EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Victoria Kamāmalu

Victoria Kamāmalu (1. marraskuuta 1838 – 29. toukokuuta 1866) oli havaijilainen prinsessa ja kuningaskunnan pääministeri () vuosina 1855–1863. == Varhainen elämä == Kamāmalu syntyi vuonna 1838. Hänen isänsä oli Kekūanāoʻa ja äiti Kīnaʻu, joka oli Kamehameha Suuren tytär. Perinteistä poiketen Kamāmalua ei adoptoitu toiseen aatelisperheeseen, Kīnaʻu oli jo aiemmin antanut Kamāmalun vanhemmat sisarukset muiden aatelisten kasvatettavaksi. Kamāmalulla oli yhteensä kolme muuta sisarusta, joista kahdesta, Kamehameha IV ja Kamehameha V, tuli myöhemmin Havaijin kuninkaita. Äiti Kīnaʻu kuoli vuonna 1839, jonka jälkeen Kamāmalun isä, joka toimi tuolloin O‘ahun kuvernöörinä, otti päävastuun tyttären kasvatuksesta. Kamehameha III nosti Kamāmalun mahdollisten kruununperillisten joukkoon, ja tämä laitettiin opiskelemaan päälliköiden kouluun Honoluluun. === Avioelämä === Kamāmalun on tarkoitus mennä naimisiin Lunalilon kanssa. Kamāmalun veli kuningas Kamehameha IV piti mahdollista liittoa hyvänä, koska sekä Kamāmalu että Lunalilo olivat korkea- arvoista syntyperää ja hyvin varakkaita. Kamāmalun omaisuuden suojelemiseksi Kamehameha IV ja muut tämän sukulaiset kuitenkin vaativat, että Lunalilo luopuisi kaikista mahdollisista osuuksistaan morsiammensa omaisuuteen ennen häitä. Lunalilo loukkaantui ja purki kihlat. Prinssi Lot, myöhemmin Kamehameha V, törmäsi vuonna 1957 mieheen nimeltä Marcus Cummins Monsarrat, jonka väitettiin "korjailleen alusasuaan" Kamāmalun makuuhuoneessa. Monsarrat karkotettiin Havaijilta heti. Kun kihlat Lunalilon kanssa kariutuivat, Kamāmalua yritettiin naittaa vielä toiselle miehelle, mutta siitäkään ei tullut mitään. == Nousu valtaan == Kamāmalu nousi Havaijin pääministeriksi 16. tammikuuta 1855. Havaijin silloisen perustuslain mukaan Kuhina Nuilla oli valtuudet toimia sijaishallitsijana, mikäli istuva hallitsija oli estynyt. Kuhina Nui toimi myös virkansa puolesta kuninkaan valtaneuvoston johtajana. Pääministeriksi noustuaan Kamāmalu otti nimekseen Ka‘ahumanu IV. Kamāmalu jäi pois pääministerin virastaan 21. joulukuuta 1863. Seuraavana vuonna hän perusti Ka‘ahumanu Society -nimisen naisille tarkoitetun hyväntekeväisyysyhdistyksen. === Viimeiset vuodet === Koska Kamehameha IV ja V eivät saaneet laillisia aikuisikään asti selvinneitä perillisiä, Kamāmalusta povattiin kuningatarta veljiensä kuoleman jälkeen. Hänestä tuli kruununprinsessa virallisesti Kamehameha IV:n kaudella vuonna 1862, ja hänen edellään oli vain Kamehameha V. Kamāmalu kuoli 29. toukokuuta 1866 Papakanenen talossa Honolulussa. Ennen kuolemaansa hän oli ollut kolme viikkoa vuodepotilaana. Kamāmalu ei tehnyt testamenttia, joten hänen valtavat maanomistuksensa päätyivät hänen isälleen, jonka kautta ne peri sittemmin Ruth Ke‘elikōlani. Kamāmalulla ei ollut lapsia. == Kunnianosoituksia == * Kamehameha I:n kuninkaallinen ritarikunta (Havaiji) == Lähteet == Luokka:Vuonna 1838 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet Luokka:Havaijin kuninkaalliset Luokka:Kruununperijät Luokka:Kuhina Nuit
Kenttäsairaanhoitaja

Kenttäsairaanhoitaja on Suomen puolustusvoimien tai Rajavartiolaitoksen palveluksessa työskentelevä sairaanhoitaja. He ovat Sotilaslääketieteen keskuksen työntekijöitä. Keskuksella on varuskunnissa 18 terveysasemaa eri puolilla Suomea. Puolustusvoimat kouluttaa kenttäsairaanhoitajat kenttäsairaanhoitajakurssilla. Kurssille pääsyn edellytys on laillistettu sairaanhoitajan tai ensihoitajan tutkinto. Fyysinen kunto testataan kuntotestein, ja lääkehoidon ja vähintään perustason ensihoidon osaaminen sekä suunnistustaito tulee osoittaa työnantajalle. Koulutus on kurssimuotoinen. Perustason kurssilla käsitellään perusyksikkötason huoltoa, kouluttamistaitoja ja kenttälääkinnän perusteita sekä laajennetaan ammatillista osaamista. Perustason kursseja seuraavat yleistason kurssi sekä mestaritason kurssi työkokemuksen kartuttua. Koulutuksessa lisätään ammatillista osaamista ja parannetaan kykyä toimia poikkeusoloissa. Mestaritason kursseilla opiskellaan esimiestoimintaa.Puolustusvoimien ensimmäiset kenttäsairaanhoitajat tulivat palvelukseen vuonna 2001. Tehtävänä on osallistua varusmiesten terveydenhuoltoon ja terveystarkastuksiin. He antavat myös ensiapukoulutusta sekä kouluttavat varusmiehistä koostuvia ensihoitoryhmiä. Työpaikka on usein varuskunnan terveysaseman ulkopuolella maastossa, ja työpisteenä on ambulanssi. Kenttäsairaanhoitajat huolehtivat sotaharjoituksissa osallistujien tarvitsemasta välittömästä lääkinnällisestä hoidosta. He osallistuvat myös kansainvälisiin tehtäviin, kuten kriisinhallinta- ja rauhanturvaoperaatioihin. == Katso myös == * Ensihoitaja * Sairaanhoitaja (AMK) == Lähteet == Luokka:Sairaanhoitajat Luokka:Suomen puolustusvoimat Luokka:Terveydenhuollon ammatit Luokka:Sotilaslääketiede
Isabelle Haak

Isabelle Haak (s. 11. heinäkuuta 1999) on ruotsalainen lentopalloilija, joka edustaa tällä hetkellä italialaista Imoco Volleytä. Hän on voittanut kaksi Ruotsin-mestaruutta, kaksi Turkin-mestaruutta sekä Mestareiden liigan. Haak valittiin syksyllä 2022 Euroopan vuoden parhaaksi naispuoliseksi lentopalloilijaksi. Myös Haakin sisko Anna Haak on lentopalloilija. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Haakin perheen blogi Luokka:Ruotsalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Glasiaalinen lohkareluola

Glasiaalinen lohkareluola on luola, joka on syntynyt jäätikön mukanaan kuljettamien kivilohkareiden kasaumaan. Luola on joko kivilohkareiden välissä tai alla. Näitä luolia on monesti mäen suojaisella puolella. Luolien koko määräytyy paitsi lohkareiden koon mukaan, myös niiden muodon mukaan. Luolien kokoon vaikuttaa myös lohkarekasan muut ominaisuudet. Luolat voivat olla sekä maan päällä että maan alla. Isojen lohkarekasaumien sisässä voi olla luolia, joissa on käytäviä ja huonemaisia onkaloita. Maan sisällä olevissa luolissa on vain pieniä onkaloita. Luolan ympärillä olevassa louhikossa saattaa olla kivilohkareiden lisäksi moreenia. Nauvon Klockarbergenin luolat sijaitsevat graniittisten kivilohkareiden alla. Nousiaisten Korsvuoren luola on kivilohkareiden alla. Paikalla oleva iso lohkare on kulkeutunut paikalleen joko mannerjään mukana tai kelluvan jäävuoren mukana. Mikkelin Riuttojen luolat ovat syntyneet sen jälkeen kun kivilohkareet ovat halkeilleet, mutta eivät ole romahtaneet kokonaan kasaan, vaan ovat jääneet toisiaan vasten. == Lähteet == Luokka:Luolageologia
Sini Sovijärvi

Sini Sovijärvi (s. 1952) on suomalainen toimittaja, kieltenopettaja, tulkki ja kääntäjä, joka tuli tunnetuksi Yleisradion 1980- ja 90–luvulla tuottamista television kielenopetusohjelmista. Hänen erikoisalaansa ovat romaaniset kielet, mutta hän on toimittanut myös englannin kielen sanakirjoja. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ranskaa, italiaa, englantia ja espanjaa, minkä lisäksi hän on suorittanut alkeiskursseja venäjän, unkarin ja saamen kielissä. Sovijärvi on toiminut Suomen italianopettajien yhdistyksen ja Helsingin ranskalais-suomalaisen yhdistyksen puheenjohtajana. Vuonna 2009 hänelle myönnettiin Ordre des Palmes académiques -ritarikunnan ansiomerkki ja vuonna 2015 Ranskan Kunnialegioonan ritarimerkki ansioistaan Ranskan ja Suomen suhteiden edistämisessä. Sini Sovijärven isä oli kuoronjohtaja ja radion musiikkitoimittaja Sampo Sovijärvi (1920–1991) ja äiti lastenkirjailija ja Ylen lastenohjelmien päällikkö Lea Pennanen. Myös äidin serkku Raiku Kemppi työskenteli Yleisradiossa ohjaajana, ja näiden yhteyksien myötä Sini Sovijärvi esiintyi pienestä pitäen radion lastenohjelmissa ja kuunnelmissa. == Tv- ohjelmia == * 1984: Buongiorno Italia, italian kielen alkeiskurssi. * 1989: Este pais, espanjan kielen alkeiskurssi. * 1993: Talk!, keskustelusarja yhdessä Roman Schatzin kanssa * 2003: Supisuomea, 12-osainen sarja ulkomaalaisille aikuisopiskelijoille. * 2004: Kreikkaa matkailijoille (Ylen ja BBC:n yhteistuotanto) * 2005: Italialainen vieraskirja, italialaista kulttuuria ja yhteiskuntaa esittelevä 5-osainen sarja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sini Sovijärvi Puoli seitsemän -ohjelman vieraana, Yle Areena 27.10.2022. Video 28 min. Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset televisiotoimittajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomentajat
Anna Mani

Anna Mani (23. elokuuta 1918 – 16. elokuuta 2001) oli intialainen fyysikko ja meteorologi. Mani syntyi varakkaaseen syyrialaiskristilliseen perheeseen Travancoressa, nykyisessä Keralan osavaltiossa. Tuohon aikaan oli tavallista, että pojat koulutettiin hyviin ammatteihin mutta tyttöjen koulutus tähtäsi perheenemännän rooliin. Anna Mani ei halunnut kuulla tällaisesta, vaan vietti lapsuutensa uppoutuneena kirjoithin. Kerrotaan, että kerran hän toivoi syntymäpäivälahjaksi Encyclopedia Britannica -sanakirjaa mieluummin kuin timanttikorvakoruja. Mahatma Gandhin ja Vaikom Satyagraha-protestien innoittamana Anna Mani kiinnostui kansallismielisestä politiikasta.Hän päätti pukeutua loppuikänsä Gandhin tavoi perinteiseen khadi-asuun. Hän vakuuttui myös siitä, että voisi auttaa isänmaata parhaiten opiskelemalla, toisin kuin varhain naimisiin menneet sisarensa. Hän valmistui kandiksi fysiikasta Madrasin yliopistosta ja sai jatko-opintostipendin Chandrasekhara Ramanin laboratorioon Intian tiedeinstituutissa Bangaloressa, ja tutki timanttien ja rubiinien spektroskopiaa. Hän jätti väitöskirjansa Madrasin yliopistoon, mutta ei saanut tohtorin tutkintoa koska välistä puuttui maisterin tutkinto. Hän sai kuitenkin stipendin opintoihin ulkomailla, ja lähti vuonna 1945 vaihto- opiskelijaksi Imperial College Londoniin kojemeteorologian kurssille. Mani palasi itsenäiseen Intiaan 1948 ja aloitti työt Intian ilmatieteen laitoksella Punessa. Hän sai tehtäväkseen lyhyt- ja pitkäaaltoisen säteilyn mittausverkoston luomisen. Hän suunnitteli lähes sata erilaista mittalaitetta ja aloitti niiden valmistamisen. Kansainvälisenä geofysiikan vuonna 1957 hän aloitti intiassa auringonsäteilymittausverkoston. Hän julkaisi myös joukon tieteellisiä papereita, joiden aiheet ulottuivat otsonista kansainvälisiin mittarivertailuihin. Hän kehitti otsoniluotaimen, jolla saatiin tietoa otsonikerroksesta Intian yllä. Anna Manin työura huipentui Intian ilmatieteen laitoksen pääjohtajuuteen jonka jälkeen hän palasi Raman Research Instituten vierailevaksi professoriksi kolmeksi vuodeksi. Hän julkaisi kaksi teosta aurinkoenergiasta. Mani ymmärsi uusiutuvan energian merkityksen, ja järjesti tuulienergiakartoitusta varten laajan tuulenmittausverkoston koko Intiaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nandita Jayaraj: Anna’s Extraordinary Experiments with the Weather (kuvakirja lapsille Anna Manin elämästä) Storyweaver Luokka:Intialaiset fyysikot Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Glasifluviaaliset ja fluviaaliset kulutusluolat

Glasifluviaaliset ja fluviaaliset kulutusluolat ovat luolia, jotka ovat syntyneet jäätikköjokien ja muiden jokien virtauksen aiheuttaman eroosion myötä. Nämä luolat voivat olla epätavallisen suuntaisia hiidenkirnuja. Ne voivat olla myös rakoluolia, joita veden virtaus on laajentanut. Ne voivat olla myös lippaluolia, jotka ovat syntyneet jäätikköjoen kuluttaessa kallion alaosaa, joka on jo aiemmin rakoillut tai rapautunut. Nämä luolat ovat pienikokoisia. Kirkkonummen Högbertin luola ja Vehmersalmen Kangasmäen Pirunpesä ovat syntyneet mannerjäätikön sulamisvesien vaikutuksesta kallioissa jo aikaisemmin olleisiin rakoihin. Juupajoen Matkusvuoren lippaluola on lippaluola, joka on syntynyt siten, että sekä mannerjäätikkö että myöhemmin jäätikön sulamisvedet ovat aiheuttaneet lippaan eroosiota. Kuusamon Halosen uuni on syntynyt ajoittaiset veden virtauksen aiheuttaman piping-eroosion myötä. == Lähteet == Luokka:Luolageologia
Marianne Williamson

Marianne Deborah Williamson (s. 8. heinäkuuta 1952 Houston) on yhdysvaltalainen kirjailija ja poliitikko. == Elämäkerta == Williamson syntyi juutalaisperheeseen Houstonissa Texasissa vuonna 1952. Hän opiskeli Kaliforniassa filosofiaa ja teatteria kaksi vuotta, ja muutti 1970-luvulla New Yorkiin kabareelaulajaksi. 1980-luvulla Williamson oli mukana AIDS-epidemian vastaisessa toiminassa. Hän perusti vuonna 1989 Project Angel Foodin, joka toimittaa ruokaa vakavasti sairaille Los Angelesissa. Nuoresta lähtien hän on ollut aktiivinen uskonnollisissa ja hengellisissä piireissä. Hän on kirjoittanut 1990-luvulta lähtien 13 kirjaa, joista 4 on ollut The New York Times Best Seller -listan kärjessä. Hänen tunnetuin kirjansa on hengellistä kasvua käsittelevä Palatkaamme rakkauteen vuodelta 1992. == Presidentinvaalikampanjat == Williamson ilmoitti 28. tammikuuta 2019 lähtevänsä demokraattiehdokkaaksi Yhdysvaltain presidentinvaaleihin 2020. Hän vetäytyi kisasta kuitenkin jo ennen äänestystä huonon menestyksen takia. Williamson antoi vetäytymisen jälkeen tukensa Andrew Yangille. Williamson ilmoitti alkuvuodesta 2023 pyrkivänsä uudelleen ehdolle demokraattina. Williamson on ensimmäinen demokraattien esivaaleihin virallisesti ilmoittautunut ehdokas. Williamson ei ole saanut paljon tukea ja moni demokraatti onkin ilmoittanut kannattavansa istuvaa presidenttiä Joe Bidenia. == Suomennetut teokset == * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Marianne2024: Williamsonin vaalikampanjasivusto * Project Angel Food: Project Angel Food Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:New age -kirjailijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Perlan

Perlan on Reykjavíkissä sijaitseva luontoaiheinen museo ja elämyskeskus. Siellä on näyttelyitä, jotka esittelevät Islannin luontoa sekä muun muassa planetaario ja keinotekoinen jääluola. Perlan oli alun perin kaukolämpövesilaitos, ja se koostuu kuudesta vesisäiliöstä sekä niiden keskellä kohoavasta lasikupolista. Rakennuksen suunnitteli Ingimundi Sveinsson ja se valmistui 1991. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Reykjavíkin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Islannin museot
Chen Yueling

Chen Yueling (s. 1. huhtikuuta 1968 Tieling, Liaoning) on kiinalais- yhdysvaltalainen kilpakävelijä. Chen kuului Kiinan kävelymaajoukkueeseen vuosina 1987–1993. Hän voitti 10 kilometrin kävelyssä kultaa Aasian- mestaruuskilpailuissa 1989 ja Aasian kisoissa 1990. Vuonna 1991 hän saavutti hopeaa universiadeissa ja sijoittui kahdeksanneksi Tokion MM-kilpailuissa. Hän voitti kultaa Barcelonan kesäolympialaisissa 1992, kun ensimmäisenä maaliin tullut mutta kilpailun lopussa juoksuaskelia ottanut Alina Ivanova hylättiin. Chenin loppuaika oli 44.32, ja hän voitti Jelena Nikolajevan sekunnilla. Chen muutti Yhdysvaltoihin ja sai vuonna 2000 maan kansalaisuuden. Hän edusti Yhdysvaltoja Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 ja sijoittui 20 kilometrin kävelyssä 38:nneksi. Chenin ennätysaika 10 000 metrin ratakävelyssä on keväällä 1992 kävelty 42.46,70 ja 10 kilometrin maantiekävelyssä 43.29 keväältä 1991. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset kävelijät Luokka:Kiinalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Li Chunxiu

Li Chunxiu (s. 13. elokuuta 1969 Huzhu, Qinghai) on kiinalainen kilpakävelijä. Li saavutti 10 kilometrin kävelyssä pronssia Barcelonan kesäolympialaisissa 1992. Hän tuli maaliin viidentenä mutta nousi kolmanneksi, kun aiemmin maaliin tulleet Alina Ivanova ja Ileana Salvador hylättiin epäpuhtaan kävelyn vuoksi. Lin loppuaika oli 44.41, ja hän hävisi kilpailun voittajaksi nousseelle joukkuetoverilleen yhdeksällä sekunnilla. Lin paras aika 10 kilometrin kävelyssä on vuonna 1993 kävelty 41.48. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset kävelijät Luokka:Kiinalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ileana Salvador

Ileana Salvador (s. 16. tammikuuta 1962 Noale) on italialainen kilpakävelijä. Hän on 10 kilometrin kävelyn hopeamitalisti maailmanmestaruuskilpailuista ja pronssimitalisti Euroopan-mestaruuskilpailuista. Lisäksi hänellä on useita sisäratojen arvokisamitaleita 3 000 metrin kävelystä. Salvador nousi maailman huippukävelijöiden joukkoon vuonna 1989. Tuolloin hän saavutti 3 000 metrin kävelyssä pronssia sisäratojen EM-kilpailuissa ja hopeaa sisäratojen MM- kilpailuissa, sijoittui kolmanneksi maailmancupin 10 kilometrin kävelyssä ja voitti kultaa universiadien 5 kilometrillä. Vuonna 1990 hän saavutti hopeaa 3 000 metrillä sisäratojen EM-kilpailuissa ja pronssia 10 kilometrillä ulkoratojen EM-kilpailuissa. Vuoden 1991 MM-kilpailuissa hän saavutti sisäradoilla hopeaa ja sijoittui seitsemänneksi ulkoradoilla. Vuonna 1992 Salvador saavutti kolmannen hopeamitalinsa sisäratojen EM-kilpailuissa. Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 hän tuli 10 kilometrin kävelyssä maaliin neljäntenä juuri ennen Kiinan Li Chunxiuta, mutta sekä Salvador että ensimmäisenä maaliin tullut, IVY:ä edustanut Alina Ivanova hylättiin. Vuonna 1993 Salvador saavutti kolmannen hopeamitalinsa sisäratojen MM-kilpailuissa. Kesällä 1993 ulkoratojen MM-kilpailuissa hän saavutti 10 kilometrillä hopeaa yhdeksän sekuntia Suomen Sari Essayahille hävinneenä. Pari viikkoa MM- kilpailujen jälkeen Salvador käveli Padovassa 3 000 metrin maailmanennätyksen 11.48,24. Ulkoratojen EM-kilpailuissa 1994 hän sijoittui 10 kilometrillä 11:nneksi. == Lähteet == Luokka:Italialaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elis Hagström

Jakob Elis Hagström (5. huhtikuuta 1888 Palon kylä, Kokkola – 18. maaliskuuta 1965 Kokkola)Kuolinilmoitus, Jakob Elis Hagström, Österbottningen, 1965, No 71, sivu 2, julkaistu 27.3.1965 oli suomalainen metsätyönjohtaja ja maastohiihtäjä.Urheilumme kasvot Osa 1, Hagström, Elis, sivu 267. Vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1979 Hagström voitti vuonna 1910 Oulun hiihdon 30 kilometriä jättäen taakseen muun muassa Matti Koskenkorvan, Eino Björnin ja Konsta Vesan. Talvella 1911 Hagström voitti Vaasassa 10 ja 30 kilometrin piirimestaruushiihdot ja Helsingissä pidetyssä von Willebrand -pokaalikilpailussa hän tuli toiseksi Matti Koskenkorvan voittaessa kisan. Oulun 30 kilometrin hiihdossa Hagström jäi talvella 1911 viidenneksi. Talvella 1912 Hagström voitti toistamiseen Oulun hiihdon 30 kilometriä, tällä kertaa hänen taakseen jäivät kahden kilometrin pituisen loppukirin jälkeen Matti Koskenkorva, Jussi Niska ja Santeri Tasa. Hagström muutti keväällä 1912 siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin. Hän meni siellä 1915 naimisiin Hilma Kalliomäen kanssa, joka oli Suomen naisten ensimmäinen hiihtomestari. Hagström palasi Suomeen vuonna 1923 ja ryhtyi uudelleen kilpailemaan voittaen vielä 11 ikämiesten piirimestaruutta.Suomen naisten ensimmäinen hiihtomestari 50-vuotias, Aamulehti, 6.6.1939, nro 149, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Yhdessä puolisonsa kanssa Hagströmit lahjoittivat vuonna 1965 palkintokokoelmansa Gamlakarleby IF -urheiluseuralle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Hilma Hagström

