EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Seivästön majakka

Seivästön (Stirsudden) majakka sijaitsee Karjalan kannaksella Suomenlahden rannalla entisen Kuolemajärven kunnan alueella. Alkuperäinen kahdeksankulmainen 14 metriä korkea valkoinen majakka rakennettiin vuonna 1873. Aikaisemmin Seivästössä sijaitsi puinen tunnusmajakka ainakin jo vuonna 1831. Seivästön valomajakan valon korkeus merenpinnasta oli 35 metriä ja majakan tunnuksena oli kaksi välähdystä 20 sekunnin välein.Seivästön kylä, Seivästösäätiön sivusto Majakka sai suomalaisen miehityksen vuonna 1919 ja sinne vedettiin sähkövirta vuonna 1934. Majakan läheisyydessä sijaitsi 1920-luvulla rakennettu Seivästön rannikkopatteri, jonka aseistuksena oli kaksi kappaletta 152/45 C -rannikkotykkiä. Majakka räjäytettiin talvisodan alkaessa 1939. Neuvostoliitto rakennutti paikalle vuonna 1955 uuden punavalkoraitaisen 28 metriä korkean betonimajakan, jonka tunnuksena on kaksi välähdystä 15 sekunnin välein. Majakan siipi­rakennuksessa on nykyisin majoitustiloja ja museo.Suomen Sotahistoriallinen Seura ry : Sotahistorialliset kohteet : SeivästöLighthouses of Russia: Vyborg Area: Stirsudden (Mys Seyveste), Russ Rowlett: The Lighthouse Directory. University of North Carolina at Chapel Hill Majakalta on osallistuttu kansainväliseen majakka- ja majakkalaivaviikonloppuun 2002. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Raili Taberman : Seivästö: meri, mäki, majakka. Seivästö-säätiö, Pirkkala 1999 ISBN 9529113293 == Aiheesta muualla == * Seivästön majakka, valokuva 1920- tai 1930-luvulta, Museovirasto, Historian kuvakokoelma, Karjalan Liiton kokoelma (Finna) * Seivästön majakka Kuolemajärvellä, Etelä-Karjalan museo, DigiCarelica Luokka:Venäjän majakat Luokka:Kuolemajärvi
Tatamailau

Tatamailau (Tetum: Foho Tatamailau), myös Tata Mailau, on Itä-Timorin korkein vuori. Sen korkeus on 2 963 metriä. Vuori sijaitsee noin 70 km etelään Dilin kaupungista Ainaron alueella. Tatamailau tarkoittaa pyhimystä indoneesiaksi. Vuori tunnetaan myös nimellä RamelauRamelau Gunung Bagging. == Lähteet == Luokka:Itä-Timorin maantiede
Gravity (Bullet for My Valentinen albumi)

Gravity on Bullet for My Valentinen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 29. kesäkuuta 2018. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Matthew Tuck – laulu, rytmikitara * Michael "Padge" Paget – kitara, taustalaulu * Jamie Matthias – basso, taustalaulu * Jason Bowld – rummut, lyömäsoitin * Carl Bown – koskettimet == Arvostelut == * Imperiumi: 8+/10Levyarvostelu: Bullet for My Valentine - Gravity Viitattu 17.4.2022. * Kaaoszine: 7½/10 Bullet For My Valentine – Grafity * Soundi: Bullet For My Valentine Venom == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Bullet for My Valentinen albumit
Meduusasumu

Meduusasumu eli Abell 21 on planetaarinen sumu Kaksosten tähdistössä noin 1 500 valovuoden päässä Maasta. Tähden jäänne, josta sumu sai alkunsa ja jonka ultraviolettisäteily saa aikaan hehkun, sijaitsee lähellä sen keskusta. == Lähteet == Luokka:Planetaariset sumut
Ainaro

Ainaro on kaupunki Ainaron alueella Itä-Timorissa. Se on Ainaron alueen pääkaupunki. Vuonna 2022 kaupungissa oli 5 217 asukasta, vuoden 2010 väestönlaskennassa taas 6 937. == Lähteet == Luokka:Itä-Timorin kaupungit
Monnier

Monnier on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Henry Monnier (1799–1877), ranskalainen piirtäjä ja kirjailija * Marc Monnier (1829–1885), ranskalainen kirjailija * Philippe Monnier (1864–1911), ranskalais- sveitsiläinen kirjailija, Marc Monnierin poika * Pierre Charles Le Monnier (1715–1799), ranskalainen tähtitieteilijä
Vapaudenpatsas (Lahti)

Vapaudenpatsas on Lahden kaupungintalon puistossa sijaitseva Viktor Janssonin suunnittelema patsas. Teos paljastettiin vuonna 1921. Korkea patsas kuvaa alastonta mieshahmoa, joka tervehtii toisella kädellään. Patsaan mallina toimi rovasti ja IKL-aktivisti kansanedustaja Elias Simojoki. Vapaudenpatsas on sankaripatsas, joka on pystytetty vuoden 1918 sisällissodassa kaatuneille valkoisille sotilaille. Patsaan jalustassa on kaatuneiden suojeluskuntalaisten nimet ja muistoteksti. Patsas pystytettiin yhteishankkeena, johon osallistui niin kaupunki, suojeluskunta kuin aseveljetkin. == Katso myös == * Vapaudenpatsas (Kokkola) * Vapaudenpatsas (Tampere) * Vapaudenpatsas (Oulu) * Vapaudenpatsas (Joensuu) * Luettelo valkoisten muistomerkeistä Suomessa == Lähteet == Luokka:Lahden patsaat ja veistokset Luokka:Suomen sisällissodan muistomerkit
Banjar (kaupunki)

Banjar on kaupunki Indonesiassa Jaavan saarella Länsi-Jaavan provinssissa. Vuoden 2015 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli noin 181 000. == Lähteet == Luokka:Indonesian kaupungit
Banjarbaru

Banjarbaru on kaupunki Indonesiassa Borneon saarella Etelä-Kalimantanin provinssissa. Vuoden 2015 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli noin 260 000. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Indonesian kaupungit
Batu (Indonesia)

Batu on kaupunki Indonesiassa Jaavan saarella Itä-Jaavan provinssissa. Vuoden 2015 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli noin 200 000. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Indonesian kaupungit
Apistogramma caudomaculata

Apistogramma caudomaculata on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan Orinoco-joen altaalta Kolumbiasta. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Apistogramma nororientalis

Apistogramma nororientalis on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan Orinoco-joen altaalta Kolumbiasta. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Los Alercesin kansallispuisto

Los Alercesin kansallispuisto () on 259 570 hehtaarin kansallispuisto Andeilla, Argentiinan valtion alueella Chubutin maakunnassa. Se perustettiin 1937 suojelualueeksi ja sai kansallispuiston aseman 1945.https://www.argentina.gob.ar/parquesnacionales/losalerces Puiston erottuvin ja tunnusomaisin elementti on siellä kasvavat hyväkuntoiset patagoniansypressimetsät. Siellä on myös laaja järvi- ja jokiverkosto.https://www.bicyclepatagonia.com/northern- patagonia/argentina/parque-nacional-los-alerces/ 188 379 hehtaaria Los Alercesin kansallispuistoa on ollut Unescon maailmanperintökohde valintakriteereillä vii ja x vuodesta 2017 lähtien. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Argentiinassa Luokka:Argentiinan kansallispuistot Luokka:Chubutin maakunta
Apistogramma flabellicauda

Apistogramma flabellicauda on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan Orinoco-joen altaalta Venezuelasta. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Apistogramma pedunculata

Apistogramma pedunculata on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan Orinoco-joen altaalta Kolumbiasta. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Carl Gustaf Sanmark

Carl Gustaf Sanmark (20. kesäkuuta 1837 Joroinen – 28. huhtikuuta 1901 Milano, Italia) oli suomalainen upseeri, insinööri ja valtiopäivämies. Hän oli teollisuushallituksen yli-intendentti 1890–1901. Sanmarkin isä oli postihallituksen kamreeri Carl Anton Sanmark. Carl Gustaf Sanmark valmistui Haminan kadettikoulusta vuonna 1856, ja hänet määrättiin vänrikiksi henkikaartin Semjonovin rykmenttiin Pietariin. Vuotta myöhemmin hän siirtyi takaisin Suomeen tie- ja vesikulkulaitosten insinöörikunnan insinööriksi. Hänet ylennettiin vuonna 1878 toisen luokan insinööriksi. Sanmark valvoi insinöörinä muun muassa Lempäälän kanavan, Porvoon-Keravan rautatien ja Hangon radan rakennustöitä. Sanmark erosi tie- ja vesirakennusylihallituksesta vuonna 1886 ja toimi sitten liikemiehenä. Vuonna 1890 hänet nimitettiin teollisuushallituksen yli-intendentiksi. Yli-intendenttinä hän muun muassa työskenteli vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyn Suomen paviljongin puolesta. Sanmark osallistui porvarissäädyssä Kemin edustajana valtiopäiville 1877–1878, Hangon edustajana1882 ja Savonlinnan edustajana 1885 ja 1888. Aatelissäädyssä Sanmark oli valtiopäiväedustaja 1897, 1899 ja 1900.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1897 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1897. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1897, ss. 1699-1707.Förteckning öfver Finlands till urtima landtdagen i Helsingfors år 1899 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Urtima Landtdagen 1899. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1899, ss. 207-215.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1900 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1900. Tredje häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1900, ss. 1117-1125. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuustossa kolmekymmentä vuotta. Lisäksi Sanmark oli Suomen Taideyhdistyksen rahastonhoitaja. Sanmark korotettiin aateliin vuonna 1896. Carl Gustaf Sanmarkin ja hänen puolisonsa Maria Katarina Borgin poika oli pankki-, liike- ja valtiopäivämies Arvid Sanmark. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1837 syntyneet Luokka:Vuonna 1901 kuolleet
Apistogramma lineata

Apistogramma lineata on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Se voi kasvaa korkeintaan 3,1 senttimetrin mittaiseksi. Lajia tavataan ainoastaan Kolumbiasta. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet Luokka:Uhanalaiset kalat
Apistogramma inornata

Apistogramma inornata on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan Orinoco-joen altaalta Venezuelasta. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Apistogramma velifera

Apistogramma velifera on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan Orinoco-joelta Venezuelasta. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet Luokka:Uhanalaiset kalat
Gustaf Rehbinder

Gustaf Robert Rehbinder (14. huhtikuuta 1824 Uusikaupunki – 26. helmikuuta 1874 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, upseeri ja valtioneuvos. Hän oli Suomen lennätinosaston päällikkö 1873–1874. Rehbinder valmistui Haminan kadettikoulusta ja siirtyi vänrikiksi Nevan merirykmenttiin (myöhemmin Napolin kuninkaan jalkaväkirykmentti). Hänet ylennettiin aliluutnantiksi vuonna 1848, luutnantiksi vuonna 1850 ja alikapteeniksi vuonna 1854. Vuonna 1857 Rehbinder siirtyi Venäjän keisarikunnan lennätinlaitoksen palvelukseen Turun lennätinaseman esimieheksi. Vuonna 1860 hän siirtyi Helsingin lennätinaseman esimieheksi ja Suomen lennätinosaston apulaispäälliköksi. Rehbinder ylennettiin kapteeniksi vuonna 1862 ja majuriksi vuonna 1865. Hänet siirrettiin siviilivirkamieheksi vuonna 1866 kollegineuvoksen virka-arvolla. Vuonna 1873 Rehbinder ylennettiin Suomen lennätinosaston päälliköksi ja valtioneuvokseksi. Rehbinderin poika oli everstiluutnantti, valtiopäivämies Woldemar Alfred Ludvig Rehbinder. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1824 syntyneet Luokka:Vuonna 1874 kuolleet
Wasfi al-Tall

Wasfi al-Tall (1919 – 28. marraskuuta 1971) oli Jordanian pääministeri vuosina 1962–1963, 1965–1967 ja 1970–1971. Tall ajoi etenkin Jordanian itsenäistä asemaa esimerkiksi Gamal Abdel Nasserin ajamaa panarabilaisuutta ja palestiinalaisten aseellisia liikkeitä vastaan. Palestiinalainen äärijärjestö musta syyskuu-järjestö murhasi hänet Kairossa vuonna 1971. ==Elämäkerta== Wasfi al-Tall syntyi Arapkirin kurdikylässä nykyisessä Turkissa vuonna 1919. Hänen isänsä oli jordanialainen runoilija Mustafa Wahbi al-Tall ja hänen äitinsä oli kurdi. Wasfi kasvatettiin isänsä kotikaupungissa Irbidissä ja myöhemmin hän opiskeli al-Saltin kaupungissa. Valmistuttuaan vuonna 1938 Wasfi lähti opiskelemaan Beirutin amerikkalaiseen yliopistoon Libanonissa, josta hän valmistui vuonna 1941. Vuonna 1942 al-Tall liittyi brittiarmeijaan Palestiinassa. Vuonna 1948 hän liittyi edelleen arabien muodostamaan Arabien vapautusarmeijaan, joka soti Palestiinan jakoa vastaan. Sodan jälkeen vuonna 1951 al-Tall meni naimisiin Sadiyya Jabrin kanssa ja työllistyi virkamiehenä Jordaniassa. Jordaniassa al-Tall alkoi myös osallistua politiikkaan. Tall vastusti Egyptin presidentti Gamal Abdel Nasserin ajamaa monarkian vastaista nasserimsia, mikä toi hänelle töitä Jordanian kuningas Husseinin hallinnossa. Tallista tuli vuonna 1959 maan radiovastaava ja hän käytti taitavasti radiota vastatakseen nasserilaiseen propagandaan. Vuosina 1962–1963 al-Tall oli Jordanian pääministeri. Pääministerinä hän ajoi edelleen Jordanian itsenäisyyttä paitsi nasserilaisia, mutta nyt myös palestiinalaisia ääriliikeitä vastaan. Hussein nimitti hänet uudestaan pääministeriksi vuosina 1965–1967 ja 1970. Tall niitti mainetta palestiinalaisten niin sanotun mustan syyskuun kapinan kukistamisen suunnittelusta ja palestiinalaisten aseellisten liikeiden karkotuksesta Jordaniasta. 28. marraskuuta 1971 palestiinalainen musta syyskuu-järjestö murhasi al-Tallin tämän ollessa vierailulla Kairossa. ==Lähteet== Luokka:Jordanian pääministerit Luokka:Jordanialaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Bullet for My Valentinen diskografia

Bullet for My Valentine (Bullet' , B4MV, BFMV) on Walesin Bridgendissä vuonna 1998 perustettu brittiläinen metalcore/hardcore-yhtye. Aluksi yhtye tunnettiin nimellä Jeff Killed John ja se soitti Limp Bizkit-, Metallica- ja Nirvana- covereita. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "Hand of Blood", "4 Words (To Choke Upon)", "All These Things I Hate (Revolve Around Me)", "Tears Don't Fall", "Suffocating Under Words of Sorrow (What Can I Do)", "Scream Aim Fire", "Hearts Burst Into Fire", "Waking the Demon", "Your Betrayal", "Fever" ja "The Last Fight". == Studioalbumit == * * * * * * * == EP:t == * You/Play with Me (2002) * Bullet for My Valentine (2004) * Hand of Blood (2005) * Hand of Blood EP: Live at Brixton (2006) * Rare Cuts (2007) * Road to Nowhere (2008) * Live From Kingston (2015) == DVD:t == * Rock Am Ring 2006 (2006) * The Poison: Live at Brixton (2006) * Scream Aim Fire: Live at London Alexandria (2009) * Live From Brixton: Chapter Two (2017) == Singlet == * "4 Words (To Choke Upon)" (2005) * "Suffocating Under Words of Sorrow (What Can I Do)" (2005) * "All These Thing I Hate (Revolve Around Me)" (2006) * "Tears Don't Fall" (2006) * "Scream Aim Fire" (2007) * "Hearts Burst Into Fire" (2008) * "Waking the Demon" (2008) * "Your Betrayal" (2010) * "The Last Fight" (2010) * ”Bittersweet Memories” (2010) * "Fever" (2011) * "Temper Temper" (2012) * "Riot" (2012) * ”P.O.W. (2013) * ”Breaking Point” (2013) * "Raising Hell" (2013) * "No Way Out" (2015) * "You Want a Battle? (Here's a War)" (2015) * ”Army of Noise” (2015) * ”Venom” (2015) * ”Worthless” (2016) * "Don't Need You" (2016) * ”Over it” (2018) * ”Plece of Me” (2018) * ”Letting You Go” (2018) * ”Knives” (2021) * ”Parasite” (2021) * ”Shatter” (2021) * ”Rainbow Veins” (2021) * ”Omen” (2022) * ”Stitches” (2022) * ”No More Tears To Cry” (2022) == Musiikkivideot == * "Hand of Blood" (2004) * "4 Words (To Choke Upon)" (2005) * ”Cries in Vain” (2005) * "Suffocating Under Words of Sorrow (What Can I Do)" (2005) * "All These Things I Hate (Revolve Around Me)" (2006) * "Tears Don't Fall" (2006) * "Scream Aim Fire" (2007) * "Hearts Burst Into Fire" (2008) * "Waking The Demon" (2008) * "The Last Fight" (2010) * "Your Betrayal" (2010) * "Bittersweet Memories" (2010) * "Temper Temper" (2012) * "Riot" (2013) * "P.O.W." (2013) * "Breaking Point" (2013) * "Raising Hell" (2013) * ”You Want a Battle? (Here's a War)” (2015) * ”Army of Noise” (2015) * ”Venom” (2015) * ”Worthless” (2016) * "Don't Need You" (2016) * ”Over it” (2018) * ”Letting You Go” (2018) * ”Not Dead Yet” (2018) * ”Piece of Me” (2019) * ”Knives” (2021) * ”Parasite” (2021) * ”Shatter” (2021) * ”Rainbow Veins” (2021) * ”Stitches” (2022) * ”No More Tears to Cry” (2022) Luokka:Diskografiat
Ford Escort (1995)

Ford Escort VI on Ford Escortin kuudes sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1995–2000, Argentiinassa kuitenkin aina vuoteen 2004 saakka. == Ford Escort VI (1995–2000) == Helmikuussa 1995 viidennen sukupolven Escortille tehtiin toinen kasvojenkohotus, jossa se sai enemmän Mondeota muistuttavat muodot. Tärkeimmät tekniset uudistukset oli tehty alustarakenteisiin. Ajo-ominaisuudet olivat paremmat, mutta jousitusmukavuus kärsi edelleen pintakovuudesta. Sisustuksen laatutaso oli parantunut selvästi. Escortin perusrakenne oli kuitenkin ollut sama vuodesta 1990 alkaen, kun taas kilpailevat mallit puolestaan olivat tekniikaltaan uudenaikaisempia. Auton ikä näkyi vuoden 1999 Euro NCAP -kolaritestissä, josta Escort sai tulokseksi heikot kaksi tähteä viidestä. Perusvarustetaso Specialissa oli ohjaustehostin 1,4-litraista lukuun ottamatta ja keskuslukitus neli- ja viisiovisissa. Sport-varustelu ei eronnut merkittävästi Specialista. CLX-mallissa oli lisäksi korinväriset puskurit, kierroslukumittari, lämmitettävät sähköpeilit ja sävylasit. Ghiassa oli kromikoristukset etusäleikössä ja takana rekisterikilven ympärillä, kattoluukku, sähköikkunat edessä, kojelaudan puujäljitelmäkoristeet, takaistuimen pääntuet ja keskikyynärnoja, nahkaverhoiltu ohjauspyörä sekä 14 tuuman pyörät.vasen|pienoiskuva|Ford Escort Express Special muuttui vuonna 1998 Deltaksi, jossa oli korinväriset puskurit, keskuslukitus, ajonestolaite, 14 tuuman pyörät ja plyysiverhoilu. Sportin korvasi puolestaan GT, ja varusteluun lisättiin takaspoileri, etusumuvalot, sähköikkunat eteen, lämmitettävät sähköpeilit ja urheiluistuimet. vasen|pienoiskuva|Ford Escort VI Cabriolet Focuksen esittelyn jälkeen Escort-mallistoa supistettiin. Jäljelle jäi kaksi korimallia: viisiovinen ja farmari, kaksi moottoria (1,6 ja 1,8 TD) ja yksi varustetaso, Classic. Varustelu oli aikaisempia perusmalleja runsaampi: Ghia-verhoilu, etusumuvalot, sävylasit, keskuslukitus, sähköikkunat edessä, kuljettajan istuimen sähkötoiminen korkeussäätö sekä takaistuimen keskikyynärnoja ja pääntuet. Vuoden 2000 mallistossa tarjolla oli vain farmari entistä paremmilla varusteilla. Euroopassa Escortin valmistus päättyi Euroopassa syyskuussa 2000, mutta Argentiinassa autoa valmistettiin aina vuoteen 2004 saakka. Mallistossa Escortin korvasi jo aikaisemmin, vuonna 1998 esitelty Ford Focus. Pakettiautomalli Expressin seuraajaksi puolestaan tuli Transit Connect vuonna 2002. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Escort (1995) Luokka:C-segmentin autot Luokka:1990-luvun autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot
Kiptšakki

Kiptšakki (myös nimillä kumaani, tataari) oli turkkilainen kieli, jota puhuivat kiptšakit. Varhaisin tunnettu kielinäyte on vanhaa kiptšakkia edustanut Codex Cumanicus, jonka kirjoittivat eurooppalaiset lähetyssaarnaajat 1300-luvulla. Sen jälkimmäisessä osassa kiptšakkia kutsutaan tataariksi. Myös mamelukit olivat kiinnostuneita kiptšakista ja Syyriassa kirjoitetut tekstit kuvailevat kiptšakin kielioppia ja fonologiaa. Niin sanottua keskikiptšakkia on kirjoitettu lukuisilla eri kirjoitusjärjestelmillä, kuten latinalaisilla, kyrillisillä ja armenialaisilla aakkosilla.. Kieltä puhuttiin noin 1200–1600 -luvuilla, kunnes se kehittyi nykyisiksi kiptšakkikieliksi (mm. kazakki, tataari ja kirgiisi). Kielitieteilijä Vasili Radlov uskoi, että nykyajan kiptšakkilaisista kielistä lähimpänä kiptšakkia ovat etenkin tataarinkielen mišäärimurre sekä karatšai-balkaari. == Fonologia == Mamelukkien kuvauksien mukaan kiptšakissa oli yhdeksän vokaalia ja 18 konsonanttia. Lisäksi neljän konsonantin, /h/, /ʒ/, /ʤ/ ja /f/, katsotaan esiintyneen lähinnä vain lainasanoissa: === Vokaalit === Etinen Keskinen Takinen Suppea y ɨ u Puolisuppea ø o Välinen ə Avoin a === Konsonantit === Labiaali Alveolaari Postalveolaari Palataali Velaari Uvulaari Nasaali m n ŋ Klusiili b d g Frikatiivi z ʃ χ Affrikaatta tʃ Lateraali l Tremulantti r Puolivokaali j == Kielinäyte == Codex Cumanicus -kirjan kumaani-kiptšakkilainen isä meidän; translitteroitu yleisturkkilaisella kirjaimistolla: Atamız kim köktesiñ. Alğışlı bolsun seniñ atıñ, kelsin seniñ xanlığıñ, bolsun seniñ tilemekiñ – neçik kim kökte, alay [da] yerde. Kündeki ötmegimizni bizge bugün bergil. Dağı yazuqlarımıznı bizge boşatqıl – neçik biz boşatırbız bizge yaman etkenlerge. Dağı yekniñ sınamaqına bizni quurmağıl. Basa barça yamandan bizni qutxarğıl. Amen! == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Näyte Codex Cumanicusista Luokka:Turkkilaiset kielet Luokka:Euroopan kuolleet kielet Luokka:Aasian kuolleet kielet
Golden Goose -pesimäalue

Golden Goose -pesimäalue on taideteos, joka paljastettiin vuonna 2018 Lahdessa. Sen tekijöitä ovat paikalliset kuvataiteilijat Miss Kompro (Eili Ikonen) ja Ihana Havo (Juhani Havo). Teos on moniosainen installaatio, joka sijoittuu Rautatienkatu 18:n rakennukseen sekä viereiseen lyhtypylvääseen. Teokseen kuuluu värikäs valaisinpylväs, hanhenpesiä ja kultamunia. Pylväs on nimeltään tulevaisuuteen tähystyspylväs. Taiteilijat kertovat teoksen viittaavaan arvokkaisiin paikallisiin yrittäjiin sekä taruun kultamunia munivasta hanhesta. Teos valikoitui toteutettavaksi suunnittelukilpailun kautta, joka järjestettiin osana Taideakseli-hanketta vuonna 2017. Golden Goose -pesimäalue sai kilpailussa korkeimmat pisteet. == Lähteet == Luokka:Lahden kulttuuri
Sophie Cookson

Sophie Cookson (s. 15. toukokuuta 1990 Haywards Heath, Britannia) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvissa Kingsman: Salainen palvelu ja Kingsman: Kultainen kehä sekä minisarjassa Christine Keelerin tapaus, jossa hän esitti Profumo-skandaalin keskiössä ollutta Christine Keeleria. == Elämä == Sophie Cookson kasvoi West Sussexissa ja alkoi näyttellä 10-vuotiaana National Youth Music Theatre -nuortenteatterissa. Hän opiskeli Edinburghin yliopistossa taidehistoriaa, espanjaa ja arabiaa, mutta hän jätti opintonsa kesken opiskellakseen näyttelemistä. Cookson valmistui vuonna 2013 Oxford School of Dramasta. Cookson sai viimeisenä opiskeluvuotenaan roolin Skyn minisarjasta Moonfleet, ja vuonna 2013 hän näytteli Rosamunde Pilcherin romaanin Unknown Heart saksalaisessa televisiosovituksessa. Cooksonin ensimmäinen merkittävä valkokangasrooli oli vakoiluparodiasta Kingsman: Salainen palvelu. Sen jälkeen hän on näyttelyt muun muassa elokuvissa Metsästäjä ja talvinen taistelu (2016), Netflixin sarjassa Gypsy (2016), kauhuelokuvassa The Crucifixion (2017), Kingsman: Kultainen kehä -jatko-osassa (2017) ja Red Joanissa. (2018). Vuonna 2018 hän oli mukana myös Trafalgar Studios -teatterin Killer Joe -tuotannossa. BBC:n minisarjasta Christine Keelerin tapaus Cookson sai kiitettäviä arvioita. Hän näytteli sarjassa Profumo-skandaalin keskiössä ollutta nuorta Christine Keeleria. Elokuva Greed on puolestaan Michael Winterbottomin ohjaama mockumentary. Sen jälkeen Cookson kiinnitettiin ensimmäiseen Hollywood- päärooliinsa, kun hänelle annettiin osa jännityselokuvasta Infinite. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kimitsu

Kimitsu () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin lounaisosassa Bōsōn niemimaalla Tokionlahden rannikolla. Kaupunki on rakentunut Koitojoen suulle. Sisämaassa se käsittää laajoja alueita Obitsujoen keski- ja yläjuoksulta. Kimitsussa on 83 453 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 318,81 neliökilometriä. Kimitsu oli riisin viljelystä ja nori-merilevän vesiviljelystä elänyt kylä, kunnes sen rannikolle perustettiin vuonna 1965 suuri Yahata seitetsun eli nykyisen Nippon seitetsun (Nippon Steel) terästehdas. Kylän rannikko jäi täyttömaan alle, ja se muuttui nopeasti teollisuuskaupungiksi. Kimitsu laajeni huomattavasti vuonna 1970, kun Kimitsun maaseutukaupunkiin liitettiin neljä muuta kuntaa. Tähän alueeseen kuului sisämaassa sijaitseva Kururi, joka kehittyi Edo-kaudella Kururin daimiokunnan linnanaluskaupunkina. Kaupunkioikeudet Kimitsulle myönnettiin vuonna 1971. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla harjoitetaan riisin viljelyä, puutarhaviljelyä ja kanojen kasvatusta. Kimitsun rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu muun muassa Kanōvuorelle perustettu Jin’ya-jin buddhalainen temppeli. Luonnonnähtävyyksiä ovat patojärvet Koito- ja Obitsujokien yläjuoksuilla sekä Kujūkun laakso. Kaupungissa toimii Kameyama-onsenin kuuma lähde. Osa kaupungin alueesta kuuluu Minami-Bōsōn puolikansallispuistoon. Kimitsua palvelevat JR Higashi-Nihonin Uchibō-linja ja Kururi-linja. == Kuvia == Tiedosto:Nippon Steel Kimitsu Works.jpg|Kimitsun terästehdas Tiedosto:Lake Kameyama.jpg|Kameyaman patojärvi Tiedosto:Kururi Castle 01.jpg|Kururin linna Tiedosto:Kimitsu- Sta-N.JPG|Kimitsun rautatieasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Chiban prefektuurin kaupungit
Jonni Peräaho

Jonni Peräaho (s. 5. helmikuuta 1994 Uusikaupunki) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen. Hän edusti Veikkausliigassa ja Ykkösessä Turun Palloseuraa vuoteen 2020 saakka. Peräaho siirtyi Uudenkaupungin Pallokerhosta TPS:n junioreihin ja edusti myös miesten Kakkosessa Åbo IFK:ta ja Salon Palloilijoita. TPS:n edustusjoukkueessa hän pelasi kolme Liigacupin ottelua kaudella 2014 ja pääsi seuraavalla kaudella pelaamaan sarjaotteluita Ykkösessä. Kolmen kauden aikana hän pelasi Ykkösessä 67 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Kaudella 2018 TPS pelasi Veikkausliigassa ja Peräaholle kertyi 25 liigaottelua, joissa hän teki yhden maalin, heinäkuussa PS Kemiä vastaan. Avauskokoonpanossa hän pelasi 14 kertaa. Kaudella 2019 TPS pelasi Ykkösessä ja Peräaho osallistui 16 otteluun. Kaudella 2020 TPS pelasi jälleen Veikkausliigaa ja Peräaho pelasi 11 liigaottelua, joista viisi avauskokoonpanossa, ja teki kauden kolmannessa ottelussaan vieraskentällä Rovaniemen Palloseuraa vastaan TPS:n 2–3-voittomaalin. Hänen viimeiseksi ottelukseen TPS:n edustajana jäi KTP:tä vastaan pelatun liigakarsinnan ensimmäinen ottelu. Jonni Peräahon isä Jouko Peräaho valittiin vuonna 2016 FC TPS Turku Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Prithviraj Sukumaran

Prithviraj Sukumaran (malajalamiksi പൃഥ്വിരാജ് സുകുമാരൻ, s. 16. lokakuuta 1982) on intialainen näyttelijä, ohjaaja, tuottaja ja playback-laulaja. Hän on työskennellyt pääsääntöisesti malajalaminkielisen elokuvan parissa, mutta myös tamilin-, telugun- ja hindinkielisissä elokuvissa. == Tausta ja yksityiselämä == Sukumaran syntyi Keralassa vuonna 1982. Hänen molemmat vanhempansa ovat näyttelijöitä. Lisäksi Sukumaranilla on yksi veli joka on myös näyttelijä. Hän on käynyt lukioaikana koulua niin Chennaissa Tamil Nadussa kuin myös Thiruvananthapuramissa. Sukumaranilla on tietojenkäsittelytieteiden tutkinto Tasmanian yliopistosta Australiasta. Vuonna 2011 Sukumaran meni naimisiin journalisti Supriya Menonin kanssa. Parilla on yksi vuonna 2014 syntynyt tytär. Uskonnoltaan Sukumaran on hindu. == Ura == Sukumaran esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan, malajalaminkielinen Nandanam, vuonna 2002. Tämän jälkeen hän siirtyi kollywoodiin näyttelemään tamilinkielisissä elokuvissa. Sittemmin hän on saavuttanut suurta suosiota nopeasti molemmilla markkinoilla. Sukumaranin ensimmäinen tamilinkielinen elokuva oli Kana Kandaen (2005). Teluguksi Sukumaran debytoi kaksikielisessä (telugu ja tamili) elokuvassa Police Police (2010). Lisäksi teluguksi dubatut mollywood-elokuvat ovat tehneet Sukumaranin tunnetuksi telugunkielisen yleisön keskuudessa. Playback- laulajana Sukumaran debytoi vuonna 2009 elokuvassa Puthiya Mukham, kappaleella ”Kaane Kaane”. Sukumaran on nuorin henkilö, joka on voittanut Kerala State Film Awardsin parhaan miesnäyttelijän palkinnon vuonna 2006. Vuonna 2011 Sukumaran oli mukana perustamassa tuotantoyhtiötä nimeltä August Cinema. Sen ensimmäinen tuottama elokuva oli Urumi, jossa Sukumaran näytteli miespääosaa. Sukumaran jätti yrityksen vuonna 2017. Vuonna 2020 Sukumaranin arvoksi laskettiin 4,5 miljoonaa dollaria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Volkswagen Group MSB -pohjalevy

Volkswagen Group MSB -pohjalevy (saks. Modularer Standardantriebsbaukasten) on Volkswagen Groupin kehittämä modulaarinen pohjalevy autoille, jotka ovat etumoottorisia ja takavetoisia. Se tuli ensimmäisenä käyttöön vuonna 2016 esitellyssä Porsche Panamerassa. == MSB == * Bentley Continental GT (2018–) * Bentley Flying Spur (2019–) * Porsche Panamera (971) (2016–) == J1 == J1-pohjalevy on MSB:n pohjalta sähköautomalleja varten kehitetty perusrakenne. * Audi e-tron GT (2021–) * Porsche Taycan (2019–) == Katso myös == * Volkswagen Group MEB -pohjalevy * Volkswagen Group MLB -pohjalevy * Volkswagen Group MQB -pohjalevy == Lähteet == MSB-pohjalevy Luokka:Autojen pohjalevyt
10-Yard Fight

10-Yard Fight () on Iremin kehittämä vuonna 1983 julkaistu amerikkalaiseen jalkapalloon perustuva kolikkopeli. Peli käännettiin myöhemmin myös Nintendo Entertainment Systemille ja MSX:lle. Vuonna 2018 pelin kolikkopeliversio julkaistiin Nintendo Switchille ja PlayStation 4:lle Arcade Archives -versioina. == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1983 videopelit Luokka:Kolikkopelit Luokka:Nintendo Entertainment System -pelit Luokka:MSX- pelit Luokka:Nintendo Switch -pelit Luokka:PlayStation 4 -pelit Luokka:PlayStation Network -pelit Luokka:Urheilupelit Luokka:Japanissa kehitetyt videopelit
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1956 – miesten maraton

Melbournen olympiakisojen 1956 maratonkilpailuun osallistui 23 maasta 46 urheilijaa, joista 13 keskeytti. Kilpailu käytiin 1. joulukuuta. Kultamitalin voitti Ranskan Alain Mimoun, hopealle ylsi Jugoslavian Franjo Mihalić ja pronssille Suomen Veikko Karvonen. == Tulokset == Kilpailun lähtö ja maali sijaitsivat Melbourne Cricket Groundilla. Ranskan Alain Mimoun oli alusta alkaen mukana kilpailun kärkiryhmässä, ja 25 kilometrin kohdalla hän oli repäissyt jo minuutin eron muihin. Mimoun saavutti ensimmäisellä maratonillaan kultaa, uransa neljännen ja viimeisen olympiamitalin, saapumalla maaliin yli puolentoista minuutin erolla Jugoslavian hopeajuoksija Franjo Mihalićiin. Mimoun jäi Emil Zátopekin edellisissä olympialaisissa juoksemasta olympiaennätyksestä noin kaksi minuuttia: Zátopek, hallinnut olympiavoittaja, toipui kilpailun aikaan tyräleikkauksesta ja sijoittui Melbournessa kuudenneksi. Pronssille juoksi Suomen Veikko Karvonen, vuoden 1954 Euroopan mestari, joka paransi edelliskisojen viidettä sijaansa.The Official Report of the Organising Committee for the XIV Olympiad, 300–308Olympedia.org Mimounin ja Karvosen Melbournessa voittamat mitalit ovat vuoteen 2020 mennessä viimeisimmät Ranskanhttps://www.olympedia.org/countries/FRA/sports/ATH.1 ja Suomenhttps://www.olympedia.org/countries/FIN/sports/ATH.1 olympiamitalit maratonilta. Mihalićin hopea taas oli Jugoslavian viimeinen olympiamitali yleisurheilusta ja ainoa rata-/juoksulajeistahttps://www.olympedia.org/countries/YUG/sports/ATH.1. Sija Nimi Maa Aika Alain Mimoun 2.25.00 Franjo Mihalić 2.26.32 Veikko Karvonen 2.27.47 4\. Lee Chang-hun 2.28.45 5\. Yoshiaki Kawashima 2.29.19 6\. Emil Zátopek 2.29.34 7\. Ivan Filin 2.30.37 8\. Evert Nyberg 2.31.12 9\. Thomas Nilsson 2.33.33 10\. Eino Oksanen 2.36.10 11\. Arnold Vaide 2.36.21 12\. Choi Chung-sik 2.36.53 13\. Paavo Kotila 2.38.59 14\. Mercer Davies 2.39.48 15\. Harry Hicks 2.39.55 16\. Hideo Hamamura 2.40.53 17\. Albert Richards 2.41.34 18\. John Russell 2.41.44 19\. Lothar Beckert 2.42.10 20\. Nick Costes 2.42.20 21\. John J. Kelley 2.43.40 22\. Muhamad Havlidar Aslam 2.44.33 23\. Adolf Gruber 2.46.20 24\. Aurèle Vandendriessche 2.47.18 25\. Keith Ollerenshaw 2.48.12 26\. Myitung Naw 2.49.32 27\. Pavel Kantorek 2.52.05 28\. Kurt Hartung 2.52.14 29\. Bashay Feleke 2.53.37 30\. Abdul Rashid 2.57.47 31\. Kanuti Sum 2.58.42 32\. Gebre Birkay 2.58.49 33\. Kurao Hiroshima 3.04.17 — Giuseppe Lavelli DNF — Jan Barnard DNF — Ron Clark DNF — Eduardo Fontecilla DNF — Ali Baghbanbashi DNF — Boris Grišajev DNF — Les Perry DNF — Juan Silva DNF — Albert Ivanov DNF — Klaus Porbadnik DNF — Frederick Norris DNF — Im Hwa-dong DNF — Dean Thackwray DNF == Lähteet == * Official Report of the Organizing Committee for the Games of the XVI Olympiad, Melbourne, 1956 la84.org * OlyMADMen: 1956 Summer Olympics – Marathon, Men Olympedia.org === Viitteet === 1956 Luokka:Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1956
Rodney Strasser

Rodney Strasser (s. 30. maaliskuuta 1990 Freetown) on sierraleonelainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 181-senttimetrinen. Hän on pelannut muun muassa Italian Serie A:ssa, Suomen Veikkausliigassa ja Sierra Leonen maajoukkueessa. Strasser siirtyi vuonna 2006 kotimaastaan italialaisseura AC Milanin junioreihin. Hän pääsi ensimmäisen kerran Serie A:ssa kentälle joulukuussa 2008 Udinesea vastaan pelatun ottelun lopulla. Se jäi tuolla kaudella hänen ainoaksi ottelukseen pääsarjassa, ja myös seuraavalla kaudella hän pääsi vaihdosta kentälle vain kerran. Kaudella 2010–2011 hän pelasi kolme Serie A -ottelua, joista yhdessä täydet 90 minuuttia, ja teki tammikuussa Cagliaria vastaan ottelun ainoan maalin. Milan voitti tuolla kaudella Italian-mestaruuden. Strasser pääsi myös Mestarien liigassa kentälle kahden ottelun loppuminuuteilla. Kaudella 2011–2012 hän pelasi 13 Serie A -ottelua, joista 12 ottelua lainasopimuksella Leccessä, ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2012–2013 hän pelasi vielä kaksi Serie A -ottelua lainasopimuksella Parmassa, mutta tämän jälkeen ura Italiassa jatkui alemmilla sarjatasoilla. Kaudella 2015–2016 Strasser pelasi 12 ottelua Kroatian pääsarjassa NK Zagrebin joukkueessa ja seuraavalla kaudella 12 ottelua Portugalin toisella sarjatasolla Gil Vicenten joukkueessa. Hän oli näissä seuroissa lainalla Genoasta, jonka edustusjoukkueessa hän ei päässyt pelaamaan yhtään liigaottelua. Kaudeksi 2020 Strasser siirtyi Suomen Veikkausliigassa pelaavaan Turun Palloseuraan. Kauden kuudessa ensimmäisessä liigaottelussa hän pelasi kolme kertaa avauskokoonpanossa mutta oli toisessa ottelussa tapahtuneen loukkaantumisen jälkeen kolme ottelua sivussa. Lopulta hän pelasi kauden aikana kaikkiaan vain seitsemän liigaottelua, joista viisi avauskokoonpanossa, eikä tehnyt niissä maaleja. Kausina 2021–2024 hän pelasi Italian alasarjoissa Cattolican ja Favl Cimini Viterbon joukkueissa. Strasser on pelannut Sierra Leonen maajoukkueessa 13 ottelua vuosina 2010–2014 ja 2020–2021. == Lähteet == Luokka:Sierraleonelaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Muhamed Tehe Olawale

Muhamed Tehe Olawale (s. 20. helmikuuta 1999) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän edustaa Suomen Veikkausliigassa pelaavaa Turun Palloseuraa lainalla italialaisseura Parmasta. Olawale pelasi Italiassa Empolin junioreissa sekä alemmilla sarjatasoilla Ponsaccon edustusjoukkueessa. Parma hankki hänen pelaajaoikeutensa tammikuussa 2020 ja lainasi hänet suomalaisseura TPS:ään. Olawale teki hattutempun kesäkuussa 2020 ensimmäisessä Suomen Cupin ottelussaan Tikkurilan Palloseuraa vastaan. Veikkausliigassa hän on kuulunut TPS:n avauskokoonpanoon ja teki maalin kolmannessa liigaottelussaan FC Honkaa vastaan sekä kuudennessa liigaottelussaan Rovaniemen Palloseuraa vastaan. == Lähteet == Luokka:Norsunluurannikkolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jung Jae-sung

Jung Jae-sung (, 25. elokuuta 1982 Jeonju – 9. maaliskuuta 2018 Suwonin lähistöllä) oli eteläkorealainen sulkapalloilija ja olympiamitalisti. Jung voitti nelinpelissä olympiapronssia Lontoossa 2012 ja kolme MM-mitalia. Hän kilpaili myös Pekingin kesäolympialaisissa 2008. Aasian kisoista Jung voitti neljä mitalia. Hän kuoli sydäninfarktiin kotonaan Suwonin lähistöllä 35-vuotiaana 9. maaliskuuta 2018.http://www.badzine.net/2018/03/two-time-all- england-winner-jung-jae-sung-taken-by-a-heart-attack-at-35/Olympedia == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Eteläkorealaiset sulkapalloilijat Luokka:Eteläkorealaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Vapauspuolue (Liettua)

Vapauspuolue () on liettualainen liberaalinen puolue. Puolue on ollut ALDE:n liitännäisjäsen lokakuusta 2019 lähtien. Puolue sai alkunsa huhtikuussa 2019, kun Vilnan pormestari Remigijus Šimašius ja parlamentin jäsen Aušrinė Armonaitė jättivät Liberaali liike -puolueen ja perustivat Vapauspuolueen. Eron taustalla olivat Liberaalin liikkeen johtoa koskevat lahjusepäilykset. Puolueen nimeksi oli aluksi useampia ehdotuksia, joihin kuuluivat mm. "Vapaiden kansalaisten puolue" ja "Avoin Liettua".. Kesäkuussa 2020 puolue ilmoitti osallistuvansa ensimmäisiin parlamenttivaaleihinsa omana listanaan ja nimesi samalla 81 ehdokasta ympäri maata. == Näkemyksiä == Puolue kannattaa mm. seuraavia asioita: * Samaa sukupuolta olevien parien oikeutta avioliittoon * Hiilineutraalius vuoteen 2040 mennessä * Huumeiden dekriminalisointia * Mahdollisuutta suorittaa asevelvollisuus esimerkiksi sairaalassa tai koulussa siviilipalveluksena == Lähteet == Luokka:Liettuan puolueet Luokka:Liberaalit puolueet
Alim Moundi

Alim Moundi (s. 3. helmikuuta 1995 Baigom) on kamerunilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 176-senttimetrinen. Hän on pelannut Suomessa vuodesta 2018. Viitattu 6.5.2022 Moundi edusti kotimaassaan Aigle Royal Menouaa. Huhtikuussa 2018 hän siirtyi Suomen Veikkausliigassa pelaavaan Tampereen Ilvekseen. Hän pelasi kauden 2018 aikana liigassa kuusi ottelua, joista neljä ottelua avauskokoonpanossa. Kaudeksi 2019 hän siirtyi Turun Palloseuraan ja pelasi Ykkösessä 25 ottelua sekä molemmat nousukarsintaottelut, ja yhtä ottelua lukuun ottamatta näissä kaikissa täyden peliajan. Hän teki sarjaotteluissa neljä maalia. Kaudella 2020 Moundi pelasi 21 veikkausliigaottelua, joista 18 ottelua avauskokoonpanossa, sekä täydet minuutit molemmissa liigakarsintaotteluissa. Kaudella 2021 hän pelasi Ykkösessä 18 ottelua. Kaudeksi 2022 hän siirtyi keskikentälle Kolmosessa pelaavaan Peimari Unitediin. == Lähteet == Luokka:Kamerunilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Reku

Reku on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön kirkonkylän itäpuolella Rekujoen varrella. Rekun kolmionmuotoinen kyläalue ulottuu Rekujoelta pohjoiseen Sjömansbergetille. Kylän asutus ja pellot sijoittuvat kyläaluetta halkovan Perniöntien varrelle. Kylän eteläosissa on suuri suojeltu mänty. Reku on muodostunut 1400-luvulla rälssisäterin ympärille. Säterioikeutensa Reku menetti vuonna 1683 ja vuoden 1731 maakirjan mukaan tila oli jaettu kolmeen osaan. Vanhalla kylänmäellä Slottsbergetillä on enää yksi kylän kantataloista muiden siirryttyä isojaon jälkeen hieman erilleen. Maantie kirkonkylältä Strömmaan kulki Rekun kyläkeskuksen halki ennen oikaisua 1970-luvulla. Kylässä toimi 1900-luvulla tiilitehdas, kauppa ja työväenyhdistys. ==Lähteet== Luokka:Kemiön kylät
Anne Pajunen

Anne Pajunen (s. 11. tammikuuta 1985 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja tanssitaiteilija. Hän on työskennellyt monialaisesti ja esiintynyt teatterissa, tanssiteoksissa, elokuvissa ja televisiossa sekä Suomessa että kansainvälisesti. Hän on valmistunut näyttelijäksi Lontoon maineikkaasta Royal Academy of Dramatic Art (RADA) koulusta vuonna 2016. Hän opiskeli myös Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen laitoksella vuosina 2004-2008 ja valmistui tanssitaiteen maisteriksi vuonna 2011. Vuosina 2008-2010 hän opiskeli Brysselissä Anne Teresa De Keersmaekerin Performing Arts Research and Training Studiossa (P.A.R.T.S.) suorittaen Research Cycle diplomin. == Aiheesta muualla == * Anne Pajunen Internet Movie Databasessa Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset tanssijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pääkaupunkialue (Papua-Uusi-Guinea)

Papua-Uuden-Guinean pääkaupunkialue (eng. National Capital District, lyh. NCD) on maan pääkaupungin, Port Moresbyn, ympärille keskittyvä paikallistason hallintoalue. Alueella on aiemmin sijainnut motujen kylä, jonka yhteyteen brittiläinen kapteeni John Moresby perusti tukikohdan 1873. Nykyisessä muodossaan pääkaupunkialue perustettiin 1974. Pääkaupunkialueen pinta-ala on 240 km2 ja vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan siellä asui 364 125 ihmistä. Pääkaupunkialueella on ollut vuodesta 1995 oma kuvernöörinsä: Kuvernööri Virkakausi Bill Skate 1995–1997 Philip Taku 1997–1999 virkamieshallitus 1999–2001 Philip Taku 2001 virkamieshallitus 2001–2006 Wari Vele 2006–2007 Powes Parkop 2007– == Lähteet == Luokka:Papua-Uuden-Guinean maakunnat
Eizo

Eizo on japanilainen elektroniikkavalmistaja, joka kehittää, valmistaa ja myy näyttölaitteita. Yhtiö on perustettu vuonna 1968 ja sijaitsee Hakusanissa Japanissa.https://www.crunchbase.com/organization/eizo == Historia == Yhtiö on perustettu vuonna 1968 nimellä Hakui Electric Corporation Hakuin kaupungissa ja aloitti valmistamalla musta-valko televisioita. Vuonna 1973 yhtiö muutti nimeksi Nanao Corporation. Vuonna 1984 yhtiö aloitti näyttöjen valmistamisen henkilökohtaisille tietokoneille ja perusti Hitec Association yhtiön. Yhtiö myi näyttöjä Nanao- ja Eizo-merkeillä kunnes myöhemmin yhdisti ne Eizo-merkin alle. Eizo hankki Irem-yhtiön vuonna 1980. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset elektroniikkayhtiöt
Eizō

Eizō on seuraavien henkilöiden nimi: * Eizō Kenmotsu (s. 1948), japanilainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja * Eizō Takahashi, japanilainen lintujen keräilijä * Eizō Yuguchi (1945–2003), japanilainen jalkapalloilija == Muuta == * Eizo, japanilainen elektroniikkavalmistaja
Partido Liberal Radical Auténtico

Partido Liberal Radical Auténtico (suom. Autenttinen radikaali liberaalipuolue, lyh. PLRA) on paraguaylainen liberaalinen puolue. Tämän lisäksi puolueella on vahva nationalistinen tausta. Puolue on perustettu alkujaan vuonna 1891. Nykyisessä muodossaan toiminta alkoi kuitenkin 1977 kun se nousi vastustamaan perustuslain uudistusta. Vuotta myöhemmin se tunnustettiin viralliseksi puolueeksi diktaattori Alfredo Stroessnerin vallasta syöksemisen jälkeen.. Puolueen nykyinen puheenjohtaja on Efraín Alegre. == Lähteet == Luokka:Liberaalit puolueet Luokka:Liberal International Luokka:Paraguayn puolueet
Masocore

Masocore on teoreettinen videopelien alalaji, joka tähtää pelaajien turhauttamiseen yhdistämällä monimutkaisia pelimekaniikkoja näennäisesti mahdottomiin ”yritys ja erehdys” -tilanteisiin. Usein lajityypin edustajat ovat tasohyppelyitä tai bullet hell -räiskintäpelejä. Usein peleissä on rajoittamaton määrä ”elämiä”, jolloin vastusta voi haastaa loputtomasti uudelleen. Lajityypin pelejä on julkaistiin jo 1980- ja 1990-luvuilla, mutta termi masocore yleistyi vuonna 2008 julkaistun blogikirjoituksen jälkeen. 1980-luvulla kolikkopelien vaikeustaso vaikutti myös Nintendon kehittämiin peleihin ja syntyi käsite Nintendo hard kuvaamaan Mega Manin kaltaisia pelejä. Nintendon Satoru Iwata on myöhemmin kommentoinut näiden pelien olleen kohtuuttoman vaikeita. Iwatan mukaan kehittäjät testasivat pelejä pelaamalla niitä paljon, joten he tulivat niissä niin taitaviksi, että alkoivat pitää niitä liian helppoina. Korkea vaikeusaste ei johtunut oudosta pelimekaniikasta tai kenttäsuunnittelusta, vaan pelattavuus oli lähtökohtaisesti hyvä. Erään artikkelin mukaan vanhat Nintendo-pelit ovat myös laskennan vaativuusteorian mukaan vaikeita (ks. P=NP). Tuoreempia lajityypin edustavia ovat esimerkiksi Spelunky (2009) ja Super Meat Boy (2010). == Lähteet == Luokka:Videopelikäsitteet Luokka:Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Palohapero

Palohapero (Russula aurantioflammans) on haperolaji. Se kuvattiin vuonna 1998. Palohaperon lakki on oranssinpunainen tai oranssi ja usein keskeltä keltainen. Lakki on 4–12 senttimetriä leveä ja muodoltaan aluksi kupera ja myöhemmin laakeneva. Lakin pintakelmu on osin nyljettävissä. Sienen heltat ovat vaaleat ja melko tiheät. Itiöpöly on kellertävää ja malto valkoista. Jalka on valkoinen ja 4–9 senttimetriä pitkä. Maultaan sieni on kirpeä. Se soveltuu ruokasieneksi keittämisen jälkeen. Palohaperoa tavataan harvinaisena koko Suomessa lehdoissa, puronvarsilla, laidunmailla, puistoissa ja tunturikoivikoissa. Se kasvaa kuusen ja koivun seuralaisena. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi. Koivunlehtohapero muistuttaa palohaperoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Palohapero Luokka:Haperot
Puuarkkitehtuuripuisto

Puuarkkitehtuuripuisto sijaitsee Lahdessa Vesijärven sataman ja Sibeliustalon ympäristössä. Puistossa on rakennuksia ja rakennelmia, jotka ovat pääasiassa suunnitelleet Spirit of Nature -puuarkkitehtuuripalkinnon voittajat. Lahden sataman alueella käsiteltiin menneinä vuosikymmeninä puuta. Puuarkkitehtuuripuisto kertoo historiasta, lahtelaisesta puuosaamisesta ja nykyaikaisesti puurakentamistavasta. Puiston perustivat Lahden kaupunki ja Puu kulttuurissa ry, joka toimi vuosina 1998–2016. == Teokset == Puuarkkitehtuuripuisto täydentyy myös uusilla teoksilla. Tiedosto:Sibelius Hall southeastern side.JPG|Sibeliustalo, Hannu Tikka ja Kimmo Lintula, 2000. Tiedosto:Valotaidekatos,_Kengo_Kuma.jpg|Valotaidekatos, Kengo Kuma, 2005. Tiedosto:Puuspiraali Leplastrier Lahti.jpg|Puuspiraali, Richard Lesplastrier, 2006. Tiedosto:Piano-pavillion.jpg|Piano-paviljonki, Gert Wingårdh, 2008. Tiedosto:Changing hut, Hermann Kaufmann.jpg|Pukeutumiskatos,Hermann Kaufmann, 2013. Tiedosto:Lamina2 tammikuu2018.jpg|Levähdyspaikka/Lamina 2, José Cruz Ovalle, 2017. === Muita teoksia === * Puupaviljonki, Erkko Aarti, 2018. == Lähteet == Luokka:Lahden nähtävyydet Luokka:Lahden rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kartano (Lahti) Luokka:Suomalainen arkkitehtuuri
Mohammed Ahmed

Mohammed Ahmed (s. 5. tammikuuta 1991 Mogadishu, Somalia) on kanadalainen kestävyysjuoksija. Hän voitti 10 000 metrin juoksussa kultaa Pan-Amerikan kisoissa 2015 ja saavutti 5 000 metrin juoksussa pronssia Dohan MM- kilpailuissa 2019 ja hopeaa vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa. Jo saman vuoden huhtikuussa hän oli juossut silloiseksi ennätyksekseen 27.34,64. Vuonna 2014 hän paransi 5 000 metrin ennätystään yli 15 sekuntia aikaan 13.18,88 ja sijoittui Kansainyhteisön kisoissa viidenneksi 5 000 metrillä ja kuudenneksi 10 000 metrillä. Syyskuussa 2015 Timanttiliigan kilpailussa Brysselissä hän rikkoi 17 vuotta vanhan Kanadan-ennätyksen ajallaan 13.10,00. Toukokuussa 2016 Eugenessa hän paransi ennätystä aikaan 13.01,74. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Ahmed sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi ajalla 13.05,94 ja 10 000 metrillä 32:nneksi. Huhtikuussa 2018 hän saavutti Kansainyhteisön kisoissa hopeaa sekä 5 000 että 10 000 metrillä. Saman vuoden Continental Cupissa hän sijoittui 3 000 metrin juoksussa toiseksi. Kesäkuussa 2019 Ahmed juoksi Roomassa 5 000 metrillä Kanadan- ennätyksen 12.58,16. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti 5 000 metrillä pronssia ja sijoittui 10 000 metrillä kuudenneksi Kanadan-ennätyksellä 26.59,35. Ahmed saavutti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hopeaa 5 000 metrillä ajalla 12.58,61 ja sijoittui 10 000 metrillä kuudenneksi. Hän juoksi 5 000 metrin sisäratojen Kanadan ennätyksen 12.56,87 Bostonissa helmikuussa 2022. Saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hän sijoittui 5 000 metrillä viidenneksi ja 10 000 metrillä kuudenneksi. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän oli 10 000 metrillä kuudes ja 5 000 metrillä seitsemäs. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Kanadalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pitkämäen liikennepaikka

Pitkämäen liikennepaikka () on rautatieliikennepaikka Joensuu–Kontiomäki- radalla Nurmeksessa. Liikennepaikka avattiin 15. lokakuuta 2018, ja siellä on raakapuuterminaali. Liikennepaikalla ei ole henkilöliikennettä. Liikennepaikan ja raakapuuterminaalin rakennustyöt aloitettiin huhtikuussa 2018 ja ne valmistuivat saman vuoden lokakuussa. Rakennustyöt maksoivat noin neljä miljoonaa euroa, josta Nurmeksen kaupunki maksoi noin miljoona euroa. Pitkämäki avattiin 15. lokakuuta 2018. Avautuessaan se korvasi Porokylän raakapuuterminaalin.<ref name="tr3-2018> == Lähteet == Luokka:Nurmeksen rautatieliikennepaikat