EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
La Pérousen salmi

pienoiskuva|La Pérousen salmi La Pérousen salmi () tai Sōyan salmi on salmi, joka sijaitsee Venäjän Sahalinin saaren eteläosan ja Japanin Hokkaidōn saaren pohjoisosan välissä yhdistäen Japaninmeren Ohotanmereen. Salmen pituus on 42 km ja syvyys 40–140 m. Salmen kapein osa sijaitsee lännessä Venäjän Crillonin niemen ja Japanin Sōyan niemen välissä ollen samalla myös salmen matalin kohta. Pieni kallioinen saari, jonka nimi on Kamen Opasnosti (venäjäksi ”Vaaran kallio”) sijaitsee Venäjän vesillä salmen koillisosassa 13 kilometriä kaakkoon Crillonin niemestä. Toinen pieni saari, Bentenjima, sijaitsee lähellä salmen Japanin puoleista rantaa. Salmi on nimetty ranskalaisen Jean-François de La Pérousen mukaan, joka tutki sitä vuonna 1787. Japanin aluevedet ulottuvat vain kolmen meripeninkulman (n. 5,55 km) päähän La Pérousen salmelle tavallisen kahdentoista sijasta, jotta Yhdysvaltojen ydinaseilla varustetut sota-alukset ja sukellusveneet voivat ylittää salmen rikkomatta Japanin ydinasekieltoa alueellaan. == Historia == Vuosina 1848–1892 amerikkalaiset valaanpyyntialukset kulkivat salmen läpi keväisin ja kesäisin, kun ne saapuivat Japaninmereltä Ohotanmerelle metsästämään silovalaisiin kuuluvia Eubalaena japonica- ja grönlanninvalaita. Valaanpyyntialus David Paddack oli palaamassa kotiin täydessä lastissa, kun se hajosi salmessa vuonna 1848. == Ehdotettu rautatieyhteys == Siperian rataa on ehdotettu yhdistettäväksi Venäjältä Japaniin La Pérousen salmen kautta joko sen ylittävällä sillalla tai sen alittavalla Sahalin–Hokkaido-tunnelilla. == Lähteet == Luokka:Venäjän salmet Luokka:Venäjän rajat Luokka:Japanin salmet Luokka:Sahalinin alue Luokka:Tyynimeri
Günter Behnisch

Günter Behnisch (12. kesäkuuta 1922 Lockwitz, Saksa – 12. heinäkuuta 2010 Stuttgart, Saksa) oli saksalainen arkkitehti. Toisen maailmansodan aikana hänestä tuli yksi Saksan nuorimmista sukellusvenekomentajista. Myöhemmin Behnischistä tuli yksi merkittävimmistä dekonstruktivismia edustavista arkkitehdeistä. Hänen huomattavia projektejaan olivat Münchenin olympiapuisto ja Länsi-Saksan parlamentti Bonnissa. == Lapsuus ja nuoruus == Behnisch syntyi keskimmäisenä kolmesta lapsesta Lockwitzissa Dresdenin lähellä. Hän kävi useita kouluja, koska hänen sosiaalidemokraatti-isänsä pidätettiin, erotettiin ja siirrettiin uudelleen Chemnitziin natsisaksalaisten toimesta. Vuonna 1939 17-vuotias Behnisch liittyi vapaaehtoisena laivastoon (Kriegsmarine), mikä oli vähemmän työläs vaihtoehto pakolliselle työvoimapalvelulle tai armeijan asevelvollisuudelle. Lopulta hänestä tuli U-veneen upseeri ja hän palveli U-952:ssa. Lokakuussa 1944 hänestä tuli yksi nuorimmista U-veneiden komentajista (U-2337). Toisen maailmansodan lopussa hän luovutti sukellusveneensä briteille ja joutui sotavangiksi Featherstonen linnaan Northumberlandiin, Englantiin. Behnisch opiskelin alun perin muurariksi ja hän lähti vuonna 1947 opiskelemaan arkkitehtuuria Stuttgartin teknilliseseen yliopistoon. == Ura arkkitehtinä == Yksi hänen merkittävimmistä rakennuksistaan oli Länsi-Saksan pääkaupungin Bonnin uusi parlamentti. Vaikka hän voitti arkkitehtisuunnittelukilpailun jo vuonna 1973, rakentaminen alkoi vasta vuonna 1987 ja rakennus valmistui vuonna 1992. Behnisch perusti oman arkkitehtitoimiston Stuttgartissa vuonna 1952 ja vuonna 1966 siitä tuli Behnisch & Partner. Vuosina 1967–1987 hän toimi arkkitehtuurin, rakennussuunnittelun ja teollisuusrakennustekniikan professorina Darmstadtin teknisessä yliopistossa. Hänen poikansa Stefan Behnisch perusti erillisen yrityksen, Behnisch Architektenin vuonna 1989. == Valmistuneet projektit == * 1972 Münchenin olympiapuisto, Saksa * 1992 Saksan parlamentin täysistuntorakennus (Bundestag), Bonn, Saksa * 1993 Taideakatemian rakennus, Berliini, Saksa * 1997 Valtion selvityspankki - Landesgirokasse Stuttgart, Saksa * 1998 Lennonjohtotorni, Nürnbergin lentokenttä, Saksa * 2002 Pohjois- Saksan valtion selvityspankki, Hannover, Saksa * 2003 Genzyme Center, Cambridge, Massachusetts, USA * 2005 Solujen ja biomolekyylien tutkimuskeskus, Toronto, Kanada * 2005 Hotel Adlonin laajennus, Berliini, Saksa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Benisch Architekten benisch.com Luokka:Saksalaiset arkkitehdit Luokka:Saksalaiset toisen maailmansodan sotilaat Luokka:Upseerit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Kuhmon reitti

Kuhmon reitti oli Oulujoen vesistöön kuuluva uittoreitti. Kuhmon reitti alkoi Pääjärven eteläosasta, Kuhmon Jämäksestä päättyen Nuasjärven pohjoisosaan, Kajaanin Petäisenniskaan. Reittiin kuuluivat myös väylät Nurmesperästä, Sapsoperästä ja Kuluntalahdesta. Reitin pituus sivuväylineen oli yhteensä 133 kilometriä. == Lähteet == Luokka:Suomen vesistöt
Yhdystie 3623

Yhdystie 3623 on vuonna 2019 Vt12 Tillola-Keltti -hankkeen osana valmistunut maantie, joka kulkee Iitin Tillolasta Kouvolan Kivistenmäelle. Tie toimii Valtatie 12:n rinnakkaistienä. Yhdystie 3623 kaksikaistainen asfaltoitu tie, jolla on neljä kiertoliittymää, sekä sille on viitoitettu Lahden ja Kouvolan välinen kävely-, pyöräily- ja maatalousliikenne. Tien nopeusrajoitus on pääasiassa 60 km/h, mutta KymiRingin eritasoliittymän kohdalla se on 50 km/h. Tie alkaa Tillolassa Suokannantienä Ampumaradantien ja Kymentien (Vt12) risteyksestä, jonka jälkeen tie kääntyy välittömästi Suokannantieltä Niinimäentielle. Kouvolan kaupungin rajalla FinProfilen pylväsaseman kohdalla tie muuttuu nimeltään Miehonkankaaksi. Saavuttaessa Vehkosillantien kiertoliittymään tien nimi vaihtuu Vehkosillantieksi. Juuri ennen KymiRingin koiranluutyyppisen eritasoliittymän ensimmäistä kiertoliittymää tie ylittää Iitin kunnanrajan ja muuttuu nimettömäksi tieksi. Tie alittaa Valtatie 12:n ja tulee eritasoliittymän jälkeen KymiRingin sisääntulotien kiertoliittymään. Anhavaistentien risteyksen kohdalla tien nimi vaihtuu Anhavaistentieksi. Pellontaustantien risteyksessä Kouvolan kaupungin puolella tien nimi vaihtuu Kivistentieksi. Tie päättyy Lahdentien (Vt12) risteykseen juuri ennen Seututien 359 risteystä. Tulevaisuudessa tietä olisi tarkoitus jatkaa Tillolasta länteen Niinimäentietä pitkin Kausalan suuntaan Vt12 Uusikylä- Tillola -parannushankkeen mukaan sekä itäpäästään uuteen Suviojan eritasoliittymään Vt6 Kouvolan kohdalla -hankkeen mukaisesti. == Lähteet == 3623 Luokka:Iitin liikenne
Väinö Teriö

Väinö Valfrid Teriö, vuoteen 1906 Rosenström (26. heinäkuuta 1895 Nurmijärvi – 23. maaliskuuta 1971 Tampere) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 7.12.2023. Teriön vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Robert Rosenström ja Augustiina Alm ja puoliso 1919–1964 Selma Maria Ilvonen. Teriö valmistui Helsingin Kauppiaitten Kauppakoulusta 1915 ja toimi 1917–1923 Elannon varastohoitajana ja taloustavaraosaston hoitajana ja 1923–1926 Arvola & Kurikka -yhtiön ostopäällikkönä. Elämäntyönsä, neljäkymmentä vuotta, hän teki kuitenkin 1926–1966 Nokian Kutomo -yhtiön, alkujaan Nokian Kutomo & Värjäys ja sittemmin Nanso, isännöitsijänä ja vuodesta 1932 toimitusjohtajana. Nanso oli alkujaan tuotemerkki, jonka juuri Teriö ideoi ja joka otettiin käyttöön jo vuonna 1929, koko yhtiön nimeksi se tuli 1972. Teriön aloittaessa isännöitsijänä yrityksessä oli 70 työntekijää, hänen jäädessään eläkkeelle toimitusjohtajan tehtävästä 1960-luvun puolivälissä siitä oli tullut alansa johtava yritys ja seuraavalla vuosikymmenellä sillä oli jo yli 500 työntekijää. Teriö osallistui aktiivisesti myös Nokian kauppalan toimintaan muun muassa kauppalanvaltuuston jäsenenä 1930-luvulta 1950-luvulle ja oli Nokia-Seuran perustajia ja puheenjohtajana 1962–1965. Hänen aloitteestaan Nokialle rakennettiin vuonna 1947 kolmikerroksinen asuintalo Nansonlinna, jossa oli 44 huoneistoa Nokian Kutomon työntekijöille. Teollisuusneuvoksen arvon Teriö sai 1954.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 31.3.1971, s. 9. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Nokian kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Samira

Samira on arabialaisperäinen naisen etunimi. Se on Samir-miehennimen feminiininen vastine. Nimen voi suomentaa tarkoittavan ’häntä, joka keskustelee vilkkaasti yöllä’. Suomessa Samira on yksi tavallisimmista musliminaisten etunimistä. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on kesäkuuhun 2024 mennessä kirjattu noin 640–650 tämännimistä naista. == Nimipäivä == Norjassa Samiralla on nimipäivä 16. toukokuuta. == Tunnettuja Samiroja == * Samira Efendi (s. 1991), azerbaidžanilainen laulaja * Samira Islam, saudiarabialainen farmakologi * Samira Makhmalbaf (s. 1980), iranilainen elokuvaohjaaja * Samira Rafaela (s. 1989), alankomaalainen europarlamentaarikko * Samira Saïd (s. 1957), marokkolainen laulaja * Samira Shahbandar, Irakin presidentin Saddam Husseinin vaimo == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Etunimien taivutus: Samira (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
Steinn Steinarr

Steinn Steinarr, oik. Aðalsteinn Kristmundsson, (1908 Laugaland, Islanti – 1958 Reykjavík, Islanti) oli islantilainen runoilija ja islantilaisen modernismin eli atomirunouden uranuurtajia kokoelmallaan Ljóð (1937). Hän hyödynsi runoissaan satiiria ja ivaa. Huipussaan Steinarrin kielen ja muodon kokeilut olivat 1948 ilmestyneessä kokoelmassa Tíminn og vatnið (Aika ja vesi), josta ilmestyi laajennettu painos vielä 1956. ==Suomennettuja runoja== ;Runoluettelon lähdeSteinn Steinarr, Päivittyvä luettelo suomennetuista runoista. Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta. Päivitetty 28.9.2021, viitattu 2.10.2021 * Aika ja vesi 1, 3, 4, 6, 8, 11, 12, 14, 15, 18, 20, 21 antologiassa Ja tunturin takaa kuulet –: Islannin sodanjälkeistä lyriikkaa, suom. ja toim. Maj-Lis Holmberg, Espoo: Weilin+Göös 1977 ISBN 951-35-1521-4 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Islantilaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Topanga

Topanga on väestönlaskennallinen asuinpaikka (CDP) Los Angelesin piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 8 560. == Väestö == Topangan asukkaista 88,0 prosenttia on valkoisia, 6,73 prosenttia aasialaisia, 1,85 prosenttia afroamerikkalaisia ja 0,34 prosenttia intiaaneja. 5,96 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Paikkakunnan väestön keski-ikä on 45,5 vuotta. ==Kuvia Topangasta== Tiedosto:Topanga Canyon Los Angeles.jpg|Vuoristomaisemaa Topangassa. Tiedosto:Lower part of the Musch Trail.jpg|Musch Trail. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kalifornian väestönlaskennalliset asuinpaikat Luokka:Los Angelesin piirikunta
Minna Kivimäki

Minna Kivimäki (s. 1971) on liikenne- ja viestintäministeriön kansliapäällikkö. Hänet nimitettiin virkaan 22. huhtikuuta 2021. Kivimäki on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Liikenne- ja viestintäministeriön kansliapäälliköt Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Raimo Luoma

Raimo Johannes Luoma (s. 31. tammikuuta 1959 Kankaanpää) on suomalainen asianajaja ja työ- ja elinkeinoministeriön kansliapäällikkö. Hänet nimitettiin virkaan 11. kesäkuuta 2020. Hän on toiminut pääministeri Antti Rinteen valtiosihteerinä. == Lähteet == Luokka:Työ- ja elinkeinoministeriön kansliapäälliköt Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset valtiosihteerit Luokka:Erityisavustajat
Vitali Jeršov

Vitali Mihailovitš Jeršov (, s. 4. marraskuuta 1992) on venäläinen ratameloja. Hän saavutti Poznańin EM-kilpailuissa 2021 Venäjän joukkueessa pronssia 500 metrin kajakkinelosessa ajalla 01:25.425 ja 1 000 metrin kajakkinelosessa ajalla 03:03.850. Euroopan kisoissa 2019 Minskissä Jeršov kuului Venäjän kultaa voittaneeseen joukkueeseen kajakkinelosen 500 metrillä. == Lähteet == Luokka:Venäläiset melojat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eanred

Eanred (k. 840) oli Northumbrian kuningas 809–840. Eanred oli luultavasti kuningas Eardwulfin ja tämän ensimmäisen vaimon poika. Eanred nousi valtaistuimelle ilmeisesti vuonna 809, mutta hänet on saatettu kruunata myös vuonna 808 tai 810. On epäselvää, nousiko Ælfwaldin jäkeen kuninkaaksi vuonna 808 lyhyeksi aikaa Eardwulf vai Eanred. Eanredin pitkältä hallituskaudelta on säilynyt niukasti merkintöjä. Vuonna 829 Eanred vannoi uskollisuutta Wessexin kuninkaalle Egbertille, joka oli tuolloin noussut Britannian mahtavimmaksi hallitsijaksi. Eanred maksoi Egbertille veroa. Eanredin kuoleman jälkeen kuninkaaksi nousi hänen poikansa Æthelred II. Eanredin kaudelta on säilynyt runsaasti kolikoita. == Lähteet == Luokka:Englannin anglosaksikuninkaat Luokka:Vuonna 840 kuolleet
Salma

Salma on arabialainen naisen etunimi. Se on ikivanha, jo ennen islamin syntyä käytetty nimi, joka pohjautuu mahdollisesti arabian kielen sanaan ’turvallinen’.Baker, Mona: Supplement 1. Common names in the Arab world. – Suomessa Salma-nimen tiedetään olleen käytössä jo 1800-luvulla. Suurin osa tämännimisistä suomalaisista on kuitenkin syntynyt vasta 2000- ja 2010-luvuilla. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on elokuuhun 2023 mennessä kirjattu noin 430–440 Salma-nimistä naista tai tyttöä. Salma on nykyään yksi Suomen tavallisimmista muslimien nimistä. == Tunnettuja Salmoja == * Lalla Salma, alk. Salma Bennani (s. 1978), Marokon kuninkaan Muhammad VI:n prinsessapuoliso * Salma Hayek (s. 1966), meksikolais-yhdysvaltalainen näyttelijä * Salma Khadra Jayyusi (1928–2023), palestiinalainen runoilija, kääntäjä ja kirjallisuudentutkija * Salma Paralluelo (s. 2003), espanjalainen jalkapalloilija * Salma Yaqoob (s. 1971), brittiläinen kansalaisaktivisti == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Etunimien taivutus: Salma (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
Betrayal At Bespin

Betrayal at Bespin on suomalainen yhtye, joka yhdistelee musiikissaan metallia, post-rockia ja elokuvamusiikkia. Yhtye perustettiin vuonna 2007 ja se on julkaissut kaksi studioalbumia. == Kokoonpano == * Heikki Hyvänen – basso * Jaakko Lehtinen – kosketinsoittimet, rummut * Juho Leppänen – kitara * Lauri Mattelmäki – saksofoni, kosketinsoittimet * Artturi Mäkinen – rummut * Juho Rantanen – kitara * Kristian Soini – kitara, kosketinsoittimet ===Entiset jäsenet=== * Eero Hammais – kitara == Diskografia == Studioalbumit * * Luokka:Suomalaiset yhtyeet
Jeremy Bamber

Jeremy Nevill Bamber (oik. Jeremy Paul Marsham, s. 13. tammikuuta 1961) on englantilainen joukkomurhaaja, joka tuomittiin 1985 ”Valkoisen talon maatilan murhista” Tolleshunt D'Arcyssä, Essexissä. Bamberin uhreihin kuuluivat hänen vanhempansa Nevill ja June Bamber, hänen sisarensa Sheila Caffell ja hänen sisarensa kuusivuotiaat kaksospojat Daniel ja Nicholas Caffell. Oikeudenkäynnissä valamiehistö totesi, että Bamber oli tehnyt murhat suuren perinnön toivossa. Hän oli lavastanut 28 vuotiaan sisarensa syylliseksi laittamalla kiväärin sisarensa käsiin, jolla oli diagnosoitu skitsofrenia, saadakseen teot näyttämään murhilta ja niiden jälkeen tehdyltä itsemurhalta. Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Brittiläiset murhaajat
Kultakäärmeankerias

Kultakäärmeankerias (Myrichthys ocellatus) on käärmeankeriaisiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Atlantin länsiosista. ==Koko ja ulkonäkö== Kultakäärmeankerias voi kasvaa suurimmillaan noin 1,1 m pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen ja käärmemäinen ja sieraimet ovat putkimaiset. Kalan selkä- ja peräevät ovat pitkät ja yhtyneet pyrstöevään. Kultakäärmeankerias on väriltään vaalean ruskea, harmaa tai vihertävä ja ruumiissa on kaksi riviä keltaisia ja mustareunaisia pilkkuja. ==Levinneisyys ja elintavat== Kultakäärmeankeriasta tavataan Pohjois-Carolinasta Brasiliaan ulottuvalta alueelta. Lajin elinympäristöä ovat koralliriutat sekä kivikkoiset meriheiniä kasvavat alueet matalissa vesissä. Kala on pääosin yöaktiivinen ja viettää päivät kaivautuneena pohjaan. Kultakäärmeankeriaan ravintoa ovat erityisesti ravut. Se työntää pyrstönsä saaliiden koloihin ja laajentaa niitä heiluttamalla ruumistaan. Tässä yhteydessä pohjahjasta vapautuu veteen myös muita eläimiä, joita kultakäärmeankeriasta seuraavat meriahvenet syövät. Kultakäärmeankeriasta pidetään toisinaan akvaarioissa. ==Lähteet== Luokka:Ankeriaskalat
Exeter (New Hampshire)

Exeter on kunta (town) Rockinghamin piirikunnassa New Hampshiren osavaltiossa Yhdysvalloissa. Asukasluku oli 16 049 vuoden 2020 väestönlaskennassa. ==Lähteet== Luokka:New Hampshiren kunnat
Arno-joen tulva 1966

pienoiskuva|Yhdellä Firenzen aukioista kyltti seinässä näyttää mille korkeudelle vesi nousi. Tässä kohtaa noin 4 metriä. Arno-joen tulva 1966 oli kolme viikkoa jatkuneiden rankkasateiden aiheuttama tuhoisa tulva, joka aiheutti Italiassa Arno-joen varsilla suurta tuhoa 4. marraskuuta 1966.. Firenzessä tulva tappoi 101 ihmistä ja vahingoitti tai tuhosi miljoonia taideteoksia ja harvinaisia kirjoja. Sitä pidetään kaupungin historian pahimpana tulvana vuoden 1557 jälkeen. Sekä italialaisten että ulkomaisten vapaaehtoisten eli Angeli del fangon ("Mutaenkelit") yhteispanoksella monet näistä hienoista taideaarteista saatiin turvaan. == Lähteet == Luokka:1900-luvun tulvat Luokka:Firenzen historia Luokka:Vuoden 1966 onnettomuudet
Simona

Simona on naisen etunimi. Se on johdettu miehennimestä Simon tai Simeon. Simonan ranskalainen vastine on Simone. Simonaa on käytetty Suomessa etunimenä 1960-luvulta alkaen, mutta se on jäänyt harvinaiseksi nimeksi eikä sitä ole otettu mukaan almanakkaan. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on huhtikuuhun 2024 mennessä kirjattu yhteensä 298 Simonaa. Heistä suurin osa on syntynyt 1980- tai 1990-luvulla. == Tunnettuja Simonoja == * Simona Aebersold (s. 1998), sveitsiläinen suunnistaja * Simona Amânar (s. 1979), romanialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja * Simona Gherman (s. 1985), romanialainen miekkailija ja olympiavoittaja * Simona Halep (s. 1991), romanialainen tennispelaaja * Simona Hösl (s. 1992), saksalainen alppihiihtäjä * Simona Kossak (1943–2007), puolalainen eläintieteilijä * Simona Krupeckaitė (s. 1982), liettualainen ratapyöräilijä * Simona La Mantia (s. 1983), italialainen kolmiloikkaaja * Simona Noja (s. 1968), romanialainen balettitanssija * Simona Orinska (s. 1978), latvialainen tanssitaiteilija * Simona Paucă (s. 1969), romanialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja * Simona Pop (s. 1988), romanialainen miekkailija ja olympiavoittaja * Simona Quadarella (s. 1998), italialainen uimari ja olympiamitalisti * Simona Richter (s. 1972), romanialainen judoka, judovalmentaja ja olympiamitalisti * Simona de Silvestro (s. 1988), sveitsiläinen autourheilija == Lähteet == Luokka:Etunimet
Maria Ekman-Kolari

Maria Helena Ekman (s. 1969 Pori) on suomalainen tietokirjailija sekä antiikki-, design- ja taideasiantuntija, joka on tullut tunnetuksi muun muassa löydettyään keisari Nikolai II Talvipalatsin yksityissalonkien kalustoja. Vuoteen 2021 Ekmanin sukunimi oli Ekman-Kolari. Ekmanin löytämä Talvipalatsin ”valkoisen salongin” kalusto löytyi vuonna 1998 helsinkiläiseltä vintiltä ja vuonna 2009 löytyi ”hopeisen salongin” kalusto, josta tuli kansainvälinen sensaatio. Jälkimmäinen kalusto on yhä kallein Suomessa huutokaupattu antiikkiesine. Ekman on lisäksi löytänyt suuren määrän eli kaikkiaan noin 160 turkulaisen taiteilija Santeri Salokiven kehystämätöntä teosta, jotka olivat kadoksissa yli 70 vuotta.Helsingin Sanomat 1.6.2018 Yhdessä toimittaja Merja Asikaisen kanssa hän julkaisi vuonna 2017 kirjan Antiikkia – ostajan opas. Vuonna 2020 hän julkaisi elämäkerran suomenruotsalaisesta liikemiehestä, mesenaatista ja diplomaatista Allan Hjeltistä (1885–1945).Hufvudstadsbladet 28.11.2020 Kirjan suomenkielinen käännös ilmestyi lokakuussa 2021. Ekman kirjoittaa kolumneja sijoittajalehti Arvopaperiin sekä sisustuslehti Koti ja Keittiöön. Aiemmin hän on kirjoittanut myös muihin lehtiin. Yrityksen Oy Maria Ekman-Kolari Ab:n hän perusti vuonna 2016 toimittuaan asiantuntijana ja intendenttinä kolmen vuosikymmenen aikana Hörhammerilla ja Hagelstamilla sekä johtavana intendenttinä että meklarina Bukowskilla. Koulutukseltaan Ekman on valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
James Stephens (kirjailija)

James Stephens (1880 Dublin, Irlanti – 1950 Lontoo, Britannia) oli irlantilainen kirjailija. Hän osallistui irlantilaisten kansalliseen liikkeeseen ja edisti iirin kielen käyttöä. Hän oli vuonna 1911 mukana perustamassa The Irish Review -lehteä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Irlantilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Steinunn Sigurðardóttir

Steinunn Sigurðardóttir (s. 1950 Reykjavík, Islanti) on islantilainen kirjailija. Steinunnin esikoisteos on 1969 ilmestynyt runokokoelma Sífellur. Runojen lisäksi hän on julkaissut novelleja ja romaaneja sekä työskennellyt kääntäjänä ja toimittajana.Erik Skyum-Nielsen, Steinunn Sigurðardóttir, Den Store Danske, viitattu 2.10.2021 ==Suomennetut teokset== * Sydämen seutuvilla (Hjartastadur), suom. Tuula Tuuva, Helsinki: Otava 1999 ISBN ===Suomennettuja novelleja=== * Nainen ja lammas, suom. Seija Holopainen, teoksessa: Meren neitoja ja meren miehiä, BTJ ja Islannin suurlähetystö, 2001 ISBN 951-692-486-7 * Ystävyksistä viimeinen, suom. Juha Peura, teoksessa: Joulutarinoita, Helmi 2003 ISBN 951-556-009-8 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Islantilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jadekeisari

Jadekeisari (kiinaksi 玉帝, Yùdì tai 玉皇,Yùhuáng) on merkittävä hahmo kiinalaisessa mytologiassa ja tärkeimpiä jumalia kiinalaisessa kansanuskossa ja taolaisuudessa. Taivaan ylijumalana hän määrää kaikkien ihmisten kohtalosta johtamalla valtaisaa taivaallista byrokratiaa, joka muistuttaa keisarillista Kiinaa hallinnutta virkakoneistoa. Yleensä hänet kuvataan istumassa valtaistuimella, pukeutuneena lohikäärmeen kuvilla kirjottuun kaapuun ja helmikoristeiseen päähineeseen ja kädessään seremoniallinen jadetaulu. Korkeaan asemaansa nähden Jadekeisarin alkuperä on hyvin vaatimaton: varhaisimmissa taolaisissa teksteissä hänet mainitaan vain harvakseltaan merkitykseltään vähäpätöisenä tietäjäjumalana. Hänet tunnustettiin taolaisuuden ylijumalaksi Tang-dynastian hallitessa Kiinaa 618–907, mikä käy ilmi senaikaisista runoista ja muista kirjoituksista. Kansanuskossa häntä alettiin pitää Kiinan keisarin taivaallisena vastineena, joka syrjäytti palvonnan kohteena vanhempia jumaluuksia, kuten Isä Taivaan (天王, Tiānwáng) ja Taivaallisen keisari Zhangin (張天帝, Zhāng Tiāndì). Jadekeisarin kultti sai valtiollisen aseman Song-dynastian aikana 960–1279, jolloin hänet samaistettiin kungfutselaisuuden korkeimpaan jumaluuteen ja hänestä alettiin käyttää nimitystä ’Suuri Jadekeisari’ (玉皇上帝, Yùhuáng Shàngdì). Song-dynastian kukistuttua Jadekeisari menetti virallisen asemansa, vaikka kiinalaiset kunnioittivatkin häntä yhä jumalista ylimpänä. Hän sai myös buddhalaisen arvonimen ’Luonnollisen valaistumisen puhdasmielinen kuningas’ (清凈自然覺王如來, Qīngjìng Zìrán Jiàowáng Rúlái), mikä kuvastaa hyvin kiinalaisen taolaisuuden ja buddhalaisuuden keskinäistä mutkattomuutta. == Lähteet == Luokka:Kiinalainen mytologia Luokka:Taolainen usko ja oppi
Stephens

Stephens on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Alexander Stephens (1812–1883), yhdysvaltalainen poliitikko, Georgian kuvernööri * Alison Stephens (1970–2010), brittiläinen mandolinisti * Ann Sophia Stephens (1810–1886), yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija * Brynne Stephens (s. 1958), yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja * Dale Stephens (s. 1989), englantilainen jalkapalloilija * Harvey Stephens (s. 1970), brittiläinen näyttelijä * Helen Stephens (1918–1994), yhdysvaltalainen yleisurheilija, koripalloilija ja softball-pelaaja * Jack Stephens (s. 1994), englantilainen jalkapalloilija * James Stephens (1825–1901), irlantilainen vallankumouksellinen * James Stephens (1880–1950), irlantilainen kirjailija * James Francis Stephens (1792–1852), englantilainen eläintieteilijä * Katherine Stephens (1853–1954), englantilainen paleontologi * Laura Stephens (s. 1999), brittiläinen perhosuinnin maailmanmestari * Mitchell Stephens (s. 1997), kanadalainen jääkiekkoilija * Robert Stephens (1931–1995), brittiläinen näyttelijä * Sloane Stephens (s. 1993), yhdysvaltalainen tennispelaaja * Toby Stephens (s. 1969), brittiläinen näyttelijä * William Stephens (1859–1944), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. == Nimen muita merkityksiä == * Sparkman & Stephens, yhdysvaltalainen veneensuunnittelutoimisto * Stephens cur, yhdysvaltalainen metsästyskoirarotu. == Katso myös == * Stevens (sukunimi)
Sakari Nironen

Eino Sakari Nironen (30. lokakuuta 1923 Tampere – 17. helmikuuta 2013) oli suomalainen arkkitehti. Nironen kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1942 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1949. Työuransa arkkitehtina hän aloitti Arkkitehtitoimisto Harmia & Baeckmanin palveluksessa 1948–1952 ja siirtyi Arkkitehtitoimisto Woldemar Baeckmanille vuosiksi 1952–1955. Ura jatkui Keskus-Sato Oy:n palveuksessa 1955–1956 ja sitten arkkitehtina Ruotsissa HSB Riksförbundsin Tukholman osastolla 1956–1961. Seuraavat vuodet vierähtivät Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) asunto- osaston jaostopäällikkönä 1961–1975 ja sitten hän käväisi Etiopian pääkaupungissa Addis Abebassa asuntoasiantuntijana 1976–1977. Nironen palasi Suomeen KK:n suunnitteluosaston jaostopäälliköksi 1977–1979, Suunnittelurengas KK:n toimistopäälliköksi 1979–1982 ja Suunnittelurengas Oy:n osastopäälliköksi vuosiksi 1982–1984, jolloin hän jäi eläkkeelle. Sakari Nironen avioitui 1946 teatteriohjaaja Katri Nirosen kanssa, joka oli kotoisin luovutetusta Karjalasta. Siten Sakari Nironen oli kiinnostunut Karjalan asioista ja häntä pyydettiin suunnittelemaan muistomerkki Terijoen sankarihautausmaalle. Koruton kivistä muurattu katkaistun pyramidin muotoinen muistomerkki paljastettiin 24. heinäkuuta 1993. ==Suunnittelutöitä== *Asuinkerrostalo Adolf Lindforsintie 3, Helsinki noin 1956 (yhdessä Tauno Salon kanssa) *Asuinkerrostalo Näyttelijäntie 18, Helsinki 1957 (yhdessä Tauno Salon kanssa) *Asuinkerrostalo Ida Aalbergin tie 5, Helsinki 1958 (yhdessä Tauno Salon kanssa) *Asuinkerrostaloja Espoon Karakallioon 1960-luvulla *Kymmenen elementtirakenteista lamellitaloa Espoon Tapiolaan Hakalehdon alueelle 1960-luvun alkupuoliskolla *Hotelli Milton, Hannikaisenkatu 29, Jyväskylä 1963 (yhdessä Erkki Kantosen kanssa) *Lomaliitto ry:n Vilkanharjun lomakylä, Sulkava noin 1966 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Carl Sternheim

Carl Sternheim (1878 Leipzig, Saksa – 1942 Bryssel, Belgia) oli saksalainen näytelmäkirjailija. Näytelmien lisäksi hän kirjoitti romaanin ja omaelämäkerrallisen teoksen sekä esseitä Sternheimin komediasarja Aus dem bürgerlichen Heldenleben kuvaa saksalaisen porvariston nousua. Sarjasta on suomennettu näytelmät Housut, Porvari Schippe ja Keikari. ==Suomennetut teokset== * Housut: porvarillinen huvinäytelmä (Die Hose), suom. Kaj Kauhanen. Työväen Näyttämöiden Liitto [i.a.] * Porvari Schippel: 5-näytöksinen huvinäytelmä (Bürger Schippel), suom. Ada Norna, Työväen Näyttämöiden Liitto [i.a.] * Keikari (Der Snob), suom. Ritva Arvelo, Työväen Näyttämöiden Liitto 1974 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Johannes Waltasaari

Johannes Ludvig Waltasaari, sukunimi vuoteen 1907 Wallin (2. lokakuuta 1876 Kylmäkoski − 14. toukokuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen rovasti, opettaja ja kunnallispoliitikko.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Kuka kukin on 1954Past. Johannes Valtasaari 60-vuotias, Helsingin Sanomat, 2.10.1936, nro 266, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKokoomusbiografia: Waltasaari, Johannes Waltasaaren vanhemmat olivat pitäjänseppä August Wallin ja Karolina Onnian-Uotila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1897 Hämeenlinnan lyseosta ja hän suoritti teologisen erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1901 sekä pastoraalitutkinnon 1906. Waltasaari vihittiin papiksi 1902. Waltasaari oli aluksi ylimääräisenä pappina muun muassa Urjalassa ja Kuopiossa, Kuopion yhteiskoulun uskonnon ja suomenkielen opettajana 1904−1906 ja sitten Hausjärven kappalaisena 1908−1914. Hän oli Pietarin suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan komministerina sekä ajoittain vt. pääkirkkoherrana 1914−1918. Waltasaari oli myös Pietarin ruotsalaisen Pyhän Katariinan seurakunnan vt. kirkkoherrana 1918−1919, kunnes bolsevikit vangitsivat hänet ja lopulta karkottivat useita viikkoja kestäneen vankeuden jälkeen 1919. Suomeen palattuaan Waltasaari toimi aluksi Tampereen kirkkoherran apulaisena ja Tampereen kaupunkilähetyksen toiminnanjohtajana. Hän oli sitten Helsingin eteläisen suomalaisen seurakunnan kappalaisena 1922−1956. Hän oli myös opettajana Helsingin uudessa yhteiskoulussa vuodesta 1922 alkaen. Waltasaari sai rovastin arvon 1936. Waltasaari julkaisi uskonnollisia kirjasia. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1934−1945 ja Helsingin kirkkovaltuuston jäsen vuodesta 1931. Waltasaari oli IKL:n edustajaehdokkaana vuoden 1939 eduskuntavaaleissa mutta ei tullut valituksi.Edustajaehdokkaita Uudenmaan läänin vaalipiirissä, Uusimaa, 13.6.1939, nro 63, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Johannes Waltasaari oli naimisissa vuodesta 1906 Bertha Elisabeth Ungernin (1887−1980) kanssa.Johannes Waltasaaren hauta Hietaniemen vanhalla hautausmaalla, Suomen Sukututkimusseura. Hautakirjoituksia ja hautakuvia == Julkaisuja == * Armosta autuas: kehoitus- ja lohdutussanoja syntisille: "sillä armosta te olette autuaiksi tulleet, uskon kautta; ja ette itse teistänne: Jumalan lahja se on": (Ef. 2, 8). Tekijä, Kuopio 1907 * Isänmaallisen kansanliikkeen vaalitaistelun yleiset tunnukset: hyväksytty ylimääräisessä edustajakokouksessa 14.III.1936; Pastori Johannes Waltasaaren pitämä puhe IKL:n suurjuhlassa Messuhallissa Helsingissä 15.3.1936. IKL:n keskustoimisto 1936 == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Bala Hisar (Kabul)

Bala Hisar eli suomeksi "korkea linnoitus" on suuri ja vanha linnoitusalue Afganistanin pääkaupunki Kabulissa. Aina 1800-luvulle saakka se oli Kabulin hallitsijoiden tai kuvernöörien tukikohta. ==Linnoitus== Bala Hisarin linnoitus sijaitsee Afganistanin pääkaupunki Kabulissa Šer Darvaza -vuoren koillisrinteellä. Bini Bala Hisar on persiaa ja tarkoittaa suomeksi "korkeaa linnoitusta". Nimi on suhteellisen yleinen ja samannimisiä linnoituksia on myös muualla. Linnoitus kattaa suuren alueen, joka voidaan jakaa ylä- ja alalinnoitukseen, sekä linnoituksen sitadelliin. Linnoituksen nykypäiviin saakka säilyneet ulkomuurit ovat pääsoin peräisin 1700-luvulta. Aikanaan niiden ulkopuolella oli nykyisin kuivunut vallihauta. Ulko- ja sisämuureilla on bastioneja. ==Historia== Nykyisen Bala Hisarin paikalta on löydetty esimerkiksi akhaimenidienja indokreikkalaisten , minkä perusteella paikalla on saattanut olla asutusta jo 500-luvulta eaa. Myöhempiä jäännöksiä on esimerkiksi kušanojen ja suurmogulien kausilta. Bala Hisar oli 1800-luvulle saakka Kabulin hallinnollinen keskus ja paikallisen hallitsijan tai kuvernöörin tukikohta. Timur Lenkin ja Baburin sanotaan asuneen linnoituksen tiloissa. Suurmogulien hallitsijat laajensivat vanhemman linnoituksen aluetta. Jahangir rakennutti palatseja ja puutarhan, kun taas Aurangzeb rakennutti moskeijan. Dorrani-valtakunnan kaudella vuodesta 1773 lähtien paikalla olleita suurmogulien rakennuksia purettiin ja linnoituksen alaosiin rakennettiin uusia rakennuksia.Linnoituksen länsi- ja itäosissa arvioitiin 1830-luvulla olleen noin 1 000 kauppaa, parakkeja, talleja, paraatikenttä ja hallinnollisia rakennuksia. Paikalla oli myös armenialainen kaupunginosa ja kirkko. Timur Šahin kaudella ylälinnoitusta käytettiin vankilana. Toisen afgaanisodan aikana syyskuussa 1879 Kabulissa syttyi brittien vastainen kapina, jonka aikana Bala Hisarille asettunut Muhammad Jaqub Khanin brittiläinen neuvonantaja Louis Cavagnari surmattiin. Britit vastasivat lähettämällä Kabuliin kenraali Frederick Robertsin johtamia joukkoja. 16\. lokakuuta 1879 linnoituksella ollut asevarasto räjähti surmaten joitakin brittien gurkha-sotilaita hja yhden brittiupseerin. Roberts määräsi monet linnoituksella olleista rakennuksista purettavaksi, niiden joukossa esimerkiksi basaareja, suurmogulien ja Dorranien kautisia rakennuksia ja armenialainen kirkko. Bala Hisar oli myöhemmin raunioina aina 1900-luvun puolelle saakka. Viimein sen korjaustyöt aloitti kuningas Muhammad Nadir Šah 1930-luvulla. Vuodesta 1939 linnoituksella toimi sotilasopisto ja varuskunta. 5. elokuuta 1979 linnoituksen varuskunnalla syttyi Afganistanin kommunistisen Khalq-hallinnon vastainen kapina, jonka kukistamiseen käytettiin esimerkiksi taisteluhelikoptereja ja tykistön keskityksiä. Myöhemmin linnoitus säilyi hallinnon käsissä ja kukistui vasta muun Kabulin kukistumisen yhteydessä. Myöhemmin linnoitus oli Abd al-Rašid Dostumin ja Burhan al-Din Rabbanin joukkojen tukikohta. Heidät karkotti lopulta taliban. ==Lähteet== Luokka:Kabulin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Linnoitukset
Tell Me You Love Me

Tell Me You Love Me on yhdysvaltalaislaulaja Demi Lovaton kuudes studioalbumi, joka julkaistiin Island Recordsin kautta 29. syyskuuta 2017. == Kappaleet == # # # # # # # # # # 3:08 # # == Lähteet == Luokka:Demi Lovaton albumit Luokka:Vuoden 2017 albumit
Unbroken (Demi Lovaton albumi)

Unbroken on yhdysvaltalaislaulaja Demi Lovaton kolmas studioalbumi, joka julkaistiin Hollywood Recordsin kautta 20. syyskuuta 2011. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Demi Lovaton albumit Luokka:Vuoden 2011 albumit
Lighthouse Project

Lighthouse Project on Helsingissä vuonna 2004 perustettu punk-yhtye. == Kokoonpano == *Toni Salminen - laulu (2004–) *Samuli Peurala - basso (2004–) *Juho Rantanen - kitara (2011–) *Valtteri Numminen - rummut (2014–) *Tommi Kiviniemi - kitara (2018–) === Entiset jäsenet === *Antti-Ville Muurman - kitara (2004–2011) *Mikko Hyrkkänen - kitara (2004–2018) *Niila Kunnari - rummut (2004–2008) *Lauri Ojala - rummut (2008–2014) == Julkaisut == === Studioalbumit === *Navigate by Heart (2006, Combat Rock Industry) *Gift (2007, Combat Rock, Black Top Records) *Atonement (2010, Suomen Musiikki, 7 Ply, Rabbit Ilsn) *We Are The Wild flowers (2012, Suomen Musiikki) *Siedä (2017, Suomen Musiikki) ===EP:t=== *Come to Accept, split-julkaisu Satura Lanxin kanssa (2007, Deaf Forever, Brown) *Misantrophic Humanist (2008, Combat Rock) *Lust For Lie (2009,The Hood Took Us Under) *Enne (2013, Omakustanne) == Aiheesta muualla == * Riskien ottaminen kannattaa – Haastattelussa ja arvioitavana hardcore-karsinasta lopullisesti karannut Lighthouse Project Soundi 2017 Luokka:Suomalaiset punkyhtyeet
Man of the Woods

Man of the Woods on yhdysvaltalaisen Justin Timberlaken studioalbumi, joka julkaistiin 2. helmikuuta 2018. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Justin Timberlaken albumit
Juho Ekola

Juho Ekola (31. heinäkuuta 1861 Alahärmä − 30. syyskuuta 1936 Alahärmä) oli suomalainen maanviljelijä, sortovuosien aktivisti ja jääkärivärväri.Geni.com : Juho Juhonpoika EkolaJuho Ekola, Aamulehti, 04.10.1936, nro 269, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotHärmän Närä, Etelä-Pohjalainen Sotavanhus, Sotavanhus, 01.05.1939, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotIsänmaanystävä ja peloton mies, Suomen vapaussota, 20.05.1937, nro 5, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Juho Ekolan isä oli Juho Heikki Jouhonpoika Pesonen, sittemmin Ekola (1836−1918). Hän kävi Alahärmän kirkonkylän kansakoulun ja omisti naimisiin mentyään Kujalan talon Köykkärin kylässä. Ekola toimi Voltin meijerin isännöitsijänä ja hän oli mukana kotipitäjänsä kunnalliselämässä ja eri osuustoimintayrityksissä. Hän oli mukana 1900-luvun alussa aktivistien toiminnassa vastustaen laittomia asevelvollisuuskutsuntoja. Hän kiersi pitämässä puheita ja järjesti kutsuntalakkoja Etelä-Pohjanmaalla. Ekola oli myös Voimaliiton jäsenenä. Syksyllä 1905 Ekola lähetti miehiä ja hevosia hakemaan aselaiva John Graftonin Suomeen tuomia aseita, joskin tämä hanke epäonnistui. Ensimmäisen maailmansodan alettua Ekola oli mukana jääkäriliikkeessä Pohjanmaan päävärvärinä. Hän joutui toimintansa vuoksi olemaan paossa santarmeja pitkiä aikoja ja joutui elokuussa 1916 pakenemaan Ruotsin puolelle jossa hän oleskeli ensin Uumajassa ja hoiti sitten jääkäriliikkeen etappitoimintaa Ruotsin puolella Tornionjokilaakson Korpikylässä. Vuonna 1917 hän kävi Libaussa tervehtimässä suomalaista jääkäripaljoonaa ja palasi elokuussa 1917 takaisin Härmään. Ekola oli mukana perustamassa ensimmäisiä suojeluskuntia Pohjanmaalla ja hän oli mukana Suomen sisällissodassa osallistuen Lapuan ja Seinäjoen valtauksiin sekä Ruoveden taisteluihin. Sodan loppuajan hän oli Alahärmän suojeluskunnan puheenjohtajana. Myöhemmin Ekola osallistui vielä Viron ja Aunuksen retkien järjestelyihin. Viimeisinä vuosinaan hän kärsi heikentyneestä terveydestä ja koki myös taloudellisia vaikeuksia tämän vuoksi. == Lähteet == Luokka:Sortokausien aktivistit Luokka:Jääkäriaktivismi Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Jaakko Kivi (Maalaisliitto)

Jaakko Kivi (alk. Stenberg; 19. marraskuuta 1873 Pyhäjärvi OlJaakko Kivi Maaseudun Tulevaisuus 17.11.1923, s. 2. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 2.10.2021. – 28. helmikuuta 1958(kuva Jaakko Kiven Kansaneläkelaitoksen henkilökortista) Kansallisarkisto. Viitattu 2.10.2021.Jaakko Kivi (kuva Kiven haudasta Hietaniemen hautausmaan uurnalehdossa Helsingissä) Billiongraves. Viitattu 2.10.2021.) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi Maalaisliiton ensimmäisenä puoluesihteerinä vuonna 1907.Keskustan johtajat Suomen Keskusta. Viitattu 2.10.2021. Hänet tunnettiin myös kananhoidon edistäjänä ja monien tuottajaosuuskuntien perustajana. Kivi kävi Sortavalan seminaarin ja työskenteli Kemissä Karihaaran kansakoulun johtajaopettajana vuosina 1898–1906,80-vuotias (tilaajille) Helsingin Sanomat 19.11.1953. Viitattu 2.10.2021. minä aikana hän kuului myös Perä-Pohjolan maanviljelysseuran johtokuntaan. Vuonna 1906 hän siirtyi kemiläisen Pohjois-Suomi-lehden aputoimittajaksi. Kivi osallistui syyskuussa 1906 Oulussa pidettyyn Suomen Maalaisväestön Liiton (SML) perustavaan kokoukseen ja siellä puolueohjelman laatimiseen. Hänet valittiin väliaikaiseen puoluehallintoon puolueen ensimmäisessä valtakunnallisessa kokouksessa Seinäjoella lokakuussa 1906.Ilkka Hakalehto: Maalaisliitto-keskustapuolueen historia 1: Maalaisliitto autonomian aikana 1906–1917, s. 121–122, 175. Kirjayhtymä, Helsinki 1986. Kivestä tuli myös SML:n ensimmäinen puoluesihteeri.Kari Hokkanen: Uuteen puolueeseen Kyösti Kallio -sivusto. Viitattu 2.10.2021. Hän oli samalla oululaisen Liitto-lehden toimittajana, kunnes siirtyi vuoden 1907 lopulla Helsinkiin perustetun Maalaisen päätoimittajaksi.Jaakko Kivi 60-vuotias. Liitto 19.11.1933, s. 3. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 2.10.2021. Vuosina 1909–1912 Kivi oli Savon Sanomien päätoimittajana Kuopiossa. Kivi osallistui sortokausien aktivismiin, kuten kutsuntalakkojen järjestämiseen Kemin maalaiskunnassa. Hän johti komiteaa, jonka oli tarkoitus vastaanottaa aseita salakuljettanut SS John Grafton. Vuosina 1913–1920 Kivi oli Voinvientiosuusliike Valion kananhoidon neuvojana eli konsulenttina. Hänen johdollaan Suomeen perustettiin pari sataa munanmyyntiosuuskuntaa ja kymmeniä maidonmyyntiosuuskuntia. Hän oli osuuskunta Pienkarjan toimitusjohtaja sekä vuonna 1918 perustetun Suomen Siipikarjanhoitajain Liiton perustajajäsen ja sen puheenjohtaja ja Siipikarja-lehden päätoimittaja kolmen vuoden ajan. Vuosina 1922–1923 Kivi oli Vientikunta Munan konsulenttina ja sen jälkeen Maataloustuottajain talouspoliittisen järjestön palveluksessa. Myöhemmin hän toimi eri sanomalehtien asiamiehenä ja hoiti muun muassa Kotimaa-lehden levitystyötä. ==Teoksia== *Kananhoidon käsikirja. WSOY, Helsinki 1924 (Kaarlo Hännisen kanssa, myöhemmissä painoksissa myös muita tekijöitä) ==Lähteet== Luokka:Maalaisliiton puoluesihteerit Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Suomalaiset maatalouden etujärjestöjen johtajat Luokka:Sortokausien aktivistit Luokka:Vuonna 1873 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Djelfa

Djelfa on kaupunki ja samannimisen maakunnan keskus Algeriassa. Kaupungin väkiluku on noin 266 000 (2008). Kaupunki sijaitsee 1100 metrin korkeudessa ylänköalueen ja Saharan rajamailla. Se on perustettu ranskalaiseksi varuskuntakaupungiksi vuonna 1852. Alue tunnetaan neoliittisista kivipiirroksistaan. Djelfassa on lämpimintä heinä- ja elokuussa, jolloin päivän keskilämpötila vaihtelee 18 °C:n ja 33 °C:n välillä. Viileintä on tammikuussa, jolloin päivän keskilämpötila vaihtelee 0 °C:n ja 10 °C:n välillä. Vuosittainen sadanta on noin 320 millimetriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Algerian kaupungit
SOME FOLK

SOME FOLK on Kalevauvan toinen studioalbumi, joka julkaistiin 28. helmikuuta 2020. Albumille on haettu sanoituksia Vauva.fi-foorumin lisäksi esimerkiksi Hevostalli.netistä == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Kalevauva.fi: SOME FOLK Viitattu 2.10.2021. * Soundi: Levyarvio: Kun aineistosta ei tule pulaa – Kalevauva.fin tolkuttomat sometekstit toimivat edelleen laulunaiheina Viitattu 2.10.2021. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2020 albumit Luokka:Suomalaiset huumorialbumit
Tero Ojajärvi

Tero Ojajärvi (9. tammikuuta 1968 Alajärvi – 26. tammikuuta 2017 Oulu) oli suomalainen pesäpalloilija. Ojajärvi edusti pääsarjaurallaan Alajärven Ankkureita ja Oulun Lippoa. Ojajärvi saavutti urallaan kaksi SM-kultaa kaudella 1988 ja kaudella 1994, kaksi SM-hopeaa kaudella 1987 ja kaudella sekä yhden SM-pronssin kaudella 1993. Ojajärvi pelasi urallaan yhden A-poikien Itä- Länsi-ottelun, yhden B-poikien Itä-Länsi-ottelun ja yhden Liitto-Lehdistö- ottelun. Hän pelasi ulkokentällä kakkoskopparina. Ojajärvi pelasi pääsarjaurallaan Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä 216 runkosarjaottelua. Näissä hän löi seitsemän kunnaria ja 81 tavallista juoksua, toi 146 juoksua ja keräsi 775 kärkilyöntiä. Ojajärvi pelasi pääsarjaurallaan 39 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kaksi kunnaria ja 12 tavallista juoksua, toi 19 juoksua ja keräsi 111 kärkilyöntiä. Ojajärvi pelasi pääsarjaurallaan neljä alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden tavallisen juoksun, toi kolme juoksua ja keräsi 14 kärkilyöntiä. https://www.pesis.fi/wp-content/uploads/2021/02/Ojajärvi-Tero.xlsx == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Franklin Graham

William Franklin Graham III (s. 14. heinäkuuta 1952 Asheville, Pohjois- Carolina) on yhdysvaltalainen kristillinen saarnaaja ja lähetystyöntekijä. Graham toimii Billy Graham Evangelistic Association- ja Samaritan's Purse -järjestöjen johtajana. == Varhainen elämä == Franklin Graham syntyi vuonna 1952 evankelista Billy Grahamin ja Ruth Bell Grahamin neljäntenä lapsena. Graham kasvoi hirsitalossa Appalakkien vuoristossa Ashevillen läheisyydessä. Omaelämäkerrassaan Graham on kertonut "tietävänsä, ettei pelkkä Billy Grahamin lapsena oleminen vie häntä taivaaseen." Graham teki kapinavaiheen jälkeen oman henkilökohtaisen uskonratkaisunsa 22-vuotiaana yksin hotellihuoneessaan Jerusalemissa. Franklin Graham meni naimisiin Jane Austin Cunninghamin kanssa vuonna 1974. Samoihin aikoihin Samaritan's Purse -järjestön perustaja Bob Pierce kutsui Franklinin mukaansa kuuden viikon lähetystyöhön Aasiaan. Matkallaan Franklin tunsi kutsun työskennellä hädänalaisten ihmisen parissa. Vuonna 1978 Franklin Graham valittiin järjestön hallitukseen. Vuotta myöhemmin, Piercen kuoleman jälkeen, Graham valittiin järjestön johtajaksi. == Pastorin ura == Franklin Graham järjesti ensimmäisen evankelioimiskokouksensa vuonna 1989 ja johtaa nykyisin Billy Graham Evangelistic Association (BGEA) -järjestön kokoustyötä. Graham on julistanut evankeliumia yli 190 evankelioimistapahtumassa Yhdysvaltain 50 osavaltiossa ja 49 maassa. Graham nimitettiin BGEA-järjestön toimitusjohtajaksi vuonna 2000 ja puheenjohtajaksi vuonna 2001. Samaritan's Purse -järjestön kautta Graham tekee lähetystyötä yli sadassa maassa. Vuonna 2016 Franklin Graham järjesti Decision America -kiertueen, jossa ihmisiä kutsuttiin rukoilemaan ja osallistumaan kansalaistoimintaan 50:ssä Yhdysvaltain osavaltiossa. == Yksityiselämä == Franklin Graham on naimisissa Jane Grahamin kanssa. Heillä on neljä lasta ja 12 lastenlasta. Grahamit asuvat Boonen kaupungissa Pohjois-Carolinassa. == Teokset == * Rebel with a Cause, omaelämäkerta, 1997 * Nimi, Päivä Osakeyhtiö, 2008 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset evankelistat Luokka:Evankelioimisliike Yhdysvalloissa Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sétif

Sétif () on kaupunki ja Sétifin maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Atlasvuorten välisellä ylätasangolla 265 kilometriä Algerista kaakkoon. Sétifin kunnassa arvioitiin olevan 400 600 asukasta vuonna 2021. ==Maantiede ja ilmasto== Sétifin kunnan pinta-ala on 127,3 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa El Ourician ja Beni Foudan, idässä Ouled Saborin, etelässä Guidjelin ja Mezlougin ja lännessä Aïn Arnatin kuntiin. Seudun ilmasto on mantereinen ja semiaridi. Kesät ovat kuumia ja kuivia ja talvet kylmiä ja sateisia. Vuotuinen sademäärä on 400–700 millimetriä. ==Historia== Keisari Nerva perusti vuonna 96 Sitifisin siirtokunnan Rooman armeijan veteraaneille. 290-luvulla siitä tuli Mauretania Sitifensisin pääkaupunki. Bysantin aikana vuodesta 539 lähtien Sitifis toimi jälleen provinssin keskuksena ja sinne rakennettiin linnoitus. Ismailiittien johtaja Abu Abdallah al-Shi’i hävitti kaupungin vuonna 904. Vuonna 1152 sen lähellä käytiin suuri taistelu, jossa Abd al-Mu’min ja almohadit kukistivat banu hilal -heimon. Keskiajan lopulla Sétif menetti poliittisen merkityksensä. Ranskalaiset ottivat sen haltuunsa vuonna 1849. Vuonna 1945 kaupungissa tapahtui kansannousu, jota pidetään käännekohtana Algerian tiellä kohti itsenäisyyttä. ==Liikenne ja talous== Sétif on tärkeä liikennekeskus. Se kautta kulkevat Algerista itään johtavat valtatie A2 ja rautatie sekä etelästä Bejaïan ja Jijelin satamiin johtavat maantiet. Aïn Arnatissa on kansainvälinen lentoasema. Kaupungissa on muovi-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Ympäröivällä maatalousalueella tuotetaan viljaa ja harjoitetaan karjanhoitoa. Myös kaupankäynti on tärkeä elinkeino. Sétifissä toimii Ferhat Abbasin yliopisto (Sétif 1) ja humanistisiin tieteisiin keskittynyt Mohamed Lamine Debaghinen yliopisto (Sétif 2). ==Nähtävyydet== Seifin historiallisia kohteita ovat roomalaisajan rauniot ja bysanttilainen linnoitus. Kaupungin museossa on esillä arkeologisia löytöjä, Bacchuksen riemusaattoa esittävä roomalainen mosaiikki, vanhoja rahoja ja islamilaista taidetta. Emiiri Abdelkaderin puutarhaan on pystytetty 200 latinankielisillä piirtokirjoituksilla varstettua kivilaattaa ja pylvästä. Kaupungin keskustassa on kuvanveistäjä Francis de Saint-Vidalin suunnittelema Aïn El Fouaran suihkulähde, joka herättää huomiota alastomine naishahmoineen. Sétifistä koilliseen sijaitsee Djemila, joka on yksi Algerian huomattavimpia antiikin ajan kohteita. ==Lähteet== Luokka:Algerian kaupungit
Kennomeriahven

Kennomeriahven (Epinephelus merra) on meriahventen (Serranidae) heimoon ja meriahventen (Epinephelinae) alaheimoon kuuluva indopasifisella merialueella tavattava kalalaji. == Koko ja ulkonäkö == Kennomeriahven on yksi meriahventen heimon pienikokoisimmista lajeista. Se voi parhaimmillaankin saavuttaa vain lähes 30 senttimetrin pituuden (SL). Väritykseltään kala on valkea ja sen ruumiissa ja evissä on tiheään kuusikulmaisia tummanruskeita läikkiä. Kennomeriahvenella on kylkiviivallaan 48–54 suomua. Selkäevässään lajilla on 11 piikkiruotoa ja 15–17 nivelruotoa. Peräevässään kennomeriahvenella on kolme piikkiruotoa ja kahdeksan nivelruotoa. Rintaevissään sillä on 16–18 ruotoa. == Levinneisyys ja elintavat == Kennomeriahventa tavataan alueella Afrikan itärannikolta ja Intian valtameren saarilta Tuamotulle ja Linesaarille sekä Japanista Uuteen-Etelä-Walesiin ja Lord Howen saarelle. Lajin elinympäristöjä ovat riutat yleensä alle 20 metrin syvyydessä merenpinnasta. Kennomeriahvenen ravintoa ovat pääasiassa ravut ja muut äyriäiset, mutta se syö myös kalaa. Laji on protogyyninen hermafrodiitti; sukupuolenvaihdos tapahtuu 3–5-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Meriahvenet (alaheimo)