EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jean-Pierre Changeux

Jean-Pierre Changeux (s. 6. huhtikuuta 1936 Domont, RanskaCollège de France: Jean-Pierre Changeux Biographie et publications Viitattu 3.7.2024.) on ranskalainen neurobiologi. Hän on tutkinut useita biologian osa-alueita, kuten proteiinien rakennetta ja toimintaa sekä keskushermoston kehitysbiologiaa. Hänen varhaisiin merkittäviin töihinsä kuului tieteellisiä artikkeleita allosteerisista proteiineista. Suuren yleisön tuntemaksi hän nousi kirjallaan Neuronal Man: The Biology of The Mind vuonna 1985. ==Elämä== Jean-Pierre Changeux valmistui ranskalaisesta École normale supérieuresta vuonna 1958. Vuosina 1959–1965 Changeux tutki allosteerisia proteiineja Jacques Monod'n alaisuudessa Pariisin Pasteur-instituutissa, jossa hän julkaisi väitöskirjansa vuonna 1963. Vuodesta 1966 hän on tutkinut asetyylikoliinireseptoria ja vuodesta 1973 keskushermoston kehitystä. Changeux työskentelee nykyisin Ranskassa kolinergisten nikotiinireseptorien tutkimusryhmässä Pasteur- instituutissa ja molekulaarisen neurobiologian professorina Collège de Francessa. Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1988.https://www.ae- info.org/ae/Member/Changeux_Jean-Pierre Vuonna 2001 hän sai Balzan-palkinnon. == Kirjoja == *L'Homme neuronal (1983), engl. Neuronal Man: The Biology of Mind (1985) *Fondements naturels de l'éthique (1993) *Raison et plaisir (1994) *Matière à pensée (2000) *L'Homme de vérité (2002) *Ce qui nous fait penser (1998), engl. What Makes Us Think? A Neuroscientist and a Philosopher Argue About Ethics, Human Nature, and the Brain (2002) (yhdessä Paul Ricoeur'n kanssa). ISBN 0-691-09285-0 *Conversations on Mind, Matter and Mathematics (2002) (yhdessä Alain Connesin kanssa) *Nicotinic Acetylcholine Receptors: From Molecular Biology to Cognition (2004) (yhdessä Stuart Edelsteinin kanssa) == Tärkeitä tieteellisiä artikkeleita == *Monod J, Wyman J, Changeux JP (1965). On the nature of allosteric transitions: a plausible model. Journal of Molecular Biology 12: 88-118. *Changeux JP, Kasai M, Lee CY (1970). Use of a snake venom toxin to characterize cholinergic receptor protein. Proceedings of the National Academy of Sciences USA 67: 1241-1247 *Changeux JP, Courrege P, Danchin A (1973). Theory of epigenesis of neuronal networks by selective stabilization of synapses. Proceedings of the National Academy of Sciences USA 70: 2974-2978. *Giraudat J, Dennis M, Heidmann T, Chang JY, Changeux JP (1986). Structure of the high affinity site for noncompetitive blockers of the acetylcholine receptor: serine-262 of the delta subunit is labeled by [3H]-chlorpromazine. Proceedings of the National Academy of Sciences USA 83: 2719-2723. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Changeux'n tutkimusryhmän www- sivu * International Balzan Foundation: Jean-Pierre Changeux Luokka:Ranskalaiset biologit Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Academia Europæan jäsenet Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Claes Lang (vanhempi)

Claes Lang (1690 Tukholma – 13. heinäkuuta 1761 Turku) oli suomalainen taidemaalari. Maalari-Langien suku on alun perin Lyypekistä Saksasta. Langeja muutti Ruotsiin, josta yksi sukuhaara siirtyi Suomeen. Suomen haaran kantaisä on tukholmalainen maalari Jochim Lang, joka maalasi 1690-luvulla Ahvenanmaalla. Jochimin Petter-pojan poika Claes muutti nuorena Suomeen. Hänestä tuli suvun suomalainen kantaisä. Hän joutui Venäjälle vankeuteen, josta palasi Helsinkiin 1723. Hän avioitui Catharina Elisabet Rölingin kanssa, jonka suku myös on alkujaan Lyypekistä. Maalarin työt eivät täysin työllistäneet Langia, koska silloin ei vielä aina maalattu taloja ja huonekaluja, ja hänet mainitaankin perämieheksi. Hän teki kuitenkin uudessa Ulrika Eleonoran kirkossa maalaustyöt, joista hän laskutti kirkon valmistuttua 1727 maistraatilta 16 hopeataalaria ja 4 äyriä kirkon ikkunarautojen, saranoiden ja salpojen ja kirkon portaankaiteiden maalaamisesta. Myöhemmin samana vuonna hän laskutti vielä lisää. Hänen arvellaan tehneen myös sisämaalaukset. Hän muutti Turkuun 1735 ja maalasi uuden raatihuoneen. Hänen kisälleinään olivat myöhemmin kirkkomaalarina tunnettu Jonas Bergman sekä Anders Dahlsten, josta tuli akatemian piirustusmestari. Myös Matts Björkegren mainitaan kisälliksi. Langin historiaan jääneitä kirkkomaalaustöitä ovat Paimion kirkon kuorin aidan koristelu vuodelta 1738 ja Lempäälän kirkon vanhan lehterin, kuorin aidan ja papinpenkin sekä alttarilevyyn kultakehyksin varustetun kuvan. Lang maalasi alttaritaulun Saltvikin kirkkoon 1759 sekä koristi maalauksilla Lumparlandin kirkon 1760. Sen sijaan Lempäälän kirkkoon maalattu alttaritaulu vuodelta 1757 ei ole hänen, vaikka niin on mainittu, eikä myöskään Viipurin ja Käkisalmen kirkkojen maalaustyöt tiettävästi ole hänen, vaikka esimerkiksi Taiteilijamatrikkelissa niin mainitaan. Hänen myöhemmistä töistään ei ole tietoa, mutta tulevien kirkkomaalarien kasvattajana ja oppi-isänä hän on ollut erittäin merkittävä. ==Lähteet== *Voitto Ahonen, Kirkkomaalari Claes Langin vaiheet, Genos 63(1992), s. 42-49, 60. Luettu 28.6.2008. Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1690 syntyneet Luokka:Vuonna 1761 kuolleet
Świecie

Świecie [ˈɕfjɛt​͡ɕɛ] () on kaupunki Kujavia-Pommerin voivodikunnassa Puolan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 11,9 neliökilometriä ja vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 25 634 asukasta. Kaupungin historia ulottuu yli 800 vuoden taakse. Alue on Puolan suurin paperintuottaja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin kotisivut Swiecie
Vetytabletti

Vetytabletti on Tanskan teknillisessä yliopistossa keksitty vedyn varastoimistekniikka. Se perustuu vedyn säilyttämiseen magnesiumkloridissa ammoniakkiin sitoutuneena. Ammoniakki vapautuu lämmitettäessä ja vetyä saadaan hajottamalla ammoniakki katalyytilla. Vedyn osuus kokonaismassasta voi olla jopa 9 %. == Aiheesta muualla == * sciencedaily.com Luokka:Vety
Klaus Stolt

Klaus Stolt on suomalainen arkkitehtuurin pienoismallirakentaja. Stoltin ura mallintamisen saralla alkoi 1960-luvulla. Hän on tehnyt Suomen arkkitehtuurin merkkirakennuksien eri suunnitteluvaiheista lukuisia malleja muun muassa kaikille suurille mestareille kuten Aalto, Pietilä ja Lappo sekä myös nykyarkkitehdeille. Stolt on tuonut Suomeen tietokoneavusteisen mallinrakentamisen ottamalla käyttöön CNC-jyrsimen yhdeksänkymmentäluvun lopussa. Klaus Stolt on ansioitunut myös muusikkona soittamalla Dave Lindholmin eri kokoonpanoissa bassoa. ==Lähteet== *Stoltin kotisivut *Arkkitehti-lehden kilpailuliitteet 1970–2006. Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Suomalaiset käsityöläiset Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Olavi Elimaeus

Olavi Elimaeus (k. 1629) oli Viipurin hiippakunnan neljäs piispa. Hän oli kotoisin Elimäeltä, mutta kävi koulua Turussa ja Tukholmassa. Hän opiskeli vuodesta 1597 Rostockissa, jossa sai maisterinarvon. Hän toimi koulunopettajana Enköpingissä ja Tukholmassa. Elimaeus tuli vuonna 1611 Tukholman suomalaisen seurakunnan kirkkoherraksi. Kun Stolbovan rauhan jälkeen Viipurin hiippakunta, jota Turun piispat olivat vuosina 1578–1618 hoitaneet, oli tuntuvasti laajentunut alueeltaan ja sai oman esimiehen, Kustaa II Adolf nimitti Elimaeuksen sen piispaksi vuonna 1618. Hän sai myös Inkerin kirkollisen valvonnan tehtäväkseen.Laasonen, Pentti 1976, Pohjois-Karjalan luterilainen kirkollinen kansankulttuuri Ruotsin vallan aikana, s. 86. Elimaeuksen tärkeäksi tehtäväksi jäi Itä-Suomen kirkollisten olojen järjestäminen ja valtakuntaan liitetyn Käkisalmen läänin ortodoksisen väestön käännyttäminen luterilaiseen uskoon.Immonen & Kuujo & Puranen, Kurkijoen kihlakunnan historia s. 355, 358. Koska Käkisalmen läänin virkamiehet kohtelivat kaltoin läänin ortodokseja, myös Elimaeuksen johtama käännytystyö epäonnistui. Ruptuurisodassa (1656–1657)Lappalainen Jussi T 1972, Kaarle X Kustaan Venäjän sota s.116. Käkisalmen läänin ortodoksit nousivat kapinaan ruotseja vastaan ja liittyivät hyökkäävään venäläiseen sotaväkeen. Kun Venäjän sotaväki syksyllä 1656 vetäytyi, ortodoksit pakenivat sen mukana Venäjälle. Elimaeus painatutti Tukholmassa vuonna 1621 suomenkielisen virsikirjan, joka sisälsi 153 virttä, niistä 100 Jaakko Suomalaisen ja 47 Hemminki Maskulaisen virsikirjasta sekä kaksi uutta virttä. Myöhemmin julkaistiin Elimaeuksen "tiedosta ja tahdosta" vuoden 1629 kirkkokäsikirjan suomennettu laitos.Iso Tietosanakirja III, 1932 s. 150–151. ==Lähteet== *Fihlman Ensio 1998, Uukuniemen pappi Jaakkima Terentinpoika. *Iso tietosanakirja III, Otava 1932. *Immonen & Kuujo & Puranen 1958, Kurkijoen kihlakunnan historia. *Laasonen Pentti 1976, Pohjois-Karjalan luterilainen kirkollinen kansankulttuuri Ruotsin vallan aikana. ===Viitteet=== Luokka:Viipurin piispat Luokka:Elimäki Luokka:1500-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1629 kuolleet
Ruumisarkku

thumb|Ruumisarkku|alt= Ruumisarkku on arkku, jossa vainaja haudataan tai tuhkataan.Korpela 2005, s. 44. Yleensä ruumisarkut tehdään puusta, mutta kuljetettaessa ruumiita esimerkiksi maasta toiseen käytetään yleisesti sinkkiarkkuja, koska ne kestävät sään ja lämmön vaihteluita puuarkkuja paremmin. Lisäksi on olemassa lyijystä valmistettuja ruumisarkkuja. Hautaamiseen käytetään lähes poikkeuksetta puuarkkuja, jotka maatuvat muutamassa vuodessa. Puuarkku on tavallisesti päällystetty maatuvalla kankaalla, paperilla, tapetilla, lakattu tai maalattu. Ruumisarkun vakiopituus Suomessa on 200 cm, mutta niitä valmistetaan eri kokoisina, jotta lapset, vauvat, ylipainoiset, lyhytkasvuiset ja erityisen pitkät ihmiset voitaisiin haudata heidän ruumiinkokoaan vastaavassa arkussa. Tuhkauksessa ruumis poltetaan arkkuineen ja tuhka laitetaan uurnaan. == Hankinta == Ruumisarkun hinta määräytyy sen koosta, rungon puulajista ja käytetystä pintamateriaalista. Arkun sisälle tuleva peite ja tyyny voivat olla hinnoiteltu erikseen. Hintaan vaikuttaa myös valmistusmaa. Ruumisarkun voi ostaa hautaustoimistojenliiton alaisesta hautaustoimistosta, itsenäisestä hautaustoimistosta tai verkkokaupasta. Hautaustoimistoissa on esillä edustavia arkkuja, joiden myyntikate on korkea, jos asiakas haluaa ostaa edullisemman esimerkiksi tapettipäällysteisen arkun hänen on osattava pyytää sitä oma- aloitteisesti. Vainajan kuljetus on yleensä sidottu samaan liikkeeseen arkunhankinnan kanssa. Ruumisarkun voi ostamisen sijaan rakentaa myös itse höylätystä puutavarasta tai koota valmiista levyistä. == Historia == Ruumisarkkuja on käytetty todistettavasti lähes yhtä kauan kuin ihmiskunnan kehittyneemmät kulttuurit ovat olleet olemassa, joskin aluksi niitä käytettiin vain ylhäisön hautaamiseen. Ehkä tunnetuin ruumisarkku on Tutankhamonin kultaisella kuolinnaamiolla varustettu sisempi arkku, jonka sisässä faaraon balsamoitu ruumis lepäsi. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Free Coffin Plans - How to Build A Coffin. Vanerisen tee-se-itse-arkun teko-ohje *
Suljettu

__NOTOC__ Suljettu on Absoluuttisen Nollapisteen vuonna 1999 ilmestynyt neljäs studioalbumi. Suljettu on teemalevy, joka kertoo isän ja pojan vaikeasta suhteesta pohjoisessa maalaiskylässä. Levy perustuu Tommi Liimatan kappaleeseen ”Jokea silmiin” albumilla Liimatan Pan Alley. Albumilta julkaistiin kaksi singleä: ”Kupit on kuin olisi häät” ja ”Sukututkimus lannistaa”. Absoluuttinen Nollapiste teki vuonna 2001 kiertueen Absoluuttinen Nollapiste soittaa Suljetun, jolla se soitti levyn kokonaisuudessaan seitsemällä keikalla. Taltiointi Tavastialla soitetusta kiertueen viimeisestä keikasta julkaistiin levyllä Sortovuodet 1994–2004. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Tommi Liimatta, ellei toisin mainittu. # # # # # # # # # # # #– 16. == Kokoonpano == * Tommi Liimatta * Aki Lääkkölä * Aake Otsala * Tomi Krutsin * Teemu Eskelinen == Lähteet == * Absoluuttisen Nollapiste: Suljettu === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Levyn saate. * Levyn arvosteluita. Luokka:Absoluuttisen Nollapisteen albumit Luokka:Vuoden 1999 albumit
Ivan Tregubov

Ivan Sergejevitš Tregubov (, 19. tammikuuta 1930 Komsomolsk-na-Amure – 22. joulukuuta 1992) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Puolustajana pelaava Tregubov pelasi 100 maaottelua Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa 1950- ja 1960-luvuilla. == Seuraura == Tregubov pelasi jääkiekkoseuroissa * TsSKA Moskova 1951–1962 * SKA Kuibysev 1962–1964 * Khmik Voskresensk 1964–1965. == Saavutukset == * jääkiekon olympiakulta 1956 * jääkiekon maailmanmestaruus 1956 * neljä MM-hopeamitalia * yksi MM-pronssi * kuudet jääkiekon maailmanmestaruuskisat == Erikoispalkintoja == * jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuiden paras puolustaja 1958, 1961 * Neuvostoliiton all-star joukkueessa 1955, 1956, 1957, 1958 * Neuvostoliiton Hall of Fame 1956 Luokka:Neuvostoliittolaiset jääkiekkoilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Titisee-Neustadt

Titisee-Neustadt on kaupunki Lounais-Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa Schwarzwaldin alueella. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 12 316 asukasta. Neustadtin kaupunki perustettiin vuonna 1250. Se tuli tunnetuksi 1700-luvulla erityisesti kelloteollisuudestaan. Vuonna 1971 Titiseen kunta liitettiin Neustadtin kaupunkiin. Neustadtiin rakennettiin hyppyrimäki vuonna 1932, josta tuli Saksan suurin luonnonmäki. Se nimettiin Hochfirst-vuoren mukaan ja siitä tuli Hochfirstschanze.. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Kaupungin verkkosivut *
Marcel Lüske

Marcel Lüske (s. 1953) on alankomaalainen pokeriammattilainen. Hänet tunnetaan lempinimellä "The Flying Dutchman" (lentävä hollantilainen) ja pelipöydässä ylösalaisin olevista aurinkolaseistaan. Lüske oppi pokerin torikahviloissa. Hän lopetti virallisesti työnsä myyntiedustajana vuoden 2003 alussa keskittyäkseen pokeriin. Lüske oli mukana Late Night Pokerin kahdella tuotantokaudella (jaksot 4.6 ja 6.2), mutta ei menestynyt erityisen hyvin. Syyskuussa 2007 Lüsken pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,3 miljoonaa dollaria. == Turnausmenestys == === Yhdysvalloissa === Lüske sijoittui vuoden 2003 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksessa neljänneksitoista ja kymmenenneksi vuonna 2004. Jälkimmäisessä turnauksessa Lüske voitti 373 000 dollaria ja jäi yhden sijan päähän finaalipöydästä. Näiden lisäksi hänellä on lukuisia muita rahasijoja WSOP-turnauksista, hän oli muun muassa toinen vuonna 2004 $5,000 Seven-card stud -turnauksessa ja ansaitsi 120 800 dollaria. Huhtikuussa 2005 Lüske oli ykkönen Third Annual Five-Star World Poker Classic -turnauksessa ja voitti 212 700 dollaria. Hän voitti saman turnauksen myös seuraavana vuonna (ykköspalkinto 315 630 dollaria). === Euroopassa === Euroopan vuoden pelaajaksi (European Poker Awards Player of the Year) Lüske on valittu kahdesti: 2001 ja 2004. Vuonna 2003 hän voitti European Poker Classics 2003 -turnauksen Lontoossa. Kisan ykköspalkinto oli 70 000 puntaa. Heinäkuussa 2005 Lüske oli ykkönen Hall Of Fame Poker Classic -turnauksessa Pariisissa voittaen 119 000 euroa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut * Luokka:Alankomaalaiset pokerinpelaajat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Petrus Bjugg

Petrus Bjugg (1587-1656) oli Viipurin piispa. Hän oli kotoisin Söderköpingistä, opiskeli Uppsalassa ja Wittenbergissä. Petrus Bjugg oli rovasti ja Söderköpingin kirkkoherra vuodesta 1639. Hänet nimitettiin Viipurin piispaksi vuonna 1642, josta virasta hän ensin kieltäytyi, mutta jonka kuitenkin sittemmin vastaanotti.Laasonen Pentti (1976), Pohjois-Karjalan luterilainen kirkollinen kulttuuri Ruotsin vallan aikana s. 26, 28-30, 41, 47-48, 56-57, 60, 72, 75, 80-81, 87-88. Piispa Bjugg painatti ortodoksien opetusta varten katekismuksen (nk. Selowin katekismus) kyrillisin kirjaimin vuonna 1644. Viipurin piispana Petrus Bjugg jatkoi piispa Olavi Elimaeuksen aloittamaa Käkisalmen ortodoksien luterilaisuuteen käännyttämistä. Hän yritti saada Käkisalmen ortodoksipappeja saarnaamaan suomeksi. Niissä Käkisalmen läänin pitäjissä, joissa molemmat kirkot olivat edustettuna, piti Bjuggen aikana muodostaa yhteinen kirkkoneuvosto. Käännyttämistyön ja ruptuurisodan seurauksena Käkisalmen läänissä syntyi joukkopako kun ortodoksit pakenivat Venäjälle syksyllä 1656.Iso tietosanakirja II, s. 75. Otava 1931. == Lähteet == * Salminen Viktor 1923, Jaakkiman pitäjän historia. * Fihlman Ensio, Uukuniemen pappi Jaakkima Terentinpoika s. 256. === Viitteet === Luokka:Viipurin piispat 1554–1723 Luokka:Vuonna 1587 syntyneet Luokka:Vuonna 1656 kuolleet
Aléxandros Schinás

Aléxandros Schinás () (1870 Vólos – 6. toukokuuta 1913) oli kreikkalainen anarkisti, joka ampui Kreikan kuninkaan Yrjö I:n Salonikissa vuonna 1913. == Elämä== Schinás oli asunut Yhdysvalloissa, jossa hän oli töissä 5th Avenue Hotelissa New York Cityssä. Tarjoilijat muistivat hänet uhmakkaana sosialistina, joka kirjoitti aiheesta kirjoja. Hän vietti vapaa-aikansa Manhattanilla, missä hän otti osaa moniin sosialistisiin keskusteluihin. Schinás vastusti monarkiaa ja aristokratiaa. Myöhemmin Schinás meni anarkistiseen kouluun Kreikkaan, missä hän vastusti hallitusta ja monarkiaa. Kaksi koulun johtajaa pidätettiin ja vangittiin, mutta Schináksen onnistui paeta. Viranomaiset löysivät monta anarkistista ja kuningasvastaista kirjaa. == Rikos == Schinás ampui aamukävelyllä ollutta Kreikan kuningasta Yrjö I:tä Salonikissa klo 5:15 18. maaliskuuta (5. maaliskuuta, Kreikassa juliaaninen kalenteri) vuonna 1913. Luoti osui kuninkaan paksusuoleen ja mahalaukkuun. Kuningas vietiin sairaalaan, mutta hän oli jo kuollut matkalla. Poliisi vei Schináksen selliin. Schinás ei suostunut tunnustamaan murhaa. Erään virkamiehen sanottua, että hän on ”isänmaan loinen”, Schinás sanoi vastustavansa hallituksia, jotka tukevat monarkiaa. Schinás pysyi tyynenä oikeudenkäynnissä. Hän väitti pyytäneensä kuninkaalta rahaa ja, kun kuningas oli kieltäytynyt, ampunut tämän. Kreikan hallitus väitti, että Schinás oli alkoholisti. Schinás kuoli putoamalla Salonikissa poliisilaitoksen ikkunasta 6. toukokuuta 1913. Viranomaisten mukaan hän teki itsemurhan. == Tulkinnat == Murhan motiivia ei ole selvitetty. Eräiden arvelujen mukaan Schináksen oli palkannut Bulgaria, joka oli katkeroitunut Kreikalle siitä, että tämä oli anastanut Bulgarialta alueita. Toinen vaihtoehto oli se, että Itävalta-Unkari oli palkannut Schináksen. Kolmas vaihtoehto oli, että Saksa olisi palkannut hänet, koska Saksan ja Kreikan kuningashuoneiden välillä saattoi olla kaunaa. Millekään näistä väitteistä ei kuitenkaan löytynyt näyttöä. == Aiheesta muualla == * Kathimerini-lehden artikkeli Thessalonikissa tehdyistä murhista Luokka:Anarkistit Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Kreikkalaiset murhaajat Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1913 kuolleet
Laulusirkku

Laulusirkku (Melospiza melodia) on pohjoisamerikkalainen sirkkulien heimoon kuuluva varpuslintu. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on noin 14 cm, vaihteluväli 12–17 cm, siipien kärkiväli 18–24 cm ja paino 12–53 g. Lajin normaalipaino on noin 16–20 g, äärimmäisen painavat yksilöt ovat muuttomatkaa varten itsensä rasvaa täyteen keränneitä suurimman alalajin koiraita, jotka ovat hieman naaraita suurempia. Lajista tunnetaan nykyisin 24 alalajia, joten ulkonäön vaihtelu voi olla suurta. Puvultaan tyypillinen sirkku: Yläpuolelta punaruskean ja harmaan kirjava, vatsa valkoinen, rinta tummien pitkittäisjuovien kirjavoima, voimakas vaalea silmäkulmanjuova sekä tumma kurkkujuova ja vaalea poskijuova. Pyrstö on pitkähkö, pyöreäpäinen. Sukupuolet ovat saman väriset. Laulusirkku on Amerikan yleisimpiä laululintuja, koiras laulaa lähes ympäri vuorokauden, toisinaan yölläkin. Laulu on melodista ja sama koiras voi laulaa usealla eri tavalla. Se oppii laulutapansa naapurustossa laulavilta koirailta. Laulun muoto vaihtelee esiintymisalueen eri osissa, ja eri populaatiot voidaan tunnistaa laulutyypistä. On havaittu, että naaraat suosivat sellaisia koiraita, jotka laulavat niille tutulla tavalla. == Esiintyminen == Laulusirkku on levittäytynyt pääosaan Pohjois- Amerikkaa Etelä-Alaskasta ja Aleuteilta aina Meksikon rajoille saakka. Keskellä Meksikoa lajilla on erillinen esiintymä noin 1500 kilometriä päälevinneisyysalueen eteläreunasta. Pohjoiset populaatiot ovat muuttolintuja, eteläiset paikkalintuja. Pohjoiset muuttajat talvehtivat Yhdysvaltain eteläosissa ja Meksikossa, missä on myös oma paikallinen populaatio. Muuttomatkallaan laji toisinaan harhautuu Eurooppaan, erityisesti Britteinsaarille ja Norjaan. Suomessa lajia ei ole tavattu. == Elinympäristö == Pensaikkoiset avomaat, puutarhat, pensasaidat, monenlaiset tiheiköt. Pesii mielellään lähellä vesistöä. Esiintyy sekä alavilla mailla että vuoristossa. == Lisääntyminen == Koiras puolustaa tehokkaasti noin 0,4 hehtaarin suuruista reviiriään. Laji on sosiaalinen mutta yksiavioinen. Pesä voi olla joko maassa, pensaassa tai joskus jopa matalalla puussa. Munia on 3–6. Naaras hautoo 10–14 päivää. Molemmat emot hoitavat poikasia, jotka jättävät pesän 7–14 päivän ikäisinä. == Ravinto == Pääravintona ovat erilaiset siemenet. Kesäaikaan syö pääasiassa hyönteisiä ja muita selkärangattomia. Siemenravinnon osuus kaikesta ravinnosta on 2/3. == Lähteet == * Answers.com * All about birds * Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto - Maailman linnut. Otava. Italia. ISBN 951-1-12001-8 === Viitteet === Luokka:Sirkkulit
Penikkatauti (ihmisellä)

Penikkatauti eli säären lihasaitio-oireyhtymä on lihaskiinnitysten ja -kudosten tulehdus sääriluussa (syndroma tibialis medialis). Penikkataudille tyypillistä on kipu tai arkuus säären sisäosan puolella, yleensä puolivälissä, säärtä kosketettaessa tai painettaessa. Juostaessa kipu on pahimmillaan alussa mutta voi hävitä myöhemmin. Kipua saattaa myös esiintyä, kun paino asetetaan jalalle (käveleminen tai portaiden nouseminen). Penikkatauti johtuu monesti kireistä pohjelihaksista ja akillesjänteistä, jotka aiheuttavat ylimääräistä rasitusta lihaskiinnityksille, sekä liiallisesta juoksemisesta kovilla alustoilla, kuten asfaltilla. Vääränlaiset tai kuluneet kengät sekä liika harjoittelu tai liian nopea harjoitusmäärän tai harjoitustehon lisäys saattavat myös aiheuttaa penikkatautia. Aloittelevat juoksijat kärsivät tästä vaivasta useimmin, koska heidän jalkansa eivät ole vielä tottuneet juoksemiseen. Myös jalan virheasennot altistavat penikkataudille. ==Hoitotapa ja lääkitys== Paras hoitotoimenpide on lepo. Lisäksi käytetään tavanomaisia tulehduskipulääkkeitä ja paikallista kylmähoitoa. Juoksua ja muita jalkoja rasittavaa liikuntaa pitäisi välttää, kunnes kipu hellittää eikä enää tule esiin liikkuessa. Ehkäisyssä tärkeää on juoksutekniikan kartoittaminen sekä jalkaterän lihasten ja pohkeiden voimaharjoittelu. Juoksemisen ohella erilaisilla hyppyharjoituksilla voidaan jalkoja totuttaa sietämään tärähtelyä paremmin. Leikkaushoito auttaa vain niillä, joilla oireilun taustalla on lihasaitio-oireyhtymä. ==Muualla raajoissa== Lihasaitio-oireyhtymää esiintyy myös reisissäLiikuntatieteellinen Seura: Hannu Litmanen: Aitiopaineoireyhtymät liikunnassa – patofysiologia, diagnostiikka ja hoito ja käsivarsissa. Niissä tauti ilmenee harvemmin kuin säärissä mutta on silloinkin erittäin kivulias.*NCBI: PubMed.gov: Botte MJ, Gelberman RH: Acute compartment syndrome of the forearm ==Lähteet== *Mayo Clinic: Chronic exertional compartment syndrome * Yeung EW, Yeung SS. Interventions for preventing lower limb soft- tissue injuries in runners. Cochrane Database Syst Rev. 2005;(4):CD001256 * Carr K, Sevetson E, Aukerman D: Clinical inquiries. How can you help athletes prevent and treat shin splints?, J Fam Pract. 2008 Jun;57(6):406–8. ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Terveyskirjaston artikkeli aiheesta Luokka:Tuki- ja liikuntaelinten sairaudet Luokka:Oireyhtymät Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Penikkatauti

Penikkatauti tarkoittaa ainakin seuraavia: Sairauksia: *Eläimillä nisäkkäiden monioireinen virustauti *Ihmisillä säären sisäsivun kiputila Muuta: *Lempinimi Vladimir Leninin teokselle Vasemmistolaisuus lastentautina kommunismissa
Annie Leibovitz

Anna-Lou ”Annie” Leibovitz (s. 2. lokakuuta 1949, Waterbury, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen valokuvaaja. Hänet tunnetaan erityisesti muotokuvista, joita hän on ottanut populaarikulttuurin tunnetuimmista hahmoista. Leibovitz eli parisuhteessa kirjailija Susan Sontagin kanssa 1980-luvun lopulta aina Sontagin kuolemaan vuonna 2004 saakka. == Ura == Leibovitz työskenteli Rolling Stone -lehden päävalokuvaajana vuosina 1973–1983. Tänä aikana hän kuvasi muun muassa John Lennonin tämän kuolinpäivän aamuna. Vuonna 1983 hän siirtyi Vanity Fair -lehteen, jonka kannessa on julkaistu hänen tunnetuimpiin töihinsä kuuluva kuva, Demi Mooren raskaudenaikainen alastonkuva vuodelta 1991. Leibovitzin töistä on koostettu lukuisia kirjoja. == Julkaisut == * Photographs * Photographs 1970–1990 * Dancers: Photographs by Annie Leibovitz * White Oak Dance Project: Photographs by Annie Leibovitz * Olympic Portraits * Women * American Music * A Photographer’s Life 1990–2005 * Annie Leibovitz: At Work * Pilgrimage * Annie Leibovitz * Annie Leibovitz: Portraits 2005–2016 * Annie Leibovitz, toim. Riitta Raatikainen, julk. Helsingin kaupungin taidemuseo, 1999. == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Georg Späth

Georg Späth (s. 24. helmikuuta 1981 Oberstdorf) on saksalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancupissa vuosina 1998–2010 ja sen jälkeen vielä FIS Cupissa vuoteen 2013. Späth saavutti yhdessä Saksan joukkueen kanssa hopeaa joukkuemäestä Oberstdorfin MM-kisoissa 2005 ja sijoittui samoissa kisoissa viidenneksi normaalimäen kisassa. Lentomäen maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2006 hän oli mukana Saksan joukkueessa, joka saavutti pronssia. == Maailmancupin palkintosijoitukset == Päivä Kilpailupaikka Maa Mäki Sijoitus 1\. tammikuuta 2004 Garmisch-Partenkirchen Saksa suurmäki kolmas 14\. helmikuuta 2004 Willingen Saksa suurmäki toinen 11\. joulukuuta 2004 Harrachov Tšekki suurmäki kolmas 1\. tammikuuta 2005 Garmisch-Partenkirchen Saksa suurmäki kolmas == Lähteet == *Kotisivut * Luokka:Saksalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jyrki Liikka

Jyrki Tapani Liikka (s. 16. toukokuuta 1961 Muhos) on suomalainen humoristi, rumpali ja radiokoomikko, joka on tullut tunnetuksi humoristisista Alivaltiosihteeri-radio-ohjelmista ja -tv-sketseistä sekä samannimisestä yhtyeestä. Alivaltiosihteerin muut jäsenet ovat Simo Frangén, Pasi Heikura ja Matti Toivonen, tosin viimeksi mainittu ei ole radiohupailuissa mukana. Liikka on ollut mukana Alivaltiosihteerissä sen perustamisesta lähtien. Liikka on muiden Alivaltiosihteerin jäsenten tapaan koulutukseltaan maisteri. Hän valmistui Tampereen yliopiston yleisen kirjallisuustieteen draamalinjalta 1994. Vuonna 2021 Liikka työskenteli päätoimisena vapaana toimittajana kirjoittaen juttuja lukuisiin sanoma-, ammatti- ja aikakauslehtiin. Liikka on kirjoittanut olympiamitalisti Markku Uusipaavalniemen kanssa curlingista kertovan kirjan M15 ja curlingin taito (Otava). Hän on myös kääntänyt teoksia, joissa Alivaltiosihteerissä kehittynyt kielellisen hupailun taito on ollut käytettävissä. Tällaisia teoksia ovat olleet muun muassa Hevonpaskabingo (Atena Kustannus 2007). == Toimituksia == * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset rumpalit Luokka:Alivaltiosihteeri-yhtyeen jäsenet Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Double Dragon

Double Dragon on Technos Japan Corporationin kehittämä beat 'em up -pelisarja. Nykyään sarjan omistaa Arc System Works, joka osti oikeudet Technosin pelisarjoihin vuonna 2015. Ensimmäisen Double Dragon -pelin suunnitteli Yoshihisa Kishimoto. Pelisarja yhdistelee elementtejä sekä Bruce Lee -tyyppisistä elokuvista että lähitulevaisuudesta, jossa katujengit ovat vallassa. Pelisarjaa on pidetty henkisenä jatkona Nekketsu kōha Kunio-kun -pelisarjan ensimmäiselle osalle (tunnetaan länsimaissa nimellä Renegade), joka oli yksi historian ensimmäisistä katutappelupeleistä. Myös kyseisen pelin oli suunnitellut Yoshihisa Kishimoto. Pelisarjan pääosissa ovat kaksoisveljet Billy ja Jimmy Lee, jotka ovat fiktiivisen itsepuolustuslaji sōsetsukenin taitajia. Sarjan suosion myötä tuotettiin myös televisioon piirrossarja sekä vuonna 1994 tehty elokuva. == Pelisarjan pelit == * Double Dragon (1987) * Double Dragon II: The Revenge * Double Dragon 3: The Rosetta Stone * Battletoads & Double Dragon (kuuluu pikemminkin Battletoads -pelisarjaan) * Super Double Dragon * Double Dragon V: The Shadow Falls (epävirallinen) * Double Dragon (Neo Geo) * Double Dragon Advance * Double Dragon Neon * Double Dragon IV == Pelisarja muussa mediassa == *Double Dragon -sarjakuva, jota Marvel Comics julkaisi kuuden albumin verran vuonna 1991. *Double Dragon -animaatiosarja, jota tehtiin 26 puolen tunnin jaksoa vuosina 1993-1995. *Double Dragon -elokuva (1994), ohjaajana James Yukich, pääosissa Marc Dacascos, Scott Wolf sekä Alyssa Milano (Sijoittuu futuristiseen New Angelesin kaupunkiin vuoteen 2007) Luokka:Beat ’em up -pelit Luokka:Videopelisarjat Luokka:Technos Japan
Otto Vallenius

Otto Vladimir Vallenius (9. huhtikuuta 1855 Kemin maalaiskunta – 25. kesäkuuta 1925 Kemi) oli suomalainen oopperalaulaja ja taidemaalari. Valleniuksen vanhemmat olivat lääninrahastonhoitaja Johan Konstantin Wallenius ja Katarina Margareta Ramberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1874 Oulun alkeisoppilaitoksesta. Vallenius lähti opiskelemaan luonnontieteitä Helsinkiin vuonna 1875 mutta keskeytti ne jo toisena opintovuotenaan keskittyäkseen piirtämiseen yliopiston piirustussalissa Adolf von Beckerin opetuksessa. Hän sai piirustusstipendin yliopistolle neljäksi vuodeksi. Vuonna 1877, 22-vuotiaana, hän suuntasi opiskelemaan maalaustaidetta Pariisiin, missä viipyi muutaman vuoden ja kuului tiiviisti pohjoismaalaiseen taiteilijayhteisöön. Hänet hyväksyttiin oppilaaksi kuuluisan taiteilijan Jean-Léon Gérômen ateljeehen Albert Edelfeltin myötävaikutuksella. Jo 24-vuotiaana hän sai töitään esille aikalaistaiteilijoiden Gunnar Berndtsonin, Albert Edelfeltin, Walter Runebergin ja Ville Vallgrenin teosten rinnalle. Valleniuksen kuvataiteellinen ura jäi suhteellisen lyhyeksi ja tuotanto oli suppea. Hän oli ensimmäinen Lapista kotoisin oleva Pohjoismaiden ulkopuolelle suuntautunut taiteilija. Todettuaan että taiteilijana kilpailu oli ankaraa, siirtyi Vallenius Pariisin- vuosiensa jälkeen teatteriin ja oopperalauluun.Kyösti Vaara: Taiteen moniosaaja jäi suurmiesten varjoon. Yle.fi uutiset 13.6.2014. Hän opiskeli 1890-luvulla oopperalaulua Pariisissa ja Milanossa. Hänet kiinnitettiin solistiksi Tukholman Kuninkaalliseen Oopperaan vuosiksi 1892–1895. Tukholman- vuosien jälkeen Vallenius vetäytyi oopperalavoilta. Hän piti joitain konsertteja Kemissä ja Oulussa, mutta ei tämän jälkeen esiintynyt Suomen oopperalavoilla. Vallenius asettui asumaan Lautiosaaren Ylirautiolaan vaimonsa, ruotsalaissyntyisen Charlotta ”Tora” Wahlströmin (1848–1915) kanssa. Maalaaminen ja musiikki kuuluivat edelleen hänen harrastuksiinsa. Kotiseudulle paluunsa jälkeen hän maalasi paikallisia ihmisiä ja rakkaita maisemia: Kallinkangasta, Akkunusjokea ja Kemijokea. Talvinen maisema-aihe Kallinkankaalta vuodelta 1925 jäi Valleniuksen viimeiseksi teokseksi. Hän kuoli samana vuonna, ja hänet on haudattu Keminmaan hautausmaalle. ==Lähteet== * Sarianne Soikkonen, Otto Vallenius 2007 * Helka Laiti-Perttula, 2006: Avajaispuhe. Vallenius -taideviikkojen avajaiset ===Viitteet=== ==Kirjallisuutta== * Julku, Maria: Otto Vallenius: oopperalaulaja ja taidemaalari. [Oulu]: Pohjanranta, 2014. ISBN 978-952-5109-30-6 (sid.) * Nosa, Kyllikki: ”Otto Vallenius”. Jatuli 7, s. 93–97. Kemi: Kemin kotiseutu- ja museoyhdistys, 1960. ISSN 0357-3583 * Sarrala, Hannu: ”Monitaituri oli kotiseudullaan kuuluisuus: hän oli vain Otto Vallenius, taiteilija Keminmaasta”. Pohjolan sanomat 21.5.2000, s. 9. Kemi: Pohjolan Sanomat. ISSN 0782-372X Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1855 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Yle Lahti

Yle Lahti tai Yle Radio Suomi Lahti (aiemmin Lahden Radio ) on yksi Yle Radio Suomen maakuntaradioista. Sen kuuluvuusalueena on Päijät-Häme toimituksen sijaitessa Lahdessa. Toimitus on kaupungin keskustassa torin laidalla, Aleksanterinkadun varrella. Lähetin sijaitsee Tiirismaan radio- ja tv- mastossa. Yle Radio Suomi Lahden taajuus on 97,9 MHz. Lahdessa on pitkät perinteet radiotoiminnasta. Lahden Radioharrastajat aloitti radiotoiminnan jo ennen Yleisradiota Lahdessa 1924; Radioharrastajien lähetin oli Lahden keskustassa. 1927 Lahteen perustettiin pitkäaaltoasema Radiomäelle. == Toimittajia == * Tapani Ripatti * Hannu "Hanski" Kinnunen (k. 2024) * Risto Lasila == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yle Uutiset Lahden kotisivut Luokka:Ylen paikallisradiot Luokka:Lahden media Luokka:Päijät-Häme
Alluusio

Alluusio tarkoittaa viittausta johonkin asiayhteyden ulkopuoliseen, tunnettuun asiaan. Alluusioita esiintyy puhekielessä, kaunokirjallisuudessa, musiikissa ja kuvataiteessa. Alluusioilla voidaan myös rajoittaa asian ymmärtävien joukkoa, kuten tapauksissa jossa on pyritty välttämään sensuuria ja tekstin todellinen merkitys on luettava "rivien välistä". Alluusioita käytetään myös komiikassa ja sarjakuvissa, joissa kuva ja teksti muodostavat alluusion. T. S. Eliotin runojen on usein kuvattu sisältävän alluusioita johtuen hänelle tyypillisestä tavasta viitata nimiin, paikkoihin tai kuviin joiden merkitys saattaa kirkastua ainoastaan aikaisempaa tietämystä omaaville. Tämä kirjoitustekniikka saattaa tarjota mielenkiintoisia ja monitasoisia lukuelämyksiä valveutuneille, mutta näihin syvempiin asiayhteyksiin vihkiytymättömille sen sijaan T.S. Eliotin teksti saattaa näyttäytyä liian raskaana tai vaikeaselkoisena. ==Katso myös== *Intertekstuaalisuus *Hermeneutiikka *Yksityisen kielen argumentti *Metafora *Allegoria *Metonymia *Pastissi *Parodia *Meemi Luokka:Retoriikka Luokka:Kirjallisuuden käsitteet
Alankomaiden guldeni

Alankomaiden guldeni oli Alankomaiden virallinen rahayksikkö 1200-luvulta aina vuoteen 2002, jolloin euro korvasi sen. Rahayksikön symboli oli vanhemmasta floriini-nimestä periytynyt ƒ tai fl, valuuttatunnus NLG. Guldeni jakaantui 100 senttiin (cent). Guldenin ja euron suhde on 1 € = 2,20371 guldenia. Guldeniseteleissä ja -kolikoissa oli käytössä suhteellisen harvinainen neljännesjaottelu, eli käytössä oli 25-pohjaisia nimellisarvoja (katso alla oleva luettelo). Vastaavasta voidaan mainita esimerkkinä Yhdysvallat, jossa käytäntö kuitenkin rajoittuu neljännesdollarin kolikoihin. ==Kolikot== (lempinimi suluissa) * 5 senttiä (stuiver) * 10 senttiä (dubbeltje) * 25 senttiä (kwartje eli neljännes) * 1 guldeni (gulden tai piek) * 2½ guldenia (riks tai knaak) * 5 guldenia (vijfje eli vitonen) ==Setelit== Alankomaiden guldenisetelit olivat 1970-luvulta lähtien osin ja lopulta täysin abstrakteine aiheineen melko poikkeuksellisia muotoilultaan setelimaailmassa. 1980-luvun seteleissä ei käytetty enää lainkaan henkilökuvia, ja viimeiset, 1990-luvun setelit olivat käytännössä kokonaan abstrakteja aiheiltaan. Alankomaiden guldeniseteleiden historiaa (englanniksi) Viimeksi käytössä olivat seuraavat setelit: Nimellisarvo (guldenia) Lempinimet ƒ10 Tientje tai joet ƒ25 Geeltje ƒ50 Zonnebloem eli auringonkukka, setelin kuva-aiheen mukaan ƒ100 Honderdje, meier tai snip ƒ250 Vuurtoren eli majakka, setelin kuva-aiheen mukaan ƒ1000 Duizendje, (rooie) rug / rooi(tj)e ==Lähteet== Luokka:Alankomaiden talous Luokka:Alankomaiden historia Luokka:Euroalueen entiset kansalliset rahayksiköt
Belgian frangi

Belgian frangi, valuuttatunnukseltaan BEF, oli Belgian rahayksikkö ennen euron käyttöönottoa. Se jakaantui 100 centimeen. 1 € = 40,3399 Belgian frangia. Belgian ja Luxemburgin 1920-luvulla solmitun rahaliiton myötä Belgian frangi oli virallinen maksuväline myös Luxemburgissa, ja sen arvo oli sama kuin Luxemburgin frangin. ==Kolikot== * 50 centimeä (harvoin käytetty) * 1 frangi * 5 frangia * 20 frangia * 50 frangia ==Setelit== * 100 frangia * 200 frangia * 500 frangia * 1 000 frangia * 2 000 frangia * 10 000 frangia (harvoin käytetty) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Belgian frangi - historialliset seteleitä Belgia Luokka:Belgian talous Luokka:Euroalueen entiset kansalliset rahayksiköt
Maatikka

Maatikka (Geocolaptes olivaceus) on tikkojen heimoon kuuluva afrikkalainen lintulaji. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on noin 28 cm. Sen pää on harmaa, selkä oliivinruskea kuten myös siivet, joilla on kermanvalkoisia pieniä täpliä. Vatsapuoli on vaalean punertava ja yläperä punainen. Maatikka liikkuu enimmäkseen maassa tai kallioilla ja lentää harvoin. Se piiloutuu taitavasti maastoon petolinnuilta ja häiritsee kohdalle sattuneita maapetoja. Ääniä on monia. Tavallisin reviiri- ja kutsuääni on viidesti peräkkäin huudettu "rii-zik". Pesällään se huutaa "tsi-iu-kii" ja varoittaa voimakkaalla "piir" äänellä. == Esiintyminen == Maatikkaa esiintyy 1 210 000 neliökilometrin laajuisella alueella Etelä-Afrikassa, Lesothossa ja Swazimaassa. Sitä tavataan lähinnä Mpumalangan provinssissa ja Drakensbergen vuoristossa. Maatikka ei ole uhanalainen, ja se on yleinen koko esiintymisalueellaan. Vuonna 2017 tehtyjen arvioiden mukaan lajin kanta on kuitenkin vähentynyt melko voimakkaasti 2000-luvulla, joten Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto määritteli sen silmälläpidettäväksi lajiksi. == Elinympäristö == Maatikka elää vain puuttomassa ympäristössä, sekä vuoristossa että alavilla mailla. == Lisääntyminen == Maatikan pesä on joentörmässä tai maantien reunaleikkauksessa. Koiras kaivaa vahvalla nokallaan ja jaloillaan pitkän tunnelin pystysuoran törmän seinään. Munia on neljä tai viisi. Pesästä lähdön jälkeen poikaset pysyttelevät emojen seurassa muutamia viikkoja. == Ravinto == Laji syö maassa eläviä muurahaisia sekä niiden munia ja toukkia. Reviiriltä on löydyttävä raikasta vettä, sillä maatikka käy juomassa säännöllisesti. == Lähteet == * Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto - Maailman linnut. Otava. Italia. ISBN 951-1-12001-8 ===Viitteet=== Luokka:Tikat
Otto Wallach

Otto Wallach (27. maaliskuuta 1847 Königsberg – 26. helmikuuta 1931 Göttingen) oli saksalainen kemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1910 työstään alisyklisten yhdisteiden parissa. Hän nimesi terpeenin ja pineenin. Wallach esitti, että terpeenejä voidaan pitää isopreenin oligomeereinä. Tätä on käytetty monien terpeenien rakenteiden selvittämiseen. == Aiheesta muualla == * Wallachin elämäkerta Nobel-säätiön sivuilla Luokka:Saksalaiset kemistit Luokka:Nobelin kemianpalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1847 syntyneet Luokka:Vuonna 1931 kuolleet
Opera Software

Opera Limited on norjalainen ohjelmistoyritys, joka on tullut tunnetuksi Opera-nimisestä verkkoselaimestaan. ==Historia== Alun perin Opera Software aloitti toimintansa tietoliikenneyritys Telenorin tutkimusprojektina vuonna 1994. Jon Stephenson von Tetzchner ja Geir Ivarsøy perustivat Opera Softwaren itsenäisenä yrityksenä 20. elokuuta 1995. Ensimmäinen julkinen versio Opera- selaimesta, 2.1, julkaistiin Windowsille vuonna 1997. Opera Software laski osakkeensa liikkeelle helmikuussa 2004 ja listautui Oslon pörssiin 11. marraskuuta 2004. Opera Mini esiteltiin elokuussa 2005Have WAP but want WEB? Introducing Opera Mini™ for mobile phones www.opera.com Luettu 30. tammikuuta 2007 Java ME -pohjaisen www-selaimen matkapuhelimille. Sitä markkinoitiin mobiiliverkko-operaattoreille, joka mahdollisesti tarkoittaa sitä, että yritys on suuntautumassa liikevaihdonnalliseen liiketoimintaan. Tällöin Opera Software ei olisi niin riippuvainen mainospohjaisista ja ilmaiseksi jaeltavista internetohjelmista. Opera Software tiedotti 20. syyskuuta 2005, että se poistaisi mainokset selaimestaan mutta jättäisi sen käytön yhä ilmaiseksi. Vaikka Operan lataus ja käyttö oli ollut aiemmin ilmaista, siinä oli mainospalkki niin kauan, kunnes käyttäjä hankki selaimelle lisenssin. Palkki poistettiin, jotta selain houkuttelisi enemmän käyttäjiä.Feel Free: Opera Eliminates Ad Banner and Licensing Fee www.opera.com Luettu 30. tammikuuta 2007 Opera Software kuitenkin laskuttaa useissa matkapuhelimissa käytettävän Opera Mobilen käytöstä.Buy Opera www.opera.com Luettu 30. tammikuuta 2007 Opera ilmoitti 10. toukokuuta 2006, että se ryhtyy yhteistyöhön Nintendon kanssa kehittääkseen www-selaimen Nintendon pelikonsolille Wiille. Aikaisemmin helmikuussa Opera Software oli jo ilmoittanut tuovansa Nintendo DS:lle Operan selaimen,A Web Revolution in the Living room: Opera partners with Nintendo to put browser on the Wii™ game console www.opera.com Luettu 30. tammikuuta 2007 jolle sittemmin annettiin nimeksi Nintendo DS Browser. Wiin Opera-selaimen betaversio julkaistiin 22. joulukuuta 2006. Helmikuussa 2016 kiinalainen sijoitusrahasto Golden Brick Silk Road osti Opera Softwaren 1,2 miljardilla dollarilla eli noin miljardilla eurolla. Kiinalaisyhtiön tarjous on 53 prosenttia korkeampi kuin Operan pörssikurssi helmikuun 4. päivänä. Opera listautui Nasdaqiin heinäkuussa 2018 keräten listautumisannissa noin 115 miljoonaa dollaria. ==Lähteet== *Opera Software – Milestones ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Opera Software Luokka:Norjalaiset yritykset *
Espanjan peseta

thumb|230px|1 000 pesetan seteli vuodelta 1992 Espanjan peseta, valuuttatunnukseltaan ESP, oli Espanjan rahayksikkö ennen euron käyttöönottoa. Sen arvo oli 1 € = 166,386 pesetaa. Se oli käytössä (Ranskan frangin ohella) myös Andorrassa. ==Kolikot== * 1 peseta * 5 pesetaa * 10 pesetaa (harvoin käytetty) * 25 pesetaa * 50 pesetaa (harvoin käytetty) * 100 pesetaa * 200 pesetaa (harvoin käytetty) * 500 pesetaa ==Setelit== * 200 pesetaa (harvoin käytetty) * 500 pesetaa (harvoin käytetty) * 1 000 pesetaa * 2 000 pesetaa * 5 000 pesetaa * 10 000 pesetaa == Lähteet == Luokka:Euroalueen entiset kansalliset rahayksiköt Luokka:Espanjan talous Luokka:Espanjan historia
Irlannin punta

Irlannin punta (, ) oli Irlannin rahayksikkö vuosina 1938–2002 ennen euron käyttöönottoa, lyhenteeltään £ (myös IR£) (Ison-Britannian samannimisen valuutan tapaan, vaikkakaan ei sidoksissa tähän), valuuttatunnukseltaan IEP. Se jakaantui 100 pennyyn. Irlannin punnan arvo oli 1 € = 0,787564 puntaa. ==Kolikot== * 1 penny * 2 pennyä * 5 pennyä * 10 pennyä * 20 pennyä * 50 pennyä * £1 = 1 punta ==Setelit== * £5 = 5 puntaa * £10 = 10 puntaa * £20 = 20 puntaa * £50 = 50 puntaa (harvoin käytetty) * £100 = 100 puntaa (todella harvoin käytetty) == Lähteet == Luokka:Irlannin talous Luokka:Euroalueen entiset kansalliset rahayksiköt
Kreikan drakma

Drakma ( < , ”kourallinen”) oli Kreikan rahayksikkö ennen euron käyttöönottoa. Drakman laskennallinen suhde euroon on 1 € = 340,750 drakmaa, sen lyhenne oli Δρ ja valuuttatunnus GRD. Drakma jakautui 100 leptaan, mutta inflaation takia leptaa käytettiin korkeintaan kirjanpidollisesti. Drakhma oli alun perin antiikin kreikkalainen painomitta ja rahayksikkö. Nykyisen Kreikan valtion itsenäistymisen jälkeen vuonna 1832 maan rahayksikkö nimettiin antiikin aikaisen yksikön mukaan. Nykyaikainen drakma uudistettiin vuosina 1944 ja 1954. Uudistukset tehtiin inflaation takia. Kreikkalainen Euroopan unionin komission jäsen María Damanáki ilmoitti toukokuussa 2011 verkkosivuillaan, että Kreikka voisi velkakriisin takia palata drakman käyttöön eurosta.Sputnik News Näin voisi käydä, jos Kreikka ajautuu maksukyvyttömäksi. Kreikka pyrkii kuitenkin kansainvälisen luottokelpoisuutensa säilyttämisen takia pysymään eurossa. == Käytössä olleet rahat == Ennen euron käyttöönottoa käytössä olleet kolikot: * 1 drakma (harvoin käytetty) * 2 drakmaa (harvoin käytetty) * 5 drakmaa * 10 drakmaa * 20 drakmaa * 50 drakmaa * 100 drakmaa * 500 drakmaa Ennen euron käyttöönottoa käytössä olleet setelit: * 100 drakmaa * 200 drakmaa * 500 drakmaa * 1 000 drakmaa * 5 000 drakmaa * 10 000 drakmaa == Lähteet == Luokka:Euroalueen entiset kansalliset rahayksiköt Luokka:Kreikan talous
Luxemburgin frangi

Luxemburgin frangi, valuuttatunnukseltaan LUF, oli Luxemburgin rahayksikkö ennen vuonna 2002 tapahtunutta euron käyttöönottoa. Luxemburg oli muodostanut 1920-luvulla valuuttaunionin Belgian kanssa, minkä vuoksi Luxemburgin frangin arvo oli yksi yhteen Belgian frangin kanssa. Valuuttaunionin ansiosta kummankin maan valuuttaa sai käyttää molemmissa maissa. Luxemburgin frangisetelit ja -kolikot olivat kuitenkin suhteellisen harvinaisia Belgian frangin rinnalla. Luxemburgin frangi jakaantui 100 centimeen. 1 € = 40,3399 Luxemburgin ja Belgian frangia. ==Kolikot== * 25 centimeä * 1 frangi * 20 frangia * 50 frangia ==Setelit== * 100 frangia * 1 000 frangia * 5 000 frangia == Lähteet == Luokka:Luxemburgin talous Luokka:Euroalueen entiset kansalliset rahayksiköt
Esa Väliverronen

Esa Tapani Väliverronen (s. 3. toukokuuta 1957 Rautio) on suomalainen viestinnän professori Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa. Hänen alaansa ovat yhteiskuntatieteellinen mediatutkimus ja tieteentutkimus. Väliverronen väitteli yhteiskuntatieteiden tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 1996, ja hänen väitöskirjansa aiheena olivat Lapin metsätuhot ympäristöuhkana mediassa. Ennen tutkijan uraansa hän työskenteli toimittajana. Väliverronen on kirjoittanut useita kirjoja mediasta, journalismista sekä tieteen julkisuudesta ja johtanut monia tutkimushankkeita. Väliverrosen viimeisimpiä tutkimushankkeita ovat Tutkijan sananvapaus ja julkinen asiantuntijuus (Koneen säätiö, 2017–2019), Mediating Expertise: public debates on health (Suomen Akatemia, 2019–2022) ja Koronakriisin julkinen dynamiikka (Helsingin Sanomain säätiö, 2020–2022). Väliverrosen ja Kai Ekholmin toimittama teos Tieteen vapaus & tutkijan sananvapaus (Vastapaino) sai Vuoden tiedekirja -palkinnon 2021. Yhdessä Janne Seppäsen kanssa kirjoitettu Mediayhteiskunta: viestintä ja valta huomiotaloudessa (Vastapaino 2024) käsittelee median muutosta alustatalouden aikakaudella. Väliverronen toimi Tiedonjulkistamisen neuvottelukunnan puheenjohtajana 2021-2024. Lisäksi hän on osallistunut Tieteen tiedotus ry:n teettämän Tiedebarometrin laatimiseen vuodesta 2019 lähtien. Tiedebarometri kartoittaa suomalaisten tiedettä koskevia asioita kolmen vuoden välein. Hän on johtanut tohtoriopiskelijoille Helsingin yliopistossa suunnattua tiedeviestinnän koulutusta vuodesta 2003 lähtien. Koulutus sai Skepsis ry:n Sokrates -palkinnon tieteen edistämisestä vuonna 2013. == Kirjoja == * Mediayhteiskunta: viestintä ja valta huomiotaloudessa. Vastapaino 2024. ISBN 978-952-397-188-2. * Tieteen vapaus ja tutkijan sananvapaus (toim. Esa Väliverronen ja Kai Ekholm, Vastapaino: Tampere 2020. ISBN 978-951-768-804-8. * Julkinen tiede, Vastapaino, Tampere 2016. ISBN 978-951-768-537-5. Verkkoversio * Mediayhteiskunta (Janne Seppänen & Esa Väliverronen) Vastapaino, Tampere 2012. ISBN 978-951-768-397-5. Verkkoversio * Journalismi murroksessa (toim. Esa Väliverronen) Gaudeamus, Helsinki 2009. ISBN 978-952-495-126-5. * Geenipuheen lupaus. Biotekniikan tarinat mediassa. Helsingin yliopisto, viestinnän julkaisuja 13, 2007. ISBN 978-952-10-3618-7. * Media-analyysi. Tekstistä tulkintaan (toim. Anu Kantola, Inka Moring ja Esa Väliverronen) Helsingin yliopiston Lahden tutkimus- ja koulutuskeskus, 1999. ISBN 951-45-7679-9. * Ympäristöuhkan anatomia. Tiede, mediat ja metsän sairaskertomus, Tampere, Vastapaino 1996. ISBN 951-768-003-1. * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Esa Väliverrosen kotisivu Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät Luokka:Suomalaiset mediatutkijat Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Slovenian tolar

Slovenian tolar oli Slovenian virallinen rahayksikkö aina Slovenian itsenäistymisestä vuonna 1991 vuoden 2007 alkuun asti, jolloin euro korvasi sen. Sana tolar on dollarin tavoin johdos sanasta taaleri. Tolar jakaantui 100 stotiniin. Tolarin arvo oli 1 € = 239,640 tolaria, valuuttatunnus SIT. ==Kolikot== * 10 stotinia * 20 stotinia * 50 stotinia * 1 tolar * 2 tolaria * 5 tolaria * 10 tolaria * 20 tolaria * 50 tolaria ==Setelit== * 10 tolaria * 20 tolaria * 50 tolaria * 100 tolaria * 200 tolaria * 500 tolaria * 1 000 tolaria * 5 000 tolaria * 10 000 tolaria == Lähteet == Luokka:Slovenian talous Luokka:Euroalueen entiset kansalliset rahayksiköt