EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lehmuskirva

Lehmuskirva (Eucallipterus tiliae) on lehmuksilla elävä, hyvin yleinen kirvalaji. == Koko ja ulkonäkö == Laji on helposti tunnistettava. Siivettömät yksilöt ovat vaaleankeltaisia. Päässä ja keskiruumiissa on tummat pitkittäisjuovat ja takaruumiin selkäpuolella kaksi riviä mustia pisteitä. Verkkosilmät ovat kirkkaanpunaiset. Tuntosarvet ovat likimain ruumiin pituiset ja mustat, mutta 3. jaokkeen keskiosa, 4. ja 5. jaokkeen tyviosat sekä koko 6. jaoke ovat vaaleat. Vaharauhasputket ovat hyvin lyhyet ja tummat. Siivellisillä yksilöillä siiven etureuna on tumma, samoin kohdat, joissa siipisuonet päättyvät siiven reunaan. Koiraat ovat siivellisiä, suvullisesti lisääntyvät naaraat eivät. Ruumiin pituus 1,8-3,0 mm.Aphids on World's Plants Aphid Identification Naaraan kromosomiluku 2n=10, kun koiraalla 2n=8. == Levinneisyys == Lehmuskirvan levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Euroopan poikki Lounais- ja Keski-Aasiaan. Lisäksi se on levinnyt vieraslajina Pohjois- Amerikkaan ja Uuteen-Seelantiin. Suomessa laji esiintyy eteläpainotteisesti, mutta ainakin Oulun korkeudelle saakka.Suomen kirva-atlas == Elinympäristö ja elintavat == Lehmuskirva on monofagi, joka kelpuuttaa ravintokasvikseen ainoastaan lehmukset. Kirvat elävät lehtien alapinnoilla, etenkin siipisuonten kohdilla, ja tuottavat valtavia määriä mesikastetta, joka usein tahmaa puiden alla olevan maanpinnan. Kirvat lisääntyvät enimmäkseen neitseellisesti ja ajoittain syntyy siivekkäitä naaraita, jotka siirtyvät uusille elinpaikoille. Syyskesällä ja syksyllä syntyy myös koiraita sekä suvullisesti lisääntyviä naaraita, jotka munivat. Munat talvehtivat. Lehmuskirvan luonnollisia saalistajia ovat ainakin: kaksipistepirkko (Adalia bipunctata), sypäkkälude (Blepharidopterus angulatus), lehtopirkko (Oenopia conglobata) ja Synharmonia lyncea.Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Eucallipterus tiliae (basswood, aphid) ] == Ravintokasvit == Lehmuskirva elää ainoastaan lehmuksilla (Tilia). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Eucallipterus tiliae * Aphid Species File * BugGuide * Insectoid: Taxonomy for Eucallipterus tiliae * Kirvan kakka kiusaa kaupungeissa YLE Tampere 14.8.2011 * Esplanadin haju saattaa johtua kirvojen eritteistä HS.fi 17.7.2007 Luokka:Kirvat
Florian Carvalho

Florian Carvalho (s. 9. maaliskuuta 1989 Fontainebleau, Ranska) on ranskalainen keskimatkojen juoksija ja kestävyysjuoksija. Hän kilpaili aiemmin pääosin 1 500 metrillä, mutta on sittemmin laajentanut matkavalikoimaansa maratonille saakka. Carvalho edustaa Us Nemours St Pierre Athlea ja on 182 senttimetriä pitkä ja painaa 69 kiloa. Carvalho karsiutui 800 metrin välierissä Pekingin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006. Hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi Hengelon alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007. Hän saavutti samana vuonna hopeaa maastojuoksun EM-kilpailujen alle 20-vuotiaiden kilpailussa. Hän sijoittui 2008 Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa seitsemänneksi 1 500 metrillä ja voitti ikäluokan Euroopan- mestaruuden maastojuoksussa. Seuraavana vuonna hän oli maastojuoksun EM- kilpailujen alle 23-vuotiaiden sarjassa neljäs. Carvalho saavutti maastojuoksun EM-kilpailuissa 2010 hopeaa alle 23-vuotiaiden henkilökohtaisessa kilpailussa ja joukkuekilpailussa. Hän sijoittui Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 3 000 metrillä kahdeksanneksi. Hän voitti Ostravassa alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 1 500 metrilä ajalla 3.50,42. Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä. Kauden päätteeksi hän voitti Velenjessä maastojuoksun alle 23-vuotiaiden Euroopan- mestaruuden ja sai joukkuekilpailussa pronssia. Carvalho saavutti 1 500 metrillä hopeaa vuoden 2012 EM-kisoissa Helsingissä ajalla 3.46,33. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui saman matkan välierissä. Hän sijoittui 2013 Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 3 000 metrillä viidenneksi. Moskovan MM-kilpailuissa hän oli 1 500 metrillä yhdestoista. Seuraavana vuonna hän karsiutui Zürichin EM-kilpailuissa 1 500 metrin alkuerissä ja sijoittui maastojuoksun EM-kilpailuissa neljänneksi. Carvalho sijoittui 2015 Prahan EM- hallikilpailuissa 3 000 metrillä 11:nneksi. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän oli kuudes ja joukkuekilpailussa hopealla. Seuraavana vuonna hän sijoittui Amsterdamin EM-kilpailuissa 1 500 metrillä viidenneksi, mutta karsiutui Rio de janeiron olympialaisissa alkuerissä. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui 5 000 metrillä 12:nneksi ja 10 000 metrillä kahdeksanneksi. Hänen ennätyksensä 1500 metrillä on vuonna 2013 Pariisissa juostu 3.33.47. 5 000 metriä hän on juossut aikaan 13.27,76 (2018), 10 000 metriä 27.55,68 (2021), puolimaratonin 1.00.58 (2020) ja maratonin 2.10.24 (2020). 3 000 metriä hän on juossut hallissa aikaan 7.45,77. == Lähteet == * http://www.iaaf.org/athletes/france/florian-carvalho-227195 * http://www.european-athletics.org/athletes/group=C/athlete=138169-carvalho- florian/index.html * * https://www.the-sports.org/florian-carvalho-athletics- spf150029.html Luokka:Ranskalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Ranskalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tillikirva

Tillikirva (Cavariella aegopodii) on kirvoihin kuuluva pieni hyönteinen. Sillä on merkitystä viljelykasvien tuholaisena. == Koko ja ulkonäkö == Tillikirvaa on vaikea erottaa muista Cavariella-suvun kirvoista. Siivettömät yksilöt ovat melko litteitä, muodoltaan pitkänomaisen soikeita ja väriltään kellanvalkoisesta vaaleanvihreään. Selkäpuolella jaokkeissa erottuu selviä kitiinikilpiä, jotka ovat keskiviivan kohdalla katkenneet. Tuntosarvet ovat vain vajaa puolet ruumiin pituudesta ja niiden kärjessä oleva uloke on noin 0,85-1,5 kertaa sarven 6. jaokkeen tyviosan pituinen. Takaruumiin kärjessä oleva cauda on melko tylppä. Vaharauhasputket ovat noin kaksi kertaa caudan pituiset ja kärkiosastaan pullomaisesti laajentuneet. Takaruumiin 8. jaokkeessa on kolmiomainen uloke (supracaudal process), joka on pituudeltaan 0,75-1,05 kertaa caudan pituinen ja josta kasvaa lähekkäin kaksi karvaa. Siivettömillä yksilöillä uloke on suurempi kuin siivellisillä. Siivekkäillä yksilöillä pää ja keskiruumis ovat ruskeat ja takaruumiin alkupäässä on tummat poikkivyöt, jotka saattavat yhtyä tummaksi laikuksi. Laji on pienikokoinen ja sen ruumiin pituus on 1,5-2,8 mm.Aphids on World's Plants Aphid Identification Kromosomiluku 2n=10. == Levinneisyys == Tillikirvan levinneisyys on lähes maailmanlaajuinen. Suomessa lajia on tavattu Ahvenanmaalta Lappiin saakka.Suomen kirva-atlas == Elinympäristö ja elintavat == Lajilla tapahtuu isäntävaihto eli monille kirvalajeille tyypillinen siirtyminen ravintokasveilta toisille. Keväällä tillikirvan primääri-isäntäkasveina toimivat ovat erilaiset pajut. Alkukesällä siivelliset kirvat lentävät erilaisiin sekundääri-isäntinä toimiviin sarjakukkaiskasveihin, joilla ne elävät kolonioina kasvien lehdillä ja kukinnoissa. Näistä sekundääri-isännistä taloudellisesti merkittävä on erityisesti porkkana, mutta tärkeitä isäntiä ovat myös esimerkiksi tilli, persilja, selleri ja fenkoli sekä monet luonnonvaraiset lajit. Osa kirvoista siirtyy kuitenkin vain pajuista toisiin. Lämpimässä ilmastossa kirvat voivat lisääntyä neitseellisesti sarjakukkaisilla ympäri vuoden ilman isäntäkasvin vaihtoa. Syksyllä kirvat palaavat pajuille, joilla tapahtuu suvullinen lisääntyminen.AphID Tillikirva levittää ainakin 15 kasvien virustautia. == Ravintokasvit == Tillikirvan primääri-isäntiä ovat pajut (Salix), etenkin salava (Salix fragilis) ja valkosalava (Salix alba), ja sekundääri-isäntiä luonnonvaraiset ja viljellyt sarjakukkaiskasvit (Apiaceae). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Cavariella aegopodii *ITIS: Cavariella aegopodii *Aphid Species File *runsaasti mikroskooppikuvia *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Cavariella aegopodii (carrot-willow aphid) *Pherobase: Semiochemicals of Cavariella aegopodii, the Carrot aphid Luokka:Kirvat Luokka:Kasvien tuhohyönteiset
Ilja Škurenjov

Ilja Škurenjov (; s. 11. tammikuuta 1991 Volgograd) on venäläinen kymmenottelija. Monctonin alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2010 Škurenjov saavutti hopeaa. Istanbulin sisäratojen MM-kisoissa 2012 hänen sijoituksensa oli neljäs. Škurenjov voitti pronssia Helsingin EM-kisoista 2012. Lontoon olympialaisissa hän oli 16:s. Škurenjov sijoittui vuonna 2013 viidenneksi Göteborgin EM-hallikilpailuissa ja voitti ulkoradoilla hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Saksan Kai Kazmirekin jälkeen. Saman vuoden Moskovan MM-kisoissa hän oli kahdeksas silloisella ennätyksellään 8370. Zürichin EM- kisoissa 2014 Škurenjov oli kolmas uusilla ennätyspisteillään 8498. Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 Škurenjov saavutti kultaa seitsenottelussa ennätyspisteillään 6353. Pekingin MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi silloisella ennätyksellään 8538 pistettä. Hän keskeytti Lontoon MM- kilpailuissa 2017. Vuoden 2018 Berliinin EM-kilpailuissa Škurenjov saavutti hopeaa Saksan Arthur Abelen jälkeen 8321 pisteellä. Glasgow'n EM- hallikilpailuissa 2019 hän sai seitsenottelussa pronssia pistein 6145. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 8494. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän oli kahdeksas. Škurenjov teki kymmenotteluennätyksensä 8601 pistettä Smolenskissa 9.–10. kesäkuuta 2017. == Lähteet == * http://www.european- athletics.org/athletes/group=S/athlete=151545-shkurenyov-ilya/index.html * === Viitteet === Luokka:Venäläiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
National Football Teams

National Football Teams on maailmanlaajuinen jalkapalloaiheinen nettisivusto, jossa on tietoa miesten jalkapallon maajoukkueista. Sivusto sisältää kaikki FIFA:n maajoukkueet ja sen ulkopuolisetkin maajoukkueet ja niiden kaikki pelaajat. Lisäksi sivustolla on statistiikkoja viime aikoina pelatuista turnauksista. National Football Teamsissa on myös keskustelufoorumi, jossa voi keskustella jalkapallosta. == Lähteet == * http://www.national-football- teams.com/ Luokka:Jalkapallokulttuuri Luokka:Urheilusivustot
Askaisten Ritaripuisto

Askaisten Ritaripuisto on Askaisissa nykyisen Maskun kunnan alueella sijaitseva puisto ja muistomerkkialue. Ritaripuisto sijaitsee Suomen marsalkka Mannerheimin syntymäkotina tunnetun Louhisaaren kartanon läheisyydessä, Askaisten kirkon vierellä Ritaripuisto on perustettu Mannerheim-ristin ritarien sekä suomalaisten sotaveteraanien kunniaksi. Puiston keskustassa on ritariristin muotoon hakattu kunniakivi ja jokaisella Mannerheim-ristin saaneella ritarilla on puistossa oma muistokivensä. Puisto perustettiin Askaisten kunnanjohtajan Pekka Määttäsen aloitteesta. Arkkitehti Bey Hengin suunnitteleman aluekokonaisuuden pinta-ala on n. 3400 neliömetriä. Alueen rakennustyöt aloitettiin syyskuussa 2006 ja ne toteutettiin Museoviraston ohjein sekä valvonnassa. Puisto toteutettiin kymmenien yritysten ja satojen yksityishenkilöiden tuella. Ritaripuiston avajaiset olivat 2. kesäkuuta 2007, josta lähtien vuosijuhlaa on vietetty Mannerheimin syntymäpäivää (4. kesäkuuta) seuraavana lauantaina. Tiedosto:Askaisten Ritaripuisto kunniakivi.jpg|Kunniakivi Tiedosto:Askaisten Ritaripuisto 1 Lagus.jpg|Ritari nro. 1, Ruben Lagus Tiedosto:Askaisten Ritaripuisto 144 Törni.jpg|Ritari nro. 144, Lauri Törni Tiedosto:Askaisten Ritaripuisto 168 Iisalo.jpg|Ritari nro. 168, Tauno Iisalo ==Katso myös== * Jääkärilehto ==Lähteet== * * == Aiheesta muualla == * Leo Pajuvirran radioamatööritoiminta Ritaripuistossa Luokka:Askainen Luokka:Suomen puistot Luokka:Varsinais-Suomen nähtävyydet
Kurkijoen ja Sortavalan väliaikainen tuomiokunta

Kurkijoen ja Sortavalan väliaikainen tuomiokunta oli 1942–1944 toiminnassa ollut tilapäinen kihlakunnantuomarin virka-alue. Suomi valtasi takaisin itselleen syksyyn 1941 mennessä talvisotaa seuranneessa alueluovutuksessa Neuvostoliitolle siirtyneet alueet.Holmberg, Håkon et al.: Suomen tuomiokunnat ja kihlakunnantuomarit, Suomen kihlakunnantuomarien yhdistys 1959, sivut 243–245. Alueen oikeudenhoidosta määrättiin joulukuussa 1941 annetulla lailla ja asetuksella. Asetuksella muodostettiin viisi helmikuun alusta 1942 toimintansa aloittanutta väliaikaista tuomiokuntaa. Niiden piti toimia vuoden 1943 loppuun, mutta toiminta-aikaa pidennettiin vuoden 1944 loppuun. Kurkijoen ja Sortavalan väliaikainen tuomiokunta perustettiin 30. joulukuuta 1941 ja siihen kuului kaksi käräjäkuntaa:Laki oikeudenhoidon järjestämisestä valtakunnan yhteyteen palautetulla alueella, Suomen asetuskokoelma 913/1941.Asetus oikeudenhoidon väliaikaisesta järjestämisestä valtakunnan yhteyteen palautetulla alueella, Suomen asetuskokoelma 915/1941. # Jaakkiman, Kurkijoen ja Lumivaaran pitäjät sekä Lahdenpohjan kauppala # Sortavalan ja Uukuniemen pitäjät sekä Harlun kunta. Tuomiokuntaan siirrettiin Kerimäen tuomiokuntaan kuulunut Uukuniemen pitäjän osa. Kaikki väliaikaiset tuomiokunnat kuuluivat Viipurin hovioikeuspiiriin ja ne olivat suomenkielisiä. Tämän tuomiokunnan kihlakunnantuomarina toimi koko sen olemassaolon ajan Veikko Kustaa Jalkanen. Jatkosota päättyi välirauhansopimukseen syyskuussa 1944 ja sopimukseen sisältyneet alueluovutukset edellyttivät oikeudenhoidon uudelleenjärjestelyjä. Valtioneuvosto päätti 14. joulukuuta 1944, että Suomelle jääneet tuomiokuntien osat siirretään vuoden 1945 alusta alkaen toisiin tuomiokuntiin. Tämän tuomiokunnan Sortavalan ja Uukuniemen pitäjien sekä Harlun kunnan käräjäkunnasta Suomelle jäänyt osa siirrettiin Kerimäen tuomiokunnan Kesälahden pitäjän käräjäkuntaan.Valtioneuvoston päätös eräiden väliaikaisten tuomiokuntien osien siirtämisestä toisiin tuomiokuntiin, Suomen asetuskokoelma 935/1944. ==Lähteet== Luokka:Suomen tuomiokunnat
Lunéville

Lunéville on kunta Koillis-Ranskassa Meurthe-et-Mosellen departementissa Lorrainen alueella. Se sijaitsee Meurthejoen varrella. Lunéville on vanha varuskuntakaupunki, ja se on tullut kuuluisaksi siellä sijaitsevan fajanssitehtaan Faïence de Lunéville & Saint-Clément töistä. Tour de France 2014 == Nähtävyyksiä == Lunévillen tärkein nähtävyys on Lunévillen linna Château de Lunéville. Linnan rakennutti 1700-luvulla Lorrainen herttua Leopold, ja se tunnetaan Lorrainen Versailles’n palatsina. Linnassa oli vuonna 2003 suuri tulipalo. Sen aiheuttamia tuhoja on korjattu vuosia, ja ne jatkuvat vielä vuonna 2014. ==Aiheesta muualla== == Lähteet == Luokka:Meurthe-et- Mosellen kunnat
Äyräpään ja Rajajoen väliaikainen tuomiokunta

Äyräpään ja Rajajoen väliaikainen tuomiokunta oli 1942–1944 toiminut tilapäinen kihlakunnantuomarin virka-alue. Talvisotaa seuranneessa alueluovutuksessa Neuvostoliitolle siirtyneet alueet vallattiin takaisin Suomelle syksyyn 1941 mennessä.Holmberg, Håkon et al.: Suomen tuomiokunnat ja kihlakunnantuomarit, Suomen kihlakunnantuomarien yhdistys 1959, sivut 243–245. Alueen oikeudenhoito järjestettiin joulukuussa 1941 annetulla lailla ja asetuksella. Asetuksella muodostettiin viisi helmikuun alussa 1942 toimintansa aloittanutta väliaikaista tuomiokuntaa. Niiden oli tarkoitus toimia vuoden 1943 loppuun, mutta aikaa jatkettiin vuoden 1944 loppuun. Äyräpään ja Rajajoen väliaikainen tuomiokunta perustettiin 30. joulukuuta 1941 annetulla asetuksella ja siihen kuului kaksi käräjäkuntaa:Laki oikeudenhoidon järjestämisestä valtakunnan yhteyteen palautetulla alueella, Suomen asetuskokoelma 913/1941.Asetus oikeudenhoidon väliaikaisesta järjestämisestä valtakunnan yhteyteen palautetulla alueella, Suomen asetuskokoelma 915/1941. # Heinjoen, Muolaan, Valkjärven ja Äyräpään pitäjät # Kivennavan, Raudun ja Terijoen pitäjät. Kaikki väliaikaiset tuomiokunnat kuuluivat Viipurin hovioikeuspiiriin ja ne olivat suomenkielisiä. Äyräpään ja Rajajoen väliaikaisen tuomiokunnan kihlakunnantuomarina toimi koko sen olemassaolon ajan Esko Heilimo. Jatkosodan päättäneen välirauhansopimuksen mukaan tämän tuomiokunnan koko alue luovutettiin Neuvostoliitolle. ==Lähteet== Luokka:Suomen tuomiokunnat
Gerbéviller

Gerbéviller on kunta Koillis-Ranskassa Meurthe-et-Mosellen departementissa Lorrainen alueella. Kunnan tärkein nähtävyys on Gerbéviller’n linna Château de Gerbéviller. Sen puutarhan on suunnitellut Napoleon I:n maisemasuunnittelija Louis-Marie Berthault. Puutarhassa on harvinainen nymfaion. Tour de France 2014 ==Aiheesta muualla== == Lähteet == Luokka:Meurthe-et-Mosellen kunnat
Teuri Haarla

Teuri Heikki Ismaro Haarla (s. 9. helmikuuta 1955 Turku)Haarla, Teuri , Suomen kansallisgalleria. on suomalainen ympäristötaiteilija.Erkki Pirtola: Teuri Haarla: Egokatastrofi/Biokänni. ”Paska on realistinen allegoria ajallemme”, ympäristötaiteilija Teuri Haarla linjaa Erkki Pirtolan haastattelussa. Voima 5/2010 s. 38–39. Viitattu 23.7.2014. Ite-taiteilijoita kartoittavan Erkki Pirtolan mukaan Haarlan pääteoksiin kuuluu Ateneumin puistikkoon 1990-luvulla noussut ”eroottis-ekologinen maateos” Maatuma, jossa ”ihmispuun seksuaalikierto yhtyi Tuonelan paskaan kastemadon kautta”. Soinisen koulun pihalle Helsingin Pukinmäkeen syntyi vuonna 1998 Haarlan teos Maa-isä / Jättiläisen jalanjälki, suu ja nenä.Julkiset veistokset , Taidemuseo.fi. Viitattu 23.7.2014. Toukokuussa 2010 Haarla piti galleria Jangvassa Helsingissä näyttelyn Egokatastrofi.Näyttelykuvia 79: Mieshän on kännissä koko ajan! Alaston kriitikko -blogi, Otso Kantokorpi 21.5.2010. Viitattu 23.7.2014. Siihen kuului performanssi, jossa taiteilija ratsasti puisella ”Ihmisulosteen ideaalin prototyypillä” ja tunkeutui Äiti maan kohtuun. Ulosteprototyyppi oli jo 2004 esillä Kiasman lähellä. Uloste, komposti ja multa ovat muutenkin olleet keskeisiä teemoja taiteilijan työssä. Haarla aloitti taiteellisen työskentelynsä 1980-luvulla. Espoon Kilon kaatopaikkanäyttelyssä 1986 hän teki ensimmäisen tilateoksensa Komposti-äiti. Haarla luonnehtii 1980–1990-luvun teoksiaan Pirtolan haastattelussa ”karvanaamoiksi ja vittupäiksi”. Haarlalle on myönnetty valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuodesta 2016 alkaen. Teuri Haarlan isä oli näyttelijä ja teatterinjohtaja Saulo Haarla ja äiti näyttelijä ja oopperalaulaja Helena Salonius. Hänen sisarensa on muusikko Iro Haarla. Hänen tyttäriään ovat teatteritaiteilijat Ruusu ja Seidi Haarla sekä kuvataiteilija Siiri Haarla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Teuri Haarlan videohaastattelu ja näyte performanssista vuodelta 2010 *Teuri Haarlan kotisivut Luokka:Suomalaiset ympäristötaiteilijat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset performanssitaiteilijat
Elias Ymer

Elias Ymer (s. 10. huhtikuuta 1996 Skara) on ruotsalainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut kaksinpelissä ATP-listalla parhaimmillaan sijalle 188 tammikuussa 2015. Junioreiden maailmanlistalla Ymerin paras sijoitus on viides sija tammikuulta 2013. Joulukuussa hän pääsi loppuotteluun Orange Bowl -turnauksessa, joka on epävirallinen nuorten maailmanmestaruusturnaus. == Tennisura == Heinäkuussa 2013 Ymer sai villin kortin Båstadin ATP-turnaukseen. Hän voitti ensimmäisen erän maailmanlistan sijalla 29 ollutta Grigor Dimitrovia vastaan, mutta hävisi lopulta lukemin 7–5, 2–6, 4–6. Syyskuussa hän eteni loppuotteluun Ruotsissa pelatussa ITF Futures -turnauksessa. Lokakuussa hän edusti Ruotsin Davis Cup -joukkuetta pelattuaan ensimmäisen kerran Davis Cupissa. Hän päätti kauden ATP-listan sijalla 769. Huhtikuussa 2014 Ymer saavutti kaksi ITF Futures -turnausvoittoa Egyptissä. Toukokuussa hän voitti Ruotsissa sekä Romaniassa pelatut Futures-turnaukset. Kesäkuussa hän voitti Futures-turnauksen Alankomaissa. Heinäkuussa Ymer sai villin kortin Båstadin ATP-turnaukseen ja voitti ensimmäisellä kierroksella Mihail Kukuškinin suoraan kahdessa erässä saavuttaen ensimmäisen voittonsa ATP-kiertueen pääsarjassa. Toisella kierroksella hän hävisi viidenneksi sijoitetulle João Sousalle. Lokakuussa Ymer hävisi Tukholman ATP-turnauksen avauskierroksella Jérémy Chardylle. Kauden päättyessä hän oli maailmanlistan sijalla 228. Tammikuussa 2015 Ymer saavutti uransa toisen voiton ATP-kiertueella, kun hän päihitti Chennai Openin avauskierroksella Igor Sijslingin. Hän hävisi toisella kierroksella ja osallistui seuraavaksi Australian avointen karsintoihin. Hän selvitti ne, ja eteni Grand Slam -turnauksen pääsarjaan ensimmäisenä ruotsalaismiehenä vuoden 2011 jälkeen, jolloin Robin Söderling oli Wimbledonin kolmannella kierroksella. Hän hävisi kuitenkin pääsarjan avauskierroksella Gō Soedalle viisieräisen ottelun. == Yksityiselämä == Myös Eliasin pikkuveli, Mikael Ymer, on tennispelaaja. He ovat Ruotsin suurimpia tulevaisuuden toivoja. Heidän isänsä Yemer Wondwosen on etiopialainen entinen pitkän matkan juoksija, joka pakeni Ruotsiin vuonna 1987 ollessaan 24-vuotias. Ruotsissa hän tapasi myös etiopialaislähtöisen Elias Kelemeworkin, joka on Eliasin, Mikaelin sekä kolmannen veljen, Rafaelin, äiti. Ruotsalaistennispelaaja Robin Söderling palkitsi Ymerin vuonna 2011 50 000 Ruotsin kruunun apurahalla auttaakseen häntä huippupelaajaksi kehittymisessä. Ymer harjoittelee ruotsalaisessa Good to Great -tennisakatemiassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Elias Ymer ATP:n sivuilla * Luokka:Ruotsalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lammenjärvi

Lammenjärvi on Uskelanjoen vesistöön kuuluva pieni järvi Kiikalassa Salossa. Järvi sijaitsee Kiikalan Pappilan ja Komisuon kylien rajalla Kolmanteen Salpausselkään kuuluvalla Kiikalannumella lähellä Kiikalan kirkonkylää. Järven rannalla on Kiikalan seurakunnan perustama leirikeskus, joka sen Salon seurakuntaan liittymisen jälkeen on Salon seurakunnan käytössä.. Järvi kuuluu Hitolanjoen valuma-alueeseen ja se jää kokonaisuudessaan Kiikalannummella sijaitsevan Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -suojelualueen sisälle. Järven lasku-uomana on Lammenjärvenojahttps://www.avi.fi/documents/10191/56790/esavi_paatos_110_2013_2-2013-05-30.pdf/6be7a136-a67a-4338-a14d-1226e84dd93c , joka yhtyy Hitolanjoen latvahaaraan Satakoskenojaan lähellä viljelysmaaksi 1900-luvulla kuivatettua Kurajärveä. Järven lounaispuolelle jäävät luonnonsuojelualueena rauhoitetut Hyyppärän harju ja Kultalähde. Järvestä pohjoiseen sijaitsevat Natura-alueeseen kuuluva Lammensuo ja sen sivuitse kulkeva Lammenharju. Järvestä etelään on Johannislundista Kiikalan kirkolle johtaneen tien vanhan linjauksen varrella Lammenahde. ==Lähteet== Luokka:Kiikalan järvet Luokka:Uskelanjoen vesistö
Atlético Kumpula

Atlético Kumpula on laulaja Kyösti Salokorven luotsaama folk-yhtye. Se julkaisi esikoislevynsä Puutarhajuhlat vuonna 2012. Yhtyeen kappaleet sijoittuvat Kumpulan kaupunginosaan Helsingissä. Toinen levy, Pitkä matka kotiin julkaistiin vuonna 2013. Samana vuonna Atlético Kumpula osallistui myös Uuden Musiikin Kilpailuun, jossa se selvisi kappaleellaan Paperilyhty semifinaaleihin asti. Atlético Kumpulan tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Me kuulutaan yhteen" ja "Annabella". Yhtyeen muut jäsenet ovat esiintyneet myös mm. Kuningasideassa ja Jätkäjätkissä. Atlético Kumpula on levy-yhtiö Fullsteam Recordsin asiakas. == Yhtyeen jäsenet == * Kyösti Salokorpi, laulu ja kitara * Janne Friman, taustalaulu * Miikka Paatelainen, basso * Antti Lehtinen/Rasmus Pailos, lyömäsoittimet * Valtteri Pöyhönen/Martti Vuorinen, kosketinsoittimet * Samuli Luoma, mandoliini == Diskografia == === Studioalbumit === * Puutarhajuhlat (2012) * Pitkä matka kotiin (2013) === Singlet === * Me kuulutaan yhteen (2012) * Huomenna (2012) * Neliapila (2013) * Annabella (2013) == Lähteet == * http://atleticokumpula.tumblr.com/#me * http://www.helsinginuutiset.fi/artikkeli/246983-atletico-kumpulan-solisti-ei- hatkahda-kritiikista ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset yhtyeet
Pietarin Viikko-Sanomat

Pietarin Viikko-Sanomat oli Pietarissa vuosina 1879–1883 ilmestynyt sanomalehti. Pietarin Lehden kilpailijaksi perustetun Pietarin Viikko-Sanomien taustaryhmän muodostivat Inkerinmaan suomalaiset papit, Kolppanan seminaarin johtaja sekä osa kansakoulunopettajista. Sen vastaavina toimittajina työskentelivät Pietarin suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan kirkkoherra Johannes Öhqvist ja Kelton kirkkoherra J. W. Murman, jotka olivat aikaisemmin julkaisseet Tuomas Frimanin kanssa Pietarin Sunnuntailehteä. Avustajina toimivat kirkkoherrat Aloys Jeremias Piispanen ja Otto Rokkanen sekä opettajat Paavo Räikkönen, Joh. Häyhänen, Abraham Tiisnekka ja Pietari Toikka. Kerran viikossa ilmestynyt lehti oli aluksi nelisivuinen ja kolmipalstainen, kunnes se vuoden 1879 joulukuussa muuttui nelipalstaiseksi ja sivukooltaan hieman suuremmaksi. Lehti painettiin Pietarissa Krugin kirjapainossa. Sen kokonaislevikistä ei ole tietoa.Huttunen, s. 83–86, 80. Pietarin Viikko- Sanomien pääkirjoituksista suurin osa koski Pietarin ja Inkerin suomalaisten yhteiskunnallisia ja sivistyksellisiä oloja. Lisäksi käsiteltiin muun muassa kirkollisia aiheita ja julkaistiin Venäjän viranomaisten virallisten tiedotusten käännöksiä. Varsinaiset hartauskirjoitukset puuttuivat lehdestä kokonaan. Kaunokirjallisuuden osuus sen sijaan oli huomattava. Jatkokertomuksina julkaistiin muun muassa Kari Ketolaisen ja J. D. Åbergin teoksia sekä Nikolai Gogolin novelli Muotokuva. Aineistopulan takia toimittajat joutuivat usein turvautumaan sekalaiseen palstantäytteeseen.Huttunen, s. 86–91. Uutisaineisto oli Pietarin aiempien suomenkielisten lehtien tapaan etupäässä lainattu kaupungin muista lehdistä. Uutisista valtaosa käsitteli Pietarin kaupungin tapahtumia. Erityistä huomiota kiinnitettiin Aleksanteri II:n murhayrityksiin ja lopulta murhaan. Lehti sisälsi myös verrattain paljon Pietarin ja Inkerin suomalaisia koskeneita uutisia. Uutiskirjeitä saatiin Inkerin lisäksi Petroskoista, Moskovasta sekä Siperian ja Muurmannin suomalaisilta. Kirkollisista aiheista lehti kiinnitti huomiota lestadiolaisuuden leviämiseen. Se seurasi myös seurakunta-, koulu- ja raittiusasioita sekä Pietarin suomalaisen seuran perustamista ja toimintaa. Suomea koskevia uutisia oli enemmän kuin Pietarin aiemmissa suomenkielisissä lehdissä. Poliittisesti lehden uutisointi oli erittäin varovaista. Ilmoitusten ja mainosten osuus oli melko vähäinen.Huttunen, s. 91–103. Toimittajien sivutyönään tekemän Pietarin Viikko-Sanomien menestys Inkerin maaseudulla oli kovin vaatimaton. Sen ilmestyminen lakkasi syyskuun alussa 1883 lehteä rahoittaneen kirkkoherra Johannes Öhqvistin kuoltua saman vuoden kesäkuussa. Vuoden 1884 alusta sen tilalla alkoi ilmestyä Marian seurakunnan kirkkokoulun opettajan A. F. Silénin toimittama Inkeri-lehti.Huttunen, s. 104–105. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Pietarin Viikko-Sanomat digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Pietarin historia Luokka:Pietarinsuomalaiset sanomalehdet
Lev Mosin

Lev Aleksandrovitš Mosin (s. 7. joulukuuta 1992) on venäläinen pikajuoksija, joka kilpailee 400 metrillä. Hänen ennätyksensä on alle 23-vuotiaiden EM- kisojen 2013 finaalissa Tampereella juostu 45.51. Mosin voitti tuossa kilpailussa kultaa. Saman vuoden MM-kisoissa Moskovassa Mosin voitti 4×400 metrin viestissä pronssia. == Lähteet == * http://www.iaaf.org/athletes/russia/lev-mosin-250425#personal-bests * http://www.european-athletics.org/athletes/group=M/athlete=145443-mosin- lev/index.html Luokka:Venäläiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pietarin Lehti

Pietarin Lehti oli Pietarissa vuosina 1874–1879 ilmestynyt sanomalehti. Lehden perustaja ja toimittaja oli Pietarin Sunnuntailehteä toimittanut kaupungin suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan kirkkokoulun johtaja Tuomas Friman. Sen avustajina toimivat Marian seurakunnan kappalainen Aloys Jeremias Piispanen sekä opettajat Abraham Tiisnekka, Paavo Räikkönen ja J. Otsalainen. Ohjelmaltaan Pietarin Lehti oli eräänlainen Sunnuntailehden ja aiemman Pietarin Sanomien välimuoto. Uutislehden lisäksi se pyrki olemaan seurakunnallinen, kaunokirjallinen ja kansanvalistuksellinen julkaisu, joka kiinnittäisi huomiota myös taloudellisiin asioihin. Kerran viikossa ilmestynyt lehti painettiin Sunnuntailehden tavoin Pietarissa Krugin kirjapainossa. Se oli kolmipalstainen ja nelisivuinen, sivukooltaan Pietarin Sanomia vastaava. Lehden kokonaislevikistä ei ole säilynyt tietoja.Huttunen, s. 55–57, 80. Pietarin Lehden pääkirjoituksista suuri osa oli lainattu kaupungin muista lehdistä. Ne käsittelivät etupäässä Venäjän keisarikunnan yleisiä tapahtumia ja Pietarin kaupungin oloja. Venäjän suomalaisia koskevissa asioissa esille nousivat muun muassa lestadiolaisuuden leviäminen Pietariin ja Inkerinmaalle sekä hanke suomalaisen oppikoulun perustamiseksi Pietariin. Lehdessä oli runsaasti kaunokirjallista ainesta kuten Tuomas Frimanin kertomuksia ja Paavo Räikkösen runoja. Hartauskirjoituksia oli Pietarin Sunnuntailehteen verrattuna vähän, mutta sekalaista palstantäytettä melko runsaasti.Huttunen, s. 58–66. Myös uutisaineistosta suurin osa oli käännetty Pietarin muista lehdistä. Valtaosa uutisista käsitteli Pietarin ja sen lähiympäristön sekä muun Venäjän tapahtumia. Ulkomaanuutisissa korostui vuosina 1877–1878 käyty Venäjän–Turkin sota. Venäjän suomalaisia koskevien uutisten osuus oli määrällisesti pieni, mutta maaseudun uutiskirjeiden vuoksi sisällöllisesti merkittävä. Uutiskirjeitä saatiin Inkerin lisäksi Muurmannin, Petroskoin ja Siperian suomalaisilta. Pietarin Lehti seurasi myös maaseudun kouluasioita ja raittiustyötä sekä Pietarin suomalaista kulttuurielämää. Edeltäjistään poiketen se julkaisi myös varsinaisia yleisönosastokirjoituksia, joissa keskustelu muuttui helposti kielenkäytöltään kärkeväksi kiistelyksi. Suomen uutisia oli aikaisempaa vähemmän eikä ilmoitusten ja mainosten osuus ollut kovin merkittävä.Huttunen, s. 66–77. Pietarin Lehti ilmestyi pitkään kaupungin ainoana suomenkielisenä sanomalehtenä, joskaan kaikki eivät olleet sen sisältöön tyytyväisiä. Vuoden 1879 alusta sen kilpailijaksi perustettiin Pietarin Viikko-Sanomat. Uuden lehden takana olivat kirkkoherrat J. W. Murman ja Johannes Öhqvist, jotka olivat Tuomas Frimanin kanssa julkaisseet Pietarin Sunnuntailehteä. Pietarin Lehti lakkasi vuoden 1879 elokuussa Frimanin jäätyä eläkkeelle ja muutettua kotiseudulleen Jaakkimaan.Huttunen, s. 77–80. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Pietarin Lehti digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Pietarin historia Luokka:Pietarinsuomalaiset sanomalehdet
Pietarin Sunnuntailehti

Pietarin Sunnuntailehti oli Pietarissa vuosina 1871–1873 ilmestynyt sanomalehti. Pietarin Sunnuntailehti perustettiin kaupungin suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan kirkkoherran Johannes Öhqvistin ja Pietarin Sanomien toimittajan August Hagmanin välisen konfliktin seurauksena. Lehden toimittajana työskenteli seurakunnan kirkkokoulun johtaja Tuomas Friman. Avustajina toimivat Öhqvist, Viipurin lyseon lehtori Rietrikki Polén ja Narvan suomalais-ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherra J. W. Murman. Seurakunnan tiloissa toimitettu Sunnuntailehti oli luonteeltaan kilpailijaansa kirkollisempi. Kerran viikossa ilmestynyt lehti painettiin Pietarissa Veljekset Krugin kirjapainossa. Se oli nelisivuinen ja kolmipalstainen, sivukooltaan hieman Pietarin Sanomia pienempi. Myös lehden levikki oli ilmeisesti pienempi kuin kilpailijalla, ja sen rahoittajana näyttää toimineen kirkkoherra Öhqvist.Huttunen, s. 38–41. Lehden ensimmäisellä sivulla oli Pietarin Sanomista poiketen pääkirjoitus, joka oli sisällöltään uskonnollinen, kansansivistyksellinen tai historiallinen. Sunnuntailehti sisälsi myös muita hartauskirjoituksia sekä opettaja A. Rahkosen kirjoittamia uskonnollisia runoja. Jatkokertomuksia laativat muun muassa Rietrikki Polén ja Tuomas Friman. Poliittisesti lehti oli äärimmäisen varovainen.Huttunen, s. 42–44. Sunnuntailehden uutisaineisto oli pääosin lainattu Pietarin muista lehdistä. Suurin osa uutisista käsitteli Pietarin, lähialueen ja muun Venäjän tapahtumia. Ulkomaanuutisissa keskeinen aihe oli Saksan–Ranskan sota. Pietarin ja Inkerinmaan suomalaisia koskevia uutisia oli melko vähän. Ne keskittyivät etupäässä alueen luterilaisten seurakuntien tapahtumiin. Huomiota herätti muun muassa Inkeriin levinnyt ”hyppääjien” lahko. Suomen uutisissa pääpaino oli Viipurin ja Itä-Suomen tapahtumilla. Ilmoituksia ja mainoksia lehdessä oli vähän.Huttunen, s. 45–51. Loppuvaiheessa Pietarin Sunnuntailehti ilmestyi kaupungin ainoana suomenkielisenä lehtenä. Se lakkasi vuoden 1873 lopussa, kun toimittaja Tuomas Friman perusti Pietarin Lehden.Huttunen, s. 52–53. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Pietarin Sunnuntailehti digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Pietarin historia Luokka:Pietarinsuomalaiset sanomalehdet
Garfield Darien

Garfield Darien (s. 22. joulukuuta 1987 Lyon, Ranska) on ranskalainen aitajuoksija. Hän kilpailee 110 metrin aitajuoksussa, jossa hänen ennätyksensä on vuonna 2017 juostu 13,09. Hänen halliennätyksensä 60 metrin aitajuoksussa on 7,47 (2014). Darien voitti hopeaa EM-kisoissa 2010 Barcelonassa ajalla 13,34, kuten myös EM-kisoissa 2012 Helsingissä ajalla 13,20. Berliinin EM- kilpailuissa 2018 hän karsiutui välierissä. MM-kilpailuissa hän on sijoittunut neljänneksi Lontoossa 2017 ja kahdeksanneksi Pekingissä 2015 sekä karsiutunut välierissä Berliinissä 2009. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui välierissä. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 110 metrin aitajuoksussa 2005. Vuonna 2011 Darien saavutti 60 metrin aidoissa hopeaa sisäratojen EM-kilpailuissa Pariisissa ajalla 7,56 ja 2014 pronssia sisäratojen MM-kisoissa Puolan Sopotissa ajalla 7,47. Hän on ollut sisäratojen EM-kilpailuissa lisäksi neljäs 2017 ja kuudes 2009. Vuonna 2021 Darien sai 16 kuukauden kilpailukiellon dopingrikkomuksesta. Kilpailukielto määrättiin alkaneeksi 31.1.2020. Darien on 187 senttimetriä pitkä ja painaa 76 kiloa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Ranskalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut ranskalaiset Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Langreo

Langreo (asturiaksi Llangréu) on kaupunki Pohjois-Espanjassa, Asturian itsehallintoalueella. Langreo on Asturian neljänneksi suurin kaupunki noin 42 000 asukkaallaan (2015).Instituto Nacional de Estadísticahttp://www.ine.es/jaxiT3/Datos.htm?t=2886 Kaupungista kestää ajaa noin 20 minuuttia Asturian pääkaupunkiin Oviedoon. Kaupunki on tärkeä kaivoskaupunki. Jalkapallon Euroopan- ja maailmanmestari ja Espanjan jalkapallomaajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä David Villa on syntynyt Langreon Tuillassa. Langreossa on myös pyöräilty Espanjan ympäriajoa, Vueltaa. == Langreon pitäjät == Langreon alueella sijaitsee kahdeksan pitäjää, jotka ovat (asukasluvun mukaan): * La Felguera * Sama * Riaño * Ciaño * Lada * Tuilla * Barros * La Venta == Kuvia == Torreciaño.jpg|Torre de la Quintana Sama (Langreo) - Ayuntamiento 1.jpg|Kaupungintalo Ilesia ciañu.jpg|Iglesia de San Esteban Plaza Pozo San Luis.JPG|Ecomuseo minero del Valle de Samuño Sama (Langreo) 11.jpg|Sama de Langreo ja Iglesia de Santiago (taustalla) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Asturian kunnat Luokka:Espanjan kaupungit
Reetta Kankare

Reetta Kankare (s. 1988 Espoo) on suomalainen näyttelijä. Kankare valmistui teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2014. Kankare on näytellyt muun muassa televisiosarjassa Helppo elämä (2008) ja elokuvassa Anselmi, nuori ihmissusi (2014). ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kirjastokortti

Kirjastokortti on kortti, jota käytetään kirjastosta lainaamiseen. Kortti on henkilökohtainen, ja sitä käyttämällä voi lainata kirjoja, lehtiä sekä muuta kirjastosta lainattavaa aineistoa. Joissakin kaupungeissa samaa kirjastokorttia voi käyttää useassa eri kirjastossa. Esimerkiksi Pirkanmaalla sama kirjastokortti käy jokaiseen kirjastoon. Jyväskylässä kirjastokortilla pääsee myös ilmaiseksi museoihin. Nykyisin kirjastokorttien toiminta perustuu yleensä viivakoodien käyttöön. Lainausjärjestelmissä on usein rajoitus sille, kuinka monta kirjaa yhdellä kortilla saa samanaikaisesti olla lainassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kirjastot
Juhlsin hopeapaja

thumb|Kukkaketo gallerian liepeillä Juhlsin hopeapaja on Pohjois-Norjassa, Finnmarkin Kautokeinossa sijaitseva ateljeesta galleriatyyppiseksi taidemuseoksi vuosikymmenten saatossa kehittynyt taidekompleksi ja nähtävyys. Hopeapajan vuonna 1959 perustaneet Regine (s. 1939) ja Frank Juhls (s. 1931) ovat tulleet aikoinaan kumpikin erikseen Kautokeinoon Altajokea ylös pohjoisesta Alattion kautta tutustumaan paikalliseen paimentolaisuuteen. Regine on saksalaista syntyperää, Frank tanskalainen. He aloittivat toimintansa vaatimattomasti helposti lämmitettävässä yhden huoneen majassa Kautokeinojoen länsirannan törmällä. He ovat kyenneet laajentamaan toimintaansa ja asumustansa siten, että joka vuosikymmeneltä on oma huone, joka toimii näyttelytilana. Yksi huoneista on Afganistanille omistettu, koska pariskunta kävi Afganistanissa sodan aikana. Galleriassa on myynissä paikallisia saamelaisten käsityö- ja koristetuotteita. Perustajien monumentteina ovat muun muassa itse erikoinen rakennus, joka sietää hyvin runsaitakin lumimääriä, pihalla suuri koristeellinen muna sekä Frank Juhlsin valtava sormenjälkiä mukaileva peukalo. Regine Juhlsin sekä pariskunnan tyttären Sunniva Juhlsin hopeakoruissa näkyy paikallinen saamelainen traditio. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *effie-graa.com *Sarin blogi Luokka:Koutokeinon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Norjan nähtävyydet Luokka:Taidegalleriat
Silva (Kiikala)

Silva on kylä Kiikalassa Salossa. Kylä sijaitsee yhdystien 2410 varrella Kiikalan kirkonkylän lounaispuolella. Sen lähimpiä naapurikyliä ovat Kiikalan Saari pohjoisessa ja Kiikalan Yltäkylä etelässä. Kylässä on Kiikalan kunnan vuonna 1968 perustama Härjänvatsan uimala samannimisen järven rannalla. ==Luonnonympäristö== Silvan kylä kuuluu yhdessä Vanhakylän, Hitolan, Kiikalan kirkonkylän, Komisuon, Pappilan ja Saaren kylien kanssa "Kiikalan järvikaustaksi" nimitettyyn kulmakuntaan, jonka kylät ovat sijainneet 1900-luvulla tapahtuneessa järvenlaskussa viljelysmaaksi kuivatetun Kiikalan Kurajärven rannoilla.von Hertzen 1987: s. 506. Kylän takamaat ulottuvat Kolmanteen Salpausselkään kuuluvan Kiikalannummen reunamuodostumakompleksin laidoille. Täällä kylän kaakkoisrajana on Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön kuuluva Varesjoki, jonka lähdepohjainen jyrkkärinteinen notko kuuluu suuren osan Kiikalannummesta käsittävään Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -suojelualueeseen. Varesjoen notkon varressa kylän alueelle jää suppapainanteeseen muodostunut Härjänvatsan lampi. ==Historia== Historialtaan Silva on yksinäistalo eli yhdestä maakirjatalosta muodostunut kylä.von Hertzen 1987: s. 74, 158. Silvan talon talouskeskus sijaitsee edelleen vanhalla paikallaan lähellä entistä Kurajärven rantaa. ==Asutus ja elinkeinot== Sijainti lähellä kirkonkylää ja Paraisten Kalkin perustamaa tiilitehdasta Varesjoen varessa Kiikalannummella Saaren kylän puolella toi kylään 1960-luvulla pientaloalueen, jonka Kiikalan kunta perusti Silvan talosta ostamalleen maalle. Asuinalueen ympäristössä on myös joitakin teollisuustontteja ja kuntorata. Kun hankittuun maapalstaan kuului myös Härjänvatsan harjulampi, kunta perusti vuonna 1968 sen rannalle nykyisen Silvantien varteen edelleen käytössä olevan uimalan saunoineen ja hyppytorneineen.von Hertzen 1987: s. 670–671. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Kiikalan kylät
Bryan Cristante

Bryan Cristante (s. 3. maaliskuuta 1995 San Vito al Tagliamento) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa. Cristante on pelannut Serie A:ssa kauden 2023–2024 loppuun mennessä Milanin, Palermon, Pescaran, Atalantan ja Roman joukkueissa yhteensä 273 ottelua ja tehnyt niissä 25 maalia. Hän pelasi 12 ottelua Roman voittaessa Konferenssiliigan kaudella 2021–2022. Portugalin liigassa hän pelasi Benfican joukkueessa seitsemän ottelua kausina 2014–2016. Benfica voitti kummallakin kaudella sekä Portugalin-mestaruuden että liigacupin. Cristante on pelannut eri seuroissa Mestarien liigassa 13 ottelua ja Eurooppa-liigassa 54 ottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia. Eurooppa- liigassa paras saavutus on ollut loppuotteluun yltäminen kaudella 2022–2023. Cristante pelasi useissa Italian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Italian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2017 MM-karsintaottelussa Makedoniaa vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Moldovaa vastaan sekä toisen ystävyysottelussa Turkkia vastaan maaliskuussa 2022. Hän tuli kuudessa ottelussa vaihdosta kentälle Italian voittaessa Euroopan-mestaruuden kesällä 2021. Loppuottelussa Englantia vastaan hän pelasi 66 minuuttia. EM-kilpailuissa 2024 Cristante tuli vaihdosta kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa ja pelasi avauskokoonpanossa tappiollisen neljännesvälierän Sveitsiä vastaan. Hän on vuoden 2024 loppuun mennessä pelannut 43 A-maaottelua, joissa hän on ollut 18 kertaa avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dalmåleri

Dalmåleri on ruotsalainen 1770-luvulta alkanut itseoppineiden talonpoikien maalaustaidemuoto. Se kehittyi Taalainmaalla ja kesti noin sata vuotta. Sitä käytettiin muun muassa huoneiden sisustuksessa sekä esimerkiksi arkkujen koristeluun. Aiheena on usein ollut rakennuksia, mutta myös luonnonmuotoja ja jopa julkisuuden henkilöitä. Aikalaisten asusteet tulevat selkeästi esiin maalauksissa. Taideharrastus siirtyi isältä pojalle. Nykyisin tunnetaan noin 150 "laaksomaalaria" enimmäkseen Rättvikin ja Leksandin alueilta. Ruonoilija Erik Axel Karlfeldt teki taidemuotoa tunnetuksi teoksissaan 1900-luvun alussa. Taidemuodon raamatullista tulkintaa, erityisesti profeetta Joonan elämää esittävä osittain päällekäinen käsitys kurbits (kurpitsamaalaus) liitetään dalmåleri-käsitteeseen. Muun muassa kurpitsamaalari Winter Carl Hanssonin Ålderstrappan (Ikäportaat) vuodelta 1799 on herättänyt paljon huomiota. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset taidemaalarit
Gabriel Vasconcelos Ferreira

Gabriel Vasconcelos Ferreira, taiteilijanimeltään vain Gabriel (s. 27. syyskuuta 1992 Unaí, Brasilia), on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Lecceä. Hän on pelannut Italiassa vuodesta 2012, jolloin hän siirtyi Milaniin. Gabriel on saavuttanut Brasilian joukkueessa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2011 ja hopeaa kesäolympialaisissa 2012.Gabrielin tilastot FIFA:n sivuilla == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Brasilialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Michelangelo Albertazzi

Michelangelo Albertazzi (s. 7. tammikuuta 1991 Bologna, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustanut muun muassa Serie A -seura Hellas Veronaa. Hän pelasi aikanaan useissa Italian nuorisomaajoukkueissa. == Lähteet == * Michelangelo Albertazzi Soccerway- sivustolla * * Tilastot Italian poikien maajoukkueissa Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Riccardo Saponara

Riccardo Saponara (s. 21. joulukuuta 1991 Forlì, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut kotimaassaan Ravennaa, Empolia, AC Milania, Fiorentinaa ja Hellas Veronaa sekä lainalla Sampdoriaa, Genoaa, Lecceä ja Speziaa. Hän siirtyi tammikuussa 2024 turkkilaisseura Ankaragücüün. == Saavutukset == * Alle 21-vuotiaiden Euroopan- mestaruushopea: 2013 == Lähteet == * Riccardo Saponara Soccerway-sivustolla * Tilastot Italian poikien maajoukkueissa * Tilastot Italian nuorten maajoukkueessa === Viitteet === Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heli Rekula

Heli Rekula (s. 28. helmikuuta 1963 Helsinki) on suomalainen taiteilija, jonka työt ovat enimmäkseen video- ja valokuvateoksia, usein lavastettuja valokuvia. Rekula valmistui Lahden Muotoiluinstituutin valokuvauslinjalta vuonna 1991. 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa hän työskenteli freelancer-valokuvaajana ja -kuvatoimittajana muun muassa Helsingin Sanomille. Hän on opettanut Taideteollisessa korkeakoulussa ja Kuvataideakatemiassa. Lokakuusta 2009 hän on hoitanut kuusivuotista valokuvataiteen professuuria Norjassa Bergenin Kunst- og designhøgskolenissa. Vuonna 2001 Rekula osallistui Venetsian biennaaliin. Hänet on palkittu Ars Fennica -tai­de­pal­kin­nolla 2002, valokuvataiteen valtionpalkinnolla 2005 ja Suomen Taideyhdistyksen kirjallisuuspalkinnolla 2014 teoksesta Hemingwayn puutarha. Hän oli Carnegie Art Award -pal­kin­toeh­dok­kaa­na vuon­na 2012. Rekulan laaja retrospektiivinen näyttely Autiomaa. Teoksia vuosilta 1989-2004 oli esillä Nykytaiteen museo Kiasmassa vuonna 2005. Rekula suorittaa parhaillaan kuvataiteen tohtorin opintoja Taideyliopiston Kuvataideakatemian kuvataiteen tohtorin koulutusohjelmassa (KuT). Rekulan tutkimusaiheena on Poissaoleva ruumis - työskentelyprosessin ja esittävän teoksen suhde valokuva- ja liikkuvan kuvan teoksissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Heli Rekula Kansallisgallerian kokoelmissa * Heli Rekula AV-arkissa * Heli Rekula Helsinki Contemporaryn sivulla Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Suomalaiset videotaiteilijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nejat Başeğmezler

Nejat Başeğmezler (s. 17. toukokuuta 1950 Eskişehir) on turkkilainen säveltäjä ja alttoviulisti. Hän opiskeli alttoviulun- ja viulunsoittoa Hacettepen yliopiston valtionkonservatoriossa Ankarassa vuosina 1962–72. Hän opiskeli siellä lisäksi muitakin aineita, kuten sävellystä Necil Kazım Aksesin johdolla vuosina 1975–77. Vuodesta 1971 lähtien Başeğmezler on soittanut alttoviulua Ankaran Presidentillisessä sinfoniaorkesterissa. Lisäksi hän on opettanut musiikin teoriaa Hacettepen yliopiston valtionkonservatoriossa.The Living Composers Project: Nejat Başeğmezler Säveltäjänä Başeğmezler on keskittynyt pääasiallisesti orkesteri- ja kamarimusiikkiin. Hän voitti Nejat Eczacıbaşı -kilpailussa toisen palkinnon kahdesti, teoksista EDCBA (orkesterille, 1996) ja Concertino (harpulle ja orkesterille, 1998). Lisäksi hän on saanut ensipalkinnon Turkin radio- ja televisioyhtiön kilpailussa (1998) säveltämästään Turkin tasavallan 75-vuotisjuhlamarssista. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös yksinäytöksinen ooppera Kambur Üstüne Kambur (1994). == Lähteet == Luokka:Turkkilaiset säveltäjät Luokka:Alttoviulistit Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ovovivipaarisuus

Ovovivipaariset eläimet ovat eläimiä, jotka munivat ja hautovat poikasensa sisällään, missä ne myös kuoriutuvat munista. Esimerkiksi sisilisko (Zootoca vivipara) on ovovivipaarinen matelija. == Katso myös == *Ovipaarisuus Luokka:Lisääntyminen
Ostrogožskin–Rossošin offensiivi

Ostrogožskin–Rossošin offensiivi oli toisessa maailmansodassa neuvostoliittolaisen Voronežin rintaman suorittama vastahyökkäys itärintamalla Unkarin 2. armeijaa ja osittain Italian 8. armeijaa vastaan. Offensiiviin osallistuivat Neuvostoliiton 6. armeija ja Pavel Rybalkon komentama Neuvostoliiton 3. kaartin panssariarmeija. Offensiivi alkoi 13. tammikuuta ja päättyi kaksi viikkoa myöhemmin 27. tammikuuta 1943 puna-armeijan voittoon. Luokka:Neuvostoliiton talvihyökkäys 1942–1943
Kristian Levring

Kristian Levring (9. toukokuuta 1957 Kööpenhamina, TanskaDanskefilm.dk, viitattu 24.7.2014 ) on tanskalainen elokuvaohjaaja, joka kuuluu Dogma 95:n perustajiin. Levringin ensielokuva on Et skud fra hjertet (1986), mutta hän keskittyi sen jälkeen pääasiassa mainoselokuviin, kunnes vuonna 2000 palasi näytelmäelokuvien pariin. Hänen läpimurtoelokuvansa on parhaisiin Dogma- elokuviin kuuluva The King Is Alive (2002).Harri Römpötti, Tanskalaisohjaaja toteutti unelmansa. Helsingin Sanomat 24.7.2014 sivu B 4 ==Filmografia (ohjaukset)== * Et skud fra hjertet 1986 * D-dag – Carl (televisioelokuva) 2000 * D-dag (televisioelokuva) 2000 * The King Is Alive (kreditoimaton) 2000 * D-dag – Den færdige film (televisioelokuva) 2001 * Viidakon vangit 2002 * Den du frygter 2008 * The Salvation 2014 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Det Danske Filminstitut Luokka:Tanskalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt