EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Margit Lintu

Margit Lintu (o.s. Ortamo) (1938 Viipuri) on suomalainen ikonimaalari, joka on tehnyt ikoneita useisiin suomalaisiin ortodoksisiin kirkkoihin ja rukoushuoneisiin. Hän opiskeli ikonimaalausta Pariisissa merkittävän ikoniteologin, historioitsijan ja maalarin Leonid Ouspenskyn (1902–1987) johdolla. Viipurissa syntyneen Linnun puoliso oli Tampereen ortodoksisen seurakunnan pitkäaikainen kirkkoherra rovasti Risto Lintu (1941–2016). Margit Linnun isoisän isä oli rovasti Sergei Okulov. == Töitä == *Ylienkeli Mikaelin tsasouna, Äänekoski (1977) *Pyhittäjäisien Sergein ja Hermanin Valamolaisten tsasouna, Nurmes (1980) *Pyhän Ristin kirkko, Kouvola (1981) *Pyhän Nikolaoksen kirkko, Rautalampi (1985) *Apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko, Tornio (1987) *Jumalanäidin suojeluksen rukoushuone, Raahe (1988) *Pyhän Ristin tšasouna, Salo (1989) *Tuusniemen ortodoksinen kirkko, Tuusniemi (1992) *Viikinsaaren kappelin ikonit, Tampere (1992) *Porin ortodoksinen kirkko, Pori (2002) == Lähteet == Luokka:Ikonimaalarit Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Angelina Golikova

Angelina Romanovna Golikova (, s. 17. syyskuuta 1991 Moskova) on venäläinen pikaluistelun maailman- ja Euroopan-mestari. Golikova voitti 500 metrin maailmanmestaruuden Heerenveenissä 2021 ajalla 37,14. Hän saavutti 500 metrillä ja joukkuesprintissä MM-hopeaa Salt Lake Cityssä 2020 sekä joukkuesprintissä MM-pronssia Inzellissä 2019. Lisäksi hän sijoittui 500 metrillä neljänneksi 2019 ja 1 000 metrillä kuudenneksi 2021. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän on sijoittunut neljänneksi Hamarissa 2020, kuudenneksi Changchunissa 2018 ja kahdeksanneksi Heerenvenissä 2019. Golikova saavutti Pekingin olympialaisissa 2022 pronssia 500 metrillä ja oli neljäs 1 000 metrillä. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli 500 metrillä seitsemäs. Golikova on voittanut Euroopan-mestaruuden joukkuesprintissä Kolomnassa 2018 ja Heerenveenissä 2020. EM-hopeaa hän on saanut 500 metrillä 2018 ja Heerenveenissä 2022 sekä sprinttiottelussa Heerenveenissä 2021 sekä EM- pronssia 500 metrillä 2020. == Henkilökohtaiset ennätykset == Matka Aika Paikka Päivä 500 m 36,66 Calgary 11. joulukuuta 2021 1 000 m 1.12,77 Salt Lake City 4. joulukuuta 2021 == Lähteet == Luokka:Venäläiset pikaluistelijat Luokka:Venäläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Melissa Bowerman

Melissa Bowerman (3. huhtikuuta 1942 – 31. lokakuuta 2011) oli yhdysvaltalainen kielitieteilijä ja psykologi. == Elämäkerta == Bowerman syntyi Syracusessa, New Yorkin osavaltiossa vuonna 1942. Hän opiskeli psykologiaa Stanfordin yliopistossa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1964. Hän jatkoi opintojaan Harvardissa sosiaalipsykologian parissa ja valmistui maisteriksi vuonna 1966 ja väitteli tohtoriksi 1971.. Bowermann oli naimisissa Wijbrandt van Schuurin kanssa. Parilla oli kolme lasta ja neljä lastenlasta. Hän kuoli Nijmegenissa, Alankomaissa 31. lokakuuta 2011.. == Ura == Akateemisen uransa Bowerman aloitti Kansasin yliopistossa, jossa hän tutki lasten kehittymistä. Hän oli myös mukana yliopiston kielitieteellisessä yksikössä ja sai paikan apulaisprofessorina vuonna 1978. Hänen tutkimusintresseihinsä kuuluivat mm. äidinkielen oppiminen, kognitiivinen kehitys sekä kielen ja kognitioiden välinen suhde.. Vuosina 1999–2009 Bowerman toimi yleisen kielitieteen professorina Vrije Universiteit Amsterdamissa. Vuodesta 1989 hän myös teki tutkimusta psykolingvistiikan parissa Max Planck -instituutin psykolingvistiikan yksikössä Nijmegenissa.. === Valikoituja teoksia === * Bowerman, Melissa 1973: Early syntactic development: a cross- linguistic study with special reference to Finnish, Cambridge University Press, Cambridge. * Choi, S., Bowerman, M. 1991: Learning to express motion events in English and Korean: The influence of language-specific lexicalization patterns, Cognition, 41 (1-3), s. 83–121 * Majid, A., Bowerman, M., Kita, S., Haun, D.B.M., Levinson, S.C. 2004: Can language restructure cognition? The case for space, Trends in Cognitive Sciences, 8 (3), s. 108–114. * Bowerman, Melissa, och Stephen C. Levinson (red.) 2001: Language Acquisition and Conceptual Development, Cambridge University Press, Cambridge. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kielitieteilijät Luokka:Yhdysvaltalaiset psykologit Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Teollisuuskadun tunneli

Teollisuuskadun tunneli on pääradan ja Ratapihantien alittava tietunneli Helsingin Pasilassa. Sen pituus on 330 metriä. Lännessä tunneli alkaa Veturitien kiertoliittymästä Keski-Pasilassa ja idässä se päättyy Teollisuuskadulle Vallilassa. Liikenne kulkee kumpaankin suuntaan omissa yksikaistaisissa betonikäytävissään. Tunneli oli Helsingin kaupungin ja Liikenneviraston yhteishanke. Rakentaminen yhdessä Veturitien uusimisen kanssa kesti neljä vuotta, ja hanke valmistui lopulta 8. lokakuuta 2019. Tunnelin itäinen osa on täysin uusi, mutta länsipäässä hyödynnettiin 230 metriä pitkää Sörnäisten satamarataan kuulunutta vanhaa rautatietunnelia, joka muutettiin ajoneuvoliikenteelle soveltuvaksi ja paloturvalliseksi. Tunneli rakennettiin sujuvoittamaan poikittaissuuntaista autoliikennettä ja vähentämään autoliikennettä Pasilan aseman edustalla ja Pasilansillalla. Tunneli ohjaa Pasilan alueen autoliikennettä Veturitielle ja on nopea yhteys esimerkiksi Kalasatamaan ja Itäkeskukseen. Aiemmin autoliikenteen reitti kulki Ratapihantietä ja Pasilansiltaa pitkin. Veturitien uusimisen ja autoliikenteen viemisen tunneliin todettiin myös helpottavan jalankulku-, pyörä- ja joukkoliikenteen sujuvuutta Pasilan alueella. Mitään reittejä ei kuitenkaan suljettu, vaan tunneli loi kokonaan uuden lisäyhteyden liikenneverkkoon. Käyttöasteeksi on arvioitu tulevaisuudessa 2 200 ajoneuvoa tunnissa, ja vuonna 2035 tunnelia arvioidaan käyttävän vuorokaudessa noin 15 000 ajoneuvoa. Liikennettä tunnelissa seurataan useilla kameroilla vuorokauden ympäri. Ruuhkatilanteissa automaattinen jonontunnistusjärjestelmä säännöstelee liikennettä liikennevaloilla ja tarvittaessa puomeilla. Kahden tunnelikäytävän välillä on kolme pelastusovea, joiden luona olevilta hätäasemilta saa yhteyden hätäkeskukseen. Lisäksi tunneliin kuuluu tiedotusopasteita, yli 500 valaisinta ja 24 savunpoistopuhallinta. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Suomen tieliikennetunnelit Luokka:Keski-Pasila Luokka:Vallila Luokka:Helsingin tunnelit
Pasilan rautatietunneli

Pasilan rautatietunneli (myös nimillä Vallilan tunneli tai Kumpulan tunneli) on Sörnäisten satamarataan kuulunut rautatietunneli Pasilan ja Vallilan kaupunginosien välillä Helsingissä. Vuonna 1965 valmistunut 650-metrinen tunneli rakennettiin osaksi satamaradan uutta yhteyttä Vallilan pohjoisosan kautta Kyläsaareen ja edelleen Sörnäisten satamaan Sompasaareen. Tunneli on edelleen olemassa ja sillä on uusiokäyttöä urheilutilana, mutta sen itäistä suuaukkoa Vallilanlaaksossa ei enää ole. Jo vuonna 1863 liikennöintinsä aloittaneen Sörnäisten satamaradan alkuperäinen reitti kulki Teollisuuskadulla Vallilan eteläosassa, mutta yhteys oli sittemmin käynyt hankalaksi ja päätetty purkaa. Uutta tunnelin sisältävää pohjoisempaa rataosuutta on kutsuttu myös Kumpulan radaksi. Tunneli alkaa lännessä Teollisuuskadun, Ratamestarinkadun ja Kumpulantien kulmasta Itä-Pasilassa ja alittaa Itä-Pasilan asuinalueen. Idässä se päättyy Vallilanlaaksoon lähelle Vallilan siirtolapuutarhaa. Vielä 2010-luvun loppuun asti avoimena olleen itäisen suuaukon maamerkkinä sen yläpuolella oli Mäkelänrinteen uintikeskus. Luotisuoraksi kutsutussa tunnelissa auringonvalo näkyi toiseen päähän. Osaksi tunneli on louhittu kallioon ja osittain avolouhokseen, johon on rakennettu betonista siltarakenne. Itse tunneli saatiin valmiiksi vuoden 1964 loppuun mennessä, mutta vahvistustyöt jatkuivat seuraavaan vuoteen asti. Ensimmäinen juna liikennöi tunnelissa 18. lokakuuta 1965. Liikennöinti satamaradalla päättyi vuonna 2008. Kiskot purettiin, eikä tunnelilla ole sen jälkeen ollut käyttöä liikenteessä. Graffitien täyttämä tunneli säilyi pitkään läpikuljettavana, ja siellä järjestettiin niin kutsuttuja ”tunnelibileitä”. Lopulta itäinen sisäänkäynti kuitenkin tukittiin maa-aineksella ja Pasilan puoleinen sisäänkäynti lukittiin. Helsingin kaupunkisuunnittelulautakunta käsitteli vuonna 2016 valtuustoaloitteen, jossa ehdotettiin tunnelin muuttamista pyöräilijöiden käyttöön. Sörnäisten radan kanssa samoihin aikoihin puretun Helsingin satamaradan tilalle oli Kampin ratakuiluun rakennettu suosioon noussut pyöräilykäytävä Baana. Pasilan tunneli todettiin kuitenkin liian pitkäksi ja kapeaksi sopiakseen turvalliseksi ja miellyttäväksi osaksi pyöräverkkoa. Myös nousu Ratapihantielle olisi ollut liian pitkä ja kalteva. == Käyttö 2020-luvulla == Vuonna 2021 osa tunnelista palasi käyttöön, kun se remontin jälkeen valmistui 138 metriä pitkäksi juoksukäytäväksi, joka on osa Mäkelänrinteen Urhea-kampusta. Kampusalueen rakennustöiden aikana tunnelia käytettiin myös tavarakuljetuksiin, ja sen sanottiin olevan logistisesti ratkaisevassa roolissa alueen rakentumisessa. 650-metrisestä tunnelista haluttiin alun perin liikuntakäyttöön 200 metriä, mutta betonikatto oli vanhentunut liian huonokuntoiseksi, ja sen kunnostaminen turvalliseksi olisi ollut kallista ja katkaissut liikenteen Mäkelänkadulta. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Flick-valokuvia tunnelista Luokka:Suomen rautatietunnelit Luokka:Helsingin tunnelit Luokka:Itä-Pasila Luokka:Vallila Luokka:Helsingin historia Luokka:Raideliikenteen historia
Magnus Björklund

Magnus Malcolm Björklund (3. elokuuta 1861 Kuopio – 22. maaliskuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen apteekkari ja valtiopäivämies. Björklundin vanhemmat olivat kultaseppä Gustaf Adolf Björklund ja Emelie Ahlstrand. Björklund kävi Joensuun lyseota, mutta tuli sitten Joensuussa apteekkioppilaaksi, palveli apteekeissa eri paikkakunnilla ja valmistui farmaseutiksi 1879 ja proviisoriksi 1884. Hän oli apteekkari Merikarvialla 1884, Naantalissa 1887, Kotkassa 1894 ja Helsingissä 1911–1917. Björklund oli Naantalin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja 1890–1894 ja Kotkan kaupunginvaltuuston jäsen 1897–1905 ja varapuheenjohtaja 1910–1911. Hän oli porvarissäädyssä Kotkan edustaja valtiopäivillä 1904–1905. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset apteekkarit Luokka:Naantalin kaupunginvaltuutetut Luokka:Kotkan kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Kauhun millimetrit

Kauhun millimetrit on Ilari Nummen ohjaama suomalainen kauhuelokuva vuodelta 1992. Elokuva sijoittuu 1980-luvun Helsinkiin, jossa Marja on menossa myymälään vaihtamaan viallisia puutarhasaksia uusiin. Matkalla hän törmää kadulla erääseen naiseen ja haistattelee hänelle kiivastuneena. Päivän kuluessa Marja alkaa nähdä harha-aistimuksia samasta naisesta, johon hän törmäsi aikaisemmin. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1992 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset kauhuelokuvat
Helena Sarno

