EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Yoga (vuorenhuippu)

Yoga on vuorenhuippu Burundissa Ngozissa. Se on 1 881 metriä korkea. Sen sijaintialue on kostea trooppinen savanni.Yoga, Geonames.org, viitattu 21.1.2021 Feature, Mindat.org, viitattu 21.1.2021 ==Lähteet== Luokka:Vuoret Luokka:Burundin maantiede
Lasten Eurovision laulukilpailu 2021

Lasten Eurovision laulukilpailu 2021 oli järjestyksessään 19. Lasten Eurovision laulukilpailu. Kilpailu järjestettiin 19. joulukuuta 2021 Pariisissa, Ranskassa. Maa isännöi Lasten Euroviisuja ensimmäistä kertaa. EBU tiedotti 2. syyskuuta 2021 19 maan osallistuvan kilpailuun. Bulgaria palasi kilpailuun neljän vuoden tauon jälkeen. Azerbaidžan palasi kilpailuun kahden vuoden tauon jälkeen. Albania, Armenia, Irlanti, Italia, Pohjois-Makedonia ja Portugali palasivat kilpailuun vuoden tauon jälkeen. Valko-Venäjä puolestaan vetäytyi kilpailusta. Kilpailun voitti Armenian Maléna kappaleella "Qami Qami". == Tapahtumapaikka == Valentinan voiton jälkeen vuonna 2020, vuoden 2021 kilpailu järjestettiin Ranskassa. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Ranska isännöi Lasten Euroviisuja. 9\. joulukuuta 2020 EBU vahvisti, että Ranska tulisi isännöimään vuoden 2021 Lasten Eurovision laulukilpailun. Myös Espanja oli ilmaissut kiinnostuksensa järjestää kilpailun, jos maa olisi voittanut edellisenä vuonna. 20\. toukokuuta 2021 France Télévisionsin ja EBU:n pitämässä lehdistötilaisuudessa vahvistettiin, että kilpailu järjestetään Pariisissa. Kilpailu järjestettiin toista kertaa peräkkäin isäntämaan pääkaupungissa. Tapahtumapaikkana toimi konserttisali La Seine Musicale. == Formaatti == === Graafinen ilme === Kilpailun tunnuslause "Imagine" () julkistettiin 20. toukokuuta 2021 vuoden 2021 Eurovision laulukilpailun lehdistötilaisuudessa. Tunnuslause viittaa edellisen vuoden voittokappaleeseen "J'imagine", jonka esitti ranskalainen Valentina. Tunnuslause kannustaa lapsia ja nuoria olemaan luovia ja seuraamaan unelmiaan. Kilpailun logo on saanut inspiraationsa kolmesta teemasta: mielikuvituksesta, joulusta ja Pariisin kaupungista. == Palaavat artistit == * – Tanja Mežentseva (tunnettu myös nimellä Tatjana Mežentseva) edusti Venäjää aiemmin vuonna 2019 Gliwicessä yhdessä Denberel Ooržakin kanssa. Heidän kilpailukappaleensa oli nimeltään ”A Time for Us”. == Osallistujamaat == 19 maata osallistui vuoden 2021 kilpailuun. Äänestystulokset Sija Yleisöäänet Tuomaristoäänet Maa Pisteet Maa Pisteet 1 109 120 2 102 116 3 92 115 4 67 109 5 63 104 6 62 74 7 59 64 8 59 62 9 57 60 10 50 55 11 50 47 12 47 45 13 47 39 14 46 30 15 42 24 16 39 15 17 39 9 18 38 9 19 34 5 ==Muut maat== * - 28. toukokuuta 2021 Euroopan yleisradiounioni EBU keskeytti Valko-Venäjän yleisradio BTRC:n jäsenyyden, mikä tarkoitti sitä, että maan osallistuminen vuoden 2021 kilpailuun oli epätodennäköistä. Yhtiölle annettiin kaksi viikkoa aikaa vastata ennen eron voimaantuloa, mutta se ei tehnyt niin ainakaan julkisesti. BTRC erotettiin virallisesti 1. heinäkuuta 2021, jolloin maa menetti oikeudet osallistua kilpailuun. Valko-Venäjä ei siis osallistu vuonna 2021. Seuraavat maat olivat osallistuneet ennen, mutta eivät osallistuneet vuonna 2021: * * * ** * * * * * * * * * * * * * * * ==Lähteet== Luokka:Lasten Eurovision laulukilpailu Luokka:Vuoden 2021 musiikki
Petter Akola

Petter Aaprami Akola (1810 – 1. joulukuuta 1881 IiKuollut. Suomalainen Wirallinen Lehti, 15.12.1881, no. 148, s. 2.) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. Akola edusti Kemin tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864 ja 1867. Hän oli kummallakin kerralla valitsijamies ja valitusvaliokunnan jäsen, edellisillä myös laki- ja talousvaliokunnan jäsen ja jälkimmäisillä kirkkolakivaliokunnan jäsen. Akola ei kannattanut kansakoulujen perustamista, mutta toisaalta vastusti säätynsä tekemää maanviljelyskoulujen lakkautusanomusta. Vahvasti Akola kannatti myös Viipurin läänin lahjoitusmaiden lunastamista valtion varoilla. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Iin historiaa: Talonpojasta herraksi –valtiopäivämies Petter Akola (maksullinen artikkeli) Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1810 syntyneet Luokka:Vuonna 1881 kuolleet
Juhana Heikki Ala-Hanho

Juhana Heikki Ala-Hanho (Alahanho) (24. tammikuuta 1843 Ruovesi – 3. lokakuuta 1933 Ruovesi)Kuolinilmoitus. Uusi Suomi 6.10.1933, s. 1 (Digitoitu lehti, Kansalliskirjasto) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. Ala-Hanho osallistui aktiivisesti Ruoveden kunnalliselämään. Hän edusti Ruoveden tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1877–1878 ja 1891. Ensin mainituilla hän oli lisätyn valtiovarainvaliokunnan ja jälkimmäisillä säädyn valitusvaliokunnan jäsen. Ala-Hanho oli säädyssään suomenmielinen. Valtiopäivillä 1877–1878 hän osallistui anomukseen kruununtorpparien aseman parantamisesta ja 1891 muun muassa valtion metsänhoidon parantamista ja tienteon järjestämistä koskeviin esityksiin. Ala-Hanhon poika oli filosofian tohtori ja tilastovirkamies Juho Teofilus Hanho.Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1843 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Pikkurusonapsija

Pikkurusonapsija (Euscarthmus meloryphus) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta. ==Koko ja ulkonäkö== Pikkurusonapsija on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa 10-11 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Pikkurusonapsijan päälaki on harmahtavan ruskea ja päälaella on punaruskehtava laikku. Naama on väriltään oranssinruskea. Linnun selkä, siivet ja pyrstö ovat väriltään harmahtavan ruskeat ja siivissä on myös oranssinruskeita raitoja. Pikkurusonapsijan kurkku on valkoinen, rinta vaalean ruskea ja vatsa kellertävä. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Pikkurusonapsijalla on kaksi erillistä levinneisyysaluetta. Sitä tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosassa Venezuelassa ja Kolumbiassa ja Brasiliasta Boliviaan ja Argentiinaan ulottuvalta alueelta. Lajin elinympäristöä ovat kuivat pensaikot ja tiheikköisen metsien reunamaat. Pikkurusonapsija liikkuu yleensä yksittäin ja sen ravintoa ovat hyönteiset. Lintu rakentaa kuppimaisen pesänsä pensaaseen. ==Lähteet== Luokka:Tyrannit
Vesipaju

Vesipaju (Salix 'Aquatica Gigantea', syn. Salix burjatica var. aquatica) on pajujen (Salix) sukuun kuuluva kasvi, joka on hyvin nopeakasvuinen. Nopeakasvuisuutensa vuoksi sen käyttöä energiametsätaloudessa on tutkittu paljon monissa eri maissa, muun muassa Suomessa, Ruotsissa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Kanadassa, Yhdysvalloissa sekä Uudessa-Seelannissa. Vesipaju sopii hyvin myös korien punontaan tai muihin vastaaviin pajutöihin. Länsi-Euroopassa pajutöihin käytetään yleensä vannepajua (Salix × dasyclados), jota on tutkittu myös energiakäyttöön. Vesipaju muistuttaa ulkonäöltään paljolti vannepajua. Vesipajun, kuten myös vannepajun, taksonominen asema on kuitenkin epäselvä. Vesipaju sekä vannepaju kuuluvat kumpikin mahdollisesti samaan siperialaiseen Salix burjatica -lajiin, jolloin vesipaju olisi sen muunnos Salix burjatica var. aquatica. Vesipajun toi markkinoille tanskalainen pajututkija Jensen 1940-luvun lopulla. 1950-luvun alussa vesipaju sai lajikenimen Salix 'Aquatica Gigantea' № 56. Vesipajusta on sittemmin kehitetty erilaisia kloonaamalla lisättyjä kantoja. Alkuperäinen vesipaju numero 56 on hedekasvi. == Vesipajun historia Suomessa == Suomeen vesipajun toi Eeva Tapio (o.s. Relander) vierailtuaan vuonna 1948 vesipajuviljelmillä Tanskassa. Vesipajua istutettiin kymmenelle erilliselle Maatalouden tutkimuskeskuksen koealueelle, ja pajuja tutkittiin useissa tutkimuksissa vuosina 1950–1953. Vuonna 1953 Suomeen haettiin Tanskasta lisää vesipajuja, ja niitä istutettiin eri puolille Suomea Metsäntutkimuslaitoksen erilaisia kenttätutkimuksia varten. 1960-luvulla Suomeen tuotiin vesipajun emiyksilö Unkarista. Sen jälkeen vesipajua on tutkittu Suomessa monissa erilaisissa tutkimuksissa seuraavien vuosikymmenten aikana. == Lähteet == * Pohjonen, V., 1987: Salix 'Aquatica Gigantea' and Salix x dasyclados Wimm. in biomass willow research – Vesipaju ja vannepaju energiapajututkimuksissa — Silva Fennica 21 (2):109–122: https://helda.helsinki.fi/bitstream/handle/10138/15466/21-No%202_Pohjonen.pdf?sequence=1&isAllowed;=y == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Vesipaju – Salix dasyclados 'Aquatica' Luokka:Pajut Luokka:Lajikkeet Luokka:Hyötykasvit
Vannepaju

Vannepaju (Salix × dasyclados, syn. Salix dasyclados) on pajujen (Salix) sukuun kuuluva kasvi, joka on alun perin koripajun (Salix viminalis) ja tuhkapajun (Salix cinerea) välinen risteymä. Vannepajusta on sittemmin kehitetty monia kloonaamalla lisättyjä kantoja. Alkuperäinen vannepaju on emiyksilö. Vannepaju muistuttaa paljolti lähisukuista vesipajua, ja mahdollisesti osa vannepajukannoista kuuluukin vesipajun tavoin siperialaiseen Salix burjatica -lajiin. == Käyttö == Vannepaju on yksi Länsi-Euroopan tunnetuimmista punontatöihin käytetyistä pajuista. Vannepajua on vesipajun tavoin tutkittu myös energiakasvikäyttöön. Suomessa on kuitenkin tutkittu lähinnä vain vesipajua ja vannepajua on tutkittu vain vähän. == Lähteet == * Pohjonen, V., 1987: Salix 'Aquatica Gigantea' and Salix x dasyclados Wimm. in biomass willow research – Vesipaju ja vannepaju energiapajututkimuksissa — Silva Fennica 21 (2): 109–122. pdf == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Vannepaju (Salix dasyclados) * Kasviatlas 2022: Vannepajun (Salix dasyclados) levinneisyys Suomessa Luokka:Pajut Luokka:Hyötykasvit
Elmalı

Elmalı on piirikunta Turkin Antalyan maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Elmalın väkiluku oli 38 972. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Antalyan maakunnan piirikunnat
Alkaline Trion diskografia

Tämä on yhdysvaltalaisen punk rock-yhtye Alkaline Trio diskografia. ==Studioalbumit== * * * * * * * * * * ==Kokoelmalevyt== * * * * ==Split- albumit== * * ==EP:t== * * * * ==Videoalbumit== * * ==Singlet== * Sundials (1997) * Alkaline Trio / Blue Meanies (2000) * Stupid Kid (2001) * Private Eye (2001) * Hell Yes (2001) * Halloween (2002) * We've Had Enough (2003) * All on Black (2003) * Time to Waste (2005) * Mercy Me (2005) * Burn (2006) * Alkaline Trio / Smoking Popes (2007) * Help Me (2008) * Over and Out (2008) * This Addiction (2010) * The American Scream (2010) * I Wanna Be A Warhol (2013) * Blackbird (2018) * Blood, Hair, And Eyeballs (2024) == Musiikkivideot == Vuosi Kappale Ohjaaja(t) 1999 "Goodbye Forever" Adam Levin, Matt Bettinelli-Olpin 2001 "Stupid Kid" Matthew Barry, Maureen Egan "Private Eye" 2003 "We've Had Enough" Tomorrow's Brightest Minds 2005 "Time to Waste" Joseph Hahn "Mercy Me" Ben Goldman 2006 "Burn" Piper Ferguson 2007 "Warbrain" Josh Stern 2008 "Help Me" Josh Forbes 2010 "This Addiction" Matthew Stawski 2011 "Clacicle" 2013 "I, Pessimist" ""I Wanna Be A Warhol" Rob Soucy Luokka:Diskografiat
Kino Engel

Kino Engel on elokuvateatteri Helsingin Kruununhaassa. Teatteri on osa Torikortteleita Senaatintorin laidalla Sofiankadulla. Engelissä on kaksi salia, joista pienemmässä on 55 ja suuremmassa 68 paikkaa. Kesäisin teatterin sisäpihalla esitetään ulkoilmaelokuvia. Vuonna 1985 perustettu teatteri tunnettiin alun perin nimellä Amanda. Engeliä on kutsuttu art house- ja boutique-elokuvateatteriksi. Sen esitystoiminnasta vastaa suomalainen elokuvien maahantuoja Cinema Mondo, ja teatteri kuuluu Europa Cinemas -verkostoon. Jäsenyyden edellytyksenä on, että teatterin esitettämistä elokuvista merkittävä osa tulee olla eurooppalaisia ei-kansallisia tuotantoja. Muita verkostoon kuuluvia elokuvateattereita ovat Helsingissä Korjaamo Kino, Maxim ja Orion sekä Espoossa Kino Tapiola, Lahdessa Kino Iiris, Tampereella Niagara ja Kuopiossa Kino Kuvakukko. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut * Kinot ry: Helsingin elokuvateattereiden ohjelmistoa Luokka:Helsingin elokuvateatterit Luokka:Kruununhaka
Metsämarssi

Metsämarssi 1950 oli valtakunnallinen tapahtuma, joka järjestettiin 15.–20. kesäkuuta 1950. Sen tavoitteena oli yksityismetsien puuntuotannon lisääminen metsänhoidollisin toimenpitein ja kansalaisten innostaminen ja kannustaminen metsänhoitotöihin. Marssi koostui erilaisista metsätöistä ja niiden toteutukseen osallistumisesta. Metsätyöksi katsottiin hakkuualan raivaus ja laikutus, istutustaimistojen vapauttaminen ja mahdollisesti muu taimiston hoito, metsäojien perkaus, karsiminen, pätevän ammattimiehen johdolla suoritettu kulotus sekä istutus ja kylvö. Metsämarssi 1950 -tapahtuman ensimmäiseen marssipäivän metsätöihin – metsäpuiden siemenien kylvöön – osallistui Tuusulan Järvenpäässä maan korkeinta johtoa muun muassa presidentti presidentti Paasikivi, hallitus ja muita julkisuuden henkilöitä osoittaen tukensa marssin tavoitteelle. Metsämarssi-laatalla palkittiin voittoisa maakunta, pitäjä tai asutuskeskus, joka Metsämarssin aikana sai alueen metsälöiden kokonaismäärään verrattuna eniten henkilöitä vähintään yhden päivän ajaksi osallistumaan metsätyöhön. Maakuntien välisen kilpailun voitti Itä-Savon metsänhoitolautakunta. Maakuntien välisessä kilpailussa palkittiin lisäksi Pohjois-Savo, Pohjois-Häme, Kainuu, Keski-Pohjanmaa ja Lappi. Pitäjien välisessä kilpailussa reliefilaatan kunniakirjoineen saivat Siilinjärvi, Paimio, Vesanto, Rautavaara, Suonenjoki, Tervo, Kuru, Karttula, Kuopion mlk, Rantasalmi, Jämsänkoski, Karjala Tl (Mynämäki), Metsämaa, Honkilahti, Vahto, Uukuniemi, Sauvo ja Rusko. Lisäksi Kainuussa arvottiin yksi palkinto pitäjien kesken. Asutuskeskusten välisessä kilpailussa reliefipalkintoja jaettiin Varkaudelle, Tampereelle, Lahdelle, Äänekoskelle, Kajaanille, Raahelle, Hangolle ja Joensuulle. Metsämarssin järjestivät Keskusmetsäseura Tapio ja metsänhoitolautakunnat. Tapahtumaan osallistui yli 480 000 henkeä, ja metsänhoitotöitä tehtiin yli 60 000 hehtaarin alalla. == Metsämarssi 2023 == Valtakunnallisen Metsämarssi:n järjestäjinä olivat Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto (MTK), Metsänhoitoyhdistykset ja Svenska Lantbruksproducenternas Centralförbund r.f. (SLC). Metsämarssi toteutettiin eri puolilla Suomea 11.– 17. syyskuuta 2023. Viikon aikana tuotiin esille erityisesti metsänhoidon metsien monipuolisen käytön roolia suomalaisessa yhteiskunnassa. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Suomi 1950-luvulla Luokka:1950Luokka:2023 Luokka:Metsätalous
Kaine (Egypti)

Kaine (; ) eli Kainepolis (;Klaudios Ptolemaios: Geografia 4.5.72. ) eli Maksimianopolis (, myös ; ) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä eli Thebaiksessa ja kuului Tentyriteen nomokseen. Kaupunki sijaitsi nykyisen Qinan kaupungin paikalla. Kaine sijaitsi Niilin itärannalla pohjoiseen Koptoksesta. Samalla kohdalla joen toisella puolella sijaitsi Tentyris. Kainen länsipuolella eli alajuoksulla päin sijaitsi Diospolis Mikra ja eteläpuolella Koptoksesta yläjuoksulle Apollonopolis Mikra sekä Theba eli Diospolis Megale. Herodotos mainitsee kaupungin nimeltä Neapolis (), joka saattaa olla sama kaupunki;Herodotos: Historiateos 2.91. kummankin nimi tarkoittaa ”Uutta kaupunkia”. Myöhäisantiikin aikana kaupunki sai nimen Maksimianopolis. == Lähteet == Luokka:Aegyptuksen provinssin kaupungit Luokka:Muinaisen Egyptin kaupungit
Kaine

Kaine voi viitata seuraaviin: Kaine (, ”Uusi”; ) tai Kainepolis (, ”Uusi kaupunki”; ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin paikkoihin: * Kaine eli Kainepolis, kaupunki muinaisessa Egyptissä * Kaine eli Kainepolis, kaupunki Lakoniassa Muuta: * Kaine, Marvelin sarjakuvahahmo Sukunimenä: * Tim Kaine (s. 1958), yhdysvaltalainen juristi ja demokraattipoliitikko
Faye Dunawayn filmografia

Tämä on Faye Dunawayn filmografia. == Elokuvat == Vuosi Nimi Rooli 1967 Huomenna on uusi päivä Lou McDowell 1967 Irralliset Sandy 1967 Bonnie ja Clyde Bonnie Parker 1968 Thomas Crownin tapaus Vicki Anderson 1968 Paikka rakastavaisille 1969 The Extradordinary Seaman 1969 Tilinteko 1970 Pieni suuri mies Louise Pendrake 1970 Palapeli 1971 Talo puiden alla Jill 1971 Doc Holliday – tappaja lännestä 1973 Vihan lähde Lena Doyle 1973 Muskettisoturien seikkailut 1974 Chinatown Evelyn Cross Mulwray 1974 Liekehtivä torni Susan 1974 Koston merkki 1975 Korppikotkan kolme päivää 1976 Kasvot kuvaruudussa Diana Christenson 1976 Kirottujen laiva Denise Kreisler 1978 Laura Marsin silmät Laura Mars 1979 Mestari Annie Phillips 1980 Ensimmäinen kuolemansynti Barbara Delaney 1981 Äiti kulta Joan Crawford 1983 Nainen kuin paholainen 1984 Syyttömyyden taakka 1984 Terästyttö Selena 1987 Baarikärpänen Wanda Wilcox 1988 Midnight Crossing 1988 La Partita 1988 Polttava salaisuus 1989 In una notte di chiaro di luna 1989 Wait Until Spring, Bandini Effi Hildegarde 1990 Orjattaresi Serena Joy 1990 Chinatown II ääni 1991 Rakkauden polte 1992 Double Edge 1993 Arizona Dream Elaine 1993 Pudotuspeli 1995 Don Juan DeMarco 1995 Drunks 1996 Dunston – vallaton varas rouva Dubrow 1996 Albiino alligaattori 1996 Tuomio 1997 In Praise of Older Women 1999 Love Lies Bleeding 1999 Seikkailija Thomas Crown 1999 Jeanne d’Arc Yolande d’Aragon 2000 The Yards 2000 Stanley’s Gig 2001 Festival in Cannes 2002 Mid-Century 2002 Changing Hearts 2002 Fuck the Rules 2002 The Calling 2003 Blind Horizon 2004 Ghosts Never Sleep 2004 Last Goodbye 2004 El Padrino 2004 Jennifer’s Shadow 2005 Love Hollywood Style == Lyhytelokuvat == Vuosi Nimi Rooli 2001 Yellow Bird == Dokumentit == * Frames from the Edge (1989) * Unzipped (1995) == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Luokka:Filmografiat
Maksimianopolis

Maksimianopolis (; ) tai Maximianopolis (lat.) (”Maximianuksen kaupunki”) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin: * Antiokheia Arabis, myöhemmin Antoninopolis, Konstantia ja Maksimianopolis, kaupunki Mesopotamiassa * Kaine eli Kainepolis, myöhemmin Maksimianopolis, kaupunki Egyptissä * Legio, myöhemmin Maksimianopolis, kaupunki Palestiinassa * Paisulai (lat. Porsulae), myöhemmin Mosynopolis ja Maksimianopolis, kaupunki Traakiassa * Sakkaia, myöhemmin Maksimianopolis, kaupunki Arabiassa
Kellia

Kellia (, ) oli varhainen kristillinen luostarialue Nitriaissa eli Nitrian aavikolla Egyptissä. Se sijaitsi aavikon pohjoisosissa etelään Nitriasta. Kellia oli myöhäisantiikin aikana yksi Nitriain kolmesta tärkeimmästä luostarialueesta Nitrian ja Sketiksen eli Skiitan ohella. Näistä kolmesta Sketis eli nykyinen Wadi El Natrun on ainoa, jossa on edelleen luostareita. == Lähteet == Luokka:Antiikin Egypti
Klysma

Klysma (; ; ) oli antiikin aikainen kaupunki Egyptissä. Se sijaitsi Punaisenmeren rannalla lähellä nykyistä Suezin kaupunkia. == Maantiede == Klysma oli satamakaupunki, ja yksi Egyptin puolisen Punaisenmeren satamista Bereniken ja Myos Hormoksen ohella. Eusebios Kesarealainen kutsui samalla nimellä koko Heroopoliinlahtea eli nykyistä Suezinlahtea.Eusebios Kesarealainen: Onomastikon, sub voce . == Historia == Klysman tiedetään olleen olemassa roomalaiselta kaudelta keisari Trajanuksen ajasta lähtien, ja se mahdollisesti perustettiin tuolloin. Antiikin lähteet mainitsevat kaupungin vain lyhyesti. Varhaisimmat maininnat ovat Klaudios Ptolemaiokselta, joka käytti siitä nimitystä Klysma frūrion eli ”Klysman linnoitus”, sekä Lukianokselta. Tabula Peutingerianassa kaupunki esiintyy nimellä Clysmo ja Itinerarium Antonini Augustissa nimillä Clysma ja Clisma. 300-luvun lopulla kaupungin mainitsee sen kautta matkannut Egeria. Samoihin aikoihin kaupungin lähistö toimi munkkilaisuuden keskuksena. Myöhäisellä roomalaisella kaudella kaupunki kuului Augustamnica secundan provinssiin. Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli Leontopoliin metropoliitan alainen piispanistuin. Sen piispa Stefanos mainitaan Konstantinopolin toisen kirkolliskokouksen (553) osanottajien joukossa. Nykyisin Klysma on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin. Kaupungin merkitys kasvoi satama- ja kauppapaikkana varhaisella bysanttilaisella kaudella 500-luvulla. Se toimi satamana Intian suuntaan, mukaan lukien eteläinen Punainenmeri ja Adeninlahti, jotka luettiin myöhäisantiikin aikana saman termin alle. Kaupunki oli myös uskonnollinen keskus, jonka kautta kulki paljon pyhiinvaeltajia. Näille esiteltiin paikkaa, jossa israelilaiset olivat ylittäneet Punaisenmeren. Monet olivat menossa Siinainvuorelle. Arabiajalla paikan nimi muuntui muotoon al-Kulzum (al- Qulzum). Klysman arkeologiset kaivaukset tehtiin vuosina 1930–1932 Bernard Bruyèren johdolla. == Rakennukset ja löydökset == Kirjallisten lähteiden perusteella Klysmassa tiedetään olleen 500-luvulla muun muassa basilikakirkko sekä lukuisia muita kirkkoja. Basilikassa sanotaan olleen 18 erämaaisän pyhäinjäännökset. Kaivauksissa Klysmasta ei tehty erityisiä arkeologisia löytöjä ainakaan sen satamakaupunkihistoriaan liittyen. == Lähteet == Luokka:Aegyptuksen provinssin kaupungit Luokka:Antiikin Kreikan kaupungit Egyptissä
Leukos Limen

Leukos Limen (, ”Valkoinen satama”) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin paikkoihin: * Leukos Limen, Klaudios Ptolemaioksella esiintyvä kaupunki Egyptissä * Leukos Limen eli Ugarit, kaupunki Syyriassa == Lähteet ==
Leukos Limen (Egypti)

Leukos Limen (, ”Valkoinen satama”) on pelkästään Klaudios Ptolemaioksella esiintyvä satamakaupunki antiikin ajan Egyptissä. Se olisi sijainnut Punaisenmeren rannalla.Klaudios Ptolemaios: Geografia 4.5.8. Kaupunki sijoitettiin pitkään Quseir el-Qadimiin (myös Quseir al-Qadim; ”Vanha Quseir”) noin kahdeksan kilometriä pohjoiseen nykyisestä El Quseirista. Nykyisin katsotaan, ettei koko kaupunkia ole ilmeisesti ollut olemassakaan, vaan nimi on sekaannus Leuke Kome -nimiseen satamaan Punaisenmeren toisella puolella (nykyinen ʿAjnuna Saudi-Arabiassa). Kaupungin aiemmin oletettu paikka Quseir el-Qadimissa on todettu sen sijaan Myos Hormoksen satamakaupungin paikaksi. Nimellä ”Leukos Limen” tunnettin myös Ugarit Syyriassa. == Lähteet == Luokka:Hellenistiset kaupungit Egyptissä
Juho Alastalo

Juho Alastalo (21. kesäkuuta 1846 – 20. joulukuuta 1918 Orimattila)Kuollut. Etelä-Suomen Sanomat, 21.12.1918, no. 113, s. 1. oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. Alastalo edusti Mäntsälän tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1888. Hän anoi suomenkielisen rinnakkaislyseon perustamista Porvooseen sekä sitä, että niitä maakauppiaita, jotka eivät maksa valtiolle veroa, kiellettäisiin myymästä ulkomaisia tavaroita. Hänet valittiin vuoden 1899 suureen lähetystöön Orimattilan edustajana, mutta hän luovutti tehtävän valtakirjalla K. H. Tuiskuselle.Päiviö Tommila: Suuri adressi, s. 309. WSOY, 1999. Alastalon puoliso oli Amanda Emilia Jaakkola (k. 1919).Kuollut. Etelä-Suomen Sanomat, 8.3.1919, no. 27, s. 3. Professori Ilmari Kaitila oli heidän poikansa.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1934, ss. 287–288. Viitattu 21.1.2021. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1846 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Nitriai

Nitriai (monikko, , )Strabon: Geografika 17..803; Sozomenos: Kirkkohistoria (H. E.) 6.31; Sokrates: Kirkkohistoria (H. E.) 4.23; Stefanos Byzantionlainen: Ethnika sub voce , Klaudios Ptolemaios: Geografia 4.5.25; Plinius vanhempi: Naturalis historia 31.10.16. on antiikin aikainen nimitys soodajärvien alueelle ja aavikolle (Nitrian/Nitriain aavikko), joka sijaitsee Niilin suiston länsipuolella Egyptissä. Varsinaisia soodajärviä alueella oli antiikin aikana kuusi. Nykyisin varsinainen järvialue ja syvänne tunnetaan nimellä Wadi El Natrun. Nitriain aavikko käsitti koko alueen suunnilleen Aleksandrian ja Memfiin (nykyisen Kairon) välillä. == Historia == Nitriain alue mainitaan joskus omana nomoksenaan nimellä Nitriotes (). Tällöin se korvasi Ala-Egyptin 3. nomoksen, joka tunnetaan yleensä nimellä Libya tai Gynaikopolites, tai oli erotettu siitä, mutta ei kuulunut Egyptin vakiintuneiden nomosten joukkoon. Alueen asukkaista käytettiin etnonyymejä Nitritēs () ja Nitriōtēs (). Varhaisina kristillisinä vuosisatoina aavikko tunnettiin luostariyhdyskunnistaan ja koptilaisen munkkilaisuuden keskuksena. Sen syntyyn vaikuttivat erakkomunkkilaisuuden suosio sekä myös kristittyjen vainot, joiden seurauksena kristittyjä vetäytyi erämaahan. Alue kukoisti erityisesti 300–600-luvuilla, jolloin siellä oli parhaimmillaan satoja luostareita. Alue taantui Egyptin muslimivalloituksen vuonna 641 myötä. Aavikolla oli kolme laajempaa luostariyhdyskuntaa: * Kellia * Nitria * Sketis (Skiathis) eli Skiitta Alueen munkkeja on kutsuttu erämaaisiksi. Heidän opetuksiaan on koottu teokseen Gerontikon. Alueen luostarielämä on elpynyt jonkin verran 1960-luvulta lähtien. == Lähteet == Luokka:Antiikin Egypti Luokka:Egyptin maantiede
Nitria (luostarialue)

Nitria () oli varhainen kristillinen luostarialue Nitriaissa eli Nitrian aavikolla Egyptissä. Se sijaitsi aavikon pohjoisosassa Niilin suiston länsilaidalla. Nitria oli myöhäisantiikin aikana yksi Nitriain kolmesta tärkeimmästä luostarialueesta Kellian ja Sketiksen eli Skiitan ohella. Näistä kolmesta Sketis eli nykyinen Wadi El Natrun on ainoa, jossa on edelleen luostareita. == Lähteet == Luokka:Antiikin Egypti
Wadi El Natrun

Wadi El Natrun (myös Wadi el-Natrun, Wadi al-Natrun; ) on laakso Egyptissä Niilin suiston länsipuolella olevalla aavikolla. Se tunnetaan soodajärvistään, joihin myös sen nimi viittaa. Varhaisella kristillisellä kaudella paikka tunnettiin nimellä Sketis (, myös , ; ), ja se luettiin osaksi laajempaa Nitriain aavikon aluetta. == Maantiede == Wadi El Natrunin laakso sijaitsee noin 50 kilometriä länteen Niilistä ja linnuntietä noin 95 kilometriä luoteeseen Kairosta. Sen pituus on noin 35 kilometriä. Laaksossa on peräkkäin useita soodajärviä. Antiikin aikana niitä oli kuusi kappaletta ja ne tunnettiin nimellä Nitriai (). Seudun maaperä on suola- ja sooda- eli natronpitoista entistä merenpohjaa. Järvet saavat vettä sateista talvikaudella, mutta niissä tapahtuu paljon haihtumista kesäkaudella. Näin niiden vedenpinta on perinteisesti ollut ylempänä silloin kun Niilin pinta on alempana. == Historia == Antiikin aikana soodajärvien vettä käytettiin muumioinnissa ja roomalaisella kaudella myös lasinvalmistuksessa. Varhaisella kristillisellä kaudella Sketis oli yksi Nitriain aavikon kolmesta tärkeimmästä luostarialueesta Kellian ja Nitrian ohella. Nimi Sketis viittaa seudun askeetikkoihin eli erakkomunkkeihin. Näistä kolmesta Sketis eli ”Skiitta” tai ”Skiitan erämaa” on ainoa, joka on säilynyt luostarielämän keskuksena läpi arabikauden. Seudun luostarielämä on myös elpynyt 1960-luvulta lähtien. Nykyisin Wadi El Natrunissa toimii neljä luostaria, jotka ovat: * Paromeoksen luostari * Pyhän Makarioksen luostari * Pyhän Bishoyn luostari * Syyrialainen luostari == Lähteet == Luokka:Egyptin maantiede
Alfa Ophiuchi

Alfa Ophiuchi (α Oph/α Ophiuchi) eli Rasalhague on kaksoistähti ja Käärmeenkantajan tähdistön kirkkain tähti. ==Nimi== Alfa Ophiuchin perinteinen nimi, Rasalhague tai Ras Al Hague, tulee arabiasta: رأس الحوا raʼs al-ḥawwāʼ, mikä tarkoittaa ”käärmeenkantajan päätä”. IAU:n tähtien nimistötyöryhmä vahvisti Rasalhaguen Alfa Ophiuchin viralliseksi käyttönimeksi vuonna 2016. ==Ominaisuudet== Rasalhague on kaksoistähtijärjestelmä, jonka A-komponentti on valkoinen jättiläistähti, ja B-komponentti oranssi pääsarjan tähti. Niiden kiertoaika on noin 8,62 vuotta. Alfa Ophiuchi A:n massa on noin 2,4 Auringon massaa, ja B:n 0,85 Auringon massaa. Kaksoistähden yhteinen näennäinen kirkkaus on 2,07, ja ne sijaitsevat noin 48,6 valovuoden (14,9 parsekia) päässä Maapallosta. Alfa Ophiuchi A:n spektriluokka on A5 III, eli se on jättiläistähti, joka on poistunut pääsarjasta kulutettuaan loppuun vedyn ytimestään. Sen valovoima on noin 25 kertaa Auringon valovoima, ja pintalämpötila noin 8 000 kelviniä. ===Pyöriminen=== Alfa Ophiuchi A pyörii erittäin nopeasti. Sen pyörimisnopeus on 240 km/s, joka on lähes 90 prosenttia rajanopeudesta, jolla tähti lentäisi hajalle. Tästä syystä se on voimakkaasti litistynyt: tähden napasäde on 2,388 Auringon sädettä ja ekvaattorisäde on noin 2,858 Auringon sädettä, eli noin 20 prosenttia suurempi. Litistyneisyyden ja suuren pyörimisnopeuden takia painovoima tähden navoilla on suurempi kuin sen päiväntasaajalla. Tästä seuraa myös, että se on kuumempi ja valovoimaisempi navoiltaan kuin päiväntasaajaltaan. Alfa Ophiuchi A:n pintalämpötilan lasketaan olevan 9 384 kelviniä navoilla, mutta vain 7 569 kelviniä päiväntasaajalla. Alfa Ophiuchin pyörimisakseli on 87,7° ± 0,4° kulmassa linjaan Maasta, eli se näkyy lähes tarkalleen sivulta päin. == Lähteet == Luokka:Käärmeenkantajan tähdistö Luokka:Kaksoistähdet Luokka:Jättiläistähdet
Wang Yaping

Wang Yaping (; s. 27. tammikuuta 1980 Yantai, Shandong, Kiina) on kiinalainen sotilaslentäjä ja maansa toinen naistaikonautti. Hänen ensimmäinen avaruuslentonsa oli Shenzhou 10 -lento Kiinan avaruusasema Tiangong-1:lle 11.–26. kesäkuuta 2013. Lennon aikana Wang piti 40 minuutin mittaisen oppitunnin mikrogravitaatiosta, joka televisioitiin Kiinassa yli 60 miljoonalle perus- ja keskiasteen oppilaalle. Tästä syystä häntä kutsutaan toisinaan nimellä "Taikong Jiaoshi" (avaruusopettaja). Wang oli varalla oleva taikonautti jo Kiinan edelliselle avaruuslennolle Shenzhou 9. Avaruuslennolle osallistuessaan Wangin sotilasarvo oli kapteeni. Sittemmin hän on ylennyt everstiksi. ==Katso myös== * Luettelo naisavaruuslentäjistä == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Wang Yaping (astronautix.com) *Wang Yaping (spacefacts.de) Luokka:Kiinalaiset avaruuslentäjät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dimas Camilo

Dimas Camilo Cortés (s. 22. lokakuuta 1989 Urandén, Michoacán) on meksikolainen ratameloja. Camilo edusti Meksikoa Pekingin kesäolympialaisissa 2008, joissa hän karsiutui yhdessä José Cristóbalin kanssa 500 metrin ja 1 000 metrin kanadalaiskaksikoissa välierissä. Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa Camilo saavutti hopeaa 1 000 metrin kanadalaiskaksikossa Mayagüezissa 2010. Camilo on pituudeltaan 164-senttimetrinen ja painaa 62 kilogrammaa. == Lähteet == Luokka:Meksikolaiset melojat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gabriel Anttila

Gabriel Anttila (9. joulukuuta 1835 Jalasjärvi – 14. joulukuuta 1921 Jalasjärvi)Geni: Gabriel Iisakinpoika Anttila Viitattu 21.1.2021. oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. Anttilan vanhemmat olivat Iisakki Kaaprielinpoika Anttila ja Hedvig Samuelintytär Anttila ja puolisot Maria Sofia Juhantytär Anttila ja Albertina Hermannintytär Anttila. Anttila edusti Ilmajoen tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1885. Hän oli jäsen laki- ja talousvaliokunnissa ja teki anomukset rautatien rakentamista Seinäjoelta Kristiinankaupunkiin, muutoksista pappien palkkaukseen ja "juovustusjuomain valmistuksen ja myynnin rajoittamisesta mahdollisimman ahtaalle". == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1835 syntyneet Luokka:Vuonna 1921 kuolleet
Pekka Anttonen

Pekka Anttonen (1. marraskuuta 1867 Viipurin maalaiskunta Geni: Pekka Juhananpoika Anttonen Viitattu 21.1.2021. – 9. helmikuuta 1907 HelsinkiKuollut. Helsingin Sanomat, 10.02.1907, no. 35A, s. 1.) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. Anttosen vanhemmat olivat Juhana Matinpoika Anttonen ja Sofia Aatamintytär Anttonen (Vakkilainen) ja puoliso Sofia Antintytär Anttonen. Anttonen edusti Rannan tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1905–1906. Hän oli ensin nuorsuomalainen, mutta siirtyi sitten maalaisliittolaiseksi. Anttonen oli maalaisliittolaisen Talonpojan Lehden perustaja ja rahoittaja. Viipurin maalaiskunnassa Anttonen oli muun muassa kunnanvaltuuston jäsen ja kunnan rahastonhoitaja. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Viipurin maalaiskunnan kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1907 kuolleet
Aleksanteri Arvelin

Kaarle (Karl) Aleksanteri (Aleksander) Arvelin (5. heinäkuuta 1823 Jämsä – 21. huhtikuuta 1868 Jämsä)Geni: Karl Alexander Arvelin Viitattu 21.1.2021. oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. Arvelinin vanhemmat olivat Karl Samuelinpoika Arvelin ja Liisa Erkintytär Arvelin ja puoliso Maria Kustaava Juhontytär Seppänen. Arvelin edusti Jämsän tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864, ajaen siellä muun muassa kotitarveviinan polton lakkauttamista ja tehden esityksen kruununmetsien hoidon uudelleen järjestämisestä. Arvelin perusti Jämsään raittiusseuran jo 1847, yhtenä ensimmäisistä Suomessa, samoin kuin lainakirjaston, johon hän lahjoitti teoksia. Hän toimi myös muun muassa kuntakokousten puheenjohtajana ja kirkonisäntänä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1868 kuolleet
Eta Centauri

Eta Centauri eli η Cen on muuttuva tähti Kentaurin pääsarjassa. Eta Centaurin paistaa 5 900-kertaisesti Aurinkoon verrattuna ja sen massa on 12-kertainen Aurinkoon verrattuna. Eta Centauri pyörii nopeasti, 310 kilometriä sekunnissa, minkä takia se kiertää akselinsa ympäri alle päivässä. ==Lähteet== Luokka:B-spektriluokan pääsarjan tähdet Luokka:Skorpionin-Kentaurin tähtijoukko Luokka:Gamma Cassiopeiae -muuttujat
Iisakki Arvo

Iisakki Arvo (4. kesäkuuta 1856 Uusikirkko T.l. – 4. syyskuuta 1915 Eura)Geni: Iisakki Robert Gustafsson Arvo Viitattu 21.1.2021. oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. Arvon vanhemmat olivat Kustaa Matinpoika Junnila ja Fredrika Karoliina Johanintytär Junnila ja puoliso Maria Fredrika Johanintytär. Arvo edusti Euran tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1897. Hän oli valtiovarainvaliokunnan varajäsen ja osallistui esityksiin rautatien rakentamisesta Seinäjoelta Peipohjaan ja tuberkuloosin leviämisen estämiseen. Kotipaikkakunnallaan Arvo osallistui kunnalliselämään, toimien muun muassa kuntakokousten puheenjohtajana. Hän oli myös paikallisen maamiesseuran perustajia, säästöpankin hallituksen jäsen ja nuorisoseuran puheenjohtaja. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Euran edustajana.Päiviö Tommila: Suuri adressi, s. 302. WSOY, 1999. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1856 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Benoît Jacquot

Benoît Jacquot (s. 5. helmikuuta 1947 Pariisi) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, jolla on useita tunnettuja eurooppalaisen elokuvan ohjaustöitä. Hän on ohjannut yli neljäkymmentä elokuvaa. Hänen töitään ovat muun muassa draamaelokuvat Kolme päivää elämästä (La Désenchantée, 1987), A Single Girl (La Fille seule, 1995), Farewell, My Queen (2012) ja Three Hearts (2014). Jacquot’n enismmäinen kirjoitus- ja ohjaustyö oli The Musician Killer, joka sai ensi-iltansa vuonna 1975. Ranskalaisen elokuvan festivaali keskittyi vuonna 2015 Jacquot’n tuotantoon. Ohjaajan tuotannosta esitettiin Helsingissä kuusi eri elokuvaa seitsemässä näytöksessä. ==Muuta== Näyttelijä Judith Godrèche on kertonut hänellä olleen yli 25 vuotta vanhemman Jacquot’n kanssa vuosia kestänyt suhde, jota Godrèche kuvasi seksuaaliseksi hyväksikäytöksi. Heinäkuussa 2024 Ranskan viranomaiset ottivat kiinni Jacquot’n, sekä toisen ranskalaisohjaajan Jacques Doillonin epäiltyinä raiskauksista. == Filmografia == *The Musician Killer (L’Assassin musicien, 1975) *Closet Children (Les Enfants du placard, 1986) *Paluu rakastetun luo (Retour à la bien-aimée, vain käsikirjoittajana, 1979) *Les Ailes de la colombe (1981) *Une villa aux environs de New York (televisioelokuva, 1986) *Corps et Biens (1986) *Buisson ardent (vain käsikirjoittajana, 1987) *The Beggars (Les Mendiants, 1988) *The Beast of the Jungle (La Bête dans la jungle, televisioelokuva, 1988) *Elvire Jouvet 40 (televisioelokuva, 1988) *Le Voyage au bout de la nuit (1988) *Alfred Deller: portrait d’une voix (televisioelokuva, 1989) *Kolme päivää elämästä (La Désenchantée, 1998) *Dans la solitude des champs de coton (televisioelokuva, 1990) *La Place Royale (televisioelokuva, 1998) *A Single Girl (1995) *La Vie de Marianne (1995) *Un siècle d’écrivains (1997) *Seventh Heaven (1997) *The School of Flesh (L’École de la chair, 1998) *Par cœur (1998) *No Scandal (Pas de scandale 1999) *False Servant (La Fausse Suivante, 2002) *Sade (2000) *Tosca (2001) *Adolphe (2002) *Prinsessa Marie (Princesse Marie, televisioelokuva, 2004) *Right Now (À tout de suite, 2004) *The Untouchable (L’Intouchable, 2006) *Gaspard le bandit (televisioelokuva, 2007) *Villa Amalia (2009) *Werther (televisioelokuva, 2010) *The Counterfeiters (Les Faux-monnayeurs, 2010) *Deep in the Woods (Au fond des bois, 2010) *Farewell, My Queen (Les Adieux à la reine, 2012) *Three Hearts (3 cœurs, 2014) *Diary of a Chambermaid (Journal d’une femme de chambre, 2015) *Never Ever (À jamais, 2015) *Eva (2018) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ranskalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rudniki

Rudniki on maalaiskunta Olesnon piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 8 159. Kunnan keskus on Rudnikin kylä. Kylät Rudnikin kunnassa ovat Bobrowa, Bugaj, Chwiły, Cieciułów, Dalachów, Faustianka, Janinów, Jaworek, Jaworzno, Jelonki, Julianpol, Kuźnica, Łazy, Mirowszczyzna, Młyny, Mostki, Odcinek, Porąbki, Rudniki, Słowików sekä Żytniów. Rudnikin kunnan alueen läpi kulkevat valtatiet 42 ja 43. Se rajautuu Krzepicen, Lipien, Pątnówin, Praszkan ja Radłówin kuntiin. Rudnikin pinta-alasta noin 89 prosenttia on maatalousmaata ja noin neljä prosenttia metsää. Vuoden 2019 lopussa 50,8 prosenttia Rudnikin asukkaista oli naispuolisia ja 49,2 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 17,3 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 59 prosenttia ja eläkeikäiset 23,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,5 vuotta. Vuonna 2019 Rudnikin kunnassa syntyi 74 lasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Gmina Wiejska Rudniki Opolen tilastokeskus. Luokka:Opolen voivodikunnan kunnat
José Cristóbal

José Everardo Cristóbal Quirino (s. 11. syyskuuta 1986 Pátzcuaro, Michoacán) on meksikolainen ratameloja ja maailmanmestari. Cristóbal edusti Meksikoa Pekingin kesäolympialaisissa 2008 ja Lontoon kesäolympialaisissa 2012. Pekingissä 2008 hän karsiutui välierissä 1 000 metrin kanadalaisyksikössä ja 500 metrin sekä 1 000 metrin kanadalaiskaksikoissa parinaan Dimas Camilo. Lontoossa 2012 Cristóbal kilpaili 200 metrin kanadalaisyksikössä sijoittuen sijalle 19 ja 1 000 metrin kanadalaisyksikössä sijoittuen kymmenenneksi. Cristóbal saavutti Szegedissä 2006 maailmanmestaruuden 1 000 metrin kanadalaisyksikössä. Pan-Amerikan kisoissa Cristóbal voitti kolme kultamitalia, yhden hopeamitalin ja yhden pronssimitalin. Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa hän saavutti kaksi kultamitalia ja viisi hopeamitalia. Cristóbal on pituudeltaan 169-senttimetrinen ja painaa 80 kilogrammaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meksikolaiset melojat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Where You Lead

Where You Lead on Carole Kingin kappale vuodelta 1971. Se toimii tunnusmusiikkina esimerkiksi Gilmore Girls -sarjassa. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1971 kappaleet
Finike

Finike on piirikunta Turkin Antalyan maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Finiken väkiluku oli 48 534. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Antalyan maakunnan piirikunnat
Maaseinä

Maaseinä on rakennelmien perustusten, seinien, lattioiden, aitojen jne. rakentamista puristetusta maa-aineksesta. Se voi koostua esimerkiksi mullasta, kalkista tai sorasta. Maaseinä rakennetaan tekemällä ensin muotti, joka täytetään tiiviisti puristetulla maa-aineksella. == Aiheesta muualla == * Luokka:Rakentaminen
Olpe (kaupunki)

Olpe on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se on saman nimisen piirikunnan pääkaupunki. == Maantiede == Olpe sijaitsee kumpuilevassa maastossa osavaltionsa kaakkoisosassa noin 60 kilometriä Kölnistä itään ja saman verran Dortmundista eteläkaakkoon. Olpe ja Olpen piirikunta on muuhun Nordrhein-Westfalenin osavaltioon nähden harvaan asuttu. Ne kuuluvat osavaltionsa kaakkoisosan kattavaan Arnsbergin hallintopiiriin. Olpe kuuluu myös historialliseen Sauerlandin alueeseen ja se sijaitsee Sauerlandin lounaisosassa. Olpen pohjoispuolella on matalahko Ebbegebirgen vuoristo ja itäpuolella niin ikään matalahko Rothaargebirgen vuoristo. Olpen alueella virtaa 45-kilometrinen Bigge-joki. Aivan kaupungin pohjoispuolella on noin yhdeksän neliökilometrin laajuinen tekojärvi Biggesee. == Historia == pienoiskuva|150px|vasen|Die Villa Ensimmäinen asiakirjamaininta Olpesta on vuodelta 1220 ja kaupunkioikeudet (Soester Stadtrecht) paikkakunta sai 1311. Saman vuosisadan puolivälissä rutto tappoi suuren osan kaupungin ja nykyisen Olpen piirikunnan alueen väestöstä. Olpen kaupunginmuuri, josta on säilynyt osia nykyaikaan, rakennettiin vuoden 1373 suurpalon jälkeen. Seuraavina vuosisatoina kaupunki kehittyi hiljalleen noitavainoista ja vuoden 1634 suurpalosta huolimatta. Rautatieverkkoon Olpe liitettiin 1875. Toisen maailmansodan aikana maaliskuussa 1945 Olpeen kohdistettiin massiivinen pommitus ja huhtikuussa Yhdysvaltain joukot miehittivät kaupungin. Olpen osalta suursota päättyi siihen. Vuonna 1969 Olpen kaupunkiin liitettiin ympäristön maalaiskunnat Olpe-Land, Kleusheim ja Rhode sekä osia Heldenin kunnasta. Olpen kaupunginmuurista on säilynyt noin 200 metriä. Kaupungin maamerkkejä on St.-Martinus-kirkko, jonka torni on 61 metriä korkea. 1900-luvun alussa rakennettu kirkko kärsi pommitusvaurioita maaliskuun 1945 hyökkäyksessä. Vuonna 1753 vihitty kappeli Kreuzkapelle on suojeltu. == Talous ja liikenne == Olpen talouselämää hallitsevat keskisuuret yritykset, erityisesti metalliteollisuus on tärkeä. Palvelualoista merkittäviä ovat vähittäiskauppa ja matkailu. Olpen rautatieasema ei ole enää käytössä. Kaupunkia palvelee paikallislinja Biggesee-Express (RB 92). Lähiliikenteen bussilinjoja on useita. Moottoritie BAB 4 kulkee Olpen eteläpuolitse ja BAB 45 keskustan länsipuolitse. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Olpe, Nordrhein- Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Nordrhein-Westfalenin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Byri på svensk

Byri på svenska ("aloita ruotsiksi") oli alkujaan vuosina 2005–2008 kampanja, jossa pyrittiin rohkaisemaan kokkolalaisia puhumaan ruotsia myös tuntemattomien henkilöiden kanssa esimerkiksi kaupoissa. Kampanjan päättyessä vuonna 2008 toteutettiin kysely, jonka mukaan 40% kertoi käyttävänsä ruotsia enemmän kampanjan ansiosta ja 4/5 vastaajasta katsoi, että vastaavia kampanjoita tarvitaan myös tulevaisuudessa. Kampanja sai jatkoa vuonna 2010 ja jatkui talven yli.. Vuonna 2019 Folktinget jakoi ansiomitalin kampanjan aktiiville, Catarina Silvanderille. Kampanjan nimi on Kokkolan paikallista murretta ja kääntyy kirjakielelle muodossa Börja på svenska. == Lähteet == Luokka:Ruotsin kieli Luokka:Kokkolan kulttuuri Luokka:Suomenruotsalaisuus
Kalixinkoira

Kalixinkoira (kalixhund) on sukupuuttoon kuollut ruotsalainen koirarotu. == Ulkonäkö == Kalixinkoira oli rakenteeltaan neliömäinen. Se oli muita pohjoismaisia pystykorvia kevytrakenteisempi, ja sillä oli korkeampi säkäkorkeus, kevyempi runko ja korkeammat raajat kuin ruotsinlapinkoiralla. Se muistutti muista ruotsalaisista roduista eniten pohjanpystykorvaa. Pää oli pitkänomainen ja kiilanmuotoinen ja otsapenger selvä. Silmät olivat lähes mustat. Käpälät olivat pienet ja tiiviit. Säkäkorkeus oli noin 45–50 cm. Karvapeite oli lyhyt, suora, karhea ja kaksinkertainen; pituudeltaan gråhundin ja ruotsinlapinkoiran välimaastosta. Haluttu väritys oli musta. == Alkuperä == Rotua tavattiin Ruotsin pohjoisimmissa osissa. Sitä esiintyi muun muassa Norrbottenin ranta-alueilla Piitimestä Haaparannalle. Sitä kutsuttiin aikoinaan "lappilaisen vahtikoiraksi ja apuriksi", ja sitä kuvaillaan venäläisten laikojen pienemmäksi muunnokseksi. Kantarotu lienee ollut kalixspets. Norjassa tunnetaan ns. ankerhund eli musta finnmarkinkoira, joka oli mitä todennäköisimmin sukua kalixinkoiralle, ja näiden kahden kuvailtiin olleen erittäin samanlaisia. Musta norjanhirvikoira on mahdollisesti polveutunut molemmista edellä mainituista roduista. Vuonna 1964 Stig Onnerfeltin artikkelissa Hundsport-lehdessä mainittiin, että 1800-luvun lopulla Kalixissa ja Ylikainuussa esiintyi pohjanpystykorvan kookkaampi, musta versio, joka tunnettiin myöhemmin nimellä kalixspets. Toisen maailmansodan jälkeen saamelaisten poropaimenkoirat olivat kuolemassa sukupuuttoon, mitä vauhditti myös risteyttäminen muiden rotujen kanssa. Vuonna 1953 Ruotsin hallitus lähetti Ruotsin Kennelliitolle 3 000 Ruotsin kruunua, jotta järjestö selvittäisi lapinkoiran tilanteen. Myös Ruotsin Pystykorvayhdistys (Svenska Spetshundklubben) alkoi tutkia asiaa ja ilmoitti, että kalixinkoiraa tulisi pitää omana rotunaan erotuksena ruotsinlapinkoirasta. Vuonna 1956 Ruotsin Pystykorvayhdistys esitteli lehdessään ns. "jokimukankoiran" (jokkmokkshund), joka oli syntynyt ensimmäisten jalostusyritysten seurauksena. Koska eri jalostusyksilöitä löytyi verrattain vähän, oli turvauduttava osittain vakava- asteiseenkin sisäsiitokseen. Alustava rekisteri avattiin, ja koirien nimien perään merkittiin Jmk. Urospennut myytiin työkoiriksi saamelaisille ja narttupennut annettiin ihmisille, jotka lupasivat että näitä voisi myöhemmin käyttää jalostusohjelmaan. Vuonna 1960 Kansallinen Saamelaisjärjestö (Samernas Riksförbund) järjesti tapaamisen, jossa esiteltiin yli 10 Ruotsin Kennelliiton ohjelman mukaan kasvatettua poroa paimentavaa koiraa. Ruotsin Kennelliiton ja saamelaisten yhteistyö porokoirien eteen päättyi, minkä seurauksena jokimukankoira katosi rekisteristä. == Lähteet == Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut Luokka:Pystykorvat Luokka:Paimenkoirat Luokka:Ruotsalaiset koirarodut
Finnentrop

Finnentrop on kunta Olpen piirikunnassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se luokitellaan ryhmään Größere Kleinstad, eli suurehko pikkukaupunki. == Maantiede == Finnentrop sijaitsee ylängöllä osavaltionsa kaakkoisosassa noin 75 kilometriä Kölnistä koilliseen ja 50 kilometriä Dortmundista kaakkoon. Etäisyys piirikunnan pääkaupungista Olpesta on noin 20 kilometriä koilliseen. Finnentrop on Nordrhein-Westfalenin oloissa harvaan asuttu. Se kuuluu osavaltionsa kaakkoisosan kattavaan Arnsbergin hallintopiiriin. Finnentrop sijaitsee historiallisen Sauerlandin lounaisosassa. Paikkakunnan halki virtaa Lenne, joka on Ruhrin 129-kilometrinen sivujoki. Lenneen yhtyy etelästä virtaava Bigge Finnentropin keskustan lounaispuolella. Biggesee-tekojärvi sijaitsee niin ikään Finnetropin lounaispuolella. Finnetropin pohjoisosassa on Lennegebirgen keskivuoristo, jonka korkein huippu Homert kohoaa 656 metriä merenpinnan yläpuolelle. == Historia == Finnentrop koostuu useista erikokoisista kylistä, joiden historia alkaa keskiajalta. Kunnan luoteisosassa sijaitsevista kylistä Lenhausen ja Rönkhausen on varhaisin asiakirjamaininta vuodelta 1162. Nykyinen Finnentropin alue kuului Westfalenin herttuakuntaan 1200-luvulta aina 1800-luvun alkuun. Preussiin se kuului vuodesta 1816 alkaen. Finnentropin nimi palautuu vanhaan Finnentropin kylään, jota nykyisin kutsutaan nimellä Altfinnentrop. Trop on Nordrhein-Westfalenissa varsin yleinen liite; se tarkoittaa samaa kuin nykysaksan Dorf eli kylä. Rautatieyhteyden paikkakunta sai 1861 Ruhr–Sieg- radan varrelle. Asema rakennettiin Lennen ja Biggen risteyksen tienoille, josta teollistuminen alkoi. Nykyinen kuntakeskus kasvoi aseman tienoille. Saksassa tehtiin 1960- ja 1970-luvuilla suuria kuntaliitoksia, joiden myötä myös nykyinen Finnentropin kunta muodostettiin. Finnentropin historiallisia rakennuksia ovat muun muassa keskiaikaiset linnat Schloss Ahausen ja Schloss Lenhausen sekä St. Georgin kirkko. == Talous ja liikenne == Finnentropin tärkeitä elinkeinoja ovat puunjalostus, metallinjalostus ja muoviteollisuus. Finnentropin rautatieasema, Bahnhof Finnentrop, sijaitsee 106-kilometrisen Ruhr–Sieg-radan varrella. Finnentropista erkanee lounaaseen vievä 44-kilometrinen Olpe–Freudenberg-rata, joka on henkilöliikenteen käytössä Olpeen saakka. Rataosuus Finnentrop–Wennemen deaktivoitiin 1966, ja osa siitä on rakennettu polkupyörätieksi, joka muodostaa osuuden SauerlandRadring- pyöräreitistä. Maantieliikenteen keskeinen akseli on Bundesstraße 236. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Finnentrop, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Nordrhein-Westfalenin kunnat