EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lahnaslammen kaivos

Lahnaslammen kaivos sijaitsi Sotkamossa Nuasjärven eteläpuolella ja sen omistaa Mondo Minerals Oy. Kaivos tuotti talkkimalmia joka rikastettiin kaivoksen yhteydessä olevassa rikastamossa. Päätuotteena oli talkkirikaste ja lisäksi sivutuotteena tuli nikkelirikastetta sekä magnesiittipitoista rikastushiekkaa. Talkki käytettiin etupäässä paino- ja hienopaperien täyteaineena. Lahnaslammen talkkimagnesiittiesiintymä löytyi 1940-luvun lopulla. Suomen Malmi aloitti paikalla syväkairaukset 1956 ja koerikastuksen 1957. Ensimmäiset koe-erät Lahnaslammella tuotettua talkkia toimitettiin 1961 Kajaanin paperitehtaalle sekä Yhtyneiden Paperitehtaiden Jämsänkosken ja Simpeleen tehtaille. Lahnaslammelle rakennettiin koerikastamo ja vuonna 1967 tehtiin päätös talkintuotannon aloittamisesta. Malmin louhinta alkoi marraskuussa 1968 ja rikastamo käynnistyi helmikuussa 1969. Talkin käyttö kasvoi voimakkaasti 1970-luvulla jolloin siitä tuli paperin pääasiallinen täyteaine Suomessa. 1980-luvulla talkin käyttö väheni kun sen tilalla alettiin käyttää liitua. Talkkimalmin louhinta päättyi Lahnaslammella lokakuussa 2010. Malmia louhittiin kaivoksen toiminta-aikana yhteensä lähes 18 miljoonaa tonnia ja siitä saatiin lähes 7 miljoonaa tonnia talkkia ja yli 100 000 tonnia nikkelirikastetta. 185 metriä syvä avolouhos tullaan täyttämään 25 vuoden aikana läheisen Punasuon kaivoksen sivukivellä ja prosessissa syntyvällä magnesiittihiekalla. Louhoksen paikalle muodostuu lopulta järvi kun ylin osa peittyy vedellä. == Lähteet == * Vuoriteknikot ry : Punasuon kaivos avattu Sotkamossa * Papermakers Wiki : Talkki suomalaisen paperin täyteaineena Luokka:Sotkamon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kaivokset
Haikola (Jääski)

Haikola oli kylä Jääsken pitäjän kirkonkylän välittömässä läheisyydessä, ja oikeastaan muodosti huomattavan osan kirkonkylän alueesta. Kylän alueelle sijoittuivat mm. kirkonkylän silta, kirkko ja suojeluskuntatalo. Lounaassa kylä rajoittui Vuokseen, lännessä ja luoteessa Kostialaan, idässä ja kaakossa Niemen kylään ja koillisessa Jääskijärveen. Jääskijärven laskujoki, Littulanjoki, joka laski muutaman kilometrin päässä Vuokseen Hyppölänjoen nimisenä, kulki kylän poikki. Kylän poikki kulkivat myös Antreasta Imatralle johtava tie sekä Imatra–Antrea-rata. Jääsken rautatieasema oli kylän välittömässä läheisyydessä. Kylästä oli hyvät yhteydet myös Vuoksen vastarannalle mm. Littulan, Vetelälän ja Tollolan kylien suuntiin. Kylässä oli tiheä asutuskeskittymä Imatralle johtavan tien varressa, lähellä Kostialan kylän rajaa. Haikolan kylän muistoksi on nimetty Imatran kaupungin Meltolan kaupunginosassa sijaitseva Haikolankatu. Luokka:Jääsken kylät
Ahtiala (täsmennyssivu)

Ahtiala voi tarkoittaa seuraavia: ;Paikkoja: * Ahtiala, kaupunginosa Lahdessa * Ahtiala, kylä Lempäälässä * Ahtiala, kylä Lohjan Lohjansaaressa * Ahtialan kartano, kartano Lohjan Jalassaaressa * Ahtiala, kylä Suomusjärvellä Salossa * Ahtiala, kylä Jääskessä Neuvostoliitolle luovutetulla alueella * Halikon Ahtiala, kylä Halikossa Salossa ;Henkilöitä: * Heikki Ahtiala (1913–1983), piirtäjä ja mainosgraafikko * Kaarlo Ahtiala (1867–1949), kansakoulunopettajien järjestötoiminnan alullepanija * Pekka Ahtiala (s. 1935), kansantaloustieteilijä, akateemikko ja ministeri
Hallikkala

thumb|Hallikkaanjoki Hallikkala on kylä Imatran kaupungissa. Aiemmin se on kuulunut pääosin luovutetulle alueelle jääneeseen Jääsken pitäjään. Kylä sijaitsee nykyisen itärajan tuntumassa, melko lähellä Imatran taajama-aluetta. Hallikkala jäi Moskovan välirauhassa ja lopullisessa Pariisin rauhassa Suomen nykyisten rajojen sisäpuolelle. Se sijoittuu koillis-lounais -suuntaisena kapeahkona kiilana Räikkölän (kaakossa) ja Näträmälän (luoteessa) kylien väliin. Lounaissuunnassa kylä rajoittuu Salo-Issakkaan ja koillisessa Hallikkaanjokeen, joka muodostaa kylän kohdalla leveän järvimäisen altaan. Nykykartoissa kylästä muistuttaa kylän poikki kulkeva Hallikkalantie sekä edellä mainittu Hallikkaanjoki. Hallikkaanjoen rannalla sijaitsevat luonnonsuojelullisesti arvokkaat, suojellut Hallikkaan rantalehdot. Luokka:Imatra Luokka:Etelä-Karjalan maakunnan kylät Luokka:Jääsken kylät
Hirsilampi

Hirsilampi, oik. Hirslampi, oli kylä Jääsken pitäjän koillisosan äärimmäisessä kärjessä. Kylän keskusta sijoittui Immalanjärven Varpaanlahden ja Hirslammen väliselle kannakselle. Naapurikyliä olivat Ruokolahden pitäjän Immalanjärven kylä lännen-luoteen suunnassa, pohjoisessa tuli vastaan Rautjärven Niskapietilän kylä, idän ja kaakon suunnassa sijaitsi Kirvun Tietävälän kylä ja lounaispuolella sijaitsi Jääsken Laitilan kylä. Suhteellisen syrjäisestä sijainnistaan huolimatta Hirslammen kylässä oli paikallisesti tärkeiden teiden risteys: lounaasta, Jääsken suunnasta ja kaakosta, Kirvun suunnasta tulevat tiet yhtyivät Hirslammella pohjoisesta tulevaan tiehen, joka yhdisti nämä tiet Niskapietiläntiehen, vanhaan ja maakunnallisesti merkittävään tiehen. Matkamiehet lepuuttivatkin hevosiaan usein kylän taloissa. Kylän itäpuolella sijaitsi neljän pitäjän rajapiste: Jääsken, Ruokolahden, Rautjärven ja Kirvun pitäjien rajat kohtasivat toisensa Hirslammella. Pieni osa Hirslammen kylästä kuuluu edelleen Suomen alueeseen ja sijaitsee nykyisellä rajavyöhykkeellä Immalanjärven Varpaanlahden pohjukasta lounaaseen. Hirslampi kuului Laitilan koulupiiriin. Kylän lapsia kävi aikanaan myös Kirvun Tietävälän kansakoulussa. Kylässä pidettiin kesäisin jumalanpalveluksia. Luokka:Jääsken kylät
Timo Hirvonen (basisti)

Timo Hirvonen (s. 1977) on KokoTeatterin varatoiminen teatterijohtaja. Hirvonen perusti Koko Jazz Clubin vuonna 2010 ja on isännöinyt sitä. ==Taiteellinen toiminta== Hirvonen valmistui Sibelius-Akatemian jazzosastolta musiikin maisteriksi 2005. Hän kokosi vuonna 2009 nimikkoyhtyeensä, Timo Hirvonen Quartet, kiertueelle pitkin Suomea. Hän oli aiemmin samana vuonna ollut kiertueella myös the Mokners-yhtyeessä Severi Pyysalon ja Jussi Lehtosen kanssa. Kiertueen järjesti Suomen Jazzliitto. Hirvonen soittaa bassoa Severi Pyysalo & The Mokners -yhtyeen levyllä, joka julkaistiin 22. syyskuuta 2011. Hän on ollut kiertueella Kauko Röyhkän ja Severi Pyysalo trion kanssa trion basistina Suomessa vuonna 2011. Hirvonen on näytellyt jazz-musikaalissa The Professionals. Mukana näytelmässä olivat näyttelijä Henry Hanikka, joka myös vastasi ohjauksesta, sekä muusikot Jussi Lehtonen ja Severi Pyysalo. Näytelmä esitettiin KokoTeatterilla syksyllä 2011. Hirvonen aloitti tammikuussa 2012 varatoimisena teatterijohtajana KokoTeatterissa Anna Veijalaisen jäädessä äitiyslomalle. Hän järjestää toisen Jazz Klubi -isännän, Jussi Lehtosen, kanssa Koko Jazz Clubille esiintymään sekä kansainvälisiä että suomalaisia muusikoita. Lisäksi Hirvonen harjoittaa konsertti- ja opetustoimintaa Suomessa ja muualla Euroopassa. Timo Hirvosen puoliso on Koko-teatteria sen perustamisesta 1997 lähtien johtanut Anna Veijalainen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1977 syntyneet
Anna Veijalainen

Anna Maaria Veijalainen (s. 13. tammikuuta 1973 Lohja) on KokoTeatterin johtaja. Hän on sen perustajajäseniä, koreografi, näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. == Ura == Anna Veijalainen on koreografi, näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta koreografiksi vuonna 1997. Veijalainen on perustajajäsen KokoTeatterissa, joka avasi ovensa vuonna 1997. Lukuisia hänen kirjoittamistaan näytelmistä on päätynyt teatterilavalle asti, muun muassa High Heels Society (kirjoitettu yhdessä Sofi Oksasen ja Maija Kaunismaan kanssa), Luksusmuijat (kirjoitettu yhdessä Pinja Flinkin ja Sesa Lehdon kanssa) ja Pudonneet. Veijalainen on myös kirjoittanut Liken kustantaman kirjan Joukkokohtaus – KokoTeatteria 10 vuotta, joka on KokoTeatterin historiaa käsittelevä omaelämäkerrallinen romaani. Koko- teatteria vuodesta 1997 johtaneen Anna Veijalaisen puoliso on Koko-teatterin jazz-puolta johtava Timo Hirvonen. == Teokset == * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Suomalaiset koreografit Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jeu de paume

Jeu de paume on pallopeli, joka oli suosittu etenkin Ranskassa 1500- ja 1600-luvuilla. Se on nykyaikaisen tenniksen edeltäjä, ja se oli kesäolympialaisten kilpailuohjelmassa vuonna 1908. Jeu de paumea pelataan seinien reunustamalla sisäkentällä. Pallo saa kimmota seinistä kuten squashissa. Jeu de paume -pallot ovat pienempiä, painavampia ja vähemmän kimmoisia kuin tennispallot. Puiset mailat ovat pieniä ja kireiksi viritettyjä, ja niiden lapa voi olla viistossa asennossa varteen nähden. Peliä pelataan usein tasoitussäännöillä. Nykytenniksen pistelaskujärjestelmä ja osin myös terminologia on omaksuttu jeu de paumesta. Koska jeu de paume vaatii enemmän taitoa ja oveluutta kuin fysiikkaa, sen parhaat pelaajat ovat usein paljon iäkkäämpiä kuin tenniksessä. ==Historiaa== Jeu de paumea pelattiin Ranskassa jo 1000-luvulla. Silloin munkit pelasivat sitä ilman mailaa paljain käsin, mistä pelin nimi ”kämmenpeli” juontaa juurensa. 1200-luvun loppuun mennessä peli oli levinnyt Ranskan kaupunkeihin ja sitä pelattiin niin sisäkentillä kuin kaduillakin. Pelistä tuli niin suosittu, että vuonna 1397 Pariisissa sen pelaaminen kiellettiin muulloin kuin sunnuntaisin. 1500-luvulla jeu de paumea pelattiin jo puumailoilla, ja pelaajien kenttäpuoliskojen väliin vedettiin naru ja myöhemmin verkko. Englantiin jeu de paume tuli 1300- tai 1400-luvuilla, missä sitä kutsutaan nykyisin nimellä real tennis. Kuningas Henrik VIII tunnettiin taitavana pelaajana, ja William Shakespeare mainitsee pelin näytelmässään Henrik V vuodelta 1599. Pelin suosio saavutti Ranskassa huippunsa vuosien 1500–1700 välillä. Sen jälkeen sen suosio hiipui tavallisen kansan parissa sopupelien ja vedonlyöntiskandaalien sekä pelin elitisoitumisen myötä, ja sadat pelikentät muutettiin näyttämöiksi ja muihin tarkoituksiin. Yksi tällainen on nykytaiteen ja valokuvataiteen museo Galerie nationale du Jeu de Paume. ==Nykyisin== Jeu de paumen säännöt perustuvat yhä vuoden 1592 ”Ordonnance du Royal et Honorable Jeu de la Paume” -sääntöihin. Ranskassa on nykyisin kolme jeu de paume -pelikenttää ja Englannissa yli 20 pelikenttää. Jeu de paumen maailmanmestaruudesta on pelattu yhtäjaksoisesti vuodesta 1740 lähtien. ==Lähteet== *
Reponen

Reponen on muun muassa seuraavien ihmisten sukunimi: * Astrid Reponen-Juvas (1906–1940), suomalainen kansatieteilijä ja suomen murteiden tutkija * Eemeli Reponen (s. 1990), suomalainen jalkapalloilija * Jari Reponen (s. 1976), suomalainen taikuri * Kalervo Reponen (1894–1947), kansakoulunopettaja ja kirjailija * Meri-Tuulia Reponen (s. 1994), jalkapalloilija * Mikko Reponen (1892–1951), suomalainen uskonnollinen vaikuttaja, ”Karjalan profeetta” * Oskar Reponen (1928–1997), suomalainen toimittaja ja kirjailija * Pertti Reponen (1941–1998), suomalainen laulujen sanoittaja, tv-ohjelmien käsikirjoittaja ja tuottaja * Perttu Reponen (s. 2002), suomalainen yhdistetyn hiihtäjä * Tapio Reponen (s. 1947), tietojärjestelmätieteen professori * Toivo Reponen (1900–1960), eversti, Merisotakoulun johtaja ja rykmentinkomentaja.
Jussi Lehtonen (muusikko)

Jussi Lehtonen (s. 1977) on suomalainen jazz-rumpali, Koko Jazz Clubin isäntä sekä Sibelius-Akatemian lehtori. Lehtonen on yksi suomalaisten jazz- kokoonpanojen käytetyimmistä rumpaleista. Hän on soittanut lähes kaikkien suurten suomalaisten jazz-artistien kanssa. Jussi Lehtosen ensimmäinen oma levytys on CD Firstborn, joka julkaistiin vuonna 2009. Muuten Jussi Lehtonen on esiintynyt usealla levyllä rumpalina. Kiertueita Lehtonen on keikkaillut artistien kanssa kuten Randy Brecker, Tim Hagans, Wayne Krantz, Jukkis Uotila, Palle Danielsson ja Rick Margitza. Lehtonen opettaa Sibelius-Akatemiassa. == Palkinnot == * Yrjö-palkinto 2018 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *http://www.jussilehtonen.net/index.html *http://www.myspace.com/jussilehtonen *http://www.kokoteatteri.fi/pagew.php?id=3 *http://zomobo.net/Jussi-Lehtonen *http://www.allaboutjazz.com/php/musician.php?id=18444 Luokka:Suomalaiset jazzrumpalit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kauhanen

Kauhanen on muun muassa seuraavien suomalaisten ihmisten sukunimi: * Aarne Kauhanen (1909–1949), valtiollisen poliisin Valpon esittelijä * Anna Löppönen- Kauhanen (1873–1947), taidemaalari * Armas Kauhanen (nimimerkki Kuha, 1907–1980), rikostoimittaja * Eleonoora Kauhanen (s. 1999), näyttelijä, tanssija ja laulaja * Eveliina Kauhanen, näyttelijä * Hellevi Kauhanen (1916–1995), lastenkirjailija * Ilpo Kauhanen (s. 1973), suomalais-saksalainen jääkiekkomaalivahti * Jarno Kauhanen (s. 1978), jalkapallomaalivahti * Jukka- Pekka Kauhanen (s. 1963), raviohjastaja, -valmentaja ja hevoskasvattaja * Kalle Kauhanen (1900–1969), poliitikko ja muurari * Maija Kauhanen (s. 1986), kansanmuusikko ja kanteleensoittaja * Olavi Kauhanen (1926–2013), keihäänheittäjä ja lentopalloilija * Olli Kauhanen (s. 1948), eräkirjailija * Pekka Kauhanen (1954–2020), kuvanveistäjä * Pentti Kauhanen (1932–1990), työläinen ja poliitikko (SKDL, SKP) * Sami Kauhanen (s. 1972), raviohjastaja ja Jokerien toimitusjohtaja, Jukka-Pekka Kauhasen veli * Sylvi Kauhanen (1906–1993), toimittaja ja lastenkirjailija * Tuomas Kauhanen (s. 1985), rap- artisti * Walfrid Kauhanen (1881–1940), taidemaalari.
Hyppölä

Hyppölä oli kylä Suomen entisen Jääsken kunnan kaakkoisosassa, Vuoksen rannalla, nykyisen valtakunnanrajan tuntumassa. Naapurikyliä olivat Kasila pohjoispuolella ja Soperonmaa eteläpuolella. Kylä oli muodoltaan kapeahko, karkeasti itä-länsi-suuntainen. Lännessä kylä rajoittui Vuokseen, idässä Rikkolan kylään. Kylän viljelysmaat olivat pääasiassa länsiosissa, lähellä Vuoksea. Itäosassa sijaitsivat kylän metsät, joiden itäisin osa sijoittui Orkolankankaan maastoon. Metsäalueilla sijaitsi myös pari pientä lampea, Umpilampi ja Härkälampi. Hyppölän kylän halki virtasi Hyppölänjoki (yläjuoksullaan Littulanjoki), joka oli Jääskijärven laskujoki. Joki laski kylän kohdalla Vuokseen, ja siinä oli kylän kohdalla vesimylly. Kylän poikki kulkivat Jääskestä Antreaan johtava maantie sekä Imatra–Antrea-rata. Läheisin rautatieliikennepaikka oli Vehniäisen seisake noin kilometrin päässä. Kylässä oli Hyppölän kartano, joka sijaitsi lähellä Hyppölänjoen laskukohtaa. Kartano oli vauras maanviljelystila. Nykyisin Venäjällä kylä kuuluu Tienhaaran maalaiskuntaan ja on nimeltään Moštšnoje (Мощное). Luokka:Jääsken kylät Luokka:Tienhaara
Heikki Lamusuo

Heikki Lamusuo (s. 9. joulukuuta 1967 Siikajoki) on suomalainen arkkitehti. Lamusuo on suunnitellut etenkin päiväkoteja, elokuvateattereita ja sairaaloita, mutta myös muita rakennuksia. Lamusuo työskentelee Kuopiossa Partanen & Lamusuo Oyssä.http://prosenttitaide.ouka.fi/selaa/taiteilija.php?ar=57 Lamusuo on valmistunut arkkitehdiksi Oulun yliopistosta vuonna 1996. Hän on opiskellut myös Escola Tècnica Superior d’Arquitectura de Barcelonassa Espanjassa vuosina 1993–1994 ja taideteollisessa korkeakoulussa sisustusarkkitehtuurin ja huonekalusuunnittelun laitoksella. Lamusuon suunnittelemia päiväkoteja löytyy Rauhalahdesta Kuopiosta, Vuokatista ja Punkaharjulta. Punkaharjun päiväkoti palkittiin arkkitehtuuristaan Making Space 2010 Architectural Award - Arkkitehtuuria ja muotoilua lapsille ja nuorille -kilpailussa Skotlannissa.http://www.childreninscotland.org.uk/html/ms2010_winners.htm http://yle.fi/uutiset/unelmien_paivakoti_punkaharjulle/2018146 Hän on suunnitellut myös elokuvateattereita ja tehnyt yhteistyötä Bio Rexin kanssa Porvoossa (Bio Rex Porvoo), Espoossa (Bio Rex Sello) ja Kajaanissa (Bio Rex Kajaani). Lamusuo voitti vuonna 2008 järjestetyn kutsukilpailun Kuopion yliopistollisen sairaalan tilojen uudistamisesta. Uudistus valmistui vuosina 2013-2014.http://pienyrityskeskus.aalto.fi/fi/info/ajankohtaista/view/2011-11-24/ Lamusuo on myös toteuttanut julkisia taideteoksia yhteistyössä puolisonsa kuvataiteilija Jaana Partasen kanssa. Höyhtyän ruksit vuodelta 2007 on Oulussa (Höyhtyän terveyskeskus) ja Alavan lehto vuodelta 2006 Alavan sairaalassa. Lamusuo laati Kuopion Saaristokaupunkia varten taiteen kaavan,http://www.saaristokaupunki.fi/index.php?id=74 jonka Kuopion kaupunginhallitus 2007. Vuonna 2010 Partanen & Lamusuo suunnitteli Shanghai Expo 2010 maailmannäyttelyn Suomen paviljongin toteutusta, kuten mediateokset ja äänimaailma. http://yle.fi/uutiset/suomi_luottaa_yksinkertaisuuteen_maailmannayttelyssa_shanghaissa_/1617129https://archive.today/20120910063550/http://www.rakennustieto.fi/lehdet/rakennustaito/index/lehti/5iy7Z6DM1.html Maailmannäyttelyn oppaina toimi 16 artistiopasta, ja hankkeen pääyhteistyötahona oli Finpro. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Partanen & Lamusuo Oy Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Esfir Šub

Esfir Iljinitšna Šub (, 16. maaliskuuta 1894 Suraž, Venäjä – 21. syyskuuta 1959 Moskova, Neuvostoliitto) oli juutalaissyntyinen neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja leikkaaja. Häntä pidetään dokumentaarisen kokoomaelokuvan pioneerina. Šubin ura elokuvan parissa alkoi leikkaajana vuonna 1922. Vallankumouksen jälkeisessä Neuvostoliitossa oli tarvetta muokata länsimaisia elokuvia ideologisesti sopiviksi. Šubin muokkaamiksi joutuivat muun muassa Chaplinin Carmen-parodia (1916) ja D. W. Griffithin Suvaitsemattomuus (1916). Tunnetuin muokkaus lienee kuitenkin Fritz Langin Dr. Mabusen (1922) uusversio. 1920-luvun alkupuolella Šub työskenteli myös Sergei Eisensteinin kanssa. Länsimaisia elokuvia muokatessaan Šubista kehittyi kokoomaelokuvan taitaja, montaasin ja iskevien välitekstien hallitsija. Lähes kokonaan vuosina 1912-1917 kuvatusta arkistomateriaalista koottu Romanovien dynastian tuho (Padenie dinastii Romanovykh, 1927) on Šubin ensimmäinen ohjaustyö ja samalla tunnetuin. Elokuva kertoo nimensä mukaisesti tsaarin vallan romahduksesta Venäjällä, minkä päätepisteenä oli vuoden 1917 vallankumous. Vaikka oman aikansa viranomaiset eivät pitäneetkään kokoomaelokuvaa luovana työnä, Šubin kyvyt ymmärrettiin varsinkin elokuvapiireissä. Romanovien dynastian tuho sai jatkokseen kokoomaelokuvat Suuri tie (Veliki put, 1927) ja Rossija Nikolaja II i Lev Tolstoi (1928). Edellinen jatkoi Neuvostoliiton synnyn kuvaamista vuosien 1917-1927 aikana. Jälkimmäisestä piti puolestaan tulla Leo Tolstoin henkilökuva, mutta arkistomateriaalin puutteen vuoksi Šub joutui laatimaan elokuvasta laajemman ajankuvan. 1930-luvulla Šub joutui neuvostohallinnon epäsuosioon ja työtilaisuudet vähenivät olennaisesti. Hän ehti kuitenkin antaa oman panoksensa äänellä varustetun dokumenttielokuvan luomiseen. Lisäksi hänen työskentelyssään oli piirteitä totuuselokuvasta 30 vuotta ennen genren varsinaista syntymää. Vaikka ohjaustyöt jäivät vähiin, Šub jatkoi työskentelyä elokuvateollisuuden parissa, 1940-1950-luvuilla lähinnä leikkaajana. == Filmografia == * Kino za XX let (1940) * Espanja (Ispanija, 1939) * Tänään (Segodnja, 1930) * Rossija Nikolaja II i Lev Tolstoi (1928) * Suuri tie (Veliki put, 1927) * Romanovien dynastian tuho (Padenije dinastii Romanovyh, 1927) == Lähteet == * * * * Luokka:Neuvostoliittolaiset elokuvaohjaajat Luokka:Elokuvaleikkaajat Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet Luokka:Dokumentaristit
Hämälälä

Hämälälän pienehkö kylä sijaitsi Vuoksen länsirannalla, Rouhialan eteläpuolella ja Kaplahalan pohjoispuolella. Vuoksen vastapäisellä rannalla sijaitsi Aholan kartano. Rouhialan voimalaitos sijaitsi vajaan kilometrin päässä Vuoksen alajuoksulle päin. Hämälälän, Rouhialan ja vastarannan Aholan kartanon kohdalla Vuoksi teki jyrkän mutkan, jossa Järvenkylän suunnalta parin kilometrin matkan itä–länsi-suuntaisena tehnyt joki kääntyi jälleen virtaamaan luode–kaakko-suunnassa. Hämälälän kylän poikki kulki Vuoksen länsirannan maantie. Huomattava osa kylän asutuksesta oli keskittynyt maantien varteen. Kylän kohdalla maantiestä erkani pieni yhdystie, joka johti Kärättilän kylään, jossa se yhtyi Jääsken kirkonkylästä Kuurmanpohjaan johtaneeseen poikittaistiehen. Lähellä tämän yhdystien ja Vuoksen rantatien risteystä sijaitsi myös Rouhialan koulupiirin kansakoulu. Lasten- ja nuortenkirjailija Aili Konttinen asui Hämälälässä ja toimi opettajana Rouhialan koulupiirin kansakoulussa vuosina 1927–1940. Luokka:Jääsken kylät
Viktor Andro

Viktor Andro (Androsow) (3. maaliskuuta 1926 – 12. lokakuuta 1949 Jämijärvi) oli suomalainen lentäjä ja laskuvarjohyppääjä, joka kuoli syksyllä 1949 Jämijärvellä testatessaan kehittämäänsä lepakkopukua.Michael Abrams : Birdmen, Batmen, and Skyflyers : Wingsuits and the Pioneers Who Flew in Them, Fell in Them, and Perfected Them, Crown/Archetype 2007, chapter 12 When a Finn Is a Wing : Viktor Andro (Google Kirjat linkki) Andron vanhemmat olivat tulleet Suomeen Venäjältä ja hän joutui orpokotiin äitinsä sairastuttua. Lastenkodista päästyään hän kouluttautui puusepäksi ammattikoulussa, ja jatkosodan loppuvaiheissa hän palveli nostomiehenä toimien polttoaineauton kuljettajana lentokentällä.Esa Keskinen: Viimeinen hyppy. Aamulehti 9. joulukuuta 2019, s. B2–B3. Alma Media. Andro sai lentäjän koulutuksen ilmavoimissa, mutta hän joutui erotetuksi rikottuaan lentomääräyksiä ja jouduttuaan onnettomuuteen. Andro toimi sitten muun muassa lentokonepuuseppänä Suomen Ilmailuliiton omistamalla Jämin Ilmailukoululla ja onnistui lopulta saamaan myös lentolupakirjansa takaisin. Andron laskuvarjohyppääjän ura alkoi kesällä 1948 kun Ilmailuliitto tarvitsi ilmailunäytöksiinsä yleisöä vetäviä esityksiä. Andro teki ensimmäisen kahden laskuvarjon kaksoishyppynsä Vaasassa elokuun lopulla 1948 ja sen jälkeen hän teki useita tavallisia ja kaksoishyppyjä Lentosirkus Pilvien Huimapäiden lentonäytöksissä eri puolilla Suomea. Vuonna 1949 Ilmailuliitto etsi uusia ohjelmanumeroita lentonäytöksiinsä. Andro ehdotti tällöin lepakkohyppyä, jossa hyppääjä liitää vapaassa pudotuksessa vartaloon kiinnitettyjen kangassiipien avulla ennen varsinaisen laskuvarjon avaamista. Käsistään kätevänä Andro suunnitteli ja valmisti itse nämä lepakkovarusteet ranskalaisista ilmailulehdistä saamansa mallin mukaan. Lepakkopukua testattiin ensimmäisen kerran 12. lokakuuta 1949, jolloin Andro hyppäsi 1 600 metrin korkeudesta. Hyppy epäonnistui sillä Andro ei saanut laskuvarjoaan avattua nähtävästi siksi, että kangassiipi peitti varjon avauskahvan. Viktor Andron muistomerkki sijaitsee Jämijärven lentokentän lähistöllä paikassa, johon hänen epäonnistunut hyppynsä päättyi. Sen on pystyttänyt 1981 Tampereen Laskuvarjokerho ry. == Lähteet == * Eero Kausalainen : Lepakkohyppääjän muistoa kunnioitettiin - Viktor Androlle oma muistomerkki, Ilmailu 11/1981 * Senior Skydivers ry : Viktor Andro == Viitteet == Luokka:Suomalaiset siviililentäjät Luokka:Suomalaiset laskuvarjohyppääjät Luokka:Suomen venäläiset Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Ihalempiälä

Ihalempiälän pienehkö kylä sijaitsi Jääsken pitäjän eteläosassa, Antrean vastaisella pitäjänrajalla. Ihalempiälän naapurikyliä olivat Lottola ja Eevala sekä Antrean puolella sijainneet Paakkarila ja Rahikkala. Kylän itäpuolelta kulki Jääsken kirkonkylästä Viipuriin johtava maantie. Kylän kohdalla tiestä erkani Rahikkalaan johtava yhdystie. Kylä kuului Lottolan koulupiiriin yhdessä Lottolan ja Eevalan kylien kanssa. ==Kirjallisuutta== *Kauttu, Eva-Riitta & Vuorinen, Anu (toim.): Kohvpannu ja kapsäkki kainalos : tarinoita Jääsken Lottolasta, Eevalasta ja Ihalempiälästä. Vantaa 1997. ISBN 951-97774-0-7. Luokka:Jääsken kylät
Forza Motorsport 4

Forza Motorsport 4 on Turn 10 Studiosin kehittämä ajopeli, joka on neljäs osa Forza Motorsport -pelisarjassa. Microsoft Game Studios julkaisi pelin Xbox 360:lle lokakuussa 2011. Peli on sarjan ensimmäinen peli, joka tukee tavallisen ohjaimen ohella Kinect-sensoria. Uutena pelissä on Autovista- ominaisuus, joka antaa pelaajalle mahdollisuuden tarkastella auton erilaisia ominaisuuksia, esimerkiksi moottoria ja auton sisustuksia lähempää. Pelillä on kumppanuus Top Gearin kanssa. Jeremy Clarkson on tehnyt kommentoinnit Autovistassa esillä oleviin autoihin. Pelillä on myös kahden vuoden sopimus ALMS:n kanssa. Pelissä on yli 500 autoa ja 26 rataa. ==Pelaaminen== Forza Motorsport 4 on ajosimulaattoripeli, ja siinä on pyritty realistisuuteen. Pelin 500 autoa vaihtelevat massatuotantoautoista kilpa-autoihin. Pelaaja voi käyttää Kinectiä katsoakseen kulman taakse käyttäen uutta pääntunnistusominaisuutta. Peliohjainta tai rattia käytetään ohjaamaan autoa, ja Kinectiä käytetään katsomaan pelaajan ympärille. Kinectiä voi myös käyttää myös peliohjaimena. Autoa ohjataan pitämällä käsiä edessä ikään kuin ohjaten näkymätöntä rattia. Aivan kuin sarjan aiemmissa peleissä, myös Forza 4:ssä on ura-pelimuoto joka on nimetty maailmankiertueeksi (). Aiempiin osiin nähden kehittyneempi tekoäly mukauttaa peliä ja kilpailijoita pelaajan taitojen mukaan. Pelissä on 26 rataa, joista 17 perustuu todellisiin ratoihin. Jokaisella radalla on myös erilaisia päivänaikoja ja käänteinen rata. ==Kehitys, markkinointi ja julkaisu== Demo pelistä esiteltiin vuoden 2010 E3:ssa. Demossa ajettiin vuoden 2010 Ferrari 458 Italialla. Demossa käytettiin Kinectiä. Forza 4 esiteltiin virallisesti vuoden 2010 Spike Video Game Awardseissa. Tesla Roadsteria käytettiin nauhoittamaan pelin renkaan äänet. Auto valittiin, koska sen sähkömoottori oli tarpeeksi hiljainen mahdollistamaan renkaiden äänien nauhoituksen. Kaksi mikrofonia kiinnitettiin autoon. Säveltäjä Lance Hayes palasi tekemään pelin ääniraidan, joka sisälsi hänen omia teoksiaan ja muita lisensoituja artisteja. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2011 videopelit Luokka:Xbox 360 -pelit Luokka:Forza Motorsport
John Hillcoat

John Hillcoat (s. 30. marraskuuta 1960 Queensland, Australia) on australialaissyntyinen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän on tullut tunnetuksi myös musiikkivideoiden ohjaajana. Hillcoat syntyi Australiassa, mutta varttui Kanadassa. Lapsena hän kiinnostui kuvataiteesta ja päätyi sitä kautta lopulta elokuva-alan opintoihin Australian Melbourneen. Hillcoatin elokuvat ovat saaneet useita palkintoja.Stink.tv == Filmografia == === Elokuvat === * Ghosts... of the Civil Dead (1988) * To Have and to Hold (1996) * The Proposition (2005) * Tie (The Road, 2009) * Laittomat (Lawless, 2012) * Triple 9 (2016) === Musiikkivideot === * Siouxsie and the Banshees – Stargazer (1995) * Manic Street Preachers – Australia (1996) * Bush – Personal Holloway (1997) * Placebo – You Don’t Care About Us (1998) * Therapy? – Church Of Noise (1998) ja Lonely, Cryin’, Only (1998) * Chicane – No Ordinary Morning (2000) * Depeche Mode – I Feel Loved (2001), Freelove (2001) ja Goodnight Lovers (2002) * Gemma Hayes – Hanging Around (2002) * Nick Cave and the Bad Seeds – Babe I’m On Fire (2003) * AFI – Silver and Cold (2003) * Muse – Time is Running Out (2003) * Grinderman – Heathen Child (2010) * Unkle – The Answer (2010) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Australialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Musiikkivideo-ohjaajat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Galvanoitu teräs

Galvanoitu teräs on sinkkikerroksella elektrolyyttisesti päällystettyä terästä. Tällaisesta elektrolyysin avulla tapahtuvasta metallin päällystämisestä suojaavalla ja hitaammin hapettuvalla metallilla, sinkillä, käytetään nimitystä galvanointi tai sähkösinkitys. (Toinen mahdollinen galvanointimenetelmä on teräskappaleen upottaminen sulaan sinkkiin, jolloin taas kyseessä on kuumasinkitys.) Galvanoitu teräs kestää korroosiota sinkkikerroksen ansiosta ja on edullisempaa kuin ruostumaton teräs. Galvanoitua terästä on käytetty runsaasti peltikatoissa. Sitä käytetään myös esimerkiksi aidoissa, katuvalojen tolpissa, maanteiden kaiteissa, rakennustelineissä ja erilaisissa rakennustarvikkeissa, kuten kulmaraudoissa ja teräsputkissa. Galvanoidun teräksen tunnistaa kristallisaatiokuviosta ja sinisenharmaasta värisävystä. Galvanoidun teräksen sinkkipinnoitteessa voi olla lyijyä. Galvanoitua terästä on käytetty vesijohtona, mikä voi aiheuttaa lyijymyrkytyksen varsinkin silloin kun vesijohdon alkupää on kuparia, joka edistää lyijyn liukeamista.https://phys.org/news/2015-07-source-galvanized- steel-pipe-coatings.html ==Lähteet== Luokka:Teräs
Siim Kallaksen hallitus

Siim Kallaksen hallitus oli 28. tammikuuta 2002 – 10. huhtikuuta 2003 toiminut Viron hallitus, jota johti pääministeri Siim Kallas. Siim Kallaksen hallitus toimi 438 päivää, ja se koostui Reformipuolueesta ja Viron keskustapuolueesta. == Hallituksen kokoonpano == Ministeri Tehtävissä Puolue Pääministeri Siim Kallas 28.1.2002–10.4.2003 Reformipuolue Ulkoministeri Kristiina Ojuland 28.1.2002–10.4.2003 Reformipuolue Oikeusministeri Märt Rask 28.1.2002–10.4.2003 Reformipuolue Sisäasiainministeri Ain Seppik Toomas Varek 28.1.2002–3.2.2003 10.2.2003–10.4.2003 Keskustapuolue Keskustapuolue Puolustusministeri Sven Mikser 28.1.2002–10.4.2003 Keskustapuolue Valtiovarainministeri Harri Õunapuu 28.1.2002–10.4.2003 Keskustapuolue Opetusministeri Mailis Rand 28.1.2002–10.4.2003 Keskustapuolue Maatalousministeri Jaanus Marrandi 28.1.2002–10.4.2003 Keskustapuolue Talous- ja viestintäministeri Liina Tõnisson 28.1.2002–10.4.2003 Keskustapuolue Sosiaaliministeri Siiri Oviir 28.1.2002–10.4.2003 Keskustapuolue Alueministeri (salkuton ministeri) Toivo Asmer 28.1.2002–10.4.2003 Reformipuolue Ympäristöministeri Heiki Kranich 28.1.2002–10.4.2003 Reformipuolue Kulttuuriministeri Signe Kivi Margus Allikmaa 28.1.2002–29.8.2002 3.9.2002–10.4.2003 Reformipuolue Väestöministeri (salkuton ministeri) Eldar Efendijev 28.1.2002–10.4.2003 Keskustapuolue == Lähteet == Luokka:Viron hallitukset
Shōtoku

Shōtoku voi tarkoittaa: * Shōtoku (prinssi), japanilainen Asuka-kauden poliitikko * Keisarinna Kōken eli Shōtoku, Japanin 48. hallitsija * Shōtoku- kausi, japanilainen aikakausinimi
Boltzmannin kone

Boltzmannin kone on verkko, jossa solun tila on binäärinen. Solu voi sisältää solmuja, jotka näkyvät ulospäin ja jotka eivät. Konetta käytetään erityisesti mallinnettassa asioita, joissa on mukana piilomuuttujia, joihin ei tästä syystä voida käyttää esimerkiksi Markov-ketjuja.Kenny, Patrick. Notes on Boltzmann Machines. Centre de recherche informatique de Montréal == Lähteet == Luokka:Neuroverkot
Kasvufoorumi

Kasvufoorumi (Growth Forum) on Ohjelmistoyrittäjät ry:n, Teknologiateollisuus ry:n, Microsoftin, Tietotekniikan liiton sekä TEKESin hanke, jonka tarkoituksena on parantaa kasvavien ohjelmistoyritysten toimintaedellytyksiä Suomessa. Hanke järjestetään vuosittain, ensimmäisen kerran vuonna 2008. == Lähteet == * http://www.kasvufoorumi.fi/hanke/ ==Aiheesta muualla== *Kasvufoorumin sivut *Ohjelmistoyrittäjät ry sivut Luokka:Tietotekniikka
Spectravideo

Spectravideo (SVI) oli yhdysvaltalainen peli-, lisälaite- ja mikrotietokonevalmistaja. Spectravideo-tuotteiden maahantuoja Suomessa oli Teknopiste Oy. ==Historia== Yhtiön perustivat vuonna 1981 SpectraVision- nimellä Harry Fox ja Oscar Jutzeler. Yhtiö tuotti aluksi moduulipelejä Atari 2600:lle, ColecoVisionille ja Commodore VIC-20:lle sekä Atari-yhteensopivia Quickshot-peliohjaimia. Spectravideo-nimen yhtiö otti käyttöön vuonna 1982, jotta yhtiön tuotteita ei sekoitettaisi SpectraVisio-brändillä tuotettuun OnCommand-yhtiön hotellien televisiopalveluun. Ensimmäiset mikrotietokoneensa, joiden käyttöjärjestelmänä oli Microsoft Extended BASIC, Spectravideo julkaisi 1983. Sisäänrakennetun peliohjaimen sisältävä SV-318 oli suunnattu kotikäyttöön ja CP/M-yhteensopiva SV-328 oli suunnattu yrityskäyttöön. SV-328 inspiroi MSX-standardia mutta ei ollut vielä MSX-yhteensopiva vaan myöhempi SVI-728 oli yhtiön ensimmäinen yhteensopiva.https://old- computers.com/museum/computer.asp?st=1&c;=228 https://old- computers.com/museum/computer.asp?c=229 Yritys lopetti toimintansa Yhdysvalloissa vuonna 1985 ja siirtyi Hongongiin. 1988 Spectravideo lopetti toimintansa ja Spectravideo-tuotemerkki myytiin brittiläiselle Ash&Newmanille; (Logic3). ==8-bittiset mikrotietokoneet== *SV-318 *SVI-318 MKII *SV-328 *SVI-328 MKII *SVI-728 *SVI-738 X'Press *SVI-838 X'Press 16 (IBM PC/MSX2-yhdistelmä) == PC-yhteensopivat == * SVI-828 X'Press 16P *SVI-256 * SVI-640FH/FF == Katso myös == * MSX ==Lähteet== * El Museo de los 8 bits ===Viitteet=== Luokka:Yhdysvaltalaiset tietotekniikkayhtiöt
En svensk tiger

En svensk tiger on ruotsalaisen Bertil Almqvistin toisen maailmansodan aikana luoma iskulause ja vakoilun vastaisen kampanjan tunnus. Lause on kaksimerkityksinen. ”En svensk tiger” () viittaa toisaalta tunnuksessa kuvattuun tiikeriin, mutta toisaalta ruotsin kielessä tiger on verbin tiga () preesensmuoto, eli lause on myös luettavissa ruotsalainen vaikenee. Almqvist loi tunnetun piirrostiikerin vuonna 1941 Ruotsin tiedotusviranomaisen Statens informationsstyrelsen tiedotuskampanjaa varten. Sen tavoitteena oli edistää ulkovaltojen Ruotsissa harjoittaman vakoilun torjuntaa. Kun Almqvist kuoli vuonna 1972, tiikeritunnuksen tekijänoikeudet siirtyivät ruotsalaiselle valmiusajan historiaa vaalivalle Beredskapsmuseetille. Ruotsin puolustusvoimien käytettyä tunnusta omassa toiminnassaan se haastettiin oikeuteen tunnuksen luvattomasta käytöstä. Vuonna 2008, 11 vuoden oikeustaistelun jälkeen, Ruotsin puolustusvoimat määrättiin maksamaan Almqvistin tyttärille vahingonkorvausta 300 000 kruunua kummallekin ja lisäksi 100 000 Beredskapsmuseetille. ==Lähteet== Luokka:Ruotsin sotahistoria Luokka:Propaganda Luokka:Vakoilu
Laarin II hallitus

Laarin II hallitus oli 25. maaliskuuta 1999–28. tammikuuta 2002 toiminut Viron tasavallan hallitus, jota johti pääministeri Mart Laar. Hallituksen muodostivat Isänmaaliiton, Reformipuolueen ja Kansanpuolue Maltillisten muodostama koalitio. Laarin II hallitus oli 1041 päivällään uudelleenitsenäistyneen Viron pitkäikäisin vuoteen 2007 asti, jolloin Andrus Ansipin toinen hallitus ohitti sen. == Hallituksen kokoonpano == Ministeri Tehtävissä Puolue Pääministeri Mart Laar 25.3.1999–28.1.2002 Isänmaaliitto Opetusministeri Tõnis Lukas 25.3.1999–28.1.2002 Isänmaaliitto Oikeusministeri Märt Rask 25.3.1999–28.1.2002 Reformipuolue Puolustusministeri Jüri Luik 25.3.1999–28.1.2002 Isänmaaliitto Ympäristöministeri Heiki Kranich 25.3.1999–28.1.2002 Reformipuolue Kulttuuriministeri Signe Kivi 25.3.1999–28.1.2002 Reformipuolue Maatalousministeri Ivari Padar 25.3.1999–28.1.2002 Maltilliset Talousministeri Mihkel Pärnoja Henrik Hololei 25.3.1999–5.10.2001 15.10.2001–28.1.2002 Maltilliset Maltilliset Valtiovarainministeri Siim Kallas 25.3.1999–28.1.2002 Reformipuolue Sisäministeri Jüri Mõis Tarmo Loodus 25.3.1999–5.11.1999 9.11.1999–28.1.2002 Isänmaaliitto Sosiaaliministeri Eiki Nestor 25.3.1999–28.1.2002 Maltilliset Tie- ja liikenneministeri Toivo Jürgenson 25.3.1999–28.1.2002 Isänmaaliitto Ulkoministeri Toomas Hendrik Ilves 25.3.1999–28.1.2002 Maltilliset Alueministeri (salkuton ministeri) Toivo Asmer 25.3.1999–28.1.2002 Reformipuolue Väestöministeri (salkuton ministeri) Katrin Saks 25.3.1999–28.1.2002 Maltilliset == Lähteet == Luokka:Viron hallitukset
Perhoskala

Perhoskala (Pantodon buchholzi) on arapaimakaloihin kuuluva trooppisessa Länsi-Afrikassa tavattava kalalaji. Se on ainoa laji perhoskalojen (Pantodontidae) heimossa. Perhoskalaa pidetään usein myös akvaariokalana. ==Taksonomia ja ulkonäkö== Perhoskala on ainoa laji heimossaan. Se on hyvin läheistä sukua arapaimoille (Osteoglossidae) ja tämän vuoksi eräät kalatieteilijät lukevat sen arapaimojen kanssa samaan heimoon. Kooltaan perhoskala kasvaa suurimmillaan 10-12 cm:n mittaiseksi. Ruumiinrakenteeltaan se on litteähkö ja selvin tuntomerkki ovat sen evät. Rintaevät ovat hyvin suurikokoiset ja laji pystyy heiluttamaan niitä ylös ja alas. Vatsaevät ovat suuret ja niissä on neljä pitkää ruotoa. Myös pyrstöevä on suurikokoinen. Selkäeviä perhoskalalla on yksi ja se on pienehkö. Lajin suu on suurikokoinen ja ylöspäinsuuntautunut. Hampaita on useita ja ne ovat pieniä. Pohjaväriltään kala on harmaa ja ruumiissa on tummempia täpliä ja laikkuja. Perhoskalan uimarakko on kookas ja kala voi hengittää happea myös suoraan ilmasta. ==Levinneisyys ja elintavat== Perhoskalaa tavataan makeista vesistä, kuten soilta, lammikoista, puroista ja jokien suvantokohdista. Sen levinneisyysalue ulottuu Länsi-Afrikasta Keski-Afrikkaan. Perhoskalat liikkuvat yleensä hyvin lähellä veden pintaa. Ne kykenevät suurten ja voimakkaiden rintaeviensä avulla ponnistamaan vedestä jopa metrin korkeuteen. Varsinaisesti ne eivät kuitenkaan pysty lentämään, toisin kuin aikaisemmin luultiin. Perhoskalan ravinto koostuu pääasiallisesti hyönteisistä ja hyönteisten toukista, mutta se voi syödä myös pieniä kaloja ja äyriäisiä. Lajin lisääntymistavat ovat melko huonosti tunnettuja. ==Lähteet== Luokka:Arapaimakalat
Théodore Rousseau

Théodore Rousseau (15. huhtikuuta 1812 Pariisi − 22. joulukuuta 1867 Barbizon) oli ranskalainen taidemaalari ja yksi Barbizonin koulun perustajista. Rousseau maalasi maisemia, joissa luonnon ilmiöiden havainnointi oli etualalla. Rousseaun luonnoksia ja akvarelleja pidetään raikkaampina kuin hänen öljyväritöitään, jotka usein ovat raskassävyisiä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1812 syntyneet Luokka:Vuonna 1867 kuolleet
Mario Cecchini

Mario Cecchini (25. tammikuuta 1933 Piticchio di Arcevia – 13. tammikuuta 2021 Senigallia) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 16. maaliskuuta 1958 ja nimitettiin Fanon, Fossombronen ja Cagli e Pergolan hiippakuntien johtoon 11. helmikuuta 1986. Piispaksi konsekroinnin suoritti 16. maaliskuuta Bernardin Gantin, jota avustivat Odo Fusi Pecci ja Marcello Morgante. 30\. syyskuuta 1986 Cecchini sai nimityksen yhdistetyn Fano-Fossombrone-Cagli-Pergolan hiippakunnan piispaksi. Hän erosi tehtävistään 8. syyskuuta 1998. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Valerian D’Souza

Valerian D'Souza (3. lokakuuta 1933 – 25. helmikuuta 2020) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Poonan hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1961 ja nimitettiin sen johtoon 7. heinäkuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Valerian Gracias, jota avustivat Ignatius P. Lobo ja Charles Gomes. D'Souza jäi eläkkeelle 4. huhtikuuta 2009. == Lähteet == Luokka:Intialaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Honesto Chaves Pacana

Honesto Chaves Pacana (22. tammikuuta 1933 Cagayan de Oro – 1. helmikuuta 2024 Cagayan de Oro) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 10. kesäkuuta 1965 ja nimitettiin Malaybalayn hiippakunnan johtoon 12. tammikuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gian Vincenzo Moreni, jota avustivat Jesus B. Tuquib ja Gaudencio Borbon Rosales. Pacana jäi eläkkeelle 18. helmikuuta 2010. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Alakylä (Pyhäjärvi Vpl)

Alakylä oli suurehko ja paikallisesti merkittävä kylä Vpl Pyhäjärvellä. Kylä sijaitsi Pyhäjärven rannalla, hevosenkengän muotoisen järven vasemmanpuoleisen "sakaran", Homalahden, pohjukassa. Kylässä sijaitsivat kunnan lastenkoti, kunnalliskoti, kansakoulu sekä kaupallisia palveluja. Kylän pellot muodostivat laajan, yhtenäisen peltoaukean Puikkoisten ja Pölhölän kylän peltojen yhteyteen. Alakylä oli liikenneyhteyksiltään keskeisessä asemassa Vpl Pyhäjärvellä. Kylän läpi kulki kunnan kirkonkylästä, Pyhäkylästä Pyhäjärven läntistä rantaa Noitermaan kylään ja edelleen Sakkolaan johtava maantie, johon risteytyi Alakylän keskellä Konnitsan kylään ja edelleen Räisälään johtava maantie. Kylän halki kulki myös Pietari–Hiitola-rata, ja kylässä sijaitsikin Pyhäjärven rautatieasema. Rautatieasema, joka oli sijoitettu vesiliikenteen vuoksi Pyhäjärven rantaan, sai nopeasti ympärilleen palveluja: matkustajakodin, Pyhäjärven Kauppa Oy:n myymälän, peltisepänliikkeen ja ompelimon. Rautatieaseman pihamaalla sijaitsi Pyhäjärven taistelun muistokivi. Aseman läheisyydessä, Sakkolaan johtavan maantien vastakkaisella puolella, sijaitsivat Pyhäjärven kunnan kunnalliskoti, lastenkoti ja kulkutautisairaala.Wiika, Impi 1950: Vpl. Pyhäjärvi. Kappale kannakselaisvaiheita, s. 433-434 Alakylän naapurikyliä olivat Puikkoinen luoteessa, Valkeamäki pohjoisessa, Pyhäkylä idässä, Pölhölä etelässä sekä Kalamaja lounaan ja lännen suunnalla. Alakylän asutus keskittyi teiden varsille sekä kylän keskellä sijaitsevalle Sirkanmäelle. Pyhäjärven lisäksi kyläkuvaan ei kuulunut muita vesistöjä kylän keskellä sijainnutta pientä Piikalampea lukuun ottamatta. == Lähteet == Luokka:Pyhäjärven Vpl kylät
Manala (albumi)

Manala on Korpiklaanin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 3. elokuuta 2012. Albumista tuli myyntiin myös tupla-cd, joka sisältää englanninkieliset versiot kappaleista. Suuresta osasta albumin sanoituksia vastaa runoilija Tuomas Keskimäki. Levyltä löytyvä kappale Metsälle oli mukana Uuden musiikin kilpailussa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # === CD 2 === # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == === Yhtye === * Jonne Järvelä ‎– laulu, kitara, mandoliini, oktaavimandoliini, huilu, lyömäsoitin * Cane ‎– kitara * Jarkko Aaltonen ‎– basso * Juho Kauppinen ‎– harmonikka, akustinen kitara * Tuomas Rounakari ‎– viulu, huilu * Matson ‎– rummut === Tuotanto === * Aksu Hanttu – tuottaja, äänittäjä, miksaaja * Svante Forsbäck – masteroija * Harri Hinkka – valokuvat * Jan Yrlund – kansikuva == Arvostelut == * Imperiumi.net: 8–Imperiumi.net: Levyarvio * Kaaoszine: 8/10Kaaoszine: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio *Metalhammer == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Manala discogs.com -sivustolla Luokka:Korpiklaanin albumit Luokka:Vuoden 2012 albumit
Antónis Samarás

Antónis Samarás (, s. 23. toukokuuta 1951) on kreikkalainen poliitikko ja taloustieteilijä, joka toimi konservatiivipuolue Uuden demokratian puheenjohtajana vuosina 2009–2015. Hän toimi Kreikan pääministerinä 20. kesäkuuta 2012 – 26. tammikuuta 2015. Aiemmin Samarás on toiminut talousministerinä vuonna 1989, ulkoministerinä 1989–1992 ja kulttuuriministerinä vuonna 2009. Vuosina 2004–2007 hän oli Euroopan parlamentin jäsen Euroopan kansanpuolueen ryhmässä. Samarásin hallitukseen kuuluivat alun perin Uuden demokratian lisäksi PASOK ja Demokraattinen vasemmisto (DIMAR). DIMAR erosi hallituksesta kesällä 2013, minkä jälkeen hallituksella oli Kreikan parlamentissa vain pieni enemmistö. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kreikan pääministerit Luokka:Kreikan ulkoministerit Luokka:Kreikan valtiovarainministerit Luokka:Kreikan kulttuuriministerit Luokka:Kreikkalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
You’re a Lie

You’re a Lie on entisen Guns N' Roses-kitaristin Slashin ensimmäinen single hänen toiselta sooloalbumiltaan Apocalyptic Love. Kappaleen ovat kirjoittaneet Slash sekä Myles Kennedy. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.http://www.rytmi.com/uusi-slash-video-rokkaa-kuin-hirvi-13478/ == Kokoonpano == * Slash – soolokitara * Myles Kennedy – laulu, rytmikitara * Todd Kerns – basso, taustalaulu * Brent Fitz – rummut == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Slash paljasti tulevan levynsä biisilistan ja ensimmäisen singlen (Radio City) Luokka:Vuoden 2012 kappaleet Luokka:Yhdysvaltalaiset hard rock -kappaleet
Enkkua

Enkkua oli keskikokoinen kylä Vpl Pyhäjärvellä, Karjalankannaksella. Kylän keskusalue sijaitsi Pyhäjärven kaakkoisrannalla, luonnonkauniilla paikalla leveässä, kaksihaaraisessa niemekkeessä. Niemekkeen läntinen haara oli nimeltään Korkanniemi, ja niemekkeen toinen haara, Hatunniemi, kurottui puolestaan kohti pohjoista. Kylän edustalla sijaitsi kaksi suurikokoista saarta, Kiskonsaari kylän länsipuolella ja Heinäsaari kylän pohjoispuolella. Näistä ensiksi mainitussa oli jonkin verran asutusta, ja joissain yhteyksissä se luettiin omaksi kyläkseen. Kylä sijaitsi Pyhäjärven idänpuoleista rantaa kiertävän tien varrella. Naapurikyliä olivat Haapaniemi pohjoisessa, Rahkajärvi kaakossa, Saapru etelässä ja Kostermaa lounaassa. Enkkuan pellot jatkuivat kylän keskustasta kohti etelää, ja ne muodostivat Saaprun kylän peltojen kanssa jokseenkin yhtenäisen peltolakeuden. Kylässä oli oma kansakoulu ja aktiivinen nuorisoseura, joka ylläpiti omaa taloaan kylän keskustassa. Maanviljelys ja karjanhoito olivat kylän pääelinkeinoja, mutta kalastus ja käsityöt tuottivat monille tärkeitä lisätuloja. Lähimmät kaupalliset palvelut - osuuskassa ja osuuskauppa - sijaitsivat Saaprun kylässä. ==Kirjallisuutta== *Pohjakallio, Kari (toim.): Ikkuna Karjalaan : Enkkuan koulupiirin kyläkirja : Enkkua - Kostermaa - Rahkajärvi - Saapru. Enkkuan koulupiirikirjatoimikunta, 2001. ISBN 952-91-3408-8. Luokka:Pyhäjärven Vpl kylät
Elias Lönnrot (muistomerkki)

Elias Lönnrot on Emil Wikströmin tekemä, vuonna 1902 paljastettu pronssiveistos Helsingissä.Ilvas, Juha: Elias Lönnrotin muistomerkki, 1902. Viitattu 20.6.2012. Veistos sijaitsee Kampin kaupunginosassa, Lönnrotinkadun varrella Lönnrotin puistikossa, Ressun lukion (ent. Helsingin lyseon) rakennuksen edessä ja vastapäätä Vanhaa kirkkoa. Veistos kuvaa Lönnrotin runonkeruumatkalla kirjaamassa muistikirjaansa kuulemiaan säkeitä ja syntysanoja Kalevalaa varten. Lönnrotin vierellä on Väinämöinen, ja monumentin jalustan juuressa kaihoisa Kantelettaren impi valikoi hiuksistaan sopivia suortuvia kanteletta varten. Jalustassa on tekstit ”Elias Lönnrot” ja ”Sain sanat salasta ilmi”. Maininta sanoista liittyy Väinämöiseen ja jalustan piilokuvaan. Jalustan sivulla on melko huomaamattomana reliefinä kuva tietäjä Antero Vipusesta ylösalaisin Väinämöisen alla. Väinämöinen menee Kalevalan 17. runossa kysymään Vipuselta puuttuvia sanoja ja päätyy Vipusen vatsaan. Vipusen otsassa on kalevalaisen mystiikan merkkinä pentagrammi. ==Teoksen tyyli ja vastaanotto== Lönnrot on kuvattu näköisenä muistomerkissä, jossa myös kansanrunouden ruumiillistumat esitetään realistiseen tyyliin. Paljastamisen aikoihin veistosta arvosteltiinkin siitä, että Wikström oli kuvannut sekä mielikuvitukseen kuuluvat runohahmot että todellisuudessakin eläneen Lönnrotin yhtä realistisesti. ==Kilpailu ja luonnoksen vaiheita== Muistomerkkikilpailun oli julistanut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Wikströmin voittoisassa luonnoksessa Lönnrot seisoi muistiinpanovälineiden kera. Muina figuureina olivat Väinämöinen ja Kantelettaren impi, mutta molemmat alhaalla jalustan juuressa. Jalustassa oli myös karjaa suojelevaa Tapiota kuvaava reliefi. Wikström muutti suunnitelmiaan keskusteltuaan Pariisissa Akseli Gallen- Kallelan kanssa. Uudessa versiossa Lönnrot istuutui nyt kuuntelevaan asentoon pieksut jalassaan, Väinämöinen nousi hänen rinnalleen ja taustan reliefit jäivät pois. Veistoksen uudessa asettelussa on nähty vaikutteita myös kilpailussa toiseksi tulleen Eemil Halosen ehdotuksesta.Helsingin kaupungin taidemuseo: Elias Lönnrot. Viitattu 20.6.2012. Pronssivalu tehtiin Brysselissä J. Petermannin valimossa. Veistos paljastettiin 18. lokakuuta 1902 dramaattisesti yöllä, koska Suomi oli yhä osa Venäjän keisarikuntaa ja kansallisen tunnon ilmauksia pidettiin ensimmäisen sortokauden aikana tarkoin silmällä. ==Populaarikulttuurissa== Patsaan hahmojen nähdään heräävän eloon suomalais-neuvostoliittolaisessa elokuvassa Sampo (1959).YYA-Sampo Kalevalan kulttuurihistoria, Kalevalaseura. Viitattu 5.4.2020. ==Muut Lönnrotin muistomerkit== Elias Lönnrotille on myöhemmin pystytetty kolme muuta muistomerkkiä Suomeen, vuonna 1942 Mauno Oittisen veistämä patsas Kajaaniin ja vuonna 1952 Eino Räsäsen Eemil Halosen alkuperäisen luonnoksen pohjalta veistämä Sammattiin. Kolmas patsas on Emil Cedercreutzin veistämä; se on Nurmes-talon viereisessä puistossa. Veistoksen lahjoitti Emil Cedercreutzin säätiö vuonna 2003. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Helsingin patsaat ja veistokset Luokka:Elias Lönnrot Luokka:Kamppi Luokka:Muotokuvaveistokset
Jorge Hernández (kilpapurjehtija)

Jorge Hernández (s. 20. kesäkuuta 1965 San Juan) on puertoricolainen entinen kilpapurjehtija. Hernández sijoittui Tornado-luokassa seitsemänneksi Ateenan olympialaisissa 2004 ja oli MM-kisoissa 2006 samassa luokassa yhdeksäs. Hän kilpaili Tornadossa myös vuosien 2007 ja 2008 MM-kisoissa, joissa hän oli 28. ja 24. == Lähteet == Luokka:Puertoricolaiset kilpapurjehtijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Christian Eigner

Christian ”Chris” Eigner (3. maaliskuuta 1971, Wien, Itävalta) on itävaltalainen rumpali. Eigner on soittanut Depeche Moden albumeilla Exciter, Playing the Angel ja Sounds of the Universe. Eigner on säveltänyt kappaleita Dave Gahanin kanssa Gahanin Hourglass-levylle, sekä Depeche Moden Playing the Angel ja Sounds of the Universe -levyille. Eigner on ollut Depeche Moden kiertuerumpalina jo vuoden 1997 Ultra Parties -keikoilla. Luokka:Itävaltalaiset rumpalit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt