EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Litiumsulfidi

Litiumsulfidi (Li2S) on litium- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään litiumrikkiakuissa. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa litiumsulfidi on valkoista kiteistä ainetta ja sen alkeiskoppi on kuutiollinen. Yhdiste liukenee veteen, mutta hydrolysoituu samalla muodostaen vetysulfidia.Ulrich Wietelmann & Martin Steinbild: Lithium and Lithium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2014 Litiumsulfidia voidaan valmistaa litiumhydroksidin ja vetysulfidin reaktiolla tai kuumentamalla litiumia rikin tai vetysulfidin kanssa. :2 LiOH + H2S → Li2S + H2O :2 Li + S → Li2S Litiumsulfidia käytetään katodina litiumrikkiakuissa. Huonon sähkönjohtavuutensa vuoksi se täytyy aktivoida. Litiumsulfidia käytetään fosforipentasulfidin kanssa valmistettaessa litiumrikkiakkujen elektrolyytteinä käytettäviä litiumfosfosulfideja. ==Lähteet== Luokka:Litiumyhdisteet Luokka:Sulfidit
Nilsiän Siikajärven työväentalo

Siikajärven työväentalo oli Nilsiän kunnan (vuodesta 2013 lähtien osa Kuopiota) Siikajärven kylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Siikajärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Pieni yksihuoneinen hirsitalo valmistui vuonna 1914. Seuraavana vuonna yhdistyksen jäsenmäärä oli 7. Vuonna 1916 Nilsiän nimismies kielsi yhdistyksen toiminnan väliaikaisesti sillä perusteella, että se ei kyennyt pitämään järjestystä yllä iltamissa ja muissa tilaisuuksissa. Yhdistyksen mukaan syyllisiä häiriöihin olivat ulkopuoliset, jotka pyrkivät saattamaan työväenyhdistyksen ja talon huonoon valoon. Asiaa ei ilmeisesti tutkittu sen tarkemmin. Talon toiminta-aika jäi muutenkin lyhyeksi, sillä sisällissodan myötä yhdistys purkautui. Yhdistys kuitenkin perustettiin uudestaan ja se käytti joko vuonna 1914 valmistunutta taloa tai jotakin muuta taloa, sillä vuonna 1933 Savo -lehdessä ilmoitettiin lakkautetun Siikajärven työväenyhdistyksen talon ja irtaimiston huutokaupasta. Yhdistys oli luultavasti lakkautettu 1930-luvun alun kommunistilakien nojalla. Vuonna 1945 perustettiin SKDL:n Siikajärven osasto. Sen rakennuttama talo valmistui vuonna 1948. Vuonna 1988 talo oli edelleen yhdistyksen käytössä. Kummankaan talon myöhemmistä vaiheista tai nykytilasta ei ole tietoa. ==Rakennus== Vuonna 1948 valmistunut talo oli yksikerroksinen, ja sen pinta-ala oli 312 neliömetriä. Se oli hirsirunkoinen ja vuorattiin laudoilla vuonna 1973. Katto oli alun perin pärekatto, mutta vuonna 1972 asennettiin peltikatto. Talon sisäkatot ja -seinät vuorattiin kuitulevyllä vuonna 1968. Alun perin talossa oli juhlasali, näyttämö, ravintola, keittiö sekä vahtimestarin asunto, mutta näyttämö purettiin vuonna 1955. Lisäksi tontilla oli ulkorakennus, jossa puuvaja ja sauna, sekä tanssilava, joka rakennettiin vuonna 1954. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Kuopion rakennukset ja rakennelmat Luokka:Nilsiä
Nilsiän työväentalo

Nilsiän työväentalo oli Nilsiän kunnan (vuodesta 2013 lähtien osa Kuopiota) kirkonkylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Nilsiän kirkonkylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905, ja samana vuonna yhdistys liittyi SDP:hen. Vuonna 1908 yhdistyksen jäsenmäärä oli 21. Yhden lähteen mukaan yhdistys osti vuonna 1909 kirkonkylän keskustasta hirsisen asuintalon, joka oli valmistunut vuonna 1880. SDP:n puoluetilastoon yhdistys kuitenkin ilmoitti jo vuonna 1908 omistavansa talon. Tontti oli kunnan omistama; sotien jälkeen yhdistys sai lunastaa sen omakseen. Vuonna 1930 Varkauden nimismies kielsi yhdistystä järjestämästä talollaan tilaisuuksia vedoten ilmeisesti järjestyshäiriöihin. Taustalla olivat 1930-luvun kommunistilait; esimerkiksi sosialidemokraattisessa Vapaus-lehdessä sulkua kritisoitiin, koska sen katsottiin kohdistuvan aiheettomasti yhdistykseen, joka ei ollut kommunistinen vaan sosialidemokraattinen. Yhdistys kuitenkin sai lopulta jatkaa toimintaansa. Toiminta talolla oli vilkasta vuoteen 1950 saakka. Tontilla ei ollut parkkipaikkoja, mikä osaltaan hankaloitti toimintaa autoistuvana aikana. Vuonna 1965 sosialidemokraattinen piiri osti talon ja myi sen vuonna 1967 Nilsiän kunnalle ”vesilaitoksen tiealuetarpeisiin”. ==Toimintaa työväentalolla== Huhtikuussa 1909 talolla järjestettiin iltamat, ja etenkin erilaisia tanssiaisia järjestettiin myöhemminkin, muun muassa vappuna ja Marianpäivänä. ==Rakennus== Talo oli yksikerroksinen, sen pinta-ala oli 154 neliömetriä ja korkeus 2,7 metriä. Vuonna 1949 talo sähköistettiin. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Kuopion rakennukset ja rakennelmat Luokka:Nilsiä
Arabitasavaltojen liitto

Arabitasavaltojen liitto () oli Muammar Gaddafin epäonnistunut tavoite yhdistää Libyan, Egyptin ja Syyrian arabitasavallat yhdistyneen arabivaltion luomiseksi. Vaikka kaikki valtiot hyväksyivät yhdistymisen 1. syyskuuta 1971 järjestetyn äänestyksen jälkeen, ne eivät päässeet yhteisymmärrykseen kaikista yhdistymisen ehdoista. Liitto oli olemassa 19. marraskuuta 1977 asti. == Historia == Vuonna 1969 arabinationalistit nousivat valtaan Libyassa, ja Egyptin presidentti Gamal Abdel Nasserin ideologinen vaikutus Libyan hallinnossa oli selkeä. Gaddafi kannatti panarabistisia ajatuksia ja ilmaisi tarpeen yhdistyneelle arabivaltiolle Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä. Kaikissa kolmessa maassa pidettiin yhdistymisestä äänestys samanaikaisesti 1. syyskuuta 1971. Egyptissä sitä kannatti äänestäjistä 99,96 %, Libyassa 98,6 % ja Syyriassa 96,4 %. == Lähteet == Luokka:Historialliset valtiot
Henna Saarinen

Henna Saarinen (s. 1994) on suomalainen pyöräsuunnistaja. Hän on voittanut nuorten maailmanmestaruuden ja kolme aikuisten maailmanmestaruutta. Hän edustaa seuratasolla Kooveeta. Saarinen kilpaili nuorten MM-kilpailuissa vuosina 2011–2014. Ensimmäisenä MM-vuonnaan hän saavutti viestissä hopeaa. Vuonna 2012 hän saavutti sprintissä ja viestissä hopeaa. Vuonna 2013 hän voitti sprintissä maailmanmestaruuden, saavutti keskimatkalla hopeaa sekä sijoittui pitkällä matkalla ja viestissä neljänneksi. Vuonna 2014 hän saavutti hopeaa pitkällä matkalla ja pronssia viestissä. Saarinen kilpaili yleisen sarjan arvokilpailuissa ensimmäisen kerran vuonna 2015. Hän sijoittui tuolloin EM-kilpailujen viestissä kuudenneksi, ja henkilökohtaisten matkojen parhaat saavutukset olivat EM-kilpailujen pitkän matkan ja MM-kilpailujen sprintin 14. sija. Vuonna 2016 hän saavutti MM-pronssia sprintissä. Vuoden 2017 MM- kilpailuissa Saarinen sijoittui sprintissä 11:nneksi mutta vuonna 2018 Itävallassa hän voitti tuon matkan maailmanmestaruuden yhdeksän sekunnin erolla kahteen seuraavaan kilpailijaan keskeytettyään edellisenä päivänä pitkän matkan kilpailun kurkkukivun ja tukkoisuuden vuoksi. Samojen kisojen keskimatkalla hän sijoittui 14:nneksi ja yhteislähtökilpailussa 17:nneksi. Saarinen ylsi vuoden 2019 MM-kilpailuissa lähelle kärkeä vain sprintissä, jossa hän sijoittui viidenneksi. Vuoden 2022 MM-kilpailuissa Ruotsissa hän voitti kultaa sprintissä 57 sekunnin erolla seuraavaan kilpailijaan ja viestissä, jossa hän suunnisti ensimmäisen osuuden ja jonka Suomi voitti yli 7,5 minuutin erolla seuraavaan joukkueeseen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pyöräsuunnistajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suppilopalmut

Suppilopalmut (Marojejya) on palmusuku, johon kuuluu kaksi Madagaskarissa harvinaisena kasvavaa lajia. Lajit: * Lapasuppilopalmu (Marojejya darianii J.Dransf. & N.W.Uhl) Esiintyy vain viidellä paikalla Koillis-Madagaskarissa, erittäin uhanalainen. * Sulkasuppilopalmu (Marojejya insignis Humbert) Esiintyy paikoittain Itä-Madagaskarin sademetsissä, muun muassa Marojejyn kansallispuistossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Marojejya * ITIS: Marojejya * UniProt: Taxonomy - Marojejya * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Marojejya Luokka:Palmukasvit
Brügger & Thomet MP9

MP9 () on sveitsiläinen konepistooli, jonka suunnittelija ja valmistaja on Brügger & Thomet. MP9 on paranneltu versio Steyr TMP:stä, jonka oikeudet Brügger & Thomet osti Steyriltä. MP9 on muun muassa Sveitsin asevoimien käytössä. Ase sopii kompaktin kokonsa ja kevyen painonsa ansiosta lainvalvontaryhmien ja erikoisoperaatioyksiköiden käyttöön. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Konepistoolit
Henri Fayol

Jules Henri Fayol (29. heinäkuuta 1841 Konstantinopoli, Osmanien valtakunta – 19. marraskuuta 1925 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka oli modernin liikkeenjohdon teorian uranuurtajia amerikkalaisen Frederick Winslow Taylorin ohella. ==Elämä ja ura== Fayol syntyi Turkissa ranskalaisille vanhemmille. Hän kävi Lycée Impérial -lukion Lyonissa ja Saint-Étiennen kaivoskoulun. Vuonna 1860 hänet nimitettiin Commentryn kaivosten pääinsinööriksi ja 1866 johtajaksi. Vuonna 1888 hänestä tuli Commentry-Fourchambault et Decazeville -konsernin toimitusjohtaja. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1918. Elämänsä viimeisinä vuosina hän piti useita luentoja teorioistaan, erityisesti École Supérieure de Guerre -sotakorkeakoulussa. Fayolin kirja Administration industrielle et générale (1917) on modernin liikejohtamisen teorian uranuurtavia teoksia. Fayolin mukaan johtamisen teoriaa olisi sovellettava liike-elämän lisäksi myös yhteiskunnassa ja perhe-elämässä. Kirja sai Ranskassa välittömästi suosiota monien teollisuusjohtajien ja poliitikkojen keskuudessa, mutta Yhdysvalloissa sen merkitys tunnustettiin vasta Fayolin kuoleman jälkeen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset insinöörit Luokka:Ranskalaiset yritysjohtajat Luokka:Johtamisteoreetikot Luokka:Vuonna 1841 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Cool Hand Luke (täsmennyssivu)

Cool Hand Luke voi tarkoittaa seuraavia: * Lannistumaton Luke (Cool Hand Luke), yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1967 * Cool Hand Luke, yhdysvaltalainen kristillinen yhtye * Luke Humphries, lempinimeltään ”Cool Hand Luke”, englantilainen dartsinpelaaja
Douglas Diamond

Douglas Warren Diamond (s. lokakuu 1953)Douglas Diamond CV on yhdysvaltalainen taloustieteen professori Chicagon yliopiston Booth School of Businessissa. Hän on erikoistunut rahoituksen välittäjien, rahoituskriisien ja likviditeetin tutkimukseen. Diamond tunnetaan parhaiten hänen työstään rahoituskriisejä ja pankkipakoja, erityisesti vuonna 1983 julkaistusta vaikutusvaltaisesta Diamond–Dybvig-mallista ja vuonna 1984 julkaistusta delegoidun valvonnan Diamond-mallista. Yhdessä Ben Bernanken ja Philip Dybvigin kanssa hän sai taloustieteen Nobelin vuonna 2022.Nobel Prize: Douglas Diamond ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset taloustieteilijät Luokka:Nobelin taloustieteen palkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Philip Dybvig

Philip Hallen Dybvig (s. 22. toukokuuta 1955) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä, joka toimii Boatmen’s Bancsharesin pankki- ja rahoitusalan professorina Washingtonin yliopiston Olin Business Schoolissa St. Louisissa.Philip H. Dybvig Home Page Washington University in St. Louis Dybvig on erikoistunut omaisuuden hinnoitteluun, pankkitoimintaan, sijoituksiin sekä hallinto- ja ohjausjärjestelmään.Olin Business School Washington University in St. Louis Hän oli aiemmin professori Yalen yliopistossa ja apulaisprofessori Princetonin yliopistossa. Hän on toiminut useiden aikakauslehtien päätoimittajana tai toisena päätoimittajana, esimerkiksi lehdissä Review of Financial Studies; Journal of Economic Theory, Finance and Stochastics; Journal of Finance, Journal of Financial Intermediation; Journal of Financial and Quantitative Analysis ja Review of Financial Studies.Philip Dygvig CV Washington University in St. Louis Dybvig tunnetaan työstään Douglas Diamondin kanssa erityisesti vuonna 1983 julkaistusta vaikutusvaltaisesta Diamond–Dybvig-mallista."Bank runs aren't madness: This model explained why" chicagobooth.edu Dybvigille myönnettiin vuoden 2022 taloustieteiden Nobel yhdessä Diamondin ja Ben Bernanken kanssa ”pankkien ja rahoituskriisien tutkimuksesta”.Nobel Prize: Philip Dybvig nobelprize.org == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset taloustieteilijät Luokka:Nobelin taloustieteen palkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bethlehem (Pennsylvania)

Bethlehem on kaupunki Lehighin ja Northamptonin piirikunnissa, Pennsylvanian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 75 781. == Väestö == Kaupungin asukkaista 72,71 prosenttia on valkoisia, 9,20 prosenttia afroamerikkalaisia, 3,07 prosenttia aasialaisia, 0,19 prosenttia intiaaneja ja 7,28 prosenttia muita. 5,0 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 35,5 vuotta. ==Kuvia kaupungista== Tiedosto:Lehigh University Mountain Top Campus.jpg|Lehigh’n yliopisto. Tiedosto:Moravian Church Main Street 2857px.jpg|Määriläinen kirkko. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Pennsylvanian kaupungit
Pekka Niemi (pyöräsuunnistaja)

Pekka Niemi (s. 1990) on suomalainen pyöräsuunnistaja. Hän on viestin maailmanmestari vuosilta 2012 ja 2021 sekä Euroopan-mestari vuodelta 2013. Hän edustaa seuratasolla Kankaanpään Suunnistajia. Niemi voitti nuorten maailmanmestaruuden viestissä vuonna 2008 sekä keskimatkalla ja pitkällä matkalla vuonna 2010. Aikuisten MM-kilpailuissa hän oli ensi kertaa mukana vuonna 2011 ja saavutti tuolloin viestissä pronssia sekä sijoittui keskimatkalla ja pitkällä matkalla 11:nneksi ja sprintissä 20:nneksi. Veszprémin MM-kilpailuissa 2012 hän voitti Samuli Saarelan ja Jussi Laurilan kanssa viestissä kultaa. Henkilökohtaisilla matkoilla hän oli parhaimmillaan yhdeksäs keskimatkalla. Niemi voitti vuonna 2013 viestin Euroopan-mestaruuden Saarelan ja Laurilan kanssa. Keskimatkalla hän saavutti hopeaa runsaat 1,5 minuuttia Venäjän Valeri Gluhoville hävinneenä ja ainoana suomalaisena kymmenen parhaan joukkoon yltäneenä. Pitkällä matkalla Niemi oli kahdeksas ja sprintissä yhdeksäs. Saman vuoden MM-kilpailuissa Niemi saavutti Saarelan ja Laurilan kanssa viestissä hopeaa sekä sijoittui pitkällä matkalla kahdeksanneksi. Vuonna 2014 Niemi jäi MM-kilpailujen henkilökohtaisilla matkoilla kymmenen parhaan ulkopuolelle mutta voitti ensimmäisen kerran maailmancupin osakilpailuja ja sijoittui cupin yhteispisteissä kuudenneksi. Vuonna 2015 Niemen parhaat EM-kisasijoitukset olivat neljäs sija viestissä ja kymmenes sija pitkällä matkalla. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia tutusti Saarelan ja Laurilan kanssa sekä sijoittui keskimatkalla kahdeksanneksi ja pitkällä matkalla yhdeksänneksi. MM-kilpailuissa 2016 viesti päättyi neljänteen sijaan ja henkilökohtaisilla matkoilla Niemen sijaluvut olivat 12, 15 ja 18. Vuonna 2017 Niemi saavutti MM-hopeaa viestissä André Hagan ja Jussi Laurilan kanssa. Tuon vuoden MM- ja EM-kilpailujen henkilökohtaisilla matkoilla hän ei menestynyt. Vuonna 2018 Niemi oli parhaimmillaan EM-kilpailujen pitkällä matkalla viides sekä MM-kilpailuissa sprintissä ja viestissä seitsemäs ja yhteislähtökilpailussa kahdeksas. Vuonna 2019 hän saavutti EM-kilpailujen sekaviestissä pronssia Marika Haran ja Jussi Laurilan kanssa sekä sijoittui sprintissä ja yhteislähtökilpailussa kahdeksanneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa viestistä tuli pronssia yhdessä Laurilan ja Samuel Pökälän kanssa. Keskimatkalla Niemi oli kuudes ja pitkällä matkalla kahdeksas. Vuonna 2021 maailmanmestaruuksista kilpailtiin Suomessa Kuortaneella, Seinäjoella ja Alajärvellä. Niemi saavutti ensimmäisen henkilökohtaisen MM-mitalinsa sijoittumalla pitkällä matkalla hopealle 42 sekuntia maanmiehelleen André Hagalle hävinneenä. Viestissä Niemi voitti kultaa Hagan ja Samuel Pökälän kanssa. Yhteislähdössä Niemi sijoittui neljänneksi, sprintissä kymmenenneksi ja keskimatkalla 12:nneksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pyöräsuunnistajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Italian Dodekanesia

Italian Dodekanesia (myös Italian saaret Egeanmerellä; , ) oli Italian hallitsema, kahdentoista saaren ryhmä Dodekanesiassa Egeanmerellä. Ne annettiin Italialle Ouchyn rauhassa vuonna 1912 Italian ja Turkin sodan jälkeen. Se kuului vuosina 1912–1943 Italian kuningaskuntaan, ja tästä vuoteen 1945 Italian sosiaaliseen tasavaltaan (saksalaismiehityksen aikana). Tämän jälkeen se kuului uudelleen kuningaskuntaan brittiläismiehityksen aikana, jonka jälkeen saaret luovutettiin Kreikalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Dodekanesia Luokka:Euroopan entiset monarkiat Dodekanesia Luokka:Kreikan historia
Jack in the Box (J-Hopen albumi)

Jack in the Box on BTS-yhtyeestä tunnetun J-Hopen ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 15. heinäkuuta 2022 Big Hit Musicin kautta. Albumi koostuu 10 kappaleesta, joista ”More” ja ”Arson” ovat singlejä. Pandoran lippaan tarinan ympärillä pyörivä albumi käsittelee muun muassa kunnianhimoa, inhimillisyyttä, epävarmuutta, menestystä ja tulevaisuuden tuottamaa ahdistusta. Genrellisesti se edustaa old school hip hopia, mutta siinä on myös vaikutteita popista, grungesta ja R&B;:stä. == Kappaleet == == Arvostelut == * AllMusic: * NME: * Rolling Stone: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 esikoisalbumit Luokka:Eteläkorealaiset albumit Luokka:BTS
Jens Kristian Hansen

Jens Kristian Hansen (5. kesäkuuta 1926 Føvling – 28. helmikuuta 2023) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1975–1994 ja toimi Tanskan liikenneministerinä 1981–1982. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jens Kristian Hansen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Tanskan liikenneministerit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Värmlands Folkblad

Värmlands Folkblad (lyh. VF) on ruotsalainen vuonna 1918 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Karlstad. Se ilmestyy kuudesti viikossa ja kuuluu NWT Media AB -konserniin. Lehti on poliittiselta linjaltaan sosiaalidemokraattinen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset sanomalehdet Luokka:Karlstadin kunta
Antti Rantala

Antti Rantala (s. 6. joulukuuta 1982 Pattijoki) on suomalainen pesäpalloilija. Rantala edusti urallaan Superpesiksessä kasvattajaseuraansa Pattijoen Urheilijoita, Seinäjoen Maila-Jusseja, Nurmon Jymyä ja Koskenkorvan Urheilijoita. Rantala saavutti yhden SM-hopean kaudella 2002 ja kolme SM- pronssia kaudella 2001, kaudella 2004 ja kaudella 2008. https://www.pesis.fi/wp-content/uploads/2021/02/Rantala-Antti.xlsx Hän pelasi ulkokentällä kolmospolttajana.http://old.pesistulokset.fi/cgi- bin/tilastot/ottelu2.py?data=19-1-1&id;=15148 Rantala pelasi 205 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja seitsemän tavallista juoksua, toi 118 juoksua ja keräsi 468 kärkilyöntipistettä. Rantala pelasi 58 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja neljä tavallista juoksua, toi 33 juoksua ja keräsi 148 kärkilyöntipistettä. Rantala pelasi 17 Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän toi kymmenen juoksua ja keräsi 58 kärkilyöntipistettä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Parthenópi

Parthenópi () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Verdoúgian saariin ja sijaitsee Eteläisessä Euboianlahdessa Itä-Attikan rannikon ja Euboian saaren välissä. Saaren pinta-ala on noin 0,102 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Parthenópi kuuluu Marathónaksen kuntaan, Itä-Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen. == Lähteet == Luokka:Egeanmeren saaret Luokka:Marathónas
Pateróniso

Pateróniso () eli Chálikas (Χάλικας) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Oinoússeen saaren etelärannikolla. Saaren pinta-ala on 0,011 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Pateróniso kuuluu Oinoússeen kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Pateróniso on yksityisomistuksessa. Saarella sijaitsee Vapahtajalle (Sotíros) omistettu kirkko. Paterónison eteläpuolella sijaitsee Ágios Panteleímonaksen saari. == Lähteet == Luokka:Oinoússes Luokka:Pohjoisen Egean saaret
Paximádi (Kykladit)

Paximádi () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Míloksen saaren eteläpuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,07 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Paximádi kuuluu Míloksen kuntaan, Míloksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. == Lähteet == Luokka:Kykladit Luokka:Mílos
Paximáda

Paximáda () tai Paximádi (Παξιμάδι, ”Korppu”) voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa: * Paximáda, saari Dionysadien saariryhmässä lähellä Kreetaa * Paximáda, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Ródosta * Paximádi, saari Gkrántesin saarilla Kreetan itärannikon edustalla * Paximádi, saari Kreetan pohjoisrannikon edustalla lähellä Díaa * Paximádi, saari Kykladien saariryhmässä lähellä Mílosta * Paximádia, kahden pienen saaren ryhmä lähellä Kreetaa ** Megálo Paximádi eli Paximádia éna, lännenpuoleinen ja suurempi saarista ** Mikró Paximádi eli Paximádia dýo, idänpuoleinen ja pienempi saarista
Jussi Laurila

Jussi Laurila (s. 1986) on suomalainen pyöräsuunnistaja. Hän on voittanut kaksi maailmanmestaruutta ja viisi Euroopan-mestaruutta. Hän edustaa seuratasolla Jalasjärven Jalasta. Laurila osallistui arvokilpailuihin ensimmäisen kerran vuonna 2008. Seuraavana vuonna hän ylsi sprintissä EM- kilpailuissa yhdeksänneksi ja MM-kilpailuissa kymmenenneksi. Vuonna 2010 hän oli sprintissä ja viestissä neljäs. Vuonna 2011 hän ylsi ensi kertaa arvokisamitaleille. EM-kilpailuissa hän saavutti sprintissä pronssia sekä sijoittui pitkällä matkalla neljänneksi ja viestissä viidenneksi. MM- kilpailuissa hän saavutti viestipronssia. Laurila voitti Veszprémin MM- kilpailuissa 2012 Pekka Niemen ja Samuli Saarelan kanssa viestissä kultaa. Henkilökohtaisilla matkoilla hän oli viides sprintissä, kuudes keskimatkalla ja kahdeksas pitkällä matkalla. Samana vuonna hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun. Krasnobródin EM-kilpailuissa 2013 Laurila voitti neljä kultaa: sprintissä, pitkällä matkalla, miesten viestissä ja sekaparien sprinttiviestissä. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän saavutti viestissä hopeaa sekä sijoittui keskimatkalla kuudenneksi ja sprintissä kahdeksanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi. Laurila oli vuoden 2014 MM-kilpailuissa sprinttikilpailun kuudes ja jäi muilla henkilökohtaisilla matkoilla kauemmas kärjestä. Vuoden 2015 EM-kilpailuissa hän saavutti pitkällä matkalla hopeaa ja sekaparien sprinttiviestissä pronssia sekä sijoittui miesten viestissä neljänneksi, keskimatkalla viidenneksi ja sprintissä kuudenneksi. Saman vuoden MM-kilpailut soivat hänelle pitkän matkan hopeaa ja viestin pronssia, minkä lisäksi hän sijoittui sprintissä ja keskimatkalla viidenneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi. Vuoden 2016 MM-kilpailuissa Laurilan parhaaksi saavutukseksi jäi viestin neljäs sija. Laurila voitti keskimatkan Euroopan-mestaruuden Orleánsissa 2017. Sprintissä hän sijoittui seitsemänneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa sprintissä ja viestissä sekä sijoittui keskimatkalla viidenneksi ja pitkällä matkalla kahdeksanneksi. Maailmancupissa hän oli kolmas. Vuoden 2018 EM- kilpailuissa Laurila oli parhaimmillaan yhdeksäs keskimatkalla mutta saman vuoden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa yhteislähdössä sekä sijoittui pitkällä matkalla neljänneksi ja keskimatkalla kuudenneksi. Vielä vuonna 2019 Laurila ylsi arvokisamitaleille. EM-kilpailuissa hän saavutti sekaviestissä pronssia ja sijoittui sprintissä seitsemänneksi. MM-kilpailuissa hän saavutti miesten viestissä pronssia sekä sijoittui sprintissä neljänneksi ja keskimatkalla seitsemänneksi. Jussi Laurilan sisko Susanna Laurila on myös pyöräsuunnistaja. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pyöräsuunnistajat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pelagónisos

Pelagónisos (, myös Pelagonísi, Πελαγονήσι) eli Asprónisos (Ασπρόνησος) eli Áspro (Άσπρο) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Chíoksen saaren länsipuolella. Saaren pinta-ala on 0,153 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Pelagónisos kuuluu Chíoksen kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Pelagónisoksen ja Chíoksen välissä sijaitsevat saaret Nisáki ja Ágios Stéfanos. == Lähteet == Luokka:Chíos Luokka:Pohjoisen Egean saaret
Pelérissa

Pelérissa () eli Fagkroú (Φαγκρού) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään ja sijaitsee Kyrá Panagián saaren länsipuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,17 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Pelérissa kuuluu Alónnisoksen kuntaan, Sporadien alueyksikköön ja Thessalian alueeseen. == Lähteet == Luokka:Alónnisos Luokka:Pohjoiset Sporadit
Petalídi (Íoksen lounaisrannikko)

Petalídi () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Íoksen saaren lounaisrannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,003 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Petalídi kuuluu Íoksen kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saarta ei tule sekoittaa toiseen Petalídin saareen Íoksen pohjoisrannikon edustalla. == Lähteet == Luokka:Íos Luokka:Kykladit
Anglars

Anglars on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Ouysse-joen varrella, noin 21 kilometriä Figeacin kaupungista luoteeseen. Saint-Martinin kirkko on rakennettu 1100-luvulla. Tuolta ajalta on yhä jäljellä kirkon kellotorni. Kirkko tuhoutui osittain satavuotisessa sodassa ja Ranskan uskonsodissa. Nykyinen kirkkorakennus on rakennettu 1600-luvulla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lotin kunnat
Petoúsi

Petoúsi () eli Petoúsa (Πετούσα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Euboian saariin ja sijaitsee Stýran saaren eteläpuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,148 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Petoúsi kuuluu Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Petoúsi on pitkänomainen ja koostuu kahdesta osasta, pohjois- ja eteläosasta, joita yhdistää kapeampi kannas. == Lähteet == Luokka:Euboian saaret Luokka:Kárystos
Pláka (Kykladit)

Pláka () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin, ja sijaitsee Schoinoúsan saaren länsirannikolla Tsigkoúrin rannan edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,003 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Pláka kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. == Lähteet == Luokka:Pienet Kykladit
Pláka (Léros)

Pláka () eli Mikró Livádi (Μικρό Λιβάδι, myös Mikró Liádi, Μικρό Λιάδι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja tarkemmin Liádian saariin, ja sijaitsee Egeanmeressä Megálo Livádin saaren eteläpuolella, itään Amorgóksesta. Saaren pinta-ala on noin 0,061 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Pláka kuuluu Léroksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. == Lähteet == Luokka:Dodekanesia Luokka:Léros
Plakí

Plakí ( tai Πλακί) eli Ágios Andréas (Άγιος Ανδρέας) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin ja Koufonísian saariin, ja sijaitsee Kéroksen saaren eteläpuolella. Saaren pinta- ala on 0,045 neliökilometriä ja se on asumaton (2021). Hallinnollisesti Plakí kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä- Egean saarten alueeseen. Plakí on eteläisin Kéroksen eteläpuolella olevista kuudesta pienestä saaresta. == Lähteet == Luokka:Pienet Kykladit
Planítis

Planítis () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Tínoksen saaren pohjoisrannikolla Órmos Panórmoun kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,15 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Planítis kuuluu Tínoksen kuntaan, Tínoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. == Lähteet == Luokka:Kykladit Luokka:Tínos
Aynac

Aynac on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 28 kilometriä Figeacin kaupungista luoteeseen. Château d'Aynac on rakennettu 1600-luvulla. Linna hylättiin 1700-luvulla ja lopulta Ranskan suuren vallankumouksen aikana vuonna 1790 se poltettiin. Wagramin prinsessa Elisabeth Berthier ihastui linnaan vuonna 1875, ja hän ryhtyi kunnostamaan sitä. Hän oli naimisissa Étienne-Guy de Turenne d'Aynac’n kanssa. Heidän viimeinen linnassa asunut jälkeläinen oli Louise de Turenne d'Aynac. Tämän jälkeen kunta osti linnan vuonna 1973. Vuonna 2008 kunta päätti myydä linnan kilpa-ajaja Laurent Battutille, joka järjestää siellä vuosittain Aynac Motor Festival -klassikkoautojen kokoontumisajon. Linna on kuulunut historiallisten muistomerkkien luetteloon vuodesta 1988 lähtien. Tiedosto:Château d'Aynac 2.jpg|Klassikkoautojen kokoontumisajo Tiedosto:Saint Genesius Church of Aynac 01.jpg|Saint-Genièsin kirkko ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lotin kunnat
Aasialaistaustaiset ihmiset

Aasialaistaustaiset ihmiset ovat etninen ihmisryhmä, jolla esiintyy tavallista enemmän Aasian kantaväestöjen perimään liittyviä piirteitä. == Ominaispiirteitä == Aasialaistaustaisten perimässä on 1–4 prosenttia sukupuuttoon kuolleen neandertalinihmisen geenejä sekä myös denisovanihmisen geenejä. == Rajatapausten luokittelu == Etninen rajanveto on vaikeaa, koska aasialais-, afrikkalais- ja eurooppalais-intialaistaustaiset muodostavat geneettisen jatkumon. Tämä ongelma on ratkaistu Yhdysvalloissa siten, että kyselyihin vastaajat saavat itse päättää, mihin ryhmään kuuluvat. == Lähteet == Luokka:Ihmisrodut
Islannin kansalaisuus

Islannin kansalaisuus on laillinen suhde Islannin tasavallan ja yksittäisen henkilön välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta. == Kansalaisuuden saaminen syntymällä == Syntyperäisiä islantilaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden vanhemmista vähintään toinen on Islannin kansalainen. Myös sellaiset vanhemmat, jotka ovat joskus olleet Islannin kansalaisia ja asuvat maassa laillisesti, voivat siirtää Islannin kansalaisuuden lapsilleen tämän syntyessä. == Kansalaisuuden saaminen hakemuksella == Kansalaisuuden voi saada hakemuksella, mikäli hakija täyttää seuraavat ehdot: * on asunut maassa yhtäjaksoisesti ja laillisesti 7 vuotta (Islannin kansalaisen kanssa naimisissa olevalla 4 vuotta) * pystyy todistamaan henkilöllisyytensä * on suorittanut Islannin opetusviraston järjestämästä kielikokeesta (ei koske yli 65-vuotiaita, fyysisesti tai psyykkisesti estyneitä tai niitä, jotka ovat suorittaneet ensimmäisen asteen koulutuksen islanniksi) * ei ole joutunut pidätetyksi * ei ole nostanut toimeentulotukea kunnalta viimeisen 3 vuoden aikana ja kykenee elättämään itsensä laillisesti Islannissa (väh. 239 895 kruunun kuukausitulot yksittäisellä henkilöllä) * ei sakko- tai vankeusrangaistuksia eikä keskeneräisiä oikeusjuttuja, jossa hakija on syytettynä (yli 15-vuotiailta vaaditaan rikosrekisteriote) === Toisten Pohjoismaiden kansalaiset === Henkilöt, jotka ovat automaattisesti saaneet jonkun toisen Pohjoismaan kansalaisuuden, voivat hakea Islannin kansalaisuutta täyttämällä seuraavat ehdot: * yli 18-vuotias * on asunut Islannissa yhtäjaksoisesti väh. 3 vuotta * ei ole Islannissa asuessaan saanut vankeusrangaistusta tai muuta vapaudenmenetykseen liittyvää rangaistusta Jos edellä mainitut ehdot eivät täyty kokonaan, toisen Pohjoismaan kansalainen voi hakea Islannin kansalaisuutta normaalilla ei-pohjoismaalaisille tarkoitetulla menettelyllä. Vaadittu asumisaika on tuolloin kuitenkin vain 4 vuotta. == Kaksoiskansalaisuus == Islanti on sallinut kaksoiskansalaisuuden vuodesta 2003 lähtien. == Lähteet == kansalaisuus Luokka:Kansalaisuus
Kai Hallman

Kai Kustaa Hallman (25. maaliskuuta 1915 Helsinki – 25. tammikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Hallmanin vanhemmat olivat kauppaneuvos Lauri Hallman ja Elna Maria Durchman ja puolisot 1936–1950 Rakel Raivio ja vuodesta 1953 Brita Wallin. Professori Niilo Hallman oli Kai Hallmanin veli. Kai Hallman kävi keskikoulun Kuopion lyseossa 1932, harjoitti liike- ja kieliopintoja Englannissa 1932–1933 ja suoritti Kuopion kauppaoppilaitoksen 1933–1935. Hän oli Oy Birger Hallmanin palveluksessa vuodesta 1935, yhtiön kaupallinen johtaja 1938–1945, toimitusjohtaja 1945–1969, johtokunnan jäsen vuodesta 1945 ja puheenjohtaja 1964–1970. Hallman oli myös Kuopion Höyrymylly Oy Sammon toimitusjohtaja 1940–1969 ja yhtiön johtokunnan jäsen vuodesta 1940 ja puheenjohtaja 1964–1970, Sammon Rulla Oy:n toimitusjohtaja 1945–1969, johtokunnan jäsen vuodesta 1945 ja puheenjohtaja 1964–1970 sekä Oy Hallmanin toimitusjohtaja 1945–1969, johtokunnan jäsen vuodesta 1945 ja puheenjohtaja 1964–1970. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Hallman sai 1966.Kuka kukin on 1954, s. 173. Viitattu 12.11.2022. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Heikki Hildén

Heikki Hildén (11. tammikuuta 1914 Helsinki – 21. helmikuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Hildénin puoliso vuodesta 1936 oli Lempi Viinikainen. Heikki Hildén kävi kansakoulun ja ammattikoulun ja teki opintomatkoja Yhdysvaltoihin, Ruotsiin, Tanskaan, Itävaltaan, Saksaan ja Belgiaan. Hän oli Kirjapaino Lause Oy:n, Kirjapaino Gutenbergin, Oy Pohjoismaiden Kahvikomppanian Mäntsälän Meijeri Oy:n palveluksessa, työskenteli autonkuljettajana ja oli Leipomo Hildén Oy:n perustaja 1941, toimitusjohtaja ja yhtiön osakas 1945–1948, H-Kahvin osakas vuodesta 1948, H-Kahvi Oy:n, vuodesta 1974 Leipomo Hildén Oy, perustajaosakas ja toimitusjohtaja 1959–1974, Asunto Oy Mäkitalon omistaja ja isännöitsijä vuodesta 1950, Cinderella Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja vuodesta 1955, Asunto Oy Toiven omistaja vuodesta 1959, Matthes Konfekturen osakas vuodesta 1962, Ravintola Oy Oivan omistaja ja hallituksen puheenjohtaja 1964–1970 sekä Ravitsemisliike Oy Atrian omistaja ja hallituksen puheenjohtaja 1965–1970. Hildénillä oli myös useita luottamustehtäviä, kuten Suomen Leipuriliiton hallituksen jäsenyys 1947–1950 ja Suomen Kahvilaravintolaliiton johtokunnan puheenjohtajuus 1953–1957. Hildén harrasti nuoruudessaan pesäpalloa kansallisella tasolla ja oli Työväen Mailapoikien perustajajäsen 1932 ja seuran johtokunnan jäsen 1937–1940 ja 1946. Sotilasarvoltaan talvisodassa vaikeasti haavoittunut Hildén oli reservin korpraali. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1966. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Veikko Kemppainen

Onni Veikko Kemppainen (26. joulukuuta 1906 Kemi – 14. heinäkuuta 1982 Kemi) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Kemppaisen vanhemmat olivat toimitusjohtaja, kunnallisneuvos Onni Kemppainen ja Eveliina Tiura ja puoliso vuodesta 1943 merkonomi Saimi Aliina Laaksonen. Kemppainen tuli ylioppilaaksi Kemin yhteiskoulusta 1927 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1931. Hän oli Toiminimi O. Kemppaisen Rautakaupan apulaisjohtaja 1931–1938, Rautakauppa O. Kemppainen Oy:n toimitusjohtaja 1938–1960 ja Rauta-Kemppainen Oy:n toimitusjohtaja 1960–1970. Kemppainen oli Kemin kaupunginvaltuuston jäsen 1946–1947 ja 1951–1956 ja hänellä ooli useita muita luottamustehtäviä, kuten Suomen Rauta- ja Koneliikkeiden Yhdistyksen hallitus 1954–1969 ja Pienteollisuustoimikunnan jäsenyys vuodesta 1960. Sotilasarvoltaan Kemppainen oli reservin kapteeni (1944). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1966. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kemin kaupunginvaltuutetut Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Portus

Portus ('hamina') eli Portus Trajani Felicis oli antiikin Roomassa satama-alue Tiberjoen suulla. Se oli Rooman satamakaupungin Ostian ulkosatama ja kuului hallinnollisesti Ostiaan. Portus rakennettiin keisari Claudiuksen käskystä, ja satamaa laajennettiin keisari Trajanuksen käskystä. Alueella on nykyisin Rooman suurin lentokenttä Fiumicino. Portus kehittyi myöhäisantiikissa itsenäiseksi kaupungiksi. Nykyisin satama-alue on Tiberjoen liettymisen vuoksi järvi. Ostian ja Portuksen välille syntyi nekropoli. Toisin kuin Ostiaa, Portusta ei juuri ole kaivettu esiin. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * * Steinby, Christa: The Role of Ostia and Portus in Roman Seafaring – The Literary Evidence, Institutum Romanum Finlandiae 2020 ISBN 978-88-5491-104-8 == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Latiumin kaupungit Luokka:Satamat
Katja Pällijeff

Katja Pällijeff (s. 1972) on suomalainen elokuvaleikkaaja. Pällijeff on valmistunut taiteen maisteriksi elokuvaleikkauksesta Aalto-yliopistosta vuonna 2007. Hänellä on myös sosiologian, filosofian ja journalismin opintoja Helsingin yliopistolta vuosilta 1994–1999. Hän on leikannut toistakymmentä pitkää elokuvaa, niin fiktiota kuin dokumenttielokuviakin. Hänen leikkaamiin tv-sarjoihin kuuluvat muun muassa Salatut elämät, Alias Lönnrot, Kansankodin kuokkavieraat, Rahti sekä Harjunpää. Pällijeff oli ehdolla yhdessä Tuukka Temosen kanssa Parhaan leikkauksen Jussi -palkintoon elokuvasta Presidentintekijät (2014). == Pitkien elokuvien filmografia (leikkaajana) == * Hiljaa toivotut, 2011 * Rouva Presidentti, 2012 * Presidentintekijät, 2014 * Kuka välittää?, 2014 * Kanarialinnut, 2015 * Tuntematon pakolainen, 2016 * Luonnonlaki, 2019 * Nepalin morsian, 2019 * Diva of Finland, 2019 * Huonot naiset, 2022 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elokuvaleikkaajat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Challa

pienoiskuva|Challa Challa (), eli sapattileipä, on juutalaisuskoisten pyhä leipä. Challaa syödään usein työpäivän alussa. Leivän juuret juurtavat 550-luvulle. Challa voidaan leipoa eri muotoiseksi, ja jokaisella muodolla on symbolisia merkityksiä. Yleisimmin tehdään kolmen, neljän tai kuuden säikeen palmikko, joka kuvaa rakkautta. Pyöreä muoto kuvaa jatkuvuutta, ja tikapuut nousua korkeammille tasoille. == Alkuperä == Challan alkuperä juontaa juurensa juutalaiseen perinteeseen, jossa noudatetaan Tooran ohjeita. Challan rituaali perustuu tiettyihin määräyksiin, jotka löytyvät Toorasta, erityisesti Mooseksen kirjan 15. luvusta, jossa mainitaan uhrin tuominen papille. Perinteessä pyydetään leipomaan taikinaa ja erottamaan siitä osa ennen leivän paistamista. Tämä osa, challah, pyhitetään ja uhrataan paikallisille juutalaisille papeille. Aikoinaan challa-leivät olivat paljon yksinkertaisempia kuin nykyään. Ne olivat enemmän pitaleivän kaltaisia. Osan tämän päivän kotileipureista ja leipomoista seuraavat edelleen tätä perinnettä, mutta tavalliset challa-leivät ovat monipuolistuneet ja voivat olla monen muotoisia ja makuisia. Nykyään sana challa kuvaa laajasti ottaen erilaisia juutalaisia rituaalileipiä. Sapattiaattona eli perjantaina juutalaisissa kodeissa on pöydällä usein kaksi leipää, mikä heijastaa juutalaista perinnettä ja viittaa siihen, kuinka taivaasta tuli perjantaisin kaksinkertainen määrä mannaa, joka riitti sapatin yli lauantaille. Challa- leivän yleisin muoto on letitetty leipä, joka muodostaa 12 "kumpua". Tämä erityinen muoto symboloi 12 seremonialeipää, joita säilytettiin Jerusalemin temppelissä ja jotka edustivat Israelin 12 heimoa. Joten challa ei ole pelkästään maukas osa ateriaa, vaan myös syvästi symbolinen elementti juutalaisessa kulttuurissa ja uskonnollisessa perinteessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Chala-leipä - tehdään juutalaista sapattileipää Opi Hepreaa Luokka:Juutalainen keittiö Luokka:Leivät
Liedakkalan Seurala

Liedakkalan Seurala on Liedakkalan kylässä, Keminmaan kunnassa sijaitseva työväentalo. Seurala on osa Liedakkalan kylän merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. ==Historiaa== Alkuperäisen Seuralan rakennutti keräyksin ja talkoilla työväenyhdistys vuonna 1910. Rakennusta laajennettiin vuonna 1930. Talo tuhoutui tulipalossa vuonna 1985, ja uusi Seurala rakennettiin vuonna 1991 Keminmaan kunnan omistamalle tontille noin 500 metrin päähän alkuperäisestä Seuralasta. ==Rakennus== Alkuperäinen talo oli yksikerroksinen, huopakatteinen, ulkopinnoiltaan vuoraamaton, punamullattu hirsitalo. Myös sisäseinät olivat vuoraamattomia. Talossa oli lautarakenteinen sisäkatto. Talon lämmitys hoidettiin kamiinoilla. Talossa oli juhlasali näyttämöineen, ravintola ja keittiö sekä eteinen. Vasemmistoliiton Keminmaan työväenyhdistys ry rakensi uuden talon vuonna 1991. Talo on yksikerroksinen, puurunkoinen ja lautavuorattu. Sen on suunnitellut Mittatalo Oy. Rakennusta on laajennettu vuonna 1993 näyttämöllä ja vuonna 1994 punttisalilla. Rakennus on nykyaikainen, kytketty sähkö-,vesi- ja viemäriverkkoihin, lämmitysmuotona on sähkölämmitys, salissa on lattialämmitys. Seurala sijaitsee kunnan omistamalla noin 3 000 m²:n tontilla. ==Toimintaa työväentalolla== Talo oli työväenyhdistyksen omassa käytössä ja siellä järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvia, urheiluharjoituksia, teatteria ja juhlia. ==Nykyinen toiminta== Talon nykyinen omistaja, Keminmaan kunta, on käyttänyt rakennusta muun muassa esikoulutoiminnassaan, ja se vuokraa tiloja kyläyhdistykselle ja Kivalo-opistolle ja muille toimijoille. ==Lähteet== Luokka:Työväentalot Luokka: Keminmaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Keminmaa
Suomen ja Unkarin suhteet

Suomen ja Unkarin suhteet ovat perinteisesti olleet ystävälliset. Suomen itsenäistyttyä maat solmivat diplomaattiset suhteet vuonna 1920. Unkari avasi lähetystön Suomessa vuonna 1928. == Historia == Suomen ja Unkarin välinen erityissuhde juontaa juurensa 1800-luvun lopun kansalliseen heräämiseen, ja varsinkin 1920- ja 30-luvuilla kielisukulaisuuteen perustuva veljeskansa- ajatus oli vahva taustatekijä kahdenvälisten suhteiden kehittymisessä. Suomen historian käänneköhdista talvisota oli merkittävä Suomen ja Unkarin suhteiden kannalta. Unkarilainen vapaaehtoispataljoona matkusti Suomen avuksi, Unkarin hallitus lähetti Suomeen ammuksia ja sotatarvikkeita ja unkarilaiset järjestivät kansalaiskeräyksen Suomen Punaisen Ristin hyväksi. Maiden diplomaattiset suhteet katkesivat hetkellisesti syyskuussa 1944 Suomen ja Neuvostoliiton välisen aseleposopimuksen myötä. Suhteet solmittiin uudelleen lokakuussa 1949. Syksyllä 1956 monet suomalaiset avustivat Unkarin kansannousua: Suomessa järjestettiin verenluovutusta, kerättiin rahaa ja sidontatarvikkeita sekä julkaistiin runoja – ainoa Unkarin vuoden 1956 kansannoususta kertova ooppera on suomalaisen Einojuhani Rautavaaran teos. Kansannousun jälkeen, varsinkin 1960- ja 70-luvuilla, nousi vallitsevaksi käsitys, ettei Suomi ole Unkarille sellainen ”ikkuna länteen”, joka olisi vaaraksi Neuvostoliitolle. Täten Unkarin kommunistinen puolue sai luoda Suomeen selvästi tiiviimmät yhteydet kuin muihin länsimaihin. Suomen ja Unkarin välille tuli viisumivapaus vuonna 1970, ja Suomi oli pitkään ainoa länsimaa, johon unkarilaiset saivat matkustaa ilman viisumia. Viimeisin valtiovierailu oli tasavallan presidentti János Áderin käynti Suomessa kesäkuussa 2016, jolloin hän osallistui Suomalais-ugrilaisten kansojen VII Maailmankongressiin ja kävi kahdenvälisiä keskusteluja tasavallan presidentti Sauli Niinistön kanssa. Presidentti Niinistö vieraili Unkarissa edellisen maailmankongressin aikaan syyskuussa 2012. == Katso myös == * Suomalais- ugrilainen kulttuurikongressi * Suomen ulkopolitiikka * Suomen unkarilaiset == Lähteet == == Aiheesta muualla == Unkari Luokka:Unkarin kahdenväliset suhteet
James Nasmyth

James Nasmyth (19. elokuuta 1808 Edinburgh – 7. toukokuuta 1890 Lontoo) oli skotlantilainen insinööri ja harrastelijatähtitieteilijä. ==Elämä ja ura== Nasmythin isä oli taidemaalari Alexander Nasmyth. Hän kävi koulua kotikaupungissaan ja opiskeli sitten Edinburghin yliopistossa kemiaa, matematiikkaa ja luonnonfilosofiaa. Hän osoitti jo varhain suurta kiinnostusta mekaniikkaan. Vuonna 1829 hän sai työpaikan Henry Maudslayn tehtaalta Lontoosta, jossa hän työskenteli kaksi vuotta. Hän perusti 1834 Manchesteriin oman valimon. Yrityksen toiminta oli aluksi pientä, mutta se kehittyi nopeasti, ja muutamassa vuodessa hän johti Patricroftissa sijaitsevaa vaurasta Bridgewaterin valimoa, josta hän saattoi jäädä eläkkeelle vuonna 1856 hankittuaan itselleen suuren omaisuuden. Nasmyth on tehnyt useita teknillisiä keksintöjä. Hän suunnitteli muun muassa uuden höyryvasaran, keksi höyryjuntan, mutterinmuotoilukoneen, paransi valssilaitoksia, porauskoneita ynnä muuta. Eläkkeellään Kentin Penshurstissa hän työskenteli tähtitieteen parissa, ottaen tutkittavakseen taivaankappaleiden fyysillistä olotilaa. Tärkeät ovat hänen tutkimuksensa auringon, kuun ja kiertotähtien pinnanmuodostuksesta. James Carpenterin kanssa hän julkaisi teoksen kuusta The Moon considered as a Planet, a World and a Satellite (1874). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Brittiläiset insinöörit Luokka:Brittiläiset tähtitieteilijät Luokka:Brittiläiset keksijät Luokka:Vuonna 1808 syntyneet Luokka:Vuonna 1890 kuolleet
Marita Hällfors

Marita Hällfors (s. 20. toukokuuta 1963 Kotka) on suomalainen elokuvaaja. Hällfors opiskeli Helsingin yliopistossa sosiologiaa 1984–1988 ja Taideteollisessa korkeakoulussa dokumenttiohjausta 1989–2001. Hällfors on kuvannut elokuvia lähes 30 vuotta. Hänen ensimmäinen pitkän elokuvan kuvauskrediittinsä on vuodelta 1995, jolloin ilmestyi 16 elokuvaajaopiskelijan ja kahdeksan ohjaajaopiskelijan dokumenttielokuva Kaupunkisinfonia. Kaikkiaan Hällfors on kuvannut lähes 80 elokuvaa, joista pitkiä fiktioita tai dokumenttielokuvia on yli 40. Hällfors on kuvannut paljon muun muassa dokumenttiohjaaja Jouko Aaltoselle. Myös Saara Cantellin pitkistä elokuvista Hällfors on kuvannut kuusi. Hällfors sai Parhaan kuvauksen Jussi -palkintoehdokkuuden Cantellin elokuvan Kohtaamisia (2009) kuvauksesta. Kohtaamisia-elokuva toi Hällforsille yhdessä Cantellin kanssa elokuvataiteen valtionpalkinnon vuonna 2010. Hällfors on Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen. == Valikoitu filmografia == * Kaupunkisinfonia, 1995 * Tulennielijä, 1998 * Elämää itsemurhan jälkeen, 1999 * Musta kissa lumihangella, 1999 * Kusum, 2000 * Kyytiä Moosekselle, 2001 * Kuoleman kasvot, 2002 * Broidit, 2003 * Sotalapset, 2003 * Isältä pojalle, 2004 * Paimenet, 2004 * Torjutut muistot, 2005 * Pitkin tietä pieni lapsi, 2005 * Talvinen matka, 2007 * Mielen tila, 2007 * Punk - tauti joka ei tapa, 2008 * ITO - Seitti - Kilvoittelijan päiväkirja, 2008 * Stadilaista tangoa etsimässä, 2009 * Kohtaamisia, 2009 * Taistelu joesta, 2010 * Tähtitaivas talon yllä, 2012 * Häätanssi, 2012 * Hyppy, 2012 * Monsterimies, 2014 * Onneli ja Anneli, 2014 * Estherin kehä, 2014 * Onnelin ja Annelin talvi, 2015 * Netizen Mo, 2015 * Onneli, Anneli ja salaperäinen muukalainen, 2017 * Onneli, Anneli ja nukutuskello, 2018 * Yrittäjä, 2018 * Nepalin morsian, 2019 * School of Hope, 2020 * Lauluja rakkaudesta, 2020 * Aalto, 2020 * Pieni punainen, 2020 * Ikuiseen rauhaan, 2021 * Punkkisota, 2021 * Karaokeparatiisi, 2022 == Palkintoja ja tunnustuksia == * Elokuvasäätiön 30-vuotisjuhlapalkinto, 2000 * Elokuvataiteen valtionpalkinto yhdessä Saara Cantellin kanssa, 2010. * Suomen elokuva- ja videotyöntekijäinliitto SET ry:n vuoden työtoveri, 2010. * DockPoint- festivaalin Apollo-palkinto, 2019. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elokuvaajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt