François-René de Chateaubriand

François-René de Chateaubriand (4. syyskuuta 1768 Saint-Malo - 4\. heinäkuuta 1848 Pariisi) oli ranskalainen lehtimies, kirjailija, poliitikko ja diplomaatti. Sukujuuriltaan Chautebriand kuului kotimaansa vanhaan ylhäisaateliin. Hänen katsotaan aloittaneen Ranskan kirjallisuudessa romantiikan. Grimberg, C.: Kansojen historia, osa 18, 1983, s.306 Ranskan suuren vallankumouksen aikana Chateaubriand siirtyi Pohjois-Amerikkaan todettuaan vallankumouksen muuttuneen väkivaltaiseksi. Hän palasi Ranskaan 1792 ja liittyi armeijaan. Haavoituttuaan hän lähti jälleen maanpakoon, tällä kertaa Englantiin. Maanpakonsa aikana hän tutustui englantilaiseen kirjallisuuteen. Hän palasi jälleen Ranskaan vuonna 1800. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan, mutta hän pääsi ottamaan paikan vastaan vasta restauraation aikana. Tuohon aikaan hänen ystäväpiiriinsä kuuluivat Madame de Staël, Joseph Joubert ja Pierre-Simon Ballanche. Poliittisilta ajatuksiltaan Chautebriand oli horjuva. Hän kaipasi Ranskan vallankumousta edeltänyttä l´ancien regimeä, mutta ei halunnut täysin tuomita vallankumoustakaan. Napoleonia hän piti häpeällisenä henkilönä: ranskalaisuuden halveksijana ja ranskalaisia turhissa sodissa tapattaneena rikollisena. Kuninkaan piti hänen mielestään olla itsevaltias, mutta hallituksensa hänen pitäisi kuitenkin koota vaaleissa enemmistön saaneen suuntauksen edustajista. Grimberg, C.: Kansojen historia, osa 18, 1983, s.306-308 Chateaubriand kirjoitti kuningas Ludwig XVIII:n hallitsijakaudella Le Conservateur -nimiseen lehteen hallituksen ja sen päämiehen, herttua Decazesin, vastaisia kirjoituksia. Vuosina 1821–23 Chateaubriand toimi Ranskan lähettiläänä Lontoossa. Chateaubriand oli romantikko, jonka tuotannolle oli tyypillistä tunteellisuus ja eksoottiset miljööt. Poliittisilta näkemyksiltään hän oli taantumuksellinen ja klerikaali. Tuotannosta tunnetaan parhaiten intiaanikertomus Atala (1801) ja omaelämäkerrallinen René (1802), joka on osa laajempaa teosta Génie du christianisme. Tunnettuna ruoantuntijana hän on saanut antaa nimensä Chateaubriand-pihville. == Teokset == * Essai sur les révolutions (1797) * Atala (1801), suom. Atala, 2003 * René (1802), suom. René, 2006 * Génie du christianisme (1802) * Les Martyrs (1809) * Itinéraire de Paris à Jérusalem (1811) * Mémoires sur la vie et la mort du duc de Berry (1820) * Les Natchez (1826) * Les Aventures du dernier Abencérage (1826), suom. Viimeisen Aabenserraagin vaiheet, 1884 * Voyage en Amérique (1827) * Études historiques (1831) * La Vie de Rancé (1844) * Mémoires d'Outre-Tombe (1848–1850), suom. Muistoja haudan takaa: Kirjat I–VIII, 2006 === Suomennoksia === * * * * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Rooman ihana Pincio saanut kaunistuksekseen Chateaubriandin kuvapatsaan. Diplomaatti Chateaubriandin muistoa juhlittu Ranskan ja Italian ystävyyden merkeissä. Oliko tuo suuri kirjailija todella suuri myöskin politiikan alalla, Ilta-Sanomat, 24.12.1934, nro 298, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset diplomaatit Luokka:Ranskan ulkoministerit Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Romantiikan kirjailijat Luokka:Kristilliset apologistit Luokka:Ranskalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1768 syntyneet Luokka:Vuonna 1848 kuolleet