EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Islannin Naisyhdistys

Islannin Naisyhdistys (islanniksi Kvenfélagasamband Íslands, lyh. KÍ) on islantilainen puoluepoliittisesti sitoutumaton järjestö, joka työskentelee sukupuolten tasa-arvon edistämiseksi Islannissa. Yhdistys on Naisten Kansainvälisten Allianssin jäsen. Islannin Naisyhdistys perustettiin 27. tammikuuta 1907, kun ryhmä naisia kokoontui Reykjavíkissä Bríet Bjarnhéðinsdóttirin kotiin. Toimintaa kuuluu edelleen myös lasten tukeminen: esimerkiksi vuonna 2005 yhdistys teki 172 500 kruunun lahjoituksen Islannin Unicefille. Yhdistys pyrkii myös kouluttamaan poliittisia päättäjiä ja opettajia, jotta nämä pystyisivät tunnistamaan tasa-arvo-ongelmia työssään. Vuonna 2017 KÍ jakoi kaikille lukio-opintonsa aloittaville oppilaille Chimamanda Ngozi Adichien kirjoittaman kirjan We Should All Be Feminists. Nykyään yhdistys koostuu seitsemästä jäseyhdistyksestä: * Druslubækur og doðrantar * Femínísk fjármál * Fjöruverðlaunin * Rótin * Samtök um kvennaathvarf * Trans-Ísland * W.O.M.E.N. in Iceland Yhdistyksen puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2019 lähtien Tatjana Latinovic. Hän on istunut yhdistyksen hallituksessa vuodesta 2015 lähtien ja liittyi KÍ:hin muuttaessaan Islantiin vuonna 1994.. == Lähteet == Luokka:Naisjärjestöt
Emmi Huttunen

Emmi Huttunen (os. Lampén, 16. joulukuuta 1871 Koski Hl – 15. heinäkuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen naisasianainen ja ammattiyhdistysvaikuttaja. Hän oli yksi sosialidemokraattisen naisliikkeen uranuurtajistäa, joka vuosisadan vaihteesta lähtien toimi useissa vastaperustetuissa työläisnaisjärjestöissä. 1900-luvun alkuvuosina Huttunen muodosti Sosialidemokraattisen Naisliiton ydinryhmän yhdessä Ida Aalle-Teljon, Anni Huotarin, Alma Jokisen, Mimmi Kanervon, Sandra Lehtisen, Maria Paason, Fiina Pietikäisen, Hilda Pärssisen ja Miina Sillanpään kanssa. He järjestivät mielenosoituksia, taistelivat naisten äänioikeuden puolesta, organoisoivat ammattiyhdistystoimintaa ja julkaisivat naisliiton kustantamaa Työläisnainen-lehteä. Huttunen oli naisista ainoa, joka ei ryhtynyt kansanedustajaksi. == Elämä == Hämeenkosken Kaunkorvessa syntyneen Emmi Huttusen vanhemmat olivat suutari Valerian Leenanpoika Lampén (1840–1915) ja Kustaava Vilhelmiina Syl (1841–1912). Huttunen joutui aloittamaan työnteon jo seitsemänvuotiaana, jolloin hän lähti Helsinkiin palvelustytöksi. Huttunen oli paimenena hoitaen helsinkiläisten perheiden lehmiä esikaupunkialueella ja työskenteli myöhemmin palvelijana kaupunkikodeissa. Täysi-ikäiseksi vartuttuaan Huttunen ryhtyi ompelijaksi. Vuonna 1902 hän avioitui Iisalmesta kotoisin olleen räätäli Herman Huttusen (1867–1931) kanssa. Pariskunnalle syntyi kaksi poikaa. Vuosisadan vaihteessa Huttunen lähti ammattiyhdistystoimintaan puolisonsa innoittamana. Hän liittyi aluksi Helsingin työväenyhdistyksen ompelijattarien ammattiosastoon ja vuonna 1902 HTY:n naisosastoon. Huttunen toimi vuosien ajan ammattiosastonsa puheenjohtajana ja kuului pitkään naisosaston johtokuntaan. Hän oli myös pitkäaikainen Sosialidemokraattisen Naisliiton liittotoimikunnan jäsen. Suurlakon jälkeen Huttunen muodosti Ida Aalle-Teljon, Mimmi Kanervon, Fiina Pietikäisen ja Miina Sillanpään kanssa työläisnaisten edustajakokouksessa valitun naisten äänioikeustoimikunnan. Joulukuussa 1905 se organisoi valtakunnallisen mielenosoituspäivän, jolloin yli 22 000 ihmistä kokoontui 82 paikkakunnalla.Uusitalo 2014, s. 158–160. Vuonna 1906 Huttunen oli perustamassa Suomen Ompelijattarien Liittoa, ja hän toimi myös sen puheenjohtajana. Vuosina 1906–1907 Huttunen kuului Suomen Ammattijärjestön perustamista suunnitelleeseen ammattiliittojen keskustoimikuntaan. SAJ:n perustavassa kokouksessa hänet valittiin Miina Sillanpään ohella liittotoimikunnan varajäseneksi.Uusitalo 2014, s. 122–123. Sisällissodan aikana Huttunen nimitettiin Helsingin Työväenjärjestöjen Eduskunnan valitseman Helsingin kaupunginvaltuuston varajäseneksi. Sodan jälkeen Huttunen vaikutti aktiivisesti vuonna 1920 perustetussa Helsingin Sosialidemokraattissa Naisyhdistyksessä kuuluen muun muassa sen johtokuntaan. Kunnalliselämään hän osallistui Helsingin köyhäinhoitolautakunnan jäsenenä vuosina 1923-1937. Huttunen kuoli 65-vuotiaana heinäkuussa 1937. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle. == Lähteet == Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Suomen sisällissodan punaiset Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Taiwanin kansallinen naisjärjestöjen allianssi

Taiwanin kansallinen naisjärjestöjen allianssi (, lyh. NATWA) on taiwanilainen kattojärjestö maassa toimiville naisjärjestöille. Ensiaskeleita naisliikkeen järjestäytymiseksi kansallisella tasolla otettiin Taiwanissa jo 1970-luvulla. Itse järjestö perustettiin vuonna 2001. Tavoitteena oli yhdistää taiwanilaisia naisjärjestöjä ja tehdä töitä sen eteen, että maan parlamenttiin saataisiin tasaisempi sukupuolijakauma.. Vuonna 2017 parlamentin 113 edustajasta 43 oli naisia, mitä NATWA piti ihailtavana saavutuksena.. Vuonna 2020 allianssi vaati 26 jäsenjärjestön voimin, että kuomintangia edustava Chen Hsueh-sheng pyytää anteeksi DPP:n Fan Yunilta, kun tätä syytettiin seksuaalisesta ahdistelusta. NAWTA sanoi lausunnossaan olleensa pettynyt kuomintangin hiljaisuuteen ja siihen, että parlamentaarikko ei ole perehtynyt seksuaalisen ahdistelun estämiseen tähtäävään lakiin, joka on ollut voimassa 15 vuotta.. Alliansen nykyinen puheenjohtaja on Chen Xiufeng. NATWA koostuu 49 jäsenjärjestöstä. == Lähteet == Luokka:Naisjärjestöt Luokka:Taiwanilaiset järjestöt
Mahamat Déby

Mahamat ibn Idriss Déby Itno (), tunnettu myös nimellä Mahamat Kaka (), (s. 1. tammikuuta 1984), on Tšadin presidentti huhtikuusta 2021 alkaen. Hänet valittiin virkaansa erillislailla hänen isänsä Idriss Déby Itnon kaaduttua sisällissodassa. Siirtymäkauden hallinnon piti kestää 18 kuukautta ja päättyä uusiin vaaleihin loppuvuodesta 2022, mutta aikataulu venyi. Vaalit pidettiin viihdoin toukokuussa 2024, ja Déby voitti ne saatuaan yli 60 prosenttia äänistä. Hänen kilpailijansa, pääministeri Succès Masra sai alle 20 prosenttia. Mahamat Kaka on kenraali. Hän on saanut sotilaskoulutuksensa Ranskassa Aix-en-Provencen sotakorkeakoulussa ja hän on taistellut vuodesta 2006. == Lähteet == Luokka:Tšadin presidentit
Ulla Saunaluoma

Ulla Saunaluoma (s. 4. heinäkuuta 1958 Helsinki) on suomalainen teologi, joka toimii Kansan Raamattuseuran toiminnanjohtajana. Saunaluoma on kotoisin Ikaalisista. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Ikaalisten yhteiskoulun lukiosta vuonna 1976. Lukion ja välivuoden jälkeen hän suuntasi Helsingin yliopistoon lukemaan teologiaa ja valmistui teologian maisteriksi 1982. Saunaluoma aloitti työskentelyn KRS:n palveluksessa vuonna 1983. Ensin hän toimi lehtorina ja vuoden 1988 kirkkolain muutoksen myötä pastorina. Saunaluoma vihittiin papiksi Helsingissä 23. huhtikuuta 1989. Saunaluoma toimi pitkään KRS:n nuorisotyössä ja nuoriso- ja opiskelijatyön johtajana. Vuodesta 2010 lähtien hän on ollut koko KRS:n toiminnanjohtaja. Lukuvuoden 1988–1989 Saunaluoma työskenteli Helsingissä Töölön yhteiskoulun uskonnon ja psykologian lehtorina. Vuonna 2015 silloinen Helsingin piispa Irja Askola myönsi Saunaluomalle rovastin arvonimen. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset teologit Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valentina Islamova

Valentina Islamova (s. 18. maaliskuuta 1992) on kazakstanilainen vapaapainija. Islamova on kilpaillut aikuisten turnauksissa vuodesta 2011 lähtien. Ensimmäisen turnausvoittonsa hän saavutti vuonna 2014, kun voitti Venäjän avoimen turnauksen 48 kg sarjan. Ensimmäisiin aikuisten arvokisoihin hän osallistui vuonna 2015, kun oli Las Vegasin MM-kilpailuissa 48 kg sarjan viides. Hän oli saman vuoden Euroopan kisoissa 48 kg sarjan kolmas. Ensimmäisen arvokisamitalin Islamova voitti Aasian-mestaruuskilpailuissa vuonna 2019, kun oli kolmas 50 kg sarjassa. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän oli samaten kolmas 50 kg sarjassa. Vuonna 2020 hän uusi AM-pronssinsa ja vuonna 2021 hän voitti Aasian-mestaruuden Almatyn AM-kilpailuissa. ==Lähteet== Luokka:Kazakstanilaiset naispainijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Samsung Galaxy A32

Samsung Galaxy A32 on Samsungin 25. helmikuuta 2021 julkistama älypuhelin. Siitä on olemassa 5G-verkkoja tukeva Samsung Galaxy A32 5G, joka poikkeaa Galaxy A32:sta 5G-tuen lisäksi muun muassa näytön tarkkuudellaan, prosessorillaan ja kameroillaan. Puhelimessa on kahdeksanydinprosessori ja 6,4 tuuman näyttö, joka tukee 90 hertsin kuvataajuutta. Tallennustilaa on valittavana 64 tai 128 gigatavua ja keskusmuistia neljä, kuusi tai kahdeksan gigatavua. Tallennustila on laajennettavissa enintään yhden teratavun microSD- korteilla. Puhelimessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 64 megapikseliä, ultralaajakulmakameran kahdeksan megapikseliä, makrokameran viisi megapikseliä ja syvyyskameran viisi megapikseliä. Etukameran tarkkuus on 20 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 5 000 milliampeerituntia ja se tukee 15 watin pikalatausta. Puhelimessa on näytönalainen sormenjälkitunnistin. Käyttöjärjestelmänä on Android 11 ja käyttöliittymänä One UI 3.1. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Samsung Galaxy A32 Samsungin sivuilla Galaxy A32 Luokka:Vuoden 2021 matkapuhelimet Luokka:Android-pohjaiset laitteet
Samsung Galaxy A32 5G

Samsung Galaxy A32 5G on Samsungin 13. tammikuuta 2021 julkistama älypuhelin. Se tuli myyntiin Suomessa 12. helmikuuta. Samsung julkisti puhelimesta 25. helmikuuta Samsung Galaxy A32 -mallin, jossa ei ole 5G-tukea. Puhelimessa on kahdeksanydinprosessori ja 6,5 tuuman näyttö. Tallennustilaa on valittavana 64 tai 128 gigatavua ja keskusmuistia neljä, kuusi tai kahdeksan gigatavua. Tallennustila on laajennettavissa enintään yhden teratavun microSD-kortilla. Puhelimessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä, ultralaajakulmakameran kahdeksan megapikseliä, makrokameran viisi megapikseliä ja syvyyskameran kaksi megapikseliä. Etukameran tarkkuus on 13 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 5 000 milliampeerituntia, ja se tukee 15 watin pikalatausta. Sormenjälkitunnistin on sijoitettu laitteen kylkeen. Käyttöjärjestelmänä on Android 11 ja käyttöliittymänä One UI 3.0. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Samsung Galaxy A32 5G Samsungin sivuilla Galaxy A32 5G Luokka:Vuoden 2021 matkapuhelimet Luokka:Android-pohjaiset laitteet
Jekaterina Poleštšuk

Jekaterina Igorevna Poleštšuk (, s. 24. maaliskuuta 1994) on venäläinen vapaapainija. Poleštšuk on ikilpaillut vuodesta 2013 lähtien aikuisten kilpailuissa. Hän oli kolmas Venäjän mestaruuskilpailuissa vuonna 2016. Hän saavutti vuonna 2017 alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssia. Ensimmäisiin MM-kilpailuihin Poleštšuk osallistui vuonna 2019, jolloin sijoittui kolmanneksi 50 kg sarjassa. Hän saavutti samassa sarjassa pronssia myös Varsovan EM-kilpailuissa 2021. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset naispainijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vinesh Phogat

Vinesh Phogat (s. 25. elokuuta 1994 Bhiwanin piirikunta) on intialainen vapaapainija. Phogat on kilpaillut vuodesta 2013 lähtien aikuisten arvokisoissa. Phogat kilpaili Rio de Janeiron olympialaisissa 48 kg sarjassa. Hän voitti toisella kierroksella romanialaisen Alina Vucin. Puolivälierissä hän loukkasi polvensa ja joutui näin luovuttamaan ottelun. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli yhdeksäs. Phogat on ollut MM- kilpailuissa parhaimmillaan kahdesti kolmas (2019 ja 2022). Aasian kisoissa hän on saavuttanut kultaa 2018 ja pronssia 2014. Hänellä on yksi Aasian- mestaruus vuodelta 2012, kolme AM-hopeaa ja neljä AM-pronssia. Kansainyhteisön kisoissa hän on voittanut kolme kultaa. ==Lähteet== Luokka:Intialaiset naispainijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maria Golindukht

Maria Golindukht oli Persiassa Sasanidien valtakunnassa 500-luvulla elänyt kristitty marttyyri. Zarathustralaisuudesta kristinuskoon kääntynyt ja kastenimen Maria ottanut Golindukht vangittiin ja joutui kidutetuksi päästen kuitenkin lopulta pakenemaan Rooman valtakuntaan, jossa hänet otettiin vastaan "elävänä marttyyrinä". Maria kuoli Hierapoliksessa eli nykyisen Syyrian Manbijissa. ==Elämäkerta== Nimi Golindukht tai Golen-dokt on saatettu johtaa alkuperäisestä muodosta Golan-dokt, joka vapaasti kääntäen tarkoittaa ruusujen tytärtä. Syntyjään Golindukht kuului zarathustralaiseen yläluokkaan. Kristinuskoon hän tutustui miehensä palveluksessa olleiden kristittyjen sotavankien kautta. Miehensä kuoltua Golindukht otti kasteen ja uuden kristityn kastenimen Maria. Persiassa kääntyminen kristinuskoon ei käynyt noin vain. Sasanidihallitsija Khusrau I (531–579) yritti ensin turhaan käännyttää Mariaa takaisin zarathustralaisuuteen. Kun tässä ei onnistuttu, hänet vangittiin ja tuomittiin kuolemaan. Khusraun seuraajan Hormizd IV:n (579–590) kaudella Maria joutui kidutuksen kohteeksi. Kuin ihmeen kaupalla Maria kuitenkin vapautui vankeudestaan ja hän matkusti Rooman valtakunnan alueelle. Roomassa hänet otettiin vastaan "elävänä marttyyrinä". Roomassa Maria vieraili Jerusalemissa ja asettui lopulta Hierapolikseen nykyisessä Manbijssa Syyriassa. Manbijissa hän tapasi vielä ennen kuolemaansa Khusrau II:n Itä- Rooman keisari Maurikioksen lähetystön mukana. Maria kuoli todennäköisesti Manbijissa. Hänen kuolinpäivänsä uskotaan olleen 13. heinäkuuta 591. Jonkin aikaa hänen kuolemansa jälkeen Hierapoliksen (Manbijin) piispa Stefan kirjoitti hänen elämäänsä käsittelevän teoksen, joka on kuitenkin sittemmin kadonnut. Joitakin tekstin osia tunnetaan kuitenkin lainauksina myöhemmissä kirjoituksissa esimerkiksi Eustratios Konstantinopolilaisen ja Johannes Nikiulaisen teoksissa. Mariaa muistetaan Konstantinopolin kirkon synaksariossa 12. heinäkuuta. Suomen ortodoksisen kirkon vastaava päivä on 13. heinäkuuta. ==Lähteet== Luokka:Kristityt marttyyrit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 591 kuolleet
Pang Qianyu

Pang Qianyu (, s. 13. marraskuuta 1996) on kiinalainen vapaapainija. Pang on kilpaillut aikuisten sarjoissa vuodesta 2014 lähtien, jolloin hän osallistui ensimmäistä kertaa maailmanmestaruuskilpailuihin. Hän saavutti olympiahopeaa 53 kg:n painoluokassa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa ja pronssia Pariisin olympialaisissa 2024. Pang on voittanut urallaan kahdesti Aasian-mestaruuden (2016 ja 2023). Hänellä on tämän lisäksi kaksi MM-hopeaa vuosilta 2018 ja 2019. ==Lähteet== Luokka:Kiinalaiset naispainijat Luokka:Kiinalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gösta Gustaf-Janson

Gösta Gustaf-Janson (1902 Saltsjö-Dubnäs, Ruotsi – 1993 Båstad, RuotsiGustaf- Janson, Gösta, Kirjasampo, viitattu 22.4.2021) oli ruotsalainen kirjailija, joka kirjoitti psykologisesti tarkkasilmäisiä menestysromaaneja porvariston elämästä. Hänen esikoisromaaninsa Rydsholm ilmestyi 1927. Myöhemmissä romaaneissaan, teoksesta Då oskulden och friden (1968) alkaen, hän palasi sen tapahtumaympäristöön. On esitetty teoria, että Gustaf-Janson olisi suosittuja dekkareita julkaisseen salanimen Bo Balderson takana, mutta artikkelissaan Svenska Dagbladetissa vuonna 2008 Tobias Eriksson puolestaan väittää, että Baldersonin takana oleva henkilö olisi silloin ollut yhä elossa. Baldersonin viimeinen romaani ilmestyi tosin 1990.Tobias Eriksson, ”Dags träda fram” – Bo Balderson i stor SvD-intervju, Svenska Dagbladet 21.9.2008, viitattu 22.4.2021 Gustaf-Jansonin isä oli kirjailija Gustaf Janson (1866–1913). ==Suomennetut teokset== * Ukko tulee (Gubben kommer), suom. Vilho Suomi, Helsinki: Otava 1937 * Avara syli (Stora famnen), suom. Vilho Suomi, Helsinki: Otava 19338 * Hyvät ystävät ja uskolliset naapurit (Goda vänner trogna grannar), suom. Kyllikki Villa, Helsinki: Otava 1957 * Niin pahoille kuin hyvillekin (Över onda och goda), suom. Kyllikki Villa, Helsinki: Otava 1958 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Winner

Winner on Midway Gamesin lisenssillä myymä versio Atarin Pong-pelistä. Peli on vuodelta 1973. Winner kiersi Suomessakin surmanajaja Onni Suurosen tivolissa. ==Pelaaminen== Winner on hyvin tarkka kopio Atarin Pongista. Vain kolikkopelin kabinetti poikkeaa jonkin verran esikuvastaan. Peliä ohjataan paddle- ohjaimilla ja näyttönä kabinetin sisässä on mustavalkoinen CRT- televisionäyttö. Virtakytkin, äänensäätö ja kaiutin löytyvät kabinetin päältä. Pongin tavoin Winner on kaksinpeli. Pelaaja tarvitsee vastustajakseen toisen ihmispelaajan eikä mahdollisuutta pelata tietokonevastustajaa vastaan ole. ==Kehitys ja julkaisu== Atarin Pongin ilmestyttyä videopelialalla oltiin vakuuttuneita siitä että juuri sentyyppiset pelit menestyisivät eikä uusien pelien kehittämistä koettu tarpeellisena. Atari valmisti Pong-koneita paitsi itse lisensoi niiden valmistuksen myös muille. Monet yritykset yksinkertaisesti päätyivät kloonaamaan Pongin omin päin. Midway Games kuitenkin päätti ostaa Atarilta lisenssin oman Pong-versionsa levittämiseen. Kyseessä oli ensimmäinen Midwayn valmistama kolikkopeli. Pian tämän jälkeen kuitenkin alalla päädyttiin kokeilemaan uudistuksia, aluksi pieniä. Atari muun muassa julkaisi Pongista nelinpelattavan version Pong Doubles jonka Midway niin ikään kopioi nimellä Leader.Wolf 2008, s. 36. Myöhemmin myös Midway julkaisi nelinpelattavan pelin nimellä Winner IV. Se ei nimestään huolimatta ollut neljäs Winner-peli vaan nimi viittasi juuri nelinpeliin.Wolf 2008, s. 36–37. Vasta Space Race -pelin myötä murtauduttiin Pongin asettaman mallin ulkopuolelle. Midway kopioi tämänkin pelin tunnetumpana versiona nimeltä Asteroids. Suomessa Winner-kone kiersi ympäri maata surmanajaja Onni Suurosen kanssa Tivoli Suurosessa 1970-luvulla. Vaikka tivolin varsinainen vetonaula oli surmanajotynnyrit, siellä oli myös pelikoneita. Pelikoneet olivat muutenkin tuolloin yleisiä huvipuistoissa, sillä niissä oli ollut erilaisia kolikkoautomaatteja jo pitkään aiemminkin.Lehtonen & Kyllönen 2010, s. 7. Suosituimpia olivat flipperit, mutta Winnerin lisäksi myös muun muassa Jet Rocket kuului Tivoli Suurosen kalustoon. Suurosen Winner II-kone on nykyään näytillä Suomen pelimuseossa. Kone oli alun perin huonossa kunnossa. Se oli ollut käyttämättömänä 15 vuotta ja muun muassa seissyt sateessa ja siihen oli iskenyt salama. Kone päätyi Pelikonepeijoonit-konsoliharrastajaryhmälle ja sitä kautta edelleen Pelimuseoon. Joukkorahoituskampanjan avulla se entisöitiin jälleen pelikuntoon. ==Lähteet== * Lehtonen, Saija; Kyllönen, Kimmo: "Elektrasta Pongiin – Pongista Pleikkaan". Teoksessa: * Wolf, Mark J. P.: "Arcade Games of the 1970s". Teoksessa: ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Vuoden 1973 videopelit Luokka:Kolikkopelit Luokka:Urheilupelit
Guoying Zhao

Guoying Zhao (s. 28. marraskuuta 1977) on kiinalainen, Oulun yliopiston Konenäön ja signaalianalyysin tutkimuskeskuksessa työskentelevä adaptiivisen konenäön professori. Zhao on johtanut tai johtaa useita, esimerkiksi Suomen Akatemian rahoittamia tutkimushankkeita. Hän tutkii ryhmänsä kanssa esimerkiksi kasvojen mikroilmeiden tunnistamista ja tämän tiedon soveltamista. Hän on Suomen Akatemian akatemiaprofessori syyskuusta 2021 alkavan viisivuotiskauden. Zhao sai Hebein maakunnassa sijaitsevasta Shijiazhuangin rautatiekorkeakoulusta tietotekniikan alemman korkeakoulututkinnon (B.Sc., 1999). Pekingissä sijaitsevasta Pohjois-Kiinan teknillisestä yliopistosta hän valmistui tietotekniikan maisteriksi vuonna 2002. Tohtoriksi hän tuli Kiinan tiedeakatemian tietotekniikan instituutista (Institute of Computing Technology, Beijing) vuonna 2005. Väitöskirjatyön ohjaajana oli professori Hua Li. Zhao on Oulun yliopiston dosentti. Zhao on työskennellyt vuodesta 2005 lähtien Oulun yliopistossa. Hän tuli professori Matti Pietikäisen kutsumana Ouluun ja on osallistunut Pietikäisen kanssa moniin tutkimushankkeisiin. Oulun yliopiston apulaisprofessoriksi (tenure track) Zhao nimettiin vuonna 2014 ja professoriksi vuonna 2017. Akatemiaprofessuurin (2021-2026) aikana Zhao selvittelee tutkimusryhmineen konenäön ja koneoppimisen menetelmillä, miten tekoäly pystyy tunnistamaan henkilön tunnetiloja. Tekoäly voi löytää myös kohdehenkilöiden piilossa olevia tunnetiloja. Tutkimus mahdollistaa tietoteknisten ja tekoälyyn pohjautuvien ratkaisujen kehittämistä paremman inhimillisten tunteiden ymmärtämisen ja niiden merkityksen osalta. Tämä saattaa johtaa innovaatioihin esimerkiksi verkko-opetuksessa ja turvallisuusteknologiassa. Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2023.https://www.ae-info.org/ae/Member/Zhao_Guoying ==Teoksia== * Matti Pietikäinen, Abdenour Hadid, Guoying Zhao & Timo Ahonen (Editors): Computer Vision Using Local Binary Patterns. Computational Imaging and Vision, 40. Springler 2011. ISBN 978-1447126652, ISBN 978-0-85729-748-8 (ebook). * Liang Wang, Guoying Zhao, Li Cheng & Matti Pietikäinen (Editors): Machine Learning for Vision-Based Motion Analysis: Theory and Techniques. Advances in Computer Vision and Pattern Recognition. Springer 2011. ISBN 978-0857290564. * Liang Wang, Li Cheng & Guoying Zhao (Authors, Editors): Machine Learning for Human Motion Analysis: Theory and Practice. Medical Information Science Reference 2009. ISBN 978-1605669007. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Guoying Zhao. Professor of Computer Science and Engineering, University of Oulu (scholar.google.com) * Guoying Zhao. University of Oulu, Center for Machine Vision and Signal Analysis. PhD (researchgate.net) Luokka:Akatemiaprofessorit Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Academia Europæan jäsenet
Pimen Pantšanka

Pimen Jemeljanavitš Pantšanka (, 23. elokuuta 1917 Tallinna – 2. huhtikuuta 1995 Minsk) oli valkovenäläinen runoilija ja yhteiskuntavaikuttaja. Pimen Pantšanka syntyi työläisperheeseen. Hän opiskeli Minskin pedagogisessa instituutissa ja työskenteli opettajana. Toisen maailmansodan aikana Pantšanka toimi sotilaslehtien kirjeenvaihtajana. Vuodesta 1946 lähtien hän työskenteli pilalehti Vožykin ja vuodesta 1948 kulttuurilehti Litaratura i mastatstvan toimittajana. Vuosina 1953–1958 Pantšanka oli kirjallisuuslehti Sovetskaja ottšiznan ja vuosina 1958–1966 Maladostsin päätoimittaja. Vuosina 1966–1972 hän toimi Valko-Venäjän kirjailijaliiton hallituksen sihteerinä. Pantšankan ensimmäiset runot ilmestyivät vuonna 1934. Hän kirjoitti lähinnä isänmaallista kansalaislyriikkaa. Kokoelma Pry svjatle malanak (”Salaman valossa”) sai Valko-Venäjän SNT:n valtionpalkinnon vuonna 1968 ja runokirja Gde notšujet žavoronok (”Missä leivonen yöpyy”) Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1981. Pantšankalle myönnettiin Valko-Venäjän kansanrunoilijan arvonimi vuonna 1973. Pantšanka toimi Valko-Venäjän korkeimman neuvoston kansanedustajana vuosina 1959–1967 ja 1971–1990. Hän oli myös tasavallan rauhanpuolustajien komitean puheenjohtaja. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset runoilijat Luokka:Valkovenäläiset runoilijat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Perämerenkaari

Perämerenkaari (ruots. Bottenviksbågen, engl. Bothnian Arc) on Pohjolan rajayhteistyöorganisaatio, joka kattaa nimensä mukaisesti Perämeren rannikon alueet Ruotsissa ja Suomessa. Organisaatioon kuuluu seitsemän kuntaa Ruotsista sekä neljä seutukuntaa, yksi kaupunki ja yksi maakunta Suomesta. Organisaation tavoitteena on sen jäsenten taloudellisen edun edistäminen yhteiskunnallisten, elinkeinon, ympäristön, tutkimuksen ja markkinoinnin palveluita tarjoamalla. == Jäsenet == Suomessa: * Kemi-Tornion seutukunta * Oulunkaaren seutukunta * Oulun seutukunta * Raahen kaupunki * Ylivieskan seutukunta * Keski-Pohjanmaan maakuntaliitto Ruotsissa: * Haaparannan kunta * Kalixin kunta * Bodenin kunta * Luulajan kunta * Piitimen kunta * Skellefteån kunta == Katso myös == * Tornionlaakson Neuvosto * Merenkurkun neuvosto * Barentsin alue == Aiheesta muualla == * Perämerenkaaren verkkosivusto == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Suomen ja Ruotsin väliset suhteet Luokka:Perämeri
Rong Ningning

Pang Qianyu (, s. 5. lokakuuta 1997) on kiinalainen vapaapainija. Pang on kilpaillut aikuisten kilpailuissa vuodesta 2016 lähtien, jolloin osallistui Aasian-mestaruuskilpailuihin Bangkokissa 55 kg sarjassa. Hän jäi sijalle kahdeksan. MM-kilpailuissa 2017 Pang oli 58 kg sarjassa viides. Vuonna 2018 Pang voitti Aasian-mestaruuden Biškekin MM-kisojen 59 kg sarjassa, Ivan Yarygin Grand Prix'n, Kiinan ja Puolan avoimen turnauksen. Hän voitti myös samana vuonna uransa ensimmäisen maailmanmestaruuden Budapestin MM- kilpailuissa 57 kg sarjassa. Vuoden 2018 alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän oli toinen. Vuonna 2019 hän voitti Xi'anin AM-kilpailuissa 57 kg sarjan ja oli toinen Nur-Sultanin MM-kilpailujen 57 kg sarjassa. Lisäksi hän voitti Dan Kolov - Nikola Petrov Tournamentin ja Klippan Lady Openin. ==Lähteet== Luokka:Kiinalaiset naispainijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Irina Kyratškina

Irina Aljaksandrauna Kyratškina (, s. 17. kesäkuuta 1994) on valkovenäläinen vapaapainija. Kyratškina on kilpaillut vuodesta 2012 lähtien aikuisten kilpailuissa. Ensimmäisiin aikuisten arvokisoihin hän osallistui 2013, kun hän kilpaili Tbilisin EM-kilpailuissa 51 kg sarjassa. Hän oli lopputuloksissa kymmenes. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän oli saman painoluokan seitsemäs. Vuoden 2014 EM-kilpailuissa hän oli viides ja MM-kilpailuissa kymmenes. Vuonna 2015 Kyratškina voitti Alexander Medved Prizes -turnauksen. Hän saavutti myös hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Kyratškina saavutti ensimmäisen aikuisten arvokisamitalin Riian EM-kilpailuissa, joissa hän oli toinen 53 kg sarjassa. Lisäksi hän voitti Saksan Grand Prix -kilpailun. Vuonna 2017 Kyratškina saavutti useita arvokisamitaleja: hän voitti alle 23-vuotiaiden EM- kultaa, MM-hopeaa alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa sekä pronssia aikuisten MM-kilpailuissa. Vuonna 2018 Kyratškina voitti ensimmäisen aikuisten arvokisakultansa, kun hän voitti Kaspijskin EM-kilpailujen 55 kg sarjan. Vuonna 2019 hän saavutti MM-pronssia 57 kg sarjassa sekä voitti Euroopan kisojen 57 kg sarjan. Vuonna 2021 hän voitti 57-kiloisten Euroopan-mestaruuden ja sai samassa painoluokassa olympiahopeaa Tokion kisoista. Hän voitti 57 kg:n sarjan Euroopan-mestaruuden Bukarestissa 2024 kilpailtuaan itsenäisenä urheilijana ilman maatunnuksia . ==Lähteet== Luokka:Valkovenäläiset naispainijat Luokka:Valkovenäläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ungmartha

Ungmartha rf. on suomenruotsalainen Finlands svenska Marthaförbundin alainen nuorisojärjestö. Järjestö toimii koko ruotsinkielisen Suomen alueella ja kuuluu valtakunnalliseen liittoon sen paikallisyhdistyksenä. Yhdistyksen päämaja sijaitsee Helsingissä ja se on perustettu vuonna 1978. Järjestön puheenjohtajana toimii Anna Nylund. Puheenjohtaja edustaa nuorisojärjestöä Marthaförbundetin hallituksessa. Ungmarthan toimintaan on kuulunut mm. kesäleirien järjestäminen, joilla lapset ja nuoret pääsevät kokeilemaan ruuanlaittoa ja opettaa mm. tekemään välipalaa itse kotona. Eri paikkakunnilla toimii myös paikallisia M-klubbe -kerhoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ungmartha Facebookissa Luokka:Suomenruotsalaiset järjestöt Luokka:Suomalaiset naisjärjestöt Luokka:Suomalaiset nuorisojärjestöt
Liliaali

Liliaali eli butyylifenyylimetyylipropionaali (C14H20O) on aldehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hajusteissa tuomaan niihin kukkaistuoksua. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa liliaali on väritöntä tai hieman kellertävää nestettä, jolla on kieloa tai syklaamia muistuttava tuoksu. Yhdiste liukenee hieman veteen.Christian Kohlpaintner, Markus Schulte, Jürgen Falbe, Peter Lappe, Jürgen Weber & Guido D. Frey: Aldehydes, Araliphatic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2013. Liliaali on optisesti aktiivista ja sen enantiomeereistä ainoastaan (R)-enantiomeeri on tuoksuva. Liliaali voi aiheuttaa hajusteallergiaa. Liliaalia valmistetaan lähtien tert-butyylitolueenista, joka hapetetaan sähkökemiallisesti 4-tert- butyylibentsaldehydiksi. Tämä reagoi aldolikondensaatiolla propanaalin kanssa ja tässä reaktiossa muodostunut tuote pelkistetään vedyttämällä metallikatalyytin läsnä ollessa liliaaliksi. Toinen menetelmä on tert- butyylibentseenin ja metakroleiinin reaktio. Liliaalia käytetään ainesosana muun muassa hajusteissa, shampoissa ja puhdistusaineissa. Siitä voidaan valmistaa myös fungisideja. ==Lähteet== Luokka:Aldehydit Luokka:Aromaattiset yhdisteet
Herman Viktor von Willebrand

Herman Viktor (Victor) von Willebrand (7. marraskuuta 1876 Turku – 18. joulukuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies.Kuka kukin oli Viitattu 22.4.2021. Von Willebrandin vanhemmat olivat tullinhoitaja August Reinhold von Willebrand ja Viktoria Fahler ja puoliso vuodesta 1903 Gertrud Elisabet Schulte. Von Willebrand tuli ylioppilaaksi 1895, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1903 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1907. Hän teki myös opintomatkoja useisiin eri maihin 1890-luvun lopulta 1920-luvulle. Von Willebrand oli Impilahden kunnanlääkäri 1903–1904, Helsingin yleisen sairaalan lastenosaston apulaislääkäri 1904–1907, Marian sairaalan kulkutautiosaston lääkäri 1908–13 ja Helsingin kaupungin kulkutautisairaalan alilääkäri 1913–1929 ja ylilääkäri 1929–1935. Hän oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1904–1905 ja 1905–1906.Kuka kukin on 1934, s. 740. Viitattu 22.4.2021.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Von Willebrand Herman Victor Viitattu 22.4.2021. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
Kenojuak Ashevak

Kenojuak Ashevak (3. lokakuuta 1927 – 8. tammikuuta 2013) oli kanadalainen inuittitaiteilija, joka tuli erityisen tunnetuksi taidegraafikkona. Hänen ehkä kuuluisin työnsä on The Enchanted Owl vuodelta 1960. ==Elämäkerta== Kenojuak Ashevak syntyi Ikerrasakissa Baffininsaaren eteläosassa 3. lokakuuta 1927. Hänen perheensä eli perinteisten inuittitapojen mukaisesti. He asuivat igluissa tai nahoista tehdyissä teltoissa hankkien elantonsa metsästyksellä. Ashevak sairaistui tuberkuloosiin, jolloin hänet oli vietävä Québecin kaupunkiin mantereelle. Ashevak oli sairaalassa vuodesta 1952 vuoteen 1955. Tänä aikana hän tutustui Harold Pfeifferiin, joka opetti sairaalan potilaita tekemään taidetta ja käsitöitä. Potilaat saattoivat näin tehdä rahaa sairaalan myydessä potilaidensa töitä. Lopulta Ashevak palasi Baffininsaaren Cape Dorsetille, jossa James Houston kannusti häntä jatkamaan työtä taiteen parissa. Houston opetti inuiteille painotekniikoita West Baffinin osuuskunnalla. Ashevak alkoi tehdä töitä yhdessä miehensä Johnniebo Ashevakin kanssa. Ashevakin ensimmäinen työ oli Rabbit Eating Seaweed vuodelta 1958, ja hän alkoi saada huomiota miltei heti töitä julkaistaessaan. Hänen varhaiset työnsä olivat usein yksinkertaisia. Yleisiä aiheita olivat linnut tai muut olennot, jotka sulautuvat toisiinsa. The Enchanted Owl vuodelta 1960 oli yksi hänen tunnetuimpia töitään. Se esiintyi myös Luoteisterritorion 100-vuotisjuhlana 1970-luvulla painetussa postimerkissä. Muita Ashevakin töitä on käytetty postimerkeissä vuosilta 1980 ja 1993. Hänen tyylinsä kehittyi sittemmin monimutkaisemmaksi ja tyylitellymmäksi. Dog Caribou Spirit with Birds (1988/1989) esittää ihmispäistä ja linnunjalkaista karibua, jonka kyljiltä ilmestyy lintu. Viimeisillä päivillään hän teki puolestaan alkuaikojensa mukaista yksinkertaisempaa, mutta värikkäämpää taidetta. Fine Feathers vuodelta 2013 esittää pöllöä oranssein sulankärjin. Ashevak tunnettiin etenkin taidegraafikkona, mutta hän teki myös esimerkiksi kaiverruksia ja suunnitteli kankaita. Vuonna 1970 hän suunnitteli muraalin maailmannäyttelyyn Osakassa ja vuonna 2004 pöllö- ja nieriäaiheisen lasimaalauksen Appleby Collegella Ontarion Oakvillessa. Ashevak sai Order of Canada-kunniamerkin vuonna 1982 ja hän oli Kanadan kuninkaallisen taideakatemian jäsen vuodesta 1974. Ashevak kuoli Cape Dorsetissa 8. tammikuuta 2013. National Film Board of Canadan elokuva Eskimo Artist: Kenojuak vuodelta 1960 seuraa Ashevakin elämää. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Kirsi Pehkonen

Kirsi Pehkonen (s. 1965 Kajaani) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut mm. nuortenkirjoja ja maalaisidyllistä Jylhäsalmi-kirjasarjaa. Pehkonen toimii luokanopettajana ja asuu Kuopiossa. Pääkirjoitussivun kolumnisti Savon Sanomissa 2017 alkaen. Palkinnot ja ehdokkuudet: Punaviiva (Karisto 2012) Arvid Lydecken-palkintoehdokas. Voittolaukaus (Karisto 2015) Topelius-palkintoehdokas. == Teokset == Nuortenromaanit * HyväUni. Espoo: Myllylahti, 2005. * Aloituskiekko. Hämeenlinna: Karisto, 2011. ISBN 978-951-23-5424-5. * Punaviiva. Hämeenlinna: Karisto, 2012. ISBN 978-951-23-5606-5. * Vieraskentillä. Hämeenlinna: Karisto, 2013. ISBN 978-951-23-5735-2. * Ketjukaverit. Hämeenlinna: Karisto, 2014. ISBN 978-951-23-5857-1. * Voittolaukaus. Hämeenlinna: Karisto, 2015. ISBN 978-951-23-6037-6. Aikuisten romaanit * Karhuvaaran uhri. Espoo: Myllylahti 2015. ISBN 978-952-202-657-6. *Sydämenasioita Jylhäsalmella. Hämeenlinna: Karisto, 2017. ISBN 978-951-23-6293-6. * Jylhäsalmella salamoi. Hämeenlinna: Karisto, 2018. ISBN 978-951-23-6440-4. * Juuret Jylhäsalmella. Hämeenlinna: Karisto, 2019. ISBN 978-951-23-6618-7. * Jylhäsalmen sydänkesä. Hämeenlinna: Karisto, 2020. ISBN 978-951-23-6806-8. * Riihikuivaa satoa Jylhäsalmella. Hämeenlinna: Karisto, 2021. ISBN 978-951-13-9009-1. *Kotiapulainen. Myllykoski: Reuna Kustantamo, 2021. ISBN 978-952-35-5076-6 Muut teokset * & Timonen, Seppo. Tullaan juttuun! Sanomalehtitehtäviä alakouluille. Helsinki: Sanomalehtien liitto 2006. ISBN 952-9858-64-7. *Lahja - 24 joulutarinaa aikuisille. Kurikka: Valmiixi, 2015. ISBN 978-952-5965-36-0. * Käsikirjoituksesta kirjaksi - miten kirjailijat muokkaavat tekstiään?. Kouvola: REUNA Kustantamo ja kirjakauppa Oy, 2018. ISBN 978-952-72-2177-8. * & Sandberg, Kaisu. Käydään pöytään! — Ystäväkirja ruokahetkiin. Hämeenlinna: Karisto, 2020. ISBN 978-951-13-7229-5. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Otto Karl Hjalmar Schulman

Otto Karl Hjalmar Schulman (26. huhtikuuta 1857 Hauho – 10. lokakuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen yliopettaja ja valtiopäivämies.Kuka kukin oli Viitattu 22.4.2021. Schulmanin vanhemmat olivat majuri, valtiopäivämies Karl Leonard Schulman ja Louise Heliodora Forssman ja puoliso vuodesta 1892 Hedvig Mathilda Rein (k. 1947), filosofi Thiodolf Reinin tytär. Schulman tuli ylioppilaaksi 1876 ja valmistui filosofian maisteriksi 1882 ja filosofian lisensiaatiksi (väitellyt) 1908. Hän opiskeli myös ulkomailla 1900-luvun vaihteessa. Schulman toimi opettajana Helsingissä 1883–1890 ja Tampereella 1890–1911 ja sitten Helsingin ruotsalaisen normaalilyseon maantieteen ja luonnontieteen yliopettajana 1911–1925. Hän oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1905–1906.Kuka kukin on 1934, s. 605. Viitattu 22.4.2021. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Schulman Otto Karl Hjalmar Viitattu 22.4.2021. Arkkitehti Allan Schulman ja reviisori Karl Max Werner Schulman olivat Otto Karl Hjalmar Schulmanin veljiä.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Leonard Schulman. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 22.4.2021. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Elli Heikkilä

Elli Heikkilä (s. 2002) on suomalainen koripalloilija. Hän pelaa laitahyökkääjänä ja on pituudeltaan 181-senttimetrinen. Hän on pelannut Suomen alle 16-vuotiaiden maajoukkueessa 17 maaottelua ja alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa viisi maaottelua. Hän on Peli-Karhujen kasvatti ja on edustanut seuraa Korisliigassa kaudesta 2017–2018 alkaen. Heikkilä pelasi Korisliigassa kahdella ensimmäisellä kaudellaan yhteensä kahdeksan ottelua. Kaudella 2019–2020 hän pelasi runkosarjassa jo 19 ottelua mutta koronaviruspandemian vuoksi pudotuspelejä ei tuolloin pelattu. Kaudella 2020–2021 hän pelasi liigassa 25 runkosarjaottelua lähes 15 minuutin ottelukohtaisella peliajalla ja teki niissä keskimäärin 4,0 pistettä sekä otti 2,5 levypalloa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Erika Mäkelä

Erika Mäkelä (s. 2001) on suomalainen koripalloilija. Hän pelaa takamiehenä ja on pituudeltaan 167-senttimetrinen. Hän on Peli-Karhujen kasvatti ja on edustanut seuraa Korisliigassa kaudesta 2017–2018 alkaen. Mäkelä pelasi Korisliigassa kolme ottelua kaudella 2017–2018 ja kuusi ottelua koronaviruspandemian keskeyttämällä kaudella 2019–2020. Kaudella 2020–2021 hän pelasi liigassa 19 runkosarjaottelua noin 10,5 minuutin ottelukohtaisella peliajalla ja teki niissä keskimäärin 3,7 pistettä sekä otti 0,7 levypalloa. Kauden päätteeksi Peli-Karhut voitti Suomen-mestaruuden, == Lähteet == Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Siffinin taistelu

Siffinin taistelu käytiin islamilaisen historiankirjoituksen mukaan vuonna 657 Eufrates -virran luona Raqqan lähellä. Se oli Kamelitaistelun jälkeen toinen suuri yhteenotto muslimien ensimmäisessä fitnassa eli sisällissodassa. Siinä vastakkain olivat neljäs oikeaanjohdettu kalifi Ali ibn Abi Talib ja Syyrian kuvernöörinä toiminut vallantavoittelija Muawija.Keshk, 2013 Kukistaakseen Syyrian kapinan Ali oli marssinut Eufratin yläjuoksulle, missä käyty taistelu jäi ratkaisemattomaksi. Aselepo ja aikaansaatu välitystuomio saattoivat Alin huonoon valoon muslimien silmissä ja vähensivät hänen arvovaltaansa. Alin tekemän kompromissin takia osa hänen kannattajistaan luopui hänen tukemisestaan. Näitä luopujia alettiin nimittää kharijiiteiksi eli "poistuneiksi", ja heistä kehittyi oma islamin suuntauksensa. Vuonna 661 Ali kärsi marttyyrikuoleman, kun eräs kharijiitti surmasi hänet Kufan moskeijassa.Haeri, 1996, s. 98–99 Siffinin taistelua seurasi Muawijan valta- aseman vakiintuminen arabivaltakunnassa, ja vuonna 661 hän saavutti kiistattoman hallitusvallan.Nevo & Koren, 2003, s. 156 Siffinin taistelusta vuonna 657 kirjoitettiin arabikalifaatissa vuosina 750–850 jopa neljätoista eri kirjaa. Seuraavan sadan vuoden aikana 850–950 kirjojen määrä putosi seitsemään.Robinson, 2003, s. 34 Al-Tabari esittää taistelun kuvauksen historiateoksensa 17. osassa.Al-Tabari, 1996, s. 21– Nevo ja Koren pitävät taistelua historiallisena ja katsovat, että Muawijalla todella oli vastassaan Ali, vaikka hänen samaistamisensa mahdollisesti myyttiseen neljänteen kalifiin on kyseenalaista.Nevo & Koren, 2003, s. 96 == Lähteet == * * * * * === Viitteet === Luokka:Arabien valtakunnan taistelut Luokka:Islamin historia
Berdache

Berdache on antropologiassa käytetty termi, jolla on viitattu henkilöön, joka jossain Pohjois-Amerikan intiaanikulttuurissa on omaksunut vastakkaisen sukupuolen roolin, vaatetuksen ja aviollisen aseman. Sukupuolijako yleensä oli perinteisissä intiaanikulttuureissa hyvin selvä. Miehillä ja naisilla oli yhteisössään tarkasti säännellyt tehtävänsä, käyttäytymissääntönsä ja vaatetuksensa. Oli kuitenkin mahdollista, että henkilö voi omaksua vastakkaisen sukupuolen roolin. Yleensä tähän tapaan roolia vaihtoi mies, mutta naisienkin tiedetään näin tehneen. Berdache voidaan käsittää naisen ja miehen rinnalla kolmanneksi omaksi sukupuolekseen. Berdache ei välttämättä tunne selvästi kuuluvansa mieheksi tai naiseksi, vaan voi vuorotella sukupuolipiirteitä esimerkiksi tarpeen tai tilanteen mukaan. Berdache ilmiönä tunnetaan noin 150 intiaaniheimon parista. Heillä oli usein uskonnollista merkitystä. Berdache saattoi toimia esimerkiksi tietäjänä tai šamaanina. Joskus he saattoivat olla myös arvostettuja käsityöntekijöitä. Nimi berdache ei ole peräisin mistään intiaanien puhumasta kielestä. Sen sijaan se on juonnettu arabian miesprostituoitua tarkoittavasta sanasta. Tästä syystä kaikki eivät myöskään hyväksy sen käyttöä. Tutkimuskirjallisuudessa sitä on kuitenkin käytetty usein paremman termin puutteessa. Joskus on voitu käyttää termejä, kuten mies-nainen tai nais-mies. Eri heimoilla on ilmiölle omia nimiään. Lakotat käyttivät nimeä winkte, navajot nadle, hopit hova ja zunit ihamana. Termi berdache ei täysin sovellu nykyaikaiseksi sukupuolikäsitteeksi. 1990-luvulta lähtien etenkin viitatessa homoseksuaaleihin intiaaneihin on käytetty termiä kaksihenkinen (). ==Lähteet== Luokka:Pohjois-Amerikan alkuperäiskansojen kulttuuri Luokka:Transsukupuolisuus
Anni Kujala

Anni Kujala (s. 1993) on suomalainen koripalloilija. Hän pelaa takamiehenä ja on pituudeltaan 165-senttimetrinen. Hän on Vimpelin Vedon kasvatti ja on pelannut Korisliigassa kaudesta 2012–2013 alkaen. Kujala pelasi neljä ensimmäistä Korisliigan, silloisen SM-sarjan, otteluaan kaudella 2012–2013 Äänekosken Huiman joukkueessa. Kaudesta 2014–2015 alkaen hän on edustanut Korisliigassa Vimpelin Vetoa. Hän on pelannut liigassa kaikkiaan 180 runkosarjaottelua ja 11 pudotuspeliä. Runkosarjassa hänen paras kausikohtainen pistekeskiarvonsa ottelua kohden on 9,4 kaudelta 2020–2021 ja paras levypallokeskiarvonsa 3,4 kaudelta 2017–2018. Anni Kujalan sisko Riikka Kujala on myös pääsarjatason koripalloilija. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaksihenkinen

Kaksihenkinen (, twospirit, two-spirit tai 2-spirit) on alun perin Amerikan alkuperäiskansojen sukupuoli-identiteetti. Nykyään termiä käytetään laajemmin kuvaamaan seksuaali- ja/tai sukupuolivähemmistöön kuuluvia Amerikan alkuperäisasukkaita. Kaksihenkisyydellä on viitattu henkilöön, jonka ruumiissa katsotaan olevan niin maskuliininen, kuin feminiininenkin henki. Kaksihenkisyyttä on käytetty terminä korostamaan henkilön identiteettiä sukupuolisuuden tai seksuaalisen suuntautumisen sijaan. Ennen eurooppalaisten kolonialistien saapumista Pohjois-Amerikkaan, yli 150 alkuperäiskansan heimoa tunnustivat kolmannen sukupuolen yhteisöissään. Kaksihenkiset olivat yhteisöissä kunnioitettuja jäseniä, usein visionäärejä, opettajia, parantajia tai lääketieteen ihmisiä. Kolonialismin myötä kaksihenkisten rooli hälventyi, kadotti tietoisuuttaan ja muuttui länsimaalaisten sukupuoliroolien myötä kunnioitetusta halveksuttavaksi. Termi itsessään on alkanut tulla käyttöön 1990-luvun lopulla. Se on johdettu ojibwan kielen sanasta niizh manidoowag, joka suoraan kääntäen tarkoittaa "kaksihenkinen". Sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöjen kirjainyhdistelmissä kaksihenkinen merkitään 2S. Tunnettuja kaksihenkisiä ovat muun muassa elokuvaohjaaja Bretten Hannam, poliitikko Susan Allen ja drag queen artisti Ilona Verley. Berdache on antropologiassa käytetty termi henkilöstä, joka omaksuu vastakkaisen sukupuolen roolin eri Pohjois-Amerikan perinteisissä intiaanikulttuureissa. Termiä ei kuitenkaan aina pidetä täysin sopivana ja se on johdettu arabian kielen miesprostituoitua tarkoittavasta sanasta. == Katso myös == * Berdache * Fa’afafine * Hijrat * Muunsukupuolisuus == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pohjois-Amerikan alkuperäiskansojen kulttuuri Luokka:Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöt
Riikka Kujala

Riikka Kujala (s. 1995) on suomalainen koripalloilija. Hän pelaa takamiehenä ja on pituudeltaan 165-senttimetrinen. Hän on Vimpelin Vedon kasvatti ja on pelannut Korisliigassa kaudesta 2012–2013 alkaen. Kujala pelasi kaksi ensimmäistä Korisliigan, silloisen SM-sarjan, otteluaan kaudella 2012–2013 Äänekosken Huiman joukkueessa. Kaudesta 2014–2015 alkaen hän on edustanut Korisliigassa Vimpelin Vetoa. Hän on pelannut liigassa kaikkiaan 128 runkosarjaottelua ja kahdeksan pudotuspeliä. Runkosarjassa hänen paras kausikohtainen pistekeskiarvonsa ottelua kohden on 7,3 kaudelta 2020–2021 ja paras levypallokeskiarvonsa 2,8 kaudelta 2019–2020. Kaudet 2015–2017 Kujala pelasi Yhdysvaltain yliopistosarjoissa Wyomingin yliopiston Cowgirls- joukkueessa. Riikka Kujalan sisko Anni Kujala on myös pääsarjatason koripalloilija. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heikki Pihlajamäki

Heikki Tapio Pihlajamäki (s. 16. joulukuuta 1961 Lammi) on Helsingin yliopiston vertailevan oikeushistorian professori, jonka Suomen Akatemia valitsi akatemiaprofessoriksi syyskuussa 2021 alkavalle viisivuotiselle kaudelle. Pihlajamäki valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1987, sai varatuomarin arvon 1988 ja väitteli oikeustieteen tohtoriksi 1996 Helsingin yliopistossa. Hän työskenteli Helsingin yliopiston kanslerinsihteerinä 1997–2009 ja samalla oikeushistorian yliopistolehtorina 2002–2009. Pihlajamäki aloitti vertailevan oikeushistorian professorina 2009. Akatemiaprofessorina Pihlajamäki tutkii keskeisten siirtomaavaltojen eli Alankomaiden, Englannin, Espanjan ja Portugalin siirtomaissaan tekemiä oikeudellisia ratkaisuja hyödyntäen työssään vertailevaa oikeushistoriaa. Pihlajamäestä tuli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuonna 2014 ja Academia Europæan jäsen vuonna 2022. Suomalainen Lakimiesyhdistys myönsi Pihlajamäelle Allan Serlachius- Särkilahti -palkinnon vuonna 2023. Ruotsin Kuninkaallinen humanististen tieteiden akatemia myönsi hänelle Gad Rausing -palkinnon vuonna 2024. ==Julkaisuja== * * * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Henkilöesittely Helsingin yliopiston sivulla (englanniksi) Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Akatemiaprofessorit Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Academia Europæan jäsenet
Gustaf Fredrik Gyllenborg

Gustaf Fredrik Gyllenborg (1731 Strömsbro, Ruotsi – 1808 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen runoilija, aikansa näkyviä ylhäisörunoilijoita. Hän oli vuosina 1756–1762 kruununprinssi Kustaan seuralainen, kanslianeuvoksen arvon hän sai 1774 ja hänet valittiin jäseneksi Ruotsin akatemiaan 1786. Gyllenborgin runoista tunnetuin on "Människans elände", jossa Gyllenborg kuvaa murtuneen ihmisen raskasta taivalta. Lisäksi hän kirjoitti satiireja, Aisopoksen satujen esikuvaa mukaillen eläintarinoita ja omaelämäkerran Mitt lefverne, joka ilmestyi 1885. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Gyllenborg, Gustaf Fredrik, Svenska akademien * Gyllenborg, Gustaf Fredrik, Svenskt biografiskt lexikon Luokka:Ruotsalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1731 syntyneet Luokka:Vuonna 1808 kuolleet
Sara Shamma

Sara Shamma (26. marraskuuta 1975 Damaskos) on syyrialainen, nykyään Isossa- Britanniassa asuva taidemaalari. Hänen työnsä ovat figuratiivisia. Isoon- Britanniaan hän muutti Syyrian sisällissodan vuoksi vuonna 2016. https://www.contemporaryartcuratormagazine.com/home-2/sara-shamma http://www.mei.edu/publications/discovering-life-painting http://magazine.art21.org/2016/01/21/confronting-crisis-an-interview-with- syrian-artists-tammam-azzam-sara-shamma-kevork-mourad/#.YIGOsz-U9PZ Shamman isä on syyrialainen ja äiti libanonilainen. Hän valmistui taiteilijaksi Damaskoksen yliopistosta vuonna 1998. Hän on toiminut taideopettajana Syyriassa ja ollut jäsen maan kulttuuriministeriön raadissa, joka on arvioinut maan vuosittaisen näyttelyn teoksia. Shammalle on myönnetty taidealan palkintoja Syyriassa, Italiassa, Australiassa ja Isossa-Britanniassa. http://sarashamma.art/?101 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.markhachem.com/index.php/Sara-Shamma.html * http://www.npg.org.uk/whatson/bp-portrait-award-2019/exhibition/ Luokka:Syyrialaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mervi Airaksinen

Mervi Airaksinen (s. 1980) on suomalainen teknologia-alan yritysjohtaja. Hän on kotoisin Jäppilästä, Pieksämäeltä. Airaksinen on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2004. == Ura == Mervi Airaksinen nimitettiin IBM Suomen toimitusjohtajaksi 1. tammikuuta 2020 alkaen. Airaksinen on toiminut aiemmin Suomen ja Baltian Ciscon maajohtajana. Lisäksi Airaksinen on toiminut tietotekniikan tukkuyrityksen Alson Suomen toimitusjohtajana. Airaksinen toimii aktiivisesti myös eri teknologia-alan yritysten hallituksissa. Hän kuuluu muun muassa Nordic Morning Groupin hallitukseen. Airaksinen on myös Vaasan yliopiston digitaalisen talouden tutkimusalustan neuvonantajaryhmän jäsen. Airaksinen kertoo vaativan työn ja perheen yhdistämisestä teoksessa Uraäidin selviytymisopas – Tarinoita ruuhkavuosien kuningattarilta (Anni Erkko, 2019). == Yksityiselämä == Mervi Airaksinen asuu Espoossa. Hänen perheeseensä kuuluvat mies ja lapsi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt