EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Nuutajärven työväentalo Iirilä

Nuutajärven työväentalo Iirilä on Urjalan kunnan Nuutajärven kylässä sijaitseva työväentalo/tanssilava. ==Historiaa== Nuutajärven työväenyhdistys Työ perustettiin vuonna 1905. Rakennusrahastoa työväentaloa varten alettiin koota vuonna 1906 muun muassa arpajaisia järjestämällä. Lisäksi otettiin Urjalan Säästöpankista 1 000 markan laina. Seuraavana vuonna yhdistys osti Iirilä-nimisen rantahuvilan. Lisäksi ostettiin meijerirakennus, jonka hirsistä rakennettiin Iirilään sivusiipi, johon tuli juhlasali näyttämöineen. Talon vihkiäisiä vietettiin helluntaina 1908. Tontti oli alkuun vuokralla, kunnes vuonna 1927 yhdistys lunasti sen omaksi. Tanssilava rakennettiin talon yhteyteen mahdollisesti jo pian talon valmistumisen jälkeen. Lava uusittiin vuosina 1946 ja 1958. Myös lavaa alettiin kutsua Iiriläksi. Vuonna 1963 talon saliosuus purettiin ja myytiin, ja taloon tehtiin myös pienempiä korjauksia ja muutoksia. Nykyään (vuonna 2023) ainakin lava on yhä pystyssä ja Nuutajärven työväenyhdistyksen omistuksessa. Talon kohtalosta 1990-luvun jälkeen ei ole varmuutta. ==Rakennus== Talo oli hirsirakenteinen, ja siihen kuului kamari, keittiö sekä sali näyttämöineen. Se oli punaiseksi maalattu, paitsi ovien ja ikkunoiden pielet, jotka olivat vaalean keltaisia. Talo sähköistettiin vuonna 1927. Vuoden 1963 remontin yhteydessä siirryttiin puulämmityksestä öljylämmitykseen. ==Toimintaa työväentalolla== Talossa pidettiin yhdistyksen kokouksia, ja lisäksi siellä toimi eri harrastepiirejä, torvisoittokunta harjoitteli, pidettiin kursseja, iltamia ja teatteriesityksiä, ja taloa myös vuokrattiin esimerkiksi hää- ja syntymäpäiväjuhlia varten. Myös lasityöntekijäin ammattiosasto vuokrasi taloa. Ainakin 1920-luvulla taloa vuokrasivat myös kiertävät elokuvien esittäjät ja sirkukset. Näiltä ”humpuukiseuroilta” perittiin 100 markan vuokra; toisaalta esimerkiksi Marttayhdistys sai pitää keittokurssin ilman vuokraa. Myös joitakin perhejuhlia annettiin pitää ilman vuokraa. Taloon tuli myös heti alusta vuokralle Nuutajärven Työväen Osuuskauppa. 1990-luvulla taloa vuokrattiin kesäisin tanssien järjestäjille, urheiluseura Esalle sekä häitä ja muita juhlia varten yksityisille. Lisäksi siellä kokoontuivat eläkeläiset säännöllisesti. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Urjalan rakennukset ja rakennelmat
Ángel Lulio Cabrera

Ángel Lulio Cabrera (1908–1999) oli Espanjassa syntynyt, mutta paljolti Argentiinassa vaikuttanut kasvitieteilijä. Vuonna 1925 Cabrera muutti Argentiinaan ja tuli luonnontieteiden opiskelijaksi La Platan museoon (Museo de La Plata). Vuonna 1931 Cabrera väitteli tohtoriksi ja siirtyi La Platan kansalliseen yliopistoon, jossa hän teki pitkän uran. Myöhemmin hän toimi opettajana myös Buenos Airesin yliopiston maataloustieteiden tiedekunnassa. Cabrera on kirjoittanut useita julkaisuja kasvisystematiikasta, joka on hänen pääasiallinen erityisalansa. Myöhemmin hän siirtyi tutkimaan myös ekologisia ja kasvimaantieteellisiä kysymyksiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * JSTOR Global Plants: Cabrera, Ángel Lulio Luokka:Kasvitieteilijät Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Maailman onnellisin kansa

Maailman onnellisin kansa voi tarkoittaa seuraavia: == Musiikki == Albumit * Maailman onnellisin kansa, Maustetyttöjen albumi vuodelta 2023. * Maailman onnellisin kansa, Tuomari Nurmion albumi vuodelta 2021. Kappaleet * ”Maailman onnellisin kansa”, Tuomari Nurmion kappale samannimiseltä albumilta. * ”Maailman onnellisin kansa”, Maustetyttöjen kappale samannimiseltä albumilta.
Ælfwald I

Ælfwald I (k. 23. syyskuuta 788) oli Northumbrian kuningas 779–788. Ælfwald nousi valtaistuimelle vuonna 779 ajettuaan kuningas Æthelredin maanpakoon. Simeon Durhamilaisen mukaan Ælfwald oli Oswulfin poika ja hallitsi kymmenen vuotta ajettuaan Æthelredin maasta. Annales Laurissenses -teoksen mukaan frankkien kuningas Kaarle Suuri olisi lähettänyt armeijan Britanniaan vuonna 786, luultavasti Merciaan ja Northumbriaan. Simeon Durhamilaisen mukaan Ælfwald sai surmansa lähellä Hadrianuksen vallia. Hänet tappoi neuvonantaja Sicga. Ælfwald haudattiin Hexhamiin. Ælfwaldin pojat Oelf ja Oelfwine surmattiin vuonna 791 kuninkaaksi palanneen Æthelredin käskystä. == Lähteet == Luokka:Englannin anglosaksikuninkaat Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 788 kuolleet
Norjansuomalaiset

Norjansuomalaiset ovat viime aikoina Suomesta Norjaan muuttaneita suomalaisia. Näitä etnisiä suomalaisia ei pidä sekoittaa jo 1700-luvulta asti asuneisiin suomalaisperäisiin ruijansuomalaisiin, eikä myöskään 1500-luvun loppupuolella muuttaneisiin metsäsuomalaisiin. Suomalaiset muuttavat Norjaan ensisijaisesti töiden perässä. ==Katso myös== * Maahanmuuttajat Norjassa * Ruotsinsuomalaiset * Suomalainen siirtolaisuus * Ulkosuomalaiset ==Aiheesta muualla== * Suomalais-norjalainen kulttuuri-instituutti ==Lähteet== Luokka:Norjan etniset ryhmät Luokka:Ulkosuomalaiset
Heli Hyttinen

Heli Hyttinen (s. 11. syyskuuta 1995) on suomalainen näyttelijä. Hyttinen on opiskellut näyttelijäksi Tampereen yliopiston Nätyllä ja valmistunut teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2021. Hyttinen on näytellyt muun muassa Suomen Kansallisteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa ja Teatteri Jurkassa. Hän näyttelee pääosaa Ida-Maria Olvan ohjaamassa lyhytelokuvassa Mehiläiskesä. == Teatterirooleja == * Katrina, Tampereen Työväen Teatteri, 2023 * Jane! Jane! Jane! , Teatteri Jurkka, 2022 * Paskateoria, Näty, 2020 * Otteita, Kansallisteatteri, 2019 * Hair, Näty, 2019 == Tv- ja elokuvarooleja == * Sininen enkeli – Anja Kauranen, 2022 * Mehiläiskesä – Eedi, 2021 * Tove – Viuhti, 2020 == Lähteet == * * Heli Hyttinen Näyttelijäliiton sivuilla. === Viitteet === Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pyhän Volodymyrin katedraali

Pyhän Volodymyrin katedraali () on katedraali Kiovassa. Se on rakennettu 1872–1896. Sen sisäseinien maalaukset ja uusbysanttilainen arkkitehtuuri kuvastavat ukrainalaisen arkkitehtuurin merkittäviä virtauksia 1800-luvun keskivaiheilla ja loppupuolella. Aikakautta luonnehtivat kansallinen herääminen ja kiinnostus historiallisiin tyyleihin.Walter Daschko: Saint Volodymyr's Cathedral Encyclopedia of Ukraine. 1993. Vitattu 10.1.2023 Katedraali on muodoltaan ristikirkko. Sisätiloissa on parvia. Katedraalista kohoaa bysanttilaistyylisiä kupoleita. Ulkoseinillä on runsaasti koristelua. Rakennuksen tyylillä on tavoiteltu Kiovan Rusin perinteiden toistoa, mutta tulos ei ole aito versio bysantin tai Kiovan Rusin tyyleistä. Katedraalin viimeistelijänä pidetään Aleksandr Berettiä, mutta talousvaikeuksien ja rakenteellisten ongelmien vuoksi sekä ennen häntä että hänen jälkeensä ulkoasuun ovat vaikuttaneet monet muutkin arkkitehdit. Alkuperäisen suunnitelman teki I. Štrom 1859. Siitä muutti 1861 P. Sparro. Vuonna 1862 Beretti teki keskeisiltä osiltaan uuden suunnitelman. Rakennustyöt pääsivät viimein vauhtiin 1872. R. Bernhardt teki 1875 suuria rakenteellisia muutoksia, ja 1876 Vladimir Nikolajev sai vastuun rakennustyön viimeisen vaiheen valvonnasta. Kirkon sisätilojen koristelusta jaa maalauksista vastasivat johtavat ukrainalaiset ja venäläiset taiteilijat 1885–1896 ohjenuoranaan bysanttilainen taide ja kirkkokoristelu. Venäläinen V. Vasnetsov yhdessä Kiovan piirustuskoulun opettajien ja oppilaiden kanssa teki merkittävimmän työn. Näyttävin on keskiapsiksessa oleva Vasnetsovin Jumalanäiti. Kirkossa on 1930-luvulta lähtien ollut 300-luvun kreikkalaisen marttyyrin Pyhän Barbaran reliikki ja 1400-luvun Kiovan metropoliitan Makarios I:n reliikki. Kirkko vahingoittui pahoin toisessa maailmansodassa, mutta sodan jälkeen sitä kunnostettiin ja entistettiin laajasti seurakuntalaisten ja kaupungin tuella. Se on ollut vuodesta 1943 Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksisen kirkon katedraali ja tärkein Kiovan kirkko. Vuodesta 1995 katedraali on kuulunut nykyisin tunnustamattomalle Kiovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksiselle kirkolle. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Kiovan kirkot Luokka:Ukrainan katedraalit
Tapani Kelomäki

Tapani Henrik Kelomäki (13. tammikuuta 1951 – 5. elokuuta 2022)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 11.9.2022, s. B 34. oli suomalainen kielitieteilijä. Hän toimi Helsingin yliopistossa suomen kielen yliopistonlehtorina. Hän keskittyi tutkimuksessaan lausesemantiikkaan ja toisaalta suomalaisen kielentutkimuksen historiaan. == Teokset == * Ekvatiivilause. SKS, 1997. (väitöskirja) * Nuorgrammaattisuuden myytti suomen kielen tutkimuksessa. Helsingin yliopiston suomen kielen ja kotimaisen kirjallisuuden laitos, 2009. ISBN 978-952-10-6017-5 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Jouko Paavola (sellisti)

Jouko Paavola (28. elokuuta 1942 Oulu – 3. heinäkuuta 2016 Turku) oli suomalainen sellisti ja sellopedagogi.Jan Cibulka, Muistot: Jouko Paavola Helsingin Sanomat 10.9.2016, viitattu 10.1.2023 Paavola opiskeli Seppo Laamasen, Yrjö Selinin, Erkki Raution ja Enrico Mainardin johdolla. Hän soitti jo 15-vuotiaana Oulun kaupunginorkesterissa ja eteni sittemmin sen soolosellistiksi. Paavola soitti myös monissa muissa suomalaisissa sinfoniaorkestereissa ja kamarimusiikkikokoonpanoissa. Paavola oli aktiivinen esiintyjä vielä samanaikaisesti kuin opetti Päijät-Hämeen konservatoriossa. Hän loi yli neljäkymmentä vuotta kestäneen uran opetustehtävissä ja sai yliopettajan aseman. Paavola opetti Päijät-Hämeen konservatorion lisäksi musiikkiopistoissa Oulussa, Kemissä, Kokkolassa ja Vaasassa. Hänet valittiin Vaasan läänintaiteilijaksi. Paavola laati oppimateriaaleja, joihin kuului Asteikkokoulu sellonsoiton opiskelijoille (1981).Paavola, Jouko Finna, viitattu 10.1.2023 Hän sai sekä opetuskäytäntöihinsä että oppimateriaaleihinsa vaikutteita viulupedagogi Tatjana Pogozevalta. Paavolan johdolla opiskelivat muiden muassa Seeli ToivioSellisti Seeli Toivio konsertoi Liedon kirkossa Liedon seurakunta 22.2.2018, viitattu 10.1.2023 ja Laura Voutilainen.Iikka Taavitsainen, Kiitollisuutta, piiskaavia opettajia ja jonkinlaisia burnoutteja Savon Sanomat 3.11.2015, viitattu 10.1.2023 Sellisti Helena Plathán on hänen tyttärensä.Artistit ja yhtyeet Helena Plathán, viitattu 10.1.2023 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sellistit Luokka:Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Geranyyliasetaatti

Geranyyliasetaatti (C12H20O2) on estereihin ja terpenoideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy luonnossa useiden kasvien eteerisissä öljyissä. Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Geranyyliasetaattia voidaan käyttää hajusteissa. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa geranyyliasetaatti on väritöntä nestettä, jolla on kukkaismainen tuoksu. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee etanoliin ja dietyylieetteriin. Geranyyliasetaattia esiintyy muun muassa sitruunaruohossa ja kurjenpolvissa. Geranyyliasetaattia voidaan eristää kasveista, mutta pääasiallisesti sitä valmistetaan geraniolin ja etikkahapon tai etikkahappoanhydridin reaktiolla. Yhdistettä valmistetaan vuosittain useita satoja tuhansia tonnejaCharles S. Sell: Terpenoids, Kirk- Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2006.. Geranyyliasetaattia käytetään ainesosana kukkaistuoksuissa ja kosmetiikassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: Geranyl acetate *Human Metabolome Database (HMDB): Geranyl acetate *Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Geranyl acetate *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Geranyl acetate *Pherobase: Floral Compound - geranyl acetate *Pherobase: Semiochemical - geranyl acetate Luokka:Esterit Luokka:Terpeenit
Tursankankaan työväentalo

Tursankankaan työväentalo oli Urjalan kunnan Tursan tai Tursankankaan kylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Tursankankaan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1912. Sisällissodan aikana talo oli takavarikossa, ja yhdistyksen kirjasto ja arkisto poltettiin ja 2 000 markkaa sen rahavaroja vietiin. Vuosina 1932 ja 1933 Lapuanliikkeen kannattajat tekivät talolla ilkivaltaa. Helmikuussa 1932 talolle tunkeuduttiin ja sen ikkunat rikottiin, samoin kuin näyttämön esirippu ja kulissit. Lisäksi tauluja oli varastettu ja irtaimistoa rikottu. Konerasvan ja tervan sekoituksella oli sotkettu talon lattiat, salin penkit, pöydät, keittiön hella ja astioita. Talolla oli ennen tätä pidetty opintokurssi, jonka päätösjuhlien jälkeisenä yönä vandalistien isku tapahtui. Jo etukäteen oli esitetty uhkauksia kurssia vastaan. Taloa oltiin ilmeisesti saman vuoden alussa oltu myymässä paikalliselle nuorisoseuralle, mutta kauppa oli työväenyhdistyksen taholta peruttu. Toinen tapaus sattui tammikuussa 1933, jolloin talolle murtauduttiin ja sieltä vietiin Marxin kuva. Elokuussa 1935 talolla vietettiin syysjuhlaa, jonka ohjelmassa oli muun muassa laulua, lausuntaa, puhe ja näytelmä. Vuodelta 1943 on maininta, että talo oli korjauksen tarpeessa. Tämän jälkeen talon vaiheista ei ole tietoa. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Urjalan rakennukset ja rakennelmat
Andreo Larsen

Andreo Larsen (s. 1953) on suomalainen kliinisen neurofysiologian erikoislääkäri ja tietokirjailija. Hän työskenteli 1990-luvun lopulla Helsingin Diakonissalaitoksen potenssiklinikalla ja oli paljon julkisuudessa erektiohäiriölääke Viagran markkinoilletulon yhteydessä. Larsenin tanskalainen isä ja suomalainen äiti tapasivat aikoinaan esperanton opiskelun parissa, ja etunimi Andreo on esperantonkielinen. Larsen kirjoitti ylioppilaaksi Someron yhteiskoulusta 1972. Uransa alussa hän oli kolme vuotta tutkijana ja lääkärinä Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Työnsä ulkopuolella Larsen on kiinnostunut Italian kulttuurista ja gastronomiasta, joista hän on laatinut useita tietokirjoja. Hän on toiminut pitkään Villa Lanten Ystävät ry:n hallituksessa.Hän kirjoitti klassisen musiikin levyarvosteluuita Kauppalehti Optioon ==Teoksia== * Beta-blockers, tremor and neuromuscular transmission : a clinical and experimental study. Väitöskirja, Helsingin yliopisto, 1980. * Epilepsia. Toim. yhdessä Matti Iivanaisen kanssa. Otava, 1994. * Kyvykäs mies : Viagra-ilmiö ja hyvä potenssi. Yhdessä Jukka Kuikan kanssa. WSOY, 1998. ISBN 951-0-23221-1. * Terve, mies! Asiantunteva kirja miesten sairauksista ja vaivoista. Yhdessä Jukka Ukkolan kanssa, WSOY, 2000. ISBN 951-0-24585-2. * * Herkullista historiaa : kulttuurisia makupaloja Italian keittiöistä kautta aikain. Yhdessä Liisa Savusen ja Risto Valjuksen kanssa. WSOY, 2004. ISBN 951-0-28256-1. * Rooma : ikuinen illallinen : erilainen ravintolakirja. WSOY, 2005. * Italian keittiöiden aakkoset : enogastronominen ensyklopedia italia- suomi. Yhdessä Katrina Larsenin kanssa. Mediapinta, 2009. ISBN 978-952-235-084-8. * Käännekohtia Roomassa : seitsemän paikkaa joissa maailma muuttui. Recallmed, 2016. ISBN 9789518471090. * Rooman fuuga eli Johann Sebastianin salaisuus. BoD, 2021. ISBN 9789528045267. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Huittisten kaupunginkirjasto

Huittisten kaupunginkirjasto on Huittisissa toimiva yleinen kirjasto. Pääkirjaston lisäksi kirjastolla on toimpiste Vampulassa. Kaikki Huittisten ja koko Satakunnan yleiset kirjastot ovat osa vuonna 2009 perustettua Satakirjastot-kirjastokimppaa. == Historia == Huittisten kirjaston perusti Herman Pihlman. Kunnan omistukseen kirjasto siirtyi vuonna 1872. Kirjaston alkuperäisestä sijainnista ei ole varmuutta. Vuonna 1874 kirjasto siirtyi silloisen Lauttakylän poikakoulun yhteyteen. Vuonna 1930 kirjasto siirtyi Lydenin taloon ja vuonna 1943 kunnantaloon. Nykyisiin tiloihinsa kirjasto siirtyi vuonna 2001. Huittisten ensimmäinen kirjastoauto hankittiin vuonna 1972. Samalla koulujen omat kirjastot lakkautettiin. == Lähteet == Luokka:Huittisten rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot
Upper River

Upper River on yksi Gambian kuudesta alueesta. Alueen pinta-ala on 2 070 km², ja vuonna 2013 siellä asui 237 220 asukasta. Alueen pääkaupunki on Basse eli Basse Santa Su. == Lähteet == Luokka:Gambian alueet
Brasilian työnväenpuolue

Brasilian työnväenpuolue () on brasilialainen puolue, jonka perusti 1980 Ivete Vargas, entisen presidentin Getúlio Vargasin veljentytär. Puolue katsoo olevansa Vargasin kannattajien vuonna 1945 perustaman, vuonna 1965 Brasilian sotilasdiktatuurin aikana hajotetun samannimisen puolueen jatkumo. Nimestään huolimatta puolue on lähinnä keskustalainen ja tuki oikeistolaisia presidenttejä Fernando Collor de Mello, Itamar Franco ja Fernando Henrique Cardoso sekä vasemmistolaisia Luiz Inácio Lula da Silvaa ja Dilma Rousseffia tämän ensimmäisen kauden aikana. Puolue tuki myös Jair Bolsonaroa, joka oli puolueen jäsen 2003–2005, ja toivoi häntä takaisin.https://www.gazetadopovo.com.br/republica/ptb-roberto-jefferson- convite-a-bolsonaro-eleicoes-2022/ ==Lähteet== Luokka:Brasilian puolueet
Mommola

Mommola on kylä Huittisissa valtatie 2:n ja valtatie 12:n risteyksessä. Mommolan palveluista tunnetuin on motelli. Mommola on omakotivaltainen. == Historia == Vuoden 1540 maakirjan mukaan Mommolassa oli kuusi taloa. Vuoden 1646 maakirjassa taloja oli seitsemän. Mommolassa toimi tyttökansakoulu vuosina 1873–1925. == Lähteet == Luokka:Huittisten kylät
Kjell Opseth

Kjell Opseth (2. tammikuuta 1936 Førde – 3. joulukuuta 2017 Førde) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1981–2001 ja toimi Norjan liikenneministerinä 1990–1996 sekä kunta- ja työministerinä 1996–1997. Hänen liikenneministerikaudellaan toteutettiin useita merkittäviä rakennushankkeita, kuten Lærdalin tunneli ja Gardermoenin lentoasema. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kjell Opseth Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan työministerit Luokka:Norjan liikenneministerit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Ranveig Frøiland

Ranveig Frøiland (15. syyskuuta 1945 Sund – 16. maaliskuuta 2020) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1985–2005 sekä toimi Norjan öljy- ja energiaministerinä 1996–1997. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ranveig Frøiland Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Atlantic Council

Atlantic Council on yhdysvaltalainen ajatushautomo, joka keskittyy poliittisiin, talous- ja turvallisuusasioihin. Se pitää päämajaansa Washingtonissa. Se on perustettu 1961. Se tukee atlantismia, Yhdysvaltain ja Euroopan suhteita ja sitä on nimitetty "Naton ajatushautomoksi". Atlantic Council on vuosia luettu Pennsylvanian yliopiston indeksissä maailman vaikutusvaltaisimpien ajatushautomojen joukkoon.Atlantic Council ranked as a leading global think tank Atlantic Council Vuonna 2009 silloinen Atlantic Councilin johtokunnan puheenjohtaja James L. Jones siirtyi Obaman hallintoon kansallisen turvallisuuden neuvonantajaksi. Hänen tilalleen tuli senaattori Chuck Hagel. Hagelista tuli neljä vuotta myöhemmin puolustusministeri, jolloin hänen tilalleen tuli kenraali Brent Scowcroft. Vuonna 2014 johtoon valittiin Jon Huntsman, Jr. Nykyinen (2023) johtaja on Goldman Sachsin johtaja John F. W. Rogers. ==Toiminta== Atlantic Council on luonut laajoja verkostoja. Se kuuluu Atlantic Treaty Association (ATA) -järjestöön, johon kuuluu eri maissa toimivia vastaavia järjestöjä, esimerkiksi Suomen Atlantti-Seura (Atlantic Council of Finland). ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset ajatushautomot
Rabat-Salé-Kénitra

Rabat-Salé-Kénitra () on yksi Marokon 12 alueesta. Rabat-Salé-Kénitra sijaitsee Marokon pohjoisosassa. Siellä oli asukkaita vuonna 2014 noin 4,6 miljoonaa. Alueen pääkaupunki on Rabat. Rabat-Salé-Kénitra sijaitsee Atlantin rannikolla, missä useat kulttuurit ovat kukoistaneet vuosisatojen aikana Bouregreg-joen molemmilla rannoilla. Sen keskus on Marokon pääkaupunki Rabat, joka liitettiin historiaan ja kulttuuriin liittyvin perustein vuonna 2012 Unescon maailmanperintöluetteloon. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Marokon alueet
Mäntsälän Hirvihaaran työväentalo

Mäntsälän Hirvihaaran työväentalo oli Mäntsälän kunnassa Hirvihaaran kylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Mäntsälän Hirvihaaran työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Vuonna 1907 yhdistyksessä oli 32 jäsentä, 16 miestä ja 16 naista. Kansalaissodan jälkeen työväenyhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen. Yhdistyksellä oli jatkuvaa toimintaa, ja iltamista saatiin tuottoja. Viranomaiset lakkauttivat yhdistyksen vuonna 1931. Nuoriso-osasto, joka oli toiminut työväentalolla, oli lakkautettu jo vuonna 1926. Työväentalo myytiin takavarikon jälkeen vuonna 1933. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Mäntsälän rakennukset ja rakennelmat
Delphine Claudel

Delphine Claudel (s. 23. maaliskuuta 1996 Remiremont, Vosges, Ranska) on ranskalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa SC Bressaude -seuraa ja on pituudeltaan 168 cm. Claudel sijoittui 2021 Oberstdorfin MM-kilpailuissa 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa seitsemänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa seitsemäs ja 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa yhdeksäs. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa kymmenenneksi. Claudel osallistui maailmancupin kilpailuun ensimmäisen kerran La Clusaz'ssa joulukuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan Davosin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 22:s joulukuussa 2018. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs niin ikään Davosin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2020. Hän on saavuttanut neljä palkintosijaa loppunousuun päättyneillä Tour de Ski -kiertueen päätösetapeilla Val di Fiemmessä. Hän oli tässä 10 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kolmas vuosina 2021, 2022 ja 2024 sekä voittaja 2023. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes vuodenvaihteissa 2022–2023 ja 2023–2024. Lisäksi hän on sijoittunut toiseksi Les Roussesin 10 kilometrin väliaikalähtökilpailussa kaudella 2022–2023. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui toiseksi Canmoren 15 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jules Lapierre

Jules Lapierre (s. 2. tammikuuta 1996 Grenoble) on ranskalainen maastohiihtäjä. Hänen edustamiaan seuroja ovat olleet Club Ski Nordique Chartrousin ja Team Grenoble Isere Nordique. Hän on pituudeltaan 169 cm. Lapierre saavutti nuorten MM-kilpailuissa 4 × 5 kilometrin viestissä hopeaa vuosina 2014 ja 2015 sekä pronssia 2016. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kultaa 2019 ja 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa hopeaa 2018. Lapierre sijoittui 2018 Pyeongchangin olympialaisissa 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 15:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli yhdistelmäkilpailussa 18:s ja 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 24:s. Oberstdorfin MM- kilpailuissa 2021 hän hiihti ankkuriosuuden Ranskan pronssijoukkueessa 4 × 10 kilometrin viestissä ja oli 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa kuudestoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa 14:nneksi ja lyhennetyssä 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 15:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa kahdeksas ja 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 16:s. Lapierre saavutti maailmancupin pisteitä heti ensimmäisessä kilpailussaan oltuaan Lillehammerin 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 25:s joulukuussa 2017. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan Val di Fiemmessä käydyn Tour de Skin päätösetapin, vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailun, osuusajoissa neljäs 2019. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan yhteislähtönä käydyllä Tour de Skin päätösetapilla kolmas 2023. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes vuodenvaihteessa 2022–2023. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti vuodenvaihteen 2023–2024 Tour de Skin viimeisellä etapilla, 10 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Val de Fiemmessä. Kiertueen kokonaiskilpailussa hän oli tuolloin yhdeksäs. Hän sijoittui kolmanneksi Gomsin 20 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hernelampi

Hernelampi voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Hernelampi, lampi Heinävedellä * Hernelampi, lampi Luumäellä * Hernelampi, lampi Virroilla
Rumpulampi

Rumpulampi voi tarkoittaa seuraavia: * Rumpulampi, lampi Posiolla * Rumpulampi, lampi Ähtärissä. == Katso myös == * Rumppulampi
Johanna Tuomela

Johanna Mirjami Tuomela (o.s. Paunonen; 13. huhtikuuta 1973 Pori – 14. toukokuuta 2020 Turku) oli suomalainen syöpätutkija.Muistot: Johanna Tuomela 1973–2020 Helsingin Sanomat 5.7.2020, viitattu 10.1.2023Kun syöpätutkijasta tuli potilas – Johanna Tuomela taistelee levinnyttä rintasyöpää ja potilaiden eriarvoisuutta vastaan Paula Koskinen, Yle 20.10.2017, viitattu 10.1.2023 Tuomela valmistui Turun yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 2001. Hän väitteli tohtoriksi syöpäbiologiasta vuonna 2010. Väitöskirjassaan hän muun muassa osoitti alendronaatin pienentävän eturauhassyöpää sekä emokasvaimen että etäpesäkkeiden osalta. Väitöskirjatyön tulokset toivat myös lisää tietoa kasvaimen kasvuun ja leviämiseen vaikuttavista tekijöistä kasvaimen mikroympäristössä.Eturauhassyöpä - salakavala vitsaus länsimaissa Terveysportti 18.1.2010, viitattu 10.1.2023 Vuosina 2010–2011 Tuomela oli syöpäkeskuksen post doc -tutkijana Alabaman yliopistossa, Birminghamissa. Siellä hän löysi kolmoisnegatiivisen, erityisen huonoennusteisen rintasyöpien alaryhmän. Tuomela palasi Suomeen ja perusti oman tutkimusryhmänsä, joka muun muassa tutki Tollin kaltaisen reseptori 9:n merkitystä syövässä ja kehitti modernein kuvantamismenetelmin toteutettua syöpämallinnusta. Tuomela oli Turun yliopiston solubiologian dosentti ja opetti pitkään biolääketieteen laitoksella. Hän toimi myös Turun Syöpätutkijat ry:n hallituksessa. Tuomela oli tuottelias julkaisija. Hän osallistui moniin tärkeisiin Turun yliopiston PET-tutkimuksiin sekä biopankki- ja syöpähankkeisiin. Hän oli myös perustamassa tautimallinnuksen ympärillä toimivia start up -yrityksiä. Tuomela sairasti jo Yhdysvalloissa viettämänsä post doc -jakson aikana kohdunkaulan syövän, joka hoidettiin siellä. Suomeen palattuaan hän sairastui rintasyöpään, joka uusiutui neljä vuotta myöhemmin etäpesäkkeisenä.Syöpätutkija Johanna Tuomela tiesi syövästä kaiken, mutta raju sairaus pääsi yllättämään – ”Ehkä kuulun niihin, jotka saavat elää kauemmin” Petra Sneck, Iltalehti 11.10.2019, viitattu 10.1.2023 Tuomela puhui julkisuudessa myös potilaan näkökulmasta varsinkin uusien syöpälääkkeiden saatavuuden ja korvattavuuden ongelmista. Hän kuoli rintasyöpään 47-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset biologit Luokka:Solubiologit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet Luokka:Onkologit
Erling Stordahl

Erling Stordahl (pistekirjoituksella ⠠⠑⠗⠇⠊⠝⠛⠀⠠⠎⠞⠕⠗⠙⠁⠓⠇; 1. elokuuta 1923 Halden – 31. lokakuuta 1994 Oslo) oli norjalainen maanviljelijä, muusikko ja vammaisaktivisti. Hän menetti näkönsä 14-vuotiaana ja toimi sokeiden sekä muiden toimintarajoitteisten oikeuksien puolestapuhujana. Hänen aloitteestaan muun muassa perustettiin Beitostøleniin vammaisille tarkoitettu urheilukeskus, jonka johtajana hän myös toimi. Stordahlille myönnettiin Peer Gynt -palkinto vuonna 1975. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Erling Stordahlin haastattelu NRK:lla Luokka:Norjalaiset muusikot Luokka:Sokeat henkilöt Luokka:Aktivistit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Ismail Jakobs

Ismail Jakobs (s. 17. elokuuta 1999 Köln, Saksa) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan yleensä vasen laitapuolustaja. Hän on kesästä 2021 alkaen edustanut Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Monacoa. Hän on pelannut Senegalin maajoukkueessa syyskuusta 2022 alkaen edustettuaan aiemmin Saksan alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta. == Seurajoukkueura == Jakobs siirtyi 1. FC Kölnin junioreihin vuonna 2012. Hän pelasi edustusjoukkueessa ensimmäisen bundesliigaottelunsa marraskuussa 2019. Hän pelasi avauskaudellaan 20 bundesliigaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa, ja teki maalin joulukuussa Eintracht Frankfurtia ja helmikuussa Freiburgia vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 23 bundesliigaottelua ja kaksi liigakarsintaottelua ja teki maalin maaliskuussa Borussia Dortmundia vastaan. Saksan cupissa hän teki maalin neljännesvälieräottelussa Jahn Regensburgia vastaan. Jakobs siirtyi kesällä 2021 Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaan Monacoon. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 28 Ligue 1 -ottelua, kolme Mestarien liigan karsintaottelua ja kolme Eurooppa-liigan ottelua. Ranskan cupissa Jakobs pelasi viisi ottelua Monacon edetessä välieriin saakka. == Maajoukkueura == Jakobs pelasi Saksan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa yhdeksän ottelua. Hän kuului ikäluokan Euroopan-mestaruuden vuonna 2021 voittaneeseen joukkueeseen. Hän pelasi EM- lopputurnauksessa yhden ottelun avauskokoonpanossa ja pääsi neljässä ottelussa vaihdosta kentälle. Jakobs pelasi Senegalin maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2022 kahdessa ystävyysottelussa. Seuraavan kerran hän pelasi marras-joulukuussa Qatarin MM-kilpailuissa. Hän tuli vaihdosta kentälle ensimmäisessä alkulohko-ottelussa ja pelasi avauskokoonpanossa Senegalin kolmessa muussa ottelussa. Hän syötti kulmapotkusta Senegalin toisen maalin alkulohko-ottelussa Qataria vastaan. Jakobs on pelannut vuoden 2022 loppuun mennessä kuusi miesten maaottelua ja ollut niissä neljä kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole näissä otteluissa tehnyt. == Lähteet == Luokka:Senegalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kemeettinen ortodoksisuus

Kemeettinen ortodoksisuus on polyteistinen uskonto, joka syntyi 1980-luvun lopulla Tamara Siudan perustamana. Uskonnon seuraajien ei oleteta erikseen luopuvan aiemmasta uskonnostaan, mutta uskonnot seuraajat vannovat palvelevansa valitsemaansa yksittäistä jumalaa ennen mitään muuta jumaluutta. Uskonnon harjoittajia kutsutaan nimellä shemsu. Nämä kokoontuvat etupäässä internetissä, koska uskonnon harjoittajia on sen oman ilmoituksen mukaan ympäri maailmaa. Kemeettisessä ortodoksisuudessa noudatetaan kalenteria, joka jakaa kuukauden merkittävät ajankohdat seuraavasti: * ensimmäinen päivä * kuudes päivä, jolloin kunnioitetaan esi-isiä (akhu) * 30. ja viimeinen päivä, jolloin tarjotaan uhrilahjoja Ralle, Wesirille ja Herulle * 15. päivänä pidettävä juhla == Lähteet == Luokka:Kemetismi
Marjo Valve

Marjo Valve (12. toukokuuta 1958 Helsinki – 7. joulukuuta 2022 Kerava) oli suomalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -leikkaaja.Muistot: Marja Valve 1958–2022 Helsingin Sanomat 10.1.2023, viitattu 10.1.2023 Valve syntyi työläisperheeseen. Hän opiskeli ensin taidehistoriaa Helsingin yliopistossa, pääsi vuonna 1980 Taideteollisen korkeakoulun elokuva- ja televisiotyön linjalle ja valmistui vuonna 1989 taiteen maisteriksi. Valve aloitti elokuvauransa leikkaajana. Opiskeluaikanaan hän muun muassa toimi leikkaajana monissa Anssi Mänttärin elokuvissa. Hän ryhtyi ohjaajaksi ja käsikirjoittajaksi Mänttärin Reppufilmi-yhtiössä. Valve ohjasi Raija Talvion kanssa käsikirjoittamansa lyhytelokuvan Amor ampuu ohi (Reppufilmi). Työstä myönnettiin palkinto Tampereen elokuvajuhlilla sekä Jussi-kunniakirja. Tämän jälkeen Valve pääsi mukaan Ylen ja Suomen elokuvasäätiön Sparrausrinki- hankkeeseen, jonka yhteydessä hän ohjasi televisioelokuvan Viimeinen pisara, jota seurasivat muun muassa televisiosarja Huomenna on paremmin ja lastenelokuva Avuton Anna. Valve toimi aktiivisesti Suomen Elokuvaohjaajaliitossa ja pääsi tämän kautta toimittamaan Marja Pensalan kanssa elokuva-alan Lehtiset-lehteä. Hän opetti elokuvatuotantoa Tuusulassa ja Joensuussa. Valve oli vuosina 2007–2012 Valtion elokuvataidetoimikunnan jäsen ja 2009–2012 sen puheenjohtaja sekä Valtion keskustaidetoimikunnan jäsen. Vuonna 2012 hänet valittiin Suomen elokuvasäätiön tuotantoneuvojaksi, ja hän työskenteli tehtävässä viiden vuoden ajan. Myöhemmin hän jatkoi uraansa asiantuntijana eri hankkeissa. Valve kuoli 64-vuotiaana kärsittyään vaikeasta sairaudesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Suomalaiset elokuvaleikkaajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Luettelo maanosista bruttokansantuotteen mukaan

Luettelo maanosista bruttokansantuotteen mukaan, Bruttokansantuote on ilmoitettu Yhdysvaltain dollareissa lasketun markkinoiden tai valtion virallisilla valuuttakurssin mukaan. ==Maanosat BKT:n mukaan (nimellinen)== Kansainvälinen valuuttarahasto (2022 arvio) Sija Maanosa BKT (USD miljardeissa) % Maat jotka muodostavat vähintään 50% maanosan BKT:sta (nimellinen) Maapallo 103 454 100,0 1 Aasia 41 869 40,5 (43,8%) (10,3%) 2 Pohjois-Amerikka 29 316 28,3 (85,4%) 3 Eurooppa 23 508 22,7 (17,1%) (13,6%) (11,8%) (9,1%) 4 Etelä-Amerikka 3 773 3,6 (50,2%) 5 Afrikka 2 980 2,9 (16,9%) (15,7%) (13,8%) (6,3%) 6 Oseania 2 008 1,9 (85,9%) Kirjaamaton 0,1 == Maanosat BKT per asukas (nimellinen) == Kansainvälinen valuuttarahasto (2022 arvio) Sija Maanosa BKT (USD miljardeissa) % Maat jotka muodostavat vähintään 50% maanosan BKT:sta (nimellinen) 1 Aasia 77,697 48,1 (38,7%) (15,0%) 2 Eurooppa 34,250 21,2 (15,5%) (13,6%) (11,0%) (10,8%) 3 Pohjois-Amerikka 31,448 19,5 (79,6%) 4 Afrikka 8,237 5,1 (20,2%) (15,5%) (11,5%) (7,3%) 5 Etelä-Amerikka 7,797 4,8 (48,5%) (15,5%) 6 Oseania 1,933 1,2 (83,6%) Kirjaamaton 88 0,1 == Maanosat BKT per asukas (reaalimuutoksen) mukaan == Kansainvälinen valuuttarahasto (2022 arvio) Sija Maanosa BKT (USD miljardeissa) vuosi Maapallo 2022 1 Australasia 63 251 2022 2 Pohjois- Amerikka 56 993 2022 3 Eurooppa 33 529 2022 4 Aasia-Tyynimeri 8 893 2022 5 Etelä-Amerikka 8 697 2022 6 Afrikka 2 194 2022 7 Etelämanner 0 ei tietoa ==Katso myös== * Luettelo valtioista bruttokansantuotteen mukaan * Luettelo valtioista bruttokansantuotteen mukaan (PPP) * Luettelo valtioista asukaskohtaisen bruttokansantuotteen mukaan (PPP) * Luettelo valtioista asukaskohtaisen bruttokansantuotteen (reaalimuutoksen) mukaan ==Lähteet== maanosista bruttokansantuotteen mukaan Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Bengasin yliopisto

Bengasin yliopisto (; , lyh. UoB) on Libyan Bengasiissa ja maan itäosassa toimiva suuri julkinen yliopisto. Se perustettiin alkujaan vuonna 1955 nimellä Libyan yliopisto. Vuonna 1976 Libyan yliopisto jakautui Tripolissa ja Bengasissa jatkaviin erillisyliopistoihin; Bengasissa yliopiston nimeksi tuli Qaryounis-yliopisto. Vuonna 2011 nimi vaihdettiin Bengasin yliopistoksi. Bengasin yliopiston molemmat pääkampukset sijaitsevat Bengasissa. Lisäksi UoB:llä on yhdeksän pienempää kampusaluetta muualla Libyan itäosissa. Opiskelijamäärältään UoB on ollut Libyan suurin yliopisto: sillä oli noin 82 000 alemman korkeakoulututkinnon opiskelijaa ja 3 000 maisteri- tai tohtoriopiskelijaa. Akateemiseen opettajakuntaan kuului 2 000 henkeä, jonka ohella yliopistolla työskenteli 4 500 muuta työntekijää. Bengasin yliopisto on Libyan parhaimpia yliopistoja. Espanjalainen, yliopistojen verkkonäkyvyyttä korostava Webometrics-yliopistoranking sijoitti sen kesällä 2022 maailmanlistansa sijalle 2 400. EduRankin maailmanlistalla sija oli 5 172. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Libyan yliopistot ja korkeakoulut Luokka:Bengasi Luokka:Libyan rakennukset ja rakennelmat
Jukka Salminen (kauppaneuvos)

Jukka Sakari Salminen (21. elokuuta 1947 Tampere – 25. heinäkuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 11.1.2023. Salmisen puoliso vuodesta 1975 oli insinööri Sinikka Riitta Kivistö-Rahnasto. Salminen tuli ylioppilaaksi Kalevan yhteiskoulusta 1968 ja valmistui ylioppilas-merkonomiksi 1971, ekonomiksi Tampereen yliopistosta 1974 ja Helsingin kauppakorkeakoulusta taloustieteiden kandidaatiksi 1975 ja maisteriksi 1976. Hän suoritti myös useita kotimaisia ja kansainvälisiä liikkeenjohdon kursseja. Salminen oli SOK:n Tampereen konttorin johtajan assistentti 1974–1977, SOK:n kenttäosaston projektipäällikkö 1977–1979, kenttäjohtajan assistentti 1979–1983, PET suunnittelu- ja ohjausosaston osastopäällikkö 1983–1985, kenttäosaston aluejohtaja 1985–1987, hallituksen jäsen 1988–2007, kenttäjohtaja 1988–1992, hallintojohtaja 1992–2007 ja pääjohtajan varamies 1999–2007. Hän oli myös Oy Sokoteria Ab:n toimitusjohtaja 1981–1984, talousjohtaja 1987–1988, toimitusjohtaja 1988 ja Sokotel Oy:n toimitusjohtaja 1988 ja toimi molempien yhtiöiden hallituksissa. Salmisella oli lisäksi lukuisia liike-elämän ja niihin liittyvien järjestöjen luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2000. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Keira Lundström

Keira Lundström (s. 2005) on Kirkkonummelta kotoisin oleva suomalainen laulaja. Lundström osallistui The Voice of Finland -laulukilpailuun vuonna 2022 sijoittuen kolmanneksi (14,8 % äänistä). Helmikuussa 2023 hän osallistui UMK 2023 -kilpailuun esikoissinglellään ”No Business on the Dancefloor” ja sijoittui kolmanneksiKäärijä räjäytti piste­pankin UMK:ssa: ”Lähden voittamaan euroviisuja”. Musiikkiinsa Lundström on kertonut saaneensa vaikutteita muun muassa BTS ja Stray Kids -yhtyeiden sekä Ariana Granden, Doja Catin ja Dua Lipan musiikista. Lundström opiskelee Gymnasiet Grankulla Samskolassa Kauniaisissa. == Diskografia == === Singlet === *No Business on the Dancefloor *Bad Credit == Lähteet == Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Vuonna 2005 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jukka Salminen

Jukka Salminen -nimisiä henkilöitä ovat: * Jukka Salminen (1947–2018), suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos * Jukka Salminen (1947–2006), suomalainen kuvataiteilija * Jukka Salminen (s. 1956), suomalainen laulaja ja lauluntekijä * Jukka Salminen (s. 1944), suomalainen oopperalaulaja
Johnny Meeks

Johnny Meeks (16. huhtikuuta 1937 Gaffney, Etelä-Carolina, Yhdysvallat – 30. heinäkuuta 2015 Jonesboro, Arkansas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kitaristi. Meeks aloitti uransa countryn parissa, mutta hän liittyi loppuvuodesta 1956 Gene Vincentin taustayhtyeeseen The Blue Caps, jossa hän korvasi Cliff Gallupin. Meeks soitti Vincentin menestyskappaleella ”Lotta Lovin’” sekä oli mukana kirjoittamassa hänen kappalettaan ”Say Mama”. Blue Caps hajosi loppuvuodesta 1958, minkä jälkeen Meeks perusti Tune Toppers -nimisen yhtyeen ja soitti yökerhoissa Los Angelesin seudulla. Meeks soitti myös Vincentin comeback-albumilla I’m Back and I’m Proud vuonna 1969. Vincentin kanssa tekemänsä yhteistyön lisäksi Meeks toimi sessiomuusikkona Merle Haggardille ja entiselle The Monkees -jäsenelle Michael Nesmithille. Hän kuului entisen yhtyeensä The Blue Capsin kokoonpanoon, joka levytti vuonna 1982 albumin Blue Caps Unleashed. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kitaristit Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Samuel Takyi

Samuel Takyi (23. joulukuuta 2000 Accra, Ghana) on ghanalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Takyi osallistui Tokion olympialaisissa 2020 höyhensarjaan. Hän voitti toisella kierroksella ecuadorilaisen Jean Carlos Caicedon pistein 5–0. Puolivälierissä Takyi voitti kolumbialaisen Ceiber Ávilan 3–2. Kun hän hävisi välierissä yhdysvaltalaiselle Duke Raganille 1–4, hän saavutti olympiapronssia. Amatöörinä Takyi otteli yhteensä seitsemän ottelua, joista voitti viisi. Takyi otteli ensimmäisen ammattilaisottelun kesäkuussa 2022. Tammikuuhun 2023 mennessä hän oli voittanut kahdesta ammattilaisottelustaan kummatkin. ==Lähteet== Luokka:Ghanalaiset nyrkkeilijät Luokka:Ghanalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bittinikkarin käsikirja

Bittinikkarin käsikirja on suomalainen elektroniikan tietokirja. Kirjan alkuosa kertoo elektroniikan teoriasta (sähköopin perusteet, passiivi- ja puolijohdekomponentit, digitaalitekniikka ja -piirit, mikrotietokoneen perusrakenne). Lopussa on laitteiden rakennusohjeita: virtalähde, tietokoneen ulkoisten liitäntäsignaalien määrän lisääminen ja tietokoneeseen liitettäviä laitteita (A/D- ja D/A-muunnin, pulssilaskuri sekä RS-232-jännitesovitin). Osa kirjan sisällöstä on julkaistu aiemmin Mikrobitti-lehdessä (esim. Mikrobitti 6–7/1990, sivut 26–27, Bittinikkari-palsta: ”A/D-muunnin PC-mikroihin”). == Lähteet == Luokka:Vuoden 1992 kirjat Luokka:Suomalaiset tietotekniikkakirjat
Protoniemissio

Protoniemissio on harvinainen radioaktiivinen hajoamisen muoto, jossa ytimestä poistuu yksi protoni. Protoniemissio voi tapahtua ytimen korkealle virittyneistä energiatiloista beetahajoamisen jälkeen, jolloin prosessi tunnetaan beeta-viivästyneenä protoniemissiona. Luokka:Radioaktiivisuus
Oleksandr Bohomazov

Oleksandr Kostjantynovytš Bohomazov (; 7\. huhtikuuta 1880 Jampil, Harkovan kuvernementti – 3. kesäkuuta 1930 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen taidemaalari. Bohomazov valmistui Hersonin maatalouskoulusta ja opiskeli sen jälkeen Kiovan taidekoulussa, jossa hänen opettajanaan oli Oleksandr Muraško. Hän valmistui sieltä 1911. Opiskelutovereita siellä olivat muun muassa Alexander Archipenko, Oleksandra Ekster ja Abram Manevitš. Uransa alussa hän sai vaikutteita symbolismista ('Silta', 1908) ja modernismista ('Valkoinen yö: Suomi', 1911). Vuonna 1908 hän osallistui yhdessä Eksterin, Davyd Burljukin ja muiden kanssa Zveno-ryhmän (’Linkki’) näyttelyyn. Hän oli 1914 Kiovassa avantgardistisen taiteilijaryhmän Kiltsen ('Piiri') perustajia ja asetti samana vuonna ryhmän näyttelyyn esille 88 maalausta. Hänen tuotantonsa sai kriitikoilta erityistä huomiota, ja häntä sanottiin Ukrainan Picassoksi. Erityisen merkittäviä olivat hänen uutta kubo-futurismia edustavat maalauksensa ('Raitiovaunu', 1914). Hän kirjoitti vuonna 1914 mutta julkaisematta jääneen avantgardetutkielman Maalaus ja elementit, jossa hän ennakoi monia ajatuksia, joita myöhemmin esittelivät abstraktionistit Wassily Kandinsky ja Kazimir Malevitš. Yhdessä Oleksandra Eksterin kanssa Bohomazov järjesti 1910-luvun lopulla avantgardistisia katumaalaustapahtumia ja performansseja. Hän oli 1920-luvulla Ukrainan vallankumoustaiteen liiton jäsen ja opetti Valtion Kiovan taideinstituutissa 1922–1930. Poliittisen taiteen ohella hän osallistui edelleen näyttelyihin. Hän sairastui tuberkuloosiin ja kuoli 1930. Luettelo Bohomazovin maalauksista julkaistiin hänen teostensa näyttelyn yhteydessä 1991 Toulousessa Ranskassa. Богомазов В'язниця 1914.jpg|Vankila 1914 Bogomazov-tram-s-1914.jpg|Raitiovaunu 1914 Portret Docheri-1928.jpg|Tyttären muotokuva 1928. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Bohomazov Oleksandr UA View * James Butterwick: Alexander Bogomazov uartlib.org, (pdf) Luokka:Ukrainalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet
Viljami Sinisalo

Viljami Kari Veikko Sinisalo (s. 11. lokakuuta 2001 Hyvinkää) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa maalivahtina Skotlannin Valioliigan Celticissä. Sinisalo pelasi ensimmäisen miesten ottelun 15-vuotiaana Kakkosessa pelanneen FC Espoon maalivahtina kesäkuussa 2017. Hän siirtyi kesällä 2018 Aston Villan akatemiaan. Syyskuussa 2020 hänet lainattiin Skotlannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestaruussarjassa pelaavaan Ayr Unitediin. Aston Villa uusi Sinisalon sopimuksen heinäkuussa 2021. Vuotta myöhemmin heinäkuussa 2022 hän solmi uuden sopimuksen. Heinäkuussa 2022 hänet lainattiin Englannin ykkösliigassa pelaavaan Burton Albioniin. Sinisalo kuitenkin palasi takaisin Aston Villaan kesken kauden tammikuussa 2023. Kaudeksi 2023–2024 Sinisalo lainattiin Englannin ykkösliigan Exeter Cityyn. Kesällä 2024 Sinisalo siirtyi viisivuotisella sopimuksella Skotlannin Valioliigaan Celticin joukkueeseen. Siirtosumman arvioitiin olevan noin 1,2 miljoonaa euroa. Sinisalo valittiin vuoden 2022 Captain's Ball -gaalassa U21-maajoukkueen vuoden parhaaksi pelaajaksi. Hänet kutsuttiin ensimmäisen kerran A-maajoukkueeseen syksyllä 2022 pelattuihin Kansojen liiga -otteluihin. Debyyttinsä hän teki harjoitusottelussa Viroa vastaan 12. tammikuuta 2023. == Yksityiselämä == Sinisalo kuuluu kulttuurisukuun. Hänen isoisänsä on näyttelijä Veikko Sinisalo, tätinsä näyttelijä Kirsi-Kaisa Sinisalo ja setä kapellimestari Jarno Sinisalo. Sinisalon serkun isä on Eppu Normaali -yhtyeen Pantse Syrjä. == Lähteet == Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset jalkapallomaalivahdit
West Coast (Gambia)

West Coast on yksi Gambian kuudesta alueesta. Sen pinta-ala on 1764 neliökilometriä ja pääkaupunki on Brikama. Alueen väkiluku oli vuonna 2013 lähes 690 000. == Lähteet == Luokka:Gambian alueet
Vaaksinjärvi

Vaaksinjärvi (aiemmin Vahaksenjärvi) on karu, vähähumuksinen ja verraten syvä latvajärvi Nurmijärven Röykässä. Sen pinta-ala on 47,5 hehtaaria ja vesitilavuus 5,6 kuutiohehtometriä. Etäisyys Helsingin keskustasta on 38 kilometriä pohjoisluoteeseen. Vaaksinjärvi on saattanut syntyä meteoriitin iskusta. == Maantiede == Vaaksinjärven ulottuvuus lounaasta koilliseen on 1,2 kilometriä ja kaakosta luoteeseen puolisen kilometriä. Selkeimmin erottuvat niemet ovat etelärannan Levonnokka ja pohjoisrannan Karjasaari. Noin seitsemän hehtaaria Vaaksinjärvestä on vähintään 20 metriä syvä. Järven koillisosa on matalaa. Vaaksinjärven koillisosassa sijaitsee noin kahden hehtaarin laajuinen Isosaari, jonka länsi- ja eteläpuolella sijaitsee kaksi pientä saarta. Järven saarilla ja rantavyöhykkeellä on runsaasti huvila-asutusta. Koillisella rannalla sijaitsee pieni luonnonsuojelualue. Järveä ympäröivän maaston korkeus merenpinnasta on enimmillään noin 110 metriä. Vaaksinjärvi laskee järven etelärannalta alkavaa Vaaksinojaa kaakkoon. Vaaksinjärven vesitilavuus on 5 600 000 kuutiometriä. Järven ekologinen luokka määriteltiin vuosina 2008, 2013 ja 2019 erinomaiseksi. Veden happipitoisuuden vaihtelu on suurta vuodenajan ja syvyyden mukaan. Veden pH-arvo on liki neutraalia. Vaaksinjärvi (21.055.1.001) kuuluu Vaaksinojan valuma-alueeseen (21.055), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vantaan päävesistössä (21). Toinen jakovaihe on Luhtajoen valuma-alue (21.05). Vaaksinjärvi sijaitsee Vaaksinojan valuma-alueen luoteisosassa ja se on alueen ainoa yli hehtaarin laajuinen vakavesi. Alueen keskiosassa sijaitsee alle hehtaarin laajuinen lampi. == Lähteet == Luokka:Nurmijärven järvet Luokka:Vantaanjoen vesistö
Kiovan taidekoulu

Kiovan taidekoulu oli taidekoulu Kiovassa vuosina 1900–1920. Ensimmäisenä vuonna sen ohjelmassa oli satunnaista opetusta maalauksessa, piirustuksessa ja luonnoksissa. Seuraavana vuonna opetus järjestettiin säännölliseksi ja koulu oli Pietarin taideakatemian valvonnassa. Sinne menivät monet Kiovan piirustuskoulun oppilaat, ja vuonna 1902 oppilaita ilmoittautui yli 500. Koulussa oli maalaus- ja arkkitehtuuriosastot. Oppilaita olivat muun muassa Alexander Archipenko, Oleksandr Bohomazov, Oleksandra Ekster, Ivan Kavaleridze, Oleksandr Lozovskyi, Ivan Padalka, Abram Manevitš, Anatol Petrytskyi ja Vasyl Sedljar. ==Lähteet== Luokka:Ukrainan kuvataide Luokka:Kiovan oppilaitokset