EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lodewijk Heyligen

Ludovicus Sanctus eli Lodewijk Heyligen (1304 Beringen? – toukokuu 1361 Avignon) oli flaamilainen musiikkitieteilijä ja kirkonmies.Ludovicus Sanctus MusicologieGids voor Vlaanderen 2007, s. 142 Omer Vandeputte, Filip Devos Hän toimi musiikkimestarina kardinaali Giovanni Colonnan palveluksessa Avignonissa, jossa tapasi Francesco Petrarcan ja muodosti tämän kanssa läheisen ystävyyssuhteen. Hänestä käytettiin lempinimeä "Sokrates". Heyligen erikoistui musiikkiin Liègen Saint-Laurentin apottiluostarikoulussa. Hän lähti nuorena Avignoniin, johon jäi kuolemaansa saakka, vaikka Giovanni Colonna kuoli ruttoon 1340-luvulla. Heyligen kirjoitti julkaisun Sentencia in musica sonora subiecti. Hän on myös mahdollisesti Louis d'Anjoun nimiin laitetun kadonneen De musicae commendacione -tutkielman kirjoittaja. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset tieteilijät Luokka:Musiikkitieteilijät Luokka:Vuonna 1304 syntyneet Luokka:Vuonna 1361 kuolleet
Blocks That Matter

Blocks That Matter on kaksiulotteinen pulma- ja tasohyppelypeli, jonka on julkaissut Swing Swing Submarine. Pelissä pelaajan tehtävänä on ohjata Tetrobot-nimistä robottia ja pelastaa sen avulla kaksi pulaan joutunutta pelinkehittäjää. Peli julkaistiin Xbox Live Indie Games -palvelussa toukokuussa 2011 ja Steamissa saman vuoden elokuussa. Peliarvosteluja keräävän Metacritic-sivuston mukaan Blocks That Matter on saanut kriitikoilta keskimäärin 72/100 pistettä. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2011 videopelit
Castle Bravo

Castle Bravo oli yhdysvaltalainen 1. maaliskuuta 1954 Bikinin atollilla räjäytetty 15-megatonninen lämpöydinase. Suunnitelmien mukaan kokeessa käytetty pommi olisi ollut noin 6 Mt. Siinä käytettiin litiumdeuteridia, jossa oli n. 40 % 6Li ja 60 % 7Li. Jälkimmäisen oletettiin virheellisesti olevan inerttiä. Räjähdyksessä syntyvät suurienergiset neutronit kuitenkin tuottivat 7Li-ytimistä tritiumia ja lisää neutroneita, mikä lähes kolminkertaisti fuusioreaktiossa vapautuvan energiamäärän. Pommi räjäytettiin osana Operaatio Castlea. Ydinkokeen seurauksena eräs japanilainen kalastusalus (Daigo Fukuryū Maru; suom. "Onnekas Lohikäärme N:o 5") jäi odotettua suuremman radioaktiivisen laskeuman alle, jolloin aluksen miehistö sai suuren säteilyannoksen (arviolta 300 radia eli 3 Gy). ==Lähteet== Luokka:Marshallinsaarten historia Luokka:Ydinpommit Luokka:Yhdysvaltain ydinkokeet Luokka:Dwight D. Eisenhowerin presidenttikausi
Shadow Warrior 2

Shadow Warrior 2 on Flying Wild Hogin kehittämä ja Devolver Digitalin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on jatko-osa vuoden 2013 videopelille Shadow Warrior, joka puolestaan on uusintaversio samannimisestä vuoden 1997 pelistä. Shadow Warrior 2 julkaistiin Microsoft Windowsille lokakuussa 2016 ja PlayStation 4:lle sekä Xbox Onelle toukokuussa 2017. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * *Pelin viralliset kotisivut Luokka:Shadow Warrior Luokka:Vuoden 2016 videopelit Luokka:Ensimmäisen persoonan ammuntapelit Luokka:Videopelit, joissa on proseduraalisesti tuotettuja tasoja Luokka:PlayStation 4 -pelit Luokka:Windows-pelit Luokka:Xbox One -pelit
The Ship

The Ship (julkaistu myös nimellä The Ship: Murder Party) on 11. heinäkuuta 2006 julkaistu toimintapeli. Pelin on kehittänyt Outerlight ja julkaissut Blazing Griffin. Pelissä on sekä yksin- että moninpelimahdollisuus. Pelin juoni rakentuu laivalle, jonka omistaa hämäräperäinen herra X. Herra X on jakanut ihmisille – pelaaja mukaan lukien – ilmaisia lippuja risteilylle, joka kuitenkin paljastuu herra X:n juoneksi. Herra X pakottaa risteilylle osallistujat osaksi murhapeliä, jossa risteilymatkustajien täytyy murhata toisia matkustajia ja vältellä itse murhatuksi tulemista. Pelin PC-versio on saanut kriitikoilta Metacritic-sivuston mukaan keskimääräisen arvosanan 76/100. Pelistä julkaistiin vuonna 2016 uusi versio nimellä The Ship: Remasted. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2006 videopelit Luokka:Toimintapelit Luokka:Windows-pelit
Merton (täsmennyssivu)

Merton voi tarkoittaa ainakin seuraavia: == Henkilöt == * Alice Merton (s. 1993), saksalais-kanadalais-englantilainen laulaja ja lauluntekijä * Paul Merton (s. 1957), brittiläinen juontaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja * Robert C. Merton (s. 1944), yhdysvaltalainen taloustieteilijä * Robert K. Merton (1910-2003), yhdysvaltalainen sosiologi * Thomas Merton (1915-1968), yhdysvaltalainen munkki ja kirjailija * Merton Miller (1923-2000), yhdysvaltalainen taloustieteilijä * Robert Merton Solow (s. 1924), yhdysvaltalainen taloustieteilijä == Muut == * Merton, Lontoon kaupunkipiiri * Merton College, Oxfordin yliopiston college Luokka:Etunimet Luokka:Sukunimet
Kouraniemi

Kouraniemi on Sastamalan Suodenniemellä sijaitseva kylä. Se rajautuu idässä ja etelässä Jalkavalan kylän maihin. Kylän itäpuolella on myös Kourajärven rannalla sijaitseva Kittilän kylän Maunuksenmaan ulkopalsta. Pohjoisessa ja lännessä Kouraniemeä rajaa Pajuniemen kylä. Kouraniemi sijaitsee Suodenniemeltä Putajaan johtavan Putajantien (yhdystie 2591) varrella. Kylän läpi kulkee myös Putajantieltä Mouhijärven Vesunnin kylään johtava Vesunnintie (yhdystie 13074), joka ylittää Kourajoen alkumetreillänsä. Kouraniemestä on matkaa Sastamalan keskustaan noin 30 kilometriä sekä Tampereelle ja Poriin noin 60 kilometriä. == Kouraniemen historiaa == Kouraniemi on yksi Suodenniemen seitsemästä myöhäiskeskiajalla syntyneestä kylästä. 1500-luvulla kylässä oli aluksi kolme taloa mutta yhden niistä autioiduttua ja kadottua maisemasta jäljelle jäivät kylässä nykyäänkin olevat kaksi taloa: Pälä eli Pälänen (RNo 1) sekä Tuori (RNo 2). 1500-luvun lopun hopeaveroluetteloista ilmenee, että Kouraniemi oli tuolloin yksi vauraimmista kylistä Suodenniemen alueella. Vuonna 1641 Kouraniemen kylä läänitettiin Jalkavalan ja Pajuniemen kylien tapaan Selkeen kartanoa isännöineelle eversti ja hovitallimestari Hans Wachtmeisterille. Läänitys purkautui vuosisadan lopulla ison reduktion myötä. 1700-luvulla Kouraniemeen perustettiin Sillanpää-niminen ruotusotilastorppa. Yksi sen haltijoista oli Anjalan liittoon osallistuneen, Selkeen kartanossa asuneen eversti Sebastian von Otterin miespalvelija, joka seurasi isäntäänsä tämän Tukholmassa järjestettyyn maanpetosoikeudenkäyntiin. Heinäkuussa 1933 Kouraniemen Tuorilla raivosi leivinuunista syttynyt suuri tulipalo, joka tuhosi tilalta 9 rakennusta. == Kouraniemi tänään == Kouraniemen kahden kantatilan maille on syntynyt ajan mittaan lisää asutusta. Kylän alueella harjoitetaan edelleen maanviljelystä muiden elinkeinojen ohella. Kylän halki virtaavassa Kourajoessa on vedenkorkeuden säätelyyn tarkoitettu Kourajoen pato. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kouraniemeen liittyviä aineistoja Suodenniemen Topoteekissa Luokka: Suodenniemen kylät
Chase Atlantic

Chase Atlantic on vaihtoehtoista R&B; -musiikkia soittava australialainen yhtye, joka on perustettu Cairnsissa vuonna 2014. Yhtyeeseen kuuluvat veljekset Mitchel Cave (laulu) ja Clinton Cave (kitara, saksofoni), sekä Christian Anthony (laulu, rytmikitara). Live-esiintymisissä heillä on kiertävinä jäseninä mukana myös rumpali Jesse Boyle ja basisti Patrick Wilde. Yhtye säveltää, sanoittaa sekä tuottaa itse musiikkinsa. Chase Atlantic julkaisi ensimmäisen omakustanteisen EP-levynsä Dalliancen vuonna 2014. Seuraavana vuonna julkaistiin yhtyeen toinen EP, Nostalgia, jonka single Friends kiinnitti Benji ja Joel Maddenin huomion, ja Maddenit auttoivat Chase Atlanticia saamaan levytyssopimuksen BMG:n kanssa. Vuonna 2016 yhtye vaihtoi levy-yhtiötä, ja solmi uuden sopimuksen Warner Music Groupin kanssa. Yhtye julkaisi vuonna 2017 sarjan EP-levyjä: Part One, Part Two ja Part Three. Saman vuoden lokakuussa Chase Atlantic julkaisi ensimmäisen pitkäsoittoalbuminsa, joka kantaa yhtyeen tavoin nimeä Chase Atlantic. Debyyttialbumi sisältää uusien kappaleiden lisäksi osan edellisen kolmen EP:n kappaleista. Chase Atlantic julkaisi esikoisalbuminsa jälkeen vuonna 2018 yksittäissinglet Numb to the Feeling ja Tidal Wave ollessaan kiertueella ensin pop-artisti Lightsin kanssa, ja kesällä yhtenä Vans Warped Tourin esiintyjistä. Yhtyeen kuudes EP, Don't Try This, julkaistiin 25. tammikuuta 2019 jälleen BMG:n kautta, kun Chase Atlantic oli jättänyt Warner Music Groupin. Yhtyeen toinen albumi, Phases, julkaistiin 28. kesäkuuta 2019. Albumia edelsi kolme singleä: Her, Stuckinmybrain ja Love Is (Not) Easy. Yhtye on myös vuonna 2016 levyttänyt EP:n nimeltä Paradise, mutta se julkaistiin digitaalisesti vasta vuonna 2019. Sitä ennen EP oli hetken aikaa saatavilla rajoitetusti CD-levynä, jota yhtye myi ainoastaan kiertueellaan. == Tyylilaji == Yhtyeen vokalisti Mitchel Cave on kertonut, että heidän on usein vaikeaa kuvailla musiikkityyliään, mutta sanovat sen olevan sekoitus R&B;:tä ja pop-rockia. Heidän mukaansa esikoisalbumin tyyli on Phasesia synkempi, ja muutos tapahtui luonnostaan jäsenten elämäntilanteen mukana. Esikuvikseen yhtye on nimennyt muun muassa The Weekndin ja Tame Impalan. == Diskografia == === Studioalbumit === * Chase Atlantic (2017) * Phases (2019) * BEAUTY IN DEATH (2021) === EP:t === * Dalliance (2014) * Nostalgia (2015) * Paradise (2016) * Part One (2017) * Part Two (2017) * Part Three (2017) * Don't Try This (2019) === Singlet === * Anchor Tattoo (2014) * Meddle About (2014) * Obsessive (2016) * Church (2017) * Triggered (2017) * Cassie (2017) * Why Stop Now (2017) * Keep It Up (2017) * Okay (2017) * Swim (2017) * Numb To The Feeling (2018) * Tidal Wave (2018) * You Too. (2018) * Like A Rockstar (2018) * Her (2019) * Stuckinmybrain (2019) * Love Is (Not) Easy (2019) * Heaven and Back (2019) * Angels (2019) * Too Late (2019) * Hit My Line (2020) * OUT THE ROOF (2020) * MOLLY (2020) * SLIDE (2021) * EMPTY (2021) * OHMAMI (2021) * ESCORT (2021) * FOR HER (2022) * MAMACITA (2023) == Lähteet == Luokka:Australialaiset yhtyeet
Fabre

Fabre on ranskalainen sukunimi, ja se on esimerkiksi seuraavilla henkilöillä: *Alexandre Fabre, ranskalainen näyttelijä *Dylan Fabre (s. 2000), ranskalainen jääkiekkoilija *Émile Fabre (1869–1955), ranskalainen näytelmäkirjailija *François-Xavier Fabre (1766–1837), ranskalainen taidemaalari *Jean-Henri Fabre (1823–1915), ranskalainen hyönteistutkija ja kirjailija *Josep Palau i Fabre (1917–2008), katalaaniksi kirjoittanut katalonialainen kirjailija *Marcel Fabre, oik. Marcel Fernández Peréz (1886–1929), espanjalaissyntyinen näyttelijä ja elokuvaohjaaja *Michaël Fabre (s. 1984), ranskalais- algerialainen jalkapallomaalivahti *Pascal Fabre (s. 1960), ranskalainen Formula 1 -kuljettaja *Philippe François Nazaire Fabre d’Églantine (1750–1794), ranskalainen vallankumousmies ja näytelmäkirjailija ==Muita== *Musée Fabre, taidemuseo Ranskan Montpellier’ssa
Kristian Donner

Kai Kristian Donner (s. 22. helmikuuta 1952 Helsinki) on suomalainen eläintieteilijä ja emeritusprofessori, Kai Otto Donnerin poika. Kristian Donner opiskeli eläintiedettä Helsingin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1985 tutkielmalla The Ganglion Cells of the Frog Retina. Hän on työskennellyt yliopiston palveluksessa vuodesta 1976 alkaen muun muassa tuntiopettajana ja assistenttina ja toiminut eläintieteen apulaisprofessorina 1996–1998 ja varsinaisena professorina vuodesta 1998. Hän on julkaissut noin sata kirjoitusta erityisesti eläinten ja ihmisten näöstä ja näkemisen neurobiologista. Donnerin puoliso on kirjailija Annika Luther, ja heillä on kahdeksan lasta, joista tytär Ulla Donner on sarjakuvataiteilija. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Kristian Donner. Helsingin yliopiston tutkimusportaali. Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset eläintieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit
Ulla Donner

Ulla Donner (s. 1988 Helsinki) on suomenruotsalainen kuvittaja ja sarjakuvataiteilija.Ulla Donner. Schildts & Söderströms. Ulla Donnerin vanhemmat ovat professori Kristian Donner ja kirjailija Annika Luther. Hän on opiskellut graafista suunnittelua Aalto-yliopistossa. Donner sai Sarjakuva- Finlandian keväällä 2020 teoksesta Sontaa. Myös hänen teoksensa Spleenish ja Luonnollinen näytelmä olivat ehdolla palkinnon saajaksi. Suomen sarjakuvaseuran Puupäähattu-palkinnon hän sai 2025. ==Suomennettuja teoksia== * * * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pierre de Ronsard

Pierre de Ronsard (11. syyskuuta 1524 Possonnièren linna, Vendôme, Ranska – 27. joulukuuta 1585 Saint-Cosmen luostari, Toursin lähellä, Ranska) oli ranskalainen runoilija, joka uudisti maansa runotaidetta. Hän oli ensin diplomaatti mutta siirtyi kuuroutensa vuoksi humanistisen tutkimuksen alalle.Ronsard, Pierre de. Tietosanakirja, osa 8, p. 152. Tietosanakirja- osakeyhtiö 1916 ==Ura== De Ronsard oli runoiliryhmä Plejadin johtohahmo ja hovirunoilija ja klassisen ranskalaisen kirjallisuussuunnan perustaja. Hänen esikuviaan olivat antiikin ja Italian runoilijat Pindaros, Anakreon, Horatius ja Francesco Petrarca. De Ronsard kirjoitti ensi sijassa rakkaus- ja luonnonlyriikkaa ja julkaisi viisi runokokoelmaa ja useita sonettikokoelmia. Hän pyrki uudistamaan ranskan kieltä mutta meni liiallisuuksiin ottaessaan vaikutteita kreikasta ja latinasta. Seuraajat arvostelivat de Ronsardia ankarasti, ja hän vaipui unhoon vuoden 1600 jälkeen. Vasta 1800-luvun uusklassismi nosti hänet arvoonsa, ja hänen lyriikkaansa arvostetaan. Kaarlo Sarkian suomentamat runot "Orapihlajalle" ja "Kassandralle" sisältyvät antologiaan Maailmankirjallisuuden kultainen kirja 4: Ranskan kirjallisuuden kultainen kirja (1934). "Kassandralle" on myös molemmissa Sarkian kokoelmissa Runot (1944/2008). Runon "Kassandralle" on suomentanut myös Aale Tynni.Ronsard, Pierre de. Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta 15.7.2020. Viitattu 17.9.2020. (Arkistoitu linkki.) ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * * ==Aiheesta muualla== * Pinkernell, Gert: Namen, Titel und Daten der französischen Literatur. Ein chronologisches Repertorium. Luokka:Ranskalaiset runoilijat Luokka:Ranskalaiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1524 syntyneet Luokka:Vuonna 1585 kuolleet
Émile Fabre

Émile Fabre (24. maaliskuuta 1869 Metz, Ranska – 25. syyskuuta 1955 Pariisi, RanskaFabre, Émile (1869-1955), BnF viitattu 22.3.2020 ) oli ranskalainen näytelmäkirjailija.Fabre 2. Émile Fabre, Tietosanakirja osa 2, palsta 966–967, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 Fabre opiskeli lakitiedettä ja meni kotikaupungissaan asianajajan sihteeriksi. Hän oli kuitenkin jo nuoresta pitäen harrastanut teatteritaidetta ja kirjoitellut näytelmiä, ja tähän työhön hän myöhemmin antautui kokonaan. Fabre on etevä, myötätuntoisuutta herättävä näytelmäkirjailija. Hän tarttuu ajankohtaisiin yhteiskunnallisiin ongelmiin, joista rahaa, avioeroa ja kunnianhimoa käsittelevät ovat hänen erityisen mielenkiintonsa kohteina. Hän on julkaissut näytelmät Comme ils sont tous (1894), L’argent (1895, esitetty suomeksi nimellä Raha), Le bien d'autrui (1897), L’impérissable (1898), Timon d’Athènes (1899), La vie publique (1902), La rabouilleuse (1904), Les ventres dorés (1905), La maison d’argile (1907), Les vainqueurs (1908). ==Suomennettu tuotanto== * Raha (L'argent); suom. Walle Sorsakoski (käsikirjoitus Teatterikorkeakoulun kirjaston Viipurin näyttämön kokoelmassa) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Tamon Yamaguchi

Tamon Yamaguchi (17. elokuuta 1892 – 4. kesäkuuta 1942) oli japanilainen kapteeni toisen maailmansodan aikaan. Hän palveli Japanin keisarillisessa laivastossa Kiinan–Japanin sodassa 1937–1945 ja Tyynenmeren sodassa. == Aiheesta muualla == Luokka:Japanilaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Kerstin Anér

Kerstin Anér (28. maaliskuuta 1920 Tukholma – 23. marraskuuta 1991 Södertälje, Ruotsi) oli ruotsalainen radiotuottaja, kirjallisuustieteilijä ja kirjailija. Hän oli kansanpuolueen (Liberala folkpartiet) valtiopäiväedustaja ja puolueen varapuheenjohtaja 1975–1982. == Elämänvaiheet ja työ == Anér opiskeli Göteborgin korkeakoulussa ja suoritti filosofian tohtorin tutkinnon 1948 aiheenaan 1790-luvun kirjallisuus- ja sanomalehti-ilmapiiri Ruotsissa. Hän työskenteli toimittajana mm. Idun/Vecko-journalen-lehdessä ja kirjallisuuskriitikkona Bonniers litterära magasinet – lehdessä. Hän toimi radiotuottajana Ruotsin Radiossa 1956–1968. 1976–1980 hän toimi valtiosihteerinä opetusministeriössä. Valtiopäiväedustaja hän oli aktiivinen mm. tulevaisuuteen, tutkimukseen ja ympäristöön liittyvissä kysymyksissä ja hän oli asiantuntijana mm geenitekniikkaan ja energeiaan liittyvissä kysymyksissä. Hän esiintyi suosittuna saarnaajana kirkoissa ja puhujana poliittisissa tilanteissa. Hän oli jäsenenä Ruotsin kirkon rukouskirjaa valmistelleessa komiteassa ja on julkaissut mm. hartauskirjoja. Hän kirjoitti ja käänsi myös Yksi hänen kirjoittamansa ja kääntämänsä virsi on Ruotsin kirkon virsikirjassa. Virsi "Du är större än mitt hjärta" on vuodelta 1946 ja se on yksi kolmesta Ruotsin kirkon virsikirjan virsistä, joka on kirjoitettu 1940-luvulla pari vuotta Hiroshiman atomipommin jälkeen, ja se pohtii tieteen kehityksen ja uskon peruskysymyksiä ja yhteenliittämistä ja sitä on pidetty kenties moderneimpana virtenä Ruotsin kirkon virsikirjassa. Virrestä löytyy myös orastavan feministiteologian viitteitä. Virsi on Ruotsin kirkon virsikirjassa numerolla 27 "Asunnoksi sydämeni ahdas sinulle kai ahdas on". Sen suomennos on Pekka Kivekkään tekemä 1996. Anér on kääntänyt vuonna 1975 ruotsiksi Fred Kaanin 1972 kirjoittaman virren "Worship the Lord, worship the Cre’tor". Se on Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 292. Sen suomennos on Pekka Kivekkään vuodelta 1996 ja se on myös Suomen ev. lut. kirkon virsikirjassa virsi 953. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Ruotsalaiset virsirunoilijat Luokka:Radiotuottajat Luokka:Ruotsalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Matsubara

Matsubara () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Yamatojoen vasemmalla rannalla. Se rajautuu sekä Osakan että Sakain suurkaupunkeihin. Matsubarassa on 119 360 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 16,66 neliökilometriä. Matsubara on vanhaa riisinviljelyaluetta, jonka tarpeisiin rakennettiin keinokastelulampia jo Kofun-kaudella. Nihonshokin mukaan siellä olisi sijainnut 400-luvulla keisari Hanzein palatsi Tajihi Shibagaki no miya, jolloin se olisi ollut maan poliittinen keskus. Se kehittyi vanhastaan Naniwan eli Osakan ja Yamaton yhdistäneen tiereitin varrella. Myöhemmin Edo-kaudella se oli puuvillan viljelyaluetta. Kun sinne valmistui rautatieyhteys Osakasta vuonna 1923, se alkoi kehittyä Osakan lähiönä. Nykyinen Matsubaran kaupunki perustettiin vuonna 1955 liittämällä yhteen Matsubaran ja Amamin maaseutukaupungit sekä kolme muuta kuntaa. Kaupunkiin on sijoittunut etenkin pientä ja keskisuurta elintarvike-, metalli-, tekstiili- ja koneteollisuutta. Matsubaran kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Nunose-jinjan ja Shibagaki- jinjan šintolaiset pyhäköt sekä Ōtsukayaman kofun-hautakumpu, Japanin viidenneksi suurin avaimenreiän muotoinen kofun. Matsubaraa palvelee Kintetsu- rautateiden Minami-Ōsaka-linja. == Kuvia == Tiedosto:Hannan University.JPG|Hannan-yliopiston rakennus Tiedosto:河内天美駅前 Station square of Kawachi-Amami sta. 2012.1.14 - panoramio.jpg|Kawachi-Amamin rautatieaseman edustaa Tiedosto:Kawachi Otsukayama Kofun, zenkei.jpg|Ōtsukayaman kofun- hautakumpu Tiedosto:Matsubara city center area Aerial photograph.1985.jpg|Matsubara ilmakuvassa vuonna 1985 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Osakan prefektuurin kaupungit
Attilio Fontana

Attilio Fontana (s. 28. maaliskuuta 1952 Varese) on italialainen poliitikko. Hänet valittiin maaliskuussa 2018 aluevaaleissa Lombardian aluehallinnon johtoon.President Regione Lombardia Fontana opiskeli oikeustiedettä Milanon yliopistossa, josta valmistui vuonna 1975. Hän aloitti työskentelyn rikosoikeudessa vuonna 1980 ja on johtanut omaa oikeustoimistoaan Varesessa. Poliittisen uransa hän aloitti Pohjoisen liiton (Lega Nord) perustamisen yhteydessä. Fontana toimi ennen Lombardian maakuntajohtajaksi pääsyään muun muassa pormestarina Induno Olonassa (1995–1999) ja Varesessa (valittu 2006 ja uudelleen 2011). Maakunnan johtoon hänet valittiin 49,75 %:n ääniosuudella 4. maaliskuuta 2018. Fontana on vuosien 2019–2020 koronaviruspandemian aikana vaatinut Italian keskushallinnolta aiempaa tiukempaa puuttumista viruksen leviämiseen.WHO julisti koronaviruksen pandemiaksi – Ruotsissa ensimmäinen kuolonuhri, Italiassa kuolleita yli 800 Itä-Häme Fontanalla on kolme lasta. == Lähteet == Luokka:Italian pormestarit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The King

The King voi tarkoittaa seuraavia: * The King, James Marshin ohjaama elokuva vuodelta 2005 * The King, David Michôd’n ohjaama elokuva vuodelta 2019
The King (vuoden 2019 elokuva)

The King on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut David Michôd ja käsikirjoittanut Michôd sekä Joel Edgerton. Sen pääosissa näyttelevät Timothée Chalamet, Joel Edgerton, Sean Harris, Lily- Rose Depp, Robert Pattinson ja Ben Mendelsohn. The King sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 2. syyskuuta 2019. Se sai teatteriensi-illan 11. lokakuuta 2019, jonka jälkeen se julkaistiin suoratoistopalvelu Netflixissä 1. marraskuuta 2019. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Vuoden 2019 australialaiset elokuvat Luokka:Historialliset draamaelokuvat Luokka:Netflix- alkuperäiselokuvat Luokka:Vuoden 2019 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Mustapaidat (IKL)

Mustapaidat oli Isänmaallisen kansanliikkeen (IKL) vuosina 1936–1939 toiminut nuorisojärjestö. Järjestö jatkoi IKL:n lakkautetun nuorisojärjestön Sinimustien toimintaa. Uudessa järjestössä jatkoivat samat aktiivit, mutta Sinimustien lakkauttaminen oli laimentanut toimintaa aiemmin ruokkineen aatteellisen palon. Järjestön käytännön toiminnan johtajana ja järjestön julkaiseman Luo lippujen -lehden päätoimittajana toimi Viljo Lius. Järjestö jatkoi Sinimustien kesäleirejä mutta kaikkiaan toiminta oli vakiintumatonta ja jatkui vain vuoteen 1939 saakka. == Lähteet == Luokka:Isänmaallinen kansanliike Luokka:Entiset suomalaiset poliittiset nuorisojärjestöt Luokka:Suomalaiset nationalistiset järjestöt
Ferdinand Fabre

Ferdinand Fabre (1830–1898) oli ranskalainen kirjailija. Hän aikoi ensin papiksi, tutki sitten lääketiedettä, mutta antautui pian kokonaan kirjalliselle uralle. Fabren esikoisteos oli runokokoelma Feuilles de lierre (1853), jota 1861 seurasi hänen esikoisromaaninsa Les Courbezon. Se on värikäs Ranskan akatemian palkitsema teos, joka kuvaa tapoja Sevennien vuoristossa. Yleistä tunnustusta ja huomattavan kirjallisen aseman Fabre saavutti hengellisen säädyn oloja kuvaavalla romaanillaan L’abbé Tigrane (1873; suomennettu).Fabre. 1. Ferdinand Fabre, Tietosanakirja osa 2, palsta 966, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 Fabren myöhemmistä teoksista mainittavia ovat romaanit Barnabé (1875), joka kuvaa maalaisia tapoja, Mon oncle Célestin, moeurs cléricales (1881) ja Le roi Ramire (1883). Lucifer (1884) kuvaa gallikanismin ja klerikalismin välistä taistelua ja voittaa drastisessa kuvaamistaidossa romaanin L’abbé Tigrane. Se merkitsi Fabren tuotannon huippua. Hän julkaisi päiväkirjansa 1889 nimellä Ma vocation. Hänelle pystytettiin 1903 muistopatsas Pariisiin. ==Suomennettu teos== * Apotti Tigrane (L’abbé Tigrane), suom. E. J. (= Ellida Järnefelt), Otava 1894. Sarja: Otavan helppohintainen kirjasto, 16. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1830 syntyneet Luokka:Vuonna 1898 kuolleet
Koivuniemi (Suodenniemi)

