EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Krasnogorskoje

Krasnogorskoje (, vuoteen 1938 saakka Svjatogorje, Святого́рье; ) on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Tšeptsan sivujoen Ubytin varrella 59 kilometriä Glazovista etelään. Kylä on Krasnogorskojen piirin keskus. Asukkaita on 4 600 henkeä (vuonna 2002). Kylä on perustettu vuonna 1837. Sen asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, udmurtteja ja tataareja. Krasnogorskojesta on maantieyhteys Glazoviin ja Igran kautta Iževskiin. Siellä toimii maatalousyritys, puunjalostusteollisuutta, konepaja ja leipomo. Kylässä on keskikoulu, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo ja piirisairaala. Nähtävyyksiin kuuluu vuonna 1838 valmistunut Pokrovan kirkko. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Krasnogorskojen piirin sivusto Luokka:Krasnogorskojen piiri Luokka:Udmurtian kylät ja taajamat
Yrjänä Ahto

Yrjänä Ahto (s. 1951) on suomalainen yritysjohtaja. Ahto työskenteli Fujitsu Finland Oy:n toimitusjohtajana kesästä 2003 syyskuuhun 2013 ja neuvonantajana tilikauden loppuun, jolloin hän jäi eläkkeelle. Vuosina 2000–2003 Ahto johti Fujitsun Services-divisioonaa. Patja-ulkoistuspalvelun isänä tunnettu Ahto työskenteli sitä ennen Fujitsun edeltäjien palveluksessa muun muassa markkinointijohtajana sekä liiketoimintaa tukevissa tehtävissä Britanniassa ja Ruotsissa. Ahto on koulutukseltaan filosofian maisteri. Vuonna 2013 Ahto tuomittiin ehdolliseen vankeuteen kahdesta törkeästä petoksesta. Asianomistajina jutussa ovat Väestörekisterikeskus ja Valvira, joiden salassa pidettäviä tietoja oli vuonna 2004 vuotanut Fujitsun tekemän yrityskaupan takia kolmannelle osapuolelle. Oikeus katsoi Ahdon salanneen tietovuodon, joka paljastui vasta vuonna 2009. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Salibandyn Rock SM

Salibandyn Rock SM-turnaus on musiikki-, media- ja viihdealan aktiiveille ja niillä työskenteleville tarkoitettu salibandytapahtuma, jossa pelataan virallisesta Rock SM-tittelistä. == Säännöt == * 8-12 joukkuetta * Molempien sukupuolten edustajia oltava koko ajan kentällä * Ylin sarjataso miehillä 3. divisioona (ei liiga-, ykkös- ja kakkosdivarin pelaajia) * Ylin sarjataso naisilla Superykkönen (liigapelaajat erityisluvalla) * Ylimmän sarjatason jälkeen sijoitusottelut * Jokaisella pelaajalla oltava "rock-yhteys", joka on pystyttävä todistamaan. Sellaiseksi voidaan laskea musiikkiin ja musiikkitoimittamiseen liittyvien toimien lisäksi esimerkiksi näytteleminen. * Peliaika on 2 x 15 min, alkusarjassa suoraa aikaa, jatko-otteluissa toisen erän 3 viimeistä minuuttia tehokasta. * Muutoin normaalit Luokka:Suomen salibandy
Joutsenlahti

Joutsenlahti on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat: * Anssi Joutsenlahti (s. 1943), SMP:n ja Perussuomalaisten ent. kansanedustaja * Jouko Joutsenlahti (1940–1986), kirjakauppias ja runoilija, Anssi Joutsenlahden veli * Juha Joutsenlahti (s. 1964), komisario * Lari Joutsenlahti (s. 1984), alamäkiluistelija ja jääkiekkovalmentaja * Vilho Joutsenlahti (1884–1943), juristi.
Esko Helske

Esko Helske (27. maaliskuuta 1914 Turku – 17. elokuuta 2011) oli suomalainen lääkintäkontra-amiraali ja puolustusvoimien ylilääkäri vuosina 1967–1974. Helskeen vanhemmat olivat opettaja Lars Ivar Helske ja Lilli Suokas ja puoliso vuodesta 1941 Hilkka Elli Helena Inhala. Helske tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1932 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1942. Sisätautien erikoislääkäri Helskeestä tuli 1948. Helske toimi ennen sotia Helsingin suojeluskuntapiirin tehtävissä. Jatkosodassa hän oli päämajan toimistoupseerina. Sodanjälkeisinä vuosina hän oli Diakonissalaitoksen ylilääkärinä Pieksämäellä. Hän toimi vuosina 1952–1966 merivoimien päällikkölääkärinä. Vuonna 1966 hänet nimitettiin Puolustusvoimien pääesikunnan lääkintäosaston päälliköksi. Helske oli Puolustusvoimien ylilääkäri vuosina 1967–1974, jonka jälkeen hän jäi eläkkeelle. Helskeelle on myönnetty monia arvomerkkejä kuten Suomen Leijonan ja Valkoisen Ruusun komentajamerkit sekä Suomen Punaisen Ristin ansioristi. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset amiraalit Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
HMS Nottingham (D91)

HMS Nottingham (viirinumero D91) oli Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien tyypin 42 ohjushävittäjä, joka poistettiin palveluksesta 2010 ja romutettiin 2011. == Valmistus == Alus tilattiin 1. maaliskuuta 1977 Vosper Thornycroftilta Southamptonista, missä köli laskettiin 6. helmikuuta 1978. Alus laskettiin vesille 18. helmikuuta 1980 kumminaan amiraali Sir Henry Leachin puoliso ja otettiin palvelukseen 14. huhtikuuta 1983 ensimmäisenä päällikkönään Nigel Essenhigh.Gardiner (toim.) 1995, s. 510 == Palvelus == Alus oli viimeinen II-sarjan alus ja sisaralustensa tavoin se liitettiin osaksi 5. hävittäjälaivuetta. Ensimmäiset palveluskuukaudet sisälsivät erilaisia koeajoja ja koulutusmatkoja kuten vierailut Zeebruckeen ja Gibraltarille. Kesällä 1983 alukselle asennettiin 20 ja 30 millimetrin tykit ja se esiteltiin yleisölle laivastonkalustonäyttelyssä syyskuussa 1983.Marriott 1985 s. 105 Aluksen koulutuspurjehdukset ja sotaharjoituksiin osallistumiset jatkuivat ja se osallistui muun muassa Ready Rob -harjoitukseen Läntisellä alueella. Kymmenpäiväiseen harjoitukseen sisältyi yhteistoimintaa lentotukialus HMS Illustriousin ja useiden Natomaiden alusten kanssa. Joululoman jälkeen alus lähti HMS Liverpoolin kanssa ensimmäiselle partiomatkalleen Falklandille. Alus teki ensimmäisen laivastovierailunsa Oportoon Portugaliin, josta se jatkoi matkaansa Gibraltarille. Marraskuussa 2000 alus palasi palvelukseen modernisoinnin päätyttyä, minkä piti taata aluksen palveluskelpoisuus vuoteen 2012. Alus törmäsi 7. heinäkuuta 2002 Wolf Rockiin lähellä Howen saarta Australian rannikolla. Alukseen tuli 50 metrin reikä keulasta aina siltaan saakka ja viisi aluksen osastoista täyttyi vedellä lähes upottaen aluksen. Alus lähti 6. elokuuta perästä hinattuna Sydneyn pohjoispuolella sijaitsevasta Newcastlesta kohti Britteinsaaria. Alus saapui 15. lokakuuta Sydneyyn, jossa se siirrettiin MV Swanin kyytiin kuljetettavaksi. Alukset lähtivät 28. lokakuuta Sydneystä ja ne saapuivat 9. joulukuuta Portsmouthiin, jossa HMS Nottingham siirrettiin telakalle. Alus laskettiin vesille 7. heinäkuuta 2003 ja huhtikuussa 2004 aluksen korjaus valmistui. Se palasi palvelukseen heinäkuussa. Alus kohtasi 23. elokuuta Etelä-Afrikan laivaston fregatin SAS Mendin paikassa, jossa joukkojenkuljetusalus SS Mendi upposi ensimmäisessä maailmansodassa. Alukset laskivat paikalle seppeleen henkensä menettäneiden muistoksi. Alus sijoitettiin huhtikuussa 2008 valmiusreserviin Portsmouthiin. Aluksen miehistö sijoitettiin muihin tehtäviin ja se ei lähtenyt enää merelle ennen palveluksesta poistoaan 11. helmikuuta 2010. Alus myytiin 28. maaliskuuta 2011 pidetyssä huutokaupassa ja se hinattiin 19. lokakuuta Leyal Ship Recycling -yhtiölle Turkkiin. Alus saapui Turkkiin 18. marraskuuta 2011, ja sen ilmoitettiin olevan täydellisesti purettu 27. helmikuuta 2012. 97 prosenttia aluksen materiaaleista kyettiin käyttämään uudelleen tai kierrättämään. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Kuninkaallisen laivaston tyypin 42 hävittäjät Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan kylmän sodan hävittäjät
Miquelon

Miquelon, myös tunnettu nimellä Grande Miquelon, on Ranskalle kuuluvan Saint- Pierre ja Miquelonin saariryhmän saari Pohjois-Amerikan rannikolla. Saarella on noin 600 asukasta, jotka asuvat Miquelonin kylässä saaren pohjoispäässä. Miquelon yhdistyy kapean maakannaksen kautta asumattomaan Langladen saareen.About Our Islands Saint-Pierre and Miquelon Turism ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Saint-Pierre ja Miquelon
Meditaatio (Tšaikovski)

Pjotr Tšaikovskin Meditaatio viululle ja pianolle/orkesterille (op. 42) oli sävelletty alun perin Viulukonserton op. 35 II osaksi, mutta säveltäjä erotti Meditaation omaksi teokseksi. Luokka:Pjotr Tšaikovskin teokset
Langlade

Langlade, tunnettu myös nimellä Petite Miquelon, on Ranskalle kuuluva saari Saint-Pierre ja Miquelonin alueella Pohjois-Amerikassa. 91 neliökilometrin kokoisella saarella ei ole enää ympärivuotista asutusta, mutta kesäisin siellä asuu ihmisiä. Kapea maakannas yhdistää Langladen Miquelonin saareen.About Our Islands Saint-Pierre and Miquelon Turism ==Lähteet== Luokka:Saint-Pierre ja Miquelon
Richard Artschwager

Richard Artschwager (26. joulukuuta 1923 Washington DC – 9. helmikuuta 2013 Albany, New York) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän syntyi saksalaiselle isälle ja venäläiselle äidille. Hän muutti vuonna 1933 perheineen New Mexicoon, ja vuonna 1941 hän meni Cornellin yliopistoon opiskelemaan kemiaa. Hän aloitti vuonna 1942 palvelemisen toisessa maailmansodassa Euroopassa. Artschwager valmistui Cornellista Bachelor of Arts -arvolla vuonna 1948.David Nolan Gallery - Richard Artschwager - Artist Bio Artschwager sai taiteellista opetusta Amédée Ozenfantin studiokoulussa. Hänen ensimmäinen näyttelensä oli vuonna 1959 New Yorkissa. Hänen teoksiaan on ollut muun muassa Venetsian biennaaleilla. Artschwager tunnetaan tyylillisestä itsenäisyydestään, vaikkakin hänellä on yhteyksiä poptaiteeseen, käsitetaiteeseen ja minimalismiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Jack Collins

Jack Collins (24. elokuuta 1918 – 31. tammikuuta 2005) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi Mr. Phillipsin roolissa televisiosarjassa The Brady Bunch ja Max Brahmsin roolissa televisiosarjassa Occasional Wife. Hänellä on ollut myös rooleja elokuvissa, kuten Kalman sormi (1972), Puhallus (1973), Julmat, vahvat ja röyhkeät (1973) ja Liekehtivä torni (1974). == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Kohta 18

pienoiskuva|250px|Elokuvan näyttelijöitä sekä etualalla ohjaaja Maarit Lalli 2013 Jussi-gaalassa. Kohta 18 on Maarit Lallin tuottama ja ohjaama suomalainen elokuva, joka sai ensi-iltansa 9. maaliskuuta 2012. Tämä Lallin ensimmäinen pitkä elokuva toi hänelle kolme Jussi-palkintoa. Käsikirjoituksen ovat laatineet Lalli ja hänen poikansa Henrik Mäki-Tanila, joka myös näyttelee yhtä pääosaa.Hengellinen Kuukausilehti: Maarit Lalli ja hänen työnsä puhuvat Välittämisestä Tuotantoyhtiönä toimii Huh huh -Filmi Oy. Elokuva koostuu viidestä erillisestä episodista. Siitä laajennettiin neliosainen tv-sarja, jonka Yle esitti 26. helmikuuta 2014 alkaen. Sarja sisältää elokuvasta pois leikattuja kohtauksia sekä kesällä 2013 kuvattuja lisäkohtauksia. == Rooleissa == == Vastaanotto == Elokuva voitti parhaan elokuvan, parhaan ohjauksen ja parhaan käsikirjoituksen 2013 Jussi-palkinnot. Elokuva sai kriitikoilta valtaosin kiittäviä arvioita. Suomen Kuvalehden Kalle Kinnusen mielestä Kohta 18 on tyhjäkäyntisine kohtauksineenkin erilainen nuorisoelokuva: ”Se ei ole ylhäältä tehty, eikä siinä ole tuttua yksinkertaista kasvutarinaa. Sen episodeissa käsitellään aivan jokapäiväisiä tilanteita ja tuntemuksia, hurjimmillaankin sellaista, minkälaista kaikki tietävät jonkun tuttunsa kokeneen myöhäisessä teini-iässä.” Film-O-Holic.com-sivuston Juha Rosenqvist antoi elokuvalle täydet neljä tähteä ja piti sitä puhuttelevana läpileikkauksena tämän päivän nuorten miesten elämästä: ”Nuorten miesten yhdessäolon kuvauksessa on tarvittavaa katu-uskottavuutta ja dialogi on hämmentävän aidonoloista.” Episodin Jouni Vikmanista nuorten näyttelijöiden rohkea heittäytyminen saa antamaan anteeksi elokuvan ajoittaisen kankeuden ja itseään toistavan kurjuudessa rypemisen. Hänestä elokuva on hämmästyttävän taidokas esikoisohjaukseksi. Sen sijaan elokuvaharrastajien Filmgoer- sivustolla Tuija Pyhäranta moitti elokuvan eksyvän lupaavan alkukohtauksen jälkeen kauas pitkäveteisiin, poukkoileviin ja arkisiin kohtauksiin, joiden nuoruuden ja vapauden kuvasto on kovin kliseistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vuoden 2012 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Jussi-palkitut elokuvat Luokka:Suomalaiset nuortenelokuvat
Vuorenkilvet

Vuorenkilvet (Bergenia) on kasvisuku rikkokasvien (Saxifragaceae) heimossa. Siihen kuuluu kymmenen lajia, joita esiintyy alkuperäisenä luonnonvaraisena Siperiassa, Keski- ja Itä-Aasiassa. Monia vuorenkilpien lajeja ja risteymiä viljellään koristekasveina. == Lajeja == * herttavuorenkilpi (Bergenia cordifolia) * soikkovuorenkilpi (Bergenia crassifolia) * purppuravuorenkilpi (Bergenia purpurascens) == Tuntomerkkejä == Pohjoismaissa ja Suomessa tunnetaan koristekasvina kaksi vuorenkilpilajia, Siperiassa ja muualla Itä- Aasiassa alkuperäisenä kasvavat soikkovuorenkilpi ja herttavuorenkilpi. Ne ovat monivuotisia kasveja, joilla on vankka maavarsi, nahkeat talvivihreät ruusukelehdet ja runsaskukkainen punainen huiskilomainen kukinto. Vuorenkilvet kukkivat touko-kesäkuussa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Vuorenkilvet (Bergenia) * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Vuorenkilvet (Bergenia) *
Ubudiah-moskeija

thumb|300px|Ubudiah moskeija Ubudiah-moskeija on moskeija Kuala Kangsarin kaupungissa Perakin osavaltiossa Malesiassa. Moskeijan rakentaminen aloitettiin vuonna 1913 ja rakentaminen päättyi vuonna 1917. Moskeijan suunnitteli arkkitehti Arthur Benison Hubback. Moskeija on valmistettu valkoisesta marmorista ja kullasta. == Lähteet == Luokka:Malesian moskeijat
Knut Ahnlund

Knut Emil Ahnlund (24. toukokuuta 1923 Tukholma – 28. marraskuuta 2012) oli ruotsalainen kirjallisuuden tutkija, kirjailija ja Ruotsin akatemian jäsen. Hän oli 1800–1900-lukujen pohjoismaisen, erityisesti tanskalaisen kirjallisuuden asiantuntija. Hän teki väitöskirjansa Henrik Pontoppidanista ja kirjoitti myöhemmin muiden muassa Gustav Wiedistä ja Sven Lidmanista. Hän on kirjoittanut itse romaaneja ja julkaissut käännöksiä useiden kirjailijoiden, kuten Julio Cortázarin teoksista. Ahnlund sai tohtorinarvonsa Tukholman yliopistosta ja toimi Århusin yliopiston professorina. Hänet valittiin täyttämään Ruotsin akatemian 7. paikka vuonna 1983. Johtuen ristiriidoista akatemian entisen pysyvän sihteerin Sture Allénin ja tämän seuraajan Horace Engdahlin kanssa Ahnlund osallistui akatemian toimintaan vuoden 1996 jälkeen vain vähäisissä määrin. Vuonna 2005 hän ilmoitti jättävänsä akatemian kokonaan protestoidakseen Elfriede Jelinekin valintaa kirjallisuuden Nobel-palkinnon saajaksi. Hän luonnehti Jelinekin työtä ”kaoottiseksi ja pornografiseksi”. Koska Ruotsin akatemian jäsenyys on elinikäinen, Ahnlund ei voinut virallisesti erota akatemiasta, mutta hän ei osallistunut sen toimintaan, ja hänen paikkansa pysyi tyhjänä hänen kuolemaansa saakka. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Ruotsalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Ruotsin akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Lobeliat

Lobeliat eli viuhkalobeliat, aikaisemmin nuottaruohot (Lobelia) on kasvisuku kellokasvien heimossa. Siihen kuuluu 440 lajia,Plants of the World Online: Lobelia Plum. ex L. Viitattu 23.10.2022. joita kasvaa enimmäkseen trooppisilla ja lämpimillä alueilla. == Lobelialajeja == * tulilobelia eli punalobelia (Lobelia cardinalis) * pylväslobelia (Lobelia columnaris) * käpylobelia (Lobelia deckenii) * nuottaruoho (Lobelia dortmanna) * sinilobelia eli riippalobelia, elvikki, sinielvikki (Lobelia erinus) * raippalobelia (Lobelia giberroa) * rohtolobelia (Lobelia inflata) * kalminlobelia (Lobelia kalmii) * pilarilobelia (Lobelia keniensis) * kitulobelia (Lobelia minutula) * paalulobelia (Lobelia rhynchopetalum) * tähkälobelia (Lobelia siphilitica) * turkkilobelia (Lobelia telekii) * sinisiipilobelia (Lobelia tenuior) * liekkilobelia (Lobelia tupa) * sahalobelia (Lobelia urens) * etelämerenlobelia (Lobelia valida) * tarhalobelia (Lobelia × speciosa) * kellolobelia (Lobelia pedunculata) * mustelobelia (Lobelia sessilifolia) * rakettilobelia (Lobelia thapsoidea) * rodriguesinlobelia (Lobelia vagans) == Lobeliat Suomessa == Suomessa kasvaa kaksi luonnonvaraista lobelialajia. Nuottaruohoa tavataan Lapin eteläosien korkeudelle asti. Se on kirkasvetisissä karuissa järvissä kasvava pohjalehtinen vesikasvi, jolla on vaaleansinisen valkoiset kukat. Etelä-Afrikasta kotoisin oleva sinilobelia on harvoin villiintynyt koristekasvi.Hämet-Ahti, L., Kurtto, A., Lampinen, R., Piirainen, M., Suominen, J., Ulvinen, T., Uotila., P. & Väre, H. 2005: Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen – Lutukka 21: 41–85. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Lobeliat (viuhkalobeliat) – Lobelia *ITIS: Lobelia *United States Department of Agriculture (USDA): Lobelia *Flora of China: Lobelia *
Sture Allén

Sture Allén (31. joulukuuta 1928 Göteborg – 20. kesäkuuta 2022https://www.svt.se/kultur/sture-allen-har- avlidit-1https://www.expressen.se/nyheter/sture-allen-har-avlidit/) oli ruotsalainen kielitieteilijä, joka toimi tietokonelingvistiikan professorina Göteborgin yliopistossa. Hänet valittiin vuonna 1980 täyttämään Ruotsin akatemian kolmas tuoli. Hänen edeltäjänsä oli Carl Ivar Ståhle. Allén toimi Ruotsin akatemian pysyvänä sihteerinä vuosina 1986–1999. Hän oli lisäksi Norjan tiede- ja kirjallisuusakatemian sekä Suomen Tiedeseuran jäsen. Hän oli Academia Europæan jäsen vuodesta 1989.https://www.ae- info.org/ae/Member/Allén_Sture == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kielitieteilijät Luokka:Ruotsin akatemian jäsenet Luokka:Academia Europæan jäsenet Luokka:Göteborgin yliopiston professorit Luokka:Ruotsalaiset professorit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Pellavat

Pellavat eli isopellavat (Linum) on kasvisuku pellavakasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 180 lajia, joista Euroopassa kasvaa 36. == Pellavalajeja == * pensaspellava (Linum arboreum) * kalliopellava (Linum austriacum) * talvipellava (Linum bienne) * kultapellava (Linum campanulatum) * ahopellava (Linum catharticum) * purppurapellava (Linum decumbens) * siropellava (Linum elegans) * keltapellava (Linum flavum) * somapellava eli punapellava (Linum grandiflorum) * taivaanpellava (Linum hologynum) * siperianpellava (Linum komarovii) * meripellava (Linum maritimum) * idänpellava (Linum mucronatum) * ranskanpellava eli napolinpellava (Linum narbonense) * sinipellava (Linum perenne) ** alppisinipellava (L. perenne subsp. alpinum) ** preeriasinipellava (L. perenne subsp. lewisii) * ruusupellava (Linum pubescens) * tankipellava (Linum strictum) * neulapellava (Linum tenuifolium) * sitruunapellava (Linum trigynum) * kipsipellava (Linum ucranicum) * peltopellava eli öljypellava eli kuitupellava (Linum usitatissimum) Alkuperältään eurooppalaista peltopellavaa viljellään kuitu- ja öljykasvina. Ahopellava kasvaa Pohjoismaissakin melko laajasti alkuperäiskasvina kalkkipitoisilla niityillä ja kedoilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Pellavat (Linum) * Suomen Lajitietokeskus: Pellavat (isopellavat) – Linum * ITIS: Linum * United States Department of Agriculture (USDA): Linum * Flora of China: Linum *
Kissanmintut

Kissanmintut (Nepeta) on kasvisuku huulikukkaiskasvien heimossa. Kissanminttulajeja tunnetaan yhteensä noin 250 ja niitä esiintyy alkuperäisenä Euraasiassa ja Afrikassa. Jotkin kissanmintut ovat tuoksultaan vastustamattomia kissoille. == Lajeja == Viljeltyjä kissanminttuja:Räty, Ella (toim.): Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja nro 363. Helsinki 2012. ISBN 978-951-8942-92-7. * aitokissanminttu (Nepeta cataria) * mirrinminttu (Nepeta × faassenii, risteymä Nepeta nepetella × katinminttu) * keltakissanminttu (Nepeta govaniana) * kollinminttu eli isokissanminttu (Nepeta grandiflora) * tähkäkissanminttu (Nepeta nervosa) * pystykissanminttu (Nepeta nuda) * katinminttu (Nepeta racemosa) * komeakissanminttu (Nepeta subsessilis) Aitokissanminttu on vanha rohdoskasvi ja muun muassa lajit mirrinminttu, kollinminttu sekä katinminttu ovat koristekasveina viljeltyjä. Muita lajeja: * liuskakissanminttu (Nepeta multifida) * kreikankissanminttu (Nepeta parnassica) * siperiankissanminttu (Nepeta sibirica) (syn. siperianampiaisyrtti Dracocephalum sibiricum) * teidenkissanminttu (Nepeta teydea) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kissanmintut (Nepeta) * Suomen Lajitietokeskus: Kissanmintut – Nepeta
Lehdon Liikenne

Lehdon Liikenne on vuodesta 1947 toiminut linja-autoyritys, jonka toimipiste on JanakkalassaHistoriikki, Lehdon Liikenne Oy. Yrityksen toimeenkuvaan kuuluu tilaus- ja linjaliikenne, joka keskittyy Hämeenlinna-Janakkala -sektorille. Linja-autoliikennöintitoiminnan aloitti Paavo Lehto puolisonsa Hannelen kanssa vuonna 1947. Aiemmin kuorma-autoilijana työskennellyt Paavo Lehto rakensi itse ensimmäisen linja-autonsa vuoden 1937 mallisesta Ford-kuorma-autosta. Ensimmäinen linja oli 4. lokakuuta 1947 aloitettu Hämeenlinna–Turenki–Tarinmaa, jota ajettiin kolmella vuorolla päivässä. Tilausajotoiminta aloitettiin pienimuotoisena jo heti alkuvaiheessa, mutta laajemmin siihen alettiin panostaa 1950-luvun puolivälissä. Yhtiön toimitilat rakennettiin Turengin keskustaan vuonna 1957 ja niitä on sen jälkeen laajennettu ja modernisoitu useaan otteeseen, viimeksi vuonna 2012. Vesa Riihinen: Lehdon Liikenne porskuttaa rohkeasti muutosten keskellä. Bussiammattilainen 5/2015, s. 14–18. Helsinki: Linja-autoliitto. Yritys on toiminut kommandiittiyhtiönä vuodesta 1979 lähtien ja osakeyhtiönä vuodesta 1993YTJ . Oman matkatoimiston Lehdon Liikenne perusti vuonna 1986. Yrityksellä on työntekijöitä noin 15 ja liikevaihtoa noin 1,5 milj. € (2010)Lehdon Liikenne Oy, Fonecta Finder. Yrityksen toimitusjohtajana on vuodesta 2007 lähtien toiminut Paavo Lehdon pojanpoika Esa Lehto. Heinäkuun alussa 2014 Lehdon Liikenne osti Hämeenlinnassa toimineen Hämeen Linja Oy:n liiketoiminnan ja sen neljä linja-autoa. Vuonna 2015 Lehdon Liikenteen liikevaihto oli 2,5 miljoonaa euroa ja siinä työskenteli 30 henkilöä, joista kuljettajia oli 26. Yhtiöllä oli 24 linja-autoa, joista puolet oli lähi- ja kaupunkiliikennebusseja, toinen puoli tilausajokalustoa. Yritys hoitaa tilausliikenteen ohella linjaliikennettä Janakkala–Hämeenlinna-akselilla, neljää kaupunkilinjaa Hämeenlinnassa sekä koululais- ja palveluliikennettä Janakkalan alueella. Vuosina 1957–1999 Lehdon Liikenne omisti myös Turengissa toimineen Shell-huoltoaseman, joka oli yksi pisimpään samalla omistajalla olleista Shell-asemista Suomessa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Yrityksen kotisivut Luokka:Suomalaiset linja-autoyhtiöt Luokka:Janakkalan liikenne
Porte du Peyrou

Porte du Peyrou (suom. ’Peyrounin portti’) on riemukaari Montpellier’n kaupungissa Hérault’n departementissä Ranskassa. Riemukaaren suunnitteli François Dorbay, ja se valmistui vuonna 1693. Vuonna 1715 lisättiin riemukaareen kohokuvia Ludvig XIV:n kunniaksi. Luokka:Riemukaaret Luokka:Ranskan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Ranskan nähtävyydet Luokka:Montpellier
Heliotroopit

Heliotroopit (Heliotropium) on kasvisuku, joka kuuluu heliotrooppikasveihin, aiemmin vaihtoehtoisesti lemmikkikasvien heimon Heliotropioideae-alaheimoon. (taksonomian lähde) Sukuun kuuluu noin 250 trooppisilla ja lämpimillä alueilla kasvavaa lajia. == Lajeja == Lajien nimiä:Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Heliotropium Viitattu 6.3.2021.Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Ceballosia Viitattu 6.3.2021. * Heliotropium arborescens – tuoksuheliotrooppi * Heliotropium aucheri * Heliotropium baclei * Heliotropium curassavicum – lännenheliotrooppi * Heliotropium dasycarpum * Heliotropium europaeum – rikkaheliotrooppi * Heliotropium indicum * Heliotropium longiflorum * Heliotropium messerschmidioides, syn. kanariantorokki Ceballosia fruticosa * Heliotropium ramosissimum – kanarianheliotrooppi * Heliotropium rotundifolium – pyöröheliotrooppi * Heliotropium suaveolens – mesiheliotrooppi * Heliotropium supinum – pikkuheliotrooppi * Heliotropium zeylanicum == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Heliotroopit – Heliotropium *
Orakot

Orakot (Ononis) on kasvisuku hernekasvien heimossa. Siihen kuuluu 88 lajia, joita kasvaa Euroopassa, pohjoisessa Afrikassa ja läntisessä Aasiassa. Orakot ovat tyypillisesti okaisia varpuja ja ruohoja. == Orakkolajeja == === Pohjoismaissa esiintyvät lajit === * kenttäorakko (Ononis arvensis tai Ononis spinosa subsp. arvensis) * rento-orakko (Ononis repens tai Ononis spinosa subsp. maritima) * ruusuorakko (Ononis spinosa) ** piikkiorakko (O. spinosa subsp. spinosa) Kenttäorakko ja rento-orakko luokitellaan joko ruusuorakon alalajeiksi tai omiksi lajeiksi. Suomessa orakkolajeista kasvaa kenttäorakko, joka on harvinainen ja rauhoitettu, etelärannikon merenrantaniityillä. === Muita lajeja === * jandianorakko (Ononis christii) * madeiranorakko (Ononis costae) * hammasorakko (Ononis dentata) * välimerenorakko (Ononis diffusa) * famaranorakko (Ononis hebecarpa) * ruso-orakko (Ononis laxiflora) * etelänorakko (Ononis maweana) * Ononis mitissima * keltaorakko eli varpukeltaorakko (Ononis natrix) ** kaitakeltaorakko (O. natrix subsp. angustissima) ** hiekkakeltaorakko (O. natrix subsp. hesperia) ** tiuhakeltaorakko (O. natrix subsp. ramosissima) * nuokkuorakko (Ononis pendula) * pikkuorakko (Ononis reclinata) * sahaorakko (Ononis serrata) * sisilianorakko (Ononis sicula) * marokonorakko (Ononis tournefortii) * kirjo- orakko eli dyynikeltaorakko (Ononis variegata) * Ononis verae * tahmaorakko (Ononis viscosa) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Orakot (Ononis) * Suomen Lajitietokeskus: Orakot – Ononis * ITIS: Ononis * United States Department of Agriculture (USDA): Ononis * Flora of China: Ononis *
Tuoksuheliotrooppi

Tuoksuheliotrooppi (Heliotropium arborescens) on heliotrooppien sukuun kuuluva laji. Kukkien väri on yleensä sinivioletti, mutta joskus ne voivat olla valkoisia. Kukinto on kasvin latvassa. Lehdet ovat tummanvihreitä ja karheita. Tuoksuheliotroopin kasvutapa on pensasmainen ja pysty, ja korkeus 25–60 cm. Tuoksuheliotrooppi on hallanarka ja myrkyllinen, mutta se on hyvä mesikasvi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tuoksuheliotrooppi eli heliotrooppi (Heliotropium arborescens) Luokka:Heliotroopit
Polkupyörän jarrujärjestelmä

thumb|Levyjarru Polkupyörän jarrujärjestelmä koostuu jalka- ja käsijarruista. Jarrun rakenne riippuu polkupyörän käyttötarkoituksesta. Maantiepyörissä on yleensä kevyet, niin sanotut sivuvetojarrut, kun taas maasto- ja hybridipolkupyörissä käytetään tehokkaampia V-jarruja tai usein myös levyjarruja. Yleinen polkupyörissä käytetty jarrutyyppi on vaijereilla toimiva vannejarru. Vannejarrussa jarrupala puristetaan polkupyörän vannetta vasten. Vannejarruista yleisin on niin sanottu V-jarru. Aikaisemmin pyörissä käytettiin vipujarruja. Sekä kilpakäyttöön tarkoitetuissa että harrastekäyttöön tarkoitetuissa maastopyörissä käytetään monesti levyjarruja. Jarrut voivat olla mekaanisia, jolloin jarrua liikuttaa vaijeri, tai hydraulisia eli nestejarruja. Rullajarruissa jarrumekanismi on navassa kiinni. Näitä jarruja käytetään ohjaustangossa olevilla kahvoilla. Pyörän takanavan sisään rakennetut jarrut, jalkajarrut (engl. Coaster Brake), ovat yleisiä varsinkin vaihteettomissa pyörissä. Jalkajarruissa jarrutus tapahtuu polkemalla taaksepäin. Polkupyörille on myös olemassa osin navan sisällä olevia rumpujarruja (engl. Drum Brake), joissa kaarevat jarrupalat työntyvät rummulle eli navan reunan sisäkehälle. Rumpujarruja käytetään jarrukahvoin. Suomen lain mukaan polkupyörässä tulee olla ainakin yksi tehokas jarrulaite. Pyörässä, jossa on enemmän kuin kaksi vaihdetta, sekä tavarankuljetukseen tarkoitetussa tai perävaunulla varustetussa polkupyörässä tulee olla kaksi erillistä tehokasta jarrulaitetta. Tiedosto:Rücktrittbremse geschnitten.jpg|Jalkajarru näytteillä kuori auki leikattuna. Tiedosto:Bicycle centre pull brakes.jpg|U-jarru Tiedosto:Drawing of brakes.jpg|V-jarru ja sen osat. Tiedosto:Dia Compe 980 cantilevers.jpg|Cantilever-jarru on cyclocross- ja retkipyörissä yleinen jarrutyyppi. == Katso myös == * Jarrupala (polkupyörä) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Jarrujärjestelmä Luokka:Konetekniikka Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Lost in the Supermarket

Lost in the Supermarket on The Clashin vuonna 1979 julkaistu kappale. Se julkaistiin alun perin yhtyeen kolmannella studioalbumilla London Calling. Kappaleen kirjoittivat Joe Strummer ja Mick Jones ja tuotti Guy Stevens. == Kokoonpano == * Mick Jones – laulu, kitara * Joe Strummer – kitara, laulu * Paul Simonon – basso * Topper Headon – rummut Luokka:The Clashin kappaleet Luokka:Vuoden 1979 kappaleet
Kultarikko

Kultarikko (Saxifraga aizoides) on monivuotinen, keltakukkainen vuoristojen ja arktisten alueiden rikkokasvi. == Ulkonäkö ja koko == thumb|vasen|220px|Kultarikon lehtiä. Löyhästi mätästävä kultarikko kasvattaa 5–15 cm pitkät, kohenevat ja monilehtiset varret. Kukattomat varret ovat huomattavasti kukallisia lyhyempiä. Lehdet ovat tasasoukkia, möyheitä ja tavallisesti ehytlaitaisia. Kukinto on harvakukkainen huiskilo. Kaksineuvoiset kukat ovat vaaleankeltaisia ja punapilkullisia, joskus punakeltaisia tai purppuranpunaisia. Kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Heteitä on 10 kappaletta. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen, emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Suomessa kultarikko kukkii kesä-elokuussa. Hedelmä on kaksiosainen, monisiemeninen kota.Retkeilykasvio 1998, s. 226, 228. == Levinneisyys == Kultarikkoa tavataan Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Euroopassa laji on lähinnä vuoristojen kasvi, jota kasvaa Britteinsaarten pohjoisosissa, Norjan, Ruotsin ja Suomen vuoristo- ja tunturialueilla, Kuolan niemimaalla, Uralilla, Islannin itäosissa, Huippuvuorilla, Alpeilla, Apenniinien pohjoisosissa, Luoteis-Balkanilla ja Karpaateilla. Pohjois- Amerikassa kultarikko on lähinnä arktisten alueiden laji, jota kasvaa Länsi- ja Pohjois-Kanadassa. Kultarikkoa esiintyy myös Grönlannissa.Den virtuella floran: Gullbräcka (myös levinneisyyskartat) Viitattu 19.1.2012. Suomessa kultarikko on pohjoisen laji, jota tavataan kolmella alueella: Sallan-Kuusamon alueella, Enontekiöllä lähinnä käsivarren suurtuntureilla sekä Utsjoella ja Inarin pohjoisosissa.Retkeilykasvio 1998, s. 228.Lampinen, R., Lahti, T. & Heikkinen, M. 2012: Kasviatlas 2011: Kultarikon levinneisyys Suomessa. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki. Viitattu 26.8.2012. == Elinympäristö == Kultarikko kasvaa lähinnä tuntureiden märillä puron- ja joenvarsilla, lähteiköissä, kallionhyllyillä ja lehtoniityillä. Laji on kalkinvaatija. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luontoportti: Kultarikko (Saxifraga aizoides) * Pohjolan kasvien pauloissa: Saxifraga aizoides – kultarikko * Kasviatlas 2020: Kultarikon (Saxifraga aizoides) levinneisyys Suomessa. * Suomen Lajitietokeskus: Kultarikko (Saxifraga aizoides) Luokka:Lehtirikot
Eho Moskvy

Eho Moskvy (, "Moskovan kaiku") oli Moskovassa toimiva radioasema, joka kuului myös eräissä muissa Venäjän kaupungeissa. Kanavan lähetystä saattoi kuunnella myös internetin kautta. == Historia == Asema oli ensimmäinen Neuvostoliitossa lisenssin saanut yksityinen asema. Se aloitti toimintansa 22. elokuuta 1990. Eho Mosvky on pääasiassa puheradio: 70 prosenttia ohjelma-ajasta oli keskusteluohjelmia. Radiokanava kuului valtiollisen Gazprom-konsernin mediayhtiön, liikevaihdoltaan IVY-maiden suurimman mediatalon Gazprom Median hallitsemiin kanaviin. Vuonna 2015 Gazprom Media omisti 66 % radioaseman osakkeista ja loput jakautuivat aseman toimittajien kesken. === Lakkauttaminen === Venäjän valtakunnansyyttäjä vaati Venäjän Ukrainaan 2022 tekemän hyökkäyksen aikana Roskomnadzoria rajoittamaan Eho Moskvyn toimintaa sen uutisoinnin vuoksi. Radioasema ilmoitti lopettavansa toimintansa kiristyneessä tilanteessa. Radioasema yritti turhaan valittaa oikeuden päätöksestä huhtikuussa. Toiminnan loputtua Eho Moskvyn taajuuden valtasi Radio Sputnik. === Paluu === Maaliskuun alussa joukko entisiä Eho Moskvyn työntekijöitä perusti YouTube-kanavan nimeltä Živoi Gvozd (), joka jatkoi lakkautetun radioaseman työtä. Suurin osa radioaseman työntekijöistä on sittemmin lähtenyt Venäjältä ja suunnannut mm. Latviaan, Liettuaan ja Georgiaan. Lokakuussa 2022 radioasema teki paluun uudella nimellä, Eho, joka toimii älypuhelinsovelluksen kautta. Sen toimitus sijaitsee Berliinissä. Insider-lehti kertoo, että kun toimittaja Irina Bablojan oli muuttanut Moskovasta Georgiaan, hänet myrkytettiin lokakuussa 2022. Hän kuitenkin selvisi elossa ja jatkaa työtään Berliinissä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Eho Moskvyn sivusto Luokka:Venäläiset radioasemat Luokka:Gazprom Luokka:Vuonna 1990 perustetut radioasemat Luokka:Vuonna 2022 lakkautetut radioasemat
Venuksenpeili

Venuksenpeili (Legousia speculum-veneris) on Välimeren alueella alkuperäisenä kasvava yksivuotinen kellokasvi. Lajin tieteellinen lajinimi speculum-veneris tarkoittaa venuksen peiliä ja viittaa roomalaisten rakkauden jumala Venukseen. Venuksenpeilin kukan verhiön on ajateltu muistuttavan muodoltaan käsipeilin kädensijaa. Venuksenpeili kasvaa 15–40 senttimetriä korkeaksi. Kukat ovat 1,5–2,3 cm leveitä, muodoltaan tähtimäisiä ja väriltään kirkkaan sinivioletteja. Lajia on aiemmin, 1900-luvulla, tavattu myös Suomessa satunnaisena tulokkaana.Suomen Lajitietokeskus: Venuksenpeili (Legousia speculum-veneris) == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Venuksenpeili (Legousia speculum- veneris) * Kasviatlas 2020: Legousia speculum-veneris – venuksenpeili Suomessa. * iNaturalist: Venuksenpeili (Legousia speculum-veneris) * ITIS: Legousia speculum-veneris * UniProt: Taxonomy - Legousia speculum-veneris * United States Department of Agriculture (USDA): Legousia speculum-veneris * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Legousia speculum-veneris Luokka:Kellokasvit
Pahkamäen koulu

Pahkamäen koulu on Liedon asemanseudulla Nautelankosken läheisyydessä toimiva 1.–6. luokkien alakoulu. Koulussa työskentelee kahdeksan opettajaa, kolme koulunkäynninohjaajaa, koulupsykologi, kuraattori ja terveydenhoitaja. Oppilaita on noin 150. Kouluun kuuluu kolme eri rakennusta, joista uusin on kuvassa oleva vuonna 1991 valmistunut liikuntasali. Vuonna 2022 koulun yhteyteen rakennetaan väliaikaiset parakkitilat esiopetukselle. Pahkamäen koulun urheilukenttä nimettiin vuonna 2019 Kaapon kentäksi koulussa ala- astetta käyneen jääkiekkoilija Kaapo Kakon kunniaksi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Pahkamäen koulun kotisivut Luokka:Liedon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen peruskoulut
Käenrieskat

Käenrieskat (Gagea) on kasvisuku liljakasvien heimossa. Siihen kuuluu vähintään 70 lajia. Suvun tieteellinen nimi on annettu englantilaisen kasvitieteilijän Thomas Gagen (1781–1820) mukaan.Den virtuella floran: Vårlökar (Gagea Salisb.) == Lajeja == * isokäenrieska (Gagea lutea) * pikkukäenrieska (Gagea minima) * puistokäenrieska (Gagea pratensis) * lehtokäenrieska (Gagea spathacea) * karvakäenrieska (Gagea villosa) * tunisiankäenrieska (Gagea fibrosa) == Tuntomerkkejä == Pohjoismaissa tavattavat käenrieskat ovat monivuotisia sipulikasveja, jotka kukkivat keväällä ja kuihtuvat aikaisin. Kukintona on keltaisista kukista muodostuva sarja. Hedelmänä on kota. Siemenissä on rasvalisäke, joten muurahaiset levittävät niitä. == Käenrieskat Suomessa == Suomessa kasvaa luonnonvaraisena kolme käenrieskalajia. Yleisin on muinaistulokkaana pidetty pikkukäenrieska, joka kasvaa lehdoissa, niityillä ja pientareilla Oulun–Tornion korkeudelle asti. Isokäenrieska on melko harvinainen lehtokasvi eteläisimmässä Suomessa ja puistokäenrieska hyvin harvinainen uustulokas Uudenmaan alueella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Käenrieskat – Gagea * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Käenrieskat (Gagea) * ITIS: Gagea * United States Department of Agriculture (USDA): Gagea * Flora of China: Gagea *
Rah’iv

Rah'iv (, , unk. Rahó, rom. Rahău) on kaupunki ja Rah'ivin piirin hallintokeskus Taka-Karpatian alueen itälaidalla läntisessä Ukrainassa. Kaupungin kautta kulkee Tysajoen yläjuoksu, joka joki tunnetaan alempana paremmin Tonavan suurimpana sivujokena nimellä Tisza. Kaupungin kotisivujen mukaan (usea muu paikkakunta väittää samoin) Euroopan keskipiste sijaitsee kaupungin tuntumassa; sijainnin osoitukseksi Rahivin piiriin pystytetty muistopilari. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 15 536 (vuonna 2022). Koko Rah'ivin piirissä oli Rahivin kaupungin ohella kolme kaupunkityyppistä taajama sekä maaseutua; asukkaita oli yhteensä 82 034. Тиса в Рахові.jpg|Tonavan suurimman sivujoen, Tysan yläjuoksua (Tisza) Rah'ivissa. Ua Rakhiv Myra-Straße am Hotel Europa.jpg|Kaupungin pääkatua. Rakhiv a3.jpg|Hallintorakennus. Rakhiv railway station 2019 11.jpg|Rah’ivin rautatieasema. Rakhiv a1.jpg|Ortodoksinen kirkko. Center of Europe - monument - nearby Rakhiv - Ukraine (5647-49).jpg|Pilari: Euroopan keskipiste Rahivin piirissä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Rahiv (encyclopediaofukraine.com) Luokka:Taka-Karpatian alueen kaupungit
Wrecking Ball (Bruce Springsteenin albumi)

Wrecking Ball on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin 17. studioalbumi, ja kaikkiaan hänen 23. albuminsa. Se julkaistiin 6. maaliskuuta 2012. Albumi oli Springsteenin kiukkuinen reaktio finanssikriisiin ja sen seurauksiin. Albumin ensimmäinen single We Take Care of Our Own julkaistiin tammikuussa 2012. Albumi debytoi Suomen virallisen albumilistan ensimmäisellä sijalla, ja sitä on myyty platinalevyyn oikeuttava määrä, yli 20 000 kappaletta. Arvostettu musiikkilehti Rolling Stone valitsi Wrecking Ballin vuoden 2012 parhaaksi albumiksi. Yhdysvalloissa albumi ei kuitenkaan menestynyt niin hyvin, kuin Springsteen itse oli odottanut. == Kappaleet == == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review * The Independent: The Independent * Pitchfork Media: 5.9/10Pitchfork Media * Robert Christgau: A–Robert Christgau * Rolling Stone: Rolling Stone == Lähteet == * Bruce Springsteenin viralliset sivut === Viitteet === Luokka:Bruce Springsteenin albumit Luokka:Vuoden 2012 albumit
Titanicin kohtalonyö (elokuva)

Titanicin kohtalonyö (A Night to Remember) on vuonna 1958 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, joka perustuu Walter Lordin samannimiseen kirjaan. Elokuva kertoo matkustajahöyrylaiva RMS Titanicin viimeisistä hetkistä aluksen törmättyä neitsytmatkallaan jäävuoreen. Elokuvan keskeisiä rooleja esittävät Kenneth More, Ronald Allen, Robert Ayres, Honor Blackman, Anthony Bushell, John Cairney, Michael Goodliffe, Kenneth Griffith, Laurence Naismith, Russell Napier ja George Rose. Myös Sean Connery ja Desmond Llewelyn tekevät elokuvassa pienet roolit.https://www.britannica.com/topic/A-Night-to-Remember- film-1958 Elokuvan on ohjannut Roy Ward Baker. Titanicin neljäs perämies Joseph Boxhall ja Cunard Linen kommodori Harry Grattidge toimivat elokuvan teknisinä neuvonantajina. The New York Timesin kriitikot valitsivat Titanicin kohtalonyön vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. ==Näyttelijät== ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1958 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset mustavalkoelokuvat Luokka:Katastrofielokuvat Luokka:Tietokirjoihin perustuvat elokuvat Luokka:Elokuvat Titanicista Luokka:Tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Karhunköynnökset

Karhunköynnökset (Calystegia) on kasvisuku kiertokasvien heimossa. Suomessa julkaistun luokituksen mukaan karhunköynnökset on suppilokiertojen eli kiertojen (Convolvulus) suvun synonyymiKurtto, A., Lampinen, R., Piirainen, M. & Uotila, P. 2019: Checklist of the vascular plants of Finland. Suomen putkilokasvien luettelo. — Norrlinia 34: 1–206. (s. 95.), toisen luokituksen mukaan oma sukunsa.Plants of the World Online: Calystegia R.Br. Viitattu 20.1.2022. Karhunköynnöksiin kuuluu 26 lajia ja kuusi lajitason risteymää. == Lajeja == * idänkarhunköynnös (Calystegia pellita) * somakarhunköynnös (Calystegia pulchra) * karhunköynnös (isokierto) (Calystegia sepium) ** valkokarhunköynnös (C. sepium subsp. sepium eli C. sepium, syn. Convolvulus sepium) ** punakarhunköynnös (C. sepium subsp. spectabilis, syn. Convolvulus dahuricus) ** ruusukarhunköynnös (C. sepium subsp. roseata) * dyynikarhunköynnös (Calystegia soldanella)Suomen Lajitietokeskus: Karhunköynnösryhmä – Convolvulus sepium -ryhmä. Viitattu 20.1.2022. * metsäkarhunköynnös (Calystegia sylvatica) Suomessa valkokarhunköynnös kasvaa alkuperäiskasvina harvinaisesti etelärannikon merenrantapensaikoissa. Villiintyneenä koristekasvina karhunköynnös on levinnyt laajasti Etelä- ja Keski-Suomessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Calystegia Luokka:Kiertokasvit Luokka:Köynnökset
Suorama

Suorama on Kangasalan kaupungissa sijaitseva kylä sekä asuinalue Linturinteen osa-alueella. Suorama sijaitsee noin neljä kilometriä keskustasta länteen. Suoramalla sijaitsee Suoraman koulu, joka on Kangasalan suurin ala-aste lähes 600 oppilaalla. Lähin yläaste, johon suoramalaiset yläasteikäiset sijoitetaan opiskelemaan, on Pitkäjärven koulu, joka sijaitsee naapurikaupunginosassa Vatialassa. Suoramalla on muun muassa apteekki, eläinlääkäri, baari, kebab- pizzeria, grilli, päiväkoti ja vuoropäiväkoti (24 h), Lidl, Löytötex ja K-Market. Luokka:Kangasalan kylät Luokka:Lentola
Chanoch Nissany

Chanoch Nissany (hepreaksi: חנוך ניסני, s. 29. heinäkuuta 1963 Tel Aviv) on israelilainen entinen autourheilija. Hänen poikansa Roy Nissany on myös autourheilija. == Ura == Nissany on myös menestynyt liikemies. Hän aloitti myöhään moottoriurheiluharrastuksen aloittaessaan kilpa-uransa 38-vuotiaana. Hän väitti, että hänestä tulisi maansa ensimmäinen Formula 1 -kuljettaja, mutta ei koskaan päässyt ajamaan yhtään F1-osakilpailua. Sen sijaan hänet tunnettiin kolmoskuljettajana Minardilla vuoden 2005 Unkarin GP:n vapaissa harjoituksissa. Hän pääsi ajamaan vapaissa harjoituksissa hänen henkilökohtaisen sponsorinsa UPEX:n tuella. Nissany kertoi F1-kokemuksen jälkeen, että ne kaikki ajetut kahdeksan kierrosta olivat hänen 42-vuotissynttärilahjansa. Harjoitus päättyi Nissanyn osalta omaan ajovirheeseen hänen ajauduttuaan hiekalle. F1-kokemuksen lisäksi Nissany on ajanut muun muassa Formula 3000 -sarjaa ja Unkarin Formula 2000 -sarjaa. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 Pisteet Sijoitus Minardi AUS MAL BHR SMR ESP MON EUR CAN USA FRA GBR GER HUN TD TUR ITA BEL BRA JPN CHN – – == Formula 3000 -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Pisteet Sijoitus 2004 Coloni Motorsport SMR ESP MON EUR FRA GBR GER HUN Kesk. BEL Kesk. ITA 12 0 22. ==Lähteet== Luokka:Israelilaiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juan Cáceres

Juan Ignacio Cáceres (s. 1. toukokuuta, 1984 Punta del Este) on uruguaylainen kilpa-autoilija. Cáceres kilpaili Euroopassa vuonna 2001 ja on ajanut muun muassa Italian Formula Renault-sarjassa ja Espanjan Formula 3-sarjassa. Formula BMW Junior Cupissa hän voitti sarjan mestaruuden vuonna 2003. Vuonna 2005 Cáceres toimi entisen Formula 1-talli Minardin testikuljettajana. Hän kilpaili samana vuonna Italian Formula 3000-sarjassa. Vuonna 2006 Cáceres ajoi yhden kilpailun ChampCar-sarjassa. Vuonna 2007 hän siirtyi kilpailemaan takaisin Etelä-Amerikkaan ajaen TC2000-sarjassa Argentiinassa. Luokka:Uruguaylaiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Käenkaalit

Käenkaalit (Oxalis) on kasvisuku käenkaalikasvien (Oxalidaceae) heimossa ja sen tyyppisuku. Siihen kuuluu noin 500–700 lajia.Den virtuella floran: Oxalisar – Oxalis Käenkaalit ovat yksi- tai monivuotisia ruohoja, ja ne voivat olla kaljuja tai karvaisia. Varret ovat kasvutavaltaan pystyjä tai maanmyötäisiä. Lehdet ovat kolmisormisia, hieman apiloiden lehtiä muistuttavia sekä vihreitä tai joskus ruskehtavia. Kukat sijaitsevat yksittäin tai viuhkomaisissa kukinnoissa. Kukat ovat viisilukuisia ja niissä on kymmenen hedettä sekä viisi emiä. Hedelmä on kota. == Käenkaalilajeja == * Oxalis acetosella – metsäkäenkaali eli käenkaali eli ketunleipä * Oxalis adenophylla – hietakäenkaali * Oxalis anthelmintica – alvekäenkaali * Oxalis articulata ** Oxalis articulata subsp. rubra – rusokäenkaali * Oxalis corniculata – sarvikäenkaali eli tarhakäenkaali ** Oxalis corniculata var. atropurpurea – punasarvikäenkaali ** Oxalis corniculata var. corniculata – vihersarvikäenkaali * Oxalis corymbosa – ruusukäenkaali * Oxalis dillenii – nurmikäenkaali * Oxalis exilis – pikkukäenkaali * Oxalis lasiandra – meksikonkäenkaali * Oxalis latifolia – eväkäenkaali * Oxalis oregana – katvekäenkaali * Oxalis ortgiesii – pensaskäenkaali * Oxalis peduncularis – keltakäenkaali * Oxalis pes-caprae – nuokkukäenkaali * Oxalis punctata – pistekäenkaali * Oxalis purpurea – purppurakäenkaali * Oxalis regnellii – valkokäenkaali * Oxalis stricta – pystykäenkaali (syn. Oxalis fontana) ** Oxalis stricta 'Rufa' – pihakäenkaali * Oxalis tetraphylla – onnenkäenkaali eli onnenapila (syn. Oxalis deppei) * Oxalis triangularis – kolmiokäenkaali ** Oxalis triangularis 'Mijke' – hurmekäenkaali * Oxalis tuberosa – mukulakäenkaali eli oka * Oxalis valdiviensis – chilenkäenkaali * Oxalis versicolor – karamellikärnkaali * Oxalis vulcanicola – laavakäenkaali eli kultakäenkaali Käenkaaleista esiintyvät Pohjoismaissa luonnonvaraisena käenkaali, sarvikäenkaali, nurmikäenkaali ja pystykäenkaali. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Käenkaalit – Oxalis * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Käenkaalit (Oxalis) * ITIS: Oxalis * United States Department of Agriculture (USDA): Oxalis * Flora of China: Oxalis *
Japanin jääpallomaajoukkue

Japanin jääpallomaajoukkue edustaa Japania jääpallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Japanin jääpalloliitto on kuulunut kansainväliseen jääpalloliittoon vuodesta 2011. Japani osallistui MM-kilpailuihin ensimmäisen kerran 2012. == Menestys maailmanmestaruuskilpailuissa == == Lähteet == Luokka:Jääpallomaajoukkueet Luokka:Japanin urheilu
Gniezno

Gniezno () on kaupunki Ison-Puolan voivodikunnassa läntisessä Puolassa noin 50 kilometriä Poznańin kaupungista itään. Kaupungissa asui vuoden 2019 arvion mukaan 68 217 asukasta. Gniezno on samannimisen kunnan hallintokeskus. ==Historia== Gniezno oli Puolan ensimmäinen pääkaupunki. Valtion muodostuessa 900-luvulla sitä hallitsivat Piast-sukuiset kuninkaat. Heidän pääkaupunkinaan toimi Gniezno. Jo 800-luvulla Gniezno oli keskus, josta käsin Puolan aateli kokosi aluetta yhteistoimintaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ison- Puolan voivodikunnan kaupungit