EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lokki (Harry Kivijärven veistos)

Lokki on Porin Etelärannassa, Porin taidemuseon edustalla sijaitseva, espoolaisen kuvanveistäjä Harry Kivijärven tyyliltään abstrakti ulkoveistos. Se on kunnianosoitus professori Maire Gullichsenin työlle suomalaisessa taide- elämässä. == Veistoksen paljastus == Maire Gullichsenin merkitys suomalaisessa taide-elämässä on yleisesti tiedossa aina 1930-luvulta lähtien; samoin tunnetaan hänen roolinsa lahjoittajana sekä keskeinen asemansa Porin taidemuseon syntyprosessissa. Porin taidemuseon edustalle sijoitettu veistos paljastettiin 17.6.1987. Porin kaupunki ja useat eri kansalaisjärjestöt halusivat näin korostaa tämän Maire Gullichsenin merkitystä sekä muistaa häntä juhannuksena vietetyn 80-vuotispäivän yhteydessä. Varat patsaan pystyttämiseen saatiin kansalaiskeräyksellä sekä kaupungin varoilla.Porin taidemuseo, lehtileike. Hankkeen takana oli neljä porilaista järjestöä: Porin Saskiat, Porin Taide- ja Taideteollisuusyhdistys, Porin Työväen Kuvataiteen Ystävät sekä taiteilijaryhmä Ars Sata.Uusi Aika 5.2.1987: "Kansalaiskeräys alkaa maanantaina: Porin taidemuseon eteen veistos Maire Gullichsenin kunniaksi". == Toteutus == Kivijärven veistos on valmistettu sisilialaisesta vaaleanpunertavasävyisestä harmaagraniitista. Veistos hakattiin osittain rosoiseksi ja hiottiin osittain kiiltäväpintaiseksi. Paaden päässä lepäävän linnun muotoa muistuttava elementti on yksi Kivijärven tutkittuja teemoja.Satakunnan Kansa 5.9.1987: "Lisää taidetta jokimaisemaan." Veistos on noin 380 cm korkea ja se istuu kauniisti Etelärannan - Kokemäenjoen ja rantakortteleiden - maisemakokonaisuuden henkeen. Teos käy myös dialogia alun perin lääninarkkitehti C. J. von Heidekenin (1858) tulli- ja pakkahuoneeksi suunnitteleman ja Gustaf Nyströmin (1897) korottaman taidemuseorakennuksen uusrenessanssityylisen fasadin kanssa. Veistoksesta välittyy eräs Kivijärven tuotannon erityispiirre: luonnonläheisyyden tuntu, joka syntyy mm. taiteilijan käyttämistä materiaaleista sekä taiteilijan tavasta käsitellä kiveä sen ehdoilla.Porin taidemuseo, lehtileike Kivijärven mukaan Lokki-veistos kuvastaa Porin merellistä teemaa.Lalli 18.6.1987: "Lokki-veistos esille." == Lähteet == Luokka:Porin patsaat ja veistokset Luokka:Linna (Pori)
Elvire Adjamonsi

Elvire Adjamonsi (s. 18. helmikuuta 1971 Benin) on beniniläinen elokuvantekijä, näyttelijä, toimittaja ja kulttuurin kehittäjä. Hänet tunnetaan dokumenttielokuvistaan sekä työstään elokuvafestivaalien ja kulttuurilaitosten luomisessa ja johtamisessa Afrikassa. == Elämä == Elvire Adjamonsi suoritti kuvallisen viestinnän kandidaatin tutkinnon L’Institut Panafricain de Développementissa (IPD) Burkina Fasossa. Hän teki lopputyökseen dokumenttielokuvan De l'eau toute l'année (Vettä ympäri vuoden), joka on 26 minuutin elokuva Burkina Fason pienoispadoista. Hänen käsikirjoituksensa "Bidossessi" voitti toisen sijan Apromedia-kilpailussa, joka järjestettiin yhteistyössä Alliance Française de Banguin kanssa. Käsikirjoitus valittiin vuonna 2004 osallistumaan Sud Ecriture -kehitystyöpajaan Marokossa ja Tunisiassa. Vuonna 2007 hän käsikirjoitti ensimmäisen lyhytelokuvansa La Maudite (Kirottu), joka esiteltiin Atakpamén (Togo) ensimmäisillä elokuvajuhlilla. Sen jälkeen hän käsikirjoitti toisen lyhytelokuvan, Cica la petite Sorcière (Cica, pieni noita). Sitten hän teki dokumenttielokuvan, Tolegba, samannimisestä beniniläisestä jumalasta, jonka uskotaan suojelevan ihmisiä. Elvire Adjamonsi on osallistunut useisiin televisiosarjoihin näyttelijänä. Tunnetuimpia niistä ovat Un tour de vis ja Baobab, jotka esitettiin eri puolilla Afrikkaa. Hän työskenteli myös apulaisohjaajana La Chaîne 2 -televisiokanavalla Beninissä. Elokuvatyönsä lisäksi Adjamonsi aloitti työn toimittajana ja graafisena suunnittelijana. Hän on työskennellyt useissa julkaisuissa, kuten ranskalaisessa afrikkalaista kulttuuria käsittelevässä Afiavi-lehdessä ja useissa beniniläisissä sanomalehdissä, kuten Le Progrès, l'Aurore, Fraternité ja Le Béninois. Elvire Adjamonsi on työskennellyt useilla elokuva-, teatteri ja musiikkifestivaaleilla Afrikassa, esimerkiksi Pointe-Noiren Les Journées Théâtrales en Campagnessa 2003 ja 2004, Banguin Le Ngombi Festivalilla 2001, Beninin Le Fithebillä 2006 ja Pointe- Noiren Nsangu Ndjindjillä 2008. Adjamonsi oli myös Beninin @fricourt- festivaalin johtajana. Vuonna 2016 hän järjesti nukketeatterifestivaalin ja katutaidefestivaalin. Lisäksi Adjamonsi työskentelee orkesterien, teatteriryhmien, kulttuurilaitosten ja tuotantoyhtiöiden kanssa. Hänen unelmanaan on tehdä Afrikasta suuri taiteiden ja kulttuurin kohtauspaikka. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Sessi, Elvire Adjamonsin lyhytelokuva Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Beniniläiset näyttelijät Luokka:Beninin elokuva
Clara von Rappard

Clara Julia Elisa von Rappard (19. toukokuuta 1857 Wabern - 12. tammikuuta 1912 Bern) oli sveitsiläinen taidemaalari. https://www.sikart.ch/KuenstlerInnen.aspx?id=4022941&lng;=en Von Rappard syntyi perheeseen, joka harrasti kulttuuria ja taidehistoriaa. Tyttären lahjat huomattiin jo varhain. Von Rappard opiskeli piirtämistä jo 12-vuotiaana Venetsiassa ja vuosina 1875- 1885 hän opiskeli Berliinin taideakatemian naisten luokalla. Hänen koulutukseensa kuului opintoja historiassa, kirjallisuudessa, maantieteessä ja taidehistoriassa. Hänen opettajiinsa lukeutuivat Adolph von Menzel ja Arnold Böcklin. Hän matkaili aikalaiseksi paljon ja vietti aikaa Ateenassa, Wienissä, Roomassa ja Istanbulissa. https://hls-dhs-dss.ch/de/articles/022581/2012-01-12/ http://claravonrappard.ch/ Vuosina 1886-1887 von Rappardilla oli oma ateljee Münchenissä ja hän osallistui moniin taidenäyttelyihin ympäri Eurooppaa uransa aikana ja myös Chicagon maailmannäyttelyssä vuonna 1893. Münchenissä ilmestyi vuonna 1897 hänen piirroksistaan kirja "Studien un Phantasien". http://hls- dhs-dss.ch/de/articles/022581/2012-01-12/ Von Rappard oli eläissään Sveitsin tunnetuin naistaiteilija. Hän menehtyi pitkään vaivanneeseen keuhkosairauteen. Sairaus oli vaivannut jo 1890-luvun loppupuolella ja hoidoksi oli tarjottu myös hypnoosia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.mutualart.com/Artist/Clara-von-Rappard/C5FB64D099A2A342 Luokka: Sveitsiläiset taidemaalarit Luokka: Vuonna 1857 syntyneet Luokka: Vuonna 1912 kuolleet
Punakeltto

Punakeltto (Crepis rubra) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon, kelttojen (Crepis) sukuun kuuluva kasvilaji, jota voidaan käyttää koristekasvina. Punakeltto on yksivuotinen ja voi kasvaa 4–40 cm korkeaksi. Varsi voi olla täysin haaraton tai monihaarainen. Lehdet ovat jonkin verran liuskoittuneita. Kukintona on varren päässä yksittäin, joskus kaksittain, sijaitseva mykerö. Kukinta-aikaan mykerön halkaisija on 3–4 cm. Mykerön laitakukat ovat vaaleanpunaisia tai valkoisia ja kehräkukat tummemmanvaaleanpunaisia. Hedelmät ovat tummanruskeita, lenninhaivenellisia pähkylöitä. Lenninhaivenet ovat valkoisia ja 5–7 mm pitkiä. Punakeltto kasvaa luonnossa itäisen Välimeren ympäristössä. Euroopassa lajia tavataan Italian eteläosissa, Kroatiassa, Albaniassa, Montenegrossa, Pohjois-Makedoniassa ja Kreikassa mukaan lukien Kreetalla sekä muilla itäisen Egeanmeren saarilla. Lisäksi lajia on tavattu Bulgariasta ja Turkista. == Lähteet == Luokka:Keltot
West Side Story (vuoden 2021 elokuva)

West Side Story on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen musikaalielokuva, jonka on ohjannut ja tuottanut Steven Spielberg. Elokuva perustuu samannimiseen Broadway-musikaaliin vuodelta 1957, joka taas perustuu löyhästi William Shakespearen näytelmään Romeo ja Julia. Elokuvan odotetaan seuraavan enemmän alkuperäisen Broadway-musikaalin juonta kuin vuoden 1961 elokuvamusikaalin juonta. Elokuvan pääosissa ovat Ansel Elgort ja Rachel Zegler sekä Ariana DeBose, David Alvarez, Mike Faist, Josh Andrés Rivera, Ana Isabelle, Corey Stoll, Brian d'Arcy James ja yksi vuoden 1961 elokuvan päänäyttelijöistä, Rita Moreno. West Side Story sai ensi-iltansa Suomessa 8. joulukuuta 2021 ja Yhdysvalloissa kaksi päivää myöhemmin. == Rooleissa == == Vastaanotto == Elokuva sai vuoden 2022 Oscar-gaalassa yhteensä seitsemän Oscar-ehdokkuutta, mukaan lukien parhaan elokuvan ja parhaan ohjauksen ehdokkuudet. Palkintoja se voitti yhden: Ariana DeBose palkittiin parhaasta naissivuosasta. ===Arvosteluja=== Helsingin Sanomat Pertti Avola Hufvudstadsbladet Sara Ehnholm Hielm == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2021 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit Luokka:Steven Spielbergin ohjaamat elokuvat Luokka:Musikaaleihin perustuvat elokuvat Luokka:New Yorkissa tapahtuvat elokuvat
Johannes Heggland

Johannes Heggland (29. kesäkuuta 1919 Tysnes, Norja – 24. tammikuuta 2008 Tysnes, Norja) oli norjalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa Folk under fjell ilmestyi 1941. Hän kirjoitti myös novelleja sekä lasten- ja nuortenkirjoja. Heggland on saanut Norjan kulttuuriministeriön lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnonHeggland, Johannes, Nrk.no 28.2.2002, viitattu 27.4.2021 * teoksesta Folket i dei kvite båtane.1962 * teoksesta Bronsesverdet 1963 * teoksesta Skutelsveinen 1964 * teoksesta Syskenlaget 1966 * teoksesta Den forfølgde 1970 * teoksesta Selja frå Salmeli 1972 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Johannes Heggland, Den store norske Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Zeynab Habib

Zeynab Habib (s. Oloukèmi Zeynab Abibou, 25. syyskuuta 1975, Abidjan, Norsunluurannikko) on beniniläinen joruba ja maailmanmusiikin laulaja. == Elämä == Zeynab Habib kasvoi suuressa muslimiperheessä ja osallistui koulujen musiikkikilpailuihin. Myöhemmin hän ilmoittautui Alladan yleissivistävään kouluun vuonna 1993. Vaikka hän suoritti arvosanan A lukiossa, hän keskeytti koulutuksensa musiikin tähden. Sen jälkeen hän alkoi esiintyä paikallisilla näyttämöillä ja isännöidä karaoke-baaria Alex -hotellissa Cotonoussa Beninissä yli vuoden ajan. Hän voitti Kora-palkinnon vuonna 2005 kategoriassa Länsi- Afrikan paras naisartisti. Esiintyessään konsertissa vuonna 2005 Zeynab Habib kiinnitti Super Quartz -orkesterin huomion, joka palkkasi myöhemmin hänet laulamaan heidän kanssaan. Tämä avasi hänelle mahdollisuuden tavata ja olla kumppanina tuon ajan merkittävien muusikoiden kanssa, kuten Fifi Rafiatou, Awilo Logomba, Jacky Rapon, Jimmy Hope, Nel Oliver (fespam, Kongo), Back Médio, KiriKanta ja Madou Isbat. Zeynab Habib sai kansainvälistä tunnustusta musiikistaan. Vuodesta 2007 lähtien hän on ollut Beninin Unicefin hyvän tahdon lähettiläs. == Lähteet == Luokka:Beniniläiset muusikot Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Avaruusraketilla rakkauteen

Avaruusraketilla rakkauteen on George Freedlandin ohjaama saksalais- suomalainen tieteiselokuva vuodelta 1959. Elokuva perustuu Jack Londonin romaaniin Valkohammas. Elokuvassa Saksan liittotasavalta lähettää Wolff- nimisen susikoiran avaruusraketilla avaruuteen, mutta sen ruokinnassa ilmenee ongelmia, joten koira päätetään tuoda takaisin maan pinnalle. Wolffia kuljettanut raketti laskeutuu Suomen Lappiin. Tohtori Holm ja professori Robert lähtevät matkalle Suomeen etsiäkseen raketin laskeutumispaikkaa. Matkan aikana Holm kertoo Robertille aiemmasta Suomeen kohdistuneesta tutkimusmatkastaan, jolloin hän tapasi sääaseman omistajan tyttären Aran ja josta hän toi Wolffin mukanaan Saksaan. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1959 suomalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1959 saksalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset tieteiselokuvat
Täysin tyydytetty nainen

Täysin tyydytetty nainen on Jouko ja Juha Turkan kirjoittama näytelmä. Se sai kantaesityksensä Jouko Turkan ohjaamana Porin Teatterissa 8.3.1997. Näytelmä oli niin sanotun rakkaustrilogian kolmas ja viimeinen osa. Ensimmäinen osa oli Lappeenrannan kaupunginteatterissa esitetty Kumpi nauttii enemmän – mies vai nainen? (1995) ja toinen Tampereen Työväen Teatterin Rakkaita pettymyksiä rakkaudessa (1996). Rooleissa nähtiin mm. Hannu Müller, Ritva Tuutti, Mikko Jurkka ja Eeva Hakulinen.Näytelmän käsiohjelma, Porin Teatteri 1997. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset näytelmät
Remontilla rahoiksi

Remontilla rahoiksi (The Block) on australialainen tositelevisio-ohjelma, jossa remontoidaan/rakennetaan asuntoja eri alueilla ja myydään ne huutokaupassa mahdollisimman korkeaan hintaan. Ohjelman juontaa nykyään Scott Cam ja Shelley Craft toimii ns. ”co-hostina”. Ohjelma esitettiin ensimmäisen kerran Australiassa vuonna 2003, tuolloin juontajana oli Jamie Durie. Suomessa ohjelmaa esitetään MTV3- ja AVA-kanavilla arkipäivisin. Ohjelmasta on jo tehty yhteensä 16 kautta, ja Suomessa esitetään parhaillaan kautta 16, kun 17. kausi on tuotannossa.https://www.mtv.fi/sarja/remontilla-rahoiksi-3007058 == Tuotantokaudet == Kausi Nimi Remonttikohde Sijainti Jaksoja (AU) Alkuperäinen esitys (AU) Tulos Kauden ensiesitys Kauden finaali Voittajapari Voitot (AUD) Voitot yhteensä 1 The Block Vanhentunut huoneistokompleksi Bondi, Uusi Etelä- Wales 13 1 kesäkuuta 2003 17 elokuuta 2003 Adam Thorn Fiona Mills $156,000 $256,000 2 The Block 2 Manly, Uusi Etelä-Wales 26 2004 2004 Andrew Rochford Jamie Nicholson $78,000 $178,000 3 The Block 2010 Vaucluse, Uusi Etelä-Wales 9 2010 2010 John ja Neisha Pitt $205,000 $305,000 4 The Block 2011 Vanhentuneet työntekijöiden mökit Richmond, Victoria 51 2011 2011 Polly Porter Warwick "Waz" Jones $15,000 $115,000 5 The Block 2012 Vanhentuneet terassitalot Etelä-Melbourne, Victoria 69 2012 2012 Brad Cranfield Lara Welham $506,000 $606,000 6 All Stars Vanhentuneet perintöluettelossa olevat paritalot Bondi, Uusi Etelä-Wales 39 2013 2013 Phil Rankine Amity Dry $295,000 $395,000 7 Sky High Entinen motelli Etelä- Melbourne, Victoria 66 2013 2013 Alisa ja Lysandra Fraser 8 Fans v Faves Entinen varasto Albert Park, Victoria 61 2014 2014 Steve O'Donnel Chentelle Ford $636,000 $736,000 9 Glasshouse Entinen toimistorakennus Prahran, Victoria 65 2014 2014 Shannon ja Simon Voss $335,000 $435,000 10 Triple Threat Entinen kerrostalo Etelä-Yarra, Victoria 58 2015 2015 Darren ja Deanne Jolly $835,000 $935,000 11 Blocktacon Entinen hotelli 47 2015 2015 Dean ja Shay Paine $655,000 $755,000 12 The Block 2016 Perintö Art Deco-rakennus Port Melbourne, Victoria 46 2016 2016 William Bethune Karlie Cicero $715,000 $815,000 13 The Block 2017 Vanhentuneet weatherboard-talot Elsternwick, Victoria 52 2017 2017 Elyse Knowles Josh Barker $447,000 $547,000 14 The Block 2018 Entinen hotelli St Kilda, Victoria 47 2018 2018 Hayden ja Sara Vale $545,000 $645,000 15 The Block 2019 57 2019 2019 Tess Cattana Luke Strubet $630,000 $730,000 16 The Block 2020 Vanhentuneet weatherboard-talot eri aikakausilta Brighton, Victoria 50 2020 2020 Jimmy ja Tam Wilkins $966,000 $1,066,000 17 Fans v Faves II tuotannossa, 2021 ==Lähteet== Luokka:Australialaiset tositelevisiosarjat Luokka:2000-vuosikymmenen tositelevisiosarjat Luokka:2010-luvun tositelevisiosarjat Luokka:2020-luvun tositelevisiosarjat
Peter Andreas Heiberg

Peter Andreas Heiberg (1758 Vordingborg, Tanska – 1841 Pariisi, Ranska) oli tanskalainen kirjailija. Hän asui vuodesta 1800 Pariisissa. Heiberg kirjoitti yhteiskunnallisia satiireja, joiden kohteena ovat kuningas, hallitus ja aatelisto. Lisäksi hän kirjoitti komedioita, laulunäytelmiä ja lauluja. Kriittisen toimintansa ja tuotantonsa vuoksi hän joutui maanpakoon. Hänen puolisonsa oli vuoteen 1801 kirjailija Thomasine Buntzen. Heidän poikansa oli kirjailija Johan Ludvig Heiberg. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1758 syntyneet Luokka:Vuonna 1841 kuolleet
Polestar

Polestar on kiinalaisen Geelyn omistama autovalmistaja. Geely (), täydellisemmältä nimeltään Zhejiang Geely Holding Group Co., Ltd. (), on Kiinan suurimpia autonvalmistajia. Vuonna 2015 yhtiö raportoi valmistaneensa kaikkiaan 509 863 autoa (nousua edellisvuoteen). Polestar ja sen tuotantolaitokset sijaitsevat Kiinassa, mutta pääkonttori Torslandassa Göteborgissa Ruotsissa.Tietoja Polestarista. Polestar 2017. Polestar perustettiin 1996 STCC-tallina. Volvo osti tallin heinäkuussa 2015 ja nimesi sen uudelleen Cyan Racingiksi. Polestar on vuodesta 2017 lähtien valmistanut hybridi- ja sähköautoja oman brändinsä alla. ==Mallit== * Polestar 1 (2019–) * Polestar 2 (2020–) Tiedosto:2020 Polestar 1 PHEV AWD Automatic 2.0 Front.jpg|Polestar 1. Tiedosto:Polestar 2 – f 02042021.jpg|Polestar 2. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Polestarin suomenkieliset kotisivut *
Jean Chalgrin

Jean Chalgrin, koko nimeltään Jean-François-Thérèse Chalgrin, (1739 Pariisi – 20. tammikuuta 1811 Pariisi) oli ranskalainen arkkitehti, jonka tunnetuimpia suunnittelutöitä on Pariisin riemukaari.Curl 1999. s. 137–138 Hän edustaa uusklassista tyylisuuntaa.Tietosanakirja 1909. Osa 11. Hakusana: Chalgrin, Jean Chalgrin opiskeli arkkitehtuuria Étienne-Louis Boulléen johdolla ja työskenteli sen jälkeen arkkitehti Giovanni Niccolò Servandonin apulaisena. Chalgrin voitti Prix de Rome -palkinnon 19-vuotiaana vuonna 1758 ja matkusti saamallaan apurahalla Roomaan seuraavana vuonna. Hän palasi Ranskaan vuonna 1763. Chalgrin toimi vuodesta 1763 Pariisin rakennustöiden tarkastajana. Hänen suunnittelemansa on Collège de France. Chalgrin suunnitteli Pariisiin Saint Philippe du Roule -kirkon ankaraan klassistiseen tyyliin. Sen päälaivassa on joonialaiset pylväät ja tynnyriholvi, ja pylväikkö kiertää myös apsista. Sisäänkäyntiä kehystävät puolestaan toskanalaiset pylväät. Chalgrin suunnitteli Versaillesiin Pavillon de Musiquen. Hän viimeisteli Servandonin suunnitteleman St Sulpicen kirkon. Hän suunnitteli myös useita puutarhoja. Hänen päätyönsä on Pariisin riemukaari (Arc de Triomphe), jonka rakennustyöt aloitettiin vuonna 1806. Chalgrin kuoli vuonna 1811, eikä hän ehtinyt nähdä riemukaarta valmiina. Riemukaaren viimeisteli vuonna 1836 Guillaume Abel Blouet. Siitä tuli suunniteltua korkeampi, ja muutenkin suunnitelmaan tehtiin muutoksia. == Lähteet == *Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8 === Viitteet === Luokka:Ranskalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1739 syntyneet Luokka:Vuonna 1811 kuolleet
Peta Wilson

Peta Gia Wilson (s. 18. marraskuuta 1970 Sydney, Uusi Etelä-Wales) on australialainen näyttelijä, alusvaatesuunnittelija ja malli. Hänet tunnetaan nimiroolistaan televisiosarjassa Nikita (1997–2001), joka perustuu Luc Bessonin elokuvaan Tyttö nimeltä Nikita (1990). Hän on myös näytellyt yhtä pääosaa elokuvassa Herrasmiesliiga (2003) sekä pientä sivuosaa elokuvassa Superman Returns (2006). == Aiheesta muualla == * Luokka:Australialaiset näyttelijät Luokka:Australialaiset mallit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Manfred Peter Hein

Manfred Peter Hein (s. 25. toukokuuta 1931 Darkehmen, Itä-Preussi) on Suomessa asuva saksalaissyntyinen kirjailija ja kääntäjä. Hein on julkaissut runokokoelmia ja niiden ohella toimittanut ja kääntänyt saksaksi suomalaisen runouden antologioita samoin kuin suomalaista kirjallisuutta. Hän on toimittanut käännöskirjallisuutta sisältävän sarjan Trajekt ja vuosikirjaa Trajekt, jossa hän on julkaissut Aleksis Kivi -tutkielman Die Kanonisierung eines Romans: Alexis Kivis Sieben Brüder 1870–1980 (1984). ==Palkinnot ja tunnustukset== * Valtion ulkomainen kääntäjäpalkinto 1975Kelletat, Andreas F.: Manfred Peter Hein. Germersheimer Übersetzerlexikon. Viitattu 27.4.2021. * Kirjallisuuden valtionpalkinto 1974 suomenkielisen kirjallisuuden ansiokkaasta saksantamisesta (tunnustuspalkinto)Valtionpalkinto on tasavertainen tunnustus. Kääntäjä 1/2018, s. 14. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Manfred Peter Hein. Lyrikline Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Kielenkääntäjät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vanessa Nakate

Vanessa Nakate (s. 15. marraskuuta 1996) on ugandalainen ilmastoaktivisti. Vuonna 2020 BBC nosti hänet 100 Women -listalleen. == Tausta ja yksityiselämä == Nakate syntyi Kampalassa vuonna 1996. Hän valmistui Makerere University Business School -yliopistosta vuonna 2019 pääaineenaan liikejohtaminen. == Aktivismi == Ensimmäisen mielenosoituksensa Nakate järjesti yksin joulukuussa 2018 Ugandan parlamenttitalon edessä. Hän kertoo saaneensa idean ilmastoaktivismiin Greta Thunbergilta ja järjestää mielenosoituksensa perjantaisin tai lauantaisin ruuhka-aikaan 7–8 välillä. Nakate on myös perustanut Rise up Climate Movement -liikkeen, jonka pyrkimyksenä on tuoda esille afrikkalaisten ääniä koskien ilmastonmuutosta ja sen aiheuttamia haittoja kansainvälisessä kontekstissa. Vuonna 2020 Nakate kertoi, että ilmastoaktivismi Ugandassa eroaa kahdella merkittävällä tavalla ilmastoaktivismista Euroopassa: ihmisillä ei ole riittävästi tietoa ilmastonmuutoksesta ja sananvapaus on Afrikassa huonommalla tolalla verrattuna Eurooppaan. Maaliskuussa 2022 ugandalaiset ympäristöaktivistit hyökkäsivät TotalEnergiesin megaöljyprojektiin Itä-Afrikassa. Ranskan kansalliskokous otti vastaan ​​neljä johtavaa nuorisoaktivistia lobbaamaan hallitusta ottamaan kantaa hankkeeseen. Vanessa Nakate oli yksi heistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nakaten Twitter-tili Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Ugandalaiset henkilöt Luokka:Ilmastoaktivistit Luokka:Elävät henkilöt
Juulia Kataja

Juulia Kataja (s. 24. helmikuuta 2001) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Naisten Salibandyliigassa kaudesta 2016–2017 alkaen. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän edusti hämeenlinnalaista Steelersiä, kaudella 2018–2019 lahtelaista Pelicans SB:tä, kaudella 2019–2020 helsinkiläistä EräViikinkejä ja kaudella 2020–2021 nurmijärveläistä SB-Prota. Hän on pelannut runkosarjassa 71 ottelua ja pudotuspeleissä 18 ottelua, joista 15 ottelua kaudella 2020–2021. Hän saavutti SM-hopeaa vuonna 2021. Kataja pelasi juniorina Riihimäen RSS Panthersissa poikien SM-sarjassa C1-ikäluokkaan saakka, ja vuonna 2015 hän pelasi C2-poikien liigafinaaleissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandymaalivahdit Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aada Isometsä

Aada Isometsä (s. 7. heinäkuuta 2003) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Naisten Salibandyliigassa nurmijärveläisen SB-Pron joukkueessa kaudesta 2019–2020 alkaen. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän pelasi 24 liigaottelua, joissa hän teki seitsemän maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä. Koronavirusepidemian vuoksi kausi keskeytettiin ennen pudotuspelien alkua. Kaudella 2020–2021 Isometsä pelasi runkosarjassa 24 ottelua, joissa hän teki 15 maalia ja sai kuusi syöttöpistettä. Kauden 15 pudotuspelissään hän teki viisi maalia ja sai kaksi syöttöpistettä. Isometsä saavutti ensimmäisenä SM-mitalinaan hopeaa. Aada Isometsän isä on maastohiihdon arvokisamitalisti Jari Isometsä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Meri-Helmi Höynälä

Meri-Helmi Höynälä (s. 30. tammikuuta 2001) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Naisten Salibandyliigassa nurmijärveläisen SB-Pron joukkueessa kausina 2018–2021 ja Turun Palloseurassa kaudesta 2021–2022 alkaen. Höynälä pelasi Nurmijärvellä kolmen kauden aikana liigan runkosarjassa 69 liigaottelua, joissa hän teki 30 maalia ja sai 24 syöttöpistettä. Pudotuspelejä hänellä oli 26, ja niissä hän teki kolme maalia ja antoi kahdeksan maalisyöttöä. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2019 sekä saavutti SM-hopeaa vuonna 2021. Koronavirusepidemian vuoksi kausi kausi 2019–2020 keskeytettiin ennen pudotuspelien alkua. Höynälä pelasi TPS:ssä kaudella 2021–2022 runkosarjassa 21 ottelua, joissa hän teki 16 maalia ja sai 12 syöttöpistettä. Hän teki 14 pudotuspelissä viisi maalia ja antoi neljä maalisyöttöä. Kuudennessa loppuottelussa Porvoon Salibandyseuraa vastaan Höynälä teki TPS:n 3–3-tasoitusmaalin ja jatkoajalla 4–3-voittomaalin, mikä siirsi mestaruusratkaisun seitsemänteen loppuotteluun. Sen TPS voitti, ja Höynälä sai uransa toisen Suomen-mestaruuden. Kaudella 2022–2023 hän pelasi runkosarjassa 21 ottelua, joissa hän teki 18 maalia ja antoi 19 maalisyöttöä, sekä pudotuspeleissä kymmenen ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia ja antoi kahdeksan maalisyöttöä. Tämäkin kausi päättyi Suomen-mestaruuteen. Höynälä on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa lokakuun 2023 loppuun mennessä 36 ottelua ja tehnyt niissä 11 maalia sekä saanut yhdeksän syöttöpistettä. Hän saavutti MM-hopeaa vuosina 2021 ja 2023. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Strzeleczki

Strzeleczki (Gmina Strzeleczki, ) on maalaiskunta Krapkowicen piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 7 398\. Kunnan hallintokeskus on Strzeleczkin kylä. Strzeleczkin kunnan yhdeksän kylää ovat Dobra, Dziedzice, Komorniki, Kujawy, Łowkowice, Moszna, Pisarzowice, Racławiczki, Smolarnia, Strzeleczki, Ścigów, Wawrzyńcowice sekä Zielina. Sen pinta-ala on noin 118 neliökilometriä. Tärkeimmät kunnan aluetta halkovat liikenneyhteydet ovat voivodikunnan tiet 414 ja 409 sekä rautatielinja 306. Strzeleczki rajautuu Białan, Głogówekin, Gogolinin, Krapkowicen ja Prószkówin kuntiin. Osa sen alueesta sijaitsee Racibórzin laaksossa ja osa Niemodlinin tasangolla. Kunnan pinta-alasta noin 37 prosenttia on metsän peitossa. Vuoden 2019 joulukuussa 52,0 prosenttia Strzeleczkin kunnan asukkaista oli naisia ja 48,0 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 16,2 prosenttia, työikäiset 64,8 prosenttia ja eläkeikäiset 19,1 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 41,7 vuotta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 32,9 prosenttia oli saksalaisia, ja saksan kielellä onkin kunnassa virallisen avustavan kielen asema. Strzeleczkin kunnan työttömyysaste oli vuoden 2019 lopussa 6,4 prosenttia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Opolen voivodikunnan kunnat
Burcu Çetinkaya

Burcu Çetinkaya (s. 19. maaliskuuta 1981 Istanbul) on uransa päättänyt turkkilainen ralliautoilija ja nykyinen TV-toimittaja. Hän osallistui vuosien 2006 ja 2018 välillä 15 MM-ralliin sijoittumatta kuitenkaan kertaakaan pisteille. Ralliautoilun IRC-sarjassa Çetinkaya kilpaili täyden kauden 2010 ja vielä kahdessa rallissa kaudella 2011. IRC-sarjassa hän sijoittui sijalle 37. kahdella sarjapisteellään. Çetinkayan kartanlukijoina toimivat pääasiallisesti hänen maanmiehensä Nehir Yilmaz, Cicek Güney ja Bahadir Gücenmez. Vuonna 2018 Marmarisin alueella ajetussa Turkin MM-rallissa hänen kartturinaan istui ukrainalainen Inessa Tushkanova. Ralli on ainakin tällä erää viimeinen Çetinkayan uralla. == Lähteet == Luokka:Turkkilaiset ralliautoilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Canterburyn ja Yorkin kiista

pienoiskuva|Yorkin tuomiokirkko Canterburyn ja Yorkin kiista oli pitkään jatkunut konflikti keskiaikaisessa Englannissa Canterburyn ja Yorkin arkkihiippakuntien välillä. Se alkoi pian Englannin normannivalloituksen jälkeen ja kesti useita vuosia. Canterburyn arkkipiispasta oli tullut Englannin johtava kirkonmies. Yorkin arkkipiispa taas säännöllisesti väitti olevansa samanarvoinen kuin Canterburyn arkkipiispa, joka ei tätä hyväksynyt ja halusi hallinnollisen ylivallan Yorkiin nähden.BBC: The Church in Norman England Vuonna 1127 kiista ratkaistiin lähinnä Yorkin hyväksi, sillä heidän ei tarvinnut alistua Canterburyn vallan alle. Tämänkin jälkeen oli kuitenkin vielä asemaan ja arvovaltaan liittyviä erimielisyyksiä. ==Lähteet== Luokka:Englannin keskiaika Luokka:Kristinusko Yhdistyneessä kuningaskunnassa Luokka:Canterburyn historia Luokka:Yorkin historia
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1937

Suomen vuoden 1938 mestaruuksista kilpailtiin Hämeenlinnassa 6.–7. helmikuuta. Ohjelmassa oli miesten kilpailu. SM-kilpailuun osallistui kaikkiaan 27 miesluistelijaa. Miesten yleiskilpailun ohessa ratkaistiin matkamestaruudet. Naisten kilpailut käytiin 20.–21. helmikuuta Helsingissä Kaisaniemessä Suomalaisella luistinradalla. Kilpailijoita oli kaikkiaan kuusi, joista neljä luisteli kaikki neljä matkaa. === Miesten yleismestaruus === Sija Kilpailija 500 m # 5 000 m # 1 500 m # 10 000 m # Pisteet 1 Birger Wasenius 45,8 1 8.56,8 1 2.32,5 1 19.12,3 2 207,803 2 Antero Ojala 45,8 2 9.02,7 2 2.35,0 2 18.56,8 1 208,577 3 Olli Blomqvist 47,4 7 9.11,0 3 2.41,5 4 19.23,1 3 214,453 4 Kurt Skutnabb 46,8 3 9.18,4 5 2.43,9 6 19.12,4 4 216,233 5 Åke Ekman 47,3 5 9.21,7 6 2.39,5 3 20.01,7 7 216,656 6 Eino Pikkarainen 48,9 17 9.27,3 7 2.42,1 5 20.07,4 9 220,030 7 Georg Hennum 48,4 12 9.28,4 8 2.45,7 10 19.58,0 6 220,243 8 Eino Leskinen 47,7 9 9.38,9 10 2.45,5 9 20.35,7 10 222,576 9 Jarl Sundén 49,8 20 9.47,4 13 2.44,8 7 20.02,6 8 223,573 10 Paavo Tuomi 46,6 8 9.30,4 9 2.45,1 8 19.49,3 5 224,430 11 Boris Talsta 48,9 176 10.05,3 21 2.45,7 10 21.17,8 12 228,523 12 Erkki Melttari 50,5 22 10.14,2 23 2.53,9 25 21.08,6 11 233,256 Kauko Ranta 49,7 19 9.17,0 4 2.46,0 12 – – – Paavo Lindfors 47,3 5 9.59,2 18 2.46,3 13 – – – Jorma Ruissalo 47,2 4 9.51,1 14 2.46,8 15 – – – Eino Luttinen 48,6 14 9.46,0 1 2 2.46,9 16 – – – Eino Reunamo 47,2 15 9.59,0 17 2.48,0 17 – – – Aarne Helanterä 48,6 14 9.45,1 20 2.49,2 18 – – – Esko Leppänen 50,1 21 9.44,8 11 2.49,5 19 – – – Lennart Suviola 48,3 11 10.05,0 20 2.49,9 20 – – – O.Juvonen 51,0 24 9.52,6 16 2.50,0 21 – – – Jaakko Friman 47,5 8 - - 2.50,8 22 – – – Terho Hirvonen 47,8 10 10.37,9 24 2.52,3 23 – – – Isko Korpela 48,6 14 10.11,8 22 2.52,8 24 – – – Ahti Myllylä 48,5 13 9.51,7 15 - - – – – Pentti Laaksonen 50,6 23 10.02,5 19 - - – – – Erkki Tani - - 11.00,5 25 - - – – – === Naisten yleismestaruus === Sija Kilpailija 500 m # 3 000 m # 1 000 m # 5 000 m # Pisteet 1 Verné Lesche 55,3 2 5.57,2 1 1.50,3 2 10.16,0 (SE) 1 231,580 2 Liisa Salmi 54,0 1 6.25,1 3 1.49,6 1 11.18,3 3 240,810 3 Laura Tamminen 57,7 3 6.17,0 2 1.54,3 3 10.39,9 2 241,670 4 Maire Laaksomies 66,9 5 6.54,4 4 2.20,1 5 11.59,5 4 277,360 Annikki Tuhkanen 63,9 4 7.03,4 5 2.10,5 4 - - Henny Lindström 77,5 6 - - 2.39,8 6 - - == Lähteet == * * * * Luokka:Vuoden 1937 pikaluistelu Luokka:Hämeenlinnan urheilutapahtumat Luokka:Helsingin urheilutapahtumat Luokka:Pikaluistelun Suomen-mestaruuskilpailut
Laraïba Seibou

Laraïba Gnon Cessy Seibou (6. joulukuuta 2000 Benin) on beniniläinen uimari, joka edusti maataan vuoden 2016 kesäolympialaisissa. == Kesäolympialaiset 2016 == Ennen Rion olympialaisia Seiboun tilastotulos 50 metrin vapaauinnissa oli 37,67, joka oli olympialaisten B-rajaa 26,17 heikompi. Hän kilpaili Riossa Beninille myönnetyllä villillä kortilla. Seibou sijoittui 50 metrin vapaauinnin alkuerässään toiseksi ajalla 33,01 ja karsiutui, kun heikoin välieräpaikkaan riittänyt aika oli 24,82. == Muu ura == Seibou edusti Beniniä uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 Hangzhoussa Kiinassa. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Beniniläiset uimarit
Vihdin seurakuntatalo

Vihdin seurakuntatalo (ruots. Vichtis församlingshus) on Vihdin seurakunnan seurakuntatalo Vihdin kirkonkylässä. == Historia ja arkkitehtuuri == Ensimmäisen kerran tarve seurakuntatalosta nostettiin esiin Vihdin seurakunnassa jo 1920-luvulla, kun Vihdin pikkupappila, eli Kuortilan talo havaittiin liian pieneksi suurten juhlien järjestämistä varten. Kuitenkin vasta vuonna 1979 arkkitehti Touko Saaren suunnittelema seurakuntatalo valmistui kirkonkylään Vihdin pappilan alapuolelle. Vihdin seurakuntatalossa on kaksi juhlasalia; seurakuntasali ja suuri juhlasali, johon voidaan tarpeen tullen liittää myös toimituskappeli. Juhlasalin päätyseinällä on kuvanveistäjä Uuno Poikosen puureliefi "Pääsiäisfuuga". Saliin mahtuu 200 henkeä ja seurakuntasaliin noin 50 henkeä. Salien lisäksi rakennuksessa on suuri keittiö, takkahuone, kokoushuone, sekä kirkkoherranvirasto ja taloustoimisto. Talon yhteydessä on myös muutamia asuntoja. == Nykytilanne == 2010-luvulla kirkkoherranvirasto ja taloustoimisto muuttivat Vihdin seurakuntatalolta Nummelaan johtuen rakennuksen sisäilmaongelmista. Rakennusta remontoitiin, mutta seurakunta ei ole saanut sisäilmaongelmia kuriin ja rakennus suljettiin käytöltä vuoden 2019 alussa. Vihdin seurakunnan kirkkoneuvosto teki päätöksen rakennuksen purkamisesta ja uuden rakennuksen rakentamisesta paikalle, sillä rakennuksen korjauksen ei ole katsottu olevan kannattavaa. Asiassa kuitenkin tuli täyskäännös vuoden 2021lokakuussa, jolloin Luoteis-Uusimaa uutisoi, että Vihdin kirkkoneuvosto aikoo saada seurakuntatalon uudelleen käyttöön muun muassa sisäilmapuhdistimilla ja tiivistysremontilla. == Lue myös == * Vihdin seurakunta * Vihdin kirkko * Vihti == Lähteet == Luokka:Suomen seurakuntatalot Luokka:Vihdin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Vihdin seurakunta
Bella Agossou

Bella Agossou (arabiaksi بيلا أجوسو; s. 1981, Savalou, Benin) on beniniläinen, espanjalaisissa elokuvissa esiintynyt näyttelijä. == Ura == Bella Agossou aloitti uransa Beninissä teatterinäyttelijänä hänen luomassaan ja kehittämässään "Sonangnon" -ryhmässä. Neljä vuotta ryhmän perustamisen jälkeen hän muutti Espanjaan vuonna 2002. Siellä hän opetteli katalaanin ja espanjan kielet, jotta voisi jatkaa näyttelijän uraansa. Hän näytteli elokuvassa Un cuento de Navidad (Joulutarina). Siinä hänellä oli johtava rooli naisena, jota poliisi etsii puuttuvien paperien takia laittomana maahanmuuttajana. Myöhemmin kriitikot ylistivät Bella Agossoun näyttelemiä rooleja useissa afrikkalaisissa ja kansainvälisissä elokuvissa, kuten Los Nuestros, Moranetta, Nadalin cuento ja Palmeras en la Nieve . Agossou esitteli lehdistölle 13. heinäkuuta 2017 NOK-nimisen myymälän. == Elokuvat == Vuosi Elokuva Rooli Huomautuksia Viite. 2008 El cor de la ciutat 2009 Nadalin cuento Maria Kotielokuva 2010 Johan Primero Doris 2010 Catalunya über alles! 2011 Alakrana Traductora Embajada minisarja 2011 Catalunya über alles! Dona cobrador 2012 Tengo ganas de ti Boxeadora 2013 Kubala, Moreno i Manchón 2013 Un cuento de Navidad Kotielokuva 2013 Syntynyt 2014 Palmuja lumessa Oba 2014 Los Nuestros 2015 Kubala, Moreno i Manchón Rut TV-sarja 2016 Punaiset housut 2017 El Cuaderno de Sara Masira 2019 Manual de supervivència Itse TV-dokumentti 2020 Caronte TV-sarja 2020 Musta ranta Bebe 2020 Adú Safí 2020 Pienet linnut Fifi TV-sarja 2021 La templanza (Viinitarha ) Trinidad TV-sarja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Quand Bella Agossou révèle le Bénin Outre-mer Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Beniniläiset näyttelijät Luokka:Espanjalaiset näyttelijät
Women of All Red Nations

Women of All Red Nations eli WARN on vuonna 1974 perustettu intiaaninaisten järjestö. WARN perustettiin Amerikan intiaaniliikkeen rinnalle, kun naisilla ei katsottu olevan tarpeeksi valtaa sen riveissä. Näkyvästi se puuttui esimerkiksi intiaaninaisten sterilisointiin intiaanireservaateilla 1970-luvulla. WARN on sittemmin vastustanut esimerkiksi kaivoshankkeita intiaanien mailla. ==Historia== Amerikan intiaaniliike eli American Indian Movement (AIM) oli saanut alkunsa 1960-luvulla. Liikkeeseen kuului myös intiaaninaisia, mutta heidän roolinsa järjestössä jäi usein vain tukeen. Usein järjestön naiset huomasivat, että heidät sivutettiin AIM:n toiminnassa kokonaan. Niinmpä osa halusi perustaa erityisen naistenjärjestön sen rinnalle. Vuonna 1974 yli kolmestakymmenestä heimosta kokoontui naisia Rapid Cityssä Etelä-Dakotassa. Tapaamisesta sai alkunsa Women of All Red Nations eli WARN. WARN:n kautta intiaaninaiset saattoivat saada suuremman äänitorven asioissa, jotka koskettivat erityisesti heitä. Sen pääasiallisia aiheita olivat opiskelumahdollisuudet, terveydenhuolto, lisääntymisoikeudet ja naisten vastainen väkivalta. WARN tuki myös vankiloissa olevia intiaanimiehiä. Osa WARN:n jäsenistä teki yhteistyötä muiden naisjärjestöjen kuten National Organization for Womenin kanssa. WARN kamppaijoi myös ympäristöasioiden puolesta. Esimerkiksi lakotat ja navajot kärsivät uraanikaivoshankkeista, joita WARN vastusti. Monet järjestön jäsenet tulivat sittemmin tunnetuksi laajemmassa politiikassa. Heihinn lukeutui esimerkiksi Vihreän puolueen varapresidenttiehdokkaana ollut Winona LaDuke. ===Naisten sterilointi=== Yksi huomattava WARN:n esiin ottama ongelma oli intiaaninaisten laajamittainen sterilointi Intiaanien terveyspalvelussa (Indian Health Service, IHS). Vastaavia ohjelmia harjoitettiin eugeniikkana, jonka tarkoituksena oli vähentää väestönkasvua väestöluokissa, joita pidettiin älyllisesti jälkeenjääneinä tai vain köyhinä. Vastaavat hankkeet muualla Yhdysvaltain yhteiskunnassa olivat pääosin päättyneet toisen maailmansodan ja natsi-Saksan varoittavan esimerkin jälkeen, mutta ne olivat edelleen vielä 1970-luvulla yleisiä intiaanireservaateilla. WARN:n mukaan vaikka sterilointitoimenpiteille saatiin niiden kohteen lupa usein kirjallisena, mutta käytännössä lupalomakkeita ei esimerkiksi tarjottu naisten omalla äidinkielellä. Naisia oli myös uhattu esimerkiksi sosiaalitukien menetyksellä tai terveyshaitoilla. WARN nosti esiin myös kaksi tapausta, joissa vain 15-vuotiat tytöt olivat luulleet menevänsä yksinkertaiseen nielurisaleikkaukseen, mutta sen sijaan he olivat tulleet steriloiduksi. Vastaavien hankkeiden aikana steriloitujen intiaaninaisten määrää ei tunneta varmuudella. WARN:llä oli huomattava osuus steriloinnin päättämisessä. ==Lähteet== Luokka:Naisjärjestöt Luokka:Yhdysvaltalaiset järjestöt Luokka:Yhdysvaltain alkuperäiskansat
Laukaan terveysasema

Laukaan terveysasema on Laukaan kunnan keskustaajamassa sijaitseva Keski- Suomen hyvinvointialueen ylläpitämä terveysasema. Terveysasemalla toimivat lääkäreiden ja hoitajien vastaanotot, diabeteshoitaja, muistihoitaja, palveluohjaaja ja hoitotarvikejakelu. Suun terveydenhuollon vastaanotto, neuvola, kuntoutus ja mielenterveys- ja päihdepalvelut toimivat myös. Terveysasemalla on myös vuodeosasto. Laukaan terveysasemalla toimii myös röntgen sekä Fimlabin laboratorio. Laukaan kunnan eteläosassa perusterveydenhoitoa tarjotaan Lievestuoreen terveysasemalla (eli Lievestuoreen sivuvastaanotossa: Liepeentie 45, Lievestuore). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Keski-Suomen Sairaala Nova, päivystys (www.hyvaks.fi) * Lievestuoreen sivuvastaanotto (www.hyvaks.fi) Luokka:Laukaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset Luokka:Keski-Suomen hyvinvointialue
Maulévrier

Maulévrier on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee noin 12 kilometriä Cholet'n kaupungista kaakkoon. pienoiskuva|vasen|Itämainen puisto Kunnan nähtävyyksiä on vuonna 1680 rakennettu linna Château de Colbert, ja erityisesti linnan itämainen puisto, Parc oriental de Maulévrier. Itämaisen puistoon kuuluva japanilainen puutarha on Euroopan suurimpia. Puiston suunnitteli arkkitehti Alexandre Marcel 1900-luvun alussa. Puisto pääsi huonoon kuntoon 1950-luvulla, mutta vuonna 1980 aloitettiin sen kunnostaminen yhteiskunnan varoilla. Nykyään puistossa on 300 eksoottisen kasvia, ja siellä käy vuosittain yli satatuhatta vierailijaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Maine-et-Loiren kunnat
Luettelo Venäjän puolueista

Tämä artikkeli on luettelo Venäjän puolueista. === Tällä hetkellä edustettuna Valtioduumassa === Valtioduuman suurin puolue on duuman vaalien 2016 jälkeen kansanpuolue Yhtenäinen Venäjä. Puolue Politiikka Jäsenet Nimi Perustettu Puheenjohtaja Asemointi Ideologia Valtioduuma Yhtenäinen Venäjä 2001 Dmitri Medvedev kansanpuolue valtiojohtoisuus, nationalismi Venäjän federaation kommunistinen puolue 1993 Gennadi Zjuganov vasemmisto, äärivasemmisto kommunismi, marxismi-leninismi Venäjän liberaalidemokraattinen puolue 1992 Vladimir Žirinovski oikeisto, äärioikeisto arvokonservatismi, oikeistopopulismi Oikeudenmukainen Venäjä 2006 Sergei Mironov keskusta sosiaalidemokratia, demokraattinen sosialismi Rodina 2012 Aleksei Žuravljov oikeisto konservatismi, oikeistopopulismi Kansalaisfoorumi 2012 Rifat Shaykhutdinov keskusta-oikeisto liberaalikonservatismi, talousliberalismi == Tällä hetkellä edustettuna alueellisissa parlamenteissa == * Jabloko * Pravoje delo * Vihreät * Venäjän kommunistit == Lähteet == Venäjä * puolueet
Grégory Fitoussi

Grégory Fitoussi (s. 13. elokuuta 1976 Pariisi) on ranskalainen näyttelijä. ==Elämä ja ura== Grégory Fitoussi syntyi Pariisissa vuonna 1976. Hän jätti kulttuurimediaation opintonsa kesken 20-vuotiaana ja aloitti näyttelijäksi opiskelun näyttelyvalmentaja Jack Waltzerin johdolla. Myös Grégoryn veli Mikaël Fitoussi on näyttelijä. Fitoussi tuli ranskalaiselle yleisölle tutuksi sitcomista Saint-Tropez (ransk. Sous le soleil), jossa hän näytteli vuosina 1998-2001. Maailmanmainetta hän sai roolistaan asianajajana Canal+:n televisiosarjassa Engrenages, jota on esitetty yli 70 maassa. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toni Cade Bambara

Toni Cade Bambara, syntymänimeltään Miltona Mirkin Cade (25. maaliskuuta 1939 - 9. joulukuuta 1995), oli afroamerikkalainen kirjailija, dokumenttielokuvien tekijä, aktivisti ja yliopistoprofessori. Hänen tunnettuja teoksiaan ovat muun muassa novelli Blues Ain't No Mockin Bird ja romaani The Salt Eaters. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset feministit Luokka:Afroamerikkalaiset Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Pélagie Gbaguidi

Pélagie Gbaguidi (1965, Dakar, Senegal) on beniniläinen taiteilija, joka asuu ja työskentelee Brysselissä. Hänet tunnetaan maalauksistaan ja piirustuksistaan, joiden otsikko on "le Code noir", jotka herättävät orjakaupan väkivallan ja sen aiheuttamat traumat seuraaville Länsi-Afrikan kulttuurien sukupolville. Pélagie Gbaguidin teos otsikolla The Missing Link. Dicolonisation Education by Mrs Smiling Stone oli esillä Kasselin 14. documentassa Kasselissa ja Ateenassa vuonna 2017. == Elämäkerta == Pélagie Gbaguidi syntyi Dakarissa vuonna 1965. Hän opiskeli taidetta Liègessä Belgiassa l'École des beaux-arts Saint-Lucissa, josta valmistui vuonna 1995. == Työ == Pélagie Gbaguid kutsuu itseään nykyajan "griootiksi". Se tarkoittaa perinteisesti Länsi-Afrikan suullisen perinteen tallentajaa ja välittäjää fyysisen alueen ja esi-isien välillä, jotka käyttävät taidetta ja musiikkia kääntämisen keinoina. Griootti kyseenalaistaa yksilön kokemuksen omaksumalla muinaiset sanat ja mallintaa ne taiteeksi heidän elävien jälkeläistensä tulkittaviksi. Hänen taiteensa on trauman merkkien ja jälkien antologia. Se keskittyy siirtomaa-ajan ja postkolonialistisen Afrikan historian arkistointiin. Teoksillaan hän pyrkii paljastamaan menneisyyden väkivaltaisimpien vaikeuksien unohtamisen prosessin. Yrittäessään paljastaa tukahdutetut muistot, hänen käsittelemänsä abstraktit ideat näyttävät herättävän taiteilijassa kiireen antaa niille muoto. Tästä tarpeesta luoda vapauttavia kuvia tulee korpus, josta nykyiset muodot voidaan piirtää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Frieze - documenta 14 * Dakarin biennaali * Beninin kulttuuri * Beninin biennaali * Afrikan nykytaide == Videot == * The Missing Word * Divina Komedia Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Beniniläiset taiteilijat
Kioski (televisiosarja)

Kioski on Elisa Viihde Viaplay -suoratoistopalvelussa 14. maaliskuuta 2021 julkaistu suomalainen komediasarja. Sarjan ovat käsikirjoittaneet Aino Lappalainen, Anna Lappalainen ja Janne Reinikainen, joka on myös ohjannut sarjan. Kioski perustuu Jani Volasen ja Pirjo Longan alkuperäisideaan. Sarja sijoittuu Helsingin Pasilassa olevaan Femmakioskiin, jossa työskentelevät Raisa (es. Lotta Kaihua) ja Tane (es. Paavo Kinnunen). == Rooleissa == == Jaksot == Jakso Jakson nimi Julkaisu Elisa Viihde Viaplayssa 1 Säännöt 14. maaliskuuta 2021 2 Harjoittelija 3 Hymynaamalaite 4 Esittelyvideo 5 Murto 6 Lapsi 7 Veikkaaja 8 Tarkastus == Lähteet == Luokka:2020-luvun suomalaiset komediasarjat Luokka:2020-luvun tilannekomediat Luokka:Elisa Viihde -alkuperäissarjat
Dominique Zinkpè

Dominique Zinkpè (s. 1969 Cotonou, Benin) on beniniläinen kuvataiteilija, joka tekee maalauksia, veistoksia ja installaatioita. Häntä kutsutaan joskus "Afrikan Basquiatiksi". Dominique Zinkpè saa inspiraationsa sekä maansa kulttuurista, voodoosta, että päivittäisestä afrikkalaisesta ympäristöstä, erityisesti puskatakseista. Hän asuu ja työskentelee Cotonoussa. == Elämäkerta == Zinkpè aloitti maalaamaan teini-ikäisenä opiskellessaan Ranskan kulttuurikeskuksessa Cotonoussa, jossa hän oppi tekniset perusteet kirjastossa olevista oppikirjoista. Beninissä ei ollut taidekouluja eikä nykytaiteen museoita, joten hän opetteli vanhempien neuvojen mukaan. Hän toimi ompelijana päivisin ja maalasi yöllä pystyäkseen toteuttamaan visionsa ryhtyä taiteilijaksi. Zinkpè aloitti taiteellisen uransa osallistumalla lukuisiin työpajoihin ja residensseihin Afrikassa ja Euroopassa. Hänen taiteensa huomattiin, ja hän sai Young African Talent -palkinnon Abidjannissa vuonna 1993. Vuonna 2002 hänelle myönnettiin Dakarin biennaalissa Uemoa-palkinto. == Näkökulmia tuotantoon == Dominique Zinkpè löytää inspiraationsa animistisesta kulttuurista ja voodoo-seremonioista. Hän käsittelee aiheita, jotka liittyvät esi-isien kulttuureihin ja nykymaailman ristiriitoihin sekä läheisyyteen, sukupuoleen, pyhyyteen ja rienaavuuteen. Hän käyttää teoksissaan monenlaisia materiaaleja, kuten säkkikangasta, loppuun käytettyjä autoja ja jopa hôhô- figuriineja, joita käytetään perinteisesti kaksoskultissa Etelä-Beninissä. pienoiskuva| TaxiZinkpè: Taxi Taf-Ta Dominique Zinkpèn installaatio, joka oli esillä Dakarin biennaalissa vuonna 2002. Teos on ollut esillä Dakarn Institut français Léopold Senghorissa. == Näyttelyt == Zinkpè on ollut edustettuna useissa yhteis- ja yksityisnäyttelyissä Beninissä sekä muun muassa Etelä- Afrikassa, Pariisissa, Lontoossa, Sao Paulossa, Frankfurtissa, Senegalissa ja Sveitsissä. === Julkiset kokoelmat === * Territorioiden jakaminen, Zinsou Foundationin kokoelma, Benin / Ranska * Taksi onnellinen saapuminen, Collection Arthur Elmer, Saksa * Taksi Marseille-Algeria, Jean-Paul Blachère -säätiön kokoelma, Ranska * Taksi Bamako, Malin kansallismuseon kokoelma * Chesi Gert -kokoelma, Itävalta * Ganiou Soglon kokoelma, Benin * Adrien Houngbédji -kokoelma, Benin * Collection Idelphonse Affogbolo, Benin * Beninin tasavallan presidentin kokoelma * Sindika Dokolo Foundacion, Iso-Britannia * Kadist-säätiö, Ranska - USA == Lähteet == Luokka:Beniniläiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anitta Toivio

Anja Anitta Toivio (s. 1953 Pielisjärvi) on suomalainen kuvataiteilija ja kuvanveistäjä. Toivio asuu ja työskentelee Kangasalan Sahalahdessa. Hän on opiskellut kuvataidelinjalla vuosina 1991–1992 Oriveden Opistossa ja opiskeli taidehistoriaa 1993–1994 Tampereen yliopistossa. Vuosina 1994-1997 Toivio opiskeli kuvanveistäjäksi Kankaanpään taidekoulussa ja kävi vuonna 1996 vaihto-oppilaana Tallinnan taidekorkeakoulussa. Hän suoritti psykokuvataideterapian perusopinnot vuosina 2009–2019 ja osallistui ikonimaalauksen kursseille Valamon kansanopistossa Heinävedellä 2019 ja 2020. Toivio tekee myös ympäristö- ja yhteisötaidetta. Kankaanpäässä on kaksi Anitta Toivion tekemää julkista taideteosta. Hautausmaan lähellä olevassa Kappelipuistossa on kiviteos Kiven elämä, joka valmistui vuonna 1995 ja taidekoulun lähellä on isokokoinen keraaminen veistos Muotokuva, joka on paljastettu vuonna 1996. Toivio on lisäksi tehnyt Kankaanpäähän yhdessä Arja Maarit Puhakan, Timo Hannusen, Tero Liljamon, Marko Mertalan, Ilpo Heinäsen ja Mikko Karvisen kanssa Kirkkokadun varren kallioleikkaukseen ympäristöteoksen Löydetty aika, joka valmistui vuonna 1998. Sahalahden lähikirjaston edustalla Kangasalla on Toivion graniitti- ja teräsveistos Suojelusenkeli. Pälkäneellä on Toivion 2004 tekemä paikallisia urheilijoita kunnioittava pienoispatsassarja Liikkeellä, jonka osina ovat Väinö Sipilän patsas, Väinö Sipilän patsas ja Jouko Gripin patsas.Liikkeellä Pälkäne; Pirkanmaanpatsaat.fi; Tampereen taidemuseo Matti Kuusela pyöräili Pälkäneelle ja kohtasi urheilukentällä lapsuuden trauman – retki osoitti, että Pälkäne opettaa enemmän kuin koko muu Pirkanmaa yhteensä; Aamulehti 25.7.2020 Toivio on pitänyt vuoden 2010 jälkeen liki 20 yksityisnäyttelyä Suomessa ja muun muassa Saksassa, Yhdysvalloissa ja Italiassa. Hän on osallistunut myös yli 30 ryhmä- ja yhteisnäyttelyyn. Tiedosto:Anitta Toivio Lupaus 2006.JPG|Anitta Toivio, Lupaus, Luopioinen, Pälkäne. Tiedosto:Anitta Toivio Suojelusenkeli 2001.JPG|Anitta Toivio, Suojelusenkeli 2001, Sahalahti, Kangasala. Tiedosto:Anitta Toivio Paratiisin vartija 2009.JPG|Anitta Toivio, Paratiisin vartija, Aitoo, Pälkäne. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt