EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Wilhelm Stolze

Heinrich August Wilhelm Stolze (20. toukokuuta 1798 Berliini - 8\. tammikuuta 1867 Berliini)Johnen, s. 101, 103 oli saksalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä. ==Elämä ja ura== Wilhelm Stolze syntyi Berliinissä vuonna 1798. Hänen isänsä kuoli jo vuonna 1812, ja nuori Stolze toimi koulunkäynnin ohella yksityisopettajana auttaakseen äitiään perheen elättämisessä. Vuonna 1817 hän siirtyi töihin palovakuutusyhtiöön, jossa työskenteli vuoteen 1835 asti. Hän toimi jonkin aikaa opettajana ja vuosina 1836–38 kauppiaana, mutta siirtyi sitten kokonaan pikakirjoituksen pariin.Melin 1929, s. 106 Stolze julkaisi kehittämänsä pikakirjoitusjärjestelmän vuonna 1841, mutta jo tätä ennen hän oli toiminut pikakirjoituksen opettajana. Taloudellisesti opettaminen ei ollut kovin menestyksellistä, kunnes vuonna 1844 Stolze sai apua aikaisemmilta oppilailtaan Karl Kressleriltä ja Agathon Jaquet'lta, jotka auttoivat järjestelmän levittämisessä. Kressler ja Jaquet muun muassa perustivat Saksan ensimmäinen pikakirjoitusyhdistyksen, jossa Stolzekin toimi puheenjohtajana 1853–1864.Melin 1929, s. 116. Johnen, s. 102 Vuodesta 1848 lähtien Stolze toimi Preussin maapäivillä pikakirjoittajana.Johnen, s. 103 Stolze kuoli Berliinissä vuonna 1867. Hänen poikansa Franz Stolze jatkoi isänsä järjestelmän kehittämistä ja oppikirjojen uusien painosten toimittamista.Melin 1929, s. 121–122 ==Pikakirjoitusjärjestelmä== Stolze opetteli vuonna 1820 Friedrich Mosengeilin pikakirjoitusjärjestelmän, jonka tämä oli julkaissut edellisenä vuonna. Stolze ei ollut tyytyväinen Mosengeilin järjestelmään, vaan alkoi perehtymään muihinkin järjestelmiin, muttei ollut mihinkään oikein tyytyväinen.Melin 1929, s. 107 Stolze pyrki luomaan järjestelmän, joka ei olisi ensisijaisesti ammattipikakirjoittajia varten, vaan sopisi yleisempäänkin käyttöön.Melin 1929, s. 116 Vuonna 1841 Stolze julkaisi järjestelmänsä oppikirjassa Theoretisch-praktisches Lehrbuch der deutschen Stenographie ja vuonna 1845 yksinkertaisemman oppikirjan Anleitung zur Deutschen Stenografie oder Kurzschrift.Johnen, s. 102 Stolzen järjestelmä kilpaili suosiosta erityisesti Franz Xaver Gabelsbergerin järjestelmän kanssa; Stolze oli suositumpi Pohjois-Saksassa ja Sveitsissä, Gabelsberger Etelä- Saksassa.Johnen, s. 77 ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Pikakirjoittajat Luokka:Saksalaiset keksijät Luokka:Vuonna 1798 syntyneet Luokka:Vuonna 1867 kuolleet
Liiviläisten kulttuurikeskus

Liiviläisten kulttuurikeskus (liiviksi Līvõ kultūr sidām) on järjestö, joka perustettiin Riiassa 1994. Se on toiseksi suurin liiviläisiä edustava järjestö, joka ei kuulu Latvian hallituksen piiriin. Järjestön perustussopimuksen allekirjoitti 11 henkilöä, ja vuonna 2004 järjestöön kuului 20 henkilöä. Järjestö perustettiin edistämään liiviläistä kulttuuria ja kieltä, se toimii myös tietokeskuksena. Järjestöä johtaa Dienas gramata -lehden toimittaja Gundega BlumbergaBaltasam.org (1997–), ja järjestöllä on neljä työntekijää. Järjestö järjestää liiviläisiä kulttuuritapahtumia ja julkaisee aiheeseen liittyviä kirjoja. == Julkaisutoiminta == Järjestön julkaisutoimintaan kuuluu Soros Foundationin tuella julkaistu liiviläistä runoutta sisältävä teos Ma akūb sīnda vizzõ, tūrska (1998). Liivi–latvia–liivi-sanakirja julkaistiin vuonna 1999. Järjestö on perustanut liivin kielen ja kulttuurin portaalin livones.lv ja ylläpitää sitä. Sivuston tarkoituksena on tarjota tieteellisesti tarkkaa tietoa liiviläisistä ja liivin kielestä. Lisäksi sivu sisältää aiheeseen liittyviä uutisia. Sivusto on pääosin latviankielinen, mutta monet artikkelit ovat tarjolla myös englanniksi ja liiviksi. Sivu sijaitsee Latviassa ja sen maatunnus on lv. ==Lähteet== Luokka:Liiviläiset Luokka:Kulttuurijärjestöt
Michelle Tumes

Michelle Tumes (s. 1971) on australialainen gospellaulaja, -lauluntekijä ja -pianisti. Tumes syntyi Adelaidessa uskonnolliseen perheeseen ja aloitti musisoinnin lapsena. Hän asui jonkin aikaa perheen lähetystyön takia Malesiassa. High schoolista valmistuttuaan hän aloitti hammaslääketieteen opinnot. Sitten hän päätti kuitenkin omistautua musiikille ja lähti Tennesseehen, Yhdysvaltoihin. Tumes julkaisi ensimmäisen albuminsa (Listen) vuonna 1998 Sparrow Records -levymerkillä. Hän on paitsi julkaissut omia levytyksiään, myös tehnyt lauluja muille artisteille. Hän oli vuonna 2001 ASCAP:n vuoden lauluntekijä. == Albumit == * Listen (1998) * Center of My Universe (2000) * Dream (2001) * Michelle Tumes (2006) * Christmas Is Here (2007) == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut * Musician Guide: Michelle Tumes Biography Tumes, Michelle Tumes, Michelle Tumes, Michelle Tumes, Michelle Luokka:Elävät henkilöt
Miķeļtornis

200px|thumb|Miķeļbākan majakka Miķeļtornis (liiviksi Pizā) on kylä Kuurinmaalla Ventspilsin kunnassa Latviassa. Kylästä käytetään myös nimityksiä Miķeļbāka ja Mikelbaka. Se on yksi Liivinrannan kahdestatoista perinteisestä liiviläiskylästä. Kylän suurin rakennus on sen lähistöllä oleva Miķeļbākan majakka, joka on rakennettu vuonna 1884. Se on 62 metriä korkea ja korkein majakka Baltian maissa. Kylässä on myös liiviläisten Jānis Princiksen ja Uldriķis Kāpbergsin haudat ja muistomerkit. Kylässä on enää vain kahdeksan pysyvästi asutettua taloa. Kylästä on noin 35 kilometriä Ventspilsiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Ziemelkurzeme - Miķeļtornis Luokka:Latvian kylät Luokka:Liivinranta
New Rock Subdivision

New Rock Subdivision on Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa sijaitseva CSX Transportation -yhtiön omistama ja hallinnoima 51,1 mailin pituinen rataosa, joka johtaa North Uticasta Jolietiin. Rataosaan kuuluu myös 24,5 mailin pituinen osuus Jolietista Chicagoon, joka kuuluu lähiliikenneyhtiö Metralle, mutta CSX:llä on siihen radankäyttöoikeudet. New Rock Subdivision kuului Chicago, Rock Island and Pacific -yhtiölle vuoteen 1984 asti. Iowa Interstate -yhtiöllä on radankäyttöoikeudet koko matkalla Uticasta Chicagoon. Osuus Uticasta Henryyn, noin 31 mailia, on ollut vuodesta 2006 vuokrattuna Iowa Interstate -yhtiölle eikä siis kuulu enää New Rock- rataosaan. ==Liikennöinti== Rataosalla liikennöivät CSX Transportationin jakelu- ja keräilyjunat, sekä Iowa Interstate -yhtiön tavarajunat. Radalla oli säännöllistä henkilöliikennettä vuoteen 1980 asti. Rataosan suurin sallittu nopeus on 64 km/h, ja liikenteenohjaus hoidetaan radioitse Track Warrant Control -järjestelmällä. ==Aiheesta muualla== * IAIS Subdivision 1 / CSX New Rock Sub Luokka:CSX Transportation Luokka:Yhdysvaltain rataverkko
Kuningaskaijat

Kuningaskaijat (Alisterus) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. == Kuningaskaijoihin (Alisterus) kuuluvia lajeja == * Australiankuningaskaija (Alisterus scapularis) * Molukkienkuningaskaija (Alisterus amboinensis) * Papuankuningaskaija (Alisterus chloropterus) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018) Luokka:Kuningaskaijat
Košrags

Košrags () on Latvian Dundagan kuntaan kuuluva kylä (Dundagas novads, 2009 kuntajako). Se sijaitsee Riianlahden suulla Liivinrannalla ja on yksi kahdestatoista liiviläiskylästä. Kylästä käytetään myös nimityksiä Kosraga, Koshragutsiems, Košraga, Košraguciems, Kosraga Ciems, Kosraguciems ja Košraga Ciems. Ensimmäiset maininnat asutuksesta paikalta ovat 1680-luvulta, joten se on yksi uusimmista Liivinrannan kylistä. Vuonna 1826 kylässä asui 78 asukasta. Kylän asukkaat olivat aina toiseen maailmansotaan saakka tiiviissä yhteyksissä Saarenmaan asukkaisiin. Kylä on rakennettu vanhojen liiviläiskyliä yhdistäneiden teiden varteen, tiet kulkevat yhä historiallisilla urillaan. Kylästä oli lähtöisin Edgar Vaalgamaa, joka toimi pappina Pertunmaalla ja Iitissä, käänsi Lutherin Vähän katekismuksen liiviksi ja kirjoitti liiviläisten historian Valkoisen hiekan kansa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Ziemelkurzeme: Košrags Luokka:Latvian kylät Luokka:Liivinranta
Loistokaijat

Loistokaijat (Polytelis) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. == Loistokaijoihin (Polytelis) kuuluvia lajeja == * Aavikkoloistokaija (Polytelis alexandrae) * Kultaloistokaija (Polytelis anthopeplus) * Loistokaija (Polytelis swainsonii) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018) *
Āzārbāyjān-e Sharqī

Āzārbāyjān-e Sharqī eli Itä-Azerbaidžan (, ) on Iranin provinssi maan pohjoisosassa. Sen rajanaapureita ovat Armenia ja Azerbaidžan sekä Ardabīlin, Āzārbāyjān-e Gharbīn ja Zanjānin provinssit. Provinssin pinta-ala on 45 650 ja siellä on 3 603 456 asukasta (2006). Provinssin pääkaupunki on Tabriz ja se on jaettu edelleen 19 piirikuntaan. Āzārbāyjān-e Sharqī on melko vuoristosta seutua ja sen korkein huippu on 3 717 metriin kohoava Sahand. Provinssin ilmasto on melko kuiva ja kylmä. Leudot Kaspianmeren tuulet vaikuttavat etenkin alavilla alueilla. Talvisin lämpötila laskee noin kymmeneen pakkasasteeseen ja kesäisin lämpöä on korkeimmillaan kolmekymmentä astetta. Provinssista on lähtöisin monia kuuluisia henkilöitä, kuten profeetta Zarathustra ja kansallissankari Babak Khorramdin, joka johti kapinaa arabivalloittajia vastaan 800-luvulla. Lisäksi monet kansallisesti merkittävät tieteilijät ja runoilijat ovat kotoisin Āzārbāyjān-e Sharqista. Qarajadagissa (Arasbaran), eli Aras-joen ja Sabalan-vuoriston välisellä alueella, on kuusi kurdialkuperää olevaa shiiamuslimiturkinkielistä heimoa: Chalabianlu, Muhammadkhanlu, Hajialilu, Hassenbeiglu, Husseinkhanlu ja Qarachorlu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Provinssin kotisivut *Āzārbāyjān-e Sharqīn kulttuuriperinnön organisaatio
Matti Breschel

Matti Breschel (s. 31. elokuuta 1984 Ballerup) on tanskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa 2005 ja edusti kauteen 2010 saakka CSC/Saxo Bank -tallia. Vuosina 2011–2012 hän ajoi Rabobank-joukkueessa ja palasi 2013–2015 ensimmäiseen talliinsa, tuolloiselta nimeltään Team Saxo- Tinkoff / Team Tinkoff-Saxo. Vuonna 2016 hän edusti yhdysvaltalaista Cannondale Pro Teamia, 2017 Astana Teamia ja viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2018–2019 EF Education Firstiä. Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut EF Education-Easy Post -tallissa apulaisjoukkueenjohtajana. Breschel voitti Espanjan ympäriajon 2008 päätösetapin massakirin jälkeen. Saman vuoden MM- kilpailuissa Varesessa hän saavutti pronssia Alessandro Ballanin ja Damiano Cunegon jälkeen. Lisäksi hän voitti 1. HC-luokkaan arvostetun yhden päivän kilpailun, Philadelphia International Championshipin. Melbournen MM- kilpailuissa 2010 hän sai Thor Hushovdin jälkeen hopeaa. == Saavutuksia == ;2005 :Qatarin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto ;2006 :Qatarin ympäriajo, nuorten kilpailun voitto :Driedaagse Van West- Vlaanderen, nuorten kilpailun voitto ;2007 :Irlannin ympäriajo, sprinttikilpailun ja 2. etapin voitto :Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 2. etapin voitto :Italian ympäriajo, 18. etapilla kolmas ;2008 :Philadelphia International Championship, voitto :Ster Elektrotoer, 1. etapin voitto :Tanskan ympäriajo, 2. ja 3. etapin voitto :Espanjan ympäriajo, 21. etapin voitto, 17. etapilla toinen :Maantieajon MM-kilpailu, pronssia ;2009 :Flanderin ympäriajo, kuudes :Katalonian ympäriajo, 2. etapin voitto :Luxemburgin ympäriajo, 4. etapin voitto :Sveitsin ympäriajo, 4. etapin voitto :Maantieajon Tanskan mestari :Tanskan ympäriajo, pistekilpailun ja 1. etapin voitto :Vattenfall Cyclassics, toinen :Maantieajon MM-kilpailu, seitsemäs ;2010 :Dwars door Vlaanderen, voitto :Tanskan ympäriajo, sprinttikilpailun ja 3. etapin voitto :Maantieajon MM-kilpailu, hopeaa :Giro del Piemonte, kolmas ;2012 :Gent–Wevelgem, kolmas :Vuelta a Burgos, 3. etapin voitto ;2013 :Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 2. ja 3. etapin voitto ;2014 :Luxemburgin ympäriajo, kokonais- ja pistekilpailun sekä 2. ja 3. etapin voitto :MM-kilpailut, maantieajossa neljäs ;2015 :Tanskan ympäriajo, pistekilpailun sekä 3. ja 4. etapin voitto ;2018 :Japan Cup, kolmas == Lähteet == *Profiili Cycling Archives -tietokannassa *Saavutukset trap-friis- tietokannassa *Saavutukset Pro Cycling Stats -sivustolla === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto Luokka:Tanskalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lucien Laurent

Lucien Laurent (10. joulukuuta 1907 Saint-Maur-des-Fossés – 11. huhtikuuta 2005 Besançon) oli ranskalainen jalkapalloilija. Hänet muistetaan parhaiten MM-kilpailujen historian ensimmäisen maalin tekijänä. 1930 MM-kilpailujen avausottelu pelattiin 13. heinäkuuta 1930 Estadio Pocitosilla Montevideossa. Ottelussa kohtasivat Ranska ja Meksiko. Laurent avasi ottelussa maalinteon 19. minuutilla. Ranska voitti ottelun lopulta 4–1. Laurent pelasi Ranskan maajoukkueessa vuosina 1930–1935 kymmenen ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän edusti Ranskaa myös 1934 MM-kilpailuissa. Seuratasolla Laurent pelasi vuosina 1921–1946 kotimaassaan lukuisissa joukkueissa. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja. ==Aiheesta muualla== *Ranskan jalkapalloliiton sivustolla Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Mike Riley

Mike Riley (s. 17. joulukuuta 1964) on englantilainen jalkapalloerotuomari. Hän tuomaroi Englannin valioliigan sekä alempien sarjatasojen otteluita. Esittely Englannin liigan sivuilla Riley aloitti jalkapallotuomaroinnin vuonna 1980 Rotherhamissa. Hän toimi aluksi avustavana tuomarina vuodesta 1989 lähtien ja vuodesta 1994 lähtien päätuomarina Englannin liigatasolla. Valioliigan tuomarina hän on ollut vuodesta 1996 lähtien. Vuodesta 1999 lähtien hän on toiminut tuomarina myös kansainvälisissä otteluissa saatuaan FIFA-statuksen. Riley on ollut tuomarina muun muassa EM-lopputurnauksessa ja EM- sekä MM-karsinnoissa kuten myös Mestarien liigassa. Vuonna 2002 hän tuomitsi FA Cupin loppuottelun, mikä on yhdelle tuomarille mahdollista vain kerran urallaRileyn haastattelu Englannin jalkapalloliiton sivuilla, ja vuonna 2004 liigacupin loppuottelun. ==Tilastoja== :Lähde: Soccerbasehttp://www.soccerbase.com/refs2.sd?refid=173 Kausi Ottelut Keltaiset kortit Keltaiset kortit /ottelu Punaiset kortit Punaiset kortit /ottelu 1997/1998 28 87 3,11 3 0,11 1998/1999 23 81 3,52 7 0,30 1999/2000 28 93 3,32 9 0,32 2000/2001 36 141 3,92 9 0,25 2001/2002 31 117 3,77 19 0,61 2002/2003 33 105 3,18 7 0,21 2003/2004 38 130 3,42 6 0,16 2004/2005 39 117 3,00 11 0,28 2005/2006 42 147 3,50 13 0,31 2006/2007 43 145 3,37 13 0,30 2007/2008 37 124 3,35 6 0,16 ==Lähteet== Luokka:Englantilaiset jalkapallotuomarit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Robbie Gould

Robert Paul "Robbie" Gould III (s. 6. joulukuuta 1982) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan potkaisija. Hän edustaa NFL-liigassa pelaavaa San Francisco 49ersia. Gould on valittu NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin kerran. ==Pelaajaura== Ennen ammattilaisuraansa Gould pelasi Pennsylvanian osavaltionyliopiston joukkueessa. Lokakuussa 2005 hän teki varaamattomana pelaajana ammattilaissopimuksen Chicago Bearsin kanssa ja korvasi joukkueen potkaisijana Doug Brienin. Aiemmin vuonna 2005 Gouldilla oli ollut sopimukset New England Patriotsin ja Baltimore Ravensin kanssa, mutta hän ei saanut pelipaikkaa kummastakaan joukkueesta. Gould on ollut Chicago Bearsin paras pisteidentekijä jokaisella kaudella tulokaskaudestaan 2005 alkaen. Kaudella 2005 hän teki pisteitä 82, 2006 kaudella 143,2007 kaudella 126 ja 2008 kaudella 119. Kaudella 2006 hän teki toiseksi eniten pisteitä kaikista NFL-pelaajista San Diego Chargersin keskushyökkääjän LaDainian Tomlinsonin (186 pistettä) jälkeen. Gould teki runkosarjakaudella 2006 32 kolmen pisteen potkumaalia (jakoi NFL-tilaston kärkisijan St. Louis Ramsin Jeff Wilkinsin kanssa) ja 47 touchdownin jälkeistä lisäpistettä. Kaudella 2007 hän teki 31 kolmen pisteen potkumaalia (jakoi NFL-tilaston toisen sijan kahden muun pelaajan kanssa) ja 33 lisäpistettä. Helmikuussa 2007 Gould pelasi Super Bowlissa, jossa Chicago Bears kohtasi Indianapolis Coltsin. Bears hävisi ottelun 17–29. Gould teki Bearsin pisteistä viisi, kun hän teki yhden kolmen pisteen potkumaalin ja kaksi touchdownin jälkeistä lisäpistettä. Vuonna 2008 Gould teki Bearsin kanssa jatkosopimuksen, joka on voimassa kauteen 2013. Jatkosopimuksen teon jälkeen hänestä tuli NFL:n parhaiten palkattu potkaisija. Kauden 2015 jälkeen Connor Barth syrjäytti Gouldin potkaisijan paikalta. Gould siirtyi vuoden sopimuksella New York Giantsiin. Maaliskuussa 2017 Gould teki kaksivuotisen sopimuksen San Francisco 49ersin kanssa. == Lähteet == * Robbie Gould Chicago Bearsin verkkosivuilla * Gould sivustolla NFL.com ===Viitteet=== Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pikkuaavikkokiuru

Pikkuaavikkokiuru (Ammomanes cinctura) on aukeiden tasamaiden eteläinen kiurulaji. Lajinimenä esiintyy myös cincturus. == Koko ja ulkonäkö == Pikkuaavikkokiurun pituus on noin 15 cm, siipien kärkiväli 25–29 cm ja paino 14–23g. Lintu on varpusen kokoinen hiekanruskea pikkulintu, joka on vatsapuolelta valkoinen. Lennossa erottuu musta pyrstönkärki ja tummat käsisulkien kärjet. Nokka on pienehkö ja väriltään punertava, ja koivet ovat pitkähköt. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Linnun olemus on pikemmin sirkkumainen kuin kiurumainen. Käytökseltään se on arka.Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. – Oxford University Press. Hongkong." == Esiintyminen == Pikkuaavikkokiurun nimialalaji cinctura elää Kap Verden saarilla, alalaji arenicolor yleisenä Luoteis-Afrikassa ja paikoitellen muuallakin Pohjois- Afrikassa sekä Arabian niemimaalla ja Lähi-idässä, ja alalaji zarudnyi Iranissa ja Pakistanissa. Lajin esiintymisalueen laajuus on noin 10 miljoonaa neliökilometriä, ja sen kanta on elinvoimainen. Laji on paikkalintu, joka voi vaellella siemenravinnon perässä. Sitä ei ole tavattu Suomessa. == Elinympäristö == Pikkuaavikkokiuru elää tasaisilla tai lievästi kumpuilevilla avomailla, joilla kasvaa korkeintaan vähäistä kasvillisuutta. Se on palearktisen alueen kiuruista karaistunein ja elää hyvin kuivissa hiekkaerämaissa, kuten Saharassa ja Arabian aavikoilla. Pakistanissa ja Kap Verdellä laji elää myös vuorenrinteillä. Harva lintulaji elää niin ihmiselle vieraassa ympäristössä kuin pikkuaavikkokiuru. Paikoin se kuitenkin on yleinen tienvarsilintu. Pesimäajan ulkopuolella se liikkuu pienissä, tavallisesti alle 50 yksilön parvissa, usein muiden kiurulajien seurassa. == Lisääntyminen == thumb|Ammomanes cincturus arenicolor Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa mättään, ruohotupsun tai kiven suojassa. Munamäärä on 2–5, tavallisesti 3. Se pesii usein aavikkokiurun tuntumassa. == Ravinto == Pikkuaavikkokiuru syö etupäässä siemeniä, joita se voi kaivella maastakin. Syö myös hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia. ==Lähteet== Luokka:Kiurut
Jaci Velásquez

thumb|Jaci Velasquez Jacquelyn Davette "Jaci" Velasquez (s. 15. lokakuuta 1979) on yhdysvaltalainen gospelmuusikko ja näyttelijä. Hän on levyttänyt laulujaan niin englanniksi kuin espanjaksikin. Velasquez syntyi Houstonissa, Teksasissa. Myös hänen vanhempansa lauloivat gospelia. Perheen tytär julkaisikin ensimmäisen lukuisista albumeistaan jo vuonna 1992. Tulevista hiteistä useat ovat nousseet listaykkösiksi. Velasquez on voittanut useita palkintoja, muun muassa kristillisen musiikin arvostettuja GMA Dove Awardeja. Hän on myös ollut Grammy- ja Latin Grammy -ehdokkaana. Elokuvanäyttelijänä hän tuli tunnetuksi roolillaan Linda Mendozan ohjaamassa Chasing Papissa (2003). == Studioalbumit == * Heavenly Place (1996) * Jaci Velasquez (1998) * Llegar A Ti (1999) * Crystal Clear (2000) * Mi Corazón (2001) * Christmas (2001) * Navidad (2001) * Unspoken (2003) * Milagro (2003) * Mi Historia Musical (2004) * Beauty Has Grace (2005) * Love Out Loud (2008) * Diamond (2012) * Buenas Noches mi Sol / Canciones De Cuna (2012) * Trust/Confío (2017) == Palkinnot == === Dove-palkinto === Vuosi Palkinto Tulos 1999 Vuoden naislaulaja align="center" Palkittu == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut * Luokka:Hengellisen musiikin esittäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aavikkokiuru

Aavikkokiuru (Ammomanes deserti) on eteläinen kallioisten avomaiden kiurulaji. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on 16–17 cm, siipien kärkiväli 27–30 cm ja paino 20–30 g. Se on hieman kiurua pienempi, päältä hiekanruskea ja alta valkoinen lintu, jonka ruskeassa pyrstössä on epäselvärajainen musta kärki. Hyvin laajan maantieteellisen muuntelun vuoksi sen höyhenpuvun väritys vaihtelee. Nokka on tukevahko ja sen kärki ja yläharja ovat tummat, erotuksena samannäköiseen pikkuaavikkokiuruun. Usein hyvin kesy. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Koiras esittää lyhyen laululennon.Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. – Oxford University Press. Hongkong. == Esiintyminen == Aavikkokiuru esiintyy hyvin laajalla alueella Pohjois-Afrikan länsireunasta Himalajan rinteille saakka. Paikoin se on hyvin yleinen. Muuntelu on hyvin laajaa ja lajista tunnetaan ainakin 9 alalajia. Turkissa elää pieni populaatio, 60–600 yksilöä. Lajin esiintymisalueen laajuus on yli 10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen. Laji on paikkalintu eikä sitä ole tavattu Suomessa. == Elinympäristö == Aavikkokiuru elää, nimestään huolimatta, pääasiassa kuivilla kallioisilla ja kivikkoisilla rinteillä ja louhikoissa. Paikoin se elää 2 tai 3 kilometrin korkeudella vuorilla. Pesimäajan ulkopuolella laji voi muodostaa pieniä, alle 10 yksilön parvia, mutta pääasiassa se elää yksin, pareittain tai perhekunnittain. == Lisääntyminen == Aavikkokiurun pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa mättään tai kiven suojassa. Pesyeitä on joskus 2. Munamäärä on 1–5, tavallisesti 3 tai 4, autiomaassa munaluku on pienempi kuin ravinteikkaammilla paikoilla. Ilmeisesti vain naaras hautoo. == Ravinto == Aavikkokiuru syö sekä siemeniä että hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia. Usein se etsii siemeniä vuohien ja muun karjan lantakasoista. ==Lähteet== Luokka:Kiurut
René Louiche Desfontaines

René Louiche Desfontaines (14. helmikuuta 1750 Tremblay (Ille-et-Vilaine) – 16. marraskuuta 1833 Pariisi) oli ranskalainen kasvi- ja lintutieteilijä. Desfontaines syntyi Tremblayn lähellä Bretagnessa. Hän opiskeli Collège de Rennesissä ja lähti Pariisiin vuonna 1773 opiskelemaan lääketiedettä. Jardin des Plantesissa luennoinut Louis Guillaume Lemonnier herätti hänen intohimonsa kasvitieteeseen. Hänet äänestettiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1783. Desfontaines vietti kaksi vuotta Tunisiassa ja Algeriassa. Palatessaan Ranskaan hänellä oli laaja kasvikokoelma. Hän kirjoitti Flora Atlantican (1798–1799, 2 osaa), missä hän esitteli 300 tieteelle uutta kasvilajia. 1786 hän sai Jardin des Plantesin kasvitieteen professorin viran Lemonnierin jälkeen. Myöhemmin hänestä tuli Muséum National d'Histoire Naturellen johtaja. Hän oli yksi Institut de Francen perustajista, tiedeakatemian puheenjohtaja vuosina 1804–1805 ja hänet äänestettiin Kunnialegioonaan. Kasvisuku Desfontainia on nimetty hänen kunniakseen. Linnuista hän nimesi ainakin kirjosiipikiurun ja kyläbulbulin. Hänen nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Desf.. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskalaiset ornitologit Luokka:Ranskalaiset kasvitieteilijät Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1750 syntyneet Luokka:Vuonna 1833 kuolleet
Duane Bobick

Duane Bobick (s. 24. elokuuta 1950 Little Falls, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen raskaansarjan nyrkkeilijä. Hän voitti Yhdysvaltain amatöörimestaruuden vuonna 1971 ja samana vuonna Pan Amerikan raskaansarjan kisoissa kultaa. Vuonna 1972 Bobick voitti Golden Gloves -kilpailun.http://www.boxrec.com/media/index.php?title=Human:15810 Vuoden 1972 olympialaisissa Bobick hävisi puolivälierissä kuubalaiselle Teófilo Stevensonille. Bobick on oikeakätinen. ==Ammattiura== Bobickin managerina toimi Joe Frazier ja valmentajana Eddie Futch. Bobickin ura alkoi vuonna 1973, ja ensimmäisessä ottelussaan hän kukisti tuntemattoman Tommy Burnsin. Bobick kehittyi nyrkkeilijänä nopeasti, ja vuonna 1976 hän oli lähellä päästä maailmanmestaruusotteluun Muhammad Alia vastaan. Hänestä tuli lajin ”valkoinen toivo” Jerry Quarryn tavoin. Vuonna 1977 Bobick pääsi ottelemaan Ken Nortonia vastaan, mutta hävisi kamppailun. Myöhemmin urallaan hän kohtasi vielä Scott LeDoux’n. Bobick otteli urallaan 52 kertaa, joista hän voitti 48. Kaikki neljä tappiota tulivat tyrmäyksellä. ==Muuta== Duanella oli veli Rodney, joka oli myös raskaansarjan nyrkkeilijä. Rodney menehtyi auto-onnettomuudessa vuonna 1977. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Boxrec.com Luokka:Yhdysvaltalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pispalan Pulteri

Pispalan Pulteri on ravintola Pispalan valtatien varrella Tampereella, Ylä- Pispalassa. Se avattiin vuonna 1968 entisen maitokaupan tiloissa, alun perin Alkon kokeiluravintolaksi.https://web.archive.org/web/*/http://www.digipaper.fi/psviikkolehti/18307/index.php?pgnumb=10 Paikkaan on vuosikymmenten aikana syntynyt oma persoonallinen kulttuurinsa ja myös uskollinen kanta- asiakaskunta.http://www.aviisi.fi/artikkeli/?num=04/2007&id;=ea368cc Kuvaan kuuluu lisäksi tietty huumori, mikä näkyy esimerkiksi rakennuksen seinään kiinnitetyistä miehenkorkuisista ritsoista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pulterin sivut Luokka:Ravintolat Tampereella Pulteri
Joakim Jensen

Joakim Jensen (s. 28. maaliskuuta 1974, Vänersborg, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Jensen aloitti uransa IFK Uddevallan riveissä jo juniorina. Hän pelasi joukkueessa aina vuoteen 1995 asti, jonka jälkeen hän siirtyi 1. divisioonassa pelanneeseen Ljungskile SK:hon. Ljungskile nousi Allsvenskaniin kaudeksi 1997 ja Jensen pelasi ensimmäiset ottelunsa pääsarjatasolla. Kauden aikana Jensenille kertyi 20 ottelua ja 3 maalia. Kausi päättyi kuitenkin seuran putoamiseen takaisin 1. divisioonaan. Yhden divarikauden jälkeen Jensen päätyi lähes sattumalta FC Inter Turun koetilaisuuteen, ja sopimus syntyi vaikka Allsvenskanistakin oli Jensenistä kiinnostuneita. Turussa Jensen viihtyi kaksi kautta, josta hän siirtyi HJK:iin vuonna 2001. HJK:ssa hän nousi avaintoppariksi ja pelaamansa vajaan viiden kauden aikana Jensen valittiin muun muassa kahdesti Veikkausliigan tähdistöön. Hän voitti HJK:ssa kaksi Suomen mestaruutta 2002 ja 2003 sekä kaksi SM-hopeaa. Jensen oli myös voittamassa Suomen Cupia HJK:n tuplamestaruuskaudella vuonna 2003. Jensenin viimeinen kausi HJK:ssa jäi kesken hänen siirryttyä elokuussa 2005 Ruotsiin Allsvenskanin Hammarby IF:n riveihin 2,5 vuoden sopimuksella. Hammarbyssä Jensen ei saanut säännöllisesti peliaikaa ja sopimuksensa loputtua hän päätti siirtyä Superettanin Qviding FIF:iin kaudeksi 2008. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Editorial Ivrea

Editorial Ivrea on argentiinalainen manga- ja sarjakuvakustantamo, joka toimii Argentiinassa, Espanjassa ja Suomessa. Se myös julkaisee animeen, sarjakuviin ja mangaan erikoistunutta lehteä, Lazeria. Suomessa Editorial Ivrea on tähän mennessä julkaissut Kekkaishi-, Love Celeb -, Olipa kerran... me -, Vagabond-, Paradise kiss-, Steins;Gate- ja MÄR-sarjoja. ==Aiheesta muualla== * Editorial Ivrean viralliset sivut Luokka:Sarjakuvakustantamot
Paksunokkakiuru

Paksunokkakiuru (Ramphocoris clotbey) on kuivien avomaiden kiurulaji. Se on sukunsa ainoa edustaja. Suvun nimi kirjoitetaan myös muodossa Rhamphocoris. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on noin 17 cm, siipien kärkiväli 36–40 cm ja paino 45–55 g. Hieman kiurua suurempi lintu, jolla on paksu kartiomainen nokka. Koiras on päältä ruskea, alapuolelta voimakkaasti tumman suomukuvioinen ja sen poski on musta. Naaras on hailakamman värinen ja nuori lintu ruskea. Lennossa erottuu valkoinen siiven takareuna. Lajilla on runsaasti erilaisia ääniä mutta pesimäaikana se on melko hiljainen.Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. – Oxford University Press. Hongkong. == Esiintyminen == Paksunokkakiuru elää Luoteis- Afrikassa, erilliskanta on Lähi-idässä, mahdollisesti myös Pohjois-Egyptissä. Laji on paikkalintu, joka pesimäajan jälkeen voi suorittaa vaelluksia rannikolle. Sitä ei ole tavattu Suomessa. Lajin kanta on elinvoimainen. == Elinympäristö == Paksunokkakiurut elävät sekä autiomaassa että hieman ravinteikkaammilla kivisillä avomailla, pääasiassa Saharassa. Talvella ne voivat kerääntyä parviksi, joista suurimmissa on tavattu noin 50 yksilöä. == Lisääntyminen == Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa, yleensä pensaan tai kiven alla. Munamäärä on 3–6, tavallisimmin 3 tai 4. Muna painaa keskimäärin 4,36 g. == Ravinto == Paksunokkakiurut syövät etupäässä siemeniä ja vihreitä kasvinosia sekä myös hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia. Poikasia ruokitaan pääasiassa eläinravinnolla. == Lähteet == * Birdguides (kuvia) *ITIS: Ramphocoris clotbey ===Viitteet=== Luokka:Kiurut
Pikkuviherkaija

Pikkuviherkaija (Cyanoramphus malherbi) on äärimmäisen uhanalainen Uuden- Seelannin eteläisillä saarilla elävä viherkaijoihin kuuluva kaijalaji. Kooltaan pikkuviherkaija on noin 23 cm. Yleisväritykseltään laji on vihreä lukuun ottamatta mustia siivenkärkiä, sinisiä siivenreunuksia ja otsan keltaista ja punaista aluetta. Pikkuviherkaija muistuttaa uudenseelanninviherkaijaa (Cyanoramphus novaezelandiae) ja kruunuviherkaijaa (Cyanoramphus auriceps). Uudenseelanninviherkaijalla on kirkkaamman punainen otsakruunu ja kruunuviherkaijalla kruunu on väriltään keltavihreä. Naaraan nokka on hieman koiraan nokkaa pienempi. Pikkuviherkaijan elinympäristöä ovat etelänpyökkiä (Nothofagus) kasvavat metsät. Puustossa on oltava koloja pesimistä varten. Ravintonaan linnut käyttävät siemeniä, hedelmiä, lehtiä, kukkia, nuppuja sekä selkärangattomia. Pikkuviherkaijakannan kooksi arvioidaan 50-250 yksilöä. Suurimmat uhat lajille ovat elinympäristön tuhoutuminen hakkuiden takia sekä saarelle levinneet, erityisesti poikasia ja munia syövät kärpät ja rotat. == Lähteet == Luokka:Viherkaijat Luokka:Uhanalaiset linnut
Fiber to the home

FTTH (fiber to the home) eli kuitu kotiin -tekniikalla tarkoitetaan verkkoratkaisua, jossa optinen kuitu tuodaan kuluttajalle kotiin asti. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että kuitu tulee kotiin (huoneistoon) huoneistojakamoon, johon myös kuitumuunnin (vrt. ADSL-modeemi) sijoitetaan. Kuitumuuntimesta verkko on jaettavissa esimerkiksi Cat5/6 (Ethernet) -kaapeloinnilla huoneistojakamosta eteenpäin. Omakotialueilla tämä tarkoittaa sitä, että kuitu tuodaan korttelijakamosta jokaiseen alueen omakotitaloon. Jokaisessa talossa on kuitumuunnin, josta verkko jatketaan eteenpäin käyttäen Cat5/6-kaapelointia. Kuitumuuntimeen voi myös liittää vaikkapa langattoman tukiaseman (WLAN). Kerrostaloissa tämä puolestaan edellyttää sen että kerrostalon sisäverkko teletilasta huoneistoon on toteutettu optisella kuidulla. Aivan kuten omakotitaloissakin tarvitaan huoneistoissa kuitumuuntimet, joista verkko voidaan jakaa taas Cat5/6-kaapeloinnilla huoneiston sisällä. ==Lähteet== *https://termipankki.fi/tepa/fi/haku/ftth *https://tieto.traficom.fi/fi/tilastot/valokuituverkon-tilaajayhteydet Luokka:Kuituoptiikka
Boris Segerståhl

Boris Carolus Segerståhl (s. 28. helmikuuta 1940 Helsinki) on Oulun yliopiston emeritusprofessori. ==Opinnot== Segerståhl valmistui ylioppilaaksi Vasa Svenska Lyceumista 1959. Diplomi-insinöörin tutkinnon hän suoritti Teknillisessä korkeakoulussa 1964 ja väitteli tekniikan tohtoriksi Tampereen teknillisessä korkeakoulussa 1969.Kuka kukin on 1978, s. 884. Runeberg.org. == Ura== Segerståhl toimi säätötekniikan assistenttina Teknillisessä korkeakoulussa 1965–1968. Tampereen teknillisessä korkeakoulussa hän hoiti säätötekniikan ja sähkömittaustekniikan professuureja 1968–1970 ja Bioteknillisen tutkimuslaitoksen johtajana vuonna 1971. Sen jälkeen hän oli Oulun yliopiston säätö- ja systeemitekniikan professori vuodesta 1972 vuoden 1974 loppuun asti. Vuosina 1975–1995 hän toimi Oulun yliopiston Pohjois-Suomen tutkimuslaitoksen johtajana.Facta 2001, osa 14, p. 537. WSOY 1985. Virkavapaana Oulun yliopistosta hän toimi 1984–1987 apulaisjohtajana Wienissä sijaitsevassa Sovelletun Systeemianalyysin Kansainvälisessä Instituutissa IIASAssa (International Institute for Applied Systems Analysis) ja tutkimusprofessorina 1993–1995. Palattuaan Suomeen 1995 hän aloitti Oulun yliopistoon perustetun Thule-instituutin ensimmäisenä johtajana, kunnes siirtyi eläkkeelle 2003. Segerståhl on julkaissut noin 150 artikkelia ja kirjaa systeemiteoriasta ja tutkimuksista, joissa on käytetty systeemianalyyttistä lähestymistapaa. == Lähteet == Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lyijyasetaatti

Lyijyasetaatti eli lyijydiasetaatti eli lyijy(II)asetaatti ((CH3COO)2Pb * 3 H2O) on kiteinen yhdiste, jota valmistetaan mm. antamalla lyijyoksidin (PbO) reagoida etikkahapon (CH3COOH) kanssa. Se liukenee veteen ja glyseroliin. Lyijy(IV)asetaatissa lyijy esiintyy hapetusluvulla +IV. Lyijyasetaattia käytetään maaleissa ja tekstiilien värjäyksessä. Lyijyasetaattipaperia käytetään myrkyllisen rikkivedyn havaitsemiseen. Muiden lyijy-yhdisteiden tavoin lyijyasetaatti on myrkyllistä. Se aiheuttaa muiden lyijysuolojen tavoin sikiövaurioita. Lyijyasetaatti on maultaan makeaa. Rooman valtakunnassa lyijyasetaattia tuotettiin viinin valmistusprosessin sivutuotteena lyijyastioita käyttämällä, koska se ei maistu pahalle kuten esimerkiksi kupariastiaa käyttämällä sivutuotteena syntyvä kupariasetaatti. Eräässä lampailla tehdyssä tutkimuksessa lyijyasetaatin annostelu lampaille matalalla annoksella 5 mg/kg/vuorokausi kahdeksan viikon aikana johti kilpirauhasen vajaatoimintaan, huomattavan mataliin tyreotropiinin (TSH) ja mataliin T3- ja T4-pitoisuuksiin. Tyreotropiinin taso putosi noin kuudesosaan ja T3- ja T4-hormonien tasot putosivat noin puoleen.Badiei, K.; Nikghadam, P.; Mostaghni, K. and Zarifi, M. Effect of lead on thyroid function in sheep. Iranian Journal of Veterinary Research, Shiraz University, Vol. 10, No. 3, Ser. No. 28, 2009 http://ijvr.shirazu.ac.ir/article_1696_0d0c3ff42cbc25c34d9b1a61611839f5.pdf Lyijyasetaatille altistuneen kilpirauhasen vajaatoimintaa voidaan auttaa annostelemalla seleeninanopartikkeleita.https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/29665650 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Asetaatit Luokka:Lyijy-yhdisteet
Peredelkino

Peredelkino () on datša-alue Moskovan lounaispuolella Moskovan alueen Leninin piirissä, aivan Moskovan rajalla. Alue oli alkujaan Peredeltsin kartano, jonka omisti Leontjevin suku (äidin puolelta Pietari Suuren sukua), myöhemmin ruhtinas Dolgorukov ja Samarinit. Kun kylän läpi rakennettiin rautatie 1800-luvulla, se sai uuden nimen Peredelkino. Vuonna 1934 Maksim Gorki ehdotti, että alue luovutettaisiin Neuvostoliiton kirjailijaliitolle. Muutamassa vuodessa alueelle nousi neuvostokirjailijoille 50 saksalaisten suunnittelemaa puurakennusta. Peredelkinoon muuttaneita kirjailijoita olivat Boris Pasternak, Kornei Tšukovski, Arseni Tarkovski (jotka on haudattu paikalliselle hautausmaalle), Ilja Ehrenburg, Veniamin Kaverin, Leonid Leonov, Ilja Ilf, Isaak Babel, Vsevolod Ivanov, Nikolai Zabolotski, Boris Pilnjak, Lilja Brik, Konstantin Simonov, Aleksandr Fadejev, ja Mihail Bahtin. Myöhemmin alueelle ovat muuttaneet Jevgeni Jevtusenko, Andrei Voznesenski, Bella Ahmadulina, Robert Roždestvenski ja Zurab Tsereteli. Turkkilainen runoilija Nazim Hikmet asui myös oman maanpakolaisuutensa alkuvuodet Peredelkinossa. On oletettu että Mihail Bulgakov antoi alueelle pilkkanimen Perelygino, joka hänen romaanissaan Saatana saapuu Moskovaan oli kirjailijayhteisö. Kylä esiintyy myös John le Carrén vakoiluromaanissa Sankari vai vakooja. Tšukovskin ja Pasternakin huvilat julistettiin 1988 muistomerkeiksi ja koko Peredelkinon alue "historialliseksi ja kulttuurialueeksi". Bulat Okudžavan huvila avattiin 1998 yleisölle museona. Neuvostoliiton romahdettua Peredelkinon ovat vallanneet Venäjän uusrikkaat, ja lähistölle Novo-Peredelkinoon on rakennettu uusia huviloita. Vuodesta 2005 Peredelkinon huomattavin asuintalo on ollut patriarkka Aleksei II:n virka-asunto, Lukino-huvila, jonka alkujaan rakennutti paroni de Bodé, lähellä 1600-luvulta olevaa Kristuksen kirkastuksen kirkkoa. ==Aiheesta muualla== *Peredelkinon sivusto Luokka:Moskovan alue
San

San tai SAN tarkoittaa seuraavia asioita: San * San, Veikselin sivujoki Puolassa * San, kaupunki Malissa * San (Ϻ ϻ), vanhimmassa kreikkalaisessa aakkostossa esiintynyt kirjain * Sanit eli bušmannit, kansa eteläisessä Afrikassa * San-nimisiä henkilöitä: ** Ko San (s. 1976), eteläkorealainen avaruustutkija ** Choi San (s. 1999), eteläkorealainen laulaja yhtyeestä Ateez SAN * Suojattu alkuperänimitys, Euroopan unionin standardi tavaramerkkien suojaamiseen. * Storage area network, arkkitehtuuri tiedostopalvelinten yhdistämiseen eo:SAN fa:SAN ko:산 (동음이의) it:SAN ja:SAN pl:SAN sr:SAN (višeznačna odrednica) sv:SAN
Adobe RGB

Adobe RGB on Adobe Systemsin vuonna 1998 kehittämä väriskaala, joka suunniteltiin parannukseksi sRGB:stä. Adobe RGB käyttää RGB-väriavaruutta ja tarkoitettiin parantamaan muunnosta CMYK-väriavaruudesta, jota tulostimet käyttävät. Adobe RGB käyttää samaa valkopistettä ja gamma-arvoja kuin sRGB, mutta sen värintoistoala on huomattavasti laajempi, etenkin sinisten ja vihreiden alueella. Adobe RGB kattaa noin 50 % Lab-avaruudessa esitettävissä olevista sävyistä. == Lähteet == Luokka:Väriavaruudet
Viherkaijat

Viherkaijat (Cyanoramphus) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Ne ovat pieniä tai keskikokoisia, pitkäpyrstöisiä papukaijoja, joiden ylänokassa ei ole lovea ja joilla nilkka on suhteellisen pitkä. Sukupuolet ovat samanvärisiä, koiraat ovat hieman naaraita suurempia. Naarailla ja nuorilla linnuilla on kapea valkoinen siipijuova, joka puuttuu tai on heikko koirailla. Viherkaijat elävät Uudessa-Seelannissa ja muualla Polynesiassa. == Viherkaijoihin (Cyanoramphus) kuuluvia lajeja == * Antipodienviherkaija (Cyanoramphus unicolor) * Chathaminviherkaija (Cyanoramphus forbesi) * Kruunuviherkaija (Cyanoramphus auriceps) * Norfolkinsaarenviherkaija (Cyanoramphus cookii) * Pikkuviherkaija (Cyanoramphus malherbi) * Raiateanviherkaija (Cyanoramphus ulietanus) * Tahitinviherkaija (Cyanoramphus zealandicus) * Uudenkaledonianviherkaija (Cyanoramphus saisseti) * Uudenseelanninviherkaija (Cyanoramphus novaezelandiae) == Lähteet == * Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3 ==Aiheesta muualla== *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018) *ITIS: Cyanoramphus Luokka:Viherkaijat
O. A. F. Lönnbohm

Oskar Andreas Ferdinand (Antti) Lönnbohm (kirjailijanimi O. A. F. Mustonen; 24. kesäkuuta 1856 Liperi – 17. joulukuuta 1927 Kuopio) oli suomalainen kansakoulujen tarkastaja ja kansanperinteen kerääjä. Hän käytti myös nimimerkkejä -HM ja -hm. Lönnbohmin vanhemmat olivat komissiomaanmittari Andreas Lönnbohm (entinen Antti Mustonen, 1824–1890) ja Anna Emilia Kyrenius (1834–1895) ja hänen nuorempia veljiään olivat kirjailijat Kasimir Leino ja Eino Leino. Lönnbohm pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1876 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa suorittaen 1882 opettajakandidaatin tutkinnon. Lönnbohm teki keräymatkoja Lappiin, Viroon ja Siperiaan. Hän keräsi matkallaan Viroon 1877 huomattavan määrän virolaisia kansanrunoja. Vuonna 1902 Lönnbohm teki keruumatkan Siperiaan Obin, Jenisein ja Baikalin alueille tuoden mukanaan kasvi-, eläin- ja kivinäytteitä Kuopion kasvimuseota varten. Hänen puolisonsa vuodesta 1895 lähtien oli runoilija Olga Lönnbohm. Tämän kuoltua 1904 Lönnbohm meni 1906 naimisiin Anna Matilda Lempisen kanssa. Lönnbohm oli Hämeenlinnassa tyttökoulun opettajana, Hämeen Sanomien päätoimittajana 1885–1890 ja sen jälkeen Kuopion kaupungin kansakoulujen tarkastajana 1895–1927. Hän oli mukana perustamassa Kuopion luonnontieteellistä museota ja toimi kasvimuseon hoitajana. == Teoksia == * Jääsken, Kirvun ja osittain Rautjärven ja Ruokolahden pitäjien kielimurteesta. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 1879 * Suomalais-virolainen sanasto Ahlqvist’in lukemistoa varten. Wiipurin Kirjallisuuden seura, Helsinki 1882 (nimellä O. A. F. Mustonen) * M. A. Castrén suomenmielisenä, ilmestyi teoksessa Suomen ylioppilaskunnan albumi Elias Lönnrotin kunniaksi Hänen täyttäessään kahdeksankymmentä vuotta 9.IV.1882. Helsinki 1882 * Muistiinpanoja Vatjan kielestä. Virittäjä I/1883 * Taikanuotta eli opas taikojen kerääjälle. Suomalaisen Kirjallisuuden seura 1884, 2. täyd. painos 1894, 3. lisäilty painos 1911, 4. painos 1933, 5. painos 1936 (nimellä O. A. F. Mustonen) * Tietoja Kajaanin kihlakunnasta ja etenkin Paltamon pitäjäästä. Hämeen Sanomain osakeyhtiö, Hämeenlinna 1885 (nimellä O. A. F. Mustonen) * Virolaisia kansanrunoja = Vihukene eesti rahva laulusid. Suomalaisen Kirjallisuuden seura 1893 (nimellä O. A. F. Mustonen) * Raudanvalmistus teollisuutena. Suomen Museo 1894 * Ruskopilviä : runoja, kirjoittajat O. A. F. Mustonen ja Anni Lönnbohm; esipuheen kirj. Aino Mustonen; valikoiman laatinut Aarre M. Peltonen. Kuopio 1963 == Kirjallisuutta == * Tellervo Krogerus: O. A. F. Lönnbohm, mies ja maine. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 1983. ISBN 9517173180 == Lähteet == * Suomen kirjailijat- tietokanta * Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961 * * Kuopion koululaitos 125 vuotta: Henkilökuva O.A.Lönnbohmista * Kuopion luonnontieteellinen museo: O. A. F. Lönnbohmin Siperian materiaali === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1856 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Tiger Army

Tiger Army on yhdysvaltalainen psychobilly-yhtye, joka perustettiin vuonna 1995 Berkeleyssä, Kalifornian osavaltiossa. Esimerkiksi yhtyeen levyä Music from Regions Beyond voisi kuvata enemmän pop-genreä edustavaksi kuin psychobillyä. Aiemmat levyt taas täyttävät selvästi psychobilly-musiikin tunnusmerkit. Yhtyeen viides studioalbumi, V •••–, julkaistiin vuonna 2016. Yhtye on vieraillut Suomessa useasti, muun muassa vuonna 2008 Vantaan Ankkarock-konsertissa ja samana vuonna Helsingin Tavastia-klubilla. == Historia == Yhtye soitti ensimmäisen konserttinsa kuuluisalla 924 Gilman street -pitopaikalla Berkeleyssä, Kaliforniassa AFI:n kanssa 29. maaliskuuta 1996. Yhtyeen nimen päättämisen jälkeen yhtye soitti AFI-yhtyeen sekä psychobilly-musiikin uranuurtajan, The Meteorsin kanssa. Näinä aikoina he tekivät levytyssopimuksen Chapter Eleven Records -yhtiön kanssa. Ensimmäisen kerran Tiger Army soitti studiossa kesällä 1996 äänittääkseen itse otsikoidun vinyl record EP:n, jonka nimeksi tuli myöhemmin ”Temptation EP”. Tämä kiinnitti levy-yhtiö Hellcat Recordsin johtajan Tim Armstrongin huomion. == Yhtyeen jäsenet == * Nick 13 – laulu, kitara (1995–) * Geoff Kresge – kontrabasso (1999–2004, 2008–) * James Meza – rummut, perkussio (2004–) == Entiset jäsenet == * Joel Day – kontrabasso (1995–1997) * Adam Carson – rummut, perkussio (1995–2000) * London May – rummut, perkussio (2000–2002) * Fred Hell – rummut, perkussio (2002–2004) * Jeff Roffredo – kontrabasso (2004–2008) == Diskografia == === Studioalbumit === * 1999: Tiger Army * 2001: Tiger Army II: Power of Moonlite * 2004: Tiger Army III: Ghost Tigers Rise * 2007: Music from Regions Beyond * 2016: V •••– * 2019: Retrofuture === EP:t === * 1997: Temptation EP * 2002: Early Years EP * 2004: Ghost Tigers EP * 2018: Dark Paradise EP === Kokoelmat === * 2007: 2007 Warped Tour Compilation Luokka:Yhdysvaltalaiset punkyhtyeet Luokka:Psychobilly-yhtyeet
Sähköturvallisuus

Sähköturvallisuus tarkoittaa sähkön aiheuttaman riskin olemista hyväksyttävällä tasolla. Sähköturvallisuuslain mukaan sähkölaitteet ja -laitteistot on suunniteltava, rakennettava, valmistettava ja korjattava niin sekä niitä on huollettava ja käytettävä käyttötarkoituksensa mukaisesti niin, että niistä ei aiheudu kenenkään hengelle, terveydelle tai omaisuudelle vaaraa. Puutteellinen sähkölaite tai sähköasennus voi aiheuttaa esimerkiksi sähköisku- tai tulipalovaaran. Myös sähkömagneettinen yhteensopivuus on osa sähköturvallisuutta: sähköturvallisuuslaki vaatiikin, että sähkölaitteista ja -laitteistoista ei aiheudu sähköisesti tai sähkömagneettisesti kohtuutonta häiriötä eikä niiden toiminta häiriinny helposti sähköisesti tai sähkömagneettisesti. === Sähkölaitteiden turvallisuus === Suomessa sähkölaitteiden ennakkotarkastuksesta luovuttiin jo 1994, vaikka Tukesin vuonna 2021 teettämässä kyselyssä 80 % suomalaisista luulee viranomaisen ennakkotarkastavan sähkölaitteita vieläkin. Nykyään tuotteita valvotaan markkinavalvontana pistokokein ja riskiperusteisesti. Euroopan talousalueella myytävien sähkölaitteiden on oltava pienjännitedirektiivin nojalla annettujen tuotestandardien mukaisia ja niihin on kiinnitettävä CE-merkintä. === Sähkölaitteistojen turvallisuus === Sähköurakointi on Suomessa sallittua vain sähköturvallisuuslain 55 § säädetyin edellytyksin: töitä johtamaan on nimettävä asianmukaisen sähköpätevyystodistuksen omaava henkilö ja itsenäisesti töitä suorittavalla ja valvovalla henkilöllä on oltava lain mukainen ammattitaito. Lisäksi toiminnanharjoittajan käytössä on oltava töiden tekemisen kannalta tarpeelliset työvälineet sekä sähköturvallisuutta koskevat säännökset ja toiminnasta on tehtävä ilmoitus sähköturvallisuusviranomaiselle ennen kuin sähkötöitä koskeva toiminta aloitetaan. Sähkölaitteistolle on aina tehtävä käyttöönottotarkastus ja tarvittaessa myös varmennustarkastus. === Sähkötyöturvallisuus === Sähkötyöturvallisuus tarkoittaa työturvallisuutta töissä, joissa on sähkön aiheuttama vaara. Suomessa kaikilta sähkötyötä tekeviltä vaaditaan SFS 6002 -sähkötyöturvallisuuskoulutus. Sähkötyö tulee mahdollisuuksien mukaan tehdä jännitteettömänä. Jännitetyöhön tarvitaan erillinen jännitetyökoulutus käytännön harjoitteluineen. === Valvonta === Sähköturvallisuuden valvonnasta Suomessa vastaa sähköturvallisuusviranomainen eli Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes). Tietyille sähkölaitteistoille vaaditaan myös määräaikaistarkastuksia. Määräaikaistarkastuksen, kuten myös uuden sähkölaitteiston varmennustarkastuksen, suorittaa valtuutettu laitos tai valtuutettu tarkastaja eli arkikielellä sähkötarkastaja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sähköturvallisuusviranomaisen (Turvallisuus- ja kemikaalivirasto) verkkosivut * Sähkötarkastusyhdistys SÄTY * Sähköalan standardointijärjestö SESKO * Sähköturvallisuuslaki * Kodin sähköturvallisuusopas (Tukes) * Kodin sähköturvallisuuden tarkistuslista (Tukes) * Sähköturvallisuus Sähkötekniikan ja energiatehokkuuden edistämiskeskus STEK ry:n sivuilla *