EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lapsen vieraannuttaminen

Lapsen vieraannuttaminen tarkoittaa toimintaa, jossa lapsen toinen vanhempi eli vieraannuttaja manipuloi lasta tarkoituksena lopettaa lapsen suhde toiseen vanhempaan. Vieraannuttaminen alkaa normaalisti vanhempien eron jälkeen ja sen taustalla vaikuttaa usein vieraannuttajavanhemmalla oleva persoonallisuushäiriö. Vieraannuttaminen kohdistuu usein 9–15-vuotiaisiin lapsiin. Sen vaikutukset johtavat usein erilaiseen psyykkiseen oireiluun, johon sisältyy muun muassa masennusta, itsetunto- ja luottamusongelmia. Vieraannutettu lapsi myös menettää yhteytensä toiseen vanhempaansa ja hänen sukuunsa. Yhdysvaltalainen lastenpsykiatri Richard Gardner keksi vieraannuttamisoireyhtymän käsitteenä pohjautuen havaintoihinsa, joiden mukaan useat eronneet äidit tekivät lapsen isistä valheellisia hyväksikäyttösyytöksiä tarkoituksenaan katkaista heidän välinsä lapsiinsa. Tutkimusten mukaan vieraannuttamiseen syyllistyy molempien sukupuolten edustajia, mutta käytännössä vieraannuttaja on lapsen lähivanhemmaksi määrätty äiti. Yleisradion MOT-ohjelma tutki yli 80 Helsingin hovioikeuden käsittelemää huoltajuusriitaa vuodelta 2013 ja havainnoi, että vieraannuttaja oli äiti 90 prosentista tapauksista. Oikeuspsykologian dosentti Helinä Häkkänen-Nyholmin mukaan vieraannuttaminen on kattotermi, joka sisältää useita erilaisia toimintamuotoja. Hänen julkaisemansa kyselytutkimuksen mukaan normaalin vieraannuttamistapauksen päämotiivina oli kosto. Häkkänen-Nyholmin mukaan vieraannuttajalla on usein narsismin piirteistä seuraavia vaikeuksia asettautua toisen vanhemman tai lapsen asemaan. Hänen mukaansa vieraannutettu lapsi voi pahimmassa tapauksessa menettää molemmat vanhempansa, koska hänen fyysinen yhteytensä vieraannutettuun vanhempaan katoaa samoin kuin henkinen yhteys vieraannuttajaan. Vieraannutetulle vanhemmalle kokemus on myös traumaattinen. Suomalaistutkimuksen mukaan kolmasosa vieraannutetuista vanhemmista oli harkinnut itsemurhaa ja 90 prosenttia kärsii traumaperäisestä stressihäiriöstä. Vieraannuttaminen ei ole Suomessa varsinaisesti rikos, mutta poliisin mukaan sitä voidaan tutkia pahoinpitelynä. Vieraannuttamisen muuttaminen lakiin kirjatuksi rikokseksi on useiden eri järjestöjen, kuten Isät lasten asialla -yhdistyksen, tavoite. Lapsenhuoltolakia muutettiin joulukuussa 2019 lisäämällä huoltajille velvollisuuksia vaalia lapselle tärkeitä ihmissuhteita. Oikeusministeriö ei kannata vieraannuttamisen kriminalisointia, koska sen mukaan asiasta on vaikeaa saada näyttöä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yleisradio: Lapsen­myrkyttäjät: Seitsennäytöksinen tragedia - jolla on kaikesta huolimatta joskus onnellinenkin loppu 18.11.2016 Luokka:Lastensuojelu
Walter Strebi

Walter Strebi (24. lokakuuta 1903 Luzern – 2. toukokuuta 1981 Luzern) oli sveitsiläinen pikajuoksija. Hän edusti Sveitsiä Pariisin kesäolympialaisissa 1924 karsiutuen 100 metrin juoksun alkuerissä. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Georg Rudolf Weckherlin

Georg Rudolf (RodolfEin Dichter wechselt die Seite, Stuttgarter Zeitung 27.10.2015, viitattu 8.11.2020 ) Weckherlin (15. syyskuuta 1584 Stuttgart – 13. helmikuuta 1653 LontooWeckherlin, Georg Rudolf, Bnf päivitetty 2.9.2016, viitattu 8.11.2020) oli saksalainen runoilija ja Württembergin herttuan hovirunoilija. Weckherlin muutti 1607 Ranskaan ja 1620 Englantiin. Jaakko I ja Kaarle I antoivat hänelle merkittäviä diplomaattisia tehtäviä eri hoveissa. Weckherlin oli Saksassa renessanssirunouden varhaisia uranuurtajia.Weckherlin, Georg Rudolf, Nordisk familjebok 31. 1921 Weckherlin käytti tuotannossaan useita kieliä, mutta päätyi lopuksi äidinkieleensä saksaan. Ollessaan hovirunoilijana Stuttgartissa hän kirjoitti saksaksi, ranskaksi, englanniksi ja latinaksi. Muutettuaan Englantiin hän kirjoitti edelleen muillakin kielillä mutta julkaisi vain saksaksi. Laura Kyllönen toteaa pro gradussaan, että kun nykyisin uuteen maahan muuttava omaksuu maan kielen, Weckherlin toimi päinvastoin. Kyllönen arvelee, että äidinkielellä kirjoittaessaan Weckherlin säilytti vieraassa maassa asuessaan yhteyden kotimaahan ja äidinkieleen.Laura Kyllönen, Monikieliset kirjailijat, Kielen vaihtaminen ja kirjailijan identiteetti, pro gradu -tutkielma, Jyväskylän yliopisto 2011, viitattu 8.11.2020 Weckherlin oli perehtynyt ranskalaiseen ja englantilaiseen renessanssirunouteen ja tunsi siksi velvollisuudekseen nostaa saksalaisen runouden sen rappiosta. Ulkomaisten esikuvien tavoin hän halusi tehdä siitä sivistyneiden ja ylhäisten taiderunoutta ja karttaa 1500-luvun saksalaisen runouden karkeaa, kansanomaista muotoa ja henkeä. Hän otti käyttöön oodin, eklogin ja epigrammin sekä kehittyneen sonetin. Weckherlin kirjoitti niin rakkaus- ja juomalauluja kuin muutamia juhlavia, erityisesti isänmaallisia runoja. Eeppinen Des grossen Gustav Adolfs Ebenbild oli hyvin suosittu. Hän osallistui myös kotimaansa kiistoihin ja ongelmiin. Uudistaja Martin Opitzin edeltäjänä hän kuitenkin vierasti tämän uusia mitan periaatteita, ja pian Opitz ja tämän koulukunta piti häntä vanhentuneena, entisajan runoilijana. ==Teokset== * Des grossen Gustav Adolfs Ebenbild * Oden und Gesänge (1618 ja 1619), * Gaistliche und weltliche Gedichte (1641, 1648). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1584 syntyneet Luokka:Vuonna 1653 kuolleet
Kirjava lintu

Kirjava lintu on Jerzy Kosinskin kirjoittama fiktiivinen romaani, joka julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1965. Kirja kertoo nuoresta juutalaispojasta joka lähetetään pakoon syrjäiseen kylään toisen maailmansodan aikana. Kirjaa pidettiin alun perin kirjailijan omaelämäkerrallisena kuvauksena hänen lapsuudestaan, ja kun 1970-luvulla kävi ilmi että se olikin fiktiota siitä syntyi kohu. Kirjava lintu -romaanin pohjalta on tehty Václav Marhoulin ohjaama samanniminen elokuva joka sai ensi-iltansa vuonna 2019. Viitattu 9.11.2020. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset romaanit Luokka:Romaanit toisesta maailmansodasta
OTP Travel

OTP Travel (virallisesti Oulun Taksipalvelut Oy) oli oululainen liikennöitsijä. Siitä tuli osa iisalmelaista Mika K. Niskanan Oy:tä vuonna 2016. OTP Travel liikennöi Oulussa ja lähiympäristössä Oulun joukkoliikennettä. Lisäksi oli Onni-palveluliikennettä, tilausajoja ja vappuna toimiva Wesibussi. Kesäisin OTP liikennöi Potnapekkaa sekä Kaarlea. == Historiaa == Ennen Oulun paikallisliikennettä Oulun Taksipalvelut Oy tunnettiin Oulussa erityisesti takseistaan sekä pienoislinja-autoistaan, joilla hoidettiin merkittävä osa Oulun erityislapsien koulukuljetuksista 2010-luvun alussa. Kilpailutuksien myötä koulukuljetukset alkoivat vähentyä (2016-2022) ja loppuivat käytännössä kokonaan lukuvuonna 2021-2022. Muutamia ”linjoja” jäi vielä ainakin Kempeleessä sekä Limingassa voimaan, mutta Oulun kuljetukset siirtyivät muille toimijoille. Oulun kaupungin koulukuljetukset ja niistä saadut tulot toimivat pitkään OTP:n ”selkärankana” ja mahdollistivat yhtiön kasvattamisen. == Konkurssi == Kesäkuussa 2022 Oulun kaupunki ilmoitti purkavansa liikennöintisopimuksen OTP Travelin kanssa useiden sääntörikkomusten vuoksi, minkä seurauksena se hakeutui konkurssiin. Yritys hakeutui konkurssiin 21. kesäkuuta 2022 ja toiminta päättyi 5. heinäkuuta 2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Oulun joukkoliikenne Luokka:Entiset suomalaiset linja-autoyhtiöt
Rauhantekijä (televisiosarja)

Rauhantekijä on suomalainen televisiosarja, jonka ohjasi A. J. Annila ja käsikirjoitti Eriikka Etholén-Paju. Sarja esitettiin Suomessa syksyllä 2020 ja se on herättänyt kansainvälistä huomiota. Sitä alettiin esittää Yle TV1:n kanavalla ja Yle Areenan puolella ja se on alun perin suunniteltu kymmenosaiseksi. Aihe keskittyy pääosin kurdien itsenäisyystaisteluun, mutta se koskee myös YK:n ja kansainvälisen yhteisön toimintaa eri puolilla maailmaa. Pääosaa, rauhanneuvottelijaa, suomalaista Ann-Mari Sundellia esittää Irina Björklund. Muita keskeisiä osia esittävät muun muassa Kardo Razazzi, Louise Peterhoff ja Sampo Sarkola. Sarja perustuu oman määritelmänsä mukaan todellisiin asioihin, mutta itse tapahtumat ja henkilöt ovat fiktiota. ==Vastaanotto== Helsingin Sanomissa Leena Virtanen piti Rauhantekijän asetelmaa kovin yksinkertaisena verrattuna samaan aikaan esitettyyn ranskalaiseen Le Bureau -sarjaan, mutta kirjoitti suomalaissarjan kuitenkin etenevän vakuuttavasti hänen katsomissaan viidessä ensimmäisessä jaksossa. Hänestä niissä jokaisessa on omat jännitteensä, joka tuo juoneen kaivattua lisäkierrettä. Käsikirjoitusta Virtanen piti hieman varovaisena, mutta Annilan ohjaustyötä vakuuttavana. Björklundin hän sanoi näyttelevän pääroolia älykkäästi mutta hieman sävyttömästi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset televisiosarjat
Rosa ’Lykkefund’

Rosa ’Lykkefund’ on Rosa Helenae-ryhmään eli tarhahelenanruusuihin kuuluva ruusulajike. Se on voimakaskasvuinen, pitkäversoinen köynnösruusu, jolle tunnusomaista ovat pienikokoiset, puolikerratut, kermanvalkoiset kukat suurissa tertuissa. ’Lykkefund’-ruusua kutsutaan myös hunajaruusuksi. Ruusu menestyy Suomessa lounaisrannikolla. == Alkuperä == Ruusun kehitti tanskalainen Aksel Olsen vuonna 1930. Sen kantalajina on helenanruusu (Rosa helenae). Ruusussa arvellaan lisäksi olevan Rosa ’Zéphirine Drouhinin’ perimää. Helenanruusu on kotoisin Keski-Kiinasta. Ruusun löysi löytöretkeilijä Ernest Wilson vuonna 1907 ja toi sen länsimaihin, jossa siitä on kehitetty kerrannaiskukkaisia lajikkeita. Sekä alkuperäislajia, että lajikkeita arvostetaan niiden runsaan kukinnan vuoksi. Nimensä ruusu on saanut Ernest Wilsonin vaimon Helenan mukaan.Gudrun Manell & Bertil K. Johansson: Ruusut - Suomen oloihin soveltaen suomentanut Hannele Vainio - Otava 1998 - Sivu 46 == Kuvaus == 'Lykkefund'-ruusu kasvattaa 4–5 metriä pitkiä, lähes piikittömiä, vahvoja versoja. Pitkät versot tarvitsevat esimerkiksi puiden, aitojen, ruususäleikön tai -telineen tukea. Vapaasti kasvaessaan versot ovat kaarevat, maata kohti taipuvat. Lehdet ovat tummanvihreät, kiiltävät, varsin pitkät, suippokärkiset. Ruusu kukkii puolikerratuin, kermanvalkoisin kukin keskikesällä noin kuukauden ajan, toisen vuoden versoilla, suurissa ryppäissä. Kukissa on 9–16 terälehteä ja ne ovat halkaisijaltaan 4–5 cm. Heteet ovat suurikokoiset, väriltään keltaruskeat. Kukissa on hunajan tuoksu. Nuput ovat punertavat. Vanhetessaan kukat muuttuvat valkoisiksi, heteiden värit haalistuvat ja ponnet muuttuvat ruskeiksi. Ruusu muodostaa oranssinpunaisia kiulukoita. Viihtyy aurinkoisella, suojaisella, lämpimällä kasvupaikalla, tuoreessa, runsasravinteisessa, vettä läpäisevässä maaperässä. Menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeellä I. == Lähteet == Luokka:Ruusulajikkeet
Pressure Points

Pressure Points voi tarkoittaa: * Pressure Points, suomalainen progressiivista metallia esittävä yhtye. * Pressure Points: Live in Concert, Camelin albumi vuodelta 1984.
The B-Side Collection

The B-Side Collection on yhdysvaltalaisen popyhtye Maroon 5:n kokoelma-albumi, joka julkaistiin 18. joulukuuta 2007. Albumilla on seitsemän kappaletta, jotka alun perin julkaistiin singlejen B-puolina. Albumi ylsi Billboard 200 -listalla ensimmäisellä viikollaan sijalle 51. == Kappaleet == == Listasijoitukset == * Billboard 200: 51. == Kokoonpano == * Adam Levine – laulu, kitara * Jesse Carmichael – koskettimet, taustalaulu * James Valentine – kitara, taustalaulu * Mickey Madden – basso * Matt Flynn – rummut, lyömäsoittimet == Lähteet == Luokka:Maroon 5:n albumit Luokka:Vuoden 2007 kokoelma-albumit
Arch Mission Foundation

Arch Mission Foundation on säätiömuotoinen yleishyödyllinen yhteisö, jonka tavoitteena on tallentaa tietoa ihmiskunnasta optisille tallennusvälineille ja lähettää niitä eri puolille aurinkokuntaa. Säätiön perustivat yhdysvaltalaiset Nova Spivack ja Nick Slavin Texasissa vuonna 2016. Säätiö hyödyntää niin sanottua 5D-optista tiedontallennusta, jossa tiedon uskotaan säilyvän lukukelpoisena miljardeja vuosia ja kestävän tuhannen celsiusasteen lämpötilaa. Yksi 5D-tallennuslevy laukaistiin Elon Muskin Tesla Roadsterin mukana avaruuteen vuonna 2018. Levy sisältää Isaac Asimovin Säätiö-trilogian. Arch Mission Foundation suunnittelee pysyvien digitaalisten kirjastojen perustamista Kuuhun ja Marsiin. Kirjastojen tietokantoihin on tarkoitus sisällyttää muun muassa Wikipedia ja Gutenberg-projekti. Säätiön ”kuukirjasto” lähetettiin Kuuhun israelilaisen Beresheet-luotaimen mukana vuonna 2019. Luotain tuhoutui laskeutumisen epäonnistuttua, mutta kirjasto saattoi säilyä ehjänä. Englanninkielisen Wikipedian sisältö lähetettiin Maata kiertävälle radalle vuonna 2018. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset säätiöt Luokka:Avaruustoiminta Luokka:Viestintä Luokka:Wikipedia
Merihuhti

Merihuhti on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön länsiosassa Kemiöntien varrella. Merihuhdin asutus sijaitsee Kemiöntien varrella ja yhtenäinen asutusketju ulottuu länteen Nurkkilan puolelle. Muut naapurikylät Kivelä, Foula ja Suomenniitty sijaitsevat aivan vieressä. Merihuhdin kyläalueen pohjoisosassa kohoaa Huhtinummi, josta alkaa Teijon ylänkö. Kemiöntien eteläpuolella Merihuhdin maasto laskee loivasti viljavaan laaksoon. Merihuhdin naapurikylistä on löytynyt useita muinaishautoja. Merihuhti on kuulunut keskiajalle saakka Perniön keskiosassa sijaitsevaan Huhdin kylään, josta Merihuhti on erotettu omaksi yksinäistilaksi. Kylän kantatila on sijainnut samalla paikalla ainakin isojaosta lähtien. 1920- ja 1930-luvuilla kantatilasta lohkottiin seitsemän uutta tilaa ja sotien jälkeen kylään syntyi vielä kolme uutta tilaa. ==Lähteet== Luokka:Perniön kylät
Günter Lüling

Günter Lüling (25. lokakuuta 1928 Varna, Bulgaria – 10. syyskuuta 2014 Erlangen, Saksa) oli saksalainen teologi, yhteiskuntatieteilijä sekä arabisti ja islamintutkija. Lüling oli saksalaisen Goethe-instituutin johtaja Aleppossa Syyriassa 1962–1965. Hänen tutkimuksensa Koraanin kristillis-pakanallisesta alkuperästä tekivät hänestä perinteisestä poikkeavan Koraanin-tutkimuksen varhaisen edeltäjän. == Teokset == Saksalainen Günter Lüling julkaisi 1970 väitöskirjaksi tarkoitetun Kritisch-exegetische Untersuchung des Qur'antextes ja vuonna 1973 teoksen Ûber den Ur-Quran, joka käännettiin myös englanniksi. Kirjat saivat liikkeelle uudenlaisen tavan tutkia Koraania historiallis- kriittisesti. Lüling tuli siihen tulokseen, että jopa kolmasosa Koraanin suurista olisi alun perin kristillisiä hymnejä. Hän tulkitsi asian niin, että Muhammed oli saanut Mekassa vahvoja kristillisiä vaikutteita. Esimerkkinä kristillisestä suurasta on "Al-Alaq" (suura 96). == Ensireaktio == Radikaalien näkemystensä vuoksi Lüling ei enää saanut töitä arabian laitoksilta eikä julkaisijaa teoksilleen, jotka hän sitten kustansi itse.Grodzki, M., 2020. s. 373 Lüling sai tohtorinarvon vasta vuonna 1980 kuusi vuotta kestäneen oikeudenkäynnin jälkeen. Muun muassa Jaakko Hämeen-Anttila on jyrkästi torjunut Lülingin ajatukset, joita hän kuvaa sanoilla "hyvin omaperäinen ja todellisuudelle vieras tutkimustraditio". Fred Donner kuvaa Lülingin akateemista kohtaloa seuraavasti: == Jälkimaine == Myöhempi historiakriittinen tutkimus on löytänyt tukea Lülingin ajatuksille. Kristillisinä hymneinä tai mieterunoina on analysoitu esimerkiksi "Voiman suuraa" (97), "Norsun suuraa" (105) ja Niiniköyden suuraa (111). Christoph Luxenberg on yhtynyt Lülingin tulkintaan suurasta 96. Lüling ei liioin ollut ensimmäinen, joka etsi Koraanin juuria juutalais-kristillisestä perinteestä. Näin teki myös Adolf von Harnack (1851–1930).Grodzki, M., 2020. s. 372 Lülingin kunniaksi järjestettiin vuonna 2015 kansainvälinen tutkijasymposium. == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Saksalaiset teologit Luokka:Yhteiskuntatieteilijät Luokka:Islamin tutkijat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Söglö

Söglö on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Norrfjärdenin rannalla Kärran pohjoispuolella Dragsfjärdissä. Söglö on muodostunut kahdesta maatilasta, jotka sijaitsevat Norrfjärdenistä erkanevan Söglövikenin pohjukassa. Kyläalueen pohjoisosassa kohoaa korkeamäkialue Nordanberget ja eteläosassa on saari Jeppan, sekä Kemiönsaareen kiinni kasvanut Långholmen. Oja Idbäcken virtaa Söglön länsirajalla. Söglön maatilojen lisäksi kylässä on hieman asutusta kylän pohjois- ja etelälaidoilla, sekä rannoilla on kesäasutusta. Söglön yksinäistila jaettiin isojaossa kahtia Södergårdiin ja Norrgårdiin. Tilojen torpat itsenäistyivät 1920-luvulla ja myöhemmin kylään on syntynyt uudempaa asutusta. ==Lähteet== Luokka:Dragsfjärdin kylät
Rosvotangara

Rosvotangara (Sphenopsis melanotis) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta. ==Koko ja ulkonäkö== Rosvotangara voi kasvaa 14-15 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Rosvotangaran päälaki on väriltään harmaa ja silmien ympärillä on musta "naamio". Päässä on useimmiten heikosti erottuva lyhyt valkoinen silmäkulmajuova. Linnun selkä on oliivinvihreä tai ruekat ja siivet ja pyrstö ovat ruskeat. Rosvotangaran rinta ja vatsa ovat punertavan ruskeat ja vatsa on rintaa vaaleampi. Lajin väritys vaihtelee huomattavastikin alalajeittain. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Rosvotangaraa tavataan Venezuelasta Boliviaan. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsien reunamaat ja erityisesti tiheiköt. Se liikkuu useimmiten yksin, pareittain tai pienissä ryhmissä ja voi liittyä sekaparviin. Rosvotangaran ravintoa ovat hyönteiset. ==Lähteet== Luokka:Tangarat
Belmont Island

Belmont Island tai epävirallisesti myös U Thant Island on pieni tekosaari New Yorkin Manhattanin edustalla Yhdysvalloissa. == Sijainti == Belmont Island sijaitsee East River -väylällä Manhattanin 42nd Street -kadun kohdalla. Saari on tekosaari, joka on tehty tunnelitöistä tulleella ylimääräisellä maa- ja kiviaineksella. Saari on hyvin pieni ja sen pinta-ala on alle 0,2 hehtaaria. Saarella pesii amerikanmerimetsoja. Lintujen guano on värjännyt saarta valkoiseksi. == Historia == Ennen nykyisen saaren rakentamista sen paikalla sijaitsi vaarallisena pidetty kivikko, joka tunnettiin nimellä Man- o’- War Reef. Kivikko kasvoi 1890-luvulla kivillä ja irtomaalla New Yorkin Queensin ja Manhattanin välisen ratikkatunnelin rakennustöistä. Tunnelihanke kohtasi monia eri ongelmia ja sen suunnittelija William Steinway kuoli ennen töiden valmistumista. Hankkeen vei loppuun August Belmont Jr. ja tunneli valmistui vuonna 1907. Saari tuli sittemmin tunnetuksi hänen sukunimellään. Belmontin teettämä tunneli tuli puolestaan tunnetuksi hänen edeltäjänsä mukaan nimellä Steinway Tunnel. Sittemmin sen läpi vedettiin New Yorkin metron linja 7. Linja kulkee suoraan saaren ali. Vuonna 1977 New Yorkin kaupunki vuokrasi saaren joukolle Yhdistyneiden kansakuntien työntekijöitä. Vuokraajat olivat Sri Chinmoyn uskonnollisia seuraajia ja he alkoivat käyttää nimeä U Thant Island YK:n kolmannen pääsihteerin U Thantin mukaan. Joukko rakennutti saarelle yhdeksänmetrisen "Oneness Archin", jossa säilytetään U Thantiin liitettyjä muistoesineitä. U Thant Islandista tuli sittemmin usein käytetty saaren epävirallinen nimi. == Lähteet == Luokka:Manhattan Luokka:New Yorkin saaret Luokka:Keinotekoiset saaret
Annamaija Kataja

Annamaija Kataja (3. joulukuuta 1930 Helsinki – 28. helmikuuta 2015 Antibes, Ranska) oli suomalainen aikakauslehtitoimittaja, joka työskenteli 1957–1974 Apu-lehdessä ja sitten Jaanassa, jossa hän eteni päätoimittajaksi. Hän oli ensimmäinen nainen ja ensimmäinen aikakauslehdissä työskennellyt toimittaja, jolle myönnettiin valtion journalistipalkinto vuonna 1994. Kataja tunnettiin korkeatasoisista, inhimillisistä ja kantaaottavista aikakauslehtireportaaseista, minkä lisäksi hän teki tv-ohjelmia ja radiopakinoita sekä toimitti kirjoja. Annamaija Kataja jätti 16-vuotiaana Kuopion tyttölyseon lukion kesken ja pääsi töihin Savon Sanomiin. Avioiduttuaan hän muutti Hämeenlinnaan Hämeen Kansan toimittajaksi, josta hän siirtyi 1957 Helsinkiin ja Apu-lehteen. Vuonna 1974 hän siirtyi Lehtimiehet- yhtiön Jaana-lehteen. Kun Jaana myytiin A-lehdille, sen päätoimittajaksi edennyt Kataja jäi Lehtimiehiin, joka puolestaan sulautui Yhtyneisiin Kuvalehtiin 1988. Uransa viime vuosina Kataja työskenteli muun muassa Kotiliedessä ja laati kirjat Maan isät ja Suomen lotat. Hän jäi eläkkeelle 1992 ja muutti kolmannen aviomiehensä Heikki Myllön kanssa Etelä-Ranskan Antibesiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Juhani Mäkelä haastattelee Annamaija Katajaa Antibesissa, Yle Elävä arkisto, video 6 min 33 s. Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet Luokka:Suomalaiset päätoimittajat
Louis Aubert

Louis François Marie Aubert (19. helmikuuta 1877 Paramé, Ranska – 9. tammikuuta 1968 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen säveltäjä ja pianisti. == Elämä == Aubert aloitti aluksi tenorina ja lauloi La Madeleinen ja La Trinitén kirkoissa. Hän liittyi Pariisin konservatorioon vuonna 1887. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Ranskalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Hjalmar Oker-Blom

Hjalmar Christian Oker-Blom (21. kesäkuuta 1870 Viipuri – 8. helmikuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen agronomi, juristi, maatalousneuvos ja valtiopäivämies. ==Henkilöhistoria== Hjalmar Oker-Blomin vanhemmat olivat jalkaväenkenraali, senaattori Christian Theodor Oker-Blom ja Julia Maria Lovisa Böckelman ja puoliso vuodesta 1906 Paula Johanna Hertz. Oker-Blom tuli ylioppilaaksi 1891 ja suoritti oikeustutkinnon 1896 ja agronomitutkinnon 1898. Hän toimi senaatissa ylimääräisenä kopistina vuodesta 1899 ja maataloushallituksessa sihteerinä 1906–1917 ja lainoppineena maatalousneuvoksena 1917–1937. Oker-Blom toimi myös maataloushallituksen vt. ylijohtajana useaan otteeseen. Hän edusti sukuaan aatelissäädyssä valtiopäivillä 1899, 1900 ja 1905–1906. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Hjalmar Christian Oker-Blom Viitattu 9.11.2020.Kuka kukin on 1934, s. 482. Viitattu 9.11.2020.Maatalousneuvos Hjalmar Oker-Blom kuollut. Helsingin Sanomat, 9.2.1937, s. 3.Förteckning öfver Finlands till urtima landtdagen i Helsingfors år 1905–1906 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1905–1906. Andra häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1907, ss. 945-954. Professori Max Oker-Blom ja juristi Georg Kristian Oker-Blom olivat Hjalmar Oker-Blomin veljiä.Biografiasampo: Christian Theodor Oker-Blom Viitattu 8.7.2021. ==Julkaisuja== * Suomen maataloushallinto, 1932 * Luettelo tärkeimmistä maataloushallitusta ja kalastushallitusta sekä maataloutta ja sen sivuelinkeinoja koskevista komiteanmietinnöistä, 1932 * Hallinnollisia ohjeita viran ja toimen haltijoille maatalouden alalla, 1936 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Neljä vuosilukua ja neljä kuvaa 1899 1909 1919 1929, Suomen Kuvalehti, 27.04.1929, nro 17, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka: Suomalaiset juristit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Torohovka

Torohovka () on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella Putovan piirissä virtaava 18 kilometriä pitkä joki, joka laskee Peipsijärveen. == Joen kulku == Joen pituus on ilmoitettu olevan 18 kilometriä, mutta sille on ilmoitettu pituudeksi myös 22,6 kilometriä . Joki saa alkunsa entisestä kylästä Mišina Gorasta (), jonka pusikoituneiden peltojen keskellä on sen latvaoja. Oja poistuu kylästä kilometrin verran luoteeseen päin, sitten saman verran länteen päin ja vielä neljä kilometriä lounaaseen päin. Joen puolivälistä alkaen se virtaa kohti länttä ja siellä olevia peltomaita. Ensimmäinen kylä on pieni Strogino (), jossa pääuomaan yhtyy etelästä tuleva puro Muhinskaja (). Joki alittaa Gdovista tulevan maantien 58K-096 Rubtsovštšinan () kylässä. Peipsijärveen on sieltä enää kaksi kilometriä matkaa ja rannan läheisyydessä sijaitsevat vielä Novinkan () ja Zamogiljen () kylät. Joen loppukilometri on kosteikkomaista tulvauomaa, jonne vesi nousee aina, kun myös Peipsijärven vedenpinta kohoaa. == Luontoarvoja == Joki sijaitsee ojittamattomalla metsäseudulla, joka on autioitunut. Torohovkan sivu-uomiin ei johda ilmakuvien perusteella merkittävästä ojia, joten se voi selittää keväiset ja syksyiset tulvat. Kesäisin on joessa vain vähän vettä. Joki jäätyy tavallisesti marras- joulukuussa ja jäät sulaavat ilman jäidenlähtöä uomaansa huhtikuussa. Vedenlaatu on hyvä ja sen mineraalipitoisuus tekee vedestä pehmeän ja neutraalin. == Valuma-alue ja sivujoet == Torohovka sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Peipsijärven alueella. Joki laskee Peipsijärven pohjoisosan itärantaan, mistä järven pohjoispäästä alkava Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. Torohovkan suurimpia sivujokia ei ole toistaiseksi nimetty karttapalveluiden karttoihin. Poikkeuksen tekee Muhinskaja, joka tulee etelästä ja yhtyy pääuomaan sen alajuoksun alkuosassa. Sivujoki alkaa etelässä sijaitsevasta suuresta suoalueesta (). Yläjuoksulla on toinen sivuhaara, joka tulee siihen pohjoisesta. Se alkaa erään hiljenneen kylän eteläosasta. == Hallintoalue == Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (). Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan alueeseen. Joen vesistörekisterin numero on 01030000312102000027404 . == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Pihkovan alueen joet Luokka:Peipsijärven alue Luokka:Peipsijärven valuma-alue
Christian Weise

Christian Weise (30. huhtikuuta 1642 Zittau, Saksi – 21. lokakuuta 1708 Zittau, SaksiWeise, Christian, Bach Cantatas ) oli saksalainen opettaja ja kirjailija. ==Elämä ja ura== Weise käytti myös kirjailijanimiä Siegmund Gleichviel, Orontes, Catharinus Civilis ja Tarquinius Eatullus. Hänen tiliinsä on pantu Eulerin diagrammin käyttö ensimmäisenä. 1600-luvun lopulla Weise otti koulussa saksan kielen opetuskäyttöön.Weise, Christian Nordisk familjebok 31. 1921 Weise opiskeli teologiaa Leipzigin yliopistossa, josta hän valmistui maisteriksi. Opiskeluajan iloiset ja reippaat runot ilmestyivät kokoelmana Überflüssige gedanken der grünenden jugend (1668 ja 1674). Hän toimi lyhyen aikaa opettajana ja sitten hovin palveluksessa, mutta jälleen vuodesta 1670 hän toimi opettajana ja 1678 rehtorina Zittaun latinakoulussa ja Zittaun kaupungin kirjastonjohtajana. Hän oli moralistinen ja moralisoiva kirjailija, jonka mielestä kirjallisuuden ainoa tehtävä oli karkean naturalististen synnin ja hulluuden esimerkkien ja toisinaan suoranaisten siveyssaarnojen avulla palvella kasvatusta. Hän oli maltillinen ja mielipiteissään käytännöllinen, ja hän vastusti lohensteinilaisen koulukunnan mahtipontisuutta. Usein hän onnistui säilyttämään luonnollisen äänen, joka erottuu muotivirtausten pedanttisesta taidokkuudesta, mutta vielä useammin hän vaipuu latteaan arkipäiväisyyteen. Weise kirjoitti 55 näytelmää, joista osa on koottu teokseen Zittauisches theatrum (1683), ja kaikki oli tarkoitettu oppilaiden esitettäviksi. Niissä on vaikutteita komeljanttarinäytelmistä ja runsaasti realismia, mutta ne kuuluvat samalla protestanttiseen koulunäytelmälajiin ja ovat lajin kehityksen päätepiste Saksassa. Aiheet ovat raamatullisia, historiallisia, poliittisia, porvarillisia ja tyyliltään farssia. Parhaimpia lienevät Masaniello, Der bäurische Macchiavellus, König Wenzel in Zittau, Tobias und die Schwalbe ja Die verkehrte Welt. Hän karsi kuorot ja aleksandriinimitan kahleen, käytti proosaa ja otti mukaan koomisia kohtauksia. Suosittuja olivat Weisen neljä romaania, joissa näkyy Grimmelshausenin (Seikkailukas Simplicissimus) vaikutusta, Die drey hauptverderber (1671), Die drey ärgsten erznarren (1672), Die drey klügsten laute (1673) ja Der politische näscher (1676). Weisen koulun seuraaja on hänen mukaansa nimetty Christian-Weise-Gymnasium. Weise laajensi Zittaun kaupunginkirjaston kokoelmaa huomattavasti, ja silloista kokoelmaa säilytetään nykyisessä kirjastossa, joka on saanut hänen mukaansa 1954 nimen Christian-Weise-Bibliothek. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Saksalaiset opettajat Luokka:Saksalaiset kirjastonhoitajat Luokka:Vuonna 1642 syntyneet Luokka:Vuonna 1708 kuolleet
Durinn

Durinn tai Durin on skandinaavisessa mytologiassa kääpiö, joka Völuspán mukaan on yksi taitavimmista kääpiöistä. Häntä taitavammaksi luetaan ainoastaan Mötsognir. Durinn ja Mötsognir luovat monia ihmisen hahmoisia kääpiöitä maasta. Hervörin saagassa Dvalinn ja Durinn takovat taikamiekka Tyrfingin kuningas Svafrlamille Sigrlamille (Svafrlam). == Lähteet == Luokka:Skandinaavisen mytologian kääpiöt
Karhuvaara

Karhuvaara on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden nimi: *Arja Karhuvaara (o.s. Ahola, s. 1954), poliitikko *Eero Karhuvaara (s. 1952), upseeri, puolustusvoimien tiedotuspäällikkö *Lauri Karhuvaara (s. 1958), toimittaja, Sinikka Linkomies-Pohjolan poika *Pekka Karhuvaara (s. 1954), toimittaja, Sinikka Linkomies-Pohjolan poika *Sinikka Linkomies-Pohjala (o.s. Linkomies, ent. Karhuvaara, 1929–2000), poliitikko. Salanimenä: *”ratsumestari Karhuvaara”, jääkärikapteeni Gustaf Svinhufvudin salanimi Itä-Karjalan kansannousun aikana. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Docimodus

Docimodus on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kaksi lajia, joita tavataan Afrikasta: * Docimodus evelynae Eccles & Lewis, 1976 – juovaputsarihautoja * Docimodus johnstoni Boulenger, 1897 – putsarihautoja == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Richard Weitbrecht

Richard Weitbrecht (20. helmikuuta 1851 Heumaden – 1911Norderney - Chronik einer Insel, Weitere Ereignisse 1851 ) oli saksalainen pappi, runoilija ja prosaisti.Weitbrecht 2. Richard, Meyers Konversations-Lexikon Weitbrecht toimi pappina Wimpfen am Neckarissa. Hän kirjoitti runsaasti kansankirjoja ja nuorisokirjoja: Geschichte der deutschen Dichtung für Frauen (1880); Feindliche Mächte, (1882); Der Bauernpfeifer (1887); 's Schwobaland in Lied und Wort (Sammlung schwäbischer Dialektdichtungen, Seufferin kanssa, 1886); Aus schwäbischen Gauen (P. Langin kanssa, 1887); Allerhand Leut' (1888); Ketzergerichte (1891); D'Pfarrmagd (1892); No'gstät (1893); Der Leutfresser und sein Bub (1905). Hän julkaisi myös sovituksen Johann Fischartin teoksesta Ehezuchtbüchlein ( 1881), mukaelman Gudrun-Liedistä (1884) ja valikoiman Religiöse Lyrik (1896). Weitbrechtin veli oli Carl Weitbrecht, jonka kanssa hän teki yhteistyössä Gschichta'n aus'm Schwôbaland (1877) Nohmôl Schwôbagschichta (1882).Weitbrecht 1. Karl, Meyers Konversations-Lexikon ==Suomennettu teos== * Uskollinen kuolemassakin: historiallinen kuwaus neljännen wuosisadan alulta, suom. Fanny Johansson, Rauman Kirjapaino- Osakeyhtiö, 1899 (Teos verkossa) == Lähteet == Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1911 kuolleet
Bydgoszczin piirikunta

Bydgoszczin piirikunta () on Puolan piirikunta Kujavia-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 118 683\. Piirikunta jakautuu kahdeksaan maalaiskuntaan, jotka ovat Białe Błota, Dąbrowa Chełmińska, Dobrcz, Koronowo (sisältää Koronowon kaupungin), Nowa Wieś Wielka, Osielsko, Sicienko sekä Solec Kujawski (sisältää Solec Kujawskin kaupungin). Hallintokeskus Bydgoszcz on piirikuntatason kaupunki eikä siten kuulu piirikuntaan. Bydgoszczin piirikunnan pinta-alasta 40,6 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018. Bydgoszczin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 4,1 prosenttia. Luku on huomattavan pieni koko Kujavia-Pommerin voivodikunnan työttömyysasteeseen verrattuna. Vuoden 2019 lopussa Bydgoszczin piirikunnassa oli 118 683 asukasta, joista 50,5 prosenttia naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 106 359 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä kasvavan 146 433 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 20,3 prosenttia, työikäisten 62,7 prosenttia ja eläkeikäisten 17,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,5 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 1 126 lasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kujavia-Pommerin piirikunnat
Heini Pirttijärvi

Heini Maria Pirttijärvi (s. 1966) on suomalainen yritysjohtaja. Hän oli marraskuusta 2020 Vastaamon hallituksen puheenjohtaja ja toimitusjohtaja, mutta hän erosi tehtävästä tammikuussa 2021. Pirttijärvi on aiemmin työskennellyt muun muassa Esperi Caren varatoimitusjohtajana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1966 syntyneet
John Adrian Chamier

John Adrian Chamier (26. joulukuuta 1883 - 3\. toukokuuta 1974) oli brittiläinen ilmavoimien upseeri, virkamies ja poliittinen vaikuttaja. Chamier syntyi IntiassaZander 2009, s. 107-108 26\. joulukuuta 1883. Hänen isänsä oli kenraalimajuri Francis Edward Archibald Chamier. Hän muutti Intiasta Britanniaan, missä aloitti opintonsa Sandhurstin kuninkaallisessa sotilaskorkeakoulussa. Valmistuttuaan hän palasi Intiaan ja aloitti palveluksensa siirtomaiden armeijan riveissä. Tänä aikana hän osallistui dervišši-sotaan Somalimaassa vuonna 1904. Royal Aero Club myönsi Chamierille lentolupakirjan 22. lokakuuta 1912. Ensimmäisen maailmansodan aikana Chamier siirtyi siirtomaiden armeijasta kuninkaallisiin lentojoukkoihin ja sai koulutuksen sotilaslentäjäksi. Hänen palvelusaikansa oli moitteeton, ja hän jatkoi lentojoukkojen seuraajan kuninkaallisten ilmavoimien palveluksessa. Hänestä tuli Bathin ritarikunnan jäsen vuonna 1925. Hänet ylennettiin prikaatikenraaliksi vuonna 1928, ja seuraavana vuonna hän jäi eläkkeelle ilmavoimien palveluksesta omasta halustaan. Chamier toimi siviilinä lentokoneteollisuuden parissa. 1930-luvulla hän alkoi pettyä työväenpuolueen hallitukseen ja alkoi tukea Oswald Mosleyn British Union of Fascists -puoluetta. Hänestä tuli vuonna 1933 Brittiläisen imperiumin ilmailua edistävän Air League of the British Empire -järjestön sihteeri. Hänestä tuli vuonna 1938 nuoria lentäjiä kouluttavan Air Training Corps (tuolloin Air Defence Cadet Corps) -järjestön johtaja. Hän johti ATC:tä yhdessä Malcolm Campbellin kanssa, kunnes Campbell joutui luopumaan tehtävästä terveydentilansa vuoksi.Zander 2009, s. 109Zander 2009, s. 276 ATC:n kouluttamilla lentäjillä oli merkittävä rooli sodan alkuvuosina, ja Chamier lyötiin vuonna 1944 ritariksi ansioistaan järjestön johtajana. Hänen teoksensa The Birth of the Royal Air Force julkaistiin vuonna 1943.Zander 2009, s. 342 Chamier kuoli 3. toukokuuta 1974. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Bathin ritarikunta Luokka:Brittiläiset ensimmäisen maailmansodan sotilaat Luokka:Brittiläiset kenraalit Luokka:Brittiläiset lentäjät Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Johann Flittner

Johann Flittner (Flitner) (1. marraskuuta 1618 Suhl, Thüringen, Saksa – 7. tammikuuta 1678 Stralsund, Pommeri, Saksa) oli saksalainen luterilainen pappi, virsirunoilija ja -säveltäjä. Flittner kävi koulua Suhlissa ja lukion Schleusingenissä. Vuonna 1637 hän aloitti teologian opinnot Wittenbergin yliopistossa ja jatkoi opintojaan Jenan, Leipzigin ja Rostockin yliopistoissa. Pommerissa sai Flittner kuulla, että Grimmenissä Greifswaldin lähellä oli kanttorin virka vailla hoitajaa, ja hän sai viran 1644. Hän toimi myös saarnaajana ja 1646 hänestä tuli Grimmenin kaupunginkirkon diakoni, apulaispappi ja tätä virkaa hän hoiti kuolemaansa saakka. Hän meni avioliittoon edeltäjänsä lesken kanssa. Seurakunnan kirkkoherran virka oli kuitenkin avoinna useita kertoja hänen elinaikanaan, mutta häntä ei valittu siihen virkaan. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana hän joutui pakenemaan Stralsundiin, mutta palasi 1660 takaisin Grimeniin. 1659 hän kirjoitti teoksen Himmlische Lust-Gärtlein, kokoelman rukouksia ja virsiä ja se painettiin Greifwaldissa 1661. Kokoelman viides osa Suscitabulum musicum oli yksitoista Flittnerin kirjoittamaa laulua, joista osan hän myös sävelsi. Yhdeksän niistä julkaistiin Nürnberger Gesangbuch -kirjassa 1677. J. S. Bach on käyttänyt hänen virsisäkeistöjä muutamissa teoksissaan (BWV 259, BWV 361, BWV 473). Kolmikymmenvuotisen sodan jatkuessa Flitter joutui pakenemaan uudelleen Stralsundiin. Hän kuoli siellä 1678, ja hänen hautansa on Grimmenin Mariankirkossa. Flittnerin virsistä on käytössä säilynyt yksi Suomessa ja Ruotsissa. Himmlische Lust-Gärtleinin viidennen osan laulu "Jesu, meiner Seelen Weide" on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 305 "Jeesus, ruokit sanallasi" (ruots. Jakob Arrhenius 1691. Suom. virsikirjaan 1701. Uud. Anna-Maija Raittila 1984). Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi 355 "Jeesus, ruokit sanallasi". Käännös on Anna-Mari Kaskisen 1998 tekemä, Jan Arvid Hellströmin 1979 tekemän ruotsinkielisen muokkauksen mukainen. Molemmissa kirjoissa virren sävelmänä on sama, Ruotsissa 1691 julkaistu sävelmä. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset virsirunoilijat Luokka:Saksalaiset teologit Luokka:Vuonna 1618 syntyneet Luokka:Vuonna 1678 kuolleet
Narewka

Narewka on maalaiskunta Hajnówkan piirikunnassa Podlasian voivodikunnassa Puolassa. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 3 609. Hajnówkan piirikunnan asukkaista 8,2 prosenttia asuu Narewkan kunnassa ja sen pinta- alasta 20,9 prosenttia kuuluu Narewkan kuntaan. Kylät Narewkan kunnassa ovat Bernacki Most, Eliaszuki, Grodzisk, Guszczewina, Janowo, Krynica, Lewkowo Nowe, Lewkowo Stare, Leśna, Michnówka, Mikłaszewo, Narewka, Nowa Łuka, Nowe Masiewo, Ochrymy, Olchówka, Pasieki, Planta, Podlewkowie, Siemianówka, Skupowo, Stare Masiewo, Stoczek, Świnoroje, Tarnopol sekä Zabłotczyzna. Narewkan kunnan pinta-alasta 59,2 prosenttia on metsää ja 23,3 prosenttia maatalousmaata. Vuoden 2019 lopussa 48,9 prosenttia Narewkan asukkaista oli naispuolisia ja 51,1 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 12,5 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 57,4 prosenttia ja eläkeikäiset 30,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 47,1 vuotta. Vuonna 2019 Narewkan kunnassa syntyi 22 lasta. Kunnan väestöstä 39 prosenttia on valkovenäläisiä, ja valkovenäjän kielellä onkin kunnassa virallisen avustavan kielen asema.Urzędowy rejestr gmin, w których używany jest język pomocniczy (PDF) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Podlasian voivodikunnan kunnat
Zdzisław Gamański

Zdzisław Gamański (s. 17. marraskuuta 1957 Piotrów) on puolalainen poliitikko ja Chełmnon piirikunnan nykyinen piirikunnanjohtaja (). Hän on toiminut Chełmnon piirikunnan johtajana myös kaudet 2006–2010 ja 2014–2018. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chełmnon piirikunta

Chełmnon piirikunta () on Puolan piirikunta Kujavia-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 51 925\. Piirikunta jakautuu hallintokeskus Chełmnon kaupunkikuntaan ja kuuteen maalaiskuntaan (Chełmno, Kijewo Królewskie, Lisewo, Papowo Biskupie, Stolno sekä Unisław). Chełmnon piirikunnalla on yhteistä rajaa Świecien, Grudziądzin, Wąbrzeźnon, Toruńin ja Bydgoszczin piirikuntien kanssa. Sen pinta-alasta 6,8 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018. Chełmnon piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 11,5 prosenttia. Luku on huomattavan korkea koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna. Vuoden 2019 lopussa Chełmnon piirikunnassa oli 51 925 asukasta, joista 51 prosenttia naispuolisia ja 49 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 52 707 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 44 559 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 18,8 prosenttia, työikäisten 61,6 prosenttia ja eläkeikäisten 19,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,7 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 449 lasta. == Lähteet == Luokka:Kujavia-Pommerin piirikunnat
Johan Leonhard Pentzin

Johan Leonhard Pentzin (6. marraskuuta 1847 Oulu – 5. helmikuuta 1915 Oulu) oli suomalainen juristi, pormestari ja valtiopäivämies. Pentzinin vanhemmat olivat lääninsihteeri, laamanni Leonhard Pentzin ja Katarina Sofia Bergbom ja puoliso vuodesta 1879 Aina Karolina Sofia Lindbom (k. 1912). Pentzin tuli ylioppilaaksi 1866 ja suoritti tuomarintutkinnon 1870. Hän toimi Pietarsaaren pormestarina vuosina 1874–1884 ja Oulun oikeuspormestarina 1884–1907. Pentzin edusti porvarissäädyssä Pietarsaarta valtiopäivillä 1897, 1899 ja 1900. Hän oli myös Oulun kaupunginvaltuuston jäsen usean vuoden ajan.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Johan Leonhard Pentzin Viitattu 9.11.2020. Kauppias, varakonsuli Karl Pentzin oli Johan Leonhard Pentzinin veli.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Karl August Pentzin Viitattu 9.11.2020. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Pietarsaaren pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka: Oulun pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka: Oulun kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1847 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Isokauriit

Isokauriit (Cervus) on suku hirvieläinten lahkossa. Sukuun kuuluvat lajit vaihtelevat eri lähteissä. == Lajit == Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) ja American Society of Mammalogists tunnustavat viisi lajia isokauriita: * Valkoturpakauris (Cervus albirostris) * Vapiti (Cervus canadensis) * Isokauris (Cervus elaphus) * Cervus hanglu * Japaninkauris (Cervus nippon) == Lähteet == Luokka:Jalohirvet
Delfinion (Attika)

Delfinion (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Boiotian ja Attikan rajaseudulla Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Oropóksen kunnan Kálamoksen kylän lähelle. Delfinion sijaitsi Eteläisen Euboianlahden rannalla alueella, joka oli vuorotellen Boiotian (käytännössä Theban) ja Ateenan hallussa. Se oli Oropoksen satamakaupunki. Strabon, joka kutsui Delfinionia Oropoksen ”pyhäksi satamaksi”, kuvaa sen sijainneen 20 stadioninmittaa Oropoksesta itään sekä vastapäätä Euboiaa, johon etäisyys oli 60 stadioninmittaa.Strabon: Geografika 9.2.6. Kaupunki on ollut olemassa klassiselta kaudelta myöhäisantiikkiin saakka. Thukydideen mukaan ateenalaiset linnoittivat kaupungin peloponnesolaissodan lopulla.Thukydides: Peloponnesolaissota 8.38–40. == Lähteet == Luokka:Antiikin Attikan kaupungit Luokka:Antiikin Boiotian kaupungit Luokka:Oropós
Delion

Delion (, ) on antiikin aikainen pyhäkön- tai paikannimi, joka viittaa Deloksen saareen. Se voi tarkoittaa muun muassa seuraavia paikkoja: * Delion, pyhäkkö ja kaupunki Boiotiassa * Delion eli Deloslaisten jumalten pyhäkkö, pyhäkkö Paroksen saarella
Gefyra (Attika)

Gefyra (, ) oli antiikin aikainen paikka läntisessä Attikassa Eleusiin tasangolla virranneen Kefissos-joen varrella. Siellä oli Kefissoksen ylittänyt silta, ja myös paikan nimi tarkoittaa ”Siltaa”. Gefyra on sijainnut joko nykyisen Asprópyrgoksen kunnan tai Elefsínan kunnan alueella. Gefyran asukkaat eli gefyralaiset (Gefyraioi) pitivät itseään alkuperältään eretrialaisina, kun taas Herodotos katsoi näiden olleen foinikialaisia. Sittemmin gefyralaiset asuivat Boiotian Tanagrassa, jonka nimi aiemmin oli Gefyra. Kun kadmeialaiset ajettiin pois Boiotiasta, gefyralaiset jäivät sinne aluksi, mutta myöhemmin myös heidät ajettiin pois, minkä jälkeen he siirtyivät Attikaan. Ateenalaiset antoivat heille kansalaisuuden sillä ehdolla, että he pitivät Ateenasta Eleusiihin johtaneella Pyhällä tiellä olleen, Kefissos-joen ylittäneen sillan kunnossa, mutta pysyivät erillään muista kansalaisista. Gefyralaisilla oli omat temppelit ja kultit, ja näihin kuului muun muassa Demeter Akhaian kultti.Herodotos: Historiateos 5.57, 5.61. Eleusiin mysteerien Suurten mysteerien juhlakulkueeseen kuului, että Kefissos-jokea ylitettäessä gefyralaiset hyökkäsivät sanallisesti juhlakulkueen jäseniä kohtaan. Tällaisista karkeista solvauksista käytettiin termiä gefyrismos (), monikossa gefyrismoi (). == Lähteet == Luokka:Antiikin Attika Luokka:Asprópyrgos Luokka:Elefsína
Kyokushin Kaikan Tezuka Group

International Karate Organization Kyokushin Kaikan Tezuka Group, myös Tezuka Group, myös IKO 4 on japanilainen kyokushinjärjestö, joka perustettiin 1997. Järjestön perusti Masutatsu Ōyaman entinen oppilas Toru Tezuka. ==Historia== Kyokushinin perustaja Mas Oyama perusti kansainvälisen järjestön 1964, ja hänen kuoltuaan 1994 Toru Tezuka nousi lyhyeksi aikaa järjestön johtoon, mutta sairastuttuaan joutui luopumaan asemastaan, joka meni Shokei Matsuille, Matsui jatkoi IKO:n tehtävissä puheenjohtajana. Palattuaan sairauslomalta takaisin hän huomasi alkuperäisen liiton hajonneen useiksi eri liitoiksi. Tezuka ei jäänyt taistelemaan liiton johtoasemasta vaan perusti oman Tezuka Groupin. Nimeä käytettiin ensimmäisiä kertoja käyntikorteissa, kun Japanin ulkopuolelta tulleet eri maiden osastojen johtajat vierailivat Chibassa marraskuussa 1997. Varsinaisesti Tezuka tunnustettiin liittonsa johtajaksi 2000.International Karate Organization Kyokushin Kai Kan Tezuka Group kyokushin-tezuka.pl Viitattu 9.11.2020 Tezuka oli 76-vuotias kuollessaan tammikuussa 2017. Uudeksi puheenjohtajaksi nimitettiin Yoshimichi Mori. ==Turnauksia== *Maailmanmestaruuskilpailut (2018–) ==Lähteet== Luokka:Kyokushinjärjestöt Luokka:Kansainväliset urheilujärjestöt
Limnai (Ateena)

Limnai (, ) oli antiikin Ateenan kaupunginosa tai alue, jota ei luettu Attikan demosten joukkoon. Sen nimi viittaa alueen soiseen maaperään. Limnai tunnetaan ennen kaikkea sen Dionysokselle omistetusta temppelistä (Dionysos en Limnais, ). Sinne sijoittui Anthesteria-juhla, mutta sillä oli ilmeisesti osa myös Oskhoforia-juhlassa. Limnain sijaintia ei tunneta. Myös sen suhde Lenaioniin on epäselvä, sillä nämä kaksi Dionysoksen pyhäkköä sekoitetaan toisiinsa jo antiikin aikaisissa lähteissä. == Teoriat sijainnista == Perinteisesti Limnai on sijoitettu Akropoliin etelä- tai kaakkoispuolelle Thukydideen maininnan perusteella.Thukydides: Peloponnesolaissota 2.15. Vanhan tulkinnan mukaan se sijaitsi Dionysoksen teatterin ja Ilissos-joen välisellä alueella itään Meliten ja Kollytoksen demoksista. Se on sijoitettu muun muassa nykyisten Makrygiánni- ja Chatzichrístou-katujen alueelle. Näissä tulkinnoissa Limnain Dionysoksen pyhäkkö oli eri pyhäkkö kuin Lenaion. Ne liittyivät kuitenkin läheisesti yhteen, ja ovat myös saattaneet sijaita suhteellisen lähellä toisiaan. Toisen teorian mukaan Limnai olisi kuitenkin sijainnut Akropoliin länsipuolella etelään Areiopagista, ja sen Dionysoksen pyhäkkö olisi ollut sama kuin Lenaion. Myöhemmin paikalla sijaitsi Iobakkheion. Tämä tulkinta perustuu Wilhelm Dörpfeldin kaivauksiin alueella. Dörpfeldin mukaan Akropoliin, Areiopagin ja Pnyksin välinen laakso on voinut olla antiikin aikana soista. Tulkintaa on kritisoitu muun muassa sillä perusteella, ettei niin tärkeä pyhäkkö kuin Lenaion olisi voinut jäädä käyttämättömäksi niin, että sen paikalle olisi jo varhain rakennettu jotakin muuta. == Lähteet == Luokka:Antiikin Ateena
Pyhä tie

Pyhä tie voi viitata seuraaviin: == Antiikin aikana == * Pyhä tie, tie Attikassa Ateenasta Eleusiihin * Pyhä tie, tie Delfoissa Apollonin pyhäkköalueella * Pyhä tie, tie Deloksella * Pyhä tie, tie Miletoksesta Didymaan * Pyhä tie, tie Samoksen kaupungista Heraioniin * Via sacra, antiikin Rooman pääkatu == Nykyaikana == * Ierá Odós, katu Ateenassa Kreikassa * Voie Sacrée, ranskalaisten huoltoreitti ensimmäisessä maailmansodassa
Christopher C. Miller

Christopher C. Miller (s. 15. lokakuuta 1964 Platteville, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen virkamies ja entinen Green Berets -erikoisjoukkojen sotilas. Hän on toiminut Yhdysvaltain terrorisminvastaisen keskuksen johtajana 10. elokuuta 2020 alkaen. 9. marraskuuta 2020 presidentti Donald Trump nimitti hänet Yhdysvaltain virkaatekeväksi puolustusministeriksi erotettuaan puolustusministeri Mark Esperin. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain puolustusministerit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt