EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kroatian kansalaisuus

Kroatian kansalaisuus on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Kroatian tasavallan välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta. == Kansalaisuuden saaminen syntymällä == Syntyperäisiä Kroatian kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden vanhemmista vähintään toinen on maan kansalainen lapsen syntyessä. Mikäli lapsi syntyy ulkomailla, vanhempien on rekisteröitävä lapsi kroatialaiseksi ennen tämän 18. syntymäpäivää. Jos näin ei tapahdu, henkilön tulee itse rekisteröityä syntyperäiseksi kansalaiseksi ennen 21. syntymäpäiväänsä. == Kansalaisuuden saaminen hakemuksella == Hakemuksen perusteella kansalaisuuden voi saada, mikäli hakija täyttää seuraavat ehdot: * vähintään 18-vuotias * luopuu aikaisemmista kansalaisuuksista * on asunut maassa yhtäjaksoisesti väh. 8 vuotta ja omaa hakemuksen jättäessään pysyvän oleskeluluvan * osaa kroatian kieltä sekä tuntee latinalaiset aakkoset ja kroatialaista kulttuuria (ei koske yli 60-vuotiaita hakijoita) * kunnioittaa Kroatian perustuslakia * on huolehtinut kaikista verovelvollisuuksistaan Kroatiaan * ei ole uhka Kroatian kansallisille turvallisuudelle == Kaksoiskansalaisuus == Kroatia sallii kaksoiskansalaisuuden vain rajoitetusti. Maa ei erikseen kiellä kansalaisiaan hankkimasta toisen maan kansalaisuutta, mutta Kroatian viranomaiset pitävät kaksoiskansalaisia ainoastaan Kroatian kansalaisina. Henkilöiden, jotka eivät voi luopua kansalaisuudestaan Kroatian kansalaisuutta hakiessa, ei tarvitse luopua kansalaisuudesta. Kroatian kansalaiset ovat automaattisesti myös Euroopan unionin kansalaisia. == Lähteet == Luokka:Kansalaisuus kansalaisuus
Brežnevka

Brežnevka () on nimitys neuvostoliittolaiselle halvalle elementeistä rakennetulle kerrostalolle, jonka oli tarkoitus olla parannus hruštšovkaan. Nimi viittaa Neuvostoliiton johtajaan Leonid Brežneviin. Brežnevkoja rakennettiin 1960–1980-luvuilla. Uudenlainen rakennustyyppi katsottiin tarpeelliseksi, koska kaupungin asukkaiden tarpeet muuttuivat. Brežnevkat olivat tyypillisesti huomattavasti korkeampia kuin hruštšovkat: ns. kynttilämallit olivat jopa 20-kerroksisia. Erilaisia brežnevkatyyppejä oli noin nelisenkymmentä, joiden keskenäiset erot liittyvät rakennusmateriaaleihin ja sisäiseen arkkitehtuuriin: esim. yhdentyyppisessä brežnevkassa asunnon sisäiset seinät eivät olleet kantavia, joten asunnon huoneiden lukumäärää saattoi vähentää halutessaan. Huolimatta siitä, että Neuvostoliiton romahdettua sen entisillä alueilla on otettu käyttöön uudet rakennusstandardit, brežnevkoja on rakennettu myös kauan Brežnevin jälkeen. == Eroja hruštšovkaan == Brežnevkojen rakennusmateriaalit olivat myös hieman paremmat kuin hruštšovkojen, ja käytännössä brežnevkat olivat hieman parempia ja isompia versioita edeltäjistään. Esim. brežnevkan sisäkaton korkeus oli 2,7 metriä, kun taas hruštšovkan kohdalla se oli 2–2,5 metriä. Hruštšovkan tapaan myös brežnevka kärsi huonosta eristyksestä. Lisäksi brežnevkan erillistä vessaa pidettiin ahtaana. Brežnevka Hruštšovka Lähde Kerroksia 9 tai enemmän 3–5 Vessa ja kylpyhuone erillään sama huone Huoneiden lukumäärä 1–2 1–4 Hissit ja jätekuilut kyllä ei == Lähteet == Luokka:Neuvostoliiton historia Luokka:Asuinrakennukset Luokka:Asuntopolitiikka Luokka:Venäjänkieliset sanat ja sanonnat
Dekommunisaatio

Dekommunisaatiolla viitataan Neuvostoliiton ja reaalisosialistisen ajanjakson symboleiden ja monumenttien (esimerkiksi Leninin patsaat, neuvostosotilaiden muistomerkit) poistamiseen katukuvasta. Dekommunisaatiota on myös neuvostoaiheisten ja kommunististen paikannimien nimeäminen uudelleen. Dekommunisaatiota ei tule sekoittaa lustraatioon. Dekommunisaatio on ollut yleisempää itäisessä ja kaakkoisessa Euroopassa, jotka kuuluivat kommunististen järjestelmien piiriin. Huomattavaa kommunististen symboleiden poisto on ollut Ukrainassa, jossa säädettiin erityinen dekommunisaatiolaki. Myös esimerkiksi Puolassa ja Tšekissä dekommunisaatio on ollut aktiivista. Samaten, vaikkakin pienemmässä mittakaavassa, muun muassa Kroatiassa ja Bulgariassa. Dekommunisaatiota on perusteltu kriittisenä suhtautumisena ja irtiottona Neuvostoliiton aikaan ja miehitykseen sekä tukahduttavana pidettyyn Jugoslavian aikaan. Symbolit on nähty osana neuvostomiehitystä ja sittemmin osana Venäjän vaikutuspyrkimyksiä (jonka puolesta voisivat puhua Venäjän johdon kriittiset näkemykset asiaan). Dekommunisaatio on myös nähty välttämättömänä toimenpiteenä, jotta varmistettaisi integraatio läntiseen markkinatalouteen. Kriittisemmät äänet kritisoivat mustavalkoista maailmankuvaa, jossa itä-länsi -jako määritellään liian tiukasti. Dekommunisaatiota voidaan myös pitää kommunismin jälkeisen ajan vallanpitäjien keinona lujittaa omaa valtaansa. == Dekommunisaatio Suomessa == Venäjän hyökkäys Ukrainaan käynnisti keskustelun myös Suomen menneisyydestä ja suhteesta Neuvostoliittoon. Suomen järjestelmä säilyi kapitalistisena, eikä Neuvostoliitto miehittänyt Suomea. Aika näyttäytyy kuitenkin nykyvalossa joillekin ”nöyristelynä” suurvallan edessä. Aiemmin realistisena pidetty kylmän sodan ajan ulkopolitiikka alkoi näyttäytyä korostetusti suomettumisena. Tätä aikaa monen mielestä korostivat Suomen harvat neuvostoajan symbolit (Leninin patsaat ja Maailman rauhan patsas), joihin oli jo pitkään suhtauduttu kriittisesti ja joita oli myös vandalisoitu. Turussa ja Kotkassa olleet Leninin patsaat siirrettiin museoon. Selityksenä tälle pidettiin solidaarisuuden osoitusta Ukrainalle. Helsingissä sijainnut Maailman rauhan patsas siirrettin niin ikään syrjään. Tässä kohtaa syyksi tosin sanottiin tarve siirtää patsas katutöiden tieltä. Lenininpuiston nimi tullaan muuttamaan lähitulevaisuudessa. Kriitikot ovat arvostelleet patsaiden poistelun ja historiallisten nimien muuttamista pitäen sitä historian muokkaamisena ja poistamisena. Lenin ja Putin edustavat myös eri ideologioita. Putin on arvostellut Leniniä. == Lähteet == Luokka:Antikommunismi
Joan Trimble

Joan Trimble (18. kesäkuuta 1915 Enniskillen – 6. elokuuta 2000) oli irlantilainen säveltäjä ja pianisti.Joan Trimble Contemporary Music Centre, viitattu 15.8.2023Charles Acton, Richard Pine, Obituary: Joan Trimble The Guardian 15.8.2000, viitattu 15.8.2023 Trimble syntyi musikaaliseen perheeseen. Hän aloitti vuonna 1930 opiskelun Royal Irish Academy of Musicissa ja opiskeli myöhemmin Trinity Collegessa. Vuonna 1936 tenori John McCormack valitsi hänet pianistiksi yhdelle kiertueistaan. Tämän jälkeen Trimble jatkoi opintojaan Lontoon Royal College of Musicissa. Hänen pianonsoiton opettajansa oli siellä Arthur Benjamin, ja sävellystä hänelle opettivat Ralph Vaughan Williams ja Herbert Howells. Trimble perusti vuonna 1938 nuoremman siskonsa Valerie Trimblen kanssa pianoduon, jossa sisarukset tekivät menestyksekästä yhteistyötä yli 30 vuoden ajan. Arthur Benjamin sävelsi sisaruksille suositun Jamaican Rumba -teoksen. Trimble saavutti itse tunnustusta säveltäjänä julkaistuaan vuonna 1938 lauluja ja musiikkia pianoduolle. Vuonna 1940 ilmestyivät Sonatiini kahdelle pianolle ja Royal College of Musicin Cobbett- palkinnon saanut Phantasy Trio. Trimblen muita teoksia samoilta ajoilta olivat Sarja jousille ja lukuisat irlantilaisten kansanlaulujen sovitukset. Trimble työskenteli toisen maailmansodan aikana Punaisen ristin hyväksi. Samanaikaisesti hän oli siskonsa kanssa vakituinen esiintyjä BBC:lla ja Myra Hessin National Galleryssa järjestämissä konserteissa. Trimble esiintyi siskonsa kanssa Proms-festivaalilla ensimmäisen kerran vuonna 1943. Duon ohjelmisto oli hyvin laaja ja sisälsi teoksia muiden muassa Arnold Cookelta, Luigi Dallapiccolalta sekä Igor Stravinskylta. Duo myös kantaesitti Arthur Blissin ja Lennox Berkeleyn konsertot kahdelle pianolle. Vuonna 1957 esitettiin televisiossa Trimblen tilaustyönä BBC:lle säveltämä ooppera Blind Raftery. Trimble opetti vuodesta 1959 Royal College of Musicissa. Hän jäi eläkkeelle sieltä vuonna 1977 ja ryhtyi tämän jälkeen toimittamaan lehteä Enniskillenissä. Trimble oli lehden omistaja jo neljännessä sukupolvessa kuolemaansa saakka. Hänen jälkeensä hänen tyttärensä jatkoi työtä lehdessä. Trimble sai kunnia-arvot Royal College of Musicista vuonna 1960 ja Belfastin yliopistosta vuonna 1983. Hän oli Royal Irish Academy of Musicin Fellow vuodesta 1985. Trimble istui Ulster Televisionin hallituksessa vuosina 1981–1985 ja Arts Council of Northern Irelandin neuvoa-antavassa komiteassa vuosina 1983–1988. Monien kiireidensä johdosta Trimblellä oli vain välillä aikaa säveltämiseen. Hänen tuotantonsa on suppea, ja hän sävelsi hyvin vähän televisio-oopperansa ja vuonna 1990 Arts Council of Northern Irelandin tilaaman puhallinkvintettonsa välisenä aikana. Vuonna 1995 National Chamber Choir of Ireland tilasi häneltä kuoroteoksen. Trimble oli kiinnostunut irlantilaisesta kansanmusiikista, mutta ei käyttänyt kansanlauluja musiikissaan lukuun ottamatta sovituksia. Trimble oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta. == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset säveltäjät Luokka:Irlantilaiset pianistit Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Petra Kerola

Petra Kerola (s. 3. elokuuta 2000) on suomalainen pesäpalloilija. Kerola edustaa Superpesiksessä pelaavaa Lapuan Virkiää. Hän on edustanut Superpesiksessä myös kasvattajaseuraansa Seinäjoen Maila-Jusseja ja Mynämäen Vesaa. https://www.pesistulokset.fi/pelaaja/8496#tab:1 Kaudella 2022 Kerola saavutti Virkiän joukkueessa SM-pronssin. https://www.ess.fi/urheilu/5266695 Kerola valittiin ensimmäiseen Itä-Länsi-otteluunsa kaudella 2024.https://www.pesis.fi/wp-content/uploads/2023/01/IL-joukkueet-M-N-2024.pdf Hän pelaa ulkokentällä ykkösvahtina. https://www.pesistulokset.fi/ottelut/58937#lineup Kerola on pelannut 59 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kaksi kunnaria ja kaksi tavallista juoksua, tuonut 59 juoksua ja kerännyt 150 kärkilyöntipistettä. Kerola on pelannut 12 Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tuonut kymmenen juoksua ja kerännyt 38 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty 15. elokuuta 2023. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Game Over (täsmennyssivu)

Game over on videopeleissä esiintyvä viesti pelin päättymisestä. Muita merkityksiä: * ”Game Over”, Martin Garrixin ja Loopersin kappale * Game Over, U.D.O:n vuonna 2021 julkaistu albumi * Game Over, vuonna 1989 valmistunut elokuva * Game Over, vuonna 2005 valmistunut elokuva * Game Over, vuosina 1994–1997 esitetty peliaiheinen televisio-ohjelma
Kirjallisuusvuosi 1722

Kirjallisuusvuosi 1722 käsittelee vuoden 1722 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == * Johann Sebastian Bach sävelsi ensimmäisen osan teoksestaan Das wohltemperierte Klavier. * Tanskan ensimmäinen julkinen teatteri Lille Grønnegade Theatre aloitti toimintansa Kööpenhaminassa. * Wienin Hof-Bibliothek, nykyinen Itävallan kansalliskirjasto, muutti omaan toimitaloon. == Julkaisuja == * Daniel Defoe - Moll Flanders (The Fortunes and Misfortunes of the Famous Moll Flanders) * Jean-Philippe Rameau - Traité de l'harmonie réduite à ses principes naturels (musiikin teoriaa) * Ludvig Holberg - Den Politiske Kandestøber (tanskankielinen näytelmä) 1722 Luokka:1722
Tomas Milian

Tomas Milian (oik. Tomás Quintín Rodríguez Milián; 3. maaliskuuta 1933 Havanna, Kuuba – 22. maaliskuuta 2017 Miami, Yhdysvallat) oli kuubalaissyntyinen näyttelijä, josta tuli myöhemmin Yhdysvaltain ja Italian kansalainen. Hän näytteli useissa spagettiwesterneissä ja poliziotteschi- genren poliisielokuvissa.Nick Vivarelli: Cuban-American Actor Tomas Milian, Italian Genre Movies Star, Dies at 84, Variety, 24.3.2017, viitattu 15.8.2023.Diana Lodderhose: Cuban-American Actor Tomas Milian Dies Aged 84, Deadline, viitattu 15.8.2023.Katie Rife: R.I.P. Tomas Milian, Spaghetti Western star, AV Club, 24.3.2017, viitattu 15.8.2023. == Filmografia == Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Roolihahmo 1959 Rohkea yö La Notte brava Moretto 1960 Kaunis Antonio Il Bell' Antonio Eduardo 1961 Odottamatta L'Imprevisto Thomas Plemian 1961 La Banda casaroli La Banda casaroli Gabriele Ingenis 1961 Laura nuda Laura nuda Marco 1962 Boccaccio '70 Boccaccio '70 kreivi Ottavio 1962 Il Disordine Il Disordine Bruno 1964 Välinpitämättömät Gli Indifferenti Michele Ardengo 1966 El Precio de un hombre El Precio de un hombre José Gómez 1966 Luodin laki Luodin laki Cuchillo 1966 Madamigella di Maupin Madamigella di Maupin Chevalier d'Albert 1967 Kasvokkain Faccia a faccia Solomon Bennet 1967 Django – tappaja Se sei vivo spara Muukalainen 1968 Ratsasta henkesi edestä Corri, uomo, corri Cuchillo 1968 Rosvoja Milanossa Banditi a Milano komisario Basevi 1969 Ihmissyöjät I Cannibali Emone 1970 Petturit hirteen, companeros! Vamos a matar, compañeros! Basco 1972 Kauhujen kylä Non si sevizia un paperino Andrea Martelli 1972 Lännen karhukopla J. and S. – storia criminale del far west Jed Trigado 1972 Providensa – petturi vai pyhimys La Vita, a volte è molto dura, vero Provvidenza? Provvidenza 1973 Kuoleman neuvonantaja Il Consigliori Thomas Accardo 1974 Hätätila Squadra volante Ravelli 1974 Milano odia: la polizia non può sparare Milano odia: la polizia non può sparare Giulio Sacchi 1975 Valkoinen, keltainen ja nero Il Bianco, il giallo, il nero Sakura 1975 Vainotut I Quattro dell'Apocalisse Chaco 1976 Jepari ryysyissä Squadra antiscippo Nico Giraldi 1979 Bertoluccin kuu La luna Giuseppe 1982 Naisen tunnistaminen Identificazione di una donna Niccolo 1982 Varkaita ja veijareita Cane e gatto Tony Roma 1990 Kosto Revenge Cesar 1990 Havanna Havana Menocal 1991 JFK – avoin tapaus JFK Leopoldo 1994 The Cowboy Way The Cowboy Way Manny Huerta 1997 Amistad Amistad Calderon 2000 Traffic Traffic kenraali Arturo Salazar 2005 The Feast of the Goat La Fiesta del chivo Rafael Leónidas Trujillo == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Kuubalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Lupo (F564)

Lupo (runkonumero F564) oli Italian laivaston vuonna 1977 palvelukseen otettu Lupo-luokan fregatti. == Valmistus == Alus tilattiin Riva Trigososta Cantieri navali Riunitilta, missä köli laskettiin 11. lokakuuta 1974. Se laskettiin vesille 29. heinäkuuta 1976 ja liitettiin laivastoon 12. syyskuuta 1977.Gardiner1995 s. 210 == Palvelus == Alus myytiin Perulle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä BAP Palacio. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Lupo- luokan fregatit Luokka:Italialaiset kylmän sodan fregatit
Gunnel Broström

Gunnel Ester Margareta Broström (25. lokakuuta 1921 Tukholma – 28. kesäkuuta 2012) oli ruotsalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän näytteli Dramatenissa vuosina 1943–1949 ja 1960–1967 sekä Göteborgin kaupunginteatterissa 1955–1958. Lisäksi hän teki elokuvarooleja, muun muassa Ingmar Bergmanin Mansikkapaikassa. Vuodesta 1967 hän ohjasi televisioteatteria ja dokumentteja SVT:lle, kunnes vuonna 1986 palasi näyttelemisen pariin. Broströmin puoliso oli toimittaja Gustaf Olivecrona. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Ruotsalaiset teatteriohjaajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Olaf Nordhagen

Johan Olaf Brochmann Nordhagen (16. maaliskuuta 1883 Kristiania – 6. marraskuuta 1925 Trondheim) oli norjalainen arkkitehti. Hän johti Nidarosin tuomiokirkon kunnostustöitä vuodesta 1909 ja toimi Norjan teknillisen korkeakoulun professorina vuodesta 1913. ==Töitä== Bergen offentlige bibliotek edit.jpg|Bergenin kaupunginkirjasto (1917) Glomfjord hydroelectric power plant.JPG|Glomfjordin vesivoimalaitos (1920) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset arkkitehdit Luokka:Norjalaiset professorit Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Varjo ja viileys

Varjo ja viileys () on Quynh Tranin esikoisromaani. Se julkaistiin ruotsiksi vuonna 2021 Förlagetin kustantamana. Romaanin suomensi Outi Menna, ja suomennos julkaistiin samana vuonna Teoksen kustantamana. Romaani voitti Svenska Ylen kirjallisuuspalkinnon vuonna 2021 ja Runeberg-palkinnon vuonna 2022. Teos käsittelee Pietarsaaressa asuvan vietnamislaisperheen elämää. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset romaanit Luokka:Vuoden 2021 kirjat
Petter Dassin museo

Petter Dassin museo () on Norjassa Alstahaugin kunnassa sijaitseva museo, joka esittelee runoilija ja pappi Petter Dassin elämää ja kulttuurista merkitystä. Hän toimi kirkkoherrana Alstahaugissa 1600-luvulla. Museo on perustettu vuonna 1966, ja se käsittää Alstahaugin pappilan, kirkon ja vuonna 2007 valmistuneen, arkkitehtitoimisto Snøhettan suunnitteleman museorakennuksen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Museon verkkosivut Luokka:Norjan museot Luokka:Alstahaug
Kirjallisuusvuosi 1721

Kirjallisuusvuosi 1721 käsittelee vuoden 1721 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == * Ruotsalainen Philip Johan von Strahlenberg oli kymmenen vuotta sotavankina Siperian Tobolskissa 1711–1721. Tuona aikana hän tutki Siperian maantiedettä ja paikallisten alkuperäiskansojen tapoja, kieliä ja antropologiaa. von Strahlenberg palasi Ruotsiin vuonna 1722 ja julkaisi tutkimustuloksensa kahtena kirjana. * Brittiläinen kirjailija Richard Steele oli varsin tuottelias, mutta myös riidanhaluinen. Niinpä hänet vuonna 1714 karkotettiin parlamentista jyrkkien puheidensa takia. Steele sai parlamenttipaikkansa takaisin kuningas Yrjö I:n aikana sen jälkeen kun pääministeriksi 1721 tuli Robert Walpole. * Caracasin yliopisto perustettiin Venezuelassa. * Kirjailija Pierre de Marivaux perusti aikakausilehden Le Spectateur français. == Julkaisuja == * Claude Perrault - Du bruit et de la musique des Anciens, extrait des Œuvres diverses de physique et de mécanique (postuumi) * Claude Perrault - Préface manuscrite du Traité de la musique de Claude Perrault (postuumi) * Montesquieu - Lettres persanes (suom. Persialaisia kirjeitä, 1919) 1721 Luokka:1721
Isokan piiri

Isokan piiri on yksi Muchingan maakunnan piireistä Sambiassa. Piiri sijaitsee Sambian koilliskulmassa Malawin rajalla noin 106 km:n päässä maakunnan pääkaupungista Chinsalista ja noin 950 km:n päässä maan pääkaupungista Lusakasta. Isokan piirin pinta-ala on 4 665,91 km², ja sillä on yhteistä rajaa neljän muun piirin sekä Malawin kanssa. Isokan piirin pääelinkeinoja ovat olleet maatalous sekä maataloustuotteiden kauppa. Yli 90 prosenttia alueen viljelijöistä on pienviljelijöitä. Viljelyalan perusteella Isokan piirissä viljellään eniten tomaattia, rapsia, okraa ja kaalia. Tuotantomäärien perusteella Isokan piirissä tuotetaan eniten maissia, bataattia, riisiä ja maapähkinöitä. Isokan piirin alueella sijaitsee Nkombwan kukkula, joka on sisältänyt runsaasti erilaisia mineraaleja, ja sieltä on louhittu fosfaattia ja 15 harvinaista maametallia. Mineraaliesiintymä on kuitenkin jo louhittu tyhjiin. Nkombwan kukkulalla on myös harvinaista isokiittinimistä mineraalia, joka koostuu kalsiumista, fluorista, magnesiumista, hapesta ja fosforista. == Lähteet == * Isoka District Muchinga Province Provincial Administration Luokka:Sambian piirit
Mady Christians

Mady Christians (oik. Marguerita Maria Christians; 19. tammikuuta 1900 Wien, Itävalta-Unkari – 28. lokakuuta 1951 Norwalk, Yhdysvallat) oli itävaltalainen näyttelijä.Caitlin Moffett ja Carol Stabile: Christian, Mady, The Broadcast 41, Oregonin yliopisto, viitattu 15.8.2023. == Elämä == Christiansin isä oli näyttelijä Rudolph Christians. Hänen äitinsä oli laulaja Bertha Christians. Christians muutti nuorena ensin Yhdysvaltoihin ja sitten Saksaan, jossa hän opiskeli näyttelemistä Max Reinhardtin oppilaana. Hän menestyi sekä teatteri- että elokuvanäyttelijänä. Vuonna 1933 Christians palasi Saksasta Yhdysvaltoihin, osin paetakseen natsihallintoa. 1950-luvun alussa Christians joutui Yhdysvaltain elokuva- ja televisiostudioiden mustalle listalle, koska häntä epäiltiin kommunistiksi. Hän kuoli pian sen jälkeen aivohalvaukseen. == Filmografia == Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Roolihahmo 1921 Turmiota tuottavat silmät Der Schicksalstag Felicitas 1921 Nimetön mies, 1–6 Der Mann ohne Namen Gert Nissen 1922 Nykyajan ihmiset Kinder der Zeit Eva 1923 Tuhkimo Der verlorene Schuh Violante 1923 Lasi vettä Ein Glas Wasser kuningatar Anna 1923 Suurherttuan raha-asiat Die Finanzen des Grossherzogs suuriruhtinatar Olga 1924 Mies miestä vastaan! Mensch gegen Mensch 1925 Viides sääty Die Verrufenen Regine Lossen 1925 Valssiunelma Ein Walzertraum prinsessa Alix 1925 Runoa ja rakkautta Reinillä Die vom Niederrhein Bettina von Wittelsbach 1925 Farmari Texasista Der Farmer aus Texas Mabel Bratt 1927 Kaksipäisestä kotkasta punalippuun Heimweh ruhtinatar Lydia Trubezkoj 1927 Kaksintaistelu Duel 1927 Anarkistietsintä Grand Hotellissa Grand Hotel...! 1928 Rakkauden diplomatia Eine Frau von Format Dschilly Bey 1929 Laulava tyttö Das brennende Herz Dorothee Claudius 1929 Sinua olen rakastanut Dich hab' ich geliebt Inge Lund 1930 Rakastunut Leutnant warst Du einst bei den Husaren kuningatar Alexandra 1932 Musta husaari Der schwarze Husar Marie Luise 1932 Minä ja keisarinna Ich und die Kaiserin keisarinna 1935 Harha-askel Escapade Anita 1948 Minä syytän All My Sons Kate Keller 1948 Kirje tuntemattomalta naiselta Letter from an Unknown Woman rouva Berndle == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
Etelä-Afrikan geologia

Etelä-Afrikan geologia käsittää Etelä-Afrikan kallioperään, maaperään ja niihin kätkeytyviin luonnonvaroihin liittyviä seikkoja. Maan pohjoisosassa sisämaassa sijaitsee suuri ylätasankoalue, joka on pohjoisen ja lännen puolilta loivasti viettävä. Ylängön itäosa on keskimäärin 2 000 metriä korkea. Ylätasangon eteläpuolella on The Great Escarpmentin alue, joka ulottuu Transvaalissa sijaitsevilta Lohikäärmevuorilta maan lounaisosaan. Tällä alueella kukkuloiden ja vuorten rinteiden jyrkkyys vaihtelee, kuten myös kallioperän rakenne. Maan kallioperä on hyvin vanhaa. Pintakerrostumia lukuun ottamatta kallioperä on yli 600 miljoonaa vuotta vanhaa. Witwatersrandin alueelta on löydetty 1880-luvulta lähtien kultaa ja timantteja. Etelä- Afrikasta on löydetty maailman vanhimpiin kuuluvia kivilajeja. Bushveldin vulkaanisten kivilajien alueelta on löydetty platinaa ja joistakin sedimenttikerrostumista on otettu hyötykäyttöön hiiltä. Vanhoja graniittisia kivilajeja löytyy enimmäkseen maan itäosasta ja länsiosasta. Suurin osa Etelä- Afrikan kallioperästä koostuu sedimenttikivilajeista. Metamorfisia ja vulkaanisia kivilajeja löytyy enimmäkseen maan pohjoisosasta. Etelä-Afrikan kärjessä on Cape Folded Mountainsin vuoret, jotka ovat syntyneet mannerliikunnon seurauksena. The Great Escarpmentin alue on jokien kulutuksen muovaama. Alueen osia ovat Drakensgerg ja Swarzrand. Drakensbergin alueella on paikoin hiekkakiveä, jota peittää basaltti. Lohikäärmevuoret on Etelä-Afrikan korkein vuoristo, ja se on noin 1 000 kilometriä pitkä. Etelä-Afrikasta löydettiin timantteja 1860-luvulla ja kultaa 1880-luvulla. Niiden lisäksi maassa on kromia, mangaania, platinaa ja vanadiinia. Vuonna 2022 Etelä-Afrikka oli maailman suurin kromin, mangaanin ja platinan tuottaja sekä kahdeksanneksi suurin kullan tuottaja. == Lähteet == Luokka:Etelä-Afrikan maantiede Luokka:Alueellinen geologia
Valkohattuhakkeri

Valkohattuhakkeri () on niin sanottu hyvä hakkeri eli eettinen hakkeri, joka käyttää osaamistaan hyödyllisiin asioihin kuten tietoturva-aukkojen etsimiseen ja niiden korjaamisessa neuvomiseen. Valkohatut käyttävät samoja keinoja kuin mustahatut eli rikolliset hakkerit, mutta valkohatuilla on järjestelmän omistajan lupa sen testaamiseen. Valkohatut saattavat olla myös palkattuja työntekijöitä. == Lähteet == Luokka:Hakkerointi
Kartussi (taide)

Kartussi (, patruuna) on arkkitehtuurissa ja kuvataiteessa muodoltaan paperikääröä muistuttava kehyskoriste.Aikio ja Vornanen 1993, s. 322 Muinaisessa Egyptissä kartussi oli hallitsijan nimeä merkitsevien hieroglyfien ympärillä oleva pyöreäpäätteinen kehys, jonka alareunassa on vaakasuora viiva. Sittemmin kartussi on ollut reunoiltaan voluuttakierteisesti kuvattu kiertyvä koristekenttä, joka on ollut suosittu koristeaihe länsimaisessa arkkitehtuurissa sekä kirjojen kuvituksessa. Kartussi on ollut suosittu etenkin renessanssin ja barokin taiteessa. Kehysornamenttina kartussi muistuttaa usein käpristynyttä paperilehteä tai kirjakääröä, ja koristeaiheena sitä on käytetty esimerkiksi kirjan otsikon ympärillä, vaakunan kehyksenä tai rakennuksen seinässä ornamenttina. == Kuvagalleria == Kuva:Abydos KL 01-01 n01.jpg|Faarao Menesin nimi kartussissa Abydoksen kuningasluettelossa. Kuva:Plaque Pont Alexandre III Paris.jpg|Kartussi Pariisin Pont Alexandre III -sillalla. Kuva:Charlottenburg Palace, 1695-1746, Berlin (20) (40185455721).jpg|Barokkia edustava kartussi Charlottenburgin linnassa. Kuva:Cartouche bekroond met drietand Second livre de cartouches (serietitel op object), RP-P-2011-164-8.jpg|Rokokoo-tyylinen kartussi kartussien mallikirjassa. == Lähteet == *Annukka Aikio ja Rauni Vornanen: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8. ===Viitteet=== Luokka:Ornamentit
Kirsi Hiilamo

Kirsi-Marja Hiilamo (o.s. Heinonen, s. 10. helmikuuta 1964 Salo) on suomalainen pappi, psykoterapeutti ja kirjailija. Hiilamo on työskennellyt Käpylän seurakunnan kappalaisena vuosina 1993–2008 ja vuodesta 2009 Helsingin diakonissalaitoksen sairaalapastorina. Nykyisin Hiilamo työskentelee yksityisenä psykoterapeuttina ja Helsingin seurakuntayhtymän perheneuvojana. Hiilamo on valmistunut ylioppilaaksi Pohjois-Espoon lukiosta vuonna 1982. Koulutukseltaan hän on teologian kandidaatti ja hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1989. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1990. == Julkaisut == * Oma talo, oma koti, oma kirkko : Käpylän kirkon 70-vuotisjuhlajulkaisu, Käpylän seurakunta, 2000 * Elämän ruuhkavuodet : kertomuksia vanhemmuudesta, Kirjapaja, 2003 * Naisten Raamattu : tätä kertomusta en unohda, Kirjapaja, 2004 * Apua? : lähimmäisyyden perusteet, Kirjapaja, 2007 (yhdessä Heikki Hiilamon kanssa) * Hoivataistelu : tekoja läheisten puolesta, Kirjapaja, 2015 (yhdessä Heikki Hiilamon kanssa) * Aina tytär, aina äiti : aikuisen naisen suhde äitiin, Kirjapaja, 2021 == Yksityiselämä == Hiilamo on ollut vuodesta 1989 naimisissa sosiaalipolitiikan professori Heikki Hiilamon kanssa. Heillä on viisi lasta. == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustajat Luokka:Suomalaiset psykoterapeutit Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maisa Kaarna

Maisa Kaarna (s. 1938 Lahti) on suomalainen tekstiilitaiteilija, joka on asunut ja työskennellyt muun muassa Orimattilan Villa Roosassa vanhassa kunnostetussa huopatossutehtaan rakennuksessa 1994–2007. Hän on monialataiteilija, mutta tunnetaan nimen omaan ryijyjen suunnittelusta. Hänen tunnetuimpia teoksiaan lienevät tasavallan presidentin virka-asunnon käytävän seinälle ripustettu ryijy "Honkain keskellä" vuodelta 1993 ja hyvin toisentyyppinen halkoon lyötyä kirvestä esittävä "Siesta" vuodelta 1993. Kyseiset teokset ovat Valtion taideteostoimikunnan omistuksessa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tekstiilitaiteilijat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Golf kesäolympialaisissa 2024

Golfissa kilpailtiin Pariisin 2024 kesäolympialaisissa kuudetta kertaa. Golfin osalta ei nähty minkäänlaisia muutoksia. Osallistujamäärä pysyi edelleen kokonaisuudessaan 120:n urheilijan kattauksessa, joista olympiagolfia pelataan tasajaolla – 60 miesten sarjassa ja 60 naisten sarjassa. Kumpikin turnaus koostui neljästä kierroksesta. Miesten turnaus kilpailtiin 1.–4. elokuuta ja naisten 7.–10. elokuuta 2024. Turnaus pelattiin Le Golf National -kentällä Guyancourtissa. https://www.paris2024.org/en/sport/golf/ == Mitaliyhteenveto == Miehet tiedot Naiset tiedot == Mitalitaulukko == 1\. align=left 1 0 0 1 1\. align=left 1 0 0 1 3\. align=left 0 1 0 1 3\. align=left 0 1 0 1 5\. align=left 0 0 1 1 5\. align=left 0 0 1 1 Yhteensä 2 2 2 6 == Lähteet == *
Moorgaten asema

Moorgate on rautatie- ja metroasema Lontoon Cityn pohjoisosassa, Moorgatekadun varrella lähellä Finsbury Circusin puistoa. Vuonna 1900 valmistunut arkkitehti T. Phillips Figgisin suunnittelema asema suojeltiin Grade II -luokan kohteena vuonna 1977. Govia Thameslink Railway liikennöi asemalta junavuoroja Great Northern -toiminimellä Hertfordshiren kreivikunnassa sijaitseviin Stevenageen ja Welwyn Garden Cityyn. Moorgate on rataosan pääteasema, josta seuraava pysähdyspaikka pohjoiseen päin on Old Streetin asema. Aseman kautta kulkee myös useita metrolinjoja: se on Circle-, Hammersmith & City- ja Metropolitan- linjoilla Liverpool Streetin ja Barbicanin asemien välillä ja Northern- linjalla Bankin ja Old Streetin välillä. Alkuperäisen aseman rakennutti Metropolitan Railway ja se avattiin Moorgate Street -nimisenä 23. joulukuuta 1865. City and South London Railway yhdisti oman rataosansa asemaan 25. helmikuuta 1900. Samalla otettiin käyttöön T. Phillips Figgisin suunnittelema uusi asemarakennus, jonka yläkerroksiin tuli yhtiön toimistotiloja. Vuonna 1904 Moorgatesta tuli eteläinen pääteasema Great Northern and City Railwayn linjalle, jonka toinen pääteasema oli Finsbury Parkin asema Pohjois-Lontoossa. Asemarakennusta korjattiin 1930-luvulla muun muassa rakentamalla sisäänkäynnit uudelleen. Vuonna 1975 junavuorot Finsbury Parkiin lakkautettiin ja korvattiin British Railin Hertfordshireen saakka liikennöivillä sähköjunilla. Asemalla sattui Lontoon metron rauhanajan tuhoisin onnettomuus 28. helmikuuta 1975 Northern City -linjan junan törmätessä tunnelin peräseinään. Törmäyksessä kuoli 43 ja loukkaantui 74 ihmistä, mutta onnettomuuden syy ei koskaan selvinnyt. Sen seurauksena metrossa otettiin käyttöön automaattinen pysäytysjärjestelmä ylinopeutta ajaville junille. == Lähteet == Luokka:Lontoon Cityn metroasemat Luokka:Lontoon rautatieliikennepaikat Luokka:1860-luvulla rakennetut rautatieliikennepaikat Luokka:Grade II -luokan rakennukset Lontoon Cityssä
Keisaripuun kukkien ritarikunta

Keisaripuun kukkien ritarikunta () on japanilainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1888 keisari Meijin käskystä. Japanilaisten ritarikuntien keskenäisessä arvojärjestyksessä se sijoittuu nousevan auringon ritarikunnan alapuolelle. Ritarikunta on kunnianosoitus poikkeuksellisista ansioista luottamustehtävissä mm. valtiomiehille, tuomareille, diplomaateille ja korkea- arvoisille ministereille. Saajan ei tarvitse olla Japanin kansalainen. Ritarikunnassa on vain yksi luokka: * ritarikunnan nauha == Lähteet == Luokka:Japanilaiset ritarikunnat
Liettuan kansalaisuus

Liettuan kansalaisuus on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Liettuan tasavallan välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta. == Kansalaisuuden saaminen syntymällä == Syntyperäisiä Liettuan kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden syntyessä vähintään toisella vanhemmista on Liettuan kansalaisuus. Kansalaisuus on mahdollista siirtää lapselle myös jo kuolleen vanhemman kautta, mikäli vanhemmuus ja kuolleen vanhemman Liettuan kansalaisuus ovat todistettavissa. == Kansalaisuuden saaminen hakemuksella == Hakemuksen perusteella Liettuan kansalaisuuden voi saada, mikäli hakija täyttää seuraavat ehdot: * on asunut Liettuassa vähintään 10 vuotta * omaa pysyvän oleskeluluvan Liettuaan * on läpäissyt liettuan kielen kokeen * on läpäissyt Liettuan perustuslakia käsittelevän kokeen * pystyy elättämään itsensä laillisesti * on valtioton henkilö tai antanut kirjallisen ilmoituksen aikomuksestaan luopua muista kansalaisuuksistaan * täyttää muut mahdolliset lain asettamat ehdot Liettuan presidentti voi myöntää maan kansalaisuuden poikkeustapauksissa sellaisille henkilöille, jotka ovat ansioituneet poikkeuksellisella tavalla Liettuan hyväksi. Henkilöt, jotka olivat Liettuan kansalaisia ennen 15. kesäkuuta 1940, ja heidän jälkeläisensä, voivat hakea Liettuan kansalaisuuden palautusta, mikäli he ilmoittavat luopuvansa muista kansalaisuuksistaan tai ovat valtiottomia. == Kaksoiskansalaisuus == Liettua sallii kaksoiskansalaisuuden, mutta vain rajoitetusti: * henkilö on saanut molemmat kasalaisuutensa ennen 21. syntymäpäiväänsä * henkilö on saanut toisen kansalaisuutensa avioliiton kautta * ulkomaalainen alle 18-vuotias lapsi, jonka on adoptoinut Liettuan kansalainen ja saanut sitä kautta Liettuan kansalaisuuden * liettualainen alle 18-vuotias lapsi, joka on adoptoitu ulkomaille ja saanut sitä kautta jonkun toisen maan kansalaisuuden * saa Liettuan kansalaisuuden poikkeusluvalla * henkilö on pakolainen, joka hakee Liettuan kansalaisuutta Liettuan parlamentissa on käyty keskustelua kaksoiskansalaisuuden sallimisesta sellaisissa tapauksissa, joissa henkilön toinen kansalaisuus ei ole mustalla listalla: tällaisia kansalaisuuksia olisivat mm. Euraasian unionin, Kollektiivinen turvallisuusjärjestön, Shanghain yhteistyöjärjestön jäsenvaltioiden kansalaisuudet. Asiasta järjestettiin vuonna 2019 kansanäänestys, jossa enemmistö ei halunnut sallia kaksoiskansalaisuutta. Liettuan kansalaiset ovat automaattisesti myös Euroopan unionin kansalaisia. == Lähteet == kansalaisuus Luokka:Kansalaisuus
Polymetiinivärit

Polymetiinivärit eli metiinivärit ovat väriaineita, joiden värin aiheuttava ryhmä eli kromofori on konjugoituneista kaksoissidoksista muodostunut ketju. Ketjun toisessa päässä on elektroneja luovuttava ja toisessa päässä on elektroneja vastaanottava ryhmä. Polymetiiniväreillä on useita käyttökohteita.Aleksei I. Tolmachev & Andrei Ya. Il’chenko: "Polymethine Dyes", teoksessa Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2005. Horst Berneth: "Methine Dyes and Pigments", teojsessa Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2008. == Rakenne == Polymetiinivärien rakenteessa on konjugoituneista kaksoissidoksista muodostunut ketju, ja hiiliatomeja ketjussa on tyypillisesti kolmesta viiteen. Ketjun pään on elektroneja luovuttavalla ryhmällä on vapaan elektroniparin atomi, joka on tyypillisesti typpi tai happi. Konjugoituneen hiiliketjun toisessa päässä on elektroneja vastaanottava ryhmä, esimerkiksi imiini, karbonyyliryhmä, tiokarbonyyliryhmä tai heterosyklinen ryhmä. Konjugoituneen hiiliketjussa voi olla substituentteja, jotka vaikuttavat polymetiinivärin sävyyn. Varaukseltaan polymetiinivärit voivat olla kationisia, anionisia tai varauksettomia. === Polymetiinivärien luokkia === Streptosyaniinit ovat kationisia ja asyklisiä amino- ja iminoryhmän sisältäviä yhdisteitä. Monet streptosyaniineista hydrolysoituvat helposti. : Hemisyaniineissa iminoryhmän on osa heterosyklistä rakennetta, mutta aminoryhmä ei. : Syaniineissa sekä amino- ja iminoryhmät ovat osa heterosyklistä rakennetta. : Merosyaniineissa on amino- ja karbonyyliryhmä. Ryhmät voivat olla joko asyklisiä tai osa heterosyklistä rakennetta. : Oksonolivärit ovat anionisia ja niissä on hydroksyyli- ja karbonyyliryhmät. Useissa oksonoliväreissä on rengasrakenne. : == Ominaisuudet ja käyttö == Polymetiinivärien väri vaihtelee rakenteesta riipvuen punaisesta siniseen. Polymetiinivärien valonkesto on kohtalainen. Hapettimia ja happoja ne sen sijaan kestävät huonosti. Polymetiinejä voidaan käyttää muun muassa polyakryylinitriilin, -amidien ja -esterien värjäykseen. Muita sovellutuksia ovat käyttö herkistimenä valokuvauksessa, biologisissa tutkimuksissa väriaineena, lasereissa ja valokennoissa. == Lähteet == Luokka:Väriaineet
Elämän eliksiiri

Elämän eliksiiri (< lat. elixir < arab. al-iksīr < kr. ksērion) on elämää pidentävä aine, jota alkemistit eri kulttuureissa ovat yrittäneet valmistaa. Kiinassa elämän eliksiirillä tavoiteltiin kuolemattomuutta, sillä se oli muinaisessa taolaisuudessa hyväksyttävä ja tavoiteltava asia. Euroopassa elämän eliksiirillä tavoiteltiin vain elämän pidentämistä, sillä maallista kuolemattomuutta pidettiin epäkristillisenä ajatuksena. Keskiaikainen filosofi Roger Bacon uskoi, että elämän eliksiiri olisi eliniän pidentämisessä ja vanhuuden estämisessä jopa tehokkaampaa kuin alkemistisin menetelmin valmistettu kulta. Elämän eliksiiri ja kullan tekemiseen tarkoitettu viisasten kivi sulautuivat usein yhteen alkemiassa. Erään 1400-luvulta peräisin olevan englanninkielisen tekstin mukaan eliksiirejä oli kolme, joista vain yhdellä vahvistettiin ihmiselämää, kun muilla kahdella tehtiin kultaa ja hopeaa. ==Lähteet== Luokka:Alkemia Luokka:Gerontologia
Irena Bihariová

Irena Bihariová (s. 15. syyskuuta 1980, Trnava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko, jonka on toiminut Slovakian parlamentin jäsenenä lokakuusta 2023. Hän oli Progresívne Slovensko -puolueen puheenjohtaja kesäkuusta 2020 toukokuuhun 2022. Tätä ennen ja tämän jälkeen hän on toiminut puolueen varapuheenjohtajana. Koulutukseltaan Bihariová on juristi. == Ura == Bihariová valmistui juristiksi Bratislavan Comenius-yliopistosta vuonna 2009. Ennen politiikkaan astumista Bihariová toimi kymmenen vuotta rasisminvastaisen Ľudia proti rasizmu -järjestön johtajana. Hänet valittiin yhdeksi Progresívne Slovensko -liberaalipuolueen varapuheenjohtajista vuoden 2019 toukokuussa. Vuoden 2020 parlamenttivaaleissa Bihariováta äänesti vajaat 47 000 slovakkia. Hän ei kuitenkaan päässyt parlamenttiin, koska Progresívne Slovensko jäi alle äänikynnyksen. Kesäkuussa 2020 Bihariová haastoi puolueen silloisen puheenjohtajan Michal Trubanin puolueen puheenjohtajavaalissa ja voitti äänin 100–105. Bihariová ei hakenut jatkokautta, kun uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Michal Šimečka maaliskuussa 2022. Hänet valittiin kuitenkin uudelleen puolueen varapuheenjohtajistoon. Vuonna 2023 Banská Bystrican aluetuomioistuin määräsi äärioikeistolaisen ĽSNS-puolueen maksamaan Biharioválle 5000 euroa korvauksia sen julkaiseman sanomalehden väitettyä Bihariován saaneen Slovakian opetusministeriöltä tukia ”slovakialaisten koululaisten perverssiin aivopesemiseen”. ĽSNS määrättiin myös pyytämään anteeksi Biharioválta. Vuoden 2023 parlamenttivaaleissa Bihariová tuli valituksi 37 849 äänen äänisaaliilla. Bihariová on osallistunut aktiivisesti Robert Ficon hallituksen vastaisiin mielenosoituksiin. == Poliittiset näkemykset == Bihariová on kuvaillut itseään sosiaaliliberaaliksi. Ollessaan Progresívne Slovenskon puheenjohtaja hän piti tärkeänä, että puolue ajaisi myös Slovakian vähemmän kehittyneillä alueilla asuvien ihmisten asiaa. == Yksityiselämä == Bihariová on etniseltä taustaltaan romani. Hänen nuoruudessaan perhe oli Bihariován mukaan köyhä, mutta assimiloitunut slovakialaiseen yhteiskuntaan. == Lähteet == Luokka:Slovakialaiset poliitikot Luokka:Puolueiden puheenjohtajat Luokka:Slovakian romanit Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aulikki Mäkinen

Aulikki Marjatta Mäkinen (18. heinäkuuta 1967 Tarvasjoki) on suomalainen pappi ja kirjailija. Mäkinen on toiminut Turun tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherrana eli tuomiorovastina vuodesta 2021 lähtien. Tätä ennen hän toimi Kuopion Männistön seurakunnan kirkkoherrana.> Mäkinen on valmistunut teologian maisteriksi 1992 ja teologian tohtoriksi 2002 Helsingin yliopistosta. Hän on työskennellyt pappina Pohjois-Saksassa ja vs. kirkkoherrana Vehmersalmen seurakunnassa. Hän on toiminut myös Kuopion hiippakunnna hiippakuntasihteerinä. Mäkinen toimi kirkolliskokouksen pappisedustajana vuosina 2012–2021. == Julkaisut == * Der Mann der Einheit : Bischof Friedrich- Wilhelm Krummacher als kirchliche Persönlichkeit in der DDR in den Jahren 1955-1969, väitöskirja, 2002 * Näen Jumalan toisin : kristinuskon feministisiä tulkintoja, Kirjapaja, 2006 * Lattiakuvat, Lasten keskus, 2007 * Elämän makuinen messu, LK-kirjat, 2008 * Lattiakuvat II, Lasten keskus, 2009 * Lattiakuvat III, Nuorille ja aikuisille, Lasten keskus, 2012 * Salaisuuslaatikko : toiminnallisia hartauksia kirkkovuoteen, Kirjapaja, 2014 * Lattiakuvat katsomuskasvatuksessa ja opetuksessa, Lasten keskus, 2017 * Tulevaisuuden sanat, Kirjapaja, 2021 == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis- luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustajat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tanskan metsät

Tanskan metsät käsittävät 12% Tanskan pinta-alasta. Jyllannin niemimaan itäosassa esiintyvät metsät ovat enimmäkseen pyökkimetsiä. Istutetuissa metsissä on myös havumetsiä. Bornholmin saarella on Tanskassa harvinaista luonnollista metsäaluetta. Ebeltoftin niemimaalla sijaitsevassa Mols Bjergen kansallispuistossa on Tolløkken metsä, joka on erikoisuus, koska se on vanha metsä. Siellä kasvaa pyokkejä, tammia, saarnia, tervaleppiä ja pajuja. Lisäksi seudulla on Bjørn-Egedalin metsä ja Ahlin istutettu metsä, minne on istutettu vuorimäntyä, tammia ja koivua. == Lähteet == Luokka:Tanskan maantiede Luokka:Euroopan metsät
Ernst Rull

Ernst Eduard Rull (18. marraskuuta 1894 Puhja, Tartumaa, Liivinmaan kuvernementti – 16. syyskuuta 1986 Tallinna, Neuvosto-Viro) oli virolainen kivääriampuja, joka saavutti 1930-luvulla useita MM-mitaleita. Ernst Rull aloitti määrätietoisemman harjoittelun vuonna 1921. Rull kuului Viron maajoukkueeseen 1931–1939 ja 1945–1950. Voitti MM-kisoista yhteensä 7 mitalia: 4 kultaa, 2 hopeaa ja 1 pronssia vuosien 1931, 1935, 1937 ja 1939 kisoista. Rull voitti 16 Viron ja Viron SSR:n mestarin titteliä (10 henkilökohtaisesti ja kuusi joukkueessa). Henkilökohtaiset ennätykset: * 1 127 vapaakiväärilä (1938); * 1 147 pienoiskivärillä, 398 makuuasennosta ja 390 polvesta (kaikki 1937). Maailmansodan jälkeen Rull jatkoi kivääriampujan uraansa Neuvosto- Virossa. Hän toimi myös ampumaurheilussa tuomarina 75-vuotiaaksi asti. == Mitalit MM-kisoissa == === Henkilökohtainen kilpailu === ;Hopeaa *50 m pienoiskivääri, polvi (1935 Rooma) === Joukkuekilpailu === ;Kultaa *50 m pienoiskivääri, polvi (1935 Rooma) *50 m pienoiskivääri, polvi (1937 Helsinki) *50 m pienoiskivääri, pysty (1937 Helsinki) *50 m pienoiskivääri, makuu (1939 Luzern) ;Hopeaa *300 m vapaakivääri, asennot (1935 Rooma) ;Pronssia *50 m pienoiskivääri, makuu (1937 Helsinki) ==Tunnustukset== * Kaitseliitin ja Puolustusvoimien ampumaottelun palkintoketju (1929), * Tallinnan Sports Press Clubin kultamitali Viron parhaasta urheilusaavutuksesta (1935), * Kaitseliitin sormus hyvistä ampumatuloksista (1935), * Kaitseliitin Valkoisen Ristin III luokan mitali, * Latvian puolustusliiton ansiomitali. Vuodesta 2008 lähtien Rull-niminen ammuntakilpailu on järjestetty vuosittain Elvassa. == Yksityiselämä == Vuosina 1919–1936 Ernst Rull toimi apulaisasemapäällikkönä ja myöhemmin asemapäällikkönä Vajangun rautatieasemalla Järvamaalla, Järven asemapäällikkönä Tallinnassa 1936–1948. ==Lähteet== Luokka:Virolaiset ampujat Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Saksan metsät

pienoiskuva|Keväistä metsää Buchenwaldin alueella. Saksan metsät kattavat 32% Saksan maapinta-alasta. 48% metsistä omistavat yksityiset metsänomistajat, joista puolet omistavat pieniä metsäalueita. Metsänomistajien kesken on muodostettu yhteisöjä, joiden kautta metsien hoitoa suunnitellaan yhteisesti. Puuston ja puun käytön suhteen Saksa on Euroopan johtava maa. 1800-luvulta alkaen Saksassa on uudelleen istutettu aiemmin kaadettuja metsiä. 1900-luvulla metsätalouden suosima puulaji oli kuusi ja täten kuusen viljely oli yleistä. Nyttemmin suosioon ovat tulleet sekametsät. Nykyään on myös ryhdytty arvostamaan luonnonmukaisia metsänhoitotoimia, joita ovat luonnollinen hakkuu ja luonnollinen istuttaminen. Schwarzwaldin vuoriston metsät ovat suosittu turistikohde. Tšekin rajaseudulla sijaitsevan Erzgebirgen vuoriston alue on lähes asumaton ja alueella kasvaa tiheää metsää. Thüringenin metsään kuuluu ylängöllä sijaitseva metsäalue, joka on Saksan luonnontilaisimpia metsiä. == Lähteet == *
Anton Ulrich von Braunschweig-Wolfenbüttel

Anton Ulrich (28. elokuuta 1714 Braunschweig – 15. toukokuuta (J: 4. toukokuuta) 1776 Holmogory, Venäjän keisarikunta)Антон Ульрих Большая российская энциклопедия (2004–2017). Viitattu 15.8.2023. oli saksalaisen Braunschweig-Wolfenbüttelin ruhtinaskunnan prinssi ja Venäjän lyhytaikaisen keisarin Iivana VI:n isä. Anton Ulrichin isä Ferdinand Albrekt II oli Braunschweig-Wolfenbüttel-Bevernin ja vuonna 1735 lyhyen aikaa koko Braunschweig-Wolfenbüttelin hallitseva ruhtinas.Anton Ulrich (1714-1776) Herzog zu Braunschweig - Wolfenbüttel - Bevern Welfen.de. Viitattu 15.8.2023. Anton Ulrichin äiti oli myös Brauschweig-sukuun kuulunut ruhtinatar Antoinette Amalie, jonka sisko Elisabet Kristiina oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Kaarle VI:n puoliso. Braunschweig-Wolfenbüttelia vuodesta 1735 hallinnut ruhtinas Kaarle I oli Anton Ulrichin vanhempi veli. Anton Ulrich tuli Venäjälle vuonna 1733 keisarinna Annan kutsusta tämän kruununperillisen Anna Leopoldovnan sulhaseksi.Simon Sebag Montefiore: Romanovit 1613–1918, s. 219–222, 224–226, 228, 237, 239, 241, 244, 282 (suom. Seppo Raudaskoski). WSOY, Helsinki 2016. Alkuteos The Romanovs 1613–1918. Anton Ulrichia suositteli hänen tätinsä Elisabet Kristiina, ja avioliiton oli tarkoitus vahvistaa Venäjän ja Itävallan välistä liittoa. Anton Ulrich palveli upseerina Venäjän armeijassa ja osallistui vuosien 1735–1739 Venäjän–Turkin sotaan sotamarsalkka Burkhard Christoph von Münnichin alaisuudessa. Hän oli mukana Otšakovin valtauksessa vuonna 1737 ja komensi seuraavana vuonna kolmea rykmenttiä. Hän meni naimisiin Anna Leopoldovnan kanssa vuonna 1739. Heille syntyi seuraavana vuonna poika, josta tuli keisari Iivana VI, kun keisarinna Anna kuoli vain pari kuukautta myöhemmin. Vuonna 1741 syntyi tytär Jekaterina. Anna Leopoldovna ei kuitenkaan pitänyt Anton Ulrichista ja piti sekä mies- että naispuolisia rakastajia. Iivana VI:n ensimmäinen sijaishallitsija Ernst Johann von Biron halveksi ja uhkaili Anton Ulrichia. Kun Biron jo muutaman viikon kuluttua syrjäytettiin, sijaishallitsijaksi tuli Anna Leopoldovna, joka antoi Anton Ulrichille generalissimuksen sotilasarvon. Anton Ulrich toimi myös sotakollegion johtajana vuonna 1741. Hänet vangittiin yhdessä vaimonsa ja lastensa kanssa, kun Anna Leopoldovnan sukulainen Elisabet kaappasi vallan saman vuoden lopulla. He viettivät koko loppuelämänsä karkotusvankeudessa, vuosina 1742–1744 Riiassa, Dünamündessa ja Ranenburgissa ja vuodesta 1744 Holmogoryssa Arkangelin lähellä. Anna Leopoldovna synnytti vielä kolme lasta ennen kuolemaansa vuonna 1746, minkä jälkeen Anton Ulrich eli lastensa kanssa. Iivana VI erotettiin muusta perheestä ja surmattiin lopulta vankeudessa Pähkinäsaaren linnassa vuonna 1764. Anton Ulrichin kuoltua keisarinna Katariina Suuri päästi hänen neljä muuta lastaan muuttamaan Tanskaan vuonna 1780. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Prinssit Luokka:Saksalaiset sotilaat Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Vuonna 1714 syntyneet Luokka:Vuonna 1776 kuolleet
Kirjallisuusvuosi 1720

Kirjallisuusvuosi 1720 käsittelee vuoden 1720 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == * Japanin shōgun Tokugawa Yoshimune salli osittain ulkomaalaisten kirjojen maahantuonnin, myynnin ja hallussapidon, jotka oli kielletty vuonna 1640. Vapaus synnytti Rangaku-nimellä kutsutun talouden edistymisen Japanissa. * Yrjöjen aikakauden arkkitehtuuri alkoi anglosaksissa maissa. * Ranskan kansalliskirjasto muutti pääosin Richeliukadulle. *18-vuotias lontoolainen kirjapainoharjoittelija John Matthews hirtettiin maanpetoksesta hänen painettuaan anonyymin jakobiittisen pamfletin Vox Populi Vox Dei. Tämä on viimeinen kerta, kun brittiläinen kirjanpainaja joutuu teloitetuksi työnsä takia. == Julkaisuja == * Daniel Defoe - The Life, Adventures and Piracies of the Famous Captain Singleton (suom. Kapteeni Singletonin seikkailut) * Gustaf Lithou - Panegyris exsequialis (suomalaisen runoilijan latinankielisiä runoja) * John Trenchard & Thomas Gordon - Cato's Letters (suom. Caton kirjeet (poliittinen pamfletti) * Johan Fredrich Peringskiöld - Hjálmþérin ja Ölvirin saaga (ruotsinnettu Islannin muinaissaaga) * John Toland - Pantheisticon (filosofiaa) ==Lähteet== 1720 Luokka:1720