Koivuniemi on Sastamalan Suodenniemellä sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee Koivuniemenjärven pohjoisrannalla ja sen rajanaapureina ovat idässä ja pohjoisessa Taipaleen ja Leppälammin kylät sekä Leppälammin kylän ulkopalsta Krapsunmaa. Luoteessa Koivuniemi rajoittuu Kittilän kylän Kömisevänmaahan sekä lounaassa ja etelässä Pohjakylään. Pohjakylästä Ikaalisten ja Kankaanpään suuntaan johtava Sävintie (seututie 2594) kulkee Koivuniemen kylän halki. Leppälammilta tuleva Leppälammintie/Kujalantie (yhdystie 13078) puolestaan yhtyy Sävintiehen Koivuniemen kylän kohdalla. Koivuniemestä on matkaa Sastamalan keskustaan noin 37 kilometriä. Tampereelle ja Poriin on matkaa noin 60 kilometriä. == Koivuniemen nimen alkuperä == Koivuniemen kylän arvellaan saaneen nimensä koivikkoisesta, alavasta ja savikkoisesta rantatasanteesta, jolle se on muodostunut. == Koivuniemen historiaa == Koivuniemen kylän alueella on ollut ihmistoimintaa jo kivikauden aikana. Alueelta on löydetty useita asuinpaikkojen jäänteitä sekä irtoesinelöytöjä. Seudun runsaat vesistöt lienevät toimineet kulkureitteinä ja kalavesinä kivikauden ihmisille kuten myöhemmillekin sukupolville. Itse kylä on yksi Suodenniemen seitsemästä myöhäiskeskiaikaisesta kylästä eli se lienee perustettu 1300–1500-lukujen välisenä aikana. Koivuniemen kylässä oli vielä 1500-luvulla neljä taloa mutta yksi niistä autioitui 1600-luvulle tultaessa. Kylään jäivät seuraavat kolme maakirjataloa: Husari (RNo 1), Heikkilä eli Pukka (RNo 2) ja Noukka (RNo 3). 1600-luvun lopun nälkävuosista selvittiin Koivuniemessä paremmin kuin monissa muissa Suodenniemen osissa: Koivuniemen Husari oli yksi harvoista taloista, joka selvisi ankarasta ajasta menettämättä yhtään asukastaan. 1700-luvulla Koivuniemessä, nykyisten Kujalantien ja Leppälammintien risteyksessä, sijaitsi ruotusotilastorppa. Sen haltijat osallistuivat niin Kaarle XII:n Norjan sotaretkeen kuin Kustaa III:n sotaan 1700-luvun lopulla. Sisällissodan aikana maaliskuussa 1918 Koivuniemessä käytiin rajuja taisteluja pitäjää puolustaneiden punaisten ja sinne hyökänneiden valkoisten kesken. Peräytyessään punaiset polttivat Noukan vasta valmistuneen uuden päärakennuksen. Heikkilän talo myytiin Suodenniemen kunnalle vuonna 1929. Vuonna 1942 sen maille valmistui Suodenniemen ja Lavian yhteinen kunnalliskoti. Sen toiminta jatkui vuoteen 2011 saakka. == Koivuniemi tänään == Koivuniemen kylän väkiluku on vähitellen pienentynyt mutta alueella on edelleen sekä vakituista että vapaa-ajan asutusta. Kylän edustalla sijaitseva Koivuniemenjärvi on lintubongareiden suosima järvi. Se on monen muuttolintulajin vakinainen levähdyspaikka muuttomatkan varrella. Koivuniemen kylässä toimii Koskelan museotorppa , jossa järjestetään kesäisin erilaisia tapahtumia. == Aiheesta muualla == * Koivuniemeä koskevia aineistoja Suodenniemen Topoteekissa == Lähteet == Luokka:Suodenniemen kylät
Matt Roy

Matt Roy (s. 1. maaliskuuta 1995 Michigan) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa NHL-seura Washington Capitalsia. Los Angeles Kings varasi hänet vuoden 2015 varaustilaisuuden seitsemännellä kierroksella. Roy on pelipaikaltaan puolustaja ja kätisyydeltään right. Kaudella 2018-2019 alkaneella NHL-urallaan Roy on 8. kesäkuuta 2023 mennessä pelannut 288 runkosarjaottelua, joissa on tehnyt 19 maalia ja 62 syöttöä eli 81 tehopistettä. Maaliskuussa 2021 Roy teki Kingsin kanssa kolmevuotisen ja yhteensä 9,45 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. https://www.nhl.com/news/matt-roy-agrees-to-three-year-contract-with-los- angeles-kings/c-322765776 Heinäkuussa 2024 Roy teki vapaana agenttina Washington Capitalsin kanssa kuusivuotisen ja yhteensä 34,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. ==Lähteet== * Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Washington Capitalsin pelaajat Luokka:Los Angeles Kingsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Minō

Minō () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Hokusetsuvuorten eteläreunalla. Kaupungin länsiosien läpi etelään virtaa Minōjoki. Minōssa on 138 365 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 47,90 neliökilometriä. Minō on jo muinoin ollut suosittu matkailukohde, jonne ihmisiä ovat houkutelleet Minōjoen ja Minōvuoren kauniit luonnonalueet, kuten Minōn vesiputous. Alue on tunnettu erityisesti ruskastaan. Se alkoi kaupungistua Meiji-kauden loppupuolella, kun sinne valmistui Osakasta rautatieyhteys. Erityisesti toisen maailmansodan jälkeen se on kasvanut voimakkaasti Osakan lähiönä. Kaupunkioikeudet Minō sai vuonna 1956. Kaupunkiin kuuluvat vuoristoalueet tunnetaan esimerkiksi siitakesienien, japaninmispelin ja japaninkastanjan viljelystä. Aiemmin alueella tuotettiin puuhiiltä. Monet Minōn luonnonnähtävyyksistä kuuluvat Minōn puistoon, joka on Osakan prefektuurin omistuksessa, tai Meiji no muran puolikansallispuistoon. Alueella sijaitsevat vanhat Katsuo-jin ja Ryūan-jin buddhalaiset temppelit. Minōvuori tunnetaan myös japaninmakakien esiintymisalueena. Minōn rautatieaseman pohjoispuolella toimivat Minō-onsenin kuuma lähde ja Minōn hyönteismuseo. Minōta palvelee Hankyū-rautateiden Minō-linja. == Kuvia == Tiedosto:Minoh Falls Minoh Osaka pref Japan01s5.jpg|Minōn vesiputous Tiedosto:道からの景色４ - panoramio.jpg|Minōn kaupunkikuvaa Tiedosto:Meiji no Mori Minoh Quasi-National Park Minoh Osaka pref Japan05s3.jpg|Turisteja Meiji no morin puolikansallispuistossa Tiedosto:Inatsuhiko-jinja, shinmon-2.jpg|Inatsuhiko- jinja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Osakan prefektuurin kaupungit
Tanzan Ishibashi

Tanzan Ishibashi (25. syyskuuta 1884 Tokio – 25. huhtikuuta 1973 Tokio)Ishibashi Tanzan Encyclopædia Britannica. Viitattu 22.3.2020. oli japanilainen toimittaja, talousasiantuntija ja poliitikko, joka toimi Japanin pääministerinä talvella 1956–1957. Ishibashin isä oli Nichiren-buddhalainen munkki ja Kuon-ji-temppelin johtaja.Ishibashi, Tanzan Portraits of Modern Japanese Historical Figures. Japanin parlamentin kirjasto. Viitattu 22.3.2020. Ishibashi sai sukunimensä äidiltään. Hän valmistui Wasedan yliopiston filosofian laitokselta vuonna 1907 ja ryhtyi lehtimieheksi. Vuodesta 1911 hän oli toimittajana ja myöhemmin päätoimittajana Tōyō keizai shimpō -talouslehdessä. Ishibashi puolusti kirjoituksissaan liberaalia politiikkaa vaihtoehtona Japanin imperialismille. Vuodesta 1934 hän julkaisi englanninkielistä Oriental Economist -talouslehteä ja vuonna 1939 hänestä tuli Toyo Keizai -kustantamon johtaja. Ishibashi oli valtiovarainministerinä Shigeru Yoshidan hallituksessa vuosina 1946–1947. Hänet valittiin vuonna 1947 Japanin alahuoneeseen, mutta samana vuonna Yhdysvaltain miehityshallinto kielsi häneltä toimimisen poliittisessa virassa, sillä hän oli ollut toisen maailmansodan aikana Japanin hallituksen neuvonantajana. Kielto oli voimassa vuoteen 1951, jolloin miehityshallinto päättyi. Ishibashi oli vuonna 1956 kauppa- ja teollisuusministerinä Ichirō Hatoyaman hallituksessa. Hänet valittiin samana vuonna Japanin liberaalidemokraattisen puolueen puheenjohtajaksi, ja joulukuussa 1956 hän korvasi Hatoyaman pääministerinä. Hän joutui eroamaan sairauden vuoksi jo helmikuussa 1957. Pääministerikautensa jälkeen Ishibashi pyrki edistämään Japanin kauppasuhteita Kiinaan ja Neuvostoliittoon, joissa hän myös vieraili. Hän oli vuodesta 1960 Japani–Neuvostoliitto-ystävyysseuran puheenjohtaja. Ystävyystoiminta vähensi hänen kannatustaan liberaalidemokraattisessa puolueessa, ja hän putosi parlamentista vuoden 1963 vaaleissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Japanin pääministerit Luokka:Japanin valtiovarainministerit Luokka:Päätoimittajat Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Heli Galliano

Heli Galliano (s. 1969) on suomalainen kirjailija. Hän on julkaissut Otavalla teokset Kyyhky ja susi (2018) ja Lintutyttö (2019).Kirjailijat: Heli Galliano Otava Hänen teoksensa ovat historiallisia romaaneja.Suomalainen kirjailija ja italialainen juristi kertovat, miltä tuntuu elää Italiassa juuri nyt – "Ulkona on kaunis sää, mutta siellä ei ole ketään" YLE Galliano opiskeli sosiaaliantropologiaa ja ryhtyi tekniseksi kääntäjäksi. Hänen kotikaupunkinsa Suomessa oli Tampere, mutta hän muutti kesäkuussa 1996 Italiaan asumaan tulevan miehensä kanssa. Pariskunta meni naimisiin Suomessa kesällä 1997. Avioliitosta syntyi vuonna 1997 tytär ja vuonna 1999 poika.Helin rakkaus löytyi interraililla: ”Rodrigo ajoi 40 km soittamaan minulle” Kotiliesi Galliano asuu San Prosperossa Modenan läheisellä maaseudulla. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mary Daly

Mary Daly (16. lokakuuta 1928 – 3. tammikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen radikaalifeministinen filosofi ja teologi. Daly opiskeli uskonnontutkimusta Saint Mary's Collegesta valmistuen PhD-oppiarvolla vuonna 1953. Yhdysvalloissa teologianopiskelu ei tuolloin ollut mahdollista naisille, minkä vuoksi hän muutti Sveitsiin opiskelemaan teologiaa ja filosofiaa. Vuonna 1966 hän aloitti työnsä teologianprofessorina Boston Collegessa. Kolmen vuoden jälkeen yliopisto kieltäytyi myöntämästä hänen työsuhteelleen jatkoa, mikä tulkittiin hänen kirjansa The Church and the Second Sex (1968) aiheuttamana vastareaktiona. Hän sai luvan jatkaa virassaan, kun yli 1500 opiskelijaa osoitti mieltään päätöstä vastaan. Hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1999, jolloin hänen päätöksensä kieltää miehiä osallistumatta hänen feminististä etiikkaa käsittelevälle kurssilleen sai osakseen kritiikkiä syrjinnästä. Hän perusteli päätöstään sillä, että miesten ottaminen mukaan kurssille olisi ollut häiritsevää tunteikkaaseen ja intellektuaaliseen feministiseen keskusteluun osallistuville naisopiskelijoille. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Mary Daly Encyclopædia Britannicassa Luokka:Yhdysvaltalaiset feministit Luokka:Yhdysvaltalaiset filosofit Luokka:Yhdysvaltalaiset teologit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Viron terveysvirasto

Viron terveysvirasto (, ) on Viron valtion terveysalan lupa- ja seurantavirasto. Se säätelee terveysalan henkilöstön pätevyyttä, lääketieteellisiä välineitä; seuraa, ehkäisee ja jakaa ohjeistuksia tartuntatautien osalta; säätelee kosmeettisia tuotteita, seuraa kemiallista turvallisuutta sekä juoma- ja uimaveden laatua. Virasto osallistuu myös hoidon laadun arviointiin. Viron terveysvirasto on mainittu toisinaan Suomessakin esimerkiksi turistien suosimassa kylpylässä esiintyneestä noroviruksesta uutisoitaessa. Alkuvuodesta 2020 virasto näkyi useammin tiedotusvälineissä koronaviruksen aiheuttaman covid-19-taudin johdosta. Viron ensimmäinen tautitapaus raportoitiin julkisuuteen 27. helmikuuta 2020. Valmiustila Viroon julistettiin koronan takia pari viikkoa myöhemmin 12. maaliskuuta 2020, kun maassa oli varmennettu 27 tautitapausta. Viron terveysviraston päätoimipiste sijaitsee Tallinnassa osoitteessa Paldiski maantee 81. Virastolla on myös muita toimipaikkoja. ==Katso myös== *Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) *Valvira *Latvian tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (SPKC) *Liettuan terveyskasvatus- ja tautienehkäisykeskus (SMLPC) *Ruotsin kansanterveysvirasto *Venäjän federaation kuluttajansuoja- ja hyvinvointivirasto (Rospotrebnadzor) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Terviseamet (kotisivut) (terviseamet.ee) *Republik of Estonia. Health Board (kotisivut) (terviseamet.ee) *Koroonaviiruse andmestik (Covid-19 taudin esiintyminen Virossa karttana, tilastona ja graafeina) (terviseamet.ee) Luokka:Tallinnan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Viron hallinto Luokka:Kansanterveyslaitokset Luokka:Viron tutkimuslaitokset
Proteiinisitoutuminen plasmassa

Proteiinisitoutuminen plasmassa tarkoittaa lääkeaineen affiniteettia veriplasman proteiineille eli sitä, missä määrin se sitoutuu veriplasman proteiineihin. Sille voidaan laskea prosenttiluku - jos lääkeaineen affiniteetti plasmaproteiineille on esimerkiksi 80 %, vereen vapautuneista lääkemolekyyleistä 80 % sitoutuu plasmaproteiineihin ja 20 % jää vereen vapaiksi molekyyleiksi. Affiniteetti voi vaikuttaa lääkeaineen tehokkuuteen, sillä lääkkeen vaikutus perustuu sen kiinnittymiseen kudoksissa oleviin reseptoreihin. Mitä pienempi lääkkeen affiniteetti on, sitä tehokkaammin se voi sitoutua kohdekudoksen reseptoreihin. Albumiini, lipoproteiinit ja glykoproteiini ovat proteiineja, joihin lääkeaineet tavallisimmin kiinnittyvät. == Sitoutuminen == Lääkeaineen molekyylit voivat olla veressä joko vapaina tai johonkin kiinnittyneinä. Affiniteetista riippuen osa molekyyleistä saattaa sitoutua plasmaproteiineihin ja osa jäädä vereen vapaiksi molekyyleiksi. Jos sitoutuminen voi olla myös käänteistä, vapaiden ja sitoutuneiden molekyylien välillä vallitsee kemiallinen tasapaino seuraavan kaavan mukaan:Huupponen, Risto & Raunio, Hannu kirjassa Koulu, Mervaala & Tuomisto: "Farmakokinetiikka", Farmakologia ja toksikologia, s. 77–86.Scheinin, Mika kirjassa Koulu, Mervaala & Tuomisto: "Lääkeaineiden vaikutusmekanismit; reseptorit", Farmakologia ja toksikologia, s. 33. Proteiini + laakeaine <=> Proteiini-laakeainekompleksi Ne lääkeaineen molekyyleistä, jotka ovat kiinnittyneet proteiineihin, eivät voi kiinnittyä reseptoreihin. Vapaina olevat molekyylit ovat ainoita, jotka voivat kiinnittyä kohdekudoksen reseptoreihin ja saada aikaan halutun vaikutuksen. Vapaat molekyylit voivat myös poistua elimistöstä aineenvaihdunnan tuloksena. Proteiinisitoutuminen voi vaikuttaa lääkeaineen eliminaation puoliintumisaikaan, kun proteiineihin sitoutuneet lääkemolekyylit vapautuvat takaisin verenkiertoon vapaiden molekyylien poistuessa elimistöstä. Elimistö pyrkii siten säilyttämään kemiallisen tasapainon vapaiden ja sitoutuneiden molekyylien välillä. Jos lääkeaineen affiniteetti plasmaproteiineihin on suuri, vapaita lääkemolekyylejä ei välttämättä ole paljoa, jolloin sitoutuneita lääkemolekyylejä vapautuu hitaasti verenkiertoon ja lääkeaine on kehossa pidempään. Happamat ja neutraalit lääkeaineet sitoutuvat pääasiassa albumiiniin. Emäksiset lääkeaineet sitoutuvat alfa-1-glykoproteiiniin. == Lähteet == * Koulu, Markku & Mervaala, Eero & Tuomisto, Jouko (toim.): Farmakologia ja toksikologia. 8. uudistettu painos. Kuopio: Kustannus Oy Medicina, 2012. ISBN 978-951-97316-4-3. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Effect of Binding to Plasma Proteins on the Distribution, Activity and Elimination of Drugs Luokka:Biokemia Luokka:Farmakokinetiikka
Kenian lääketieteellinen tutkimuslaitos

Kenian lääketieteellinen tutkimuslaitos (, lyhennys KEMRI) on kenialainen vuonna 1979 perustettu valtionyhtiö, joka tekee tieteellistä ja soveltavaa tutkimustyötä lääketieteen alalla. Tutkimuslaitoksella on myös viranomaisrooli esimerkiksi tartuntatautien seurannassa maassaan. Tutkimuslaitoksen päätoimipiste sijaitsee Kenian pääkaupungissa Nairobissa. Laitoksen pääjohtajana toimii professori Yeri Kombe. Kemri on kansainvälisesti tunnustettu tutkimusympäristö esimerkiksi virologian alalla. Laitos on yhdessä yhteistyökumppaniensa kanssa tieteellisesti osoittanut viime vuosina esimerkiksi, että Keniassa esiintyy kuutta tai seitsemää erilaista ihmisiä sairastuttavaa koronavirustyyppiä. Kameleistä on löydetty HKU8rCoV-virusta ja sen aiheuttamaa vähemmän vakavaa keuhkokuumetta, paikallisista Rhinolophus- lepakoista SARSin aiheuttajaa SARS-CoV-virusta, MERS-CoV-virusta on löydetty paikallisista kameleista ja sen aiheuttaman MERSin vasta-aineita kahdesta tutkitusta kenialaisesta henkilöstä. Kemrin kampusalueella toimiva Yhdysvaltain armeijan lääketieteellinen yksikkö löysi neljää muuta koronavirusta (229E, NL63, OC43, ja HKU1), kun se tutki 10 000 paikallisista sairaaloista koottua potilaiden nenästä otettua näytettä. Tutkimusta tekevän Kemri-valtionyhtiön päärahoittajat ovat Kenian hallitus, Japanin kansainvälinen kehitysyhteistyöjärjestö (JICA), Nagasakin yliopisto, Aloite unohdettujen sairauksien lääkkeille (Drugs for Neglected Diseases initiative, DNDi), Yhdysvaltain puolustusministeriö DoD:n tutkimuslaboratorio USAMRU Kenya, Wellcome Trust, Bill ja Melinda Gatesin säätiö, Yhdysvaltain tautikeskus (CDC) ja Yhdysvaltain kehitysohjelma (USAid). Lisäksi instituuttia rahoittavat kymmenet muut tahot (yliopistoja, tutkimuslaitoksia, järjestöjä, yhteisöjä ja yrityksiä) muun muassa Yhdysvalloista, Kanadasta, Euroopan, Aasian ja Afrikan maista sekä Keniasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kenya Medical Research Institute (theconversation.com) *Erään kenialaisen mediatalon covid-19-sivusto (the-star.co.ke) *Africa CDC Dashboard (Africa CDC:n covid-19-yleiskatsaussivu, sisältäen maakohtaiset, esille klikattavat arvot) (africacdc.org) Luokka:Kansanterveyslaitokset Luokka:Tutkimuslaitokset Luokka:Valtionyhtiöt Luokka:Nairobi Luokka:Kenian tiede ja tekniikka
Pikkumakrilli

Pikkumakrilli (Scomberomorus maculatus) on makrillien (Scombridae) heimoon kuuluva kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Samuel Latham Mitchill vuonna 1815. == Koko ja ulkonäkö == Pikkumakrilli on melko suurikokoinen kala; pisimmillään se voi olla 91 senttimetrin mittainen ja painavimmillaan 5,9 kilogramman painoinen. Kyljessä sillä on mustia laikkuja kylkiviivan kohdalla. Selkäevä ja pyrstö ovat tummat mutta rintaevät ja peräevä ovat vaaleat. Pikkumakrilli muistuttaa hiukan sinikalaa (Pomatomus saltatrix), mutta lajit erottaa toisistaan täplistä ja erivärisistä evistä. Laji voidaan sekoittaa joskus myös kuningasmakrilliin (Scomberomorus cavalla). == Levinneisyys ja elinympäristö == Pikkumakrillia tavataan ainoastaan Pohjois-Amerikasta, missä se on levittäytynyt laajalle alueelle. Maat jossa laji elää ovat Anguilla, Barbados, Bermuda, Kanada, Kuuba, Jamaika, Meksiko, Nicaragua, Puerto Rico ja Yhdysvallat. Yleisimmillään pikkumakrilli on Atlantin valtamerellä, Tyynellämerellä ja Meksikonlahdella. Pikkumakrilli on suosittu saaliskala kaikkialla Yhdysvalloissa. Lajia ei kuitenkaan liikakalasteta, ja Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN onkin luokitellut sen elinvoimaiseksi. Pikkumakrilli käyttää ravinnokseen pääasiassa pieniä kaloja kuten sardelleja, mutta joskus se syö myös nilviäisiä ja äyriäisiä, kuten katkarapuja. == Lähteet == Luokka:Makrillit
Karjukala

Karjukala (Capros aper) on karjukalojen (Caproidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se on sukunsa Capros ainoa laji. == Koko ja ulkonäkö == Karjukalan tavanomainen pituus on 13 senttimetrin luokkaa. Maksimissaan se voi kasvaa 30 senttimetrin mittaiseksi. Sen ruumis on korkea ja sivusuunnassa hyvin litteä. Sen pohjaväri vaihtelee oranssista tummanpunaiseen ja siinä on tummia punaisia pystyjuovia. Silmät ovat hyvin suuret ja halkaisijaltaan saman kokoiset kuin niiden etäisyys kuonon kärkeen. Sen selkä- ja peräevät ovat yhteenkasvaneet. Pyrstöevä on takaosastaan kupera. Lajin suomut ovat pieniä kampasuomuja. == Levinneisyys ja elinympäristö == Karjukalaa tavataan alueella Norjasta aina Senegaliin asti mukaan luettuna Välimeri ja Atlantin valtameren itäosan saaret. Historiallisesti karjukala on ollut harvinainen Atlantin valtameren koillisosassa, mutta 1970-luvulta alkaen sen runsaus on lisääntynyt siellä räjähdysmäisesti ja sen levinneisyys laajentui pohjoiseen Irlannin länsirannikon ja Biskajanlahden kautta. Se runsastui 1980- ja 2000-luvun välillä etenkin Biskajanlahdella, Galician mannerjalustalla ja Kelttimerellä ollen nykyisin valtalaji Biskajanlahdessa. Karjukala elää veden mesopelagisessa kerroksessa 25–600 metrin syvyydessä. Sitä esiintyy kallio-, koralli- ja hiekkapohjilla. == Ravinto ja elintavat == Karjukalan ravintoa ovat äyriäiset, madot ja nilviäiset. Se saavuttaa sukukypsyyden noin 5,25 vuoden iässä, milloin se on keskimäärin 8,2 senttimetrin mittainen. Karjukala voi elää 25–26 vuoden ikäiseksi. == Käyttö ja kalastus == Karjukalan liha on maukasta. Lajia kalastetaan voimakkaasti, mutta satunnaisesti. Sitä käytetään pääasiassa kalajauhoissa. == Lähteet == Luokka:Välskärikalat
Samuel Latham Mitchill

Samuel Latham Mitchill (20. elokuuta 1764 Hempstead – 7. syyskuuta 1831 New York) oli yhdysvaltalainen lääkäri, luonnontieteilijä ja poliitikko. Hän kuvasi tieteelle lukuisia eläimiä ja kasveja, etenkin vesieliöitä. Mitchill liittyi Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi Demokraattis-republikaanisen puolueen edustajana vuonna 1798. Kuusi vuotta myöhemmin hän liittyi Yhdysvaltain senaattiin. Mitchillistä tuli New Yorkin tiedeakatemian presidentti muutamaa vuotta myöhemmin kuin hän sinne liittyi 1817. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset lääkärit Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteilijät Luokka:Yhdysvaltalaiset poliitikot Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Vuonna 1764 syntyneet Luokka:Vuonna 1831 kuolleet
Belgian sarjakuvakeskus

Belgian sarjakuvakeskus on Brysselissä Belgiassa sarjakuviin keskittynyt museo. Se on keskittynyt eurooppalaiseen sarjakuvaan ja siellä esitellään sekä belgialaisen sarjakuvan kehitystä että eurooppalaisen sarjakuvan uudempia mestareita.Aki Hyyppä: Uutisankka - Keidas keskellä Eurooppaa. Aku Ankka 26/2006. Museo sijaitsee Rue des Sablesilla olevassa vanhassa rakennuksessa. Sen on suunnitellut arkkitehti Victor Horta vuonna 1906 art nouveau -tyyliin. Alun perin rakennuksessa sijaitsi kangastukku ja se on peruskorjattu 1980-luvulla museon näyttelytiloiksi. Museon arkistossa on kymmeniä tuhansia piirrosoriginaaleja ja suuri kokoelma sarjakuva-albumeita. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sarjakuvakeskuksen kotisivut Luokka:Belgian museot Luokka:Brysselin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Belgialainen sarjakuva
Keräsienet

Keräsienet (Glomeromycota) on yksi sienten (Fungi) kaarista. Sen ainoa luokka on Glomeromycetes, johon kuuluu neljä lahkoa. Se luokiteltiin ennen osaksi yhtymäsieniä (Zygomycota), joista ne erotettiin DNA-sekvenssianalyysien perusteella. Kaareen luokitellaan noin 200 lajia. Kaikki lajit Geosiphon pyriformisia lukuun ottamatta muodostavat kaarelle tyypillisen keräsienijuuren. == Lähteet == *
Émile Faguet

Émile Faguet (1847–1916) oli ranskalainen kirjallisuushistorioitsija ja kuuluisa teatteriarvostelija sekä Ranskan akatemian jäsen. Hänen julkaisujaan ovat muun muassa La tragédie française au XVI:e siécle (1883), Notes sur le théâtre contemporain (kokoelma teatteriarvosteluja, 1889–1895), Études littéraires du XVI:e, XVII:e, XIX:e siécle (1891–1899), Drame ancien, drame moderne (1898), Flaubert (1899). Propos littéraires (sisältää Jules Simon, Sully Prudhomme, Eugène-Melchior de Vogüé, Émile Zola ynnä muita, 1902), Propos de théâtre (1903).Faguet, Émile Tietosanakirja osa 2, palsta 974, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 Amours de gens de lettres (1906), Discussions politiques (1909) ja Le culte de l’incompétence (suom. Epäpätevyyden palvelus, 1918) ja sen jatko Et l’horreur des responsabilités.Faguet, Émile Tietosanakirja osa 11, Täydennysosa, palsta 281, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1922 ==Suomennettu teos == * Epäpätevyyden palvelus, suomentaneet Jaakko Forsman ja R. Forsman, Helsinki: Otava 1918 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kirjallisuudentutkijat‎ Luokka:Ranskalaiset kriitikot Luokka:Vuonna 1847 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Melanophila

Melanophila on jalokuoriaisten (Buprestidae) heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Sen ainoa Suomessakin tavattava laji on kulokauniainen (Melanophila acuminata). == Lajit == Sukuun luokitellaan seuraavat lajit: * Melanophila acuminata (DeGeer, 1774) – Kulokauniainen * Melanophila atra Gory, 1841 * Melanophila atropurpurea (Say, 1823) * Melanophila caudata (Laporte & Gory, 1837) * Melanophila consputa LeConte, 1857 * Melanophila cockerellae Wickham, 1912 * Melanophila coriacea Kerremans, 1894 * Melanophila cuspidata (Klug, 1829) * Melanophila gestroi Obenberger, 1923 * Melanophila handlirschi Wickham, 1912 * Melanophila heeri Wickham, 1914 * Melanophila ignicola Champion, 1918 * Melanophila notata (Laporte & Gory, 1837) * Melanophila obscurata Lewis, 1893 * Melanophila occidentalis Obenberger, 1928 * Melanophila unicolor Gory, 1841 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Melanophila *ITIS: Melanophila *Iowa State University, Bug Guide: Genus Melanophila *Pherobase: Semiochemicals of Genus Melanophila Luokka:Jalokuoriaiset