EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Portola Valley

Portola Valley on kaupunki (town) San Mateon piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 4 456. Kaupunki perustettiin 14. heinäkuuta 1964. Portola Valleyn pormestarina toimii Maryann Derwin. == Väestö == Portola Valleyn asukkaista 86,72 prosenttia on valkoisia, 6,99 prosenttia aasialaisia, 0,37 prosenttia afroamerikkalaisia ja 0,07 prosenttia intiaaneja. 6,82 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 52,8 vuotta. ==Kuvia kunnasta== Tiedosto:Casa de Tableta, Portola Valley, California.jpg|Casa de Tableta. Tiedosto:Portola Valley School.jpg|Portola Valley School -koulu. Tiedosto:The Portola Valley Library -- Designed by Goring & Straja with Siegel & Strain -wood -sustainable -leed -design -architecture -landscape -path -tree -library -redwood -evening -glow (12243581666).jpg|Kaupunginkirjasto. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kaupungin kotisivut Luokka:Kalifornian kaupungit
Zsolt Molics

Zsolt Molics (22. kesäkuuta 1968 – 30. marraskuuta 2021) oli laulaja, sanoittaja ja unkarilaisen heavy metal -musiikin keskeinen hahmo. 1980-luvulla hän oli mm. Shaman- ja Moby Dick -yhtyeiden jäsen. Vuonna 1998 hän perusti yhtyeen Cool Head Clan (myöh. Cool Head Klan, jonka keulahahmo ja laulaja hän oli kuolemaansa asti. ==Lähteet== Luokka:Unkarilaiset laulajat Luokka:Metallimusiikin laulajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Pentti Rautiainen (jalkapalloilija)

Pentti Rautiainen (s. 23. helmikuuta 1934 Helsinki) on suomalainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Rautiainen edusti koko uransa Helsingin Palloseuraa, jonka riveissä hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1957 ja Suomen Cupin 1962. Rautiainen pelasi urallaan myös yhden B-maaottelun. Valmentajana Rautiainen saavutti kaksi naisten Suomen mestaruutta vuosina 1979 ja 1980 valmentaessaan HJK:n joukkuetta. Pentti Rautiaisen lapsia ovat jalkapalloilijat Pasi ja Jutta Rautiainen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cabazon

Cabazon on entinen kaupunki Riversiden piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Alue on nykyään kunnallishallinnoton alue ja väestönlaskennallinen asuinpaikka. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 2 629. == Väestö == Alueen asukkaista 71,56 prosenttia on valkoisia, 10,32 prosenttia intiaaneja, 4,21 prosenttia aasialaisia ja 2,98 prosenttia afroamerikkalaisia. 10,05 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Alueen väestön keski-ikä on 37,2 vuotta. ==Kuvia Cabazonista== Tiedosto:Cabazon Dinosaurs, Mr. Rex, 2014.jpg|Yksi Cabazonin dinosauruspatsaista. Tiedosto:DSC 4075 - panoramio.jpg|Michael Korsin myymälä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Riversiden piirikunta Luokka:Kalifornian kunnallishallinnottomat alueet Luokka:Kalifornian väestönlaskennalliset asuinpaikat Luokka:Kalifornian entiset kaupungit
Robert Roy MacGregor

Robert Roy MacGregor eli Rob Roy, "punatukkainen Robert" (n. 1660-1734), oli skotlantilainen lainsuojaton. Rob Roy kuului MacGregorin klaaniin ja kutsui itseään Robert Campbelliksi MacGregorin klaanin hajottamisen jälkeen. Hän oli upseerin poika, peri pienen maatilan ja harjoitti liiketoimintaa karjankasvattajana. Suojaksi karjavarkailta hän piti asevoimia, joilla hän suojeli myös naapureidensa karjaa, minkä vuoksi hän keräsi heiltä veroa. Syrjäytetty kuningas Jaakko II antoi Rob Royn taistella kaikkia vastaan, jotka eivät halunneet tunnustaa häntä hallitsijaksi, ja sitten (1691) hän teki suuren hyökkäyksen. Vuonna 1693 hänestä tuli klaaninsa päällikkö. Kun hän oli velkaa paljon rahaa Montrosen herttualle, joka oli hänen karjaliiketoimintansa lainanantaja, joutui hän vuonna 1712 luovuttamaan omaisuutensa hänelle ​​ja hänet julistettiin lainsuojattomaksi. Raivoissaan hän kokosi pienen joukon ja kävi sen kanssa vuosia muodollista sotaa herttuaa vastaan, ryösti hänen laumansa ja katkaisi hänen vuokratulonsa. Vuoden 1715 kansannousun aikana Rob Roy asettui kruununtavoittelijan puolelle, mutta ei osallistunut taisteluihin muuten kuin sillä, että hänen miehensä ryöstivät kaatuneita sekä hallituksen joukkojen että kapinallisten keskuudessa. Myöhemmin hän teki Argyllin herttuan välityksen avulla sovinnon Montrosen kanssa, vuonna 1722 hän alistui valtion viranomaisille, sai armahduksen vuonna 1727 karkotusrangaistuksesta ja vietti viimeisinä vuosinaan vakaata elämää. Rob Royn seikkailuista ja epätavallisista ruumiinvoimista oli kansan keskuudessa yleisiä legendoja. Hän on Walter Scottin romaanin sankari.Nordisk familjebok / Uggleupplagan. 23. Retzius - Ryssland Walt Disney Pictures teki hänestä vuonna 1953 elokuvan Rob Roy, ylämaan sankari, jossa pääosaa näytteli Richard Todd. Tämän jälkeen seuraava elokuva on ollut Rob Roy vuodelta 1995, pääosassa Liam Neeson. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Rob Royn tartaani - The Scottish Clans and Their Tartans, s. 84 Luokka:Skotlantilaiset henkilöt Luokka:Brittiläinen kansanperinne Luokka:Kirjallisuuden henkilöhahmot Luokka:Elokuvahahmot Luokka:Vuonna 1671 syntyneet Luokka:Vuonna 1734 kuolleet
Tornin ja miekan sotilaallinen ritarikunta

Tornin ja miekan sotilaallinen ritarikunta () on portugalilainen ritarikunta. Se on perustettu vuonna 1459 kuningas Alfonso V:n käskystä. Portugalin kuningasperheen paettua Napoleonin sotien vuoksi Brasiliaan, minkä jälkeen Brasilia julistautui itsenäiseksi, ritarikunnasta irtautui brasilialainen perimyslinja vuonna 1808. Ritarikunta toimii tunnustuksena poikkeuksellisita ansioista isänmaan tai ihmiskunnan puolesta, sankariteoista sekä siviileille että sotilaille tai poikkeuksellisista ansioista sotilaallisen johtamisen saralla. Portugalin presidenteille on vuodesta 1986 myönnetty ritarikunnan suurketju viran päättymisen yhteydessä. Kunniamerkkiä jaetaan kuudessa luokassa: * Suurketju * Suurristi * Suurupseeri * Komentaja * Upseeri * Ritari == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset ritarikunnat
António Chagas Rosa

António Chagas Rosa (s. 1960 Lissabon) on portugalilainen säveltäjä.ROSA António Chagas (1960) Portuguese Music Research & Information Centre Rosa opiskeli pianonsoittoa konservatoriossa ja suoritti oppiarvon historiassa Lissabonin uudessa yliopistossa. Vuosina 1984–1996 hän asui Alankomaissa, jossa suoritti maisterin tutkintonsa nykyaikaisessa piano- ja kamarimusiikkiohjelmistossa (Amsterdam, opettajana Alexander Hrisanide) sekä sävellyksessä (Rotterdam, opettajana Klaas de Vries). Rosa työskenteli avustavana kapellimestarina ja korrepetiittorina Alankomaiden kansallisoopperassa ja opetti kuuden vuoden ajan Sweelinck-konservatoriossa Amsterdamissa. Vuonna 1996 hän aloitti opettamisen Aveiron yliopistossa, josta hän sai vuonna filosofian tohtorin arvon väitöskirjalla rytmin ja semantiikan suhteesta Arnold Schönbergin teoksessa Das Buch der hängenden Gärten. Rosa on säveltänyt muun muassa laulusarjoja, kamarimusiikkia, sinfonisia teoksia ja oopperoita. Vuonna 2007 Musicatreize-kokoonpano palkittiin Rosan Maria Teresa Hortan runoon perustuvan teoksen Les sorcières levytyksestä. Rosan musiikkia on esitetty kansainvälisesti lukuisilla festivaaleilla muun muassa Portugalissa, Itävallassa, Espanjassa, Venezuelassa, Sveitsissä, Alankomaissa ja Ranskassa. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hornitos

Hornitos on entinen kaupunki Mariposan piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Alue on nykyään kunnallishallinnoton alue ja väestönlaskennallinen asuinpaikka. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 38. == Väestö == Alueen kaikki asukkaat ovat valkoihoisia ja Yhdysvaltain kansalaisia. Alueen väestön keski-ikä on 52,1 vuotta. ==Kuvia Hornitosisa== Tiedosto:Historic American Buildings Survey V. Covert Martin Collection, Stockton Original- 1925 Re-photo- April 1940 VIEW FROM NORTHWEST - Hornitos Hotel, Hornitos, Mariposa County, CA HABS CAL,22-HORNI,7-2.tif|Hornitos Hotel. Tiedosto:Masonic Hall (Hornitos, CA).jpg|Vapaamuurarien temppeli. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kalifornian väestönlaskennalliset asuinpaikat Luokka:Kalifornian entiset kaupungit
Dniprorudne

Dniprorudne (; ; vuoteen 1963 asti Dniprograd ) on teollisuuskaupunki Ukrainan eteläosan Zaporižžjan alueen Vasylivkan piirissä. Kaupunki sijaitsee Dnepriin padotun Kah’ovkan tekojärven etelärannalla, 26 kilometriä piirikeskus Vasylivkasta länteen ja maanteitse 85 kilometriä aluekeskus Zaporižžjasta etelään. Dniprorudnen kautta kulkee rautatie Enerhodariin Zaporižžjan ydinvoimalan alueelle. Dniprorudnen asukasluvuksi arvioitiin 14 583 (2021). Varhaisesta ihmistoiminnasta seudulla ennen ajanlaskun alkua todistavat kaupungin alueelta löydetyt pronssikauden hautakummut, sekä skyyttien toiminnan jäljet (esimerkiksi katakombi 400-luvulta eaa.). Lähistöltä on löydetty rikas rautamalmiesiintymä. Sen kaupalliseksi jalostamiseksi perustettiin aluksi Dniprogradiksi kutsuttu asutus vuonna 1961, jonka nimi vaihdettiin Dniprorudneksi vuonna 1963. Kaupungiksi se tuli vuonna 1970. Vuoden 2001 väestönlaskennassa asukkaita oli 21 054, joista pääosa oli etnisesti ukrainalaisia. Osana 24. helmikuuta 2022 aloittamaansa hyökkäyssotaa Venäjä miehitti kaupungin jo sodan alkuviikkoina. Osa siviiliväestöstä pääsi evakuoitumaan kaupungista pois maaliskuun alkupuolella. Venäläiset miehittäjät kuitenkin kidnappasivat Dniprorudnen pormestarin 13. maaliskuuta 2022. Siviilivirkamiehen kaappaus panttivangiksi on kiellettyä toimintaa sodankin aikana. Venäjän tapaa kidnapata miehittäjän kanssa yhteistyöstä kieltäytyviä siviilivirkamiehiä ja toimittajia on luonnehduittu terroristivaltion toimintatavaksi. Dniprorudne Bus Station.JPG|Linja-autoasema. 2011 - panoramio (269).jpg|Kirkko. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Vasylivkan piiri Luokka:Zaporižžjan alueen kaupungit
Itä-Timorin portugali

Itä-Timorin portugali () on portugalin kielen murre, jota puhutaan Itä- Timorissa, jossa se on virallinen kieli. Portugalilaiset saapuivat Timorin saarelle 1600-luvulla ja perustivat sinne kauppapaikkoja. Vuonna 1749 saari jaettiin kahtia portugalilaisten ja hollantilaisten kesken. Hollantilaisesta puoliskosta tuli sittemmin osa Indonesiaa. Itä-Timorin portugali eroaa euroopanportugalista ääntämykseltään jonkin verran: Sana portugaliksi Euroopanportugali Itä-Timorin portugali Suomeksi livro [ˈliv.ɾʊ] [ˈlib.ɾu] kirja força [ˈfuɾ.sɐ] [ˈpuɾ.sa] voima vinho [ˈvi.ɲʊ] [ˈbi.niu] viini chá [ˈʃa] [ˈsa] tee soletrar [ˈsʊ.le.trɐɾ] [ˈsu.le.tra] tavuttaa == Lähteet == Luokka:Itä-Timorin kielet Luokka:Portugalin murteet
Jaenisch

Jaenisch oli Viipurissa 1700-luvulta elänyt merkittävä saksalainen kauppiassuku. Suvun kantaisä on Gottfrid Jaenisch Nevanlinnassa.Georg Luther: Tidiga Jaenischar. Genos 3/2009, s. 101-107, 120 Biografisessa Nimikirjassa suvusta kerrotaan luonnehdintana: "Suvun mieliharrastuksena sanotaan olleen varallisuutensa kartuttaminen, ja sitä säilyttääksensä rakentivat suvun jäsenet usein keskenänsä avioliittoja, joista suvun monet kynyräkasvuiset tai kyttyräselkäiset jäsenet arvellaan syntyneet."Biografinen nimikirja. Helsinki 1879-83, Suomen Historiallinen Seura.s. 325 Suku on sammunut Suomessa, mutta elää yhä ulkomailla. == Tunnettuja Jaenischeja == * Alexander Jaenisch (1832–1896), kamreeri, kirjailija ja pakinoitsija * Andreas Jaenisch (1763–1833), pormestari, kauppias, laivanvarustaja ja yrittäjä, kauppaneuvos * Carl Jaenisch (1813–1872), shakkiteoreetikko ja shakinpelaaja * Katarina Pavlova, o.s. Jaenisch (1807–1893), kirjailija ja kääntäjä * Nikolai Jaenisch (k. 1903), suomalainen Venäjän laivaston kontra-amiraali. ==Lähteet== * Jaenisch (1700 - 1900) – Kansallisbiografia * J. W. Ruuth: Wiborgs stads historia II. Helsingfors 1906 * Sandelin, Carl Fredrik: Kortspel i familjekretsen. Genos 4/2000, s. 195. * Georg Luther: Tidiga Jaenischar. Genos 3/2009, s. 101-107, 120 ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset suvut
Anton Snellman

Anton Erik Snellman (27. huhtikuuta 1836 Tervola – 9. maaliskuuta 1899 Tervola) oli suomalainen maanviljelijä, opettaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. Snellmanin vanhemmat olivat kappalainen Adolf Snellman ja Sara Kristina Cajanér ja puoliso vuodesta 1868 Emilia Elisabet Snellman. Anton Snellman valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1862 ja toimi sitten opettajan viransijaisena useilla eri paikkakunnilla. Vuonna 1864 hänestä tuli Oulun ruotsalaisen tyttökoulun kollega ja samalla kauppakoulun apuopettaja. Hän hoiti kuitenkin opettajan työnsä ohella myös Ruonan tilaa Tervolassa, jonne hän asettui vuonna 1888 luovuttuaan opetustoimesta Oulussa. Ruonasta kehittyi Pohjois-Suomen suurin karjatila, jossa oli yli sata eläintä ja joka tunnettiin muun muassa voin tuotannostaan. Snellman perusti Ruonan tilan yhteyteen vuonna 1888 meijeri- ja karjakkokoulun ja toimi sen johtajana. ==Lähteet== Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Vuonna 1836 syntyneet Luokka:Vuonna 1899 kuolleet
Aulis Sutinen

Aulis Eemil Sutinen (17. joulukuuta 1905 Juuka – 6. marraskuuta 2001 Joensuu) oli suomalainen maanviljelijä, opettaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. ==Henkilöhistoria== Sutisen vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Eemil Sutinen ja Hilja Johanna Pääkkönen ja puoliso vuodesta 1947 emäntä, kansanedustaja, terveyssisar, kunnallisneuvos Lea Sulku. Sutinen tuli ylioppilaaksi Joensuussa ja valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1932. Hän toimi valmistuttuaan Pohjois- Karjalan maanviljelysseuran karjatalouskonsulenttina, Siikasalmen maamieskoulun opettajana, Pohjois-Karjalan karjatalouskoulun opettajana ja johtajana sekä Niittylahden kansanopiston maatalousaineiden opettajana. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Sutinen aloitti maanviljelijänä Juuan Kopravaarassa sotavuonna 1942. Vuonna 1966 maanviljelysneuvoksen arvonimen saaneella Sutisella oli merkittäviä alueellisia ja kansallisia luottamustehtäviä maatalouden piirissä, mutta hän oli myös kahteen eri otteeseen jäsen Juuan kunnanvaltuustossa. Sutinen oli Suomen Kulttuurirahaston ja sen Pohjois-Karjalan rahaston perustajia. Lea ja Aulis Sutinen lahjoittivat vuonna 1987 varat Suomen Kulttuurirahastolle oman nimikkorahastonsa perustamiseksi. ==Julkaisuja== * Nurmeksen osuusmeijerin vaiheita 1901–1953, 1954, Aulis Sutinen, Allan Saarelainen * Nurmeksen osuusmeijerin vaiheita 1901–1971, 1971, Väinö Pessi, Aulis Sutinen ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Suomen Kulttuurirahasto: Lea ja Aulis Sutisen rahasto Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Juuan kunnanvaltuutetut Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Petro Franko

Petro Franko, , (21. kesäkuuta 1890 Nahujevytši, Drohobytšin piiri, Galitsia – 1941) oli ukrainalainen kirjailija ja opettaja. Hänen isänsä oli kirjailija Ivan Franko, veljensä kielitieteilijä Taras Franko. Franko valmistui Lvivin polyteknillisestä oppilaitoksesta. Hän oli ukrainalaisen nuorisojärjestön Plastin perustajia. Hän liittyi 1914 Ukrainan legioonaan, ja kapteenina hän organisoi 1919 Ukrainan Galitsian armeijan lentoeskadroonan. Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Franko toimi opettajana Kolomyjassa ja vuosina 1927–1936 insinöörinä Neuvosto-Ukrainassa. Palattuaan Galitsiaan hän toimi 1939 opettajana Lvivin kaupallisessa oppilaitoksessa. Hänet valittiin 1940 Neuvosto-Ukrainan korkeimpaan neuvostoon. Franko kirjoitti novelleja sekä elokuvakäsikirjoituksen, joka perustuu hänen isänsä Ivan Frankon romaaniin Boryslav smijetsia (”Boryslav nauraa”). Hän käänsi Jack Londonin teoksia ja kirjoitti muistelmat isästään Ivan Frankosta (1937, ”Ivan Franko lähikuvassa”). Sodan sytyttyä hänet evakuoitiin Galitsiasta, ja hän kuoli tuntemattomissa olosuhteissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Pinto

Pinto voi tarkoittaa seuraavia: * pinto, kirjava hevonen, yhdysvaltalainen hevosten värirotu * pinto, kirjava hevosväri * Pinton salaliitto, Goalla Portugalin siirtomaavaltaa vastaan vuonna 1787 suunniteltu kapinayritys. * Pinto Colvig, oik. Vande DeBar Colvig (1892–1967), yhdysvaltalainen näyttelijä, ääninäyttelijä, sarjakuvapiirtäjä ja sirkustaiteilija * Gallo pinto, nicaragualainen ja costaricalainen ruokalaji == Sukunimenä == * Adriana Moisés Pinto (s. 1978), brasilialainen koripalloilija * Alessandro da Conceição Pinto (s. 1977), brasilialainen jalkapalloilija * Aloysio de Alencar Pinto (1912–2007), brasilialainen pianisti, säveltäjä ja folkloristi * António Pinto (s. 1966), portugalilainen kestävyysjuoksija * Bruno Henrique Pinto (s. 1990), brasilialainen jalkapalloilija * Celso José Pinto da Silva (1933–2018), brasilialainen katolinen arkkipiispa * Cosimo Pinto (s. 1943), italialainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja * Evarist Pinto (s. 1933), pakistanilainen katolinen arkkipiispa * Fátima Pinto (s. 1996), portugalilainen jalkapalloilija * Fernão Mendes Pinto (1509–1583), portugalilainen tutkimusmatkailija * Freida Pinto (s. 1984), intialainen näyttelijä * Giuseppe Pinto (s. 1952), italialainen katolinen arkkipiispa * Ignatius Paul Pinto (s. 1925), intialainen katolinen arkkipiispa * Ilídio Pinto Leandro (1950–2020), portugalilainen katolinen piispa * João Domingos da Silva Pinto (s. 1961), portugalilainen jalkapalloilija * João Manuel Vieira Pinto (s. 1971), portugalilainen jalkapalloilija * João Manuel Pinto Tomé Santos (s. 1973), portugalilainen jalkapalloilija * João Teixeira Pinto (1876–1917), portugalilainen sotilaspäällikkö * Jorge Luis Pinto (s. 1952), kolumbialainen jalkapallovalmentaja * Leo Pinto (1914–2010), intialainen maahockeypelaaja * Luís Álvares Pinto (1719–1789), brasilialainen säveltäjä * Manoel Pinto, suomalainen näyttelijä * Manuel Pinto da Costa (s. 1937), Saõ Tomén ja Principen presidentti 1975–1990 * Manuel Vieira Pinto (1923–2020), portugalilais-mosambikilainen katolinen arkkipiispa * Marcelo Pinto Carvalheira (1928–2017), brasilialainen katolinen arkkipiispa * Miguel Pinto (s. 1983), chileläinen jalkapalloilija * Octávio Pinto (1890–1950), brasilialainen säveltäjä ja arkkitehti * Oliverio Mario de Oliveira Pinto (1896–1981), brasilialainen lintutieteilijä * Rafael Antonio de Jesus Pinto, Bokinha (s. 1991), brasilialainen beachfutispelaaja * Ricardo Pedro Chaves Pinto Filho (1938–2018), brasilialainen katolinen arkkipiispa * Ricardo Sá Pinto (s. 1972), portugalilainen jalkapalloilija * Shane Pinto (s. 2000), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija * Tatiana Pinto (s. 1994), portugalilainen jalkapalloilija * Tatjana Pinto (s. 1992), saksalainen pikajuoksija.
Ragnar Söderholm

Ragnar Karl Söderholm (9. kesäkuuta 1907 Nauvo – 9. tammikuuta 1975) oli suomalainen virkamies, maanviljelijä ja järjestöjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. Söderholmin vanhemmat olivat maanviljelijä, merikapteeni Karl David Söderholm ja Emilia Susanna Lundqvist ja puoliso vuodesta 1933 Eva Elisabet Lindstedt. Söderholm tuli ylioppilaaksi vuonna 1926 ja valmistui agronomiksi vuonna 1933. Hän oli toiminut opiskeluaikana karjanhoitokoulun palveluksessa, mutta meni valmistuttuaan Keskusosuuskunta Laborin viljaosaston päälliköksi. Vuonna 1939 hän siirtyi kansanhuoltoministeriön vilja- ja siemenosaston toimistopäälliköksi. Sotien jälkeen vuodesta 1945 Söderholm toimi maatalousjärjestöjen nimittämänä maatalousasiamiehenä Tukholmassa. Vuonna 1949 hänestä tuli Tuottajain Lihakeskuskunnan johtaja, mitä tehtävää hän hoiti vuoteen 1964 asti, toimien sitten maanviljelijänä. Söderholmilla oli myös runsaasti luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1957.Kuka kukin on 1954, s. 859. Viitattu 12.5.2022. ==Lähteet== Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Museu Nacional Ferroviário

Museu Nacional Ferroviário on Portugalin kansallinen rautatiemuseo. Sen päätoimipiste on 4,5 hehtaarin alueella Entroncamentossa. Lisäksi museolla on toimipisteet Arco do Baúlhessa, Bragançassa, Chavesissa, Lousadossa ja Macinhata do Vougassa. Museu Nacional Ferroviário avattiin 18. toukokuuta 2015. Sen kokoelmissa on noin 36 000 esinettä. == Kuvia Entroncamenton- näyttelystä == Tiedosto:Comboio Real - Museu Nacional Ferroviário (18819838523).jpg|Portugalin kuninkaallinen juna. Tiedosto:SeS 8 (D. Luiz).jpg|Kuninkaallisen junan höyryveturi. Tiedosto:Entroncamento Rotunda.jpg|Museon kääntöpöytä ja veturitalli. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Nacional Ferroviario Luokka:Rautatiemuseot
Naton sotilasoperaatiot

Naton sotilasoperaatiot alkoivat neljäkymmentä vuotta sen jälkeen, kun Pohjois-Atlantin puolustusliitto Nato oli perustettu vuonna 1949. Perustajiin kuuluivat 12 Euroopan maata sekä Yhdysvallat ja Kanada. Ensimmäiset vuosikymmenet Nato lähinnä piti kokouksia ja harjoitti Neuvostoliiton tutkavalvontaa. Kun kylmä sota päättyi Neuvostoliiton hajoamiseen vuonna 1991, kollektiivinen puolustus jäi pienempään rooliin ja Naton toiminnassa alkoivat korostua kriisinhallinta ja avustustehtävät. Niitä kertyi 2020-luvulle tultaessa yli kaksikymmentä. Nato on osallistunut myös neljään suureen sotilaalliseen konfliktiin 2020-luvulle mennessä. == Bosnian sota 1992–1995 == Vuonna 1992 Nato asetettiin valvomaan YK:n asettamia lento- ja asevientialueita. Vuonna 1994 nähtiin ensimmäinen lentokieltoon liittyvä taistelutehtävä, kun F-16-hävittäjät tuhosivat Banja Lukan yllä 28. helmikuuta 1994 neljä Bosnian serbiarmeijan hävittäjä-pommittajaa. Vuonna 1995 YK:n hollantilaiset rauhanturvaajat seurasivat, kun Bosnian serbit tappoivat Srebrenicassa yli 7 000 bosniakkia, jotka olivat paenneet turvaan kaupunkiin. Nato teki YK:n rauhanturvaajien pyynnöstä ilmaiskuja, jotka kohdistuivat Bosnian serbijohtoon ja sotilastukikohtiin. Tämä pakotti serbit Daytonin rauhansopimukseen joulukuussa 1995. Rauhansopimuksen jälkeen Nato jatkoi kriisinhallintaa ja rauhanturvaamistoimia vuoteen 2004 saakka. == Jugoslavian pommitukset ja Kosovon sota 1999 == Nato pommitti Jugoslaviaa 78 päivää operaatiossa Allied Force. Se jatkui Kosovossa maaliskuusta kesäkuuhun. Pommitusten taustalla oli Jugoslavian presidentin Slobodan Miloševićin suunnitelmallinen etninen väkivalta maan albaaniväestöä kohtaan. Pommitukset tappoivat noin 500 siviiliä. Naton läsnäolo jatkui Kfor-rauhaturvaoperaationa. Pommitusten tarkoitus oli pysäyttää Jugoslavian väitetty "Operaatio Hevosenkenkä", jonka tarkoituksena olisi ollut tappaa Kosovon albaaniväestö tai ajaa heidät Albanian puolelle. Kyseessä olisi ollut Jugoslavian kansanarmeijan toteuttama albaaniväestön kansanmurha. Pommitus toteutettiin operaatiosta saatujen tiedustelutietojen perusteella. == Afganistanin sota 2001–2021 == Vuosina 2003-2014 Nato johti Isaf-kriisinhallintaoperaatiota Afganistanissa ja sen jälkeen tuki Afganistanin turvallisuusjoukkoja vuoteen 2021 saakka, jolloin maasta vetäydyttiin. Suurimmillaan Isaf oli vuonna 2012. Tällöin siihen kuului 130 000 sotilasta ja muuta työntekijää. Afganistan merkitsi Natolle pitkää ja vaikeaa hanketta. Se päättyi, kun Yhdysvallat päätti vetäytyä maasta vuonna 2021. Sen jälkeen Afganistan päätyi äärijärjestö Talibanin käsiin. == Libya 2011 == Nato aloitti sotatoimet Libyassa maaliskuussa 2011 tarkoituksena suojata väestöä Muammar Gaddafin hallinnon hirmuteoilta. Nato valvoi lentokieltoaluetta ja asevientikieltoa ja iski sotilaskohteisiin sekä suojasi siviilejä. Sotatoimet päättyivät lokakuussa 2011 Gaddafin kuolemaan kapinallisten käsissä. Naton koneet olivat pommittaneet myös Gaddafin pakosaattuetta. == Lähteet == Luokka:Nato
Nordisk Film -palkinto

Nordisk Film -palkintoa on jaettu Suomessa vuodesta 2019. Palkinto on rahamääräisesti suurin suomalainen elokuvapalkinto. Vuonna 2022 palkinnon rahallinen arvo oli 20 000 euroa. Palkinto jaetaan vuosittain ja sen saajan valitsee riippumaton, elokuvantekijöistä koostuva tuomaristo. Palkinnon lahjoittaa Nordisk Film -säätiö (Nordisk Film Fonden), joka on osa Egmont- säätiötä. Egmont-säätiö on kaupallinen säätiö, johon kuuluu medialiiketoimintaa harjoittava kaupallinen kokonaisuus sekä hyväntekeväisyyskokonaisuus, joka tukee avun tarpeessa olevia lapsia ja nuoria vuosittain noin 13 miljoonalla eurolla. Elokuvaa ja elokuvantekijöitä tukeva Nordisk Film -säätiö on itsenäinen osa Egmont-säätiötä. Palkinnon myöntäminen aloitettiin Tanskassa 1996 ja Norjassa 2015. == Palkitut == * 2019: Aleksi Salmenperä ja Samu Heikkilä elokuvasta Tyhjiö * 2020: Elli Toivoniemi, Kirsikka Saari, Anna Paavilainen, Alli Haapasalo, Reetta Aalto, Jenni Toivoniemi ja Miia Tervo elokuvasta Tottumiskysymys * 2021: Hamy Ramezan elokuvasta Ensilumi * 2022: Sari Aaltonen, Teemu Nikki ja Jani Pösö elokuvasta Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia * 2023: ohjaaja Hanna Bergholm, kuvaaja Jarkko T. Laine, käsikirjoittaja Ilja Rautsi ja tuottaja Mika Ritalahti elokuvasta Pahanhautoja. == Viitteet == Luokka:Suomalaiset elokuvapalkinnot
Minttu Heimovirta

Minttu Heimovirta on suomalainen biologi, eräopas, tietokirjailija ja tiedetoimittaja, joka työskenteli Ylellä tiede- ja luonto-ohjelmien toimittajana 2005-2018. Hän asuu Ylläksellä ja omistaa Pihka Outdoors -vaellusyrityksen. Heimovirta opiskeli biologian kandidaatiksi Englannissa Anglia Ruskin Universityssä Cambridgessa. Helsingin yliopistossa hän suoritti maisteriopinnot pääaineenaan ekologia ja evoluutiobiologia ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2007. Ennen Ylen toimittajan uraa hän suoritti Cambridgessä Broadcasting in Natural History -kurssin ja päätyi sen innoittama Ylelle töihin. Ylellä Heimovirta on tehnyt mm. Prisma studio ja Puoli seitsemän-ohjelmia sekä yhdessä dokumenttiohjaaja Markku Sipin kanssa neliosaisen sarjan Elävät puut, jossa käsitellään puiden keskinäisiä viestejä, aisteja ja lisääntymistä. Heimovirran ensimmäinen tietokirja Sutinaa ja suhmurointia (Kirjapaja 2022) käsittelee samaa aihepiiriä. Teoksessaan hän kertoo hauskoina tarinoina Suomen luonnossa esiintyvien eläin- ja kasvilajien elintavoista. == Teokset == * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Linkedin Luokka:Suomalaiset biologit Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset tiedetoimittajat Luokka:Suomalaiset televisiotoimittajat Luokka:Ylen toimittajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Eero E. Toivonen

Eero Ensio Toivonen (4. elokuuta 1903 Eura – 23. heinäkuuta 1983 Porvoo) oli suomalainen opettaja, maanviljelijä ja koulun- ja järjestöjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. Toivosen vanhemmat olivat opettaja Kaarlo Vihtori Toivonen ja Elina Josefina Lukkala ja puoliso vuodesta 1934 agronomi Salli Rakel Vainio. Toivonen tuli ylioppilaaksi Rauman yhteislyseosta vuonna 1923 ja valmistui agronomiksi vuonna 1929. Hän oli valmistuttuaan Pienviljelijäin Keskusliiton karjatalouskonsulentti vuoteen 1934 asti ja siirtyi sitten Siipikarjanhoitajain Liiton sihteeriksi. Sen yhteydessä hän oli myös Siipikarjanhoitokoulun opettaja ja johtaja Hämeenlinnassa 1935–1939 ja Siipikarja-lehden päätoimittaja 1935–1942. Maanviljelijänä Pornaisissa Toivonen toimi 1945–1966. Hän oli Vientikunta Munan hallintoneuvostossa vuodesta 1947 ja toimi sen puheenjohtajana 1952–1974. Sota-aikana Hankkijan neuvontaosaston hoitajana työskennellyt Toivonen oli myöhemmin myös Hankkijan hallintoneuvoston jäsen. Hän toimi Helsingin yliopiston maatalouskauppaopin ylimääräisenä opettajana 1944–1947. Toivonen oli Pornaisten kunnanvaltuuston puheenjohtaja 1946–1956 sekä vuodesta 1961 ja hänellä oli myös muita luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1963.Kuka kukin on 1954, s. 893. Viitattu 12.5.2022. ==Lähteet== Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Pornaisten kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Zmijiv

Zmijiv (; ) on kaupunki Itä-Ukrainassa, Harkovan alueen Tšuhujivin piirissä. Kaupunki sijaitsee Donetsin oikealla puolella (länsirannalla), joen sivuhaara Možin yhtymäkohdassa, maanteitse 42 kilometriä aluekeskus Harkovasta eteläkaakkoon, ja 41 kilometriä piirikeskus Tšuhujivista lounaaseen. Kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 14 071 (2021), vuoden 2001 väestönlaskennassa asukkaita oli ollut 16 976; enemmistö asukkaista oli ukrainalaisia. Zmijiv oli aiemmin (1923-2020) Zmijivin piirin hallintokeskus, mutta kesän 2020 aluehallinnon uudistuksessa se liitettiin osaksi laajenettua Tšuhujivin piiriä. Kaupungin aseman Zmijiv sai ensimmäisen kerran vuonna 1797. Neuvostoaikana vuonna 1928 kaupunkityyppisen taajaman asema ja 1948 kaupungin asema. Vuosina 1976–1990 paikkakunnan nimenä oli Hotvald () Klement Gottwaldin mukaan, Зміїв - 07.JPG|Kaupungin keskustaa. Zmiiv Railway Station. Station Building 3.jpg|Rautatieasema. Ukr Zmiiv Bus station 2 2020 SU-HS.jpg|Linja-autoasema (2020). Зміївська районна рада, Зміївська районна державна адміністрація 2.JPG|Zmijivin piirin hallintorakennus (2012). Ukr Zmiiv Museum of Local Lore 1 2020 SU-HS.jpg|Paikallismuseo. Ukr Zmiiv Church of the Holy Trinity 1 SU-HS 2020.jpg|Kirkko. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Harkovan alueen kaupungit Luokka:Tšuhujivin piiri
Manuel Bento

Manuel Galrinho Bento (25. kesäkuuta 1948 – 1. maaliskuuta 2007) oli portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edusti liigatasolla kotimaassaan Barreirensea kausina 1967–1972 ja Benficaa kausina 1972–1992. Hän voitti Portugalin liigamestaruuden kymmenen kertaa ja Portugalin cupin kuusi kertaa. Hänet valittiin Portugalin vuoden jalkapalloilijaksi 1977. Bento pelasi Portugalin maajoukkueessa 63 maaottelua vuosina 1976–1986. EM-kilpailuissa 1984 hän pelasi täydet minuutit kaikissa kolmessa alkulohko-ottelussa ja jatkoaikatappioon päättyneessä välieräottelussa Ranskaa vastaan. Syksystä 1984 alkaen hän oli maajoukkueen kapteeni, missä tehtävässä hän oli satunnaisesti toiminut aiemminkin. MM- kilpailuissa 1986 hän pelasi voitokkaan alkulohko-ottelun Englantia vastaan mutta loukkaantui sitten harjoituksissa eikä pelannut enää kahdessa muussa alkulohko-ottelussa, jotka Portugali hävisi. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Vuoden elokuvatuottaja

Vuoden elokuvatuottaja on vuodesta 1997 alkaen jaettu suomalainen elokuva-alan palkinto. Palkinnon jakamisen aloitti Suomen elokuvatuottajien keskusliitto. Yhdistys vaihtoi nimensä Elokuvatuottajat ry:ksi vuonna 2017. Yhdistyksen toiminta päättyi 2018, kun Elokuvatuottajat ry:n lisäksi kolme muuta audiovisuaalisen alan tuottajien edunvalvonta- ja tekijänoikeusyhdistystä, SATU ry, Audiovisual Finland ry (aikaisemmin Favex ry) ja Tuotos ry siirsivät toimintansa uuteen yhdistyksen nimeltä Audiovisual Producers Finland – APFI ry. APFI on jatkanut palkinnon vuosittaista jakamista. Palkinnon ovat saaneet kaksi kertaa elokuvatuottajat Aki Kaurismäki, Misha Jaari, Mark Lwoff, Marko Röhr, Tero Kaukomaa ja Jussi Rantamäki. Kolme kertaa palkinnon on voittanut elokuvatuottaja Petri Jokiranta. == Vuoden elokuvatuottaja -palkinnon saaneet == * 1997 Mika Ritalahti (Sairaan kaunis maailma) * 1998 Kari Sara (Kuningasjätkä) * 1999 Markus Selin (Häjyt) * 2000 Marko Röhr (Lakeuden kutsu) * 2001 Timo Koivusalo (Rentun ruusu) * 2002 Aki Kaurismäki (Mies vailla menneisyyttä) * 2003 Lasse Saarinen (Nousukausi) * 2004 Jarkko Hentula (Helmiä ja sikoja) * 2005 Kristiina Pervilä (Melancholian 3 huonetta) * 2006 Ilkka Matila (Äideistä parhain) * 2007 Petri Jokiranta ja Tero Kaukomaa (Jadesoturi ja Miehen työ) * 2008 Kaarle Aho ja Kai Nordberg (Musta jää) * 2009 Petteri Pasanen ja Hannu Tuomainen (Niko – lentäjän poika) * 2010 Joonas Berghäll (Miesten vuoro) * 2011 Petri Jokiranta (Rare Exports) * 2012 Tero Kaukomaa (Iron Sky) * 2013 Riina Hyytiä (21 tapaa pilata avioliitto) * 2014 Misha Jaari ja Mark Lwoff (Betoniyö) * 2015 Aleksi Bardy (He ovat paenneet) * 2016 Marko Röhr (Järven tarina) * 2017 Jussi Rantamäki (Hymyilevä mies) * 2018 Teemu Nikki ja Jani Pösö (Armomurhaaja) * 2019 Mahsa (Max) Malka (Aurora) * 2020 Elli Toivoniemi (Tottumiskysymys, Seurapeli) * 2021 Miia Haavisto (Lost Boys) * 2022 Jussi Rantamäki, Emilia Haukka (Hytti nro 6) * 2023 Petri Jokiranta (Sisu) * 2024: Aki Kaurismäki, Misha Jaari ja Mark Lwoff (Kuolleet lehdet) == Viitteet == Luokka:Suomalaiset elokuvapalkinnot
Carlos Manuel

Carlos Manuel Correia dos Santos (s. 15. tammikuuta 1958 Moita) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänen liigauransa kesti vuodesta 1975 vuoteen 1994, ja hän pelasi kotimaansa lisäksi puoli vuotta Sveitsissä. Hänet valittiin Portugalin vuoden jalkapalloilijaksi 1985. Carlos Manuel edusti seuratasolla kotimaassaan CUF Barreiroa 1975–1978, Barreirensea 1978–1979, Benficaa 1979–1987, Sportingia 1988–1990, Boavistaa 1990–1992 ja Estorilia 1992–1994. Hän voitti Portugalin liigamestaruuden vuosina 1981, 1983, 1984 ja 1987 sekä Portugalin cupin vuosina 1980, 1981, 1983, 1985, 1986, 1987 ja 1992. Vuonna 1983 hän pelasi UEFA-cupin kaksiosaisessa loppuottelussa, jossa Benfica hävisi belgialaisseura Anderlechtille yhteismaalein 1–2. Vuoden 1988 alkupuoliskon Carlos Manuel pelasi Sveitsissä Sionin joukkueessa. Carlos Manuel pelasi Portugalin maajoukkueessa 42 maaottelua vuosina 1980–1986 ja teki niissä kahdeksan maalia. EM-kilpailujen 1984 karsinnoissa hän teki maalin kotiottelussa Suomea ja vierasottelussa Puolaa vastaan. EM-lopputurnauksessa hän pelasi avauskokoonpanossa kaikissa kolmessa alkulohko-ottelussa mutta jäi vaihtopelaajaksi jatkoaikatappioon päättyneessä välieräottelussa Ranskaa vastaan. MM-kilpailujen 1986 karsinnoissa Carlos Manuel teki maalin kotiottelussa Tšekkoslovakiaa sekä vierasotteluissa Maltaa ja Länsi-Saksaa vastaan. Kaukolaukauksella syntynyt maali Länsi-Saksaa vastaan toi Portugalille 0–1-voiton ja paikan MM-lopputurnaukseen. Pelaajien ja Portugalin jalkapalloliiton välisten riitojen edeltämän MM-turnauksen ensimmäisessä ottelussa Portugali voitti Englannin, ja Carlos Manuel teki jälleen ottelun ainoan maalin. Portugali hävisi kaksi muuta otteluaan eikä selviytynyt alkulohkosta jatkoon. Siihen päättyi myös Carlos Manuelin maajoukkueura. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Diklooriheptoksidi

Diklooriheptoksidi (Cl2O7) tai klooriheptoksidi on kloorin ja hapen muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. ==Ominaisuudet ja valmistus== Huoneenlämpötilassa diklooriheptoksidi on väritöntä nestettä. Aine liukenee veteen ja hydrolysoituu hitaasti perkloorihapoksi. Yhdiste on stabiilein kloorin oksideista, mutta on silti hyvin vahva hapetin. Reaktio orgaanisten aineiden kanssa voi olla hyvin kiivas. Alkeenien kanssa diklooriheptoksidi moudostaa alkyyliperkloraatteja. Diklooriheptoksidi voi räjähtää iskun tai kuumennuksen vaikutuksesta.Sudhir K. Mendiratta, Ronald L. Dotson & Robert T. Brooker: Perchloric Acid and Perchlorates, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2005. Diklooriheptoksidia valmistetaan perkloorihapon ja fosforipentoksidin reaktiolla ja muodostunut diklooriheptoksidi tislataan alipaineessa. Toinen tapa on kloorin tai klooridioksidin hapetus otsonilla. :2 HClO4 \+ P2O10 → Cl2O7 \+ 2 H2PO3 ==Lähteet== Luokka:Klooriyhdisteet Luokka:Oksidit
Giovanni Leonardi

Pyhä Giovanni Leonardi (1541 Diecimo, Lucca, Italia – 8. lokakuuta 1609 Rooma, Italia) oli italialainen pappi, pyhimys ja yhteisön Ordo Clericorum Regularium Matris Dei perustaja. Hän toimi apteekkarin harjoittelijana, opiskeli papiksi ja vihittiin papiksi vuonna 1572. Mies keräsi joukon maallikkoja työskentelemään sairaaloissa ja vankiloissa. Hän perusti hiippakunnallisten pappien yhteisön vuonna 1574 jonka paavi Klemens VII hyväksyi 13. lokakuuta 1595. Mies kuoli tautiin hoitaessaan sairaita Roomassa. Hän eli seuraavien 13 paavien hallintokausien aikana: Paavali III (1534-1549), Julius III (1550-1555), Marcellus II (1555), Paavali IV (1555-1559), Pius IV (1559-1565), Pius V (1566-1572), Gregorius XIII (1572-1585), Sixtus V (1585-1590), Gregorius XIV (1590-1591), Innocentius IX (1591), Klemens VIII (1592-1605), Leo XI (1605) ja Paavali V (1605-1621). Paavi Klemens XI julisti hänet kunnianarvoisaksi 1701, paavi Piux IX julisti hänet autuaaksi 10. marraskuuta 1861 ja paavi Pius XI julisti hänet pyhimykseksi 17. huhtikuuta 1938. Mies on apteekkarien suojeluspyhimys ja hänen muistopäiväänsä vietetään 9. lokakuuta. Pyhää Giovanni Leonardia on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella: == Lähteet == Luokka: Vuonna 1541 syntyneet Luokka: Vuonna 1609 kuolleet
Diamantino Miranda

Diamantino Manuel Fernandes Miranda, pelaajanimeltään Diamantino (s. 3. elokuuta 1959) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan lähinnä oikealla laidalla pelannut keskikenttäpelaaja. Hänen pelasi kotimaansa liigassa vuodesta 1976 vuoteen 1994. Hän pelasi 22 miesten maaottelua. Diamantino edusti seuratasolla kotimaassaan Vitória Setúbalia kaudella 1976–1977, Benficaa kausina 1977–1980, Amoraa kaudella 1980–1981, Boavistaa kaudella 1981–1982, Benficaa jälleen kausina 1982–1990 ja uransa viimeiset kaudet Vitória Setúbalia. Hän voitti Portugalin liigamestaruuden vuosina 1983, 1984, 1987 ja 1989 sekä Portugalin cupin vuosina 1980, 1983, 1985, 1986 ja 1987. Vuonna 1983 hän pelasi UEFA-cupin kaksiosaisessa loppuottelussa, jossa Benfica hävisi belgialaisseura Anderlechtille yhteismaalein 1–2. Diamantino pelasi Portugalin maajoukkueessa 22 maaottelua vuosina 1981–1986 ja teki niissä viisi maalia. EM-kilpailuissa 1984 hän tuli vaihdosta kentälle toisessa alkulohko-ottelussa Espanjaa vastaan ja kolmannen, Romaniaa vastaan pelatun alkulohko-ottelun alkuvaiheissa. Jatkoaikatappioon päättyneessä välieräottelussa Ranskaa vastaan hän pelasi avauskokoonpanossa mutta tuli kentältä vaihtoon 64. minuutilla. MM-kilpailuissa 1986 hän syötti Englantia vastaan pelatun ensimmäisen alkulohko-ottelun ainoan maalin. Kaksi muuta ottelua päättyivät Portugalin tappioon eikä joukkue päässyt alkulohkostaan jatkoon; Puolaa vastaan Diamantino pelasi täydet minuutit, ja Marokkoa vastaan hän tuli 68. minuutilla vaihdosta kentälle ja teki joukkueensa ainoan maalin. Muut maaottelumaalinsa Diamantino teki kesäkuussa 1984 ystävyysottelussa Luxemburgia, lokakuussa 1984 MM-karsintaottelussa Tšekkoslovakiaa, helmikuussa 1985 MM-karsintaottelussa Länsi-Saksaa ja tammikuussa 1986 ystävyysottelussa Suomea vastaan. == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Totem (Soulflyn albumi)

Totem on Soulflyn kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 5. elokuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet ”Superstition”, ”Scouring the Vile” ja ”Filth Upon Filth". Kappaleen ”Superstition” lyriikkavideon tekivät Aimed & Framed yhdessä taiteilija Álvar Gómez Padillan kanssa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Max Cavalera - Vocals & Guitar * Zyon Cavalera - Drums * Mike Leon - Bass Guitar == Arvostelut == * Inferno: Mukaansatempaavaa raivon kanavointia – arviossa Soulfly Viitattu 17.11.2022. * Soundi: Arvio: Vanha työmyyrä Max Cavalera on iskussa – Totem on Soulflyn paras levy aikoihin Viitattu 25.8.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Soulflyn albumit
Museu Nacional de Etnologia

Museu Nacional de Etnologia on Portugalin kansallinen etnologinen museo. Sen kokoelmissa on noin 40 000 esinettä, enimmäkseen Portugalista ja sen entisistä siirtomaista. Museo sijaitsee Lissabonissa. Jorge Diasin tutkimusten pohjalta koottiin vuonna 1959 näyttely makondien elämästä ja taiteesta. Tämä innoitti perustamaan Portugalin merentakaisten alueiden etnologisen museon vuonna 1965. Dias tuli sen johtajaksi. Hän kuoli vuonna 1973, minkä jälkeen Ernesto Veiga de Oliveirasta tuli museonjohtaja ja museon nimeksi Museu de Etnologia. Museo toimi aluksi väliaikaisissa tiloissa, mutta sitä varten valmistui sen omat tilat vuonna 1975. Uusittu museo avattiin seuraavana vuonna. Resurssien puutteen vuoksi museo jouduttiin sulkemaan vuoden päästä. Se avattiin uudelleen vuonna 1985. Museo liittyi osaksi Portugalin museoinstituuttia vuonna 1990, jolloin sen nimeksi tuli Museu Nacional de Etnologia. Museon nykyinen päänäyttely “O museu, muitas coisas” aukesi tammikuussa 2013. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Lissabonin rakennukset ja rakennelmat Nacional de Etnologia
Se viimeinen kesä

Se viimeinen kesä on Lauri Haavin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 13. toukokuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet ”Shampoota”, ”Tähti” sekä ”Syksyn vihreillä”. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Soundi: Levyarvio: Rohkeasti epämukavuusalueelle – Lauri Haav ei ole saanut henkilökohtaisuudesta huolimatta aiheistaan paljoa irti Viitattu 12.7.2022. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset albumit Luokka:Vuoden 2022 albumit
Galimov

Galimov on muun muassa seuraavien venäläisten henkilöiden sukunimi: * Aleksandr Galimov (1985–2011), jääkiekkoilija * Ansel Galimov (s. 1991), jääkiekkoilija * Artjom Galimov (s. 1999), jääkiekkoilija * Emil Galimov (s. 1992), jääkiekkoilija * Stanislav Galimov (s. 1988), jääkiekkomaalivahti.
Espanjan perustuslaki

Espanjan perustuslaki (espanjaksi ja galiciaksi: Constitución Española; baskiksi: Espainiako Konstituzioa; katalaaniksi: Constitució Espanyola; oksitaaniksi: Constitucion espanhòla) on Espanjan kuningaskunnan ylin laki ja oikeuslähde. Espanjan nykyinen perustuslaki tuli voimaan 29. joulukuuta vuonna 1978 maassa pidetyn kansanäänestyksen jälkeen ja on Espanjan demokratiaan siirtymisen huipentuma. Espanjan perustuslakiin vaikutti vahvasti Saksan perustuslaki Grundgesetz.European Parliament: FUNDAMENTAL SOCIAL RIGHTS IN EUROPEVerfassungblog: Influence yes, Hegemony no Perustuslakiin on tehty muutoksia vain kaksi kertaa sen ilmestymisen jälkeen.The Constitution of Spain: The Challenges for the Constitutional Order Under European and Global Governance ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Espanjan perustuslaki (espanjaksi) * Espanjan perustuslaki (englanniksi) Luokka:Espanjan politiikka Luokka:Perustuslait
Yhdysvaltain vuoden 1990 väestönlaskenta

Yhdysvaltain vuoden 1990 väestönlaskenta oli Yhdysvaltain historian 21. väestönlaskenta. 1. huhtikuuta suoritetun Väestönlaskennan mukaan Yhdysvalloissa oli 248 709 873 asukasta eli 9,8 prosenttia enemmän kuin vuonna 1980. Noin 16 prosenttia kotitalouksista saivat pidemmän, yli sadan kysymyksen lomakkeen. Väestönlaskenta oli ensimmäinen, jossa Havaijilta tai muilta Tyynenmeren saarilta kotoisin olevat saivat oman kategorian. Aikaisimmissa väestönlaskennoissa heidät oli laskettu samaan kategoriaan aasialaisten kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == 1990 Luokka:1990 Luokka:George H. W. Bushin presidenttikausi
Ernst von Feuchtersleben

Ernst Maria Johann Karl Freiherr von Feuchtersleben (29. huhtikuuta 1806 – 3. syyskuuta 1849) oli itävaltalainen lääkäri, runoilija ja prosaisti.Julian Schwarz, Burkhart Brückner, Feuchtersleben, Ernst Maria Johann Karl Freiherr von, Biographisches Archiv des Psychiatrie Biapsy, viitattu 12.5.2022 Feuchterslebenin äiti kuoli varhain, ja poika kasvoi isänsä huomassa. Valmistuttuaan 1834 hän avasi yksityisvastaanoton Wienissä. Hän liikkui siihen aikaan taiteilijapiireissä ja tutustui merkittäviin aikalaisiin, kuten Franz Grillparzeriin, Friedrich Hebbeliin ja Franz Schubertiin. Esikoisrunokokoelma Gedichte ilmestyi 1838. Samana vuonna hän julkaisi ensimmäisen laajahkon psykologisen kirjoituksen "Zur Diätetik der Seele" (suom. Sielun hoitoa). Hän opetti vuodesta 1844 psykiatriaa Wienin lääketieteellisessä yliopistossa. Hän julkaisi 1845 lääketieteellistä psykologiaa käsittelevät luentonsa nimellä Lehrbuch der ärztlichen Seelenkunde. Se on käännetty useille kielille, ja siitä tuli psykiatrian perusteos. Hän oli vuodesta 1845 pari vuotta yliopiston dekaani ennen kuin siirtyi opetusministeriöön kansliapäälliköksi. Hänen uudistushankkeitaan oli muun muassa lääketieteen opintojen byrokraattisuuden karsiminen. Hän joutui luopumaan tehtävästään 1848 terveydellisistä syistä. Hän kuoli 3. syyskuuta 1849 vaikeaan sairauteen. ==Suomennetut teokset== * Sielun hoitoa; saksasta suomentanut Jaakko Tuomikoski. Elämän arvoja, ajattelulukemisto 20-vuosisadan ihmisille 3. Karisto 1919 ;Runo * Kansanlaulu, suom. Paavo Cajander, kokoelmassa Runoelmia, toim. A. V. Koskimies. Helsinki: Kirja 1914Ernst von Feuchtersleben, Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta, päivitetty 28.1.2022, viitattu 12.5.2022 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Itävaltalaiset kirjailijat Luokka:Itävaltalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1806 syntyneet Luokka:Vuonna 1849 kuolleet
Uptown Girl

Uptown Girl on vuodelta 1983 oleva Billy Joelin kappale, jonka sanoitus kertoo tarinaa köyhistä oloista tulevasta miehestä ja hänen yrityksistään kosiskella rikasta tyttöä. Billy Joelin mukaan kappale kirjoitettiin alun perin hänen suhteestaan Elle Macphersoniin, mutta laulu päätyi kertomaan myös hänen suhteesta Christie Brinkleyyn, josta tuli sittemmin hänen toinen vaimonsa ja joka esiintyi kappaleen musiikkivideolla.The Story of... 'Uptown Girl' by Billy Joel Billy Joel viittaa tekstissä William Shakespearen teokseen Venetsian kauppias. Toistuvaa doo-wopin ja falsetin käyttöä sisältävä kappale muistuttaa Frankie Vallin ja The Four Seasonsin musiikkityyliä. Kappale julkaistiin vuonna 1983 Billy Joelin albumilla An Innocent Man. Kappaleesta ovat tehneet covereita muun muassa Alvin and the Chipmunks, Me First and the Gimme Gimmes, Aaron Carter, Glee, Weezer ja Westlife. Westlifen versio nousi aikoinaan Britannian singlelistan kärkeen. Single saavutti Billboard Hot 100 -listan kolmannen sijan Yhdysvalloissa ja ensimmäisen sijan Isossa- Britanniassa. Vuonna 1988 Rolling Stone -aikakauslehti sijoitti Uptown Girlin sijalle 99 sadan tärkeimmän singlen listalla vuosina 1963–1988.100 Best Singles Of The Last 25 Years Rolling Stone (1988) ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset pop rock -kappaleet Luokka:Vuoden 1983 kappaleet
Wisdom

Wisdom tarkoittaa seuraavia asioita: * Wisdom, Emilio Estevezin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1986 * Wisdom, Altarian albumi vuodelta 2022 == Sukunimenä == * Andre Wisdom (s. 1993), englantilainen jalkapalloilija * Norman Wisdom (1915–2010), brittiläinen näyttelijä ja koomikko * Robert Wisdom (s. 1953), yhdysvaltalainen näyttelijä * Tom Wisdom (s. 1973), brittiläinen näyttelijä
Hyväntekijä

Hyväntekijä on Heidi Könkään ohjaama televisioelokuva, joka ensiesitettiin 16. helmikuuta 2014 Yle TV1:n Kotikatsomo-ohjelmapaikalla. Elokuva kertoo ravintolassa tarjoilijana työskentelevän Alman ja ravintolaan asiakkaaksi saapuvan lääkärin välisen rakkaustarinan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 2014 suomalaiset elokuvat