EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Adolf Fredrik von Willebrand

Adolf Fredrik von Willebrand (24. maaliskuuta 1766 Nousiainen – 15. helmikuuta 1845 Turku) oli suomalainen juristi, Turun hovioikeuden presidentti ja senaatin oikeusosaston jäsen.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Adolf Fredrik von Willebrand. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 25.12.2020 == Elämäkerta == Willebrand ryhtyi aluksi sotilasuralle (kersantiksi 1781), mutta siirtyi 1782 opiskelemaan Turun akatemiaan. Von Willebrand toimi Turun hovioikeuden auskultanttina 1784–1785, ylimääräisenä kanslistina ja varanotaarina vuodesta 1785 lähtien. Vuonna 1790 hänet määrättiin sotatuomariksi henkikasakkajoukkoon ja 1792 hän siirtyi Tukholmaan, missä sai 1795 laamannin arvon. Tukholmassa hän työskenteli kenraaliadjutantin toimistossa kanslistina ja sihteerinä. Vuonna 1800 hänet nimitettiin Norrköpingin valtiopäivien lakivaliokunnan jäseneksi. Hän toimi Ruotsissa myös pankkiuralla, mutta siirtyi 1805 Turun ja Porin läänin lakikunnan laamanniksi.Kristiina Kalleinen: Willebrand, Adolf Fredrik von teoksessa Suomen kansallisbiografia, Suomalaisen kirjallisuuden seura 2007, ISBN 978-951-746-441-3, osa 10, sivut 554–555. (Artikkelin verkkoversio)Matti Mali (toimittanut): Korkein oikeus 1809–1959, Helsinki 1959, sivut 125–126. Venäjän valloitettua Suomen alueen von Willebrand nimitettiin 1809 hallituskonseljin oikeusosaston jäseneksi. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1812 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1814. Vaikka von Willebrand toimi Turussa sijaitsevan hallituskonseljin (Suomen hallituksen) senaattorina, hänet nimitettiin 1814 myös Pietarissa sijainneen Suomen asiain komitean (sekin pyrki esiintymään Suomen hallituksena) jäseneksi. Vuonna 1821 von Willebrand teki Pietarissa vararikon ja sai muodollisesti eron komiteasta terveydellisten syiden vuoksi. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin Turun hovioikeuden presidentiksi ja korotettiin 1830 vapaaherraksi. Keväällä 1832 von Willebrand erosi omasta pyynnöstään lainkäyttäjän virastaan eläen elämänsä loppuajan yksityishenkilönä koko palkkaa vastaavan elinkautisen eläkkeen varassa. Von Willebrandin isä oli Turun läänin jalkaväkirykmentin majuri Carl Johan von Willebrand (3. maaliskuuta 1730 – 19. huhtikuuta 1810) ja äiti Carl Johanin ensimmäinen puoliso Agnes Lilliestjerna (18. maaliskuuta 1734 – 30. kesäkuuta 1776). Von Willebrandin puoliso oli Wilhelmina Albertina von Willebrand (17. toukokuuta 1782 – 13. toukokuuta 1824). Wilhelmina oli Turun ja Porin läänin maaherran Ernst Gustaf von Willebrandin ja Wendla Gustava von Wrightin tytär sekä hallituskonseljin jäsenen kenraalimajuri August Fredrik Palmfeltin leski. Eva Gustava von Willebrand oli Wilhelmina Albertinan sisar, joka oli myös Aurora Karamzinin äiti. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomen hovioikeuksien presidentit Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Ruotsin säätyvaltiopäivien valtiopäivämiehet Luokka:Suomalaiset senaattorit Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1766 syntyneet Luokka:Vuonna 1845 kuolleet
Willebrand

Willebrand on lähtöisin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan, Mark Brandenburgin kreivikunnasta. Vanhin tunnettu esi-isä on Perlebergin kapteeni Johann Willebrand noin. 1500-luvun puolivälistä, hänen suora neljännen polven jälkeläinen, Tauben rykmentin kapteeni Tartosta, oli Ernest Fredrich Willebrand (k. 1679), hänet aateloitiin 15. huhtikuuta 1676 Tukholman kuninkaanlinnassa kuningas Karl XI:n toimesta nimeltä: von Willebrandt, suku esiteltiin 19. kesäkuuta 1731, numerolla 1834. ==Aateloidut sukuhaarat== *von Willebrand, suomen ritarihuoneella, johon kuuluvat seuraavat haarat: **von Willebrand, aatelinen suku nro 119 **von Willebrand, vapaaherrallinen suku nro 23 **von Willebrand, vapaaherrallinen suku nro 33 **von Willebrand, vapaaherrallinen suku nro 60 *von Willebrand, ruotsin ritarihuoneella, johon kuuluu seuraavat haarat: **von Willebrand, aatelinen suku nro 1834 == Kuuluisia suvun jäseniä == * Adolf Fredrik von Willebrand (1766–1845), juristi, Turun hovioikeuden presidentti * Arthur von Willebrand (1843–1900), suomalainen eversti, kielenkääntäjä ja kirjailija * August von Willebrand (1868–1903), virka- ja valtiopäivämies, August Reinhold von Willebrandin poika * August Reinhold von Willebrand (1829–1896), juristi, virka- ja valtiopäivämies, Ernst Johan von Willebrandin velipuoli * Bo von Willebrand (1907–1940), lentokapteeni * Bosson von Willebrand (1940–2018), radio- ja televisiotoimittaja ja kriitikko, Bo von Willebrandin poika * Carl-August von Willebrand (1923–1999), opettaja, kääntäjä * Erik Adolf von Willebrand (1870–1949), professori, von Willebrandin taudin löytäjä * Ernst Carl Adolf von Willebrand (1820–1887), kenraaliluutnantti * Ernst Gustaf von Willebrand (1751–1809), kenraali, maaherra, valtiopäivämies * Ernst Johan von Willebrand (1825–1897), majuri ja valtiopäivämies * Felix von Willebrand (1814–1893), lääkäri * Georg von Willebrand (1873–1921), insinööri, tilanomistaja, liike- ja valtiopäivämies, Reinhold Robert von Willebrandin poika * Herman Viktor von Willebrand (1876–1935), lääkäri ja valtiopäivämies * Johan Fredrik von Willebrand (1761–1809), majuri, valtiopäivämies * Karl Reinhold von Willebrand (1868–1937), yli-insinööri ja ylijohtaja, valtiopäivämies * Lars von Willebrand (1910–1955), suomalainen radiotoimittaja, mainospäällikkö ja lehtimies * Margit von Willebrand-Hollmerus (1894–1982), suomenruotsalainen kirjailija * Märta Blomstedt o.s. von Willebrand (1899–1982), suomalainen arkkitehti * Reinhold Alexander von Willebrand (1866–1921), juristi, valtiopäivämies ja Turun kunnallispormestari, August Reinhold von Willebrandin poika * Reinhold Felix von Willebrand (1858–1935), toimittaja, Suomen olympiakomitean puheenjohtaja * Reinhold Robert von Willebrand (1846–1922), kenraalimajuri ja valtiopäivämies * Rita von Willebrand (1918–1957), suomenruotsalainen kirjailija * Vendla Sofia Mannerheim, o.s. von Willebrand (1779–1863), kreivitär, Carl Erik Mannerheimin puoliso == Katso myös == * Von Willebrandin tauti ==Aiheesta muualla== * == Lähteet == Luokka:Ruotsin aateli Luokka:Suomalaiset aatelissuvut
Sotahovioikeus

Sotahovioikeus () oli Ruotsissa sotilasasioita käsitellyt erityistuomioistuin, joka toimi toisena oikeusasteena. Se perustettiin vuonna 1791, lakkautettiin muutaman vuoden kuluttua ja perustettiin uudelleen vuonna 1797. Se oli ainoa sotilasasioiden ylioikeus niin maalla kuin merelläkin sattuneissa tapauksissa. Vuoden 1798 sota-artiklat määräsivät, että sotahovioikeus oli rauhanaikainen ylioikeus, mutta sodan aikana ylimpänä oikeutena toimi armeijan ylisotaoikeus (generalkrigsrätt) ja laivaston ylioikeus (öfverrätt). Vuoden 1868 sotatuomioistuinasetuksen mukaan sotahovioikeus oli sotaväen toinen oikeusaste. Kuninkaan käskystä voitiin valtakunnan ulkopuolella olevaa armeijaa ja merisotaretkellä olevaa laivastoa varten perustaa ylisotaoikeus (öfverkrigsrätt).Nordisk familjebok, Nordisk familjeboks förlags 1911, osa 14, hakusana krigshofrätten. Teoksen verkkoversio Vuonna 1948 Ruotsissa lakkautettiin erityiset sotilastuomioistuimet rauhan aikana. ==Lähteet== Luokka:Ruotsin hovioikeudet Luokka:Ruotsin oikeushistoria Luokka:Ruotsin sotahistoria
Johannes Fust

Johannes Fust tai Johann Fust (n. 1400 Mainz – 30. lokakuuta 1466 Pariisi) oli saksalainen kirjanpainaja ja kultaseppä sekä kirjapainotaidon keksijän Johannes Gutenbergin rahoittaja. Fust ja hänen vävynsä Peter Schöffer perustivat ensimmäisen taloudellisesti kannattavan kirjapainon.Facta2001, WSOY 1982, 5. osa, palsta 31 Fust oli menestynyt kultaseppä ja lainasi vuonna 1450 Gutenbergille 800 guldenia painokoneen ja irtokirjakkeiden kehitystä varten. Kahden vuoden päästä Fust lainasi toiset 800 guldenia. Fust ja Gutenberg kuitenkin riitaantuivat vuonna 1455, juuri ennen kuin Gutenberg oli saamassa ensimmäistä painettua 42-rivistä Raamattua valmiiksi. Fust syytti Gutenbergia siitä, ettei tämä ollut maksanut velan korkoja sekä siitä, että tämä oli käyttänyt rahat muihin tarkoituksiin kuin mitä oli sovittu. Gutenberg puolestaan ilmoitti, ettei velalle ollut sovittu korkoa. Mainzissa samana vuonna käydyn oikeudenkäynnin perusteella Gutenberg tuomittiin maksamaan Fustille velat korkoineen. Koska Gutenberg oli varaton, siirtyi lainan takuuna ollut Gutenbergin perustama kirjapaino kaikkine laitteineen ja kirjakkeineen Fustin omistukseen. Fustilla ei ollut kokemusta kirjojen painamisesta, ja kirjapainon hoitajaksi ja yhtiökumppaniksi tuli Schöffer, joka oli ollut Fustin todistaja oikeudenkäynnissä. Fustin ja Schöfferin yritys julkaisi 42-rivisen raamatun vuonna 1456. Kirjapaino painoi useita merkittäviä kirjoja. Huomattavin niistä oli vuonna 1457 julkaistu Mainzin psalttari, jossa oli kaksiväriset alkukirjaimet.Gardberg 2011, s. 45 ja 69 == Lähteet == * Gardberg, Lars-Eric: Savitauluista laseriin – Kirjapainotaidon historia. Avain, 2011. ISBN 978-951-692-852-7 === Viitteet === Luokka:Saksalaiset kirjanpainajat Luokka:Saksalaiset kustantajat Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1466 kuolleet
Philippe Claudel

thumb|upright|Philippe Claudel. Philippe Claudel (s. 2. helmikuuta 1962) on ranskalainen kirjailija, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Claudelin romaaneista on suomennettu Harmaat sielut (2003) ja Varjojen raportti (2007). Claudelin esikoisohjaus Olen aina rakastanut Sinua (2008) sai Bafta- palkinnonUusitorppa, Harri: Sisarukset etsivät toisiaan. Helsingin Sanomat 7.8.2013 s. B 20.. == Teokset == * Meuse l'oubli, Paris, Balland, 1999 ISBN 978-2-7158-1193-5 * Quelques-uns des cent regrets, Paris, Balland, 1999 ISBN 978-2-7158-1254-3 * Le Café de l'Excelsior, Nancy, La Dragonne, 1999 ISBN 978-2-913465-02-2 * J'abandonne, Paris, Balland, 2000. SBN 978-2-7158-1312-0 * Barrio Flores: petite chronique des oubliés, Nancy, La Dragonne, 2000 ISBN 978-2-913465-09-1 * Le Bruit des trousseaux, éditions Stock 2002 * Les Âmes grises, Renaudot-palkinto 2003 * La Petite Fille de Monsieur Linh, Paris, Stock, 2005 ISBN 978-2-234-05774-6 * L'Enquête, Paris, Stock, 2010 ISBN 978-2234065154 * Parfums, Paris, Stock, 2012 ISBN 2234073251 ===Suomennetut teokset=== * * ==Elokuvat== * Olen aina rakastanut sinua (Il y a longtemps que je t’aime, 2008) * Tous les soleils (2011) * Viiltävä totuus (Avant l’hiver, 2013) * Une enfance (2015) ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pietro Germi

Pietro Germi (14. syyskuuta 1914 Genova – 5. joulukuuta 1974 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja. Germi opiskeli Genovan laivastoinstituutissa ja valmistui Rooman Kokeellisesta elokuvakeskuksesta. Hän työskenteli Alessandro Blasettin ja Amleto Palermin assistenttina ja ohjasi vuonna 1945 käsikirjoittamansa elokuvan Il testimone (”Todistaja”). Sen jälkeen hän ohjasi sävyltään neorealistisia rikoselokuvia kuten Tappava suudelma (Gioventù perduta, 1947), Lain nimessä (In nome della legge, 1949), Toiveitten tie (Il cammino della speranza, 1950) sekä Rahan kirous (La città si difende, 1951), joka sai Venetsian elokuvajuhlien palkinnon vuoden parhaana italialaisena elokuvana.Moliterno, s. 147–148, 351. Ohjaajan tunnetuin työ on Marcello Mastroiannin tähdittämä italialainen komedia Avioero italialaiseen tapaan (Divorzio all’italiana, 1961), joka voitti kaksi Nastro d’argentoa ja Golden Globea sekä Oscarin parhaasta käsikirjoituksesta. Satiirinen komedia Vietelty ja hyljätty (Sedotta e abbandonata, 1963) sai David di Donatellon ohjauksesta ja episodielokuva Hyvät naiset ja herrat (Signori e signore, 1965) Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun. Germin viimeinen elokuva oli Amici miei (”Ystäväni”, 1975), jonka viimeisteli Mario Monicelli.Moliterno, s. 148–149. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Pietro Germi * Elonet: Pietro Germi Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Dark Days Ahead

Dark Days Ahead on suomalainen groove metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 2005. Sen kotipaikka on Jyväskylä. Yhtye on julkaissut kaksi albumia, The Long Road South (2012) ja North Star Blues (2014), Inverse Recordsin kautta.http://inverse.fi/wordpress/?p=262 == Jäsenet == * Tony Kaikkonen – laulu * Jarkko Petosalmi – kitara * Jari Huttunen – kitara * Jukka Salonen – basso * Ville Sivonen – rummut === Entiset jäsenet === * Mikko Ahlfors – laulu * Jimmy Salmi – rummut == Diskografia == * * * http://www.inferno.fi/uutiset/groove-metalia-jyvaskylasta-dark-days-ahead- julkaisee-uuden-levyn/ == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Yhtyeen Facebook-sivut * * Dark Days Ahead – The Long Road South, Keskisuomalainen 11.5.2012 Luokka:Suomalaiset metalliyhtyeet Luokka:Groove metal -yhtyeet
Enrico Guazzoni

Enrico Guazzoni (18. syyskuuta 1876 Rooma – 24. syyskuuta 1949 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja taidemaalari. ==Ura== Taidetta opiskellut Guazzoni aloitti elokuvauransa Alberini & Santoni -yhtiön lavastajana vuonna 1906. Vuodesta 1909 lähtien hän toimi Cinesin lavastajana ja ohjaajana. Hän nousi maailmanmaineeseen Rooman valtakuntaan sijoittuvilla spektaakkelielokuvilla kuten Quo vadis? (1912) ja Giulio Cesare (”Julius Caesar”, 1913).Moliterno, s. 157–158. Vuonna 1918 Guazzoni perusti oman tuotantoyhtiön, joka meni pian nurin italialaisen elokuvateollisuuden kriisissä. Ohjaajan Cinesille tekemä suurenmoinen miekka ja sandaali -spektaakkeli Messalina (1923) toimi muun muassa Hollywoodin Ben-Hurin (1925) esikuvana, mutta johti osaltaan yhtiön konkurssiin. Myöhemmin Guazzoni ohjasi useita viihde-elokuvia.Moliterno, s. 158. ==Elokuvia== * Agrippina, Neron äiti, 1911 * Alì Babà, 1911 * Una tragedia al cinematografo, 1913 * Messalina, 1923 * I pirati della Malesia, 1941 ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Enrico Guazzoni * Elonet: Enrico Guazzoni Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Italialaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Varatchaya Wongteanchai

Varatchaya Wongteanchai (s. 7. syyskuuta 1989 Chiang Rai) on thaimaalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 212 kesäkuussa 2013 ja nelinpelissä sijalla 118 helmikuussa 2013. Hän on voittanut urallaan neljä ITF-turnausta kaksinpelissä ja 24 turnausta nelinpelissä. Hänen siskonsa Varunya Wongteanchai pelaa myös tennistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Thaimaalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
1,5-syklo-oktadieeni

1,5-syklo-oktadieeni (C8H12) on rengasrakenteisiin dieeneihin kuuluva hiilivety. Yhdistettä käytetään polymeerien valmistuksessa ja ligandina organometallikemiassa. == Ominaisuudet == 1,5-syklo-oktadieeni on huoneenlämpötilassa kirkas neste. Se ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin. Yhdiste reagoi tyypillisten alkeenien tavoin, ja klooraus johtaa tetrakloorisyklo-oktaaniin ja selektiivinen pelkistys vedyn avulla muodostaa syklo-okteenia. Korkeassa lämpötilassa ja paineessa vety pelkistää 1,5-syklo-oktadieenin syklo-oktaaniksi.Georg Oenbrink & Thomas Schiffer: Cyclododecatriene, Cyclooctadiene, and 4-Vinylcyclohexene, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2009. Viitattu 07.08.2013 == Valmistus ja käyttö == 1,5-syklo-oktadieeniä valmistetaan syklobutadieenin dimerisaatiolla. Katalyyttinä käytetään nikkelikomplekseja ja sivutuotteena muodostuu 4-vinyylisyklohekseeniä. 1,5-syklo-oktadieenin cis-cis-isomeerin saanto on noin 90 %. Tuotteet erotetaan toisistaan tislaamalla. 1,5-syklo-oktadieenin renkaanavauspolymeroinnilla valmistetaan polyoktenameereja, jotka ovat elastomeereja, joita käytetään muun muassa kumeissa ja termoplastisissa polymeereissä. Eräitä 1,5-syklo-oktadieenin halogenoituja johdannaisia käytetään paloa estävinä aineina. Yhdiste reagoi boraanin kanssa muodostaen 9-borabisyklo[3.3.1]nonaania eli 9-BBN:ää, jota käytetään hydroboraatioreaktioissa. : === Organometallikemiassa === 1,5-syklo- oktadieenin π-sidokset muodostavat sidoksen metalliatomien kanssa. Nämä kompleksit ovat hyvin pysyviä ja niitä muodostuu metallikarbonyylien ja 1,5-syklo-oktadieenin välisellä reaktiolla. Metalleja, jotka muodostavat näin kompleksin yhdisteen kanssa ovat muun muassa kromi, volframi, renium ja molybdeeni. Bis(syklo-oktadieeni)nikkeli(0) on hyödyllinen lähtöaine muiden nikkeliyhdisteiden synteesissä ja syklo-oktadienyyliligandin syrjäytymiseen perustuu eräiden kompleksien, kuten Crabtreen katalyytin käyttö. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ChemBlink: 1,5-Cyclooctadiene Luokka:Alkeenit
Alberto De Martino

Alberto De Martino (12. kesäkuuta 1929 Rooma – 2. kesäkuuta 2015 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. De Martino valmistui juristiksi, teki vuodesta 1948 lähtien dokumenttielokuvia ja työskenteli apulaisohjaajana. 1960-luvun alussa hän käsikirjoitti ja ohjasi joukon peplumelokuvia. De Martino teki myös kauhuelokuvan Horror (1962) ja yhden ensimmäisistä spagettiwesterneistä Gli eroi di Fort Worth (”Fort Worthin sankarit”, 1964). 1960-luvun spagettiwesternien jälkeen hän ohjasi kansainvälisestikin menestyneitä jännitysfilmejä. Ohjaaja tunnettiin myös taiteilijanimellä Martin Herbert. == Elokuvia == * Voittamaton gladiaattori, 1961 * I sette gladiatori, 1962 * Perseo l’invincibile, 1963 * Il trionfo di Ercole, 1964 * Spartan gladiaattorit, 1964 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Almir Kajumov

Almir Kajumov (30. joulukuuta 1964 Moskova – 7. elokuuta 2013 Smolensk) oli venäläinen jalkapalloerotuomari ja entinen jalkapalloilija. Hän pelasi muun muassa Moskovan Spartakissa, jossa voitti Neuvostoliiton mestaruuden vuonna 1987. Kaudella 1992 hän edusti Veikkausliigassa Kuopion Palloseuraa.Veikkausliigan tilastohistoria Viitattu 7.8.2013. Pelaajauransa jälkeen Kajumov toimi erotuomarina. Almir Kajumov kuoli Smolenskin kaupungissa 48-vuotiaana elokuussa 2013. == Otteluiden manipulointiepäilyt== Toimiessaan erotuomarina Vuonna 2009 Kajumovin epäiltiin manipuloineen ZSKA Moskovan ja FK Moskovan välisen ottelun tulosta tšetšeenimafian haluamalla tavalla. Kajumov jätti ottelussa muun muassa tuomitsematta selvän rangaistuspotkun ZSKA:lle. ZSKA:n tappio aiheutti myös espanjalaisvalmentaja Juande Ramosin erottamisen joukkueen päävalmentajan paikalta. Muutamaa viikkoa ottelun jälkeen Kajumov yritti hypätä seitsenkerroksisen moskovalaisen asuinrakennuksen katolta. Poliisi onnistui kuitenkin suostuttelemaan hänet alas ja Kajumov toimitettiin psykiatriseen hoitoon. == Saavutukset == *Neuvostoliiton mestaruus: 1987 *Neuvostoliiton cupmestaruus: 1982 == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset jalkapalloilijat Luokka:Venäläiset jalkapalloilijat Luokka:Venäläiset jalkapallotuomarit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Piero Regnoli

Piero Regnoli (19. heinäkuuta 1921 Rooma – 27. huhtikuuta 2001 Rooma) oli italialainen elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja. Regnoli toimi Vatikaanin L'Osservatore Romanon elokuva-arvostelijana ja L'Eco del Cinema -lehden toimittajana sekä aloitti elokuvauransa Paolo Moffan assistenttina. Vuodesta 1951 lähtien hän työskenteli mitä erilaisimpiin tyylilajeihin kuuluvien elokuvien käsikirjoittajana, mainittavina Maciste nelle miniere del re Salomone ja Burial Ground. 1970-luvun alussa Regnoli erikoistui eroottisiin komedioihin ja pornoelokuviin. Hänen vuonna 1957 alkanut ohjaajanuransa käsittää joukon tavanomaisia viihde-elokuvia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Piero Regnoli * Elonet: Piero Regnoli Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Olen aina rakastanut Sinua

Olen aina rakastanut Sinua (Il y a longtemps que je t’aime) on Philippe Claudelin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 2008. Se on kirjailijana kannuksensa hankkineen Claudelin pitkä esikoisohjaus.Harri Uusitorppa, Sisarukset etsivät toisiaan, Helsingin Sanomat 7.8.2013 s. B 20 Elokuva on kuvattu Claudelin kotikaupungissa Nancyssa. Se sai Ranskassa Césarin parhaan esikoisohjauksen palkinnon ja Britanniassa Baftan parhaan vieraskielisen elokuvan palkinnon. Tarinassa vankilatuomion kärsinyt kotiseudulle palaava Juliette saa osakseen epäluuloa ja vihaa; jopa lähiomaiset, sisar Léa ja tämän aviomies Luc, karsastavat häntä. ==Näyttelijät== ==Palkinnot== *Parhaan esikoisohjauksen César-palkinto *Parhaan naissivuosanäyttelijän César- palkinto: Elsa Zylberstein *Parhaan vieraskielisen elokuvan Bafta-palkinto *Berliinin elokuvajuhlat, Ekumeenisen tuomariston palkinto *European Film Awards, parhaan naispääosanäyttelijän palkinto: Kristin Scott Thomas ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Vuoden 2008 ranskalaiset elokuvat
Malakanviirubulbuli

Malakanviirubulbuli (Ixos malaccensis) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Malakanviirubulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Singaporessa ja Thaimaassa. Se on edelleen yleinen tai melko yleinen laji, mutta on vähenemässä elinympäristöjen häviämisen seurauksena. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi. ==Elinympäristö== Malakanviirubulbuli elää alankometsissä 1 200 metrin korkeuteen asti. Yleensä sitä kuitenkin tavataan alemmissa korkeuksissa. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Nikobaarienbulbuli

Nikobaarienbulbuli (Ixos nicobariensis) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Nikobaarienbulbulia tavataan Intialle kuuluvilla Nikobaarien saarilla. Sen kannaksi arvioidaan 2 500–9 999 yksilöä. Laji on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen seurauksena, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi. ==Elinympäristö== Nikobaarienbulbuli elää luonnotilaisissa ja hakatuissa metsissä ja metsänreunoilla. Sitä tavataan myös puutarhoissa, kookos- ja kumiplantaaseilla, ihmisasutuksen läheisyydessä ja joskus myös ruohikkoalueilla. Sitä tavataan usein yksittäin tai pareittain. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Giacomo Gentilomo

Giacomo Gentilomo (5. huhtikuuta 1909 Trieste – 16. huhtikuuta 2001 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja taidemaalari. Taiteesta ja teatterista kiinnostunut Gentilomo työskenteli lavastajana ja aloitti elokuvauransa leikkaajana, käsikirjoittajana sekä Carlo Ludovico Bragaglian apulaisohjaajana. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli dokumenttielokuva Sinfonie di Roma (”Rooman sinfoniat”, 1937), jossa käytettiin ensimmäistä kertaa Italiassa Technicolor-värejä. Gentilomon ensimmäinen näytelmäelokuva oli Ecco la radio! (”Tässä on radio”) vuonna 1940. Vuonna 1945 valmistunut O sole mio sekoitti onnistuneesti neorealismia napolilaisperinteeseen. Toisen maailmansodan jälkeen Gentilomo ohjasi lukuisia komedioita, melodraamoja ja seikkailuelokuvia. Elokuvauransa loppuvaiheessa hän teki joukon peplumfilmejä kuten Maciste e la regina di Samar (1964). 1960-luvun puolivälistä lähtien Gentilomo työskenteli taidemaalarina. ==Elokuvia== * Maciste contro il vampiro, 1961 * Brenno, il nemico di Roma, 1963 * Maciste e la regina di Samar, 1964 ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Giacomo Gentilomo * Elonet: Giacomo Gentilomo Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Vuoriviirubulbuli

Vuoriviirubulbuli (Ixos mcclellandii) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Vuoriviirubulbulia tavataan Intian niemimaan pohjoisosissa ja Kaakkois-Aasiassa. Sen on kuvattu olevan yleinen koko levinneisyysalueellaan. Bangladeshissa se on kuitenkin harvinainen ja mahdollisesti hävinnyt sieltä kokonaan. Vuoriviirubulbulin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Ilkka Talasranta

Ilkka Tapani Talasranta (26. toukokuuta 1964 – 6. elokuuta 2013) oli suomalainen säveltäjä, sanoittaja ja viihteen monitoimimies. Koulutukseltaan hän oli kasvatustieteen ja teatteritaiteen maisteri. Talasranta toimi YLE Viihteen päällikkönä vuodesta 2004 vuoteen 2007. Talasranta oli mukana muun muassa Stella Polaris -teatteriryhmässä ja Uudessa Iloisessa Teatterissa (UIT), johon hän tuli Jukka Virtasen kutsumana niihin aikoihin, kun Virtanen itse oli jäämässä pois. Talasranta teki sanoituksia ja sovituksia myös Helsingin, Jyväskylän, Turun ja Lahden kaupunginteatterille. Vuonna 2011 Talasranta kokosi Jukka Virtasen laulusanoitukset kirjaksi Omat ja käännetyt (Paasilinna 2011). Kotikunnassaan Hollolassa Talasranta istui kokoomuksen valtuustoryhmässä. 1990-luvun alussa 25-vuotias peruskoulun musiikinopettaja Talasranta vastusti niinsanotun Hollola-ryhmän johdossa Harri Holkeria ja ajoi voimakkaasti Ilkka Suomisen asettamista Kokoomuksen presidenttiehdokkaaksi vuoden 1994 vaaleissa ja Pertti Salolaisen tai Sirpa Pietikäisen valitsemista puolueen puheenjohtajaksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Ilkka Talasrannan Häämarssi (1996) Marko Hakanpään häämusiikkisivulla, myös kuunneltava versio. Julkaistu säveltäjän luvalla. Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Suomalaiset sanoittajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet Luokka:Suomalaiset opettajat
Giorgio Capitani

Giorgio Capitani (29. joulukuuta 1927 Pariisi – 25. maaliskuuta 2017 Viterbo) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Capitanin elokuvaura alkoi vuonna 1946. Hän työskenteli muun muassa Vittorio Cottafavin apulaisohjaajana ja teki ensimmäisen itsenäisen ohjaustyönsä vuonna 1953. Capitani ohjasi joukon tavanomaisia melodraamoja ja erikoistui 1960-luvun puolivälistä lähtien komedioihin. 1980-luvun lopulta lähtien hän teki televisiossa muun muassa suositun sarjan komissaario Roccasta sekä joukon elämäkertaelokuvia. Ohjaaja tunnettiin myös taiteilijanimellä George Holloway. == Elokuvia == * Ercole, Sansone, Maciste e Ursus gli invincibili, 1964 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Paciano Aniceto

pienoiskuva|Paciano Aniceto Paciano Basilio Aniceto (s. 9. maaliskuuta 1937 Santa Ana) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi San Fernandon hiippakuntaan 23. joulukuuta 1962 ja nimitettiin Tuguegaraon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tlosin titulaaripiispaksi 7. huhtikuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Duraisamy Simon Lourdusamy ja Eduardo Martínez Somalo.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Paciano Basilio Aniceto Aniceto sai 20. lokakuuta 1983 nimityksen Iban piispaksi ja 31. tammikuuta 1989 San Fernandon arkkipiispaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sorvalin Veikot

Sorvalin Veikot (SoVe), oli viipurilainen vuonna 1905 perustettu urheiluseura. Sorvali oli samannimisellä saarella sijainnut Viipurin kaupunginosa. Vuonna 1905 perustettiin Sorvalin työväenyhdistyksen alaosastoksi urheiluseura Sorvalin Veikot. Seura liittyi SVUL:n Viipurin piiriin. Seurassa harrastettiin monia urheilulajeja, mutta jääpallossa seura saavutti suurimman menestyksensä. Talvella 1933 Veikot pääsi ensimmäisen kerran TUL:n jääpallocupin finaaliin, kun se voitti ratkaisevassa välieräottelussa paikallisvastustajansa Talikkalan Toverit maalein 3-2, ottelun ratkaisemiseen tarvittiin kolme jatkoaikaa. Loppuottelun Veikot kuitenkin hävisi Helsingissä Kullervolle 1-0. Vuosina 1938 ja 1939 Veikot pääsi loppuotteluun, mutta hävisi molempina talvina turkulaiselle Maarian Pyrkivälle maalein 2-3 ja 1-4. Kaikkiaan Veikot saavutti TUL:n jääpallosarjoissa kolme hopeaa. Sotien jälkeen Sorvalin Veikot jatkoi toimintaansa Lahdessa, samaan kaupunkiin evakuoitiin Viipurista myös Reipas. Päälajiksi Veikoille valikoitui uudessa kotikaupungissa jalkapallo. Vuonna 1962 nimi muutettiin VeikoiksiSuomen Palloliiton toimintakertomus vuodelta 1962, sivu 8 (pdf 43/50), vahvistetut nimenmuutokset, Sorvalin Veikot -> Veikot , vuonna 1963 Peli-VeikoiksiSuomen Palloliiton toimintakertomus vuodelta 1963, sivu 8 (pdf 43/50), vahvistetut nimenmuutokset, Veikot -> Peli- Veikot ja viimein 1964 Lahden Peli-Veikoiksi. == Lähteet == Luokka:Viipurilaiset urheiluseurat Luokka:Lahtelaiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 1905 perustetut urheiluseurat Luokka:Entiset suomalaiset jääpalloseurat Luokka:Entiset suomalaiset jalkapalloseurat
Massimo Girotti

Massimo Girotti (18. toukokuuta 1918 – 5. tammikuuta 2003) oli italialainen elokuvanäyttelijä, jonka pitkän uran viimeiseksi rooliksi jäi työ Ferzan Özpetekin elokuvassa Katseet ikkunassa. ==Taustaa== Marchen alueella Italian keskiosassa syntynyt Massimo Girotti opiskeli ennen näyttelijänuraansa oikeustieteitä sekä kunnostautui useissa urheilulajeissa, erityisesti uimarina, toimien myös vesipallomaalivahtina pääsarjatasolla 1930-luvulla. ==Valkokankaalla ja näyttämölla== Atleettisen olemuksensa ja Teresa Franchinin johdolla suoritettujen näyttelijäopintojen myötä Girotti alkoi saada tilaisuuksia elokuvamaailmassa. Ensimmäistä pientä roolia draamassa Dora Nelson (1939) seurasi muutamaa vuotta myöhemmin pääosa Alessandro Blasettiin historiallissävytteisessä fantasiaspektaakkelissa Rautakruunu (La corona di ferro, 1941). Näyttelijäntöistä arvostetuin lienee kulkuri Ginon rooli Luchino Viscontin neorealistisessa varhaisteoksessa Riivaajat (1943). Yli kuusi vuosikymmentä kestäneen, ja lukemattomia erilaisia tehtäviä niin elokuvissa kuin teatterissa käsittäneen uransa aikana Massimo Girotti ehti työskennellä Viscontin ohella mm. Pietro Germin, Roberto Rossellinin, Vittorio de Sican, Pier Paolo Pasolinin, Bernardo Bertoluccin ja Ettore Scolan kanssa. Vastanäyttelijöistä voidaan mainita esimerkiksi Clara Calamai, Elli Parvo, Alida Valli, Lucia Bosè ja Silvana Pampanini. ==Henkilönä== Yksityisyydestään tiukasti kiinni pitänyt ja Roomaan juurtunut Marchen kasvatti oli poliittiselta vakaumukseltaan vahvasti vasemmalla. == Otteita filmografiasta == *Dora Nelson (1939) *La corona di ferro (1941) * I pirati della Malesia (1941) *Un Pilota ritorna (1942) *Ossessione (Riivaajat) (1943) *La porta del cielo (1945) *Caccia tragica (1946) *Un giorno nella vita (1946) *In nome della legge (1949) *Cronaca di un amore (1950) *Senso (1954) *Venere Imperiale (1962) *Teorema (1968) *The Red Tent (1969) *Medea (1969) *Viimeinen tango Pariisissa (1972) *Monsieur Klein (1976) *Passione d'amore (1981) *Quo Vadis? (1985) *Katseet ikkunassa (2003) ==Aiheesta muualla== * Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Alvaro Mancori

Alvaro Mancori (15. syyskuuta 1923 Rooma – 24. kesäkuuta 2011 Rooma) oli italialainen elokuvaaja ja elokuvatuottaja. Mancori aloitti elokuvauransa kuvaaja Mario Albertellin assistenttina. Vuodesta 1946 lähtien hän työskenteli kameramiehenä ja myöhemmin elokuvaajana kuvaten lukuisia lähinnä mustavalkoisia filmejä aina vuoteen 1966 saakka. Vuonna 1963 Mancori perusti Elios-studion, jolla tehtiin monia spaghettiwesternejä. Hän toimi myös elokuvatuottajana ja ohjasi muutaman viihde-elokuvan taiteilijanimellä Al World. == Elokuvia == * Maciste ja manalan valtiatar, 1961 (kuvaaja) * Venetsian pyöveli, 1963 (kuvaaja) * Il leone di San Marco, 1963 (kuvaaja) * Ercole l’invincibile, 1964 (ohjaaja ja käsikirjoittaja) * La sfida dei giganti, 1965 (kuvaaja) == Aiheesta muualla == * * Luokka:Italialaiset elokuvaajat Luokka:Italialaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Piero Pierotti

Piero Pierotti (1. tammikuuta 1912 Pisa – 4. toukokuuta 1970 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Pierotti valmistui Rooman Kokeellisesta elokuvakeskuksesta vuonna 1939, teki dokumenttielokuvia sekä työskenteli apulaisohjaajana ja käsikirjoittajana. Hän ohjasi ensimmäisen näytelmäelokuvansa vuonna 1958. Myöhemmin Pierotti ohjasi ja käsikirjoitti erityisesti seikkailu- ja peplumelokuvia. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimellä Peter E. Stanley. ==Elokuvia== * Kleopatra ja miehet, 1962 (ohjaaja) * Sansone contro il Corsaro Nero, 1964 (käsikirjoittaja) * Ercole contro Roma, 1964 (ohjaaja ja käsikirjoittaja) * Superseven chiama Cairo, 1965 (käsikirjoittaja) ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Piero Pierotti * Elonet: Piero Pierotti Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Arctic Race of Norway

Arctic Race of Norway on kansainvälinen vuosittainen maantiepyöräilyn nelipäiväinen etappikilpailu, joka käydään Pohjois-Norjassa. Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin 8.–11. elokuuta 2013, lähtöpaikkanaan Bodø ja maalialueena 705 kilometrin pyöräilyn jälkeen Harstad. == Voittajat == == Arctic Race of Norway 2013 == Vuoden 2013 kilpailu alkoi Bodøstä, kulkien Lofoottien kautta Vesterålenin, ja sieltä Harstadiin. Kilpailuun osallistui 20 joukkuetta sekä 120 pyöräilijää, yhteensä 16 eri maasta. Kilpailulla oli televisiointioikeudet yli 100 maassa. Etappi Päivä Lähtö – maali Pituus (km) Etappivoittaja Kokonaiskilpailun johtaja 1 8. elokuuta Bodø – Bodø 192,5 Kenny van Hummel Kenny van Hummel 2 9. elokuuta Svolvær – Svolvær 156,5 Thor Hushovd Thor Hushovd 3 10. elokuuta Svolvær – Stokmarknes 201,5 Nikias Arndt Kenny van Hummel 4 11. elokuuta Sortland – Harstad 155 Thor Hushovd Thor Hushovd == Arctic Race of Norway 2014 == Vuoden 2014 kilpailu alkoi Hammerfestista 14. elokuuta ja päättyi Tromssaan 17. elokuuta. Etappi Päivä Lähtö – maali Pituus (km) Etappivoittaja Kokonaiskilpailun johtaja 1 14. elokuuta Hammerfest – Nordkapp 204 Lars Petter Nordhaug Lars Petter Nordhaug 2 15. elokuuta Honningsvåg – Alta 207 Alexander Kristoff Lars Petter Nordhaug 3 16. elokuuta Alta – Kvænangsfjellet 132 Simon Špilak Steven Kruijswijk 4 17. elokuuta Tromssa – Tromssa 132 Alexander Kristoff Steven Kruijswijk == Arctic Race of Norway 2015 == == Arctic Race of Norway 2016 == == Arctic Race of Norway 2017 == == Arctic Race of Norway 2018 == == Arctic Race of Norway 2019 == == Arctic Race of Norway 2020 == Kilpailua ei järjestetty koronaviruspandemian takia. == Arctic Race of Norway 2021 == == Arctic Race of Norway 2022 == == Arctic Race of Norway 2023 == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Pyöräilykilpailut Norjassa
Porin venäläinen ortodoksinen kirkko

Porin venäläinen ortodoksinen kirkko eli Kazanin Jumalanäidin ikonin kirkko () on Porissa sijaitseva ortodoksinen kirkko. Venäjän ortodoksisen kirkon alainen kirkko toimii V kaupunginosassa vanhassa puutalossa, joka aikaisemmin palveli paikallisen ortodoksisen yhteisön rukoushuoneena Porin ortodoksisen kirkon valmistumiseen vuoteen 2002 saakka. Kirkkorakennuksen erottaa ympäröivästä rakennuskannasta ortodoksisille kirkoille tyypillinen kullattu liekkikupoli. Rakennuksen vihki kirkoksi Moskovan patriarkaatti vuonna 2008. Se on nimetty ja pyhitetty Kazanin Jumalanäidin ikonin mukaan. == Lähteet == *Venäjän ortodoksisen kirkon Suomen kotisivut Luokka:Porin kirkkorakennukset Luokka:Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset Luokka:Suomen puukirkot Luokka:Itätulli
Poltava (1911)

Poltava oli Venäjän keisarikunnan laivaston Gangut-luokan taistelulaiva, joka valmistui ennen Ensimmäistä maailmansotaa. Alus nimettiin vuonna 1709 käydyn Poltavan taistelun mukaan. ==Valmistus== Keisari Nikolai II tilasi aluksen duuman vastustuksesta huolimatta vuoden 1908 lopulla Amiraliteetin telakalta Pietarista, missä köli laskettiin 16. kesäkuuta 1909. Alus laskettiin vesille 10. heinäkuuta 1911 ja valmistui 17. joulukuuta 1914.Gardiner, Robert 1906-1921 s. 302 ==Palvelus== Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Helsinkiin sijoitettuun 1. taistelulaivaprikaatiin, jonka tehtävänä oli suojata pääkaupunkia estämällä kulku Porkkalankapeikosta. Ensimmäisessä maailmansodan jälkeen alus oli koululaivana ja melkein upposi tulipalon seurauksena seuraavana vuonna. Alus uudelleennimettiin Frunzeksi 7. tammikuuta 1926 Mihail Frunzen mukaan. Alus poistettiin laivastoluettelosta vuonna 1940 ja sen romutus alkoi seuraavana vuonna. Toisessa maailmansodassa alus upotettiin Leningradin lähistöllä estääkseen alusta joutumasta saksalaisten käsiin. Alus nostettiin vuonna 1944 ja romutettiin vuonna 1949. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Gangut-luokan taistelulaivat Luokka:Venäläiset ensimmäisen maailmansodan taistelulaivat Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan taistelulaivat
Sumatranoliivibulbuli

Sumatranoliivibulbuli (Ixos virescens) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Sumatranoliivibulbulia tavataan Indonesiassa Sumatralla ja Jaavalla. Sen on kuvattu olevan yleinen ylänköalueilla. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Kazanin Jumalanäidin ikonin kirkko

Kazanin Jumalanäidin ikonin kirkko voi viitata seuraaviin kirkkorakennuksiin: *Kangaspellon kirkko, Kyyrölän pitäjässä sijainnut ortodoksinen kirkko *Porin venäläinen ortodoksinen kirkko, Porissa sijaitseva venäläinen ortodoksinen kirkko
Filippiinienoliivibulbuli

Filippiinienoliivibulbuli (Hypsipetes philippinus) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Filippiinienoliivibulbulia tavataan vain Filippiineillä. Sen on kuvattu olevan yleinen tai hyvin yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Puutarhatiede

Puutarhatiede on puutarhakasvien tuotantoa, viheralaa sekä puutarhaympäristöä ja sen vaikutuksia muihin ympäristöihin tutkiva tieteenala. Se tutkii myös kasvutekijöitä biologian ja fysiologian tasolla. Puutarhatiedettä sivuavat kasvibiologiaan kuuluvat tieteenalat ja biotekniikka. == Historia == Puutarhatiedettä on opetettu Helsingin yliopistossa 1950-luvulta lähtien. Omat tilat tämä tieteenala sai 1960-luvun alussa. Vuonna 1992 puutarhatiede ja kasviviljelytiede yhdistyivät ja syntyi puutarhaosasto. Tällöin oppiaineisiin lisättiin rikkakasvitiede. Professoreina ovat toimineet J. E. Hårdh (1959–1980), Erkki Kaukovirta (1981–1995), Irma Voipio (1998–2000), Olavi Junttila (2000–2005) ja Paula Elomaa (2006 alkaen). == Lähteet == Luokka:Kasvitiede Luokka:Kasvintuotanto
Keltabulbuli

Keltabulbuli (Hypsipetes everetti) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Keltabulbulia tavataan vain Filippiineillä. Sen on kuitenkin kuvattu olevan melko yleinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan, ja sen kannankehitys on vakaa, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Goggomobil

pienoiskuva|Goggomobil Goggomobil oli vuosina 1955–1969 valmistettu saksalainen automerkki. Goggomobil-autoja valmisti Hans Glas GmbH, joka oli aiemmin valmistanut maatalouskoneita ja sitten skoottereita. Tehdas valmisti myös Glas-autoja. Huhtikuussa 1955 esitelty Goggomobil oli kääpiöautoista automaisin, siinä oli neljä pyörää, pikkuautolle tyypillinen ulkonäkö ja erillisjousitus. Nimi juontuu Hans Glasin pojanpojan Goggi-lempinimestä. Goggomobilista oli myös tavara-autovariantti Transporter, mitä muun muassa Länsi-Saksan Bundespost käytti jakeluautona aina 1960-luvulle, jolloin sen korvasi tehtävään varta vasten suunniteltu VW Fridolin. Auto oli nelipaikkainen, mutta takapenkin pienuuden vuoksi Goggomobil määritettiin Suomessa kaksipaikkaiseksi, jossa sai kuljettaa kolmea aikuista tai kahta aikuista ja kahta lasta. Suomeen tuotiin vuodesta 1955 alkaen muutamia satoja Goggomobil-autoja.Mobilisti 1/2007 Keveytensä takia ne joutuivat ajoittain ilkivallan tekijöiden kaatamiksi. Kääpiöautojen suosio Länsi-Saksassa johtui osaksi ajokorttiuudistuksesta. Ennen joulukuuta 1954 hankituilla ajokorteilla sai ajaa moottoripyörää tai alle 250 cm³ -moottorista kääpiöautoa. BMW hankki vuonna 1966 Glas-autotehtaan, joka valmisti Glas- ja Goggomobil-autoja, mutta kaikkien niiden tuotanto loppui vähitellen, viimeisenä 247 cm³:n Goggomobil- autojen tuotanto kesäkuussa 1969. Eräs yksityinen yritys jatkoi kuitenkin vielä vuoden 1969 jälkeenkin 247 cm³:n Goggomobil-autojen tuotantoa alkuperäisin työkaluin ainakin vuonna 1970 Tekniikan Maailma 18/1970. Goggomobil-autoja valmistettiin kaikkiaan noin 300 000\. Autoa valmistettiin lisenssillä Argentiinassa 1958-1963 yli tuhat, Espanjassa 1962–1966 noin 6 500 ja Australiassa 1957–1961 noin 5 000 autoa. Lisäksi Puolassa valmistettiin luvattomasti pieniä määriä Goggomobiliin perustuvia Mikrus-autoja. Australiassa tehtyihin Goggomobil Dart -autoihin muotoiltiin oma urheilullinen kori. Buckle Motors Pty Ltd valmisti näitä autoja Sydneyssä 700 kappaletta. Kaikissa maissa, joissa Goggomobilia valmistettiin, sen kilpailija oli halvin pikkuauto, jonka hinta oli usein liian lähellä Goggomobilia. Saksassa se oli halvin Kupla, Australiassa Mini ja Espanjassa Fiatin lisenssillä tehty Seat 600. Kaikki ne vähensivät Goggomobil-kääpiöauton myyntiä. == Tekniset tiedot == Goggomobil TS 400 Coupe: *moottori: 2-sylinterinen rivimoottori 395 cm³, *teho: 18,5 hv eli 13,5 kW, vääntömomentti 28,5 Nm *vaihteisto: synkronoimaton 4-vaihteinen *paino: 480 kg. == Lähteet == *Mobilisti 1/2007, sivut 14–19 === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset automerkit Luokka:Kääpiöautot
Cabernet Franc

Cabernet Franc on tumma viinirypälelajike, josta tehdään punaviiniä. Cabernet Francia viljellään paljon Bordeaux'ssa, ja sitä käytetään enemmän tai vähemmän lähes kaikissa bordeauxviineissä. Loiren laaksossa se on merkittävin tumma lajike. Sitä viljellään myös Italiassa, etenkin Friulissa ja Toscanassa, missä se tunnetaan myös nimellä bordo. Cabernet Franc kukkii ja kypsyy melko aikaisin. Cabernet franc -viini on väriltään ohuen punaista. Sen tanniinit ovat usein melko kepeitä ja viinin maku on runsaan marjainen. Tunnetumpi Cabernet Sauvignon on Cabernet Francin ja Sauvignon Blancin risteytys. ==Lähteet== Luokka:Viinirypälelajikkeet
Mindanaonbulbuli

Mindanaonbulbuli (Hypsipetes rufigularis) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Mindanaonbulbulia tavataan kotoperäisenä Mindanaolla Filippiineillä. Se on melko harvinainen, ja vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen seurauksena. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi. ==Elinympäristö== Mindanaonbulbuli elää metsissä ja metsänreunoilla ja on yleisimmillään luonnontilaisissa metsissä. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Negrosinbulbuli

Negrosinbulbuli (Hypsipetes siquijorensis) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Negrosinbulbulia tavataan neljällä saarella Filippiineillä. Sen kannaksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen levinneisyysalue on hyvin pieni ja sirpaloitunut ja kanta pienenemässä. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit Luokka:Uhanalaiset linnut
Pinot Blanc

Pinot Blanc on viinirypälelajike, josta tehdään valkoviiniä. Pinot Blanc on Alsacen viljellyin lajike, ja sikäläinen kuohuviini cremant d'alsace tehdään enimmäkseen siitä. Lajike on tärkeä myös Italiassa nimellä Pinot Bianco sekä Saksassa ja Itävallassa nimellä Weissburgunder. Se on Pinot Noirin ja Gouais Blanc -rypäleiden risteytys. Pinot blanc -viini muistuttaa hieman chardonnayta, sillä se on samalla tavalla hedelmäinen. Rakenteeltaan pinot blanc -viini on kuitenkin chardonnayta kepeämpää ja vähemmän hapokasta. Siitä tehdäänkin arkipäiväisiä käyttöviinejä, jotka juodaan nuorina ja usein ruokaviineinä. ==Lähteet== Luokka:Viinirypälelajikkeet
Gateshead International Stadium

Gateshead International Stadium (alun perin Gateshead Youth Stadium) on Fellingissa, Tyne ja Wearissa, Englannissa sijaitseva urheilustadion. Se rakennettiin vuonna 1955, ja sitä on remontoitu kaikkiaan kolmesti. Stadionin kapasiteetti on noin 11 800\. Stadionia on käytetty pääasiassa yleisurheilukilpailujen järjestämiseen. Siellä on mm. järjestetty Ison- Britannian osakilpailu kansainvälisissä GP-kisoissa vuosina 2003–2010 ja yleisurheilun joukkue-EM-kilpailut kolme kertaa: 1989, 2000 ja 2013. Stadionilla on tehty kaikkiaan viisi maailmanennätyssuoritusta; esimerkiksi seiväshyppääjä Jelena Isinbajeva korjasi lajinsa ME:tä kahdesti 2003 ja 2004. Yleisurheilun ohella Gateshead International Stadium toimii Englannin viitossarjatason jalkapalloseura Gateshead FC:n ja rugbyjoukkue Gateshead Thunderin kotistadionina. Lisäksi amerikkalaisen jalkapallon joukkue Gateshead Senators pelasi kotiottelunsa siellä vuoteen 2012 saakka. Stadionilla on myös järjestetty useita konsertteja. Eräitä merkittävimpiä esiintyjiä ovat olleet Bon Jovi, Bryan Adams ja Tina Turner. Konserteissa stadionin yleisökapasiteetti voidaan nostaa 30 000 katsojaan. ==Lähteet== Luokka:Englannin jalkapallostadionit Luokka:Tyne ja Wearin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tyne ja Wearin urheilu
FC Lusitanos

Futebol Clube Lusitanos on jalkapalloseura Andorra la Vellan kaupungista. Seura pelaa Andorran korkeimmalla sarjatasolla ja on voittanut sen mestaruuden kahdesti vuosina 2012 ja 2013. Lusitanos on esiintyny sekä Eurooppa liigassa että Mestarien liigassa kahdesti häviten kaikki kahdeksan pelaamaansa ottelua. ==Lähteet== Luokka:Andorralaiset jalkapalloseurat
YVP

YVP voi tarkoittaa seuraavia asioita: *Yhdistyneitten Villatehtaitten Palloilijat *Yhteisvastuu puolue
SP Tre Penne

Società Polisportiva Tre Penne on jalkapalloseura San Marinon kaupungista. Seura pelaa San Marinon korkeimmalla sarjatasolla ja voittanut sen mestaruuden kolmesti, vuosina 2012, 2013, 2016 ja 2019. Seura on esiintynyt vuosina 2010–11 ja 2011–12 Eurooppa-liigassa sekä 2012–13 ja 2013–14 Mestarien liigassa häviten kaikki kahdeksan pelaamaansa ottelua. Seuran nykyinen puheenjohtaja on Fabrizio Selva. Sen päävalmentaja Stefano Ceci ja tämän varalla Marco Protti. Joukkueen kokoonpano vuonna 2020 on seuraava: Pelaaja Pelipaikka Kotimaa Alfredo Chierigini maalivahti Italia Christofer Genestreti puolustaja Italia Davide Cesarini puolustaja San Marino Mirko Palazzi puolustaja Italia Enrico Cibelli keskikenttä San Marino Alex Gasperoni keskikenttä San Marino Tommy Fantini keskikenttä San Marino Luca Cerccaroli keskikenttä San Marino Nicola Chiaruzzi keskikenttä San Marino Michael Battistini keskikenttä San Marino Francesco Perrotta hyökkääjä San Marino ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Seuran kotisivut Luokka:Sanmarinolaiset jalkapalloseurat Luokka:Città di San Marino
Mobiilikäyttöjärjestelmä

Mobiilikäyttöjärjestelmä on käyttöjärjestelmä, joka on suunniteltu älypuhelimille, tableteille, kämmentietokoneille sekä muille mobiililaitteille. Suosituin älypuhelimissa käytössä oleva mobiilikäyttöjärjestelmä vuoden 2013 toisella vuosineljänneksellä oli Linuxiin perustuva Googlen omistama avoimen lähdekoodin Android, joka oli 79,3 prosentissa älypuhelimista. Mobiililaitteille suunnattuja käyttöjärjestelmiä: * Android * Bada * DorOS, esim. Doro 7081-puhelimessa * Firefox OS * HarmonyOS * iOS * Java Powered Feature OS * KaiOS * Maemo * MeeGo * Nokia X Platform * OxygenOS * Sailfish OS * Series 30 * Series 30+ * Series 40 * Series 60 * Series 80 * Symbian * Tizen * Ubuntu Touch * WebOS * Windows Embedded Compact * Windows Mobile * Windows Phone * Windows 10 Mobile == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Kultabulbuli

Kultabulbuli (Thapsinillas affinis) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Kultabulbulia tavataan Indonesiassa Molukeilla. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Bulbulit
Kotkan Palloseura

Kotkan Palloseura (lyhenne KoPS) on 11.9.1922Jukka Joutsi, Kotkan 'vihreävalkoista' jalkapallohistorikkia perustettu ja 5.6.1937 rekisteröity Yhdistysrekisteri kotkalainen palloseura. Seuran toiminta loppui 2000-luvun alussa. == Lähteet == Luokka:Kotkalaiset urheiluseurat Luokka:Suomalaiset jalkapalloseurat Luokka:Suomalaiset jääpalloseurat Luokka:Vuonna 1922 perustetut urheiluseurat
Jäntevä

Jäntevä voi tarkoittaa seuraavia urheiluseuroja: *Kotkan Jäntevä *Mäntyharjun Jäntevä