EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Toivo Matilainen

Toivo Johannes Matilainen (16. helmikuuta 1918 Turku – 19. kesäkuuta 2011 Espoo) oli suomalainen metsänhoitaja ja järjestöjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Viitattu 16.4.2023. ==Henkilöhistoria== Matilaisen vanhemmat olivat maanviljelijä, päätoimittaja Taavi Johannes Matilainen ja emäntä Tyyne Matilda Jussila ja puoliso vuodesta 1949 terveydenhoitaja Ulla- Kaisa Koivu. Matilainen tuli ylioppilaaksi Turun suomalainen lyseosta 1937 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1944. Opettajanäytteet hän antoi Kurun normaalimetsäkoulussa 1945 ja suoritti virkatutkinnon 1945. Maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi Matilainen valmistui 1962 ja lisensiaatiksi 1964. Hän oli Lounais-Suomen metsänhoitolautakunnan harjoittelijametsänhoitaja 1944–1945, Kurun metsäkoulun harjoittelijametsänhoitaja 1945 ja Satakunnan metsänhoitolautakunnan piirimetsänhoitaja 1945–1953. Matilainen oli Keskusmetsäseura Tapion järjestöosaston metsänhoitaja 1954–1967 ja järjestöosaston päällikkö 1967 sekä Keskusmetsälautakunta Tapion hallinto-osaston päällikkö 1968–1969 ja apulaisjohtaja 1969–1982. Satakunnan metsänhoitoyhdistysten liiton toiminnanjohtaja hän oli 1945–1954 ja Metsälehden vt. toimittaja 1977. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Matilainen sai 1977. Sekä talvisotaan että jatkosotaan osallistunut Matilainen jäi talvella 1940 neuvostoliittolaisten sotavangiksi. Jatkosodassa hän haavoittui, mutta ei vahingoittunut pysyvästi. ==Julkaisuja== * Satakunnan metsänhoitoyhdistysten liiton 5-vuotiskertomus 1941–1945, 1946 * Satakunnan metsänhoitolautakunta 1929–1948, 1949, Aapo Joukion ja Toivo Töyryn kanssa * Kasvutappiosta ja sen määrittämisestä Etelä-Suomen talousmetsissä, 1966, muiden kanssa * Eräitä metsälainsäädäntöä ja yksityismetsätalouden resursseja koskevia kysymyksiä, 1974, julkaisussa Itä- ja Pohjois-Suomen maatilatalouden kehittämisseminaari 5.–6. marraskuuta 1974, s. 55-57 * Yksityismetsätalouden metsänhoitajat – Enskilda skogsbrukets forstmästare r.y., 30 vuotta, 1985. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Marieke Lucas Rijneveld

Marieke Lucas Rijneveld (s. 20. huhtikuuta 1991 Nieuwendijk, Alankomaat) on alankomaalainen runoilija ja kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa Illan epämukavuus (2018) toi hänelle Kansainvälisen Booker-palkinnon vuonna 2020. Rijneveld on muunsukupuolinen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Alankomaalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Drin

Drin on 335 km pitkä joki, joka virtaa Balkanin niemimaan länsiosassa. Sen uoma kulkee Albanian, Kosovon ja Pohjois-Makedonian alueella. Itse asiassa joen yläjouksulla on ensin Musta Drin ja Valkoinen Drin, jotka yhtyvät ja siitä alkaa Drin. Drinillä on kaksi lasku-uomaa, pääuoma yhtyy Buna-nimiseen jokeen, ja pienempi uoma laskee Adrianmereen. Joen valuma-alue on kokonaisuudessaan 19 600 neliökilometriä sijaiten Albaniassa, Kosovossa, Serbiassa, Montenegrossa, Pohjois-Makedoniassa ja Kreikassa, ja sen kolme merkittävintä luonnonjärveä ovat Ohridjärvi, Megáli Préspa (Suuri Préspa) ja Pieni-Préspa. Drin on Albaniassa 285 kilometriä pitkä, tehden siitä Albanian pisimmän joen. Jokeen virtaa lumensulamisvesiä pohjoisessa ja idässä sijaitsevilta vuorilta, joiden keskimääräinen korkeus on 971 metriä. Drinin pääuoma virtaa Skutarijärven lähelle, ennen kuin se yhtyy Bunajokeen, pienempi lasku-uoma kulkee Lezhën kaupungin läpi ennen laskemistaan Adrianmereen. Drin virtaa monien kosteikkojen ja muiden luonnonarvoltaan arvokkaiden alueiden halki ja jotkut näistä alueista on suojeltu Ramsarin sopimukseen liittyen. Alueet ovat tärkeitä monille eläin- ja kasvilajeille. Alueiden eläimistöön kuuluvat muun muassa kiharapelikaani ja euroopanankerias. == Lähteet == Luokka:Albanian maantiede Luokka:Kosovon maantiede Luokka:Pohjois-Makedonian maantiede *
Navarran Blanche

Navarran Blanche (1333–1398) oli Navarran prinsessa josta tuli Filip VI:n puolisona Ranskan kuningatar. Blanche oli Navarran kuningattaren Johanna II:n ja kuningas Filip III:n tytär. Ranskan Filip VI Valois ja Blanche vihittiin vuonna 1349. Avioliitto oli Filipin toinen, ensimmäinen puoliso oli kuollut vuonna 1348. Filipille ja Blanchelle syntyi tytär Jeanne. Blanchen jäämistössä oli merkittävä kokoelma käsikirjoituksia. == Lähteet == Luokka:Navarran kuninkaalliset Luokka:Ranskan kuninkaalliset Luokka:Vuonna 1333 syntyneet Luokka:Vuonna 1398 kuolleet
Brabantin Maria

Maria (noin 1260–1321) oli Brabantin herttuan tytär, josta tuli Filip III Rohkean puolisona Ranskan kuningatar. Maria oli Brabantin herttuan Henri III ja Burgundin Adélaiden tytär. Pari vihittiin Vincennesin linnassa 21. elokuuta 1274. Avioliitto oli Filipin toinen. Marie kruunattin kuningattareksi kesäkuussa 1275. Liitosta syntyi kolme lasta. * Margareeta Ranskalainen (1282–1318) Englannin kuninkaan Edvard I:n puoliso, * Louis (Evreux) (1276–1319) Evreux’n kreivi, * Blanche de France Itävallan herttuan Rudolf III:n puoliso. == Lähteet == Luokka:Ranskan kuninkaalliset Luokka:Vuonna 1321 kuolleet
B. M. Bower

Bertha Muzzy Sinclair Bower (o.s. Bertha Muzzy, 15. marraskuuta 1871 – 23.heinäkuuta 1940) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Hänen tunnetuimmat teoksensa edustavat viihteellistä lännenkirjallisuutta, joka käsittelee lehmipoikien ja karjatilallisten seikkailuja. Bower syntyi Minnesotassa, mutta perhe muutti pian Montanaan. Siellä hän tutustui läheisesti karjatalouteen, jota myöhemmin usein käsitteli tuotannossaan. Aikuistuttuaan hän työskenteli opettajana. Vuonna 1904 Bower alkoi julkaista novelleja pulp-lehti The Popular Magazinessa. Kaksi vuotta myöhemmin ilmestyi hänen ensimmäinen romaaninsa Chip, of the Flying U. Kirja sovitettiin elokuvaksi, ja Bower kirjoitti sille useita jatko-osia. Hänen ensimmäinen novellikokoelmansa The Lonesome Trail ilmestyi 1909. Monet romaaninsa hän sovitti elokuvakäsikirjoituksiksi, ja kiinnostus Hollywoodia ja elokuvantekoa kohtaan heijastui hänen myöhäiskauden teostensa sisältöön. Kaikkinensa Bower kirjoitti yli 60 romaania. Lisäksi ilmestyi toistakymmentä Bowerin romaaneihin perustuvaa elokuvaa. Kriitikot eivät arvostaneet Boweria, mutta suuren yleisön parissa hän oli suosittu ja vaikutti merkittävästi amerikkalaisten käsityksiin villistä lännestä. Aikansa lännenkirjallisuudelle epätyypillinen piirre oli Bowerin tapa kirjoittaa teksteihinsä naishahmoja, jotka ovat yhtä syvällisiä kuin mieshahmotkin. Bower oli naimisissa kolmesti: Clayton J. Bowerin kanssa 1890–1905, Bertrand W. Sinclairin kanssa 1906–1911 ja Robert Ellsworth Cowanin kanssa vuodesta 1920. Hänellä oli ensimmäisestä avioliitostaan kolme lasta. == Lähteet == Luokka:Lännenkirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1871 syntyneet LUokka:Vuonna 1940 kuolleet
Katja Meriluoto

Katja Meriluoto (s. 1975Katja Meriluodon esikoisrunokokoelmassa etsitään paikkaa yhteisössä STT Info) on suomentaja, lastenkirjailija ja runoilija. Meriluoto suomentaa vironkielistä kirjallisuutta. Meriluodon esikoiskokoelma Mehiläisen paino ilmestyi vuonna 2023. Kriitikko Vesa Rantama kehuu sitä vahvaksi, useita lukukertoja kestäväksi huippulaatuiseksi. Runot rakentuvat mehiläispesän ympärille. Rantama sanoo, että kokoelman henki on shamanistinen, kun Meriluoto etsii ihmisen ja eläimen rajan ylittävää kokemusta. Meriluoto hyödyntää myös muodonmuutoksen perinnettä. Rantamalle tulee mieleen toinen mehiläisrunoilija Olli-Pekka Tennilä. Hän näkee Meriluodon esikuvaksi ja edeltäjäksi nuoren Pentti Saarikosken ja uudemmista Sanna Karlströmin, johon häntä yhdistää "pelkistämisen taito ja kyky kirjoittaa kuolemasta omin sanoin ja selkeästi". ==Teokset== * Mehiläisen paino : runoja. Rajamäki : Aviador, 2023 ISBN 978-952-381-144-7 * runot: Pariisin puistossa ja Japanilaisella kalatorilla antologiassa Heti tänään : 13-18-vuotiaitten runoja. Kirjayhtymä 1992 9512637464 * Usva, Osku ja uneton yö. Kuvakirja, kuvittanut Anu-Riikka Lampinen. Vantaa : Enostone, 2021 ISBN 978-952-7389-53-9 ===Suomennoksia=== * Jaan Kaplinski: Rukous, mantra, runo. Vantaa : Nihil interit, 1996 ISBN 952-9886-03-9 * Elo Viiding: Paljastuksia. Vantaa : Nihil interit, 2000 ISBN 952-9886-14-4 * Mathura: Kimalaispäivä (Kumalasepäev) Helsinki : Basam Books, 2015 ISBN 978-952-260-362-3 * Tõnu Õnnepalu: Mitta. Turku: Parkko 2019 ISBN 978-952-7302-01-9 Runosuomennoksia myös antologioissa, kuten * Nippernaati 1, 5 ja 6. Helsinki: Viro-instituutti 2015, 2021 ja 2022 * Lydia Koidula,Sillalla soi satakieli : Lydia Koidulan runoja suomeksi. Tallinn] : NyNorden, [2018 * Kivikuu : virolaista runoutta. Helsinki] : ntamo, 2012 ISBN 978-952-215-243-5 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fazilet Partisi

Fazilet Partisi (lyh. FP) oli turkkilainen islamistinen puolue. Nimi tarkoittaa suomeksi Hyvepuoluetta. FP perustettiin vuonna 1997 kielletyn islamistisen Refah Partisi -puolueen (RP) työn jatkajaksi. FP:n puheenjohtajana toimi Recai Kutan. FP kiellettiin vuonna 2001. == Toiminta == FP:n poliittisen toiminnan lähtökohta kielletyn puolueen toiminnan jatkajana antoi sille huonot mahdollisuudet menestyä. Se yritti tehdä pesäeroa edeltäjäänsä ja kielsi olevansa RP:n toiminnan jatkaja. FP ei onnistunut kuitenkaan vakuuttamaan Turkin oikeuslaitosta siitä, että samojen FP:n ytimen muodostaneiden poliitikkojen toiminta olisi uuden puolueen jäseninä muuttunut aiempaa hyväksyttävämmäksi. FP:n toimintaoikeus kyseenalaistettiin erityisesti sen jälkeen, kun eräs sen naispuolinen edustaja yritti Turkin parlamentissa vannoa edustajanvalansa huivipäisenä. FP lakkautettiin perustuslakituomioistuimen päätöksellä. Vuoden 1999 parlamenttivaaleissa FP oli saanut kolmanneksi eniten ääniä ja 111 edustajaa Turkin parlamenttiin, jossa edustajien kokonaismäärä oli 550. == Lähteet == Luokka:Turkin puolueet Luokka:Islamistiset puolueet
Kiristäjät

Kiristäjät (The Naked Runner tai Run for Your Life) on Sidney J. Furien ohjaama brittiläinen, kylmän sodan ajan vakoilumaailmaan sijoittuva jännityselokuva vuodelta 1967. Francis Cliffordin romaaniin perustuvassa ja Stanley Mannin käsikirjoittamassa tarinassa pääosia näyttelevät Frank Sinatra ja Peter Vaughan. ==Juoni== Yhdysvaltalainen, Englannissa asuva huonekalumuotoilija ja kymmenvuotiaan pojan leskeksi jäänyt yksinhuoltaja Sam Laker on lähdössä poikansa kanssa Itä-Saksaan Leipzigin messuille. Britannian tiedustelupalvelu tietää Lakerin sodanaikaiset ansiot tarkka-ampujana ja värvää hänet viekkaudella ”pikku tehtävään”, joka vasta vähitellen paljastuu hänelle: tappamaan rautaesiripun taakse loikanneen brittiagentin, joka on salaisuuksineen matkalla Moskovaan Itä-Saksan kautta. Brittivakoojat kidnappaavat Lakerin pojan ja väittävät tämän kuolleen saadakseen miehen aggressiiviseen tilaan tappotehtävää varten. ==Vastaanotto== Helsingin Sanomien Paula Talaskivi kirjoitti Frank Sinatran ansaitsevan ”uuden tyylin työstään” täydet pisteet: ”Hän näyttää tosiaankin miehen tavoin toimivalta mieheltä, hänessä on sopivia merkkejä menestyksestä ja rankoista kokemuksista [--] ja lopun reagoinnit vakuuttavat.” Hän kehui myös kuvaaja Otto Hellerin ”erikoislaatuisia kuvaushakeutumia”. Muut aikalaiskriitikot ja myöhemmät arvioijatkin ovat kehuneet Sinatran roolityötä, mutta moittineet Vaughanin ylinäyttelemistä, hidasta kerrontarytmiä ja tarinan kaukaa haettuja käänteitä. The New York Timesin arvostelija piti brittitiedustelulle käsikirjoitettuja toimintatapoja täysin epäuskottavina. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1967 brittiläiset elokuvat Luokka:Vakoiluelokuvat
Helvi Kissala

Helvi Dagmar Kissala (o.s. Leppänen, vuosina 1939–1959 Helenius, 26. lokakuuta 1913 Mänttä – 12. kesäkuuta 2024 Mänttä) oli pitkäikäinen suomalainen. Hänestä tuli Suomen vanhin henkilö Sirkka Niemisen kuoltua tammikuussa 2023. == Elämä == Kissalan vanhemmat olivat Eiffa ja Johannes Leppänen. Kansakoulun jälkeen hän työskenteli karjakkona. Vuonna 1959 Kissala meni töihin G. A. Serlachius Oy:n Mäntän paperitehtaalle, josta hän jäi eläkkeelle 1978. Kissala asui kotonaan 108-vuotiaaksi asti. Hän saavutti 110 vuoden iän 26. lokakuuta 2023. == Perhe == Kissala meni naimisiin Niilo Heleniuksen kanssa vuonna 1939. Avioliitto päättyi Heleniuksen kuolemaan vuonna 1959. Myös Heino Kissalan kanssa vuonna 1967 solmittu avioliitto päättyi miehen kuolemaan 1983. Kissalalla oli ensimmäisestä avioliitostaan kaksi tytärtä. Lisäksi hänellä oli neljä lapsenlasta ja neljä lapsenlapsenlasta. Toinen tytär kuoli ennen äitiään ja myös yksi Kissalan lapsenlapsista kuoli ennen isoäitiään. == Lähteet == Luokka: Yli 110-vuotiaiksi eläneet suomalaiset Luokka: Vuonna 1913 syntyneet Luokka: Vuonna 2024 kuolleet
Taishanin ydinvoimalaitos

Taishanin ydinvoimalaitos on kaksi EPR-tyyppistä ydinreaktoria sisältävä ydinvoimala Taishanissa, Guangdongin maakunnassa Kiinassa. Ensimmäinen reaktoriyksikkö, Taishan 1, otettiin käyttöön joulukuussa 2018, mutta oli alasajettuna heinäkuusta 2021 elokuuhun 2022 polttoainesauvojen vuodon aiheuttamien huoltotöiden takia. Toinen yksikkö, Taishan 2, otettiin käyttöön syyskuussa 2019. Projektin omistaa Guangdong Taishan Nuclear Power Joint Venture Company, josta 70 prosenttia omistaa kiinalainen China General Nuclear Power Group ja 30 prosenttia ranskalainen Électricité de France (EDF). Ranskalainen Areva valittiin toimittamaan reaktorit. Olkiluoto 3:n ja joidenkin ranskalaisten projektien viivästymisten johdosta Taishanista tuli ensimmäinen käytössä oleva ydinvoimala, jossa on EPR-reaktori. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * EDF:n sivuilla Luokka:Kiinan voimalaitokset Luokka:Ydinvoimalaitokset
Provencen Margareeta

Provencen Margareeta (ransk. Marguerite de Provence); (1221 Provence – 1295 Ranskan kuningaskunta) oli ranskalainen aatelisnainen, josta tuli Ludvig IX Pyhän puolisona Ranskan kuningatar. == Suku == Marguerite oli Provencen ja Forcalquierin kreivi Raymond IV Béreangerin ja Beatrice de Savoien tytär. Hänen vanhempi sisarensa Sancha avioitui Englannin kuninkaan Henrik III:n kanssa ja toinen sisar Beatrice Ludvig IX:n pikkuveljen Sisilian ja Anjoun kuningas Kaarle I:n kanssa.Margaret Of Provence (1221–1295) Women in World History: A Biographical Encyclopedia.. == Avioliitto ja jälkeläiset == Hän avioitui 14-vuotiaana Ranskan kruununperijä Louis' kanssa 27. toukokuuta 1234. Louis'n äiti Blanca Kastilialainen oli valinnnut hänet pojalleen. Nuorella kuningattarella oli vaikeuksia sopeutua elämään avioliittonsa toiseksi tärkeimpänä naisena, sillä leskikuningatar Blanca säilytti koko elämänsä ajan keskeisen aseman poikansa elämässä ja oli miniälleen jopa mustasukkainen. Tämä korostui valtakunnan asioissa, joista Ludvig piti puolisonsa mahdollisimman kaukana. Puolison tärkeimpänä tehtävänä pidettiin kapetingi-dynastian mahtavuuden ja jatkumisen takaamista mahdollisimman monilla jälkeläisillä. Heille syntyi yksitoista lasta, joista kahdeksan eli aikuiseksi asti: * Blanche (1240–1243), kuoli 3-vuotiaana * Jean (1248–1248), kuoli alle vuoden ikäisenä * Louis (1243–1260), kuoli 7-vuotiaana * Filip III Rohkea (1. toukokuuta 1245 – 5. lokakuuta 1285), seurasi isäänsä kuninkaana * Isabelle (1242 – toukokuu 1271), avioitui vuonna 1258 Navarran kuningas Thibaud II de Champagnen kanssa * Jean-Tristan (1250 – 3. elokuuta 1270) Valois'n ja Neversin kreivi. Avioitui vuonna 1266 Burgundin Yolande de Bourgognen kanssa * Blanche (1252–1320), avioitui vuonna 1269 Kastilian kruununperillisen Ferdinand de La Cerdamin kanssa * Pierre (1251–1284) Alençon ja Perchemin kreivi. Avioitui vuonna 1272 Jeanne de Châtillonin (1254–1291) kanssa * Marguerite (1254–1271), avioitui vuonna 1270 Brabantin herttua Jean I:n kanssa * Robert (1256–1317) Clermont'n kreivi. Avioitui vuonna 1279 Béatrice de Bougognen, Bourbonin herttuattaren kanssa * Agnès (1260–1327) avioitui vuonna 1279 Burgundin herttua Robert II:n kanssa == Kuningatar == Vuonna 1234 solmitun avioliiton ansiosta Ranska hallitsi myös Rhône-joen toisella puolella olevia alueita. Margareeta seurasi Ludvigia seitsemännelle ristiretkelle Egyptiin. Kuninkaan äiti Blanca oli sijaishallitsijana sillä aikaa ja pyrki edelleen voimakkaasti puuttumaan valtion asioihin. Hän ei pitänyt miniästään, joka oli kaunis ja älykäs. Margareeta oli mukana myös kahdeksannella ristiretkellä vuonna 1270, missä Ludvig kuoli elokuussa ruttoon Tunisissa. Margareeta palasi leskenä Ranskaan, jossa heidän poikansa Filip III kruunattiin kuninkaaksi. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1221 syntyneet Luokka:Vuonna 1295 kuolleet Luokka:Ranskan kuninkaalliset
Jezebelle

Jezebelle tunnetaan myös nimellä Jezebelle of the Fiery Eyes on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä supersankaritar. Gerry Conwayn ja Don Newtonin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran New Gods #12:ssa heinäkuussa 1977. Hän oli sarjan toinen naishahmo Big Bardan jälkeen. Hän esiintyi tarinoissa New Gods #12-19 ja Adventure Comics #459-460, jotka jatkoivat tarinaa sen jälkeen, kun New Gods peruutettiin. Nämä julkaisut olivat lähes kokonaan Gerry Conwayn ja Don Newtonin kirjoittamia. Hahmo esiintyi viimeisen kerran Death of the New Gods #2 tarinassa joulukuussa 2007. ==Taustaa== Jezebelle on yksi Uusista Jumalista ja Apokolipsilla syntynyt mutantti. Hän oli kerran Granny Goodnessin oppilaita, mutta ei Female Furiesin jäsen. Ulkonäöltään kaunis sini-ihoinen, keltasilmäinen ja purppuranpunahiuksinen Jezebelle kuvattiin aina olleen haluton tappamaan, joten kun hänet vangittiin taistelussa New Genesiksen kanssa, hän loikkasi mielellään heidän puolelleen. Ylivertaisten fyysisten ominaisuuksien ja taistelutaitojen lisäksi Jezebelle voi laukaista lämpösäteitä silmistään, lentää ja selviytyä suojaamattomana kylmässä, ilmattomassa avaruudessa. Hänestä tuli myöhemmin Orionin ystävä ja liittolainen. New Gods vol. 3 #1 esitteli hänen kuolemansa, jonka aiheutti yksi Necrominan "huomisen lohkoista", mutta myöhemmin hänet nähtiin muiden oletettavasti kuolleiden Uusien Jumalten Foragerin ja Highfatherin rinnalla Seven Soldiers: Mister Miraclen rajoitetussa sarjassa vuodelta 2006. Luokka:DC-universumin supersankarit
Hopeaperkloraatti

Hopeaperkloraatti (AgClO4) on hopea- ja perkloraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa hopeaperkloraatti on valkoista kiteistä ainetta ja väri tummuu valon vaikutuksesta. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedellinen monohydraatti (AgClO4·H2O). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa. Hopeaperkloraatti liukenee runsaasti veteen ja liukenee lisäksi useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, glyseroliin, bentseeniin, tolueeniin ja pyridiiniin.Samuel F. Etris & C. Robert Cappel: "Silver Compounds", teoksessa Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003.Sudhir K. Mendiratta, Ronald L. Dotson & Robert T. Brooker: "Perchloric Acid and Perchlorates", teoksessa Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2005.James C. Lanter: "Silver(I) Perchlorate", teoksessa e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 16.4.2023. Hopeaperkloraattia valmistetaan hopeaoksidin ja perkloorihapon reaktiolla tai vaihtoehtoisesti hopeasulfaatin ja bariumperkloraatin reaktiolla. :Ag2O + 2 HClO4 → 2 AgClO4 \+ H2O Hopeaperkloraattia käytetään katalyyttinä muun muassa syklisointi-, toisiintumis- ja eliminaatioreaktioissa. Erityisesti yhdessä tina(II)kloridin kanssa sitä käytetään glykosidien synteesiin.Shū Kobayashi: "Tin(II) Chloride–Silver(I) Perchlorate", teoksessa e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 16.4.2023. == Lähteet == Luokka:Hopeayhdisteet Luokka:Perkloraatit
Arvid A. Anderson

Arvid A. Anderson (28. elokuuta 1878 – 13. huhtikuuta 1928) oli suomalainen liikemies. Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 15.04.1928, nro 103, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Johtaja Arvid A. Anderson, Helsingin Sanomat, 15.04.1928, nro 103, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKuolleita, Uusi Suomi, 15.04.1928, nro 88, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Anderson palveli aluksi Kone- ja Siltarakennus Oy:ssä ja myös rakennusalalla Helsingissä. Hän oli pitkään Ekön höyrysahan ja Tvärminnen kalkkihiekkatiilitehtaan johtajana. Vuosina 1924–1926 Anderson oli Hietalahden Sulkutelakka- ja Konepaja Oy:n toimitusjohtajana. Hän omisti Vihdissä Olkkalan kartanon ja siihen kuuluneet teollisuuslaitokset.Sandvikens skeppsdocka fyller 70 år, Hufvudstadsbladet, 12.04.1935, nro 99 (2. painos), s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Arvid Andersonin, Maakuntain Keskus-Pankki Oy:n johtajan Gustaf Waldenin ja asianajaja John Grenmanin perustama Oy Olkkala Ab osti elokuussa 1918 Olkkalan kartanon maanviljelysneuvos Gustaf Emil af Hällströmiltä 8 miljoonalla markalla.Olkkalan kylän kotisivut : Aatelisherrojen aika Uudet omistajat palstoittivat kartanon maita myyden vuoteen 1922 mennessä 1 850 hehtaaria joista muodostettiin 50 uutta maatilaa. He purkivat Olkkalan koskessa olleen vanhan sahalaitoksen ja rakensivat 1920-luvun alussa uuden kaksiraamisen höyrysahan voimalaitoksineen Averia-järven rantaan. Samoihin aikoihin kartanon maille valmistui myös tiilitehdas. Laivauksia varten vuokrattiin maa-alue Lappohjan satama-alueelta ja rakennettiin sinne 115 m pitkä ja 17 m leveä lastauslaituri. Anderson hankki omistukseensa ajan kuluessa lähes koko Oy Olkkala Ab:n osakekannan. Hänen kuoltuaan hänen puolisonsa myi yhtiön 1929; kartanon ja teollisuuslaitosten ostajina olivat kunnallisneuvos Artturi Hiidenheimo, tilanomistajat Artturi E. Korckman ja Ragnar Forsten sekä senaattori Juhani Arajärvi. Olkkalan kylän kotisivut : Kartanoiden myöhemmät omistussuhteet Anderson oli purjehduksen harrastaja ja hän omisti useita kilpaveneitä muun muassa Olkkala-nimisen veneen. Anderson kuoli 49-vuotiaana huhtikuussa 1928 leikkauksen jälkeisiin komplikaatioihin. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet
Janne Salminen

Janne Jaakko Salminen (s. 29. heinäkuuta 1971 Salo) on suomalainen oikeustieteilijä, joka toimii Turun yliopiston julkisoikeuden professorina. == Elämä ja ura == Salminen valmistui Turun yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1994 ja oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1999. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1998 auskuloituaan Raaseporin käräjäoikeudessa. Salminen väitteli oikeustieteen tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 2015. Salminen on työskennellyt Turun yliopistossa tutkijana 1999–2002 ja 2012–2014, julkisoikeuden assistenttina 2002–2012, yliopistonlehtorina 2016–2017, julkisoikeuden apulaisprofessorina 2017–2018 sekä julkisoikeuden professorina 2019 alkaen. Hän toimii myös yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan dekaanina. Lisäksi hän on valtiosääntö- ja eurooppaoikeuden dosentti Åbo Akademissa ja valtiosääntöoikeuden dosentti Helsingin yliopistossa. Salminen on toiminut korkeimmassa oikeudessa Ahvenanmaan itsehallintoon liittyvien asioiden esittelijänä vuodesta 2015 alkaen, ja aiemmin hän on toiminut esittelijän tehtävissä myös korkeimmassa hallinto-oikeudessa 1999–2001, oikeuskanslerinvirastossa 1997–1998 ja Valtion tilintarkastuslautakunnassa 2007–2015 sekä Turun yliopiston kanslerinsihteerinä. Salminen kuuluu eduskunnan perustuslakivaliokunnan eniten käyttämiin perustuslakiasiantuntijoihin. Hän on osallistunut lainsäädäntöhankkeiden valmisteluun useiden komiteoiden ja työryhmien jäsenenä. Tällä hetkellä hän on mm. valmiuslain uudistamista valmistelevan työryhmän pysyvä asiantuntija ja myös tuomioistuinten riippumattomuutta arvioivan työryhmän pysyvä asiantuntija. Hän on myös ollut Suomen varajäsen Venetsian komissiossa vuodesta 2022 alkaen. Salminen on Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen hallituksen puheenjohtaja, Suomen valtiosääntöoikeudellisen seuran hallituksen jäsen ja Pohjoismaisten Lakimieskokousten Suomen osaston paikallisjohtokunnan jäsen. Hän sai Lakimies-aikakauskirjan nuoren kirjoittajan palkinnon vuonna 2010 artikkelillaan Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen muotoutuminen ja Lissabonin sopimus. Hänelle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki. == Oikeustieteellinen tutkimus == Salmisen tutkimus on keskittynyt Suomen valtiosäännön ja Euroopan unionin konstituution välisiin suhteisiin, ja hänen tutkimustensa keskeisenä teemana on ollut julkisoikeuden eurooppalaistuminen. Salminen johtaa Turun, Helsingin ja Tampereen yliopistojen toteuttamaa ja strategisen tutkimuksen neuvoston rahoittamaa JuRe-hanketta, jossa tutkitaan koronapandemiaa ja siitä toipumista politiikan, hallinnon ja oikeuden näkökulmista. == Julkaisuja == * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wicklowvuoret

Wicklowvuoret () on Irlannissa sijaitseva vuoristo, joka ulottuu Wicklow’n kreivikunnasta Dublinin kreivikuntaan ja sen eteläpuolelle. Vuoriston alueella on ajoittain monentyyppisiä sääolosuhteita. Vuoriston yhteydessä on Wicklowvuorten kansallispuisto. Vuoristo on geologisesti antikliininen. Sen alueella on kallioita, jotka sisältävät graniittia, hiekkakiveä ja liuskekiveä. Vuoriston korkein vuori on Lugnaquilla, joka on 926 metriä korkea. Muita vuoria ovat Little Sugar Loaf, joka on 342 metriä korkea ja Sugar Loaf, joka on 504 metriä korkea. Vuoristossa on vuorten välissä useita laaksoja, joita ovat Glenmacnass, Glendasan, Glencree ja Glendalough. Vuoriston alueella virtaavia jokia ovat Avoca, Aughrim, Avonmore ja Liffey. == Lähteet == Luokka:Irlannin vuoret ja kukkulat
Floating into the Night

Floating into the Night on yhdysvaltalaisen laulajan Julee Cruisen debyyttialbumi, joka julkaistiin 12. syyskuuta 1989 Warner Bros. Recordsin kautta. Albumin ovat tuottaneet ja säveltäneet David Lynch ja Angelo Badalamenti. Albumin kappaleita kuullaan Lynchin teoksissa Blue Velvet – ja sinisempi oli yö (1986), Industrial Symphony No. 1: The Dream of the Broken Hearted (1990) ja Twin Peaks (1990–1991). Ilmestyessään Floating into the Night sai laajalti positiivisen vastaanoton. Se debytoi 74. sijalla Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla. == Kappaleet == # Floating – 4:51 # Falling – 5:45 # I Remember – 4:11 # Rockin’ Back Inside My Heart – 5:45 # Mysteries of Love – 4:27 # Into the Night – 4:42 # I Float Alone – 4:33 # The Nightingale – 4:54 # The Swan – 2:28 # The World Spins – 6:38 == Tekijät == * Julee Cruise – laulu * Eddie Dixon – sähkökitara * Vinnie Bell – sähkökitara * Kenny Landrum – syntetisaattori * Angelo Badalamenti – tuotanto, syntetisaattori, piano, orkesteraatio * Al Regni – tenorisaksofoni, klarinetti * David Lynch – tuotanto == Lähteet == Luokka:Vuoden 1989 esikoisalbumit Luokka:Yhdysvaltalaiset albumit
Victoria (Yhdistyneen kuningaskunnan prinsessa)

Prinsessa Victoria (Victoria Alexandra Olga Mary, 6. heinäkuuta 1868 - 3\. joulukuuta 1935) oli kuningas Edvard VII:n ja kuningatar Alexandran neljäs lapsi. Victorian syntyessä hänen vanhempansa olivat vielä Walesin prinssi ja prinsessa. Victoriaa kutsuttiin lempinimellä Toria. Victorian lisäksi perheeseen kuului kaksi vanhempaa veljeä, Albert Victor ja George (myöhemmin Yrjö V), sekä kaksi siskoa, Louise ja Maud. Kolmas veli Alexander John kuoli pian syntymänsä jälkeen. Victoria kasvoi Marlborough Housessa ja perheensä talossa maaseudulla Sandringhamissa, Norfolkissa. Lomia prinsessa vietti äitinsä Alexandran läheisen perheen luona Tanskassa. Alexandra kasvatti Victoriasta itselleen seuralaisen ja tytär viettikin elämänsä äitinsä vierellä. Victoria edusti yhdessä äitinsä kanssa ja seurasi Alexandraa myös ulkomaille. Prinsessalla oli myös kosijoita, mutta äitinsä myötävaikutuksella hän torjui miehet eikä koskaan avioitunut tai saanut lapsia. Äitinsä kuoleman jälkeen Victoria muutti Coppinsin maalaiskartanoon, Buckinghamshireen, jossa hän harrasti musiikkia, valokuvaamista ja puutarhanhoitoa. Victoria oli erityisen läheinen veljensä Yrjön kanssa. Kun Victoria kuoli kotonaan 67-vuotiaana, kuoli Yrjö vain hieman yli kuukausi sisarensa jälkeen. Victorian kuoleman uskottiin nopeuttaneen kuningas Yrjön kuolemaa. HRH Princess Victoria of Wales, Henry Poole == Lähteet == Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset Luokka:Prinsessat Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
Viktoria Luise

Viktoria Luise (Viktoria Luise Adelheid Mathilde Charlotte; 13. syyskuuta 1892 Potsdam, Saksan keisarikunta – 11. joulukuuta 1980 Hannover, Länsi- Saksa)Victoria Louise (1892–1980) Women in World History: A Biographical Encyclopedia, Encyclopedia.com. Viitattu 24.12.2024. oli saksalainen prinsessa ja Braunschweigin herttuatar. Hän oli viimeinen Preussin prinsessa eli Saksan kuningashuoneen jäsen. == Elämänvaiheet == Viktoria Luise oli Saksan keisari Vilhelm II:n ja keisarinna Augusta Viktorian nuorin lapsi ja ainoa tytär. Hänen kuusi veljeään olivat kruununprinssi Vilhelm, prinssi Adalbert, prinssi August Wilhelm, prinssi Eitel Friedrich, prinssi Oskar ja prinssi Joachim.Augusta of Schleswig-Holstein (1858–1921) Women in World History: A Biographical Encyclopedia, Encyclopedia.com. Viitattu 24.12.2024. Viktoria Luise syntyi Potsdamin Marmoripalatsissa. Viktoria Luise avioitui Hannoverin prinssi Ernst Augustin kanssa 24. toukokuuta 1913 Berliinissä pidetyissä loisteliaissa häissä. Hääaterialle Berliner Stadtschlossissa osallistui 1 200 kutsuvierasta. Myös Britannian kuningas Yrjö V ja Venäjän keisari Nikolai II olivat läsnä. Avioliitto paransi Hohenzollern- ja Hannover-sukujen välejä, sillä Preussi oli vallannut Hannoverin vuonna 1866 Preussin-Itävallan sodassa. Viktoria Luisesta tuli Braunschweigin herttuatar marraskuussa 1913, kun Ernst Augustista tuli Braunschweigin herttua. Ernst August joutui luopumaan kruunusta vuoden 1918 vallankumouksen yhteydessä. Perhe eli sen jälkeen maanpaossa lähellä Gmundenia Ylä-Itävallassa. Toisen maailmansodan jälkeen he muuttivat Länsi-Saksan Pattensenissa sijaitsevaan Marienburgin linnaan. Viktoria Luise kuoli Hannoverissa 88-vuotiaana joulukuussa 1980. Hän oli Vilhelm II:n viimeinen elossa ollut lapsi. Hänet haudattiin puolisonsa vierelle Hannoverin kuninkaiden mausoleumin (Welfenmausoleum) eteen Herrenhausenin linnan puistoon, Berggarteniin Hannoveriin. Hän kirjoitti muistelmat Ein Leben als Tochter des Kaisers (”Elämä keisarin tyttärenä”), jotka julkaistiin vuonna 1965. == Lapset == Viktoria Luiselle ja Ernst Augustille syntyi viisi lasta: * Ernst August IV (1914–1987), Hannoverin perintöprinssi, puoliso prinsessa Ortrud von Schleswig-Holstein-Sonderburg- Glücksburg * Georg Wilhelm (1915–2006), puoliso Kreikan prinsessa Sofia * Frederika (1917–1981), Kreikan kuningatar, puoliso Kreikan kuningas Paul I * Christian Oskar (1919–1981), puoliso Mireille Dutry * Welf Heinrich (1923–1997), puoliso Ysenburgin ja Büdingenin prinsessa Alexandra == Lähteet == Luokka:Hohenzollernin hallitsijasuku Luokka:Prinsessat Luokka:Saksalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Nekocon

Nekocon on Suomalainen Kuopiossa pidettävä japanilaisen populaarikulttuurin harrastajatapahtuma eli con. Se järjestettiin ensi kerran vuonna 2006 ja 2008 Kuopion anime ja manga yhdistyksen (Kamy) nimissä. Vuonna 2011 perustettiin Nekocon ry jonka nimissä järjestettiin vuoden 2011 Nekocon sekä 2016 Winter Nekocon. Nekocon ry järjesti myös Animecon -tapahtumat vuosina 2012-2016. Tapahtuman tapahtumapaikkana toimii Kuopion Musiikkikeskus. == Sisältö == Nekocon on kaksipäiväinen, pääsymaksullinen harrastajatapahtuma. Tapahtuma on ikärajaton. Nekoconin ohjelma sisältää luentoja, paneelikeskusteluja, kilpailuja, näytöksiä ja muita ohjelmanumeroita, jotka liittyvät animeen, mangaan ja niiden harrastajakulttuuriin sekä oheisilmiöihin. Suurin osa tapahtuman kävijöistä myös pukeutuu cosplay-asuihin. == Luettelo tapahtumista == Nimi Päivämäärä Sijainti Kunniavieras Nekocon 2006 1.-2.7.2006 Kuopion Musiikkikeskus Kyuu Eturautti, Jari Lehtinen, Mauno Joukamaa, Janne Kemppi Nekocon 2008 10.-12.7.2008 Kuopion Musiikkikeskus Nekocon 2011 16.-17.7.2011 Kuopion Musiikkikeskus Winter Nekocon 2016 5.-6.3.2016 Kuopion Musiikkikeskus Nekocon 2019 13.-14.7.2019 Kuopion Musiikkikeskus Nekocon 2021 9.-11.7.2021 Online-tapahtuma Nekocon 2022 9.–10.7.2022 Kuopion Musiikkikeskus Nekocon 2023 15.-16.7.2023 Seppo Pääkkönen, Namikolinx Nekocon 2024 13.-14.7.2024 Antti Pääkkönen Nekocon 2025 19.-20.7.2025 == Katso myös == * Animecon * Tracon * Desucon == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nekocon Luokka:Anime- ja mangatapahtumat Luokka:Suomen kulttuuritapahtumat Luokka:Kuopion tapahtumat
Lakonianvinttikoira

Lakonianvinttikoira on sukupuuttoon kuollut kreikkalainen koirarotu. == Ulkonäkö == Lakonianvinttikoira oli noin harrierin kokoinen, ja sillä oli pienet pystyt korvat. Sen vatsaviiva oli ylösvetäytyneempi kuin ajokoirilla, mutta vähemmän ylösvetäytynyt kuin vinttikoirilla. Väritys oli ruskea- valkoinen tai black-and-tan. David Hancockin mukaan se olisi ollut rotutyypiltään ajokoira ja olisi muistuttanut nykyisistä roduista eniten italianajokoiraa (korvia lukuun ottamatta).Hancock, David. Hounds - Hunting by Scent, s. 29. The Crowood Press: Ramsbury, Marlborough, Wiltshire, 2014. ISBN 978-1-84797-601-7. == Luonne ja käyttäytyminen == Rotu oli rohkea ja itsevarma. Sitä käytettiin eniten jäniksen metsästykseen. == Alkuperä == Lakonianvinttikoiraa arvostettiin vuosisatojen ajan, ja jopa Shakespeare mainitsi sen. Sen maine levisikin kauas, ja sitä käytettiin jalostukseen laajalti. David Hancockin mukaan voikin olla mahdollista, että muun muassa hubertuksenajokoira, normandianajokoira, valkoinenajokoira ja chien-gris polveutuisivat lakonianvinttikoiran ja kelttien segusiae-rodun välisistä risteytyksistä. == Lähteet == Luokka:Kreikkalaiset koirarodut Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut Luokka:Vinttikoirat
David Schumacher

David Schumacher (s. 23. lokakuuta 2001 Salzburg, Itävalta) on saksalainen autourheilija, jonka isä on Formula 1 -sarjassa kuusi voittoa saavuttanut Ralf Schumacher. Hänen setänsä on lajin seitsenkertainen maailmanmestari Michael Schumacher ja serkku on Michaelin poika Mick Schumacher, joka on myös autourheilija. Hän seurustelee unkarilaisen autourheilijan Vivien Keszthelyin kanssa. == Ura == David Schumacher aloitti uransa Karting-luokista samanaikaisesti serkkunsa Mickin kanssa. Siellä hän ajoi useita mestaruussarjoja ja saavutti lopulta vuonna 2017 German Karting Championship — Senior -luokassa toisen sijan. Loppuvuonna 2017 Schumacher aloitti kilpauransa osallistuen Formula 4 UAE -sarjaan. Hän otti sarjasta kolme voittoa, viisi paalupaikkaa ja 16 palkintosijoitusta sijoittuen sarjapisteissä toiseksi. Vuonna 2018 Schumacher ajoi ADAC Formula 4 -sarjassa, jossa hän ylsi parhaimmillaan kilpailuissa neljänneksi saavuttaen 103 pistettä ja sijoittui sarjassa yhdeksänneksi. Samaisena vuonna hän ajoi neljä kilpailua EuroFormula Open -sarjassa. Alkuvuonna 2019 Schumacher kilpaili F3 Asian Winter Series -sarjassa saavuttaen yhden kolmossijan ja oli sarjapisteissä kahdeksantena. Vuonna 2019 Schumacher ajoi Formula Regional European Championship -sarjaa saavuttaen neljä voittoa, viisi paalupaikkaa ja yhdeksän palkintosijoitusta sijoittuen sarjassa neljänneksi. Samaisena vuonna hän osallistui kahteen FIA Formula 3 Championship -sarjan kilpailuun saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2020 Schumacher ajoi täyden kauden F3-sarjassa. Hän ajoi kahden eri tiimin Charouz Racing System ja Carlin -tallien väreissä mutta ei saavuttanut pisteitä kauden aikana. Vuonna 2021 Schumacher jatkoi sarjassa siirtyen Trident -talliin. Hän voitti yhden kilpailun ja saavutti lisäksi yhden kakkossijan keräten 55 pistettä sijoittuen sarjassa 11:ksi. Vuonna 2022 Schumacher siirtyi DTM- sarjaan. Hän ei saavuttanut ensimmäisellä kaudellaan yhtään pistettä. Vuonna 2023 Schumacher jatkoi DTM-sarjassa saavuttaen kauden aikana 16 pistettä yltäen parhaillaan yhdeksänneksi kilpailuissa. Vuonna 2024 Schumacher siirtyi ADAC GT Masters -sarjaan. == Lähteet == *David Schumacher Driver Databasessa Luokka:Saksalaiset autourheilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:DTM- kuljettajat Luokka:Elävät henkilöt
Stadio Brianteo

Stadio Brianteo (tunnetaan sponsorisyistä nimellä U-Power Stadium) on Italian Monzassa sijaitseva jalkapallostadion. Se toimii AC Monzan kotikenttänä. == Lähteet == Luokka:Italian jalkapallostadionit Luokka:Monza
Maggie Gee

Margaret ”Maggie” Gee (5. elokuuta 1923 Berkeley, Kalifornia, Yhdysvallat – 1. helmikuuta 2013 Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lentäjä ja fyysikko. Hän kuului toisen maailmansodan aikana Women Airforce Service Pilots -järjestöön (WASP), joka lensi Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien lentokoneita muissa kuin taistelutehtävissä. Hän oli toinen kahdesta kiinalaistaustaisesta WASP:n lentäjästä Hazel Ying Leen ohella. == Elämä == Maggie Gee syntyi Berkeleyssä, Kaliforniassa 5. elokuuta 1923 kuusilapsiseen perheeseen. Gee oli kolmannen sukupolven amerikankiinalainen: hänen äitinsä vanhemmat olivat muuttaneet Kaliforniaan Kantonin läheltä 1870-luvulla ja hänen isänsä isä oli merikorvateollisuuden edelläkävijöitä Montereyn niemimaalla. Geen ollessa nuori hän kävi perheensä kanssa sunnuntairetkillä katselemassa lentokoneita Oaklandin lentoasemalla, mikä sytytti hänen kiinnostuksensa ilmailuun. Eräällä retkistä hän näki Amelia Earhartin ja vilkutti tälle, ja Earhart vilkutti koneestaan takaisin. Vuonna 1941 Gee aloitti fysiikan opinnot Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Hän jätti opinnot kuitenkin kesken jo muutaman kuukauden kuluttua Yhdysvaltain liityttyä mukaan toiseen maailmansotaan. Gee meni töihin suunnitteluosastolle Mare Islandin laivastotelakalle, jossa hänen äitinsä työskenteli hitsaajana. Hän haaveili kuitenkin lentämisestä ja säästettyään tarpeeksi rahaa muutti Nevadaan ottamaan lentotunteja. Kerättyään 50 lentotunnin kokemuksen Gee täytti Women Airforce Service Pilots -ohjelman (WASP) pääsyvaatimukset. Hän osti yhdessä kahden työtoverinsa kanssa auton 25 dollarilla, ja he ajoivat sillä Teksasiin WASP:n koulutukseen. Gee aloitti koulutuksensa 13. huhtikuuta 1944 ja valmistui 8. marraskuuta. Gee sijoitettiin valmistuttuaan koulutustehtäviin. Hän oli kouluttajana lennoilla, joilla ilmavoimien lentäjät uusivat vanhentuneita mittarilentolupiaan. Lisäksi hän oli perämiehenä B-17 Flying Fortress -pommikoneissa lennoilla, joilla simuloitiin ilmataistelutilannetta pommikoneiden ampujien kouluttamiseksi. WASP-ohjelma lakkautettiin 20. joulukuuta 1944 sotatilanteen parannuttua Euroopassa. Sodan jälkeen Gee palasi opiskelemaan Berkeleyyn ja suoritti fysiikan maisterin tutkinnon. Hän liittyi 1950-luvulla armeijan palvelukseen ja työskenteli neljä vuotta sotilaiden palvelukeskuksissa Saksassa. Yhdysvaltoihin palattuaan hän työskenteli fyysikkona Lawrence Livermore National Laboratoryssa asejärjestelmien parissa. Siellä hän tapasi fyysikko Warren Heckrotten, josta tuli hänen kumppaninsa lähes 50 vuodeksi. Gee oli myös aktiivinen demokraattisen puolueen jäsen ja toimi vapaaehtoisena muun muassa rahankeruutilaisuuksissa ja äänestäjien rekisteröinnissä. Hän oli Berkeley Democratic Clubin sekä Alamedan piirikunnan demokraattien keskuskomitean jäsen. Gee kuoli Oaklandissa 1. helmikuuta 2013. Hänet otettiin vuonna 2014 Nevadan ilmailun kunniagallerian jäseneksi. == Lähteet == Luokka:Women Airforce Service Pilotsin lentäjät Luokka:Amerikankiinalaiset Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Viivi Spets

Viivi Spets (s. 2. heinäkuuta 2002) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Kansallisessa liigassa pelaavaa Turun Palloseuraa. Hän pelasi ensimmäiset neljä liigaotteluaan kaudella 2018. Kaudella 2020 hän pelasi 13 liigaottelua. Kausina 2021–2022 hän pelasi TPS:n joukkueessa Naisten Ykkösessä. Viivi Spetsin isosisko Wilma Spets on myös pääsarjajalkapalloilija. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Zatšarovanyi krain kansallispuisto

Zatšarovanyi krain kansallispuisto (suom. Lumotun maan kansallispuisto, ) on kansallispuisto Ukrainan Taka-Karpatian alueella. Vuonna 2009 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 61,01 neliökilometriä. Буковий ліс у НПП "Зачарований край".jpg Zacharovanyi Krai National Nature Park.jpg|Kansallispuiston logo. Пейзаж зі Смерекового Камею.jpg Водоспад Гучало.jpg ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Natsionalnyi pryrodnyi park "Zatšarovanyi krai" Luokka:Ukrainan kansallispuistot Luokka:Taka-Karpatian alue
Meri-Tuulia Reponen

Meri-Tuulia Reponen (s. 3. lokakuuta 1994) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Kansallisessa liigassa pelaavaa Turun Palloseuraa. Hän aloitti pelaamisen Turun Nappulaliigassa ja on edustanut Naisten Ykkösessä Turun Pyrkivää, Turun Weikkoja ja Turun Palloseuraa. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa huhtikuussa 2023. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jenna Koivisto

Jenna Koivisto (s. 2. huhtikuuta 2004) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Kansallisessa liigassa pelaavaa Turun Palloseuraa. Hän on Euran Pallon kasvatti.. Hän pelasi Naisten Ykkösessä ensimmäiset kaksi otteluaan raumalaisessa Pallo-Iirojen joukkueessa kaudella 2020. Kausi 2021 kului vielä juniorisarjoissa mutta kaudella 2022 hän pelasi TPS:n joukkueessa Naisten Ykkösessä 12 ottelua. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa huhtikuussa 2023. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Inkeri Niemi

Inkeri Niemi (s. 30. toukokuuta 1996) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Kansallisessa liigassa pelaavaa Turun Palloseuraa. Hän pelasi liigassa ensimmäisen kerran kaudella 2013. Seuraavina kausina hän nousi TPS:n ykkösmaalivahdiksi: hän pelasi liigassa kymmenen ottelua kaudella 2014, 19 ottelua kaudella 2015 ja 22 ottelua kaudella 2016. Tämän jälkeen hän on pelannut vuosittain alle kymmenen liigaottelua mutta kausina 2021–2022 hän pelasi TPS:n ykkösmaalivahtina Naisten Ykkösessä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Erik Brofoss

Erik Brofoss (21. kesäkuuta 1908 Kongsberg – 6. toukokuuta 1979 Oslo) oli norjalainen juristi, ekonomisti ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan valtiovarainministerinä 1945–1947 sekä ulkomaankauppa- ja merenkulkuministerinä 1947–1954. Vuosina 1954–1970 hän johti Norjan keskuspankkia. Brofoss on haudattu Oslon Vestre gravlund -hautausmaalle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Erik Brofoss Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan valtiovarainministerit Luokka:Norjalaiset juristit Luokka:Norjalaiset taloustieteilijät Luokka:Norjalaiset pankinjohtajat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Saana Kallio

Saana Kallio (s. 8. kesäkuuta 1999) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Kansallisessa liigassa pelaavaa Turun Palloseuraa. Hän pelasi liigassa ensimmäisen ottelunsa huhtikuussa 2023. Hän on edustanut Naisten Ykkösessä Turun Weikkoja kausina 2015–2020 ja Turun Palloseuraa kausina 2021–2022. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nils Langhelle

Nils Langhelle (28. syyskuuta 1907 Bergen – 28. elokuuta 1967 Hol) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1950–1967 ja toimi niiden puhemiehenä 1958–1965. Vuosina 1945–1946 hän oli Norjan työministeri, 1946–1952 liikenne- ja viestintäministeri, 1952–1954 puolustusministeri sekä 1954–1955 ulkomaankauppa- ja merenkulkuministeri. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Nils Langhelle Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan liikenneministerit Luokka:Norjan puolustusministerit Luokka:Norjan työministerit Luokka:Suurkäräjien puhemiehet Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Netta Laasio

Netta Laasio (s. 31. tammikuuta 1996) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Kansallisessa liigassa pelaavaa Turun Palloseuraa. Hän on pelannut liigassa TPS:n joukkueessa toistasataa ottelua ja nousi vakiokokoonpanoon kaudella 2013. Hän on tehnyt neljä liigamaalia: yhden kaudella 2013, yhden kaudella 2015, yhden kaudella 2020 ja yhden kaudella 2023. Hän edusti TPS:ää Naisten Ykkösessä kausina 2021–2022. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Indre Akershus Blad

Indre Akershus Blad (lyh. IAB; vuosina 1908–1928 Indre Akershus) on norjalainen vuonna 1908 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Aurskog- Høland. Lehti ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Norjalaiset sanomalehdet Luokka:Aurskog-Høland
Jenni Rannus

Jenni Rannus (s. 13. toukokuuta 1999) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Kansallisessa liigassa pelaavaa Turun Palloseuraa. Hän pelasi TPS:ssä ensimmäisen liigaottelunsa kaudella 2015. Hän pelasi seuraavalla kaudella kaksi liigaottelua ja kaudella 2017 kuusi liigaottelua. Tämän jälkeen hän nousi vakiokokoonpanoon. Hän pelasi 23 liigaottelua kaudella 2018 ja teki niissä neljä maalia. Kaudella 2019 hän pelasi 21 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2020 hän pelasi 13 liigaottelua. Hän pelasi TPS:n joukkueessa Naisten Ykkösessä kausina 2021–2022. Kaudeksi 2023 TPS palasi liigaan ja Rannus teki maalin kauden ensimmäisessä liigaottelussa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Liikuntakulttuuri

Liikuntakulttuuri on käsite, jolla tarkoitetaan liikunnan ja urheilun yhteistä kenttää sosiologisen ja kulttuurintutkimuksen näkökulmasta. Liikuntakulttuurin käsite yhdistää liikuntaa ja urheilua harrastavat, sitä seuraavat ja sille merkitystä antavat ihmiset liikunnan yhteisöllisestä käsityksestä käsin. Liikuntakulttuurin käsite on yleistynyt 1980-luvulta lähtien. Liikuntakulttuurin käsite sisältää useita alakulttuureja, kuten esimerkiksi eri urheilulajien alakulttuurit, vammaisurheilun ja liikunnan kulttuurit, nuoriso- ja järjestökulttuuri sekä liikunnan ja urheilun eri alakulttuurit lajeina, sääntöinä, normeina, makuina, haluina, erottautumisina ja tyyleinä. Liikuntakulttuuri on viime vuosikymmeninä myös organisoitunut, medioitunut, tuotteistunut, tavaramerkkistynyt ja faniutunut. Samanaikaisesti liikuntakulttuurin yksilöllistyminen ja omaehtoisuus on lisääntynyt sekä syntynyt löyhempää yhteisöllistymistä. Liikuntakulttuuri näkyy urheilussa ja liikunnassa, julkisuudessa ja erilaisissa yhteisöissä, joita yhdistävät samat kulttuuriset merkit, tavat ja käsitteet. Liikuntakulttuuri yhdistää koko liikunnan ja urheilun kenttää, mutta samanaikaisesti liikuntakulttuurin eri alakulttuurit eriytyvät toisistaan, mikä näkyy esimerkiksi uusien lajien, seurojen ja lajikulttuurien jatkuvana syntymisenä. == Historia == Liikuntakulttuurin käsite on laajentuntunut aikojen saatossa. 1800-luvun lopulta aina 1960- ja 1970-luvuille saakka urheilu muodosti liikuntakulttuurin tärkeimmän merkitysmaailman. Tämän jälkeen liikuntakulttuuriin on liittynyt liikuntaan, liikkumiseen ja erilaisiin liikunnan ja urheilun muihin merkityksiin liittyviä asioita. Liikuntakulttuuriin sisälle on tullut terveysmotiivien lisäksi yleisemmät hyvinvointia ja hyvää elämää koskevat perustelut ja näiden rinnalla kansanterveyttä ja -taloutta sivuava argumentointi. 1960-luvulla urheilun rinnalle tuli käsitteenä kuntourheilu, 1970-luvulla kuntoliikunta ja 1990-luvulla terveysliikunta. 2010-luvulla käsitteistössä on puhuttu pelkästään liikkumisesta. Samalla liikunnan käyttö yhteiskunnallisessa keskustelussa, esimerkiksi kestävyysvajeen estämisessä, on yleistynyt. Liikuntakulttuuri on siis yhteiskunnallistunut 1970-luvulta lähtien, vaikka sen näkyvä puoluepoliittisuus on vähentynyt. == Katso myös == * Ruumiinkulttuuri == Lähteet == Luokka:Liikunta *