EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Johan Fredrik Thauvón

Johan Fredrik Thauvón (8. elokuuta 1828 Paltamo – 18. toukokuuta 1918 Ii) oli suomalainen kirkkoherra, kirjallisuuden harrastaja ja tutkimusmatkailija.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Fredrik Thauvón. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 12.5.2018.Kirjastovirman henkilögalleria : Johan Fredrik Thauvón Thauvónin vanhemmat olivat Paltamossa apteekkarina toiminut viipurilainen proviisori Lars Reinhold Thauvón (k. 1835) ja Maria Lovisa Aejmelaeus (k. 1868). Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja Vaasan ja Kuopion kymnaasia ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1847. Thauvón valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1851 ja filosofian maisteriksi 1853. Hänet vihittiin papiksi Kuopion hiippakunnassa 1859. Hänestä tuli riemumaisteri 1907. Thauvónista tuli Tornion ala-alkeiskoulun vt. rehtori 1852 ja vakinainen rehtori 1855. Hän toimi välisaarnaajana Sallassa (Kuolajärvellä) vuodesta 1867 alkaen. Sallan kirkkoherrana Thauvón oli vuodesta 1869, Puolangan kirkkoherrana vuodesta 1870 ja viimeksi Iin kirkkoherrana 42 vuoden ajan vuodesta 1876 aina kuolemaansa saakka. Thauvón sai rovastin arvon 1902. Hän toimi myös Oulun läänin pohjoisen tarkastuspiirin kansakoulutarkastajana 1874–1883. Thauvón oli opiskeluaikanaan jäsenenä vuonna 1848 perustetussa Suomalaisen Kauniskirjallisuuden Yhdyskunnassa jonka sensuuri kielsi jo 1849. Hän oli kirjeenvaihdossa Elias Lönnrotin kanssa ja sai tältä muun muassa ohjeita valmistautuessaan Kuolaan tekemälleen tutkimusmatkalle. Thauvón liittyi lestadiolaisuuteen Puolangalla vuoden 1874 vaiheilla. Hän oli aikakautensa tunnetuimpia lestadiolaispappeja ja isännöi 1885 Iissä pidettyä lestadiolaispappien kokousta sekä oli vielä vuonna 1917 vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen vuosikokoussaarnaajana. Thauvón kävi puhujamatkoilla pääasiassa Pohjois-Suomessa mutta myös Turussa, Ruskealassa ja Joensuussa. Thauvón oli naimisissa 1852–1906 Emilia Lovisa Carlssonin (1830-1906) kanssa. Heidän poikansa rovasti Emil Thauvón (1860–1926) toimi kirkkoherrana Pudasjärvellä ja Viitasaarella. Tyttären Sallyn (s. 1855) poika oli kirjallisuustutkija Ilmari Heikinheimo ja toisen tyttären Alman (s. 1863) poika oli jääkärimajuri Martin Jakobson. == Teoksia == * Matka-muistelmia Wenäjän Lapista ; kirjoittanut J. F. Thauwon. Helsinki 1870 (Teos digitoituna Doriassa) == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Lapinkuvauksien kirjoittajat Luokka:Vuonna 1828 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Paul Pedersen

Paul Richard Pedersen (s. 28. elokuuta 1935) on kanadalainen säveltäjä. Hänen opettajiaan olivat Murray Adaskin Saskatchewanin ja John Weinzweig Toronton yliopistossa. Hän sai musiikkitieteessä filosofian tohtorin arvon vuonna 1970.The Canadian Encyclopedia: Paul Pedersen Pedersen liittyi McGillin yliopiston henkilökuntaan vuonna 1966 ja toimi vuosina 1970–1974 sen teoriaosaston puheenjohtajana, vuosina 1971–1974 elektronisen musiikin studion johtajana ja vuosina 1976–1986 dekaanina. Vuonna 1990 hänet nimitettiin Toronton yliopiston musiikkitiedekunnan dekaaniksi. Hänen varhaiset sävellyksensä, kuten Kvintetto (1959) ja Sonaatti viululle ja pianolle (1960) ovat vapaan atonaalisia. Osassa teoksista näkyy kiinnostus elektronista musiikkia ja tietokonemusiikkia kohtaan, ja muiden muassa Themes from the Old Testament ja Fantasie ovat multimediateoksia. Pedersenin tuotantoon kuuluu myös erinäisiä kuoroteoksia. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Peter Paul Koprowski

Peter Paul Koprowski (s. 24. elokuuta 1947 Lodz) on puolalaissyntyinen, kanadalaistunut säveltäjä ja pianisti. Hän on saanut vahvoja vaikutteita renessanssin aikana vaikuttaneilta Johannes Ockeghemilta ja Josquin Despreziltä, mutta myös Karol Szymanowskilta, joka uskoi vanhojen ja uusien vaikutteiden yhdistelemiseen.The Canadian Encyclopedia: Peter Paul Koprowski Koprowski opiskeli vuoteen 1969 saakka Krakovassa. Suoritettuaan opintoja Nadia Boulangerin johdolla hän muutti Kanadaan vuonna 1971 ja pääsi sävellyksen tohtorikoulutettavaksi Toronton yliopistossa. Hän on opettanut McGillin yliopistossa ja Länsi-Ontarion yliopistossa. Hän on myös toiminut Banff-keskuksen nimikkosäveltäjänä. Samassa asemassa hän toimi 1980-luvun lopussa Kanadan oopperayhtiössä, jolle hän sävelsi oopperan Dulcitius. Pianolle ja orkesterille sävelletty teos Souvenirs de Pologne (1983) syntyi ensimmäisen Kanadaan muuton jälkeen tehdyn Puolan-matkan innoittamana. Koprowski voitti Jules Léger -palkinnot teoksillaan Sonnet for Laura (huilulle ja pianolle, 1989) ja Puhallinkvintetto (1994). Hän on tehnyt kymmenittäin tilaustöitä ja säveltänyt muiden teostensa ohessa konserttoja sekä sinfonioita. Alttoviulukonsertto toi Koprowskille Juno-palkintoehdokkuuden vuonna 2002. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Puolalaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Porvoon naisopisto

Porvoon naisopisto oli Porvoossa vuosina 1912–1972 toiminut yksityinen tytöille tarkoitettu sisäoppilaitos jossa voitiin vuodesta 1932 alkaen suorittaa ylioppilastutkinto. Koulun nimenä oli vuoteen 1930 Porvoon naisopisto – Institutet för unga flickor i Borgå ja sen jälkeen Porvoon naisopisto ja tyttölukio. Pääsyvaatimuksena kouluun oli keskikoulun suorittaminen. Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeliNaisten Ääni-hanke : Edith Bergholmin elämäntyönä Porvoon NaisopistoPorvoon naisopisto, Uusimaa 22.2.2011 Opiston perusti 1912 Edith Maria Bergholm (1867–1925), joka omisti koulun ja toimi koulun rehtorina kuolemaansas saakka. Koulu oli aluksi kaksivuotinen suomen- ja ruotsinkielinen tyttökoulu jossa opetettiin myös kotitaloutta ja käsityötä. Vuonna 1930 koulu muutettiin yksinomaan suomenkieliseksi ja sen yhteyteen perustettiin kolmevuotinen tyttölukio. Porvoon naisopisto toimi Vesitornikadun ja Aleksanterinkadun kulmauksessa sijaitsevassa entisessä tehdasrakennuksessa aluksi vuokralla. Rakennus oli valmistunut 1902 Porvoon Uudeksi Panimoksi. Panimon mentyä konkurssiin rakennuksen osti 1912 Suomalainen Lelupaja Oy, jonka taidemaalari John Engelberg oli perustanut 1907. Lelupajan muutettua pois Porvoosta 1915 Edith Bergholm osti koko rakennuksen koulutaloksi 1916, ja lisärakennus valmistui koululle 1964.Kauppaa ja teollisuutta Porvoossa-nähtävyysreitti : 25. Suomalainen lelupaja (Linnankoskenkatu 20) Porvoon naisopisto lakkautettiin 1972 ja sen tilalle perustettiin Porvoon matkailualan oppilaitos. == Koulun oppilaita == * Miss Universum Armi KuuselaNunnalassa juhlitaan mennyttä aikaa, Uusimaa 28.9.2012 * näyttelijä Marja Korhonen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Opistoyhtiön historiaa porssitieto.fi * Uusimaa (lehti) 17.8.2019 Luokka:Suomen lukiot Luokka:Suomen tyttökoulut Luokka:Porvoon oppilaitokset
Mieczysław Kolinski

Mieczysław Kolinski (5. syyskuuta 1901 Varsova – 7. toukokuuta 1981 Toronto) oli puolalaissyntyinen etnomusikologi ja säveltäjä. Hän sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1974.The Canadian Encyclopedia: Mieczyslaw Kolinski Kolinski opiskeli Berliinissä ja sai siellä filosofian tohtorin arvon vuonna 1930. Hän teki 1930-luvulla transkriptiokokoelmia muun muassa togolaisesta ja alkuperäisamerikkalaisesta musiikista. Hän asui vuosina 1938–1951 Brysselissä ja vuosina 1951–1966 New Yorkissa, jossa hän toimi musiikkiterapeuttina, Hargail Music Pressin toimittajana ja Society for Ethnomusicologyn puheenjohtajana (1958–1959). Kolinski opetti etnomusikologiaa Toronton yliopistossa vuosina 1966–1976. Kolinskin johdolla opiskelivat muiden muassa Beverley Diamond, Peter Goddard, Alison Mackay, Jay Rahn, Doug Riley, George Sawa, Bang-song Song ja Lu-lien Wang. Kolinskin omien sävellysten joukossa on Dance Fantasy (jousiorkesterille, 1969). == Lähteet == Luokka:Puolalaiset säveltäjät Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Etnomusikologit Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Ville Haapoja

Ville Haapoja (s. 19. maaliskuuta 1998) on suomalainen uransa lopettanut koripalloilija, joka toimii nykyään rekrytointikonsulttina Palkkaa Minut Suomi Oy]:ssä. == Pelaajaura == === Seurajoukkueet === Tampereen Pyrinnön kasvatti Haapoja pelasi Pyrinnön nuorisojoukkueissa muun muassa A- ja B-poikien SM- sarjoja. Kaudella 2013–2014 Haapoja oli B-poikien SM-sarjan tarkimpia kahden pisteen korintekijöitä, ja Pyrintö saavutti ikäluokan SM-hopeaa. Vuonna 2014 Haapoja pelasi myös ensimmäiset ottelunsa miesten valtakunnallisissa sarjoissa, kun hän edusti Pyrinnön reservijoukkuetta toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Seuraavalla kaudella hän kuului Pyrintö II:n runkopelaajiin yli 20 minuutin peliajalla ja 9,2 pisteen ottelukeskiarvolla.Ville Haapoja – Suomen Koripalloliitto Toukokuussa 2016 Haapoja siirtyi Pyrinnön kanssa kilpailleen BC Nokian joukkueeseen 2+1-vuotisella sopimuksella.https://www.basket.fi/basket/uutiset/waltteri-makela-ja-ville- haapoja-bc-nokiaan/ Haapojalle ei kuitenkaan annettu juuri peliaikaa Nokian edustusjoukkueessa, ja hän pelasi alemmissa sarjoissa. Kauden 2017–2018 Haapoja pelasi rinnakkaislisenssillä M1DB-joukkue Raholan Pyrkivässä, missä hän pelasi tupla-tuplan keskiarvolla ja oli tehokkuuslukemallaan sarjan paras suomalaispelaaja sekä kolmen pisteen heittotarkkuudessaan sarjan toiseksi paras.https://www.koripallo.com/korisliiga/nuorten-maajoukkuepelaaja-haapoja- palaa-pyrintoon/ Toukokuussa 2018 Haapoja palasi Pyrintöön kaksivuotisella sopimuksella. Pyrinnön päävalmentaja Sami Toiviaisen mukaan aikaisempina vuosina loukkaantumisista kärsinyt Haapoja oli tarkoitus kehittää hyvään fyysiseen kuntoon, ja häntä oli tarkoitus peluuttaa myös ison laitahyökkääjän pelipaikalla. Peliaikaa Haapojan oli tarkoitus saada edustusjoukkueen ohella Pyrinnön M1DA:ssa pelanneessa reservijoukkueessa.http://pyrinto.fi/ville- haapoja-palaa-kasvattajaseuraansa/ https://www.basket.fi/basket/uutiset/ville- haapoja-palaa-pyrintoon/ Haapoja oli kuitenkin neljän kuukauden ajan pois kokoonpanosta palaten pelikuntoon helmikuun lopussahttps://pyrinto.fi/pyrinto- rynnisti-jatkoon-suomen-cupissa/. 6. maaliskuuta hän heitti uudeksi liigaennätyksekseen seitsemän pistettä. === Maajoukkue === Haapoja pelasi myös Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa ja kuului maan turnauskokoonpanoon ikäluokan EM-kilpailuissa 2016, jossa Suomi sijoittui kahdeksanneksi.Maajoukkuetilastot – Suomen Koripalloliitto == Pelityyli ja ominaisuudet == Haapojaa luonnehdittiin pitkäraajaiseksi ja hyvin heittäväksi pelaajaksi, jonka fyysinen kunto on kehityskohde.https://www.aamulehti.fi/urheilu/bc-nokia-hankki-nuoria-pelaajia- pyrinnosta-rakennustyo-kayntiin-23650177/ == Lähteet == * Ville Haapoja Suomen Koripalloliitto * Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hugh Hartwell

Hugh Kenneth Hartwell (s. 18. tammikuuta 1945 Hamilton, Ontario) on kanadalainen säveltäjä. Opiskeltuaan István Anhaltin johdolla McGillin yliopistossa sekä George Rochbergin ja George Crumbin johdolla Pennsylvanian yliopistossa Hartwell opetti vuosina 1971–1976 Kirkland Collegessa, New Yorkin osavaltiossa.The Canadian Encyclopedia: Hugh Hartwell Vuonna 1976 Hartwell liittyi McMasterin yliopiston henkilökuntaan opettamaan musiikin teoriaa, sävellystä ja jazzia. Hän oli musiikkijaoksen puheenjohtajana vuosina 1986–1989. Muiden muassa Jack Behrens ja Hamiltonin filharmonikot ovat tilanneet Hartwelliltä teoksia. Hänen sävellystensä joukossa on dodekafoninen Septetto kolmelle klarinetille, käyrätorvelle ja jousitriolle (1969). == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Francesco Andreini

Francesco Andreini (1548 Pistoia – 1624 Mantova) oli italialainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Hänen tyylilajinsa oli commedia dell'arte. Francesco lienee syntynyt vauraaseen Cerracchi Dal Gallon sukuun, jolloin Andreini on ollut hänen taiteilijanimensä. == Elämä ja ura == Ennen taiteellista uraansa Francesco Andreini toimi sotilaana Toscanan suurherttuan joukoissa. Noin kahdenkymmenen vuoden ikäisenä hän jäi turkkilaisten vangiksi. Vankeutta kesti kahdeksan vuotta, minkä jälkeen hän palasi kotimaahansa ja ryhtyi koomikoksi. Andreini liittyi näyttelijäryhmä I Gelosiin, joka oli eräs commedia dell'arten tunnetuimmista ja varhaisimmista kokoonpanoista. Andreinin pääasiallinen rooli oli kapteeni Spavento da Valle Inferna - il Capitano on yksi commedia dell'arten tyyppihahmoista. Francesco Andreini avioitui vuonna 1578 näyttelijä Isabella Canalin kanssa, joka oli niin ikään I Gelosin kuuluisa näyttelijä. Ryhmä näytteli ympäri pohjoisen Italian; yksittäisistä näytöksistä aikakirjoihin on merkitty esiintyminen Firenzessä 1589. Isabella kuoli kesäkuussa 1604, minkä jälkeen Andreini lopetti näyttelijän työnsä ja keskittyi kirjalliseen työhön, mukaan lukien Isabellan teosten julkaisu postuumisti. Andreinin muita rooleja olivat esimerkiksi Dottor Siciliano, nekromantti Falsirone ja lammaspaimen Corinto. Näyttelijän työssään hän hyödynsi vankeudessa oppimiaan kieliä, kuten kreikkaa ja turkkia. Vuonna 1607 Andreini julkaisi teoksen Le bravure di Capitan Spavento, johon hän ammensi näyttelemästään kapteenin tyyppiroolista. Francesco Andreinilla ja Isabella Canalilla oli neljä tytärtä ja kolme poikaa. Yksi pojista, Giovan Battista Andreini (1576–1654), työskenteli vanhempiensa tapaan näyttelijänä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Sapere.it: Andreini *GAD "Città di Pistoia" : FRANCESCO ANDREINI, PISTORIENSE E LA COMPAGNIA DE “I COMICI GELOSI” (Nota di Franco Checchi) *Oxfordreference.com: Francesco Andreini Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1548 syntyneet Luokka:Vuonna 1624 kuolleet
Lauri Merikivi

Lauri Merikivi (s. 23. marraskuuta 1982 Pudasjärvi) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Kaudella 2018–2019 hän valmensi SM-liigassa pelaavaa Jyväskylän JYPiä. Merikivi on valmentanut aikaisemmin myös JYPin A-nuoria sekä Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta. == Seuraura == Merikivi aloitti valmentajauransa vuonna 2005. Hän valmensi ensin Oulun Kärppien naisten joukkuetta, kunnes siirtyi Kärppien U18-joukkueen päävalmentajaksi. Sen jälkeen Merikivi valmensi Mestis-joukkue Heinolan Peliittoja vuosina 2013–2016. Kahden JYPin A-nuorten valmennuskauden jälkeen hän siirtyi SM- liigan JYPin päävalmentajaksi. == Maajoukkueura == Merikivi on toiminut apuvalmentajana Suomen U18-, U17- ja U16-vuotiaiden maajoukkueissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pizza Buffa

Pizza Buffa on suomalainen S-ryhmän omistama seisovapöytä -ravintola. Pizza Buffan noutopöydän valikoimassa on salaatteja, pizzoja, muita lämpimiä ruokia sekä juomia. Ne kuuluvat S-ryhmän Raflaamo-konseptiin. Pizza Buffia on Suomessa yhteesä 28 kappaletta. Ne sijaitsevat usein Prismojen yhteydessä. Rahflaamo, Pizza Buffa, https://www.raflaamo.fi/fi/pizzabuffa, viitattu 12.5.2018 Pizza Buffissa tarjotaan lounasaikaan lounasbuffet ja myöhemmin lounasajan fiestabuffet. Lisäksi on tarjolla jäätelöbuffet. == Pizza Buffat == * Akaa * Forssa * Hämeenlinna * Iisalmi * Joensuu * Jyväskylä * Kajaani * Kerava * Kotka * Kouvola * Kuopio * Lahti * Lappeenranta * Mikkeli * Nokia * Oulu (2 kpl) * Pori * Rauma * Riihimäki * Rovaniemi * Halikko / Salo * Seinäjoki * Tampere (2 kpl) * Vaasa * Varkaus * Ylivieska == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pizza&Buffa; Raflaamo-sivustolla Luokka:Suomalaiset ravintolaketjut Luokka:S-ryhmä
Sama meri, eri maa

Sama meri, eri maa: aasialaista, afrikkalaista ja amerikkalaista kirjallisuutta on novelliantologia, jonka on toimittanut Sara Eeva. Sen on julkaissut Laatusana vuonna 2010. Teos sisältää nykynovelleja Aasiasta, Afrikasta ja Amerikasta.Sama meri, eri maa. Äidinkielenopettajain liitto. Viitattu 12.5.2018 == Novellit == * Ama Ata Aidoo: Tyttö joka pystyy * Anita Desai: Ananasleivos * Edwidge Danticat: Näen, muistan, hengitän * Melanie Rae Thon: Pelon lapset * Chun Shu: Beijing beibi * Haruki Murakami: Sputnik- rakastettuni * Nadine Sarreal: Silkkipusero * Junot Díaz: Poikaystävä * M. G. Vassanji: Valloilleen * Xiaolu Guo: Pieni punainen sanakirja rakastavaisille: pronomini * Jhumpa Lahiri: Tämä siunattu koti * Gao Xingjian: Puistossa * Cecilia Brainard: Melkein unohtunut * Adelaida Fernández de Juan: Armoa auringon alla * Eduardo del Llano: Greenpeace * Augusto Monterroso: Sammakko joka halusi olla autenttinen sammakko * Adonis: Sisyfokselle, Aamun puu, Runouden alku, Puheen alku * Théo Ananissoh: Paluu kotimaahan * Milly Jafta: Kotiinpaluu * Afrikkalaisia sananlaskuja ==Lähteet== Luokka:Novellikokoelmat
Harry Freedman

Harry Freedman (5. huhtikuuta 1922 Lodz, Puola – 16. syyskuuta 2005 Toronto, Ontario, Kanada) oli kanadalainen säveltäjä ja englannintorvensoittaja. Hän oli yksi ensimmäisistä kansallisesti tunnetuista lähes kokonaan Kanadassa kouluttautuneista säveltäjistä. Hänen opettajiensa joukossa oli vuosina 1945–1951 John Weinzweig. Freedman soitti Toronton sinfoniaorkesterissa englannintorvea vuosina 1946–1971. Vuonna 1971 hänet nimitettiin orkesterin ensimmäiseksi nimikkosäveltäjäksi; tämän jälkeen hän omisti suurimman osan ajastaan säveltämiselle.The Canadian Encyclopedia: Harry Freedman Weinzweigin vaikutus Freedmanin tuotantoon näkyy kaksitoistasäveljärjestelmän soveltamisessa. Tiukasti dodekafoninen on The Tokaido (1964) kamarikokoonpanolle ja vapaammin Tangents (1967) orkesterille. Useisiin sävellyksiin Freedman haki inspiraationsa kanadalaisista maalauksista. Arvostelumenestystä Freedman saavutti ensimmäistä kertaa ensimmäisellä sinfoniallaan, joka kantaesitettiin vuonna 1961. Canadian Music Council nimesi Freedmanin vuonna 1980 "vuoden säveltäjäksi". Myöhempiin Freedmanin teoksiin lukeutuvat Touchings (1989), jonka tilasi NEXUS-lyömäsoitinyhtye, ja Town (1991), orkestraalinen tribuutti taidemaalari Harold Townille. Hän sävelsi myös teatteria, televisiota ja elokuvaa varten. Baletin parissa hän teki yhteistyötä Brian Macdonaldin kanssa. Freedman ylennettiin Kanadan ritarikuntaan vuonna 1984. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Englannintorvensoittajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Walter Buczynski

Walter Joseph Buczynski (s. 17. joulukuuta 1933 Toronto) on kanadalainen säveltäjä. Hän opiskeli pianonsoittoa Earle Mossin ja sävellystä Godfrey Ridout'n johdolla. Hän sai opetusta myös muiden muassa Darius Milhaud'lta, Rosina Lhévinneltä ja Nadia Boulangerilta. Hän itse opetti The Royal Conservatory of Musicissa ja Toronton yliopistossa.The Canadian Encyclopedia: Walter Buczynski Pianosolistina Buczynski debytoi vuonna 1955 Toronton sinfoniaorkesterin kanssa soittamalla Frédéric Chopinin f-mollikonserton. Hänen uransa pianistina vei hänet New Yorkiin, Pariisiin, Varsovaan ja moniin kanadalaiskaupunkeihin. Hän esitti muiden säveltäjien teosten ohessa myös omaa tuotantoaan. Vuoden 1977 jälkeen hän on keskittynyt pikemminkin säveltämiseen ja opetustyöhönsä kuin pianonsoittoon. Häneltä ovat tilanneet teoksia muiden muassa Antonín Kubálek (Pianokonsertto, Pianosonaatti nro 3), William Aide, Joseph Macerollo ja Purcell-jousikvartetti (kvartetot nro 3 ja 4, pianokvintetto). Buczynski jäi eläkkeelle opetustyöstä Toronton yliopistossa vuonna 1999. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Kanadalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nokia 6085

Nokia 6085 on Nokian syyskuussa 2006 julkaisema matkapuhelin. == Lähteet == 6085 Luokka:Vuoden 2006 matkapuhelimet
Milton Barnes

Milton Barnes (16. joulukuuta 1931 Toronto – 27. helmikuuta 2001) oli kanadalainen säveltäjä, kapellimestari ja jazzrumpali. Hän opiskeli säveltämistä John Weinzweign ja Ernst Krenekin, orkesterinjohtoa Victor Feldbrillin, Boyd Neelin ja Walter Susskindin sekä pianonsoittoa Samuel Dolinin johdolla.The Canadian Encyclopedia: Milton Barnes Barnesin tuotannossa ovat kuultavissa jazz- ja popvaikutteet. Hän vastaanotti sävellystilauksia muiden muassa Robert Aitkenilta, Liona Boydilta, Paul Brodielta, Erica Goodmanilta, Joseph Macerollolta, John Perronelta, Niagaran sinfoniaorkesterilta ja Trio Lyralta. Erica Goodmanin levytys Barnesin teoksesta Divertimento for Harp and Strings toi säveltäjälle parhaan klassisen sävellyksen Juno-palkintoehdokkuuden vuonna 1993. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Kanadalaiset kapellimestarit Luokka:Kanadalaiset jazzmuusikot Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
2-metyyli-2-nitropropanoli

2-metyyli-2-nitropropanoli (C4H9NO3) on nitroalkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään polymeeriteollisuudessa ja orgaanisten yhdisteiden valmistukseen. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== 2-metyyli-2-nitropropanoli on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. 2-metyyli-2-nitropropanolia valmistetaan formaldehydin ja 2-nitropropaanin välisellä Henry- reaktiolla.Sheldon B. Markofsky: Nitro Compounds, Aliphatic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 12.5.2018. Yhdistettä käytetään lateksimaaleissa lisäaineena, renkaissa parantamaan kumin ja polyesterirungon välistä adheesiota ja muiden orgaanisten yhdisteiden esimerkiksi isobutanoliamiinin valmistamiseen.Allen F. Bollmeier Jr.: Nitro Alcohols, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 12.5.2018 ==Lähteet== Luokka:Alkoholit
Sonja Ängeslevä

Sonja Ängeslevä, aikaisemmin Sonja Kangas, (s. 1974) on Unity Finlandin tuotejohtaja, pelitutkija ja aktiivinen pelialan verkostojen luoja. Hän on julkaissut artikkeleita ja teoksia nuorten median käytöstä ja pelaamisesta. Ennen Unityä Ängeslevä on työskennellyt muun muassa Nuorisotutkimusseuralla, VTT:llä ja Digital Chocolatessa. Sonja Ängeslevä on toiminut vuodesta 2007 International Game Developers Association -järjestön (IGDA) Suomen-osastossa, ja 2010-luvulla hän toimi myös sen puheenjohtajana. IGDA:n puheenjohtajuuden jälkeen hänestä tuli toisen pelialan yhdistyksen, Neogamesin, puheenjohtaja. Ängeslevä on ollut myös perustamassa pelialan mentorointiohjelmaa naisille. Vuonna 2012 Ängeslevä oli 2012 IGDA:n edustajana vastaanottamassa presidentin Suomen pelialalle myöntämää kansainvälistymispalkintoa. Seuraavana vuonna (2013) Ängeslevä valittiin Tietoviikon top100 IT-vaikuttajat -listalle, ja vuonna 2014 hän sai IGDA:n elämätyöpalkinnon työstään yhdistyksessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Suomalaiset mediatutkijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ama Ata Aidoo

Christina Ama Ata Aidoo (23. maaliskuuta 1942 Abeadzi Kyiakor, Kultarannikko – 31. toukokuuta 2023, Ghana) oli ghanalainen prosaisti, runoilija, näytelmäkirjailija ja professori. Hän toimi myös Ghanan opetusministerinä Jerry Rawlingsin presidenttikaudella. Hän asui Ghanassa, jonne hän perusti vuonna 2000 Mbaasem-säätiön edistämään ja tukemaan afrikkalaisia naiskirjailijoita."Welcome to Mbaasem" , Mbaasem Foundation. Aidoo syntyi Saltpondin kaupungin lähellä sijaitsevassa Abeadzi Kyiakorin kylässä, Kultarannikolla (nykyisen Ghanan alueella). Hän opiskeli englannin kieltä ja kirjallisuutta Ghanassa ja luovaa kirjoittamista Stanfordin yliopistossa Kaliforniassa.Miia Thorström: Afrikkalaista suomea – afrikkalaisten novellikäännösten erityispiirteitä. Tampereen yliopisto 2009 s. 21-22 (pro gradu) ==Teokset== * Muutoksia: eräs rakkaustarina, suomentanut Terhi Kuusisto. Helsinki: Kääntöpiiri, 2002 ISBN 951-8989-62-1. ; Antologioissa: * Ilon ja kivun kääntöpiiri: afrikkalaisia novelleja Saharasta etelään, toimittanut ja pääosin suomentanut Lauri Otonkoski, suomentanut Tarja Härkönen ym., Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-29029-7 (novelli "Tyttö joka pystyy") * Sama meri, eri maa: aasialaista, afrikkalaista ja amerikkalaista kirjallisuutta, toimittanut Sara Eeva. Helsinki: Laatusana, 2010. ISBN 978-951-9062-67-9 (novelli "Tyttö joka pystyy") == Lähteet == Luokka:Ghanalaiset kirjailijat Luokka:Ghanalaiset poliitikot Luokka:Opetusministerit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Zara Nelsova

Zara Nelsova (syntyjään Sarah Nelson tai Katznelson; 23. joulukuuta 1918 Winnipeg – 10. lokakuuta 2002 New York) oli kanadalaissyntyinen, vuonna 1953 Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut sellisti ja pedagogi. Hänen opettajiensa joukossa olivat Dezső Mahalek ja Pablo Casals.The Canadian Encyclopedia: Zara Nelsova Nelsova muutti perheineen Englantiin vuonna 1928 ja perusti siskojensa (pianistin ja viulistin) kanssa Canadian Trion, joka desiintyi Wigmore Hallissa kaudella 1928–1929 ja jatkoi toimintaansa vuoteen 1939 saakka. Resitaalidebyyttinsä Nelsova teki Lontoossa vuoden 1930 paikkeilla, ja konserttosolistina hän esiintyi ensimmäistä kertaa vuotta myöhemmin Malcolm Sargentin johtaman Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa. Trion kanssa Nelsova kiersi Australiassa ja Afrikassa. Vuonna 1939 Nelsova palasi Kanadaan, jossa hän vuosina 1940–1943 toimi Toronton sinfoniaorkesterin ensisellistinä. 1940-luvun alussa hän myös muodosti toisen Canadian Trio -nimisen kokoonpanon, kumppaneinaan tällä kertaa Kathleen Parlow ja Ernest MacMillan. Hän pääsi opettamaan The Royal Conservatory of Musiciin, ja New Yorkissa hän teki ensiesiintymisensä New Yorkin kaupungintalolla vuonna 1942. Vuonna 1966 hänestä tuli ensimmäinen Neuvostoliitossa kiertueen tehnyt pohjoisamerikkalaissellisti. Kaikkiaan hän esiintyi yli kolmenkymmenen orkesterin solistina. Hän esitti Euroopassa ensimmäisenä Samuel Barberin sellokonserton, jonka hän myös levytti. Vuoteen 1990 saakka Nelsova piti jopa 80 vuosittaista esitystä; vuonna 1997 hän jätti laajamittaisen esiintymisen keskittyäkseen opetustyöhön. Hän toimi opetustehtävissä vuosina 1962–2002 Juilliard Schoolissa ja opetti myös Rutgersin yliopistossa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Lotte Brott ja Denis Brott. Nelsovan soittamien instrumenttien joukossa olivat vuoden 1726 Stradivarius-sello ja vuoden 1735 Pietro Guarneriuksen sello. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset sellistit Luokka:Yhdysvaltalaiset sellistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
24 silmää

24 silmää () on Keisuke Kinoshitan käsikirjoittama ja ohjaama japanilainen draamaelokuva vuodelta 1954. Pienen saaren kyläkoulun nuoresta naisopettajasta kertova mustavalkoelokuva perustuu Sakae Tsuboin romaaniin vuodelta 1952. Elokuvassa nuori naisopettaja (Hideko Takamine) saapuu vuonna 1928 eristyneelle Shodoshiman saarelle vuonna 1928. Hän on aikuisten mielestä epäilyttävän moderni – pukeutuu länsimaisesti ja ajaa polkupyörällä – mutta lapset pitävät hänestä heti kovasti. Elokuva seuraa opettajan ja hänen 12 ensimmäisen oppilaansa vaiheita läpi toisen maailmansodan.¨ 24 silmää voitti Golden Globe -palkinnon parhaasta ulkomaalaisesta elokuvasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1954 japanilaiset elokuvat Luokka:Japanilaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Golden Globe -palkitut elokuvat Luokka:Japanilaiset draamaelokuvat Luokka:Elokuvat koulusta ja koulutuksesta
Raision nuorisovaltuusto

Raision nuorisovaltuusto on Raision kaupungin vuonna 2018 perustama lakisääteinen nuorisovaltuusto. Sen toimintaa ohjaa Raision kaupungin asettama virkamies. Nuorisovaltuusto kokoontuu noin kerran kuukaudessa. Vuonna 2023 nuorisovaltuuston puheenjohtajana toimii Leia Kuorilehto.Nuorisovaltuuston sivu Aikaisemmin nuorisovaltuuston puheenjohtajina ovat toimineet Ville Virtanen (2018), Aleksi Suro (2019–2020) ja Essi Tuokko (2021–2022). Valtuusto koostuu 15 jäsenestä, mukaan lukien puheenjohtaja, varapuheenjohtajat ja sihteerit. Kouluista edustajia tulee neljätoista, ja lisäksi kaupunginhallitus nimittää yhden edustajan, joka asuu, mutta ei opiskele Raisiossa. Jokaisella jäsenellä on henkilökohtainen varajäsen.Raison nuorisovaltuuston toimintasäännöt Nuorisovaltuuston tehtävänä on tuoda raisiolaisten nuorten ajatuksia esille ja edustaa lähiseudun nuoria sekä valvoa, että nuorten mielipiteet otettaisiin huomioon kunnallisessa päätöksenteossa. Nuorisovaltuusto on nykyään lakisääteinen toimielin, mutta se ei vaikuta kaupunginvaltuuston tekemiin päätöksiin. Nuorisovaltuustolla on kuitenkin oikeus tehdä aloitteita kaupungin eri toimielimille. Nuorisovaltuustolla on myös lautakuntapaikkoja sekä puhe- ja läsnäolo-oikeus Raision kunnanvaltuustossa. == Lähteet == Luokka:Raisio Luokka:Nuorisovaltuustot
Mansoor Ahmed

Mansoor Ahmed (, 7. tammikuuta 1968 Rawalpindi – 12. toukokuuta 2018) oli pakistanilainen maahockeypelaaja, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Maalivahtina pelannut Ahmed kuului Pakistanin maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Barcelonassa 1992, maailmanmestaruuden Australiassa 1994 ja MM-hopeaa Pakistanissa 1990. Hän kuului Pakistanin joukkueeseen myös Soulin kesäolympialaisissa 1988 (Pakistan viides) ja Atlantan kesäolympialaisissa 1996 (kuudes).Olympics at Sports- Reference.comhttps://timesofindia.indiatimes.com/sports/hockey/top- stories/ailing-pak-hockey-legend-receives-offer-of-support-from- chennai/articleshow/63905081.cms Ahmed kuoli 50-vuotiaana 12. toukokuuta 2018 kärsittyään vuosia sydänongelmista. Hän oli halunnut sydänleikkaukseen naapurimaahan Intiaan.https://www.geo.tv/latest/195115-hockey-legend-mansoor- ahmed-passes-away-after-prolonged-illness == Lähteet == * Manzoor Ahmed Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Pakistanilaiset maahockeypelaajat Luokka:Pakistanilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Naisen tie (vuoden 1971 elokuva)

Naisen tie (Phir Bhi) on Shivendra Sinhan ohjaama intialainen Bollywood- draamaelokuva vuodelta 1971. Se kertoo 38-vuotiaasta leskeksi jääneestä äidistä ja hänen 20-vuotiaasta tyttärestään, jotka yrittävät löytää paikkansa keskiluokkaisessa kaupunkiyhteisössä Mumbaissa. Äiti Manjari, biologian opettaja, tapaa työssään uuden miehen muttei uskalla ottaa ratkaisevaa askelta. Äiti ja tytär tukevat toisiaan elämänsä valinnoissa. ==Rooleissa== ==Vastaanotto== Naisen tie palkittiin vuoden parhaana hindinkielisenä elokuvana, ja samassa yhteydessä Partap Sharma palkittiin miespääosastaan. Elokuva on esitetty Suomen televisiossa maaliskuussa 1977. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1971 intialaiset elokuvat Luokka:Hindinkieliset elokuvat
Jalkapallon Suomen Cup 2018

Jalkapallon Suomen Cup 2018 oli 64. kerran järjestetty jalkapallon Suomen Cup. Turnauksen voitti Inter, joka voitti loppuottelussa HJK:n 1–0. ==1. kierros== == Toinen kierros == == Kolmas kierros == == Neljäs kierros == == Lohkovaihe == Lohkovoittajat etenevät suoraan puolivälieriin. Toiseksi sijoittuneet ja paras kolmanneksi sijoittunut karsivat puolivälieräpaikasta. === Lohko A === === Lohko B === === Lohko C === === Lohko D === === Lohko E === == Puolivälieräkarsinnat == == Puolivälierät == == Välierät == == Loppuottelu == {| style="font-size: 90%" cellspacing="0" cellpadding="0" GK 88 Maksim Rudakov DF 4 Hannu Patronen DF 8 Rafinha DF 32 Faith Friday Obilor DF 15 Ville Jalasto MF 10 Moshtagh Yaghoubi MF 14 Sebastian Dahlström MF 22 Anthony Annan FW 17 Nikolai Alho FW 27 Filip Valenčič Vaihtopelaajat: Vaihtopelaajat: Vaihtopelaajat: GK 1 Markus Uusitalo DF 5 Daniel O’Shaughnessy DF 18 Roni Peiponen DF 25 Valtteri Vesiaho MF 36 Eetu Vertainen FW 74 Amr Gamal FW 77 Evans Mensah Päävalmentaja: Päävalmentaja: Päävalmentaja: Mika Lehkosuo Mika Lehkosuo Mika Lehkosuo Mika Lehkosuo == Lähteet == *Suomen Cup Suomen Palloliitto. === Viitteet === Luokka:Suomen Cup
Peter Appleyard

Peter Appleyard (26. elokuuta 1928 Cleethorpes, Englanti – 17. heinäkuuta 2013 Eden Mills, Ontario) oli brittiläissyntyinen jazzmuusikko. Hän toimi alun perin rumpalina synnyinmaassaan, mutta muutti vuonna 1949 Bermudalle ja sitten vuonna 1951 Torontoon, jossa aloitti vibrafonin soittamisen. Hän pääsi esiintymään Billy O'Connorin kanssa ja muun muassa CBC:n radiossa jazzpianisti Calvin Jacksonin kanssa. Vuonna 1957 Appleyard perusti oman kokoonpanonsa, joka toimi Torontossa, mutta kiersi laajasti Pohjois-Amerikkaa ja esiintyi Yhdysvaltain televisiossa. Vuoden ajan yhtye säesti laulaja Gloria DeHavenia.The Canadian Encyclopedia: Peter Appleyard Appleyard juonsi Patti Lewisin kanssa radio-ohjelmaa Patti and Peter (1961–1962) ja Guido Basson kanssa televisio-ohjelmaa Mallets and Brass (1969). Vuosina 1977–1980 hän toimi Peter Appleyard Presents -televisioshow'n juontajana. Samanaikaisesti Appleyard oli Torontossa suosittu esiintyjä ja johtava lyömäsoittaja kaupungin teatteri- ja studio-orkestereissa. Big band -nostalgia johti All Star Swing Bandin perustamiseen vuonna 1982. Sen sovittajana toimi Rick Wilkins. Kokoonpano esiintyi Toronton seudulla, New Yorkissa ja festivaaleilla, kuten Monctonin jazzfestivaalilla vuonna 1998. Appleyard sai kansainvälistä huomiota jazzpiireissä 1970-luvulla soittamalla klarinetisti Benny Goodmanin sekstetissä, jonka kanssa hän kiersi Euroopassa ja Australiassa. Hän soitti Goodmanin kanssa muun muassa kolmessa konsertissa Carnegie Hallissa, New Yorkissa. Vuonna 1985 Appleyard perusti Goodman-tribuuttiyhtyeen Abe Mostin ja Peanuts Huckon kanssa. Hän teki yhteistyötä myös sellaisten muusikoiden kuin Mel Tormén, Dick Hymanin, Diana Krallin, Rob McConnellin, Ann Murrayn, Oscar Petersonin ja Hagood Hardyn kanssa. Jack Batten vertasi 2. lokakuuta 1975 Toronto Globe and Mail -julkaisussa Appleyardia tyylillisesti Red Norvoon. Appleyard pääsi Kanadan ritarikuntaan vuonna 1992. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jazzmuusikot Luokka:Brittiläiset jazzmuusikot Luokka:Vibrafonistit Luokka:Lyömäsoittajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Roy Harris

Roy Harris (12. helmikuuta 1898 Chandler, Oklahoma – 1. lokakuuta 1979 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.AllMusic.com: Roy Harris Hän oli vaikutusvaltainen hahmo alkuperäisamerikkalaisen sinfonisen sävellystyylin luomisessa.Music Sales Classical: Roy Harris Hän tuli tunnetuksi yksiosaisesta kolmannesta sinfoniastaan (1937). Harris opiskeli Kalifornian yliopistossa ja tutustui Arthur Farwellin johdattamana Walt Whitmanin runouteen. Harris suoritti opintoja myös Charles Demarestin, Fannie Dillonin, Henry Schoenfeldin, Modest Altschulerin ja Aaron Coplandin rohkaisemana Nadia Boulangerin johdolla. Boulangerin opastamana Harris sävelsi konserton pianolle, klarinetille ja jousikvartetille, mikä teki hänestä Pariisissa yhden johtavista nuorista yhdysvaltalaissäveltäjistä. Harris sai työstään lukuisia tunnustuksia, kuten Naumburg-palkinnon seitsemännestä sinfoniasta. Hänet myös valittiin Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemiaan. Hän opetti monissa opinahjoissa, kuten Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa ja Princetonin yliopistossa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Bernard Wagenaar

Bernard Wagenaar (18. heinäkuuta 1894 Arnhem – 19. toukokuuta 1971 York, Maine)AllMusic.com: Bernard Wagenaar oli alankomaalaissyntyinen, sittemmin yhdysvaltalaistunut säveltäjä, pianisti, viulisti ja musiikkipedagogi. Hän varttui musikaalisessa perheessä Arnhemissä. 15-vuotiaana hän lähti opiskelemaan Utrechtiin. Hänen opettajiensa joukossa olivat Gerard Veerman (viulu), Madame Bekker-Veerman (piano) ja hänen oma isänsä Johan Wagenaar (harmonia, kontrapunkti, sävellys).Naxos.com: Bernard Wagenaar Vuonna 1920 Wagenaar asettui Yhdysvaltoihin, jonka kansalaisuuden hän sai vuonna 1927. Vuosina 1921–1923 hän toimi Leopold Stokowskin johtaman Philadelphian orkesterin viulistina. Hän kuului Institute of Musical Artin henkilökuntaan New Yorkissa ja jatkoi toimintaansa siellä sen muututtua Juilliard Schooliksi (1925–1968). Häntä kuullaan pianistina Naxoksen historiallisen sarjan levyllä. Hänen sävellystensä joukossa on pianosonaatti. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset säveltäjät Luokka:Alankomaalaiset pianistit Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Alankomaalaiset viulistit Luokka:Yhdysvaltalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Ron Collier

Ronald William "Ron" Collier OC (3. heinäkuuta 1930 Coleman, Alberta – 22. lokakuuta 2003 Toronto, Ontario) oli kanadalainen pasunisti, säveltäjä, sovittaja, kapellimestari ja musiikkipedagogi. Hän kuului jazzia ja taidemusiikkia yhdistelleeseen liikkeeseen ja oli ensimmäinen Kanadan neuvoston stipendin saanut jazzsäveltäjä. Hänen merkittäviä sävellyksiään ovat The City (1960), Hear Me Talkin' To Ya (1964), Carneval (1969) ja Humber Suite (1973). Hän myös teki orkestraation Oscar Petersonin teoksesta Canadiana Suite (1997).The Canadian Encyclopedia: Ron Collier Collier tuli ehkä parhaiten tunnetuksi yhteistyöstään Duke Ellingtonin kanssa 1960–1970-lukujen aikana. Hän sävelsi myös elokuvia sekä televisiota varten ja opetti Toronton Humber Collegessa kahden vuosikymmenen ajan. Collier kuoli syöpään vuonna 2003, mutta pääsi samana vuonna postuumisti Kanadan ritarikunnan upseeriksi. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset pasunistit Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Kanadalaiset jazzmuusikot Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Linnunrata (kirjasarja)

Linnunrata on Douglas Adamsin kirjoittama romaanisarja, joka perustuu hänen kuunnelmasarjaansa Linnunradan käsikirja liftareille. Romaanisarja Linnunrata ilmestyi vuosina 1979–1992 viitenä osana, jotka muodostavat yhdessä Adamsin sanoin ”maailman ainoan viisiosaisen trilogian”. Sarjaan kuuluu viisi romaania: * Linnunradan käsikirja liftareille, 1981 (The Hitchhiker’s Guide to the Galaxy, 1979) * Maailmanlopun ravintola, 1990 (The Restaurant at the End of the Universe, 1980) * Elämä, maailmankaikkeus – ja kaikki, 1991 (Life, the Universe and Everything, 1982) * Terve, ja kiitos kaloista, 1993 (So Long, and Thanks for All the Fish, 1984) * Enimmäkseen harmiton, 1994 (Mostly Harmless, 1992) Ennen kuolemaansa vuonna 2001 Douglas Adams myös vihjaisi, että hän olisi kirjoittamassa kirjasarjalle vielä kuudetta osaa, joka päättäisi tarinan hänelle mieluisalla ja iloisella tavalla. Douglas olikin kirjoittamassa kirjaa Salmon of Doubt, joka kertoi Adamsin toisen kirjasarjan päähenkilön, "holistisen etsivän" Dirk Gentlyn, kolmannesta seikkailusta. Adams oli kuitenkin ilmeisesti muuttamassa mieltään ja tekemässä tästä teoksesta juuri Linnunrata-sarjan kuudennen teoksen, joka mahdollisesti olisi myös saattanut nivoa nämä kaksi erillistä kirjasarjaa yhteen. Artemis Fowl -kirjoistaan tunnettu irlantilainen kirjailija Eoin Colfer on kirjoittanut sarjalle kuudennen osan nimeltään Vielä yksi juttu… (And another thing…), joka ilmestyi vuonna 2009. WSOY julkaisi vuonna 1996 Pekka Markkulan käännöksen sekä vuonna 2009 sen ja loput neljä osaa yhteispainoksena. Kirjasarja on julkaistu myös äänikirjoina Aku Laitisen lukemana. ==Lähteet== Luokka:Romaanisarjat Luokka:Brittiläiset kirjat Luokka:Linnunradan käsikirja liftareille
Edmund Burke (oopperalaulaja)

Edmund Arbuckle Burke (12. heinäkuuta 1876 Toronto, Ontario, Kanada – 19. helmikuuta 1970 Flintridge, Kalifornia, Yhdysvallat) oli oopperalaulaja, äänialaltaan basso. Hän opiskeli McGillin yliopistossa ja sitten Alberto Visettin johdolla Lontoossa sekä Edmond Duvernoyn johdolla Pariisissa.The Canadian Encyclopedia: Edmund Burke Burke debytoi Montpellier’ssa vuonna 1905 ja esiintyi sitten Algerissa, Haagissa ja Covent Gardenissa. Hänen keskeisiä roolejaan olivat Mefistofeles, Nilakantha, Athanaël, Scarpia ja Rodolfo. Vuosina 1911–1912 Burke kiersi Australiassa. Hänen uraansa Metropolitan- oopperassa (1922–1925) varjosti ensimmäisessä maailmansodassa palvelemisesta aiheutunut rintahaava. Burke teki kaksi harvinaista levytystä vuonna 1913. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset oopperalaulajat Luokka:Bassot Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Naisen tie

Naisen tie voi tarkoittaa: ==Musiikki== *Naisen tie, Arja Korisevan albumi vuodelta 1994 **”Naisen tie” (Jean Frankfurter – Turkka Mali), albumin nimikappale *”Naisen tie” (Mikis Theodorakis – Turkka Mali), kappale Arja Saijonmaan albumilla Paijaa mua (1993). ==Kirjallisuus== *Naisen tie, Elis Matilaisen romaani vuodelta 1946 *Naisen tie : mietteitä elämästä, rakkaudesta ja onnesta, Kariston julkaisema aforismikokoelma vuodelta 2003 *Naisen tie : L. Onervan kapina, Anna Kortelaisen teos vuodelta 2006. ==Elokuva== *Naisen tie (Pilgrimage), John Fordin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1933 *Naisen tie (Frauenliebe – Frauenleid), saksalainen elokuva vuodelta 1937 *Hallituksen jäsen / Naisen tie (Tshlen pravitelstva), Aleksandr Zarhin ohjaama neuvostoliittolainen elokuva vuodelta 1940 *O'Haru – naisen tie (Saikaku ichidai onna), Kenji Mizoguchin ohjaama japanilainen elokuva vuodelta 1952 *Naisen tie (Phir Bhi), intialainen elokuva vuodelta 1971.
Hannu Mykkänen

Hannu Mauno Mykkänen (s. ) on Itä-Suomen yliopiston (aiemman Kuopion yliopiston) ravitsemustieteen emeritusprofessori. Mykkänen kirjoitti ylioppilaaksi Iisalmen lyseosta (1967). Hän opiskeli perustutkinnon ensin Helsingin yliopistossa (MMK 1974) ja Yhdysvalloissa Wisconsinin yliopistossa (1972–73). Jatko-opinnot ja tohtorin tutkinnon hän suoritti Britanniassa Surreyn yliopistossa (1974–77). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (Surreyn yliopisto, Britannia, 1977) tarkasteli lyijymyrkytystä. Työ oli otsikoitu Studies on lead intoxication in the rat. Vuodesta 1983 Mykkänen on ollut Helsingin yliopiston dosentti. Mykkänen on keskittynyt tutkimustöissään erityosesti ravitsemustieteen, ravintofysiologian, ravitsemustoksikologian aiheisiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Google Scholar -haku: Hannu Mykkänen (scholar.google.com) * Hannu Mykkänen. University of Eastern Finland (UEF), Institute of Public Health and Clinical Nutrition (researchgate.net) *Heljä Salonen (24.4.2015) Porkkanadieetillä karisi 37 kiloa - ja lisää lähtee! (iltalehti.fi) *3 väitettä – miksi vehnä on pahin ruoka terveydellesi? (29.3.2012) (mtv.fi) *Kari Salmela (12.1.2009) D-vitamiinin puute suomalaisten kiusana (kantti.net) Luokka:Suomalaiset elintarviketieteilijät Luokka:Kuopion yliopiston professorit Luokka:Itä-Suomen yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vertebrata lanosa

Vertebrata lanosa, syn. Polysiphonia lanosa on punaleviin kuuluva pieni, punaruskea, rihmamainen levä. Se kasvaa yleisesti epifyyttinä solmulevällä ja harvemmin muilla Fucales-lahkon ruskolevillä. Se on yleinen kalliorantojen vuorovesialueella, mutta ei kaukana estuaareissa.Pizzolla, P. F 2008. Vertebrata lanosa A red seaweed. Teoksessa == Lähteet == Luokka:Punalevät
Norman Symonds

Norman Alec Symonds (23. joulukuuta 1920 – 21. elokuuta 1998) oli kanadalainen säveltäjä, klarinetisti ja saksofonisti. Hän yhdisteli opettajansa Gordon Delamontin innoittamana jazzin värejä ja improvisatorisuutta taidemusiikin muotoihin ja orkestraatioon. Hänen merkittäviä sävellyksiään ovat muiden muassa Concerto Grosso jazzkvintetille ja sinfoniaorkesterille (1957), Autumn Nocturne (1960), The Nameless Hour (1966) ja The Democratic Concerto (1967). Symonds vaikutti myös elektronisen musiikin sekä kuoromusiikin parissa ja sävelsi televisiota sekä näyttämöä varten. Hänen ekspressionistiset teoksensa Big Lonely (1975) ja The Gift of Thanksgiving (1980) ammentavat vaikutteita Kanadan luonnonkauneudesta.The Canadian Encyclopedia: Norman Symonds Symonds varttui Victoriassa, Brittiläisessä Kolumbiassa, ja aloitti klarinetin soittamisen teini-iässään. Hän palveli Kanadan laivastossa vuosina 1938–1945 ja soitti samoihin aikoihin Charles "Bucky" Adamsin johtamassa dixielandyhtyeessä. Hän toimi klarinetistina, saksofonistina ja sovittajana Leo Romanellin, Bobby Gimbyn sekä Benny Louisin kokoonpanoissa ja johti myös omaa jazzoktettiaan vuosina 1953–1957. Vuonna 1956 hän esiintyi oktetin kanssa Stratfordin festivaalilla. Oktetissa toimivat muiden muassa vaihtelevasti Ed Bickert, Ron Collier, Ross Culley, Bernie Piltch, Jack Richardson ja Jerry Toth. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Kanadalaiset klarinetistit Luokka:Kanadalaiset saksofonistit Luokka:Kanadalaiset jazzmuusikot Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Ca’ Foscari -yliopisto

thumb|San Sebastianon kampus. Venetsian Ca' Foscarin yliopisto () on julkinen yliopisto Italiassa Venetsiassa. Yleensä siitä käytetään nimeä Università Ca' Foscari eli Ca' Foscarin yliopisto. Se on perustettu 1868 ja on sijainnut siitä lähtien venetsialaista gotiikkaa edustavassa Ca' Foscarin palatsissa, josta se on saanut nimensäkin. Palatsi sijaitsee Canal Granden varrella Rialton ja Basilica di San Marcon välissä, Dorsoduron sestieressä. Oppilaitos muuttui yliopistoksi 1968.Giannantonio Paladini (1996). Profilo Storico dell'Ateneo . Venice: Università Ca' Foscari; Profilo storico. Archived 18 July 2008. Siinä on kahdeksan osastoa, ja opiskelijoita on lähes 19 000.Regione ateneo: Veneto; Ateneo: "Ca' Foscari" di Venezia; Anno accademico: 2012/2013. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca: Anagrafe Nazionale Studenti. ==Historia== Oppilaitoksen perustettiin nimellä Regia Scuola Superiore di Commercio ("kuninkaallinen kauppakorkeakoulu") 6. elokuuta 1868 annetulla kuninkaallisella asetuksella, ja opetus alkoi saman vuoden joulukuussa. Perustamisajatus oli syntynyt, kun Veneto liitettiin vuonna 1866 uuteen Italian kuningaskuntaan, ja sitä tuki erityisesti kolme henkilöä: taloustieteilijä Luigi Luzzatti, myöhemmin Italian pääministeri; Edoardo Deodati, Italian kuningaskunnan senaattori ja Venetsian maakunnan varapresidentti; sekä sisilialainen taloustieteilijä Francesco Ferrara, joka oli oppilaitoksen johtaja ensimmäiset kolmekymmentä vuotta. Oppilaitos oli Italian ensimmäinen korkeampi kaupallisen oppilaitos, ja se perustettiin jo alun pitäen valtakunnalliseksi oppilaitokseksi. Sen yhtenä tehtävänä oli valmistaa konsulaattien työntekijöitä ulkomaantehtäviin, ja siinä oli myös opettajankoulutuslaitos, josta valmistui keskiasteen kouluihin kaupallisten aineiden opettajia. Jo alusta lähtien oppiaineisiin kuului vieraita kieliä. Koulun esikuvana oli 1853 perustettu Institut Supérieur de Commerce d'Anvers Antwerpenissä Belgiassa. Sen jälkeen kun oli luotu vuonna 1935 yliopisto- opetuksen opetusohjelma, Istituto Superiore di Economia e Commercio di Venezialla, kuten sen nimi oli silloin, oli oikeus opettaa ja antaa nelivuotisia laurea-arvoja.Cesare Maria De Vecchi di Val Cismon, for Vittorio Emanuele III (28.11.1935). Norme relative agli insegnamenti che debbono essere impartiti nelle Università e negli Istituti superiori, Regio decreto 28 novembre 1935–XIV n. 2044 Gazzetta Ufficiale del Regno d'Italia. 284 (6.12.1935): 5565 Vuonna 1968 se sai yliopiston aseman, ja nimeksi tuli Università degli Studi di Venezia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Mario Isnenghi e Stuart Woolf, L’Ottocento e il Novecento, Roma, Istituto della enciclopedia italiana, 2002. *Giuseppe Maria Pilo et alii (a cura di), Ca’ Foscari. Storia e restauro del palazzo dell’Università di Venezia, Venezia, Marsilio, 2009. ISBN 88-317-8857-4 Luokka:Italian yliopistot Luokka:Venetsia
Ben McPeek

Benjamin Dewey "Ben" McPeek (28. elokuuta 1934 Trail, Brittiläinen Kolumbia – 14. tammikuuta 1981 Toronto, Ontario) oli kanadalainen säveltäjä, kapellimestari, pianisti ja sovittaja.The Canadian Encyclopedia: Ben McPeek McPeek muutti Torontoon vuonna 1953 ja opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa sekä Toronton yliopistossa, jossa hänen opettajiensa joukossa olivat John Beckwith, Talivaldis Kenins, Oskar Morawetz, Godfrey Ridout ja John Weinzweig. Hän aloitti uransa soittamalla pianoa torontolaisissa tanssiyhtyeissä ja esiintyi CBC:ssa Five Playboysin kanssa. Uran musiikkiteatterissa McPeek aloitti vuonna 1960 Up Tempo 60 -revyyn musiikillisena johtajana. McPeek perusti vuonna 1964 Ben McPeek, Ltd -yhtiön ja vuonna 1966 Nimbus 9 Productionsin. Hän kirjoitti ja levytti noin 2000 jingleä. Hän sävelsi myös elokuvamusiikkia ja oli vuonna 1979 Harry Freedmanin kanssa perustamassa Canadian Film Composers Guildia. Muuhun tuotantoon kuuluvat muiden muassa pianokonsertto ja kuusi pianosonaattia. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Kanadalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet