EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Punkalaitumen Kunto

Punkalaitumen Kunto on urheiluseura, jonka kotikunta on Punkalaidun. Seura perustettiin vuonna 1929. Punkalaitumen Kunnon lajeja nykyisin ovat ampumahiihto, hiihto, salibandy, suunnistus, urheiluammunta ja yleisurheilu. Seuran lajeja ovat olleet aiemmin mm. pesäpallo, judo, paini, luistelu, jääkiekko, voimistelu ja painonnosto. == Salibandy == Punkalaitumen Kunnon miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2023-2024 Satakunnan 5. divisioonaa. Joukkue sijoittui sarjassaan 2. ja saavutti kaudelle 2024-2025 sarjanousun. Miesten edustusjoukkueen lisäksi seuralla on naisten harrasteryhmä sekä lasten kerhoryhmiä. Joukkueiden kotihalli on Punkalaitumen liikuntahalli. == Tunnetuimmat urheilijat == Seuran tunnetuimpia urheilijoita ovat olleet ampumahiihtäjä Heikki Ikola ja yleisurheilija Heikki Leppänen. Ikolalla on kolme henkilökohtaista maailmanmestaruutta ja yhteensä kymmenen olympia- ja MM-mitalia. Leppänen oli kymmenottelija, joka osallistui Ikolan tapaan vuoden 1976-olympialaisiin. == Särkän tanssilava == Punkalaitumen Kunto järjestää kesällä Särkän tanssilavalla keskiviikkoisin tansseja. Lava on palkittu Suomen kauneimmaksi tanssilavaksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset urheilun yleisseurat Luokka:Punkalaidun
Maryja Bila

Maryja Bila (s. 1995) on ukrainalainen karateka. Hän voitti Kyokushinin Euroopan-mestaruuden 2014. ==Varhaisvuodet== Bila aloitti karaten harjoittelemisen 7-vuotiaana ja päätyi kilpailemaan ollessaan 11–12-vuotias.Делай, что должен, и будь что будет». Мария Белая о своей первой абсолютке kyokushinkarate.news 9.12.2014 Viitattu 27.12.2019 Hän voitti muun muassa nuorten tasolla Ukrainan 16–17-vuotiaiden keskisarjan mestaruuden vuosina 2011 ja 2012.результаты Открытого Чемпионата Украины по Киокушин Карате (IKO1) kyokushinkarate.news 22.4.2011 Viitattu 27.12.2019 Результаты Кубка Украины по киокушин карате (IKO1) kyokushinkarate.news 12.1.2012 Viitattu 27.12.2019 ==Kilpaura== 2013 maaliskuussa Bila saavutti Ukrainan keskisarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Tatjjana Nemtsevan.Результаты чемпионата Украины по киокушин карате (IKO1) kyokushinkarate.news 16.3.2013 Viitattu 27.12.2019 Toukokuussa Bila saavutti kotikisoissaan Ukrainassa EM-hopeaa, kun hän hävisi loppuottelussa Katarzyna Moczdlowskalle. Hän voitti vielä syyskuussa Poltava Openin ja lokakuussa Ukrainan avoimensarjan mestaruuden.Результаты Открытого Кубка Полтавской области «Полтавская Битва 2013 (IKO-1) kyokushinkarate.news 1.10.2013 Viitattu 27.12.2019 Финальные поединки абсолютного чемпионата Украины по киокушин карате (IKO-1) kyokushinkarate.news 12.10.2013 Viitattu 27.12.2019 2014 Bila voitti aluksi helmikuussa Ukrainan mestaruuden raskaassasarjassa ja myöhemmin syyskuussa hän voitti Galizia Cupin Puolassa yli 58-kiloisten sarjassa.Результаты Чемпионата Украины по киокушин карате (IKO-1) kyokushinkarate.news 16.2.2014 Viitattu 27.12.2019 Финальные поединки Международного турнира по киокушин карате «Galizia Cup 2014» kyokushinkarate.news 29.9.2014 Viitattu 27.12.2019 Muutama kuukausi myöhemmin Bila saavutti ensimmäisen Euroopan mestaruuden voitettuaan avoimensarjan loppuottelussa Ksenija Zasorinan.13-й абсолютный чемпионат Европы по киокушин карате — 30 ноября 2014г, (Польша, Сосновец) kyokushinkarate.news Viitattu 27.12.2019 Hänestä tuli samalla ensimmäinen ukrainan naisten avoimensarjan Euroopan mestari.Украинка Мария Белая первая абсолютная чемпионка Европы. Результат украинской сборной kyokushinkarate.news Viitattu 27.12.2019 2015 hän oli mukana Berliinin EM-kisoissa, jossa Bila putosi jatkosta toisella kierroksella hävittyään Katarina Holjacille. 2016 Bila oli mukana huhtikuussa Tokion maailmanmestaruuskisoissa, jossa hänen kilpailu päättyi ensimmäiselle kierrokselle.Второй день чемпионата Мира принес Украине еще 3 медали, среди них 2 золота kyokushinkarate.news 18.4.2016 Viitattu 27.12.2019 ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tulevaisuusliike

Tulevaisuusliike () on libanonilainen liberaali puolue. Puolue on virallisesti sekulaarinen, mutta sen ensisijaista kannattajakuntaa ovat sunnimuslimit. Tulevaisuusliike on ns. Maaliskuun 14. -allianssin jäsen ja sen suurin puolue. Puolue on myös Al Mustaqabal -lehden, jonka perustajana on Haririn perhe, taustavoima. == Lähteet == Luokka:Liberaalit puolueet Luokka:Liberal International
Adrian Zandberg

Adrian Tadeusz Zandberg (s. 4. joulukuuta 1979) on puolalainen poliitikko, historiantutkija, filosofian tohtori ja ohjelmoija. Zandberg on vuonna 2015 perustetun Partia Razem -puolueen perustajia. Hän on istunut Puolan parlamentin Sejmin jäsenenä vuodesta 2019. == Aiheesta muualla == * sejm.gov.pl Luokka:Puolalaiset poliitikot Luokka:Puolueiden puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gavin Lee

Gavin Lee (s. 15. lokakuuta 1971) on palkittu englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan työstään musikaaleissa. ==Ura== Lee on esiintynyt monissa Maija Poppaseen perustuvissa musikaaleissa Pertun roolissa; huomattavimmat kuitenkin lienevät West Endin ja Broadwayn tuotannot. Lee palkittiin roolisuorituksestaan vuonna 2007 Drama Desk Awardilla. Lisäksi hän esiintyi yhdessä Laura Michelle Kellyn kanssa Yhdysvaltain silloiselle presidentille Barack Obamalle America Celebrates 4 July at Fords Theatressa vuonna 2010. Maija Poppasen lisäksi Lee on esiintynyt esimerkiksi musikaaleissa Les Miserablés Thenardierina, Spongebob Squarepants the Broadway Musicalissa Jalmari Kalmarina, How Grinch Stole the Christmas Musicalissa Grinchinä sekä Kaunottaressa ja hirviössä Lumierena. Hänellä on ollut myös muutamia elokuva- ja televisiorooleja. ==Yksityiselämä== Lee on naimisissa näyttelijä Emily Harveyn kanssa. Parilla on kolme lasta. ==Filmografia== Vuosi Elokuva / TV- sarja Rooli 2004 Aalloilla tähtien 2004 Oopperan kummitus 2011 The Good Wife Jake Alister Kovat kaulassa Alan Woodford Kova laki: Erikoisyksikkö Dennis Griscomb ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Englantilaiset näyttelijät
The Chiffons

The Chiffons oli vuonna 1960 Bronxissa perustettu newyorkilainen tyttöbändi. Sillä oli 1960-luvun alussa joitakin hittejä, kuten Yhdysvalloissa listaykköseksi noussut ”He’s So Fine”. Muita hittejä olivat esimerkiksi ”One Fine Day”, ”I Have a Boyfriend”, Motown-vaikutteinen ”Sweet Talkin’ Guy” sekä Martha & the Vandellas -vaikutteinen ”The Real Thing”. Yhtye hajosi vuonna 1972. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset popyhtyeet Luokka:Afroamerikkalainen musiikki
Othmar Schoeck

Othmar Schoeck (1. syyskuuta 1886 Brunnen, Schwyz – 8. maaliskuuta 1957 Zürich) oli sveitsiläinen säveltäjä. Hän oli merkittävin oopperan, kuoroteosten ja satojen laulujen säveltäjänä, mutta sai tunnustusta myös orkesterimusiikillaan.Othmar Schoeck AllMusic Schoeck opiskeli Zürichin konservatoriossa ja suoritti lisäksi yksityisiä opintoja Max Regerin johdolla Leipzigissä. Hän pitäytyi vahvasti perinteisissä harmonioissa ja muodoissa, vaikka vallitseva virtaus oli hänen aikanaan dissonoivampi. Hänen oopperoihinsa kuuluu Heinrich von Kleistin draamaan sävelletty Penthesilea (1927). Sävellystyönsä ohella Schoeck johti orkesteria, säesti pianolla laulajia ja toimi opetusviroissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: Othmar Schoeck: nuotteja Luokka:Sveitsiläiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Hadi Azizkhani

Hadi Azizkhani (s. 1978) on iranilainen karateka, joka saavutti Kyokushinin IKO Matsushima-liiton maailmanmestaruuden 2004.World Open Tournament – IKO Matsushima kyokushinresults.com Viitattu 7.7.2018 Hän voitti loppuottelussa Hassan Nazemin. ==Lähteet== Luokka:Iranilaiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hassan Nazemi

Hassan Nazemi (s. 1977) on iranilainen karateka, joka saavutti Kyokushinin IKO Matsushima-liiton MM-hopeaa 2004.World Open Tournament – IKO Matsushima kyokushinresults.com Viitattu 27.12.2019 Hän saavutti myös EM-hopeaa 2005 hävittyään loppuottelun Aleksander Ibragimoville.European Open Championships - IKO MATSUSHIMA kyokushinresults.com Viitattu 27.12.2019 ==Lähteet== Luokka:Iranilaiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Afternoons in Utopia

Afternoon in Utopia on Alphaville-yhtyeen toinen albumi, joka julkaistiin 5. kesäkuuta 1986. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # == Aiheesta muualla == * Afternoons in Utopia discogs.com-sivustolla Luokka:Vuoden 1986 albumit Luokka:Alphavillen albumit
The Breathtaking Blue

The Breathtaking Blue on Alphaville-yhtyeen kolmas albumi, joka julkaistiin 4. huhtikuuta 1989. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # == Aiheesta muualla == * The Breathtaking Blue discogs.com-sivustolla Luokka:Vuoden 1989 albumit Luokka:Alphavillen albumit
Vuoden kirjateko -palkinto (kirjakauppiaat ja kustantajat)

Vuoden kirjateko -palkinto on Suomen kirjakauppiaiden ja kustantajien myöntämä tunnustus. == Palkinnon saajia == *2005 Pelasta kirja -hankePelasta kirja -hankkeesta vuoden kirjateko; TS 20.5.2005 *2006 Eläköön lapsi! -äänikirjaVuoden kirjateko 19.5.; Yle 19.5.2006 *2008 yritysjohtaja, professori Heikki A. Reenpäähttp://www.kansalliskirjasto.fi/extra/vanhat_vuosikertomukset/vuosikertomus_2008/yhteiskuntasuhteet.html *2009 helsinkiläinen antikvaarinen kirjakauppias Kaarle ErvastiKaarle Ervasti; Muistot, HS *2010 Vuoden kaunein kirja -kilpailun jatkaminenhttp://www.kirjakauppaliitto.fi/news/54/print *2011 Ei kirjan arvonlisäveron korotukselle -kampanjahttps://mediaviikko.fi/kategoriat/uutiset/kirjakauppiaiden-ja- kustantajien-vuoden-kirjateko-ei-kirjan-arvonlisaveron-korotukselle- kampanjalle.html == Katso myös == * Vanhan kirjallisuuden ystävien ja Keskisuomalaisen saman niminen palkinto == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot
Carl Oskar Evert Andelin

Carl Oskar Edvard Andelin (18. elokuuta 1840 Tohmajärvi – 20. maaliskuuta 1905 Helsinki) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri. (Viitattu 27.12.2019) Andelinin vanhemmat olivat lääninrovasti, valtiopäivämies Erik Johan Andelin ja Henriette Sofia Blom ja puoliso vuodesta 1867 Aline Augusta Munsterhjelm, everstiluutnantti Anders Lorenz Munsterhjelmin tytär. Andelin tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1853, ylennettiin valmistuttuaan vänrikiksi ja määrättiin henkivartioväen 3. Suomen Tarkk’ampuja­patal­joonaan 1860. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1862, luutnantiksi 1867 ja alikapteeniksi 1874. Vuodesta 1865 Andelin toimi pataljoonan kassanhoitajana, Turkin sotaan osallistuttuaan hän yleni kapteeniksi ja sai eron pataljoonan kassanhoitajan tehtävästä 1879, siirtyäkseen ensin saman pataljoonan komppanianpäälliköksi ja sitten adjutantiksi Suomen asevelvollisen sotaväen päällikköhallitukseen vuodesta 1880 vuoteen 1883, jolloin hänet ylennettiin everstiksi. Vuodesta 1885 Andelin oli henkivartioväen 3. Suomen tarkk’ampujapataljoonan talouspäällikkö ja sitten 4. Oulun tarkk’ampujapataljoonan komentaja kesäkuusta 1885. Hän erosi sotapalveluksesta kenraalimajurina 1890, mutta toimi muun muassa Suomen sotaväen leski- ja orpokassan taloudenhoitajana 1893–1895, Hakunilan maatilan omistajana Helsingin maalaiskunnassa vuodesta 1883, Suomen teollisuudenharjoittajain keskinäisen paloapuyhdistyksen hallituksen jäsenenä vuodesta 1902 ja Venäjän Punaisen Ristin Suomen osaston taloudenhoitajana aina kuolemaansa saakka. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1840 syntyneet Luokka:Vuonna 1905 kuolleet
Lightning Bolt (albumi)

Lightning Bolt on Yhdysvaltain Seattlesta kotoisin olevan Pearl Jamin kymmenes studioalbumi. Levyn on tuottanut suurimman osan muistakin Pearl Jamin levyistä tuottanut Brendan O'Brien. Levy julkaistiin yhtyeen oman Monkeywrench Recordsin kautta lokakuussa 2013. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 8. == Kappaleet == == Arvostelut == * Allmusic: Pearl Jam - Lightning Bolt Viitattu 11.11.2022. * Rolling Stone: Pearl Jam - Lightning Bolt Viitattu 11.11.2022. * Soundi: Pearl Jam: Lightning Bolt Viitattu 11.11.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lightning Bolt Allmusicissa * Luokka:Pearl Jamin albumit Luokka:Vuoden 2013 albumit Luokka:Brendan O’Brienin tuottamat albumit
Shūnan

Shūnan () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Yamaguchin prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren rannikolla prefektuurin kaakkoisosassa. Pohjoisessa kaupunkiin kuuluu laajoja vuoristoalueita ja se rajautuu Shimanen prefektuuriin. Siihen kuuluvat myös muun muassa Ōzushiman ja Kurokamishiman saaret, jotka ovat lähialueineen osa Seton sisämeren kansallispuistoa. Shūnanissa on 142 588 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 656,29 neliökilometriä. Shūnan on kaupunkina suhteellisen uusi: se perustettiin vuonna 2003 yhdistämällä Tokuyaman ja Shinnan’yōn kaupungit sekä Kumagen ja Kanon maaseutukaupungit. Kaupungin nimi viittaa Suōn provinssin (shū) eteläosaan (nan). Sen keskustan muodostaa entinen Tokuyaman kaupunki, joka kukoisti Edo-kaudella linnanaluskaupunkina Mōri-klaanin hallinnassa. 1900-luvun alussa sinne sijoitettiin keisarillisen Japanin laivaston polttoainetehdas. Kaupunki kärsi pahoja vahinkoja toisessa maailmansodassa, mutta sodan jälkeen sinne syntyi runsaasti teollisuutta ja lopulta öljynjalostus- ja kemianteollisuuden kombinaatti. Kansainvälisen Tokuyama-Kudamatsun sataman toiminta-alue ulottuu viereisten Kudamatsun ja Hikarin kaupunkien puolelle. Shūnaniin kuuluvilla maaseutualueilla tuotetaan esimerkiksi riisiä, teetä, hedelmiä, wasabia ja siitakesieniä. Shūnanin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa kaupungin taidemuseo ja Tokuyaman eläintarha. Kaupungissa toimii useita kuumia lähteitä (onsen), kuten Mitsuo- onsen ja Yuno-onsen. Sen pohjoisosassa Yashiron alueella sijaitseva munkkikurkien levähdysalue on nimitetty erityiseksi luonnonmuistomerkiksi. Kaupunkia palvelevat suurnopeusjunalinja San’yō Shinkansen sekä JR Nishi- Nihonin San’yō-päälinja ja Gantoku-linja. == Kuvia == Tiedosto:銀座一丁目 - panoramio.jpg|Kauppakatu Tokuyaman keskustassa Tiedosto:徳山湾から見たトクヤマ南陽工場.jpg|Teollisuutta Shūnanin rannikolla Tiedosto:Tooisihachiman.JPG|Tōishi-Hachimanin pyhäkkö Tiedosto:Suno Island（Shunan, Yamaguchi）.jpg|Sunon saari Seton sisämeressä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Yamaguchin prefektuurin kaupungit
Peter Magnus Aquilander

Peter Magnus Aquilander (17. helmikuuta 1824 Jäppilä, Uusikirkko – 1894 Pietari) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa insinöörihallinnon tehtävissä palvellut suomalainen kenraalimajuri. (Viitattu 27.12.2019) Aquilanderin vanhemmat olivat lasitehtailija, tilanomistaja Magnus Aquilander ja Sophia Catharina Rebitzner ja puoliso vuodesta 1857 Margaretha von Grund. Aquilander tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1838, ylennettiin valmistuttuaan vänrikiksi ja määrättiin Venäjän armeijan sotilasinsinöörihallinnon kenttäinsinöörijoukkoihin 1844. Sotilasinsinöörikoulun upseeriluokat hän suoritti Pietarissa 1844–1846, minkä jälkeen hänet siirrettiin insinööriasemalle Ahvenanmaalle. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1851 ja luutnantiksi 1854. Aquilander osallistui Krimin sodan aikana Ahvenanmaan puolustustaisteluihin ja joutui sotavangiksi. Sotavankeudesta palattuaan hänet määrättiin Viaporin insinööriasemalle 1855, nimitettiin Viaporin sotilasinsinöörihallinnon päälliköksi 1857 ja osastopäälliköksi 1859. Nikolajevskin sotilasinsinöörihallinnon palvelukseen Kaakkois-Venäjälle Aquilander komennettiin 1860, Irkutskiin Siperiaan 1862 ja vuonna 1863 ensin Pietariin ja sitten Tallinnan sotilasinsinöörihallinnon päälliköksi. Aquilander ylennettiin kapteeniksi 1864, everstiluutnantiksi 1868 ja everstiksi 1873. Sotapalveluksesta hän erosi kenraalimajurina 1885, asettuen asumaan Pietariin. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1824 syntyneet Luokka:Vuonna 1894 kuolleet
Carl Magnus Vilhelm Armfelt

Carl Magnus Vilhelm Armfelt (20. maaliskuuta 1797 Pietari – 17. joulukuuta 1878 Helsinki) oli suomalainen kreivi, joka yleni Ruotsin armeijassa everstiksi ja Venäjän keisarikunnan armeijassa kenraalimajuriksi. (Viitattu 27.12.2019) Armfeltin vanhemmat olivat jalkaväenkenraali, kreivi Gustaf Mauritz Armfelt ja kreivitär Hedvig Ulrika De la Gardie. Hänen puolisonsa 1822–1834 oli vapaaherratar Adelaide Sofia Vilhelmina Carolina von Stedingk ja vuodesta 1855 Ulrika Christina Vilhelmina Bohman. Ministerivaltiosihteeri Alexander Armfelt ja kenraaliluutnantti Gustaf Magnus Armfelt olivat Carl Magnus Vilhelm Armfeltin veljiä. Hän tuli aliupseeriksi Götan tykistörykmenttiin 1807. Lippujunkkariksi hänet ylennettiin 1809, vänrikiksi 1812, luutnantiksi 1817, ratsumestariksi 1822, ratsumestariksi yleisesikunnassa 1823 ja majuriksi 1825. Kuninkaan adjutantiksi Armfelt nimitettiin 1828, vt. kuninkaallisen kabinettikamariherran arvo hänelle myönnettiin 1831 ja hänet ylennettiin everstiluutnantiksi yleisesikunnassa 1836. Ruotsin armeijan palveluksesta Armfelt erosi everstinä heinäkuussa 1841 ja muutti syksyllä 1842 Suomeen. Armfelt tuli marraskuussa 1842 everstiluutnanttina palvelukseen Venäjän armeijan jalkaväkeen. Hänet nimitettiin Suomen sotaväen ja luotsi- ja majakkalaitoksen ylisotaoikeuden jäseneksi, ylennettiin everstiksi 1847 ja kenraalimajuriksi 1858, jolloin hänestä tuli myös Suomen sotaväen ja luotsi- ja majakkalaitoksen ylisotaoikeuden puheenjohtaja. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Pietarinsuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1797 syntyneet Luokka:Vuonna 1878 kuolleet
Drymocallis glandulosa

Drymocallis glandulosa on ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, joka aiemmin tunnettiin nimellä Potentilla glandulosa. Lajilla ei ole suomenkielistä nimeä. Kasvi on tärkeää ravintoa useille hiirilajeille, kuten lännenhiirusille (Reithrodontomys megalotis), kaktuspeurahiirusille (Peromyscus eremicus) ja kalifornianpeurahiirusille (Peromyscus californicus). == Ulkonäkö ja koko == Drymocallis glandulosa on monivuotinen ruohokasvi. Se kasvaa yleensä pystysuoraan ylös, mutta se voi olla myös pieni ja tupasmainen, vain muutaman senttimetrin korkuinen. Kasvi voi olla myös pitkä ja kapea, lähes metrin korkuinen. Lajilla voi olla maavarsia. Drymocallis glandulosa on usein karvojen peitossa; monet karvoista ovat rauhasmaisia, jolloin kasvin pinta on tahmea. Kukin kasvin lehdistä jakautuu useisiin lehdyköihin; lehden kärjessä on pitkä kärkilehdykkä ja lehtiruodin kummallakin puolella pienempiä sivulehdyköitä. Kukinto on viuhko, jossa on yleensä 2-30 väriltään ja kooltaan vaihtelevaa kukkaa. Jokaisessa kukassa on yleensä viisi yli senttimetrin pituista terälehteä, joiden väri vaihtelee valkoisesta vaaleankeltaisen kautta kullanväriseen. == Levinneisyys == Drymocallis glandulosa on kotoisin laajalta alueelta Pohjois-Amerikan länsiosista. Sen levinneisyysalue ulottuu Kanadan lounaisosista Yhdysvaltain länsirannikon ja Kalifornian kautta Meksikon Baja Californiaan. == Elinympäristö == Levinneisyysalueellaan lajin voi löytää hyvin monenlaisista elinympäristöistä. Kasvi esiintyy tavallista yleisempänä sen jälkeen, kun sen elinympäristö on raivattu tai häiriintynyt, esimerkiksi metsäpalojen, avohakkuiden ja voimakkaan laiduntamisen jälkeen. == Luokittelu == Drymocallis glandulosa luetaan nykyisin kuuluvaksi valkohanhikkien (Drymocallis) sukuun, mutta aiemmin sen luokiteltu lähisukuiseen hanhikkien (Potentilla) sukuun. Kasvi on ulkomuodoltaan hyvin vaihteleva, ja sillä on lukuisia muunnoksia ja alalajeja, joiden eroja ei voi selkeästi määritellä. Muunnoksiin luetaan yleensä ainakin seuraavat: * Drymocallis glandulosa var. glandulosa * Drymocallis glandulosa var. reflexa * Drymocallis glandulosa var. viscida * Drymocallis glandulosa var. wrangelliana == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ITIS: Drymocallis glandulosa * Flora of North America: Drymocallis glandulosa glandulosa
Ernst Neufert

Ernst Neufert (15. maaliskuuta 1900 Freyburg an der Unstrut – 23. helmikuuta 1986 Rolle) oli saksalainen arkkitehti, joka oli kiinnostunut standardoinnista. Vuonna 1936 hän julkaisi arkkitehtuurin käsikirjan Bauentwurfslehre : Grundlagen, Normen und Vorschriften über Anlage, Bau, Gestaltung, Raumbedarf, Raumbeziehungen, Masse für Gebäude, Räume, Einrichtungen und Geräte mit dem Menschen als Mass und Ziel : Handbuch für den Baufachmann, Bauherrn, Lehrenden und Lernenden, joka on yhä alan keskeinen lähdeteos. Vuonna 1914 Neufert aloitti muurarin oppipoikana ja suoritti oppipojan tutkinnon. Vuonna 1918 hän valmistui Weimarin rakennusoppilaitoksesta ja työskenteli sen jälkeen Hannack & Ludwig -yrityksessä Magdeburgissa. Kun Bauhaus aloitti toimintansa Weimarissa vuonna 1919, ilmoittautui Neufert opiskelijaksi ensimmäisten joukossa. Hän työskenteli opintojensa ohella Walter Gropiuksen ja Adolf Meyerin arkkitehtitoimistossa. Vuoden 1921 kesälukukauden aikana Neufert opiskeli Espanjassa, jossa hän tapasi Antoni Gaudín. Vuosina 1922–1925 Neufert työskenteli Gropiuksen työmaapäällikkönä ja valvoi muun muassa Bauhausin Dessaun rakennustöitä. Vuonna 1926 Otto Bartning kutsui Neufertin takaisin Weimariin johtamaan Weimarin teknillisen yliopiston rakennusosastoa. Neufert toimi myös opettajana Johannes Ittenin Berliiniin perustamassa yksityisessä taidekoulussa ja työskenteli arkkitehtina. Neufert matkusteli laajalti ja julkaisi useita artikkeleja. Vuonna 1936 hän matkusti Yhdysvaltoihin tavatakseen Frank Lloyd Wrightin ja selvittääkseen mahdollisuuksia muuttaa Yhdysvaltoihin. Vuodesta 1938 alkaen Neufert teki yhteistyötä Hitlerin luottohenkilön, valtakunnan pääarkkitehti Albert Speerin kanssa. Neufert nimitettiin Berliinin asuntosuunnittelun tyypittelyn, standardisoinnin ja rationalisoinnin asiamieheksi. Myöhemmin Neufert osallistui sodassa tuhoutuneiden kaupunkien jälleenrakennuksen suunnitteluun. Vuonna 1945 Neufert nimitettiin Darmstadtin teknillisen yliopiston arkkitehtuurin professoriksi. Hän työskenteli myös arkkitehtina. Neufertin merkittävin työ on Bauentwurfslehre-teos. Kirjalla on ollut suuri vaikutus arkkitehtuurin opetukseen, ja siitä on otettu yksin Saksassa 39 painosta. Bauentwurfslehre on käännetty useille eri kielille. Arkkitehtina Neufert tunnetaan parhaiten suunnittelemistaan teollisuusrakennuksista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Bauentwurfslehre -teoksen esittely Neufert-säätiön sivuilla Luokka:Saksalaiset arkkitehdit Luokka:Saksalaiset professorit Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Ube

Ube () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Yamaguchin prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren Suōnmeren rannikolla prefektuurin lounaisosassa. Kaupungin keskusta on rakentunut Kotōjoen suun vasemmalle rannalle. Etelässä kaupunkiin kuuluu alavia täyttömaa-alueita, pohjoisessa kumpuilevaa ylänköä Kotōjoen keskijuoksulle saakka. Ubessa on 164 303 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 286,65 neliökilometriä. Edo-kaudella Ubea hallitsi Fukubara-klaani osana Chōshūn eli Hagin daimiokuntaa. 1600–1700-luvuilla alueella toteutettiin suuria maantäyttö- ja keinokasteluhankkeita, kuten Tokiwan lampi vuonna 1698. Kivihiilen kaivu alkoi Ubessa jo Edo-kaudella, mutta varsinkin 1900-luvun vaihteen tienoilla, Meiji- kauden puolivälistä lähtien Taishō-kaudelle saakka, Ube kehittyi nopeasti hiilikaivoskaupungiksi. Kaupunkioikeudet Ubelle myönnettiin vuonna 1921. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kaupunkiin kehittyi monipuolista teollisuutta, jonka keskiössä oli Ube kōsan -yrityksen kemianteollisuuden kombinaatti. Kaupunki tuhoutui pahoin toisessa maailmansodassa ja sen hiilikaivokset suljettiin vuonna 1967, mutta se on pysynyt merkittävänä teollisuuskeskuksena. Sen kaupunkisuunnittelussa on painotettu viheralueita ja saasteiden vastaista toimintaa. Uben nähtävyyksiin kuuluvat laaja Tokiwan puisto lampineen, Tokiwan museo ja huvipuisto, Watanabe Sukesakun muistohalli sekä Sōrin-jin temppeli, jonka puutarhan sanotaan olevan Nanboku-chō-kaudelta. Kaupungissa toimivat Yamaguchin yliopiston insinööritieteiden ja lääketieteen tiedekunnat. Ubea palvelevat JR Nishi-Nihonin San’yō-päälinja, Ube-linja ja Onoda-linja sekä kaupungin etelärannikolla sijaitseva Yamaguchi-Uben lentoasema. == Kuvia == Tiedosto:ＵＭＧ・ＡＢＳ宇部工場 - panoramio.jpg|Uben teollisuuslaitoksia Tiedosto:Kotozakihachiman.JPG|Kotozaki Hachiman-gūn pyhäkkö Tiedosto:ときわ公園 - panoramio (4).jpg|Iiriksiä Tokiwan puistossa Tiedosto:Yamaguchi-Ube-Airport.JPG|Yamaguchi-Uben lentoasema, taustalla Uben kaupunkia == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Yamaguchin prefektuurin kaupungit
Oskar Lang

Oskar Lang (s. 4. joulukuuta 1996 Arvika, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa SHL-seura Leksands IF:n riveissä. Lang laukoo vasemmalta. Lang debytoi SHL:ssä kaudella 2014–2015 Leksands IF:n paidassa. Hän pelasi debyyttikaudellaan 15 ottelua tehoin 0+0=0. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Leksands IF:n pelaajat Luokka:Elävät henkilöt
Meidän tulevat päivät

Meidän tulevat päivät on suomalaisen muusikko ja lauluntekijä Lauri Tähkän neljäs sooloalbumi. Albumi julkaistiin 1. maaliskuuta 2019, ja sen tuotti Jukka Immonen. Meidän tulevat päivät sisältää kymmenen kappaletta. Albumilta julkaistiin vuonna 2018 kaksi singleä, ”Mä en pelkää” ja ”Palavaa vettä”. Albumi nousi listaykköseksi sekä Suomen virallisella albumilistalla että fyysisellä albumilistalla. Emma-gaalassa 2020 albumi palkittiin vuoden iskelmäalbumina. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2019 albumit Luokka:Lauri Tähkän albumit Luokka:Jukka Immosen tuottamat albumit
Rauta(II)asetaatti

Rauta(II)asetaatti ((CH3COO)2Fe) eli ferroasetaatti on rauta- ja asetaatti- ionien muodostama yhdiste. Yhdistettä käytetään tekstiilien värjäyksessä ja katalyyttinä. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Puhtaana rauta(II)asetaatti on väritöntä kiteistä ainetta, mutta se on usein kellertävää. Siitä tunnetaan myös kidevedellinen tetrahydraatti ((CH3COO)2Fe·4H2O), joka on väriltään vihreää. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee myös poolisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Rauta(II)asetaatti hapettuu helposti rauta(III)asetaatiksi.Alan M. Stolzenberg: Iron Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2004.Egon Wildermuth, Hans Stark, Gabriele Friedrich, Franz Ludwig Ebenhöch, Brigitte Kühborth, Jack Silver & Rafael Rituper: Iron Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Rauta(II)asetaattia valmistetaan liuottamalla rautajauhetta tai -romua etikkahappoon. Hapettumisen ehkäisemiseksi reaktio suoritetaan suojakaasun alla. :Fe + 2 CH3COOH → (CH3COO)2Fe + H2 Rauta(II)asetaattia ja sen tetrahydraattia käytetään tekstiilien peittana erityisesti värjättäessä sinisiksi, ruskeiksi tai mustiksi. Yhdisteestä valmistetaan myös musteita. Orgaanisen kemian synteeseissä rauta(II)asetaattia käytetään katalyyttinä pelkistyksissä, Kumada-kytkennöissä, heterosyklisten yhdisteiden valmistuksessa ja hydrosilyloinneissa. ==Lähteet== Luokka:Asetaatit Luokka:Rautayhdisteet
Arash Sharifi

Arash Sharifi (s. 1976) on iranilainen karateka, joka saavutti Kyokushinin IKO Matsushima-liiton MM-pronssia 2004.World Open Tournament – IKO Matsushima kyokushinresults.com Viitattu 27.12.2019 Hän saavutti myös raskaansarjan Euroopan mestaruuden 2001 voitettuaan loppuottelussa Dmitri Shabanovin.European Open Championships - IKO MATSUSHIMA kyokushinresults.com Viitattu 27.12.2019 ==Lähteet== Luokka:Iranilaiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Darknessin diskografia

The Darkness on vuonna 2000 perustettu brittiläinen glam rock -yhtye. Yhtye otti paljon vaikutteita 1970-luvun rock-musiikista, joissa korostuu glam rockin henkinen esittämistapa. Yhtyeen musiikissa on hyvin leimaavaa laulajan, Justin Hawkinsin, brittikorostus ja korkea falsettilaulanta. Listoilla parhaiten menestyneet kappaleet ovat ”I Believe a Thing Called Love”, ”Christmas Time (Don't Let the Bells End)” ja ”Love Is Only a Feeling”. ==Studioalbumit== *Permission to Land (2003) *One Way Ticket to Hell... and Back (2005) *Hot Cakes (2012) *Last of Our Kind (2015) *Pinewood Smile (2017) *Easter Is Cancelled (2019) *Motorheart (2021) ==Kokoelmat== *The Platinum Collection (2008) ==Livealbumit== *Live at Hammersmith (2018) ==Singlet== * ”Get Your Hands Off My Woman” (2003) * ”Growing On Me” (2003) * ”I Believe in a Thing Called Love” (2003) * ”Christmas Time (Don't Let the Bells End)” (2003) * ”Love is Only a Feeling” (2004) * ”One Way Ticket” (2005) * ”Is It Just Me?” (2006) * ”Girlfriend” (2006) * ”Nothing's Gonna Stop Us” (2012) * ”Every Inch of You” (2012) * ”Everybody Have a Good Time” (2012) * ”With a Woman” (2013) * ”The Horn” (2013) * ”Barbarian” (2015) * ”Open Fire” (2015) * ”Last of Our Kind” (2015) * ”Million Dollar Strong” (2015) * ”I Am Santa” (2015) * ”All the Pretty Girls” (2017) * ”Solid Gold” (2017) * ”Southern Trains” (2017) * ”Happines” (2017) * ”Buccaneers of Hispaniola (Live) / I Believe in a Thing Called Love (Live)” (2018) * ”Solid Gold (Live)” (2018) * ”Rock and Roll Deserves to Die” (2019) * ”Heart Explodes” (2019) * ”Easter is Cancelled” (2019) * ”How Can I Lose Your Love” (2019) * ”In Another Life” (2020) * ”Motorheart” (2021) * ”Nobody Can See Me Cry” (2021) * ”Jussy's Girl” (2021) * ”It's Love, Jim” (2021) ==EP:t== *”I Believe in a Thing Called Love” (2002) ==Musiikkivideot== * Get Your Hands Off My Woman (2003) * Growing on Me (2003) * I Believe in a Thing Called Love (2003) * Friday Night (2003) * Christmas Time (Don't Let the Bells End) (2003) * Love is Only a Feeling (2004) * One Way Ticket (2005) * Is it Just Me? (2006) * Girlfriend (2006) * Nothin's Gonna Stop Us (2012) * Every Inch of You (2012) * Everybody Have a Good Time (2012) * With a Woman (2013) * Barbarian (2015) * Open Fire (2015) * Last of Our Kind (2015) * I Am Santa (2015) * All the Pretty Girls (2017) * Solid Gold (2017) * Southern Trains (2017) * Happines (2017) * Rock and Roll Deserves to Die (2019) * Heart Explodes (2019) * In Another Life (2020) * Motorheart (2021) * Nobody Can See Me Cry (2021) * Jussy's Girl (2021) Luokka:Diskografiat
Grigori Sokolov

Grigori Lipmanovitš Sokolov (; s. 18. huhtikuuta 1950 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen pianisti, joka esiintyy usein myös Suomessa. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä klassisen musiikin pianotaiteilijoista,Smith, Jordan: The 10 Greatest Classical Pianists of All Time. CMUSE 23.2.2015. jopa ”maailman parhaana pianistina”,Sirén, Vesa: ”Maailman paras pianisti” yllättyi iloisesti kukista ja soitti tavallistakin lennokkaammin. Helsingin Sanomat 15.6.2018. ja hänen tekniikkaansa on luonnehdittu luonnonvoiman kaltaiseksi. Hänen ohjelmistonsa ulottuu barokista Šostakovitšiin. Sokolovin kansainvälinen ura käynnistyi vuonna 1966, kun hän voitti Tšaikovski-pianokilpailun Moskovassa, mutta varsinainen maailmanmaine alkoi kehittyä vasta 1980-luvulla. Sokolov esiintyy runsaasti mutta levyttää harvoin. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Venäläiset pianistit Luokka:Elävät henkilöt
Muta-ahven

Muta-ahven (Acantharchus pomotis) on aurinkoahventen (Centrarchidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se on sukunsa Acantharchus ainoa laji. Muta-ahvenen pyrstö on pyöreäreunainen. Kalan kyljissä on viisi tummaa raitaa. Sillä on pitkänomainen, tiivistetty ruumis ja sen silmät ja suu ovat suuria. Lajin tavallinen pituus on 14,1 senttimetrin luokkaa. Sen maksimipituus on 21 senttimetriä. Muta-ahventa tavataan kotoperäisenä Yhdysvalloissa, jossa sitä tavataan alueella New Yorkin eteläosasta Floridan pohjoisosiin. Muta-ahvenien kokonaismäärä on suuri, yli 10 000 ja mahdollisesti myös yli 100 000. Lajin populaatiot ovat vakaita tai pienessä laskusuhdanteessa. Muta-ahvenella ei ole juurikaan isoja uhkia. Sen elinympäristöjen saastuminen ja muuttuminen ovat mahdollisia mutta eivät suoranaisia uhkia. Muta-ahvenen ravintoa ovat pääasiassa hyönteiset ja äyriäiset. Suuremmat yksilöt voivat saalistaa pieniä kaloja. Lajin elintavat ovat huonosti tunnetut, mutta sen tiedetään kutevan keväällä. Muta-ahven voi elää 4 vuotta. == Lähteet == Luokka:Aurinkoahvenet
Korukääpiöahven

Korukääpiöahven (Apistogramma bitaeniata) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta. == Koko ja ulkonäkö == Korukääpiöahvenen tavanomainen pituus on noin 3–4 senttimetriä. Suurin tavattu yksilö oli 4,6 senttimetrin mittainen. Korukääpiöahven on hopeakylkinen ja mustajuovainen. Evät ja pyrstö ovat kirjavat. == Levinneisyys ja elinympäristö == Korukääpiöahventa tavataan luonnonvaraisena Brasiliasta, Perusta ja Kolumbiasta. Laji käyttää ravinnokseen pieniä selkärankaisia. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Mason Greenwood

Mason Will John Greenwood (s. 1. lokakuuta 2001 Bradford) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Marseillea. == Seurajoukkueura == Greenwood pelasi Manchester Unitedin junioreissa ja pääsi pelaamaan edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2019. Hän pääsi kevään aikana vaihtopelaajana kentälle kahdessa Valioliigan ja yhdessä Mestarien liigan ottelussa sekä pelasi Valioliigan päätöskierroksen ottelun Cardiff Cityä vastaan kokonaan. Kaudella 2019–2020 Greenwood pelasi 31 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa 12 kertaa, ja teki niissä kymmenen maalia: marraskuussa Sheffield Unitedia, joulukuussa Evertonia ja Newcastle Unitedia vastaan, tammikuussa Norwich Cityä, helmikuussa Watfordia, kesäkuussa Brighton & Hove Albionia sekä heinäkuussa kaksi maalia Bournemouthia ja yhden maalin Aston Villaa ja West Ham Unitedia vastaan. Eurooppa-liigan alkulohkossa hän pelasi viisi ottelua ja teki kotikentällä maalin syyskuussa Astanaa ja marraskuussa Partizania vastaan sekä joulukuussa kaksi maalia Alkmaaria vastaan. Eurooppa-liigan pudotuspeleissä hän pelasi neljä ottelua ja teki maalin vierasottelussa LASK:ta vastaan. Kaudella 2020–2021 hän viimeisteli 31 valioliigaottelussa seitsemän maalia. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ja Eurooppa-liigassa yhdeksän ottelua ja teki kummassakin kilpailussa yhden maalin. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 18 valioliigaottelua, joissa teki viisi maalia, sekä neljä ottelua Mestarien liigassa, jossa teki maalin Atalantaa vastaan. Greenwood pidätettiin 30. tammikuuta 2022 epäiltynä naisen raiskauksesta ja pahoinpitelystä, minkä seurauksena Greenwood hyllytettiin Manchester Unitedin harjoituksista ja otteluista. Hän on myös menettänyt sponsorisopimuksen Niken kanssa ja hänet on poistettu EA Sportsin FIFA 23 -pelistä. Hänen oikeudenkäyntinsä oli määrä olla marraskuussa 2023, mutta oikeudenkäynti peruuntui, koska jutun tärkeä todistaja kieltäytyi todistamasta siinä. Manchester United teki jutusta oman sisäisen tutkinnan ja sen tuloksena elokuussa 2023 Greenwoodin kerrottiin lähtevän seurasta. Greenwood siirtyi lainalle Espanjan Getafeen kaudeksi 2023–2024. Kesällä 2024 Greenwood siirtyi Ranskaan Ligue 1:n Marseilleen viisivuotisella sopimuksella. == Maajoukkueura == Greenwood on pelannut Englannin alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa kuusi, alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa viisi ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa neljä maaottelua ja tehnyt joka ikäluokassa yhden maalin. Hän teki debyyttinsä miesten joukkueessa syyskuussa 2020. Islantia vastaan pelatun ottelun jälkeen hän ja Phil Foden rikkoivat koronasääntöjä kutsuessaan joukkueen hotellille naisseuraa. Pelaajat lähetettiin tämän seurauksena kotimatkalle kesken maajoukkuekomennuksen. Greenwood ei ole tämän jälkeen pelannut maajoukkueessa. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arilena Ara

Arilena Ara (s. 17. heinäkuuta 1998 Shkodra, Albania) on albanialainen laulaja. Ara sijoittui toiseksi Albanian X Factorissa vuonna 2012. Hän voitti Festivali i Këngës -laulukilpailun 22. joulukuuta 2019 kappaleella "Shaj", jonka englanninkielisellä versiolla "Fall from the Sky" hänen oli määrä edustaa Albaniaa vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa. Kilpailu kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. ==Lähteet== Luokka:Albanialaiset laulajat Luokka:Albanian euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2020 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Artas (Betlehem)

Artas on kylä Palestiinan Länsirannalla lähellä Betlehemin kaupunkia. Sen asukasluku oli vuoden 2016 arvion mukaan 3 617\. Kaupunki tunnetaan esimerkiksi Salomon lammista ja katolisesta nunnaluostarista. ==Maantiede== Artas sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Betlehemin kuvernoraatissa noin 2,4 kilometriä Betlehemin kaupungista lounaaseen. Sen naapuripaikkakuntia ovat Hindaza idässä, Al Duheisan pakolaisleiri pohjoisessa, Al Khader lännessä ja Wadi Rahhal etelässä. Artasin korkeus merenpinnasta on 732 metriä. Keskimääräinen vuotuinen sadanta Artasin alueella on 565 mm ja keskimääräinen lämpötila 16°C. ==Historia== Artasia on joskus pidetty Jerikon ohella yhtenä alueen vanhimmista asutuskeskuksista. Aikanaan kylää asuttivat kanaanilaiset. Historiallisesti se on ollut huomattavaa maatalousaluetta ja se tunnettiin etenkin veden lähteistään. Kylän vieressä olevat lammet tunnetaan Salomon lampina. Toisen temppelin kaudella kylän vettä tuotiin Jerusalemiin kahden akveduktin kautta. Artasin nimi on johdettu kreikkalaisesta nimestä Artasium, joka tarkoittaa paratiisia tai puutarhaa. Ristiretkeläiset tunsivat paikan suljettua paratiisia tarkoittavalla nimell' Hortus Conclusus. Nykyisin kylässä on katolinen nunnaluostari, jonka yhteydessä toimii myös tyttöjen orpokoti. ==Talous== Maatalous työllistää noin 51 % Artasin työssäkäyvästä väestöstä. Muita työllistäjiä olivat Israelin työmarkkinat (19 %), hallinto (13 %), kaupanala (13 %), teollisuus (3 %) ja palvelut (1 %). Artasissa on esimerkiksi viinitiloja ja hedelmäpuutarhoja. Alueella kasvatetaan myös kasviksia, oliiveja ja viljaa. Artasiin on viitattu joskus Betlehemin leipäkorina. ==Väestö== Artasin asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 4 610\. Vuonna 2007 vastaava luku oli 3 617, Vuonna 1997 2 679 ja vuonna 1967 1 097. == Artas Folklore Centre == Artasissa toimiva Artas Folklore Centre on museo- ja tutkimustoiminnan keskus, joka on rakennettu suomalaisen antropologin, Hilma Granqvistin, työn ympärille. Granqvist oleskeli Artasissa vuosina 1925-1931 ja tutki kylän sosiaalisia suhteita, avioliittoja, kuolemaan liittyviä käytäntöjä, sekä lasten ja naisten asemaa. Granqvistin tutkimus saavutti kansainvälistä huomiota ja häntä pidetään antropologisen tutkimuksen edelläkävijänä. ==Lähteet== Luokka:Palestiinan kaupungit Luokka:Betlehem
Michael Obafemi

Michael Oluwadurotimi Obafemi (s. 6. heinäkuuta 2000 Dublin) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Burnleyä. Obafemi siirtyi Southamptonin junioreihin kesällä 2016. Hän pääsi edustusjoukkueessa pelaamaan ensimmäisen valioliigaottelunsa tammikuussa 2018. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Valioliigassa kuusi ottelua ja teki maalin joulukuussa Huddersfield Townia vastaan. Kaudella 2019–2020 hän teki maalin kauden kahdeksannessa valioliigaottelussaan tapaninpäivänä Chelseaa vastaan. Kaikkiaan hän teki kauden 21 valioliigaottelussaan kolme maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Valioliigassa vain neljässä ottelussa. Hän siirtyi kesällä 2021 Swanseaan, jossa pelasi puolentoista kauden aikana 51 Englannin mestaruussarjan ottelua ja teki 15 maalia. Kevätkaudella 2023 hän pelasi Burnleyssä lainalla 12 mestaruussarjan ottelua ja teki kaksi maalia. Hän siirtyi Valioliigaan nousseeseen seuraan pysyvästi kesällä 2023. Kauden 2023–2024 alussa Obafemi oli pitkään sivussa reisivamman vuoksi ja pelasi vain kaksi valioliigaottelua. Tammikuussa 2024 hän siirtyi kauden loppuun kestäneelle lainalle mestaruussarjan Millwalliin. Obafemi pelasi Irlannin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2018, kun hän tuli vaihtopelaajana kentälle Kansojen liigan vierasottelussa Tanskaa vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Kansojen liigan ottelussa Skotlantia vastaan kesäkuussa 2022. Kaikkiaan hän on 20. heinäkuuta 2023 mennessä pelannut 11 maaottelua ja tehnyt kaksi maalia. Otteluista kolme on ollut EM-karsintaotteluita. == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Hole (skientologia)

The Hole (skientologia) oli skientologiasta eronneiden mukaan liikkeen päämajassa sijainnut eristysrakennus, jota olisi käytetty hairahtuneiden rankaisemiseen. Se olisi toiminut ainakin 2004–2007. Paikka olisi saanut alkunsa, kun järjestön johtaja Miscavige otti ohjat käsiinsä. Paikan tarkoitus olisi ollut estää vallankaappaus järjestön sisällä . Liikkeestä eronneiden mukaan "Holeen" joutuivat kuukausiksi ne, joita epäiltiin sääntöjen rikkomisesta. Holessa oli korkeissa olleita skientologeja. . Holessa tehtiin pitkää työpäivää, ulos sai poistua harvoin, ruoka oli huonoa, nukuttiin ahtaasti jopa pöydillä, haukuttiin, nöyryytettiin ja fyysisesti kiusattiin henkilökuntaa, muurahaisia saattoi olla rakennuksessa, ja kesällä sähköjen katkaisun jälkeen liian kuumaa. Rakennuksen oloja helpotettiin sen jälkeen, kun FBI kiinnostui siitä. Skientologiakirkko kiistää "The Holen" olleen olemassa. Sen sijaan järjestö kyllä myöntää, että se pitää "uskonnollista kuria". == Lähteet == Luokka: Skientologia
Beit Iksa

Beit Iksa on kylä Palestiinan Länsirannalla hieman Jerusalemin kaupungin luoteispuolella. Kylän asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 1 797\. ==Maantiede== thumb|vasen|Näkymä kohti kylää. Beit Iksa sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Jerusalemin kuveroraatissa noin 6,5 kilometriä Jerusalemin kaupungista luoteeseen. Beit Iksan naapuripaikkakuntia ovat Beit Hanina al Balad ja Shu'fat idässä, An Nabi Samwil pohjoisessa, Beit Surik lännessä ja Lifta Israelin puolella etelässä. Paikan korkeus merenpinnasta on 747 metriä. Israel hallitsee käytännössä suurinta osaa kylän alueesta. Palestiinalaisen hallinnon alaisuudessa on vain pieni osa, joka käsittää kuitenkin suurimman osan kylän asukkaista. Keskimääräinen vuotuinen sadanta Beit Iksan alueella on 595 mm ja keskimääräinen lämpötila 16°C. ==Historia== Nimi Beit Iksa tarkoittaa vapaasti käännettynä vaatetaloa. Nimi on juonnettu ilmeisesti Saladinin ajoilta, jolloin paikalla sijaitsi vaatekauppa Saladin sotilaille. Asutusta on ollut paikalla jo pitkään, vaikkakaan kylän perustamisen ajankohtaa ei tunneta tarkasti. Mahdollisesti kylän ensimmäiset asukkaat asettuivat paikalle Saladinin piirittäessä Jerusalemia. Israelin itsenäisyyssodan aikana vuonna 1948 kylän lähistöllä käytiin kiivaita taisteluita Jerusalemista Tel Aviviin johtavan maantien hallinnasta. Lopulta Israelin asevoimat valtasivat kaupungin, mutta se luovutettiin Jordanialle vuoden 1949 aselevon yhteydessä. Israel sai vastaavasti joitakin pieniä alueita jordanialta. Israelin asevoimat valtasivat kylän jälleen kuuden päivän sodan yhteydessä vuonna 1967. Vuonna 1995 kylän alue jaettiin osiin B ja C. Osaa B hallitsee Palestiina ja C Israel. Israel on takavarikoinut huomattavia osia kylän alueesta siirtokuntien ja Länsirannan turva-aidan rakentamista varten. ==Talous== Vuonna 2010 Beit Iksan töissäkäyvästä väestöstä 45 % on työllistynyt Israelin työmarkkinoilla. Hallinnossa työllistyi 40 %, maataloudessa 5 %, kaupanalalla 5 %, teollisuudessa 3 % ja palveluissa 2 %. Työttömyysaste oli samana vuonna 20 %. Huomattavia vaikeuksia tuotti Israelin kylän asukkaille asettamat rajoitteet. ==Väestö== Beit Iksan asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2018 arvion mukaan 1 797. Vuonna 1967 vastaava lukema oli 633. Kylän asukkaat ovat pääasiassa muslimeja. ==Lähteet== Luokka:Palestiinan kaupungit
Ikuinen vappu

Ikuinen vappu on suomalaisen rap-duo JVG:n single, joka julkaistiin 11. helmikuuta 2019. Kappaleen ovat tuottaneet ja säveltäneet DJPP ja Eppu Kosonen, ja sen ovat sanoittaneet DJPP, Eppu Kosonen, Jare Brand ja VilleGalle. Kappale oli 11 viikkoa Suomen virallisen singlelistan ykkösenä. Ikuinen vappu -musiikkivideolla on Youtubessa 11 miljoonaa näyttökertaa ja on Spotifyssa 36,1 miljoonaa kuuntelukertaa marraskuuhun 2024 mennessä. Ikuinen vappu oli Spotifyn vuoden 2019 kuunnelluin kappale Suomessa. Emma-gaalassa 2020 kappale palkittiin vuoden biisinä ja vuoden striimatuimpana biisinä. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2019 kappaleet Luokka:JVG:n kappaleet Luokka:Suomen singlelistan ykköset
Rosario Castellanos

Rosario Castellanos Figueroa (25. toukokuuta 1925 México - 7\. elokuuta 1974 Tel Aviv) oli meksikolainen runoilija, kirjailija ja diplomaatti. Hänen on mainittu olleen yksi Meksikon merkittävimpiä 1900-luvun kirjailijoita ja meksikolaisen feminismin vahvimpia ääniä. Castellanosilta on suomennettu ainoastaan katkelma esikoisteoksesta Balún Canán. Teos ilmestyi vuonna 1966 Matti Rossin suomennoksena osana Tammen kustantamaa Kolmas maailma -kokoelmaa. == Elämä == Rosario Castellanos syntyi Meksikon pääkaupungissa Méxicossa. Hän vietti lapsuutensa perheensä kahviplantaasilla Comitánissa, joka sijaitsee Meksikon eteläisimmässä osavaltiossa Chiapasissa Guatemalan rajan lähettyvillä. Castellanosin perhe menetti 1940-luvulla merkittävän osan suuresta maaomaisuudestaan presidentti Lázaro Cárdenasin hallinnon toteuttamassa maatalousreformissa ja maanjaossa, jonka jälkeen perhe päätti muuttaa takaisin Méxicoon. Castellanosin molemmat vanhemmat kuolivat vuonna 1948 vain yhden kuukauden aikana. Castellanos hakeutui opiskelemaan Universidad Nacional Autónoma de Méxicoon, jossa hän liittyi 1950-luvun sukupolvena tunnettuun nuorten kirjailijoiden ryhmittymään. Castellanos valmistui vuonna 1950 maisteriksi pääaineenaan filosofia. Hän julkaisi ensimmäisen runoteoksensa Trayectoria del polvo jo ennen valmistumistaan vuonna 1948. Castellanosin ensimmäisen romaani, omaelämäkerrallisena pidetty Balún Canán ilmestyi vuonna 1957. Vuonna 1958 Castellanos avioitui filosofian professorin Ricardo Guerra Tejadan kanssa. Pariskunta sai pojan vuonna 1961. Avioliitto kuitenkin päättyi 1970-luvun alussa aviomiehen uskottomuuden vuoksi. Castellanos työskenteli kirjallisen uransa ohella opettajana muun muassa alma mater -yliopistossaan 1960-luvulla. Castellanos halusi avioliiton kariutumisen jälkeen muutoksen omaan ja poikansa elämään, jonka myötä hän päätyi vuonna 1971 ottamaan vastaan tehtävän Meksikon suurlähettiläänä Israelissa. Diplomaatin työnsä ohella Castellanos kirjoitti Israelissa useita teoksia ja myös opetti Latinalaisen Amerikan kirjallisuutta Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Castellanos kuoli vuonna 1974 Tel Avivissa. Kuolema oli tapaturmainen, sillä Castellanos kuoli saatuaan sähköšokin vaihtaessaan lamppua. Jotkut ovat epäilleet kuoleman johtuneen itsemurhasta. Castellanosin ruumis lennätettiin Meksikoon, jossa hän sai valtiolliset hautajaiset. == Tunnustukset == Rosario Castellanosin mukaan on nimetty puisto ja julkinen kirjasto Méxicon Cuajimalpa de Morelosissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meksikolaiset runoilijat Luokka:Meksikolaiset diplomaatit Luokka:Feministit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet