EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Balttilainen muinaisusko

Balttilainen muinaisusko tarkoittaa muinaisessa Latviassa, Liettuassa ja Itä- Preussissa asuneiden balttilaisia kieliä puhuneiden heimojen kristinuskoa edeltäviä uskontoja. Tunnetuimpia balttilaisia jumalia on ehkä ukkosenjumala Perkūnas (slaavilaisten muinaisuskossa Perun), jonka palvontaan Liettuassa liittyvät pyhät tammilehdot. Perkūnakseen liittyvä kansanperinne on balteilla erittäin runsas. 1600-luvulta peräisin olevan kuvauksen mukaan latvialaiset uhrasivat kuivana aikana Perkūnakselle mustan kotieläimen ja olutta pyytäen sadetta. Toinen liettualainen jumala on seppä Teliavelis, auringontakoja. Kristinusko levisi Baltiaan vasta 1100-luvulta lähtien, ja sen omaksuminen jäi usein pinnalliseksi. Tästä syystä balttilaiseen muinaisuskoon liittyvät tavat ja uskomukset säilyivät pitkään. Jesuiittojen Latvian alueella 1600-luvulla organisoima lähetystyö törmäsi pakanallisiin uhrimenoihin, joissa kunnioitettiin pyhiä puita ja lehtoja. Tammi oli miesten uhripuu, ja lehmus naisten. Tammen alla laitettiin munia, lehmuksen alle voita, maitoa, juustoa ja rasvaa. Balttilaisessa muinaisukossa on monia yhtäläisyyksiä skandinaavien ja suomalaisten muinaisiin uskomuksiin. Esimerkiksi ukkosenjumala on mies, ja hänellä on vasara, jolla hallitsee taivasta ja iskee salamoita. == Katso myös == * Ukonvaaja == Lähteet == Luokka:Eurooppalainen mytologia
Finno skola

Finno skola on ruotsinkielinen peruskoulu Espoon Suomenojalla. Koulussa on vuosiluokat 1–6 ja pienryhmäopetusta vuosiluokille 1–9. Samassa rakennuksessa koulun kanssa toimii päiväkoti. Koulun rehtorina toimii Pia Björkenheim. Vuonna 2021 koulussa oli noin 260 oppilasta. Koulua varten rakennettiin uudisrakennus vuonna 2002, ja koulu perustettiin 7. tammikuuta 2003. ==Lähteet== Luokka:Espoon peruskoulut Luokka:Suomen ruotsinkieliset peruskoulut Luokka:Nöykkiö
The Three Stooges

The Three Stooges oli yhdysvaltalainen slapstick-komiikkaan erikoistunut koomikkoryhmä, joka toimi 1922-1970. Kuuluisin kokoonpano tunnettiin nimillä Moe, Larry ja Curly. Ryhmä tunnetaan lukuisista elokuvistaan ja lyhyemmistä filmipätkistään.https://www.nytimes.com/1975/05/06/archives/moe- howard-78-last-survivor-of-the-three-stooges-is-dead.html == Lähteet == == Aiheesta muualla == Ryhmän viralliset kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset koomikot Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Huumoriryhmät
Samhain

Samhain (iiriä, suom. ’kesän loppu’) on Britteinsaarilla vietettävä muinainen kelttiläinen juhla. Varsinainen juhlapäivä on 1. marraskuuta, mutta juhlinta aloitetaan jo edellisenä iltana auringonlaskun jälkeen. Samhain oli yksi muinaisten kelttien neljästä tärkeimmästä juhlasta. Nykyajan kelttiläisille uuspakanoille se on yksi vuodenpyörän kahdeksasta juhlapäivästä. Samhain oli yleisimmän nykykäsityksen mukaan kelttien uudenvuodenpäivä, jolloin päättyvän vuoden aikana kuolleiden ihmisten sielut kokoontuvat yhteen ennen matkaansa vainajalaan. Samhain oli kelteille myös sadonkorjuujuhla, jossa ihmiset antoivat ruokauhreja vainajille. Keltit saattoivat juhlia samhainia pari viikkoa. Kelttien uskomusten mukaan samhainin aikana tämän- ja tuonpuoleisten maailmojen väliset rajat katosivat, ja henget saattoivat yrittää houkutella ihmisiä tuonpuoleiseen. Sen vuoksi juhlan aikana poltettiin kokkotulia asutusten ympäristössä, koska tulien uskottiin antavan suojaa henkien hyökkäyksiä vastaan.Tom Sjöblom: Druidit – tietäjiä, pappeja ja samaaneja. s. 72–73. SKS 2006. ISBN 951-746-842-3. Samhainiin kuuluu myös joitain roomalaisten miehittäjien hedelmäjumalattaren Pomonan juhlasta omaksuttuja tapoja. Nykyajan halloweeniin samhainista on otettu noidat, aaveet ja peikot. Samhainin juhlintaan liittyy myös kurpitsalyhtyjen sytyttäminen sekä harppu ja joutsen vainajalamatkan symbolina. ==Katso myös== * Kekri * Kuolleiden päivä == Lähteet == == Aiheesta muualla == __NOTOC__ Luokka:Kelttiläinen mytologia Luokka:Pakanalliset juhlapäivät Luokka:Uuspakanalliset juhlapäivät Luokka:Syksyn juhlapäivät
Miinavene Pommi

Miinavene Pommi (aiemmin M-7) oli Suomen merivoimien miinavene. Se valmistui 1916 Venäjän keisarikunnan laivastolle maayhdysmiinakenttien eli maista laukaistavien merimiinoin muodostettujen miinakenttien laskualukseksi. == Palvelus == M-7 oli Venäjän keisarikunnan laivaston kirjanpidossa huhtikuuhun 1918, jolloin sen ottivat käyttöönsä saksalaiset. Alus sai nimen KM-28 ja se sijoitettiin vartioveneeksi. Suomen laivastoon alus liitettiin 1920 korjausten jälkeen nimellä T-22, kunnes se nimettiin Pommiksi. Alus liitettiin Rannikkolaivastoon. Talvisodassa se laski luokkansa alusten mukana miinoja itäisellä Suomenlahdella 1.-6. joulukuuta 1939 kahteentoista eri miinoitteeseen yhteensä 352 miinaa. Alus poistettiin laivastosta huhtikuussa 1953 ja se myytiin vuotta myöhemmin helsinkiläiselle ostajalle.Tuomi-Nikula, Jorma s. 49-50 Pommin sisaralukset olivat miinaveneet Loimu, Paukku, Lieska ja Miina. ==Lähteet== * * * === Viitteet === Pommi
Bubba Ho-Tep

Bubba Ho-Tep on Don Coscarellin ohjaama kauhukomedia. Elokuva on valmistettu Yhdysvalloissa vuonna 2002. Elokuva pohjautuu Joe R. Lansdalen novelliin. Texasilaisessa vanhainkodissa tapahtuu outoja murhia. Vanhainkodissa asuu myös itseään Elvikseksi väittävä mies. Hänen Elvis-kertomuksiinsa uskoo vain John F. Kennedyksi itseään väittävä mies. Kaksikko saa selville, että vanhainkodissa on vanha egyptiläinen muumio, jonka Elvis ja JFK aikovat yhdessä pysäyttää. == Näyttelijät == == Aiheesta muualla == * Arvostelu: Bubba Ho-Tep (elitisti.net) Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhukomediat Luokka:Vuoden 2002 yhdysvaltalaiset elokuvat
Miinavene Miina

Miinavene Miina (aiemmin T-17) oli Suomen merivoimien miinavene. Se valmistui 1916 Venäjän keisarikunnan laivastolle maayhdysmiinakenttien eli maista laukaistavien merimiinoin muodostettujen miinakenttien laskualukseksi. Venäläisten joukkojen poistuessa Suomesta alukset jäivät paikoilleen. Alus otettiin 1920 korjausten jälkeen Suomen merivoimiin. Alus palveli osana Rannikkolaivastoa. Talvisodassa alus oli miinanlaskijana itäisellä Suomenlahdella. Luokan alukset laskivat 1.-6. joulukuuta 1939 miinoja kahteentoista eri miinoitteeseen yhteensä 352 miinaa. Miina palveli Miinakoeaseman koealuksena aina vuoteen 1952 ja se myytiin yksityiselle vuonna 1955.Tuomi-Nikula, Jorma s. 50 Miinan sisaralukset olivat miinaveneet Loimu, Lieska, Paukku ja Pommi. ==Lähteet== * * * === Viitteet=== Miina
Kitahai

Kitahai (Megachasma pelagios) kuuluu harvinaisimpiin ja vähiten tunnettuihin hailajeihin. Ensimmäinen varmennettu havainto kitahaista tehtiin vasta vuonna 1976 ja se kuvattiin tieteellisesti 1983. Laji poikkeaa niin paljon useimmista muista hailajeista, että se sijoitetaan omaan heimoonsa Megachasmidae, kitahait. Kitahai lienee kaikkein varhaisimpia hailajeista ja fossiililöytöjen perusteella sitä on todettu esiintyneen jo 20 miljoonaa vuotta sitten. Kitahai ruokailee siivilöimällä vedestä ravintoa, lähinnä planktonia ja meduusoja. Lajin ilmeisin ulkoinen tuntomerkki on sen laaja leveä suu ja tylppä pyöreä nokka. Pääosa on pitkä, noin muun ruumiin pituinen. Päältä laji on ruskean musta, alta vaalea. Pituus noin 4–5,5 m, paino jopa 1 000 kg. Kitahaita on 30 vuoden aikana tavattu eri valtamerillä napavyöhykkeitä lukuun ottamatta. Vuoteen 2008 mennessä lajista oli tehty 40 havaintoa.Distribution Table of Confirmed Megamouth Shark Sightings Florida Museum of Natural History == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Hait Luokka:Elävät fossiilit
Anneli Qveflander

Kirsti Anneli Qveflander-Sarpaneva (s. 27. maaliskuuta 1929 Tampere) on suomalainen lavastaja ja pukusuunnittelija.Kuka kukin on 2003, s. 799. Helsinki 2002. ISBN 951-1-18086-X Hän on myös suunnitellut kankaita Marimekolle, astioiden koristelua Arabialle sekä kirjojen kansia ja kuvituksia. Parhaiten hänet tunnetaan mielikuvituksekkaista ja värikylläisistä lavastuksista ja puvustuksista. __NOTOC__ ==Ura== Keskikoulun käytyään Qveflander työskenteli Tukholmassa Nordiska Kompaniet -tavaratalossa 1947–1948, jossa sai valmistaa muun muassa vöitä ja muita asusteita Ruotsin kuningashuoneen jäsenille. Hän opiskeli ensin metallitaidetta ja sitten graafista suunnittelua Taideteollisessa oppilaitoksessa 1948–1952. Vapaan kuvataiteen ohella hän toimi Pohjanlanden Verkatehdas Oy:n taiteellisena neuvonantajana 1953–1955 ja sitten mainostoimistoissa Lintas ja Markkinointi Viherjuuri 1959–1969. Qveflander on työskennellyt muun muassa Suomen kansallisoopperalle, jonne hän oli kiinnitettynä vakituisesti 1969–1970, Helsingin kaupunginteatterille, Savonlinnan oopperajuhlille ja Suomen Kansallisteatterille, jonne hänet kiinnitettiin 1980. Hänet tunnetaan erityisesti voimakkaasta värien käytöstä ja runsaista barokin ja rokokoon tyylisuunnista vaikutteita ottavista kuvioista, ==Yksityiselämä== Anneli Qveflander oli naimisissa taiteilija Pentti Sarpanevan kanssa vuosina 1955–1965. Heidän vanhempi tyttärensä Pia Sarpaneva (s. 1956) on arkkitehti ja professori. ==Suunnittelutöitä== *Puvustus: Molière: Luulosairas, ohjaus Arto af Hällström *Puvustus: Kalevala, ohjaus Antti Einari Halonen *Kuvitus: Tuulia Almila: Norsu ja norsu, WSOY, 1984 *Kuvitus: Mirjam Novero: Kalle Kankkunen, Tammi, 1983 *Kuvakansi ja kuvitus: Kaurinkoski Kaarina: Aterian aluksi, Otava, 1990 *Ruusu, jättikuppi, Arabia *Masurkka, kangas, Marimekko, 1969 *Sarabande, kangas, Marimekko *Pimpinella, kangas, Marimekko, 1968 ==Palkintoja ja tunnustuksia== * Pro Finlandia 1985 * Savonlinnan oopperajuhlien vuoden taiteilija 1998 ==Lähteet== Luokka:Teatterilavastajat Luokka:Teatteripukusuunnittelijat Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Suomalaiset lavastajat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nordic Regional

Nordic Regional Airline Codes oli Tukholmassa kotipaikkaansa pitävä ruotsalainen lentoyhtiö. Se operoi säännöllistä kotimaan liikennettä Ruotsissa sekä lomalentoja Nordic Leisure -nimellä. Se lopetti toimintansa vuonna 2008. ==Reittikohteet== Tammikuussa 2005 Nordic Regional lensi säännöllisesti seuraaviin kohteisiin: Jällivaara, Luulaja, Östersund, Tukholma-Arlanda ja Uumaja. ==Laivasto == Elokuussa 2006: *1 McDonnell Douglas MD-81 Rek: SE-DMT *1 McDonnell Douglas MD-82 Rek: SE-RDR *3 McDonnell Douglas MD-83 Rek: SE-RDM, SE-RGP *1 McDonnell Douglas MD-87 Rek: SE-RBA *1 Saab 340AFlight International, 3.–9. lokakuuta 2006 Rek: SE-LMX ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Nordic Regional Luokka:Entiset ruotsalaiset lentoyhtiöt
Henry Clinton

Henry Clinton (16. huhtikuuta 1738 Newfoundland, Kanada – 23. joulukuuta 1795 Englanti) oli brittiläinen kenraali Amerikan vallankumouksen aikaan. Hän vietti lapsuutensa New Yorkissa, missä hänen isänsä toimi kuvernöörinä vuosien 1741 ja 1751 välillä. Vartuttuaan Clinton osallistui New Yorkin miliisin toimintaan. Saratogan sotaretken jälkeen hänet nimettiin toukokuussa 1778 brittiarmeijan ylipäälliköksi. Yorktownin piirityksen päätyttyä brittien antautumiseen toukokuussa 1781 hänet korvattiin Guy Carletonilla. Viimeiset vuotensa Clinton toimi alahuoneen jäsenenä Launcestonista sekä Gibraltarin kuvernöörinä. Hän oli edelleen jälkimmäisessä virassa kuollessaan 23. joulukuuta 1795. ==Lähteet== == Kirjallisuutta == * Luokka:Yhdysvaltain vapaussota Luokka:Brittiläiset kenraalit Luokka:Brittiläiset poliitikot Luokka:Gibraltarin kuvernöörit Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Vuonna 1738 syntyneet Luokka:Vuonna 1795 kuolleet
Deron Miller

Deron Miller (s. 21. toukokuuta 1976 Chester, Pennsylvania) on kitaransoittaja ja laulaja CKY-yhtyessä (camp kill yourself). Aluksi hän olisi halunnut, että heidän yhtyeensä nimi olisi Mixed (nimi tulee eräästä kauhuelokuvasta), mutta lopulta hän hyväksyi Cky-yhtyeen nimen. Hän aloitti kitaransoiton jo 8-vuotiaana ja esiintyi usein koulunsa juhlissa. Hänen syntymänimensä on Deron John Miller ja hän on 183-senttinen. Nykyään hän asuu suuressa talossa Kaliforniassa. Hän meni naimisiin 8. lokakuuta 2003 Felissa Rosen kanssa, hän tatuoi naimisissa olon merkiksi vasemman käden nimettömään sormuksen muotoisen raidan, jossa lukee Felissa. Deronilla on myös 8. kesäkuuta 2005 Los Angelesissa syntynyt tytär Bianen Rose Miller. Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sherwoodin metsä

thumb|200px|Yksi metsän kuuluisimmista nähtävyyksistä, vanha tammi Major Oak. Sherwoodin metsä on Nottinghamin kaupungista pohjoiseen sijaitseva metsä Keski-Englannissa. Metsä on erityisen tunnettu lainsuojattomasta Robin Hoodista kertovista tarinoista, joiden mukaan hän piti metsää rosvojoukkionsa tukikohtana pakoillessaan prinssi Juhanaa ja Nottinghamin seriffiä. Metsän kuuluisiin nähtävyyksiin kuuluu myös sen vanhin puu, Major Oakiksi kutsuttu tammi, jolla on ikää noin 800–1000 vuotta. Tammi liittyy kansanperinteeseen ja läheisesti myös Robin Hoodin seikkailuihin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Englannin metsät Luokka:Nottinghamshiren maantiede Luokka:Robin Hood
Thomas Gage

Thomas Gage (1721 Firle, Sussex, Englanti – 2. huhtikuuta 1787 Englanti)Thomas Gage Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 30.1.2014. oli brittiläinen kenraali Amerikan vallankumouksen aikaan. Hän toimi vuosina 1763–1775 brittiarmeijan ylipäällikkönä Pohjois-Amerikassa. Gage valmistui upseeriksi vuonna 1741 ja siirtyi 1754 everstiluutnantin arvoisena Pohjois- Amerikkaan.Nordisk familjebok (1908), s. 558 Runeberg.org. Viitattu 30.1.2014. Suuressa siirtomaasodassa hän osallistui aluksi kenraali Edward Braddockin johtamaan epäonniseen sotaretkeen Pennsylvaniassa toimien etujoukkojen komentajana. Vuosina 1759–1760 Gage johti Quebecin valtausta ja sai sen jälkeen nimityksen Montrealin kuvernööriksi sekä 1761 ylennyksen kenraalimajuriksi. Vuodesta 1763 hän oli kaikkien Pohjois-Amerikan brittijoukkojen ylipäällikkö ja piti päämajaansa New Yorkissa. Hänet ylennettiin 1770 kenraaliluutnantiksi. Gagen kompastuskiveksi muodostui kolmessatoista siirtokunnassa kehittynyt itsenäisyys- ja kapinaliike. Lontooseen lähettämissään raporteissa hän kuvaili siirtokuntien kehitystä kielteiseen sävyyn ja edisti siten emämaan asenteen tiukentumista. Bostonin teekutsujen jälkeen Gage oli keskeisellä tavalla muotoilemassa siirtokuntalaisia rankaisseita vuoden 1774 pakotuslakeja, joihin sisältyi Bostonin sataman sulkeminen, brittijoukkojen majoitus siirtokuntalaisten koteihin sekä Massachusettsin itsehallinnon kumoaminen ja kyseisen siirtokunnan asettaminen sotilashallinnon alaiseksi. Viimeksi mainitun säädöksen seurauksena Gage toimi toukokuusta 1774 alkaen myös Massachusettsin sotilaskuvernöörinä. Tässä ominaisuudessa hän määräsi huhtikuussa 1775 brittijoukot tuhoamaan Lexingtonissa ollutta salaista asekätköä, mikä johti 19. huhtikuuta Lexingtonin taisteluna tunnettuun yhteenottoon ja siten Yhdysvaltain vapaussodan puhkeamiseen. Heinäkuussa 1775 käydyn Bunker Hillin taistelun jälkeen Gagen joukot joutuivat perääntymään George Washingtonin komentaman siirtokuntien armeijan tieltä Bostoniin, minkä seurauksena Gage korvattiin kenraali William Howella ja kutsuttiin takaisin kotimaahan. Hänet ylennettiin kenraaliksi 1782. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltain vapaussota Luokka:Brittiläiset kenraalit Luokka:Vuonna 1721 syntyneet Luokka:Vuonna 1787 kuolleet
László Kovács

thumb|László Kovács László Kovács (s. 3. heinäkuuta 1939 Budapest) on unkarilainen poliitikko, joka oli Barroson ensimmäisen komission verotuksesta ja tulliliitosta vastaavana komissaarina vuosina 2004–2009. Tätä ennen Kovács oli Unkarin ulkoministerinä vuosina 1994–1998 ja 2002–2004. Hän oli myös Unkarin sosialistisen puolueen puheenjohtaja 1998–2004. ==Aiheesta muualla== *László Kovácsin verkkosivut Luokka:Unkarin ulkoministerit Luokka:Unkarilaiset EU-komissaarit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toimittajaliitto

Toimittajaliitto oli suomalainen vasemmistolainen toimittajayhdistys. Järjestö perustettiin vuonna 1959 Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton lehden Päivän Sanomien ammattiyhdistysjaostoksi. 1970-luvun alussa Toimittajaliitto siirtyi Suomen kommunistisen puolueen taistolaisen opposition kannattajien käsiin, kun TPSL yhdistyi takaisin Suomen sosialidemokraattiseen puolueeseen. Jäseniä oli noin 300. Yhdistys toimi 1980-luvulle asti. Mustan laatikon salaisuus, Käsikirjoitus (Archive.org) (Ohjelman käsikirjoitus) Yleisradion MOT-ohjelman toimittaja Jouni Tervo toi yhdistyksen jäsenten nimilistan esille vuonna 2000. Suomen Journalistiliitto väitti nimilistan julkistamista laittomaksi, ja valitusten vuoksi lista poistettiin ohjelman verkkosivuilta. Tietosuojavaltuutettu Reijo Aarnio käsitteli asian ja totesi vapauttavassa ratkaisussaan, ettei nimilistan julkaisemiselle ollut laillista estettä, koska se oli osa yhteiskunnallisesti tärkeää journalistista kokonaisuutta. Toimittajaliitto oli neuvostojohtoisen International Organisation of Journalists (IOJ) -järjestön politiikan tukija. Liitto oli yksi Neuvostoliitosta saatujen propaganda-avustusten (arviolta 150 miljoonaa markkaa) edunsaajista. Suoran tuen lisäksi apu muodostui kirjapainotilauksista, opintostipendeistä ja matka-apurahoista. Johan Bäckman ja MV-lehden lähipiiri on vuonna 2016 perustanut harhaanjohtavaa nimeä Toimittajaliitto verkossa käyttävän yhdistyksen Suomen vapaa sana riippumaton toimittajayhdistys, jolla ei kuitenkaan ole yhteyttä alan suomalaisiin järjestöihin. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Lakkautetut suomalaiset ammattiliitot Luokka:Suomalaiset toimittajajärjestöt Luokka:Suomen kommunistinen puolue Luokka:Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattinen liitto
Antti Blåfield

Erkki Antti Juhana Blåfield (s. 22. kesäkuuta 1953 Kihniö) on suomalainen toimittaja. Blåfield valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 1977 Tampereen yliopistosta. Hän työskenteli Helsingin Sanomien toimittajana 1978–1979 ja 1982–1984, uutispäällikkönä 1985–1987 ja pääkirjoitustoimittajana 1998–2012. Hän on työskennellyt myös Suomen Kuvalehden toimittajana 1980–1982 ja toimituspäällikkönä 1987–1994, vapaana toimittajana 1994–1995 ja Kauppalehden toimittajana 1995–1998. Vuosina 1979–1980 Blåfield oli Ulkopoliittisen instituutin tiedottaja ja toimistosihteeri. Vuonna 1993 Blåfield sai WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinnon. Vuonna 1999 hänelle myönnettiin Suomen Kuvalehden journalistipalkinto. Blåfield on osallistunut Bilderberg-ryhmän kokouksiin vuosina 2008 ja 2010. Hän on kuulunut Toimittajaliittoon. Blåfieldin poika Ville Blåfield on myös toimittaja. ==Teokset== * * * == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Blåfieldin kirjoitukset Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset aateliset
Miinavene Loimu

Miinavene Loimu (aiemmin T 21) oli Suomen merivoimien venäläisten maahanjättämä maayhdysmiinakenttien laskualus, joka oli valmistunut 1915 Porin Konepaja Oy:n telakalta. Alus ei ollut kovin merikelpoinen heikkotehoisen koneensa vuoksi.Auvinen s. 37 == Palvelus == Saksalaiset takavarikoivat Venäjän keisarikunnan laivastossa palvelleen aluksen keväällä 1918 ja he luovuttivat sen edelleen suomalaisille. Suomen merivoimille se otettiin korjausten jälkeen vuonna 1920 nimellä T-21, kunnes se nimettiin Loimuksi. Alus oli mukana kaikissa Rannikkolaivaston harjoituksissa ennen sotaa. Talvisodassa alus oli miinanlaskijana ja jatkosodassa miinoitustoiminnassa sekä huolto- ja joukkojen kuljetuksissa. Sotien jälkeen alus oli kaapelilaivana. Loimu myytiin 1964 yksityiselle, mutta se rappeutui lähes hylyksi. 1980-luvulla kaksi vihtiläistä ostivat aluksen itselleen kunnostaen sen risteilyalukseksi. Sen nimeksi tuli T 21 Loimu. Alus poistettiin kauppa- alusrekisteristä heinäkuussa 1996, jonka jälkeen se on ollut omistajiensa uivana kesämökkinä.Tuomi-Nikula, Jorma s. 50 Loimun sisaralukset olivat miinaveneet Pommi, Miina, Lieska ja Paukku.Auvinen s. 36 ==Lähteet== * * * * === Viitteet === Loimu
Miinavene Lieska

Miinavene Lieska (aiemmin T-16) oli Suomen merivoimien miinavene. Se valmistui 1915 Venäjän laivastolle Tephoklod-luokan maayhdysmiinakenttien eli maista laukaistavien merimiinoin muodostettujen miinakenttien laskualukseksi. == Palvelus == Venäläisten joukkojen poistuessa Suomesta alukset jäivät paikoilleen. Alus otettiin 1920 korjausten jälkeen Suomen merivoimiin. Alus palveli osana Rannikkolaivastoa. Talvisodassa alus laski luokkansa alusten mukana miinoja itäisellä Suomenlahdella 1.-6. joulukuuta 1939 kahteentoista eri miinoitteeseen yhteensä 352 miinaa. Alus palveli laivastossa vuoteen 1953 saakka ja viisi vuotta myöhemmin se myytiin yksityiselleTuomi-Nikula, Jorma s. 50. Lieskan sisaralukset olivat miinaveneet Loimu, Paukku, Pommi ja Miina. ==Lähteet== * * * * === Viitteet === Lieska
Punakha

Punakha () on itäisellä Himalajalla Bhutanissa noin 1 500 metrin korkeudessahttp://www.britannica.com/EBchecked/topic/483410/Punakha sijaitseva, noin 3 500 asukkaan Punakhan piirikunnan pääkaupunki ja linnaluostari eli dzong. Sen sijaintikohdassa Mo Chhu- ja Pho Chhu -joet yhtyvät Sankosh-joeksi. Alueen ilmasto on subtrooppinen, mutta suotuisasta ilmastosta ja hedelmällisestä maasta huolimatta alueella harjoitetaan vain vähän maanviljelyä. == Historia == Bhutanin perustajan Shabdrung Ngawang Namgyalin vuonna 1637 perustama Punakha oli maan talvipääkaupunki vuoteen 1955, jolloin Thimphusta tuli ympärivuotinen pääkaupunki. Vuonna 1638 valmistunut dzong sai nimekseen Druk Pungthang Dechen Phodrang eli Suuren onnellisuuden palatsi; se on edelleen Bhutanin munkiston talviasunto.http://www.bhutan.gov.bt/government/dzongkhags.php?dz_id=28 Shabdrung Ngawang Namgyal hallitsi maata Punakhan dzongista käsin kuolemaansa asti vuonna 1651. Välttääkseen poliittisen kaaoksen, hänen lähimmät neuvonantajansa salasivat Shabdrungin kuoleman seuraavat 54 vuotta. Hänen ruumistaan säilytetään Punakhan dzongin pyhässä sisimmässä kammiossa kahden korkea-arvoisen laman päättymättömässä vartiossa, joka on jatkunut hänen kuolemastaan asti. Tehtävää pidetään yhtenä kuningaskunnan pyhimmistä, eikä edes maan kuninkaalla ole pääsyä sisimpään kammioon. Bhutanin ensimmäinen perintökuningas Ugyen Wangchuck kruunattiin Punakhassa 17. joulukuuta 1907. == Kuvagalleria == Punakha-Dzong-02-2015-gje.jpg| Punakha- Dzong-16-Bruecke-2015-gje.jpg| Punakha-Dzong-50-Fassade-2015-gje.jpg| Punakha- Dzong-64-Drachen-2015-gje.jpg| Punakha-Lobesa-54-Huetten-2015-gje.jpg| Punakha-Sopsokha-26-Haeuser mit Phallus-2015-gje.jpg| Yowakha-02-Reisterrassen-2015-gje.jpg| Punakha-Chime Lhakhang-04-2015-gje.jpg| == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Punakha Dzongkhag * Encyclopædia Britannica Online: Punakha Luokka:Bhutanin kaupungit Luokka:Entiset pääkaupungit
Sulfiitti

Sulfiitit ovat rikkiyhdisteitä, jotka sisältävät sulfiitti-ionin SO32− eli ne ovat rikkihapokkeen suoloja. Sulfiittiyhdisteitä käytetään muun muassa säilöntäaineina alkoholijuomissa ja kuivatuissa hedelmissä. Sulfiitit saattavat aiheuttaa yliherkkyysoireita, minkä vuoksi niiden käytöstä on mainittava tuoteselosteessa ("sisältää sulfiitteja"). == Sulfiitteja == * Natriumsulfiitti Na2SO3, CAS-numero 7757-83-7, E-koodi E 221 * Natriumvetysulfiitti NaHSO3, CAS-numero 7631-90-5, E-koodi E 222 * Natriumdisulfiitti Na2S2O5, CAS-numero 7681-57-4, E-koodi E 223 * Kaliumdisulfiitti K2S2O5, CAS-numero 16731-55-8, E-koodi E 224 * Kaliumsulfiitti K2SO3, CAS-numero 10117-38-1, E-koodi E 225 * Kalsiumsulfiitti CaSO3, CAS-numero 10257-55-3, E-koodi E 226 * Kalsiumvetysulfiitti Ca(HSO3)2, CAS-numero 13780-03-5, E-koodi E 227 == Happea ja rikkiä sisältäviä ioneja == * SO52− persulfaatti-ioni * SO42− sulfaatti-ioni * SO32− sulfiitti-ioni * SO22− hyposulfiitti-ioni * S2O82− peroksodisulfaatti-ioni == Katso myös == * vetysulfiitti * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Miinavene Paukku

Miinavene Paukku (aiemmin T-15) oli Suomen merivoimien miinavene vuosina 1920-1943. Se valmistui 1916 Venäjän keisarikunnan laivastolle maayhdysmiinakenttien eli maista laukaistavien merimiinoin muodostettujen miinakenttien laskualukseksi. == Palvelus == Venäläisten joukkojen poistuessa Suomesta alukset jäivät paikoilleen. Alus otettiin 1920 korjausten jälkeen Suomen merivoimiin. Alus palveli osana Rannikkolaivastoa.Leijonalippu merellä s. 36-37 Talvisodassa alus laski luokkansa alusten mukana itäisellä Suomenlahdella 1.-6. joulukuuta 1939 kahteentoista eri miinoitteeseen yhteensä 352 miinaa.Leijonalippu merellä s. 37 Alus tuhoutui Koivistolla 13. marraskuuta 1943 myrskyssä. Aluksen ollessa kiinnittyneenä saksalaisen proomun kylkeen sen moottorit kastuivat pakoputken kautta päässeestä vedestä. Koneita ei saatu käynnistettyä, jolloin se ajautui rantaan ja upposi.Tuomi-NIkula, Joorma s. 50 Paukun sisaralukset olivat miinaveneet Loimu, Lieska, Pommi ja Miina. ==Lähteet== * * * * === Viitteet === Paukku
Halosenniemi (Haukipudas)

thumb|Vanhojen saharakennusten jäänteitä Pensasleton saarella. Halosenniemi on kylä Martinniemen kaupunginosassa Haukiputaalla Oulussa. Se sijaitsee Perämereen työntyvässä niemessä lähellä Iin kunnanrajaa sekä valtatien 4 ja seututien 847 liittymää, noin yhdeksän kilometriä kuntakeskuksen, Kiiminkijoen ja Halosenlahden pohjoispuolella. Halosenniemessä toiminut Halosenniemen saha oli 1930–1950-luvuilla merkittävä työllistäjä. Sen tuotteita vietiin ulos meritse Halosenlahdella olleen lastauspaikan, Halosenlahden redin, kautta. Kylä oli sahan toiminta-aikana vilkas, siellä oli kauppoja ja posti. Kylän lapset kävivät Parkumäen koulua. Tanssi- ja kokouspaikka oli nimeltään Havula. Museovirasto on määritellyt Halosenniemnen sahaydyskunnan yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. == Lähteet == Luokka:Haukiputaan kylät ja alueet Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Kaljärvi

Kaljärvi eli Kalljärvi on järvi Veikkolassa Pohjois-Kirkkonummella, Vanhan Turuntien eteläpuolella. Kaljärveen laskee Lamminoja Vanhan Turuntien toisella puolella olevasta Lamminjärvestä. Kaljärvi puolestaan laskee kaakkoon Haapajärveen. Kaljärven veden laatu täyttää hyvälle uimavedelle asetetut vaatimukset. Viimeisimmissä vesinäytteissä vuodelta 2010 uimavesiluokitus oli erinomainen. Järveä aikaisemmin haitanneet leväesiintymät ovat vähentyneet. Veikkolan vesiensuojeluyhdistys Kirves ry:n järjestämät vuosittaiset hoitokalastukset ja muun muassa peltojen suojakaistojen lisääminen ovat parantaneet järven veden laatua (Kalljärven järvityyppi on runsasravinteinen järvi). == Lähteet == Luokka:Kirkkonummen järvet Luokka:Mankinjoen vesistö
Luna 16

Luna 16 () oli neuvostoliittolaiseen Luna-ohjelmaan kuulunut miehittämätön avaruuslento vuonna 1970. Luna 16 oli ensimmäinen Kuuhun laskeutunut robottiluotain ja ensimmäinen neuvostoliittolainen lento, joka palautti kuukivinäytteitä maahan. Luotain koostui kahdesta toisiinsa liitetystä vaiheesta, laskeutumisvaiheesta ja sen päälle liitetystä nousuvaiheesta. Laskeutumisvaihe oli sylinterinmuotoinen rakenne, jossa oli neljä laskeutumisjalkaa, polttoainesäiliöitä, laskeutumistutka ja laskeutumismoottorit. Laskeutumisvaihe toimi myös nousuvaiheen laukaisualustana. Päälaskeutumismoottoria käytettiin luotaimen nopeuden hidastamiseen, kunnes luotain saavutti sammutuskorkeuden, jonka määritteli luotaimessa mukana ollut tietokonejärjestelmä luotaimen nopeuden ja korkeuden perusteella. Sammutuksen jälkeen lopulliseen laskeutumiseen käytettiin pienempiä moottoreita. Nousuvaihe oli pienempi sylinteri, jossa oli pyöreä yläpää. Siihen oli kiinnitetty sylinterimäinen näytesäiliö. Luotaimen laskeutumisosassa oli televisiokamera, säteily- ja lämpötilamittarit, radioviestintälaitteistot ja porallinen robottikäsivarsi pintanäytteiden keräämistä varten. ==Tehtävä== Luna 16 laukaistiin Kuuta kohti 12. syyskuuta 1970 kello 13.25.53 UTC. Se saavutti kiertoradan 111 kilometrin korkeudella Kuun pinnasta 17. syyskuuta. Tällä kiertoradalla luotain tutki Kuun vetovoimaa. Luotaimen periapsis muutettiin 18. syyskuuta ja 19. syyskuuta tapahtuneilla kiertoratakorjauksella 15,1 km:n korkeuteen. Luotaimen ollessa periapsiksessa 20. syyskuuta kello 05.12 UTC sen pääjarrumoottori käynnistettiin, ja näin aloitettiin laskeutuminen Kuun pinnalle. Kuusi minuuttia myöhemmin luotain laskeutui pehmeästi kohdealueelleen Hedelmällisyyden mereen (Mare Fecunditatis). Tämä oli ensimmäinen Kuun yön aikana tehty laskeutuminen. Päälaskeutumismoottori sammui 20 metrin korkeudessa ja apulaskeutumismoottorit 2 metrin korkeudessa. Tällöin luotaimen nopeus oli 2,4 m/s. Alle tunnin kuluttua laskeutumisesta automaattinen pora tunkeutui Kuun pintaan kerätäkseen kivinäytteen. Porattuaan seitsemän minuuttia pora saavutti 35 senttimetrin syvyyden ja nosti näytteen luotaimen nousuvaiheessa olleeseen pieneen pyöreään paluukapseliin. Luotaimen oltua 26 tuntia ja 25 minuuttia Kuun pinnalla, 21. syyskuuta kello 07.34 UTC, laukaistiin sen nousuvaihe pois Kuun pinnalta. Luotaimen alaosa jäi Kuuhun tutkimaan sen lämpötilaa ja säteilyoloja. Kolme päivää myöhemmin paluukapseli syöksyi Maan ilmakehään nopeudella 11 kilometriä sekunnissa. Kapseli laskeutui 24. syyskuuta 1970 laskuvarjon avulla noin 80 kilometriä kaakkoon Dzhezkazganin kaupungista Kazakstanissa kello 05.25 UTC. Tumman basalttinäytteen tutkimus ilmaisi sen muistuttavan hyvin läheisesti näytteitä, jotka yhdysvaltalaisen Apollo 12:n miehistö oli Kuusta hakenut. Luna 16 oli virstanpylväs Neuvostoliitolle sen avaruustutkimusohjelmassa, sillä se suoritti ensimmäisen täysin automaattisen näytteidenhaun Kuusta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Luna-ohjelma Luokka:Vuoden 1970 avaruustoiminta
Värähtely

Värähtely on kappaleen tai järjestelmän osien jaksollista liikettä tasapainoaseman ympärillä, tai yleisemmin fysikaalisen suureen (kuten esimerkiksi sähkökentän, ilmanpaineen) arvon jaksollista vaihtelua ajan funktiona. Esimerkkejä mekaanisesta värähtelystä ovat heilurin liike ja sydämen syke, sähkömagneettisesta värähtelystä radioaallot. Värähdyksen jaksonaika tarkoittaa yhteen värähdykseen kuluvaa aikaa ja se on värähtelyn taajuuden käänteisarvo: T={ 1\over f } \Leftrightarrow f={1 \over T}, missä f = värähtelyn taajuus ja T = värähtelyn jaksonaika. Heilurin tapauksessa värähdystaajuuteen vaikuttavat heilurin varren pituus ja painovoima mutta eivät juurikaan heilurin paino tai liikkeen laajuus eli amplitudi. Kitaran kielen värähtelytaajuus eli käytännössä äänenkorkeus riippuu kielen pituudesta, jännityksestä eli kireydestä ja painosta. Jos kaksi keskenään vuorovaikuttavaa värähtelijää värähtelee samalla taajuudella, niiden sanotaan olevan resonanssissa tai resonoivan keskenään. Sähköistä värähtelijää kutsutaan oskillaattoriksi. Mekaanista värähtelijää sanotaan myös vibraattoriksi. ==Katso myös== * Harmoninen värähtelijä * Äänirauta * Värähtelypiiri * Fononi ==Lähteet== Luokka:Klassinen mekaniikka Luokka:Aaltoliike
Walls of Jericho

Walls of Jericho on saksalaisen power metal -yhtye Helloweenin ensimmäinen studioalbumi, joka ilmestyi vuonna 1985. == Kappaleet == ===Alkuperäinen levy 1985=== A-puoli B-puoli ===Expanded-levy 2006=== Levy 1 Levy 2 == Jäsenet == * Kai Hansen – laulu, kitara * Michael Weikath – kitara * Markus Grosskopf – basso * Ingo Schwichtenberg – rummut == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic levyarvio ==Tuotanto== * Harris Johns – tuottaja, miksaaja * Edda ja Uwe Karczewski – kansikuvan suunnittelu ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1985 albumit Luokka:Vuoden 1985 esikoisalbumit Luokka:Helloweenin albumit
Intiantapiiri

Intiantapiiri (Tapirus indicus) on tapiirien (Tapiridae) heimoon kuuluva kavioeläin, jota tavataan Kaakkois-Aasiassa. == Ulkonäkö ja koko == Intiantapiirit ovat yleensä noin 180-250 senttimetrin mittaisia ja painavat 150-320 kilogrammaa. Niiden säkäkorkeus vaihtelee 70:n ja 120:n senttimetrin välillä. Poikaset ovat raidallisia, mutta seitsemän kuukauden ikään tultuaan ne muuttuvat aikuisen värisiksi, eli lähes mustiksi lukuun ottamatta selässä olevaa suurehkoa harmaata laikkua. Niiden karva on karkeaa ja iho paksu. Kuono ja ylähuuli ovat pidentyneet ja ne sopivat hyvin ruoan tutkiskeluun. Intiantapiirilla on neljä ketterää varvasta, kolme kookasta ja yksi pieni. Pikkuvarvasta ei juurikaan käytetä. Tapiireilla on tarkka kuulo, mutta melko huono näkö, sillä niiden silmät ovat pienet. Niiden ruumis on virtaviivainen, jotta ne voisivat liikkua nopeasti sademetsien tiheässä aluskasvillisuudessa. == Esiintyminen == Intiantapiiri on uhanalainen eläin, jota esiintyy sademetsissä Myanmarissa, Thaimaassa, Sumatralla ja Malakan niemimaalla. Intiantapiireja on tapettu jo vuosisatojen ajan ravinnoksi. Aikoinaan kanta oli runsas, mutta nykyään suunnattomat alat elinkelpoista metsää on tuhottu ja metsien pirstoutuessa tapiiripopulaatiot eivät enää pääse lisääntymään keskenään, mikä saattaa johtaa intiantapiirin lopulliseen sukupuuttoon. Lajin tulevaisuus näyttääkin synkältä. == Ravinto == Intiantapiiri syö lähinnä metsäkasvien meheviä versoja, lehtiä, kukkia ja hedelmiä. Tapiirit ovat valikoivia ruokansa suhteen, ja kullakin tapiirilla on oma ruokailualeensa, joita ne puolustavat. Intiantapiiri ruokailee yleensä vasta pimeän tullen. Sen erityistä herkkua ovat vesikasvit. == Käyttäytyminen == Intiantapiirit ovat erakkoja eli ne elävät yksin. Ne asustavat mielellään tulvivissa metsissä. Intiantapiirit ovat erittäin arkoja ja välttelevät naapureitaan. Mikäli tapiiri tuntee olonsa uhatuksi, se syöksyy veteen ja ui turvaan. == Lisääntyminen ja jälkeläiset == Intiantapiirit lisääntyvät ainoastaan joka toinen vuosi. Poikasia syntyy vain yksi. Parittelu ajoittuu niin, että poikanen syntyy sadekauden alussa, jolloin ravintoa on runsaasti. Emo odottaa poikasta 56 viikkoa eli 13 kuukautta. Uros ei ota osaa poikasen hoitamiseen. Poikasten valkojuovainen tummanruskea turkki auttaa niitä sulautumaan erinomaisesti aluskasvillisuuteen. Poikanen pysyy emonsa turvissa kaksi vuotta, kunnes emo valmistautuu parittelemaan uudelleen. == Lähteet == *EVM:n kansio === Viitteet === Luokka:Tapiirit Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Onteloeläimet

Onteloeläimet (Coelenterata) on eläinkunnan luokittelussa aiemmin pääjaksona pidetty ryhmä, johon luettiin nykyiset polttiaiseläinten (Cnidaria) ja kampamaneettien (Ctenophora) pääjaksot.Daphne G. Fautin and Sandra L. Romano (1997) Cnidaria Tree of Life Onteloeläimiä olivat siis esimerkiksi polttiaiseläinten nykyiset luokat merivuokot, korallieläimet, meduusat ja polyyppieläimet. Uudemman käsityksen mukaan onteloeläimet eivät kuitenkaan muodosta yhteistä kehityslinjaa, eikä ryhmää siksi käytetä nykyluokituksessa. Onteloeläimet ovat säteittäissymmetrisiä eliöitä, joiden solukkorakenne on yksinkertainen. Se koostuu pääosin kahdesta solukerroksesta, uloimmasta ektodermista ja sisimmästä endodermista, sekä niitä tukevasta välikerroksesta. Niillä on erikoistuneita, supistuvia lihassoluja sekä eräänlainen hajanainen hermoverkko. Laajassa ruuansulatuskanavassa olevan aukon kautta eläin saa ravintoa ja poistaa jätteet samaa aukkoa hyväksi käyttäen. == Lähteet == Luokka:Polttiaiseläimet Luokka:Eläinkunta
Corradino D’Ascanio

Corradino D'Ascanio (1. helmikuuta 1891 Popoli – 6. elokuuta 1981 Pisa) oli italialainen lentokoneinsinööri, joka tunnetaan parhaiten Vespa-skootterin suunnittelijana. Hänen suurin mielenkiintonsa kohde oli kuitenkin helikopterit. == Elämä == Corradino D'Ascanio syntyi Italiassa Popolin kaupungissa 1891. Hyvin nuorena hän kiinnostui lentämisestä ja lentokoneista. Hän valmistui insinööriksi Torinon teknillisestä opistosta vuonna 1914. Hän liittyi vapaaehtoisena Arma del Genion lentopataljoonaan. Ensimmäisessä maailmansodassa hän huolsi Italian armeijan lentokoneita. Sodan jälkeen hän sai töitä Pomilion lentokonetehtaasta, jonka palveluksessa hänet lähetettiin vuodeksi Yhdysvaltoihin Indianapolisiin 1918. Hän kiinnostui helikoptereista, ja häntä pidetäänkin yhtenä lentokonetyypin kehittäjistä. D'Ascanio suunnitteli useita prototyyppejä ( D'AT1, D'AT2 ja D'ATM3), mutta yhteistyö yhtiökumppani paroni Pietro Trojanin kanssa ei toiminut, Italian armeijan tilaukset jäivät tulematta ja patenttikiistat estivät keksinnön myymisen ulkomaille, joten D'Ascanio siirtyi Piaggion lentokonetehtaan palvelukseen vuonna 1933. Piaggiolle D'Ascanio suunnitteli pommikoneen ennen toista maailmansotaa. Sodan jälkeen vuonna 1946 Enrico Piaggio kutsui jo luottomiehekseen kohonneen D'Ascanion Biellaan ja antoi tälle tehtäväksi suunnitella aivan uudenlaisen kaksipyöräisen kulkuvälineen, josta tuli maailmankuulu Vespa-skootteri. D'Ascanio ei erityisesti pitänyt moottoripyöristä, joiden puutteet hän pyrki eliminoimaan skootterissaan. Hän suunnitteli useita Vespa-malleja, joista viimeinen hänen kynästään lähtenyt Vespa 50 esiteltiin 1963. Vuonna 1964 D'Ascanio siirtyi eläkkeelle Piaggion leivistä, mutta palasi nuoruutensa intohimon, lentokoneiden, pariin. Hän suunnitteli Agustalle koulutushelikopterin. Myöhäisinä vuosinaan hän opetti Pisan yliopistossa ja sai useita tunnustuksia työstään ilmailun parissa. D'Ascanio kuoli Pisassa vuonna 1981. == Lähteet == * Tekniikka & talous 6.4.2006: Piti tehdä helikopteri, tuli skootteri Luokka:Italialaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Viimeinen sammuttaa valot

Viimeinen sammuttaa valot on suomalaisen popyhtye Teleksin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 2004 Warner Music Finland -levy-yhtiön kautta. Albumin tuottivat Sampo Haapaniemi ja Markus Koskinen. Albumin suurimpia hittejä olivat paljon radiosoittoa saaneet levyn avausraidat Tuhannen ja yhden yksiön tarinaa ja Kaunis maailma. Albumilla soittivat ja lauloivat yhtyeen vakiojäsenten lisäksi Sampo Haapaniemi, Niko Kokko, Kristian Wahlström, Anssi Wäxby ja Knipi. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # ==Aiheesta muualla== * Albumin arvostelu findance.comissa Luokka:Vuoden 2004 albumit Luokka:Teleksin albumit Luokka:Markus Koskisen tuottamat albumit
Provincial reconstruction team

thumb|right|300px|Camp Marmal - yksi jälleenrakennusosastojen käyttämistä tukikohdista Provincial reconstruction team on Afganistanissa toimivaan ISAF- operaatioon liittyvä maakunnallinen koordinaatioelin, jonka tehtävänä on aluehallinnon rinnalla vastata maakunnallisesta kehityksestä. Provincial reconstruction teamia johtaa aina jonkin operaatioon osallistuvan maan alueellinen sotilasjohto. == Aiheesta muualla == Luokka:ISAF
Siivet (albumi)

Siivet on suomalaisen popyhtye Teleksin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 2003. Albumin suurimpia hittejä olivat paljon radiosoittoakin saaneet kappaleet Siivet ja Hiljaa virtaa Vantaa. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # ==Aiheesta muualla== * Albumin arvostelu findance.comissa Luokka:Vuoden 2003 esikoisalbumit Luokka:Teleksin albumit
The Mission

The Mission on vuonna 1986 Leedsissä perustettu englantilainen goottirock- yhtye. Yhtyeen perustivat juuri The Sisters of Mercy -yhtyeestä eronneet Wayne Hussey ja Craig Adams ja yhtyeen alkuperäinen materiaali koostuikin kaksikon vanhasta Sisters-kappalemateriaalista. Yhtye aloitti alun perin Sisterhood- nimisenä, mutta tästä vihastuneena yksin jäänyt The Sisters of Mercy -keulahahmo Andrew Eldritch levytti nopeasti The Sisterhood -nimellä singlen ja albumin, pakottaen Husseyn ja Adamsin valitsemaan toisen nimen yhtyeelle. Osa yhtyeen tuotannossa on Yhdysvalloissa julkaistu The Mission UK -nimen alla. Gothic Chic, 2005, sivut 327-337 The Mission on uransa aikana julkaissut yhdeksän täyspitkää albumia ja lisäksi useita ylimääräisestä materiaalista tai live-äänityksistä koostettuja albumeja. Yhtyeen kokoonpano on vaihtunut vuosien varrella usein ja ainoana vakituisena jäsenenä on pysynyt laulaja-kitaristi Wayne Hussey. Yhtye on kiertänyt laajalti maailmanlaajuisesti ja on yhä yksi gootti-scenen suosituimpia yhtyeitä. Suomessa yhtye on esiintynyt kerran, vuoden 1990 Provinssirockissa. == Jäsenet == * Wayne Hussey, laulu, kitara (1986-) * Mark Gemini Thwaite, kitara (1992-2001, 2005-) * Ritchie Vernon, basso (2002-) * Steve Spring, rummut (2003-) * Rob Holliday , kitara (2002-2005) * Craig Adams, basso (1986-1992, 1999-2002) * Scott Garrett , rummut (1999-2003) * Mick Brown, rummut (1986-1996) * Simon Hinkler, kitara (1986-1990) * Andy Cousin, basso (1992-1996) * Rik Carter, koskettimet (?-1996) == Diskografia == === Albumit === * Gods Own Medicine (1987) * First Chapter (1987) Kokoelma vanhoilta singleiltä. * Children (1988) Tuottaja John Paul Jones * Carved in Sand (1990) * Grains of Sand (1990) 'Carved in Sand'¨-levyn ylijäämämateriaali koottuna * Masque(1992) * "No Snow, No Show" For The Eskimo (1993) Live-taltiointi vuosilta 1988 ja 1990 * Sum and Substance (1994) Kokoelma * Salad Daze (1994) Yhtyeen BBC Radio-sessiot koottuna * Neverland (1995) * Blue (1996) * Resurrection (1999) Kokoelma uudelleensovitetuin versioin vanhoista kappaleista * Ever After (2000) Live-taltiointi * Aura (2001) * Aural Delight (2002) 'Aura'¨-levyn ylijäämämateriaali koottuna * Anthology: the Phonogram Years (2006) Kokoelma * God Is A Bullet (2007) * The Brightest Light (2013) * Another Fall from Grace (2016) === Singlet === * Serpents Kiss (1986) * Garden of Delight / Like a Hurricane (1986) * Stay With Me (1986) * Wasteland (1987) * Severina (1987) * Tower of Strength (1988) * Beyond the Pale (1988) * Deliverance (1990) * Butterfly on a Wheel (1990) * Into the Blue (1990) * Hands Across the Ocean / Amelia (1990) * Never Again (1992) * Like a Child Again (1992) * Shades of Green (1992) * Tower of Strength (remix) (1993) * Afterglow (1994) * Raising Cain (1994) * Swoon (1995) * Lose Myself in You (1995) * Coming Home (1996) * Evangeline (2001) * Shine Like the Stars (2002) * Breathe Me In (2005) * Keep It In The Family (2007) == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * The Missionin virallinen sivusto Mission, The
Little Grand Rapidsin lentoasema

Little Grand Rapidsin lentoasema on Manitoban provinssissa Kanadassa sijaitseva lentoasema, joka palvelee läheisiä Little Grand Rapidsin ja Pauingassiin asutuskeskuksia. Lentoasemaa ylläpitää Manitoba Transportation & Government Servicesin Northern Airports & Marine Operations. Lentoasemalla on yksi murskekivipintainen kiitotie jonka pituus on 853 metriä. == Tapaturmat == Lentoaseman läheisyydessä on sattunut yksi kuolemaan johtanut tapaturma. 9. joulukuuta 1997 Sowind Airin omistama Embraer 110P1 Bandeirante reittikone Winnipegin kansainväliseltä lentoasemalta Little Grand Rapidsin lentoasemalle syöksyi maahan ennen laskeutumista. Turmassa kuoli kolme matkustajaa ja yksi miehistön jäsen, koneessa oli kaikkiaan 15 matkustajaa ja kaksi miehistön jäsentä. == Lentoyhtiöt ja kohteet == Lentoyhtiö Kohteet SkyNorth Air Winnipegin kansainvälinen lentoasema Adventure Air Winnipeg/St. Andrewsin lentoasema Northway Aviation Ltd. Winnipeg/St. Andrewsin lentoasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Government of Manitoba: Northern Airports List * Accident history for ZGR Aviation Safety Network Luokka:Manitoban lentoasemat
Madmen

The Shakin' Madmen -niminen pop-yhtye perustettiin Turussa lokakuussa 1964 merseybeatin tehdessä tuloaan Suomeen. Perustajina olivat Jukka Laurikko (bassokitara), Olli Lundstedt (soolokitara, laulu), Markku Nurmela (rytmikitara, laulu) ja Pekka Rahi (rummut). Melko pian yhtyeeseen vaihtui rumpaliksi Matti Riikari ja soolokitaristiksi liittyi Bert Karlsson Lundstedtin siirtyessä laulusolistiksi. Yhtye saavutti nopeasti laajaa suosiota ja nimi lyhennettiin muotoon "Madmen". Madmenit kiersivät Varsinais- Suomea tiheään tahtiin ja tekivät myös kaksi kiertuetta Itä- ja Pohjois-Suomea myöten. Madmenien tavaramerkkinä oli vahva stemmalaulu. Myöhemmissä vaiheissa mukaan liittyneen Henry Jansenin toimiessa toisena laulusolistina saatiin kuulla neliäänisiäkin sovituksia. Ohjelmistossa oli mm. Beatles-, The Hollies-, Beach Boys-, Moody Blues- ja Zombies-sävelmiä Huippuaikaa riitti 1968 vuoteen saakka, jonka jälkeen tyypilliseen tapaan soittajat lähtivät omille teilleen opiskelemaan, armeijaan jne. Komeasta urastaan huolimatta Madmen ei koskaan levyttänyt. YLE Turun radiossa esitetyn "Föribeat"-ohjelmasarjan alla Madmenit verestivät vanhoja muistoja Föribeat- konserttiin harjoittelemalla. Sittemmin yhtye on alkanut uudelleen soittaa 60-luvun tunnelmissa. == Aiheesta muualla == * http://madmen.fi * Madmenit Föribeatissa Luokka:Suomalaiset pop rock -yhtyeet Luokka:1960-luvun rockyhtyeet ja -artistit
Eumetazoa

Eumetazoa (joskus myös Metazoa, Gastraeozoa tai Histozoa) eli monisoluiset on eläinkunnan alakunta. Monisoluisten alakuntaan kuuluu suuri määrä eliöitä, joille on ominaista, että ne kulkevat alkionkehityksessään niin sanotun gastrula-asteen. Toinen tämän alakunnan lajeille ominainen seikka on, että niiden kudokset muodostuvat seuraavista alkeissolukerroksista: * endodermi * ektodermi * mesodermi Monimutkaisempien eliöiden solut ovat hyvinkin erikoistuneet, tästä ääriesimerkkinä tumattomat punasolut. Usein vain pieni osa soluista lisääntyy, tosin lisääntyminen jakautumalla on mahdollista alkeellisten lajien keskuudessa. Voidaan puhua solujen välisestä altruismista toisten, saman perimän sisältävien solujen hyväksi. Monisoluiset eliöt ovat luultavasti kehittyneet yksisoluisista useampana eri linjana, joten ne eivät ole varsinaisesti yhteinen taksonominen ryhmä. Kaikki monisoluiset eliöt ovat kuitenkin aitotumallisia. Sienieläimet, kuten pesusieni, ovat poikkeusryhmä. Vaikka nämä eläimet ovat monisoluisia, niillä ei ole hermostoa eikä lihaksia. Näitten ominaisuuksien puuttuminen poistaa ne monisoluisista. Siksi ne ovat luokiteltu omaan alakuntaan, sienieläinmäisiin (Parazoa). Kaikissa luokitteluissa ei tunneta Eumetazoa-tasoa lainkaan ja joskus siitä käytetään nimitystä Metazoa. Yleensä Metazoalla kuitenkin viitataan Animalia-kuntaan. Luokka:Eläinkunta
Defenselink

Defenselink on Yhdysvaltain puolustusministeriön ylläpitämä virallinen keskitetty verkkopalvelu, johon tuotetaan kaikenlaista Yhdysvaltain puolustukseen ja käynnissä oleviin operaatioihin liittyvää tietoa. Se perustettiin lokakuussa 1994 apulaispuolustusministerin julkistensuhteiden toimiston ja puolustusministeriön teknisen tiedon keskuksen yhteistoimin. ==Aiheesta muualla== *http://www.defenselink.mil/ luokka:Verkkojulkaisut Luokka:Turvallisuuspolitiikka
Eurocopter AS532 Cougar

Eurocopter AS532 Cougar (nykyään Airbus Helicopters H215M) on ranskalaisen Aérospatialen (sittemmin Eurocopter ja Airbus Helicopters) suunnittelema ja valmistama kaksimoottorinen keskiraskas sotilashelikopteri. Cougar on Aérospatiale SA 330 Puma -siviilihelikopterista kehitetty sotilashelikopteri ja sen siviiliversio on Eurocopter AS332 Super Puma. ==Mallit== *AS 532 UL/AL *AS 532 SC *AS 535 *EC 725 == Lähteet == luokka:Sotilaskuljetushelikopterit
Lapiitit

Lapiitit (, ) olivat kreikkalaisen mytologian mukaan Thessaliassa asunut kansa. Tarujen mukaan lapiitit joutuivat kuninkaansa Peirithooksen häissä taisteluun kentaurien kanssa. Lapiittien ja kentaurien taistelu oli suosittu aihe antiikin taiteessa. Sen on ajateltu kuvaavan vertauskuvallisesti ihmisen sisäisten, ristiriitaisten voimien välistä kamppailua. Luokka:Kreikkalainen mytologia
Aleksei Abrikosov

Aleksei Aleksejevitš Abrikosov (; 25. kesäkuuta 1928 Moskova, Neuvostoliitto – 29. maaliskuuta 2017 Palo Alto, Kalifornia, Yhdysvallat) oli venäläis- yhdysvaltalainen fyysikko. Hänen tutkimusalansa oli teoreettinen kiinteän olomuodon fysiikka. Vuonna 2003 hänelle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto yhdessä venäläisen Vitali Ginzburgin ja yhdysvaltalaisen Anthony Leggettin kanssa suprajohteiden ja -nesteiden tutkimuksesta. Suprajohteita voidaan käyttää muun muassa lääketieteellisessä magneettikuvauksessa ja fysiikan perustutkimuksessa hiukkaskiihdyttimissä tuottamaan korkeita magneettikenttiä. Abrikosov saavutti filosofian tohtorin tutkinnon Neuvostoliitossa ohjaajanaan Lev Landau vuonna 1951. Vuodesta 1991 alkaen hän työskenteli materiaalitieteen osastossa Argonne National Laboratoryssa Illinoisissa Yhdysvalloissa.Alexey A. Abrikosov Encyclopedia Britannica Hän oli Venäjän kansalainen ja vuonna 1999 hän sai myös Yhdysvaltain kansalaisuuden.Nobel.org Aleksei Aleksejevitš Abrikosovin omaelämäkerta == Lähteet == Luokka:Venäläiset fyysikot Luokka:Yhdysvaltalaiset fyysikot Luokka:Nobelin fysiikanpalkinnon saajat Luokka:Moskovan fysiikan ja teknologian instituutin professorit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet