EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Iitin luonto

Iitin luonto koostuu monista kohteista. Iitin kunnassa on muun muassa seitsemän Natura 2000 -luonnonsuojelualuetta pelkästään Iitin kunnan alueella, kaksi myös Heinolaan ja yksi Kouvolaan ulottuen. ==Natura 2000== ==Arrajoki== Arrajoki on Iitissä kulkeva joki, minkä valuma-alue (14.16) kuuluu Kymijoen päävesistössä 2. jakovaiheen vesistöalueeseen. Arrajoen luonnonsuojelualue on Natura 2000 -tunnukseltaan FI0404004.http://www.jarviwiki.fi/wiki/Arrajoen_valuma-alue_(14.16) Arrajokea käytetään muun muassa vapaa-ajankalatukseen, kuten pilkkimiseen. ==Hiidensaari== Hiidensaari on vapaa-ajanasuttu saari, missä on 60 metrin korkeuteen Kymijoen pinnasta kohoava Hiidenvuori, missä järjestetään Iitin musiikkiviikon päätteeksi yökonsertti vuosittain. Hiidenvuori on muinainen linnavuori. Hiidenvuorella ja sen ympärillä on Hiidensaaren luonnonsuojelualue. ==Sjögrenin mäki== Sjögrenin mäki on maisemamaakunnallisesti Lounais-Savon järviseutuun kuuluva kallioinen laidunniitty ja mäki Sitikkalantien pohjoispuolella. Laidun on aidattu perinteisesslä riukuaidalla. Mäellä on Anders Johan Sjögrenin muistokivi. Sjögrenin mäen kedolla kasvaa silmällä pidettävistä (NT) kukkalajeista ketoneilikoita ja muista lajeista viherjäsenruohoja, hopeahankikkeja sekä mäkitervakoita. Mäen alaosassa kasvaa tuoreella niityllä voikukkia, koiranputkia ja nokkosia. Vielä 1990-luvulla tavattua ketonoidanlukkoa ei ole havaittu enää toukokuun 2014 lopulla. Aluetta käytetään hevoslaitumena. https://www.kymenlaakso.fi/images/Liitteet/ALUESUUNNITTELU/Maakuntakaava/2040_selvitykset/Perinnebiotoopit_Kymenlaakso.pdf Alueella on myös hietalemmikeitä, nurmitatareita ja peurankelloja. Natura 2000 -luonnonsuojelualue tunnus pinta-ala sijainti paikka Arrajoki FI0404004 12 hehtaaria Iitti E 26°03', N 60°58' Hiidensaari FI0404001 44 hehtaaria Iitti E 26°26', N 61°00' Kaalijoen, Pyydysmäen, Kontojan ja Saviojan taponlehtilehdot FI0404002 40 hehtaaria Iitti E 26°20', N 60°47' Kelloniemi FI0404007 149 hehtaaria Heinola, Iitti E 26°11', N 61°07' Kukkomäen metsä FI0404008 15 hehtaaria Iitti E 26°30', N 60°54' Kullaanlähteet FI0404011 6 hehtaaria Heinola, Iitti E 26°02', N 61°06' Kärmesniemenkallio FI0404006 14 hehtaaria Iitti E 26°06', N 60°57' Marjovuori FI0404009 115 hehtaaria Iitti E 26°10', N 61°02' Pyhäjärvi FI0404009 529 hehtaaria Iitti, Kouvola-Jaala E 26°26',N 60°56' Sjögrenin mäki FI0404009 2 hehtaaria Iitti E 26°13', N 60°56' ==Lähteet== *
Piporuostejuurekas

Piporuostejuurekas (Phaeocollybia christinae) on ruostejuurekkaiden sukuun kuuluva sienilaji. == Taksonomia == Ruotsalainen kasvi- ja sienitieteilijä Elias Magnus Fries kuvaili lajin alun perin vuonna 1838 nimellä Agaricus christinae. Sittemmin ranskalainen kasvitieteilijä Roger Heim nimesi sen Phaeocollybiaksi. == Kuvaus == Sileäpintaisen lakin halkaisija on 2–5 cm ja siinä on vaihteleva määrä säteittäisiä uria, jotka ulottuvat lakin nipukasta reunaan. Jalan iästä ja ympäristön kosteusasteesta riippuen lakki voi olla tahmea tai kostea. Kostean lakin väri on oranssinpunaisesta kellanruskeaan; lakin kuivuessa väri haalistuu punertavankeltaiseksi, kullanväriseksi tai kellertäväksi. Lakin malto on samanvärinen kuin pinta. Heltat ovat kiinnittyneet kapeasti ja erillään. Ne ovat aluksi kalpeat ennen kuin ne muuttuvat täyteläisiksi tai syvän punertavankeltaisiksi, hieman pilkullisia ja kiiltäviä. Jalka on 6–8 cm pitkä, 0,4–0,6 cm paksu ja suunnilleen yhtä leveä koko pituudeltaan. Jalan pinta on sileä ja sen lihassa on rustomainen koostumus. Jalan kanta ulottuu syvälle alustaan. Jalan väri on tummanpunainen, joka vaalenee vaalean punertavankeltaiseksi lähellä yläosaa. Sienten tuoksu ja maku on verrattavissa retiisiin tai manteleihin. Sieni on syömätön. Itiöpölyn väri vaihtelee kanelista ruosteenruskeaan ja itiöt ovat kooltaan 7-10 x 4-5 μm. == Kasvupaikka ja levinneisyys == Piporuostejuurekas kasvaa hajallaan tai ryhmissä sammaleen tai lehtien alla. Piporuostejuurekasta esiintyy yleensä havupuiden, erityisesti kuusen, alla. Sientä löytyy Euroopasta ja Pohjois- Amerikan itäosista. Piporuostejuurekas kasvaa Etelä-Suomessa yleisenä tuoreissa kuusimetsissä. Sen kasvuaika on elokuusta lokakuuhun. Sienen maku on karvas, eikä se ole ruokasieni. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Piporuostejuurekas (Phaeocollybia christinae) Luokka:Ruostejuurekkaat
Dalkarlsånin vesistö

pienoiskuva|Dalkarlsån Dalkarlsånin vesistö (, vesistöaluetunnus 25) muodostuu Pohjanlahden Perämereen laskevan Dalkarlsånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 347 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa. == Pääuoma == Vesistön pääuomana on sen alajuoksulla nimikkojoki Dalkarlsån, jonka pituus on 50 kilometriä. Joki laskee Itämereen noin 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa. == Vesistön valuma-alue == Dalkarlsånin vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Skelleftejoen vesistön (tunnus 20) ja Uumajanjoen vesistön (tunnus 28) välissä, jossa on seitsemän pientä päävesistöä. Dalkarlsånin vesistö on niistä toiseksi pienin vesistö ja se jääkin siellä Rickleånin vesistön (tunnus 24) ja Sävarånin vesistön (tunnus 26) väliin. Merenrannikolla on edellisten lisäksi mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on lähes Dalkarlsånin vesistön suuruinen. === Valuma-alueen piirteitä === Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (48,5 %), turve (22,8 %), kalliomaa (12,6 %), hiekka ja sora (3,2 %), multamaa (7,0 %), savimaa (4,6 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,1 %), joiden lisäksi on vielä 1,2 % muita maalajeja. Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (83,5 %), soita ja kosteikkoja (6,5 %), viljelymaita (6,1 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,3 %) sekä joutomaita (2,5 %). Näiden lisäksi on 1,2 % vesistöjä. === Virtaamia === SMHI on julkaissut tilastossaan Dalkarlsånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 4,53 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 34,9 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,39 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 3,9 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 39 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 28,1 m³/s on mitattu toukokuussa 1988 ja pienin 0,2 m³/s viimeksi vuonna 2002. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi maaliskuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle. == Lähteet == === Huomautuksia === === Viitteet === *
Ambrose Mandvulo Dlamini

Ambrose Mandvulo Dlamini (5. maaliskuuta 1968 – 13. joulukuuta 2020 Etelä- Afrikka) oli Swazimaan pääministerinä lokakuusta 2018 kuolemaansa asti. Ennen nimitystään hän työskenteli televiestintä- ja pankkialalla Nedbankin toimitusjohtajana ja MTN Eswatinin toimitusjohtajana. ==Kuolema== Dlamini testattiin covid-19-positiiviseksi 15. marraskuuta 2020, ja hänet toimitettiin sairaalaan kahdeksan päivää myöhemmin lievien oireiden kehittymisen jälkeen. Hän kuoli siellä 13. joulukuuta 52-vuotiaana.https://www.reuters.com/article/uk-health-coronavirus- eswatini/eswatinis-prime-minister-who-tested-positive-for-covid-19-dies- idUKKBN28N0WP ==Lähteet== Luokka:Swazimaan pääministerit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Jakob Tamm

Jakob Tamm (1861–1907) oli virolainen runoilija, kääntäjä, opettaja ja toimittaja. Hän käänsi venäjän- ja saksankielistä runoutta, joiden vaikutusta hänen omissa runoissaan on havaittavissa. Tietosanakirja osa 11. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922Jakob Tamm, Estonian Writers' Online Dictionary. Viitattu 14.12.2020 ==Teokset== * Ärganud hääled, I, II, 1892 * Jakob Tamme Lugulaulud, 1914 * Ballaadid ja valmid, Eesti riiklik kirjastus 1951 * Kogutud luuletused, Eesti Riiklik Kirjastus 1959 * Väike luuleraamat, Eesti raamat 1965 * Jakob Tamm, toim. Kersti Merilaas, Eesti raamat 1965 Sarja: Väike luuleraamat * Ussipealik: valimik luuletusi, ballaade ja valme, toim. Edvin Hiedel, Eesti raamat 1988 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Virolaiset runoilijat Luokka:Virolaiset kielenkääntäjät Luokka:Virolaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1907 kuolleet
Sjögrenin mäki

Sjögrenin mäki on maisemamaakunnallisesti Lounais-Savon järviseutuun kuuluva kallioinen laidunniitty ja mäki Sitikkalantien pohjoispuolella. Laidun on aidattu perinteisesslä riukuaidalla. Mäellä on Anders Johan Sjögrenin (1794-1855) muistokivi. Sjögrenin mäen kedolla kasvaa silmällä pidettävistä (NT) kukkalajeista ketoneilikoita ja muista lajeista viherjäsenruohoja, hopeahankikkeja sekä mäkitervakoita. Mäen alaosassa kasvaa tuoreella niityllä voikukkia, koiranputkia ja nokkosia. Vielä 1990-luvulla tavattua ketonoidanlukkoa ei ole havaittu enää toukokuun 2014 lopulla. Aluetta käytetään hevoslaitumena. https://www.kymenlaakso.fi/images/Liitteet/ALUESUUNNITTELU/Maakuntakaava/2040_selvitykset/Perinnebiotoopit_Kymenlaakso.pdf Alueella on myös hietalemmikkejä, nurmitattaria ja peurankelloja. ==Sjögrenin mäen lajeja== Tiedosto:Myosotis_stricta5_W.jpg|Hietalemmikeitä Tiedosto:Potentilla_argentea1_eF.jpg|Hopeahankikkeja Tiedosto:DianthusDeltoides.jpg|Ketoneilikoita Tiedosto:Noidanlukko_Botrychium_lunaria.jpg|Ketonoidanlukkoja vielä 1990-luvulla Tiedosto:Lyccnis_viscaria7.jpg|Mäkitervakoita Tiedosto:Campanula_glomerata.JPG|Peurankelloja Tiedosto:Scleranthus_annuus_IP0505052.jpg|Viherjäsenruohoja Natura 2000 -luonnonsuojelualue tunnus pinta-ala sijainti paikka Arrajoki FI0404004 12 hehtaaria Iitti E 26°03', N 60°58' Hiidensaari FI0404001 44 hehtaaria Iitti E 26°26', N 61°00' Kaalijoen, Pyydysmäen, Kontojan ja Saviojan taponlehtilehdot FI0404002 40 hehtaaria Iitti E 26°20', N 60°47' Kelloniemi FI0404007 149 hehtaaria Heinola, Iitti E 26°11', N 61°07' Kukkomäen metsä FI0404008 15 hehtaaria Iitti E 26°30', N 60°54' Kullaanlähteet FI0404011 6 hehtaaria Heinola, Iitti E 26°02', N 61°06' Kärmesniemenkallio FI0404006 14 hehtaaria Iitti E 26°06', N 60°57' Marjovuori FI0404009 115 hehtaaria Iitti E 26°10', N 61°02' Pyhäjärvi FI0404009 529 hehtaaria Iitti, Kouvola-Jaala E 26°26',N 60°56' Sjögrenin mäki FI0404009 2 hehtaaria Iitti E 26°13', N 60°56' == Lähteet == Luokka:Iitin luonto Luokka:Suomen luonnonsuojelualueet Luokka:Suomen mäet
Nils Grotenfelt

Nils Grotenfelt -nimisiä henkilöitä ovat tai ovat olleet: * Nils Grotenfelt, alk. Groth (1631–1703), suomalainen eversti, Grotenfelt-suvun kantaisä * Nils Grotenfelt (1846–1902), Suomen maanviljelyshallituksen ensimmäinen ylijohtaja ja maanviljelysneuvos * Nils Bernt Grotenfelt (1851–1929), suomalainen kamarineuvos ja valtiopäivämies * Nils Gustav Grotenfelt (1923–2006), suomalainen yritysjohtaja, kirjailija ja varatuomari * Nils Karl Elias Grotenfelt (1817–1868), suomalainen hovioikeudenneuvos ja valtiopäivämies
Kristinusko Pohjois-Amerikassa

Tämä artikkeli käsittelee kristinuskoa Pohjois-Amerikassa. == Historiaa == Englannista ja Skotlannista Amerikkaan tulleet puritaanit kuuluivat anglikaaniseen kirkkoon. Puritanismin arvot vaikuttavat yhä nykyään amerikkalaiseen uskonnollisuuteen. == Yhdysvallat == Yhdysvalloissa väestöstä noin 70 prosenttia on kristittyjä. Kristinuskon kannattajamäärä vaihtelee alueittain. Eteläisissä osavaltioissa kristittyjä on noin 75% väestöstä ja koillisissa osavaltioissa taas 65%. Yhdysvaltojen uskonnot pitkälti ovat tulleet siirtolaisten kautta. Uskonnot ovat jatkuneet edelliseltä sukupolvelta seuraavalle. Katolisia Amerikkaan on tullut katolisista maista, kuten Irlannista ja Italiasta. Luterilaisuus on levinnyt Yhdysvaltojen pohjoisiin osavaltioihin pohjoismaisten ja saksalaisten siirtolaisten myötä. Yhdysvalloissa kristinusko on ollut pitkälti protestanttista ja Yhdysvaltojen protestanttiset ryhmät ovat jakautuneet evankelisiin kirkkoihin, valtavirran protestanttisiin kirkkoihin ja perinteisiin afroamerikkalaisiin. Yhdysvalloissa on syntynyt jälkeenpäin uskonnollisia liikkeitä, jotka pitävät itseään kristillisinä, kuten esim. Jehovan todistajat ja mormonismi. Perinteiset kristilliset kirkot eivät pidä näitä kristillisinä. == Kanada == Kanadan väestö koostuu eri puolilta maailmaa saapuneista maahanmuuttajista ja monikulttuurisuus on kanadalaista yhteiskuntaa määrittelevä piirre. Kanadan kristillistyminen tapahtui anglikaanisten, katolisten, presbyteeristen ja muiden Yhdistyneen kuningaskunnan kirkkojen toimesta. Kanadan väestöstä 53,5 prosenttia kuuluu kristillisiin kirkkoihin. Evankeliset ja helluntailaiset edustavat noin 29 prosenttia protestanteista ja seitsemää prosenttia kristittyjen kokonaismäärästä Kanadassa. == Lähteet == Pohjois-Amerikka Luokka:Pohjois-Amerikka
Sairaalasielunhoito

Sairaalasielunhoito on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon järjestämää potilaiden, heidän läheistensä sekä sairaalan työntekijöiden auttamista, tukemista sekä lohduttamista terveyteen ja elämään kohdistuvissa muutoksissa. Sairaalassa sielunhoitoa toteuttavat pääosin Sairaalapapit, jonka lisäksi sairaalasielunhoitajina voivat toimia myös Sairaaladiakonit, mutta tämä on harvinaisempaa. Sekä sairaalapapilla että -diakonilla tulee olla erityiskoulutus tehtävään. Sielunhoitajaa sitoo tiukka salassapitovelvollisuus, jonka johdosta myös kaikki käydyt keskustelut pysyvät luottamuksellisina. == Sairaalasielunhoito käytännössä == Sairaalasielunhoitajan tehtävänä on vastata sairaan ja kärsivän henkisiin, hengellisiin ja elämänkatsomuksellisiin kysymyksiin terapiaorientoituneella tuella tämän taustasta tai elämänkatsomuksesta riippumatta ja sairaalasielunhoitajalta edellytetäänkin laajaa eri uskontojen asiantuntemusta sekä terveydenhuollon etiikan tuntemista. Sielunhoito toteutetaan yhteistyössä terveydenhuollon kanssa ja tarvittaessa sairaalasielunhoitaja osallistuu potilaan hoidon eettisten kysymysten pohdintaan. Sairaalasielunhoitaja osallistuu myös säännöllisesti terveydenhuollon työntekijöiden kouluttamiseen sekä työnohjaukseen. == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sielunhoito Luokka:Terveydenhoito Suomessa
Hindulainen taide

Hindulainen taide on olennainen osa Intiasta peräisin olevaa hindulaisuutta. Taiteen merkitys on tässä uskonnossa melko suuri, sillä hindulaisuuden jumalia kuvataan jumalapatsaiden sekä maalausten avulla. Maalauksissa ja patsaissa tärkeimpänä osana on jumalten silmät, sillä niiden avulla uskotaan jumaliin saatavan vastavuoroinen katsekontakti niin että ihminen katsoo jumalaa ja jumala puolestaan ihmistä. Darsana eli jumalan ja ihmisen katsekontakti onkin hindulaisten yleisin temppeliriitti.Hanki, Katri – Könni, Outi – Nyyssönen, Seppo: Verso 3: Maailman uskontoja, s. 47. Sanomapro, 2017. Hindulaisessa taiteessa vallitsevat tarkat säännöt, jotka koskevat esimerkiksi jumalten asentoja, mittasuhteita ja värejä. Jumalat tulee esittää tiettyjen symbolisten esineiden tai asioiden kanssa; esimerkiksi Shiva-jumalalla kuvataan olevan neljä kättä. Käsien asennoilla on monia symbolisia merkityksiä. Verso 3, s. 46–47. == Lähteet == Luokka:Hindulainen kulttuuri
Sigurd Markusfostre

Sigurd Markusfostre (noin 1155 – 29. syyskuuta 1163, Bergen) oli norjalainen vallantavoittelija ja vastakuningas. Sigurd Markusfostre oli kuningas Sigurd Munnin avioton poika. Hänelle annettiin lisänimi Markusfostre, koska maanviljelijä Markus kasvatti hänet Skogissa Ringsakerissa. Kun Sigurdin veli kuningas Haakon Harteikas oli kaatunut vuonna 1162, huudettiin Sigurd kuninkaaksi. Hän sai vahvan kannatuksen myös Øretingissä. Sigurd Markusfostre johdatti sen jälkeen armeijansa etelään rannikkoa pitkin, mutta heitä vastassa ollut jaarli Erling Skakken ja kuningas Maunu Erlinginpojan johtama suurempi armeija pelotti tröndelagenilaiset pakosalle. Sigurd vangittiin ja vietiin Bergeniin, jossa hänet mestattiin. == Lähteet == Luokka:Norjan hallitsijat Luokka:Vuonna 1155 syntyneet Luokka:Vuonna 1163 kuolleet
Meja (nimi)

Meja on pohjoismainen naisen etunimi. Se on uudehko ruotsalaisperäinen nimi, joka on tullut käyttöön 1900-luvulla. Meja-nimen etymologisesta taustasta ei ole varmaa tietoa. Suomessa on jo ennen Mejaa ollut käytössä harvinainen nimi Meija, joka on yhdistetty Merjaan sekä Reija- ja Seija-tyyppisiin nimiin. Ruotsissa on puolestaan tunnettu nimi Mejt, joka pohjautuu Margaretan muunnelmiin Marit ja Margit.Yliopiston nimipäiväalmanakka 2019, s. 68. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2020 mennessä tilastoitu noin 90–100 Meja-nimistä naista tai tyttöä. Heistä suurin osa on syntynyt 2000- tai 2010-luvulla. Nimen yleistymiseen on luultavasti vaikuttanut pop- artisti Meja. Vuodesta 2020 alkaen Mejalla on ollut nimipäivä suomenruotsalaisessa kalenterissa 20. heinäkuuta. ==Tunnettuja Meja-nimisiä== *Meja Anna Pernilla Kullersten (s. 1969), Meja, ruotsalainen poplaulaja ja säveltäjä ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Steingrímur Thorsteinsson

Steingrímur Thorsteinsson (19. toukokuuta 1831 – 24. elokuuta 1913) oli islantilainen opettaja ja kääntäjä. Hän kirjoitti yhdessä Kristian Arentzenin kanssa Nordisk mythologi efter kilderne (1859) mutta on tunnetumpi käännöksistään. Hän käänsi islanniksi muun muassa Shakespearen Kuningas Learin (1878) ja Tuhannen ja yhden yön tarinat (4 osaa 1857–1864), Goethen runoja ja H. C. Andersenin satuja. Steingrímur julkaisi myös runoja (1881) ja kertomuksia.Thorsteinsson 2. Steingrimur T. Nordisk familjebok 28. 1919 Steingrímurin isä oli Bjarni Thorsteinsson. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Islantilaiset kirjailijat Luokka:Islantilaiset kääntäjät‎ Luokka:Vuonna 1831 syntyneet Luokka:Vuonna 1913 kuolleet
Bjarni Thorsteinsson

Bjarni Thorsteinsson (1781–1876) oli islantilainen virkamies. Hän palveli Rentekammeretissa 1807–1820, oli virkamiehenä Vesturamtissa Islannissa 1821–1849. Hänestä tuli 1845 Alltingin jäsen ja sen puhemies. Bjarni julkaisi teokset Om kongelige og andre offentlige afgifter i Island (1819) ja Om Islands folkemængde og ökonomiske tilstand siden 1801 og 1821 indtil udgangen af 1833 (1834).Thorsteinsson. 1. ja 2. Nordisk familjebok 33. 1922 Bjarnin poika oli Steingrímur Thorsteinsson. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Islantilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1781 syntyneet Luokka:Vuonna 1876 kuolleet
Tidens Tegn

thumb|Tidens Tegn 1933. Tidens Tegn (suom. 'ajan merkit') oli norjalainen päivälehti. Sen 1910 perusti Verdens Gangin entinen toimittaja O. A. Thommessen. Se oli vapaamielinen vasemmistolehti. Sen levikki oli vuonna 1919 noin 75 000, ja se oli levikiltään suurin Norjan päivälehdistä.Tidens Tegn. Tietosanakirja osa 11. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922 Tidens Tegn tuki Frisinnede Venstre -nimistä pientä puoluetta. Lehti lakkautettiin 1941. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset sanomalehdet
Lova

Lova on pohjoismainen naisen etunimi. Se on ruotsalainen kutsumamuoto Lovisasta. Lova-nimen maskuliininen vastine on Love. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2020 mennessä tilastoitu noin 90–100 Lova-nimistä naista tai tyttöä. Heistä kaikki ovat syntyneet 1970-luvun jälkeen – suurin osa vasta 2010-luvulla. Vuodesta 2020 alkaen Lovalla on ollut nimipäivä suomenruotsalaisessa kalenterissa 25. elokuuta. ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Cuius regio, eius religio

Cuius regio, eius religio (lat.) tarkoittaa "kenen maa, sen uskonto". Periaate kuuluu Schmalkaldenin sodan päättäneeseen sopimukseen Augsburgin valtiopäivillä 1555. Tämä "Augsburgin uskonrauhana" tunnettu sopimus takasi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan ylimyksille oikeuden harjoittaa hallitsemallaan alueella haluamaansa uskoa. Keisari Kaarle V joutui myöntymään luterilaisten vaatimuksiin, mikä merkitsi, että suunnitelmat kitkeä protestantismi Saksasta kaatuivat. Sopimus ei kuitenkaan koskenut Alankomaita, missä sota jatkui. Ruhtinaan tavalliset alamaiset eivät voineet valita uskontoaan, mutta he saivat halutessaan muuttaa muualle. Valtakunnankaupunkien porvarit sen sijaan saivat tunnustaan haluamaansa uskoa.Laaksonen, Hannu, 1988, s. 364 "Myöhäiskeskiaika ja renessanssi," Teoksessa: Maailmanhistorian pikkujättiläinen == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Latinankieliset fraasit Luokka:Lentävät lauseet Luokka:Uskonpuhdistus
Øreting

Øreting, myös Øyrating (), oli muinoin Norjan Trondheiminvuonon ympäristössä sijainneiden kahdeksan fylken yhteiset käräjät, jotka pidettiin Ørene (Eyrar) -aukiolla Nidelva-joen suulla. Øreting kutsuttiin ensisijaisesti koolle kuninkaanvaalia sekä kuninkaan voitelua tai pyhitystä varten. Øreting saattoi alun perin olla vain Strindan käräjäpaikka, mutta saagojen mukaan Harald Kaunotukan aikana siitä tuli koko Trøndelagin käräjät. Käräjien tärkeimpänä tehtävänä oli silloin kuninkaan valinta ja pyhitys. On myös mahdollista, että Øreting syntyi vasta Nidarosin kaupungin perustamisen jälkeen 900-luvun jälkipuoliskolla. Myöhempinä aikoina Øretingissä saatu kuninkaallinen pyhitys päti koko valtakunnassa. == Katso myös == *Ting == Lähteet == Luokka:Norjan historia
Acta est fabula, nunc plaudite

Acta est fabula, nunc plaudite on latinankielinen sanonta, joka tarkoittaa ”Näytelmä on päättynyt, taputtakaa siis!” Historioitsija Suetoniuksen mukaan Rooman keisari Augustus kutsui elämänsä viimeisenä päivänä luokseen ystävänsä ja kysyi heiltä, oliko hän heidän mielestään näytellyt hyvin osansa elämän komediassa. Augustus lisäsi kreikaksi ”Hyvin näytelleelle taputtakaa nyt ja hyvästelkää häntä, kun tästä poistutaan”. Sanontaa käytettiin antiikin Rooman näytelmissä loppusanoina, kun esitys oli ohi. Pitkäranta, Reijo, 2002, s. 589 Nämä eivät kuitenkaan olleet keisarin viimeiset sanat. Hän kysyi vielä, miten on Drusuksen sairaana makaavan tyttären laita. Viimeiset sanat Suetoniuksen mukaan olivat: ”Hyvästi Livia, ja muista aina onnellista avioliittoamme!”Suetonius, 1999, s. 135–136 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Latinankieliset fraasit Luokka:Lentävät lauseet
Joditrikloridi

Joditrikloridi (ICl3) on jodin ja kloorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä. ==Ominaisuudet== Joditrikloridi on huoneenlämpötilassa keltaista, oranssia tai ruskehtavaa kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Sen alkeiskoppi on trikliininen ja kiinteänä se esiintyy rakenteeltaan dimeerinä I2Cl6. Joditrikloridi reagoi veden kanssa hydrolysoituen eri yhdisteiksi olosuhteista riippuen. Yhdiste liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, tetrakloorimetaaniin ja bentseeniin. Kuumennettaessa yli 77 °C:n lämpötilaan se disproportioituu jodikloridiksi ja klooriksi. Aine on voimakas hapetin ja orgaaniset yhdisteet voivat syttyä palamaan sen vaikutuksesta. ==Valmistus ja käyttö== Joditrikloridia valmistetaan jodin ja kloorin välisellä reaktiolla −80 °C:n lämpötilassa. :I2 \+ 3 Cl2 → I2Cl6 Joditrikloridia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä halogenoivana tai hapettavana reagenssina. Se reagoi esimerkiksi kaksoissidosten kanssa muodostaen jodikloorialkaaneja ja muita jodattuja tai kloorattuja yhdisteitä. ==Lähteet== Luokka:Jodiyhdisteet Luokka:Kloridit
Konstantin Türnpu

right|thumb|200px|Türnpun muistokivi Metsäkalmistossa. Konstantin Jakob Türnpu (1865 Klooga – 16. huhtikuuta 1927 Tallinna)Türnpu, Konstantin Jakob, Eesti biograafiline andmebaas ISIK, viitattu 14.12.2020 oli virolainen muusikko ja kuoronjohtaja. Hän opiskeli Pietarin konservatoriossa 1886–1891 ja valmistui kuoronjohtajaksi Berliinissä 1892. Türnpu asettui Tallinnaan urkuriksi ja kuoronjohtajaksi. Hän esitti kuoroineen 1914 Riiassa J. S. Bachin Matteus- passion ja Pietarissa 1910 Ludwig van Beethovenin Missa solemnisin, joita aikaisemmin ei ollut esitetty Venäjällä. Hän kävi 1912 kuoroineen konserttimatkalla Länsi-Euroopassa, johti useita laulujuhlia ja perusti 1916 Tallinnaan Tallinna Meestelaulu Selts -seuran. Hän toimi useiden laulukuorojen johtajana Tallinnassa. Hän on säveltänyt soolo- ja kuorolauluja.Türnpu, Konstantin. Tietosanakirja osa 11. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Virolaiset urkurit Luokka:Virolaiset kuoronjohtajat Luokka:Virolaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Nova (nimi)

Nova on yleensä naisen etunimi. Se pohjautuu latinan sanaan nova, joka on feminiinimuoto adjektiivista ’uusi’. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Nova on vuoteen 2024 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä muutamalla sadalla naisella ja muutamalla kymmenellä miehellä. Vuodesta 2020 alkaen Novalla on ollut nimipäivä suomenruotsalaisessa kalenterissa 12. syyskuuta. Nimi esiintyy myös Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemassa koirien nimipäiväkalenterissa; siinä Novan nimipäivä on uudenvuodenaattona 31. joulukuuta. ==Tunnettuja Nova-nimisiä== *Nova Pilbeam (1919–2015), brittiläinen näyttelijä ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Pierre Lacroix

Pierre Lacroix (3. elokuuta 1948 Montreal Quebec Kanada – 13. joulukuuta 2020 Las Vegas Nevada Yhdysvallat) oli kanadalainen jääkiekkovaikuttaja ja kaksinkertainen Stanley Cup -voittaja. Lacroix’lla ei itsellään ollut pelaajataustaa. Valmentajan uransa hän aloitti kaudella 1973–1974 QMJHL- junioriliigassa pelanneen Laval Nationalin päävalmentajana. Kaudelle 1994–1995 Lacroix nimettiin Quebec Nordiquesin General Manageriksi. Kauden päätteeksi joukkue muutti Kanadasta Yhdysvaltain puolelle Denveriin ja muutti nimensä Colorado Avalancheksi. Lacroix toimi Colorado Avalanchen GM:na kauden 2005–2006 loppuun, jonka jälkeen hän toimi seitsemän kautta joukkueen presidenttinä. Vielä kaudella 2013–2014 hän toimi Avalanchessa vanhempana neuvonantajana tehtävässä. Lacroix’n aikana Colorado Avalanche voitti NHL:n mestaruuden eli Stanley Cupin vuosina 1996 ja 2001.https://www.eliteprospects.com/staff/1319/pierre-lacroix Avalanchen menestys auttoi luomaan Coloradoon jääkiekkoinnostusta, ja Lacroix valittiin 2008 Coloradon urheilun kunniagalleriaan. Toronton Hockey Hall of Fameen hänet valittiin 2023. Lacroix kuoli koronaviruksen aiheuttamaan sairauteen Las Vegasissa 13. joulukuuta 2020. == Muuta == Pierre Lacroixin poika Éric Lacroix on uransa päättänyt NHL-jääkiekkoilija ja jääkiekkovaikuttaja. Ericin poika Max pelaa juniorijääkiekkoa. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Hockey Hall of Fame Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
McCloskey

McCloskey on seuraavien henkilöiden sukunimi: *Deirdre McCloskey (s. 1942), yhdysvaltalainen taloustieteilijä, taloushistorioitsija ja professori emerita *Jack McCloskey (1925–2017), yhdysvaltalainen koripallojohtaja *Pete McCloskey (1927–2024), yhdysvaltalainen poliitikko.
Sandu

Sandu on seuraavien henkilöiden sukunimi: *Cristina Sandu (s. 1989), suomalainen kirjailija *Gabriel Sandu (s. 1954), teoreettisen filosofian professori *Maia Sandu (s. 1972), moldovalainen poliitikko.
Sävarånin vesistö

Sävarånin vesistö (, vesistöaluetunnus 26) muodostuu Pohjanlahden Perämereen laskevan Sävarånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 1 161 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa. Joessa on yksi vesivoimalaitos. == Pääuoma == Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Sävarån ja se alkaa Lossmenträsketistä. Joen kokonaispituus on 140 kilometriä. Joki laskee Itämereen noin 0,4 kuutiokilometriä vettä vuodessa. == Vesistön valuma-alue == Sävarånin vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Skelleftejoen vesistön (tunnus 20) ja Uumajanjoen vesistön (tunnus 28) välissä, jossa on seitsemän pientä päävesistöä. Sävarånin vesistö on niistä kolmen suurimman joukossa. Sillä on kaakkoispuolella yhteistä vedenjakajaa enimmäkseen Uumajanjoen vesistön kanssa, mutta Sävarånin alajuoksulla se vaihtuu ensin Tavelånin vesistöksi (tunnus 27) ja sitten mereen laskevien purojen ja ojien pienempiin valuma-alueisiin. Sävarånin vesistön koillispuolella on yhteisestä vedenjakajaa Rickleånin vesistön (tunnus 24) kanssa, Sävarånin alajuoksulla Dalkarlsånin vesistön (tunnus 25) kanssa ja lähellä merenrannikkoa sitä on mereen laskevien ojien ja purojen pienien valuma-alueiden kanssa. === Valuma-alueen piirteitä === Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (53,3 %), turve (26,9 %), kalliomaa (4,5 %), hiekka ja sora (5,6 %), multamaa (1,5 %), savimaa (0,4 %) ja jäätikköjokijäänteet (1,7 %), joiden lisäksi on vielä 6,0 % muita maalajeja. Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (81,0 %), soita ja kosteikkoja (10,7 %), viljelymaita (1,2 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,4 %) sekä joutomaita (0,9 %). Näiden lisäksi on 6,0 % vesistöjä. === Virtaamia === SMHI on julkaissut tilastossaan Sävarånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 13,6 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 66,4 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 3,65 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 12,3 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 60 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 65,8 m³/s on mitattu toukokuussa 1988 ja pienin 1,5 m³/s tammikuussa 2003. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle. == Vesivoima == Vesistössä on Sävarin vesivoimalaitos, joka tuottaa sähköä 0,3 megawattin teholla noin 1,4 gigawattituntia vuodessa. == Lähteet == === Huomautuksia === === Viitteet === *
Frans Julius Cederman

Frans Julius Cederman (8. huhtikuuta 1815 Uusikaarlepyy – 9. joulukuuta 1868 Tornio) oli suomalainen juristi, pormestari ja valtiopäivämies. Cedermanin vanhemmat olivat nimismies Hans Cederman ja Maria Katarina Levelius ja puoliso vuodesta 1850 kirjailija Rosalba Maria Elfving (k. 1884). Cederman tuli ylioppilaaksi 1833 ja suoritti tuomarintutkinnon 1839. Varatuomarin arvon hän sai 1842 ja kihlakunnantuomarin arvon 1861. Cederman oli Tornion pormestari vuodesta 1849 ja Tornion edustaja porvarissäädyssä vuoden 1867 valtiopäivillä.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Frans Julius Cederman. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 14.12.2020. Porvarissäädyn käsitellessä esitystä uudeksi valtiopäiväjärjestykseksi Cederman teki tuohon aikaan hyvin radikaalin ehdotuksen, että porvarissäädyssä annettaisiin vaalioikeus jokaiselle kaupungeissa henkikirjoilla olevalle vähintään 21-vuotiaalle miehelle, pois lukien holhouksenalaiset. Esitys ei saanut kannatusta. Yleinen äänioikeus nousi Suomessa laajemman keskustelun aiheeksi vasta 30 vuotta myöhemmin.Aki Rasilainen: Oikeudellinen argumentointi politiikassa: Suomalaisen legalismin poliittinen historia, s. 62–63. Suomalaisen lakimiesyhdistyksen julkaisuja, A-sarja n:o 257. Suomalainen lakimiesyhdistys, Helsinki 2004. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka: Tornion kaupunginjohtajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1815 syntyneet Luokka:Vuonna 1868 kuolleet
Tavelånin vesistö

Tavelånin vesistö (, vesistöaluetunnus 27) muodostuu Pohjanlahden Perämereen laskevan Tavelånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 410 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa. == Pääuoma == Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Tavelån, joka alkaa Tavelsjönistä. Joen kokonaispituus on 50 kilometriä ja se laskee Itämereen hieman yli 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa. == Vesistön valuma-alue == Vesistö sijaitsee suuren Uumajanjoen vesistön (tunnus 28) pääuoman Uumajanjoen joensuun pohjoispuolella ja Uumajanjoen vesistöllä on siten yhteinen vedenjakaja sen lounaispuolella. Koillispuolella se rajautuu pohjoisessa Sävarånin vesistöön (tunnus 26) ja alempana alajuoksulla mereen laskevien ojien ja purojen pieniin valuma-alueisiin. === Valuma-alueen piirteitä === Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (44,9 %), turve (11,9 %), kalliomaa (8,7 %), hiekka ja sora (13,3 %), multamaa (8,6 %), savimaa (6,9 %) ja jäätikköjokijäänteet (1,2 %), joiden lisäksi on vielä 4,5 % muita maalajeja. Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (78,2 %), soita ja kosteikkoja (3,5 %), viljelymaita (8,6 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (1,6 %) sekä joutomaita (3,9 %). Näiden lisäksi on 4,1 % vesistöjä. === Virtaamia === SMHI on julkaissut tilastossaan Tavelånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 4,67 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 28,5 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,9 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 4,3 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 38 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 30 m³/s on mitattu toukokuussa 1988 ja pienin 0,3 m³/s viimeksi vuonna 2003. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle. == Vesivoima == Vesistössä on yksi vesivoimalaitos Kvarnfors, joka on varsin pieni voimala. == Lähteet == === Huomautuksia === === Viitteet === *
Adolph Törneros

Adolph (Adolf) Törneros (1794–1839) oli ruotsalainen kielitieteilijä, professori ja kirjailija. Hän julkaisi tutkimuksia klassisen filologian alalta. Kirjallisuushistoriallista merkitystä on kirjeitä ja päiväkirjoja sisältävällä Törnerosin kaksiosaisella teoksella Bref och dagboksanteckningar (1840–1842, laajennettu painos 1890–1891). Hänen esteettisille näkemyksilleen ja maailmankuvalleen oli keskeistä yhteys fosforisteihin.Törneros, Adolf. Tietosanakirja osa 11. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922Törneros, Adolf, Nordisk familjebok 30. 1920 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Adolph Törneros resebrev hos Svenska akademien (pdf) * Johan Eriksson: Hemesterns uppfinnare & brevkonstens mästare (Adolph Törneros) kjfe.se (Archive.org) * Adolph Törneros (1794–1839) Litteraturbanken Luokka:Ruotsalaiset professorit Luokka:Ruotsalaiset kielitieteilijät Luokka:Rehtorit Luokka:Vuonna 1794 syntyneet Luokka:Vuonna 1839 kuolleet
Gustaf Svinhufvud (laamanni)

Gustaf Svinhufvud (11. toukokuuta 1817 Lempäälä – 3. huhtikuuta 1901 Lempäälä) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies. Svinhufvudin vanhemmat olivat laamanni Gustaf Svinhufvud ja Katarina Sofia af Enehjelm ja puoliso vuodesta 1842 Klara Vivika Ottiliana Mesterton (k. 1889). Svinhufvud tuli ylioppilaaksi 1832 ja suoritti tuomarintutkinnon 1837, varatuomarin arvon hän sai 1840 ja laamannin arvon 1889. Hän oli Turun hovioikeudessa kanslisti 1842, kirjaaja ja ylimääräinen viskaali 1847, notaari 1849, protonotaari 1854 ja apujäsen 1854–1855. Porvoon tuomiokunnan tuomari hänestä tuli 1855 ja Jämsän tuomiokunnan tuomarina hän toimi 1862–1891. Svinhufvud oli Tammikuun valiokunnan sihteeri 1862 ja aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1872. Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Gustaf Svinhufvud. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 14.12.2020.Kuolleita. Päivälehti, 7.4.1901, s. 3. ==Lähteet== Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Tammikuun valiokunta Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1817 syntyneet Luokka:Vuonna 1901 kuolleet
Hörnånin vesistö

Hörnånin vesistö (, vesistöaluetunnus 29) muodostuu Pohjanlahden Merenkurkkuun laskevan Hörnånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 392 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa. == Pääuoma == Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Hörnån, jonka nimi on alajuoksulla myös Hörneån. Joen kokonaispituus on 65 kilometriä ja se laskee Itämereen vähän yli 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa. == Vesistön valuma-alue == Hörnånin vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Uumajanjoen vesistön (tunnus 28) ja Ångermanjoen vesistön (tunnus 38) välissä, jossa on yhdeksän pienempää päävesistöä. Sen pohjoispuolella sijaitsee Uumajanjoen vesistö ja lounaispuolella Öreälvenin vesistö (tunnus 30). Merenrannikolla on sen joensuun ympärillä mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on Hörnånin vesistöä hieman suurempi. === Valuma-alueen piirteitä === Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (47,3 %), turve (17,6 %), kalliomaa (11,7 %), hiekka ja sora (7,6 %), multamaa (8,5 %), savimaa (2,5 %) ja jäätikköjokijäänteet (2,1 %), joiden lisäksi on vielä 2,8 % muita maalajeja. Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (87,3 %), soita ja kosteikkoja (4,2 %), viljelymaita (3,3 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,4 %) sekä joutomaita (2,0 %). Näiden lisäksi on 2,8 % vesistöjä. === Virtaamia === SMHI on julkaissut tilastossaan Hörnånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 4,54 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 32,1 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,67 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 4,2 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 37 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 32,3 m³/s on mitattu toukokuussa 1988 ja pienin 0,2 m³/s viimeksi vuonna 2003. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle. == Lähteet == === Huomautuksia === === Viitteet === *
Sebastian von Knorring

Sebastian von Knorring (9. maaliskuuta 1815 Vehmaa – 7. tammikuuta 1903 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, juristi, pormestari ja valtiopäivämies. Von Knorringin vanhemmat olivat tilanomistaja, kapteeni, vapaaherra Johan Fredrik Ludvig von Knorring ja Katarina Lovisa Wittfooth ja puoliso vuodesta 1842 Fredrika Ottiliana Flinckenberg (k. 1891). Hovioikeudenneuvos, valtiopäivämies Johannes Alarik von Knorring oli heidän poikansa. Sebastian Von Knorring tuli ylioppilaaksi 1832 ja suoritti tuomarintutkinnon 1837. Varatuomarin arvon hän sai 1840 ja kihlakunnantuomarin arvon 1852. Von Knorring oli Turun hovioikeuden auskultantti 1837 ja Viipurin hovioikeuden auskultantti 1839. Toimittuaan vt. tuomarina hän oli Viipurin läänin maanjako- oikeuden vt. sihteeri 1853–1856 ja Rauman pormestari vuosina 1859–1863. Raaseporin tuomiokunnan tuomariksi hän tuli 1863 ja Mäntsälän tuomiokunnan tuomariksi 1874. Jääsken tuomiokunnan tuomarina von Knorring toimi 1878–1890. Hän oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1888. Von Knorring oli kuollessaan Suomen vanhin lakimies.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Sebastian von Knorring. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 14.12.2020.Kuolleita. Päivälehti, 9.1.1903, s. 2. ==Lähteet== Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Rauman pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1815 syntyneet Luokka:Vuonna 1903 kuolleet
Otto Ferdinand Hofdahl

Otto Ferdinand Hofdahl (15. tammikuuta 1814 Hämeenlinna – 14. lokakuuta 1881 Pernaja) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies. ==Henkilöhistoria== Hofdahlin vanhemmat olivat raatimies Anders Magnus Hofdahl ja Johanna Salvenius. Hofdahl tuli ylioppilaaksi 1832 ja vihittiin papiksi 1840. Varapastorin arvon hän sai 1843 ja rovastin arvon 1860. Hofdahl oli Porvoon pedagogion vt. kollega ja kirkkoherran apulainen 1840, yläalkeiskoulun vt. kollega ja vt. kirkkoherra 1842, virkavuoden saarnaaja 1843, Porvoon tuomiorovastikunnan välivuoden saarnaaja ja kirkkoherran sijainen 1844, Sipoon kappalainen 1845, Valkjärven kirkkoherra 1857 ja Pernajan kirkkoherra 1867. Vt. lääninrovastina hän toimi 1869–1878. Hofdahl oli pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1867.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Otto Ferdinand Hofdahl. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 14.12.2020)Hofdahl, Otto Ferdinand Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017. (Viitattu 14.12.2020) ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Den philosophiska speculationens propaedeutik: 7, 1839, Axel Adolf Laurell, Otto Ferdinand Hofdahl * Om arfsynden: theser, hvilka, enligt uppdrag af biskopen öfver Borgå stift, vid allmänt prestmöte, 1866, Otto Ferdinand Hofdahl, med biträde af respondenterna Ulrik Siegberg, Gustaf Robert Böök och Anders Johan Hougberg Luokka: Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1814 syntyneet Luokka:Vuonna 1881 kuolleet
Sihja – kapinaa ilmassa

Sihja – kapinaa ilmassa on Marja Pyykön ohjaama lastenelokuva, joka sai ensi- iltansa 5. elokuuta 2022. Elokuva kertoo Alfred-nimisen kaupunkilaispojan ja Sihja-nimisen keijun ystävyydestä. Elokuvassa Alfred ja Sihja selvittävät kaupungista kuolleina löytyvien lintujen mysteeriä. Elokuvan budjetti oli 2 921 000 euroa, joista Suomen elokuvasäätiön osuus oli 907 800 euroa. Sihja on Suomen historian kallein perhe-elokuva. Sen tuotantoa rahoittivat myös hollantilaiset ja norjalaiset tahot. Samalla Sihja oli tuotantoyhtiö Tuffi Filmsin kallein elokuva. Elokuva ei kuitenkaan saavuttanut sille asetettuja tuotto-odotuksia, mikä osaltaan vaikutti siihen, että Tuffi Films hakeutui yrityssaneeraukseen. == Rooleissa == == Arvosteluja == * Kaisu Tervonen, HS: ★★★ == Lähteet == Luokka:Marja Pyykön ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset lastenelokuvat Luokka:Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat
Öreälvenin vesistö

Öreälvenin vesistö (, vesistöaluetunnus 30) muodostuu Pohjanlahden Selkämereen laskevan Öreälvenin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 3 029 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa. Koko vesistössä ei ole vesivoimalaitoksia ja se on toistaiseksi rauhoitettu vesivoimarakentamiselta. == Pääuoma == Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Öreälven, jotka kutsutaan yläjuoksulla myös nimellä Örån. Joen kokonaispituus on 190 kilometriä ja se laskee Itämereen noin 1,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa. == Vesistön valuma-alue == Öreälvenin vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Uumajanjoen vesistön (tunnus 28) ja Ångermanjoen vesistön (tunnus 38) välissä, jossa on yhdeksän pienempää päävesistöä. Se on niistä toiseksi suurin päävesistö. Sillä on Uumajanjoen vesistön kanssa lähes merenrannikolle asti jatkuva yhteinen vedenjakaja. Merenrannikon läheisyydessä Uumajanjoen vesistö vaihtuu pieneen Hörnånin vesistöön (tunnus 29). Öreälvenin vesistön lounaispuolella sillä on yhteinen vedenjakaja usean vesistön kanssa. Vesistön luoteispäässä on Ångermanjoen vesistöllä vedenjakajasta vain pieni yhteinen osuus, mutta sitten seuraavana kaakossa sijaitsevalla Lögdeälvenin vesistöllä (tunnus 32) sen osuus on pisin. Vasta alajuoksulla Lögdeälvenin vesistö vaihtuu pieneen Leduånin vesistöön (tunnus 31). Öreälvenin vesistön alajuoksulla meren rannikolla sijaitsee mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on pieni. === Valuma-alueen piirteitä === Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (55,9 %), turve (24,7 %), kalliomaa (5,9 %), hiekka ja sora (2,9 %), multamaa (5,0 %), savimaa (1,1 %) ja jäätikköjokijäänteet (2,1 %), joiden lisäksi on vielä 2,4 % muita maalajeja. Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (79,3 %), soita ja kosteikkoja (15,4 %), viljelymaita (1,5 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,3 %) sekä joutomaita (1,2 %). Näiden lisäksi on 2,4 % vesistöjä. === Virtaamia === SMHI on julkaissut tilastossaan Öreälvenin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 39,3 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 250 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 6,24 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 34 m³/s, keskiylivirtaama (MHQ) on 260 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 5,9 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 228,1 m³/s on mitattu toukokuussa 1988 ja pienin 1,7 m³/s maaliskuussa 1996. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle. == Lähteet == === Huomautuksia === === Viitteet === *
Leduånin vesistö

Leduånin vesistö (, vesistöaluetunnus 31) muodostuu Pohjanlahden Selkämereen laskevan Leduånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 330 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa. == Pääuoma == Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Leduån. Joen kokonaispituus on 60 kilometriä ja laskee Itämereen hieman yli 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa. == Vesistön valuma-alue == Vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Uumajanjoen vesistön (tunnus 28) ja Ångermanjoen vesistön (tunnus 38) välissä, jossa on yhdeksän pienempää päävesistöä. Leduånin vesistö on niistä kolmanneksi pienin ja se jääkin täysin Öreälvenin vesistön (tunnus 30) ja Lögdeälvenin vesistön (tunnus 32) väliin. Rannikolla sen joensuuta ympäröi mereen laskevien ojien ja purojen pienet valuma-alueet, joiden yhteispinta-ala on hieman Leduånin vesistöä pienempi. === Valuma-alueen piirteitä === Valuma- alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (48,1 %), turve (9,5 %), kalliomaa (18 %), hiekka ja sora (8,5 %), multamaa (7,9 %), savimaa (2,9 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,2 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (86,3 %), soita ja kosteikkoja (2,3 %), viljelymaita (3,9 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,2 %) sekä joutomaita (2,3 %). Näiden lisäksi on 5,0 % vesistöjä. === Virtaamia === SMHI on julkaissut tilastossaan Leduånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 4,09 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 23,6 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,69 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 3,5 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 23 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 27,1 m³/s on mitattu toukokuussa 2012 ja pienin 0,2 m³/s helmikuussa 1996. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle. == Lähteet == === Huomautuksia === === Viitteet === *
Anglikaanisen kirkon sakramentit

Anglikaanisen kirkon mukaan sakramentit ovat todellisia armonvälineitä. Kristuksen asettamia sakramentteja on kaksi: kaste ja ehtoollinen.Katri Hanki, Outi Könni, Seppo Nyyssönen: "Verso 2 Maailmanlaajuinen kristinusko" Sanoma Pro Oy, 2016, sivut 58–60. Sakramentit ovat näin ollen samat kuin muissakin protestanttisissa kirkoissa. Kasteen ja ehtoollisen lisäksi Book of Common Prayerin pappisvihkimyskaavassa annetaan kuitenkin myös valtuutus synninpäästöön ripissä: Anglikaanisessa kirkossa on käytössä lapsikaste. Kasteessa ihminen tulee kirkon jäseneksi ja saa anteeksiantamuksen synneilleen."Uskonnot Suomessa - uskonnot.fi Ehtoolliskäsitys on muuttunut ajan kuluessa. Anglikaanisen kirkon ehtoolliskäsitys oli alkuperäisesti samanlainen kuin reformoiduilla kirkoilla: ehtoollinen nähtiin muistoateriana Kristukselle. Nykyään ehtoolliskäsitys vaihtelee kirkon suuntauksen mukaan. Vuonna 1981 julkaistussa anglikaanis-roomalaiskatolisen niin sanotun ARCIC- prosessin ekumeenisessa asiakirjassa ”Eucharistic Doctrine” (1971) anglikaanisuuden opetukseksi vahvistettiin Kristuksen todellinen läsnäolo ehtoollisessa.Anglican - Roman Catholic International Commission - ”Eucharistic Doctrine” Anglikaanisen kirkkoyhteisön vuoden 1988 Lambeth- konferenssi vahvisti muun muassa eukaristiaa käsittelevän ARCIC-dokumentin opetuksen "olemukseltaan yhdenmukaiseksi anglikaanien uskon kanssa" (consonant in substance with the faith of Anglicans).The Lambeth Conference. Resolutions Archive from 1988, Resolution 8Lambeth Conference Reader, 2008 Tämä näkyy myös Porvoon sopimuksen tekstissä vuodelta 1992.Porvoon yhteinen julkilausuma, 32 h ==Lähteet== Luokka:Anglikaanisen kirkon teologia
ICL (täsmennyssivu)

ICL tai ICl voi viitata johonkin seuraavista: * ICL, tietotekniikkayritys * Imperial College London, yliopisto Englannissa * silmänsisäinen piilolinssi (, lyh. ICL) * jodikloridi, epäorgaaninen yhdiste (molekyylikaava ICl) * isositraattilyaasi, entsyymi (, lyh. ICL)