Martta Helena Anttila, o. s. Simola, kirjailijanimi Helena Sarno (6. kesäkuuta 1892 Keuruu – lokakuun loppupuolella 1933 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.Kysy kirjastonhoitajalta 16.12.2005 : Sarno, Helena. Henkilöhistoria? Kirjallinen tuotanto?Kirjailijatar Helena Sarno tavattu asunnostaan kuolleena, Ilkka, 09.11.1933, nro 260, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKirjailijatar Helena Sarno tavattu kuolleena asunnostaan, Raahen Seutu, 14.11.1933, nro 128, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Helena Sarno kirjoitti kertomuksia aikakaus- ja sanomalehtiin. Vuonna 1931 häneltä ilmestyi kokaiinin käyttöä kuvannut romaani Valkoinen myrkky.Eräs kokaiiniromaani, Aamulehti, 23.03.1931, nro 81, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Sarno tavattiin kuolleena asunnostaan Runeberginkatu 42:ssa Helsingissä 8. marraskuuta 1933 sen jälkeen kun häntä ei ollut nähty 20. lokakuuta jälkeen liikkeellä. Sarno oli löydettäessä ollut kuolleena jo ainakin 2–3 viikkoa. Hänen arveltiin tehneen itsemurhan, sillä epäsäännöllistä boheemia elämää viettänyt Sarno oli jo aiemminkin tehnyt itsemurhayrityksiä. Sarno oli mennyt naimisiin 1932, mutta hänen miehensä oli tehnyt itsemurhan jo samana vuonna. == Teoksia == * Valkoinen myrkky : romaani. Gummerus 1931 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Helena Sarnon lehdissä julkaistuja kertomuksia: * Tunnelmakuva Monte Carlosta, Kansan kuvalehti, 05.04.1929, nro 14, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Murha, Suomen Sosialidemokraatti, 24.01.1932, nro 23, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Salaisuus, Suomen Sosialidemokraatti, 13.11.1932, nro 311, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Kiirastorstai, Suomen Sosialidemokraatti, 03.09.1933, nro 237, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Lääkäri ja piika, Suomen Sosialidemokraatti, 19.11.1933, nro 314, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet Luokka:Itsemurhan tehneet
Johannes Castrén

Johannes Castrén (25. helmikuuta 1847 Pyhäjärvi – 29. huhtikuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. Castrénin vanhemmat olivat kirkkoherra Zachris Castrén ja Betty Leontine Reuter ja puoliso vuodesta 1873 Amanda Ulrika Jussilainen. Kansanedustaja Jonas Castrén oli hänen veljensä.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Zachris Castrén. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 2.4.2021. Johannes Castrén tuli ylioppilaaksi 1868, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1877 ja sai varatuomarin arvon 1880. Hän oli oikeusneuvosmies Jyväskylässä vuodesta 1881, mutta menetti virkansa Vaasan hovioikeuden tuomion perusteella 1909. Castrén edusti Mikkeliä porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Castrén Johannes Viitattu 2.4.2021. Ministeri, korkeimman hallinto-oikeuden presidentti Urho Castrén oli Johannes Castrénin ja Amanda Ulrika Jussilaisen poika.Kuka kukin on 1934, s. 87 Viitattu 2.4.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka: Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1847 syntyneet Luokka:Vuonna 1910 kuolleet
Kuka on Joe Louis?

Kuka on Joe Louis? on Juha Rosman ohjaama suomalais-puolalainen draamaelokuva vuodelta 1992. Elokuva kertoo Joni Hurme -nimisestä nyrkkeilijästä, joka haluaa palata ottelemaan seitsemän vuoden tauon jälkeen. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1992 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Nyrkkeilyelokuvat
Edvin Castrén

Juho Edvin Castrén (9. joulukuuta 1864 Kälviä – 5. toukokuuta 1907 Pitkäniemen sairaala, Nokia) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. Castrénin vanhemmat olivat rovasti Lars Magnus Castrén ja Brita Kristina Amalia Snellman. Hän tuli ylioppilaaksi 1883 ja valmistui filosofian maisteriksi 1890 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1891. Varatuomarin arvon Castrén sai 1894. Hän toimi koulutoimen ylihallituksessa sihteerinä vuodesta 1896. Nuorempana Castrén myös toimitti jonkin aikaa Uusi Aura -lehteä. Hän kuului kagaalin johtokuntaan, oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1902–1907 ja edusti Kemiä porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Castrén Juho Edvin Viitattu 2.4.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka: Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1907 kuolleet
John Dahlström

John Fredrik Dahlström (2. elokuuta 1868 Pernaja – 20. lokakuuta 1948 Porvoo) oli suomalainen juristi, asianajaja, pankinjohtaja ja valtiopäivämies. Dahlströmin vanhemmat olivat merikapteeni Adolf Fredrik Dahlström ja Helena Kristina Fastberg ja puoliso vuodesta 1900 Anna Katarina Duncker. Dahlström tuli ylioppilaaksi 1886, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1892 ja sai varatuomarin arvon 1895. Hän oli vanhempi kunnallisraatimies Porvoossa 1896–1904 ja Porvoon Säästöpankin palveluksessa vuodesta 1898, toimien pankin toimitusjohtajana 1919–1935. Dahlström oli Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1905 ja valtuuston varapuheenjohtaja vuodesta 1906. Hän edusti Porvoota porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Dahlström John Fredrik Viitattu 2.4.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka: Suomalaiset asianajajat Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Porvoon kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Liisa Tallgrén

Liisa Tallgrén (28. tammikuuta 1934 Pielisjärvi – 4. lokakuuta 2024 Kontiolahti)Kuolinilmoitus. Karjalainen 9.11.2024, s. 21. oli suomalainen huumeidenvastaisen työn pioneeri. Hän perusti yhdessä miehensä Jussi Tallgrénin kanssa Suomen ensimmäisen huumenuorten kodin Helsinkiin. Huumenuorten "varamutsi" Liisa Tallgrén taistelee nuorten puolesta loppuun asti, Yle Uutiset 25.1.2014 Liisa Tallgrén muutti Pohjois-Karjalasta pääkaupunkiseudulle. 1970-luvun alussa hänen kaksi teini-ikäistä poikaansa paljastuivat huumeiden käyttäjiksi, eikä hän saanut sosiaaliviranomaisilta apua heidän saattamisekseen hoitoon. Nuorempi pojista kuoli huumeiden seurauksena ja vanhempi poika joutui mielisairaalaan. Tallgrénit perustivat yhdessä muiden huumeita käyttäneiden nuorten vanhempien kanssa Vapaaksi huumeista -yhdistyksen. Tuodakseen ongelman julkisuuteen Liisa Tallgrén kertoi poikiensa tarinan kirjassaan Hintana elämä ja hän kiersi puhumassa asiasta eri tilaisuuksissa. Tallgrénit vuokrasivat Helsingin kaupungilta talon ja kunnostivat sen talkootyöllä ja lahjoitusmateriaaleilla huumenuorten vastaanottokodiksi. He keräsivät 220 000 nimeä toimitettavaksi kansanedustajille, jotta Suomen päihdehuoltolakia olisi muutettu niin että huumeita käyttäneitä nuoria olisi voitu määrätä tahdosta riippumattomaan hoitoon Ruotsin esimerkin mukaisesti. Tämä hanke ei kuitenkaan toteutunut. Nykyisin Tallgrénien aloittamaa työtä jatketaan huumeiden käyttäjien hoitokodeissa ja Helsingin Diakonissalaitoksella. Liisa Tallgrén muutti 2000-luvun alussa pääkaupunkiseudulta Kontiolahdelle asuakseen lähellä poikansa hoitolaitosta.Huumenuorten varamutsi ei pelkää: Liisa Tallgrén, 70, Helsingin Sanomat 28.1.2004 (Tilaajille) == Julkaisuja == * Hintana elämä: Kahden huumenuoren äiti kertoo; kirj. Ritva Kauppila ja Liisa Tallgrén. Karas- sana, Lohja 1987, 4. painos 1990, 5. uud. painos Päivä, Hämeenlinna 2000, 6. painos 2003 * Tarjolla huominen: huumetyön pioneeri kertoo. Kirjapaja, Helsinki 1993, Päivä, Hämeenlinna 2002 * Silta ylitse syvyyden; toimittanut Johanna Kulmala. Päivä, Hämeenlinna 2002 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yhteiskunta-aktivistit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Central Cee

Oakley Caesar-Su, taiteilijanimeltään Central Cee (s. 4. kesäkuuta 1998 Lontoo, Englanti) on englantilainen rap-artisti. Central Cee tunnetaan parhaiten kappaleestaan "Doja". Central Cee on tehnyt yhteistyötä muun muassa J Husin ja Rondodasosan kanssa. Central Cee julkaisi ensimmäisen mixtapensa vuoden 2021 maaliskuussa. == Diskografia == === Mixtapet === * Wild West (2021) * 23 (2022) == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Brittiläiset hip hop -artistit
Alessia Tornaghi

Alessia Tornaghi (s. 3. heinäkuuta 2003 Milano) on italialainen taitoluistelija. Tornaghi voitti naisten yksinluistelussa Italian-mestaruuden kaudella 2018–2019. Seuraavalla kaudella hän uusi kansallisen mestaruutensa ja pääsi arvokisaedustajaksi. Hän sijoittui kuudenneksi nuorten talviolympialaisissa, 13:nneksi nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa ja kahdeksanneksi aikuisten Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2020. Tornaghi on pituudeltaan 165-senttinen. Häntä valmentavat Edoardo De Bernardis ja Marilù Guarnieri. Tiedosto:2020-01-11 Women's Single Figure Skating Short Program (2020 Winter Youth Olympics) by Sandro Halank–652.jpg|Alessia Tornaghi nuorten talviolympialaisten taitoluistelukilpailun lyhytohjelmassa 2020. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Italialaiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Julius Emerik Jansson

Julius Emerik Jansson (17. syyskuuta 1870 Jomala – 24. toukokuuta 1910 Maarianhamina) oli suomalainen juristi, asianajaja ja valtiopäivämies. Janssonin vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Jansson ja Mathilda Andersintytär ja puoliso vuodesta 1901 Armia Alina Jaatinen. Jansson tuli ylioppilaaksi 1891, suoritti oikeustutkinnon 1895 ja sai varatuomarin arvon 1898. Hän oli ensin Turun hovioikeuden palveluksessa, mutta muutti 1904 asianajajaksi Maarianhaminaan. Jansson toimi myös vuodesta 1909 lyhyen aikaa pankinjohtajana Maarianhaminassa. Hän oli Maarianhaminan kaupunginvaltuuston jäsen 1908–19010 ja samaan aikaan sanomalehtipainon toimitusjohtaja. Jansson edusti Maarianhaminaa porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Jansson Julius Emerik Viitattu 2.4.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka: Suomalaiset asianajajat Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Maarianhaminan kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1910 kuolleet
Maé-Bérénice Méité

pienoiskuva|Maé-Bérénice Méité MM-kilpailuissa 2011. Maé-Bérénice Méité (s. 21. syyskuuta 1994 Pariisi) on ranskalainen taitoluistelija. Hän on edustanut maataan naisten yksinluistelussa muun muassa kaksissa olympialaisissa ja sijoittunut Euroopan-mestaruuskilpailuissa parhaimmillaan viidenneksi. Méité ylsi Ranskan-mestaruuskilpailuissa ensi kerran mitaleille vuonna 2009 ja nousi arvokisaedustajaksi kaksi vuotta myöhemmin. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hänen sijoituksensa ovat olleet yhdeksäs vuonna 2011, kolmastoista vuonna 2012, kymmenes vuonna 2013, viides vuonna 2014, kuudes vuosina 2015 ja 2016, kuudestoista vuonna 2017, kahdeksas vuonna 2018, seitsemäs vuonna 2019 ja yhdeksäs vuonna 2020. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli neljästoista vuonna 2011, yhdestoista vuonna 2013, viidestoista vuonna 2014, kymmenes vuonna 2015 ja 25:s vuonna 2016. Olympialaisissa hän sijoittui kymmenenneksi vuonna 2014 ja 19:nneksi vuonna 2018. Kansainvälisiä voittoja hän saavutti Ondrej Nepela Trophyssa 2011 ja Cup de Nicessa 2016. Hän voitti Ranskan- mestaruuden vuosina 2014–2016 ja 2018–2020. Méitén ennätyspisteet ovat 178,89 syyskuulta 2018. Samassa kilpailussa hän teki vapaaohjelman ennätyksensä 120,66 pistettä. Pari kuukautta myöhemmin hän luisteli lyhytohjelmaennätyksensä 60,86 pistettä. Méité on pituudeltaan 168-senttinen. Häntä valmentavat Silvia Fontana ja John Zimmerman. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Richard Labbart

Richard Mauritz Labbart (5. tammikuuta 1863 Pernaja – 23. huhtikuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja, liikemies ja valtiopäivämies. Labbartin vanhemmat olivat virkatalonvuokraaja Johan Robert Labbart ja Albertina Westerberg. Labbart oli Yhdyspankin Pietarsaaren konttorin johtaja 1896–1915, mutta toimi samalla liikemiehenä useissa eri yrityksissä. Hän oli Pietarsaaren kaupunginvaltuuston jäsen 1898–1912 ja vuodesta 1916 ja toimi valtuuston puheenjohtajana vuodesta 1919. Labbart oli porvarissäädyssä Pietarsaaren edustaja valtiopäivillä 1904–1905. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Kokkolan maalaiskunnan edustajana.Päiviö Tommila: Suuri adressi, s. 306. WSOY, 1999. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Suomalaiset liikemiehet LUokka:Pietarsaaren kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet
Elsie Maud Wakefield

Elsie Maud Wakefield (3. heinäkuuta 1886 Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta – 17. kesäkuuta 1972 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen sienitieteilijä, joka työskenteli 40 vuoden ajan Royal Botanic Gardens, Kew’n kasviossa. Elsie Wakefield syntyi vuonna 1886 Birminghamissa, ja hän kiinnostui suurista sienistä jo kouluaikana. Hän kävi toisen asteen koulutuksen tytöille suunnatussa high schoolissa ja opiskeli sen jälkeen Oxfordin yliopiston Somerville Collegessa. Siellä Wakefield kävi myös kasvitieteen kurssin, minkä ansiosta hän pääsi Gilchrist-stipendin turvin työskentelemää Müncheniin Karl von Tubeufin alaisuuteen. Siellä Wakefield työskenteli itiöemien kasvattamista ja julkaisi siitä myös ensimmäisen tieteellisen tutkimuksensa. Wakefield palkattiin Englantiin palattuaan Royal Botanic Gardens, Kew’n kasvioon apulaiseksi. Siellä hän työskenteli eläköitymiseensä 1951 saakka. Wakefield siirtyi tammikuussa 1910 George Edward Masseen alaisuuteen, ja hänen vastuualueitansa olivat sienet ja jäkälät. Wakefieldista tuli Masseen seuraaja tämän jäädessä eläkkeelle vuonna 1915. Wakefield työskenteli vuosina 1920–1921 kuuden kuukauden ajan Barbadoksella Britannian siirtomaaviraston maatalousosaston sienitieteilijänä. Hän tutki trooppisia sieniä ja paikallisten viljelykasvien sienitauteja. Kun Britanniassa perustettiin vuonna 1921 Imperial Mycological Institute, Wakefield pystyi keskittymään paremmin tutkimustyöhön, kun kasvipatologian neuvoa-antavat tehtävät siirtyivät uudelle instituutille. Wakefieldin tutkimuksiin kuulyui erityisesti sienien systematiikka, ja myöhemmin urallaan hän kiinnostui myös sienten nimistöstä. Sienistä Wakefield erikoistui kantasieniin, ja häntä pidettiin kääväkkäiden auktoriteettina. Wakefield tunnettiin myös taitavana vesivärimaalarina, ja hän teki sienikuvia muun muassa maatalousministeriön tiedotteeseen syötävistä ja myrkyllisistä sienistä sekä teokseen Common British Fungi, jonka hän kirjoitti Richard William George Dennisin kanssa. Wakefield piti myös Kew’n sienikokoelman huolellisessa järjestyksessä. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset sienitieteilijät Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Maïa Mazzara

Maïa Mazzara (s. 5. elokuuta 2003 Clamart) on ranskalainen taitoluistelija. Hän on edustanut aiemmin Sveitsiä. Mazzara osallistui Sveitsin edustajana nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 2018 mutta heikolla menestyksellä. Vuonna 2020 hän edusti Ranskaa ja sijoittui nuorten talviolympialaisissa yhdeksänneksi, nuorten MM-kilpailuissa 16:nneksi ja aikuisten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 11:nneksi. Mazzara on pituudeltaan 153-senttinen. Häntä valmentavat Françoise Bonnard ja Kirill Davydenko. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset taitoluistelijat Luokka:Sveitsiläiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Victor Magnus Rydman

Victor Magnus Rydman (8. tammikuuta 1850 Kiikka – 3. kesäkuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen kauppias ja liike- ja valtiopäivämies. Rydmanin vanhemmat olivat nimismies, Ruotsilan kartanonherra Petter August Rydman ja Jacobina Amalia Salovius ja puoliso vuodesta 1876 Zaida Savonius. Rydman tuli ylioppilaaksi 1870 ja ryhtyi samana vuonna osakkaaksi kauppaliikkeeseen Turussa. Liikkeen hän otti yksin haltuunsa 1887 ja myi sen 1906. Rydman omisti myös muita tuotanto- ja liikeyrityksiä, muun muassa huonekalu- ja valaisinalalla. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1903–1905 ja edusti edusti Naantalia porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Rydman Victor Magnus Viitattu 2.4.2021. Victor Rydmanilla oli kaksi tytärtä ja yksi poika, kauppaneuvos Walter Rydman (1880–1950)Ylioppilasmatrikkeli 1853-1899: Rydman Walter Viitattu 2.4.2021.. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Anastasija Mišina

Anastasija Viktorovna Mišina (; s. 24. huhtikuuta 2001 Pietari) on venäläinen taitoluistelija, joka kilpailee pariluistelussa. Parinsa Aleksandr Galljamovin kanssa hän on vuoden 2022 talviolympialaisten pariluistelun pronssimitalisti, vuoden 2021 maailmanmestari ja vuoden 2022 Euroopan-mestari sekä Venäjän- mestari. Mišina nousi pariluistelussa edustustehtäviin Vladislav Mirzojevin parina. He saavuttivat nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa hopeaa vuonna 2016. Seuraavalla kaudella he sijoittuivat aikuisten tasolla Venäjän- mestaruuskilpailuissa seitsemänneksi. Tämän jälkeen Mišinan pariksi vaihtui Aleksandr Galljamov, ja he saavuttivat nuorten MM-kilpailuissa pronssia vuonna 2018 ja voittivat kultaa vuonna 2019 kivuttuaan vapaaohjelmassa kahden muun venäläisparin ohi. Kaudella 2019–2020 he sijoittuivat Torinon Grand Prix -finaalissa kahden kiinalaisparin takana kolmanneksi. Kaudella 2020–2021 he eivät vieläkään yltäneet Venäjän-mestaruuskilpailuissa mitaleille mutta voittivat Tukholman maailmanmestaruuskilpailuissa kultaa oltuaan lyhytohjelman jälkeen vielä kolmantena. Kaudella 2021–2022 he voittivat Venäjän-mestaruuden ja Euroopan-mestaruuden venäläisten ottaessa kolmoisvoiton. Mišina on pituudeltaan 159-senttimetrinen. Häntä ja Galljamovia ovat vuodesta 2020 lähtien valmentaneet Artur Mintšuk ja Tamara Moskvina. == Lähteet == Luokka:Venäläiset taitoluistelijat Luokka:Venäläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aarne Nurminen

Aarne Johannes Nurminen (1. helmikuuta 1905 Viipuri – 2. helmikuuta 1961 Tampere) oli suomalainen taidemaalari.Kuvataiteilijamatrikkeli : Aarne Nurminen Nurminen kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulua 1927–1931 ja hänen taiteilijan debyyttinsä oli Helsingissä 1930. Nurminen osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1930, 1931, 1932, 1933, 1935, 1943 ja 1952. Nurminen maalasi maisemia Suomesta ja Italiasta sekä henkilökuvia.Aarne Nurmisen taidenäyttely, Aamulehti, 02.04.1936, nro 90, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Nurminen syntyi Viipurissa, mutta muutti jo lapsena Sippolaan vuonna 1910 ja sieltä Tampereelle, jossa työskenteli koko taiteilijauransa ajan ja kuoli siellä 56 vuoden ikäisenä. Hänelle myönnettiin vuosien varrella useita apurahoja. Näin tekivät esimerkiksi Ahlströmin, Beckerin, Helanderin, Hovingin, Kordelinin ja Löfgrenin säätiöt. Lisäoppia Nurminen hankki tekemällä lukuisia opintomatkoja ulkomaille. Aluksi matkat suuntautuivat Neuvostoliittoon ja Ruotsiin, ja myöhemmin Saksaan ja Espanjaan sekä useita kertoja Italiaan ja Ranskaan. Hän toimi aktiivisesti Tampereen Taiteilijaseurassa ja oli toistakymmentä vuotta seuran luottamustoimissa muun muassa sihteerinä. Nurminen maalasi toki ulkomaisia aiheita, mutta pääasiassa hän oli tunnepitoinen hämäläisen maiseman kuvaaja. Nurmisen vanhemmat olivat nahkurin sälli Johan Viktor Nurminen ja Anna Maria Rissanen. Nurmisen puoliso oli puhelinvirkailija Martta (o.s. Ahlstedt) vuodesta 1935.Kuulutettuja: taiteilija Aarne Johannes Nurminen ja puhelinvirkailija Martta Ahlstedt, Aamulehti, 1935, No 108, sivu 6, julkaistu 23.4.1935 == Maalauksia == * Fiesole, Firenze, öljymaalaus. 1937 Bukowskis == Palkinnot == * II palkinto dukaattikilpailussa 1931 * II palkinto Tampereen kaupungin seinämaalauskilpailussa 1933 * II palkinto valtion taidekilpailussa 1936 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Aarne Nurminen : Firenze, renesanssin kaupunki, Aamulehti, 13.02.1935, nro 42, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Johannes Edfelt

Johannes Edfelt (1904 Kyrkefalla, Ruotsi – 1997) oli ruotsalainen runoilija, kääntäjä ja kriitikko ja Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1969.Johannes Edfelt, Blackbirds Nest, viitattu 7.3.2021 Edfelt aloitti runoilijana 1920-luvulla. Hänen runoissaan vallitsi 1970-luvulle saakka kosminen tunne, pessimismi ja askeettisuus. ==Suomennettuja runoja== ;LähdeLuettelo Johannes Edfeltin runojen suomennoksista Lahden kaupunginkirjasto runotietokannassa, päivitetty 19.3.2021, viitattu 2.4.2021 ;Antologioissa * Viesti mereen: antologia Ruotsin uutta runoutta, WSOY 1946 * Runon portilla: ruotsalaisia ja suomenruotsalaisia runoja WSOY 1985 * Kutsut minua nimeltä: uskonnollista runoutta 1900-luvun Euroopassa, Kirjapaja 1981 ISBN 951-621-300-6 * Lähteenkirkas hiljaisuus: uskonnollista runoutta 1900-luvun Euroopassa, Kirjapaja 1983 ISBN 951-621-403-7 * Anja Samooja, Luode ja vuoksi: runoja, Otava 1947 ; Runot * Arvanveto, suom. Otto Varhia, teoksessa: Viesti mereen * Kaskimaa, suom. Anna-Maija Raittila, teoksessa: Kutsut minua nimeltä * Kevätuhri, suom. Otto Varhia, teoksessa: Viesti mereen * Maailman yhteydestä, suom. Leena Krohn, teoksessa: Runon portilla * Meriseikkailu, suom. Otto Varhia, teoksessa: Viesti mereen * Miete, suom. Otto Varhia, teoksessa: Viesti mereen * Varjojen kalastusta, suom. Anja Samooja, teoksessa: Luode ja vuoksi: runoja * Yksi on tarpeen, suom. Anna-Maija Raittila, teoksessa: Lähteenkirkas hiljaisuus * Yksinäisyyden meri, suom. Leena Krohn, teoksessa: Runon portilla * Yksinäisyyden meri, suom. Otto Varhia, teoksessa: Viesti mereen ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset runoilijat Luokka:Ruotsalaiset kriitikot Luokka:Ruotsin akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Vartkes Tevekeljan

Vartkes Arutjunovitš Tevekeljan (17. heinäkuuta 1902 Şebinkarahisar – 8. kesäkuuta 1969 Moskova) oli armenialaissyntyinen neuvostokirjailija. Turkissa syntynyt Tevekeljan osallistui Venäjän sisällissotaan ja liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1921. Hän valmistui Idän kansojen instituutista vuonna 1933 ja työskenteli tekstiilitehtaiden johtajana vuosina 1937–1952. Tevekeljanin ensimmäiset romaanit sijoittuvat Turkkiin, Armeniaan ja Iraniin. Kaksiosainen Läpi vastuksen (Za Moskvoju-rekoi, 1959–1966) kertoo tekstiiliteollisuuden työntekijöistä. Romaani Graniitti ei sula (Granit ne plavitsja, 1962) on omistettu salaisen poliisin työntekijöille. ==Suomennettuja teoksia== * Graniitti ei sula: tšekistin muistelmia: romaani. Suom. Leo Holm. Moskova–Petroskoi: Edistys, 1964. * Läpi vastuksen. Suom. Maire Peterzens. Moskova: Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliike, 1962. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Aleksandra Boikova

Aleksandra Igorevna Boikova (; s. 20. tammikuuta 2002 Pietari) on venäläinen taitoluistelija. Hän on pariluistelun Euroopan-mestari ja MM-mitalisti. Boikova nousi parinsa Dmitri Kozlovskin kanssa kansainväliseen julkisuuteen pariluistelussa saavuttamalla nuorten maailmanmestaruskilpailuissa hopeaa vuonna 2017. He johtivat vielä lyhytohjelman jälkeen mutta saivat vapaaohjelmassa vasta neljänneksi parhaat pisteet. Kaudella 2018–2019 he sijoittuivat Venäjän-mestaruuskilpailuissa pronssille ja pääsivät aikuisten arvokisoihin. Euroopan-mestaruuskilpailuissa he saavuttivat pronssia ja maailmanmestaruuskilpailuissa tuloksena oli kuudes sija. Syksyllä 2019 he voittivat Skate Canada Internationalin ja Moskovassa kilpaillun Rostelecom Cupin. Vuonna 2020 he voittivat ensimmäisen Venäjän-mestaruutensa. Seuraavaksi he voittivat Euroopan-mestaruuden Venäjän ottaessa kolmoisvoiton ja saivat parhaat pisteet sekä lyhyt- että vapaaohjelmassa. Saman vuoden maailmanmestaruuskilpailut peruuntuivat koronaviruspandemian vuoksi. Kaudella 2020–2021 Boikova ja Kozlovski uusivat Rostelecom Cupin voittonsa ja sijoittuivat Venäjän-mestaruuskilpailuissa hopealle. MM-kilpailuissa 2021 he johtivat lyhytohjelman jälkeen mutta olivat vapaaohjelmassa vasta neljänsiä ja putosivat pronssille. EM-kilpailuissa 2022 he saavuttivat pronssia venäläisten ottaessa kolmoisvoiton. Boikova on pituudeltaan 164-senttimetrinen. Häntä ja Kozlovskia valmentavat Artur Mintšuk ja Tamara Moskvina. == Lähteet == Luokka:Venäläiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Clever

Clever, oikealta nimeltään Joshua Tyler Huie (s. 8 heinäkuuta 1985, Gadsden, Alabama, Yhdysvallat), on yhdysvaltalainen rap-artisti, joka on tehnyt yhteistyötä muun muassa Justin Bieberin, Post Malonen ja Juice Wrldin kanssa. Clever on vieraillut myös suomalaisartisti Williamin vuonna 2020 julkaistulla kappaleella ”Penelope”. == Diskografia == === Studioalbumit === * Who Is Clever? (2019) * Crazy (2021) == Lähteet == Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Thomas Willis

Thomas Willis (27. tammikuuta 1621 Great Bedwyn, Wiltshire – 11. marraskuuta 1675 Lontoo) oli brittiläinen lääkäri, joka tuli tunnetuksi keskushermoston ja useiden sairauksien tutkimuksesta. Hän myös johti maansa iatrokemistejä.Thomas Willis Britannica Willis toimi vuosina 1660–1675 luonnonfilosofian Sedleian- professorinaTHOMAS WILLIS (1621-1675) JAMA Network Oxfordin yliopistossa. Hän laati keskushermoston siihen mennessä kattavimman kuvauksen julkaisussa Cerebri Anatome, cui accessit Nervorum descriptio et usus (1664). Vuonna 1671 Willis kuvasi ensimmäisenä myasthenia graviksen. Willisin valtimokehä on nimetty hänen mukaansa. Willis kuului Royal Societyn perustajajäseniin. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset lääkärit Luokka:Brittiläiset anatomit Luokka:Vuonna 1621 syntyneet Luokka:Vuonna 1675 kuolleet
Suuri illusioni (elokuva)

Suuri illusioni on Tuija-Maija Niskasen ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 1985. Elokuva perustuu Mika Waltarin romaaniin Suuri illusioni (1928) ja se sijoittuu 1920-luvun Helsinkiin, jossa teologian opiskelija Hart tapaa rouva Spindellin salongissa Hellas-nimisen kirjailijan sekä kauniin Caritaksen. Elokuva kertoo Hartin, Caritaksen ja Hellaan välisestä kolmiodraamasta. == Palkinnot == * Irma Taina voitti elokuvasta vuonna 1986 parhaan leikkauksen Jussi-palkinnon. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1985 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat
Scleria foliosa

Scleria foliosa on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, kovioiden (Scleria) sukuun kuuluva kasvilaji. Scleria foliosa -lajin juuret ovat punaruskeat. Varret voivat kasvaa 15–150 cm korkeiksi ja ovat 1–3 mm paksuja. Lehtilavat ovat 11–73 cm pitkiä ja 4–8 mm leveitä. Kukintona on useasta huiskilomaisesta kukinnosta koostuva kokonaisuus. Varren kärjessä oleva huiskilo on 2–3 cm pitkä ja muut, nivelistä haarautuvat huiskilot ovat 1–2 cm pitkiä. Tähkylät ovat yksineuvoisia. Hedetähkylät ovat 3,5–4 mm pitkiä ja halkaisijaltaan 0,7–1 mm. Hedekukissa on kolme hedettä ja niiden ponnet ovat 0,8–1 mm pitkiä. Emitähkylät ovat 4–5 mm pitkiä. Scleria foliosa kasvaa luonnossa eteläisessä Afrikassa ja Madagaskarilla sekä Intiassa. == Lähteet == * Viji, A. R. & Preetha, T. S., 2019: Taxonomy and Distribution of Scleria foliosa (Cyperaceae) in Kerala, India, Plant Science Today 6 (1):40–42 (https://doi.org/10.14719/pst.2019.6.1.450) === Viitteet === Luokka:Sarakasvit
Willow Creek Community Church

Willow Creek Community Church on kristillinen seurakunta, joka sijaitsee South Barringtonin kaupungissa Chicagossa, Illinoisissa, Yhdysvalloissa. Seurakunnalla on yhteensä noin 26 000 viikoittaista kävijää. CBS Newsin mukaan seurakunta oli Yhdysvaltain viidenneksi suurin megakirkko vuonna 2019. Seurakunnan johtava pastori on vuodesta 2020 Dave Dummitt. Seurakunnan perusti Bill Hybels vuonna 2000. Seurakunta toimii yhteensä kahdeksassa kaupungissa Illinois'n alueella. Yhteensä kirkon tilaisuuksiin osallistuu seurakunnan mukaan yli 100 000 ihmistä joka viikonloppu. Seurakunta on tullut tunnetuksi erityisesti kävijäystävällisestä jumalanpalveluksesta, joka on suunnattu heille, jotka eivät normaalisti hakeudu tai tulisi kirkkoon. == Global Leadership Summit == Willow Creek Community Church on vuodesta 1997 lähtien järjestänyt Global Leadership Summit-konferenssista, joka kokoaa tuhansia kristittyjä yhteen ympäri maailmaa. Laajimmillaan GLS on koostunut jopa 500 eri kokoontumisesta. Konferenssilla on ollut vaikutusta erityisesti vapaakirkollisissa ja karismaattisissa seurakunnissa Pohjoismaissa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain megakirkot Luokka:Illinois’n rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kristinusko Illinois’ssa
Fellowship Church

Fellowship Church (FC) on kristillinen seurakunta, joka sijaitsee Grapevinen kaupungissa Texasissa, Yhdysvalloissa. Seurakunnalla on yhteensä noin 24 000 viikoittaista kävijää sen pääkampuksella. CBS Newsin mukaan seurakunta oli Yhdysvaltain kuudenneksi suurin megakirkko vuonna 2019. Seurakunnan johtava pastori on Ed Young, joka perusti seurakunnan vuonna 1989. Seurakunta toimii yhteensä seitsemässä kaupungissa Texasin alueella. Lisäksi seurakunta järjestää viikoittaisia tilaisuuksia kahdessa vankilassa ja verkossa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain megakirkot Luokka:Texasin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kristinusko Texasissa
Viktor Bergman

Karl Viktor Bergman (31. maaliskuuta 1857 Porvoo – 3. lokakuuta 1905 Helsinki) oli suomalainen kivenhakkaajamestari sekä liikemies ja valtiopäivämies. Bergmanin vanhemmat olivat kivenhakkaajamestari Johan Gustaf Bergman ja Maria Lovisa Nikander. Bergman johti isänsä kiviliikettä tämän kuoleman jälkeen, vuodesta 1877, ja otti sen nimiinsä äitinsä kuoleman jälkeen 1880. Hänellä oli useita luottamustoimia käsityöaloilla, kunnallisella alalla ja kansalaistoiminnassa. Hän oli vapaapalokunta-aktiivi sekä tunnettu purjehtija ja metsästäjä. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen Bergman oli 1897–1905 ja porvarissäädyssä Helsingin edustaja valtiopäivillä 1904–1905. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset käsityöläiset Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1905 kuolleet
Calvary Temple

Calvary Temple on kristillinen seurakunta, joka sijaitsee Hyderabadin kaupungissa Intiassa. Seurakunnalla on yhteensä noin 225 000 jäsentä. Jäsenmäärältään Calvary Temple on maailman toiseksi suurin megakirkko vuonna 2021. Seurakunnan johtava pastori on Satish Kumar, joka perusti seurakunnan vuonna 2005. == Lähteet == Luokka:Megakirkot Luokka:Hyderabad (Intia) Luokka:Kristinusko Intiassa
Punaeväsateenkaarikala

Punaeväsateenkaarikala (Melanotaenia parva) on sateenkaarikaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Papualta. ==Koko ja ulkonäkö== Punaeväsateenkaarikala voi kasvaa 9-10 cm pitkäksi, mutta jää yleensä alle 6 cm pitkäksi. Naaraat ovat koiraita pienempiä. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Punaeväsateenkaarikalasta tunnetaan kaksi värimuotoa, jotka ovat sinivioletti ja keskiviivastaan musta muoto ja hopeanharmaa muoto, jonka suomujen reunat ovat punaiset. Kalan evät ovat väriltään punaiset. Naaraat ovat harmahtavia. ==Levinneisyys ja elintavat== Punaeväsateenkaarikala tavataan ainoastaan Kurumoijärvestä Doberain niemimaalta. Se elää sameissa rantavesissä tyypillisesti runsaan vesikasvillisuuden joukossa. Lajin ravintoa ovat kasvit ja vesihyönteiset. Punaeväsateenkaarikalakanta on laskussa ja laji luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Suurin uhka kannalle ovat järveen istutetut vieraslajit kuten tilapiat. ==Lähteet== Luokka:Hopeakylkikalat Luokka:Uhanalaiset kalat
Hit Gyülekezete

Hit Gyülekezete () on kristillinen seurakunta, joka sijaitsee Budapestin kaupungissa Unkarissa. Seurakunnalla on yhteensä noin 70 000 jäsentä. Jäsenmäärältään Hit Gyülekezete on Euroopan suurin evankelinen seurakunta vuonna 2021. Seurakuntaa pidetään megakirkkona. Viikoittain seurakunnan tilaisuuksiin osallistuu noin 8000 ihmistä. Seurakunnan johtava pastori on Sándor Németh, joka perusti seurakunnan vaimonsa Judithin kanssa kristillisenä rukousryhmänä 1979. Kommunistisen hallinnon alla seurakunnan toiminta oli laitonta ja toiminta vetäytyi maan alle. Unkarin hallitus tunnusti seurakunnan lailliseksi uskonnolliseksi järjestöksi vuonna 1989. 1990-luvulla seurakunta kasvoi vapaaehtoisten maksujen perusteella Unkarin neljänneksi suurimmaksi kirkkokunnaksi. Seurakunnalla on aktiivisia jäseniä yli 70 000. Seurakunnalla on yli 300 paikallisryhmää Unkarissa, sekä muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa. == Lähteet == Luokka:Megakirkot Luokka:Budapest Luokka:Kristinusko Unkarissa Luokka:Helluntaikirkot
Jarno Liski

Jarno Liski (s. 1984) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hänet tunnetaan tutkivana journalistina, joka käsittelee jutuissaan usein taloussotkuja ja korruptiota, mikä on poikinut useita skuuppeja. Lokakuusta 2024 lähtien hän on työskennellyt Helsingin Sanomissa. ==Ura== ===Toimittajana=== Koulutukseltaan Liski on humanististen tieteiden kandidaatti Jyväskylän yliopistosta. Hän oli Jyväskylän Ylioppilaslehden päätoimittaja vuosina 2011–2013. Vuonna 2013 Liski työskenteli Ylen Suora linja -ohjelman toimittajana. Lisäksi hän oli Ylen palveluksessa vuosina 2016–2017. Tämän jälkeen Liski vaikutti freelance-toimittajana, kunnes hänet palkattiin joulukuussa 2020 Iltalehteen. Lokakuussa 2024 Liski siirtyi Helsingin Sanomien tutkivan journalismin toimitukseen. Liski tunnetaan paljastusjutuistaan, jotka käsittelevät erityisesti taloussotkuja ja valtiollisia toimijoita. Paljastusjuttujen aiheita ovat olleet muun muassa: *Nuorisosäätiön väärinkäytökset *Suomen Keskustan sisäpiirit *Juha Sipilä *veronkierto ja verohallinto *Katri Kulmunin ministeriön piikkiin kustannetut esiintymiskoulutukset *Huoltovarmuuskeskuksen maskikaupat *Tytti Yli-Viikarin törkeä virka-aseman väärinkäytösepäily ja maksuvälinepetosepäily Valtiontalouden tarkastusviraston (VTV) ylijohtajana sekä VTV:n itsesensuuri *Sanna Marinin laiton ateriaetu Kesärannassa ===Tietokirjailijana=== Liski on kirjoittanut yhdessä Salla Vuorikosken ja Jussi Erosen kanssa Ylegate- paljastuskirjan (2017), jossa puidaan vuonna 2016 tapahtunutta silloisen pääministerin Juha Sipilän ja Yleisradion toimintaa koskevaa kohua. Vuonna 2019 julkaistiin Liskin ja Jyri Hännisen kirjoittama kirja Keskustan valtakunta: kertomus rahasta, vallasta ja korruptiosta, joka käsittelee Suomen Keskusta -puolueen, Juha Sipilän ja suomalaisen politiikan korruptiota. ==Palkinnot== Liski palkittiin vuonna 2015 vuoden freelance-journalistina. Vuonna 2018 hän voitti Journalistiiiton sananvapauden miekka -palkinnon. Liski oli ehdolla Lumilapio-palkinnon saajaksi vuonna 2016 ja Suuren journalistipalkinnon vuoden juttu -palkinnon saajaksi yhdessä Karoliina Paanasen kanssa vuonna 2021. Liski valittiin vuonna 2021 myös tutkivan journalismin Lumilapio-finalistiksi peräti kahdella jutulla. Hän kirjoitti Suomen Kuvalehteen Huoltovarmuuskeskuksen maskikaupoista ja samaan lehteen yhdessä Karoliina Paanasen kanssa Katri Kulmunin (kesk) konsulttikuluista. Helsingin Sanomat: Tutkivan journalismin Lumilapio-palkinnon finalistit julkistettiin, HS:n Paavo Teittisen artikkeli yksi ehdokkaista Näistä Kulmuni- juttu palkittiin Lumilapio-palkinnolla.Lumilapio-palkinto ministeri Kulmunin koulutusepäselvyydet paljastaneelle jutulle Tutkivan journalismin yhdistys, 2021 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Jarno Liski soitteli kuukausien ajan taustapuheluita metsäpoluilla – maaliskuisena tiistaina tuli läpimurto, joka johti kevään suurimpaan skuuppiin VTV:n sotkuista Suomen Lehdistö 15.4.2021 Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tihon Sjomuškin

Tihon Zaharovitš Sjomuškin (, 26. kesäkuuta 1900 Penzan läänin Staraja Kutljan kylä – 6. toukokuuta 1970 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija. Tihon Sjomuškin syntyi talonpojan perheeseen. Hän opiskeli Moskovan yliopiston kasvatustieteellisessä tiedekunnassa, osallistui tutkimusmatkoihin Tšukotkaan ja oli mukana luomassa tšuktšin kirjakieltä Vladimir Bogorazin johdolla. Sjomuškinin ensimmäiset teokset kertovat tšuktšien ja eskimoiden elämästä. Romaani Alitet pakenee vuorille (Alitet uhodit v gory, 1947–1948) sai Stalin- palkinnon vuonna 1949. Sen pohjalta tehtiin myös samanniminen elokuva. Sjomuškin julkaisi myöhemmin vain muutamia arktisen alueen kuvauksia. Hänen teostensa taiteellinen arvo on vähäinen. ==Suomennettu teos== * Alitet pakenee vuorille: romaani. Suom. Kaisu-Mirjami Rydberg. Helsinki: Kansankulttuuri, 1958. * Lapsia lumen ja jään maassa (Tšukotka). Suom. Lauri Savolainen. Porvoo: WSOY, 1945. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet