EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Painin Bundesliiga

Painin Bundesliiga (saks. Ringer-Bundesliga) on Saksassa järjestettävä painin mestaruussarja. Bundesliigaa on painittu 1960-luvulta lähtien. Liigassa kilpaillaan joukkueittain. Bundesliigassa kilpaillaan varsinaisessa 1. Bundesliigassa, 2. Bundesliigassa sekä kaaderisarjan liigoissa. ==Bundesliigan mestarit== Vuosi Mestari 2. sija Pisteet 1963 Einigkeit Aschaffenburg-Damm ESV Sportfreunde Neuaubing 1964 Einigkeit Aschaffenburg-Damm ASV Heros Dortmund 1965 ESV Sportfreunde Neuaubing Einigkeit Aschaffenburg-Damm 1966 KSV Köllerbach ASV Heros Dortmund 9-9 ja 12-9 1967 VfK Schifferstadt KSV Köllerbach 1968 KSV Köllerbach KSV Witten 07 7-9 ja 10-8 1969 VfK Schifferstadt KSV Witten 07 9-9 ja 4-13 1970 KSV Witten 07 VfK Schifferstadt 9-8 ja 10-10 1971 VfK Schifferstadt KSV Witten 07 17-7 ja 15-9 1972 KSV Köllerbach VfK Schifferstadt 26-14 ja 21,5-18,5 1973 ASV Mainz 1888 KSV Witten 07 25,5-14,6 ja 13-23 1974 KSV Witten 07 ASV Bauknecht Schorndorf 21-17 ja 18,5-18,5 1975 ASV Bauknecht Schorndorf ASV Mainz 1888 21-15 ja 22-14 1976 VfK Schifferstadt KSV Germania Aalen 1977 ASV Mainz 1888 VfK Schifferstadt 18-24 ja 26-19 1978 KSV Witten 07 VfK Schifferstadt 22-14 ja 19,5-24,5 1979 KSV Germania Aalen KSV Witten 07 20-20 ja 22-18 1980 KSV Witten 07 AV Reilingen 23,5-14,5 ja 23-17 1981 KSV Witten 07 KSV Germania Aalen 22,5-17,5 ja 25-15 1982 AV Reilingen KSV Witten 07 18-20 ja 23-16 1983 KSV Witten 07 VfK Schifferstadt 24,5-14 ja 20,5-16 1984 KSV Germania Aalen VfK Schifferstadt 1985 KSV Wiesental KSV Germania Aalen 19,5-17 ja 19-19 1986 KSV Witten 07 VfK Schifferstadt 22,5-13,5 ja 17,5-19,5 1987 AC Bavaria Goldbach VfK Schifferstadt 1988 VfK Schifferstadt AC Bavaria Goldbach 1989 AC Bavaria Goldbach KSV Wiesental 1990 VfK Schifferstadt AC Bavaria Goldbach 1991 AC Bavaria Goldbach RWG Mömbris-Königshofen 1992 AC Bavaria Goldbach VfK Schifferstadt 1993 AC Bavaria Goldbach VfK Schifferstadt 1994 AC Bavaria Goldbach RWG Mömbris-Königshofen 1995 AC Bavaria Goldbach VfK Schifferstadt 1996 AC Bavaria Goldbach VfK Schifferstadt 1997 KSV Germania Aalen AC Bavaria Goldbach 1998 KSV Germania Aalen AC Bavaria Goldbach 1999 KSV Germania Aalen KSV Witten 07 2000 KSV Germania Aalen KSV Köllerbach 17-9 ja 13,5-8,5 2001 KSV Germania Aalen VfK Schifferstadt 10-14,5 ja 14-9 2002 KSV Germania Aalen VfK Schifferstadt 13-9 ja 12-8 2003 VfK Schifferstadt KSV Germania Aalen 16,5-6 ja 12-10 2004 VfK Schifferstadt KSV Germania Aalen 13-14,5 ja 17,5-6 2005 1. Luckenwalder SC SV Siegfried Hallbergmoos 22-13 ja 30-5 2006 KSV Köllerbach 1. Luckenwalder SC 23-13 ja 21-18 Bundesliiga
Veden ravinteet

Veden ravintoaineet vaikuttavat veden elämään ja kasvillisuuteen. Ravinteet ovat niin olennainen osa vesien elämää, että Suomessa sitä käytetään yhtenä veden luokitteluperusteena. Suomen vesistöt voidaan luokitella runsasravinteisiin eli sekä kasvi- että eläinlajistoltaan laajoihin, tai päinvastaisiin, eli vähäravinteisiin järviin ja lampiin. Runsasravinteiset järvet saattavat olla levän samentamia, ruskean ja likaisen värisiä, mutta kaikesta huolimatta yhtä puhtaita, kuin muukin vesi. Luonnostaan runsasravinteisilla järvillä on kalkkiperäinen tai savinen pohja, sillä niistä liukenee veteen enemmän ravinteita kuin soraisesta tai hiekkaisesta maaperästä. Liejupohjakin on runsasravinteiselle vesistölle suosiollinen. Suomen järvistä ja lammista vain noin 10 % on runsasravinteisia, mutta yli 60 % vähäravinteisia. Vähäravinteiset vedet ovat kirkkaan ja puhtaan näköisiä, mutta karuja. Joskus suurimpien järvien luokittelu on vaikeaa, sillä ravinteiden määrä saattaa vaihdella eri kohdissa järveä. Veden kirkkaus ei aina liity ravinteiden määrään. Harju- ja hiekka-alueiden vedet ovat kirkkaita ja karuja. Jos järven valuma-alueilla on esimerkiksi suo, sieltä valuu veteen suoturpeen samentamia humusvesiä, jotka pian muuttavat koko järven veden ruskeaksi. Näin ruskeavetiset ja sameat järvetkin voivat olla varsin vähäravinteisia ja väristään huolimatta puhtaita. == Katso myös == * Rehevöityminen * Hypertrofinen järvi Luokka:Vesi
Riccardo Freda

Riccardo Freda (24. helmikuuta 1909 Aleksandria, Egypti – 21. joulukuuta 1999 Pariisi) oli italialainen elokuvaohjaaja. Kuvanveistäjänä ja taidekriitikkona toiminut Freda aloitti elokuvauransa tuotannon järjestelijänä. Vuodesta 1937 lähtien hän työskenteli muun muassa Gennaro Righellin, Giacomo Gentilomon ja Raffaello Matarazzon elokuvien käsikirjoittajana. Fredan ensimmäinen ohjaustyö oli Don Cesare di Bazan vuonna 1942. Sen jälkeen hän teki lukuisia suosittuja viihde-elokuvia. Vuonna 1956 Freda ohjasi Italian ensimmäisen kauhuelokuvan I vampiri. Sitä seurasivat muun muassa taiteilijanimellä Robert Hampton tehdyt kauhuelokuvat Caltiki, il mostro immortale (1959), L'orribile segreto del dr. Hichcock (1962) ja Lo spettro (1963). Freda teki usein joukkokohtauksia muille ohjaajille ja hän työskenteli myös Ranskassa. Hänen viimeinen elokuvansa oli Murder Obsession vuonna 1980. Freda oli naimisissa kuolemaansa saakka näyttelijä Gianna Maria Canalen kanssa. ==Elokuvia== * L’avventuriera del piano di sopra, 1941 (käsikirjoittaja ja leikkaaja) * Nel segno di Roma, 1959 * Agi Murad, il diavolo bianco, 1959 * I giganti della Tessaglia, 1960 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * ==Kirjallisuutta== *Curti, Roberto: Riccardo Freda : The Life and Works of a Born Filmmaker. McFarland & Company, 2017. ISBN 978-1-4766-6970-0. Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
M/S Gerd

M/S Gerd eli M/S Färja 62/342 on Ruotsin tielaitoksen lauttaosaston omistuksessa oleva kaapelilossi. Lossi rakennettiin Uudenkaupungin Työveneen telakalla Uudessakaupungissa vuonna 2004. Gerd liikennöi Kornhallsledenissä, eteläisessä Ruotsissa. Aluksen matkustajakapasiteetti on 198. Gerdin sisaralus on M/S Tora (Färja 62/344). == Käyttöhistoria == 17\. kesäkuuta 2004 alus laskettiin vesille. Elokuussa 2004 se hinattiin Uudestakaupungista Lysekiliin, Ruotsiin, Fridhems Varv -nimiselle telakalle, jossa sitä korjattiin. Tämän jälkeen alus luovutettiin Ruotsin tielaitoksen lauttaosaston omistukseen. Kotisatamaksi tuli Vaxholm. 28. lokakuuta lossi aloitti liikennöinnin linjalla Kornhall–Gunneby. 16. maaliskuuta 2005 Maria Spetz kastoi aluksen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – Färja 62/342 Gerd *Vägverket Färjerederiet: Gerd Gerd
Hurja joukko

Hurja joukko () on Sam Peckinpahin ohjaama lännenelokuva vuodelta 1969. Se kertoo viimeistä keikkaansa tekevistä ikääntyneistä rikollisista. Peckinpahin päätyön Hurjan joukon sanotaan uudistaneen elokuvan väkivallan estetiikan. Jo sitä ennen oli siirrytty uudelle tasolle Psykossa, italowesterneissa ja Bonnie ja Clydessa. Mutta Hurja joukko oli aivan muuta, sellaista väkivaltaa, mitä ei ollut ennen nähty. Se oli vuosien ajan elokuvahistorian väkivaltaisin elokuva, mutta ei ruumiiden määrän vuoksi vaan Peckinpahin omintakeisen tyylin vuoksi. Hänen tyyliinsä perustuu sen jälkeinen elokuvan laji, joka nostaa väkivallan jalustalle, mutta joka ei elokuvallisesti pääse Peckinpahin tasolle. Vaikka elokuva muistetaan väkivallasta, siinä Peckinpah myös pohtii, mitä muuttuva Villi länsi teki lainsuojattomille.Matti Rämö, Peckinpah ja väkivallan taide. Helsingin Sanomat, 28.2.2010 s. D 9 Pertti Avola kirjoittaa, että 1960-luvun lännenelokuvan hienoin saavutus Hurja joukko oli mullistava elokuva, sillä siinä ohjaaja hylkäsi lännenelokuvan konventiot ja ihanteet.Avola s. 56 Se on harvoja merkittäviä amerikkalaiswesterneitä, joissa näkyy italowesternin vaikutus, vaikka tusinawesterneissä vaikutus esimerkiksi väkivallan kuvauksessa oli huomattava.Avola s. 165 Hurjan joukon lainsuojattomien viimeinen taistelukenttä oli Meksiko. Meksikolla oli ohjaajalle erityinen merkitys, Avolan mukaan se oli hänelle pikemminkin filosofinen tila kuin maa. Se edusti Peckinpahin elokuvissa päähenkilöille vapautta, mutta ei kuitenkaan vapautta amerikkalaisittain ymmärrettynä, eikä sen vapaus siten tyydyttänyt näitä. Se oli myös arvaamatonta vapautta, ja siksi kuolema oli aina lähellä. Meksiko oli sankarien machoiluareena, joka oli Peckinpahin romanttisen holhoavassa otteessa kuitenkin toissijaisessa asemassa ja Amerikan Villin lännen jatke.Avola s. 134–136 Hurja joukko ei ole varsinainen lännenelokuva sikäli, että se ei sijoitu yleisen määritelmän mukaiseen Villiin länteen ajallisesti eikä maantieteellisesti, vaan vuoden 1913 Meksikoon. Elokuva entistettiin vuonna 1994 alkuperäiseen asuunsa, josta on myös tehty teräväpiirto-Blu-ray. ==Palkinnot ja tunnustukset== Elokuva on saanut kaksi palkintoa, yhdysvaltalaisten äänialan työntekijöiden Golden Reel Awardin (1970) ja kuvaaja Lucien Ballard sai elokuvakriitikkojen NSFC Awardin (1970) parhaasta kuvauksesta. Se oli vuonna 1970 Oscar-ehdokkaana parhaasta musiikista ja parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta. Hurja joukko on valittu merkittävänä elokuvana säilytettäväksi Yhdysvaltain Kongressin kirjaston Kansalliseen elokuvarekisteriin. == Näyttelijät == == Lähteet == * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * *Jari Mustonen, Kunniakas kuolema: The Wild Bunch (1969) (elitisti.net) Luokka:Vuoden 1969 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Sam Peckinpahin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset lännenelokuvat Luokka:Warner Brosin elokuvat
Salsa20

Salsa20 on Daniel Bernsteinin kehittämä jonosalain, joka perustuu Bernsteinin kehittämään näennäissatunnaislukugeneraattoriin. Salsa20 alustetaan 256-bittisellä avaimella, 64-bittisellä nonssilla (kertakäyttöluvulla) ja 64-bittisellä luvulla, joka ilmaisee sijainnin jonossa. Näiden perusteella Salsa20 luo tilansa, joka koostuu kuudestatoista 32-bittisestä luvusta (yhteensä 512 bittiä). Algoritmi luo tilansa perusteella näennäisesti satunnaista bittijonoa, joka yhdistetään salattavaan tietoon XOR-operaatiolla. Salsa20:n sisäinen toteutus käyttää operaatioita, jotka voidaan toteuttaa nopeasti nykysuorittimilla. Operaatiot ovat myös vakioaikaisia, mikä suojaa ajoitukseen perustuvilta sivukanavahyökkäyksiltä. Bernstein on julkaissut algoritmista eri arkkitehtuureille optimoituja julkisesti käytettäviä eli public domain -toteutuksia. Salsa20 valittiin vuonna 2008 eSTREAM-projektin lopulliseen portfolioon ohjelmallisia toteutuksia varten. Bernstein on kehittänyt Salsa20:stä myös hieman muunnellun version nimeltään ChaCha tai ChaCha20. ==Kryptoanalyysi== Salsa20 on toistaiseksi murtamaton. Paras tunnettu hyökkäys murtaa 8 kierrosta 20:stä. Vuonna 2005 Paul Crowley julkaisi hyökkäyksen, joka kykenee murtamaan 5 kierrosta Salsa20:n 20:stä 2165:llä operaatiollaPaul Crowley, Truncated differential cryptanalysis of five rounds of Salsa20 ja voitti Bernsteinin "mielenkiintoisimmalle Salsa20-kryptanalyysille" luvatun tuhannen dollarin palkinnon. Vuonna 2006 Fischer, Meier, Berbain, Biasse ja Robshaw julkaisivat 2177 operaatiota vaativan hyökkäyksen Salsa20:n kuudelle ensimmäiselle kierrokselleSimon Fischer, Willi Meier, Côme Berbain, Jean-Francois Biasse, Matt Robshaw, Non- Randomness in eSTREAM Candidates Salsa20 and TSC-4, Indocrypt 2006. Vuonna 2007 Tsunoo, Saito, Kubo, Suzaki ja Nakashima julkaisivat 2255 operaatiota vaativan hyökkäyksen 8:lle Salsa20:n kierrokselle, joskin käytännössä hyökkäys on hitaampi kuin kaikkien avaimien läpikäyminen.Yukiyasu Tsunoo, Teruo Saito, Hiroyasu Kubo, Tomoyasu Suzaki and Hiroki Nakashima, Differential Cryptanalysis of Salsa20/8 Samana vuonna Aumasson, Fischer, Khazaei, Meier ja Rechberger julkaisivat 2251 operaatiota vaativan hyökkäyksen 8:lle Salsa20:n kierrokselle.Jean-Philippe Aumasson, Simon Fischer, Shahram Khazaei, Willi Meier, and Christian Rechberger, New Features of Latin Dances: Analysis of Salsa, Chacha and Rumba ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Salsa20:n virallinen sivu * Spesifikaatio (PDF) * Salsa20/8 ja Salsa20/12 (PDF) * eSTREAMin sivu Salsa20:sta Luokka:Salausalgoritmit
Kjersti Tysse Plätzer

Kjersti Tysse Plätzer (o.s. Tysse, s. 18. tammikuuta 1972 Søfteland, Norja) on norjalainen kilpakävelijä. Kjersti Tysse Plätzer saavutti 20 kilometrin kävelyssä hopeaa vuonna 2000 Sydneyn olympialaisissa. Vuonna 2004 Ateenan olympialaisissa hän sijoittui kahdenneksitoista. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 ja Osakan MM-kilpailuissa 2007 Tysse Plätzer sijoittui neljänneksi. Takaisin mitalikantaan hän pääsi Pekingissä 2008, kun hän voitti olympiahopeaa häviten voittajalle Olga Kaniskinalle noin puoli minuuttia. Kjersti Tysse Plätzer on 173 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviurallaan 55 kilogrammaa. Myös hänen veljensä Erik Tysse on kilpakävelijä. Tysse Plätzer lopetti uransa syyskuussa 2009. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 3 000 metrin kävely: 12.00,53 (2009) * 5 000 metrin kävely: 20.37,83 (2001) * 10 000 metrin kävely: 43.21,1 (2000) * 10 kilometrin kävely: 41.16 (2002) * 20 kilometrin kävely: 1.27.07 (2008) ==Lähteet== * Kjersti Tysse Plätzerin kotisivut * ===Viitteet=== Luokka:Norjalaiset kävelijät Luokka:Norjalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saunakulttuuri

Saunakulttuuri tarkoittaa saunaan liittyvää kulttuuria, esimerkiksi saunomistapoja, kansanperinnettä ja saunomisen historiaa. Saunakulttuurin perustana ovat saunan käyttötapa ja käyttötiheys, käytöstavat saunassa, terveys ja perinteet sekä siitä lähtevä perinteellinen kulttuuritunne. Siihen kuuluu tilan erilainen hyötykäyttö, terveys, parantaminen ja taikauskoperusteinen saunominen, erilaiset rituaalit, joista kansanperinteitä on syntynyt. Saunoissa alkukäsiteltiin ruokia, pellon tuotteita, pestiin pyykkiä ja hoidettiin pesemisen lisäksi terveyttä eri keinoin (esim. kupattiin ja vihdottiin). Siitä saunakulttuuri on nykyaikaistumisen myötä muuttunut vain löyly- ja kuivahuoneeksi. Perinteinen sauna on eroaa monin tavoin nykyaikaisesta. Entisajan maa- ja savusaunoja on enää erittäin harvoin käytössä. Tärkeimmät terveydelliset saunakulttuuriperinteet, kuin vihtominen ja vaihtokylvyt ovat säilyneet nykyaikaan. Käytöstavoista saunassa myös hiljentyminen, sosiaalinen huomioonottava kanssakäyminen ja mielen vapautuminen ovat säilytettyjä, tärkeitä saunakulttuuriosia nykypäivänä. *
Dada-Filmi

Dada-Filmi Oy oli suomalainen elokuvatuotantoyhtiö. Sen tuottamista pitkistä elokuvista yksi tunnetuimpia on Markku Pölösen ohjaama Kivenpyörittäjän kylä. Yhtiö perustettiin Helsingissä vuonna 1991. Sen toiminta lakkasi vuonna 2012. ==Dada-Filmin pitkät elokuvat== * Pilkkuja ja pikkuhousuja (1992) * Onnen maa (1993) * Kivenpyörittäjän kylä (1995) * Sokkotanssi (1999) * Haaveiden kehä (2002) Lähde ==Lähteet== Luokka:Entiset suomalaiset elokuvayhtiöt
CIA (täsmennyssivu)

CIA voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * CIA, Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu * Confédération Internationale des Accordéonistes (CIA), Kansainvälinen Harmonikkaliitto * CIA-malli, tietoturvan kolmea osatekijää - luottamuksellisuus, eheys ja saatavuus (). * CIA, Culinary Institute of America, Amerikan kulinaarinen instituutti
Lilli Schwarzkopf

Lilli Schwarzkopf (s. 28. elokuuta 1983) on saksalainen seitsenottelija. Schwarzkopf sijoittui 2002 Kingstonin nuorten MM-kisoissa seitsenottelussa viidenneksi tuloksella 5597. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti lajin Saksan- mestaruuden ja Helsingin MM-kisoissa 2005 hän sijoittui kolmanneksitoista tuloksella 5993. Seuraavana vuonna Göteborgin EM-kisoissa hän voitti EM- pronssia ennätystuloksellaan 6420.http://www.goteborg.com/22605.epibrw , s. 99 Vuonna 2007 hän voitti Saksan sisäratojen mestaruuden viisiottelussa. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Osakan MM-kisoissa seitsenottelussa viidenneksi pistein 6439. Seuraavana vuonna hän uusi Saksan sisäratojen mestaruutensa ja sijoittui kahdeksanneksi Pekingin olympialaisissa pistein 6379. Berliinin MM-kisoissa 2009 hän keskeytti, mutta Daegun MM-kisoissa 2011 hän oli kuudes pistein 6321. Lontoon olympialaisissa 2012 Schwarzkopf voitti olympiahopeaa pistein 6649. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui viidenneksi. ==Henkilökohtaiset ennätykset== :Lähde: IAAF ;Ulkoradat * 200 metrin juoksu: 24,72 (2011) * 800 metrin juoksu: 2.09,63 (2006) * 100 metrin aitajuoksu: 13,26 (2012) * Korkeushyppy: 185 (2014) * Pituushyppy: 634 (2007) * Kuulantyöntö: 15,06 (2015) * Keihäänheitto: 55,25 (2009) * Seitsenottelu: 6649 (2012) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Natalija Dobrynska

Natalija Volodymyrivna Dobrynska (, s. 29. toukokuuta 1982 Brovary, Neuvostoliitto) on ukrainalainen seitsenottelija. Dobrynska karsiutui 1999 Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa kuulantyönnössä tuloksella 12,41. Seuraavana vuonna hän voitti Ukrainan nuorten mestaruuden seitsenottelussa. Vuonna 2003 hän voitti Ukrainan sisäratojen mestaruuden viisiottelussa ja sijoittui Universiadeissa seitsenottelussa kahdenneksitoista tuloksella 5553. Seuraavana vuonna hän voitti maansa sisäratojen mestaruuden viisiottelussa ja MM-hopeaa Budapestin sisäratojen MM-kisoissa samassa lajissa pistein 4727. Ateenan olympialaisissa hän oli seitsenottelussa kahdeksas tuloksella 6255. 2005 hän voitti jälleen Ukrainan sisäratojen mestaruuden viisiottelussa sekä pronssia sisäratojen EM-kisoista. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Helsingin MM-kisoissa seitsenottelussa yhdeksänneksi. Dobrynska sijoittui Göteborgin EM-kisoissa 2006 seitsenottelussa kuudenneksi tuloksella 6356.http://www.goteborg.com/22605.epibrw , s. 99 Seuraavana vuonna hän voitti Ukrainan sisäratojen mestaruuden viisiottelussa. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa viisiottelussa viidenneksi tuloksella 4739 ja Osakan MM-kisoissa seitsenottelussa kahdeksanneksi. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän oli viisiottelussa neljäs. Dobrynska oli Pekingin olympialaisten seitsenottelun kultamitalisti tehtyään ennätyksensä 6733 pistettä. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui samassa lajissa neljänneksi, mutta karsiutui pituushypyn loppukilpailusta. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän sai viisiottelussa hopeaa ennätyspisteillään 4851. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui toiseksi ennätyksellään 6778.Barcelona 2010 – Seitsenottelun tulokset European Athletics Seuraavan vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän oli viides tuloksella 6539. Sisäratojen MM-kilpailuissa Istanbulissa 2012 Dobrynska voitti viisiottelun kultaa uudella maailmanennätyksellä 5 013 pistettä. Hän paransi Irina Belovan hallussa ollutta ennätystä 22 pisteellä ja hänestä tuli ensimmäinen 5 000 pisteen ylittäjä. Dobrynskan maailmanennätyksen rikkoi Nafissatou Thiam maaliskuussa 2023. Dobrynska lopetti uransa syksyllä 2013. Vuosina 2010–2015 Dobrynska istui Vinnytsjan alueen aluevaltuustossa Alueiden puolueen edustajana. Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa hän pyrki Ukrainan parlamenttiin Verh’ovna Radaan saman puolueen ehdokkaana Vinnytsjan alueen 11. vaalipiiristä, muttei tullut valituksi. ==Henkilökohtaiset ennätykset== :Lähde: IAAF ;Ulkoradat * 200 metrin juoksu: 24,23 (2010) * 800 metrin juoksu: 2.11,34 (2011) * 100 metrin aitajuoksu: 13,43 (2011) * Korkeushyppy: 186 (2006, 2009, 2010) * Pituushyppy: 663 (2008) * Kuulantyöntö: 17,29 (2008) * Keihäänheitto: 49,25 (2010) * Seitsenottelu: 6778 (2010) ;Sisäradat * 800 metriä: 2.11,15 (2012) * 60 metrin aitajuoksu: 8,33 (2010) * Korkeushyppy: 185 (2007) * Pituushyppy: 657 (2012) * Kuulantyöntö: 17,18 (2008) * Viisiottelu 5013 (2012) ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Ukrainalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Patukkaooppera

Patukkaooppera on vuonna 2007 Tampereen Työväen Teatterissa ensi-iltansa saanut musikaali, jonka on käsikirjoittanut Sirkku Peltola ja musiikin on säveltänyt Iiro Rantala Heikki Salon teksteihin. Musikaalin tapahtumat sijoittuvat myslikokojyvä­välipala­patukoita valmistavan patukkatehtaan eineskeittiöön jossain päin Suomea. Musikaalin päähenkilö on Ansa Vallittu, joka on yksi työntekijöistä patukkatehtaalla. Hän on tyytyväinen työhönsä, vaikka hän kärsii rakkauden puutteesta ja lapsettomuudesta jota lievittävät työpaikan ihmissuhteet. Tehtaalle saapuu konsultti Erkki Ranto, johon Ansa rakastuu ja muuttuu aivan kuin toiseksi ihmiseksi konsultin vaikutuksesta. Sirkku Peltolan ohjaama musikaali on yhteiskunnallinen musikaali, joka ottaa kantaa yhteiskuntaan ja kovaan markkinatalouteen. Patukkaoopperan musiikin tyylit vaihtelevat rockin, klassisen musiikin, latinorytmien, tangon ja popin välillä. Musikaalin musiikkia olivat soittamassa Iiro Rantala, Lenni-Kalle Taipale ja Arto Piispanen. == Roolit == Lähde: Muissa rooleissa ovat muun muassa Maria Aro, Mika Honkanen, Petra Karjalainen, Eriikka Väliahde, Leena Rousti, Soili Markkanen, Antti Seppä, Juhani Niemelä, Pablo Seppä, Matti Pussinen, Harri Rantanen, Tuire Salenius, Jari Ahola, Janne Kallioniemi, Jari Leppänen ja Juhana Suninen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset musikaalit
Saola

Saola (Pseudoryx nghetinhensis) on kaakkoisaasialainen nautaeläinlaji, joka on tunnettu vasta vuodesta 1992. Se on sukunsa ainoa laji. Saoloja arvellaan olevan jäljellä alle 250 yksilöä, ja laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. == Lajin löytyminen == Suuresta koostaan huolimatta saola oli tieteelle tuntematon laji toukokuuhun 1992 asti. Vietnamissa työskennelleet WWF:n ja Vietnamin metsäministeriön tutkijat löysivät tuolloin Vu Quangin luonnonsuojelualueelta tuntemattoman nautalajin kuolleita yksilöitä. Se poikkesi rakenteeltaan huomattavasti muista nautalajeista, joten se luokiteltiin omaan sukuunsa. Myöhemmin metsästä saatiin elävänä kiinni nuori naarasyksilö. Alueen asukkaat ovat kertoneet metsästäneensä saoloita ravinnokseen. Niitä on jäänyt myös muille saaliseläimille, kuten villisioille ja piikkisioille, asetettuihin ansoihin.Vietnam koettaa suitsia laitonta eläinkauppaa Maailma.net 29.3.2004 Samalta alueelta kuin saola löydettiin vuonna 1994 toinenkin tieteelle uusi nisäkäslaji, jättimuntjakki (Muntiacus vuquangensis). Saola onnistuttiin kuvaamaan jälleen syyskuussa 2013, kun se oli nähty edellisen kerran 1998, ja WWF:n mukaan on toiveita, että laji voisi elpyä. Lajin koosta ei edelleenkään ole tietoa, vaan arviot vaihtelevat muutamista kymmenistä satoihin.Katriina Töyrylä: Vietnamissa kuvattiin harvinainen saola. Yle, uutiset 13.11.2013 == Koko ja ulkonäkö == Saola muistuttaa ulkonäöltään hieman arabiankeihäsantilooppia, vaikka ei olekaan sille läheistä sukua. Saola kasvaa säkäkorkeudeltaan noin 80 cm korkeaksi, 150 cm pitkäksi ja voi painaa sata kiloa. Sen turkki on tummanruskea, päässä ja nilkoissa on selvärajaisia valkeita kuvioita.Saola factsheet Ultimate ungulate Kummallakin sukupuolella on suorat, teräväkärkiset ja jopa puoli metriä pitkät sarvet.Saola WWF Suomi == Levinneisyys ja elinympäristö == Saoloita elää vain Laosin ja Vietnamin rajamailla Annamiittivuorilla eli Phou Luangin vuoriketjun rinteillä 400–1 000 metrin korkeudessa. Se viihtyy pienten vuoristopurojen varsilla, joilla kasvaa ainavihantaa kasvillisuutta. == Elintavat == Saola on yleensä yksineläjä. Tosin naaraat liikkuvat yhdessä poikastensa kanssa. Poikasia syntyy huhti–kesäkuussa yleensä yksi kerrallaan, noin kahdeksan kuukautta kestävän tiineyden päätteeksi. == Ravinto == Saolat syövät lehtiä ikivihreistä kasveista, lähinnä pensaista ja pienistä lehtipuista, kuten viikunoista. Saolojen on huomattu pitävän erityisesti sellaisista kasveista, joissa on runsaasti valkoista mahlaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ARKive: kuvia ja videoita saolasta Luokka:Nautaeläimet Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät Luokka:Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Joonas Brandt

Joonas Brandt (s. 25. lokakuuta 1977 Espoo) on suomalainen valokuvaaja ja kuvajournalisti. Hän on työskennellyt vuosina 2001–2005 freelancerina ja vuodesta 2005 A-lehtien kuvatoimituksessa. Nykyään Brandt toimii jälleen freelancerina. Kuukauden kuvaaja, Suomen lehtikuvaajat. Viitattu 28.10.2007. (Archive.org) Hän on kuulunut Suomen Lehtikuvaajat ry:n hallitukseen,Hallitus Suomen lehtikuvaajat. Viitattu 28.10.2007. Brandt on myös suomalaisen kuvajournalismiin ja dokumenttikuvaukseen erikoistuneen Raw-lehden toimitusneuvoston jäsen. Brandt on valittu vuoden 2005 nuoreksi lehtikuvaajaksi ja vuoden 2005 aikakauslehtikuvaajaksi.Vuoden nuori lehtikuvaaja Suomen lehtikuvaajat. Viitattu 28.10.2007.Aikakauslehtikilpailun voittajat julkistettiin Aikakauslehtien liitto. 26.4.2006. Viitattu 28.10.2007. Lisäksi Brandtin taltioima ja koostama kuvasarja Sakara Tour 2006 -konserttikiertueelta valittiin vuoden 2006 kotimaiseksi reportaasiksi ja Brandt oli yleisön suosikki vuoden lehtikuvaajaksi.Vuoden lehtikuvat -kilpailun voittajat julkistettu! Suomen lehtikuvaajat. 13.4.2007. Viitattu 28.10.2007. Brandtin ottama kuva valittiin Vuoden lehtikuvaksi 2018. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Annie-gaala 1992

Annie-gaala 1992 oli 20. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1992 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 14. marraskuuta ATAS Plaza-teatterissa Los Angelesissa, Kaliforniassa. ==Ehdokkaat ja voittajat== Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna): ===Paras animaatioelokuva=== *Beben perhe *Kaunotar ja Hirviö *Ferngully – viimeinen sademetsä ===Paras animaatiosarja=== *Pilipalipilotit *Ren ja Stimpy *Varjoankka *Simpsonit *Tiny Toons ===Paras animaatiomainos=== *Car Cover *Cheese Pizza *Cowardly Baskets *Fiesta *Hare Jordan *Mug *One Match *Spot Light Switch *Stork Luokka:1992 Luokka:Annie-gaalat
Carmen Gray

Carmen Gray vuonna 2000 perustettu suomalainen hard rock -yhtye. Yhtyeen ensimmäinen albumi, The Portrait of Carmen Gray, julkaistiin syyskuussa 2006. Yhtyeen toinen albumi, Welcome to Grayland, julkaistiin 10. syyskuuta 2008. Yhtyeen kolmas albumi, Gates of Loneliness julkaistiin keväällä 2011. == Jäsenet == * Nicklas Nyman – laulu * Lappe Holopainen – kitara, taustalaulu * Pete Sirkiä – bassokitara, taustalaulu * Sami ”O.J.” Ojala – rummut * Juho ”J.J.” Pääkkönen – kosketinsoitin, taustalaulu == Diskografia == === Studioalbumit === * * * === Singlet === * Lost In My Ming Again (2006) * Unbeloved (Me & Suzy) (2007) * At The End Of The Rainbow (2008) * Sacrifice (2008) * Miss Last Chance (2008) * Gates Of Lonelliness (2010) * Heroes And Losers (2010) * Two Wannabes (2011) * Demolition Lady (2011) * Life Can Be Beautiful (2012) * Fall In Love (2013) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Yhtyeen virallinen kotisivu Luokka:Suomalaiset hard rock -yhtyeet
Kakatiya

Kakatiya oli dynastia, joka hallitsi Intian eteläosia nykyisen Andhra Pradeshin osavaltion tienoilla vuosina 1083–1323. Se oli yksi teluguiden satoja vuosia kestäneistä valtioista. Kakatiyat nousivat valtaan Länsi- Chalukyan valtakunnan perillisinä. == Kolme suurta: Rudramadevi, Ganapatideva ja Pratapadura == Dynastian merkittävin hallitsija oli kuningatar Rani Rudrama Devi eli Rudramadevi, joka oli vallassa 1262–1295. Hän voitti Chola- kuningaskunnan. Rudramadevin isä oli Ganapatideva voittanut Hoysala- kuningaskunnan. Rudramadevin seuraaja oli hänen pojanpoikansa Pratapadura, joka laajensi maata vielä hiukan länteen, mutta joutui keskittymään paljon sisäpolitiikkaan ja kapinoiden tukahduttamiseen. Hän loi uusia hallintokäytäntöjä, josta kestävimmät periytyivät Vijayanagara-imperiumille. Dynastian valta alkoi murentua kun Delhin sulttaanikunta levitti valtapiiriään Deccanin ylängölle 1200-luvun loppupuolella. == Perintö == Kakatiyan aika oli yksi teluguiden kultakausista. Hindulaiset telugua puhuvat hallitsijat suosivat kuvataiteita, kirjallisuutta ja arkkitehtuuria. Hanumakundan ja Ramappan temppelit lähellä Warangalia ovat tästä osoituksena.HanamkondaRamappa Kuuluisa Koh-i-Noor-timantti löydettiin heidän valtakaudellaan. == Lähteet == Luokka:Intian kuningaskunnat Luokka:Hallitsijasuvut
Mikromaksu

Mikromaksu tarkoittaa pientä rahallista korvausta jostain palvelusta. Mikromaksuja käytetään useimmiten verkon välityksellä, kuten erilaisissa verkkopalveluissa ja videopeleissä; etenkin pelien yhteydessä puhutaan mikromaksuihin perustuvasta ansaintamallista mikrotransaktioina. Mikromaksulla voi esimerkiksi ostaa musiikkikappaleen internetistä ladattavaksi omalle koneelle tai hankkia verkkopelin hahmolle uusia vaatteita. Mikromaksuja on toteutettu pääasiassa kahdella tavalla, joista käytetään termejä "open loop" ja "closed loop". Open loop -maksut perustuvat siihen, että käyttäjällä on yksi tili, kuten pankkitili tai luottokortti, jolla maksuja suoritetaan. Closed loop -järjestelmä perustuu siihen, että asiakas maksaa etukäteen palvelussa olevalle tililleen summan (esim. luottokortillaan), ja voi sitten käyttää näitä varoja mikromaksuihin. Closed loop vertautuu esim. reaalimaailman lahjakortteihin. Useita mikromaksujärjestelmiä kehitettiin 1990-luvulla, mutta mikromaksut eivät vielä tällöin menestyneet. Kuluttajat eivät suostuneet maksamaan edes senttejä hyödykkeistä, jos niitä oli aiemmin saanut ilmaiseksi, kuten lehtiartikkeleista. Etenkin aluksi kaavailluissa open loop -järjestelmissä siirtomaksut muodostuivat esteeksi. On arvioitu, ettei alle 1,5 dollarin maksuja kerta kaikkiaan kannata tehdä pankkien ja luottokorttiyhtiöiden vaatimien maksujen vuoksi. Lisäksi alle 0,75 dollarin maksut on järkevämpi korvata verkkosivulle laitettavilla mainoksilla. Nykyisin menestyneet palvelut, kuten iTunes, perustuvat closed loop -järjestelmään, jossa kuluttaja maksaa etukäteen myyjän tilille ennen ostosten tekemistä. == Lähteet == Luokka:Talous Luokka:Digitaalinen jakelu Luokka:Verkkokauppa Luokka:Virtuaalitalous
Vilma Melasniemi

Vilma Anna Uljana Melasniemi (s. 30. maaliskuuta 1973 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. == Ura == Melas­niemi näyttelee KOM-teatterissa. Hän on näytellyt myös Ylioppilasteatterissa ja Akseli Ensemblessä. Melas­niemi lauloi Ultra Bra -yhtyeessä. == Yksityiselämä == Melas­niemen vanhemmat ovat Eero Melasniemi ja Kristiina Halkola. Muusikko Joel Melasniemi on hänen veljensä. Melasniemi on naimisissa näyttelijä Juho Milonoffin kanssa. Hänellä on kaksi lasta. Hänen tyttärensä Aamu Milonoff on näyttelijä. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Nimi Rooli 1982 Kesä kartsalla lasten­koti­lapsi 1983 250 grammaa Venla Sjö­man 1983 Veli Laura 1985 Naimakauppoja 1994 Let's Play Zeus kirja­kaupan myyjä 1998 Going to Kansas City Arja 1999 Lapinpoika Paula 2000 Levottomat Piia 2002 Eteen­päin Wilma 2006 Ranta Patrickin vaimo 2008 Il prossimo tuo – Sinun kanssasi 2013 Miten meistä tuli ystäviä Kaisa 2013 Luciferin viimeinen elämä 2017 Rakkaus ja laki: Vanhempain­rakkaus naapuri Televisio Televisio Televisio Vuosi Sarja Rooli 1995 Mahdottoman tavallinen Jorma Laine 1995 Kotikatu Teija 1997 Vuoroin vieraissa Seija 1998 Ihmeidentekijät Janna Mäntynen 1999 Herrat nauraa Rosa 1999 Elämä on näytelmä 2004 Käenpesä Henna 2007 Poikkeus­tila Emma-Liisa Saario 2007 Runoja & Roskia Siiri 2009 Kotikatu Anu Kotilainen 2012 Helsingin herra Johanna Rautio 2012 Elämää suurempaa Mari Mäki 2014–2016 Mustat lesket Irina Palo­joki 2017 Presidentti Maija Paananen 2019 Syke Minna Lahtinen 2020 Pohjolan laki Nina Ropponen 2021 Mädät omenat Matilda Koivisto 2023 Maria Kallio Laura Nieminen Lisäksi Melasniemi on toiminut tositelevisiosarja Sohvaperunoiden kertojana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kemijärven Kiekko

Kemijärven kiekko eli KeKi on vuonna 1978 perustettu pohjoissuomalainen jääkiekkojoukkue, jonka kotipaikka on Kemijärven kaupunki. KeKi pelaa nykyisin III divisioonassa. Vuoden 1983 alkuun saakka Kemijärvellä pelattiin luonnonjäillä. Silloin nykyisen jäähallin paikalle valmistui paineilmahalli. Vuonna 2000 entisen paineilmahallin tilalle rakennettiin nykyinen kiinteä rakennus, jonka omistaa Kemijärven Jäähalli Oy, jossa KeKi on vähemmistöosakkaana. Helmikuussa 2010 Kuusamon Pallo-Karhujen ja KeKin kohtaamisessa KeKin pelaaja Dmitry Korovin sai huomiota hankkimalla ennätykselliset 127 jäähyminuuttia. Ottelurangaistus 3 × 25 minuuttia, 2 × 20 minuuttia, automaattinen pelirangaistus käytöksestä, 5 minuuttia poikittaisesta mailasta ja 5 minuuttia väkivaltaisuudesta. Nämä kaikki tuomittiin Koroville samaan aikaan. Ennen tätä Korovin oli saanut vain yhden kahden minuutin jäähyn väkivaltaisuudesta. Paikallaolijan mukaan Korovin olisi lyönyt tuomaria, heittänyt tätä hammassuojillaan sekä näytellyt kansainvälisiä käsimerkkejä. Tilanne oli käynnistynyt, kun Korovin oli lyönyt poikittaisella mailalla kiekotonta pelaajaa.https://www.is.fi/jaakiekko/art-2000000034439.html ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kemijärven Kiekko ry Luokka:Suomalaiset jääkiekkoseurat Luokka:Kemijärvi
Yhtäsuuruus (matematiikka)

Yhtäsuuruudella voidaan tarkoittaa matematiikassa useita asioita, kyse on kuitenkin aina vertailusta. Esimerkiksi kahden luvun sanotaan olevan yhtä suuret, kun niiden erotus on nolla. Kaksi vektoria ja vastaavasti matriisia ovat yhtä suuret, kun niiden toisiaan vastaavat komponentit ovat yhtä suuret. == Merkintä == Matematiikassa yhtäsuuruutta kuvataan "="-merkillä, ohjelmointikielissä vertailuoperaattorina myös "=="-merkillä. Yhtäsuuruuden vastakohta on erisuuri, jota kuvataan "<>"-merkinnällä (useissa ohjelmointikielissä myös "!="). == Katso myös == * Ekvivalenssirelaatio * Samuus * Suurempi tai yhtä suuri kuin * Matemaattinen merkintä * Yhtäläisyysmerkki == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * * * Luokka:Aritmetiikka
WAT (albumi)

WAT on syyskuussa 2003 julkaistu Laibach-yhtyeen albumi. Kappale Reject or Breed on vain levyn LP -versiolla. Levyn CD-versio sisältää myös Tanz Mit Laibach -kappaleen videon. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # Sävellykset: Laibach ja Iztok Turk, paitsi B Mashina Tomi Meglič, Tanz Mit Laibach ja Ende Laibach, Iztok Turk ja Umek, Du Bist Unser ja Satanic Versus Laibach ja Umek, WAT Laibach, Iztok Turk, Umek ja Slavko Avensik nuorempi sekä Anti-Semitism Temponauta (Dj Bizzy & Dj Dojaja); kappale sisältää teemoja John Scottin sävellyksistä War of Nerves ja Full Alert. Sanoitukset: Laibach, paitsi B Mashina Tomi Meglič (englanninkielinen käännös Laibach), Du Bist Unser Peter Mlakar sekä Achtung! Laibach ja Peter Mlakar. B Mashinan sovitus Srečko Bajda ja Laibach. Anti-Semitism tuottanut ja miksannut Temponauta. * Tuotanto: Iztok Turk ja Laibach * Lisätuotanto: Umek * Miksaus: Iztok Turk ja Umek * Kuoro- ja lisäsovitukset: Slavko Avensik nuorempi * Kitara: Matej Mrsnik (Ende) * Taustalaulu: Tomi Meglič (B Mashina) == Arvostelut == * Imperiumi: 7/10Laibach – Wat Viitattu 24.12.2022. * Soundi: Laibach – Wat Viitattu 24.12.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Haastattelu albumiin liittyen Luokka:Vuoden 2003 albumit Luokka:Laibachin albumit Luokka:Mute Recordsin albumit
Tannenbergin taistelu

Tannenbergin taistelu viittaa kahteen taisteluun: *Tannenbergin taistelu (1410) *Tannenbergin taistelu (1914)
Love Land

Love Land tai Jeju Loveland on Etelä-Korean Jeju-saarella sijaitseva veistospuisto, jonka teemana on seksi. Puistossa on 140 ihmisiä eri seksiasennoissa esittävää veistosta ja muun muassa suuria fallos-patsaita, kiviset häpyhuulet sekä erilaisia näyttelyitä. Puiston Internet-sivut kuvaavat aluetta "paikaksi, jossa seksuaalisesti suuntautunut taide ja erotiikka kohtaavat". Vuonna 2002 Soulin Hongikin yliopiston oppilaat alkoivat valmistaa lopputyökseen puiston veistoksia. Puisto avattiin 16. marraskuuta 2004. Alue on kahden jalkapallokentän kokoinen, ja kaikki veistokset pystyy näkemään tunnin mittaisen vierailun aikana. Puistossa on myös kuukausittain vaihtuva näyttely, jossa esitellään eri korealaisten taiteilijoiden teoksia. Puiston ikäraja on 18 vuotta. Erillinen leikkipaikka on tarjolla lapsille. ==Lähteet== * Puiston virallinen sivusto * Turisti-info ==Aiheesta muualla== * Kuvagalleria * Satelliittinäkymä puistosta Luokka:Etelä-Korean rakennukset ja rakennelmat Luokka:Erotiikka Luokka:Veistospuistot
Žitomirin päähallintopiiri

Žitomirin päähallintopiiri kenraalikomissaari Kurt Klemm 1941–1942 Waldemar Magunia 1942–1944 kansallinen johtaja SS- ja poliisijohtaja työsiirtolaisuus Saksassa osallisuus Wehrmachtissa ja Waffen-SS:ssä sekä SS:ssä Galitsian SS-divisioona muuta Žitomirin päähallintopiiri () oli Ukrainan valtakunnankomissariaatin hallinnollinen osa. Sen johtajina toimivat kenraalikomissaari Kurt Klemm 1941–1942 ja Waldemar Magunia 1941–1944. Idän yleissuunnitelman mukaisesti alueelle olisi siirretty saksalaisperäistä väestöä, jos Saksa olisi voittanut toisen maailmansodan. == Aiheesta muualla == * Generalbezirk Shitomir Luokka:Ukrainan valtakunnankomissariaatti
Krimin päähallintopiiri

Krimin päähallintopiiri () oli osa toisen maailmansodan aikaista Saksan valtakunnan Ukrainan valtakunnankomissariaattia. Sitä johti kenraalikomissaari Alfred Eduard Frauenfeld. Päähallintopiiri sijaitsi Krimin alueella. Krimin pää hallintopiiriä kutsuttiin myös puolipäähallintopiiriksi siksi, että 1. syyskuuta 1942 saksalaiset perustivat Taurian päähallintopiirin, johon Krimin niemimaa kuului. Neuvostoliiton työläisten ja talonpoikien puna-armeija katsoi alueen vapautetuksi 23. syyskuuta 1943. Taurian päähallintopiiriin kuuluivat Krimin puolipäähalllintopiirin lisäksi Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan Hersonin alue ja Zaporižžjan alue. Taurian päähallintopiirin osat olivat: * Henitšeskin piiri (, ), Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan Henitšeskin piiri * Kah’ovkan piiri (, ), Ukrainan sosiaistisen neuvostotasavallan Kah’ovkan piiri * Melitopolin piiri (, ). * Oleškyn piiri (, ). * Jakymivkan piiri (, ). Päähallintopiiri luokka:Saksan siviilihallinto valloitetuilla alueilla toisen maailmansodan aikana Luokka:Ukrainan valtakunnankomissariaatti
Liettuan päähallintopiiri

Liettuan päähallintopiiri () oli 1941–1944 Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan alueella ollut Saksan siviilihallintoalue. Päähallintopiirin pääkomissaari oli Adrian von Renteln (15. syyskuuta 1897, Hodz, Georgia – 1946 Neuvostoliitto). Entisen Liettuan tasavallan valtionalue ja Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan alue jakautui näin neljään aluekomissariaattiin (): Kaunasin (, Panevėžysin (), Šiauliain () ja Vilnan aluekomissariaattiin (). Niiden päähallintopaikat olivat kaupunkiensa nimien mukaiset. Luokka:Liettuan historia Luokka:Ostlandin valtakunnankomissariaatti
Latvian päähallintopiiri

Latvian päähallintopiiri oli toisen maailmansodan aikana Latvian sosialistisen neuvostotasavallan käsittävä alue, joka kuului Saksan muodostamaan miehityshallintoon, Ostlandin valtakunnankomissariaattiin. Latvian päähallintopiirin kenraalikomissaarina toimi Otto-Heinrich Drechsler. Latviaan perustetun muodollisesti riippumattoman itsehallintoelimen johdossa oli kenraali Oskars Dankers. Latvian päähallintopiiri oli jaettuna Dünaburgin (Daugavpilsin), Libau (Liepājan), Mitaun (Jelgavan), Riaan (Riika) ja Wolmarin (Valmieran) alapiireihin. ==Sotarikokset== Latvian päähallintopiirissä hävitettiin noin 18 000 latvialaista, 70 000 juutalaisia ja 2 000 romania. Lähes koko Latvian juutalaisväestö kuoli. Noin 25 000 juutalaista oli tuotu Saksasta, Itävallasta sekä Böömin ja Määrin protektoraatista. Heistä surmattiin noin 20 000\. Tehtävään osallistuivat latvialaiset yhteistoimintamiehet, Sicherheitsdienst sekä Einsatzgruppe A. ==Latvialaisten osallistuminen sotatoimiin== Latvialaiset jakautuvat kahtia. Osa liittyi saksalaismiehityksen alettua Neuvostoliiton johtamaan noin 1 500 hengen Latvian partisaaniliikkeeseen, joka teki erilaisia sabotaaseja saksalaiskohteisiin. Toisaalta saksalaiset muodostivat latvialaisista 15. Waffen-SS-divisioona (1. latvialainen). Puna-armeija valtasi Riian 13. lokakuuta 1944 edettyään halki maan heinäkuun puolessa välissä 1944. Latvialaisjoukko hävisi taistelun Kurzemessä, ja loput joukot olivat pääasiassa Kuurinmaan motissa sodan loppuun asti. Koska Latvia oli hyväksytty jäseneksi elokuussa 1940 Neuvostoliittoon, piti Neuvostoliitto Saksan puolella vapaaehtoisesti tai pakko-otoin taistelleita latvialaisia maanpettureina sekä rankaisi heitä. Latviassa on edelleen joidenkin SS-veteraanien ja venäläisten kesken suuri erimielisyys Saksan riveissä taistelleiden oikeutuksesta, mikä näkyy muun muassa erimielisyyksinä muistoparaateissa ja -merkeissä. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Ostlandin valtakunnankomissariaatti Luokka:Latvian päähallintopiiri
Kenraalikomissaari

Kenraalikomissaari oli Saksan valloitettujen itäalueiden päähallintopiirin johtaja. Kussakin valtakunnankomissariaatissa oli useita kenraalikomissaareja, joiden vastuualue käsitti pienen maan tai suuren Neuvostoliiton osan muutaman oblastin kokoisen alueen. ==Katso myös== *Otto-Heinrich Drechsler, Latvian päähallintopiiri *Wilhelm Kube luokka:Valloitettujen itäalueiden valtakunnanministeriö
Shintarō Abe

Shintarō Abe (, 29. huhtikuuta 1924 Yamaguchin prefektuuri – 15. maaliskuuta 1991) oli japanilainen poliitikko. Hän lopetti koulunsa vuonna 1944 ja hakeutui koulutukseen kamikaze-lentäjäksi, mutta sota loppui ennen kuin Aben erikoiskoulutus päättyi. Hän opiskeli Tokion yliopistossa oikeustiedettä ja valmistui vuonna 1949. Abe toimi maansa hallituksen maa-, metsä- ja kalatalousministerinä ja sittemmin ulkomaankauppaministerinä. Hän oli sodanjälkeisen Japanin pitkäaikaisin ulkoministeri vuosina 1982–1986. Tuohon aikaan Japanin ja Yhdysvaltojen välit kehittyivät läheisemmiksi. Irakin–Iranin sodan aikana Abe pystyi säilyttämään diplomaattiset suhteet molempiin osapuoliin rauhanneuvotteluja varten toisin kuin mikään muu teollisuusmaa. Abe toimi maansa hallituksen maa-, metsä- ja kalatalousministerinä ja sittemmin ulkomaankauppaministerinä. Hän oli sodanjälkeisen Japanin pitkäaikaisin ulkoministeri vuosina 1982–1986. Tuohon aikaan Japanin ja Yhdysvaltojen välit kehittyivät läheisemmiksi. Abe oli vahva ehdokas myös pääministeriksi, mutta syytökset sisäpiirin osakekaupoista estivät tämän. Abe oli Japanin liberaalidemokraattisen puolueen (LDP) johtohenkilöitä. Hänen poikansa Shinzō Abe oli Japanin pääministerinä 2006–2007 ja 2012–2020. Hänen appensa Nobusuke Kishi oli toiminut Japanin pääministerinä ja hänen isänsä Kan Abe kuului Japanin parlamenttiin. Shintarō Abe kuoli vahvistamattomien huhujen mukaan maksasyöpään. == Lähteet == Luokka:Japanin ulkoministerit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Keltasarvikka

Keltasarvikka (Calocera viscosa), vanhalta nimeltään kantohaarakas, on hyytelösieniin kuuluva hyvin yleinen metsäsienilaji. Se on kooltaan pieni, korkeintaan viiden sentin mittainen. Se sekoitetaan toisinaan maukkaaseen keltahaarakkaaseen (Ramaria flava). Keltasarvikkaa on helppo löytää kirkkaan oranssinkeltaisen värinsä vuoksi. Se on sitkeä eikä sovi ruokasieneksi, mutta sitkeytensä takia sitä voi halutessaan kokeilla purukumin korvikkeeksi.http://pinkka.helsinki.fi/virtuaalikasvio/plant.php?id=21670 == Lähteet == *Risto Tuomikoski: Sienet värikuvina s.94 *Kasvimuseo: Suomen sieniopas ISBN 951-0-30359-3 s.409 === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luontoportti: Keltasarvikka (Calocera viscosa) Arkistolinkki: Luontoportti: Keltasarvikka (Calocera viscosa) * keltasarvikka (Calocera viscosa) * Keltasarvikka (Calocera viscosa) Luokka:Avokantaiset
Mikko Mäkeläinen

Mikko Mäkeläinen (s. 11. tammikuuta 1982 Turku) on suomalainen muusikko, joka voitti Ponnahdus pinnalle -kilpailun vuonna 1999. Vuonna 2000 Mäkeläinen voitti Suomen Tähti -kisan. ==Myrskylyhty== Mikko Mäkeläisen yhtye Myrskylyhty on toiminut musiikin parissa 1990-luvulta lähtien. Alun perin Mäkeläinen soitti Myrskylyhdyssä bassoa, mutta myöhemmin alkoi keskittymään enemmän kitaraan ja haitariin, jolloin Riku Nummela vaihtoi bassoon. Myrskylyhty on mukana Mikon viidellä albumilla (yhteensä albumeja on kuusi kappaletta). Yhtye on säestänyt myös Ile Vainion konserteissa sekä Sinitaivas- konserttikiertueella vuonna 2010. Mikko Mäkeläinen on järjestänyt joulukonsertteja kirkoissa, näissä useimmiten säestäjänä yhtyeen entinen urkuri Samuli Jokinen. Mikko Mäkeläinen ja Myrskylyhty on palkittu kahdesta kultalevystä vuonna 2010. Ensimmäinen kultalevy tuli ensimmäisestä albumista Mikko Mäkeläinen vuodelta 2002. Toinen kultalevy tuli Mäkeläisen toisesta, mutta koko bändin ensimmäisestä yhteisestä albumista Piru irti vuodelta 2003. ;Yhtyeen nykyinen kokoonpano on *Riku Nummela (basso) *Timo Luostari (kitara) *Aleksi Koivu (rummut) ;Entisiä jäseniä *Juha Penttilä (rummut) *Juha Kangassalo (rummut) *Simo Koho (koskettimet) *Samuli Jokinen (koskettimet) *Mikko Tuominen (koskettimet) *Antti Janka-Murros (koskettimet) *Jani Riihimäki (rummut) *Olli Leppänen (kitara) *Antti Suoranta (rummut) *Aleksi Hakala (rummut) == Yksityiselämä == Mäkeläinen asuu perheineen Laukaassa ja heillä on 3 tytärtä.Emelia, 7, Mäkeläinen teki levyn Mikko-isänsä kanssa: ”Välillä pikkusiskot tuli häiritsemään” Mäkeläinen on julkisesti kertonut kärsineensä alkoholiriippuvuudesta 2010-luvulla, mutta saanut siihen ammattiapua. ==Diskografia== 2000 - Moskovan valot, CDS 2000 - Neliapila/Mustaa samettia, CDS 2000 - Tähtiparaati, kokoelma-CD 2000 - Hittiparaati, kokoelma-CD 2001 - Tähtitaivas 4, kokoelma-CD 2001 - Myrskylyhty, CDS 2001 - Iskelmä vol 1, kokoelma-CD 2002 - Mikko Mäkeläinen, CD 2002 - Tähtitaivas 5, kokoelma-CD 2002 - Olen suomalainen, kokoelma-CD 2002 - Iskelmä vol 2, kokoelma-CD 2003 - Loitsu, CDS 2003 - Piru irti, CDS 2003 - Piru irti CD 2003 - Iskelmä vol 3, kokoelma-CD 2004 - Tanssikansan suosikit, kokoelma-CD 2004 - On tullut moni, on mennyt moni, CDS 2004 - Hittiparaati 9, kokoelma-CD 2004 - Iskelmä vol 4, kokoelma-CD 2005 - Tähtitaivas 8, kokoelma-CD 2005 - Tanssisuosikit - 40 tanssihittiä, kokoelma-CD 2005 - Kuumaa asfalttia, CDS 2005 - Kuumaa asfalttia, CD 2005 - Joulun Tähtitaivas 2, kokoelma-CD 2006 - Toisella tähdellä, CDS 2006 - Iskelmä vol 5, kokoelma-CD 2006 - Kovaa ja korkealta, radiopromo 2006 - Kovaa ja korkealta, CD 2006 - Viimeinen mahdollisuus, radiopromo 2007 - Se maa on kaunis, radiopromo 2008 - Jalat tukevasti ilmassa, radiopromo 2010 - Vain tuhkaa jää, CD Sony BMG/Spiral Music == Lähteet == * * Auraviihde * http://www.mikkomakelainen.com/mm/ === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hyperdelic Housers

Hyperdelic Housers oli turkulainen rave-tapahtumia järjestänyt ryhmä, joka toimi aktiivisesti noin vuosina 1989-1993\. Sen ytimen muodostivat Tommi Grönlund, Esko Routamaa ja Mika Vainio. Ryhmän jäseniä yhdisti kiinnostus niin kokeelliseen musiikkiin kuin myös futurismiin. Rave-toiminnassa kyse ei siis ollut vain hauskanpidosta, vaan haluttiin tehdä jotain uutta ja merkittävää, pitäen samalla tietty pesäero esimerkiksi kaupallisuuteen. Levynsä ryhmä hankki lähinnä Berliinistä ja Lontoosta, koska Suomessa ei 1980-luvun lopulla ja vuosikymmenen vaihteessa vielä juurikaan dance- ja teknoäänitteitä kaupoista saanut. Housers järjesti Suomen ensimmäiset varastoreivit kesällä 1989. Vuosikymmenen vaihtuessa ryhmä järjesti useita vastaavanlaisia, usein luvattomia tapahtumia, joita pidettiin yleensä Turun Itäharjun hylätyissä teollisuusrakennuksissa. Lisäksi he olivat mukana varhaisissa reiveissä Neuvostoliiton Leningradissa. Myöhemmin järjestettiin myös esimerkiksi Odd Zone -tapahtuma Leningradin kokemusten inspiroimana Down By The Laiturin yhteydessä vuonna 1990 ja siitä eteenpäin muun muassa joitakin vuotuisia suuria Typpihappo-reivejä Turkuhallissa osana Ruisrockia. Vuoden 1992 tienoilla Housersien toiminta alkoi hiipua, kun samaan aikaan elektronisen tanssimusiikin suosio kasvoi nopeasti ja äänitteiden saatavuus parani oleellisesti. Ryhmän jäsenten kiinnostus elektroniseen musiikkiin ei loppunut, vaan seuraavana vuonna Grönlund perusti maailmalla sittemmin tiettyä kulttimainetta niittäneen Sähkö Recordingsin ja Vainio puolestaan Houserseissa samoin vaikuttaneen Ilpo Väisäsen kanssa Sähkölle levyttäneen kokeellisen musiikin Pan sonic-yhtyeen. Routamaa taas on työskennellyt pääsääntöisesti valokuvaajana, mutta tekee 2000-luvulla edelleen myös DJ-keikkaa. == Katso myös == * F-Clef == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kuvia ja flaijereita Sähkö Recordingsin sivuilla * Sähköiskuja rahan valtaa vastaan, Turun Sanomat 2005 * Suomen reivikulttuuri syntyi Turussa, Helsingin Sanomat 2009 Luokka:Rave Luokka:Turun musiikki Luokka:Elektronisen musiikin organisaatiot