EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Orel Mangala

Orel Johnson Mangala (s. 18. maaliskuuta 1998 Bryssel) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia lainalla ranskalaisseura Lyonista. Mangala pelasi kotimaassaan RSC Anderlechtin junioreissa vuoteen 2016 saakka. Kauden 2016–2017 hän oli lainalla Saksassa Borussia Dortmundin junioreissa, ja kesällä 2017 hän siirtyi toiseen saksalaisseuraan, VfB Stuttgartiin. Hän pelasi kaudella 2017–2018 Bundesliigassa 20 ottelua, joista seitsemän ottelua avauskokoonpanossa. Kauden 2018–2019 hän pelasi lainalla 2. Bundesliigassa Hamburger SV:ssä, ja kaudella 2019–2020 hän jatkoi 2. Bundesliigaan pudonneessa Stuttgartissa. Kaudella 2020–2021 Stuttgart pelasi jälleen korkeimmalla sarjatasolla, jossa Mangalalle kertyi 24 ottelua. Hän teki ensimmäisen pääsarjamaalinsa lokakuussa 2020 kotiottelussa 1. FC Kölniä vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 28 bundesliigaottelua ja teki maalin syyskuussa 2021 Bayer 04 Leverkusenia vastaan. Mangala siirtyi heinäkuun 2022 lopulla Englannin Valioliigassa pelaavaan Nottingham Forestiin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Valioliigassa 27 ottelua, joissa hän oli 20 kertaa avauskokoonpanossa. Ainoan maalinsa hän teki huhtikuussa vierasottelussa Leedsiä vastaan. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 20 valioliigaottelua ja teki maalin marraskuussa Aston Villaa vastaan. Hän siirtyi helmikuun alussa lainalla ranskalaisseura Lyoniin. Hän pelasi kahdeksan Ligue 1 -ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Ranskan cupissa Lyon ylsi loppuotteluun ja Mangala pelasi neljä ottelua. Hän siirtyi kesällä 2024 Lyonin omistukseen ja pelasi elokuussa yhden Ligue 1 -ottelun mutta siirtyi sitten kauden loppuun kestävällä lainasopimuksella englantilaisseura Evertoniin. Mangala on pelannut Belgian alle 15-, alle 16-, alle 17-, alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi kolme ottelua alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019. Hän pelasi Belgian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2022 ystävyysotteluissa Irlantia ja Burkina Fasoa vastaan. Maaliskuussa 2023 hän pelasi EM- karsintaottelussa Ruotsia vastaan ja ensimmäisen kerran avauskokoonpanossa ystävyysottelussa Saksaa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi Belgian ensimmäisen ottelun avauskokoonpanossa ja tuli kolmessa muussa ottelussa vaihdosta kentälle. Hän on pelannut syyskuun 2024 puoliväliin mennessä 20 A-maaottelua, joissa hän on ollut kymmenen kertaa avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Knud Enggaard

Knud Enggaard (4. kesäkuuta 1929 Odder – 11. huhtikuuta 2024) oli tanskalainen Venstren poliitikko. Hän istui paria lyhyttä taukoa lukuun ottamatta kansankäräjillä vuosina 1964–1998 ja toimi useaan kertaan ministerinä. Hän oli Tanskan sisäministeri 1978–1979 ja 1986–1987, energiaministeri 1982–1986, talousministeri 1987–1988, puolustusministeri 1988–1993 ja pohjoismaaministeri 1992–1993. Hän osallistui paljon myös Pohjoismaiden neuvoston toimintaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Knud Enggaard Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan puolustusministerit Luokka:Tanskan sisäministerit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Sadyr Žaparov

Sadyr Nurgožo uulu Žaparov () on kirgisialainen poliitikko, joka valittiin maansa presidentiksi tammikuussa 2021. Žaparov syntyi joulukuussa 1968 Issyk- Kulin alueella, lähellä Neuvostoliiton ja Kiinan välistä rajaa. Hänen vanhempansa olivat palanneet kuusi vuotta aikaisemmin Kiinasta, mihin he olivat paenneet Stalinin vainoja. Hän opiskeli pääkaupunki Biškekissä ensin urheiluvalmentajaksi ja suoritti myöhemmin oikeustieteen tutkinnon. Hän työskenteli aluksi liikemiehenä maatalous- ja öljyalan yrityksissä. Žaparov aloitti poliittisen uransa vuonna 2005. Kurmanbek Bakijevin presidenttikaudella hän toimi korruption vastaisen viraston johdossa. Hänen suosionsa alkoi kasvaa sen jälkeen kun Bakijev oli kaadettu, ja Žaparov johti protesteja, jotka vaativat Kumtörin kultakaivoksen kansallistamista. Tähän liittyvän mielenosoituksen aikana Žaparovin vastustaja muilutettiin autoonsa. Tapahtuman johdosta Žaparovia syytettiin kidnappauksesta, ja hänet tuomittiin vankeuteen. Hän vältti aluksi tuomionsa piileksimällä maanpaossa, mutta palasi Kirgisiaan ja joutui heti vankilaan. Žaparov vapautettiin kannattajiensa vaatimuksesta lokakuun 2020 parlamenttivaalien jälkeen. Hänet valittiin pääministeriksi kahteen kertaan, sillä presidentti ei hyväksynyt ensimmäisen äänestyksen tulosta. Žaparovin presidenttikauden alkaessa maassa muuttui myös perustuslaki, ja presidentin valtaoikeudet kasvoivat. Žaparov edusti nuorena Ak-Jol-puoluetta ja oli vuonna 2010 perustamassa Ata-Jurt (Isänmaa) -nimistä kansallismielistä puoluetta. Myöhemmin hän siirtyi Mekenchil (isänmaan ystävä) -puolueeseen. == Lähteet == Luokka:Kirgisian presidentit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taiwo Awoniyi

Taiwo Awoniyi (s. 12. elokuuta 1997 Ilorin) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 183-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia. Awoniyi siirtyi kesällä 2015 kotimaastaan englantilaisseura Liverpooliin, jonka edustusjoukkueessa hän ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua. Hän pelasi lainalla Saksassa FSV Frankfurtissa, Alankomaissa NEC Nijmegenissa, Belgiassa Royal Excel Mouscronissa, KAA Gentissä ja uudelleen Mouscronissa sekä Saksassa 1. FSV Mainz 05:ssä ja 1. FC Union Berlinissä, joista viimeksi mainittu osti hänen pelaajaoikeutensa yhden lainakauden jälkeen vuonna 2021. Awoniyi teki kaudella 2021–2022 Bundesliigassa 31 ottelussa 15 maalia ja oli koko liigan kuudenneksi paras maalintekijä. Hän pelasi kesään 2022 mennessä Saksan Bundesliigassa 64 ottelua, joissa hän teki 21 maalia, Belgian Jupiler Pro Leaguessa 61 ottelua, joissa hän teki 20 maalia, ja Alankomaiden Eredivisiessä 21 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Awoniyi siirtyi heinäkuussa 2022 Englannin Valioliigassa pelaavaan Nottingham Forestiin. Hän tuli kauden 2022–2023 ensimmäisessä valioliigaottelussa 63. minuutilla vaihdosta kentälle. Toisessa ottelussa kotikentällä West Ham Unitedia vastaan hän pelasi avauskokoonpanossa ja teki ottelun ainoan maalin. Hän teki toisen valioliigamaalinsa syyskuussa tappiollisessa kotiottelussa Fulhamia vastaan ja kolmannen lokakuussa 1–0-voittoon päättyneessä kotiottelussa Liverpoolia vastaan. Tammikuun alussa hän teki ainoan maalin vierasottelussa Southamptonia vastaan mutta sai samassa ottelussa nivusvamman, joka piti hänet poissa kentiltä huhtikuun alkuun saakka. Kauden neljässä viimeisessä liigaottelussa hän teki kuusi maalia: kaksi Southamptonia ja Chelseaa vastaan sekä yhden Arsenalia ja Crystal Palacea vastaan. Näistä otteluista Nottingham sai kaksi voittoa ja kaksi tasapeliä, mikä riitti niukasti valioliigapaikan säilyttämiseen. Awoniyi oli kymmenellä maalillaan Nottinghamin liigakauden paras maalintekijä. Kaudella 2023–2024 hän teki maalin kauden kolmessa ensimmäisessä ottelussa Arsenalia, Sheffield Unitedia ja Manchester Unitedia vastaan. Hän teki maalin myös toisessa Arsenal-ottelussa sekä molemmissa otteluissa West Hamia vastaan. Hän pelasi loukkaantumisten vuoksi vain 20 liigaottelua. Kaudella 2024–2025 hän oli marraskuun puoliväliin mennessä pelannut kahdeksassa liigaottelussa hieman yli 100 minuuttia ilman maaleja. Awoniyi pelasi Nigerian juniorimaajoukkueissa. Hän voitti alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2013 ja teki turnauksessa neljä maalia: yhden alkulohkossa Ruotsia, kaksi puolivälierässä Uruguayta ja yhden välierässä Ruotsia vastaan. Hän pelasi Nigerian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2021 MM- karsintaottelussa Keski-Afrikan tasavaltaa vastaan. Hän on pelannut marraskuun 2024 puoliväliin mennessä kymmenen A-maaottelua. Hän teki maalin kolmannessa maaottelussaan tammikuussa 2022 Afrikan-mestaruuskilpailuissa Sudania ja seitsemännessä ottelussa syyskuussa 2023 São Tomé ja Príncipeä vastaan. == Lähteet == Luokka:Nigerialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sukupuolten välinen konflikti

Sukupuolten välinen konflikti eli seksuaalikonflikti on teoria, jonka mukaan sukupuolten intressit lisääntymisen suhteen eroavat toisistaan, sillä lisääntymisstrategioilla on erilainen vaikutus yksilön kelpoisuuteen riippuen siitä, onko kyseessä koiras vai naaras. Tällaiset erot liittyvät usein siihen, että koiras voi saada huomattavasti enemmän jälkeläisiä kuin naaras, minkä johdosta naaraiden kannattaa valikoida tarkemmin kumppaninsa. Tämä heijastuu paritteluhalukkuuteen sekä -tiheyteen. Esimerkiksi lutikoilla koiraiden kelpoisuus kasvaa lukuisten parittelujen myötä, kun taas naaraille siitä on haittaa tai ne joutuvat vaaraan. Seksuaalikonflikteja on kahdenlaisia: *1) Lokusten sisäisiä, jolloin sama geeni vaikuttaa fenotyyppiin eri sukupuolilla, mutta valinta suosii eri alleeleita eri sukupuolilla. Toisin sanoen ominaisuus, joka on toisella sukupuolella kelpoisuutta lisäävää, onkin toisella sukupuolella kelpoisuutta alentavaa. Ihmisellä tästä on esimerkkinä se, että ulkoisesti ja hormonaalisesti maskuliinisten yksilöiden veljet ovat puoleensavetävämpiä kuin siskot. *2) Lokusten välisiä, jolloin parittelun optimaalinen lopputulos eroaa sukupuolten välillä. Tällainen voi ilmetä muun muassa parittelujen määrässä, hedelmöittymistehokkuudessa, uskollisuudessa, vanhemmuudessa sekä naaraan lisääntymistehokkuudessa. Ihmisellä (lokusten välisestä) seksuaalikonfliktista hyvä esimerkki on Russell D. Clarkin ja Elaine Hatfieldin vuonna 1989 julkaistu kokeellinen tutkimus, jossa testattiin miesten ja naisten valmiutta lähteä mukaan yllättävään ja satunnaiseen seksuaaliseen ehdotukseen. Tutkijat palkkasivat puoleensavetävinä pidettyjä miehiä ja naisia näyttelijöiksi, jotka tekivät yliopistokampuksella satunnaisesti valituille ennalta tuntemattomille miehille ja naisille ehdotuksia. Näyttelijät kysyivät kolme kysymystä: a) “Lähtisitkö kanssani treffeille tänä iltana?”, b) “Tulisitko asunnolleni?” ja c) “Harrastaisitko kanssani seksiä tänä iltana?”. Ensimmäiseen kysymykseen myöntävästi vastasi sekä miehistä että naisista puolet. Sen sijaan naisista asunnolle oli valmis lähtemään vain noin 5 prosenttia, vaikka miesten vastaava lukema oli yli 60 prosenttia. Suurin ero oli seksin harrastamisen kohdalla: lähes 80 prosenttia miehistä oli valmiita harrastamaan seksiä saman illan aikana, kun taas naisista kaikki vastasivat kieltävästi. ==Lähteet== Luokka:Evoluutiobiologia Luokka:Evoluutiopsykologia
Harry Toffolo

pienoiskuva|Harry Toffolo alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 2015. Harry Stefano Toffolo (s. 19. elokuuta 1995 Welwyn Garden City) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 183-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia. Toffolo pelasi Norwich Cityn junioreissa mutta ei päässyt edustusjoukkueeseen. Hän pelasi lainasopimuksilla mestaruussarjassa ja ykkösliigassa Swindon Townin, Rotherham Unitedin, Peterborough Unitedin, Scunthorpe Unitedin ja Doncaster Roversin joukkueissa. Tammikuussa 2018 hän siirtyi mestaruussarjassa pelanneeseen Millwalliin mutta ei päässyt kertaakaan kentälle. Heinäkuusta 2018 tammikuuhun 2020 hän edusti kakkosliigassa ja ykkösliigassa Lincoln Cityä ja sitten 2,5 vuotta mestaruussarjassa Huddersfield Townia. Hän pelasi Huddersfieldin kaikki kolme ottelua kevään 2022 nousukarsinnassa, jonka loppuottelussa joukkue hävisi Nottingham Forestille. Toffolo on pelannut mestaruussarjassa 99 ottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Toffolo siirtyi heinäkuussa 2022 Nottingham Forestiin. Hän pelasi kauden 2022–2023 aikana 19 valioliigaottelua, joissa hän oli yhdeksän kertaa avauskokoonpanossa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 23 valioliigaottelua, joista 15 avauskokoonpanossa ja teki joulukuussa maalin vierasottelussa Wolverhamptonia vastaam. Kaudella 2024–2025 hän oli marraskuun puoliväliin mennessä pelannut vain avauskierroksen ottelussa. Toffolo pelasi Englannin alle 18-, alle 19- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sam Surridge

Samuel William "Sam" Surridge (s. 28. heinäkuuta 1998 Slough) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia. Surridge pelasi Bournemouthin junioreissa. Hän pelasi lainasopimuksilla kakkosliigassa Yeovil Townin ja Oldham Athleticin joukkueissa ennen kuin pääsi pelaamaan kaksi ensimmäistä valioliigaotteluaan Bournemouthin joukkueessa helmi- ja toukokuussa 2019. Kauden 2019–2020 alkupuoliskolla Surridge pelasi lainasopimuksella mestaruussarjaa Swansea Cityn joukkueessa ja pääsi kauden jälkipuoliskolla Bournemouthin joukkueessa kentälle neljässä valioliigaottelussa. Kaudella 2020–2021 hän sai Bournemouthissa enemmän peliaikaa mutta sarjatasona oli mestaruusssarja, jonne joukkue oli pudonnut edellisen kauden päätteeksi. Surridge siirtyi elokuussa 2021 Stoke Cityyn ja tammikuussa 2022 Nottingham Forestiin, eli ura jatkui edelleen mestaruussarjassa. Hän pelasi Nottinghamin kaikissa kolmessa ottelussa kevään 2022 nousukarsinnassa, jonka tuloksena joukkue nousi Valioliigaan. Surridge on pelannut mestaruussarjassa 86 ottelua ja tehnyt niissä 17 maalia. Surridge pelasi kauden 2022–2023 Valioliigassa joukkueensa ensimmäisessä ottelussa avauskokoonpanossa mutta putosi sitten vaihtopelaajaksi. Hän pelasi kauden aikana 20 valioliigaottelua mutta ei ensimmäisen ottelunsa jälkeen kertaakaan avauksessa. Kauden ainoan liigamaalinsa hän teki tammikuussa tasapeliin päättyneessä vierasottelussa Bournemouthia vastaan. Liigacupissa Nottingham ylsi välieriin ja Surridge teki toisen kierroksen ottelussa Grimsbyä vastaan kaksi joukkueensa kolmesta maalista sekä pelasi myös viidessä muussa ottelussa. FA Cupissa hän pelasi tappiollisessa kolmannen kierroksen ottelussa täydet minuutit. Surridge pelasi Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kolme ottelua vuosina 2019–2020 ja teki yhden maalin Sloveniaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kempeleen paloasema

Kempeleen paloasema on Kempeleessä sijaitseva Pohjois-Pohjanmaan pelastuslaitoksen ylläpitämä paloasema. Rakennus sijaitsee Ristisuolla Ketolanperäntien ja Zateliitintien risteyksessä noin yhden kilometrin päässä Kempeleen keskustaajamasta. Nykyinen paloasema on valmistunut vuonna 1991. Kempeleen kunnan aikaisempi vuonna 1974 valmistunut paloasemarakennus sijaitsi jo nykyisin puretun kunnantalon vieressä. Sitä ennen kunnan paloasema toimi Pirilän tilan sikalaan rakennetussa Konekoulussa. Kempeleeseen ollaan suunnittelemassa lähivuosina uutta paloasemaa, joka sijaitsisi Kempeleen keskustaajaman alueella. Nykyisen paloaseman sijainnin ei ole katsottu olevan optimaallinen pelastuslaitoksen toimintavalmiuden vaatimuksiin nähden, ja se olisi joka tapauksessa peruskorjattava lähivuosina. ==Lähteet== Luokka:Suomen paloasemat Luokka:Kempeleen rakennukset ja rakennelmat
Urho (elokuva)

Urho on suomalainen elokuva Urho Kekkosesta. Elokuvan tuottaa Ilkka Matila. Elokuvan ohjauksesta vastaa Heikki Kujanpää, ja käsikirjoituksesta Hannamaija Matila. Käsikirjoitus pohjautuu toimittaja Maarit Tyrkön muistelmiin. Elokuva on saanut myös ennakkoon tukea Suomen elokuvasäätiöltä ja MTV3-kanavalta. Englanniksi elokuvan nimi on ”Between the Hammer and the Sickle”. Elokuvan tarina alkaa vuodesta 1975, jolloin Helsinki isännöi ETYK-huippukokousta ja päättyy vuoteen 1981, jolloin Kekkonen eroaa presidentin virasta 26 vuoden jälkeen. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset elämäkertaelokuvat Luokka:Urho Kekkonen taiteessa ja populaarikulttuurissa
Sometähtien sinkkuelämää

Sometähtien sinkkuelämää on MTV Katsomo -suoratoistopalvelussa julkaistava tositelevisiosarja. Sarjassa neljä julkisuudesta tunnettua henkilöä julkaisevat omissa somekanavissaan treffi-ilmoituksen ja sarjassa seurataan minkälaisia yhteydenottoja he ilmoituksiinsa saavat. Sarjan elo-syyskuussa 2022 esitetyllä ensimmäisellä tuotantokaudella esiintyivät Henny Harjusola, Sini Sabotage, Niko Saarinen ja Esko Eerikäinen. Kaudessa oli 15 jaksoa, joita julkaistiin torstaisin kolme MTV Katsomossa. Sarjan toinen tuotantokausi julkaistiin MTV Katsomossa vuodenvaihteessa 2023–2024. Kaudella esiintyivät Anne Kukkohovi, Cristal Snow, Emma Nopanen ja Mikael Sundberg. == Tuotantokaudet == Kausi Jaksoja Esitetty Esiintyjät 1 15 25. elokuuta 2022 – 22\. syyskuuta 2022 2 16 13. joulukuuta 2023 – 3\. tammikuuta 2024 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sarjan jaksot MTV Katsomo -suoratoistopalvelussa Luokka:2020-luvun suomalaiset tositelevisiosarjat Luokka:MTV Katsomo -alkuperäissarjat
Shohei Yamamoto

Shohei Yamamoto (, s. 25. elokuuta 1989 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen vapaaottelija ja karateka. Hän saavutti karatessa MM-pronssia 2009 ja on kolminkertainen Yhdysvaltain mestari. ==Kilpaura== ===Karate (2007–2013)=== Yamamoto saavutti 17-vuotiaana Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa hopeaa hävittyään raskaansarjan loppuottelussa Zahari Damjanoville. Hän eteni seuraavan kerran Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa loppuotteluun tammikuussa 2009, jolloin Yamamoto saavutti mestaruuden voitettuaan Jordan Forgetin. Mestaruuden myötä hän otteli MM-kilpailuissa Japanissa. Yamamoto eteni pronssiotteluun saakka, jossa hän voitti Andrews Nakaharan.IKO - International Karate Organization - 4th World Weight Category Championship (2009) technique-karate.com Viitattu 26.8.2022 Yamamoto eteni loppuotteluun myös seuraavana vuonna 2010, jolloin hän kohtasi Maxime Demeautisin. Yamamoto otti uransa toisen mestaruuden. Samalla hänestä tuli Marcin Sieradzkin kanssa ensimmäiset ottelijat, jotka ovat kyenneet uusimaan mestaruutensa Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa. Hän teki Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa uuden ennätyksen 2013 saavutettuaan kolmannen mestaruuden voittamalla keskisarjan loppuottelussa Mirel Iacobin. Voiton myötä Yamamotosta tuli ensimmäinen kolminkertainen Yhdysvaltain mestari. Sittemmin Sota Nakano rikkoi hänen ennätyksen 2017. Yamamoto otteli vielä toista kertaa MM-kilpailuissa, jossa hän otteli tiensä pronssiotteluun. Tällä kertaa Yamamoto hävisi mitalikamppailun Igor Titkoville.IKO - International Karate Organization - 5th World Weight Category Championship (2013) technique- karate.com Viitattu 26.8.2022 ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset karatekat Luokka:Yhdysvaltalaiset vapaaottelijat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jaana Korte

Jaana Marita Korte (s. 1. lokakuuta 1960 Pälkäne) on suomalainen tekstiilitaiteilija. Kortteen töihin kuuluu muun muassa Karjalohjan kirkon kirkkotekstiilit. Tekstiilejä on yhteensä viisi sarjaa. == Elämäkerta == Jaana Korte on kotoisin Pälkäneeltä, jossa hän kävi lukion. Korte on opiskellut kudontaa Hollolan Kotiteollisuuskoulussa ja myöhemmin Helsingin Taideteollisessa korkeakoulussa. Korte on naimisissa Lohjan kirkkoherran ja lääninrovastin Juhani Kortteen kanssa. Jaana Korte toimii myös Hiiden opistossa kudonnan opettajana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tekstiilitaiteilijat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juho Talvitie (jalkapalloilija)

Juho Jaakko Talvitie (s. 25. maaliskuuta 2005 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaa Heracles Almeloa lainasopimuksella belgialaisesta Lommelista. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Talvitie aloitti jalkapallon 4-vuotiaana Ilveksessä. Heinäkuussa 2021 Talvitie siirtyi Belgiaan toisella sarjatasolla pelaavaan Lommeliin. Hän teki debyyttinsä Lommelin edustusjoukkueessa syyskuussa 2021 Belgian Cupin ottelussa ja pelasi ensimmäisen liigaottelunsa lokakuun alussa. Hän pelasi kolmen kauden aikana Belgian kakkosliigassa ja karsintaotteluissa yhteensä 58 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Heinäkuussa 2024 hän siirtyi kauden mittaiselle lainalle Alankomaiden pääsarjassa pelaavaan Heracles Almeloon. Hän teki ensimmäisen pääsarjamaalinsa kauden kolmannessa ottelussa kotikentällä Willem II:ta vastaan. Talvitie on edustanut Suomea useissa eri poikamaajoukkueissa. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän debytoi kesällä 2023. Hän pelasi Suomen A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2024, jolloin hän pelasi täydet minuutit ystävyysottelussa Portugalia vastaan. Kolme päivää myöhemmin hän pääsi vaihdosta kentälle ystävyysottelussa Skotlantia vastaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Juho Talvitie Soccerway. Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2005 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jay Vine

Jay Vine (s. 16. marraskuuta 1995 Townsville, Queensland) on australialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Nero-joukkueessa 2020, edusti Alpecin-Fenix / Alpecin-Deceuninck -tallia 2021–2022 ja on vuodesta 2023 kilpaillut UAE Team Emiratesissa. Hän voitti kuudennen ja kahdeksannen etapin Espanjan ympäriajossa 2022 sekä Tour Down Underin kokonaiskilpailun ja aika- ajon Australian-mestaruuden 2023. Hän voitti Espanjan ympäriajon mäkikirikilpailun ja sekaviestin maailmanmestaruuden 2024. == Saavutuksia == Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives ;2021 :Presidential Tour of Turkey, kokonaiskilpailussa toinen :Espanjan ympäriajo, 14. etapilla kolmas ;2022 :Étoile de Bessèges, mäkikirikilpailun voitto :Presidential Tour of Turkey, kokonaiskilpailussa toinen :Tour of Norway, kokonaiskilpailussa toinen :Espanjan ympäriajo, 6. ja 8. etapin voitto ;2023 :Aika-ajon Australian- mestaruus :Tour Down Under, kokonaiskilpailun voitto :Presidential Tour of Turkey, mäkikirikilpailun ja 7. etapin voitto ;2024 :Vuelta a Burgos, 4. etapin (aika-ajo) voitto :Espanjan ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto :MM- kilpailut, sekaviestissä kultaa, aika-ajossa viides == Lähteet == Luokka:Australialaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carl Tanzler

Carl Tanzler (8. helmikuuta 1877 – 3. heinäkuuta 1952) oli amerikansaksalainen radiologi, joka tunnetaan parhaiten pakkomielteestään nuorta tuberkuloosiin kuollutta Elenaa kohtaan. == Tausta ja muutto Yhdysvaltoihin == Tanzler syntyi vuonna 1877. Saksalaisen vihkitodistuksen mukaan hänen nimensä oli Georg Karl Tänzle. Nimi Carl Tanzler on peräisin Tanzlerin naturalisaatiotodistuksesta, jonka hän sai tullessaan Yhdysvaltain kansalaiseksi. Tanzlerilla oli vaimo ja kaksi lasta, ja perhe muutti Floridaan. Perheestä huolimatta Tanzler ei ollut onnellinen vaan piti sielunkumppaninaan mystistä tummahiuksistä naista, josta hän sai näkyjä. Tanzlerin mukaan hän oli saanut tästä ilmoituksen kuolleelta sukulaiseltaan kreivitär von Coselilta jo lapsuudessaan. Yhdysvalloissa Tanzler alkoikin esiintyä kreivin tittelillä, mutta hänellä ei todellisuudessa ollut aatelista sukutaustaa. Yhdysvaltoihin muutettuaan Tanzler alkoi työskennellä radiologina Marine Hospital -sairaalassa, Floridassa. On epäselvää, millainen pätevyys Tanzlerilla oli. == Elenan hoitajana == Amerikankuubalainen Maria Elena Milagro de Hoyos, yleensä vain Elena, kirjattiin 22. huhtikuuta 1930 sairaalaan, jossa Tanzler työskenteli. Tanzlerin sanotaan tunnistaneen tämä välittömästi naiseksi, josta hänellä oli ollut näkyjä. Elenan diagnoosi oli tuberkuloosi. Huolimatta siitä, että tauti oli 1930-luvulla lähes aina kuolemaksi, Tanzler vannoi tekevänsä kaikkensa pelastaakseen Elenan. Tanzler alkoi toimia Elenan "lääkärinä" ja tarjosi tälle kotitekoisia lääkkeitä ja salakuljetti sairaalan röntgenlaitteita Elenan luokse hoitaakseen tätä. === Elenan kuoleman jälkeen === Elena kuoli vuonna 1931. Tanzler pyysi Elenan vanhemmilta luvan rakentaa mausoleumin tälle, jotta pohjavesi ei pilaisi ruumista. Tanzler vieraili lähes joka yö mausoleumissa, jossa hän kävi keskusteluja Elenan ruumiin kanssa. Myöhemmin Tanzler päätti siirtää ruumiin pois haudasta ja viedä sen kotiinsa, jossa hän keskittyi sen palsamointiin: hän korvasi Elenan silmät lasipalloilla, ihon vahan ja silkin seoksella sekä valmisti peruukin Elenan hiuksista. Lisäksi hän täytti ruumiin räteillä, asensi luiden tueksi metallivaijereita ja käytti säilöntäaineita sekä parfyymejä estääkseen hajujen leviämisen. Tanzlerin kerrotaan myös asentaneen onton putken Elenan ruumiin vaginaan voidakseen harrastaa seksiä ruumiin kanssa. == Oikeudenkäynti ja viimeiset vuodet == Tanzler asui Elenan ruumiin kanssa kotonaan seitsemän vuotta ennen kuin jäi kiinni. Elenan sisko alkoi epäillä Tanzleria ja kävi tämän kotona, josta ruumis löytyi. Poliisi pidätti tämän, mutta oikeudessa todettiin, että haudanryöstö, josta Tanzler alun perin asetettiin syytteeseen, oli vanhentunut. Syytteet raukesivat ja Tanzler vapautettiin. Tapauksesta kirjoitettiin runsaasti, ja yleisö oli suurimmaksi osaksi Tanzlerin puolella. Tanzler rakensi oikean kokoisen ja Elenan näköisen nuken, jonka kanssa hän eli aina kuolemaansa asti vuonna 1952. == Lähteet == Luokka:Amerikansaksalaiset Luokka:Nekrofiilit Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Ewa Różańska

Ewa Różańska (s. 22. joulukuuta 2000) on puolalainen moukarinheiton EM- mitalisti. Hän kilpailee myös kuulantyönnössä ja kiekonheitossa. Różańska sijoittui Tbilisin alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 kuulantyönnössä kahdeksanneksi ja kiekonheitossa kymmenenneksi. Saman ikäluokan MM- kilpailuissa Nairobissa 2017 hän oli kuulassa kuudes ja kiekossa kahdeksas. Boråsin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui kuulantyönnössä kuudenneksi ja karsiutui moukarinheiton loppukilpailusta. Hän oli moukarissa seitsemäs Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021. Różańska saavutti Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hopeaa moukarinheitossa ennätyksellään 72,12. Różańska teki kuulaennätyksensä 16,05 Aleksandrów Łódzkin hallikilpailussa tammikuussa 2021 ja kiekkoennätyksensä 50,10 Łódźissa kesäkuussa 2021. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset moukarinheittäjät Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Daniel Ministr

Daniel Ministr (s. 20. joulukuuta 2002 Přerov) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Tšekin Extraligassa pelaavan HC Olomoucin organisaatiota. == Ura == === Seuraura === Ministr on HC Zubr Přerovin kasvatti. Hän pelasi seurassa C-juniori-ikäiseksi asti, kunnes siirtyi kaudella 2018–2019 HC Olomouciin. Kauden 2019–2020 DHL Cupissa hän oli Olomoucin A-nuorten kolmanneksi tehokkain pelaaja pisteillä 11+17=28. Kaudella 2020–2021 Ministr pelasi HC Olomoucin A-nuorissa yhdeksän ottelua tehopistein 6+2=8, kunnes sarja keskeytettiin koronaviruspandemian vuoksi. Ministr pelasi ensimmäisen ottelunsa Olomoucin Extraliga-joukkueessa 17. tammikuuta 2021 HC Energie Karlovy Varya vastaan. Hänelle kertyi ottelussa jääaikaa 9.10 minuuttia ilman tilastomerkintöjä. Kaudella 2021–2022 Ministr pelasi U20-sarjan lisäksi kolme ottelua lainalla Chance Ligassa kasvattajaseuransa HC Zubr Přerovin joukkueessa. === Maajoukkueura === Ministr pelasi Tšekin alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa lokakuussa 2019 kolme ottelua Venäjää vastaan ilman tehopisteitä. == Tilastot == Lähde: 2020–2021 HC Olomouc ČEL 1 0 0 0 0 – – – – – 2021–2022 HC Zubr Přerov Chance Liga 3 1 1 2 0 – – – – – 2022–2023 HC Olomouc ČEL 1 0 0 0 0 – – – – – HC Zubr Přerov Chance Liga 40 3 2 5 18 6 0 0 0 2 2 kautta yhteensä ČEL 2 0 0 0 0 – – – – – == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Šokkiterapia

Šokkiterapia on taloustieteessä käytetty termi, joka tarkoittaa lyhyellä aikavälillä suoritettuja talouspoliittisia muutoksia, joilla suunnitelmatalous muutetaan markkinataloudeksi. Šokkiterapian mukaiset toimenpiteet ovat usein hintasääntelyn purkaminen, julkisten tahojen yksityistäminen, kaupan vapauttaminen ja monetaristisen taloustieteen mukainen makrovakauspolitiikka. == Teoria == Šokkiterapiaa pidetään yleisesti markkinaliberalismin kannattajien teoriana. Usko siihen, että suunnitelmatalous tulisi muuttaa markkinataloudeksi on jo itsessään liberalistinen mielipide. Teorian puolustajat ovat argumentoineet, että: * Šokkiterapia voi pelastaa jähmettyneen suunnitelmatalouden * Markkinat adaptoituvat hyvin selkeisiin muutoksiin * Historiallinen menestys osoittaa teorian toimivaksi Teoriaa vastustavat ovat argumentoineet, että: * Šokkiterapia aiheuttaa tuloeroja ja eriarvoistumista * Muutokset aiheuttavat työttömyyttä sekä konkursseja * Nopeat muutokset ovat aiheuttaneet taloudellisia ongelmia == Historia == === Chile 1975 === Chilen talous oli 1970-luvulla huonossa kunnossa, sillä sosialistisen presidentin Salvador Allenden talouspoliittiset päätökset olivat osoittautuneet huonoiksi. Vuonna 1972 Chilen inflaatio oli jopa 150%, mikä oli Hernán Büchin mukaan Allenden tiukan hintasääntelyn syytä. Augusto Pinochet lupasi talousmuutoksia noustessaan valtaan vuoden 1973 vallankaappauksen yhteydessä. Pinochet kuitenkin ulkoisti talouspolitiikan Milton Friedmanin opettamille Chicagon pojille. He avasivat Chilen markkinat ja poistivat protektionistiset tullit. Lisäksi useat monetaristiset toimenpiteet otettiin käyttöön, jotta inflaatio saataisiin rauhoittumaan. Šokkiterapian mukaiset toimenpiteet osoittautuivat onnistumiseksi Chilessä, sillä inflaatio laski ja maan talous kasvoi todella nopeasti. Chilen taloutta on kuitenkin arvosteltu siitä, että valtiolla oli korkea työttömyys sekä varallisuus oli epätasa- arvoisesti jakautunut. == Lähteet == Luokka:Taloustieteen käsitteet
Hei tonttu-ukot hyppikää

Hei tonttu-ukot hyppikää () on ruotsalainen kansanlaulu. Se on alkuperältään juomalaulu, mutta Suomessa se on vakiintunut joululauluksi. Kappaleen ovat suomeksi levyttäneet muun muassa Kai Lind, Markku Aro ja Viktor Klimenko. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset joululaulut Luokka:Suomenkieliset joululaulut
Next Generation Air Dominance

Next Generation Air Dominance (NGAD) on Yhdysvaltain ilmavoimien kuudennen sukupolven hävittäjän kehitysohjelma. NGAD-ohjelma alkoi DARPAn tutkimusprojektina. Vuonna 2015 kongressi varasi ohjelmalle 4,2 miljardia dollaria. Vuoden 2023 budjetissa kustannukset ovat 1,66 miljardia ja vuosina 2024-2027 11,7 miljardia. Ohjelma on pitkälti salainen. Kuitenkin ilmavoimien hankintapäällikkö vahvisti jo syyskuussa 2020, että ilmavoimat on koelentänyt täysikokoisen hävittäjäprototyypin. Ilmavoimien ministeri Frank Kendall ilmoitti 1. kesäkuuta 2022 että projekti on edennyt suunnittelu- ja valmistusvaiheeseen. Ohjelmaan osallistuneita yrityksiä ei ole paljastettu. Mukana uskotaan olevan ainakin Lockheed Martin ja Northrop Grumman.https://crsreports.congress.gov/product/pdf/IF/IF11659 NGAD-ohjelman julkisena tavoitteena on korvata F-22-hävittäjä. Ohjelman laajuus ei kuitenkaan ole julkinen ja julkisten tietojen mukaan tavoitteena voi olla muitakin teknologioita ilmaherruuden saavuttamiseen ja pitämiseen. Ilmavoimien 2019--2020 hankintaraportin mukaan ohjelman tavoitteena on korvata suurissa erissä tuotetut hävittäjät alustalla, jota voidaan päivittää vähitellen ja mukauttaa eri tarkoituksiin.DEPARTMENT OF THE AIR FORCE ACQUISITION118 BIENNIAL REPORT // 2019 + 2020, pg. 22 Ohjelman yhteydessä on spekuloitu esim. sädeaseiden sijoittamista suurempikokoiseen lentokoneeseen. Yksi kehityssuunta on miehittämättömät lentokoneet tai droonit, joita ministeri Kendall vahvisti kehitettävän ohjelman yhteydessä. Yksi ohjelman osista on uuden suihkumoottorin kehittäminen Advanced Engine Technology -ohjelman osana, tavoitteena lisätä moottorin sähköntuottokykyä. Ohjelmaan kuuluu myös uusien komposiittimateriaalien ja sensorien kehitys. ==Viitteet== Luokka:Yhdysvaltain ilmavoimat
Sultan Mosque

Sultan Mosque on moskeija Singaporen Kampong Glamissa. Moskeija nimettiin Johoren sulttaani Tengku Husseinin mukaan ja alkuperäinen valmistui vuonna 1826. Nykyinen rakennus on tosin peräisin uudelleenrakennustöistä vuodelta 1932. Sultan Mosque on virallinen historiallinen kohde ja siihen on joskus viitattu Singaporen kansallismoskeijana. Moskeija sisältää rukoustilat 5 000 henkilölle. ==Rakennus== Sultan Mosque sijaitsee Singaporen Kampong Glamin alueella osoitteessa 3 Muscat Street. Nykyisen rakennuksen suunnitteli arkkitehti Denis Santry ja sen tyyli on indo-saraseeninen. Moskeija on rakennettu suunta kohti Mekkaa. Länsi- ja itäsivuilla on kaksi kullattua kupolia. Moskeijan sivuilla on minaretit. Moskeijan rukoussali on neliskulmainen ja kaksikerroksinen. Tilat rukoussalissa on 5 000 henkilölle. Moskeijan vieressä on myös erillinen lisärakennus, joka käsittää kokoontumistiloja ja auditorion. Moskeija on monien uskonnollisten ja kulttuurillisten menojen keskus. Ramadanin aikaan sen ympäristössä toimii suosittu yötori, jonka kojut myyvät ruokaa auringon laskiessa paaston päättävän rukouksen jälkeen. Moskeijalla on järjestetty myös hyväntekeväisyystapahtumia, kuten verenluovutusta ja ruuanjakelua. ==Historia== Singaporen brittiläisen siirtokunnan perustaja Stamford Raffles oli tunnustanut vallanperimyyskiistan keskellä olleen Tengku Husseinin Johoren sulttaanina. Hänen nuorempi veljensä Abdul Rahman piti puolestaan paikallista valtaa (Temenggong) Singaporessa. Tunnustettuaan Husseinin sulttaanina Raffles pääsi sopimukseen hänen ja Abdul Rahmanin kanssa maksaen luvasta perustaa Singaporeen Itä-Intian kauppakomppanian tukikohta. Hussein pyysi Rafflesilta lupaa rakenta moskeija Singaporessa sijainneen palatsinsa (istana) viereen. Raffles suostui ja auttoi myös moskeijan rakennuttamisen rahoittamisessa. Alkuperäinen moskeija valmistui vuonna 1826 ja se sai nimensä sulttaani Husseinin mukaan. Alkuperäinen moskeija oli nykyistä pienempi yksikerroksinen rakennus. Vuonna 1924 vanhaa moskeijaa päätettiin uudistaa. Joistakin rahoitus- ja rakennusvaikeuksista huolimatta uusi suurempi moskeija otettiin virallisesti käyttöön vuonna 1929, joskin kaikki rakennustyöt valmistuivat vasta vuonna 1932. Vuonna 1968 moskeijalla tehtiin korjauksia, jotka rahoitettiin paitsi paikallisten lahjoituksilla, mutta myös Saudi-Arabian hallitsija Faisalilta saadulla avustuksella. Saudi-Arabiasta saatiin myös rahaa moskeijan laajennustöille vuonna 1987. Sultan Mosque on ollut virallinen historiallinen kohde vuodesta 1975. Moskeijalla on ollut suuri merkitys paikallisille muslimeille ja joskus siihen onkin viitattu Singaporen kansallismoskeijana. ==Lähteet== Luokka:Singaporen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Moskeijat
Sara Fantini

Sara Fantini (s. 16. syyskuuta 1997 Fidenza) on italialainen moukarinheiton Euroopan-mestari. Hän edustaa CS Carabinieri Sez. Atletica -seuraa ja on pituudeltaan 172 cm. Fantini karsiutui loppukilpailusta Eskilstunan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Hän sijoittui saman ikäluokan MM- kilpailuissa seitsemänneksi Bydgoszczissa 2016. Niin ikään Bydgoszczissa käydyissä alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän oli yhdestoista. Hän sai vastaavissa kilpailuissa pronssia Gävlessä 2019 tuloksella 68,35. Fantini karsiutui loppukilpailusta Dohan MM-kilpailuissa 2019. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän oli kahdestoista. Hän sijoittui vuonna 2022 neljänneksi Eugenen MM-kilpailuissa tuloksella 73,18 ja saavutti pronssia Münchenin EM-kilpailuissa tuloksella 71,58. Hän sijoittui kuudenneksi Budapestin MM-kilpailuissa 2023, Hän voitti Euroopan-mestaruuden Roomassa 2024 tuloksella 74,18. Fantini kohensi alkukesän 2022 aikana kolmesti Italian- ennätystä heitettyään Luccassa tuloksen 74,38, Trnavassa 74,86 ja Madridissa 18. kesäkuuta nykyiset ennätysluvut 75,77. Hän on voittanut Italian- mestaruuden seitsemän kertaa peräkkäin 2017–2023. == Lähteet == Luokka:Italialaiset moukarinheittäjät Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nukemap

Nukemap, tyyliteltynä NUKEMAP, on Alex Wellersteinin luoma verkkosivu, jossa voi kokeilla erilaisten ydinaseiden vaikutuksia kartalla. Sivusto avattiin helmikuussa 2012. == Toiminta == Sivustolla käyttäjä voi valita jonkin ydinaseen (nykyisen, historiallisen tai vain tietyn kilotonni-määrän) ja sen jälkeen simuloidusti räjäyttää sen haluamassaan sijainnissa maailmankartalla. Sen jälkeen kartalle tuohon paikkaan tulee näkyviin kyseisen aseen aiheuttaman ydinräjähdyksen vaikutusalue ja muuta tietoa. Kartalla näkyy kuinka kaukana räjähdyspisteestä aseen aiheuttama lämpöaalto, paineaalto, ionisoiva säteily ja ydinlaskeuma vaikuttavat. Ohjelma laskee lisäksi esimerkiksi räjähdyksen aiheuttamat uhrit. == Historia == Google Mapsin karttaa käyttävä sivusto avatiin vuonna 2012. Myöhemmin palvelu siirtyi käyttämään Mapboxia ja on saanut useita päivityksiä historiansa aikana. Vuonna 2013 Wellerstein julkaisi Nukemap 3D:n, joka näytti ydinräjähdyksen ja siitä syntyvän sienipilven kolmiulotteisesti. Palvelu käytti Google Earthia. Google kuitenkin lopetti ohjelmaan tarvittavan API-koodin tuen vuonna 2016, minkä takia palvelu jouduttiin sulkemaan. Wellerstein julkaisi vuonna 2018 Missilemapin, joka havainnollistaa historiallisten ja nykyisten ydinohjusten kantomatkoja sekä osumatarkkuuksia kartalla. Nukemapia on käytetty muun muassa opetuksessa, julkisessa keskustelussa ja erilaisissa julkaisuissa havainnollistamaan ydinaseiden toimintaa ja niiden aiheuttamaa tuhoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nukemapin sivusto * Alex Wellersteinin sivuilla Luokka:Verkkosivustot Luokka:Ydinaseet
Adriana Vilagoš

Adriana Vilagoš (s. 2. tammikuuta 2004) on serbialainen keihäänheiton EM- mitalisti ja kaksinkertainen nuorten maailmanmestari. Vilagoš saavutti Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 hopeaa tuloksella 60,44. Kuukautta myöhemmin hän voitti saman ikäluokan maailmanmestaruuden Nairobissa tuloksella 61,46. Vuonna 2022 hän voitti Balkanin-mestaruuden, kultaa Välimeren kisoissa sekä alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Calissa Serbian alle 23-vuotiaiden ennätystuloksella 63,52. Hän saavutti hopeaa Münchenin EM- kilpailuissa 2022 tuloksella 62,01. Vilagoš voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Jerusalemissa 2023 tuloksella 58,38. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Hän saavutti Rooman EM-kilpailuissa 2024 hopeaa Serbian ennätystuloksella 64,42. Vilagoš heitti alle 18-vuotiaiden maailmanennätyksen 68,76 (500-grammainen keihäs) Sremska Mitrovicassa 7. maaliskuuta 2020. Hän kohensi ennätyksen lukemiin 70,10 Kraljevossa 14. elokuuta 2021. Hän on voittanut Serbian-mestaruuden 2022 ja 2024. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Laji Tulos Paikka Päivä keihäänheitto 65,58 NR Lontoo 20. heinäkuuta 2024 == Lähteet == Luokka:Serbialaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sivakkavaaran työväentalo

Sivakkavaaran työväentalo oli Kaavin kunnan Sivakkavaaran kylässä sijainnut työväentalo. Se purettiin vuonna 1954 ja tilalle rakennettiin tanssilava Sivakan lava, joka on yhä käytössä. ==Historiaa== Sivakkavaaran työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Työväentalo hankittiin vuonna 1908. Talo sijaitsi Kaavi-Joensuu -tien varressa. Vuonna 1924 yhdistyksellä oli 13 jäsentä. Yhdistys ilmeisesti kärsi 1930-luvun alun Lapuan liikkeen toiminnasta, sillä vuonna 1931 se ”herätettiin henkiin”. Vuonna 1954 yhdistys myi talon purettavaksi ja rakensi sen sijaan tanssilavan. Lava osoittautui pian pieneksi ja sekin purettiin isomman tieltä, joka valmistui vuonna 1961. Lavan pinta-ala on 360 neliömetriä. Sen omistaa nykyään Kaavin sosialidemokraattinen työväenyhdistys, joka osti lavan alkuvuodesta 2018, samalla kun Kaavin ja Sivakan työväenyhdistykset yhdistyivät. Lavaa on kunnostettu sen jälkeen talkoilla. ==Rakennus== Talo oli hirsirakenteinen ja pärekattoinen, ja sen jalusta oli liuskekiveä. Sen pinta-ala oli 128 neliömetriä ja korkeus 3,5 metriä. Talossa oli 125-paikkainen juhlasali, kaksi asuinhuonetta ja keittiö, ja se lämpeni kahdella uunilla sekä keittiön hellalla. Taloon tehtiin korjauksia vuonna 1951. ==Toimintaa työväentalolla== Talolla järjestettiin iltamia. Sunnuntaina 29.8.1937 vietettiin yhdistyksen 30-vuotisjuhlia. Tapahtumaan kuului päivä- ja iltajuhla, ja ohjelmassa oli torvisoittoa, kisällilaulua, joukkolausuntaa, puheita sekä tanssia ja kenttäpelejä. Ilmeisesti yhdistyksellä ei ollut omaa kuoroa tai soittokuntaa, sillä esiintyjät olivat Joensuusta ja Mutalasta. Nykyisin Sivakan lavalla järjestetään sunnuntaisin tansseja. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Kaavin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kaavi
St Andrew's Cathedral (Singapore)

St Andrew's Cathedral on anglikaaninen katedraali Singaporessa. Sen nykyinen rakennus vihittiin 1862 ja se on maan vanhin säilynyt anglikaaninen kirkkorakennus. Nimensä se on saanut Skotlannin suojelupyhimys Pyhän Andreaan mukaan. ==Rakennus== thumb|vasen|Ilmakuvassa. St Andrew's Cathedral sijaitsee Singaporessa osoitteessa 11 St Andrew’s Road Mass Rapid Transit-linjaverkon City Hallin aseman vieressä. Arkkitehtuuriltaan se on saanut vaikutteita englantilaisesta gotiikasta. Katedraali on 68,58 metriä pitkä ja 35,5 metriä leveä. Kalkkilaastiset ja hiotut seinät saavat aikaan seinien sileän vaikutelman. Katedraali on tärkeä paikallisten anglikaanien keskus. Katedraalilla järjestetään jumalanpalveluksia englanniksi, mandariinikiinaksi, kantoninkiinaksi, hokkieniksi, tagalogiksi, indonesiaksi ja burmaksi. Vuonna 2005 katedraalille valmistui Cathedral New Sanctuary-niminen lisärakennus. Koska katedraali on suojeltu historiallinen kohde, uudet tilat oli rakennettava maan alle. Uudet tilat sisältävät esimerkiksi kappelin, rukoushuoneen ja salin. ==Historia== Nykyisen katedraalin paikalla sijaitsi alkujaan Singaporen brittiläisen siirtokunnan perustaja Stamford Rafflesin osoittamalla tontilla ollut St Andrewin kirkko. St Andrew eli Pyhä Andreas on Skotlannin suojelupyhmimys. Kirkko pyhitettiin Andreakselle, koska kirkon rakennuttaminen rahoitettiin suurelta osin paikallisilta skoteilta saaduilla lahjoituksilla. Alkuperäisen kirkon peruskivi muurattiin 9. marraskuuta 1835 ja ensimmäinen jumalanpalvelus pidettiin 18. kesäkuuta 1837. Kalkuttan piispa Daniel Wilson vihki kirkon 10. syyskuuta 1838. Singaporen yhdysvaltalaisen konsuli Joseph Balestierin vaimo Maria Revere lahjoitti alkuperäisen kirkonkellon, joka sai nimekseen Revere Bell. Kirkkoon rakenneettiin kellotorni, joka osoittautui altiiksi salamaniskuille. Kahden iskun jälkeen vuosina 1845 ja 1849 rakennusta alettiin pitää turvattomana ja se suljettiin vuonna 1852. Nykyisen kirkkorakennuksen peruskivi muurattiin 4. maaliskuuta 1856 ja rakennustyöt valmistuivat vuonna 1864. Rakennuksen suunnitteli Ronald MacPherson ja sen yksityiskohtia John Bennet. Rakennustöihin käytettiin intialaisia vankeja. Uuden kirkon ensimmäinen jumalanpalvelus pidettiin 1. lokakuuta 1861 ja sen vihki KS George E. L. Cotton 25. tammikuuta 1862. Vuonna 1870 kirkosta tehtiin Singaporen anglikaanisen hiippakunnan katedraali. Toisen maailmansodan Singaporen taistelun ja ilmapommitusten aikaan vuonna 1942 katedraalin tiloja käytettiin sairaalana. Kirkollinen toiminta keskeytyi japanilaismiehityksen ajaksi ja jatkui Japanin antauduttua vuonna 1945. 28. kesäkuuta 1973 katedraalista tehhtiin suojeltu historiallinen kohde. ==Lähteet== Luokka:Singaporen kirkot Luokka:Katedraalit
Kristiina Kruus

Kristiina Kruus on suomalainen tekniikan tohtori ja hän on toiminut Aalto- yliopiston kemian tekniikan korkeakoulun dekaanina joulukuusta 2018. Aiemmin Kruus on työskennellyt VTT:lla vuosina 1997 - 2018 , jossa hän on työskennellyt mm. uusiutuvien biomassojen entsymologian tutkimusprofessorina ja johtanut vuosina 2014–2017 VTT:n Tie Biotalouteen -kärkiohjelmaa. == Lähteet == Luokka:Aalto-yliopiston professorit Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit Luokka:Suomalaiset kemistit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hans Gunnar Omdal

Hans Gunnar Omdal (s. 1977 Vennesta) on norjalainen suunnistaja. Trondheimin MM-kilpailuissa 2010 Omdal sijoittui pitkällä matkalla yhdeksänneksi. Saman vuoden EM-kilpailuissa hän sijoittui pitkällä matkalla kahdeksanneksi. Suunnistuksen maailmancupin osakilpailussa hän on parhaimmillaan sijoittunut toiseksi pitkällä matkalla vuonna 2014. Juniorien MM-kilpailuissa hänen paras saavutuksensa henkilökohtaisilla matkoilla on pitkän matkan 14. sija vuodelta 1997. http://runners.worldofo.com/hansgunnaromdal.html Omdal voitti Jukolan viestin Kristiansand OK:n joukkueessa vuonna 2015. https://results.jukola.com/tulokset/fi/j2015_ju/ju/lopputulokset/ == Lähteet == Luokka:Norjalaiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
BC548

BC548 on yleisesti Euroopassa ja Amerikassa käytössä oleva transistori. Tuote on edullinen ja laajalti saatavissa.https://www.onsemi.com/pdf/datasheet/bc546-d.pdf Virtavahvistuskertoimet ovat kolmessa ryhmässä: * A: 110–220 * B: 200–450 * C: 420–800 ==Variaatioita== * BC547, jännitekestoisempi * BC549, matalampi kohina ==Lähteet== ==Katso myös== * 2N3055 Luokka:Transistorit
Aku Koskenvuo

Aku Koskenvuo (s. 26. helmikuuta 2003 Espoo) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Harvard Univ. (NCAA):ssa. Aku murtaa myyttiä "ettei lätkäjätkä pärjää koulussa". Keskiarvo lukiossa oli 9,7. Aku Koskenvuo on myös ensimmäinen suomalainen jääkiekkoilija, joka pääsi Harvardin yliopistoon. Koskenvuo on ollut myös mukana Suomen alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueessa (2021). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Vancouver Canucksin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uranyylisulfaatti

Uranyylisulfaatti (UO2SO4) on uranyyli- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa uraanin metallurgiassa ja väriaineena mikroskopiassa. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa uranyylisulfaatti on keltaista tai vihertävää kiteistä ainetta. Yhdiste esiintyy usein kidevedellisinä hydraatteina, kuten di- ja trihydraatteina (UO2SO4·2H2O ja UO2SO4·3H2O). Uranyylisulfaatti liukenee veteen ja hieman etanoliin.Martin Peehs, Thomas Walter, Sabine Walter & Martin Zemek: Uranium, Uranium Alloys, and Uranium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2007. Uranyylisulfaattia valmistetaan liuottamalla uraanimalmeja tai uraanitrioksidia rikkihappoon.David L. Clark, Mary P. Neu, Wolfgang Runde & D. Webster Keogh: Uranium and Uranium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2006. Uranyylisulfaatti esiintyy välivaiheena uraanin metallurgiassa ja sitä voidaan käyttää negatiivisena väriaineena mikroskopiassa. == Lähteet == Luokka:Sulfaatit Luokka:Uraaniyhdisteet
HFE

HFE voi tarkoittaaa seuraavia: *Transistorin virtavahvistuskerrointa *Hertford East railway station
Boryslav

Boryslav (, , ) on kaupunki Lvivin alueen Drohobytšin piirissä Länsi- Ukrainassa. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 32 913 (2021). Vuonna 2001 väkiluku oli 38 122. Tuolloin asukkaista 91,8 prosenttia oli etniseltä taustaltaan ukrainalaisia, 5,7 prosenttia venäläisiä ja 1,2 prosenttia puolalaisia. Boryslav sijaitsee 99 kilometriä aluekeskus Lvivstä ja 10 kilometriä piirikeskus Drohobytšistä lounaaseen. Kaupunkiin johtaa teollisuutta palveleva rautateiden pistorata Drohobytšista. Kirjallinen maininta ensimmäisen kerran vuonna 1387 Puolan kungatar Jadwigan kirjoituksessa. Puolan ensimmäisessä jaossa (1772) Boryslav liitettiin Itävaltaan (myöhempi Itävalta-Unkari 1867-1918) muun itäisen Galitsian tavoin. Kaupunki on 1800-luvun loppupuolelta lähtien tunnettu maaöljyn ja maapihkan tuotannostaan, sittemmin myös maakaasusta; on nykyään ukrainalainen öljy- ja kemianteollisuuskeskus. Rautatie otettiin käyttöön vuonna 1872. Paikkakunta sai kaupungin aseman 1940. Boryslav3.JPG|Boryslavin kaupungin hallintorakennus. Церква Успення Пресвятої Богородиці на Мражниці. Борислав.jpg|Ortodoksinen kirkko. Борислав. Церква св. Анни. Cerkiew Sw. Anny (do r. 1945 kosciol Sw. Barbary).jpg|Kreikkalaiskatolinen Pyhän Annan kirkko (1902; 1945 asti Pyhän Barbaran kirkko). Католицький костел святої Варвари в місті Борислав.jpg|Katolinen kirkko Boryslavissa. Henryk Poddębski - Pola naftowe w Borysławiu (131-E-68-1).jpg|Öljypumppuja Boryslavissa (kuva aikaväliltä 1918–1939). Boryslav1.JPG|Öljypumppuilla on nostettu öljyä 2000-luvullakin (2006). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Drohobytšin piiri Luokka:Lvivin alueen kaupungit
Joshua Williams

Joshua Williams tai Shotgun Willy on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hänet tunnetaan mm. kappaleistaan "Cheat Codes For Hoes" ja "Bombs Away" Hän on myös tehnyt paljon musiikkia artistin Yung Craka kanssa.https://www.youtube.com/channel/UCTg6Jny4X_LteWGccXf596Q Ennen rap- uraansa Williams esiintyi YouTubessa sarjassa Teens Reacthttps://youtu.be/oJFemUQMiCk?t=99 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt