EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Armstrong Siddeley

pienoiskuva|Armstrong Siddeley 16 vuodelta 1938 Armstrong Siddeley oli brittiläinen insinööritoimisto, joka perustettiin vuonna 1919. Yritys oli parhaiten tunnettu autojen ja lentokonemoottorien valmistuksesta. == Autot == Yrityksen Armstrong Siddeley Motors tytäryhtiö valmisti autoja vuosina 1919–1960. Armstrong Siddeley Motors muodostettiin vuonna 1919 yhdistämällä yritykset Sir W G Armstrong Whitworth and Company ja the Siddeley Deasy Motor Car Co. Ltd. Ensimmäinen Armstrong Siddeley -merkkinen auto oli nimeltään 30HP model, jonka tuotanto alkoi vuonna 1919.Armstrongsiddeley.org Vuonna 1928 Armstrong Siddeley esitteli esivalintaisen puoliautomaattivaihteiston, joka tuli myöhemmin useimpien mallien vakiovarusteeksi. thumb|300px|Armstrong Siddeley Sapphire Vuonna 1952 tehdas esitteli ison Sapphire-mallin, jossa oli 3,4 litran moottori. Myyntiin Sapphire tuli vuonna 1953. Armstrong Siddeley Sapphiren erikoisuus oli nelivaihteinen planeettapyörästövaihteisto, jossa oli sähköinen esivalinta. Sapphire ja sen seuraaja Star Sapphire olivat viimeisiä henkilöautoja, jossa käytettiin sähköistä esivalintaa. Esivalintavaihteisto laajapintaisen hammaskosketuksensa ansiosta kestää vahvaa vääntöä, mutta haittapuolena on painava rakenne.Mobilisti 7/2009 Armstrong Siddeleyn viimeinen malli oli Star Sapphire, jonka tuotanto päättyi heinäkuussa 1960. Armstrong Siddeleyn maahantuojana Suomessa toimi 1950-luvulla helsinkiläinen Importer Oy, jonka yhtenä omistajana oli tunnettu sotilasilmailija, majuri Väinö Bremer. Yhtiö toi Suomeen samaan aikaan myös Saab-henkilöautoja. Armstrong Siddeley -tehtaan vuosituotanto oli autotehtaaksi vaatimatonta, noin 1 500–3 000 autoa. Eräinä vuosina tästä määrästä tuotiin Suomeen jopa kymmenesosa. Suomessa aikoinaan tunnetuksi Armstrong Siddeley -autoksi tuli avolavainen pakettiauto, jossa oli viiden hengen ohjaamo. Näiden autojen suurin yksittäinen ostaja oli Posti- ja lennätinlaitos.Leila Suutarinen (toim.): Suomen Sotilas- ja erikoisajoneuvohistoriallisen museon näyttelyesite 1986, s. 21. Kangasala: Vehoniemen Automuseosäätiö. == Lentokonemoottorit == Yrityksen lentokonemoottorien valmistus yhdistettiin Bristol Aero-Engines -yrityksen kanssa Bristol Siddeley -yritykseen vuonna 1958. ==Lähteet== *
Nationalliga

Nationalliga oli Itävallan toiseksi korkein jääkiekon sarjataso. Sarja perustettiin vuonna 1959 paikalliseksi sarjaksi, josta kehittyi lajin kasvaessa valtakunnallinen sarja. Nationalliga lakkautettiin vuonna 2012, kun seitsemän sarjan joukkuetta jätti sarjan kauden päätteeksi. Seurat joko lopettivat tai siirtyivät harrastesarjoihin. Kaksi seuraa nousi pääsarjaan ja jäljelle jääneet seurat perustivat slovenialaisten seurojen kanssa uuden sarjan jotta ammattilaisjääkiekkoa olisi Itävallassa jatkossakin toisella sarjatasolla. ==Mestarit== *2011–2012: HC Innsbruck *2010–2011: VEU Feldkirch *2009–2010: EC Dornbirn *2008–2009: EHC Lustenau *2007–2008: EC Dornbirn *2006–2007: VEU Feldkirch *2005–2006: EHC Lustenau *2004–2005: EK Zell am See *2003–2004: EC Red Bull Salzburg *2002–2003: EK Zell am See *2001–2002: EC Supergau Feldkirch *1999–2000: EC Graz 99ers *1998–1999: Kapfenberger SV *1997–1998: DEK Klagenfurt *1996–1997: EHC Lustenau *1995–1996: EC Kitzbühel *1994–1995: SK DSG Rotschitzen *1993–1994: EV Innsbruck *1992–1993: EC Ehrwald *1991–1992: EHC Lustenau *1990–1991: EK Zell am See *1989–1990: EK Zell am See *1988–1989: Kapfenberger SV *1987–1988: Kapfenberger SV *1986–1987: UEC Mödling *1985–1986: EK Zell am See *1981–1985: Wiener EV *1983–1984: EHC Lustenau *1982–1983: Grazer SV *1981–1982: EHC Lustenau *1980–1981: ATSE Graz *1979–1980: WAT Stadlau *1978–1979: EK Zell am See *1977–1978: EHC Lustenau *1976–1977: EC VSV *1975–1976: EC VSV *1974–1975: EK Zell am See *1973–1974: EHC Lustenau *1972–1973: Kapfenberger SV *1971–1972: HC Salzburg *1970–1971: WAT Stadlau *1969–1970: Grazer AK *1968–1969: EC Innsbruck Pradl *1967–1968: EC Ehrwald *1966–1967: VEU Feldkirch *1965–1966: A: ATSE Graz, B: ASKÖ Wien *1964–1965: EC Innsbruck Pradl *1963–1964: Salzburger EV *1962–1963: ATSE Graz *1961–1962: itä: ASKÖ Wien, länsi: SV Ehrwald, etelä: ATSE Graz *1960–1961: EK Zell am See *1959–1960: itä: Wiener EV, länsi: EK Zell am See ==Lähteet== Luokka:Itävallan jääkiekkosarjat Luokka:Entiset jääkiekkosarjat
Neckar (auto)

thumb|250px|Neckar Jagst 770 Neckar oli vuosina 1957–1971 Saksassa Fiatin lisenssillä valmistettu automerkki. Tehdas sijaitsi Heilbronnissa. Neckarin omistivat Fiat ja NSU yhdessä, mutta Fiatilla oli enemmistöosakkuus. Vuonna 1958 Länsi-Saksassa kolmanneksi suosituimmaksi automerkiksi nousi ulkomainen Fiat, mikä oli epätavallista, sillä saksalaiset suosivat omia automerkkejään. Silti Länsi-Saksassa tuolloin myydyistä viidestä Fiatin mallista kaksi suosituinta olivat Länsi-Saksassa lisenssillä valmistettuja Neckar- autoja.Tekniikan Maailma 8/1963 Heilbronnin autotehtaan oli rakentanut NSU vuonna 1926. Vuonna 1929 NSU aloitti Fiatin autojen lisenssivalmistuksen nimillä NSU/Fiat ja Neckar. Tekniikan Maailman 8/1963 koeajossa oli Neckar Jagst 770 ja numerossa 6/1964 Neckar Europa Special. Jagst 770 on teknisesti sama auto kuin kuuluista pikkuauto Fiat 600, vain erilaiset merkkikoristeet erottavat nämä autot toisistaan. Pientä Neckar Weinsberg 500-mallia valmistettiin vuosina 1959–1963.Boesesweb.de ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset automerkit Luokka:1950-luvun autot Luokka:1960-luvun autot
KC/MD Mafia

KC/MD Mafia (kirjoitetaan myös KCMD Mafia, lausutaan "keisii ämdee mafia") on suomalainen rap-musiikkia esittävä yhtye. Yhtye on julkaissut yhden albumin, joululevyn Kauheimmat joululaulut vuonna 2012. Vuotta aiemmin yhtye julkaisi digitaalisen EP:n Mustajoulu, jonka materiaali on myös Kauheimmat joululaulut -albumilla. Lisäksi yhtye esiintyy Eevil Stöön levyllä Proud to Be a Stöö. Yhtyeen jäsenien määritelmä on häilyvä, mutta heihin kuuluvat ainakin Eevil Stöö, Koksukoo, Pikku Herkko, DJ Kotka, DJ Kridlokk ja Ex Tuuttiz; myös Aztra ja Lommo ovat esiintyneet usein Mafia-nimikkeen alla heidän konserteissaan. Yhtye on konsertoinut muun muassa Tavastialla, Ilosaarirockissa ja Qstockissa.http://www.tiketti.fi/KCMD-Mafia-Tavastia-klubi-Helsinki- lippuja/23152http://www.ilosaarirock.fi/2014/ohjelma/kcmd_mafia http://www.qstock.fi/album/kcmd-mafia/ == Pikku Herkko == Pikku Herkko on suomalainen Eevil Stöön kasvattama rap-artisti, joka tunnetaan myös nimellä Hercules. Hän on aloittanut uransa Eevil Stöön levyillä vieraillen. Tämän lisäksi hän kuuluu KC/MD Mafia-yhtyeeseen. Hänen roolihahmonsa on 8-vuotias poika, joka harrastaa gangsta-rap musiikkia, pikkurikoksia ja kannabiksen polttoa yhdessä KC/MD Mafian kanssa. Hän juontaa Eevil Stöön Pure Ana & Happyhappy Joyjoy Memphis Underground Mix Pt.1 -mixtapen. Eevil Stöön varhaisilla levyillä mainostettiin tulevaa Pikku Herkon soololevyä, mutta sitä ei ole toistaiseksi julkaistu. Pikku Herkko mainitaan myös monissa Eevil Stöön ja Kridlokkin kappaleissa, joissa hän ei ole itse mukana. Herkolta on julkaistu soolokappale "Sä tiedät mut" vuonna 2014 ja vuonna 2013 hän vieraili Tuuttimörön albumilla On totta.https://eevilstoo.bandcamp.com/track/pikku- herkko-s-tied-t- muthttps://www.discogs.com/Tuuttim%C3%B6rk%C3%B6-Tuuttim%C3%B6rk%C3%B6-On- Totta/release/4202783 == KC/MD Mafian diskografia == * Mustajoulu (digitaalinen EP-julkaisu, 2011) * Kauheimmat joululaulut (CD, LP, 2012) == Lähteet == *Proud to Be a Stöö (2006 World Tour Promo CD) -levyn kansi *Kauheimmat joululaulut -levyn kansi *http://kcmdmafia.bandcamp.com/album/kcmd-mafia-mustajoulu ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset hip hop -artistit
David Afkham

David Afkham (s. 1983 Freiburg) on saksalainen kapellimestari. Hän alkoi käydä piano- ja viulutunneilla 6-vuotiaana. 15-vuotiaana hän pääsi Freiburgin musiikkikorkeakouluun, jossa hän opiskeli pianonsoittoa, musiikin teoriaa ja orkesterinjohtoa. Hän voitti soolopianistina ensipalkinnon Saksan kansallisessa Jugend musiziert -pianokilpailussa vuonna 2002. Afkham saattoi orkesterinjohdon opintonsa päätökseen Weimarin Liszt-musiikkikoulussa.Askonas Holt: David Afkham Vuonna 2008 Afkham voitti kapellimestarien Donatella Flick -kilpailun Lontoossa. Tämän ansiosta hän pääsi Lontoon sinfoniaorkesterin avustavaksi kapellimestariksi kahden vuoden ajaksi. Toukokuussa 2013 hän sai nimityksen Espanjan kansallisorkesterin pääkapellimestariksi alkaen kaudesta 2014/15. Afkham on johtanut myös lukuisia muita orkestereita, joiden joukossa ovat olleet Concertgebouw-orkesteri, Ruotsin radion sinfoniaorkesteri, Philharmonia-orkesteri, Münchenin filharmonikot, Wienin sinfonikot, Clevelandin orkesteri ja Seattlen sinfoniaorkesteri. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ydinenergian käyttörikos

Ydinenergian käyttörikos on Suomen rikoslain 44 luvussa määritelty ydinenergian ja -materiaalien väärinkäyttöön liittyvä rikosnimike. Ydinenergiarikoksesta voidaan syyttää tahoa, joka käyttää ydinenergiaa ilman asianmukaisia lupia tai saadun luvan ehtoja noudattamatta, laiminlyö turvallisuusseikat, turva- ja valmiusjärjestelyt, viranomaisille kuulumattomien pelastuspalvelujärjestelyiden hoitamisen tai ydinjätehuollon ja sen kustannuksiin varautumisvelvollisuuden laiminlyönnistä. Ydinlaitoksen tai ydinenergian käyttäminen on laitonta ennen kuin alan viranomainen on todennut turvallisuusvaatimukset täytetyiksi, turva- ja valmiusjärjestelyt riittäviksi, tarpeellisen valvonnan asianmukaisesti järjestetyksi ja vahingonkorvausvastuun mahdollisesti sattuvan ydinonnettomuuden varalta hoidetuksi. Lain mukaan voidaan rangaista myös tahoa, joka jättää antamatta raportteja, muita tarvittavia tietoja tai jättää pitämättä materiaali- tai käyttökirjanpitoa. Ydinenergian käyttörikoksesta voidaan rangaista sakoilla tai korkeintaan vuoden vankeustuomiolla, jollei tehty rikos täytä jonkin muun laissa määritellyn rikoksen tuntomerkkejä. Vuonna 26. joulukuuta 2009 voimaan tulleen Euroopan parlamentin ja neuvoston ympäristödirektiivin (2008/99/EY) ja sen Suomen lakiin aiheuttamien muutosten seurauksena oikeushenkilölle on voitu vuodesta 2010 määrätä ydinenergian käyttörikoksesta yhteisösakko, jonka summa vaihtelee 850 ja 850 000 euron välillä. ==Katso myös== *Ydinräjähderikos *Luettelo Suomen rikoslain mukaisista rikoksista ==Lähteet== Luokka:Rikokset Luokka:Ydinvoima Suomessa
Andrew P. MacDonald

Andrew P. MacDonald (s. 30. marraskuuta 1958 Guelph, Ontario) on kanadalainen säveltäjä.AllMusic: Andrew P. MacDonald Hän sai musiikin tohtorin arvon vuonna 1985 Michiganin yliopistosta, jossa hän oli opiskellut William Bolcomin, William Albrightin, George Balch Wilsonin ja Leslie Bassettin johdolla. MacDonald on saanut teoksillaan lukuisia palkintoja, kuten parhaan klassisen sävellyksen Juno-palkinnon (1995) viulukonsertosta, joka on myös levytetty BIS-levymerkille.Canadian Music Centre: Andrew P. MacDonald MacDonaldin musiikkia on esitetty Kanadan lisäksi myös Yhdysvalloissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Norjassa, Ranskassa ja Saksassa. Kanadassa hänen teostensa esittäjiin ovat lukeutuneet Toronton sinfoniaorkesteri, Montréalin sinfoniaorkesteri, Esprit-orkesteri, Québecin sinfoniaorkesteri, Winnipegin sinfoniaorkesteri, Manitoban kamariorkesteri, Nova Scotian sinfoniaorkesteri, CBC:n radio-orkesteri, Calgaryn filharmonikot ja I Musici de Montréal. MacDonaldin kustantajat ovat New Art Music Editions Winnipegissä ja Vierdreiunddreissig Musikverlag Münchenissä. MacDonald toimi Kanadan säveltäjäliiton varapuheenjohtajana vuosina 1993–97. Hän on lisäksi esiintynyt konserttikitaristina ja opettanut Bishop's Universityssa (Québec) sävellyksen ja teorian professorina. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Kanadalaiset kitaristit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sophie-Carmen Eckhardt-Gramatté

Sophie-Carmen Eckhardt-Gramatté (6. tammikuuta 1899 Moskova – 2. joulukuuta 1974 Stuttgart) oli venäläissyntyinen kanadalainen säveltäjä. Hän sai varhaista pianonsoiton opetusta äidiltään, joka oli itse opiskellut Nikolai Rubinsteinin johdolla. Sittemmin Eckhardt-Gramatté opiskeli pianon- ja viulunsoittoa Pariisin konservatoriossa. Hän sai opetusta myös Berliinissä Bronisław Hubermanilta. 1920-luvulla Eckhardt-Gramatté kiersi pianistina Edwin Fischerin kanssa. Hän asui vuosina 1924–26 Barcelonassa, jossa hän tutustui Pablo Casalsiin ja sävelsi muun muassa konserton sooloviululle.The Canadian Encyclopedia: S.C. Eckhardt-Gramatté Puolisonsa, taidemaalari Walter Gramattén kuoltua vuonna 1929 Eckhardt-Gramatté lähti kiertueelle Yhdysvaltoihin, jossa hän esitti omia teoksiaan Leopold Stokowskin kanssa Philadelphiassa ja Frederick Stockin kanssa Chicagossa. Vuonna 1934 Eckhardt-Gramatté meni uusiin naimisiin taidehistorioitsija Ferdinand Eckhardtin kanssa.Canadian Music Centre: S.C. Eckhardt-Gramatté: Biography Vuosina 1936–42 Eckhardt-Gramatté opiskeli Max Trappin johdolla Berliinissä; tästä lähtien hän omistautui lähes täysin säveltämiselle. Hän kehitti tiiviin, aggressiivisen ja dissonanssia korostavan tyylin, joka oli lähempänä myöhäisromantiikkaa kuin 1900-luvun uusia tekniikoita. Hän kuitenkin hyödynsi joissain teoksissaan myös uusklassismin ideoita. Hänen ensimmäinen sarjallinen kokeilunsa oli 5. pianosonaatti (1950). Vuonna 1953 Eckhardt-Gramatté asettui Winnipegiin; tätä ennen hän oli ollut Wienissä. Hänestä tuli Kanadan kansalainen vuonna 1958. Hän sai vuonna 1970 kunniatohtorin arvon Brandonin yliopistosta. == Lähteet == Luokka:Venäläiset säveltäjät Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Alan Heard

Alan Heard (s. 7. helmikuuta 1942 Halifax) on kanadalainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä István Anhaltin johdolla Montrealin McGill-yliopistossa sekä Roger Sessionsin ja Earl Kimin johdolla Princetonin yliopistossa. Lisäksi hän suoritti sävellysopintoja Berliinin Hochschule für Musikissa opettajanaan Boris Blacher. Heard toimi itse opetustehtävissä McGillin yliopistossa vuosina 1967–71. Lisäksi hän opetti Kirkland Collegessa New Yorkissa ennen liittymistään Länsi-Ontarion yliopiston henkilökuntaan vuonna 1976.The Canadian Encyclopedia: Alan Heard Varhaistuotannossaan Heard käytti hyödykseen sarjallisuutta ja aleatoriikkaa. 1970-luvun loppupuolella hän alkoi luoda pääasiassa tonaalista musiikkia. == Teoksia == === Orkesterille === * Symphonic Variations (1964) * Concerto for Clarinet and Orchestra (1966) * Sinfonia nello Stile Antico (1977) * Variations for Orchestra (1979) * Concerto Grosso (jousikvartetille ja jousiorkesterille, 1984) * Symphony No. 2 (1984) * Symphonic Étude for Small Orchestra (1989) === Kamarimusiikkia === * String Quartet (1963) * String Trio (1965) * Three Comings (laulusarja, 1965) * Rondos (1967) * Voices (1969) * Timai 'A Cosmic March for Ten Instrumentalists (1973) * Prelude (1974, uudistettu 1978) * Double (1976) * Variations for String Quartet (1978) * Variations for Winds (1978) * Music for Brass (1979) * Fantasia Contrapuntistica (1980) * Partita Barocca (1981) * Quintet for Horn and String Quartet (1982) * Trio (1983) Heardin tuotantoon kuuluu lisäksi muun muassa pianosonaatti (1966) ja kuoroteos Old Seawoman (1959, uudistettu 1978). == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Julija Gomelskaja

thumb|right|Julija Gomelskaja. Julija Aleksandrovna Gomelskaja eli Julija Oleksandrivna Homelska (, ; 11. maaliskuuta 1964 Saratov – 4. joulukuuta 2016 Lymanin piiri, Odessan alue) oli ukrainalainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä vuosina 1984–90 Odessan A. V. Neždanov -valtionmusiikkiakatemiassa Oleksandr Krasotovin johdolla. Hän pääsi myöhemmin stipendillä opiskelemaan Robert Saxtonin johdolla Lontoon Guildhall School of Music and Dramaan (1995–97), josta hän sai musiikin maisterin arvon.The Living Composers Project: Julia Gomelskaya. Gomelskajan tuotanto koostui pääasiassa orkesteri- ja kamarimusiikista. Hänen teoksiaan on esitetty Ukrainan lisäksi Armeniassa, Belgiassa, Kiinassa, Saksassa, Unkarissa, Italiassa, Liettuassa, Luxemburgissa, Moldovassa, Puolassa, Venäjällä, Espanjassa, Sveitsissä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Yhdysvalloissa. Gomelskaja sai useita palkintoja, kuten ensipalkinnon Donetskin Prokofjev-kilpailussa (1993) ja Borys Ljatošynskyi -palkinnon Ukrainan kulttuuriministeriöltä (2011). Hän luennoi Neždanov-musiikkiakatemiassa vuodesta 1991. Gomelskaja kuoli liikenneonnettomuudessa 4. joulukuuta 2016. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Vincent Ellin

Vincent Ellin on kanadalainen fagotisti. Hän toimi Winnipegin sinfoniaorkesterin ja Manitoban kamariorkesterin ensifagotistina yhteensä 32 vuoden ajan ennen omistautumistaan soolo- ja kamarimusiikkiuralle. Hänelle myönnettiin Juno-palkinto Sophie-Carmen Eckhardt-Gramattén fagottikonserton levytyksestä BIS Recordsille (1995). Ellin on kantaesittänyt useita uusia teoksia, joihin lukeutuu Glenn Buhrin konsertto. Hän on tulkinnut vähälle huomiolle jäänyttä ohjelmistoa, kuten Nikos Skalkottasin Cycle-Concertin Alankomaiden kaksoisruokolehdykkäseuran kutsumana Rotterdamissa. Hän on myös esiintynyt muiden muassa Bostonin sinfoniaorkesterin, CBC:n radio-orkesterin, Richmondin sinfoniaorkesterin, Boston Popsin, Bostonin oopperan, Cantata Singersin ja Aurora Musicalen kanssa.Vincent Ellin Bio Ellin opiskeli Sherman Waltin johdolla New England Conservatory of Musicissa ja sai valmistuessaan George W. Chadwick -palkinnon. Hänen opettajiaan olivat myös Stephen Maxym ja Louis Skinner. Wieniläisklassisen tyylin opetusta hän sai Milan Turkovicilta Wienissä. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset fagotistit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Irakli Tsintsadze

Irakli Tsintsadze (; s. 3. maaliskuuta 1964 Tbilisi, Gruusian SNT, Neuvostoliitto) on georgialainen säveltäjä. Hän opiskeli Tbilisin valtionkonservatoriossa vuosina 1976–1986. Hän suoritti vielä täydentäviä sävellysopintoja Tbilisissä ja Theo Brandmüllerin johdolla Saarbrückenissä. Hän sai vuonna 1997 Deutscher Akademischer Austauschdienstin residenssin. Sävellystyönsä ohella hän on myös opettanut analyysiä ja polyfoniaa Tbilisin valtiollisessa taideakatemiassa. Hänen pääasiallinen kustantajansa on Keturi Musikverlag.The Living Composers Project: Irakli Tsintsadze Tsintsadzen tuotantoon kuuluu muun muassa baletti, sinfonioita (joista kolmas tenorille ja suurelle orkesterille), lukuisia kamarimusiikkiteoksia vaihteleville kokoonpanoille ja pianokappaleita. Tsintsadze on säveltäjä Sulkhan Tsintsadzen poika. == Lähteet == Luokka:Georgialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ulla Pirttijärvi

Ulla Pirttijärvi-Länsman (s. 13. marraskuuta 1971 Inari) on saamelainen laulaja ja joikaaja. Inarilaisesta Angelin kylästä kotoisin oleva Pirttijärvi aloitti uransa 1980-luvulla Angelin tytöissä yhdessä muun muassa Ursula ja Tuuni Länsmanin kanssa. Hän siirtyi soolouralle yhtyeen 1992 ilmestyneen esikoisalbumin jälkeen. Pirttijärven nykyinen yhtye on vuonna 2009 perustettu Ulda, ja uusin yhtye on Áššu. Ulla Pirttijärvi on julkaissut neljä sooloalbumia sekä vieraillut norjalaisen Frode Fjellheimin, Rinneradion ja Wimme Saaren levyillä.Band Ulda. Viitattu 12.9.2014. Lisäksi hän oli mukana jo vuonna 1987 Angelin tyttöjen edeltäjän Angel-Nuorat -ryhmän sekä norjalaisen Mari Boinen saamenkielisiä joululauluja sisältäneellä kasetilla.JUOVLLAIDE Fono-äänitetietokanta. Viitattu 12.9.2014. 2000-luvun alussa Pirttijärvi toimi Lapin läänintaiteilijana. Nykyään hän asuu perheineen Utsjoella. Pirttijärvi- Länsman osallistui Uuden Musiikin Kilpailuun 2015 tyttärensä Hildá Länsmanin kanssa Solju-nimisenä duona kappaleella "Hold Your Colours". Soljulta ilmestyi albumi keväällä 2018. == Diskografia == === Sooloalbumit === *Hoŋkoŋ dohkká (1996) *Ruošša eanan (1998) *Máttaráhku askái (2002) *Áibbašeabmi (2008) === Angel-Nuorat === *Juovllaide (1987) === Angelin tytöt === *Dolla (1992) === Ulla Pirttijärvi & Ulda === *Ulda (2012) === Solju === *Solju (2018) === Áššu === *Áššu (2019) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Uldan kotisivut *Soljun kotisivut *Áššu:n kotisivut Luokka:Saamelaiset laulajat Luokka:Suomalaiset kansanmuusikot Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Áillohaš-musiikkipalkinnon saajat
FS Jeanne d’Arc (1867)

Jeanne d’Arc oli Ranskan laivaston vuonna 1867 vesillelaskettu puurunkoinen Alma-luokan panssarikorvetti. Alus osallistui Ranskan–Saksan sotaan vuosina 1870–1871, jonka jälkeen se pysyi palveluksessa monista sisaraluksistaan poiketen. Alus poistettiin alusluettelosta 28. elokuuta 1883. == Valmistus == Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1865. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1867 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1869.Gardiner, Robert 1860–1905 s. 302 == Palvelus == Alus sijoitettiin valmistuttuaan reserviin Brestissä vuonna 1869. Alus otettiin palvelukseen hieman ennen Ranskan–Saksan sodan alkamista 12. huhtikuuta 1870, jolloin se sijoitettiin Pohjoiseen laivueeseen.Jones, Colin s. 163 Alus lähti laivueen mukana 24. heinäkuuta 1870 Cherbourgista Tanskan Fredrikshavnin sataman edustalle, jossa osasto oli 28. heinäkuuta – 2. elokuuta ennen siirtymistään Itämerelle. Laivue nimettiin siirron jälkeen Itämeren laivastoksi. Sodan alkamisesta alkaen laivueen tehtävänä ollut Saksan satamien saarto keskeytettiin 16. syyskuuta ja alukset palasivat Cherbourgiin. Alus oli 1. elokuuta 1873 Malagassa Espanjassa, josta se jatkoi tuona päivänä Cadiziin. Alus törmäsi 21. heinäkuuta 1875 yhteysalus Forfaitiin, joka upposi. Jeanne d’Arcista tehtiin 3. joulukuuta 1875 kontra-amiraali Bonien lippulaiva, mutta alus siirrettiin 1. tammikuuta 1876 Brestissä reserviin. Alus palautettiin palvelukseen 12. huhtikuuta 1879 Lähi-idän laivueeseen. Alus poistettiin alusluettelosta 28. elokuuta 1883, minkä jälkeen sen kohtalo on tuntematon. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Alma-luokan panssarikorvetit
TB-veljeskunta

TB-veljeskunta () on pohjoismainen kunnallisvirkamiesten yhteisö, joka perustettiin vuonna 1928. Se toimii myös Suomessa, jossa sen jäsenlooseihin kuuluu vuonna 1950 perustettu Helsingin TB – Helsingfors TB.Helsingin TB – Helsingfors TB (Tjänstemannabröder) , Helsingin kaupunginarkisto. Viitattu 12.9.2014. Nimellä Tjänstemannabröderna Göteborgissa vuonna 1928 perustettu TB syntyi miespuolisten kunnallisvirkailijoiden järjestöksi. Vuonna 1931 se järjestäytyi veljeskunnan muotoon ja vuonna 1948 se laajeni muihin Pohjoismaihin.Välkommen till TB:s digitala sidor , TB-Orden. Viitattu 12.9.2014. Suomeen perustettiin Helsingin TB vuonna 1950. Vuonna 1993 veljeskunnan jäsenpohjaa laajennettiin koskemaan kaikkia miespuolisia viranhaltijoita, joilla on paikallishallintoon liittyviä työtehtäviä. Samalla nimestä Tjänstemannabröderna luovuttiin ja viralliseksi nimeksi tuli TB-Ordens Nordiska Storloge. Suomessa, Norjassa ja Ruotsissa siitä käytetään lyhennettä TB, Tanskassa ja Islannissa TBO. Vuonna 2007 järjestöön alettiin hyväksyä jäseniksi myös naisia. TB:n paikallisloosit valitsevat edustajansa kerran vuodessa kokoontuvaan suurloosivaltuustoon, joka on TB-veljeskunnan korkein päättävä elin. Toimeenpaneva elin on nimeltään suurloosikollegio; sen muodostavat seitsemän valtuutettujen nimittämää veljeskuntaneuvosta. Keskusjärjestö, suurloosi, toimii Göteborgissa. Se julkaisee TB-Tidender- jäsenlehteä, joka on ilmestynyt 2–4 kertaa vuosittain vuodesta 1948 lähtien . Toinen TB:n julkaisu on jäsenmatrikkeli. Joka kolmas vuosi pidetään kaikille veljille avoimet suurherrapäivät, joiden tarkoituksena on tarjota eri pohjoismaiden kunnallisvirkamiehille mahdollisuus solmia suhteita keskenään ja tutustua isäntämaahaan. Ensimmäiset suurherrapäivät Helsingissä järjestettiin vuonna 1968. Paikalliset loosit pitävät loosikapitteliksi kutsutut kokouksensa kerran kuukaudessa lukuun ottamatta kesäkuukausia. Kokouksissa kuullaan ajankohtaisia esitelmiä, joita seuraa keskustelu. Loosin vihkimisen vuosipäivää (herrainpäivä) vietetään juhlallisimmin. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *Hirn, Sven: Helsingin TB – Helsingfors TB 1950–2000. Helsingin TB 2003. ISBN 9789524730464. Luokka:Kunnallishallinto Luokka:Pohjoismaiset järjestöt
Valo (tiedelehti)

Valo on 1920-luvulla ilmestynyt ensimmäinen suomalainen tiedelehti.Risto Jaakkola, Valon lyhyt historia, Tiedetoimittaja, s. 19, viitattu 4.9.2010 Lehti ilmestyi 1925–1928 joka toinen viikko, yhteensä sata numeroa. Kustantaja oli silloinen merkittävä kustantaja WSOY. Vaikka Valo ilmestyi lehden muodossa, se oli kuitenkin vihkoina ilmestynyt tietoteos. Silloiseen tapaan lehti myi kansia, joihin vuosikerran sai sitoa. Lehti ilmestyi kahtena sarjana, joista A-sarjassa olivat aiheina menestyminen, ihmiselämä, luonto, menneet ajat ja kielet. B-sarjan aiheina olivat liike-elämä, eläinten maailma, sielunelämä, terveys ja sairaus, virkistys ja urheilu. Lehden perusaineisto tuli tanskalaisesta Frem-lehdestä. Lisäksi oli suomalaisten kirjoittajien artikkeleita. Tanskalaisia artikkeleita suomensi ja kirjoitti osin Haavion ystäväpiiri ja sukulaiset, mutta avustajia oli kymmeniä. Julkaisua toimittivat WSOY:n tuore kustannustoimittaja Martti Haavio, hänelle Ylioppilaslehden ajoilta tutut AKS:n pääideologi Niilo Kärki ja Pikku jättiläisen juuri valmiiksi saanut Yrjö Karilas ja etätoimittajana Kansanvalistusseuran Kalenterin toimittaja Niilo Liakka. Suomen tiedetoimittajien liitto järjestää juhlia Valon päivänä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Juho Karjalainen: Tieteen popularisointi vuosina 1925–1928 julkaistussa lehdessä Valo: Tiedettä kaikille pro gradu (pdf) Luokka:Suomalaiset tiedelehdet Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Asko Kilpeläinen

Asko Kilpeläinen (s. 30. huhtikuuta 1975) on aktiiviuransa jo päättänyt suomalainen kymmenottelija. Hän edusti koko uransa ajan Helsingin Kisa- Veikkoja ja hänen valmentajanaan toimi Reijo Siitonen. Kalevan kisoista hän saavutti kymmenottelun hopeaa vuonna 1998.Siukonen, Markku: Urheilun vuosikirja 20. Kustannus-Notariaatti Oy, 1999. ISBN 952-5106-09-8. Lisäksi hän saavutti urallaan sisäratojen SM-kisoista seitsenottelun hopeaa vuonna 1999 sekä pronssia vuonna 1998. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2002 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Koulutusakkreditointi

Koulutusakkreditointi tarkoittaa koulutusohjelmien pätevyyden toteamista kansainvälisin kriteerein. Akkreditointien avulla eri maissa annettavia tutkintoja voidaan vertailla. Vertailun avulla halutaan tukea paitsi koulutuksen kehittämistä myös tutkinnon suorittaneiden työllistymistä ja liikkuvuutta kansainvälisillä työmarkkinoilla. Koulutusohjelman arvioi ulkopuolinen (puolueeton) arviointiryhmä, ja akkreditointipäätöksen tekee akkreditointiorganisaation päättävä elin. Arvostettu akkreditointi takaa ohjelmista valmistuville paremmat mahdollisuudet työllistyä kansainvälisillä työmarkkinoilla. Arvioinnissa kiinnitetään erityisesti huomiota ohjelman kattavuuteen, sisällön tasapainoon ja opiskelijoiden saamaan työkokemukseen liike-elämässä. ==Kolmoisakkreditointi== MBA- ja EMBA-koulutusohjelmille akkreditointeja myöntävät Lontoossa sijaitseva Association of MBAs (AMBA), Floridan Tampassa sijaitseva Association to Advance Collegiate Schools of Business (AACSB) ja Brysselissä sijaitseva European Quality Improvement System (EQUIS). Jos koulutusohjelma saa akkreditoinnit kaikilta kolmelta, on sillä niin kutsuttu kolmoisakkreditointi. ==Lähteet== Luokka:Kansainvälinen koulutus
Tuuli Sistonen

Tuuli-Sisko Sistonen (o.s. Kosola, s. 12. tammikuuta 1980) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti koko urheilu-uransa ajan Espoon Tapioita. Kalevan kisoista Sistonen saavutti seiväshypyn pronssia vuonna 1994. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2007 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset seiväshyppääjät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Association of MBAs

Association of MBAs (AMBA) on Lontoossa sijaitseva, kansainvälisesti tunnettu ja arvostettu puolueeton arviointi- ja asiantuntijaorganisaatio, joka myöntää kansainvälisiä akkreditointeja (laatuhyväksyntä) MBA.- ja EMBA- koulutusohjelmille. Se on akkreditoinut koulutusohjelmia noin 170 korkeakoulussa yli 70 maassa. AMBAn myöntää akkreditointejaan vain pienelle määrälle ohjelmia, joiden tulee täyttää korkeat kansainväliset johtamiskoulutuksen laatuvaatimukset. Arviointiprosessi toimii myös koulutusohjelman strategisen kehittämisen työkaluna, sillä arvioijat antavat prosessin aikana myös kehitysehdotuksia, joiden avulla ohjelmasta voidaan kehittää entistä vaikuttavampi ja laadukkaampi. ==AMBA-akkreditointeja Suomessa== Helsingin Kauppakorkeakoulun MBA-ohjelma sai AMBA-akkreditoinnin ensimmäisen kerran vuonna 1997 ja sen EMBA-koulutusohjelma vuonna 2004. Vuonna 2007 se sai AMBA-akkreditoinnin koko MBA-portfoliolleen. Hankenin MBA-ohjelma on saanut akkreditoinnin 2008 . Jyväskylän yliopiston MBA-ohjelma sai AMBA- akkreditoinnin vuonna 2011. Sillä meni laatutunnustuksen tavoitteluun noin kolme vuotta, vapaaehtoisen hakemuksen jälkeen hakuprosessissa oli monia vaiheita, jotka huipentuivat vuoden 2010 lopulla tehtyyn arviointivierailuun. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *AMBA:n sivut Luokka:Kansainvälinen koulutus
FS Montcalm (1868)

Montcalm oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu puurunkoinen Alma- luokan panssarikorvetti. Alus osallistui 1870-1871 Ranskan–Saksan sotaan, jossa se valtasi Preussin laivaston purjealuksen. Alus vietti pääosan urastaan Kiinassa tai Tyynellämerellä ja poistettiin alusluettelosta vuonna 1891. == Valmistus == Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 26. lokakuuta 1865. Alus laskettiin vesille 16. lokakuuta 1868 ja otettiin palvelukseen vuonna 1870.Gardiner, Robert 1860-1905 s. 302 == Palvelus == Alus sijoitettiin valmistuttuaan Välimerelle, jossa se oli aina toukokuuhun 1870. Ranskan–Saksan sodassa alus valtasi Pohjanmerellä parkki Unionin ja se seurasi korvetti SMS Arconaa Portugalin aluevesillä. Alus oli Pohjois- ja Etelä-Atlantilla ennen siirtoaan reserviin 1. elokuuta 1871 Cherbourgissa. Alus palautettiin palvelukseen 20. lokakuuta 1873 ja lähti 5. tammikuuta 1874 Kiinaan vapauttaakseen panssarikorvetti Belliqueusen Kiinan aseman lippulaivan tehtävistä. Alus palasi Cherbourgiin 20. toukokuuta 1876 ja oli reservissä 1878-1880. Vuonna 1882 aluksesta tehtiin Tyynenmeren viirikön lippulaiva, kun kontra-amiraali Landolfe nosti lippunsa alukselle. Alus palasi Cherbourgiin 1884, jossa se oli alusluettelosta poistoonsa 2. huhtikuuta 1891 saakka. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Alma-luokan panssarikorvetit Luokka:Arsenal de Rochefort
Danfoss

Danfoss on tanskalainen yritys, jonka tuotteisiin kuuluvat: kylmätuotteet, lämpötuotteet, teollisuusautomatiikka, taajuusmuuttajat ja korkeapaineiset vesijärjestelmät. Danfoss teki vuonna 2014 ostotarjouksen suomalaisesta taajuusmuuttajien valmistaja Vaconistahttp://www.vacon.com/fi- FI/Vacon/Media/Releases/Vacon-Oyj-Danfoss-tekee-hallituksen-suositteleman- vapaaehtoisen-julkisen-ostotarjouksen-kaikista-Vaconin-osakkeista/ . ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Danfoss Suomi Luokka:Tanskalaiset yritykset
Esko Seppänen (urheilutoimittaja)

Esko Seppänen (s. 23. tammikuuta 1984 Heinola) on suomalainen urheilutoimittaja. Seppänen on opiskellut tiedotusoppia Tampereen yliopistossa vuoden ajan. Hän aloitti toimittajan työnsä Jatkoaika.com-sivustolla. Seppänen toimi Urheilulehdessä ensin toimittajana ja myöhemmin uutispäällikkönä. Hän kirjoitti lehteen myös kolumneja. Kesästä 2013 hän on työskennellyt Viasat-tv- yhtiössä. Seppäsellä on Twitterissä yli 68 000 seuraajaa. Hänet tunnetaan vedonlyönnin harrastajana. Seppänen pelasi oman urheilu-uransa aikana jääkiekkoa Lahden ja Heinolan alueen seuroissa. Junioritasolla hän pelasi korkeimmillaan A-nuorten SM-liigaa Pelicansin riveissä ja aikuistasolla Suomi- sarjaa ja edusti Heinolan Kiekkoa. Seppänen joutui arvostelun kohteeksi keväällä 2015 johtuen hänen veikkausvihjeidensä huonosta palautusprosentista ja sen yhteydestä hänen affiliaattitoimintaansa. Nykyään Seppänen pitää podcastia. Jakso.fi -sivuston äänestyksessä Seppäsen Urheilucast on valittu jo kolme kertaa peräkkäin vuoden parhaaksi podcastiksi 2018, 2019 ja 2020 "Eläköön, eläköön, eläköön!".Suomen paras podcast 2018: Urheilucast. Jakso.fi. Viitattu 11.10.2019.Suomen paras podcast 2019: Urheilucast. Jakso.fi. Viitattu 30.03.2020. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Suomalaiset urheilutoimittajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
FS Reine Blanche (1868)

Reine Blanche oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu puurunkoinen Alma-luokan panssarikorvetti. == Valmistus == Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1865. Alus laskettiin vesille 10. maaliskuuta 1868 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1870.Gardiner, Robert 1860-1905 s. 302 == Palvelus == Alus sijoitettiin valmistuttuaan Brestissä reserviin. Alus otettiin palvelukseen 20. heinäkuuta 1870 ja se teki Ranskan–Saksan sodan aikana partiomatkan Shetlantiin ennen kuin se palautettiin reserviin 20. syyskuuta. Alus palautettiin palvelukseen heinäkuussa 1871 kehityslaivueen 2. viirikön lippulaivaksi. Kantonin kapinan aikana Reine Blanche ja Thétis olivat sijoitettuna syys-lokakuussa 1873 Cartagenaan Espanjaan suojaamaan Ranskan kansalaisia. Alus palautettiin reserviin 1. helmikuuta 1876 ja se palautettiin palvelukseen huhtikuussa 1877. Thétis törmäsi 3. heinäkuuta Reine Blancheen, joka joutui ajamaan matalikolle estääkseen uppoamisensa. Alus siirrettiin reserviin 1878, mistä se palautettiin palvelukseen 15. huhtikuuta 1879 Lähi-idän laivueeseen. Alus tulitti 5.-16. heinäkuuta 1881 Sfaxin satamaa Ranskan miehittäessä Tunisian. Alus nimitettiin Tyynenmeren laivueen lippulaivaksi 20. tammikuuta 1884 ja kontra-amiraali Franquet nosti lippunsa aluksella. Alus joutui kuitenkin palaamaan 22. toukokuuta 1884 Cherbourgiin kattiloiden loppuunpalamisen ja rungon heikon kunnon vuoksi. Alus poistettiin palveluksesta ja se poistettiin alusluettelosta 12. marraskuuta 1884. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Alma-luokan panssarikorvetit
Larry Crowne – Uusi mahdollisuus

Larry Crowne – Uusi mahdollisuus on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut Tom Hanksin ohjaama romanttinen draamakomedia. Hanks myös käsikirjoitti elokuvan Nia Vardalosin kanssa, tuotti elokuvan Gary Goetzmanin kanssa sekä näyttelee pääosaa yhdessä Julia Robertsin kanssa. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 1. heinäkuuta 2011. Suomessa ensi-ilta oli 26. elokuuta 2011, ja elokuva keräsi Suomen teattereista 8 301 katsojaa. Larry Crowne on esitetty Suomen tv-kanavilla toistakymmentä kertaa vuosina 2015–2020, jolloin se oli katsottavissa myös Yle Areenassa ja sai siellä yli 142 000 katselukertaa., Esitystiedot. Viitattu 9.5.2023. == Juoni == Avioeron kokenut keski-ikäinen Larry Crowne (Hanks) saa yllättäen lopputilin isosta supermarketista, jossa on ollut pidetty ja tehokas työntekijä. Syynä on kauppaketjun uusi politiikka, joka suosii collegen käyneitä. Työtön Larry ryhtyy realisoimaan omaisuuttaan, vaihtaa ison autonsa skootteriin ja kirjoittautuu aikuisopiskelijaksi paikalliseen community collegeen. Siellä hänen opettajakseen osuu kyyninen ja turhautunut viestinnän lehtori Mercy Tainot (Roberts), jonka oma avioliitto on hiipumassa. Seuraa romanssi. == Näyttelijät == ==Vastaanotto== Chicago Sun- Times Roger Ebert DVD-Opas Pekka Suorsa Film-O-Holic.com Mikko Tirronen Elokuva sai enimmäkseen nuivia arvosteluja. Roger Ebert ivasi tarinan simppeliä epädramaattisuutta: mukavasta miehestä tulee mukavampi muiden mukavien ihmisten kannustamana. Pahasta opettajasta tulee hyvä opettaja, joka hylkää alkoholin ja tuhman, nettipornoa kuluttavan miehensä. Suomalaisen Film-O-Holic.com-sivuston Mikko Tirronen kiteytti, että tuloksena on tyhjänpäiväinen elokuva, joka ei toimi edes kertakäyttöviihteenä. Hänestä elokuva ajelehtii kohtauksesta toiseen päämäärättömästi sen sijaan, että hahmot kehittyisivät. Larry on kohtauksesta toiseen tasaisen neuvokas ja reipas, ja elokuvan ote on liian kesy ja hampaaton aidosti oivaltavaksi komediaksi. Sovinnaista huumoria väännetään kuluneista aiheista, kuten kännyköistä oppitunnilla. DVD-Opas-sivuston Pekka Suorsa piti elokuvaa Frank Capra -maisena naiivin sympaattisena onnistumisena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Luokka:Vuoden 2011 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Universal Picturesin elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Elokuvat koulusta ja koulutuksesta
FS Thétis (1867)

Thétis oli Ranskan laivaston vuonna 1867 vesillelaskettu puurunkoinen Alma- luokan panssarikorvetti. == Valmistus == Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1865. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta 1867 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1869.Gardiner, Robert 1860-1905 s. 302 == Palvelus == Alus sijoitettiin valmistuttuaan Brestissä reserviin. Se otettiin palvelukseen 20. heinäkuuta 1870 Ranskan–Saksan sodan vuoksi ja se liitettiin Cherbourgiin sijoitettuun pohjoiseen laivueeseen.Jones, Colin s. 163 Alus lähti 24. heinäkuuta 1870 Cherbourgista laivueen alusten mukana Fredrikshavnin edustalle, jossa ne olivat 28. heinäkuuta - 2. elokuuta ennen Itämerelle siirtymistä. Itämerellä laivueen nimi muutettiin Itämeren laivastoksi, joka yritti sulkea Itämeren satamat ja siten estää Preussin laivaston pääsyn merelle. Laivue määrättiin palaamaan Cherbourgiin 16. syyskuuta. Alus kuului kehityslaivueeseen 1871 ja se siirrettiin Lähi-itään vuotta myöhemmin. Kantonin kapinan aikana Reine Blanche ja Thétis olivat sijoitettuna syys-lokakuussa 1873 Cartagenaan Espanjaan suojaamaan Ranskan kansalaisia. Panssarifregatti Magentan tuhouduttua 31. lokakuuta 1875 Toulonissa tulipalossa ja sitä seuranneessa räjähdyksessä Thétis määrättiin vara-amiraali Rozen lippulaivaksi. Alus poistettiin palveluksesta 1. maaliskuuta 1876, mutta se palautettiin palvelukseen 18. huhtikuuta kehityslaivueeseen. Thétis törmäsi 3. heinäkuuta Reine Blancheen, joka joutui ajamaan matalikolle estääkseen uppoamisensa. Alus oli reservissä vuosina 1878-1881, jona aikana suunniteltiin aluksen sijoittamista Tyynenmeren laivueen lippulaivaksi. Alus palautettiin palvelukseen 8. lokakuuta 1885 kontra-amiraali Marcq de St. Hilairen lippulaivaksi ja alus lähti Tyynellemerelle. Se menetti potkurinsa Madeiran edustalla ja alus joutui palaamaan purjein Cherbourgiin, jossa amiraali siirsi lippunsa Champlainille. Thétiksen ura päättyi proomuna Nouméaulla Uudessa Caledoniassa. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Alma-luokan panssarikorvetit
Vaalirikos

Vaalirikos on yksi Suomen yleisiin vaaleihin ja yleisiin äänestyksiin liittyistä rikoksista eli vaalirikoksista. Sitä koskevat säännökset sisältyvät rikoslain 14 lukuun. Vaalirikokseen syyllistyy henkilö, joka vaikuttaa tai yrittää vaikuttaa väkivallalla tai uhkauksella toisen äänestämiseen tai ehdokkaaksi asettamiseen. Rangaistavaa on siis siihen vaikuttaminen, ketä henkilöä tai mitä vaihtoehtoa toinen äänestää, sekä äänestämään pakottaminen ja äänestämisen estäminen. Myös vaalirikoksen yritys on rangaistavaa. Syyllinen voidaan tuomita sakkoon tai enintään kahdeksi vuodeksi vankeuteen.Nuutila s. 314 ja 318. Vaalirikoksena rangaistaan myös yleisiin vaaleihin ehdokkaaksi asettumiseen ja ehdokkaaksi suostumiseen vaikuttaminen väkivallalla tai uhkauksella. Tuomion voi saada myös siitä, että estää toisen asettumisen ehdokkaaksi. Ehdokkaalta edellytetään, että hän suostuu ottamaan vastaan vaalin kohteena olevan toimen. Toinen edellytys on se, että puolue, valitsijayhdistys tai henkilöryhmä valitsee ja asettaa henkilön ehdokkaaksi. Vaalirikokseen syylliseksi toteamiseen ei tarvita näyttöä siitä, ketä tai mitä painostettu henkilö on äänestänyt, sillä vaalisalaisuus estää tällaisen näytön saamisen. Rikoslain vaalirikosta koskevassa säännöksessä ei määritellä, millaista uhkausta siinä tarkoitetaan. Uhkaus voikin siten olla millainen tahansa, kunhan sitä on pidettävä yleisen elämänkokemuksen mukaan sellaisena, että se vaikuttaa äänestämiseen tai ehdokkaaksi asettumiseen.Hallituksen esitys Eduskunnalle rikoslainsäädännön kokonaisuudistuksen toisen vaiheen käsittäviksi rikoslain ja eräiden muiden lakien muutoksiksi, HE 94/1993, s. 78. Vaalirikos koskee yleisiä vaaleja, joita ovat valtiolliset vaalit, maakuntapäivävaalit, kunnalliset vaalit, Euroopan parlamentin edustajien vaalit ja kirkolliset vaalit. Valtiollisia vaaleja ovat eduskuntavaalit ja presidentinvaalit. Yleinen äänestys tarkoittaa tässä yhteydessä kunnallista tai valtiollista kansanäänestystä. Yleisiä vaaleja ovat sellaiset vaalit, joissa äänestää saavat kaikki tiettyä ikää vanhemmat valtion, kunnan tai seurakunnan jäsenet. Suomessa järjestetään useita vaaleja, joihin vaalirikosta koskevia säännöksiä ei voi soveltaa. Tällaisia ovat esimerkiksi ammattiyhdistysten, yliopistojen, ylioppilaskuntien, vakuutusyhtiöiden ja osuuskuntien vaalit. On myös huomattava, että tämä lainkohta ei koske maakunnallisten päätöstentekoelinten vaaleja, koska rikoslain 14 luvussa ei ole niitä koskevaa mainintaa. Kansanedustajaehdokkaiden tai presidenttiehdokkaan valitsemiseksi järjestettävässä puolueen sisäisessä vaalissa painostaminen voidaan katsoa vaalirikokseksi, mutta eduskunnan tai kunnanvaltuuston yksittäinen vaali tai äänestys ei kuulu rikoslain tämän luvun soveltamisalaan. Sen sijaan niissä voi tulla sovellettavaksi lahjuksen antamista ja lahjusrikoksia koskevat lainkohdat. ==Lähteet== * Nuutila, Ari- Matti: Rikokset poliittisia oikeuksia vastaan. Teoksessa Lappi-Seppälä, Tapio et al.: Rikosoikeus, WSOYpro 2009, ISBN 978-951-0-33997-8. ===Viitteet=== Luokka:Rikokset Luokka:Vaalit
FS Diderot (1909)

Diderot oli 1911 valmistunut Ranskan laivaston Danton-luokan pre-dreadnought- taistelulaiva. == Valmistus == Alus tilattiin Saint Nazairesta Ateliers et Chantiers de la Loirelta, missä köli laskettiin 23. elokuuta 1907. Alus laskettiin vesille 20. huhtikuuta 1909 ja otettiin palvelukseen 25. heinäkuuta 1911.Jordan, John s. 53 == Palvelus == Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Ranskan Välimeren laivaston 1. laivueen 1. viirikköön. Se osallistui sotaharjoituksiin Provencen ja Tunisian välillä touko-kesäkuussa 1913 ja siihen liittyneeseen Ranskan presidentti Raymond Poincarén laivastokatselmukseen 7. kesäkuuta. Lokakuusta joulukuuhun alus oli laivueensa mukana itäisellä Välimerellä. Toukokuussa 1914 se osallistui Välimerellä pidettyyn suureen sotaharjoitukseen. ==Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Danton-luokan taistelulaivat Luokka:Ranskalaiset ensimmäisen maailmansodan taistelulaivat
Bijeongsanghoedam

Bijeongsanghoedam (, ) on eteläkorealainen JTBCin tuottama televisiosarja. == Vakiojäsenet == Maa Hangul Nimi Syntymäpäivä 럭키 (아비쉐크 굽타) Lucky (Abhishek Gupta) 마크 테토 Mark Tetto 오헬리엉 루베르 Auréllien Loubert 기욤 패트리 Guillaume Patry 알베르토 몬디 Alberto Mondi 자히드 후세인 Zahid Hussain 왕심린 Wang Xinlin 알렉스 맞켈리 Alex Mazzuchelli 오오기 히토시 Hitoshi Ogi 니클라스 클라분데 Niklas Klabunde 크리스티안 부르고스 Christian Burgos Luokka:Keskusteluohjelmat Luokka:Eteläkorealaiset televisiosarjat Luokka:2010-luvun televisiosarjat
Ydinräjähderikos

Ydinräjähderikos on Suomen rikoslaissa määritelty ydinräjähteiden valmistamisen, maahantuonnin, hallussapidon, käytön tai näiden yrittämisen kieltävä laki. Lain mukaan voidaan rangaista myös suomalaista tahoa, joka räjäyttää ydinräjähteen Etelämanneralueella. Ydinräjähderikoksesta voidaan määrätä vähintään kaksi tai enintään kymmenen vuotta vankeutta. ==Katso myös== *Ydinenergian käyttörikos *Luettelo Suomen rikoslain mukaisista rikoksista ==Lähteet== Luokka:Rikokset Luokka:Ydinaseet
Etyylimetakrylaatti

Etyylimetakrylaatti (C6H10O2) on metakryylihapon ja etanolin muodostama esteri. Yhdistettä voidaan käyttää polymeeriteollisuudessa. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa etyylimetakrylaatti on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee vain vähän veteen, mutta paremmin orgaanisiin liuottimiin. Etyylimetakrylaatilla on voimakas taipumus polymeroitua, minkä vuoksi sen joukkoon lisätään usein stabilisaattoriksi hydrokinonin metyylieetteriä. ==Valmistus ja käyttö== Etyylimetakrylaattia voidaan valmistaa metakryylihapon ja etanolin happokatalysoidulla esteröintireaktiolla tai vaihtoesteröimällä metyylimetakrylaattia etanolilla.William Bauer Jr.: Methacrylic Acid and Derivatives, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 12.9.2014 Yhdistettä voidaan käyttää polyetyylimetakrylaatin tai muiden metakrylaattihartsien valmistuksessa sekä eräiden kemikaalien kuten etyylipyruvaatin tuotannossa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * *ChemBlink: Ethyl methacrylate *Pherobase: Floral Compound - ethyl methacrylate Luokka:Esterit
Akinator

Akinator, the Web Genie on kolmen ranskalaisen ohjelmoijan kehittämä selainpeli, joka julkaistiin vuonna 2007 verkkoon pelattavaksi. Peli julkaistiin Euroopassa vuonna 2009 ja Japanissa 2010 myös mobiililaitteille, kuten Androidille ja iOS:lle. Pelissä ideana on saada tekoälyn ohjaama peli arvaamaan hahmo, jonka pelaaja on mielessään valinnut. Pelaajan pitää vastata pelin esittämiin kysymyksiin. Lopulta peli veikkaa hahmoa, jonka pelaaja on valinnut. Jos peli veikkaa oikean hahmon, peli voittaa ja jos väärän, peli voi pelaajan halutessa jatkaa hahmon arvailua. Lopulta jos oikeaa hahmoa ei löydy, peli luovuttaa. == Aiheesta muualla == *Akinator Luokka:Vuoden 2007 videopelit Luokka:Selainpelit Luokka:Android-pelit Luokka:iOS-pelit Luokka:Windows Phone -pelit Luokka:BlackBerry-pelit
Forssan VPK

Forssan Vapaaehtoinen Palokunta Ry eli lyhyesti Forssan VPK on perustettu vuonna 1882. Se on vapaaehtoistoimin toimiva sopimuspalokunta Forssassa. ==Historia== Forssassa, Forssa Osakeyhtiön kehruutehtaan ylimmässä kerroksessa syttyi laaja tulipalo 12. elokuuta 1882. Palon laajentuessa huomattiin ettei kylässä ole lainkaan palokuntaa. Silloin syntyi ajatus perustaa Forssaan oma palokunta, Forssan Vapaaehtoinen Palokunta. Hankkeen alkuunpanija, palokunnan ensimmäinen puheenjohtaja ja ylipäällikkö oli kauppaneuvos Axel Wilhelm Wahren, joka oli Forssa-Yhtiöiden perustaja. Perustamishanketta lämpimästi kannatti silloinen Forssan osakeyhtiö, joka luovuttikin käyttöön sen ensimmäisen palokaluston. Palokunnassa oli aluksi kolme osastoa: sammutus-, korjaus- ja vesiosasto. Palokunnan jäsenmäärä oli alkuun 374 miestä, myöhemmin paljon yli 400 miestä. Forssan VPK toimi Forssa Osakeyhtiön ja myöhemmin Finlaysonin ainoana tehdaspalokuntana vuoteen 1958 asti. Silloin tehtaalle perustettiin oma palokunta, Finlaysonin tehdaspalokunta. Finlaysonin tehdaspalokunnan loputtua 1980-luvulla toimi Forssan VPK edelleen Finlaysonin alueen ainoana tehdaspalokuntana. Tämä tehdaspalokuntatoiminta loppui vuonna 2009, jolloin Forssan VPK muutti pois Finlaysonin tehdasalueelta. Forssan Vapaaehtoisella Palokunnalla oli palokunnantalo uudessakylässä. Talo hankittiin vuonna 1914, mutta se paloi Forssan suurpalossa 26. kesäkuuta 1929. Tontti myytiin Forssan kauppalalle 1960 ja siitä saaduilla rahoilla ostettiin palokunnan ensimmäinen uusi paloauto, Mercedes-Benz LF-322, vuosimallia 1961. Palokunnan nuoriso-osasto on toiminut vuosina 1938–1944, alun perin poikaosastona ja uudelleen 1963 alkaen. ==Forssan VPK nykyisin== Forssan VPK toimii yhtenä Kanta-Hämeen pelastuslaitoksen sopimuspalokuntana. Hälytysosaston vahvuus on kymmenkunta miestä ja naista. Yhdistyksessä toimii myös varhaisnuorten ja nuoriso-osasto. Palokunnan käytössä on Scania 93M -sammutusauto ja Ford Tourneo -miehistönkuljetusauto. ==Lähteet== * Forssan VPK:n kotisivut Luokka:Forssa Luokka:Kanta-Hämeen pelastuslaitoksen sopimuspalokunnat
Kotin kieli (nigeriläis-kongolainen)

Koti on bantukieli, jota puhutaan Mosambikissa Angochen ympäristössä. Sitä puhui vuonna 2006 äidinkielenään ihmistä. Makhuwa on kotin läheinen sukukieli ja monet kotin puhujat osaavat sitä toisena kielenä. Kotin pääasiallinen kirjoitusjärjestelmä on latinalainen kirjaimisto, mutta myös arabialaisia kirjaimia käytetään. == Lähteet == Luokka:Bantukielet Luokka:Mosambikin kielet
Kotin kieli

Kotin kieli voi tarkoittaa seuraavia asioita: * kotti, jeniseiläinen kieli * koti, nigeriläis-kongolainen kieli.