EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Siinainvuori

Siinainvuori ( tai , Jabal Mūsā, kirjaimellisesti ’Mooseksen vuori’) on vuori Siinailla, Egyptissä. Vuoren rinteellä noin 1500 metrin korkeudessa merenpinnasta sijaitsee Pyhän Katariinan luostari, josta on myös löydetty vanha Raamatun käsikirjoitus, Codex Sinaiticus. Islamissa vuori on arvostettu vuori. Jumala vannoo vuoren kautta Koraanissa, kohdassa 95:2. == Siinainvuori Raamatussa == Raamatun Toisessa Mooseksen kirjassa Siinainvuori mainitaan paikkana, jossa Jumala israelilaisten erämaavaelluksen aikana ilmestyi Moosekselle kansan ollessa leiriytyneenä vuoren juurelle. Tällöin alkoi jylistä ja salamoida, ja koko vuori peittyi savuun. Samassa yhteydessä Jumala Raamatun mukaan myös antoi kymmenen käskyä. Vuoren on myös uskottu oleva sama paikka, jossa Jumala oli jo aikaisemmin ilmestynyt Moosekselle palavassa pensaassa. Siinainvuorta kunnioittavat pyhänä paikkana sekä juutalaiset että kristityt ja myös muslimit. Vuoren huipulla on punaisesta graniitista rakennettu Mooseksen kappeli ja sen vierellä moskeija. Tutkijat ovat kuitenkin asettaneet kyseenalaiseksi, tarkoitetaanko Raamatussa Siinainvuorella samaa vuorta, joka nykyisin tunnetaan tällä nimellä. Osassa juutalaisessa perinteessä Siinainvuoren on usein katsottu sijainneen sen sijaan Arabian niemimaalla, ja esimerkiksi Josefuksen mukaan se sijaitsi Midianin maassa. Myös Uuden testamentin Galatalaiskirjeessä mainitaan Siinain vuoren sijainneen Arabiassa. Tällä perusteella on esitetty, että Raamatun tarkoittama Siinain vuori olisi Jabal al Lawz (arabiaksi: جبل اللوز‎) nykyisen Saudi-Arabian pohjoisosassa. Käsityksen tueksi on esitetty monia seikkoja. Niinpä Raamatun kertomus Siinainvuorten tapahtumista muistuttaa kuvausta tulivuorenpurkauksesta. Siinain niemimaalla ei kuitenkaan ole yhtään tulivuorta, mutta Arabian niemimaan pohjoisosissa sellaisia on useita. Palavan pensaan ihmeen kerrotaan Raamatussakin tapahtuneen Midianin maassa, jonka on katsottu sijaitsevan Arabian niemimaan luoteisosassa nykyisen Saudi-Arabian alueella. Lisäksi "Kaislameren", joka Raamatun mukaan jakautui kahtia niin, että israelilaiset saattoivat kulkea sen pohjaa pitkin, on yleisesti tulkittu tarkoittavan Punaisenmeren Suezinlahtea. Siellä ei tästä nimestä huolimatta kuitenkaan kasva kaisloja. Jos Siinainvuori sijaitsikin Arabian niemimaalla, israelilaisten pakoreitin voidaan johdonmukaisesti olettaa kulkeneen sen sijaan Akabanlahden poikki. == Kuvagalleria == Sinai-Mosesberg-100-2009-gje.jpg Sinai-Mosesberg-108-Aufstieg am Abend- Buden-2009-gje.jpg Sinai-Mosesberg-112-Abendstimmung- Katharinenberg-2009-gje.jpg Sinai-Mosesberg-150-angestrahlte Berge- Prozession-2009-gje.jpg Sinai-Mosesberg-172-Glocke-2009-gje.jpg Sinai- Mosesberg-174-heilige Messe-2009-gje.jpg Sinai- Mosesberg-190-Moschee-2009-gje.jpg Sinai-Mosesberg-222-Huette- Beduinen-2009-gje.jpg ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Aasian vuoret Luokka:Egyptin maantiede Luokka:Raamatun paikat Luokka:Siinai
Parryn kaari

Parryn kaari on harvinainen halo. Se jakautuu neljään osamuotoon, joista yleisin on yläkovera Parryn kaari. Muut muodot ovat yläkupera, alakupera ja alakovera Parryn kaari. Parryn kaaren muodostavat jääkiteet leijuvat ilmassa siten, että kuusikulmaisen prisman muotoisen jääkiteen päätypinnat ovat pystyssä ja kaksi prismapintaa vaakatasossa. Tätä asentoa kutsutaan Parry- asennoksi. Parryn kaaria havaitaan usein hyvin kehittyneiden 22 asteen sivuavien kaarten yhteydessä, ja ne muodostuvat samankaltaisista kiteistä. Halo on nimetty englantilaisen tutkimusmatkailija William Edward Parryn mukaan, joka havaitsi yläkoveran komponentin vuonna 1820 Kanadan arktisessa saaristossa. Yläkovera Parryn kaari on 22 asteen ylläsivuavan kaaren yläpuolella kaartuva valkea tai lievästi värillinen kaari, joka havaitaan noin 1–3 kertaa vuodessa. Yläkupera komponentti on jääsumussa tavallisin Parryn kaaren komponentti. Se näkyy V:n muotoisena 22 asteen ylläsivuavan kaaren kuopassa auringon korkeuden ollessa enintään 15 astetta. Alakupera Parryn kaari on 22 asteen allasivuavan muodostamassa kuopassa. Sitä on havaittu vain jääsumussa. Alakovera Parryn kaari on erittäin harvinainen laaja kaari, joka näkyy auringon ollessa yli 40 asteen korkeudella. ==Lähteet== Luokka:Haloilmiöt
Mika Luukkanen

Mika Kari Luukkanen (s. 17. kesäkuuta 1966 Helsinki) on suomalainen pääsarjauransa lopettanut koripalloilija. Luukkanen tunnettiin hyvänä heittäjänä ja hän on SM-sarjan kaikkien aikojen tarkin kolmen pisteen heittäjä 45,4 % tarkkuudella. == Ura == Luukkanen aloitti koripallon Panttereiden juniorijoukkueissa, joista hän nousi edustusjoukkueeseen kaudeksi 1985–1986. Hän edusti seuraa vuoteen 1989 asti ennen siirtymistään Helsingin NMKY:hyn, jossa hän pelasi kahden kauden ajan. Vuodet 1991–1996 Luukkanen pelasi jälleen Panttereissa, jonka jälkeen hän siirtyi Torpan Poikiin. Kaudella 1996–1997 hänet valittiin SM-sarjan parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi. Luukkanen pelasi Torpan Pojissa vuoteen 2000 asti, ja kauden 2000–2001 hän pelasi jälleen Panttereissa. == Saavutukset == * SM-kulta: 1997, 1998 * SM-hopea: 1992, 2000 * SM-pronssi: 1989, 1990 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Korisliigan pelaajaprofiili *FIBA Europen pelaajaprofiili Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kauko Haahtela

Kauko Kalervo Haahtela (vuoteen 1926 Hansson; 26. helmikuuta 1906 Toksova, Inkeri – 10. elokuuta 1969 SuomusjärviKauko Haahtelan muistokirjoitus. Helsingin Sanomat 14.8.1969, s. 9. (Maksullinen artikkeli.)) oli suomalainen opettaja, koulutukseltaan filosofian maisteri. Haahtela oli Helsingissä Kallion yhteiskoulun äidinkielen opettaja 1931–1950, rehtori 1948–1950, Kouluhallituksen kouluneuvos vuodesta 1950 ja koulutoimenjohtaja vuodesta 1959.Otavan Iso tietosanakirja, osa 3, p. 234. Otava 1968. Siirryttyään opetustyöstä virkamieheksi Kouluhallitukseen hän oli radikaali uudistaja, joka pyrki muuttamaan oppikoulun luutuneita kaavoja ja työtottumuksia. Hän halusi kehittää koululaitosta sisältä päin, ei muuttaa sen rakenteita. Hän laati useita äidinkielen oppikirjoja, kuten Korvessa ja valtateillä.Lemola, Eero: Kauko Haahtelan muistokirjoitus. Virke 3/1969. (Äidinkielen opettajain liitto.) pdf Kauko Haahtelan veli oli kirjailija Sampo Haahtela ja poika on professori Tari Haahtela. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Väinö Haapalainen

Väinö Haapalainen (30. toukokuuta 1893 Rautavaara – 8. marraskuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, muusikko ja kuoronjohtaja. ==Elämä== Haapalaisen vanhemmat olivat opettaja ja kanttori Samuli Heikki Haapalainen ja Loviisa Rautiainen. Hänen puolisonsa vuodesta 1916 oli Bertta Malin. Myös heidän poikansa Väinö I. Haapalainen tunnetaan säveltäjänä. Haapalainen kävi Helsingin musiikkiopiston ja opiskeli myöhemmin Berliinissä ja Leipzigissa. Sivut 255-256. Haapalainen muutti Viipuriin 1914 ja toimi aluksi orkesterimuusikkona vuosina 1919-1924, samoin kuin teatteri- ja sotilaskapellimestarina 1924–1928. Hän johti Karjalan laulua vuodet 1923–1940 ja Kalevan Laulajia 1941–1945. Haapalainen työskenteli myös Viipurin musiikkiopiston opettajana vuosina 1922–1924 sekä 1936–1940 ja Viipurin kirkkomusiikkiopiston opettajana 1922–1940.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 238. Muutettuaan Helsinkiin 1940 hän jatkoi siellä kuoronjohtajana, laulunopettajana ja orkesterimuusikkona. Haapalainen piti sävellyskonsertteja ja soitti alttoviulua jousikvarteteissa. Koulun ja kodin koraalikirja -teoksen hän julkaisi 1938. ==Sävellyksiä== Haapalainen sävelsi muun muassa orkesterimusiikkia, kantaatteja ja kuorolauluja, mutta myös näytelmä- ja elokuvamusiikkia. ===Elokuvamusiikkia=== Haapalainen sävelsi musiikin seuraaviin elokuviin, joista Suurin voitto -elokuvan musiikin nauhoituksessa hän lisäksi toimi orkesterinjohtajana ja pianistina. *Anna Liisa, 1945 *Rakkautensa uhri, 1945 *Suomisen Olli yllättää, 1945 *Suviyön salaisuus, 1945 *Vastamyrkky, 1945 *Miesmalli, 1944 *Suurin voitto, 1944 *Vaivaisukon morsian, 1944 *Tyttö astuu elämään, 1943 *Valkoiset ruusut, 1943 *Yrjänän emännän synti, 1943 *Rantasuon raatajat, 1942 ===Muuta musiikkia ja sovituksia=== * Satuooppera Kalastajaprinsessa (tuhoutunut) * Orkesterisävellykset Satu 1915, Preludium 1917, Kesäyö metsässä 1920, Eksoottinen scherzo 1923, Kivenvihan polska 1934, Pro Patria 1939 * Kansanlaulusarja jousiorkesterille, 1924 * Suomalaisia tansseja, 1930 * Oi Kaanaanmaa poika- ja mieskuorolle, uruille ja orkesterille, 1930 (uusittu 1943) * Kimmon kosto sooloille, seka- tai mieskuorolle ja orkesterille, 1931 (uusittu 1944) * Jousikvartetti d-molli, 1931 * Sinfoninen sarja, 1933 * Puhallinsarja Pohjolan häät, 1934 * Kaksi sarjaa sellokvartetille, 1934 * Kansanomainen sarja, 1944 (alkujaan oboelle ja pianolle 1933) * Näytelmämusiikkia, muun muassa Markus-sedän näytelmään Pikku-Pirkko Pikkalasta ja Lempi Jääskeläisen näytelmään Kivikauden taru Häyrynmäellä * 4 kantaattia (tuhoutuneet) * Noin 15 yksinlaulua, 5 duettoa, 15 seka-, 10 poika- ja mies-, 8 nais- ja 40 mieskuorolaulua sekä lastenlauluja * Sovituksia orkesterille, kuoroille ja yhtyeille ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka: Suomalaiset viulistit Luokka:Suomalaiset kuoronjohtajat Luokka: Suomalaiset musiikkipedagogit Luokka: Suomalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Mökkiperä

Mökkiperä voi tarkoittaa seuraavia: * Mökkiperä, alue Oulun kaupungissa Kylänpuolen kaupunginosassa * Mökkiperä, kylä Haapajärvellä * Mökkiperä, kylä Iissä * Mökkiperä, kylä Jyväskylässä * Mökkiperä, kylä Kalajoella * Mökkiperä, kylä Keuruulla * Mökkiperä, kylä Laukaassa * Mökkiperä, kylä Nivalassa * Mökkiperä, kylä Oulaisissa * Mökkiperä, kylä Siikalatvalla * Mökkiperä, kylä Vaalassa
Matthias Gottlund

Matthias Gottlund (24. helmikuuta 1765 Pyhtää – 19. lokakuuta 1821 Juva) oli suomalainen pappi. Gottlund tuli ylioppilaaksi 1784, papiksi hänet vihittiin 1787. Hän oli Pyhtään kappalaisen apulainen 1787 ja toimi pappina Elimäellä, oli Ruotsinpyhtään kappalainen vuodesta 1789, varapastori 1796 ja Porvoon maaseurakunnan kappalainen vuodesta 1797. Gottlund oli Juvan kirkkoherra 1803–1821, rovastin arvonimen hän sai 1811.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Matias Gottlund. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 29.10.2019) Valistusajan tapaan Gottlund harrasti yhteiskunnallisia ja talousasioita. Hän esitti käännettäväksi Raamatun suomeksi, mutta sitä ei hyväksytty, ja hän julkaisi Vanhan testamentin profeetalliset ja runolliset kirjat. Hän julkaisi Uuden testamentin apostoliset kirjeet nimellä Försök till en omarbetad finsk tolking af apostlarnes sädebref jemte anmärkningas öfver nu brukliga finska öfversättningen (1821, 2. p. 1901 nimellä Apostolein lähetyskirjeet). Hän oli vuoden 1817 virsikirjakomitean jäsen.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 93 Gottlundin vanhemmat olivat talollinen Tuomas (Tomas) Samulinpoika (Samuelsson) ja Liisa (Lisa) Kustavintytär (Gustafsdotter). Hänen puolisonsa vuodesta 1795 oli Ulriika Sofia Orraeus (k. 1849). Heidän poikansa oli kansanrunouden kerääjä K. A. Gottlund. ==Lähteet== Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1765 syntyneet Luokka:Vuonna 1821 kuolleet
Houlan verilöyly

Houlan verilöyly oli 25. toukokuuta 2012 Syyrian sisällissodassa tapahtunut verilöyly Houlan alueella, Homsin pohjoispuolella olevissa kylissä. YK:n mukaan verilöylyssä kuoli 108 ihmistä. Pääosa kuolleista oli tapettu, ja verilöylyn suoritti hallitusta tukevat shabiha-joukot. Opposition mukaan Syyrian armeija tappoi kranaattitulellaan siviilejä, ja hallitusta auttavat puolisotilaalliset shabiha-joukotKeitä ovat Syyrian shabiha-tappajat? Kansan uutiset verkkolehti Uutiset ulkomaat 30.5.2012 kiertelivät 25. toukokuuta 2012 Houlassa ja varsinkin Taldoussa talosta taloon teloittamassa siviilejä, myös lapsia.Mitä tapahtui Houlassa? Helsingin sanomat uutisanalyysi Ulkomaat 30.5.2012Houlan verilöyly Helsingin sanomat Ulkomaat 30.5.2012Aktivistit: Houlan kaupungissa verilöyly Iltalehti Uutiset Ulkomaat 26.5.2012. Verilöylyssä kuoli 34 lastaMykistävän raaka joukkomurha paljastui Syyriassa Uusi Suomi, Uutiset, Ulkomaat 29.5.2012. Tarkkailijoiden mukaan Houlassa käytettiin tykistöä, mutta osaa uhreista oli ammuttu lähietäisyydeltä. Syyrian hallituksen tutkintaryhmän tuloksen mukaan suurin osa kuolleista ei kuollut armeijan tykkitulessa, vaan joukkomurhan teki satojen ihmisten suuruinen terroristiryhmä. Venäjällä väitetiin Syyrian hallitusta myötäillen, että vaikka tykistöllä olikin ammuttu siviilejä, tuliasein ja puukoin tehdyt murhat saattoivat silti olla jonkun kapinallistyhmän tekoja ja provokaatio jolla yritettiin saada oppositiolle tukea ulkomailta.Länsi syyttää Syyrian hallitusta Houlan verilöylystä Venäjän ääni Politiikka 1.6.2012. Houlan tapahtumien vuoksi useat länsimaat karkottivat Syyrian diplomaatteja. YK:n turvallisuusneuvosto tuomitsi yksimielisesti Syyrian hallituksen Houlan verilöylystä, Venäjäkään ei äänestänyt vastaan. == Lähteet == Luokka:Syyrian sisällissota Luokka:Vuoden 2012 rikokset Luokka:Joukkosurmat
Bene Israel

Bene Israel (”Israelin lapset”) on intianjuutalainen etninen ryhmä, johon kuuluu nykyisin noin 60 000–70 000 henkeä. Heistä Intiassa asuu enää alle 5 000, ja vuoden 1948 jälkeen lähinnä Israeliin muuttaneita ja heidän jälkeläisiään on yli 60 000. Bene Israelin yhteisön perusti tiettävästi joukko muinaisesta Israelista paenneita juutalaisia. Joidenkin bene israelilaisten mukaan nämä esivanhemmat kuuluivat Assyrian kuninkaiden 700-luvulla eaa. karkottamiin Israelin kadonneisiin heimoihin, toisten mukaan he pakenivat Israelista vasta 100-luvulla eaa. Antiokhos Epifaneen valtakaudella. Perimätiedon mukaan seitsemän miestä ja seitsemän naista jäi henkiin laivan haaksirikkouduttua Bombayn (nyk. Mumbain) eteläpuolella Konkanin rannikolla. He asettuivat asumaan seudulle, vaihtoivat kielensä paikalliseen marathiin ja ottivat hindunimet, mutta säilyttivät juutalaisen uskontonsa ja tapansa. Bene israelilaisten geneettinen yhteys Lähi-idän juutalaisiin varmistui vuonna 2002 DNA-testeissä. Bene israelilaiset elivät eristyksissä muista juutalaisista 1700-luvulle saakka, kunnes he pääsivät tekemisiin toisen intianjuutalaisen ryhmän, Kochin juutalaisten kanssa. Tämä kohtaaminen johti yhteistyöhön ja ryhmän uskonnolliseen elpymiseen. 1800-luvulla brittien kanssa hyvät suhteet solmineen ryhmän jäsenet työskentelivät jo Bombayn arvostetuimmissa ammateissa kuten lääkäreinä, professoreina ja arkkitehteina. Ryhmä levittäytyi myös muihin Intian suurkaupunkeihin. Bene israelilaisia oli Intiassa vuonna 1948 noin 20 000, mutta sen jälkeen alkanut muutto Israeliin vähensi heidän määränsä Intiassa alle viiteen tuhanteen vuoteen 2001 mennessä. Israelissa heillä oli aluksi sopeutumisvaikeuksia, eivätkä kaikki ortodoksirabbit hyväksyneet heitä juutalaisiksi. Vuonna 1964 heidät kuitenkin hyväksyttiin virallisesti, ja Israelissa asuu nykyisin yli 60 000 bene israelilaista. Bene israelilaiset synagogat Intiassa ovat ortodoksisia, joskin suurin osa niistä on nykyisin suljettu ryhmän hupenemisen seurauksena. Myös ryhmän muut toiminnot ovat supistuneet viime vuosikymmeninä ja ikääntyvän ryhmän olemassaolo riippuu ulkopuolisesta avusta. ==Lähteet== Luokka:Juutalaiset etniset ryhmät Luokka:Intian etniset ryhmät Luokka:Pakistanin etniset ryhmät
Lääkintävarikko

Lääkintävarikko (LÄÄKV, aikaisemmin LääkV) on Ilmajoella Etelä-Pohjanmaalla ja Viitasaarella Keski-Suomessa toimiva varikko ja laitos, joka vastaa lääkintähuollon materiaalista sekä mm. alan valmiusasioista. Se hoitaa myös kenttälääkintäkaluston varastoinnin ja kunnossapidon. Laitos perustettiin vuonna 1918 nimellä Sotalaitoksen Saniteettivarikko. Se toimi nimellä Saniteettivarikko vuosina 1922-1933. Nämä vuodet se toimi Helsingissä. Myöhemmin se otti käyttöön nimet Lääkintäkeskusvarikko (LKeskV), Lääkintävarikko 5, Keskusvarikko 8 ja lopulta Ilmajoelle siirryttyään Lääkintävarikko. Samalla siitä tuli itsenäinen joukko-osasto. Varikko on toiminut vuodesta 2003 Puolustusvoimien materiaalilaitoksen alaisena. Lääkintävarikko itsenäisenä joukko-osastona lakkautettiin vuoden 2006 lopussa, jolloin se liitettiin Lahden Hennalan varuskunnan joukkoihin. Lääkintävarikko on varuskunnassa toimivan Sotilaslääketieteen Keskuksen alainen yksikkö (LÄÄKV/SOTLK). Lääkintävarikko tunnettiin lyhenteellä LV vielä 1970-luvulla. Varikko on Suomen ainoa lääkintäalan materiaalin sotilaallinen laitos ja palvelee kaikkia puolustushaaroja. Siiheen kuuluu nykyään myös 31. joulukuuta 2005 asti itsenäinenä toiminut Sotilasapteekki (SApt) Viitasaaren kaupungissa. ==Sijaintipaikat== * Viipuri, Helsinki 1918 – 1939 * Seinäjoki 1939 – 1940 * Seinäjoki, Äänislinna sota-ajan vuodet, lyhenne Lääk.V * Kokkola 1945 – 1949 * Ilmajoki 1949 – Varikko sijaitsee kunnan keskustan tuntumassa ja varasto- osasto Tuomikylän alueella. ==Päälliköitä== Varikon johdossa ovat toimineet mm. seuraavat upseerit: * majuri Erkki Lahti 1969 – 1976 * everstiluutnantti Simo Järvi 1976 – 1992 * everstiluutnantti Esko Hirviniemi 1992 – 1993 * everstiluutnantti Kari Silvennoinen 1993 – 2006 * majuri Markku Joensuu 2006 – * kapteeniluutnantti Timo Kallio 2009 * proviisori Jarkko Kangasmäki Proviisori Viljo Purasmaa johti varikkoa sen lyhyen ajan, jolloin varikko toimi Lääkintäkeskusvarikkona Seinäjoella. ==Tulevaisuus== Jatkossa varikko siirtyy Sotilaslääketieteen keskuksen myötä osaksi uutta Puolustusvoimien Logistiikkalaitosta Kenttälääkinnän valmiuskeskuksen yksiköksi. ==Perinteet ja heraldiikka== Lääkintävarikon vuosipäivää vietetään 22. helmikuuta. Joukko- osastotunnuksessa on ristikkäiset miekat, joiden peittona on lääkintäalan risti sekä niiden alla varikoiden joukko-osastotunnuksissa yhtenäinen V-kirjain. ==Katso myös== * Ensihoitoasema * Ensihoitopaikka Luokka:Puolustusvoimien materiaalilaitos Luokka:Ilmajoen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Sotilaslääketiede
Aínos

Aínos (; myös Énos) on vuori Kefalonián saarella Kreikassa. Se on saaren ja koko Jooniansaarten korkein vuori, ja sen korkeus on 1 628 metriä. Aínos-vuori ympäristöineen muodostaa kansallispuiston nimellä Aínoksen kansallismetsä (Εθνικός Δρυμός Αίνου, Ethnikós Drymós Aínou). Aínos sijaitsee Kefalonián eteläosissa linnuntietä noin 18 kilometriä itäkaakkoon saaren pääkaupungista Argostólista. Vuoren korkein huippu on nimeltään Mégas Sorós (Μέγας Σωρός). Antiikin aikana vuoren huipulla oli Zeus Ainiokselle (tai Ainissokselle) omistettu temppeli. Venetsialaisvallan aikana vuori tunnettiin nimellä Monte Nero (”Musta vuori”). Aínoksen kansallispuisto on perustettu vuonna 1962 ja sen laajuus on hehtaaria. Puisto perustettiin suojelemaan Kreikan oloissa ainutlaatuista havumetsää. Alkujaan vuori oli kokonaan metsän peitossa, mutta kontrolloimattomat hakkuut ja metsäpalot ovat pienentäneet metsän neljäsosaan alkuperäisestä. Puuston päälaji on kreikanpihta (Abies cephalonica). Siellä kasvaa myös monia uhanalaisia ja kotoperäisiä kasvilajeja kuten kämmeköitä. Puistossa elää myös mielenkiintoisia matelijoita ja nisäkkäitä kuten kettuja, jotka ovat harvinaisia muualla Kreikan saaristossa. Aínoksen kansallispuisto on ainoa saarella sijaitseva kansallispuisto Kreikassa. Aínosvuori on suosittu vaelluskohde Kefaloniálla. Sen huipulta on hyvä näköala saarelle, läheisille Jooniansaarille sekä myös Manner-Kreikan rannikolle. Vuorella on Andréas Michalitsiánoksen mukaan nimetty teleskooppi, joka toimii aiemmin ilmavoimien käytössä olleessa rakennuksessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kefaloniá Luokka:Kreikan kansallispuistot Luokka:Kreikan vuoret
Soso Grišikašvili

Ioseb "Soso" Irodis dze Grišikašvili (; s. 25. joulukuuta 1971 Telavi, Georgian SNT, Neuvostoliitto nykyään Kakheti, Georgia) on georgialainen jalkapalloilija, ==Lähteet== * National Football Teams pelaaja - Soso Grišikašvili Luokka:Georgialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taina Pihlajaniemi

Taina Annikki Pihlajaniemi (s. 1957Suomalaisen tiedeakatemian jäsenet) on suomalainen lääketieteen professori ja kollageenitutkija. Hän toimii Oulun yliopiston tutkimusrehtorina 2010–2025. Pihlajaniemen johtama Oulun yliopiston kuudesta tutkimusryhmästä koostuva yksikkö valittiin Suomen Akatemian huippuyksiköksi vuosille 2012–2017. Vuosina 1996–2009 Pihlajaniemi oli Biocenter Oulun tieteellinen johtaja ja tutkijakoulun johtaja. Hän toimi ennen tutkimusrehtorin virkaa myös CSC – Tieteen tietotekniikan keskuksen hallituksessa 12 vuotta, josta puheenjohtajana neljä viimeistä vuotta. Pihlajaniemi on toiminnut lisäksi Biokeskus Suomen johtajana, Suomen Akatemian Terveyden toimikunnan jäsenenä 1998–2003 ja pääministerin johtaman valtion tiede- ja teknologianeuvoston jäsenenä. Pihlajaniemi valmistui 1981 lääkäriksi Oulun yliopistosta. Sieltä hän suuntasi kolmeksi vuodeksi tutkijatohtoriksi (post-doc) Yhdysvaltoihin Rutgers Medical Schooliin. Vuonna 1986 hän sai esikoisensa. Seuraavana vuonna Pihlajaniemestä tuli Oulussa lääketieteen tohtori ja hänet nimitettiin dosentiksi. Vuonna 1990 hän sai lääketieteellisen biokemian professuurin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Parantaako tiede maailmaa? Pihlajaniemen haastatteluvideo, 2011. *Julkaisuja Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Matti Äyräpään palkinnon saajat Luokka:Suomalaiset geneetikot Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juri Aleksandrov

Juri Aleksandrov (, 13. syyskuuta 1963 Kamensk-Uralski, Venäjän SFNT – 1. tammikuuta 2013) oli Neuvostoliittoa urheilu-urallaan edustanut nyrkkeilijä, maailman- ja euroopanmestari. Amatöörinä Aleksandrov voitti maailmanmestaruuden Münchenissä 1982 ja MM-pronssia Renossa 1986.http://sports123.com/box/mwa-fly.htmlhttp://sports123.com/box/mwa- ban.html Euroopan-mestaruuskilpailuista hän voitti kultaa Varnassa 1983 ja pronssia Torinossa 1987.http://www.sport-komplett.de/sport- komplett/sportarten/b/boxen/hst/41.htmlhttp://amateur- boxing.strefa.pl/Championships/EuropeanChampionships1983.htmlhttp://amateur- boxing.strefa.pl/Championships/EuropeanChampionships1987.html Amatöörinä Aleksandrov voitti neljästi Neuvostoliiton mestaruuden. Hän otteli ammattilaisena vuosina 1989–1992 viisi ottelua. Aleksandrov voitti ammattilaisotteluistaan kaksi ja hävisi kolme, joista yhden tyrmäyksellä.http://www.newkerala.com/news/newsplus/worldnews-122363.html#.UOtAjXemseO Aleksandrovin ammattilaistilastot Aleksandrov kuoli 1. tammikuuta 2013, 49-vuotiaana. Hänen kuolinsyytään ei julkistettu. == Lähteet == * Yuri Alexandrov boxrec.com * Aleksandrovin ammattilaistilastot boxrec.com === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Aleksandr Gorelik

Aleksandr Judajevitš Gorelik (, 9. elokuuta 1945 Moskova, Venäjän SFNT – 27. syyskuuta 2012 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa urheilu-urallaan edustanut taitoluistelija ja olympiamitalisti. Gorelik saavutti kansainvälistä menestystä pariluistelussa Tatjana Žukin kanssa. Pari saavutti olympiahopeaa Grenoblessa 1968 Neuvostoliiton otettua kisassa kaksoisvoiton. Gorelik/Žuk saavutti myös maailmanmestaruuskilpailuista kaksi hopeamitalia ja yhden pronssin sekä Euroopan-mestaruuskilpailuista hopean ja pronssin. Jokaisen edellä mainitun kilpailun voitti toinen Neuvostoliiton pari, Ljudmila Belousova/Oleg Protopopov.Aleksandr Gorelik Bio, Stats and Resultshttp://www.sports123.com/fsk/pw.htmlhttp://www.sports123.com/fsk/pe.html Vuoden 1968 MM-kilpailujen jälkeen Žuk lopetti kilpauransa ja synnytti lapsen. Gorelik yritti luistella parinaan Irina Rodnina, mikä ei kuitenkaan onnistunut. Gorelik lopetti kilpauransa ja toimi Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 Neuvostoliiton taitoluistelumaajoukkueen valmentajana. Myöhemmin hän työskenteli urheilukommentaattorina. Gorelik kuoli 27. syyskuuta 2012, 67-vuotiaana.http://www.interfax.ru/print.asp?sec=1449&id;=267950 == Lähteet == * Aleksandr Gorelik Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset taitoluistelijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Linger

Linger on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Andreas Linger (s. 1981), itävaltalainen ohjaskelkkailija, olympiavoittaja * Wolfgang Linger (s. 1982), itävaltalainen ohjaskelkkailija, olympiavoittaja
Maciej Kot

Maciej Kot (s. 9. kesäkuuta 1991 Limanowa) on puolalainen mäkihyppääjä ja maailmanmestari. Kot saavutti nuorten MM-kilpailuissa Zakopanessa 2008 pronssia joukkuekilpailussa. Seuraavan vuoden nuorten MM-kilpailuissa Štrbské Plesossa hän sai hopeaa henkilökohtaisessa ja pronssia joukkuekilpailussa. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Liberecissä 2009. Hän sijoittui Val di Fiemmen MM-kilpailujen 2013 normaalimäessä 11:nneksi ja kuului Puolan pronssijoukkueeseen joukkuemäessä. Erzurumin universiadeissa 2011 hän sai hopeaa normaalimäessä ja suurmäessä sekä pronssia joukkuekilpailussa. Sotšin olympialaisten 2014 normaalimäessä hän sijoittui seitsemänneksi ja suurmäessä 12:nneksi. Harrachovin lentomäen MM-kilpailuissa hän oli samana vuonna kymmenes. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui normaalimäessä viidenneksi ja suurmäessä kuudenneksi ja oli mukana voittamassa Puolalle joukkuemäen MM-kultaa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti joukkuepronssia. Kot kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lahden joukkuekilpailussa maaliskuussa 2007 ja henkilökohtaisessa kilpailussa saman vuoden joulukuussa Villachissa. Ensimmäiset maailmancup-pisteensä hän sai oltuaan 19:s Lillehammerin normaalimäessä joulukuussa 2011. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan viides Garmisch- Partenkirchenin uudenvuodenpäivänkilpailussa 2013. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti joulukuussa 2016 sijoituttuaan Lillehammerissa toiseksi. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti Sapporossa helmikuussa 2017, jakaen sen Peter Prevcin kanssa. Myöhemmin samalla kaudella hän voitti Pyeongchangin normaalimäen kilpailun. Hän sijoittui neljänneksi Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaiskilpailussa 2016–2017. Maailmancup-kauden 2016–2017 loppupisteissä hän oli viides. Kot on voittanut Continental Cupin kilpailun Kranj'ssa heinäkuussa 2008 sekä Mäkihypyn kesä-GP-kilpailut Wisłassa ja Hinzenbachissa kesällä 2012. Hän voitti kesä-GP:n kokonaiskilpailun vuonna 2016. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Puolalaiset olympiamitalistit
Ruotsin Pommeri

Ruotsin Pommeri (, ) oli vuosina 1630–1815 Ruotsin hallinnassa ollut alue, joka käsitti nykyisessä Pohjois-Saksassa sijaitsevan Etu-Pommerin. Ruotsi sai Pommerin ruhtinaskunnan hallintaansa vuosien 1626–1629 Puolan sodan myötä. Myöhemmin kolmikymmenvuotisen sodan päättäneessä Westfalenin rauhassa Ruotsin haltuun tulivat vielä Etu-Pommeri, Rügenin, Usedomin ja Wolinin saaret sekä pieni kaistale Taka-Pommeria. Alueita ei liitetty varsinaisesti Ruotsiin, vaan ne säilyivät osana Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa. Hallitsijana toimivat kuitenkin Ruotsin hallitsijat valtakunnanruhtinaan arvonimellä. Paikallista hallintoa johtivat kenraalikuvernöörit. Virassa toimivat muun muassa Johan Banér (1638–1641), Lennart Torstensson (1641–1646), Arvid Wittenberg (1655), Carl Gustaf Wrangel (1648–1650, 1657–1676), Nils Bielke (1687–1698) ja Johan August Sandels (1813–1814). 1700-luvun kuluessa Ruotsi menetti vähitellen hallinnassaan olleita alueita. Ruotsin Pommeri siirtyi Kielin rauhassa vuonna 1814 Tanskan hallintaan. Vuotta myöhemmin Wienin kongressissa se liitettiin Preussiin. ==Lähteet== ==Katso myös== * Pommerin sota ==Aiheesta muualla== Luokka:Mecklenburg-Etu-Pommerin historia Luokka:Pommerin historia Luokka:Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan osat Pommeri Luokka:Saksan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat Luokka:Saksan historia
Jimmy Miller

James ”Jimmy” Miller (23. maaliskuuta 1942 New York – 22. lokakuuta 1994 Denver) oli yhdysvaltalainen muusikko ja musiikkituottaja, joka tunnetaan parhaiten The Rolling Stonesin pitkäaikaisena tuottajana. Hän tuotti viisi yhtyeen studioalbumia 1960- ja 1970-luvuilla. Mukana oli neljä Rolling Stonesin parhaimpina pidettyä levyä Beggars Banquet, Let It Bleed, Sticky Fingers ja Exile on Main St.. The Rolling Stonesin ohella Miller työskenteli muun muassa The Spencer Davis Groupin, Blind Faithin, Trafficin, Plasmaticsin, Motorheadin ja Primal Screamin kanssa. Motörheadille Miller tuotti albumit Overkill ja Bomber. == Lähteet == * Discogs Luokka:Yhdysvaltalaiset musiikkituottajat Luokka:The Rolling Stones Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Töfsingdalenin kansallispuisto

Töfsingdalenin kansallispuisto on Ruotsissa Älvdalenin kunnassa sijaitseva kansallispuisto. Kooltaan se on 1615 hehtaaria.Naturvårdsverket: Töfsingdalen, Dalarnas län Viitattu 8.1.2013 Puisto on perustettu vuonna 1930. Se sijaitsee Töfsingån-joen molemmin puolin ja koostuu tunturimaisemasta. Korkein tunturi on 892 metrin korkuinen Hovden. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Länsstyrelsen Dalarnas län: Töfsingdalen * Sveriges nationalparker Luokka:Älvdalenin kunta Luokka:Ruotsin kansallispuistot
Store Mossen kansallispuisto

Store Mossen kansallispuisto on Ruotsissa Värnamon, Gnosjön ja Vaggerydin kuntien alueella sijaitseva kansallispuisto. Se on 7850 hehtaarin kokoinen.Naturvårdsverket: Store Mosse, Jönköpings län Viitattu 8.1.2013 Puisto on perustettu vuonna 1982. Store Mosse on Etelä-Ruotsin suurin suoalue. Sen turvekerros on kasvanut ainakin 5000 vuoden ajan ja koostuu suurimmaksi osaksi rahkasammaleesta. Puistossa sijaitseva Kävsjön-järvi on linnustoltaan monipuolinen ja puisto on kurkien tärkein pesimäpaikka Etelä-Ruotsissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kansallispuiston kotisivut Luokka:Ruotsin kansallispuistot Luokka:Vaggerydin kunta Luokka:Värnamon kunta Luokka:Gnosjön kunta
Rørosin rautatieasema

Rørosin rautatieasema () on rautatieasema Rørosissa, Etelä-Trøndelagin läänissä, Norjassa. Se avattiin vuonna 1877, jolloin Rørosin rata valmistui. Rautatieasema sijaitsee noin 400 kilometrin päässä Oslon keskusrautatieasemasta.Jernbaneverket: Røros == Lähteet == == Aiheesta muualla == Rautatieasema Luokka:Norjan rautatieliikennepaikat Luokka:Etelä- Trøndelagin läänin liikenne
Stenshuvudin kansallispuisto

Stenshuvudin kansallispuisto on Ruotsissa Simrishamnin kunnassa Skånen läänissä sijaitseva kansallispuisto. Se perustettiin vuonna 1986. Puiston pinta-ala on 380 hehtaaria, josta noin 80 hehtaaria on merta. Näkyvä osa puistoa on Stenshuvud-niminen mäki, joka on 97 metriä korkea. Puiston luonto on suurimmaksi osaksi lehtimetsää, jossa kasvaa euroopanvalkopyökkiä ja pyökkiä. Alueella on useita muinaisjäännöksiä. Kansallispuistosta löytyy esimerkiksi muinaisen linnan jäännökset, jotka ovat peräisin noin 500-luvulta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Länsstyrelsen Skåne: Stenshuvuds nationalpark Luokka:Simrishamnin kunta Luokka:Ruotsin kansallispuistot
5D (Fifth Dimension)

”5D (Fifth Dimension)” on Roger McGuinnin kirjoittama ja The Byrds -yhtyeen esittämä kappale vuodelta 1966. Se julkaistiin albumin Fifth Dimension avausraitana sekä erikseen singlenä. Kappale saavutti sijan 44 Billboard Hot 100 -listalla. == Laulun synty ja työstö == McGuinn löysi kappaleen inspiraation Don Landisin filosofisesta kirjasta 1-2-3-4, More More More, joka käsitteli kysymyksiä havainnoinnista ja todellisuudesta. McGuinn teki aiheesta ihmettelyä ja voitonriemua käsittelevän laulun. Kappaleen sävellys muistutti suuresti Bob Dylanin musiikkia,Lehtomaa 2007, s. 56 minkä lisäksi urut olivat ensimmäistä kertaa yhtyeen uralla tärkeässä roolissa. ”5D (Fifth Dimension)” äänitettiin 25. toukokuuta 1966. == Julkaisu ja vastaanotto == ”5D (Fifth Dimension)” ilmestyi Columbia Recordsin julkaisemana singlenä 13. kesäkuuta 1966. Sen julkaisemista on pidetty suurena riskinä, sillä edellissingle ”Eight Miles High” oli joutunut soittokieltoon, kun sen oltiin epäilty olevan ”huumelaulu”. Kyseisen kappaleen nimi kertoi korkealla käymisestä, mutta nyt lisäksi venytettiin muitakin ulottuvuuksia. Kappale nousi Billboard-listan sijalle 44. Britanniassa singlen julkaisi Columbian sijaan CBS Records. Se ei kuitenkaan menestynyt. Singlen B-puolella oli molemmissa painoksissa kappale ”Captain Soul”. Lehtomaa 2007, s. 58 18\. heinäkuuta 1966 ”5D (Fifth Dimension)” ilmestyi The Byrdsin kolmannen studioalbumin Fifth Dimension avausraitana. === Listasijoitukset === Valtio Lista Korkein sijoitus Nousu listalle Lähde Billboard Hot 100 44. 1966 == Lähteet == *AllMusic * *Rate Your Music === Viitteet === Luokka:The Byrdsin kappaleet Luokka:Vuoden 1966 kappaleet
Alfred Haapanen

Alfred Haapanen (19. lokakuuta 1874 Karvia – 24. syyskuuta 1961 Houghton, Michigan, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen teologi. Hän toimi pappina useissa amerikansuomalaisissa seurakunnissa ja oli vuosina 1922–1950 Suomi- synodin eli Amerikan suomalaisen evankelis-luterilaisen kirkon johtaja.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 239 Karviassa syntynyt Haapanen lähti siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin 1893. Hän opiskeli Michiganin Suomi- Opistossa ja valmistui papiksi 1906. Haapanen toimi pappina ensin 16 vuotta Ohion osavaltion Fairport Harborissa, sitten kuusi vuotta Michiganin Ironwoodissa, kunnes hän asettui Michiganin Hancockiin. ==Lähteet== Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset papit Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Arvo Haapanen

Arvo Wilhelm Haapanen (24. joulukuuta 1900 Helsinki – 28. helmikuuta 1990Tiedot Arvo Haapasen hautakivestä Hietaniemen hautausmaalla Findagrave.com. Viitattu 18.5.2018.) oli Lepaan puutarhaopiston johtaja 1926–1955. ==Henkilöhistoria== Arvo Haapasen vanhemmat olivat kouluneuvos Alexander Haapanen ja Julia Pletnew ja puoliso vuodesta 1925 Elmi Kettunen. Haapanen tuli ylioppilaaksi 1919, kävi Lepaan puutarhaopiston 1921 ja saksalaisen puutarhakoulun 1924. Maatalous- ja metsätieteiden maisteriksi hän valmistui 1932. Lepaan puutarhaopiston opettajaksi Haapanen tuli 1924. Vuodesta 1955 hän oli kirkkohallituksen tarkastaja.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 239 ==Julkaisuja== * Maanviljelys- ja talousseurojen toiminta puutarhaviljelyksen edistämiseksi, 1931 *Lepaan puutarhaopisto 1910–1935, 1935 *Uusi puutarhakirja 1–2 (Frans Salosen kanssa), 1944 (useita painoksia) ==Lähteet== Luokka:Suomen oppilaitosten rehtorit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Franmax

Franmax (Franchise + „Maxima“; 1992-2012: Maxima Grupė) on liettualainen yritys, joka on Baltian suurin työnantaja. Maxima Grupė omisti vuoteen 2011 mennessä Virossa, Latviassa, Liettuassa ja Bulgariassa yhteensä 467 Maxima- myymälää. Maxima Riiassa|thumb|250px Ensimmäinen myymälä avattiin Liettuaan vuonna 1992, ja vuonna 2012 Maximalla työskenteli yli 28 000 ihmistä. == Lähteet == Luokka:Liettualaiset yritykset Luokka:Kauppaketjut
Maxima

Maxima voi tarkoittaa seuraavia: *Máxima (s. 1971), Alankomaiden kuningatar *Franmax (ent. Maxima Grupė), liettualainen yritys *Nissan Maxima, henkilöautomalli *Maxima, symbolinen algebraohjelma *Rosa ’Maxima’, ruusulajike.
Lepaan puutarhaopisto

Lepaan puutarhaopisto on alun perin Tyrvännön, sittemmin Hattulan kunnan Lepaan kylässä toiminut entinen oppilaitos, joka koulutti opiskelijoita puutarha-alalle. Oppilaitos perustettiin Lepaan kartanon maille, jonka omistaja Karl Fredrik Packalén testamenttasi tilansa vuonna 1902 puutarhuri- tai maanviljelyskoulua varten.Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt: Hattulan keskiaikaiset kartanot ja Lepaan puutarhaopisto Viitattu 8.1.2013. Puutarhaoppilaitos perustettiin vuonna 1912 ja sen rinnalle puutarhakoulu vuonna 1923. Tilalla ovat toimineet myös 1959 perustettu emäntäkoulu ja vuodesta 1963 karjatalouskoulu, joka aiemmin oli Toijalan karjatalouskoulu. Lisäksi tilalla on ollut maanviljelyskoulu 1920–1953 ja kotitalouskoulu 1956–1958. Nykyään samalla alueella toimivat Hämeen ammattikorkeakoulun hortonomilinja ja Hämeen ammatti-instituutin puutarhurilinja. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * == Aiheesta muualla == * T. P. Ketonen : Lepaa - Suomen puutarhatiedon ja -taidon tyyssija, Helsingin Sanomat, 11.07.1937, nro 182, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomen maatalouden historia Luokka:Suomalaiset maatalousalan oppilaitokset Luokka:Tyrväntö Luokka:Entiset suomalaiset oppilaitokset
Haapaniemen sotakoulu

thumb|Suomen ensimmäisen kadettikoulun muistomerkki Kuopion sataman läheisessä Satamapuistossa. Haapaniemen sotakoulu, myöh. Haapaniemen kadettikoulu, Haapaniemen topografikunta, Haapaniemen kenttämittauskoulu oli vuonna 1779–1819 toiminut kadettikoulua vastaava oppilaitos. Koulu toimi aluksi Kuopiossa, mutta siirtyi seuraavana vuonna Rantasalmelle Haapaniemen ratsutilalle. Koulun perustajana pidetään Georg Magnus Sprengtportenia, jolla oli ollut sotilasvirkatalossaan Ristiinan Brahelinnassa vuodesta 1777 yksityinen upseerikoulu. Hän teki aloitteen Haapaniemen perustamiseksi. Alkuun koulusta valmistui upseereita vain Savon prikaatia varten, mutta toiminta laajentui 1782 käsittämään koko Suomen.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 239 Koulun toiminta oli keskeytyksissä vuosien 1788–1790 ajan, mutta jatkoi toimintaansa sen jälkeen vuoteen 1808, jolloin oppilaat siirrettiin kersantin arvoisina liikekannalle pantuihin joukkoihin. Tuolloin koulun oli läpäissyt 210 oppilasta. Tunnetuin koulun johtajista oli everstiluutnantti Samuel Möller (johtajana 1783–1788 ja 1791–1799). Sodan päätyttyä koulu jatkoi toimintaansa nimellä Haapaniemen topografikunta, ja 1816 se laajentui kadettikouluksi. Koulussa sattui tulipalo 1818, jolloin koulu siirrettiin Haminaan ja se sai nimekseen Suomen kadettikoulu. Koulun sijaintipaikalle Haapaniemeen pystytettiin 1931 muistokivi. Osittain kaksikerroksisessa päärakennuksessa oli yläkerrassa oppilaiden asuntoja ja alakerrassa opetustilat ja opettajien asuntoja. Palaneen rakennuksen paikalle rakennettiin 1871 nykyinen hirsinen rakennus.Etelä-Savon kartanot, 3. otsikko: Haapaniemi Kun koulun toiminta oli päättynyt, Haapaniemi annettiin vuokralle. Vuokraviljelijöinä toimivat 1800-luvulla muiden muassa kapteeni M. H. Swartz, kruununvouti Cajander ja K. Forss. Vuonna 1901 tilan osti Tuomas Kankkunen, jonka suvulla tila oli vielä 1990. ==Kirjallisuutta== * Sigurd Nordenstreng, Haapaniemi krigsskola och topografiska kår, [s.n.] 1930. * E. S. Tigerstedt, Haapaniemi Krigsskola, dess lärare och elever, Söderström & C:o, 1910. * Etelä-Savon rakennusperintö 1984 s. 193. * Åström, Anna-Maria: ’Sockenboarne’. Herrgårdskultur i Savolax 1790-1850. Svenska litteratursällskapet i Finland : Folkkultursarkivet, 1993. ==Katso myös== *Upseerikoulutuksen historia Suomessa otsikko Haapaniemen Kadettikoulu (1779–1819) ==Lähteet== Luokka:Koulutus Suomen puolustusvoimissa Luokka:Rantasalmi
Puikkomonni

Puikkomonni (Nematogenys inermis) on monnikaloihin kuuluva kalalaji, jota tavataan makeista vesistä Chilestä. Se on ainoa elävä laji puikkomonnien (Nematogenyidae) heimossa. ==Koko ja ulkonäkö== Puikkomonni voi suurimmillaan kasvaa noin 41 cm:n pituiseksi. Puikkomonni on ruumiinrakenteeltaan pitkulainen ja tyypillisiä piirteitä ovat kuonon 3 lyhyehköä viiksisäieparia, puuttuva rasvaevä, piikitön selkäevä, joka sijaitsee kalan keskiruumiissa, pyöreähkö pyrstöevä ja pienikokoiset silmät. Puikkomonnin ruumis on suomuton ja pohjaväriltään vaalean ruskea ja siinä on tummempia pilkkuja. Puikkomonni on läheisintä sukua loismonneille (Trichomycteridae), ja katsottiin aikaisemmin kuuluvaksi siihen heimoon alaheimona Nematogenyinae. ==Levinneisyys ja elintavat== Aikaisemmin puikkomonnia tavattiin laajahkolta alueelta Chilen keski- ja eteläosista. Nykyisin sitä tavataan laikuttaisesti Concepciónin, Rancaguan ja Angolin läheisyydestä. Se elää joissa ja täysikasvuiset kalat liikkuvat syvemmällä kuin nuoret. Puikkomonnin ravintoa ovatselkärangattomat eläimet kuten nilviäiset, hyönteiset ja äyriäiset. Laji luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi ja kantaa uhkaavat saastuminen ja vedenotto. ==Lähteet== Luokka:Monnikalat Luokka:Uhanalaiset kalat
Aura (sukunimi)

Aura on mm. seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Jalo Aura (1886–1947), poliitikko * Lauri Aura (1929–1999), sähkötekniikan professori * Matti Aura (1885–1975), sitoutumaton poliitikko * Matti Aura (1943–2011), kokoomuslainen poliitikko * Ossi Aura (s. 1958), korkeushyppääjä * Sirkka Aura (s. 1942), yritysjohtaja * Teuvo Aura (1912–1999), poliitikko, pääministeri, Helsingin kaupunginjohtaja, talousmies ja juristi * Anssi Aura (s. 1983), kaupunginvaltuutettu (Kok.) Vantaalla. ;Taiteilijanimenä Suomalainen kirjailija Betty Elfving (1837–1923) käytti taiteilijanimeä Aura. ==Katso myös== * Aura (etunimi) * Aura (täsmennyssivu)
Aikuissosiaalityö

Vaikka aikuissosiaalityö on käsitteenä varsin uusi, on aikuisille suunnattua sosiaalityötä tehty läpi sosiaalihuollon ammatillisen historian. Monet aikuissosiaalityön asiakkaista ovat hyvin haastavissa elämäntilanteissa. Usein henkilökohtaiset ongelmat ovat kytköksissä yhteiskunnallisiin epäkohtiin, kuten työttömyyteen, asunnottomuuteen ja perusturvan heikkouteen. Aikuissosiaalityön tehtäväkenttiä Aikuissosiaalityön tehtäväkenttiä ovat *arkielämän hallinta *asuminen ja asunnottomuus *köyhyys ja toimeentulo- ongelmat *päihde- ja mielenterveysongelmat *syrjäytyminen ja osallisuus *työttömyyden yksilölliset seuraukset *yksinäisyys. Aikuisten sosiaalipalveluihin ja aikuissosiaalityöhön liittyvää palvelua toteutetaan kuntien sosiaalitoimistojen lisäksi julkisissa erityispalveluissa, sosiaalisissa järjestöissä ja kirkon diakoniatyössä. ==Lähteet== *http://www.thl.fi/fi_FI/web/fi/tutkimus/tyokalut/aikuissosiaalityon_vaikuttavuus/aikuissosiaalityo Luokka:Sosiaalityö
Vinossa

Vinossa on suomalaisen rockyhtyeen Sue Van Doen kolmas studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2009 levymerkillä Riskirecords. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Vando Suvanto, sekä sovittanut Vando Suvanto, Jan Bunberg, Miska Simanainen ja Jyrki Nikkinen. # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Vando Suvanto – laulu, kitara, huuliharppu, kosketinsoittimet, lyömäsoittimet (1,2) * Jan Brunberg – basso, taustalaulu (7,11) * Jyrki Nikkinen – kitara, taustalaulu (7,10,11) * Miska Simanainen – rummut, lyömäsoittimet, vibrafoni, taustalaulu (7) === Vierailevat muusikot === * Karla Suvanto – kosketinsoittimet (2) * Jaakko Nieminen – sello (12) === Tuotanto === * Vando Suvanto – äänitys, miksaus * Esa Santonen – masterointi * Henrik Duncker – kuvat ja kansi == Lähteet == * Riskirecordsin kotisivut == Aiheesta muualla == * Vando Suvanto -kotisivut Luokka:Vuoden 2009 albumit Luokka:Sue Van Doen albumit
Mayday (täsmennyssivu)

Mayday voi viitata seuraaviin *Mayday, kansainvälinen radioliikenteen hätäkutsu *Derrick Mayn, elektonisen musiikin tuottajan, lempinimi *Mayday (televisiosarja), dokumenttisarja lähihistorian lento-onnettomuuksista
Soihtu (Miina Sillanpään muistomerkki)

thumb Soihtu eli Miina Sillanpään muistomerkki on Helsingin Tokoinrannassa sijaitseva muistomerkki, joka on omistettu poliitikko Miina Sillanpäälle. Veistoksen on tehnyt kuvanveistäjä Aimo Tukiainen ja se paljastettiin 4. kesäkuuta 1968, Sillanpään syntymän 102-vuotispäivänä.Soihtu/Miina Sillanpään muistomerkki Julkiset veistokset -tietokanta. Helsingin taidemuseo. Viitattu 8.1.2013. Pronssiin valettu veistos seisoo graniittisella jalustalla, johon on kiinnitetty Sillanpäätä esittävä reliefi. Teos on kokonaisuudessaan 5,5 metriä korkea. Tukiainen valittiin Sillanpään muistomerkin suunnittelijaksi vuonna 1966 pidetyn kutsukilpailun jälkeen. Teos sijoittuu abstraktin ja esittävän taiteen välimaastoon: sen voi nähdä esittävän soihdusta nousevaa liekkiä, mutta samalla veistoksen yksityiskohdat kuvaavat viitteellisesti harjakattoisia taloja. ==Lähteet== Luokka:Helsingin patsaat ja veistokset Luokka:Aimo Tukiaisen veistokset Luokka:Kallio
Lauri Haarla (vuorineuvos)

Lauri Rafael Haarla (vuoteen 1906 Harberg; 19. elokuuta 1897 – 27. tammikuuta 1966 HelsinkiOtavan Iso tietosanakirja, osa 10 (ei sivunumeroa). Otava 1967.) oli suomalainen vuorineuvos, koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hän oli Raf. Haarla Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1925 ja oli sen ja sisaryhtiöiden johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1938. Hän toimi Suomen Paperin- ja Kartonginjalostajien Yhdistyksen johtokunnan puheenjohtana.Otavan Iso tietosanakirja, osa 3, p. 244. Otava 1968. Hänen isänsä oli kauppaneuvos Rafael Haarla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Lamosalali

Lamosalali (Gaultheria procumbens) on kanervakasveihin kuuluva ainavihanta kasvi, jota esiintyy Pohjois-Amerikassa, Yhdysvaltojen itäosassa etelässä Alabamasta pohjoisessa Maineen sekä Kanadassa itäosassa ja Manitobassa. Lamosalali on 10–15 senttimetriä korkeaksi kasvava rönsyilevä, maata peittävä varpu, jolla on soikeat, ehyet, tummanvihreät ja kiiltävät lehdet. Lamosalali tuottaa lääkekäyttöön metyylisalisylaattia. Sitä viljellään myös ruukkukasvina joulukukaksi. == Lähteet == * Mustila Arboretum: Gaultheria procumbens - lamosalali * United States Department of Agriculture, Germplasm Resources Information Network (GRIN), Taxonomy for Plants: Gaultheria procumbens L. == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Lamosalali – Gaultheria procumbens Luokka:Kanervakasvit Luokka:Joulukukat Luokka:Lääkekasvit
Converta

Converta eli Suomen Paperin- ja Kartonginjalostajien Yhdistys oli keväästä 1944 vuoteen 1992 toiminut yhdistys, joka harjoitti alan yritysten edunvalvontaa Suomessa ja kansainvälisillä markkinoilla. Sen näkyvintä toimintaa oli Neuvostoliittoon suuntautuva kauppa, jossa se 1950-luvulta 1980-luvun loppuun huolehti ostajan kanssa käydyistä hintaneuvotteluista, haki lisenssin, hoiti laskutuksen ja tilityksen clearing-tilille. 1970-luvulla sen toiminta laajeni Euroopan vapaakauppajärjestön alueelle.Converta, arkistoseloste, Elinkeinoelämän keskusarkisto Kun myyntiyhdistykset Finnpap ja Finnboard veivät Suomesta paperi- ja kartonkimateriaaleja, Convertan tehtävänä oli viedä pidemmälle jalostettuja tuotteita, kuten valmiiksi painettuja paperisäkkejä ja pahvilaatikoita. Helsingin Sanomat kutsui vuonna 1973 Convertaa ”yhdeksi maailman suurimmista sekatavarakaupoista”, joka edusti yli kolmea tuhatta paperista tai kartongista valmistettavaa tuotetta. Päätuotteena olivat tuolloin säkit, joiden osuus liikevaihdosta oli noin 40 prosenttia ja päämarkkinana Neuvostoliitto. Convertan tuotevalikoimaan tuli myös muovituotteita, esimerkiksi muovisäkkejä, sitä mukaa kuin jäsenyritykset toivat sellaisia markkinoille. Convertan viennin arvo oli suurimmillaan noin 1,6 miljardia Suomen markkaa vuodessa. Laajimmillaan yhdistyksellä oli kymmenkunta myyntikonttoria Euroopassa ja kolme Aasiassa. Converta lakkautettiin 1992 jäsenyritysten lähennyttyä omia asiakkaitaan ja idänkaupan romahdettua Neuvostoliiton myötä. Convertan jäsenyritykset olivat 1980-luvulta alkaen ryhtyneet hankkimaan päämarkkina-alueiltaan omia jalostustehtaita ja räätälöimään niiden kautta tuotetarjontaansa kullekin markkinalle ja suurasiakkaalle sopivaksi. Viime vuosinaan Converta keskittyi yhä enemmän idänkauppaan, kunnes senkin tyrehdyttyä 1991 yhdistys päätettiin lakkauttaa. == Toimitusjohtajia == * Paavo Talvela 1950–1962 * Kauno Rintakoski 1963–1970Kuolleita (tilaajille) Helsingin Sanomat 29.12.1990, s. 4, HS Aikakone. Viitattu 6.4.2023. * Kurt Ignatius 1970–1977 * Antti Rislakki 1977– == Katso myös == * Finnboard * Finncell * Finnpap * Transfennica == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Rusko, Rauno: Coopetition in the Finnish forest industry – a case study. Acta Universitatis Lapponiensis 216. Lapin yliopistokustannus: Rovaniemi 2011. ISBN 978-952-484-487-1. ISSN 0788-7604. Luokka:Kansainvälisen kaupan järjestöt Luokka:Entiset suomalaiset järjestöt Luokka:Suomen paperiteollisuus Luokka:Suomen teollisuushistoria
Johan Haartman

Johan Haartman voi tarkoittaa jompaakumpaa seuraavista: * Johan Haartman (vanhempi) (1682–1737), suomalainen filosofi, Turun akatemian professori * Johan Haartman (nuorempi) (1725–1787), lääketieteen professori, "Suomen lääketieteen isä"