EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Fenrir

Fenrir (myös Fenris) oli skandinaavisessa mytologiassa valtaisa susi, joka aiheutti paljon suruja ja tuhoa jumalten keskuudessa. Fenrir esiintyy useissa eri norjalaisissa ja islantilaisissa runoissa 900- ja 1000-luvuilta. Fenrir oli yksi Lokin ja Angrboðan kolmesta hirviömäisestä lapsesta. Jumalat pelkäsivät lapsia, koska ennustusten mukaan ne tulisivat tekemään suurta vahinkoa. Odin haetutti lapset Asgårdiin. Odin karkotti kaksi muuta lasta, mutta Fenririn jumalat päättivät vangita ja kasvattaa Asgårdissa. Jumalista vain Tyr uskalsi lähestyä Fenririä, mutta lopulta se kasvoi niin suureksi, että jumalat halusivat kahlita sen. Fenrir rikkoi kaksi ensimmäistä rautakahletta. Kääpiöt valmistivat silkinkevyet ja -ohuet kahleet, joilla se aiottiin sitoa. Fenrir lupasi suostua kokeilemaan kahletta, mutta vain, jos Tyr pitäisi kättään Fenririn suussa. Kun Fenrir sidottiin Gleipnir-kahleella, se puraisi Tyrin käden irti. Jumalat tiesivät Fenririn olevan mukana jumalten tuhossa, mutta he eivät halunneet muuttaa kohtaloa. Ragnarökin tapahtumien edetessä Fenrir pääsee vapaiksi kahleistaan suuressa maanjäristyksessä ja on mukana Lokin hirviömäisessä armeijassa tuhoamassa maailmaa. Lopulta Fenrir tappaa itse Odinin, jumalten johtajan. Tarinan toisen version mukaan Fenrir nielee Odinin ja Odinin poika Vidar kostaa isänsä kuoleman tappamalla Fenririn eri tarinan versioiden mukaan joko puukottamalla tätä sydämeen, tai vääntämällä sen leuat sijoiltaan. ==Peleissä== ===Smite=== Fenrir on pelattava hahmo Hi-Rez Studiosin pelissä Smite. Peliin on sisällytetty lyhyt loreteksti Fenririn tarinasta. Tässä versiossa norjalaiset jumalat haastoivat Fenririn näyttämään vahvuutensa rikkomalla kahleet, jotka oli sidottu hänen ympärilleen. Osoittaakseen että jumalat eivät yritä huijata Fenririä, vaati Fenrir yhden jumalan pitävän kättään Fenririn suussa. Mikäli kahleet olisivat maagisesti vahvistetut, purisi Fenrir käden poikki. Tyr suostui asettamaan kätensä pantiksi ja kahleiden paljastuttua taialla vahvennetuiksi puri Fenrir käden poikki.Smite gods, Fenrir the Unbound, Hi-Rez studios Fenrir on pelissä luokiteltu assasiiniksi eli sen tuottama vahinko on pelin luokitelman mukaan fyysistä. Toinen vahinkotapa olisi maagista. Assasiineille tavanomaisesti Fenrir kykenee tekemään vihollisillensa vahinkoa vain menemällä vihollisen viereen. Fenririn liikkeet perushyökkäyksen lisäksi ovat Unchained, joka on hyppy, Seething Howl, joka hetkellisesi lisää Fenririn tekemän vahingon määrää ja antaa Fenririn kerätä takaisin elämäpisteitään tekemällä vahinkoa, Brutalize, joka on paljon vahinkoa tekevä lyhyt hyppy, sekä Raganrok, jossa Fenrir kasvaa hetkellisesti ja nappaa vastustajan hampaisiinsa kuljettaen häntä mukanaan. Fenririn passiivinen kyky, Unbound runes, antaa lisävoimaa Fenririn seuraavalle käytettävälle kyvylle, mikäli Fenrir on osunut 5 perushyökkäystä tai tappanut vastustajan pelaajan. Unbound runes antaessa kyvylle lisävoimaa nollautuu sen status takaisin. ==Lähteet== Luokka:Skandinaavinen mytologia Luokka:Taruolennot Luokka:Kuvitteelliset sudet
Lusikka

Lusikka on ruokailuväline, jossa on varsi ja maljamainen pesäosa. Nykyiset lusikat valmistetaan yleisimmin ruostumattomasta teräksestä. Lusikoita tehdään myös muun muassa hopeasta, puusta ja muovista. == Historia == Soup Spoon.jpg|Keittolusikka Wooden Spoon.jpg|Hyvin yksinkertainen koneellisesti valmistettu puulusikka Dessert_Spoon.jpg|Jälkiruokalusikka Museum of History Kardzhali 2011 PD 112.JPG|Luusta valmistettuja lusikoita Vanhimmat lusikat ovat kivikaudelta eli noin 4000-luvulta ennen ajanlaskun alkua. Vanhimmat tunnetut lusikat on tehty puusta, mutta ensimmäiset lusikat on saatettu tehdä tuohesta. Löydetyt lusikat oli tehty hakkaamalla kiveä puuta vasten ja hiomalla hiekkaa ja vettä aihiota vasten. Tällaisia lusikoita on löydetty kolme. Ne on tehty sembramännystä, ja niiden varsiin on kaiverrettu eläinten päitä. Muodoltaan ne poikkeavat paljon nykylusikoista: niissä on lyhyt varsi ja iso, kämmentä jäljittelevä syvennys. Tällaisia lusikoita käytettiin koko kädellä. Suomalaisten otaksutaan siirtyneen käsin syömisestä lusikan käyttöön ensimmäisen vuosituhannen vaihteen jälkeen. Uusi ruokailutapa omaksuttiin ensin Turun seudulla, josta se vähitellen levisi muualle maahan. Vanhin säilynyt lusikka on 1200-luvulta. Myös luuta ja sarvea on käytetty valmistusmateriaalina.Facta 2001 osio 10, s. 449 == Lusikallinen mittana == Lusikallista käytetään myös mittana ruoanlaitossa. Yksi ruokalusikallinen (rkl) vastaa yleensä kolmea teelusikallista (tl). Yhden teelusikallisen kooksi on sovittu viisi millilitraa (ml)l. Näin ollen 20 tl vastaa 1 desilitraa (dl). Käytännössä lusikoiden koot vaihtelevat, mutta keittiön mittavälinesarjat sisältävät yleensä tee- ja ruokalusikallisen mitatHow to Measure a Teaspoon Without Measuring Utensils. Jan 19, 2022. https://www.masterclass.com/articles/how-to-measure-a- teaspoon#3T1aOBG6GBPp5tdfGQfLoU. == Kummilusikka == Kummit voivat antaa kummilapselleen ristiäislahjaksi kummilusikan. Tyypillisesti kummilusikka on hopeinen ja koristeellinen. Kummilusikkaan voidaan kaivertaa esimerkiksi lapsen syntymäaika ja paino. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Ruokailuvälineet Luokka:Tilavuusyksiköt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Haarukka

Haarukka on ruokailuväline, jonka kädensijan toisessa päässä on pitkiä piikkejä. Haarukan yleisin käyttötarkoitus on ruoan siirtäminen suuhun. Ennen haarukan keksimistä ruokailuun käytettiin vain lusikkaa, veistä ja käsiä. == Historia == Varhaisimmat haarukat eivät olleet syömistä varten, vaan kaksipiikkisiä haarukoita käytettiin muinaisessa Egyptissä, Antiikin Kreikassa ja Rooman valtakunnassa lihan nostamiseen padasta tai tulelta. Ruoka syötiin käsin tai veitsen avulla. Lähi-idässä ja Bysantissa haarukoita alettiin käyttää 600-luvulla, ja ne olivat yleisiä rikkaiden perheiden ruokapöydissä 900-luvulla. Italiaan haarukat levisivät, kun Venetsian dogen bysanttilainen vaimo toi niitä maahan 1000-luvulla. Ne yleistyivät kuitenkin hitaasti. Italialaisissa keittokirjoissa haarukoita alkoi esiintyä 1400-luvulle mennessä. Sieltä ne levisivät edelleen aatelisten avioliittojen kautta. Italialaiset haarukat saapuivat Ranskaan, kun Katariina de’ Medici tuli Ranskaan naimaan tulevan kuninkaan Henrik II:n. Haarukat levisivät nopeasti Ranskassa, mutta Englantiin ne toi matkailija Thomas Coryate, joka kirjoitti italialaisten haarukan käytöstä vuonna 1609 julkaistussa kirjassaan. Varhaisimmat ruokailuhaarukat olivat esikuviensa mukaan kaksipiikkisiä. Niillä oli kuitenkin hankala syödä pieniä ruoanpalasia. Ranskassa 1600-luvulla kehitettiin haarukoita, joissa oli neljä käyristettyä piikkiä. Useammat piikit helpottivat pienempien palasten syömistä, ja käyristetty muoto mahdollisti haarukan käytön myös lusikan tavoin. == Valmistus == Haarukoita valmistetaan yleensä ruostumattomasta teräksestä, mutta halvempia malleja on valmistettu myös alumiinista esimerkiksi Neuvostoliitossa työpaikkaruokaloiden hävikin vähentämiseksi. Kertakäyttöiset haarukat esimerkiksi retkeilykäyttöön valmistetaan muovista. Suomessa haarukoita ja ruokailuveitsiä sekä lusikoita on valmistanut mm. Hackmannin Sorsakosken tehdas sekä Fiskars Oy. ==Erilaisia haarukoita== Haarukoista yleisin lienee tavallinen ruokahaarukka ja sitä pienempi jälkiruokahaarukka. On olemassa kooltaan ja muodoltaan erilaisia haarukoita, kuten alkupalahaarukka, salaattihaarukka, paistihaarukka. == Lähteet == == Katso myös == * Haarukkaetiketti ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruokailuvälineet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Propositio

Propositio eli väitelause on propositiologiikassa jotakin seikkaa, tapahtumaa tai asiantilaa ilmaiseva lause. Kaksiarvologiikassa proposition totuusarvo on aina tosi tai epätosi. Matemaattisessa logiikassa totuusfunktio liittää totuusarvon väitelauseeseen. Väitelause voi olla peruspropositio, joka katsotaan jakamattomaksi, tai loogisilla operaattoreilla (konnektiiveilla) muodostettu yhdistetty väitelause. Propositiolla voidaan tarkoittaa myös luonnollisen kielen lauseen merkityssisältöä, eli sitä, minkä ymmärtämisestä seuraa ko. lauseen ymmärtäminen. == Katso myös == * Propositionaalinen funktio Luokka:Logiikka
Schrödingerin kissa

Schrödingerin kissa on Erwin Schrödingerin kehittelemä ajatuskoe, joka yrittää kuvata kvanttimekaniikan epätäydellisyyttä siirryttäessä atomitasolta makroskooppisiin systeemeihin. Ajatuskokeen hän esitteli kolmiosaisessa esseessä nimeltä Die gegenwärtige Situation der Quantenmechanik vuonna 1935. Kirjoitus julkaistiin saksalaisessa Naturwissenschaften-lehdessä. Ajatuskokeen sisältö on seuraava: ”Suljetussa laatikossa on kissa. Laatikkoon on kytketty laitteisto, joka koostuu radioaktiivisesta ytimestä ja myrkkykaasuastiasta. Koe on järjestetty niin, että 50 prosentin todennäköisyydellä ydin hajoaa tunnin sisällä. Jos ydin hajoaa, se lähettää hiukkasen, joka käynnistää laitteiston avaten myrkkyastian, mistä syystä kissa kuolee. (Kvanttimekaniikan mukaan ei-havainnoitua ydintä kuvaillaan hajonneen ja hajoamattoman ytimen superpositioksi). Kuitenkin kun laatikko sitten avataan, nähdään vain joko ”hajonnut ydin / kuollut kissa” tai ”hajoamaton ydin / elävä kissa”. Kysymys kuuluu: "milloin systeemi lakkaa olemasta näiden kahden tilan sekoitus ja muuttuu vain toiseksi niistä?” Kokeen tarkoituksena on osoittaa, että kvanttimekaniikka on epätäydellistä ilman sääntöjä, jotka kuvaavat, milloin aaltofunktio romahtaa ja kissa kuolee tai säilyy hengissä sen sijaan, että olisi kumpaakin. Vastoin yleistä luuloa Schrödinger ei tarkoittanut tällä kokeella, että hänen mielestään kissa voisi olla sekä kuollut että elävä samanaikaisesti. Schrödinger oli ennemminkin sitä mieltä, että kvanttimekaniikan teoria oli epätäydellinen, eikä pystynyt kuvaamaan todellisuutta tässä tapauksessa. Koska kissan täytyy olla joko kuollut tai elävä, saman pitää päteä myös ytimeen: sen pitää olla joko hajonnut tai ehjä. == Lähteet == Luokka:Ajatuskokeet Luokka:Kvanttimekaniikka Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Äänivalli

Äänivalli on ilmiö, joka esiintyy, kun kappaleen nopeus kiihtyy lähelle äänen nopeutta. Nimitys tulee siitä, että tilanne voi tuntua kuljettajasta siltä kuin hän olisi törmännyt näkymättömään esteeseen. Yliäänipamaus on fysikaalinen ilmiö, jota kansanomaisesti kutsutaan usein äänivallin rikkoutumiseksi. Vastoin yleistä harhaluuloa ilmiö ei kuitenkaan johdu äänen nopeuden ylittymisestä vaan pikemminkin siitä, että kappale etenee yliäänennopeudella. Kun lentokoneen, luodin tai jonkin muun kappaleen nopeus on äänen nopeutta suurempi, sen ympärille muodostuu kartiomainen ääniaaltojen muodostama tihentymä, shokkiaalto. Ilmiö on luonteeltaan samankaltainen kuin veneen tai laivan keula-aalto. Kun shokkiaalto osuu havaitsijan korvaan, se kuullaan pamauksena, samalla tavoin laivan keula-aalto voidaan havaita sen osuessa rantakivikkoon. Shokkiaalto muuttaa lentokoneen siiven painejakaumaa, jolloin koneen ohjattavuusominaisuudet muuttuvat merkittävästi. Kehitettäessä yhä nopeampia lentokoneita toisen maailmansodan aikana se oli merkittävä tekninen ongelma, jota kutsuttiin äänivalliksi (engl. Sound Barrier). Ongelmana oli sellaisen hävittäjälentokoneen suunnittelu, joka on ohjattavissa lennettäessä sekä pienillä nopeuksilla, transsoonisella nopeudella että yliääninopeudella. Kun yhdysvaltalainen lentäjä Chuck Yeager saavutti 14. lokakuuta 1947 X-1-koekoneella 1 127 kilometrin tuntinopeuden, "äänivalli" murtui, toisin sanoen pahimmat tekniset ongelmat saatiin ratkaistuksi. Äänivalli jäi kuitenkin käsitteenä elämään, ja sillä tarkoitetaan äänen nopeuden ylittymistä. Äänen nopeus normaaliolosuhteissa merenpinnan tasolla 21 °C:n lämpötilassa on noin 344 m/s (1 238 km/h). Autolla äänen nopeus ylitettiin ensimmäisen kerran lokakuussa 1997, kun Andy Green ajoi Thrust SSC -autolla 1 227 kilometrin tuntinopeudella. == Lähteet == ==Katso myös== *Ylisooninen lentokone Luokka:Ilmailu de:Überschallflug#Schallmauer
De facto

De facto on latinankielinen käsite, joka tarkoittaa ”käytännössä”, ”yleisesti” tai ”todellisuudessa”, yleensä de juren (”lain mukaan”) vastakohtana. Asiat, jotka ovat de facto, yleensä kehittyvät autonomisesti, ilman erillistä standardin, lain, säännön tai sopimuksen tekoa. Lakiteknisesti de jure tarkoittaa mitä laki sanoo, de facto tarkoittaa mitä käytännössä tapahtuu. ==De facto -standardi== Kun uusia tuotteita halutaan käyttöön nopeammin kuin niitä ehditään standardoida, syntyy yleensä de facto -standardi. Tällainen käytännön standardi on yleensä saavuttanut hallitsevan markkinaosuuden, ja sitä aletaan usein käyttää myös muiden valmistajien vastaaviin tuotteisiin. Tämän kaltaiset toteutustavat ovatkin levinneet ainoastaan kaupallisista syistä, eivätkä välttämättä ole teknisesti parhaita mahdollisia ratkaisuja. Tyypillisiä de facto -standardien luojia ovat yritykset. Tunnetuimpia de facto -standardeja ovat muun muassa IBM PC, VHS ja TCP/IP. De jure -standardit voivat poiketa de factoista, esimerkiksi Yhdysvalloissa pituusmittana metri (kilometri) on de jure -standardi,Metric Conversion Act of 1975 on nist.gov mutta silti maili (=1609,344 m) on yhä de facto -standardi. == Tekniset standardit == Tekniset standardit ovat usein vapaaehtoisia (kuten ISO 9000), mutta voivat olla myös valtion ja lain normeilla valvottuja kuten vedenlaatu. Termiä de facto -standardi voidaan käyttää molemmissa. ==De facto -vallanpitäjät== Valtionpäämiehen asema on yleensä määritelty laissa, eli se on de jure. Vallanpitäjien asema voi silti olla myös de facto, etenkin jos he ovat nousseet valtaan laittomin menetelmin. Esimerkiksi Chilessä Augusto Pinochet nousi valtaan sotilasvallankaappauksen avulla, ja oli siten valtionpäämies de facto. Myöhemmin hän virallisti asemansa. Deng Xiaoping toimi Kiinan kansantasavallan de facto -valtionpäämiehenä parikymmentä vuotta, vaikka ei ollut koskaan muodollisesti maan päämies. == Baltian maiden tunnustaminen == Kun Baltian maat itsenäistyivät Neuvostoliiton romahdettua 1990-luvun alussa, useimmat maat tunnustivat niiden itsenäisyyden de jure. Suomi ei kuitenkaan tehnyt näin. Presidentti Mauno Koiviston kannanoton mukaan Suomi oli tunnustanut Baltian maat osaksi Neuvostoliittoa vain de facto, ja siksi niille ensimmäisen maailmansodan jälkeen annetut de jure -tunnustukset olivat edelleen voimassa. == Lähteet == Luokka:Latinankieliset fraasit Luokka:Oikeustiede Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Maili

Maili on eräs etäisyyden (tai pituuden) mittayksikkö. Mailin pituus on vaihdellut eri aikoina ja eri maissa. Nykyinen brittiläisen yksikköjärjestelmän mukainen maili () on 1 609,344 metriä. Tämä maili vastaa 8 furlongia, 80 ketjua, 1 760 jaardia, 5 280 jalkaa tai 63 360 tuumaa. Yksikköä kutsutaan toisinaan maamailiksi erotukseksi merimailista. Maamailista on johdettu myös nopeuden yksikkö maili tunnissa, jonka tunnus on mph tai MPH. Yhdysvaltain survey mile on täsmälleen 6 336 / 3 937 kilometriä tai 5 280 Yhdysvaltain survey-jalkaa, eli noin 1 609,347 metriä. Yksi tavallinen maili on täsmälleen 0,999 998 survey-mailia. Appendix 9, Commercial Weights and Measures Units, Customary System of Weights and Measures; National Bureau of Standards, Department of Commerce Meripeninkulma eli merimaili on täsmälleen 1 852 metriä. Norjassa ja Ruotsissa kymmenen kilometrin matkaa kutsutaan usein nimellä mil. Sen suomenkielinen vastine on peninkulma. ==Etymologia== Sana maili juontuu roomalaisesta mittayksiköstä mille passus (latinaa, suom. ”tuhat askelparia”), joka oli pituudeltaan noin 1 480 metriä. Kuningatar Elisabet I antoi 1592 määräyksen (statute) jonka mukaan mailin pituus olisi tästälähin 8 furlongia (vakomittaa) eli 5 280 jalkaa (1 609 m). Tämä oli mailin virallinen määritelmä siihen saakka, kunnes se alettiin määrittää SI-mittojen kautta. == Valtiot joissa maili on käytössä == *, * *, * * * * * * *, * * *,IP&E; launches Lucky 7 Mile Advantage promotion "... through Sept. 9, 2013" * * * *, *,When you need to go "Dear Editor, I'm deeply concerned about the lack of public toilets around the coast ..." *, *.Maximum posted speed limits (US) IIHS. Retrieved 14 September 2011 *. ==Katso myös== * Mailin juoksu * Virsta == Lähteet == Luokka:Pituusyksiköt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Histogrammi

Histogrammi on tilastotieteessä yleisesti käytetty graafinen esitys eli diagrammi tilastollisesta luokitellusta aineistossa. Se on pylväskaavio, joka koostuu suorakulmion muotoisista pinnoista eli pylväistä. Histogrammissa pylvään pinta-ala on verrannollinen luokan prosentuaaliseen osuuteen. == Kuvaajan piirtäminen == Pylväät piirretään vaaka-akselille, jonka asteikko seuraa aineiston lukuarvoja. Kunkin pylvään vasen ja oikea reuna piirretään asteikolle luokan alku- ja loppuarvojen kohdalle. Pylvään leveys kuvaa siten luokkaväliä. Pylvään korkeus määräytyy luokan sisältämien arvojen lukumäärän eli frekvenssin mukaan, kun luokitus on tasavälinen. Pylvään pinta-ala on aina verrannollinen frekvenssin suuruuteen. Kun luokitus on muu kuin tasavälinen, pylvään korkeus kuvaa luokan suhteellista frekvenssiä suhteutettuna luokkavälin pituuteen. Tällöin pystyakselilla on luokkien frekvenssitiheydet. Histogrammi piirretään käsin laskemalla ensin kunkin luokan prosentuaalinen osuus. Sitten piirretään vaaka-akseli niin, että aineiston pienin ja suurin luokkaraja mahtuu vaaka-akselille. Pystyakselin korkeus piirretään halutun korkuiseksi niin, että syntyy tavoiteltu graafinen vaikutelma. Pystyakselin prosentuaalinen asteikko valitaan sellaiseksi, että korkein pylväs ulottuu diagrammin yläreunaan. Pylväiden korkeudet ovat prosenttuaalisen osuuden korkuisia. Pystyasteikoksi voidaan valita myös frekvenssit. Joskus pylväiden leveys asetetaan yhtä suureksi, jolloin suorakaiteen korkeus on suoraan verrannollinen luokan frekvensseihin. ==Värihistogrammi== Histogrammi voidaan luoda digitaalisesta kuvasta. Digitaalikameroissa ja kuvankäsittelyohjelmissa histogrammi muodostetaan kuvan pikseleistä, ja sen avulla voidaan säätää valotusta. Kuvan histogrammi muodostetaan pikseleiden kirkkausarvojen jakautumasta tai väreistä (esimerkiksi RGB-malli) kanavakohtaisesti. == Yhteys todennäköisyyslaskentaan == Kun aineisto kasvaa suureksi ja luokkavälejä pienennetään, piirtyy histogrammi loivapiirteisenä. Histogrammin reunaviivaa voidaan approksimoida sileällä käyrällä, joka aineiston kasvaessa ja luokkavälien pienentyessä lähestyy ideaalista tiheysfunktion käyrää. Tiheysfunktio kuvaa jatkuvan satunnaismuuttujan arvojen todennäköisyyden jakautumista vaaka-akselilla. == Lähteet == Luokka:Tilastolliset kuvaajat
Yhtye

Yhtye (myös bändi) on musiikkia esittävä ryhmä. Yhtyeen jäseniä kutsutaan muusikoiksi. Yhtyeiden kokoonpanot vaihtelevat suuresti tilanteesta ja tyylilajista riippuen. Yhtyeestä käytetään nimitystä orkesteri, mikäli kyseessä on suurempi ryhmä. Orkesteri-nimitystä käytetään yleisesti myös taidemusiikkia esittävistä kokoonpanoista. Ainoastaan laulajia käsittäviä yhtyeitä nimitetään ryhmän koosta riippuen lauluyhtyeeksi tai kuoroksi, ja ainoastaan soittimia sisältäviä yhtyeitä soitinyhtyeiksi. Rock- tai popyhtyeen tavallisin kokoonpano on laulaja, kitaristi, rumpali, basisti ja mahdollisesti kosketinsoittaja. Pienessä jazz-yhtyeessä on usein basisti, rumpali ja pianisti sekä vaihteleva määrä puhallinsoittajia. Kahden muusikon yhtyettä nimitetään duoksi, kolmen trioksi, neljän kvartetiksi, viiden kvintetiksi, kuuden sekstetiksi, seitsemän septetiksi ja kahdeksan oktetiksi. Nämä termit esiintyvät usein etenkin jazz-yhtyeiden nimissä. Suurempia jazz-yhtyeitä kutsutaan big bandeiksi (suom. suuri yhtye). Yhtyeeseen pitäisi määritelmänsä puolesta kuulua vähintään kaksi jäsentä, mutta puhutaan myös ”yhden hengen yhtyeistä” (). Yhtyeiden kanssa työskentelee usein muita ihmisiä, kuten managereita, tuottajia, säveltäjiä, sanoittajia, sovittajia, miksaajia, valomiehiä ja roudareita. == Katso myös == *Comeback == Lähteet == == Aiheesta muualla == == Kirjallisuutta == *
Hidria Spacefolk

Hidria Spacefolk on suomalainen progressiivista avaruus-rockia esittävä yhtye, jonka musiikki on hyvin moniulotteista; vaikutteita voi kuulla niin intialaisesta musiikista kuin Kraftwerkin tyylisestä konemusiikistakin. Yhtyeen jäsenet kutsuvat itse musiikkiaan Astro-Beatiksi. Hidria Spacefolkia on verrattu usein muun muassa Kingston Walliin ja Ozric Tentaclesiin. Yhtye muotoutui Lohjalla Hiidenlinna-kommuunissa vuonna 1999 sen jäsenten jammailujen pohjalta. ==Jäsenet== * Sami Wirkkala – kitara * Mikko ”Mike Acid” Happo – kitara * Veikko Aallonhuippu (ent. Sutinen) – kosketinsoittimet (2008–) * Olli Kari – marimba, vibrafoni, xylosynth, lyömäsoittimet (2010– ja levyillä Symbiosis, Balansia) * Kimmo ”K.D.” Dammert – basso * Teemu Kilponen – rummut ==Lisäksi== * Janne ”Lo Q” Lounatvuori – kosketinsoittimet (1999–2008) * Teemu Väisänen – huilu (levyillä HDRSF-1, Symbiosis) * Tuure Paalanen – sello (levyllä Symbiosis) * Mikko Rajala – viulu (levyllä Symbiosis) * Sabrina – laulu (levyllä Symbiosis) * Samuli Peltoniemi – trumpetti (levyllä Balansia) * Annea – sello (levyllä Balansia) * Andy McCoy – slide-kitara (levyn Balansia kappaleella "Pajas") == Julkaisut == * HDRSF-1 (2001, omakustanne) * Symbiosis (2002) * Balansia (2004) * Live Eleven a.m. (2005) * Symetria (2007, Next Big Thing) * Live at Heart (2007, Herzberg Verlag) * Astronautica (2012) === Kokoelmalevyt === * Violently hippy rmxs (2004) == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut * Luokka:Suomalaiset progressiivisen rockin yhtyeet Luokka:Suomalaiset psykedeeliset rockyhtyeet Luokka:Space rock -yhtyeet
Uutis-Jousi

Uutis-Jousi on Siilinjärvellä ja Maaningalla ilmestyvä paikallislehti. Lehden perusti Erkki Pajukoski ja sen ensimmäinen numero julkaistiin 20.1.1967. Nykyisin lehden kustantaja on Savon Media Oy, joka on osa Keskisuomalainen Oyj -konsernia. Uutis-Jousi ilmestyy kerran viikossa torstaisin, lehti muuttui kaksipäiväisestä yksipäiväiseksi huhtikuussa 2014.Lehtipiste: Uutis-Juosi Viitattu 23.3.2012 Lisäksi ajoittain painetaan savonmurteista erikoisnumeroa nimeltään Uutis-Vieterj, jota myydään ympäri Suomen. Lehden keskimääräinen levikki on noin 5 500\. Lehden toimitilat sijaitsevat Siilinjärven keskustassa, torin reunalla osoitteessa Toritie 8. Uutis-Jousi on menestynyt mainiosti Sanomalehtien liiton paikallislehtikilpailuissa. Kaksipäiväisten lehtien sarjan UJ voitti lokakuussa 2007.Sanomalehtien liitto: Viitasaaren Seutu, Uutis-Jousi ja Borgåbladet parhaat paikallislehdet Viitattu 23.3.2012 Aikaisempina vuosina lehti oli sijoittunut palkintosijoille puolenkymmentä kertaa, mutta voitto oli ensimmäinen. Yksipäiväisten sarjassa Uutis-Jousi on ollut palkinnoilla koko ajan ilmestymispäivien muutoksesta alkaen: vuonna 2014 kolmas, 2015 voittaja ja 2016 toinen. Savon SanomatSavon Sanomat – portaaliSanomalehtien liitto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Uutis- Jousi.fi Luokka:Siilinjärvi Luokka:Suomalaiset paikallislehdet
Johdin

Johdin voi tarkoittaa esimerkiksi *sähköjohdinta *kieliopillista johdinta
Johto

Johto voi tarkoittaa mm. seuraavia asioita: *johto, sähköjohdin *Johto, yrityksen tai muun organisaation hallinto *Sanojen johtaminen *Johto, yksi Pokémon-maailman alueista.
Sähkövuo

Sähkövuo (tunnus Ψ tai ΦE) on kahta eri suuretta tarkoittava käsite. Asiayhteydestä riippuen on kysymys eri suureista, ja terminologia voi olla välillä harhaanjohtavaakin.Colm O'Sullivan: A reflection on the use of 'electric flux' in introductory physics instruction, July 2019 == Magneettivuon kanssa analoginen "sähkövuo" == Sähkövuo on magneettivuon kanssa vastaavasti sähkökenttää kuvaava skalaarisuure, jota SI-järjestelmässä mitataan yksiköllä coulombi (C = A·s).Teoreettinen sähkötekniikka, sivut 19 ja 39; ISBN 951-0-20166-9 Tämä sähkövuo (engl. "electric displacement flux") pinnan P läpi saadaan pintaintegraalista, jossa D on sähkövuon tiheys:Quantities, Units and Symbols in Physical Chemistry, Third edition; sivu 16; IUPAC.org : \Phi_E = \iint_P \mathbf{D} \cdot d\mathbf{A} . Positiivisesta varauksesta lähtee sitä ympäröivään tilaan kuviteltu virtaus, jota nimitetään sähkövuoksi, ja se läpäisee yhtä suurena jokaisen varausta ympäröivän suljetun pinnan. Negatiivisen varauksen ympäristöstä tuleva sähkövuo päättyy varaukseen. Positiivista varausta kutsutaan lähteeksi ja negatiivista varausta nieluksi. Varatun hiukkasen "säteilemän" sähkövuon suuruudeksi määritellään yksinkertaisesti hiukkasen varaus. Huomattavaa on kuitenkin, että sähkövuo voi olla nollasta poikkeava myös avaruudessa, jossa ei ole varautuneita hiukkasia: esimerkiksi käy vapaassa avaruudessa etenevä sähkömagneettinen säteily, jonka edetessä sähkövuo muuttuu jatkuvasti. Sähkövuo on pinnan läpi kulkevien sähkökentän kenttäviivojen lukumäärä (tarkemmin: ulospäin ja sisäänpäin menevien kenttäviivojen kohtisuorien komponenttien erotus). Gaussin laki sähkökentille kertoo, että suljetun pinnan läpi laskettu sähkövuo on yhtä kuin pinnan sisäänsä sulkemien varausten summa. Gaussin laki sähkökentille on yhtäpitävä Coulombin lain kanssa. Sähkövuon muutosnopeutta d\phi_E /dt kutsutaan kenttämuutosvirraksi, joka täydentää Ampèren lain Ampère-Maxwellin yhtälöksi. Kenttämuutosvirran ja muiden Maxwellin yhtälöiden pohjalta voidaan ymmärtää sähkömagneettisen säteilyn aaltoluonne. == Sähkökentän voimakkuuteen perustuva "sähkövuo" == Toista sähkövuoksi kutsuttua suuretta ("sähköinen kentänvoimakkuusvuo", engl. "electric field strength flux") mitataan yksiköllä voltti-metri (V·m = N·m²/C). Tämä sähkövuo saadaan sähkökentän voimakkuuden (E) pintaintegraalista. == Katso myös == *Sähköisten suureiden analogiat == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Suureet Luokka:Sähköstatiikka Luokka:Sähködynamiikka
Permeanssi

Permeanssi eli "magneettinen johtavuus" (tunnus Λ) on reluktanssin käänteisarvo. Permeanssin SI-järjestelmän mukainen yksikkö on henry (tunnus H). Permeanssi voidaan laskea magneettipiirin pituudesta s, magneettipiirin poikkipinta-alasta A ja permeabiliteetista μ seuraavasti: : Λ = μ·A/s ==Katso myös== * Sähköisten suureiden analogiat == Kirjallisuutta == * Luokka:Suureet Luokka:Sähkömagnetismi
Venäjän presidentti

Venäjän presidentti, virallisesti Venäjän federaation presidentti () on Venäjän valtionpäämies, asevoimien ylipäällikkö ja maan korkein virka. Venäjän perustuslaki ei eksplisiittisesti määrittele presidenttiä toimeenpanovallan johtajaksi, mutta toimeenpanovalta on tosiasiallisesti jaettu presidentin ja hallituksen johtajan maan pääministerin kesken. Presidentillä on huomattavat valtaoikeudet. Koska Venäjä on semipresidentiaalinen valtio, hän ei kuitenkaan johda hallitusta, mutta hänellä on oikeus hajottaa hallitus. Presidentillä on myös ylin päätäntävalta ulkopolitiikan linjanvedoissa. ==Valinta== Venäjän presidentti valitaan välittömällä vaalilla kuuden vuoden toimikaudeksi. Sama henkilö voidaan valita presidentiksi enintään kahdeksi peräkkäiseksi toimikaudeksi. Presidentiksi valitaan ehdokas, joka saa vaalissa enemmän kuin puolet annetuista äänistä. Jos kukaan ehdokkaista ei ole saanut enemmistöä annetuista äänistä, toimitetaan uusi vaali kahden eniten ääniä saaneen ehdokkaan välillä. Presidentiksi valitaan tällöin uudessa vaalissa eniten ääniä saanut ehdokas. Venäjän presidentin edustusasunto on Moskovan Kremlissä sijaitseva Senaatin palatsi ja juhlallisuuksissa Kremlin suuri palatsi. ==Katso myös== *Luettelo Venäjän presidenteistä * Venäjän presidentinhallinto * Venäjän hallitsijat * Neuvostoliiton johtaja * Neuvostoliiton presidentti == Aiheesta muualla == * Президент России * President of Russia Presidentti Luokka:Venäjän presidentit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit pt:Lista de presidentes da Rússia
Reluktanssi

Reluktanssi eli "magneettinen vastus" (magneettinen resistanssimagneettinen resistanssi; TEPA; tunnus Rm) on permeanssin käänteisarvo. Se kuvastaa magneettipiirin osan magneettista vastusta. Reluktanssin SI-järjestelmän mukainen yksikkö on 1/henry (tunnus 1/H). Reluktanssi voidaan laskea magneettipiirin pituudesta s, magneettipiirin poikkipinta-alasta A ja permeabiliteetista μ seuraavasti: : Rm = s/(μ·A). Ferriittirenkaan tapauksessa kaavaan sijoitettavan magneettisen piirin tehollisen pituuden symboli on usein le ja magneettisen piirin tehollisen poikkipinta-alan symboli Ae. == Katso myös == * Sähköisten suureiden analogiat == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Suureet Luokka:Sähkömagnetismi
Seinäjoen lentoasema

Seinäjoen lentoasema on lentoasema Ilmajoella, noin 14 kilometriä Seinäjoen keskustasta etelään. Lentoasemaa on ylläpitänyt vuodesta 2016 asti Seinäjoen lentoasema Oy. Aiemmin lentoaseman pitäjänä toimi Rengonharju-säätiö. ==Lentoyhtiöt ja kohteet== Seinäjoelta ei tällä hetkellä lennetä lainkaan reittilentoja (sitten vuoden 2013), ainoastaan tilauslentoja yleisilmailun lisäksi. Seinäjokea lähin lentoasema, jossa on säännöllistä reittiliikennettä, on 74 kilometrin päässä sijaitseva Vaasan lentoasema. ==Liikenneyhteydet== Lentoasema sijaitsee valtatie 19:n varressa. Lentoasemalta Seinäjoelle pääsee valtatietä pitkin kulkevilla Jalasjärven vakiovuoroilla tai taksilla. ==Kiitotie== Seinäjoen lentoasemalla on yksi 2 000 metriä pitkä ja 45 metriä leveä kiitotie, 14/32. Kiitotietä jatkettiin ja levennettiin vuosina 2006–2008 suihkukoneliikenteen mahdollistamiseksi. Pidennetty kiitotie otettiin käyttöön 31. heinäkuuta 2008. == Historiaa == * 1976: Lentoaseman rakentaminen alkoi, ja ensimmäinen kone laskeutui kentälle 17. lokakuuta. * 1983: Lentoasema vihittiin käyttöön, ja reittiliikenne alkoi. * 1988: Lentoasemaa lähestymässä ollut Wasawingsin matkustajalentokone törmäsi puihin 14. marraskuuta. Kahdestatoista koneessa olleesta ihmisestä kuusi menehtyi. * 1992: Uusi lennonjohtotorni vihittiin käyttöön. * 1999: Lentoyhtiö Golden Air aloitti reittiliikenteen Vaasan kentältä. * 2003: Terminaalin laajennus valmistui. * 2008: Kiitotien pidennys 2 000 metriin valmistui. * 2009: Lomalentoliikenne suihkumatkustajakoneilla alkoi. * 2010: Finncomm lopetti Seinäjoen-lennot kannattamattomina. Etelä-Pohjanmaan kunnat ja elinkeinoelämä tulivat apuun, ja lennot käynnistyivät tukipaketin voimin uudelleen. * 2011: Flyben ja Finnairin yhteisyritys Flybe Nordic (nyk. Nordic Regional Airlines) osti Finncommin. Seinäjoen lentoliikenne jatkui ennallaan. * 2011: Flybe ilmoitti 25. marraskuuta lopettavansa reittilennot Seinäjoelle. Viimeiset vuorot lennettiin 9. joulukuuta. * 2012: Direktflyg ja lähikunnat sopivat reittilentoliikenteen jatkamisesta. Kalustona käytettiin 19-paikkaista Jetstream 31 -konetta. * 2013: Direktflyg ja Seinäjoen kaupunki sopivat lentoliikenteen lopettamisesta maaliskuussa 2013. * 2015: Rengonharju-säätiö ilmoittaa lopettavansa lentoasematoiminnan. * 2016: Lentoasematoimintaa jatkaa Seinäjoen lentoasema Oy ==Matkustajatilastot== Matkustajamäärät Seinäjoen lentoasemalla vuosittain Vuosi Kotimaa Ulkomaat Yhteensä Muutos 2005 35 766 197 35 963 +9,5 % 2006 38 858 133 38 991 +8,4 % 2007 38 784 164 38 948 −0,1 % 2008 37 168 160 37 328 −4,2 % 2009 33 840 1 368 35 208 −5,7 % 2010 30 603 3 317 33 920 −3,7 % ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seinäjoen lentoaseman kotisivut *Suomen ilmailukäsikirja – Seinäjoen lentoasema Lentoasema Lentoasema Luokka:Suomen lentoasemat
Magneettivuo

Magneettivuo (tunnus Φ tai täsmällisemmin erotuksena muusta vuosta ΦB tai ΦM) on magnetismin määrää kuvaava suure, magneettivuon tiheyden vuo tietyn pinnan läpi. Magneettivuon yksikkö SI-järjestelmässä on weber (1 Wb = 1 V·s = 108 Mx). Magneettivuo ilmaisee pinnan läpi kulkevien magneettikentän kenttäviivojen lukumäärän, kun magneettivuon tiheys ilmaisee niiden tiheyden. Yleisesti magneettivuo pinnan A läpi saadaan magneettivuon tiheyden B pintaintegraalina : \Phi = \int_A \mathbf{B} \cdot d \mathbf{A}. Mikäli magneettivuon tiheys on vakio ja vektori B muodostaa kulman \phi tasopinnan A normaalivektorin kanssa, magneettivuo saadaan kaavasta : \Phi = |\mathbf{B|} A \cos \phi. Kelan sisällä magneettivuo on verrannollinen itseisinduktanssiin L, virtaan I ja kierrosten lukumäärään N seuraavasti: : \Phi = \frac{LI}{N}. ==Maxwellin II laki== Gaussin laki magneettikentille (Maxwellin II laki) integraalimuodossa esitettynä kertoo, että magneettivuo jokaisen umpinaisen pinnan läpi häviää: :\Phi = \oint \mathbf{B} \cdot d\mathbf{A} = 0. Laki voidaan esittää myös differentiaalimuodossa, jonka mukaan magneettivuon tiheyden lähteisyys kaikkialla on nolla: abla \cdot \mathbf{B}(\mathbf r) = 0 Esitettynä differentiaalimuodossa laki siis lausuu, että magneettisia monopoleja ei ole ja integraalimuodossa, että kenttäviivoilla ei ole alkua eikä loppua vaan ne ovat umpinaisia silmukoita . ==Katso myös== *Sähkömagneettinen induktio *Sähköisten suureiden analogiat *Maxwellin yhtälöt *Gaussin laki sähkökentille == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Suureet Luokka:Magnetismi Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Permeabiliteetti

Permeabiliteetti (tunnus μ) on aineen magneettista käyttäytymistä kuvaava suure, jota SI-järjestelmässä mitataan yksiköllä henry per metri (1 H/m = 1 V·s/(A·m) = 1 T·m/A = kg·m·s-2·A-2 = N/A²). Magneettivuon tiheyttä B ja magneettikentän voimakkuutta H yhdistää seuraava yhtälö, jossa on mukana myös väliaineen permeabiliteetti \mu: \mu=\frac{B}{H}. Suhteellinen permeabiliteetti μr on yksikötön suhdeluku, joka kertoo aineen permeabiliteetin suhteessa tyhjiön permeabiliteettiin μ0. Väliaineen permeabiliteetti voidaan lausua suhteellisen ja tyhjiön permeabiliteetin avulla yhtälöllä \mu=\mu_r\mu_0\,, missä μ0 on tyhjiön permeabiliteetti, josta käytetään myös nimitystä magneettivakio, ja sen arvo on :(1,256 637 062 12 ± 0,000 000 000 19)*10−6 N/A2. Aikaisemmin, kun ampeeri määriteltiin sähkövirtojen välisen magneettisen vuorovaikutuksen avulla, määritelmistä seurasi, että magneettivakio oli tarkalleen :4π×10−7 A/m2. == Katso myös == *Sähköisten suureiden analogiat *Permittiivisyys *Diamagnetismi *Paramagnetismi == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * * Luokka:Suureet Luokka:Sähkömagnetismi Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Permittiivisyys

Permittiivisyys (tunnus ε) on suure, joka kuvaa, miten sähkökenttä vaikuttaa väliaineeseen. Permittiivisyyden yksikkö SI-järjestelmässä on faradi per metri: 1 F/m = 1 A·s/(V·m) = 1 C²/(N·m²). Sähkövuon tiheyttä D ja sähkökentän voimakkuutta E dielektrisessä väliaineessa yhdistää yhtälö :\mathbf{D}=\varepsilon \cdot \mathbf{E} missä ε on väliaineen permittiivisyys. Se on yleensä tensori mutta esim. kaasuissa, nesteissä ja amorfisissa aineissa skalaari. Tyhjiön permittiivisyys ε0, josta käytetään myös nimitystä sähkövakio, on arvoltaan :(8,854 187 8182 ± 0,000 000 0013) · 10-12 F/m. Suhteellinen permittiivisyys (symboli εr, tai κ) jota nimitetään myös dielektriseksi vakioksi, on väliaineen permittiivisyys suhteessa tyhjiön permittiivisyyteen ε0. Siten tyhjiön suhteellinen permittiivisyys on 1. εr on yksikötön suhdeluku, jonka avulla permittiivisyys esitetään muodossa :\varepsilon = \varepsilon_r \varepsilon_0 == Eri materiaalien permittiivisyyksiä == Taulukko suhteellisista permittiivisyyksistä ja läpilyöntilujuuksista Materiaali Suhteellinen permittiivisyys εr Läpilyöntilujuus (106 V/m) Kuiva ilma 1,00059 3 Bakeliitti 4,9 24 Fuusattu kvartsi (fused quartz) 3,78 8 Mylar 3,2 7 Neopreeni 6,7 12 Nailon 3,4 14 Paperi 5 16 Parafiinipaperi 3,5 11 Polystyreeni (PS) 2,56 24 Polyvinyylikloridi (PVC) 3,4 40 Posliini 6 12 Pyrex-lasi 5,6 14 Silikoniöljy (silicone oil) 2,5 15 Strontiumtitanaatti 233 8 Teflon (PTFE) 2,1 60 Vesi 80 - Tyhjiö 1 - === Ferriitin permittiivisyys === Tavallisten ferriittien, esimerkiksi MnZn ja NiZn ferriittien, suhteellinen permittiivisyys on noin 10. Sama pätee myös ferriitti kappaleen sidosaineena käytettyyn liimaan. Valmiin ferriitti ytimen (eng "Ferrite core") kokonaispermittiivisyys on kuitenkin suurempi korkean taajuudeen alaisuudessa. Tämä johtuu siitä, että ferriittipuriste koostuu pienistä hiukkasista, jotka ovat liimattuna toisiinsa eristävällä sidosaineella. Tällöin koko rakenne toimii mikroskooppisten kondensaattoreiden tapaan, jotka ovat enemmän ja vähemmän eristettyinä toisistaan. Seuraavassa taulukossa näkyy geneerisiä permittiivisyyden arvoja mangaasi-sinkki ja nikkeli-sinkki ferriiteille taajuuden funktiona.Ferroxcube, data handbook, 2017, https://www.ferroxcube.com/en-global/download/download/11 Taulukko mangaani-sinkki ja nikkeli-sinkki ferriittien yleisistä suhteellisista kokonaispermittiivisyyksistä Taajuus (MHz) MnZn(εr) NiZn(εr) 0,001 N/A ≈100 0,01 N/A ≈50 0,1 \approx2\cdot10^5 N/A 1 \approx10^5 ≈25 10 \approx5\cdot10^4 ≈15 100 \approx10^4 ≈12 == Katso myös == *Sähköisten suureiden analogiat *Permeabiliteetti *Kondensaattori *Kapasitanssi == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Relative Permittivity - taulukko suhteellisisita permittiivisyyksistä. Luokka:Suureet Luokka:Sähköstatiikka Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Magneettikentän voimakkuus

Magneettikentän voimakkuus (tunnus H) on magnetismia kuvaava vektorisuure, jota SI-järjestelmässä mitataan yksiköllä ampeeri per metri (A/m). Magneettikentän voimakkuus määritellään analogisesti sähkökentän voimakkuuden kanssa eli voimana, jonka magneettikenttä kohdistaa yksikköpohjoisnapaa kohti: :\mathbf{H} = \frac{\mathbf{F}}{p}. Magneettikentän suunta on se suunta, johon yksittäinen vapaa, magneettinen pohjoinen napa kentässä liikkuisi. Monissa fysiikan oppikirjoissa magneettikentän voimakkuutta ei käytetä hyödyksi lainkaan, vaan magneettikenttää kuvataan magneettivuon tiheydellä B, jota myös monesti kutsutaan magneettikentäksi. Magneettivuon tiheyttä ja magneettikentän voimakkuutta yhdistää lineaarisessa, isotrooppisessa aineessa seuraava yhtälö, jossa on mukana myös väliaineen permeabiliteetti μMagneetti; Internetix: : \mathbf{B} = \mu \mathbf{H}. Tyhjiön permeabiliteetti eli magneettivakio on \mu_0 = 4\pi \cdot 10^{-7}\ \frac{\text{Vs}}{\text{Am}} . Jos siis tyhjiössä magneettikentän voimakkuus on 1 A/m, on magneettivuon tiheys 4π * 10−7 teslaa. Virtajohtimen aiheuttama magneettikentän voimakkuus voidaan laskea esimerkiksi Ampèren lailla. Magneettipiirissä (esimerkiksi muuntajan sydämessä) magneettikentän voimakkuus voidaan laskea kierrosmäärän N ja virran I tulon suhteesta magneettipiirin pituuteen l. Seuraavassa kaavassa esiintyvää termiä N·I kutsutaan myös magnetomotoriseksi voimaksi (mmv): :H = \frac{NI}{l}. Magneettikentän voimakkuutta on aiemmin mitattu myös cgs-järjestelmän yksiköllä örsted (tunnus Oe): 1 Oe = 1 000/(4π) A/m eli noin 79,577 A/m. Örstediä käytettäessä kenttävoimakkuus oli tyhjiössä lukuarvoltaan yhtä suuri kuin magneettivuon tiheys maxwelleina. Jonkin magneettisen kentän aiheuttavan pienikokoisen lähteen ympärillä magneettikenttä pienenee etäisyyden kasvaessa suhteessa etäisyyden kuutioon. Kaksinkertaisella etäisyydellä kohteesta kenttä on siis pienentynyt kahdeksasosaan. ==Katso myös== *Sähköisten suureiden analogiat *Maxwellin yhtälöt *Sähkökentän voimakkuus == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * * Luokka:Suureet Luokka:Magnetismi
Gaussin laki sähkökentille

Gaussin laki sähkökentille on Carl Friedrich Gaussin muotoilema vuonna 1835 ja se julkaistiin 1867. Gaussin laki antaa suljetun pinnan läpi virtaavan sähkövuon \Phi ja pinnan sisäänsä sulkeman sähkövarauksen välisen relaation , ja on yksi Maxwellin yhtälöistä. Sen integraalimuoto on: : \Phi = \oint_A \mathbf{D} \cdot d\mathbf{A} = Q_A, missä \mathbf{D} on sähkövuon tiheys (yksikkö C/m2), d\mathbf{A} on pinnan differentiaalisen neliön pinta-ala siten, että ulospäin suuntautuva normaalivektori määrää sen suunnan, Q_{A} on pinnan sisäänsä sulkema varaus ja \textstyle\oint_A on pintaintegraali pinnan A yli. Gaussin divergenssilauseen mukaan vektorikentän pintaintegraali suljetun pinnan A yli (eli kentän vuo) saadaan integroimalla divergenssiä pinnan sisäänsä sulkeman tilavuuden V yli, eli : \oint_A \mathbf{D} \cdot d\mathbf{A} = \iiint_V abla \cdot \mathbf{D} \ dV . Pinnan sisäänsä sulkeman sähkövarauksen suuruus saadaan toisaalta integroimalla sähkövaraustiheyttä ρ (yksikkönä C/m3) saman tilavuuden yli, joten Gaussin laki saadaan muotoon : \iiint_V abla \cdot \mathbf{D} \ dV = \iiint_V \rho \ dV . Koska tämä pätee kaikille suljetuille pinnoille, saadaan integrandien välille yhteys : abla \cdot \mathbf{D} = \rho , jota kutsutaan lain differentiaalimuodoksi. == Yhteys Coulombin lakiin == Coulombin lain mukaan varatun hiukkasen toiseen hiukkaseen kohdistama sähköstaattinen voima on verrannollinen hiukkasten varausten tuloon ja kääntäen verrannollinen niiden välisen etäisyyden neliöön. Coulombin laki seuraa Gaussin laista melko suoraan. Pistemäisen varauksen, jonka suuruus on q_1, aiheuttama sähkövuo r-säteisen pallopinnan yli on sähkövuon määritelmän mukaisesti : \Phi = 4 \pi r^2 |\mathbf{D}| . Jos hiukkanen on pallon keskipisteessä, voidaan symmetrian perusteella olettaa että \mathbf{D} on yhtäsuuri jokaisessa pinnan pisteessä ja osoittaa säteittäisesti pinnasta ulospäin. Toisaalta Gaussin lain mukaan vuon suuruus on \Phi = q_1 , ja koska \mathbf{D} = \varepsilon_0 \mathbf{E} , missä \varepsilon_0 on tyhjiön permeabiliteetti, on q_1:n synnyttämä sähkökenttä : \mathbf{E} = \frac{q_1}{4 \pi \varepsilon_0 r^2} \hat{\mathbf{r}}. Tässä \hat{\mathbf{r}} on yksikkövektori, joka osoittaa varauksesta kohti tarkastelupistettä. Sähkökenttä kohdistaa varaukseen, jonka suuruus on q_2, voiman : \mathbf{F} = q_2 \mathbf{E} , joten kahden varatun hiukkasen välinen voima on : \mathbf{F} = \frac{1}{4 \pi \varepsilon} \frac{q_1 q_2}{r^2}\hat{\mathbf{r}} , missä \hat{\mathbf{r}} on nyt hiukkasesta toiseen osoittava yksikkövektori. On mahdollista edetä myös toiseen suuntaan ja johtaa Gaussin laki staattisessa tilanteessa Coulombin lain pohjalta. Coulombin laki on voimassa vain staattisille varausjakaumille, kun taas Gaussin laki pätee myös yleisessä dynaamisessa tapauksessa. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Fysiikan lait Luokka:Sähköstatiikka Luokka:Sähködynamiikka
Sähkökentän voimakkuus

Sähkökentän voimakkuus (tunnus E) on sähkökenttää kuvaava suure, joka määritellään kentässä olevaan sähköisesti varattuun hiukkaseen kohdistuvan voiman ja hiukkasen varauksen osamääränä: : \mathbf{E} = \frac{\mathbf{F}}{q} , missä F on sähkökentän kohdistama voima hiukkaseen, jonka varaus on q. Sähkökentän suunnaksi määritellään se suunta, johon vapaa, positiivinen testivaraus sähkökentässä liikkuu. Sähkökentän suuntaa ja voimakkuutta kuvataan yleensä kenttäviivoilla, jolloin kenttäviivojen tiheys kuvaa kentän voimakkuutta ja pienet nuolet kertovat kentän suunnan. Koska voiman yksikkö SI-järjestelmässä on newton (N) ja varauksen coulombi (C), saadaan sähkökentän voimakkuuden yksiköksi määritelmän perusteella newton coulombia kohti (N/C). Koska kuitenkin energian yksikkö joule (J) on newton * metri ja toisaalta jännitteen yksikkö voltti (V) on joule coulombia kohti, sähkökentän voimakkuus voidaan ilmaista myös voltteina metriä kohti: :1 \frac{\text{N}}{\text{C}} = 1 \frac{\text{J}}{\text{m}\cdot\text{C}} = 1 \frac{\text{V}}{\text{m}}, Tässä muodossa yksikkö tavallisesti ilmaistaankin, koska mittausteknisistä syistä jännitteet ja välimatkat ovat mitattavissa tarkemmin kuin sähkövaraukset ja niihin kohdistuvat voimat. Homogeenisen sähkökentän voimakkuus voidaankin määrittää valitsemalla sieltä kaksi pistettä, joiden välinen yhdysjana on kenttäviivojen suuntainen, mittaamalla niiden välinen jännite ja jakamalla se niiden välisellä etäisyydellä. Sähkökentän voimakkuutta E ja sähkövuon tiheyttä D yhdistää seuraava yhtälö, jossa on mukana myös väliaineen permittiivisyys ε: :\mathbf{D} = \varepsilon \mathbf{E} . Tällaisenaan yhtälö pätee tarkasti vain isotrooppisessa, homogeenisessa aineessa. Jonkin sähkökentän aiheuttavan pienikokoisen lähteen ympärillä sähkökenttä pienenee etäisyyden kasvaessa suhteessa etäisyyden neliöön. Kaksinkertaisella etäisyydellä kohteesta kenttä on siis pienentynyt neljäsosaan. ==Katso myös== *Sähköisten suureiden analogiat *Maxwellin yhtälöt *Magneettikentän voimakkuus ==Kirjallisuutta== * * Luokka:Suureet Luokka:Sähköstatiikka Luokka:Sähködynamiikka
Sähkövuon tiheys

Sähkövuon tiheys (tunnus D) on sähkökentän tiheyttä kuvaava suure, jota SI- järjestelmässä mitataan yksiköllä C/m2 . Sähkövuon tiheys riippuu sähkökentästä, mutta ei väliaineen laadusta (permittiivisyydestä). Sähkövuon tiheyden suuruus pisteessä määritellään laskemalla differentiaalinen sähkövuo d \Phi_E differentiaalisen pinta-alan dA läpi ja jakamalla alueen pinta- alalla, eli :\operatorname{D} = \frac{d \operatorname{\Phi_E}}{\operatorname{dA}}. Sähkövuo pinnan P läpi saadaan pintaintegraalista : \Phi_E = \iint_P \mathbf{D} \cdot d\mathbf{A} . Sähkökentän voimakkuutta E ja sähkövuon tiheyttä yhdistää lineaarisessa, isotrooppisessa väliaineessa seuraava yhtälö, jossa on mukana myös väliaineen permittiivisyys \operatorname{\varepsilon}: :\mathbf{D} = \varepsilon \mathbf{E} = \varepsilon_0\varepsilon_r \mathbf{E}, missä siis \scriptstyle \varepsilon_0 on tyhjiön permittiivisyys ja \scriptstyle \varepsilon_r on suhteellinen permittiivisyys. == Katso myös == * Sähköisten suureiden analogiat * Sähkökenttä * Magneettivuon tiheys == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * * Luokka:Suureet Luokka:Sähköstatiikka
GRU

GRU (, ’Tiedustelupäähallinto’) on Venäjän asevoimien sotilastiedustelun keskuselin. Sen edeltäjä perustettiin jo Neuvosto-Venäjän aikana 1918. == Historia == GRU perustettiin puna-armeijaan lokakuussa 1918, mutta sen olemassaoloa ei koskaan tunnustettu Neuvostoliitossa. GRU:n tehtävänä oli kaikki sotilastiedustelu ja se jatkoi osana armeijaa, kun siitä vuonna 1946 tuli Neuvostoliiton asevoimat. GRU harjoitti elektronista tiedustelua Varsovan liiton alueella sekä Lourdesissa, Kuubassa 1960-luvulta aina vuoteen 2001 saakka. GRU hyödynsi ensimmäisenä länsimaisten yhtiöiden turvallisuuspuutteita ja aloitti teollisuusvakoilun, joka kuitenkin myöhemmin siirrettiin KGB:lle. GRU:n agentti Viktor Suvorov (oikealta nimeltään Vladimir Bogdanovitš Rezun) loikkasi vuonna 1978 Isoon-Britanniaan ja kirjoitti kirjan kokemuksistaan tiedustelupalvelussa. Kirja kertoo lähinnä Spetsnaz-erikoisoperaatiojoukkojen koulutuksesta yleisluontoisesti, osin fiktiivisesti. Saatujen tietojen mukaan Rezun sai loikkauksesta Neuvostoliitosta kaksinkertaisen kuolemantuomion. Neuvostoliiton hajottua joulukuussa 1991 GRU toimi Itsenäisten valtioiden yhteisön asevoimien osana toukokuuhun 1992 saakka. GRU on varsinaista ulkomaantiedustelua SVR:ää merkittävämpi. Se tunnetaan kovista otteistaan. GRU on toiminut Venäjän aikana varsinkin 2010-luvulla ulkomailla erilaisissa näkyvissä ja peitetyissä operaatioissa. GRU:n merkitys on kasvanut jatkuvasti, kun Venäjän ja länsimaiden välit ovat huonontuneet. == Katso myös == * Luettelo tiedustelupalveluista == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venäjän tiedusteluorganisaatiot Luokka:Neuvostoliiton tiedusteluorganisaatiot Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit