EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Giuseppe Meazza

Giuseppe Meazza (23. elokuuta 1910 Milano – 21. elokuuta 1979 Lissone) oli italialainen jalkapalloilija, kaksinkertainen maailmanmestari ja kolminkertainen Italian mestari. Meazza pelasi Interissä 361 ottelua, joissa teki 243 maalia. Italian mestaruuden hän saavutti joukkueessa vuosina 1930, 1938 ja 1940. Myöhemmin urallaan hän pelasi myös Interin verivihollisen AC Milanin paidassa, samoin kuin Juventuksessa ja Atalantassa. Meazza oli mukana Italian maajoukkueessa sekä 1934 että 1938 MM-kisoissa, joissa molemmissa Italia saavutti maailmanmestaruuden. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 53 ottelua ja teki 33 maalia. Meazzan mukaan on nimetty Milanon Stadio Giuseppe Meazza. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Italialaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Tom Söderdahl

Tom Söderdahl (s. 27. marraskuuta 1971 PorijEnergia-verkkolehti 1/2007. Viitattu 3.1.2013) on suomalainen entinen triathlonisti, joka oli lajissaan yksi maailman huipuista. Söderdahl on erikoistunut triathlonin pisimmälle eli lajin alkuperäiselle niin sanotulle Ironman-matkalle, jossa yhtämittaisesti suoritetaan 3,8 kilometrin avovesiuinti, 180 kilometrin maantiepyöräily ja maratonjuoksu (42,195 km). Söderdahlin ennätys matkalta on 8 tuntia, 24 minuuttia ja 17 sekuntia Rothista vuodelta 2003. Hänen parhaat saavutuksensa ovat lajin arvostetuimman kilpailun Havaijin Ironman-kisan 8. sija vuodelta 2005, Ironman USA -kilpailun toinen sija vuodelta 2005, Rothin Ironman-kisan neljäs sija vuodelta 2003 ja Floridan Ironman-kisan kuudes sija vuodelta 2004. Ennen ammattilaissarjaan siirtymistä hän voitti Konalla ikäsarjansa vuonna 2001 (25-29 -vuotiaat) ja uudelleen 30-vuotiaana vuonna 2002. Hän on osallistunut Havaijin kisaan vuosittain vuodesta 2000 lähtien. Vuonna 2006 hän tuli Havaijin kisassa sijalle 27. Söderdahl edusti urallaan porilaista Koiviston Iskua.Koiviston Isku, Kilpailuraportit. Viitattu 3.1.2013. == Yksityiselämä == Porista kotoisin oleva Söderdahl on jo pitkään asunut Jyväskylän seudulla. Hänellä on avovaimo Tuula ja poika Severi (s. 2003). He asuvat Jämsänkoskella. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Suomen Triathlonliitto ry Luokka:Suomalaiset triathlonistit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chun Lee-Kyung

Chun Lee-Kyung (s. 6. tammikuuta 1976) on eteläkorealainen kaukalopikaluistelija ja nelinkertainen olympiavoittaja, jonka uran parhaat vuodet ajoittuivat 1990-luvulle. Chun Lee-Kyung oli mukana jo 1992 Albertvillen olympialaisissa 15-vuotiaana, mutta ei saavuttanut vielä menestystä. Kaksi vuotta myöhemmin 1994 Lillehammerissa hän voitti kultaa 1 000 metrillä ja 3 000 metrin viestissä. 1998 Naganossa hän voitti samoilla matkoilla kultamitalit, ja saavutti lisäksi 500 metrillä pronssia. Maailmanmestaruuskisoista Chun on voittanut kaikkiaan neljä kultaa (95, 96, 97, 98), viisi hopeaa (93, 95, 97, 98) ja kolme pronssia (93, 94, 98). Vuonna 2002 Chun valittiin Kansainvälisen Olympiakomitean urheilijaneuvostoon. ==Aiheesta muualla== * Chun Lee-Kyung KOK:n sivuilla Luokka:Eteläkorealaiset kaukalopikaluistelijat Luokka:Eteläkorealaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pepi II

Pepi II eli Phiops II Neferkara oli muinaisen Egyptin faarao 6. dynastian loppupuolella. Hänen pitkä hallituskautensa kattoi vuodet 2215–2157 eaa., ja hän hallitsi lähes satavuotiaaksi asti. Hän oli vasta lapsi noustessaan valtaistuimelle velipuolensa Merenran jälkeen ja hallitsi aluksi äitinsä holhouksessa. Eygyptin suhteet naapurimaihin heikentyivät selvästi tämän hallituskauden aikana. Edeltäjiensä tavoin Pepi II rakensi pyramidinsa Sakkaraan, mutta virkamiehet eivät enää halunneet tulla haudatuksi hallitsijan pyramidin juurelle, vaan komeisiin kalliohautoihin perintömaittensa tuntumaan.Otavan suuri maailmanhistoria. Osa 2, Jokilaaksojen valtakunnat. Päätoim. Erling Bjöl. Sivut 55–56. Helsinki Otava 1982. ISBN 951-1-06987-X Pepi II on muinaisen Egyptin pisimpään hallinnut faarao. Hänellä oli pitkän elämänsä aikana useita vaimoja. Pepi II:ta pidetään viimeisenä suurena Egyptin faaraona ennen toista välikautta, sillä pian hänen kuolemansa jälkeen maa hajosi keskenään taisteleviin osiin, ja alkoi hajanainen Egyptin ensimmäinen välikausi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Egyptin faaraot Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Ennen ajanlaskun alkua kuolleet
Khafre

Khafre tai Khaefra, kreikaksi Khefren, oli muinaisessa Egyptissä Vanhan valtakunnan aikaan hallinnut faarao. Hän oli neljännen dynastian neljäs faarao ja faarao Khnum Khufun poika sekä edeltäjänsä faarao Djedefran nuorempi veli. Khaefra tunnetaan etenkin Gizan toiseksi suurimman pyramidin, Khefrenin pyramidin rakennuttajana. Ei ole päästy yksimielisyyteen siitä, onko Gizan sfinksi hänen vai faarao Khnum Khufun rakennuttama. Luokka:Egyptin faaraot Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Ennen ajanlaskun alkua kuolleet
Yang Yang (S)

Yang Yang (S) (kiinaksi 楊陽, s. 14. syyskuuta 1977) on kiinalainen entinen kaukalopikaluistelija. Yang Yang on viisinkertainen henkilökohtainen maailmanmestari ja nelinkertainen joukkuemaailmanmestari. Lisäksi hänellä on henkilökohtaisista kisoista kaksi MM-hopeaa ja yksi -pronssi, ja joukkue-MM- kisoista yksi hopea. Olympialaisissa hän on saavuttanut neljä hopeaa ja yhden pronssin: Naganossa 1998 hopeaa 3 000 m viestissä, 500 metrillä ja 1 000 metrillä sekä Salt Lake Cityssä 2002 hopeaa 3 000 metrin viestissä ja pronssia 1 000 metrillä. Yang Yang aloitti luistelemisen vuonna 1983. Hän on 165 senttimetriä pitkä ja painaa 60 kiloa. Hän käyttää nimessään S-kirjainta erotukseksi samannimisestä kollegastaan Yang Yang (A):sta. Luokka:Kiinalaiset kaukalopikaluistelijat Luokka:Kiinalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Giuseppe Bonno

Giuseppe Bonno (29. tammikuuta 1711 Wien – 15. huhtikuuta 1788 Wien) oli itävaltalainen säveltäjä, jolla oli italialaisia sukujuuria. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa oratorioita ja messuja. Bonno syntyi Wienissä ja opiskeli Napolissa Francesco Duranten ja Leonardo Leon johdolla. Palatessaan Wieniin hän alkoi toimia hovisäveltäjänä ja kapellimestarina. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1711 syntyneet Luokka:Vuonna 1788 kuolleet
Tiber

Tiber () on Italian kolmanneksi pisin joki. Se virtaa Fumaiolo-vuorelta Tyrrhenanmereen 405 kilometrin matkan. Joen valuma-alue 18 000 km². Joki virtaa muun muassa Rooman halki. Jokea pitkin voi purjehtia Välimereltä Roomaan asti, ja menneinä aikoina se tarjosi paljon paremman kulkureitin kuin maantiet. Niinpä kaupunki voitiin rakentaa niin syvälle sisämaahan, että sitä oli helppo puolustaa laivastohyökkäyksiltä. Toisaalta ennen tulvavallien rakentamista joki tulvi säännöllisesti kaupungin alaviin osiin. Sen vesi ei ollut juomakelpoista, joten talousvesi hankittiin kaivoista ja myöhemmin akvedukteja pitkin kaukaa vuoristoista. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Italian joet Luokka:Italian vesistöt Luokka:Välimereen laskevat vesistöt
May Grethe Lerum

May Grethe Lerum (s. 1965) on norjalainen romaanikirjailija. Hän on tunnettu etenkin 35 kirjaa käsittävästä romaanisarjastaan Livets Døtre, joka ilmestyi 1990-luvulla. Sitä myytiin yhteensä yli 2,5 miljoonaa kirjaa. Lerum on kirjoittanut myös romaanisarjaa Solgudens krukke. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heinrich Finck

Heinrich Finck (n. 1444 – n. 1519) oli saksalainen säveltäjä. Suurin osa hänen säilyneistä teoksistaan on lauluja ja muuta vokaalimusiikkia. Finckin arvellaan syntyneen Bambergissä vuoden 1444 tienoilla. Vuosina 1492–1506 hän toimi muusikkona hoviorkesterissa Puolassa. Vuosina 1510–1519 Finck toimi kapellimestarina Stuttgartissa. Hän kuoli vuonna 1519 tai pian sen jälkeen. Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:1440-luvulla syntyneet Luokka:1500-luvulla kuolleet
Diego Ortiz

Diego Ortiz (n. 1525 – 1570) oli espanjalainen säveltäjä. Vuodesta 1555 lähtien hän toimi Napolissa. Ortizin tuotantoon kuuluu muun muassa hymnejä ja motetteja. Hän kirjoitti myös tutkielman Tratado de glosas sobre cláusulas y otros géneros de puntos en la música de violones. == Aiheesta muualla == Luokka:Espanjalaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät
Jan Vennegoor of Hesselink

Johannes ”Jan” Vennegoor of Hesselink (s. 7. marraskuuta 1978 Oldenzaal, Alankomaat) on entinen alankomaalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeiseksi jääneellä kaudellaan PSV Eindhovenia. Vennegoor of Hesselink oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Vennegoor of Hesselink siirtyi elokuussa 2006 Glasgow Celticiin PSV Eindhovenista 3,4 miljoonan punnan siirtosummalla ja onnistui maalinteossa heti avausottelussaan. PSV:ssä hän osui yhteensä 90 kertaa 187 ottelussa. PSV:hen hän siirtyi vuonna 2001 FC Twentestä, missä hän teki viiden kauden aikana 64 maalia. Kesällä 2009 Vennegoor of Hesselinkin pelaajasopimus loppui Celticiin ja hänestä tuli vapaa pelaaja. Tämän jälkeen hän siirtyi englantilaiseen Hull Cityyn ja elokuun lopussa Rapid Wieniin. Vennegoor of Hesselink pelasi Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa kesän 2006 MM-kisoissa, oltuaan neljä ja puoli vuotta ulkona maajoukkueesta ennen kevättä 2005. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivu Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Peter van Vossen

Peter van Vossen (s. 21. huhtikuuta 1968 Zierikzee, Alankomaat) on alankomaalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä. Van Vossen on edustanut uransa aikana monia ammattilaisjoukkueita eri puolilla Eurooppaa; SK Bevereniä, RSC Anderlechtia, Ajax Amsterdamia, Istanbulsporia, Glasgow Rangersia, Feyenoordia ja Vitesseä. Lisäksi hän pelasi uransa alussa pienemmissä seuroissa, kuten Mevo Zierikzee ja VC Vlissingen. SK Beveren Belgiassa oli hänen ensimmäinen ammattilaisseuransa. Huippuvuosinaankin kovan kritiikin kohteeksi joutunut van Vossen edusti kuitenkin myös Hollannin maajoukkuetta 31 ottelussa, joissa hän teki 9 maalia. Maajoukkuedebyyttinsä 25. maaliskuuta 1992 Jugoslaviaa vastaan tehnyt van Vossen pelasi muun muassa vuoden 2000 EM-kisoissa kahdessa ottelussa vaihdosta kentälle tulleena. Hän lopetti maajoukkueuransa juuri noihin kisoihin Hollannin joukkueen pudottua Italialle välieräottelussa rangaistuslaukauskilpailun jälkeen. == Tilastot == Kausi Seura Ottelut Maalit 1989-1990 SK Beveren 27 5 1990-1991 SK Beveren 28 18 1991-1992 SK Beveren 29 13 1992-1993 RSC Anderlecht 28 6 1993-1994 Ajax Amsterdam 15 1 1994-1995 Ajax Amsterdam 26 5 1995-1996 Istanbulspor 16 5 1995-1996 Glasgow Rangers 7 0 1996-1997 Glasgow Rangers 15 5 1997-1998 Glasgow Rangers 0 0 1998-1999 Feyenoord 30 6 1999-2000 Feyenoord 26 4 2000-2001 Feyenoord 17 0 2001-2002 De Graafschap 27 7 2002-2003 De Graafschap 17 2 2003-2004 Vitesse 6 0 == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Timmy Simons

Timmy Simons (s. 11. joulukuuta 1976 Diest) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttämies. Hän pelasi viimeksi Club Bruggessa vuosina 2013–2018. Simons pelasi Belgiassa SK Lommelissa 1998–2000 ja Club Bruggessa 2000–2005. Kaudella 2002 hänet valittiin Belgian liigan parhaaksi pelaajaksi. Kaudet 2005–2010 hän pelasi Alankomaissa PSV Eindhovenissa ja kaudet 2010–2013 Saksan Bundesliigassa 1. FC Nürnbergin joukkueessa ennen paluutaan kotimaahansa Club Bruggeen. Simons pelasi Belgian maajoukkueessa 94 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia. Simons on 186 senttimetriä pitkä ja painaa 78 kilogrammaa. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Duilio Davino

Duilio César Jean Davino Rodríguez (s. 21. maaliskuuta 1976, Leon, Guanajuato, Meksiko) on meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa Club Américaa. Davinon pelipaikka on puolustaja. Davino on pelannut Meksikon maajoukkueessa vain 8 ottelua, mutta on kuulunut maansa joukkueisiin muun muassa 1998 MM-kisoissa ja Copa Americassa 2004. Hän on argentiinalaisen entisen huippupelaajan Jorge "Tarzan" Davinon poika. ==Aiheesta muualla== *Davinon tilastoja Luokka:Meksikolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Michael Reiziger

pienoiskuva|Michael Reiziger Michael Reiziger (s. 3. toukokuuta 1973) on alankomaalainen maajoukkuejalkapalloilija. Hän pelasi keskuspuolustajan tai oikean laitapuolustajan paikalla. Reiziger oli 1990-luvun puolivälin tietämissä mukana muun muassa Mestarien liigan voittaneessa Ajaxin joukkueessa. 1996 hän siirtyi AC Milaniin, missä oloa sävyttivät loukkaantumiset. Milanista tie vei loukkaantumisten kautta FC Barcelonaan. Barcassa hän voitti kaksi kertaa Espanjan mestaruuden ja kerran Espanjan Cupin. 2004 hän siirtyi Englantiin Middlesbroughiin vapaalla siirrolla, mutta kärsi sielläkin loukkaantumisista. 31. elokuuta 2005 hän siirtyi kotimaansa Eredivisien PSV Eindhoveniin, jota hän edusti kaksi kautta. Hän lopetti aktiiviuransa vuonna 2007. Alankomaiden maajoukkueessa Reiziger debytoi 12. lokakuuta 1994 Norjaa vastaan. Hän lopetti maajoukkueuransa EM-kisojen 2004 jälkeen. Otteluita hänelle kertyi maajoukkueessa 72 kappaletta ja yhden kerran hän onnistui maalinteossa. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anatoli Lunatšarski

Anatoli Vasiljevitš Lunatšarski (; 1875 Poltava, Ukraina – 1933 Menton, Ranska (Lähde koskee vuotta ja paikkakuntaa)) oli neuvostoliittolainen kirjailija ja kulttuuripoliitikko. Lunatšarski opiskeli Zürichin yliopistossa, jossa hän tapasi eurooppalaisia sosialisteja kuten Rosa Luxemburgin ja Leo Jogichesin. Hän liittyi aluksi sosiaalidemokraatteihin ja 1903 bolševikkeihin. Lunatšarski kuului Aleksandr Bogdanovin kannattajiin 1908. Hän tutustui Bogdanoviin ja Maksim Gorkiin Caprin saarella, jossa he perustivat koulun Venäjän sosialistityöläisille. Vuonna 1910 Bogdanov, Lunatšarski, Mihail Pokrovski ja heidän kannattajansa siirsivät koulun Bolognaan, jossa he jatkoivat opetusta vuodesta 1911 lähtien. Vuonna 1913 Lunatšarski muutti Pariisiin, jossa hän aloitti oman "Proletaarisen kulttuuripiirinsä". Ensimmäisen maailmansodan alkaessa 1914 hän omaksui kansainvälisen sodanvastaisen ajattelun, joka yhdisti hänet Vladimir Iljitš Leninin ja Lev Trotskin kanssa. Vuonna 1915 Lunatšarski ja Pavel Lebedev-Poljanski aloittivat uudelleen sosiaalidemokraattisen sanomalehden Vperjod («Вперёд»; Eteenpäin) toimittamisen. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen Lunatšarski palasi Venäjälle, kuten muutkin kansainväliset sosiaalidemokraatit, ja liittyi Mežrajonka-ryhmään, joka yhdistyi bolševikkeihin heinä-elokuussa 1917. Vallankumouksen jälkeen 1917 Lunatšarski nimitettiin koulutuksesta vastaavaksi kansankomissaariksi, ja hän oli myös vastuussa valtion sensuurista. Lunatšarski määräsi Kornei Tšukovskin artikkelin koko loppuosan julkaistavaksi laajalevikkisessä Lehdistö ja vallankumous -aikakauslehdessä. Hän jakoi kirjailijat ja runoilijat vanhan ja uuden maailman edustajiin (Anna Ahmatova versus Vladimir Majakovski). Hän perusti riippumattoman proletaarisen taideliikkeen proletkult ja kehitti proletaarikulttuurin (proletkult) ohjelmaa. Hänen ansiosta Mariinski-teatteri ja Bolšoi-teatteri päätettiin säilyttää ja taata niille valtion rahoitus. Vuonna 1929 Lunatšarski menetti komissaarin virkansa ja luottamustehtävänsä. Vuonna 1930 hän edusti Neuvostoliittoa Kansainliitossa. Josif Stalin nimitti hänet suurlähettilääksi Espanjaan vuonna 1933. Hän kuitenkin kuoli ennen kuin oli astunut uuteen virkaansa. Lunatšarskin merkitys oli siinä, että hän suhtautui melko vapaamielisesti kokeilevaan, moderniin ja klassiseen taiteeseen ja pyrki säilyttämään arkkitehtuuria ja taidetta vallankumouksen jälkeisinä aikoina. Hän oli useiden aikakauslehtien toimittaja. ==Suomennetut teokset== * Työkoulun periaatteet: liitteenä Neuvostotasavallan asetus yhtenäisestä työkoulusta, Suomalaisen kommunistisen puolueen keskuskomitea 1919 * Yhtenäisen työkoulun johtavat periaatteet, Leningrad: Kirja 1929 ==Lähteet== Luokka:Bolševikit Luokka:Neuvostoliittolaiset poliitikot Luokka:Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Pomponio Nenna

Pomponio Nenna (1556–1608) oli italialainen säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa kahdeksan kirjaa madrigaaleja, joista toinen ja kolmas ovat hävinneet. Nenna syntyi Barissa vuonna 1556. Hänen syntymäpäivästään ei ole varmuutta, mutta hänet kastettiin 13. kesäkuuta. Nennan arvellaan opiskelleen Barissa Stefano Felisin johdolla. Vuonna 1574 Nenna julkaisi ensimmäiset sävellyksensä, neljä villanellaa. Ensimmäisen kirjansa madrigaaleja hän julkaisi vuonna 1582. Madrigaalit omistettiin Andrian kreiville, Fabrizio Carafalle, jonka Carlo Gesualdo surmasi vuonna 1590. Myöhemmin Nenna kuitenkin ystävystyi Gesualdon kanssa ja omisti tälle teoksiaan. Nennan arvellaan myös opettaneen Gesualdolle sävellystä. Nenna kuoli Roomassa vuonna 1608. ==Aiheesta muualla== * * Nennan teos Recessit Pastor Noster Psalterium-kuoron esittämänä. Lisätietoja Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Vuonna 1556 syntyneet Luokka:Vuonna 1608 kuolleet
Reckoning Night

Reckoning Night on Sonata Arctican neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 11. lokakuuta 2004. Se äänitettiin keväällä 2004. Levyyn sisältyy piilotettu kappale ”Jam”'. Japanin painoksessa on mukana bonuskappale ”Wrecking the Sphere”. Kappale ”Don’t Say a Word” on julkaistu myös Edel Recordsin kokoelmalevyllä Suomimetallia. Reckoning Night debytoi Suomen virallisen albumilistan sijalla kaksi, jolla se pysytteli kaksi viikkoa. Listaviikkoja kertyi yhteensä kahdeksan. Albumi myi Suomessa kultaa ja se on Sonata Arctican siihen mennessä kansainvälisesti myydyin albumi yli 100 000 kappaleen myynnillään. Saksassa listasijoitus oli 77., Norjassa 69., Sveitsissä 85, Ruotsissa 57. ja Espanjassa 92.http://www.nuclearblast.de/de/label/company/charts.html?artist_id=71005&year;=2004 Reckoning Nightilta julkaistiin kaksi singleä. Esikoissinglestä ”Don't Say a Word” tuli yhtyeen toinen ensimmäiselle sijalle singlelistalla yltänyt single ja ensimmäinen, joka ylsi tähän ensimmäisellä listaviikollaan. Samaisesta kappaleesta julkaistiin myös nelikappaleinen EP, joka oli samoihin aikoihin singlen kanssa singlelistalla, parhaimmillaan neljännellä sijalla. Toinen single, ”Shamandalie”, oli listalla yhdeksän viikkoa, joista kaksi sijalla kolme. == Kappaleet == == Kokoonpano == === Yhtye === * Tony Kakko – laulu * Jani Liimatainen – kitarat * Henrik Klingenberg – koskettimet * Marko Paasikoski – basso * Tommy Portimo – rummut \+ * Nik Van-Eckmann – miesääni (kappaleet ”Don’t Say a Word”, ”White Pearl, Black Oceans” ja ”Wildfire”) ===Tuotanto=== * Ahti Kortelainen – äänittäjä * Mikko Karmila – miksaaja (Finnvox) * Mika Jussila – masteroija (Finnvox) * Janne Pitkänen – kansikuva * Toni Härkönen – valokuvat == Arvostelut == * Imperiumi: 9/10Sonata Arctica: Reckoning Night Viitattu 10.12.2022. * Soundi: Sonata Arctica: Reckoning Night Viitattu 10.12.2022. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * sonataarctica.info, sanoitukset * Levyarvio Imperiumi.netissä * * Luokka:Vuoden 2004 albumit Luokka:Sonata Arctican albumit
Bert Konterman

Bert Konterman (s. 14. tammikuuta 1971, Rouveen, Alankomaat) on alankomaalainen entinen jalkapalloilija. Kontermanin pelipaikka oli puolustaja. Konterman aloitti uransa paikallisessa amatöörijoukkueessa, SC Rouveenissa. Sieltä hän eteni maansa pääsarjatasolle, Eredivisieen, jossa hän pelasi useissa eri seuroissa (FC Zwolle, SC Cambuur, Willem II, Feyenoord). Maajoukkuedebyyttinsä mies teki 31. maaliskuuta 1999 Argentiinaa vastaan. Vuonna 2000 Konterman oli uransa huipulla. Hän kuului Hollannin maajoukkueeseen EM-kisoissa kyseisenä vuonna ja siirtyi samoihin aikoihin ensimmäiseen kotimaansa ulkopuoliseen seuraan, Glasgow Rangersiin, jonne hänet osti managerina toiminut maanmies Dick Advocaat. Siirtosumma oli 4,5 miljoonaa puntaa. Vuonna 2003 Konterman palasi takaisin Alankomaihin, jossa hän pelasi yhden kauden Vitessessä, ennen kuin päätti lopettaa uransa kesäkuussa 2004. Uransa aikana hän ehti pelata 11 maaottelua ja voittaa yhden Hollannin mestaruuden. Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Zinovjev

Zinovjev () tai Zinovjeva () on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Aleksandr Zinovjev (1922–2006), venäläinen loogikko, sosiologi ja kirjailija * Grigori Zinovjev (1883–1936), venäläinen vallankumouksellinen ja poliitikko * Lidija Zinovjeva-Annibal (1866–1907), venäläinen kirjailija * Sauli Zinovjev (s. 1988), suomalainen säveltäjä * Sergei Zinovjev (s. 1980), venäläinen jääkiekkoilija. ==Katso myös== *Zinovjev-kirje
Yang Yang (A)

Yang Yang (s. 24. elokuuta 1976 Harbin, Kiina) on kiinalainen kaukalopikaluistelija, 22-kertainen maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Lisäksi hänellä on lukuisia himmeämpiä arvokisamitaleita. Maailmancupin kokonaiskilpailun hän on voittanut neljästi. Yang Yang oli Kiinan kansantasavallan ensimmäinen talviolympialaisten kultamitalisti. Hän käyttää A-kirjainta nimessään erotuksena samannimisestä kollegastaan Yang Yang (S):stä. Yang Yang valittiin vuonna 2010 Kansainvälisen Olympiakomitean jäseneksi. ==Saavutuksia== ===Olympialaiset=== *2006 Torino: pronssia 1 000 metrillä *2002 Salt Lake City: kultaa 500 ja 1 000 metrillä, hopeaa viestistä *1998 Nagano: hopeaa viestistä ===MM-kisat=== * kokonaiskilpailun kultaa 1997, 1998, 1999, 2000, 2001 ja 2002 * 3 000 m kultaa 1999 ja 2001 * 1 500 m kultaa 1998, 2000, 2001, 2002 ja 2005 * 1 000 m kultaa 1997, 1998, 1999, 2000, 2001 ja 2002 * 500 m kultaa 1997, 2002 ja 2005 * viestikultaa 1998, 1999, 2001 ja 2003 * kokonaiskilpailun hopeaa 2003 * 3 000 m hopeaa 1998 ja 2000 * 1 500 m hopeaa 1999 * 500 m hopeaa 2000 * viestihopeaa 2005 * 3 000 m pronssia 1997 * 1 500 m pronssia 2003 * 1 000 m pronssia 2003 Luokka:Kiinalaiset kaukalopikaluistelijat Luokka:Kiinalaiset olympiavoittajat Luokka:Kansainvälisen olympiakomitean jäsenet Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yang Yang

Yang Yang tarkoittaa seuraavia henkilöitä: *Yang Yang (A), kiinalainen kaukalopikaluistelija. *Yang Yang (S), kiinalainen kaukalopikaluistelija. *Yang Yang, kiinanalainen sulkapalloilija.
Ed de Goeij

Eduard Franciscus ”Ed” de Goeij (de Goey) (s. 20. joulukuuta 1966 Gouda) on alankomaalainen, vuosina 1985–2006 ammattilaisena pelannut jalkapallomaalivahti. De Goeyn ensimmäinen joukkue oli pikkuseura Olympia. Ensimmäinen seura ammattilaistasolla oli Sparta Rotterdam, josta hän siirtyi kaupungin toiseen joukkueeseen, Feyenoordiin, vuonna 1990. Feyenoordissa hän pelasi seitsemän kautta, joiden aikana häneltä jäi pelaamatta vain kahdeksan ottelua. Kausien aikana tuli myös runsaasti menestystä: Alankomaiden liigamestaruus 1993 ja Alankomaiden cupin voitot vuosina 1991, 1992, 1994 ja 1995. Kesäkuussa 1997 de Goey solmi uransa rahakkaimman sopimuksen Chelsea FC:n kanssa. Siirtosumma oli 2,25 miljoonaa puntaa. De Goey oli joukkueen ykkösmaalivahti, ja menestystä tuli jälleen. Chelsean aikana hän voitti Englannin liigacupin (1998), Cup-voittajien cupin (1998) ja FA Cupin (2000). Hän rikkoi myös seuran sisäisen ennätyksen pelaamalla 29 nollapeliä kaudella 1999–2000. Kaiken kaikkiaan de Goey pelasi seurassa 179 ottelua, joissa 71:ssä nollapelin. Italialainen Carlo Cudicini kuitenkin hankittiin korvaamaan jo melko iäkäs hollantilainen, ja mies siirtyi ilmaiseksi Stokeen. De Goey pelasi Alankomaiden maajoukkueessa 31 maaottelua vuosina 1992–1998. MM-kilpailuissa 1994 hän oli joukkueen ykkösmaalivahti. Hän oli mukana varamaalivahtina EM- kilpailuissa 1996, MM-kilpailuissa 1998 ja EM-kilpailuissa 2000. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gregorius Ekholm

Gregorius Ekholm (20. helmikuuta 1921 Tukholma - 14\. marraskuuta 1985 Helsinki) oli Mannerheim-ristin ritari n:o 139.Hurmerinta, Viitanen 2004: 66. Aviottomana lapsena syntynyt Ekholm eli lapsuudessaan enonsa, jääkäriupseeri Per Ole Ekholmin sekä ajoittain isoisänsä hoidossa. Sodan jälkeen Ekholm toimi liike-elämässä valmistuttuaan 1950-luvun alussa ekonomiksi. ==Ansioitunut sotilas== Ekholm toimi talvisodassa jonkin aikaa enonsa lähettinä Ryhmä Talvelassa. Jatkosodan Ekholm aloitti vänrikkinä toimien aluksi patteriston viestiupseerina ja myöhemmin jääkärijoukkueen johtajana. Ekholmille ehdotettiin Mannerheim-ristiä ensimmäisen kerran kesällä 1943 ansioitumisesta partiotoiminnassa; ehdotus ei kuitenkaan edennyt. Toisen kerran nimitysesitys tehtiin kesällä 1944 Ekholmin ollessa sotilasarvoltaan luutnantti. Nimitysesityksessä kiinnitetään jälleen huomiota henkilökohtaiseen rohkeuteen partiotoiminnassa; perusteluihin sisältyy muun muassa maininta tykin valtaamisesta ja käytöstä "entisiä käyttäjiään vastaan". Puna-armeijan suurhyökkäyksen alkaessa Ekholm oli Sinisten Prikaatin mukana Kannaksella, jossa hän tuhosi juhannusviikolla kahtena peräkkäisenä päivänä yhteensä 7 vihollisen raskasta panssarivaunua. Ekholmin teot "olivat omiaan synnyttämään itseluottamusta hänen alaisissaan". Vuonna 1964 Ekholm ylennettiin reservissä kapteeniksi ja vuonna 1974 majuriksi. Hän toimi myös Mannerheim-ristin ritarien säätiön tilintarkastajana sekä valtuuskunnan ja hallituksen varajäsenenä. ==Ivan Belovin murha== Helsingin Lauttasaaressa ammuttiin 3. marraskuuta 1944 neuvostoliittolainen upseeri, rannikkotykistön talouskapteeni Ivan Belov. Risto Niku nimeää kirjassaan Kuka ampui kapteeni Ivan Belovin? Gregorius Ekholmin tämän henkirikoksen avaintodistajaksi. Nikun mukaan Ekholm ei itse ole ampuja, mutta oli tämän kanssa yhtä aikaa pidätettynä ja oli antanut ampujan käyttöön salkkunsa, joka tältä unohtui rikospaikalle. ==Kirjallisuutta== * ==Lähteet== * Hurmerinta, Ilmari ja Viitanen, Jukka: Suomen puolesta, Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945, Gummerus: Jyväskylä 2004 ISBN 951-20-6224-0. ===Viitteet=== Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Nadežda Krupskaja

pienoiskuva|Nadežda Krupskaja Nadežda Konstantinova Krupskaja (, 26. helmikuuta (J: 14. helmikuuta) 1869 Pietari, Venäjä – 27. helmikuuta 1939 Moskova) oli venäläinen vallankumouksellinen ja bolševikki sekä Neuvostoliiton perustajan Vladimir Leninin puoliso. Krupskajan isä oli vapaamielinen upseeri. Krupskaja toimi monissa Venäjän Sosiaalidemokraattisen Työväenpuolueen johtotehtävissä puolueen perustamisesta asti. Vallankumouksen jälkeen hänet nimitettiin koulutuksesta vastanneen kansankomissaarin Anatoli Lunatšarskin apulaiseksi. Krupskajan suhde Leniniin oli enemmän ammatillinen kuin romanttinen, ja Aleksandra Kollontai kuvaili sitä jopa orjuudeksi. Vaikka Krupskaja oli arvostettu NKP:n piirissä, hän ei pystynyt estämään Josif Stalinin valtaannousua eikä Leninin ympärille rakennettua henkilökulttia. Stalin ja hänen kannattajansa pyrkivät eristämään Krupskajan. Krupskaja oli alkujaan opettaja, ja vuodet 1929–1939 hän oli kansansivistystyön varakansankomissaari. Koulutus ja kirjastolaitos olivat hänen työssään keskeisellä sijalla. Hän loi Neuvostoliiton kirjastolaitoksen. == Suomennetut teokset == * Elämäntapakysymyksistä, artikkelikokoelma, 1931 * Kasvatuksesta, valittuja kirjoituksia ja puheita, 1965 * Koulujen itsehallinnosta, 1932 * Lenin propagandistina ja agitaattorina, 1933 * Lenin puoluelehdistön toimittajana ja järjestäjänä, 1935 * Leninin elämänvaiheet, 1969 * Muistelmia Leninistä. Bolshevikkien maanalaista toimintaa ja Toveri Lenin Suomessa vv. 1905-1907, 1931 * N. Krupskajan Kirjeitä pioneereille, 1933 * Toverit, työläiset taistelkaa polyteknillisen koulun puolesta, 1931 * Varhaiskoulukasvatuksesta maaseudulla (III Yleisvenäläinen varhaiskoulukasvatuksen konferenssi), 1926 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Bolševikit Luokka:NKP:n keskuskomitean jäsenet Luokka:Neuvostoliiton toimeenpanevan keskuskomitean jäsenet Luokka:Neuvostoliiton korkeimman neuvoston puhemiehistön jäsenet Luokka:Neuvostoliiton johtajien puolisot Luokka:Vladimir Leniniin liittyvät henkilöt Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Eva Ollikainen

Eva Sofia Ollikainen (s. 12. helmikuuta 1982 Espoo) on suomalainen kapellimestari ja pianisti. Eva Ollikainen syntyi Juha Ollikaisen ja Lea Savolaisen perheeseen. Hän valmistui musiikin maisteriksi (piano) 2002 ja 2005 (orkesterin johto). Ollikainen on opiskellut muun muassa Jorma Panulan ja Leif Segerstamin oppilaana. Ollikainen on Uusinta-kamariyhtyeen kapellimestari., Polyteknikkojen Orkesterin kapellimestari hän oli 2003–2005. Pianistina Ollikainen on ollut muun muassa finalisti Eurovision nuorten solistien Suomen karsinnassa 2000. Vuonna 2003 Ollikainen voitti toisen eurooppalaisen Jorma Panula -kapellimestarikilpailun. Paulon Säätiön Hulda Paulo -palkinnon hän sai 2009. Ollikainen on kantaesittänyt ja levyttänyt useiden suomalaissäveltäjien teoksia (muun muassa Pasi Lyytikäisen Helsinkiin- oopperahttp://www.fimic.fi/fimic/fimic.nsf/WLWORF?openform∁=Lyytikäinen,%20Pasi sekä Osmo Tapio Räihälän sellokonsertto).http://www.fimic.fi/fimic/fimic.nsf/WLNEW/0F886180247A58B2C225761100296140?opendocument ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kapellimestarit Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anton Maiden

Anton Maiden (oik. Anton Gustafsson, 24. helmikuuta 1980 – 1. marraskuuta 2003) oli ruotsalainen henkilö, josta tuli internet-ilmiö vuoden 1999 paikkeilla kun hänen MIDI-tiedostojen päälle laulamansa Iron Maiden -kappaleet levisivät internetissä. Anton Maiden aloitti julkaisemalla internetissä ystävilleen muutamia lauluja, joiden saavuttaman pienen suosion jälkeen hän julkaisi niitä albumillisen. Levy sai nimekseen Anton Gustafsson Tolkar Iron Maiden ja sitä ovat levittäneet muun muassa Lunacy ja Nihilism. Anton Gustafsson teki itsemurhan marraskuussa vuonna 2003http://www.roadrun.com/blabbermouth.net/news.aspx?mode=Article&newsitemID;=16634. == Tuotanto == Albumi: Anton Gustafsson Tolkar Iron Maiden ==Kappaleet== === CD 1 === # 22, Acacia Avenue # Afraid To Shoot Strangers # Alexander The Great # Can I Play With Madness # Children Of The Damned # Deja Vu # Fear Of The Dark # Fortunes Of War # Futureal # Heaven can wait === CD 2 === # Infinite Dreams # Lord Of The Flies # Running Free # Revelations # The Clairvoyant # The Evil That Men Do # To Tame A Land # Wasted Years # Wasting Love # When Two Worlds Collide == Lähde == ==Aiheesta muualla== * Anton Gustafssonin kotisivu * Luokka:Internet-ilmiöt Luokka:Internet-persoonat Luokka:Ruotsalaiset laulajat Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
John Heitinga

John Gijsbert Allan ”Johnny” Heitinga (s. 15. marraskuuta 1983 Alphen aan den Rijn, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajana Alankomaiden maajoukkueessa 87 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia vuosina 2004–2013. Seuratasolla hän edusti muun muassa espanjalaista Atlético Madridia ja englantilaista Evertonia. == Ura == Heitinga kuului pikkupojasta saakka Ajaxin nuorisoryhmään. Hän debytoi edustusjoukkueessa 26. elokuuta 2001 Feyenoordia vastaan ja vakiinnutti pian paikkansa avauskokoonpanossa. Välissä hän joutui pitämään polvivamman vuoksi puolen vuoden tauon, jonka jälkeen hän loukkaantui heti paluuottelussa, mikä tiesi jälleen pelitaukoa. Kaudella 2003–2004 hän palasi jälleen huipputasolle, mikä tiesi myös kutsua Alankomaiden A-maajoukkueeseen. Hän pelasi 2004 EM-kilpailuissa. Kauden 2004–2005 jälkeen Heitingan asema Ajaxissa, kuten myös koko joukkueen sisäinen järjestys, koki muutoksia. Ronald Koemanin valmennuskauden loppuaikoina Heitinga menetti paikkansa avauskokoonpanossa, ja Danny Blindin tultua joukkueen peräsimeen hänestä tehtiin hetkeksi aikaa yllättäen joukkueen kapteeni. Sittemmin hän menetti kapteeninnauhansa ja jäi vähemmälle peliajalle. Kauden 2007–2008 päättyessä Ajax ilmoitti Heitingan siirrosta Espanjan pääsarjassa pelaavaan Atlético Madridiin.John Heitinga naar Atlético Madrid Ajax.nl. Viitattu 22.5.2008. Yhden Atléticossa pelatun kauden jälkeen Heitinga siirtyi Englannin Valioliigan Evertoniin kuuden miljoonan punnan siirtokorvauksella.Heitinga Deal Completed Evertonfc.com. Viitattu 1.9.2009. Vuoden 2006 MM-kilpailuiden neljännesvälierissä Portugalia vastaan Heitinga muistetaan kirjoittamattoman fair play -säännön rikkomisesta. Heitinga ei suostunut palauttamaan palloa portugalilaisille tuomaripallon jälkeen, vaan lähti itse hyökkäämään. == Saavutukset == * Alankomaiden pääsarjamestaruus: 2002, 2004 * Alankomaiden cup: 2002, 2006, 2007 * Alankomaiden supercup: 2002, 2005, 2006, 2007 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ikoninurkka

thumb|250px|Ikoninurkka Ikoninurkka (karjalaksi suuri čupukka eli suuri nurkka) on ortodoksisessa perinteessä kodeissa tai julkisissa tiloissa oleva nurkka, johon on sijoitettu ikoneja, lampukka ja mahdollisesti karjalaisessa perinteessä käspaikka, eli koristeellisesti kirjailtu pyyhe. Ikoninurkan äärellä toimitetaan pieniä kotihartauksia. Ikoninurkkaus sijoitetaan tyypillisesti huoneen itäiselle seinälle tai koilliseen tai kaakkoiseen kulmaan. Sen on tarkoitus olla varattuna vain kirkolliselle kuvastolle ja esineille, eikä samalle seinällä yleensä pidetä muita tauluja.Ortodoksi.net - Ikoninurkkaus ==Lähde== Luokka:Kotialttarit Luokka:Ikonitaide Luokka:Kristilliset rukoukset Luokka:Ortodoksinen kulttuuri Luokka:Spiritualiteetti
Meripelastusalus

pienoiskuva|Pelastusvene Rautauoma Meripelastusalus on laiva tai vene, joka on suunniteltu vesillä tapahtuvaan pelastustoimintaan. Suomessa meripelastusaluksella tarkoitetaan tyypillisemmin joko Rajavartiolaitoksen tai Suomen Meripelastusseuran yksiköitä. Meripelastusalukset on tarkoitettu ensisijaisesti ihmishenkien ja vasta toissijaisesti omaisuuden pelastamiseen. Meripelastusveneen pelastusvarusteisiin kuuluu mm. pintapelastusvälineitä, hinausköysiä, tyhjennyskalustoa, palonsammutusvälineitä ja sairaankuljetuskalustoa. Lisäksi veneet on varustettu monipuolisin navigaatiolaittein, jotta merenkulku sujuu turvallisesti myös pimeällä tai huonoissa sääoloissa. Suomen Meripelastusseuran pelastusveneet jakaantuvat viiteen luokkaan: PV1... PV5, minkä lisäksi on apuvene- (AV) ja risteilijäluokka (PR). ==Aiheesta muualla== * Merivartiosto Luokka:Laivatyypit Luokka:Hälytysajoneuvot
Ulkoministeri

Ulkoministeri on hallituksen jäsen, jonka päävastuulla ovat kansainväliset suhteet. Ulkoministeri on monissa maissa yksi merkittävimmistä ministerinviroista. Joissakin tapauksissa pääministeri tai presidentti ottaa itse ulkoministerin tehtävät hoidettavakseen. Suomessa ulkoministerin nimike oli vuoden 2017 loppuun asti ulkoasiainministeri.Ulkoministeriö on nyt virallisesti ulkoministeriö 1.1.2018. Ulkoministeriö. Arkistoitu Isossa- Britanniassa nimike on Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs ja Yhdysvalloissa Secretary of State. ==Nykyisiä ulkoministerejä== * Dominic Raab, Britannia 2019– * Jean-Yves Le Drian, Ranska 2017– * Ann Linde, Ruotsi 2019– * Elina Valtonen, Suomi 2023– * Sergei Lavrov, Venäjä 2004– * Urmas Reinsalu, Viro 2019– * Antony Blinken, Yhdysvallat 2021– * Wang Yi, Kiina 2013– ==Huomattavia ulkoministerin tehtävissä ansioituneita== *Nikita Panin, Venäjä 1762–1781 *Charles-Maurice Talleyrand, Ranska 1797–1807 *Klemens von Metternich, Itävalta 1809–1848 *Sergei Sazonov, Venäjä 1910–1916 *Raymond Poincaré, Ranska 1912–1913, 1922–1924 *Edvard Beneš, Tšekkoslovakia 1918–1935 *George Curzon, Yhdistynyt kuningaskunta 1919–1924 *Gustav Stresemann, Saksa 1923–1929 *Austen Chamberlain, Yhdistynyt kuningaskunta 1924–1929 *Frank B. Kellogg, Yhdysvallat 1925–1929 *Aristide Briand, Ranska 1925–1932 *Joachim von Ribbentrop, Saksa 1938–1945 *Anthony Eden, Yhdistynyt kuningaskunta 1935–1938, 1940–1945, 1951–1955 *Vjatšeslav Molotov, Neuvostoliitto 1939–1949, 1953–1956. (vuoteen 1946 ulkoasian kansankomissaari) *Andrei Gromyko, Neuvostoliitto 1957–1985 *Ahti Karjalainen, Suomi 1961–1975 *Henry Kissinger, Yhdysvallat 1973–1977 *Cyrus Vance, Yhdysvallat 1977–1980 *Huang Hua, Kiinan kansantasavalta, 1976–1983 *Qian Qichen, Kiinan kansantasavalta 1988–1998 *Tarja Halonen, Suomi 1995–2000 (ulkoasiainministeri) *Wolfgang Schüssel, Itävalta 1995–2000 *Colin Powell, Yhdysvallat 2001–2005 *Jack Straw, Yhdistynyt kuningaskunta 2001–2006 *Paavo Väyrynen, Suomi 1977–1982, 1983–1987, 1991–1993 == Lähteet == Luokka:Ministerit Luokka:Ulkopolitiikka
Boudewijn Zenden

Boudewijn "Bolo" Zenden (s. 15. elokuuta 1976 Maastricht, Limburg, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän pelasi urallaan yleensä vasemmalla laidalla puolustajana tai keskikentällä. Hän toimii PSV Eindhovenin organisaatiossa juniorivalmentajana. ==Ura== Zenden aloitti ammattilaisuransa PSV Eindhovenissa vuonna 1994. Hän pelasi siellä vuoteen 1998 saakka, kunnes alankomaalaisia tähtipelaajia riveihinsä haalinut, Louis van Gaalin valmentama FC Barcelona osti hänet. Espanjan visiitti kesti kolme kautta, ja vuodet 2001-2003 Zenden pelasi Chelsea FC:ssä vaihtelevalla menestyksellä ja peliajalla. Jo laskusuunnassa ollut tähti myytiin Middlesbroughiin vuonna 2003. Hieman yllättäen Zenden siirtyi takaisin terävimmälle huipputasolla allekirjoittamalla sopimuksen Liverpool FC:n kanssa heinäkuussa 2005. Rafael Benitezin uusien hankintojen myötä Zendenin peliaika jäi Liverpoolissa vähäiseksi ja kesällä 2007 hän siirtyi ranskalaisseura Olympique de Marseillen riveihin. Zenden jätti Marseillen kesällä 2009. Hän teki sopimuksettomana pelaajana sopimuksen Valioliigan Sunderlandiin. Zenden edusti Sunderlandia kahden kauden ajan, kunnes lopetti uransa 35-vuotiaana vuonna 2011. Zenden on pelannut myös 40 ottelua maajoukkueessa ja edustanut maataan 1998 MM-kisoissa sekä vuosien 2000 ja 2004 EM-kisoissa. Vuoden 1998 kisoista hänet muistetaan erityisesti upeasta maalistaan Kroatiaa vastaan pronssiottelussa. Pelaajauransa jälkeen Zenden toimi Chelseassa Rafael Benítezin apulaisvalmentajana. Benitez appoints Zenden as assistant manager at Chelsea Kesäkuussa 2013 Zenden siirtyi PSV Eindhovenin organisaatioon juniorivalmentajaksi. Van Nistelrooy en Zenden lopen stage bij PSV Zendenillä on myös musta vyö judossa, jossa hän voitti nuoruudessaan myös alueellisen mestaruuden. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Estremoz

Estremoz on kaupunki Portugalissa. Se sijaitsee maan eteläosissa Évoran piirissä Alentejon alueella. Kaupungin pinta-ala on 514 neliökilometriä ja asukasluku noin 13 500\. Estremozin tämänhetkinen pormestari on Luís Filipe Pereira Mourinha. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Portugalin kaupungit
Hannu Porkka

Hannu Porkka (s. 16. toukokuuta 1958) on suomalainen lyömäsoittaja. Hän on opiskellut Sibelius-Akatemiassa vuosina 1977–1981. Hän oli Kotkan kaupunginorkesterin jäsen 1980–1981. Porkka soitti lyömäsoittimia Hassisen kone -rockyhtyeessä 1981–1982. Hän toimii nykyään Joensuun kaupunginorkesterin lyömäsoitinten äänenjohtajana. Porkka on soittanut myös yhtyeissä Silmienvaihtajat ja Kosmonauts. Luokka:Suomalaiset lyömäsoittajat Luokka:Suomalaiset rockmuusikot Luokka:Hassisen Kone Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Izvestija

Izvestija (Известия, ’Uutiset’) on venäläinen sanomalehti. Se ilmestyy maanantaista perjantaihin 12–48-sivuisena, A2-sivukoon sanomalehtenä. Izvestijan Moskovan-painoksessa on lisäksi perjantaisin mukana 40-sivuinen kokoa A3 oleva viikkoliite. == Historia == === Neuvostoaika === Izvestija perustettiin helmikuun vallankumouksen aikana maaliskuussa 1917 saaden ensimmäiseksi nimekseen Izvestija Petrogradskago Soveta Rabotših Deputatov (Извѣстія Петроградскаго Совѣта Рабочихъ Депутатовъ, ’Pietarin työläisedustajien neuvoston uutiset’), mutta käytännössä nimeksi lyheni Izvestija. Neuvostoaikana lehti toimi maan hallituksen sanomalehtenä, kun taas toinen lehti, Pravda oli kommunistipuolueen virallisena äänenkannattajana. Vuodesta 1977 virallisena nimenä ollut Izvestija sovetov narodnyh deputatov SSSR (Известия Советов народных депутатов СССР, ’SNTL:n kansanedustajien neuvoston uutiset’) lyhennettiin Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen 1991 jälkeen nimeksi Izvestija. Neuvostoajan jälkeen Izvestija on kuvaillut itseään kansallismieliseksi venäläiseksi sanomalehdeksi. === Venäjän valtaa lähellä olevaksi mediaksi === Izvestija oli aiemmin Vladimir Putinin hallintoon kriittisesti suhtautunut suuri sanomalehti. Lehden linja muuttui, kun sen osti valtion omistama Gazprom-yhtiö heinäkuussa 2005. Gazprom omisti lehden mediakonserninsa Gazprom-Median kautta. Lehden pääomistaja vaihtui uudemman kerran 21. toukokuuta 2008; uudeksi omistajaksi tuli Gazprom-Median osakasyhtiö, vakuutusyhtiö SOGAZ. Tämä vakuutusyhtiö kuuluu Putinin lähipiiriin luetun, Venäjän mahtavimpana pidetyn mediamogulin, miljardööri Juri Kovaltšukin yhtiöihin. Izvestija luetaan omistusmuutoksen jälkeenkin Venäjän valtaa tukevaan lehdistöön. Lehden osake-enemmistöä (50,19 %) hallitaan holdingyhtiö Natsionalnaja Media Gruppan välityksellä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Известия * Национальная Медиа Группа ** National Media Group Luokka:Neuvostoliittolaiset sanomalehdet Luokka:Venäläiset sanomalehdet
Uğur Yıldırım

Uğur Yıldırım (s. 5. elokuuta 1982, Apeldoorn, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Eredivisien SC Heerenveeniä. Yıldırımillä on myös Turkin kansalaisuus. Aikaisemmin Brink en Ordenia ja Go Ahead Eaglesiä edustanut Yıldırım on turkkilaisten vanhempien lapsi, mutta hän on kasvanut Alankomaissa, ja tästä syystä hän valitsi maajoukkueekseen Alankomaat. Hän debytoi maajoukkueessa Englantia vastaan. ==Ammattilaisuran tilastot== *2000-01 Go Ahead Eagles (18 ottelua/3 maalia)* *2001-02 Go Ahead Eagles (32/4)* *2002-03 Go Ahead Eagles (34/18)* *2003-04 Go Ahead Eagles (35/19)* *2004-05 SC Heerenveen (34/7) *2005-06'SC Heerenveen (31/4) *2006-07'SC Heerenveen "*" kausi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cartaxo

Cartaxo on kaupunki Portugalissa. Sen pinta-ala on 158 neliökilometriä ja asukasluku noin 24 200\. Kaupunki sijaitsee Santarémin piirissä, Portugalin keskiosissa. Cartaxo on ollut kaupunki vuodesta 1995 lähtien. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Portugalin kaupungit Luokka:Região Centro
Kapearaidemuseo

Kapearaidemuseo tarkoittaa seuraavia asioita: *kapearaidemuseo, kapearaiteista rautatietä, sen kalustoa ja siihen liittyviä toimintoja esittelevä museo *Kapearaidemuseo, Jokioisten Museorautatien museo Minkiön asemalla Suomessa *Maine Narrow Gauge Railroad Museum, kapearaidemuseo Portlandissa, Mainessa *Narrow Gauge Railway Museum, kapearaidemuseo Walesissa, Isossa-Britanniassa
Khalid Boulahrouz

Khalid Boulahrouz (s. 28. joulukuuta 1981 Maassluis, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelasi urallaan kotimaansa lisäksi Saksassa, Englannissa, Espanjassa, Portugalissa ja Tanskassa. Puolustajana pelaava Boulahrouz aloitti ammattilaisuransa RKC Waalwijkissä kevättalvella 2002. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi Hamburger SV:hen. Boulahrouz siirtyi kesällä 2006 Chelseaan, mutta kausi sujui heikosti ja kesällä 2007 hänet lainattiin Sevillaan. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi VfB Stuttgartiin, jossa pelasi neljä kautta ennen siirtymistään Sportingiin. Lokakuussa 2013 Boulahrouz siirtyi Tanskan pääsarjaa pelaavaan Brøndby IF:ään kauden 2013–2014 loppuun kestävällä sopimuksella. Kaudella 2014–2015 hän pelasi kotimaassaan Feyenoordissa. Boulahrouz pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen kerran 3–0-voittoon päättyneessä ottelussa Liechtensteinia vastaan 3. syyskuuta 2004. MM-kilpailuissa 2006 hän pelasi neljä ottelua, joista yhden kokonaan. EM-kilpailuissa 2008 hän pelasi neljä ottelua, kaikki avauskokoonpanossa. MM-kilpailuissa 2010, joissa Alankomaat saavutti hopeaa, hän pelasi kokonaan yhden alkulohko-ottelun ja välieräottelun. EM-kilpailuissa 2012 hän jäi vaihtopelaajaksi. Kaikkiaan Boulahrouz pelasi 35 maaottelua, joista viimeisen helmikuussa 2012. Hän ei tehnyt yhtään maaottelumaalia.Transfermarkt == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wilfred Bouma

Wilfred Bouma (s. 15. kesäkuuta 1978 Helmond, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelaa PSV Eindhovenissa. Bouma aloitti ammattilaisuransa PSV Eindhovenissa vuonna 1994, mutta ei saanut joukkueessa paljoa peliaikaa ja siirtyi vuonna 1996 lainasopimuksella Eerste Divisien MVV Maastrichtiin ja oli mukana seuraavalla kaudella nostamassa joukkuetta takaisin korkeimmalle sarjatasolle. Kauden 1998–1999 hän pelasi Fortuna Sittardissa ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi takaisin PSV:hen, missä hän pelasi lähinnä vasemmalla laidalla ja hyökkäyspäässä. Bouma valittiin Alankomaiden maajoukkueeseen 2002 MM-kisojen karsintoihin. Hän pelasi myös 2004 EM-kisoissa. Maajoukkueessa hänet siirrettiin keskuspuolustajaksi, missä hän pelasi jatkossa myös Guus Hiddinkin valmentamassa PSV:Ssä kaudella 2004–2005. 30\. elokuuta 2005 Bouma siirtyi Englannin Valioliigan Aston Villaan 3,5 miljoonalla punnalla. Vuonna 2010 hän palasi takaisin PSV Eindhoveniin. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nigel de Jong

Nigel de Jong (s. 30. marraskuuta 1984 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka on edustanut seuratasolla muun muassa saksalaista Hamburger SV:tä, englantilaista Manchester Cityä ja italialaista AC Milania. Nigel de Jong on entisen jalkapalloilijan Jerry de Jongin poika. Hän aloitti Amsterdamin Ajaxin junioriryhmässä jo nuorena poikana, ja debytoi edustusjoukkueessa jo 17-vuotiaana lokakuussa 2002. Oikeajalkainen de Jong pelasi sekä keskikentällä että puolustuksessa, mutta myöhemmin sai yhä vähemmän peliaikaa. Ajaxissa hän voitti Alankomaiden pääsarjamestaruuden vuonna 2004. 26. tammikuuta 2006 hän siirtyi Saksaan Hamburger SV:hen. Tammikuussa 2009 de Jong siirtyi Englannin Valioliigan Manchester Cityyn. City oli ostanut jo uuden rikkaan sheikkiomistajansa Sulaiman Al Fahimin aikana jo kesällä muun muassa Robinhon Real Madridista. Tammikuussa ennen de Jongia joukkueeseen oli liittynyt jo Wayne Bridge ja Craig Bellamy. De Jong teki ensimmäisen maalinsa Manchester Citylle 1.5.2011 West Hamia vastaan. Maajoukkueessa Nigel de Jong pelasi 81 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän debytoi 31. maaliskuuta 2004 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Polvivamma esti de Jongin pääsyn maajoukkueeseen Saksassa pidetyissä MM-kisoissa vuonna 2006. Vaivan jälkeen hän kuitenkin jatkoi hyviä esityksiään ja tuli valituksi Marco van Bastenin joukkueeseen EM-kisoihin 2008. Hollanti eteni kisoissa puolivälieriin asti, jossa joukkue koki jatkoaikatappion Venäjälle. == Lähteet == * Nigel de Jong Transfermarkt-sivustolla * Nigel de Jong National Football Teams -sivustolla === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Nigel de Jong Uefan sivuilla *de Jong Manchester Cityn FC:n sivuilla Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt