EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Heikki Saari (musiikkineuvos)

Heikki Terho Juhani Saari (5. elokuuta 1935 Alavus – 17. kesäkuuta 2021 Espoo) oli suomalainen kuoronjohtaja, musiikinopettaja ja musiikkineuvos. Saari opiskeli Sibelius-Akatemiassa. Hän sai sieltä päästötodistukset musiikinopettajaseminaarista (1957) ja konservatorio-osastolta (1964) sekä suoritti laulunopettajan tutkinnon. Hän täydensi opintojaan ulkomailla ja tutustui tämän myötä Kodály-menetelmään. Saari työskenteli koulujen musiikinopettajana vuosina 1958–1995. Tänä aikana hän työskenteli Korson, Mäkelänrinteen ja Pohjois-Tapiolan yhteiskouluissa sekä Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa. Saari kehitti kuorolaulua kaikissa kouluissa, joissa työskenteli; Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun lapsikuoro saavutti hänen aikanaan myös kilpailumenestystä ja esiintyi laajasti ulkomailla. Saari lauloi itse Radion kamarikuorossa Harald Andersénin johdolla vuosina 1967–1982. Muiden toimintojensa ohella hän johti monia nuoriso- ja aikuiskuoroja. Saari tuli tunnetuimmaksi Polyteknikkojen Kuorosta, Kauppakorkeakoulun Ylioppilaskunnan Laulajista, Laulu-Miehistä ja Akateemisesta mieskuoro Psaldosta. Hän myös perusti Polyteknikkojen Kamarikuoron ja toimi Kauppakorkeakoulun Ylioppilaskunnan Naislaulajien ensimmäisenä taiteellisena johtajana. Vuonna 1977 hän perusti Espoon Mieslaulajia, jota johti parin vuosikymmenen ajan. Saari sai kuoroineen monia kotimaisia ja kansainvälisiä tunnustuksia. Näistä keskeisiä olivat Let the Peoples Sing -voitot Polyteknikkojen Kamarikuoron kanssa 1974 ja Kauppakorkeakoulun Ylioppilaskunnan Laulajien kanssa 1982 sekä Montreux'n kuorokilpailun voitto Kauppakorkeakoulun Ylioppilaskunnan Laulajien kanssa 1981. Saari johti myös nykysäveltäjien kuoroteosten esityksiä ja esimerkiksi tilasi Kaj-Erik Gustafssonilta uusia teoksia kuorojaan varten. Hän teki ulkomailla kuorojensa kanssa kaikkiaan 66 konserttikiertuetta. Saari toimi Suomen musiikinopettajien liiton puheenjohtajana. Hän oli jäsenenä Sibelius- Akatemian valtuuskunnassa ja Espoon kaupungin kulttuurilautakunnassa (1996–1999). Hän johti pitkään Armas Järnefeltin seuraa, jota oli mukana perustamassa. Saari sai Suomen Leijonan ritarikunnan ritarin merkin vuonna 1980 ja musiikkineuvoksen arvonimen 1989. Hän oli naimisissa Espoon musiikkiopistossa pianonsoiton opettajana työskennelleen Anjan kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuoronjohtajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Sotilasraja

Sotilasrajaksi kutsuttiin Itävalta-Unkarin rajalle muodostettua hallintoaluetta, joka ulottui Adrianmereltä Transilvaniaan suojaksi Osmanien valtakuntaan vastaan. Se oli järjestetty sotilashallinnon alaiseksi puolustusalueeksi, joka oli pitkään Unkarin sijasta Itävallan hallinnassa, mutta vuodesta 1851 alkaen sitä alettiin liittää ympäröiviin hallintoalueisiin. Vuosina 1849–1873 sotilasraja sai erillisen kruununmaan aseman. Perustan myöhemmälle sotilasrajalle aloitti jo kuningas Matias Corvinus perustamalla Senjin kapitanaatin ja Ferdinand I ottaessaan vastaan uskokit puolustamaan rajaseutua. Pieni Tietosanakirja / IV. San Remo - ÖölantiNordisk familjebok / Uggleupplagan. 18. Mekaniker - MykaleMeyers Konversationslexikon1911 Encyclopædia Britannica/Military Frontier ==Lähteet== ==Katso myös== *Cordon sanitaire *Puskurivyöhyke *Krajinan serbitasavalta *Vojvodinan ruteenit Luokka:Itävallan historia Luokka:Unkarin historia Luokka:Kroatian historia Luokka:Slovenian historia Luokka:Unkarin rajat
Pähkinäelemi

Pähkinäelemi (Canarium harveyi) on tohtorinpuukasvien (Burseraceae) heimoon, elemien (Canarium) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on keskikokoinen, noin 10–22 metriä korkeaksi kasvava puu, jonka rinnankorkeusläpimitta on enintään noin metrin. Puun kaarna on vaaleanharmaata ja yleensä melko sileää. Puun latvus on varsin tiheä ja puu tiputtaa lehtensä vähäksi aikaa hedelmien kypsyessä tai kuivan kauden aikaan. Lehdet ovat monilehdykkäisiä ja niiden väri vaihtelee kirkkaanvihreästä tummanvihreään. Kussakin lehdessä on lehdyköitä kahdesta neljään paria sekä usein myös yksi pariton päättölehdykkä. Lehtien korvakkeet ovat kasvaneet kiinni lehtiruotiin. Pähkinäelemin hedelmät ovat luumarjoja, jotka ovat noin 4 cm pitkiä ja halkaisijaltaan noin 2,8 cm. Viljeltyjen puiden hedelmät ovat isompia, 6–9 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 4–5 cm. Hedelmät ovat aluksi vihreitä, mutta muuttuvat kypsyessään tummanpurppuranvärisiksi tai mustiksi. Pähkinäelemi kasvaa alangoilla keskikosteassa tai humidissa tropiikissa alueilla, joiden vuoden keskilämpötila on 23–28°C ja keskimääräinen vuotuinen sadanta 1800–4000 mm. Laji kasvaa melko laajalti alankojen sademetsissä, muissa metsissä sekä vanhoissa puutarhoissa ja sitä on myös istutettu laajalti kylien ja muiden asutusten ympäristöön. Lajia kasvatetaan yleisesti myös nykypäivänä. Pähkinäelemi kasvaa luontaisena Salomonsaarilla, Vanuatussa, Fidžillä, Tongalla ja Niuella. Pähkinäelemin tärkein käyttötarkoitus ovat siitä saatavat hedelmät, joita käytetään ravintona. Tuoreet hedelmät avataan kivellä ja hedelmän sisältö syödään tuoreeltaan. Hedelmien sisältö voidaan tarjota myös hitaasti kuivattuna ja savustettuna. Hedelmien lisäksi pähkinäelemistä saadaan puutavaraa, jota käytetään Salomonsaarilla ja Vanuatussa kanoottien tekemiseen, puuastioihin sekä polttopuuna. Vanuatussa puita istutetaan myös tuomaan varjoa. == Lähteet == * Thomson, A. J. & Evans, B., 2006: Canarium indicum var. indicum and C. harveyi (canaium nut) — Species Profiles for Pacific Islands Agroforestry, s. 12–14 (https://www.doc-developpement-durable.org/file/Culture/Arbres-Bois-de- Rapport-Reforestation/FICHES_ARBRES/Arbres-non-classes/Canarium- canariumnut.pdf) === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Canarium harveyi Luokka:Tohtorinpuukasvit
Inkeri Rantasalo

Inkeri Rantasalo (4. lokakuuta 1917 Yläne – 13. syyskuuta 2010 Helsinki) on suomalainen konserttilaulaja (sopraano) ja pianisti.Muistot: Inkeri Rantasalo Helsingin Sanomat 13.9.2010, viitattu 2.1.2023 Rantasalo kävi koulunsa Turussa, kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1937 ja opiskeli Sibelius-Akatemiassa. Hänen opettajiinsa kuului Greta Aaltonen.Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5 Rantasalo valmistui musiikinopettajaksi vuonna 1946 ja teki vielä laulajana opintomatkoja useisiin Euroopan kaupungeissa. Hän osallistui Ernst Reichertin, Karl Hudezin, Gerald Mooren ja Oren Brownin laulukursseille. Rantasalo teki ensimmäisen esiintymisensä jo 13-vuotiaana säestäessään isäänsä Paimion parantolan avajaisissa. Laulajana hän piti ensikonserttinsa Helsingin konservatoriossa vuonna 1947. Hän konsertoi Suomen ohella Wienissä, Zürichissä ja Tukholmassa. Joulukuussa 1961 Rantasalo kantaesitti pianisti Pentti Koskimiehen säestyksellä Paavo Heinisen sävellyksen Canto di Natale (op. 8), jonka oli häneltä tilannut Yleisradio.Canto di Natale Op. 8 Music Finland Core, viitattu 2.1.2023 Rantasalo työskenteli pianonsoiton opettajana ja säestäjänä Sibelius-Akatemiassa vuosina 1949–1952. Vuosina 1953–1956 hän opetti laulua yksityisesti. Vuosina 1956–1966 Rantasalo oli laulunopettajana Suomen Teatterikoulussa ja vuodesta 1966 Sibelius-Akatemiassa; lehtorina hän oli vuosina 1972–1984. Rantasalo sai valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen toukokuusta 1987 alkaen, mutta jatkoi pianonsoittoa ja laulamista yli 90-vuotiaaksi saakka. Hän kuoli 92-vuotiaana Suursuon sairaalassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Suomalaiset sopraanot Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Gudmund Restad

Gudmund Restad (19. joulukuuta 1937 Skaun – 18. syyskuuta 2021) oli norjalainen Keskustapuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1985–2001 ja toimi Norjan valtiovarainministerinä 1997–2000. Hän oli koulutukseltaan poliisi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Gudmund Restad Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan valtiovarainministerit Luokka:Poliisit Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Dag Jostein Fjærvoll

Dag Jostein Fjærvoll (20. tammikuuta 1947 Hadsel – 5. helmikuuta 2021) oli norjalainen Kristillisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1985–1997 ja toimi Norjan puolustusministerinä 1997–1999 sekä liikenneministerinä 1999–2000. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Dag Jostein Fjærvoll Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan puolustusministerit Luokka:Norjan liikenneministerit Luokka:Rehtorit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Reijo Rastas

Reijo Rastas (11. lokakuuta 1946 Jyväskylä – 1. maaliskuuta 2018) oli suomalainen oopperalaulaja ja yrittäjä. Hän oli laulajana äänityypiltään lyyrinen tenori.Muistot: Reijo Rastas 1946-2018 Helsingin Sanomat 9.4.2018, viitattu 2.1.2023 Rastas syntyi karjalaisille vanhemmille, jotka olivat sodan jälkeen päätyneet Jyväskylään. Hän aloitti konservatorio-opinnot Jyväskylässä 11-vuotiaana aluksi C-basson soitossa. Pari vuotta myöhemmin hän siirtyi pasuunaan. Rastas sai varhaista lauluopetusta Maila Haavistolta ja Salme Kapanen-Schollilta. Myöhemmin hänen lauluopettajinaan olivat Pekka Salomaa ja Savonlinnan lied- ja oopperakurssilla Kim Borg. Rastas teki ensimmäisen esiintymisensä oopperalaulajana Jyväskylässä Bedřich Smetanan Myydyn morsiamen tuotannossa. Ensimmäisen oopperapääroolinsa Rastas tulkitsi vuonna 1971 Adolphe Adamin Lonjumeaun posteljoonissa. Tämän Pekka Salomaan ohjaaman tuotannon myötä Rastas sai valtakunnallista huomiota. Rastas esiintyi ensimmäisen kerran Tampereen oopperassa vuonna 1973. Seuraavana vuonna hän esiintyi jälleen Tampereella Gaetano Donizettin Lemmenjuoman Nemorinon roolissa. Rastas meni vuonna 1975 naimisiin tässä Lemmenjuoman tuotannossa pukusuunnittelijana toimineen Marjattan (o.s. Heikkilä) kanssa. Avioliitosta syntyi poika ja kaksi tytärtä. Rastas esiintyi päärooleissa maakuntaoopperoissa myös muiden muassa Helmenkalastajien, La bohèmen ja La traviatan esityksissä.Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5 Hänelle tarjoutui mahdollisuus päästä esiintymään Saksankin oopperataloihin, mutta hän päätti omistautua jatkossa liike-elämälle ja perheelle. Rastas oli perustamassa useita rakennusalan yhtiöitä ja vastasi Kaisu Heikkilä Oy:n kotimaan myynnistä. Hän myös tutustui Irakin suurlähettilääseen, mikä tarjosi hänelle mahdollisuuden uusien myyntikanavien kehittämiseen. Tämän tuloksena Irakista Suomeen alettiin tuoda taateleita ja Suomesta Irakiin viedä puutavaraa. Rastas harrasti perheineen asuntoautolla matkustamista ympäri Eurooppaa ja osti lopulta vaimonsa kanssa vanhan kaupunkitalon Espanjan Jijonasta. Hän kuoli yllättäen nukkuessaan kotonaan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Huittisten kaupunginvaltuusto

Huittisten kaupunginvaltuusto () on Huittisten kaupungin valtuusto ja ylin päättävä elin. Kaupunginvaltuustossa on 35 jäsentä, jotka on valittu neljän vuoden toimikaudeksi. Kaudella 2021-2025 valtuustoryhmät ovat keskusta (9), kokoomus (8), perussuomalaiset (7), SDP (5), Vasemmistoliitto (3), Huittisten parhaaksi (2) ja kristillisdemokraatit (1). == Puheenjohtajat == === Kaupunginvaltuuston puheenjohtajat === * Jouni Isotalo (2017-) === Valtuuston varapuheenjohtajia === * Joonas Immonen * Esa Laamanen * Ilkka Riuttamäki * Mika Stenfors * Antti Suomela * Maarit Säilä == Jäsenet == == Lähteet == Luokka:Suomen kaupunginvaltuustot Luokka:Huittinen
Touhukotilot

Touhukotilot (Physidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä. == Taksonomia ja anatomia == Elssa olevat touhukotilot jaetaan kahteen alaheimoon ja 18 sukuun. Lajeja heimossa on noin 80. Touhukotiloiden kuori on useimmiten hieman yli 1 cm pitkä, ohut ja muodoltaan munanmuotoinen. Heimon lajit ottavat ilmaa kuorensa onkaloon hengittääkseen. kUoressa ei ole sulkulevyä. Päässä on kaksi tuntosarvea ja silmät sijaitsevat niiden tyvessä. ==Levinneisyys ja elintavat== Touhukotiloita tavataan pohjoiselta pallonpuoliskolta Euraasiasta ja Pohjois- Amerikasta ja lisäksi Etelä-Amerikasta. Heimon lajit elävät monenlaisissa maikeissa vesissä. Niiden ravintoa ovat levät ja eloperäinen materiaali. == Lähteet == Luokka:Kotilot
Mestarien liigan kausi 2022–2023

Kauden 2022–2023 UEFAn Mestarien liiga oli 68. kausi UEFAn järjestämässä tärkeimmässä seurajoukkueiden jalkapalloturnauksessa ja 31. kausi, kun kilpailu tunnetaan nimellä Mestarien liiga. Manchester City voitti Internazionalen 1–0 loppuottelussa, joka pelattiin Istanbulissa Atatürkin olympiastadionilla. Voitto oli Cityn ensimmäinen mestaruus. Real Madrid oli kauden hallitseva mestari mutta hävisi välierissä Manchester Citylle. == Ohjelma == Mestarien liigan kauden 2022–2023 ohjelma Vaihe Kierros Arvontapäivä 1. osa 2. osa Karsinta Esikarsinta 7. kesäkuuta 2022 21. ja 24. kesäkuuta 2022 1\. kierros 14. kesäkuuta 2022 5.–6. heinäkuuta 2022 12.–13. heinäkuuta 2022 2\. kierros 15. kesäkuuta 2022 19.–20. heinäkuuta 2022 5.–6. heinäkuuta 2022 3\. kierros 18. heinäkuuta 2022 2.–3. elokuuta 2022 9. elokuuta 2022 Playoff Playoff-kierros 2. elokuuta 2022 16.–17. elokuuta 2022 23.–24. elokuuta 2022 Lohkovaihe 1. ottelupäivä 25. elokuuta 2022 6.–7. syyskuuta 2022 2\. ottelupäivä 13.–14. syyskuuta 2022 3\. ottelupäivä 4.–5. lokakuuta 2022 4\. ottelupäivä 11.–12. lokakuuta 2022 5\. ottelupäivä 25.–26. lokakuuta 2022 6\. ottelupäivä 1.–2. marraskuuta 2022 Pudotuspelit Neljännesvälierät 7. marraskuuta 2022 14.–15. ja 21.–22. helmikuuta 2023 7.–8. ja 14.–15. maaliskuuta 2023 Puolivälierät 17. maaliskuuta 2023 11.–12. huhtikuuta 2023 18.–19. huhtikuuta 2023 Välierät 9.–10. toukokuuta 2023 16.–17. toukokuuta 2023 Loppuottelu 10. kesäkuuta 2023 == Lohkovaihe == Arvonta järjestettiin 25. elokuuta 2022 Istanbulissa. === Lohko A === === Lohko B === === Lohko C === === Lohko D === === Lohko E === === Lohko F === === Lohko G === === Lohko H === == Pudotuspelit == === Pudotuspelikaavio === === Neljännesvälierät === Arvonta järjestettiin 7. marraskuuta 2022 Nyonissa. |} === Puolivälierät === Arvonta järjestettiin 17. maaliskuuta 2023 Nyonissa. |} === Välierät === Arvonta järjestettiin 17. maaliskuuta 2023 Nyonissa. |} === Loppuottelu === Loppuottelu pelattiin 10. kesäkuuta 2023 Atatürkin olympiastadionilla Istanbulissa. == Tilastot == Huom. Taulukot eivät sisällytä karsinta- ja playoff-kierroksia. === Parhaat maalintekijät === Sija Pelaaja Joukkue Maalit Pelatut minuutit 1 Erling Haaland Manchester City 12 845 2 Mohamed Salah Liverpool 8 624 3 Kylian Mbappé Paris Saint-Germain 7 651 Vinícius Júnior Real Madrid 975 5 João Mário Benfica 6 865 6 Victor Osimhen Napoli 5 424 Robert Lewandowski Barcelona 442 Mehdi Taremi Porto 613 Rodrygo Real Madrid 824 Rafa Silva Benfica 826 Olivier Giroud Milan 939 === Parhaat maalisyöttäjät === Sija Pelaaja Joukkue Syötöt Pelatut minuutit 1 Kevin De Bruyne Manchester City 7 721 2 Vinícius Júnior Real Madrid 6 975 3 João Cancelo Manchester City Bayern München 5 499 Federico Dimarco Internazionale 736 5 Diogo Jota Liverpool 4 263 Leon Goretzka Bayern München 607 Lionel Messi Paris Saint- Germain 615 Khvitša Kvaratskhelia Napoli 699 Álex Grimaldo Benfica 900 Rafael Leão Milan 913 === Pelaajapalkinnot === * Kauden paras pelaaja: Rodri (Manchester City). * Kauden paras nuori pelaaja: Khvitša Kvaratskhelia (Napoli). == Lähteet == Luokka:Jalkapallosarjojen kausi 2022–2023/2023 Luokka:Mestarien liigan kaudet
Save the date

Save the Date, virallisesti Save the Date Suomi, on suomalainen, Nelonen- kanavalla esitettävä tosi-tv-ohjelma, jossa järjestään treffejä ohjelmaan hakeneiden sinkkujen välille. Formaatin mukaan hääpäivä lukitaan jo ensimmäisillä treffeillä. Tarkoituksena on saattaa parit televisionkatsojien nähden avioliittoon. Ohjelma näkyy Liv-kanavapaikalla. Sen 1. kausi käynnistyi syksyllä 2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.nelonen.fi/ohjelmat/save-the-date-suomi Luokka:2020-luvun suomalaiset tositelevisiosarjat Luokka:Nelosen televisio-ohjelmat
Batwing

Batwing on nimitys kahdelle supersankarille, jotka esiintyvät DC Comicsin julkaisemissa amerikkalaisissa sarjakuvissa. DC Comicsin sisäisessä jatkuvuudessa Batwing on yksi monista supersankareista, jotka on kuvattu kuuluisan supersankari Batmanin mukaan. Hahmon loivat Grant Morrison ja Chris Burnham ja se esiintyi ensimmäisen kerran tarinassa Batman Incorporated #5 toukokuussa 2011. ==Taustaa== Ensimmäinen Batwing oli Kongolainen poliisi David Zavimbe, joka kohtaa joukon vastustajia kansainvälisistä superroistoista Kongon demokraattisen tasavallan korruptoituneisiin poliisivoimiin. Batwing laajentaa DC-universumia tapahtumalla Afrikassa, tehden David Zavimbesta sekä ensimmäisen (jatkuvuudessa) mustan Batmanin että yhden harvoista hahmoista, jotka päättävät sarjan Yhdysvaltojen ulkopuolella. Hahmoa on kutsuttu myös Afrikan Batmaniksi. Batwing on osoittanut tietämystä kamppailulajeista, ja Batman toimitti hänelle erilaisia ​​laitteita, aseita ja tekniikkaa, jotka auttoivat häntä torjumaan rikollisuutta ja korruptiota. Hän on myös erittäin hyvin koulutettu ilman aseita käsissään, mikä tekee hänestä yhden Batman- universumin suurimmista uhista. Hänen lepakkopukunsa on panssaroitu ja kykenee uusiutumiseen sekä sopeutumiskykyihin siipien avulla, joiden avulla hän voi lentää tai liukua. Koska hän työskentelee poliisina, on viitattu, että hän sai poliisin peruskoulutuksen ja nero etsivä Bruce Wayne auttoi häntä matkan varrella. Toinen Batwing, joka otti roolin Zavimben lopetettua oli Luke Fox, Lucius Foxin poika, josta tuli myöhemmin BatFamilyn jäsen. Luke Foxin loivat Jimmy Palmiotti ja Justin Gray, Batwing #19:n käsikirjoittajat huhtikuussa 2013. Luke näyttelee merkittävää roolia Batman Eternalissa, kun hän auttaa Jim Corrigania tutkimaan viimeaikaisia ​​tapahtumia Arkhamin mielisairaalassa, jossa Jokerin tytär käyttää vankien henkiä herättääkseen henkiin sen, mitä hän uskoo olevan Jokeri Maxie Zeuksen ruumiissa (vaikka hänen paljastettiin olevan Diacon Blackfire). Batgirl #45:ssä Luke Fox aloitti romanttisen suhteen Barbara Gordonin kanssa ja taisteli myös rikollisuutta vastaan yhdessä heidän alteregoinaan Batwingina ja Batgirlina. Batwing on myös nimitys Batmanin käyttämälle lentokoneelle, jota hän on käyttänyt useissa tarinoissa lentämistä vaativissa tehtävissä. ==Muussa mediassa== *David Zavimben versio Batwingista mainittiin lyhyesti Smallville sarjan 11 kaudella. *Animaatioelokuvassa Batman: Bad Blood Luke Foxin Batwingia ääninäytteli Gaius Charles. *Luke Foxin Batwing teki cameo-roolin animaatioelokuvassa Justice League Dark: Apokolips War, jossa hän kuoli parademonien hyökättyä hänen kimppuunsa. *Luke Foxin versio Batwingistä esiintyi Batwoman televisiosarjassa, jossa häntä esitti Camrus Johnson. ==Videopeleissä== *Luke Foxin versio Batwingistä esiintyi lyhyesti DC Universe Online -pelissä. Luokka:DC-universumin supersankarit Luokka:DC-universumin sivuhenkilöt Luokka:Batman
Bernard Pyne Grenfell

Bernard Pyne Grenfell, (16. joulukuuta 1869 Birmingham – 18. toukokuuta 1926Bell H. I., Bernard Pyne Grenfell. In JRH Weaver (ed.). Dictionary of National Biography 1922–1930. Oxford University Press) oli englantilainen muinaistutkija. Hän oli vuodesta 1908 papyrologian professorina Oxfordin yliopistossa. Hän kaivatti vuodesta 1894 alkaen Egyptissä esille ja julkaisi runsaasti kreikankielisiä papyruskäsikirjoituksia, jotka toivat lisätietoa kreikankielisestä kirjallisuudesta ja valaisivat hellenistisen Egyptin yhteiskuntaoloja ja elämänmuotoja. Hän on julkaissut muun muassa seuraavat teokset: An Alexandrian erotic fragment and other Greek papyri (1896), The revenue laws of Ptolemy Philadelphus (1896) sekä yhdessä A. S. Huntin kanssa julkaistut New classical fragments (1897), Logia Jesu. Sayings of our Lord from an early Greek papyrus (1907), The Oxyrhynchus papyri (1898 alkaen ), The Hibeh papyri (1906), The Tebtunis papyri (1902–1907), Hellenica Oxyrhynchia (1909).Grenfell, Bernard Pyne, Tietosanakirja. Osa 11, palsta 318. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Brittiläiset arkeologit Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Sovcomflot

Sovcomflot, myös SCF Group (sisältää mm. SCF Shipping, SCF Overseas Holding, , koostesana sanoista Современный коммерческий флот, "moderni kauppalaivasto") on Venäjän valtion omistama varustamoyhtiö. Sovcomflot perustettiin 1973, kun Neuvostoliiton ministerineuvosto päätti rikkoa ulkomaankaupan monopolin ja antoi kauppalaivastoministeriölle oikeuden ostaa uusia ja käytettyjä aluksia pitkänajan leasing-sopimuksilla ns. bareboat charter -sopimuksilla ilman miehistöä ja huoltoa ja omistusoikeuden siirtyessä kun aluksen arvo oli maksettu charter-maksuilla. Järjestely oli ennen näkemätön Neuvostoliiton suunnitelmataloudessa ja kauppalaivastoministeri Timofei Guženkon ansiota. Sovcomflot muutettiin osakeyhtiöksi 3. kesäkuuta 1988, mitä yhtiö pitää perustamispäivänään. Läntisten sanktioiden vuoksi yhtiö on 2022 siirtänyt alustensa omistuksia mm. Dubain tytäryhtiölleen Sun Ship Management (entinen SCF Management Services) ja intialaisen luokituslaitoksen IRClassin rekisteriin. ==Viitteet== Luokka:Varustamot Luokka:Venäläiset valtionyhtiöt
Heimdal

__NOTOC__ Heimdal on norjalaisen metalliyhtye Enslavedin kuudestoista studioalbumi, joka julkaistiin 3. maaliskuuta 2023 levymerkillä Nuclear Blast. == Kappaleet == # # # # # # # == Kokoonpano == * Ivar Bjørnson – kitara * Grutle Kjellson – laulu * Arve Isdal – kitara * Håkon Vinje – koskettimet, puhdas laulu * Iver Sandøy – rummut == Arvostelut == * Inferno: * Soundi: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2023 albumit Luokka:Enslavedin albumit
Sergei Frank

Sergei Ottovitš Frank (, s. 13. elokuuta 1960 Novosibirsk) on venäläinen yritysjohtaja ja poliitikko. Hän oli liikenneministeri 1998-2004\. Frank syntyi saksalaiseen perheeseen Novosibirskissa. Hän valmistui 1983 Kaukoidän meriteknisestä korkeakoulusta erikoistuen navigointiin merireiteillä. Hän toimi Kaukoidän varustamon ulkomaisista taloussuhteista vastaavana johtajan 1990-luvun puoliväliin. Vuodesta 1995 hän oli varajohtajana Venäjän liikenneministeriön meriliikenteen virastossa ja myöhemmin varaliikenneministeri ja liikenneministeri. Ministerinkautensa jälkeen Frank toimi Sovcomflotin pääjohtajana. Syksystä 2014 Frank on ollut laivanrakennusteollisuuden OSK:n johtokunnan puheenjohtajana. Vuonna 2019 siirtyi Sovcomflotin johtokunnan johtoon. Frank on myös Venäjän rautateiden johtokunnan jäsen.https://company.rzd.ru/ru/9349/page/105554?id=998#enttab- main == Lähteet == Luokka:Venäläiset yritysjohtajat Luokka:Venäjän ministerit Luokka:Liikenneministerit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Neonkilliahven

Neonkilliahven (Paracyprichromis nigripinnis) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se on suosittu akvaariokala. == Koko ja ulkonäkö == Neonkilliahven voi kasvaa enintään 11 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on pitkänomainen ruumis ja hieman lyyranmuotoinen pyrstö. Koiraat ovat yleensä naaraita kookkaampia ja värikkäämpiä. == Levinneisyys ja elinympäristö == Neonkilliahventa tavataan kotoperäisenä Tanganjikajärvessä. Laji elää ainakin 40 metrin syvyydessä, käyttää ravinnokseen eläinplanktonia ja muodostaa suuria, useiden satojen yksilöiden parvia. Naaras hautoo mätimunia suussaan. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee neonkilliahvenen elinvoimaiseksi lajiksi. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet Luokka:Akvaariokalat
Evankelistakoti

Evankelistakoti on kristillinen loma- ja virkistyspaikka Mänttä-Vilppulassa. Evankelistakoti on toiminut Vilppulan Ajosjärven rannalla vuodesta 1949 lähtien. Se vihittiin käyttöön kesäkuussa 1950. Evankelistakoti sai alkunsa vuonna 1948 Seinäjoella järjestetyssä helluntaiherätyksen naisevankelistojen kokouksessa. Tuolloin 60 naisevankelistaa kokoustivat vanhuudenturvaan ja sairaudenhoitoon liittyvistä kysymyksistä. Samassa yhteydessä perustettiin Naisevankelistan Sairashuolto ry, jonka tavoite oli sisarkodin perustaminen. Evankelistakoti toimi alkujaan naisevankelistojen huoltolaitoksena 1950- ja 1960-luvuilla. Myöhemmin evankelistakodin toiminta muuttui koulutus-, virkistys- ja lepopaikaksi. Ajosjärven rannassa sijaitseva talo on peräisin 1800-luvulta. Evankelistakoti on suomalaisen helluntaiherätyksen yhteinen rekisteröity yhteisö. == Johtajat == Seuraavat henkilöt ovat toimineet evankelistakodin johtajina: * 1949–1952: Aleksandra Kinnunen * 1954–1962: Lydia Korpi * 1962–1977: Maija Kaakkurivaara * 1978–2001: Irja Haapakangas * 2001–2007: Seija Damski * 2007–2013: Raakel Jussila * 2013– Mervi Suominen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Evankelistakoti 60 vuotta – TV7 Luokka:Helluntaiherätys Suomessa Luokka:Mänttä-Vilppula
Paracyprichromis

Paracyprichromis on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kaksi lajia, joita tavataan kotoperäisenä Tanganjikajärvessä. == Lajit == * Paracyprichromis brieni (Poll, 1981) – viirukilliahven * Paracyprichromis nigripinnis (Boulenger, 1901) – neonkilliahven == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
IPhone 14 Pro

iPhone 14 Pro on Applen 7. syyskuuta 2022 julkistama ja 16. syyskuuta julkaisema älypuhelin. Puhelimen muut versiot ovat iPhone 14, iPhone 14 Plus ja iPhone 14 Pro Max. Puhelimessa on kuusiydinprosessori ja 6,1 tuuman näyttö. Tallennustilaa on valittavana 128, 256 tai 512 gigatavua. Keskusmuistia on kuusi gigatavua. Puhelin on pölyn- ja vedenkestävä, ja sen IP-luokitus on 68. iPhone 14 Pro julkaistiin iOS 16 -käyttöjärjestelmällä varustettuna, ja se on päivitettävissä iOS 18.0 -versioon. == Dynamic Island == Dynamic Island on Applen uusi ratkaisu näytön loven poistamiseksi. Se on käytännössä soikio, joka näyttää joitain näytölle tulevia ilmoituksia, kuten puhelut ja Face ID:n käytöt. Lisäksi siitä voi ohjata esimerkiksi musiikkia pitkään painamalla. == Tuotanto-ongelmat == Koronarajoitukset 6. marraskuuta 2022 johtivat kiinalaisten tehtaiden tuotannon leikkaamiseen, joka vaikeutti iPhone 14 Pro -mallin saatavuutta. == Lähteet == Luokka:Applen matkapuhelimet Luokka:Vuoden 2022 matkapuhelimet Luokka:IOS-pohjaiset laitteet
Japaninvaha

Japaninvaha eli japanintali () on valkoinen tai kellertävä kasvirasva, jota saadaan aasialaisten kasvien hedelmistä. Sen lähteenä on erityisesti Toxicodendron succedaneum -kasvin hedelmät, mutta myös tietyt sumakit- kasvisukuun kuuluvien puiden hedelmät. Tätä vahalajia myydään pyöreinä tai nelikulmaisina levyinä, jotka ovat raakoina siniharmaita ja valkaistuina vaalean kellertäviä. Japaninvahan sulamispiste on 48–54 °C ja se sisältää pääasiassa palmitiinihapon glyseroliesteriä. Japaninvahaa käytetään mehiläisvahan sijasta kynttilöiden ja vahatulitikkujen valmistuksessa sekä esimerkiksi lattiavahoissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Vahat
Kiiltokovike

Kiiltokovike eli kiiltotärkkelys oli kauluksien ja kalvosimien tärkkäykseen ja kiillottamiseen käytetty kovikeaine. Se sisälsi vehnätärkkelystä tai riisitärkkelystä, steariinia, japaninvahaa tai muuta vahaa ja booraksia ynnä muita aineita. Sitä myytiin kaupoissa esimerkiksi marmoritärkkiaineen tai patenttitärkkiaineen nimellä. ==Lähteet== Luokka:Kotitalous
Lysterilasi

Lysterilasi (, kiilto) eli myrkkylasi on lasinvalmistusmenetelmä, jossa kuuman lasiesineen pintaan sivellään ohut metallisuolakerros eli lysteri. Suolana käytetään myrkyllistä metallikloridia. Lysterilasin pinta on metallia jäljittelevä, himmeästi hohtava ja lysterikeramiikan pintaa muistuttava. Suomessa lysterilasia valmistettiin 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla. ==Lähteet== Luokka:Lasi
Lysterikeramiikka

Lysterikeramiikka (, kiilto) eli kobolttikeramiikka eli kultakivi on keramiikkaa, jossa savesta valmistetun esineen lasitetulle pinnalle on sivelty metallisuolakerros eli lysteri ja sitten kuumennettu esine 600–800 asteiseksi, jolloin syntyy metallia jäljittelevä pinta. Tämä valmistusmenetelmä kehitettiin 700-luvun tienoilla Persiassa ja sieltä se kulkeutui maurien mukana Espanjaan 1300-luvulla. Espanjasta menetelmä välittyi Italiaan. Renessanssin aikana tätä tekniikkaa käytettiin majolikamaljakoissa ja 1700-luvun lopulla se oli suosiossa Meissenissä. Englannissa lysterikeramiikka oli suosiossa 1800-luvun alusta 1870-luvulle ja tekniikka kulkeutui sieltä Manner-Eurooppaan ja Amerikkaan. ==Lähteet== Luokka:Keramiikka
Lysteri (metallipinnoite)

Lysteri (, kiilto) on lasitetun posliini- tai keramiikkaesineen tai lasiesineen pinnalle levitetty ohut metallisuolakerros, joka poltetaan 600–800 asteen lämmössä. Tällöin metallisuolat saavat aikaan metallia jäljittelevän välkehtivän pinnan, jonka sävy määräytyy raaka-aineen mukaan. Raaka-aineena on tavallisesti hopea, kulta, kupari tai platina. Pinnoitettavan materiaalin mukaan käytetään nimityksiä lysterikeramiikka ja lysterilasi. Pinnoitteen sävyn mukaan käytetään nimityksiä hopealysteri, kultalysteri ja kuparilysteri. Käytetyn koristelutavan mukaan määräytyy se peitetäänkö esine kokonaan suolakerroksella vai käytetäänkö vain osittaista peittämistä. Usein käytetään vielä esineen maalauskoristelua vaikutelman lisätehosteena. ==Lähteet== Luokka:Keramiikka
Lysteri (kangas)

Lysteri (, kiilto) on kaksiniitinen puuvillakangas, jossa loimi ja kude eli poikkisuuntaiset langat ovat eriväriset. Lysterin loimi on tavallisesti värjätty ja kude valkaisematon. Tällaista kangasta on käytetty esiliinoissa, puseroissa, työtakeissa ja vuorikankaana vanupeitteissä. Toisenlainen lysteriksi kutsuttu kangaslaji on sellainen, jossa loimilangat ovat puuvillaa ja kudelangat joko alpakkalankaa tai mohairlankaa. Tällaista kangasta on kutsuttu myös kiiltokankaaksi. ==Lähteet== Luokka:Kangaslajit
Lysteri

Lysteri voi viitata seuraaviin merkityksiin: *lysteri, eräs kangaslaji *lysteri, keramiikan ja lasin pinnoitusmenetelmä *lysterikeramiikka *lysterilasi Luokka:Täsmennyssivut
Speightstown

Speightstown (aiemmin joskus myös Spikestown) on kaupunki Barbadoksella, ja se on pääkaupunki Bridgetownin jälkeen maan toiseksi suurin kaupunki. Speightstown sijaitsee Barbadoksen länsirannikolla noin 20 kilometriä pääkaupunki Bridgetownista pohjoiseen, ja siellä on noin 4 000 asukasta. Speightstown on nimetty William Speightin mukaan. Hän oli varhainen maanomistaja, joka valittiin vuonna 1639 samana vuonna perustettuun Barbadoksen parlamenttiin. Speightstownin alue on ollut asutettuna ainakin noin vuodesta 1630 lähtien. 30 vuoden kuluessa kaupungin perustamisesta sen satama oli jo laajentunut viidelle laivalle sopivaksi ja kaupungin puolustamista varten oli rakennettu kolme linnaketta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Barbadoksen kaupungit
Koppel Smolar

Koppel David Smolar (9. tammikuuta 1935 Helsinki – 10. syyskuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen klarinetisti. Hän keskittyi klassisen musiikin parissa kamarimusiikkiin. Hänen ohjelmistoonsa kuului myös kevyttä musiikkia.Olli-Pekka Tuomisalo: Näkymättömät puurtajat. Aviador Kustannus, 2020 ISBN 978-952-7347-55-3 Smolar innostui klarinetista alun perin Benny Goodmanin musiikin kautta ja päätti armeija-aikanaan ryhtyä ammattimaiseksi soittajaksi. Hän opiskeli vuosina 1952–1954 ja 1956–1958 Eero Linnalan johdolla Sibelius-Akatemiassa. Hän suoritti siellä diplominsa vuonna 1959.Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5 Smolar täydensi opintojaan muun muassa Lontoossa ja Kölnissä. Vuonna 1960 Smolar soitti Suomen kansallisoopperassa Benjamin Brittenin Albert Herringin esityksissä.Koppel Smolar Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta, viitattu 2.1.2023 Sibelius-Akatemian ensikonserttinsa 6. maaliskuuta 1966 pitäessään Smolar oli kuitenkin jo selkeästi suuntautunut kamarimusiikkiin. Hän sai keväällä 1966 Niilo Helanderin säätiön apurahan. Smolar oli aktiivinen radioesiintyjä. Hän nauhoitti 1960-luvun mittaan teoksia Francis Poulenc'lta, Johannes Brahmsilta, Paul Hindemithiltä, Phyllis Tatelta, John Irelandilta, Arnold Cookelta, Bernhard Henrik Crusellilta, Béla Bartókilta ja Wolfgang Amadeus Mozartilta. Smolar oli osallistujana myös äänitteillä, joissa on muiden muassa Eero Koivistoisen ja Mikko Heiniön musiikkia.Smolar, Koppel Kansalliskirjaston hakupalvelu, viitattu 2.1.2023 Lisäksi hän teki äänitteitä kevyen musiikin eri lajeista. Smolar äänitti myös Israelin radiolle. Smolar perusti Aulos-kamarimusiikkikokoonpanon ja toimi siinä noin vuosikymmenen ajan. Aulokseen kuului hänen lisäkseen jousikvartetti, jonka ensimmäisenä viulistina toimi Seppo Tukiainen.Musiikkistudio: Nostradamuksen kevät Yle Areena 3.3.2016, viitattu 2.1.2023 Smolar soitti tanssi- ja viihdemusiikkia muun muassa Kai Pahlmanin sekstetissä ja Herbert Katzin kvintetissä. Hän soitti myös Erna Tauron kvartetissa jazzia ja kansanmusiikkia.Koppel Smolar ArtistInfo, viitattu 2.1.2023 Myöhemmällä urallaan Smolar kuitenkin keskittyi entistä voimakkaammin kamarimusiikkiin. Vuonna 1974 hän esitti Helsingin kaupunginorkesterin (kapellimestarina Paavo Berglund) solistina Claude Debussyn Première rhapsodien. Samana vuonna hänelle myönnettiin Jenny ja Antti Wihurin rahaston apuraha. Smolar työskenteli vuodesta 1969 Espoon musiikkiopiston lehtorina. Hän oli tätä ennen vuodesta 1966 ollut tuntiopettajana Käpylän ja Espoon musiikkiopistoissa. Smolar opetti useina kesinä myös Juuan musiikkileirillä. Hänen oppilaidensa joukossa olivat esimerkiksi Teemu SalminenTeemu Salminen – Hello and Goodbye Harri Aavaharju, Jazzrytmit 17.9.2018, viitattu 2.1.2023 ja Karipekka Eskelinen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset klarinetistit Luokka:Suomen juutalaiset Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Hamarin työväentalo

Hamarin työväentalo on työväentalo Porvoossa Hamarin kylässä. == Historiaa == Hamarin työväenyhdistys perustettiin heinäkuun 12. päivänä 1903 ja merkittiin SDP:n jäsenyhdistykseksi 27.2.1903. Jäseniä oli silloin 169. Vuonna 1905 yhdistys vuokrasi tontin Gammelbackan kartanolta. Omaa työväentaloa alettiin rakentaa saadulle vuokratontille. Vuonna 1907 yhdistykseen kuului 110 jäsentä. == Rakennus == Työväentalon rakentaminen aloitettiin vuonna 1905 talkoovoimin vuokratontille. Perustaksi asetettiin isoja luonnon kiviä ja rakenteet tehtiin hirsistä. Uuden työväentalon vihkiäiset pidettiin 11.12.1906. Rakennuksessa oli kirjasto, jossa oli 382 nidettä lainattavissa. Ennen kansalaissodan alkua taloa laajennettiin, mutta vuosien 1917–1919 aikaan tehdyn rakennuksen takavarikon aikaan talon vesikatto petti ja aiheutti vahinkoja. Talo korjattiin, ja sitä laajennettiin useaan otteeseen. 1980-luvulla talon korjaustyöt jatkuivat. Talonmiehen asunnosta tehtiin kerhohuone, ja uusi talonmiehen asunto rakennettiin yläkertaan. Talon omistaa edelleen Hamarin työväenyhdistys. == Toimintaa työväentalolla == Työväentalossa on toiminut oma soittokunta, laulukuoro, raittiusseura sekä hautausapurengas, joka lopetti toimintansa 1970-luvulla. Yhteistyötä tehtiin kylän VPK:n kanssa. Yhdistyksen tiloissa toimivat ompeluseura, iltamatanssit ja tilaisuuksissa pidettiin arpajaisia, kuin myös bingo-kilpailuita 1970-luvulta alkaen. Vuoteen 1978 saakka Hamarin työväenyhdistys toimi Suomen ruotsalaisen työväenliiton jäsenjärjestönä ja liittyi SDP:n Uudenmaan piirin puolueosastoksi. Talon toiminta jatkuu edelleen Hamarin kyläyhteisössä. == Lähteet == Luokka:Porvoon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Työväentalot
Kawasaki Ki-32

Kawasaki Ki-32 () (liittoutuneet: Mary) oli Kawasakin suunnittelema keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien yksimoottorinen kevyt pommikone, joka ennen toista maailmansotaa hävisi tarjouskilpailun Mitsubishi Ki-30:lle. Se otettiin kuitenkin myöhemmin tuotantoon. == Tausta == Japanin armeija laati 1930-luvun puolivälissä kunnianhimoisen laajennus- ja modernisointisuunnitelman uusien Japanissa tuotettujen lentokoneiden hankkimiseksi. Keväällä 1936 esiteltiin prototyypit uusista hävittäjistä, raskaista pommikoneista ja tiedustelukoneista, ja sen jälkeen aloitettiin Nakajima Ki-27, Mitsubishi Ki-21 ja Mitsubishi Ki-15 tuotanto.Francillon 1979 s. 164 Puuttumaan jäi siten ainoastaan armeijan ilmavoimien keveiden pommikoneiden Kawasaki Ki-3:n ja Mitsubishi Ki-2:n korvaava konemalli. Armeijan esikunta määräsi toukokuussa 1936 sekä Mitsubishin (Mitsubishi Ki-30) että Kawasakin toimittamaan joulukuuhun mennessä kaksi uuden koneen prototyyppiä. Koneiden vaatimuksiksi esitettiinFrancillon 1979 s. 90-92: # maksiminopeus 3 000 metrin korkeudessa 400 km/h # toimintakorkeus 2 000-4 000 metriä # nousunopeus 3 000 metriin 8 minuuttia # yksimoottorisen koneen moottorina tuli olla 825 hevosvoiman Mitsubishi Ha-6, 850 hevosvoiman Nakajima Ha-5 tai 850 hevosvoiman Kawasaki Ha-9-IIb # normaalin pommikuorman tuli olla 300 kg ja enimmäiskuorman 450 kg # aseistuksena tuli olla eteenpäin ampuva kiinteä konekivääri ja taakse ampuva liikuteltava konekivääri # kyky 60 asteen syöksyyn # kahden hengen miehistö # paino kuormattuna ei saa ylittää 3 200 kg == Suunnittelu == Kawasakilla insinöörien Isamu Imashin ja Shiro Otan johtama suunnitteluryhmä aloitti keskisiipisen ja kiinteillä laskutelineillä varustetun sekä sisäisellä pommikuilulla varustetun lentokoneen suunnittelun. Voimanlähteeksi valittiin Kawasakin valmistama 12-sylinterinen ja nestejäähdytteinen Ha-9-II-moottori. Ensimmäinen kahdeksasta prototyypistä teki ensilentonsa maaliskuussa 1937, mutta moottorissa havaitut ongelmat rajoittivat koelentoja ja lisäksi havaittiin tarve vahvistaa voimansiirtoa. Testeissä Mitsubishin konetta vastaan Ki-32 oli lento-ominaisuuksiltaan parempi, mutta armeija antaa tilauksen Mitsubishille varmemman moottorin vuoksi. Heinäkuussa 1938 Kawasakille kuitenkin toimitettiin tilauspyyntö, ja koneita valmistettiin loppujen lopuksi enemmän kuin kilpailun voittanutta Mitsubishin konetta. == Tuotanto == Kawasaki Kokuki Kogyo K. K.:lla valmistui kaikkiaan 854 Kawasaki Ki-32:a eli kahdeksan prototyyppiä ja 846 sarjatuotantokonetta heinäkuusta 1938 toukokuuhun 1940. == Käyttö == Lentokoneen hyvien lento-ominaisuuksiensa vuoksi miehistöt pitivät siitä. Näin varustetut laivueet osallistuivat toiseen Kiinan-Japanin sotaan, vaikka moottoriin tuli herkästi vikoja. Joulukuussa 1941 kalusto oli edelleen käytössä pommituslennoilla murrettaessa Hongkongin puolustusta. Sen jälkeen kalusto siirrettiin koulutusyksiköihin. ==Lähteet== * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *http://www.aviationofjapan.com/2010/12/models-kawasaki- ki-32-mary.html Luokka: Japanilaiset pommikoneet Luokka: Kawasakin ilma- alukset
Hannu Salmenkallio

Hannu Salmenkallio (27. heinäkuuta 1932 Helsinki – 31. toukokuuta 2015 Espoo) oli suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja (basso), kanttori-urkuri ja laulupedagogi.Muistot: Hannu Salmenkallio Pekka Salomaa, Helsingin Sanomat 29.7.2015, viitattu 2.1.2023 Salmenkallio oli aluksi oppilaana Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa, mutta suoritti koulun loppuun Pohjanmaalla isänsä saatua Ylihärmän parantolan ylilääkärin paikan. Pojalla todettiin 15-vuotiaana diabetes. Salmenkallio opiskeli sittemmin Sibelius-Akatemiassa laulua Oiva Soinin johdolla ja valmistui sen kirkkomusiikkiosastolta kanttori- urkuriksi. Hän osallistui myös Sibelius-Akatemian oopperaluokan toimintaan. Salmenkallio esiintyikin bassona sekä konserttien solistina että oopperoissa. Suomen kansallisoopperassa hän esiintyi Wolfgang Amadeus Mozartin oopperoissa Don Giovanni (Leporellon rooli, 1965Hannu Salmenkallio Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta, viitattu 2.1.2023) ja Ryöstö Seraljista (Osminin rooli). Lisäksi hän esiintyi siellä vuonna 1974 Giuseppe Verdin Rigoletton kreivi Monteronen roolissa. Salmenkallio työskenteli kanttorina ensin Kanta-Espoon seurakunnassa ja sitten Kauniaisissa sen muodostettua oman seurakuntansa. Lisäksi hän opetti laulua Sibelius- Akatemiassa. Salmenkallio julkaisi myöhemmin romaanit Mustasiipinen enkeli (Kesuura, 2005) ja Hengästynyt elämä (Kesuura, 2010).Salmenkallio, Hannu Kirjasampo, viitattu 2.1.2023 Hän kuoli Espoossa 82-vuotiaana useamman sairauskohtauksen jälkeen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Bassot Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Serhijivkan ohjusisku

Venäjän asevoimat ampui ohjuksia asuinrakennukseen ja vapaa-ajan keskukseen Serhijivkassa Odessan alueella Ukrainassa 1. heinäkuuta 2022. Menehtyneiden joukossa oli yksi 12-vuotias poika. Ukrainan mukaan kolmesta lentokoneesta laukaistiin H-22-ohjuksia kohti Serhijivkaa, joka sijaitsee Odessasta noin 48 kilometriä lounaaseen. == Reaktiot == 2\. heinäkuuta julistettiin surupäiväksi Odessan alueella. Moldovan ulkoministeriö tuomitsi iskun. Venäjän presidentin lehdistösihteeri Dmitri Peskov on kiistänyt Venäjän iskevän tarkoituksellisesti siviilikohteisiin; hänen mukaansa iskut kohdistetaan rakennuksiin, joissa säilytetään ammuksia ja koulutetaan sotilaita. Amnesty International vieraili paikoissa ja tutki satelliittikuvia, muttei löytänyt todisteita siitä, että kohteena olevat rakennukset olisivat olleet armeijan käytössä. == Lähteet == Luokka:Odessan alue Luokka:Sotarikokset Venäjän 2022 hyökkäyksen Ukrainaan aikana
Sona Ardontz

Sona Ardontz (26. marraskuuta 1925 Englanti – 19. heinäkuuta 2013 Rooma) oli italialainenBarokkimusiikkikonsertti Società Dante Alighieri di Pori 9.6.2006, viitattu 2.1.2023 ooppera- ja konserttilaulaja (sopraano), laulupedagogi ja säveltäjä.Muistot: Sona Ardontz Susanna Mattila, Helsingin Sanomat 6.3.2014, viitattu 2.1.2023 Ardontz syntyi amatöörimuusikkojen lapsena. Hänellä oli armenialainen taustaOtavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5Ujous vaivaa suomalaislaulajia Suomen Tietotoimisto 13.7.1994, viitattu 2.1.2023, ja hänen isänsä oli kielitieteilijä. Ardontz aloitti pianonsoiton opinnot 5-vuotiaana. Myöhemmin hän opiskeli Lontoon Royal Academy of Musicissa pianonsoittoa Victor Boothin, laulua Evelyn Langstonin ja näyttelemistä Constance Newenin johdolla. Hän täydensi lauluopintojaan Saksassa opettajanaan professori Hussler. Ardontz esiintyi laulajana kansainvälisesti muun muassa Wigmore Hallissa, Purcell Roomissa ja Pietarin katedraalissa. Italiassa hänet tunnettiin varsinkin Gioacchino Rossinin musiikin tulkitsijana. Hänen muuhun oopperaohjelmistoonsa kuuluivat Donna Elviran rooli Wolfgang Amadeus Mozartin Don Giovannissa ja Oscarin rooli Giuseppe Verdin Naamiohuveissa. Ardontzin konserttiohjelmistoon kuuluivat Verdin Requiem ja Joseph Haydnin oratorio Luominen. Ardontz työskenteli pedagogisella urallaan 17 eri maassa. Hän toimi aktiivisesti myös Suomessa. Ensimmäisen kerran hän saapui Suomeen vuonna 1975 valmentaakseen opiskelijaansa Inari Gebhardia Helsingin juhlaviikkoja varten. Ardontz vieraili tämän jälkeen Suomessa usein, vuodesta 1995 alkaen vuosittain. Hän opetti bel canto -laulua Suomen kansallisoopperassa, Sibelius-Akatemiassa ja eri kesäyliopistoissa. Hänen oppilaidensa joukossa oli sekä ammattilaisia että harrastajia. Oppilaisiin kuului Helena Salonius. Italiassa Ardontz teki opetustyötä muun muassa Rooman yliopistossa. Ardontz julkaisi säveltäjänä lauluja. Hän sävelsi myös elokuvamusiikin esimerkiksi Barbara Barnin Il piacere delle carniin. Viimeisen elinvuotensa aikana Ardontz matkusti kahdesti Suomeen. Hänen oli tarkoitus tehdä kolmas opetusmatka Suomeen, mutta hän sairastui äkillisesti ja joutui leikkaukseen, jonka komplikaatiot aiheuttivat hänen kuolemansa. Ardontzin kuoleman jälkeen hänen kehittämänsä opetusmenetelmän käyttöä on Suomessa jatkanut Bel Canton ystävät ry.Yhdistys Bel Canton ystävät ry, viitattu 2.1.2023 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Arizonan kuvernöörinvaalit 2022

Arizonan vuoden 2022 kuvernöörinvaalit pidettiin 8. marraskuuta. Samaan aikaan järjestettiin Yhdysvaltain vuoden 2022 välivaalit sekä osavaltiokohtaisia kansanäänestyksiä. Arizonan kuvernöörin virkakaudet on rajattu kahteen peräkkäiseen nelivuotiskauteen. Ensimmäisen kerran vuonna 2014 valittu republikaanien Doug Ducey ei voi asettua enää ehdolle. == Tausta ja vaalijärjestelmä == Yhdessä vuonna 2022 Arizonassa järjestetyssä kansanäänestyksessä ehdotettiin, että osavaltioon luodaan varakuvernöörinvirka. Ehdotus hyväksyttiin, minkä johdosta vuoden 2022 kuvernöörinvaalit ovat viimeinen kerta, kun osavaltiossa on vain kuvernööri. Äänioikeutettuja vaaleissa ovat sellaiset henkilöt jotka täyttävät seuraavat ehdot: * On Yhdysvaltain kansalainen * On kirjoilla Arizonan osavaltiossa ja jossain sen piirikunnista * On vähintään 18-vuotias == Ehdokasasettelu == Republikaanien ehdokkaaksi valittiin Kari Lake, entinen KSAZ-TV:n (osa FOX:ia) uutisankkuri, elokuussa 2022. Lake on aiemmin kyseenalaistanut vuoden 2020 presidentinvaalien tulokset ja sai siksi Yhdysvaltain entisen presidentin Donald Trumpin tuen. Republikaanien esivaaleissa hänen vastaehdokkaansa oli Karrin Taylor Robson, joka puolestaan oli saanut entisen varapresidentin, Mike Pencen, julkisen tuen. Demokraatit valitsivat ehdokkaakseen Katie Hobbsin, joka on aiemmin toiminut osavaltionsa sisäministerinä. Hänen haastajansa oli Marco Lopez. == Tulokset == Ehdokas Äänet Osuus äänistä (%) Hobbs 1 287 891 50,32 Lake 1 270 774 49,65 Muut ehdokkaat 820 0,03 Hyväksyttyjä ääniä 2 559 485 Ääniä yhteensä 2 592 313 Äänioikeutettuja 4 143 929 Lähde: == Reaktioita == Lake, joka hävisi Hobbsille vain hieman reilulla 17 000 äänellä, kyseenalaisti vaalien tuloksen. Hänen mukaansa äänestyslipukkeita tulostavissa laitteissa ilmenneiden vikojen taustalla oli tahallinen teko. Maricopan piirikunnan tuomari päätti, ettei Laken väitteille löytynyt riittävästi todisteita ja hän päätyi hylkäämään tapauksen. Lake lähetti valituksen osavaltion korkeimpaan oikeuteen 28. joulukuuta 2022. Hobbs vannoi virkavalansa 2. tammikuuta 2023. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain vaalit 2022 Luokka:Arizonan historia Luokka:Yhdysvaltain kuvernöörinvaalit
Jönssonligan

Jönssonligan, kirjaimellisesti Jönssonin jengi, on ruotsalainen komediaelokuvasarja, joka alun perin perustui tanskalaiseen Olsen-bändistä kertovaan elokuvasarjaan, mutta jonka käsikirjoitukset ovat myöhemmin muuttuneet. == Hahmot == === Päähenkilöt === Jönssonin jengi koostuu johtajasta ja rikollisnerosta Charles Ingvar ”Sickan” Jönssonista, josta nimi juontaa juurensa, sekä hänen kahdesta kumppanistaan ”Dynamit-Harry” (alkoholisti ja räjäytysasiantuntija) ja Ragnar Vanheden (tukholmalainen pikkutekijä). Elokuvia on tehty yhteensä kahdeksan, mutta kolmessa viimeisessä elokuvassa näyttelijä Gösta Ekman kyllästyi hahmoonsa ”Sickan”, ja hänet korvattiin seuraavilla hahmoilla järjestyksessä: ”Tohtori Max Adrian Busé”, ”Herman Melvin” ja ”Sven-Ingvar ’Sivan’ Jönsson”. Kahdessa ensimmäisessä elokuvassa jengin jäsenenä oli Rocky, ruotsinkielinen suomalainen. Hänet korvasi lopulta ”Dynamit-Harry”, joka esiintyi ensimmäisen kerran toisessa elokuvassa. === Viholliset === Jönssonliganin arkkivihollinen on Jacob Morgan Rockefeller Wall-Enberg Jr., eräänlainen liikemagnaatin ja häikäilemättömän mafiapomon risteytys, jota kaikissa elokuvissa on esittänyt Per Grundén. Hänen nimensä viittaa tosielämän ruotsalaisiin liikemagnaatteihin Anders Walliin ja Wallenbergin perheeseen. Wall-Enbergin kätyri on Biffen. Jokaisessa elokuvassa paitsi Jönssonligan dyker upp igen ja Jönssonligan på Mallorca -elokuvissa häntä on näytellyt Weiron Holmberg. Jönssonligan dyker upp igen -elokuvassa häntä näyttelee Lars Dejert ja Jönssonligan på Mallorcassa hän ei esiinny lainkaan. == Spin-off-sarja == Pääsarjasta on tehty myös spin-off-sarja nimeltä Lilla Jönssonligan (Pikku Jönssonin jengi), jossa sarjan kolme päähenkilöä ovat lapsia. Ainoa toistuva näyttelijä kaikissa Lilla Jönssonliganissa on Loa Falkman, joka esittää Wall-Enberg Jr:n isää Oscar Wall-Enberg Sr:ää. == Uusintaversiot == Uusintaversio nimeltä Jönssonligan – Den perfekta stöten, jonka rooleissa on uusia näyttelijöitä, julkaistiin 16. tammikuuta 2015. Elokuva oli ensimmäinen sitten Jönssonligan & Dynamit-Harryn, jossa esiintyivät Sickan, Vanheden, Rocky ja Dynamit-Harry, ja ensimmäinen, jossa ei esiintynyt Wall-Enbergiä, vaan sen sijaan esiintyi ”Wallentin”-niminen antagonisti. Elokuva ei menestynyt kaupallisesti. Toinen reboot sai ensi-iltansa vuonna 2020. Luokka:Ruotsalaiset komediaelokuvat Luokka:Elokuvasarjat