EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Göteborgin hiippakunta

Göteborgin hiippakunta () on yksi Ruotsin kirkon 13 hiippakunnasta. Maantieteellisesti se koostuu Bohuslänin ja Hallandin maakunnista, eteläisestä ja läntisestä Länsi-Götanmaasta. Se ulottuu Laholmista Strömstadiin. Keskuspaikka on Göteborg. Kun Göteborgin kaupunki perustettiin, oli alue Skaran hiippakunnan kaukaisimpia alueita. Jotta seudun seurakunnat voitaisiin liittää lähemäksi kaupunkia ja sen viranomaisia, perustettiin 1620 Götebortiin superintenduuri. Sen alue suureni 1658, kun suuri osa Bohusläniä liitettiin Ruotsiin. Vuonna 1665 superintendentin valinnan myötä se korotettiin hiippakunnaksi, joka oli Ruotsin valtakunnan kahdeksas hiippakunta. Göteborgin ensimmäinen superintendetti oli kaupungin kirkkoherra Johannis Phrygius ja hän joiti virkaa vuosina 1620-1628. Tuomiokapituli aloitti toimintansa 1640-luvulla. Ensimmäinen Göteborgin piispa oli Zacharias Laurentii Klingius (aateloituna Klingenstjerna) 1665–1671. Nykyinen Göteborgin piispa on vuodesta 2018 lähtien Susanne Rappmann. Vuoden 2017 lopussa hiippakunnan alueella asui 1 410 846 henkilöä, joista 807 065 eli 57,2 prosenttia oli Ruotsin kirkon jäseniä. ==Rovastikunnat== Göteborgin hiippakunnan rovastikunnat (vuonna 2020) * Göteborgin eteläinen rovastikunta * Göteborgin pohjoinen rovastikunta * Ölndalin ja Partillen rovastikunta * Göta Älvdalenin rovastikunta * Uddevallan ja Stenungsundin rovastikunta * Norra Bohuslänin rovastikunta * Markin ja Kindin rovastikunta * Kungsbackan rovastikunta * Varbergin ja Falkenbergin rovastikunta * Halmstadin ja Laholmin rovastikunta == Göteborgin hiippakunnan piispat == === Superintendentit === * 1620–1628: Sylvester Johannis Phrygius * 1629–1647: Andreas Johannis Prytz * 1647–1664: Ericus Brunnius === Piispat === * 1665–1671: Zacharias Klingius * 1671–1678: Laurentius Thoreri Billichius * 1678–1689: Daniel Larsson Wallerius * 1701–1702: Georg Wallin vanhempi * 1689–1701: Johan Carlberg * 1702–1703: Lars Norrman * 1703–1710: Olaus Nezelius * 1711–1725: Johan Poppelman * 1726–1731: Erik Benzelius nuorempi * 1731–1744: Jakob Benzelius * 1745–1760: Georg Wallin nuorempi * 1760–1780: Erik Lamberg * 1781–1818: Johan Wingård * 1818–1839: Carl Fredrik af Wingård * 1840–1856: Anders Bruhn * 1856–1888: Gustaf Daniel Björck * 1888–1929: Edvard Herman Rodhe * 1929–1948: Carl Block * 1949–1970: Bo Giertz * 1970–1991: Bertil Gärtner * 1991–2003: Lars Eckerda * 2003–2011: Carl Axel Aurelius * 2011–2018: Per Eckerdal * 2018– Susanne Rappmann ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut *
Härnösandin hiippakunta

Härnösandin hiippakunta () on yksi Ruotsin kirkon 13 hiippakunnasta. Härnösandin hiippakunta perustettiin 1647 Upsalan hiippakunnan pohjoisosaan, ja se ulottui Norrbotteniin ja Lappiin. Nykyisen alueensa hiippakunta sai kun Västerbotten ja Norrbotten erotettiin omaksi, Luulajan hiippakunnaksi. Hiippakunnan tuomiokirkko on Härnösandin tuomiokirkko vuodelta 1846. Hiippakunta toimi aluksi superintenduurina, kun kuningatar Kristiina määräsi hovisaarnaajansa Petrus Steuchiuksen superintendentiksi Härnösandiin. 1772 superintendentin virasta tuli virallisesti piispanvirka. Härnösandin piispoista kaksi on alkuaan suomalaisia. 1800-luvun alkupuolella piispana oli Oulussa syntynyt ja Turussa opiskellut Franz Mikael Franzén. Hän oli myös tunnettu virsirunoilija. Ensimmäinen suomalainen naispiispa, Tuulikki Koivunen Bylund oli piispana 2000-luvun alkupuolella. Hiippakuntaan kuuluu 98 seurakuntaa (vuonna 2018), jotka muodostavat 36 pastoraattia ja jakaantuvat viiteen rovastikuntaan. Ne sijaitsevat Ångermanlandissa, Medelpadissa, Jämtlandissa ja Härjedalenissa. Hiippakunnan nykyinen piispa Eva Nordung Byström vihittiin virkaansa vuonna 14. joulukuuta 2014. Hän on Härnösandin hiippakunnan 26. piispa. Vuoden 2017 lopussa hiippakunnan alueella asui 375 421 henkilöä, joista 260 797 eli 69,5 prosenttia oli Ruotsin kirkon jäseniä. Hiippakunnan seurakunnissa oli noin 1 000 työntekijää ja noin 1 500 luottamushenkilöä. Hiippakunassa oli noin 200 kirkkorakennusta joista 21 peräisin keskiajalta, 612 730 jumalanpalveluksissa kävijää vuonna 2017. Samana vuonna 53 prosenttia syntyneistä lapsista kastettiin Ruotsin kirkon järjestyksen mukaan ja 44,8 prosenttia kirkkoon kuuluvista 15-vuotiaista osallistui rippikouluun. ==Rovastikunnat== Härnösandin hiippakunnan rovastikunnat ovat: * Ådalenin rovastikunta * Örnsköldsvikin rovastikunta * Medelpadin rovastikunta * Pohjois-Jämtlannin rovastikunta * Etelä-Jämtlannin- Härjedalenin rovastikunta == Superintendentit ja piispat == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Härnösandin hiippakunnan superintendentteinä ja piispoina: * 1647–1683: Petrus Erici Steuchius * 1683–1695: Mattias Steuchius * 1695–1702: Julius Erici Micrander * 1703–1723: Georgius Nicolai Wallin * 1723–1726: Petrus Jonae Asp * 1728–1744: Nicolaus Sternell * 1746–1778: Olof Kiörning (Ensimmäinen piispa, nimike vuonna 1773) * 1779–1803: Eric Hesselgren * 1805–1812: Carl Gustaf Nordin * 1814–1830: Erik Abraham Almquist * 1832–1847: Frans Michael Franzén * 1848–1864: Israel Bergman * 1865–1875: Anders Fredrik Beckman * 1876–1888: Lars Landgren * 1888–1908: Martin Johansson * 1910–1934: Ernst Frithiof Lönegren * 1935–1950: Torsten Bohlin * 1951–1958: Gunnar Hultgren * 1958–1967: Ruben Josefson * 1967–1975: Arne Palmqvist * 1975–1983: Bertil Werkström * 1983–1991: Bengt G. Hallgren * 1991–2001: Karl-Johan Tyrberg * 2001–2009: Tony Guldbrandzén * 2009–2014: Tuulikki Koivunen Bylund * 2014–2024 Eva Nordung Byström * 2024 -Teresia Derlén ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut *
Karlstadin hiippakunta

Karlstadin hiippakunta () on yksi Ruotsin kirkon 13 hiippakunnasta. Se käsittää maantieteellisesti Värmlannin ja Dalslandin maakunnat, sekä Nysundin seurakunnan Närkessä (muu Närke kuuluu Strängnäsin hiippakuntaan). Piispanistuin sijaitsee Karlstadin kaupungissa. Hiippakunnan tuomiokirkko, Karlstadin tuomiokirkko valmistui 1730. Värmlanti ja Dalsland kuuluivat keskiajalla Skaran hiippakuntaan. Vuonna 1581 Värmlanti sekä Vadsbon ja Vallen kihlakunnat erotettiin omaksi superitenduuriksi, jonka keskus oli Mariestad. 1647 tuli Karlstadista superintenduurin keskuspaikka ja 1600-luvun aikana hiippakunta sai nykyisen laajuutensa. Ensimmäinen Karlstadissa toiminut superintendetti oli Sveno Benedicti Elfdalius (Camoenius), vuosina 1647 - 1666. Vuonna 1772 superintendentti sai piispan nimen ja arvon ja ensimmäinen piispa oli Georg (Jöran) Clars Schröder (1772 - 1773). Karlstadin hiippakunnan nykyisenä piispana toimii Sören Dalevi vuodesta 2016. Nykyisin siihen kuuluu vuonna 2020 85 seurakuntaa. Vuoden 2017 lopussa hiippakunnan alueella asui 370 517 henkilöä, joista 258 161 eli 69,7 prosenttia oli Ruotsin kirkon jäseniä. == Rovastikunnat == Karlstadin hiippakunnan rovastikunnat ovat: * Tuomiorovastikunta * Itä-Värmlannin rovastikunta * Pohjois-Värmlannin rovastikunta * Länsi-Värmlannin rovastikunta * Etelä-Värmlannin rovastikunta * Dalslandin rovastikunta == Superintendentit ja piispat == === Superintendentit === * 1647–1666: Sveno Benedicti Elfdalius * 1666–1673: Andreas Birgeri Kilander * 1673: Jonas Johannis Scarinius * 1673–1693: Erlandus Svenonis Broman * 1693–1704: Benedictus Svenonis Camoenius * 1706–1707: Jonas Laurentii Arnell * 1709–1717: Torsten Rudeen * 1717–1718: Daniel Norlindh * 1718–1722: Ingemund Bröms * 1723–1731: Johannes Steuchius * 1731–1740: Magnus Aurivillius * 1742–1769: Nils Lagerlöf * 1771–1772: Georg Claes Schröder === Piispat === * 1772–1773: Georg Claes Schröder * 1775–1787: Daniel Herweghr * 1789–1802: Herman Schröderheim * 1805–1829: Olof Bjurbäck * 1830–1836: Johan Jacob Hedrén * 1836–1859: Carl Adolph Agardh * 1859–1863: Johan Anton Millén * 1864–1870: Anton Niklas Sundberg * 1872–1906: Claes Herman Rundgren * 1907–1938: Johan Alfred Eklund * 1938–1957: Arvid Runestam * 1957–1976: Gert Borgenstierna * 1976–1986: Sven Ingebrand * 1986–2002: Bengt Wadensjö * 2002–2016: Esbjörn Hagberg * 2016– Sören Dalevi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut *
Luulajan hiippakunta

Luulajan hiippakunta () on yksi Ruotsin kirkon 13 hiippakunnasta. Se on muodostettu vuonna 1904 Härnösandin hiippakunnasta. Maantieteellisesti Luulajan hiippakunta on Ruotsin kirkon hiippakunnista suurin, ja se koostuu Västerbottenin ja Norrbottenin lääneistä. Hiippakunta on jaettu 68 seurakuntaan ja ne 63 pastoraattiin. Keskuspaikka on Luulajan kaupunki. Luulajan tuomiokirkko, vuodelta 1893 on nuorin Ruotsin kirkon tuomiokirkoista. Hiippakuntakanslia, joka sijaitsee tuomiokirkon vieressä, sijaitsee vuonna 1888 valmistuneessa talossa. Hiippakunnassa on merkittäviä kielivähemmistöjä. Ruotsinkielisen toiminnan lisäksi sillä on suomenkielistä, meänkielistä ja saamenkielistä toimintaa. Hiippakunnan nykyisenä piispana toimii Åsa Nyström. Vuoden 2017 lopussa hiippakunnan alueella asui 519 434 henkilöä, joista 367 596 eli 70,8 prosenttia oli Ruotsin kirkon jäseniä. ==Rovastikunnat== Luulajan hiippakunnan rovastikunnat ovat: * Etelä-Västerbottenin rovastikunta * Skellefteån rovastikunta * Piitimen rovastikunta * Luulajan rovastikunta * Etelä-Lapin rovastikunta * Pohjois-Norrbottenin rovastikunta == Piispat == * 1904–1937: Olof Bergqvist * 1937–1956: Bengt Jonzon * 1956–1966: Ivar Hylander * 1966–1980: Stig Hellsten * 1980–1986: Olaus Brännström * 1986–1993: Gunnar Weman * 1993–2002: Rune Backlund * 2002–2018: Hans Stiglund * 2018– Åsa Nyström ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut *
Visbyn hiippakunta

Visbyn hiippakunta () on yksi Ruotsin kirkon 13 hiippakunnasta. Gotlanti kuului keskiajalla Linköpingin hiippakuntaan. Vuonna 1572 siitä tuli tanskalainen hiippakunta, jonka johdossa oli superintendetti. Brömsebon rauhassa 1645 saari liitettiin Ruotsiin, mutta kuului Tanskalle vuosina 1676-76. Superintendentin virka muuttui piispanviraksi 1772. Visbyn hiippakunta käsittää Gotlannin alueen sekä Ruotsin kirkon ulkomaan seurakunnat (ns. SKUT-seurakunnat, Svenska kyrkan i utlandet). Hiippakunta on jaettu kolmeen rovastikuntaan, ja sillä on 39 seurakuntaa ja kymmenen pastoraattia. Gotlannin saarella on 100 kirkkoa, joista 92 on keskiajalta. Ulkomailla toimivia seurakuntia on noin 40. Hiippakunnan keskuspaikka on Visby ja tuomiokirkkona Visbyn Pyhän Marian kirkko. Piispana toimi vuodesta 2005 lähtien helsinkiläissyntyinen Lennart Koskinen. Hän jäi eläkkeelle 2011. Vuodesta 2018 hiippakunnan piispana toimi Thomas Petersson. Vuonna 2022 Ruotsin kirkon vastuulautakunta (Svenska Kyrkans Ansvarsnämnd) totesi, että hän ei ole kelvollinen hoitamaan kirkon vihkimysvirkaa ja erotti hänet virastaan..Piispaksi valittiin Erik Eckerdal ja hänet vihittiin Visbyn piispaksi 2023. Vuoden 2017 lopussa hiippakunnan alueella asui 58 541 henkilöä, joista 38 824 eli 66,3 prosenttia oli Ruotsin kirkon jäseniä. ==Rovastikunnat== Visbyn hiippakunnan rovastikunnat ovat: * Nordertredingenin rovastikunta * Medeltredingenin rovastikunta * Sudertredingenin rovastikunta == Piispat == === Tanskalaiset superintendentit === * 1572–1589: Mauritius Christiani Laetus * 1586–1591: Peder Hansen Riber * 1592–1596: David Hansson Bilefeld * 1597–1599: Paulus Andrae Medelby * 1600–1601: Willadius Severini * 1601–1613: Lauritz Nielsøn Helsinburgicus * 1615–1624: Anton Hansen Kolding * 1627–1631: Thor Rasmussen * 1631–1644: Olavus Phocas Staphrophski * 1645–1656: Hans Nilssøn Strelow * ... * 1676–1679: Hans Nilsson Endislöv === Ruotsalaiset superintendentit === * 1645–1656: Hans Nilssøn Strelow * 1656–1657: Niels Lauritzen Wallensis Gardeus * 1657–1676: Johannes Brodinus * ... * 1679–1685: Haqvin Spegel * 1685–1692: Petrus Stjernman * 1692–1709: Israel Kolmodin * 1711–1734: Johan Esberg * 1735–1745: Jöran Wallin * 1745–1757: Martin Wilhelmsson Kammecker * 1757–1795: Gabriel Thimotheus Lütkeman === Piispat === * 1757–1795: Gabriel Thimotheus Lütkemann * 1795–1796: Karl Fredrik Muhrbeck * 1796–1805: Johan Möller * 1807–1813: Nils Gardell * 1813–1838: Carl Johan Eberstein * 1838–1841: Christopher Isac Heurlin * 1841–1858: Carl Hallström * 1859–1884: Lars Anton Anjou * 1885–1920: Knut Henning Gezelius von Schéele * 1920–1936: Viktor Rundgren * 1936–1947: Torsten Ysander * 1948–1950: Gunnar Hultgren * 1951–1961: Algot Anderberg * 1962–1980: Olof Herrlin * 1980–1991: Tore Furberg * 1991–2003: Biörn Fjärsted * 2003–2011: Lennart Koskinen * 2011–2018: Sven-Bernhard Fast * 2018–2022: Thomas Petersson * 2023- : Erik Eckerdad ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut *
Strängnäsin hiippakunta

Strängnäsin hiippakunta () on yksi Ruotsin kirkon 13 hiippakunnasta. Hiippakunta on Ruotsin vanhimpia, se on perustettu 1100-luvulla, samoihin aikoihin kuin Linköpingin, Västeråsin ja Sigtunan ( myöhemmin Uppsalan) hiippakunta. Vuoden 1050 tienoilla hiippakunnan keskus oli Eskilstunassa, Strängnäsin hiippakunta mainitaan noin vuonna 1120. Hiippakunnan ensimmäinen piispa oli Gerdar (vuodesta 1129) ja Södermanlandin apostoleja olivat englantilainen Eskil, joka kuoli marttyyrinä noin 1080 ja ruotsalainen Botvid, joka kuoli marttyyrinä 1120. Nykyisin hiippakunta käsittää maantieteellisesti suuren osan Södermanlandin ja Närken maakunnat (lukuun ottamatta Nysundin seurakuntaa) sekä osittain Västmanlandin maakunnan. Keskuspaikka on Strängnäs tuomiokirkkoineen. Tuomiokirkko on vihitty 1291 ja se on pyhitetty apostoleille Pietari ja Paavali, mutta se on valmistunut lopullisesti 1330. Hiippakunta jakaantuu kahdeksaan rovastikuntaan, joissa on 11 pastoraattia ja joissa on vuorostaan 34 seurakuntaa. Seurakuntia on yhteensä 39 ja niissä noin 373 000 kirkon jäsentä. Strängnäsin piispana on Johan Dalman vuodesta 2015. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Tampereen hiippakunta on Strängnäsin hiippakunnan ystävyyshiippakunta. == Rovastikunnat == Strängnäsin hiippakunnan rovastikunnat ovat: * Tuomiorovastikunta * Oppundan ja Villåttingen rovastikunta * Nyköpingin rovastikunta * Södertäljen rovastikunta * Nynäsin rovastikunta * Rekarnen rovastikunta * Pohjois-Närken rovastikunta * Etelä- Närken rovastikunta ==Katso myös== * Luettelo Strängnäsin hiippakunnan piispoista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Svenska kyrkan - Strängnäs stift *
Immenkorento

Immenkorento (Calopteryx splendens) on hentosudenkorentoihin kuuluva sudenkorentolaji. == Tuntomerkit == Immenkorennon kokonaispituus on 45–49 mm, josta takaruumin osuus on 33–40 mm. Koiraan vartalo on valosta riippuen säkenöivän sininen tai smaragdinvihreä. Takaruumiin kärjen alapinta on vaaleankeltainen. Naaraan vartalo on vihreä tai kuparinvärinen. Takaruumiin kärki on kuparinvärinen eikä sen päällä ole keltaista raitaa neidonkorentonaaraan tapaan. Takasiivet ovat immenkorennolla 28–35 mm pitkiä, ja ne ovat hyvin leveät. Koiraan sinisissä siivissä on keskellä vaihtelevan levyinen tummansininen poikkivyö, muut siivenosat ovat läpikuultavia. Naaraalla siivet ovat vihertävän ruskeat, joissa on pieni valkea valesiipitäplä. Useimmista muista sudenkorentolajeista poiketen immenkorennot lentävät päiväperhosmaisesti hitaasti lepattaen.Karjalainen 2010, s. 60, 63.Korentowiki: Immenkorento Viitattu 22.8.2011. Suomessa tavattavista sudenkorentolajeista immenkorento muistuttaa ainoastaan neidonkorentoa. Varsinkin lajien naaraat ovat samannäköisiä.Karjalainen 2010, s. 63. Lajien tiedetään luonnossa myös risteytyneen keskenään. == Elinympäristö == Immenkorennot suosivat vuolaita ja kirkasvetisiä keskikokoisia jokia, mutta niitä saattaa tavata myös muunlaisilla virtaavilla vesillä. Suomessa immenkorentojen on havaittu esiintyvän aina samoilla paikoilla kuin neidonkorentojen. == Levinneisyys == Immenkorento on levinnyt koko Eurooppaan lukuun ottamatta mantereen lounaisimpia ja pohjoisimpia osia. Idässä lajin levinneisyysalue jatkuu Aasiassa Pohjois-Kiinaan saakka. Suomessa laji on jokseenkin yleinen ja sitä tavataan Etelä- ja Keski-Suomessa Raahen korkeudelle asti. == Elintavat == pienoiskuva|left|Immenkorennon toukka. Suomessa immenkorentojen lentoaika ajoittuu kesäkuun alusta syyskuun alkuun. Koiraat pitävät reviiriä ja voivat käydä siitä pitkiäkin kamppailuja.Karjalainen 2010, s. 60. Immenkorentokoiraiden kosiokäyttäytyminen tunnetaan hyvin. Koiraat heittäytyvät munintareviirillään veden pintakalvolle esitelläkseen veden virtaamisnopeutta. Toisin kuin sudenkorennoilla yleensä, immenkorentojen parittelu edeltää koiraan kosiolento, ”häätanssi”. Siinä koiras lentää naaraan takana räpytellen voimakkaasti siipiään. Jos naaras on suostuvainen paritteluun, se jää koiraan reviirille. Naaraiden on havaittu suosivan niitä koiraita, joiden siipivyö on leveä. Paritellessaan koiraat yrittävät ensin poistaa edellisen koiraan sperman naaraan sukuelimistä. Parittelun jälkeen koiras osoittaa naaraalle reviiriltä munintapaikan ja vartioi munintaa lähistöltä. Naaras laskeutuu usein munimaan kokonaan veden alle.Karjalainen 2010, s. 31, 33, 37, 63. == Lähteet == * Karjalainen, Sami, Suomen sudenkorennot. Uudistettu painos. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2010 (2002). === Viitteet === Luokka:Sudenkorennot
Keihästytönkorento

Keihästytönkorento (Coenagrion hastulatum) on hentosudenkorentoihin kuuluva pienikokoinen ja hento sudenkorento. Lajin arvellaan olevan Suomen yleisin sudenkorentolaji.Korentowiki: Keihästytönkorento Viitattu 27.8.2011. == Tuntomerkit == Keihästytönkorennon kokonaispituus on 31–31 mm, josta takaruumin osuus on 22–29 mm. Koiraan vartalon pohjaväri on tasaisen taivaanvärinen, tummaa on melko vähän. Keskiruumiin sivujen sininen on vaaleampaa ja alapinta hieman vihertävä. Keskiruumiin olkajuovat ovat suhteellisen leveät. Takaruumiin toisessa jaokkeessa on lajille tyypillinen keihäänkärjen (tai sienen) muotoinen kuvio, joka on kannastaan kiinni jaokkeen alareunan mustassa reunuksessa. Kuvion edessä kärjen molemmin puolin on kaksi lyhyttä poikkijuovaa. Kolmannessa jaokkeessa kuvio muistuttaa terävää nuolenkärkeä, joka kattaa jaokkeesta kolmanneksen. Kolmannesta kuudenteen jaokkeet ovat ainakin puoliksi sinisiä, kahdeksas ja yhdeksäs jaoke ovat kokonaan vaaleat. Koiraan kaulus on tylppäkärkinen. Naaras on väriltään useimmiten vihreän- tai mustankirjava. Koko takaruumis on selkäpuolelta tumma. Naaraan kauluksen kärki muodostaa kolmiomaisen kärjen. Keihästytönkorentojen siivet ovat läpinäkyviä ja kapeita. Useimmat siipisolut ovat nelikulmaisia. Takasiivet ovat 16–23 mm pitkät. Levätessään siivet ovat muiden tytönkorentojen tapaan useimmiten yhdessä.Karjalainen 2010, s. 74, 79. Keihästytönkorento muistuttaa useimpia muita Suomessa tavattavia tytönkorentolajeja. Koiras muistuttaa erityisesti okatytönkorentoa ja kuutytönkorentoa. Naaras puolestaan muistuttaa eniten sirotytönkorentoa ja eteläntytönkorentoa. == Elinympäristö == Keihästytönkorento viihtyy lähes kaikenlaisten seisovien vesien äärellä. Erityisesti laji suosii suolampia, mutta on yleinen myös järvien lahdilla, jokisuvanteissa ja ojissa. Lajia tavataan myös merenlahdilla.Karjalainen 2010, s. 79. == Levinneisyys == Keihästytönkorentoa tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopassa sekä Pohjois- Aasiassa. Suomessa lajia tavataan erittäin yleisenä koko maassa. == Elintavat == Suomessa keihästytönkorentojen lentoaika on toukokuun lopusta elokuun loppupuolelle. == Lähteet == * Karjalainen, Sami, Suomen sudenkorennot. Uudistettu painos. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2010 (2002). === Viitteet === Luokka:Tytönkorennot
Okatytönkorento

Okatytönkorento (Enallagma cyathigerum) on hentosudenkorentoihin kuuluva pienikokoinen sudenkorentolaji. == Tuntomerkit == Okatytönkorennon kokonaispituus on 29–36 mm, josta jykevän takaruumin osuus on 24–29 mm. Koiraan vartalo on korostuneen sinimusta, sinisen sävyn ollessa syvän taivaansininen. Keskiruumiin sivulla on vain yksi musta juova. Takaruumiin toisessa jaokkeessa on yleensä musta nuijamainen kuvio, mutta ei pitkittäisiä viivoja. Kolmas, neljäs ja viides jaoke ovat etuosastaan laajalti siniset, kahdeksas ja yhdeksäs jaoke lähes kokonaan siniset. Nuoret koiraat ovat pohjaväriltään violetinharmaita. Naaraan pohjaväri vaihtelee kermanvalkeasta vihreään ja joskus siniseen tai ruskeaan. Takaruumiin selkäpuolella on lajille tyypillinen torpedomainen kuvio. Myös naaraalla keskiruumiin sivulla on vain yksi musta juova. Takaruumiin kahdeksannen jaokkeen vatsapuolella on taaksepäin suuntautunut terävä oka, josta laji on saanut suomenkielisen nimensä. Okatytönkorentojen kaikki siivet ovat läpinäkyviä ja kapeita. Useimmat siipisolut ovat nelikulmaisia. Takasiivet ovat 18–23 mm pitkät. Levätessään siivet ovat muiden tytönkorentojen tapaan useimmiten yhdessä.Korentowiki: Okatytönkorento Viitattu 27.8.2011.Karjalainen 2010, s. 74, 95. Okatytönkorento muistuttaa useimpia muita Suomessa tavattavia tytönkorentolajeja. Erityisesti koiras muistuttaa keihästytönkorentoa.Karjalainen 2010, s. 95. Joidenkin muiden sudenkorentojen tapaan okatytönkorennon väritys voi vaihdella lämpötilan mukaan.Karjalainen 2010, s. 55. == Elinympäristö == Okatytönkorento viihtyy erilaisten vesien äärellä, mutta puuttuu vuolaasti virtaavista vesistä. Erityisesti laji suosii meren- ja järvien lahtia ja suuria suolampia. Toisin kuin suurin osa muista tytönkorentolajeista, okatytönkorento lentää usein avoveden yllä. == Levinneisyys == Okatytönkorentoa tavataan lähes koko Euroopassa. Levinneisyysalue jatkuu Pohjois-Aasiassa Tyynelle valtamerelle saakka. Suomessa lajia tavataan hyvin yleisenä koko maassa Käsivarren Lappia lukuun ottamatta. == Elintavat == Suomessa okatytönkorentojen lentoaika on toukokuun lopusta syyskuun puoleenväliin. Lajin kuoriutuvia yksilöitä voi tavata läpi kesän syyskuulle saakka. Joidenkin muiden sudenkorentolajien tapaan okatytönkorentokoiraat yrittävät paritellessaan ensin poistaa edellisen koiraan sperman naaraan sukuelimistä. Naaras laskeutuu usein munimaan kokonaan veden alle.Karjalainen 2010, s. 33, 37. == Lähteet == * Karjalainen, Sami, Suomen sudenkorennot. Uudistettu painos. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2010 (2002). === Viitteet === Luokka:Tytönkorennot
Ranskan vanhat vaakunat

Ranskan kuningaskunnassa ja keisarikunnassa on käytetty yleisesti valtion ja hallitsijan yhteisiä symboleja, vaakunoita. Myös joissain eri tasavaltojen vaiheissa on ollut käytössä vaakunatunnuksia tai niihin verrattavissa olevia muita tunnuskuvioita, mutta yleensä Ranskan tasavalta kokee vaakunat aristokratiaan viittaavaksi taiteeksi, eikä se ole panostanut vaakunataiteeseen. Ranskalla vanhana valtiona on ollut monia eri symboleja: mehiläinen, Pyhä Ampulli, Or-y-flamme-lippu, Jeanne d'Arc, Marianne, Gallian kukko, trikolori-lippu ja yleensä kuninkuuteen liittyvät regaalit. Kirjoitettuna tunnuksena on usein toiminut motto Liberté, Égalité, Fraternité; Vapaus, Tasa-arvo, Veljeys. ==Ranskassa käytettyjä vaakunoita== Ranskan vaakunat Käyttö käyttöaika Ranskan vanhempi kuninkaallinen vaakuna. ennen vuotta 1376 Ranskan kuningaskunnan uudempi kuninkaallinen vaakuna. 1376-1589 Ranskan kuningaskunnan vaakuna ennen vallankumousta. Liljavaakunaan on liitetty myös Navarran kuningaskunnan vaakuna, sillä Ranskan kuninkaat hallitsivat kuningas Henrik IV:stä lähtien molempia valtioita. 1589-1789 Ranskan keisarikunnan vaakuna Napoleonin hallinnon aikana. Vaakuna esittää kotkaa. 1804-1814 Ranskan restauraation jälkeen Bourbon-kuningashuone sai takaisin valtansa ja palautti liljavaakunan Ranskan tunnukseksi. 1814-1830 Heinäkuun monarkian aikana kuningas Ludvig-Filip käytti perustuslakia kuvaavaa vaakunaa. 1830-1848 Toisen keisarikunnan, Napoleon III:n, aikana kotka palasi jälleen vaakunaan. 1852-1870 Epävirallinen Ranskan kolmannen tasavallan vaakuna, jossa taustalla vitsakimppu ja trikolorit sekä edessä Kunnialegioonan suurristi ja kirjaimet RF ja alapuolella tammenoksat. 1898-1953 Keskellä nykyistä vaakunaa muistuttava kuvio, ympärillä Kunnialegioonan suurristi ja päälle laskostetussa nauhassa tunnuslause Liberté, égalité, fraternité (Vapaus, tasa-arvo, veljeys) 1905-1953 Keskellä nykyistä vaakunaa muistuttava kuvio, ympärillä Kunnialegioonan suurristi ja päälle laskostetussa nauhassa tunnuslause Liberté, égalité, fraternité (Vapaus, tasa-arvo, veljeys) 1953- ==Katso myös== *Ranskan vaakuna Vaakunat Luokka:Valtioiden tunnukset
Mario Andreacchio

Mario Andreacchio (s. 1. tammikuuta 1955 Leigh Creek) on australialainen elokuvaohjaaja. Hän on valmistunut Flindersin yliopistosta. Andreacchion ohjaama Captain Johnno voitti vuonna 1988 kansainvälisen Emmy-palkinnon. Muihin ohjauksiin kuuluvat Paratiisin värit (2003) ja Napoleon (1995). Andreacchiolla on vuonna 1985 syntynyt poika Marco.http://www.imdb.com/name/nm0028196/bio == Lähteet == Luokka:Australialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sandra Edwards

pienoiskuva|Sandra Edwards vuonna 1958. Sandra Edwards (s. 12. maaliskuuta 1938, Los Angeles) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Edwards oli Playboyn Playmate of the Month maaliskuussa 1957. Hän on osittain cherokeetaustainen ja toimi myös showgirlinä Las Vegasissa. Hän esiintyi näyttelijänurallaan muutamissa elokuvissa ja useammissa televisiosarjoissa (mm. Hawaiian Eye, Maverick). Edwards meni vuonna 1961 naimisiin Tom Gilsonin kanssa, mutta pari otti avioeron elokuussa 1962. Uhkaavaksi ja äärimmäisen väkivaltaiseksi käynyt mies murtautui 6. lokakuuta 1962 juopuneena Edwardsin asuntoon ja alkoi uhkailla entistä vaimoaan ja lapsia. Edwards surmasi Gilsonin luodilla sydämeen, ja tuomari katsoi myöhemmin tämän toimineen itsepuolustukseksi.http://www.glamourgirlsofthesilverscreen.com/show/80/Saundra+Edwards/index.html == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset mallit Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Volha Krautsova

Volha Krautsova (, , s. 25. kesäkuuta 1981) on valkovenäläinen kestävyysjuoksija. Krautsova osallistui Ateenan olympialaisiin 2004 5 000 metrin juoksussa, mutta karsiutui. Seuraavana vuonna hän voitti lajissa Euroopan cupin ykkösliigan ja sijoittui Helsingin MM-kisoissa hän juoksi kymmenenneksi ajalla 14.47,75. Krautsova voitti 2006 maansa mestaruuden sisäradoilla 3 000 metrin juoksussa ja ulkoradoilla 10 000 metrin juoksussa. Samana vuonna hän voitti Euroopan cupin ykkösliigan ja sijoittui Göteborgin EM-kisoissa 5 000 metrillä viidenneksi. 2007 hän voitti maansa sisäratojen mestaruuden sekä 3 000 että 1 500 metrin juoksussa. Saman vuoden Osakan MM- kisoissa hän oli 5 000 metrin 13:s ajalla 15.11,82. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui alkuerissä ja Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän keskeytti. ==Ennätykset== * 1 500 metrin juoksu: 4.05,76 (2005) * 3 000 metrin juoksu: 9.02,9 (2007) * 5 000 metrin juoksu: 14.47,75 (2005) * 10 000 metrin juoksu: 31.58,52 (2007) * 20 kilometrin maantiejuoksu: 1.09.07 (2007) * Puolimaraton: 1.11.33 (2007) * Maraton: 2.34.52 (2010) ==Lähteet== * Luokka:Valkovenäläiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Allen West (muusikko)

Allen West (s. 17. lokakuuta 1967 brainyhistory.com Brandon, Florida) on yhdysvaltalainen death metal -kitaristi, joka on soittanut muun muassa yhtyeissä Obituary, Six Feet Under ja Lowbrow. Nykyään West asuu Floridassa ja hänellä on yksi poika. ==Diskografia== Obituary * * * * * * Six Feet Under * * * Lowbrow * * == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset metallimusiikin kitaristit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ennustus (elokuva)

Ennustus (The Omen) on Richard Donnerin ohjaama vuonna 1976 valmistunut kauhuelokuva. Elokuva on edeltäjä elokuville Kirous (Damien: Omen II, 1978) ja 7 tikaria (Omen III: The Final Conflict, 1981). Elokuvan esiosa The First Omen julkaistiin vuonna 2024. John Mooren ohjaama uudelleenfilmatisointi The Omen julkaistiin puolestaan vuonna 2006. == Juoni == Diplomaatti Robert Thorn on hyvin järkyttynyt kuullessaan että hänen esikoisensa syntyi kuolleena. Niinpä hän päättää adoptoida vastasyntyneen orpopojan. Robert ei tiedä että poika on syntynyt klo 6 aamulla 6. kuukauden 6. päivänä. Lapsen kasvaessa Robert alkaa epäillä Damienin viattomuutta outojen kuolemantapausten ja onnettomuuksien seuratessa poikaa. Pian Robert alkaa tajuta numeroiden 666 ennustuksen ja hänen on hyväksyttävä tosiasiat... == Näyttelijät == ==Arvioita== Video- oppaassa vuodelta 1994 Ennustus saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Elokuvat uskonnoista Luokka:Richard Donnerin ohjaamat elokuvat Luokka:Parhaan musiikin Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Vuoden 1976 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset kauhuelokuvat Luokka:Vuoden 1976 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Elokuvat satanismista Luokka:Saatana fiktiossa
Kronobageriet

Kronobageriet on historiallinen rakennus Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa, Östermalmin kaupunginosassa. Se on entinen Ruotsin armeijan kruununleipomo, jossa nykyisin toimii Tukholman musiikki- ja teatterimuseo. Kronobageriet on Tukholman vanhin säilynyt teollisuusrakennus. Rakennuksen pohjoisosa on todennäköisesti peräisin jo 1500-luvun lopulta. Pihan puoleisen porraskäytävän seinässä on kuningas Juhana III:n vaakunakartussi ja vuosiluku 1580. Makasiinin eteläpää rakennettiin alkujaan 1630-luvulla. Koko rakennus muutettiin vuonna 1645 leipomoksi, missä käytössä se oli vuoteen 1958 saakka. Työntekijöitä oli noin sata.Fredric Bedoire: Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild, s. 172. Norstedts, Tukholma 2012. Rakennuksessa on sen historian aikana ehtinyt sijaita myös ase- ja viinavarastoja. Vuonna 1945 rakennusta vaurioitti tuhoisa tulipalo. Kronobageriet muutettiin vuosina 1975–1978 arkkitehti Kjell Abramsonin suunnitelmien mukaan Musiikkimuseon käyttöön. Museo avasi ovensa vuonna 1979. ==Lähteet== Luokka:Tukholman rakennukset ja rakennelmat Luokka:Östermalm
Äideistä parhain (kappale)

Äideistä parhain on Tuula Valkaman sanoittama englantilainen käännösiskelmä, jonka alkuperäisen version Mother of Mine (1971) on säveltänyt ja sanoittanut Bill Parkinson. Se sai Suomessa heti ilmestyessään 1972 suuren suosion ja nousi vuoden levymyyntitilaston kärkeen. Laulun sai ensimmäiseksi laulettavakseen ikaalislainen poikasopraano Jari Huhtasalo, joka oli löydetty MTV:n lasten laulukilpailu Hämä-Hämä-Häkin kautta. Laulu sai ikivihreän aseman ja se on soinut radiossa aina näihin päiviin saakka, etenkin äitienpäivisin. Äideistä parhain -laulu on vuosien saatossa ilmestynyt useilla eri levyillä, myös monien muiden laulajien ja kokoonpanojen esittämänä. ==Lähteet== *Teosto, suomalaisen musiikin tietokanta, Jari Huhtasalo. ===Viitteet=== Luokka:Brittiläiset musiikkikappaleet Luokka:Vuoden 1972 kappaleet
Intiön vesitorni

Intiön vesitorni on Oulun Intiön kaupunginosaan Intiönmäelle vuonna 1927 valmistunut vesitorni, jonka suunnitteli arkkitehti J. S. Sirén vuonna 1925. Torni oli Oulun kaupungin vesijohtolaitoksen ensimmäinen varsinainen vesitorni. Vuonna 1921 Veljekset Åström Osakeyhtiö oli rakennuttanut Birger Federleyn suunnitteleman Myllytullin vesitornin nahkatehtaalleen. Tehtaan johto esitti tornin yhdistämistä kaupungin vesijohtoverkostoon, mutta kaupunginvaltuusto hylkäsi tarjouksen. Se rakennettiin täydentämään kaupungin vesijohtoverkostoa ja helpottamaan vesijohtoveden toimituksia rakennuksiin. Tornin korkeus on 39 metriä ja vesitilavuus 600 kuutiometriä. Intiön vesitorni poistui vesihuoltokäytöstä vuonna 1969 Puolivälinkankaan vesitornin valmistuttua. Arkkitehtuuriltaan klassismia edustava rakennus on yksi Oulun kaupungin kulttuurihistoriallisesti merkittävistä rakennuksista. Torni toimi aiemmin myös näköalatornina. Vesitorni myytiin vuonna 2015 yksityishenkilölle. Intiön vesitorni oli ensimmäinen Oulun vesijohtoverkoston vesitorni. Sitä ennen oli jo vuonna 1920 valmistunut arkkitehti Birger Federleyn ja insinööri Jalmar Castrénin suunnittelema Åströmin nahkatehtaan vesitorni. Tornin vesitilavuus oli 600 kuutiometriä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Intiön vesitornin nykyisen omistajan www-sivut Vesitorni Luokka:Suomen näkötornit Luokka:J. S. Sirénin suunnittelemat rakennukset Luokka:Oulun vesitornit
AlbaNova

thumb|300px|AlbaNovan päärakennus. AlbaNova on yliopistokeskittymä ja rakennuskompleksi Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa, Norra Djurgårdenin kaupunginosassa. Tanskalaisen arkkitehdin Henning Larsenin suunnittelema kompleksin päärakennus rakennettiin 1999–2001.Fredric Bedoire: Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild, s. 204. Norstedts, Tukholma 2012. Muut AlbaNovan osat on sijoitettu rakennuksiin, jotka aiemmin kuuluivat Roslagstullin epidemiasairaalalle. AlbaNovassa sijaitsee muun muassa Nordita. Nimi Albanova on väännös läheisen Albanon teollisuusalueen nimestä. ==Lähteet== Luokka:Tukholman rakennukset ja rakennelmat
Belgian Grand Prix 1991

Belgian Grand Prix 1991 oli 511. Formula 1 -osakilpailu. Se ajettiin 25. elokuuta 1991 Circuit de Spa-Francorchamps -radalla Belgiassa. Kilpailun voitti McLaren-tallissa ajanut Ayrton Senna, ja toiseksi kaasutteli hänen tallikaverinsa Gerhard Berger. F1-debyyttinsä teki Michael Schumacher. == Kilpailun tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierroksia Aika/keskeytyssyy Lähtöruutu Pisteet 1 1 Ayrton Senna McLaren-Honda 44 1:27.17,669 1 10 2 2 Gerhard Berger McLaren-Honda 44 1,901 4 6 3 20 Nelson Piquet Benetton-Ford 44 32,176 6 4 4 19 Roberto Moreno Benetton-Ford 44 37,310 8 3 5 6 Riccardo Patrese Williams-Renault 44 57,187 17 2 6 8 Mark Blundell Brabham-Yamaha 44 01.40,035 13 1 7 12 Johnny Herbert Lotus-Judd 44 +1.44,599 21 8 21 Emanuele Pirro Dallara-Judd 43 + 1 krs. 25 9 7 Martin Brundle Brabham-Yamaha 43 + 1 krs. 16 10 14 Olivier Grouillard Fondmetal-Ford 43 + 1 krs. 23 11 25 Thierry Boutsen Ligier-Lamborghini 43 + 1 krs. 18 12 23 Pierluigi Martini Minardi-Ferrari 42 Vaihdelaatikko 9 13 33 Andrea de Cesaris Jordan-Ford 41 Moottori 11 Kesk. 4 Stefano Modena Tyrrell-Honda 33 Öljyvuoto 10 Kesk. 22 Jyrki Järvilehto Dallara-Judd 33 Öljynpaine 14 Kesk. 28 Jean Alesi Ferrari 30 Moottori 5 Kesk. 24 Gianni Morbidelli Minardi-Ferrari 29 Vaihdelaatikko 19 Kesk. 11 Mika Häkkinen Lotus-Judd 25 Moottori 24 Kesk. 26 Érik Comas Ligier-Lamborghini 25 Moottori 26 Kesk. 5 Nigel Mansell Williams-Renault 22 Sähköt 3 Kesk. 29 Éric Bernard Lola-Ford 21 Vaihdelaatikko 20 Kesk. 16 Ivan Capelli Leyton House-Ilmor 13 Moottori 12 Kesk. 3 Satoru Nakajima Tyrrell-Honda 7 Ulosajo 22 Kesk. 27 Alain Prost Ferrari 2 Polttoainevuoto 2 Kesk. 15 Mauricio Gugelmin Leyton House-Ilmor 1 Moottori 15 Kesk. 32 Michael Schumacher Jordan-Ford 0 Kytkin 7 DNQ 30 Aguri Suzuki Lola-Ford DNQ 34 Nicola Larini Lambo-Lamborghini DNQ 10 Alex Caffi Footwork-Ford DNQ 35 Eric van de Poele Lambo-Lamborghini DNPQ 9 Michele Alboreto Footwork-Ford DNPQ 17 Gabriele Tarquini AGS-Ford DNPQ 13 Pedro Chaves Coloni-Ford DNPQ 18 Fabrizio Barbazza AGS-Ford == Muuta == ===Merkkipaalut=== *Gerhard Berger: 200 MM-pistettä *Mark Blundell: 1. MM-piste *Roberto Moreno: 1. nopein kierros *Nelson Piquetin viimeinen palkintosija * Kilpailu esitettiin MTV3 MAXin klassikkokilpailuiden yhteydessä, mutta ei alkuperäisellä selostuksella. ===Kuljettajien MM-tilanne=== Sija Kuljettaja Talli Pisteet 1 Ayrton Senna McLaren-Honda 71 2 Nigel Mansell Williams-Renault 49 3 Riccardo Patrese Williams-Renault 34 4 Gerhard Berger McLaren-Honda 29 5 Nelson Piquet Benetton-Ford 22 6 Alain Prost Ferrari 21 7 Jean Alesi Ferrari 14 8 Stefano Modena Tyrrell-Honda 9 9 Andrea de Cesaris Jordan-Ford 9 10 Roberto Moreno Benetton-Ford 8 ===Valmistajien MM-tilanne=== Sija Talli Pisteet 1 McLaren-Honda 99 2 Williams-Renault 83 3 Ferrari 35 4 Benetton-Ford 30 5 Jordan-Ford 13 == Lähteet == Luokka:Belgian Grand Prix Luokka:Formula 1 -kausi 1991
Perttijärvi

Perttijärvi on: *Perttijärvi, kylä Suman kylähallintoalueella Sorokan piirissä Karjalan tasavallassa *Perttijärvi, kylä Mustakosken asutushallintoalueella Segežan piirissä Karjalan tasavallassa *Perttijärvi, autioitunut kylä entisen Suikujärven kunnan alueella Vienan Karjalassa Karjalan tasavallassa *Perttijärvi, järvi Kentjärven kunnassa Karjalan tasavallassa. Luokka:Järvien täsmennyssivut
Autoclave

Autoclave oli yhdysvaltalainen indie rock -yhtye, joka perustettiin Washingtonissa kesällä 1990. Yhtye jäi varsin lyhytikäiseksi projektiksi, sillä se hajosi jo vuonna 1991 ehdittyään julkaista vain yhden albumin, Dischord Records -indielevymerkin kustantaman Autoclaven. == Jäsenet == * Christina Billotte * Mary Timony * Nikki Chapman * Melissa Berkoff Luokka:Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet Luokka:1990-luvun yhtyeet ja sooloartistit
One Canada Square

One Canada Square on pilvenpiirtäjä Canary Wharfissa, Ison-Britannian pääkaupungissa Lontoossa. Sen on suunnitellut argentiinalainen arkkitehti César Pelli. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1987 ja ne saatettiin päätökseen vuonna 1991. Rakennus yltää 235 metrin korkeuteen, ja siinä on 50 kerrosta (alkuperäisessä suunnitelmassa 60). Pilvenpiirtäjä on liikekäytössä. Se ehti olla hetken aikaa Euroopan korkein pilvenpiirtäjä, kunnes Frankfurt am Mainin Messeturm ohitti sen korkeudessa. Se oli Ison-Britannian korkein pilvenpiirtäjä 21 vuoden ajan vuosina 1991–2012, kunnes The Shard vihittiin käyttöön Thamesin vastakkaisella rannalla. Tämä obeliskin muotoinen pilvenpiirtäjä sijaitsee Canary Wharfissa Isle of Dogs -alueella. Rakennus nimettiin Kanadan mukaan, koska sen rakensi kanadalainen yritys Olympia ja York. Pian rakennuksen valmistumisen jälkeen yritys meni konkurssiin. Rakennuksen on suunnitellut argentiinalainen arkkitehti César Pelli yhdessä Adamson Associatesin ja Frederick Gibberd Coombesin kanssa. One Canada Square esiintyi monissa tv-mainoksissa sekä tv-ohjelmassa The Apprentice (Diili), mutta se oli myös itsenäinen lähetyskeskus. 1990-luvulla tornissa toimi televisioasema L!VE TV. Rakennuksessa ei ole näköalapaikkaa eikä sen ylempiin kerroksiin yleensä pääse turisteja, mutta kellarissa on ostoskeskus. Rakennusta reunustavat kaksi muuta pilvenpiirtäjää, jotka on rakennettu kymmenen vuotta myöhemmin ja jotka ovat molemmat 200 metriä korkeita: HSBC Tower (8 Canada Square) ja Citigroup Center (25 Canada Square). == Muutamia rakennuksessa sijaitsevia yrityksiä == * Accenture * A.P. Moller-Maersk * Bank of New York Mellon * BBVA (Banco Bilbao Vizcaya Argentaria) * Bear Stearns * Burlington Northern Railroad * Career Academies * Citibank * Coutts * Daihatsu * Doctors of the world * eToro * Euler Hermes UK * European Banking Authority * High Speed ​​2 * Faithful + Gould * FIA * General American Transportation Corporation * HSBC UK * International Sugar Organization * KPMG * Metlife * Moody's * Novartis * PricewaterhouseCoopers * Primus Telecom * Quadrant Capital * Regus * Revolut * Rittal * Skadden, Arps, Slate, Meagher & Flom * State Street * SWX Swiss Exchange * Teach First * Trinity Mirror * Torchwood (fiktiossa) * UBS ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Emporis.com - One Canada Square Luokka:Canary Wharf Luokka:Lontoon pilvenpiirtäjät
Deaf School

Deaf School oli 1970-luvulla Liverpoolissa toiminut brittiläinen yhtye, jonka tyylissä oli piirteitä pub rockista, punkista ja taiderockista. Deaf School julkaisi viimeisen studioalbuminsa vuonna 1978. Se on sen jälkeen palaillut satunnaisesti yhteen esiintymään. Vuonna 1988 ilmestyi livelevy 2nd Coming: Liverpool '88 ja vuonna 2003 kokoelma What a Way to End It All: The Anthology. Deaf Schoolin laulajana toimi Bette Bright (oikealta nimeltään Anne Martin), joka lähti yhtyeen hajoamisen jälkeen soolouralle. == Studioalbumit == * 2nd Honeymoon (1976) * Don't Stop the World (1977) * English Boys/Working Girls (1978) * Enrico & Bette xx (2011) * Launderette (2015) * Let's Do This Again Next Week (2017) == Aiheesta muualla == * Viralliset nettisivut Luokka:Brittiläiset punkyhtyeet
Perttijärvi (Mustakoski)

Perttijärvi () on Mustakosken maalaiskuntaan kuuluva kylä Segežan piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Kylässä oli 312 asukasta vuonna 1996. Tärkeä elinkeino on metsäteollisuus. Perttijärvi kuului 1920-luvulle asti Rukajärven kuntaan. Sittemmin siitä tuli osa Rukajärven piiriin kuulunutta Rukajärven kylähallintoaluetta. Vuonna 1926 Perttijärven kylässä oli 49 asukasta, jotka kaikki olivat karjalaisia. Sittemmin Rukajärven piiri on lakkautettu ja Perttijärvestä on tullut osa Segežan piiriin kuuluvaa Mustakoskea. ==Lähteet== Luokka:Segežan piirin asutut paikat
Tornimäen kaksoistorni

Tornimäen kaksoistorni () on kahdesta tornitalosta ja 5-kerroksisesta rakennuksesta koostuva rakennuskokonaisuus Viron pääkaupungissa Tallinnassa. Tornitaloista matalampi kohoaa 113 metrin korkeuteen, ja siinä on 31 kerrosta. Se valmistui vuonna 2006, ja se on asuinkäytössä. Tornitaloista korkeampi puolestaan on 117 metrin korkuinen ja 28-kerroksinen, ja se valmistui vuonna 2007. Se on hotellikäytössä ja siinä toimii Swissôtel Tallinn. Se on myös Viron korkein tornitalo. Rakennuskokonaisuuden suunnittelusta on vastannut arkkitehtitoimisto Nord Projekt AS. == Kuvia == File:Old New Tallinn.jpg|Tornimäen kaksoistorni kohoaa takana kuvan keskiosassa. File:Tlncity.png| == Aiheesta muualla == * Emporis.com - Kaksiktorn Luokka:Tallinnan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tornit
MIKES-Aalto Mittaustekniikka

MIKES-Aalto Mittaustekniikka on Mittatekniikan keskuksen (MIKES) ja Aalto- yliopiston yhteislaboratorio, jonka toimipaikka sijaitsee Espoon Otaniemessä. MIKES-Aalto Mittaustekniikka toimii MIKESin nimeämänä optisten suureiden kansallisena mittanormaalilaboratoriona. Se tarjoaa opetusta Aalto-yliopiston Sähkötekniikan korkeakoulussa elektronisten mittausten ja optiikan aloilla. MIKES-Aalto Mittaustekniikan johtajana toimii tutkimusprofessori Erkki Ikonen. Luokka:Mittaustekniikka Luokka:Aalto-yliopisto Luokka:Otaniemi
Jutajaiset

Jutajaiset on kansainvälinen kansanmusiikin ja -tanssin festivaali Rovaniemellä. Järjestäjinä ovat Lapin Nuorison Liitto, Kalevan Nuoret ja Rovaniemen kaupunki. Festivaalialueen lisäksi esiintymispaikkoja ovat muun muassa Valdemar-klubi, Lordin aukio ja Rovaniemen kirkko. Jutajaiset kuuluu Finland Festivals -tapahtumiin ja kansainväliseen CIOFF-festivaalien ketjuun. Vuonna 2012 festivaalit viettivät juhlavuotta 40. Jutajaisten merkeissä. Ohjelmaa oli järjestetty Rovaniemen lisäksi Sodankylässä ja Tervolassa. Kävijöitä vuonna 2012 oli noin 12 000, aikaisempina vuosina kävijöitä on ollut 15 000–20 000.Jutajaiset odottaa 18 000 kävijää, Lapin Kansa, 25.6.2012Jutajaiset jutaa ensi kesänä koko Lappiin, Lapin Kansa, 1.7.2012 Keväällä 2016 Lapin nuorison liitto ry hakeutui konkurssiin, ja samalla kesän 2016 Jutajaiset peruuntuivat. Vuonna 2018 Jutajaiset järjestettiin 23.–25. syyskuuta. Jutajaisten ajankohta siirtyi kesästä syksyyn ensimmäistä kertaa yleisön ja esiintyjien pyynnöistä. Pääesityspaikkoina toimivat Korundi ja Monde. Vuonna 2020 Jutajaiset järjestettiin 45. kerran. Tapahtumapaikkoina toimivat Rovaniemen alueen kylät, Kulttuuritalo Wiljami ja Koskipuisto. ==Jutajaisten juuret== 1970-luvulle asti vietettiin eri puolilla Lappia maakunnallisia suvipäiviä. Valtakunnallisten Kalevan Nuorten kesälystitapahtuma Joikajaisten yhteydessä huomattiin, että pohjoisen nuorisoseuraväellä on kyky ja halu järjestää näyttäviäkin tapahtumia. Vuonna 1973 Suvijuhlien pitopaikaksi tuli Sodankylä. Juhlat ristittiin Kesäjutajaisiksi ja myöhemmin nimi lyheni Jutajaisiksi. Vuonna 1995 Jutajaisten pitopaikka vaihtui Rovaniemelle. ==Koulutusta== Jutajaisten koulutukseen kuuluu muun muassa Valtakunnallinen harmonikkaleiri ja harmonikansoiton, lavatanssikoulu ja Juppa jaa eli kokeileva lasten ja nuorten taideleiri. ==Kirjallisuutta== * Jutajaiset 1973–2012, tapahtuman juhlajulkaisu, ISBN 978-952-93-0815-6 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Jutajaisten kotisivu Luokka:Rovaniemen tapahtumat Luokka:Kansanmusiikkitapahtumat Suomessa Luokka:Kansantanssi Luokka:Tanssitapahtumat
Oritkarin yhdistettyjen kuljetusten terminaali

Oritkarin yhdistettyjen kuljetusten terminaali on Oulun Nuottasaaren ja Äimäraution kaupunginosien rajalla Oritkarissa lähellä Oulun Oritkarin satamaa sijaitseva logistiikkakeskus. Terminaalin käyttöönottotilaisuus pidettiin 16. elokuuta 2004. Terminaalialue käsittää 20 hehtaarin alueen, jolla sijaitsevat muun muassa rekkajunien kuormausalueet raiteineen ja varusteineen sekä kuormaus- ja varastointikenttineen. Terminaalialueen rahoittivat Pohjois- Pohjanmaan TE-keskus, Oulun kaupunki, VR Osakeyhtiö ja Ratahallintokeskus. Alueen suunnittelusta ja urakoinnista vastasi CM-Urakointi Oy. Uusi terminaali rakennettiin korvaamaan aiempaa Oulun tavararatapihalla ollutta rekkajunien kuormauspaikkaa ja täten vähentämään rekkaliikennettä keskustan eteläosassa. Terminaalissa kuormataan vuosittain noin 30 000 ajoneuvoa. Terminaalialueelle johtavat raiteet on osittain sähköistetty siten, että Oulusta etelän suuntaan lähtevät rekkajunat voidaan ajaa sähköveturilla pysähtymättä ja veturia vaihtamatta suoraan Oulun tavararatapihan läpi ja edelleen määränpäähänsä. ==Lähteet== Luokka:Oulun liikenne Luokka:Äimärautio
Laitaatsillan Pallo

Laitaatsillan Pallo (LaiPa) on savonlinnalainen jääkiekkoseura, joka oli parhaimmillaan 1990-luvun alkupuolella 2. divisioonassa. Laitaatsillan Pallossa pelasi lähinnä entisiä SaPKon pelaajia, mutta SaPKossa pelasi myös moni LaiPan entinen pelaaja. Paikalliset hegemoniaottelut saivat savonlinnalaiset liikkeelle, ja paikallisottelussa oli jopa 3 000 katsojaa. == Lähteet == *http://www.mtv3.fi/urheilu/arkisto.shtml/arkistot/hockeynight/2004/12/338601 Luokka:Suomalaiset jääkiekkoseurat Luokka:Savonlinnalaiset urheiluseurat
Cephalotus follicularis

Cephalotus follicularis on Lounais-Australiassa kasvava kasvilaji. Se on ainoa laji heimossa Cephalotaceae ja suvussa Cephalotus. Cephalotus follicularis elää happamassa ja suhteellisen ravinteettomassa maastossa. Kasvi on lihansyöjäkasvi, ja se on kehittänyt keinon pyydystää pieniä hyönteisiä pysyäkseen hengissä. Cephalotus-suvun kasvit ovat eräitä suosituimpia kasvatettavia lihansyöjäkasveja, mutta Suomessa niitä ei juurikaan ole saatavissa. == Ulkonäkö ja kasvatus == Cephalotus follicularis kasvattaa maan tasoon pienen lehtiruusukkeen, jonka lehtien päissä on pienet kannut. Ne ovat yleensä varsin pieniä, mutta auringossa kauniin värisiä. Varjossa kannut kasvavat isoiksi. Kannut ovat muutaman sentin korkuisia. Cephalotus follicularis on hidaskasvuinen laji. Se kasvaa vuodessa vajaat pari senttiä eli kasvin kasvaminen siemenestä täysikasvuiseksi kestää noin kolmisen vuotta. Kuten muutkin lihansyöjäkasvit, myös Cephalotus follicularis tarvitsee ehdottoman puhdasta ja luonnollista vettä eli käytännössä sadevesi on sille sopivinta. == Levinneisyys ja uhanalaisuus == Lajia tavataan Lounais- Australian rannikolla, ja siitä tunnetaan muutamia kymmeniä esiintymiä. Cephalotus follicularis kasvaa soilla ja yksilömääräksi arvioidaan noin 4 000\. Lajia uhkaavat muutokset vedenkulussa ja maankäytössä, laiton keräily ja elinympäristöjen tuhoutuminen. Cephalotus follicularis on luokiteltu vaarantuneeksi lajiksi. == Lähteet == Luokka:Oxalidales Luokka:Lihansyöjäkasvit Luokka:Uhanalaiset kasvit
Tallinnan tuomiokirkko

pienoiskuva|Sisäkuva keskilaivasta Tallinnan tuomiokirkko () on Viron evankelis-luterilaisen kirkon tuomiokirkko Tallinnassa. Se on Tallinnan kirkoista vanhin, ja pyhitetty Neitsyt Marialle. Sen vanhimmat osat ovat 1200-luvulta. Kirkon ulkonäössä on havaittavissa historian kerrostumia. Kirkko edustaa ulkoapäin lähinnä gotiikkaa, 1700-luvulta peräisin olevan kirkontornin edustaessa kuitenkin barokin tyylisuuntaa. Kirkon sisällä on arvokas kokoelma baltiansaksalaisten aatelismiesten epitafeja. Kirkkoon on haudattu muun muassa ruotsalaisen sotapäällikkö Pontus De la Gardie, tutkimusmatkailija ja amiraali Adam Johann von Krusenstern sekä skotlantilaissyntyinen Venäjän laivaston amiraali Samuel Greig.Tuomiokirkko Visit Tallinn. Viitattu 2.10.2019. ==Historia== Tallinnan Toompealle alettiin rakentaa puista kirkkoa vuoden 1219 jälkeen. Kivikirkon rakentamisen aloittivat dominikaanit näiden tultua Toompealle vuonna 1229 ja kirkko valmistui vuonna 1240. Tanskan kuningas Valdemar II Sejr julisti kirkon omistetuksi Neitsyt Marialle. Kirkkoa laajennettiin 1300-luvulla ja edelleen 1400-luvulla. Kirkolle rakennettiin kellotorni jo keskiajalla, mutta sen nykyinen barokkityylinen kellotorni on rakennettu 1700-luvulla. Kirkko kärsi suuria vahinkoja vuonna 1684 sattuneessa Toompean tulipalossa ja kirkkoa jouduttiin korjaamaan vuosisadan loppuun saakka. Kirkko säilyi pitkään leimallisesti saksalaisena kirkkona ja ensimmäinen virolainen saarna pidettiin kirkossa vasta vuonna 1927. Kirkon seurakuntatoiminta pysähtyi neuvostomiehitykseen ja se saattoi jatkua vasta vuonna 1949. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tallinna Piiskoplik Toomkirik Luokka:Tallinnan kirkot Luokka:Katedraalit Luokka:Viron kivikirkot