Hilma Hagström, o.s. Kalliomäki (6. kesäkuuta 1889 Vähäkyrö – 30. huhtikuuta 1974 Kokkola)Hagström Hilja, Elisabethin hautausmaa, Kokkola, osasto A11, rivi D2E2, paikka 3-4, viitattu 1.9.2023 oli suomalainen maastohiihtäjä ja Suomen naisten ensimmäinen hiihtomestari.Suomen naisten ensimmäinen hiihtomestari 50-vuotias, Aamulehti, 06.06.1939, nro 149, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Hilma Kalliomäki työskenteli 14-vuotiaasta lähtien palvelijana eri puolilla Suomea pääasiassa maalaistaloissa. Asuessaan Pornaisissa vuonna 1911 hän kuului Taimi-nimiseen urheiluseuraan. Kalliomäki voitti naisten 5 kilometrin hiihdossa oman piirinsä mestaruuden ja hän lähti sitten Hämeenlinnassa pidettyihin Suomen hiihtomestaruuskisoihin joissa oli ohjelmassa ensimmäistä kertaa naisten hiihto. Hilma Kalliomäki voitti täällä raskaassa vesikelissä käydyn hiihdon ajalla 22.02, ajan kerrottiin olleen uusi maailmanennätys. Kalliomäki kilpaili tämän jälkeen vielä kolmen vuoden ajan mutta ei enää onnistunut uusimaan mestaruuttaan. Hilma Kalliomäki muutti vuonna 1914 siirtolaiseksi Kanadaan ja siirtyi sieltä 1915 Yhdysvaltoihin. Hän meni siellä naimisiin 1915 Oulun hiihdon kaksinkertaisen voittajan Elis Hagströmin kanssa. Hagströmit palasivat Suomeen 1923 ja asettuivat asumaan neljän kilometrin päässä Kokkolasta sijaitsevaan Palonkylään. Elis Hagström alkoi uudelleen kilpailemaan ja voitti 11 ikämiesten piirimestaruutta. Vuonna 1926 myös Hilma Hagström osallistui piirin mestaruushiihtoihin ja voitti oman sarjansa. Hagströmit on haudattu Kokkolaan Elisabethin hautausmaalle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Madelein Svensson

Britta Madelein Svensson (s. 20. heinäkuuta 1969 Sollefteå) on ruotsalainen kilpakävelijä. Hän saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa hopeaa vuonna 1991. Svensson sijoittui 17:nneksi Splitin EM-kilpailuissa 1990. Tokion MM- kilpailuissa 1991 hän saavutti hopeaa 16 sekuntia Neuvostoliiton Alina Ivanovalle hävinneenä ja niukasti Suomen Sari Essayahin edellä. Vuonna 1992 sisäratojen EM-kilpailujen 3 000 metrillä Svensson hylättiin. Kesällä 1992 hän sijoittui Barcelonan kesäolympialaisten 10 kilometrillä kuudenneksi. Vuonna 1993 hän sijoittui kahdeksanneksi sisäratojen MM-kilpailuissa. Vuoden 1993 ulkoratojen MM-kilpailuissa Svensson johti 10 kilometrin kilpailua pitkään mutta hänet hylättiin seitsemän kilometrin kohdalla. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kate Millett

Katherine (Kate) Murray Millett (14. syyskuuta 1934 St. Paul, Yhdysvallat – 6. syyskuuta 2017 Pariisi, Ranska) oli yhdysvaltalainen feministi, kirjailija ja taiteilija. Kate Millett suoritti kanditutkinnon Minnesotan yliopistossa 1956 ja maisterintutkinnon Oxfordin yliopistossa 1958. Hän opetti englantia Yhdysvalloissa ja Japanissa, ja samaan aikaan opiskeli kuvanveistoa ja jatkoi akateemisia opintojaan. Hänen väitöstutkimuksensa Columbian yliopistossa (1870) yhdisti sosiologiaa ja antropologiaa kirjallisuudentutkimukseen, ja se julkaistiin 1970, samana vuonna kuin hänen ensimmäinen yleisölle tarkoitettu tietokirjansa Sexual Politics. Kirja määritteli tavoitteet ja strategiat feministiselle liikkeelle, ja nosti Milletin kuuluisuuteen saman tien. Sexual Politics on partiarkaalisen vallankäytön analyysi. Sen perusajatus on, että miehet ovat rakentaneet yhteiskunnallisen järjestelmän, jossa heillä on enemmän valtaa, eikä tämä rakenne perustu biologisiin tai luontaisiin ominaisuuksiin. Kirjassaan Millett analysoi myös seksikohtauksia kolmen mieskirjailijan teoksista, Henry Miller, Norman Mailer ja D. H. Lawrence, ja miten naista alistetaan niissä. Mailer, joka oli liberaalivasemmiston suosikki, vastasi julkisella hyökkäyksellä Harper's magazine-lehdessä. Kirja herätti myös muuta aggressiivista kritiikkiä. == Teokset == * Sexual Politics 1970 * The Prostitution Papers: A Candid Dialogue 1973 * Flying 1974 * Sita 1977 * The Basement: Meditations on a Human Sacrifice 1979 * Going to Iran 1982 * The Loony-Bin Trip 1990 * The Politics of Cruelty: An Essay on the Literature of Political Imprisonment 1994 * A.D., A Memoir 1995 * Mother Millett 2001 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset feministit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Anne Judkins

Anne Maree Judkins (s. 1. maaliskuuta 1964 Takapuna) on uusiseelantilainen kilpakävelijä. Judkins saavutti 10 kilometrin kävelyssä hopeaa Kansainyhteisön kisoissa 1990. Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 hän sijoittui 10 kilometrillä yhdeksänneksi. == Lähteet == Luokka:Uusiseelantilaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matt Salinger

Matthew Douglas Salinger (s. 13. helmikuuta 1960 Windsor, Vermont) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja. Hänen elokuvaroolejaan on muun muassa supersankari Kapteeni Amerikka. == Ura == Matt Salingerin vanhemmat olivat kirjailija J. D. Salinger ja psykologi Alison Claire Douglas. Hän debytoi elokuvassa Nörttien kosto (1984) ja näytteli nimiroolin elokuvassa Captain America (1990). Tuonnempana Salinger on näytellyt muun muassa draamaelokuvassa What Dreams May Come (1998) ja muutamissa televisiosarjoissa, kuten Kova laki: Erikoisyksikkö. Salinger on tuottanut useita elokuvia (Wild at Heart (1990), Mojave Moon (1996), Let the Devil Wear Black (1999)). Salingerin teatterirooleja ovat muun muassa James Bernard näytelmässä Dancing in the End Zone (1985) ja Charly Bacon näytelmässä Charly Bacon and His Family (1988). Hänen tuottamistaan teatterikappaleista mainittakoon The Syringa Tree. 2010-luvulla Matt Salinger keskittyi elokuvien ja teatterin sijasta isänsä kirjallisen perinnön vaalimiseen. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eija Koriseva

Eija Koriseva (s. 31. lokakuuta 1963) on suomalainen iskelmälaulaja ja ravintoloitsija. == Ura == Koriseva on koulutukseltaan ompelija. Hänellä oli ompelimo ja pukuvuokraamo Korpilahdella. Koriseva voitti Radiotähti-kilpailun 1995 ja seuraavana vuonna ilmestyi esikoisalbumi Onnentähti. Toinen albumi Kultapilvet ilmestyi 1998. Koriseva keikkaili iskelmälaulajana yli 20 vuotta, kunnes hän ryhtyi ravintoloitsijaksi 2010-luvun jälkipuoliskolla. Onnentähti nousi huhtikuussa 1996 Suomen albumilistan sijalle 40.Pennanen, s. 185 == Yksityiselämä == Korisevalla on kaksi siskoa: viihdetaiteilija Arja Koriseva ja juontaja Piia Koriseva. Sisarustrion eno oli hanuristi Erkki Friman. Koriseva on naimisissa, asuu omakotitalossa Toivakassa perheineen ja pariskunnalla on kolme lasta, kaksostytöt ja poika. == Diskografia == === Studioalbumit === *Onnentähti (1996) *Kultapilvet (1998) === CD-singlet === *Sinuna en jättäisi mua (1995) *Huokausten silta / Ikivanha tarina (1996) *Hellyys on juhlaa (1996) *Kultapilvet (1998) *Luotin vain (2006) *Muistojen ilta / Kukkuluuruu (kokoonpanossa Siskokset Ja Peräkylän Pojat) (2009) *Kesäkutinaa / Shampanjaa taivasalla (2010) ==Lähteet== * == Aiheesta muualla == *Suomen virallinen lista – Artistit : Eija Koriseva Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tuhkanaamiokärpänen

Tuhkanaamiokärpänen (Zodion cinereum) on Suomessa äärimmäisen uhanalaiseksi (CR) luokiteltu naamiokärpäslaji. Laji lentää päivisin ja sitä on tavattu Euroopassa ja Lähi-idässä. == Lähteet == Luokka:Suomessa uhanalaiset lajit Luokka:Kärpäset
Laasonportti

Laasonportti on omakotivaltainen asuinalue Lempäälän kunnan itäosassa. == Historia == == Palvelut == Lempäälän keskustan läheisyyden vuoksi Laasonportissa ei ole juurikaan omia palveluita. Alueen keskus on puisto, jossa ovat kylän leikkipaikka ja urheilukenttä. Sotavallantien varressa sijaitsee Lempäälän entisen VPK:n paloaseman tiloissa Lempäälän kierrätyskeskus Varikko, jota ylläpitää Lempäälän-Vesilahden työttömät ry. Valkeakosken ja Lempäälän kirjastoautolla on Laasonportissa yhteensä kolme pysäkkiä. Alueella kulkee laaja ulkoilu- ja latureitistö, jossa on useita reittivaihtoehtoja. Laasonportissa sijaitsee Lempäälän reserviyhdistysten omistama kerhomaja Veljespirtti. Rakennus on pystytetty Lempäälän keskustaan 1800-luvun puolessavälissä ja siirretty nykyiselle paikalleen vuonna 1968. Aiemmin se on toiminut mm. kaupan varastona. Laasonportin lapset käyvät koulunsa Lempoisten koulussa (ala-aste) ja Kanavan koulussa (yläaste). === Lähialueen nähtävyyksiä === * Suomen sisällissodan punaisten joukkohauta ja Vakaumuksensa puolesta kaatuneiden muistomerkki * Ristimäen siunauskappeli ja hautausmaa * Lempäälän harjualue * Ahtialanjärven luonnonsuojelualue ja lintutorni == Sijainti ja liikenneyhteydet == Laasonportti sijaitsee aivan valtatie 3:n länsipuolella, Valkeakoskentieltä (yhdystie 3041) haarautuvan Ahtialantien varrella. Laasonporttiin liikennöivät Tampereen seudun joukkoliikenteen linjat 52B (Laasonportti-Keskustori) sekä 57U (Hävöläntie th- Kanava). === Välimatkoja === * Lempäälän kirkonkylään 3 km * Valkeakoskelle 18 km * Tampereelle 27 km == Lähteet == Luokka:Lempäälän kylät
Gösta Hagström

Gösta Hagström (12. elokuuta 1896 Rödsö – 20. joulukuuta 1961 Kokkola)Gösta Hagström död, Hufvudstadsbladet, 1961, No 344_2P, sivu 6, julkaistu 21.12.1961 oli suomalainen edustaja, puutavaramies ja maastohiihtäjä.Gösta Hagström, Jakobstads Tidning, 1961, No 293, sivu 4, julkaistu 21.12.1961 Hänen vanhempi veljensä oli myös hiihtäjänä tunnettu Elis Hagström.Femtioåring, Hufvudstadsbladet, 13.08.1946, nro 215 (2. painos), s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotGösta Hagström 50 år, Vasabladet, 11.08.1946, nro 184, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Gösta Hagströmillä oli hiihdossa kolme ikämiesten Suomen mestaruutta ja 19 ruotsinkielisen hiihtoliiton Svenska Finlands skidförbundin mestaruutta. Ensimmäisen mestaruutensa Hagström hankki 1921 ja vielä vuonna 1945 hän voitti ikämiesten luokassa piirimestaruuden. Hagström kilpaili menestyksellä myös suojeluskuntien kisoissa. Hagströmistä tuli vuonna 1933 Lahdessa ikämiesten mestari ajalla, jolla hän sijoittui koko kilpailussa toiseksi. Hagström palkittiin Svenska Finlands skidförbundin kultaisella ansiomerkillä. 1940-luvulla Hagström toimi myös valmentajana ja hiihdon opettajana. Gösta Hagström harrasti myös kuorolaulua ja hän kuului tenorina Kokkolan mieskuoroon. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Harmaafasaani

Harmaafasaani (Catreus wallichii) on aitokanoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Etelä-Aasiassa. == Koko ja ulkonäkö == Harmaafasaani on ruumiinrakenteeltaan tukevahko ja hyvin pitkäpyrstöinen lintu. Sukupuolet eroavat toisistaan kooltaan ja ulkonäöltään. Lajin koiras voi kasvaa 90–118 cm pitkäksi. Harmaafasaanikoiras on yleisväriltään harmaa, ja ruumiissa on tiheästi mustia juovia. Väri muuttuu ruskeammaksi perää kohden, ja pyrstö on mustavalkoraidallinen. Koiraan päälaella on musta töyhtö, ja silmien ympärillä on paljasta punaista ihoa. Naaraslintu on koirasta pienempi, 61-76 cm pitkä. Naarasharmaafasaani on ruskean ja mustan raidoittama. == Levinneisyys ja elintavat == Harmaafasaania tavataan Himalajan vuoristossa Pakistanista Nepaliin. Lajin elinympäristöä ovat kivikkoiset pensaita ja heinää kasvavat alueet tavanomaisesti 1 400–3 050 metrin korkeudessa. Harmaafasaanit liikkuvat pareittain tai ryhminä, ja niiden ravintoa ovat kasvien juuret, mukulat ja siemenet sekä hyönteiset. Pesimäkausi on toukokuulta syyskuulle, ja pesä sijaitsee maassa. Naaras munii 6–12 munaa. Harmaafasaani luokitellaan vaarantuneeksi lajiksi, ja kannan kooksi arvioidaan 2 500–10 000 täysikasvuista yksilöä. Kantaa uhkaavat metsästys ja munienkeruu ravinnoksi ja elinympäristön häviäminen laiduntamisen ja maastopalojen vuoksi. Erityisen alttiiksi harmaafasaanin tekee yksittäisten populaatioiden paikallisuus ja pieni koko. == Lähteet == Luokka:Fasaanit Luokka:Uhanalaiset linnut
Volcan De Taburiente

M/S Volcan De Taburiente on Espanjalaisen Sotavento Maritima varustamon omistama matkustaja-autolautta. Nykyisin Espanjalainen varustamo Naviera Armas operoi auksella Teneriffan Los Cristianoksen, La Gomeran San Sebastianin ja La Palman Santa Cruzin välilä. Alus on rakennettu Pontevedrassa Heijos De Barrerasin telakalla Espanjassa == Onnettomuudet ja tapaturmat aluksella == Törmäsy Bencomo expressin kanssa Lautat Fred. Olsen express yhtiön omistama Bencomo express ja Volcan De Taburiente törmäsivät Los Cristianosin sataman sisäänkäynnillä Teneriffan lounaisrannikolla Kanariansaarilla aamulla 23. helmikuuta 2020. Molemmat alukset kärsivät vaurioita, mutta palasivat liikenteeseen myöhemmin seuraavana päivänä sään parantuessa. Myrskyinen sää, voimakas tuuli ja korkeat aallot vaikuttivat onnettomuuteen. Keularampin sortuminen Volcán de Taburiente aiheutti ongelmia Los Cristianosin satamassa 09.10. 2016. Kun alus valmistautui sunnuntai-iltapäivänä aloittamaan purkamista eteläsatamassa, yksi keularampin hydrauliikka sylintereistä irtosi ja osui runkoon, mikä teki mahdottomaksi ajoneuvojen purkamisen ja kyydissä olevien matkustajien poistumisen laivasta. Aluksen ongelmat aiheutti paljon hämminkiä satamassa sillä alus tuurasi samaan aikaan myös yhitön toista lauttaa Volcan De Tirajanaa joka liikennöi normaalisti El Hierroon. Laivalta tulevat matkustajat La Palmasta joutuvat odottamaan laivassa, kun taas ne, jotka haluavat matkustaa La Gomeraan ja El Hierroon, odottavat laiturissa. Aluksen kapteeni päätti kääntää aluksen ympäri että ajoneuvot ja matkustajat saataisiin purettua laivasta. Sataman henkilökunta vahvisti että, noin kello 22.30, yli kaksi tuntia myöhemmin, alus on suorittanut käännöksen ja purkaminen aloitettiin perän kautta keulan sijaan. Alusta alkoi samana päivänä tuuraamaan yhtiön toinen alus Volcan De Tauce joka oli tilanteen sattuessa lähellä. Volcán de Tauce, joka on jo käytössä Los Cristianosin läheisyydessä, kun se palaa La Palmasta, se kattaa tapahtuman ja estää siten El Hierron jäämisen ilman meriyhteyttä, koska Volcán de Tirajana -katamaraani on juuttunut Asticaniin. == Lähteet == https://www.navieraarmas.com/en/fleet/volcan-de-taburiente https://www.marinetraffic.com/en/ais/details/ships/shipid:166362/mmsi:224277000/imo:9348558/vessel:VOLCAN_DE_TABURIENTE http://www.ferry-site.dk/ferry.php?id=9348558⟨=en https://www.fleetmon.com/maritime-news/2020/28889/ferries-collision-canaries- waters-video/amp/ https://www.soldelsurtenerife.com/articulo/sucesos/ferry- volcan-taburiente-provoca-caos-puerto-cristianos/20161010000523011952.html == Aiheesta muualla == navira armas Luokka:Autolautat
Ludmila Böömiläinen

Ludmila Böömiläinen tai Ludmila Pyhä (n. 860 Mělník - 15. syyskuuta 921 Beroun) oli Böömin ruhtinas Bořivoj I:n vaimo. Nykyään häntä kunnioitetaan Böömin suojeluspyhimyksenä. == Elämä == Kun Böömin naapuri suur-Määri valtasi valtakunnan vuonna 883, valitsi ruhtinas Svatopluk alueen sijaishallitsijaksi Přemyslidien sukuun kuuluneen Bořivojin. Methodios kastoi sekä Bořivojin että hänen vaimonsa Ludmilan kristinuskoon luultavasti heti valtauksen jälkeen. Yhdessä he vakauttivat kristinuskon asemaa alueella, muun muassa rakennuttamalla Böömin ensimmäisen kirkon Levý Hradeciin. Uusi uskonto ei kuitenkaan nauttinut täyttä hyväksyntää edes aateliston keskuudessa.Třeštík, s.76 Bořivojin kuoltua heidän poikansa jatkoivat Böömin hallitsemista. 920-luvulle tultaessa Böömiä hallitsi Ludmilan miniä Drahomíra, joka suosi hovin pakanapuoluetta. Samaan aikaan Ludmila vastasi lapsenlapsensa Venceslauksen kasvattamisesta kristityksi, sillä hänestä oli määrä kruunata valtakunnan seuraava hallitsija. Lopulta ulkopolitiikkasta juontunut riita sai Drahomíran murhauttamaan anoppinsa vuonna 921 ja karkottamaan muut vastustajansa Baijeriin. He kuitenkin palasivat jo seuraavana vuonna, ja Venceslaus kruunattiin hallitsijaksi 924. Maanpakonsa aikana aateelliset olivat alkaneet kunnioittaa Ludmilaa pyhimyksenä. == Pyhimyksenä == Ludmila julistettiin katolisen kirkon pyhimykseksi vuonna 1143. Myös ortodoksinen kirkko on julistanut hänet pyhimykseksi. Hänen muistopäivänsä on 16. syyskuuta. == Lähteet == * Jaroslav Pánek, Oldřich Tůma: A History of the Czech Lands. Luku 3, Dušan Třeštík: Great Moravia and the Beinnings of the State, Charles University, 2018 ISBN 978-80-246-2227-9 === Viitteet === Luokka:Böömiläiset henkilöt Luokka:Tšekkiläiset pyhimykset Luokka:Tšekkiläiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 921 kuolleet Luokka:860-luvulla syntyneet
Jussi Tiainen

Jussi Tiainen voi tarkoittaa seuraavia * Jussi Tiainen (s. 1954), suomalainen valokuvaaja * Costee, (s.1995) suomalainen laulaja-lauluntekijä
Heviteemu

Heviteemu (oik. Teemu Juhani Javanainen) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja tuottaja. Sooloartistina hänen ensimmäinen albuminsa Pahoinvoiva sukupolvi julkaistiin maaliskuussa 2023. Hän on myös kirjoittanut ja tuottanut kappaleita useille artisteille, kuten Costeelle, Figarolle, Jannika B:lle, JVG:lle, Mouhoukselle, Sannille ja Paula Vesalalle. Heviteemu oli ehdolla vuonna 2022 ehdolla vuoden tuottajaksi Emma-gaalassa. == Diskografia == === Albumit === Nimi Julkaisutiedot Lista Myynti Albumilista Pahoinvoiva sukupolvi *Julkaistu: 23. maaliskuuta 2023 *Formaatti: digitaalinen *Levy-yhtiö: Capitol Finland 12 – === Singlet === Nimi Vuosi Listasijoitukset Albumi Single- lista Radio- lista ”Apua” 2020 – – Pahoinvoiva sukupolvi ”Mun kosketus tappaa” (feat. Tippa) – – ”Vaikeeta” (feat. Costee) – – Pahoinvoiva sukupolvi ”Liian monta ongelmaa” 2021 – – ”Hajalle” – – ”Hymyn takaa” (Heviteemu, Eetu, Ida Paul) 2022 – – ”Kaunis melankolia (Pimeä onni)” – – Pahoinvoiva sukupolvi ”Paholainen pukeutuu Pradaan” (feat. Mouhous) 2023 – – === Muut listasijoitukset === Nimi Vuosi Listasijoitukset Albumi Singlelista ”Kuolen vähän joka kerta” (feat. Costee) 2023 47 Pahoinvoiva sukupolvi == Lähteet == Luokka:Suomalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Suomalaiset musiikkituottajat Luokka:Suomalaiset hip hop -tuottajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Yeşil Sol Parti

Yeşil Sol Parti (Vihreä vasemmistopuolue) eli YSP on 25. marraskuuta 2012 perustettu poliittinen puolue Turkissa. Sen symboli koostuu puusta, jonka violetti runko muodostaa ihmishahmon, kruunu koostuu yksittäisistä vihreistä lehdistä ja keltainen aurinko muodostaa ihmishahmon pään kruunun keskellä. Sen kaksi puheenjohtajaa ovat Çiğdem Kılıçgün Uçar ja İbrahim Akın. == Historia == YSP, aiemmalta nimeltään Yeşiller ve Sol Gelecek Partisi (Vihreä ja vasemmistolainen tulevaisuuspuolue), perustettiin 25. marraskuuta 2012 Eşitlik ve Demokrasi Partisi (Tasa-arvo- ja demokratiapuolue) ja Yeşiller Partisi (Vihreä puolue) yhdistymällä. Se määrittelee itsensä vihreäksi puolueeksi, jolla on vasemmistoliberalistisia ajatuksia. Vuonna 2014 puolue tuki Selahattin Demirtaşia presidenttiehdokkaana Turkin presidentinvaaleissa 2014 ja tuki HDP:tä kesäkuun 2015 parlamenttivaaleissa. Toisessa tavallisessa kongressissa 2. huhtikuuta 2016 puolue muutti nimensä Yeşil Sol Partisi (YSP) -puolueeksi. Nykyinen puolueen logo johtuu 16. lokakuuta 2022 pidetyssä toisessa ylimääräisessä kongressissa tehdystä päätöksestä. Selahattin Demirtaş ehdotti myöhemmin, että HDP:n mahdollisen kiellon sattuessa kaikki HDP:n parlamenttiryhmän ehdokkaat asettuisivat ehdolle YSP:n nimissä vuoden 2023 parlamenttivaaleissa. 24\. maaliskuuta 2023 tehdyllä päätöksellä HDP, Emekçi Hareket Partisi (Työväenliikkeen puolue) ja Toplumsal Özgürlük Partisi (Sosiaalisen vapauden puolue) päättivät asettua ehdolle presidentin- ja parlamenttivaaleihin yhtenäisesti YSP:n listoilla, jotta oppositiojohtaja Kemal Kilicdaroglun Millet İttifakı (Kansakunnan liitto) -liitto vahvistuisi. YSP:tä kohdellaankin vuoden 2023 presidentinvaalien avainpuolueena. ==Lähteet== Luokka:Turkin puolueet
Luolien valuvesimuodostumat

Luolien valuvesimuodostumat ovat kemiallisia sedimenttimuodostumia. Pinnoitteet ovat ohuita muodostumia, joita on luolien katoissa ja seinissä. Ne ovat mikrokiteisiä tai amorfisia. Ne ovat ainakin läpikuultavia, joskus läpinäkyviä. Yksi pinnoitetyyppi on mikrokiteinen kvartsinen kerros, joka on säilyttänyt monia luolamaalauksia. Verhot ovat riippuvia muodostumia, joita on luolien katossa tai kaltevilla seinillä. Ne ovat muodoltaan levymäisiä. Ne muistuttavat ulkonäöltään verhoa ja ovat monesti poimuttuneita. Veden lämpötila vaikuttaa siihen, millaisen muotoisia verhomuodostelmista muotoutuu. Hieman nollan asteen yläpuolella olevan veden valumisen tuloksena voi muotoutua monenlaisia verhomuodostelmia. Valumia muodostuu, kun valuva vesi valuu pitkin luolan seinää ja se joko virtaa nauhamaisesti tai tihkuu vähitellen. Valumat ovat nauhamaisia ja raitamaisia muodostumia. Niissä on joskus laskoksia ja poimuja. Valumaveden suunta ja painovoima vaikuttavat valumamuodostuman muotoon. Valumien sisältämiä mineraaleja ovat muun muassa rautaoksidi sekä kuparia ja kromia sisältävät yhdisteet. Valumakiviä on luolien seinillä ja pohjalla. Ne ovat plastisia, usein paksuja kerrostumia ja joskus peittävät toista sedimenttikerrostumaa. Niitä muodostuu joskus kaivoksissa. == Lähteet == Luokka:Luolageologia Luokka:Sedimenttikivilajit
Matti Alatalo (lentopallovalmentaja)

Matti Alatalo (9. elokuuta 1995) on suomalainen lentopallovalmentaja. Hän on toiminut valmentajana muun muassa Vammalan Lentopallossa ja Karelian Hurmoksessa, jonka päävalmentaja Alatalo oli vuosina 2020–2023 lentopallon miesten Mestaruusliigassa. Keväällä 2023 Saksan Bundesliigassa pelaava SWD powervolleys Düren kertoi palkanneensa suomalaisen uudeksi päävalmentajakseen. Kansainvälinen valmennuspesti on verrattain harvinainen suomalaisessa lentopallossa. Alataloa aiemmin Dürenissa oli valmentanut myös Tommi Tiilikainen. Alatalon ja Dürenin tiet erosivat kuitenkin kesken kauden, kun Düren ei saanut peliään toivotulla tavalla uuden valmentajansa alaisuudessa. Ennen valmennusuraansa Alatalo pelasi Mestaruusliigassa kausina 2013–2016 Perungan Pojissa yhteensä lähes 70 liigaottelua. Hänen valmennusuransa käynnistyi Napapiirin Pallokettuissa vuonna 2016 aluksi juniorivalmentajana ja vei NaPan edustusjoukkueen kautta VaLePan liigajoukkueen apuvalmentajaksi ja 1-sarjajoukkueen päävalmentajaksi kaudelle 2019–2020. Vuonna 2020 Alatalo valittiin Karelian Hurmoksen liigajoukkueen päävalmentajaksi kolmivuotisella sopimuksella. Sanomalehti Karjalaisen mukaan Alatalo teki Hurmoksessa erinomaista työtä valmennuskautensa aikana. Aloittaessaan Hurmoksessa Alatalosta tuli kautta aikain nuorin päävalmentaja lentopallon Mestaruusliigassa. Häntä aiemmin nuorin valmentajana oli Tommi Tiilikainen, joka oli paria kuukautta Alataloa vanhempi valmentaessaan Tiikereitä ensimmäisen kerran liigakentillä vuonna 2012. == Valmennusura == * 2016–2019 Napapiirin Palloketut * 2017–2019 Team Lakkapää 2-valmentaja * 2018–2019 U17-poikien maajoukkue 2-valmentaja * 2019–2020 Vammalan Lentopallo * 2020–2023 Karelian Hurmos * 2023 Powervolleys Düren == Lähteet == Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset lentopallovalmentajat
Jenny Maria Montin-Tallgren

Jenny Maria Montin-Tallgren (o.s. Montin, 4. maaliskuuta 1852 Raahe – joulukuu 1931, Räntämäki) oli merkittävä kotiseututyön ja Turun alueen arkeologisen tutkimuksen edistäjä sekä Maarian pappilan ruustinna.Issakainen 2011. Hänen puolisonsa oli Maarian kirkkoherra Ivar Markus Tallgren. Pariskunnalle syntyi seitsemän lasta, joihin lukeutuivat muun muassa kielentutkija Oiva Johannes Tuulio, kirkkoherra K. Z. Tallgren, arkeologi A. M. Tallgren sekä esseisti ja kriitikko Anna-Maria Tallgren. == Muinaistutkimuksen edistäjä == Montin- Tallgren liittyi Suomen muinaismuistoyhdistyksen jäseneksi yhdistyksen perustamisvuonna 1870, ja jo vuonna 1873 yhdistys pyysi häntä Raahen alueen asiamieheksi, jonka tehtävänä oli levittää tietoisuutta ja kerätä tietoja alueen muinaismuistoista. Montin-Tallgren ei saanut muodollista koulutusta arkeologiaan, mutta hänen toimintansa Suomen muinaismuistoyhdistyksessä mahdollisti aktiivisen kirjeenvaihdon alan asiantuntijoiden kanssa, ja Montin- Tallgrenista kehittyi itseoppinut arkeologian asiantuntija. Montin- Tallgrenilla oli merkittävä rooli Räntämäen Koroistenniemellä sijainneen Suomen vanhimman piispanistuimen paikan löytymisessä. Koroisten tilan omistaja oli kertonut Montin-Tallgrenille pellostaan löytyneistä hautalaakojen kappaleista, ja Montin-Tallgren ilmoitti asiasta Muinaistieteelliselle toimikunnalle. Tutkimukselle ei kuitenkaan löytynyt taloudellisia resursseja ennen kuin Montin-Tallgrenin sinnikkään työn ansiosta tupakkatehtailija Fredric von Rettig suostui rahoittamaan tutkimukset vuonna 1899. Montin- Tallgren seurasi aktiivisesti myös Turun kaupungin rakennustyömaita, ja teki Muinaistieteelliselle toimikunnalle ilmoituksia maan alta löytyneistä rakenteista. Montin-Tallgren teki ilmoituksen muun muassa Turun Kaskenmäestä löytyneistä kellareista, jotka johtivat keskiaikaisen Pyhän Olavin dominikaanikonventin raunioiden löytymiseen. == Yksityiselämä == Jenny Maria Montin avioitui vuonna 1876 kotiopettajansa Ivar Markus Tallgrenin kanssa. Pariskunta muutti ensin Uudenmaan Pyhäjärvelle ja sitten Ruovedelle, ennen kuin he asettuivat vuonna 1887 Turun lähelle Räntämäen pitäjään. Montin- Tallgren on oman toiveensa mukaisesti haudattu synnyinseudulleen Raaheen Haaralan hautausmaalle, missä hänellä oli lapsena tapana viettää aikaa perheenjäsentensä haudoilla. == Lähteet == * Issakainen, Tytti 2011. "Jenny Maria Montin-Tallgren. Muinaisuuden harrastajasta asiantuntijaksi". KoroiSet 1/2011, 8–9. Artikkelin verkkoversio === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kansanperinteen kerääjät Luokka:Vuonna 1852 syntyneet Luokka:Vuonna 1931 kuolleet
Draken etsivätoimisto

Draken etsivätoimisto on kanadalainen draamasarha, jonka pääosissa on Lauren Lee Smith ja Chantel Riley, jotka näyttelevät Frankie Drakea ja hänen kumppaniaan Trudya, jotka pitävät naispuolista yksityisetsiväpalvelua 1920-luvulla Torontossa Ontariossa Kanadassa. == Näyttelijät == === Pääosissa === === Toistuvat hahmot === === Vierailjat === == Lähteet == Luokka:2010-luvun rikossarjat Luokka:2010-luvun kanadalaiset draamasarjat Luokka:2020-luvun rikossarjat
Anna Anderson Morton

Anna Anderson Morton (1867–1961) oli brittiläinen egyptologi, joka kuului William Flinders Petrien ohjaamaan nuorten egyptologien ryhmään. Anderson Mortonilla ja muilla ryhmään kuuluneilla naisilla, Mary (May) Brodrickilla, Beloe Tirardilla ja Emily Patersonilla oli merkittävä rooli arkeologian ja egyptologian edistämisessä Isossa-Britanniassa.Thornton 2018, 50. Anderson Morton järjesti Mary Brodrickin kanssa naisille suunnattuja matkoja Egyptiin ja kirjoitti tämän kanssa sekä opiskelijoille että matkailijoille suunnatun Egyptin arkeologian sanakirjan The Concise Dictionary of Egyptian Archaeology (1902).Thornton 2018, 54–55. Anderson Morton kuului Amelia Edwardsin ja Reginald Stuart Poolen perustaman Egypt Exploration Fundin (EEF) aktiiveihin. EEF oli viktoriaanisen ajan lopulla tärkeä kanava naisten osallistumiseen egyptologiseen tutkimukseen erityisesti naisten pitämien luentojen ja tieteen yleistajuistamisen muodossa. Yhdistyksen kautta Anderson Mortonista muodostui yksi British Museumin tunnetuista luennoitsijoista. Uutena tieteenalana egyptologia tarjosi mahdollisuuden akateemiseen uraan myös naisille, joiden mahdollisuudet opiskella yliopistoissa olivat hyvin rajattuja.Gold 2019, 147. Morton käänsi englanniksi Gaston Masperon teoksen Au temps de Ramses et d'Assourbanipal nimellä Life in Ancient Egypt and Assyria. ==Lähteet== * Gold, Meira 2019. Victorian Egyptology and the Making of a Colonial Field Science, 1850 – 1906. University of Cambridge. * Thornton, Amara 2018. Archaeologists in Print. Publishing for the People. Lontoo: University College of London. ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Internet Archive: A Concise Dictionary of Egyptian Archaeology: A Handbook for Students and Travellers (1902) Luokka:Brittiläiset egyptologit Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Winifred Blackman

Winifred Blackman (1872–1950) oli brittiläinen egyptologi, arkeologi ja antropologi. Hän oli yksi Britannian ensimmäisistä naisantropologeista. Blackman valmistui Oxfordin yliopistosta ja työskenteli valmistumisensa jälkeen jonkin aikaa Pitt Rivers Museumissa, missä alkoi hänen akateeminen mielenkiintonsa amuletteja ja maagisia kansantapoja kohtaan. Museouransa jälkeen Blackman asui ja työskenteli Egyptissä 1920- ja 1930-luvuilla, missä hän keräsi merkittävän määrän egyptiläistä kansanperinnettä ja erityisesti egyptiläisiä uskomuksia ja maagisia tapoja. Hän teki tutkimuksia myös yhteistyössä veljensä, egyptologi Aylward Blackmanin kanssa. Blackman julkaisi tutkimustensa pohjalta vuonna 1927 läpimurtoteoksensa The Fellahin of Upper Egypt, jossa hän käsitteli egyptiläisten talonpoikien elämää, tapoja ja uskomuksia. Tutkijoiden päähuomio oli aiemmin keskittynyt muinaisen Egyptin tutkimiseen, eikä nykyegyptiläisen kansanperinteen keräämistä oltu ennen Blackmania pidetty tärkeänä. Kansanperinteen keräämisen lisäksi Blackman kokosi Egyptistä merkittävän kansatieteellisen esinekokoelman Wellcome Collectionille. ==Lähteet== ===Viitteet=== Luokka:Brittiläiset egyptologit Luokka:Brittiläiset arkeologit Luokka:Brittiläiset antropologit Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet