, sillä "Come Together" on samankaltainen kuin Berryn vuonna 1956 levyttämä kappale "You Can't Catch Me". Asia sovittiin oikeusistuimen ulkopuolella siten, että Lennon lupasi levyttää kolme Big Seven Musicin kappaletta myöhemmille albumeilleen. Vuonna 1970 kappaleen on levyttänyt Mary Wilsonin johtama The Supremes, ja se on mukana myös yhtyeen kokoelma-albumilla Stoned Love. Muita cover-version tehneitä ovat mm. Michael Jackson ja Aerosmith. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1969 kappaleet Luokka:The Beatlesin kappaleet Luokka:Billboard Hot 100 -listan ykköset
Because

”Because” on The Beatlesin vuonna 1969 tekemä kappale, joka julkaistiin ensi kerran yhtyeen albumilla Abbey Road. Kappaleen on säveltänyt John Lennon. Lennon sai inspiraation kappaleeseen, kun hänen vaimonsa soitti flyygelillä Beethovenin ”Kuutamosonaattia”. == Lähteet == Luokka:The Beatlesin kappaleet Luokka:Vuoden 1969 kappaleet
Saint Deamon

Saint Deamon on ruotsalaisista ja norjalaisista jäsenistä koostuva power metal -yhtye. Sen perusti rumpali Ronny Milianowicz vuonna 2006 erottuaan Dionysus- yhtyeestä. Hänen mukanaan Dionysuksesta seurasi myös yhtyeen basisti Nobby Noberg. Kitaristiksi Saint Deamoniin tuli ruotsalainen Toya Johansson ja laulajaksi Milianowcz löysi norjalaisen Highland Gloryn laulajan, Jan Thore Grefstadin. Yhtye solmi levytyssopimuksen italialaisen Frontiers Recordsin kanssa ja debyyttialbumi In Shadows Lost From the Brave julkaistiin alkuvuodesta 2008. ==Jäsenet== *Jan Thore Grefstad – laulu *Nobby Noberg – basso *Toya Johansson – kitara *Ronny Milianowicz – rummut ==Diskografia== * * * * ==Aiheesta muualla== *Saintdeamon.se – yhtyeen virallinen sivusto *Hardrockhideout.wordpress.com – yhtyeen esittely Luokka:Ruotsalaiset power metal -yhtyeet Luokka:Norjalaiset metalliyhtyeet
Remington 1100

Remington 1100 on yhdysvaltalaisen Remington Arms -yhtiön vuodesta 1963 valmistama itselataava kaasumäntätoiminen haulikko. Wayne Leekin suunnittelema Remington 1100 on Yhdysvaltojen eniten myyty haulikko. Sitä on valmistettu 12, 16, 20, 28 ja .410 kaliiperisina useilla piipun pituuksilla ja lukuisina eri malleina sekä metsästys- ja kilpa-ammunta-, että poliisikäyttöön. Ase on saavuttanut kaikkialla maailmassa laajaa suosiota. Suurimmat vientimaat ovat Japani, Suomi, Italia, Venäjä, Uusi-Seelanti, Australia. Remington 1100 esiintyy esimerkiksi videopelissä Resident Evil 2. == Aiheesta muualla == * Remington 1100 mallin historia Remingtonin sivulla. * Modern Firearms: Remington 1100 Luokka:Haulikot
NERVA

NERVA () oli Nasan ydinlämpörakettien kehityshanke. Se toteutettiin Yhdysvaltain atomienergiakomission ja Nasan yhteistyönä, ja toimintaa hallinnoi Space Nuclear Propulsion Office (SNPO), kunnes projekti keskeytettiin 1972. NERVA -rakettimoottorin suunnittelu perustui aikaisempaan Kiwi-ydinreaktoriin (alkuperäinen ydinlämpöraketti nimettiin lentotaidottomien kiivien mukaan, sillä sitä ei koskaan käytetty lennossa). Alusta asti ohjelma oli hyvin ongelmallinen. Se oli äärimmäisen kallis, eikä sillä ollut juurikaan yleisön tukea, sillä 1970-luvulla Yhdysvalloissa virisi vastustus kaikelle ydinvoimalle. Ydinpolttoaineen käyttö herätti ympäristöllisiä huolia. Testimoottoreilla ei koskaan saavutettu 40 prosenttia enempää teoreettisesta työntövoimasta, mikä oli paljon vähemmän kuin sen ajan kemiallisilla raketeilla. ==Suunnitellut käyttökohteet== 1960-luvun alussa Nasa suunnitteli NERVAn käyttämistä RIFTin (Reactor-In-Flight-Test) moottorina 1970-luvun alussa. Toteutuessaan NERVA olisi ollut Saturn V -raketin ylävaihe, joka olisi mahdollistanut Saturnilla tehtävät planeettojen väliset lennot. Nasan Marshall Space Flight Centerillä oli vastuu rakettivaiheen kehittämisestä. 1960-luvun alussa Eugene F. Lally Jet Propulsion Laboratorystä/Caltechistä ehdotti miehitettyjä lentoja Marsiin, joissa käytettäisiin NERVA-moottoria raketin ylävaiheena kustannusten vähentämiseksi ja hyötykuorman maksimoimiseksi. Eräässä suunnitelmassa avaruusalus jaettaisiin matkalla kahtia ja näitä osia pyöritettäisiin sitten kaapeleilla toisiinsa liitettyinä gravitaation simuloimiseksi. Näin voitaisiin suojella lentäjiä painottomuuden aiheuttamalta luukadolta. Pyörivän aluksen keskipisteessä olisi ohjaus -ja navigointijärjestelmät. Sen optinen järjestelmä oli ensimmäisiä, digitaalisen valokuvakameran konstruktioita. Siinä mosaiikkimainen ryhmä valoilmaisimia, tuottaisi digitaalisesti kuvia tähtitaustausta ja planeetoista ohjauksen ja navigoinnin helpottamiseksi. Myös Werner von Braun ehdotti NERVAa käyttävää miehitettyä lentoa Marsiin, mutta hänen ehdotuksessaan avaruusalus olisi pyörivän donitsin muotoinen. ==NERVA-rakettivaiheen tekniset ominaisuudet== *Halkaisija: 10,55 m *Pituus: 43,69 m *Kuivamassa: 34 019 kg *Kokonaismassa: 178 321 kg *Työntövoima (tyhjiössä): 867 kN *ISP (tyhjiössä): 825 s (8,09 kN·s/kg) *ISP (meren pinnan tasolla): 380 s (3,73 kN·s/kg) *Ajoaika: 1 200 s *Ajoaine: ydinpolttoaine/LH2 *Moottori: 1 Nerva-2 ==Aiheesta muualla== *Nuclear Rockets *Nerva *Nerva NTR *Nerva 2 *NERVA 1mlbf Luokka:Nasa Luokka:Avaruustekniikka Luokka:Rakettimoottorit
M/S Seaterns

M/S Seaterns () oli vuonna 1972 rakennettu 137,52-metrinen rahtilaiva. Laivan rakensi Rauma-Repolan Rauman telakka. Alun perin alus oli nimeltään Orion. Alus myytiin romutetettavaksi marraskuussa 2006 Chittagongiin, Bangladeshiin. Seaternsin sisaraluksia ovat M/S Sea Corona, M/S Finn, M/S Lipa ja M/S San Diego. == Käyttöhistoria == 8\. syyskuuta 1972 alus laskettiin vesille ja seuraavan vuoden tammikuussa se luovutettiin suomalaisen Finska Ångfartygsin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle nimellä Orion. Aluksen kotisatamaksi tuli Helsinki. Luovutuksen jälkeen alus aloitti liikennöinnin Suomen ja Euroopan välillä. Tammikuussa 1985 A/B Nordsjöfrakt osti aluksen ja rekisteröi sen Ruotsin lipun alle nimellä Westön. Omistajanvaihdoksen jälkeen alus aloitti Finncarriersin liikenteessä. Helmikuussa 1995 Rijnhaven Shipping Ltd osti aluksen ja rekisteröi sen Maltan lipun alle nimellä Rijnhaven. Elokuussa 1998 Seatern K/S osti aluksen ja rekisteröi sen Norjan lipun alle nimellä Seatern. Edelleen tämän jälkeen alus jatkoi Finncarriersin liikenteessä. Helmikuussa 1999 alus kävi telakalla Saksan Bremerhavenissa, jonka jälkeen se jäi käyttämättömänä Tanskan Esbjergiin. Heinäkuussa 1999 Seatern aikarahdattiin DFDS Tor Linen liikenteeseen reitille Norja–Britannia–Rotterdam. Vuonna 2000 alus aikarahdattiin Estonian Shipping Co:n (ESCO) Tallinnan ja Rostockin väliseen liikenteeseen nimellä Kunda. Samalla aluksen lippuvaltioksi tuli Viro. Tammikuussa 2002 aikarahtaus päättyi ja alus sai jälleen nimen Seatern. 4\. maaliskuuta 2002 alus aikarahdattiin Finnlines Cargo Servicen liikenteeseen reitille Kotka–Rostock–Lyypekki. 18. maaliskuuta 2003 rahtaus päättyi. Vuonna 2003 Norbulk Shipping U.K. Ltd. osti aluksen ja antoi sille nimen Seaterns. Joulukuussa 2003 alus aikarahdattiin italialaisen Italtragin Trapaniin ja Livornon väliseen liikenteeseen. Marraskuussa 2006 alus myytiin Bangladeshiin romutettavaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Orion Seaterns Luokka:Rauma-Repolan valmistamat alukset
Islam Dugutšijev

Islam Dugutšijev (s. 15. huhtikuuta 1966) on azerbaidžanilainen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, nelinkertainen maailmanmestari, kaksinkertainen Euroopan-mestari ja olympiamitalisti. Hän edusti uransa aikana kansainvälisellä tasolla neljää joukkuetta: Neuvostoliittoa, IVY:ä, Venäjää ja Azerbaidžania. Kansallisuudeltaan hän on tšetšeeni. Dugutšijev aloitti painiuransa vuonna 1978. Vuonna 1984 hän voitti 60-kiloisten sarjassa juniorien maailmanmestaruuden. Kaksi vuotta myöhemmin hän sijoittui ikäluokassaan 68-kiloisten sarjassa MM-hopealle. Vuonna 1989 hän voitti maailmancupissa 68-kiloisten sarjan. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Poznanin EM-kisoissa 1990, hän voitti heti kultamitalin kukistettuaan loppuottelussa Romanian Petrica Cararen. Hän voitti kultaa myös saman vuoden syksyllä Ostian MM-kisoissa. Tuolloin loppuottelussa kukistui Jannis Zamanduridis. Dugutšijev uusi maailmanmestaruutensa myös seuraavana vuonna Varnan MM-kisoissa voitettuaan loppuottelussa Marthin Kornbakkin. 1992 Barcelonan olympialaisissa IVY:n edustajana hän saavutti hopeaa kärsittyään loppuottelussa tappion Unkarin Attila Repkalle. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Dugutšijev jatkoi kilpailemistaan Venäjän edustajana. Vuonna 1993 hän voitti kultaa sekä Istanbulin EM-kisoista että Tukholman MM-kisoista. Seuraavana vuonna hän jäi Ateenan EM-kisoissa pronssille, mutta voitti jälleen kultamitalin Tampereen MM-kisoista. 1995 Prahan MM-kisoissa hänen sijoituksensa oli kymmenes. Myöhemmässä vaiheessa uraansa Dugutšijev kärsi loukkaantumisista mikä esti osallistumisen kilpailuihin. Hän ei enää mahtunut Venäjän joukkueeseen Sydneyn olympialaisiin vuonna 2000, mutta pääsi kisoihin Azerbaidžanin edustajana ja sijoittui kuudenneksi. Kilpailut jäivät hänen viimeisiksi arvokilpailuikseen. Uransa jälkeen Dugutšijev on toiminut Venäjän nuorten maajoukkueen kakkosvalmentajana. ==Lähteet== * FILA:n tietokanta * Haastattelu ==Viitteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Venäläiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Azerbaidžanilaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wilhelm List

Siegmund Wilhelm List (14. toukokuuta 1880 – 17. elokuuta 1971) oli saksalainen toisessa maailmansodassa palvellut sotamarsalkka. Listin isä oli lääkäri. Liityttyään Saksan armeijaan hän joutui ensimmäiseen maailmansotaan jonka jälkeen hän palveli saksalaisissa Freikorpseina tunnetuissa vapaajoukoissa. Myöhemmin List palveli Weimarin tasavallan Reichswehrissä kohoten korkeisiin virkoihin koulutustehtävissä, ja vuonna 1930 hän sai ylennyksen kenraalimajuriksi. Vuonna 1932 List sai jälleen ylennyksen, tällä kertaa kenraaliluutnantiksiJewish Virtual Library – Wilhelm List. Adolf Hitlerin päästyä valtaan aiemmin kansallissosialistisen puolueen pidätyksiin osallistunut List varoi vaarantamasta sotilasuraansa eikä enää noussut kansallissosialisteja vastaan 1930-luvulla.Spartacus Educational – Wilhelm List : Nazi Germany Saksan liitettyä Itävallan itseensä List komensi Itävallassa toiminutta armeijaryhmää. Myöhemmin hän osallistui myös Sudeettimaan ja Tšekkoslovakian miehittämiseen. Vuonna 1939 kenraalieverstiksi ylennyksen saanut List komensi 14. armeijaa Puolan offensiivissa. Listin esimiehenä toimi Gerd von Rundstedt. Ranskan valtauksessa Listillä oli merkittävä rooli yhtenä tärkeimmistä jalkaväen komentajista. Hänen silloin komentamansa 12. armeija eteni jalkaväeksi erittäin nopeasti, ja sotaretken loppupuolen kenraali Heinz Guderian palveli hänen alaisuudessaan. Kunnianosoituksena menestyksestä Hitler ylensi Listin sotamarsalkaksi 10. toukokuuta 1940. Seuraavana vuonna List palveli myös Balkanin sotaretkellä osallistuen Jugoslavian ja Kreikan valtaukseen. Lokakuussa 1941 hänet kuitenkin määrättiin Balkanilta muihin tehtäviin. Heinäkuussa 1942 List kutsuttiin uudelleen palvelukseen, tällä kertaa Neuvostoliiton rintaman eteläosassa. Tavoitteenaan vallata Taka-Kaukasian öljykentät Listin joukot etenivät Kaukasian lävitse. Saksan joukot kuitenkin kohtasivat vuoden 1942 offensiivinsa loppuvaiheessa vakavia ongelmia ja hyökkäys tyrehtyi. Tyytymättömänä tuloksiin Adolf Hitler erotti Listin 9. syyskuuta. Lopun sotaa List vietti kotonaan. Sodan jälkeen List tuomittiin sotarikoksista, muun muassa juutalaisten joukkomurhan edesauttamisesta elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Huonon terveyden vuoksi hän kuitenkin sai armahduksen vuonna 1952. Vankilasta pääsyn jälkeen hänen terveytensä kohentui ja hän eli vielä 19 vuotta ennen kuolemaansa 1971. == Lähteet == Luokka:Saksan sotamarsalkat Luokka:Sotarikoksista vankeuteen tuomitut Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Jim Beam

Jim Beam on bourbon-viskimerkki, jota valmistetaan Clermontissa, Kentuckyssa, Yhdysvalloissa. Jim Beam -merkki juontaa juurensa aina vuoteen 1795 ja suvun patriarkkaan Jacob Beamiin. Yrityksen omistaa nykyisin japanilainen Suntory. Viski on nimetty 1892–1944 perheen tislaamoa johtaneen James B. Beamin (1864–1947) mukaan. == Valmistajat == Beam-suku on tislannut viskiä seitsemän sukupolven ajan. Eläkkeelle jäänyt mestaritislaaja Jerry Dalton (virassa vuosina 1998–2007) oli ensimmäinen Beam-suvun ulkopuolelta tullut tislaaja. Hän sai suosituksensa Fred Noelta, Jim Beamin pojanpojanpojalta. == Bourbon- laadut == Useita Jim Beam -laatuja, jotka tuttavallisemmin tunnetaan nimellä Beam, on saatavana: *Jim Beam White label (Kypsytetty 4 vuotta, alkoholiprosentti on 40) Myydään Australiassa 37,5-prosenttisena *Jim Beam White label (Kypsytetty 7 vuotta, alkoholiprosentti on 40, teksti "Premium Aged 7 Years Old" etiketin yläosassa, väitetään, ettei saatavissa muualta kuin Kentuckysta, mutta löytyy Yhdysvaltojen muistakin osavaltioista) *Jim Beam Green label (Kypsytetty 5 vuotta, alkoholiprosentti on 40, "Jim Beam's Choice") *Jim Beam Black label (Kypsytetty 8 vuotta, alkoholiprosentti on 43) *Jim Beam Yellow label (ruisviski, kypsytetty 4 vuotta, alkoholiprosentti on 40) Jim Beam valmistaa lisäksi neljää pienempinä erinä valmistettavaa bourbonia: Knob Creek, Basil Hayden, Baker's ja Booker's (nimetty Booker Noen mukaan). 14\. helmikuuta 2005 Jim Beam asetti 10. miljoonannen tynnyrinsä telineelle kypsymään. == Aiheesta muualla == *Jim Beamin virallinen sivu Jim Beam Luokka:Alkoholijuomamerkit Luokka:Yhdysvaltalaiset juomat
In Shadows Lost from the Brave

__NOTOC__ In Shadows Lost from the Brave on ruotsalais-norjalaisen power metal -yhtye Saint Deamonin esikoisalbumi. Albumi julkaistiin helmikuussa 2008. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Jan Thore Grefstad – laulu * Toya Johansson – kitara * Nobby Noberg – basso * Ronny Milianowicz – rummut == Arvostelut == * Imperiumi.net: 7–/10Imperiumi.net: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2008 esikoisalbumit Luokka:Ruotsalaiset metallialbumit Luokka:Norjalaiset metallialbumit Luokka:Norjalaiset power metal -albumit Luokka:Ruotsalaiset power metal -albumit
Thomas Grenville

Thomas Grenville (31. joulukuuta 1755 – 17. joulukuuta 1846) oli brittiläinen poliitikko. Hän istui parlamentin jäsenenä vuosina 1779–1784, 1790–1810 ja 1813–1818. Grenville toimi "meriministerinä" (First Lord of the Admiralty) vuosina 1806–1807. Lisäksi hän ennätti uransa aikana toimia muun muassa maansa suurlähettiläänä Ranskaan vuonna 1782. Grenville oli pääministeri George Grenvillen poika ja toisen pääministerin, William Wyndham Grenvillen, veli. Hän opiskeli Eton Collegessa. Hän oli tunnettu bibliofiili, ja hänen huomattava kirjakokoelmansa päätyikin British Museumiin. Grenville eli 90 vuoden ikään. Luokka:Brittiläiset poliitikot Luokka:Bibliofiilit Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Vuonna 1755 syntyneet Luokka:Vuonna 1846 kuolleet
George Nugent

George Nugent, 1. baronetti (10. kesäkuuta 1757 – 11. maaliskuuta 1849) oli brittiläinen poliitikko. Hän loi pitkän sotilaallisen uran, taisteli Yhdysvaltain vapaussodassa ja eteni lopulta sotamarsalkaksi. Nugent istui parlamentin jäsenenä vuosina 1790–1802, 1806–1812 ja 1818–1832. Hän toimi myös Jamaikan kuvernöörinä vuosina 1801–1805. Kuten entinen parlamentaarikkotoverinsa Thomas Grenville (90), Nugent eli 91-vuotiaana aikakaudelle poikkeuksellisen korkeaan ikään. Luokka:Brittiläiset poliitikot Luokka:Brittiläiset marsalkat Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Baronetit Luokka:Vuonna 1757 syntyneet Luokka:Vuonna 1849 kuolleet
William Wyndham Grenville

William Wyndham Grenville, 1. paroni Grenville PC (25. lokakuuta 1759 – 12. tammikuuta 1834) oli brittiläinen Whig-poliitikko. Hän istui parlamentin jäsenenä vuosina 1782–1790 ja maansa pääministerinä 1806–1807. Grenville oli George Grenvillen poika, Thomas Grenvillen veli ja William Pitt nuoremman serkku. Hän oli ulkoministerinä vuosina 1791–1801; tuolle ajalle osuivat Ranskan vallankumoussodat. Hänen hallituksensa merkittävin saavutus oli orjakaupan kieltäminen vuonna 1807. The official site of the Prime Minister’s Office Viitattu 19.9.2009 Grenville oli Oxfordin yliopiston rehtori, kunnes kuoli 74-vuotiaana tammikuussa 1834. == Lähteet == Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerit Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministerit Luokka:Brittiläiset paronit Luokka:Vuonna 1759 syntyneet Luokka:Vuonna 1834 kuolleet Luokka:Oxfordin yliopiston kanslerit
Sido

Paul Würdig eli Sido on saksalaissyntyinen rap-artisti (s. 30. marraskuuta 1980). Sido työskentelee Aggro Berlin -nimiselle levy-yhtiölle. Sido ilmaisee itseään käyttäen yllyttäviä ja aggressiivisia sanoituksia. Ensimmäisten menestyneiden albumiensa aikoihin Sido ei paljastanut lainkaan kasvojaan ja piilotti identiteettinsä käyttämällä hopeista pääkallomaskia. Nykyään hän esiintyy enimmäkseen ilman naamiotaan mutta käyttää sitä edelleen satunnaisesti. Nimi "Sido" sanotaan olevan lyhenne saksankielisistä sanoista: "super-intelligentes Drogenopfer" (), mutta alun perin nimi tuli lyhenteestä: "Scheisse in Dein Ohr" (). Vuonna 2004 Sidon debyyttialbumi, Maske (), myi yli 180 000 kopiota. Saman vuoden syyskuussa Sido voitti arvostetun saksalaisen Comet-musiikkipalkinnon Vuoden tulokkaana. Parhaiten tunnettu kappale albumilta on "Mein Block", joka kuvaa elämää Märkisches Viertelissä, Berliinin getossa, jossa köyhyys, huumeet ja alkoholismi rehottavat. ==Erimielisyydet== Sido on ollut julkisuudessa paljon tuntemattomuutensa takia, esimerkiksi hänen oikeaa nimeänsä tai ikää ei ole vahvistettu Aggro Berlinin kautta. 12\. tammikuuta 2007, kanavalla MTV Germany TRL, Sido kovakätisesti kritisoi muutamia yhtyeitä heidän musiikistaan. Kyseisiä yhtyeitä olivat muun muassa Linkin Park ja Fort Minor. ==Listasijoitukset== ===Kokopitkät=== * Maske :Saksa: 3. - 10.05.2004 - 28 viikkoa :Itävalta: 46. - 16.05.2004 - 7 viikkoa :Sveitsi: 79. - 23.05.2004 - 2 viikkoa * Ich :Saksa: 4. - 10.12.2006 - 31 viikkoa :Itävalta: 21. - 15.12.2006 - 15 viikkoa :Sveitsi: 18. - 12.12.2006 - 28 viikkoa ===Kokoelmat=== * Dein Lieblingsalbum (2005) :Saksa: 2. - 24.10.2005 - 7 viikkoa :Itävalta: 10. - 23.10.2005 - 6 viikkoa :Sveitsi: 48. - 23.10.2005 - 3 viikoa * Eine Hand wäscht die andere (2007) :Saksa: 21. - 07.05.2007 - 4 viikkoa :Itävalta: 29. - 06.05.2007 - 7 viikkoa :Sveitsi: 33. - 06.05.2007 - 6 viikkoa * Aggro Ansage Nr.4 :Saksa: 7. - 06.12.2004 - 19 viikkoa :Itävalta: '? - :Sveitsi: '? - == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset hip hop -artistit Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Verizon

Verizon voi viitata: * Verizon Communications, telekommunikaatioyritys * Verizon Wireless, matkapuhelinoperaattori * Verizon Wireless Arena, jäähalli Manchesterissa, New Hamshiressa Yhdysvalloissa
Jouko Grip

Jouko Grip (s. 10. tammikuuta 1949 Pälkäne) on suomalainen vammaisurheilija, joka valittiin kansainvälisen paralympiakomitean Paralympic Hall of Fameen Torinossa 2006. Edellisenä vuonna hän oli saanut opetusministeriön myöntämän Pro Urheilu -palkinnon. Gripille myönnettiin kesäkuussa 2016 valtion urheilijaeläke. Vuonna 2020 hänet valittiin Suomen Paralympiakomitean paraurheilun kunniagalleriaan. Grip on vammaluokitukseltaan LW 6/8, hänen vasen kätensä on halvaantunut polion seurauksena. == Arvokisamitalit == *Paralympialaiset: **Talvikisat: ***Geilo 1980: maastohiihdon lyhyellä matkalla kultaa, keskimatkalla kultaa, viestissä kultaa ***Innsbruck 1984: maastohiihdon keskimatkalla kultaa, pitkällä matkalla kultaa, viestissä kultaa ***Innsbruck 1988: ampumahiihdossa kultaa, maastohiihdon pitkällä matkalla hopeaa, viestissä hopeaa ***Tignes 1992: ampumahiihdossa kultaa, maastohiihdon pitkällä matkalla kultaa, lyhyellä matkalla hopeaa ***Lillehammer 1994: maastohiihdon lyhyellä matkalla kultaa, pitkällä matkalla hopeaa **Kesäkisat: ***New York 1984: yleisurheilun 800 metrillä kultaa, 1 500 metrillä kultaa *Pohjoismaisten hiihtolajien MM-kilpailut: **Le Diaplare 1982: maastohiihdon lyhyellä matkalla kultaa, pitkällä matkalla kultaa, viestissä kultaa **Falun 1986: maastohiihdon keskimatkalla kultaa, pitkällä matkalla kultaa, viestissä kultaa, ampumahiihdossa kultaa **Winter Park 1990: maastohiihdon lyhyellä matkalla kultaa, keskimatkalla kultaa, pitkällä matkalla kultaa, viestissä hopeaa *Pohjoismaisten hiihtolajien EM-kilpailut: **Norja 1989: maastohiihdon lyhyellä matkalla kultaa, pitkällä matkalla kultaa, ampumahiihdossa kultaa **Saksa 1993: maastohiihdon lyhyellä matkalla kultaa, pitkällä matkalla pronssia **Venäjä 1997: maastohiihdon lyhyellä matkalla pronssia, pitkällä matkalla pronssia == Katso myös == *Jouko Gripin patsas == Lähteet == *Jouko Grip International Paralympic Committeen tietokannassa ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla == * Paraurheilun kunniagalleria – Jouko Grip Suomen Paralympiakomitea Luokka:Suomalaiset paralympiavoittajat Luokka:Suomalaiset vammaisurheilijat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Reino Paukkonen

Reino Ensio Paukkonen (s. 20. syyskuuta 1945 Heinävesi) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hänen päämatkansa oli maraton. Paukkonen sijoittui Münchenin 1972 olympialaisten maratonjuoksussa 19:nneksi ja päätyi samalle sijalle Rooman EM-kisoissa 1974. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti vuonna 1975. Seuratasolla Paukkonen edusti Ruokolahden Rajua, Jyväskylän Kenttäurheilijoita, Heinäveden Hyrskettä, ja Lappeenrannan Urheilu-Miehiä. Maratonin Suomen mestaruuden hän voitti vuosina 1972 ja 1973. Vuoden 1972 maratonmestaruuden perusteella Paukkonen valittiin Münchenin 1972 olympialaisiin. Näin jäi mm. keväällä 1972 Bostonin maratonin voittanut Olavi Suomalainen rannalle olympialaisista Pekka Tiihosen ja Seppo Nikkarin ottaessa Paukkosen ohella maratonin olympiapaikan. Vuonna 1974 hän sai maratonilla SM- hopeaa. Maastojuoksussa hän voitti joukkuekilpailun Suomen mestaruuden vuonna 1973 ja henkilökohtaisen kilpailun SM-pronssia vuonna 1974. Omasta urastaan Paukkonen toteaa Urheilulehden artikkelissa:: Reino Paukkosen valmentajana toimi Mauri Jormakka. Hänen vaimonsa Irja Paukkonen (o.s. Pettinen) voitti useita Suomen mestaruuksia kestävyysjuoksuissa. Pariskunta harjoitteli yhdessä ja oli mm. kolme kuukautta Los Angelesissa amerikansuomalaisten kustantamalla leirillä. Sinä aikana hän voitti Culver Cityn maratonin ja puoliso-Irja oli toinen San Diegon maratonilla alittaen ensimmäisenä suomalaisnaisena kolme tuntia. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 5 000 metriä: 14.00,3 * 10 000 metriä: 28.39,6 * 25 000 metriä: 1.16.10,0 * 30 000 metriä: 1.34.05,0 (Suomen ennätys) * Maraton: 2.14.14,2 ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ara Abrahamian

Ara Abrahamian (s. 27. heinäkuuta 1975 Leninakan, Armenian SNT, Neuvostoliitto) on armenialaissyntyinen ruotsalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja kaksinkertainen maailmanmestari. Abrahamian aloitti painiuransa vuonna 1985. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan 1996 Budapestin EM-kisoissa hänen sijoituksensa oli 12:s. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa hän saavutti 76-kiloisten painoluokassa 2001 Istanbulin EM- kisoista, missä hän saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Venäjän Aleksei Mišinille. Saman vuoden syksyllä Patraksen MM-kisoissa hän voitti kultamitalin kukistettuaan loppuottelussa Mišinin. Vuodeksi 2002 Abrahamian vaihtoi painoluokkaa ylemmäs 84-kiloisiin. Seinäjoen EM-kisoissa hän saavutti hopeaa kärsittyään loppuottelussa tappion Turkin Hamza Yerlikayalle. Syksyllä Moskovan MM-kisoissa hän voitti uransa toisen maailmanmestaruuden. Loppuottelussa vastassa oli venäläinen Aleksandr Menšikov. Seuraavana vuonna Créteilin MM-kisoissa hän jäi hopealle hävittyään loppuottelussa Israelin Gotcha Tsitsiashvilille. 2004 Ateenan olympialaisista tuomisena oli myös hopeaa. Tällä kertaa loppuottelussa parempi oli Aleksei Mišin. 2006 MM- kisoissa hänen sijoituksensa oli kahdeksas ja 2007 MM-kisoissa viides. Tampereen EM-kisoista 2008 hän saavutti pronssia. Pekingissä 2008 Abrahamian voitti pronssiottelussa Ranskan Melonin Noumonvin, mutta Kansainvälinen olympiakomitea tuomitsi hänet menettämään pronssimitalinsa. Abrahamianin välieräottelu kultaa voittanutta yllättäjää Italian Andrea Minguzzia vastaan päättyi ruotsalaisten mielestä väärään tuomariratkaisuun. Ruotsin olympiakomitea teki asiasta protestinkin, mutta se ei mennyt läpi. Abrahamian uhkasi jäädä jopa pois pronssikamppailusta, mutta lähti kuitenkin otteluun. Palkintojenjaossa ruotsalainen protestoi poistumalla kesken tilaisuuden. Heti saatuaan mitalinsa Abrahamian kätteli voittajaa ja käveli pois pallilta. Hän pudotti mitalinsa molskille ja jätti sen siihen.Mtv3.fi Ruotsalaispainija paiskasi olympiapronssinsa molskiin KOK katsoi, että Abrahamianin käytös rikkoi olympiahenkeä ja syytti painijaa kunnioituksen puutteesta muita kilpailijoita kohtaan. Abrahamianilta pois otettua mitalia ei jaeta toiselle urheilijalle. Myöhemmin Abrahamian haki diskauksen perumista urheilun kansainvälisessä välitystuomioistuimessa (CAS). CAS hylkäsi ruotsalaisen vetoomuksen, eikä palauta hänelle mitalia. Tukholmalaista Spårvägen-seuraa edustavaa Abrahamiania on vuodesta 1999 lähtien valmentanut Ryszard Swierad. == Lähteet == * FILA:n tietokanta === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Ruotsalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Klubitus

Klubitus on suomalainen internetissä toimiva elektroniseen tanssimusiikkiin ja klubikulttuuriin keskittynyt portaali. Sivusto on perustettu syyskuussa 2000, jolloin sen nimi oli Klubbaajan opas... Helsinkiin, mutta vuoden 2001 vaihteessa sivuston nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa. == Toiminta == Klubitus tarjoaa pääasiassa elektronisen tanssimusiikin ystäville erilaista informaatiota ja palveluja, joihin kuuluvat muun muassa keskustelualue, blogit ja tapahtumajärjestäjille mahdollisuus ilmoittaa tulevista tapahtumista kaikkien nähtävillä olevaan kalenteriin. Palvelu ei edellytä rekisteröitymistä, mutta rekisteröimällä nimimerkin saa käyttöönsä lisäominaisuuksia, kuten musiikin tuottajien sekä DJ:den sivustolle lataamien kappaleiden sekä miksausten lataamisen ja keskustelualueelle kirjoittamisen sekä blogien käytön. Sivusto on saatavilla suomeksi ja englanniksi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Klubitus Luokka:Urheilu- ja vapaa- aikasivustot Luokka:Elektroninen tanssimusiikki
Portatiivi

Portatiivi, kantourut, portatiiviurut eli syliurut (, ja ) on puhallus- ja kosketinsoitin, joka oli käytössä erityisesti 1100-luvulta 1500-luvulle. == Toimintaperiaate == Portatiivissa on yhdestä kolmeen oktaavia huulipillejä. Ne eivät välttämättä kuitenkaan muodosta kromaattista asteikkoa. Pillit on joskus aseteltu riveihin tilan säästämiseksi. Portatiivin soittaja pitää instrumenttia polvellaan ja mahdollisesti paikoillaan olkahihnalla tai hihnalla, joka menee soittajan niskan takaa. Koskettimistoa, joka koostuu usein pyöreistä nappuloista, soitetaan tyypillisimmin oikealla kädellä vasemman käden pumpatessa soittimen takaseinässä olevaa kiilapaljetta. == Historia == Soitinta käytettiin erityisesti keskiajalta 1500-luvulle. Se on kuvattuna monissa 1300–1500-lukujen maalauksissa. Sitä käytettiin enimmäkseen maallisessa musiikissa. Soittimella soitettiin enimmäkseen yksiäänisiä melodioita, harvemmin pitkiä jatkuvia ääniä melodian taustalla. Portatiivia pidetään eräissä lähteissä yhtenä mahdollisena pohjaideana harmonikan kehittämiselle. Portatiiveja on alettu rakentaa uudelleen esimerkiksi keskiaikaista musiikkia soittavia kokoonpanoja varten. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * E. A. Bowles: "A preliminary checklist of fifteenth- century representations of organs in paintings and manuscript illuminations". Organ yearbook, xiii (1982). Sivut 5–30. * Hans Hickmann: Das Portativ. Kassel: Bärenreiter-Verlag, 1936. * Jean Perrot: L'orgue de ses origines hellenistiques à la fin du XIIIe siècle. Paris: A. et J. Picard, 1965. * Peter Williams: The organ in Western culture, 750–1250 (= Cambridge studies in medieval and Renaissance music). Cambridge; New York, NY: Cambridge University Press, 1993. ISBN 0-521-41843-7 (sidottu). ISBN 0-521-61707-3 (nidottu) * Peter Williams: "Portative". Grove music online . Luokka: Urut
Tanja Kari

Tanja Kari (o.s. Tervonen, s. 30. elokuuta 1971 Ii) on entinen suomalainen vammaisurheilija, joka voitti aktiiviurallaan yksitoista kultamitalia paralympialaisten maastohiihtokilpailuissa. Kari on vammaluokitukseltaan LW 6/8; hänen toinen kätensä on ollut syntymästä saakka surkastunut. Kari valittiin maailman parhaaksi vammaisurheilijaksi vuonna 1998 Athletes Tanja Kari - Finland (FIN) Profiili Paralympialaisten 2002 sivustolla Viitattu 21.3.2008. Suomen parhaaksi vammaisurheilijaksi hänet on valittu vuosina 1998 ja 2002 Vuoden Urheilija – rekisteröity valinta www.Urheilutoimittajat.fi Viitattu 21.3.2008. Kari kuuluu WADA:n urheilijakomiteaan Tanja Kari Wadan urheilijakomiteaan Suomen Paralympiakomitea 4.4.2005 Viitattu 21.3.2008 sekä Kansainvälisen paralympiakomitean urheilijakomiteaan.Tanja Kari IPC:n urheilijakomiteaan Turun Sanomat 17.3.2002 Viitattu 21.3.2008 == Arvokisamitalit == *Paralympialaiset: **Innsbruck 1988: pitkällä matkalla kultaa **Tignes 1992: lyhyellä matkalla kultaa, keskimatkalla kultaa **Lillehammer 1994: lyhyellä matkalla kultaa, keskimatkalla kultaa, pitkällä matkalla hopeaa **Nagano 1998: lyhyellä matkalla kultaa, keskimatkalla kultaa, pitkällä matkalla kultaa **Salt Lake City 2002: lyhyellä matkalla kultaa, keskimatkalla kultaa, pitkällä matkalla kultaa, viestissä pronssia *Pohjoismaisten hiihtolajien MM-kilpailut: **1990: kolme kultaa **1996: kolme kultaa **2000: lyhyellä matkalla kultaa, keskimatkalla kultaa, pitkällä matkalla kultaa, viestissä hopeaa *Pohjoismaisten hiihtolajien EM-kilpailut: **Neljä kultaa == Lähteet == *Profiili Paralympialaisten 2002 sivustolla === Viitteet === Luokka:Suomalaiset paralympiavoittajat Luokka:Suomalaiset vammaisurheilijat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tuirasta Ruijan rannoille

Tuirasta Ruijan rannoille on Oulun Tuiran kaupunginosassa Oulujoen suistossa Merikosken rantatöyräällä Koskitien ja Tervaporvarin siltojen risteyksessä sijaitseva julkinen ulkoveistos. Mitoiltaan 340 cm × 340 cm × 250 cm oleva valettu pronssiveistos on Ari Kochin veistämä kirjailija ja professori Samuli Paulaharjun muistomerkki. Aloitteen veistoshankkeen käynnistämiseksi teki Oulu-seura vuonna 1990. Alun perin muistomerkin paljastusajankohtaa kaavailtiin vuodeksi 1994, jolloin Paulaharjun kuolemasta oli kulunut 50 vuotta, mutta myöhemmin se siirrettiin vuoteen 1995, kun Paulaharjun syntymästä oli kulunut 120 vuotta. Teos paljastettiin Oulun päivien yhteydessä 2. syyskuuta 1995. Mieskuoro Huutajat esiintyi veistoksen julkistamistilaisuudessa. Veistoksen ilmiasu symboloi matkantekoa ja uteliaisuutta. Kohteensa lisäksi veistos kertoo tekijän mukaan myös tekoajasta, tekijästä ja ympäristöstä. Veistoksella ei ole jalustaa. ==Katso myös== * Inhimillisen kosketuksen ja teknologian vuorovaikutus ==Lähteet== * Oulun taidemuseo – Julkiset ulkoveistokset: Tuirasta Ruijan rannoille Luokka:Oulun patsaat ja veistokset Luokka:Tuira Luokka:Samuli Paulaharju
Ari Koch

Ari Ensio Koch (s. 20. kesäkuuta 1956 Keminmaa) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän opiskeli Limingan taidekoulussa vuosina 1977–1978, Oriveden Opiston kuvataidelinjalla 1978–1979 ja Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1979–1982. Hän debytoi taiteilijana Oulussa vuonna 1980. Koch teki 1980-luvulla pronssiveistoksia, ja tuolloin hänen teostensa muotokieltä luonnehti geometrisuus ja kantikkuus, mutta hän vaihtoi materiaalin 1990-luvulla puuhun, minkä seurauksena muotokieli pehmeni. Kochin usein vähäeleisten teosten aiheet liittyvät usein luonnossa liikkumisesta saatuihin elämyksiin, kalastukseen ja vaeltamiseen. Hänen teoksiaan on pidetty myös runollisina. Koch korostaa tunnemuistin ensisijaisuutta suhteessa näkömuistiin. Eräs tunnetuista Oulun maamerkeistä on Kochin veistämä Samuli Paulaharjun muistomerkki Tuirasta Ruijan rannoille. Koch työskentee Limingassa. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2019. == Julkiset veistokset == *Elämän langat, Kempeleen koulukeskus, 1982 *Inhimillisen kosketuksen ja teknologian vuorovaikutus, pronssiveistos, Oulun ammattikorkeakoulu, 1987 *Meren merkit, pronssiveistos, Kellon maannousun muistomerkki, Haukipudas, 1989 *Karhi, pronssiveistos, Haapajärvi, 1990 *Tuirasta Ruijan rannoille, pronssiveistos, Samuli Paulaharjun muistomerkki, Tuira, Oulu, 1995 *Pakkassavu, puuveistos, Oulun Yliopiston arkkitehtuurin osaston lisärakennus A-paja, Aleksanterinkatu 6, Oulu, 2003 Tiedosto:Inhimillisen kosketuksen ja teknologian vuorovaikutus by Ari Koch 1987 Oulu 1.JPG|Inhimillisen kosketuksen ja teknologian vuorovaikutus, 1987, Oulu. Tiedosto:Ari Koch Meren merkit 1989.JPG|Meren merkit, Oulu, 1989. Tiedosto:Karhi-patsas by Ari Koch 1990 Haapajärvi.JPG|Karhi-patsas, 1990, Haapajärvi. Tiedosto:Tuirasta Ruijan Rannoille Ari Koch.JPG|Tuirasta Ruijan rannoille, 1995, Oulu. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Reijo Rinnekangas: Pohjoista valoa, Pohjoinen, 1990 *Puusta käsin = Wood men, (toim. Elina Vieru), Oulun taidemuseon julkaisuja 38, 2000 ==Aiheesta muualla== * *Oulun taidemuseo – Julkiset ulkoveistokset: Inhimillisen kosketuksen ja teknologian vuorovaikutus *Oulun taidemuseo – Julkiset ulkoveistokset: Tuirasta Ruijan rannoille Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John Pratt

thumb|John Pratt John Jeffreys Pratt, 2. jaarli ja 1. markiisi Camden KG PC (11. helmikuuta 1759 – 8. lokakuuta 1840) oli brittiläinen poliitikko. Hän syntyi ensimmäisen jaarli Charles Prattin ainoana poikana. Pratt opiskeli Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa. Hän istui vuosina 1780–1794 parlamentin jäsenenä Bathista. Pratt oli muun muassa sota- ja siirtomaaministerinä vuosina 1804–1805. Hän toimi lisäksi Lord President of the Councilina useita vuosia, Irlannin lordiluutnanttina 1790-luvulla, Kentin lordiluutnanttina vuodesta 1808 kuolemaansa ja Teller of the Exchequerina vuoteen 1834. Toinen markiisi oli hänen ainoa poikansa George Pratt. Luokka:Brittiläiset poliitikot Luokka:Cambridgen yliopiston kanslerit Luokka:Brittiläiset markiisit Luokka:Vuonna 1759 syntyneet Luokka:Vuonna 1840 kuolleet
Erja Jokinen

Erja Jokinen (s. 5. helmikuuta 1979) on suomalainen hiihtosuunnistaja. Hiihtosuunnistuksessa hän on edustanut keuruulaista Haapamäen Urheilijoita ja hiihdossa ja suunnistuksessa Keuruun Kisailijoita sekä suunnistuksessa myös Asikkalan Raikasta. Nykyään hän on opettaja. Jokisella on hiihtosuunnistuksen MM-kisoista 9 mitalia joista yksi kultaa, kuusi hopeaa ja kaksi pronssia. ==Saavutuksia== ===Hiihtosuunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut=== ;2002 Borovets, Bulgaria * Normaalimatka hopeaa * Pikamatka hopeaa * Sprintti hopeaa * Viesti pronssia ;2004 Östersund Ruotsi * Viesti kultaa ;2005 Levi * Keskimatka hopeaa * Sprintti hopeaa * Viesti pronssia ; 2007 Moskova * Viesti hopeaa == Lähteet == Luokka:Suomalaiset hiihtosuunnistajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
George Pratt

George Charles Pratt (2. toukokuuta 1799 – 6. elokuuta 1866) oli brittiläinen poliitikko ja Camdenin toinen markiisi. Hänen isänsä oli Camdenin ensimmäinen markiisi John Pratt. Pratt istui Toryjen edustajana maansa parlamentissa vuosina 1821–1830 ja 1831–1832. Hän oli Sukkanauharitarikunnan jäsen vuodesta 1846 ja Brecknockshiren lordiluutnantti vuodesta 1865. Pratt avioitui 27. elokuuta 1835 Harriet Murrayn kanssa. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1799 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet