EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vesa Kautto

Vesa Kautto (s. 15. kesäkuuta 1936 Jaakkima) on suomalainen kirjastonjohtaja. ==Perhetausta== Kauton isä oli Äänekosken yhteiskoulun pitkäaikainen rehtori Paavo Kautto (1907–1975). Äiti oli Vieno Kautto (1909–1996), jonka isä oli tehtailija August Saaristo. Vesa Kauton puoliso on vuodesta 1970 Anna Kautto, jonka isä oli tuomiorovasti K. H. Seppälä. ==Opinnot== Kautto tuli ylioppilaaksi Äänekosken yhteiskoulusta 1955, valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistossa 1963 ja suoritti kirjastotutkinnon Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa vuonna 1965. Hän valmistui filosofian lisensiaatiksi Oulun yliopistossa 1997 ja väitteli filosofian tohtoriksi samassa yliopistossa vuonna 2004. ==Ura== Kauton kirjastoura alkoi harjoittelijana Helsingin yliopiston kirjastossa vuonna 1961. Tämän jälkeen hän työskenteli Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan kirjastossa, Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun kirjastossa ja Uppsalan yliopiston kirjastossa. Vuosina 1966–1969 hän hoiti kirjasto-opin lehtorin viransijaisuutta Tampereen yliopistossa. Hänet nimitettiin Oulun yliopiston kirjaston vanhemmaksi alikirjastonhoitajaksi 1969 ja Tampereen teknillisen korkeakoulun kirjastonjohtajaksi 1971. Vuonna 1983 hän palasi Oulun yliopiston kirjastoon ylikirjastonhoitajaksi, mistä virasta jäi eläkkeelle 1999. Tästä ajasta hän toimi kuitenkin vuodet 1988–1998 ensin kirjastotieteen ja informatiikan, sitten informaatiotutkimuksen määräaikaisena professorina. Kautto toimi Tieteellisen informoinnin neuvoston jäsenenä vuosina 1972–1981 ja tieteellisten kirjastojen atk-yksikön johtoryhmässä vuosina 1974–1993, josta puheenjohtajana 1982–1987. Hänen puheenjohtajakaudellaan valmisteltiin päätöstä yhdysvaltalaisen VTLS-ohjelmiston hankkimisesta opetusministeriön rahoituksella kaikkiin yliopistokirjastoihin. Toinen hänen johtamansa merkittävä projekti oli Yleisen suomalaisen asiasanaston luominen. Kautto oli ensin varapuheenjohtajana suunnitteluryhmässä ja sitten puheenjohtajana projektin johtoryhmässä vuosina 1982–1985. ==Julkaisuja== *Kirjallisuuden haun ja käytön opetus yliopisto-opetuksen osana ( Oulun yliopiston informaatiotutkimuksen ja sosiologian laitos 1998) *Tieteellisen kirjallisuuden arvioinnin ohjaus yliopisto-opetuksessa. Väitöskirja. (Oulun yliopisto 2004) ==Lähteet== *Kautto, Vesa: Elämäni kirjastot. Teoksessa Pilkkeitä kirjastosta. Oulun yliopiston kirjaston 40-vuotisjuhlajulkaisu. Oulun yliopisto 1999. *Kautto, Vesa: Käymään vain. Teoksessa Muistamisen arkea ja juhlaa Oulun yliopiston kirjastossa. Oulun yliopisto 2012. *Kuka kukin on 1998, Otava 1998. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kirjastonhoitajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
August Saaristo

August Evert Saaristo (synt. Sulin, 28. kesäkuuta 1872 Tampere – 31. maaliskuuta 1936 Viipuri) oli viipurilainen teollisuusmies ja suomenkielisenä teollisuustoiminnan uranuurtaja Viipurissa. ==Perhetausta== August Saariston isä oli tamperelainen puuseppä Oskar Sulin. August muutti nimensä Saaristoksi jo opiskeluaikanaan. Hän solmi avioliiton 1903 Anna Elisabet Väisäsen (1880–1951) kanssa. Heillä oli kaikkiaan kahdeksan lasta. Augustin vanhin poika oli apteekkineuvos Wiljo Saaristo. Toisen pojan (Ilmari Saaristo) poika oli kansainvälisesti arvostettu hämähäkkitutkija Michael I. Saaristo (1938–2008). Augustin tyttärenpoikia ovat professori Pekka V. Virtanen ja ylikirjastonhoitaja Vesa Kautto. ==Opinnot== August Saaristo kävi Tampereen teollisuuskoulun koneosaston 1897–99 ja suoritti sen ohella erillisen sähkökurssin. Päästötodistuksen keskiarvo oli 9, ja koulun päättyessä hänet palkittiin stipendillä. ==Ura== Saaristo työskenteli jonkin aikaa Venäjällä, Saksassa ja Ruotsissa ja hankki täten laajan kielitaidon. Suomessa hän oli piirtäjänä Viipurin konepajassa. Vuosisadan alussa Viipurissa oli pyrkimystä osuuskuntapohjaisen konepajan muodostamiseen, ja August Saaristo oli tuumassa mukana. Kun hankkeesta ei tullut mitään, Saaristo perusti 1901 konepajan, joka sijaitsi aluksi Suokatu 3:ssa, vuodesta 1904 osoitteessa Katariinankatu 55. Sinne Saaristo rakensi laajan teollisuusrakennuksen ja komean kaupunkitalon, joka on yhä käytössä. Aug. Saariston Konepajan alana olivat aluksi vesijohto- ja peltityöt, mutta pian yritys laajeni tekemään kaikkia konepajatöitä, myös valimoalaan kuuluvia. Työväen määrä oli noin 60. Vuonna 1910 Saariston Konepaja oli kooltaan Viipurin kahdestoista teollisuuslaitos ja suurin yksityinen konepaja. August Saaristo kokeili myös taksitoiminnan harjoittamista ensimmäisenä viipurilaisena vuosina 1909–10. Kyllästyttyään riitoihin työläisten kanssa temperamenttinen ja patruunahenkinen Saaristo myi yrityksensä vuonna 1916 vasta 44-vuotiaana. ==Lähteet== *Virtanen, Pekka V.: August Saaristo – suomalainen tehtailija Viipurissa. (Viipurin Suomalaisen Kirjallisuusseuran toimitteita 15). Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Wiljo Saaristo

Apteekkineuvos Wiljo August Saaristo (11. tammikuuta 1904 Viipuri – 11. tammikuuta 1979 Kotka) oli suomalainen apteekkialan vaikuttaja ja tunnettu lohiperhojen sitoja. ==Perhetausta== Wiljo Saariston vanhemmat olivat viipurilainen tehtailija August Saaristo ja Anna Saaristo (o.s. Väisänen). Wiljo Saaristo oli naimisissa vuodesta 1938 farmaseutti Elsa Saariston (o.s. Karppinen) kanssaHuovinen 1985.. ==Opinnot== Suoritettuaan keskikoulun Viipurin reaalikoulussa Saaristo meni vuonna 1923 harjoittelijaksi Punaisen lähteen torin apteekkiin Viipurissa. Kolmivuotisen harjoittelun jälkeen hän alkoi opiskella farmasiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui farmaseutiksi 1928 ja proviisoriksi 1937. ==Ura== Opiskeluaikanaan ja sen jälkeen Saaristo työskenteli lähinnä Koillismaan, Lapin ja Itä-Suomen apteekeissa, mikä antoi mahdollisuuden harrastaa kalastusta ja metsästystä. Jatkosodan aikana hän oli Äänislinnan apteekinhoitajana. Vuonna 1946 Saaristo sai Ivalon apteekin apteekkioikeuden. Tämän jälkeen hän toimi apteekkarina Ilomantsissa vuodesta 1952, kunnes muutti 1962 Kotkaan huolehtimaan Kotkan 1. apteekista eli Kauppatorin apteekista. Wiljo Saaristo toimi muun muassa Pharmakon Oy:n, Lääketukku Oy:n ja Tamron hallintoneuvostoissa ja Suomen Hypoteekkiyhdistyksen johtokunnan jäsenenä. Apteekkineuvoksen arvon hän sai 1968. ==Harrastukset== Saariston harrastuksiin sisältyi lohiperhojen sidonta ja perhokalastus. Innostus lohenongintaan ja perhokalastukseen alkoi Saariston työskennellessä Hyrynsalmen apteekissa 1927. Sysäyksen lohiperhojen sitomiseen antoi tapaaminen Kajaani-yhtiön ylimetsänhoitajan Oskari Röngän kanssa 1930. Tukeutuen Röngän oppeihin ja William Walleniuksen vuonna 1923 julkaisemaan Urheilukalastajan käsikirjaan sekä muuhun lohiperhokirjallisuuteen Saaristo kouluttautui taitavaksi perhojen sitojaksi, joka teki myös omia muunnoksia ja perhomalleja. Hän oli monen suomalaisen perhokalastajan oppi-isä ja innoittaja.Kettunen 1993.Saaristo 1967. Saariston suunnittelemia runkorakenteita on esitelty klassisia lohiperhoja esittelevässä kirjassa Farlows Salmon Flies.Pertsan porinat, Erä, viitattu 21.9.2019 ==Lähteet== *Huovinen, Maarit: Wiljo Saariston muistelmat 1–6. (Apteekki ja vapaa-aika 2/85–3/85, 3/86–4/86, 1/87) *Kettunen, Matti: Wiljo Saaristo. Teoksessa Syrjänen, Lauri & Kanerva, Pertti: Wanhat suomalaiset lohiperhot. (WSOY 1993) *Saaristo, Wiljo: Lohiperhokirjallisuus. (Urheilukalastaja 3/1967) *Tyrkkö, Maarit: Tyttö ja nauhuri. (WSOY 2014, s. 356–357) *Tyrkkö, Maarit: Presidentti ja toimittaja. (WSOY 2016, s. 51, 113, 346–347.) ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset apteekkarit Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet Luokka:Perhokalastus
Stoa

Stoa voi viitata seuraaviin: * stoa eli pylväshalli, antiikin aikana yleinen rakennustyyppi * stoalaisuus, stoasta nimensä saanut hellenistisen filosofian koulukunta * Stoa, kulttuurikeskus Helsingin Itäkeskuksessa * Stoa, veistos Helsingin Itäkeskuksessa
Eetu Niska

Edvard (Eetu) Niska (28. syyskuuta 1887 Virolahti – 27. tammikuuta 1953 Virolahti) oli mestarihiihtäjä ja suksi- sekä suksivoidetehtailija. Sivut 102-103. == Elämä == Niskan vanhemmat olivat Viitasaarella syntynyt Turkin sodan sankarina tunnettu Taneli Juhonpoika Niska ja Juliana Pohjola. Hän oli nuoremman veljensä Jussi Niskan kanssa 1900-luvun alkuvuosikymmenten tunnetuimpia tasamaalla menestyneitä hiihtäjiä. Niska voitti jo 16-vuotiaana aikuisten hiihtokilpailun saaden palkinnoksi kymmenen kultamarkkaa. 1905 taas tuolloin 17-vuotias, 171-senttinen ja 80-kiloinen Niska hiihti Virolahdelta Viipurin talviurheilujuhlille 130 kilometriä, osallistui siellä 20 kilometrin kilpailuun ja voitti sen hieman yli tunnin ja 24 minuutin ajalla saaden palkinnoksi 75 markkaa. Hiihdettyään takaisin Virolahdelle hän ehti vielä voittamaan toisen vastaavan palkinnon Loviisassa. Niskan hiihtouralla oli silti sekä ala- että ylämäkiä. 1906 hän voitti tuolloin parhaat kotimaiset hiihtäjät Helsingissä ja vaikka ei pääsyt ensimmäiseksi Oulun hiihdoissa 1907 ja 1908, niin mestarihiihtäjä Matti Koskenkorva hävisi silti hänelle jälkimmäisenä vuonna Jyväskylässä. Niskan palkintorahat eivät kuitenkaan riittäneet täysin kattamaan hiihtämisen kustannuksia. 1910 hänet julistettiin Viipurissa 30 kilometrin mestariksi, palkinnoksi tuli kultakello. Vasta seuraavana vuonna hän voitti ensimmäisen virallisen mestaruutensa Hämeenlinnassa ajalla 1.53,45. Vuonna 1913 Niska pettyi, huolimatta ylivoimaisuudestaan kilpailtaessa Haminassa pääsystä Ruotsin Östersundomissa pidettyihin Pohjoismaiden mestaruuskilpailuihin. Hänen veljensä Jussi voitti yhteislähdöllä toteutetun 30 kilometrin matkan ja Niska itse 60 kilometrin matkan ennätysajalla 3.46,97. Östersundomin vaihtelevalla murtomaaladulla Niska joutui kuitenkin keskeyttämään, voiton vei Koskenkorva ja 30 kilometrillä taas Jussi Niska. Silti Niska voitti yhtenä talvena peräti kolmetoista rahapalkintoa. Vuonna 1917 Niska voitti 60 kilometrin Suomen- mestaruuden. Oltuaan SVUL:in riveissä hän kilpaili vuodet 1919-1923 TUL:in hiihtäjänä. Hän voitti vuonna 1920 TUL:n mestaruuden 10 kilometrin hiihdossa. Niska päätti kilpauransa ikämieskisassa, jossa hän voitti hopealle jääneen kanssakilpailijan peräti 12 minuutilla. Kilpahiihtäjän uran ohella Niska oli tunnettu Salaisuus-nimisen hiihtovoiteen ja suksien valmistaja. Voidetta myytiin myös Ruotsiinkin ja Virolahden Klamilan suksitehdas tuotti enimmillään yli 2 000 paria suksia vuodessa. == Perhe == Niskan puoliso oli Amanda Kormu (1892–1966). Perheeseen syntyi neljä tyttöä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka: Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Virolahden urheilu Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Jussi Niska

Johan Teodor (Jussi) Niska (5. joulukuuta 1889 Virolahti – 24. syyskuuta 1958 Virolahti) oli kaksi vuotta vanhemman veljensä Eetu Niskan tavoin mestarihiihtäjä, mutta myös suksiseppä. Sivut 103-104. Niskan vanhemmat olivat Taneli Juhonpoika Niska ja Juliana Pohjola. Niska oli parhaimmillaan lyhyempien eli 10:stä 30:een kilometrin matkojen hiihtäjä, päinvastoin kuin vanhempi veli Eetu. Hänen uransa huippukohtia oli Ruotsin Östersundomissa 1913 pidettyjen Pohjoismaiden kilpailujen 30 kilometrin murtomaahiihto, jonka hän voitti 20 sekunnilla, vaikka joutui odottamaan kilpaladun kanssa ristenneellä radalla kulkenutta junaa ja kysymään kielitaidottomana neuvoa oikeasta maaliintuloladusta. Oulun hiihtoja Niska ei koskaan voittanut, vaikkakin sijoittui toiseksi 1911, kolmanneksi 1912 ja neljänneksi 1914. Suomen mestari hän oli 30 kilometrillä kuitenkin juuri 1912 ja vielä 1915. Seuraavana vuonna 1916 mestarille oli luvassa kello ja toiseksi tulleelle haulikko. Santeri Tasa voitti kilpailun, mutta myös hopealle jäänyt Niska oli tyytyväinen saatuaan haluamansa palkinnon. Tapani Nikusta tuli 1920-lukua lähestyttäessä Niskan seuraaja 30 kilometrin kuninkuushiihtäjänä. Niska kilpaili silti vielä 1920-luvullakin, TUL:in riveissä, ja menestyi jäähiihtäjänä. Hän sai 1925 maailmanennätykseksi sanotut ajat, 20 kilometrillä 57,00 ja 30 kilometrillä 1.34,10. Viisi vuotta myöhemmin 1930 eli 40-vuotiaana hän sai 10 kilometrin matkalla jääkelillä ajan 25,50. Niskan puoliso oli Emma Elina Ripatti (1896–1991). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hiihtäjäveteraani Jussi Niska, Ylen Elävä arkisto * Jussi Kirjavainen : Suomalaisia suurhiihtäjiä 6. Jussi Niska, Aamulehti, 23.01.1938, nro 21, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Virolahden urheilu Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Lauri Mikkola

Lauri Mikkola (s. 1989) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Mikkola tuli tutuksi The Voice of Finlandin ensimmäiseltä tuotantokaudelta vuonna 2011, jolloin hän kilpaili Elastisen joukkueessa. Mikkola osallistui vuonna 2014 Uuden Musiikin Kilpailuun itse säveltämällään ja sanoittamallaan kappaleella "Going Down". Mikkola selviytyi kappaleellaan finaaliin, mutta ei tullut valituksi Euroviisuihin Kööpenhaminaan. Mikkola esiintyi Helsingin kaupunginteatterin musikaalissa Kinky Boots Lolan roolissa vuosina 2018-2020. Mikkola esiintyi Helsingin kaupunginteatterin musikaalissa Priscilla - Aavikon Kuningatar Tickin roolissa vuosina 2022-2023.PRISCILLA, AAVIKON KUNINGATAR HKT Viitattu 15.10.2023 Mikkola lauloi tasavallan presidentin itsenäisyyspäivän vastaanotolla presidentinlinnassa vuonna 2019. Mikkola osallistui vuonna 2023 Nelosen Tähdet, tähdet -ohjelman 7. tuotantokaudelle ja selviytyi aina ohjelman finaalijaksoon asti. Mikkola on Sydänkesä-yhtyeen laulaja. == Lähteet == * http://yle.fi/aihe/umk2014/lauri-mikkola * http://www.bbc.co.uk/music/artists/e7d01880-3af9-4d41-9207-9f99a85aa06e * http://www.iltalehti.fi/popstars/2013121017817017_ps.shtml * https://fi- fi.facebook.com/laurimikkolaofficial/info?tab=page_info * http://laurimikkola.com/ ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset laulaja- lauluntekijät Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
George Bonhag

George Bonhag (31. tammikuuta 1882 Boston, Yhdysvallat – 30. lokakuuta 1960 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen juoksija, kävelijä ja kaksinkertainen joukkuejuoksujen olympiamitalisti. Bonhag osallistui ensimmäisiin olympialaisiinsa St. Louisissa 1904. Hän ei päässyt loppukilpailuun 800 metrin juoksussa. Bonhag kilpaili myös vuoden 1906 välikisoissa, joissa hän sijoittui 1 500 metrin juoksussa viidenneksi, vaikka johti vielä maalisuoran alussa. Bonhag päätti tämän jälkeen osallistua myös 1 500 metrin kävelyyn, vaikka hän ei ollut aiemmin kilpaillut kävelyssä. Bonhag voitti kilpailun ajalla 7.12,6, kun useat paremmin tunnetuista kävelijöistä hylättiin. Välikisoissa hän sijoittui lisäksi viiden mailin juoksun neljänneksi. Bonhag voitti ensimmäisen varsinaisen olympiamitalinsa Lontoossa 1908, kun Yhdysvallat sijoittui hopealle kolmen mailin joukkuekilpailussa. Bonhag oli Yhdysvaltain joukkueen toiseksi paras juoksija sijoituttuaan koko kilpailussa kuudenneksi. Hän juoksi myös 3 200 metrin estejuoksussa, jossa hän ei päässyt loppukilpailuun. Tukholmassa 1912 Bonhag oli viides 3 000 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa, mutta joukkuekilpailussa Yhdysvallat voitti olympiakultaa. Hän sijoitui neljänneksi 5 000 metrin juoksussa eikä päässyt maaliin saakka maastojuoksukilpailussa. Tukholmassa Bonhag osallistui myös näytöslajina toteutettuun baseball-otteluun. Bonhag edusti urallaan Irish American Athletic Clubia ja voitti seitsemän Amateur Athletic Unionin sisäratamestaruutta. Ulkoradoilla hän ei kuitenkaan voittanut ainuttakaan Yhdysvaltain-mestaruutta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset kävelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Sakari Salminen (koripalloilija)

Sakari Salminen (s. 26. heinäkuuta 1987 Turku) on suomalainen koripalloilija. == Pelaajaura == Turun NMKY:n kasvatti Salminen pelasi A-nuorten maaotteluita 21 kappaletta 2,4 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Hän nousi vuonna 2004 kasvattajaseuransa divisioonatasolla pelanneeseen edustusjoukkueeseen, ja kuului kaudella 2005–2006 pääsarjajoukkue Aura Basketin pelaajarinkiin. Salminen pelasi Aura Basketissa noin 11 minuuttia ottelua kohden 2,8 pisteen ja 1,5 levypallon keskiarvoilla.http://www.basket.fi/uutiset/kaikki_uutiset/?x122462=71112 Keväällä 2006 Salminen siirtyi Kouvoihin 1+1-vuotisella sopimuksella. Hän suoritti kauden aikana varusmiespalveluksensa ja pelasi joukkueessa vain vähän.http://www.basket.fi/uutiset/kaikki_uutiset/?x122462=82234 Seuraavat kaksi kautta Salminen pelasi varsinaissuomalaisissa divisioonajoukkueissa.baskethotel.com Kauden 2009–2010 Salminen pelasi Korisliigaa Salon Vilppaassa 2,5 pisteen ja 1,5 levypallon keskiarvoilla. Seuraavat neljä kautta Salminen pelasi divisioonatasolla. Kauden 2012–2013 hän edusti I-divisioona B:ssä pelannutta Turun NMKY:tä. Hänet valittiin kauden päätteeksi I-divisioona B:n kauden parhaaksi pelaajaksi.http://www.basket.fi/uutiset/kaikki_uutiset/koripalloliitto/?x122581=17775590 Syksyllä 2013 Salminen siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella samalla sarjatasolla pelanneeseen Ura Basketiin.http://www.basket.fi/uutiset/kaikki_uutiset/?x122462=18771206 Kesällä 2014 Salminen palasi Korisliigaan, kun hän teki yksivuotisen pelaajasopimuksen Salon Vilppaan kanssa.http://www.basket.fi/uutiset/kaikki_uutiset/korisliiga/?x122519=24385338 Lokakuussa hän teki Korisliigan yhden ottelun piste-ennätyksensä, 15, Kauhajoen Karhua vastaan.http://www.vilpasvikings.fi/uutiset_news_2312.htm == Saavutukset == * I-divisioona B:n paras pelaaja 2013 == Lähteet == * Sakari Salminen baskethotel.com * Sakari Salminen basketball profile eurobasket.com * Sakari Salminen profile fiba.com === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oscar Nelson

Oscar Nelson on uruguaylainen tangolaulajana tunnetuksi tullut muusikko. Hän on esiintynyt myös duona kahden muun tangolaulajan, Roberto Mairan ja Miguel Gadean kanssa. Tangon uruguaylainen suurmies on myös Nelson Piná. Suomessa Oscar Nelson on tullut tunnetuksi erityisesti Sami Yaffan tutkimusten perusteella. Oscar Nelsonin merkitys on pitkälti siinä, että hän osoittaa, että Argentiina ei ole ainoa tangon syntymämaa, vaan Uruguaylla on myös suuri merkitys asiassa. ==Lähteet== Luokka:Uruguaylaiset laulajat Luokka:Tangolaulajat
Michel Therrien

Michel Therrien (s. 4. marraskuuta 1963 Montréal) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen pelaaja. Therrien toimi Montreal Canadiensin päävalmentajana viiden kauden ajan vuodesta 2012 vuoteen 2017, jolloin hänet erotettiin. Therrienin peliura kesti vuodet 1980–1987. Hän aloitti uransa QMJHL:n Quebec Rempartsissa, jota hän edusti kahden kauden ajan. Kaudet 1983–1985 ja 1986–1987 Therrien pelasi AHL:ssä. Hän edusti Nova Scotia Voyageursia, Sherbrooke Canadiensia ja Baltimore Skipjacksia, jossa hän myös lopetti uransa vuonna 1987. Pelipaikaltaan Therrien oli puolustaja. Ensimmäisen valmentajapestinsä Therrien sai kolme vuotta lopettamisensa jälkeen, vuonna 1990, kun hänestä tuli QMJHL-seura Laval Titanin valmentaja. Hän valmensi QMJHL:ssä vielä Granby Predateursia, kunnes vuonna 1997 hän siirtyi AHL:ään ja Fredericton Canadiensin päävalmentajaksi. AHL:ssä Therrien valmensi neljän kauden ajan Canadiensia ja Quebec Citadellesiä. Kesken kauden 2000–2001 Therrien siirtyi kaikkien aikojen menestyneimmän NHL-seuran, hänen kotikaupunkinsa Montréalin Canadiensin päävalmentajaksi. Therrien toimi Canadiensin valmentajana kaudelle 2002–2003 asti, jolloin hän sai potkut seurasta. Kaudet 2003–2006 Therrien valmensi AHL:ssä pelannutta Wilkes- Barre/Scranton Penguinsia, mutta kesken kauden 2005–2006 hän siirtyi Penguinsin pääseuran Pittsburgh Penguinsin valmentajaksi NHL:ään. Penguinsia Therrien valmensi neljän kauden ajan. Kaudella 2007–2008 Penguins selviytyi finaaleihin, mutta hävisi ne Detroit Red Wingsille. Therrien sai potkut seurasta kesken kauden 2008–2009. Kaudeksi 2012–2013 Therrien siirtyi jälleen entisen seuransa Montréal Canadiensin päävalmentajaksi. == Lähteet == * http://www.hockeydb.com/ihdb/stats/pdisplay.php?pid=6142 * http://www.eliteprospects.com/staff.php?staff=1635 Luokka:Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sakari Salminen

Sakari Salminen on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi: *Sakari Salminen (1932–2019), suomalainen teollisuusneuvos, Nokian johtajistoa *Sakari Salminen (s. 1987), suomalainen koripalloilija *Sakari Salminen (s. 1988), suomalainen jääkiekkoilija.
Antti Liikkanen

Antti Liikkanen (s. 19. lokakuuta 1946 Kuusankoski) on suomalainen erikoislääkäri ja SDP:n poliitikko. Liikkanen on toiminut vuodesta 1984 Rovaniemen kaupunginvaltuuston jäsenenä ja aiemmin myös kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Lokakuussa 2014 Liikkanen valittiin kolmannelle viisivuotiskaudelle Euroopan unionin alueiden komiteaan. Hän on toiminut myös komitean Suomen valtuuskunnan varapuheenjohtajana. Liikkanen oli ehdolla vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Lapin vaalipiirissä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Antti Liikkasen blogi Arktinen puskurikapasiteetti Luokka:Rovaniemen kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jevgeni Korolkov

Jevgeni Viktorovitš Korolkov (, 15. syyskuuta 1930 Moskova, Venäjän SFNT – 24. joulukuuta 2014 Sergijev Posad, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 Korolkov voitti joukkuekilpailussa kultaa. Hevosella Korolkov jakoi hopean maanmiehensä Hrant Šahinjanin kanssa kultamitalinkin mentyä Neuvostoliittoon. Lisäksi Korolkov sijoittui kärkisijoille nojapuilla, joilla hän oli viides, moniottelussa, jossa hän sijoittui kuudenneksi, ja renkailla, joilla hän oli seitsemäs.Olympics at Sports-Reference.com Rooman MM-kilpailuissa 1954 Korolkov voitti kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa renkailla.http://www.gymn- forum.net/Results/Worlds/Men/1954_team_1-4.htmlhttp://www.gymn- forum.net/Results/Worlds/Men/1954_ef.html Korolkov kuoli 84-vuotiaana 24. joulukuuta 2014.http://www.sovsport.ru/news/text-item/768081 == Lähteet == * Yevgeny Korolkov Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Neuvostoliittolaiset telinevoimistelijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Ante Žanetić

Antun "Ante" Žanetić (, 18. marraskuuta 1936 Blato, Korčula, Jugoslavian kuningaskunta – 18. joulukuuta 2014 Australia) oli Jugoslaviaa edustanut kroatialainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Žanetić kuului Jugoslavian Rooman kesäolympialaisissa 1960 kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Samana vuonna Žanetićin edustama Jugoslavia saavutti hopeaa Ranskan EM- kilpailuista.Olympics at Sports-Reference.com Žanetić muutti Jugoslaviasta Belgiaan vuonna 1961 ja edelleen Australiaan vuonna 1968. Hän kuoli Australiassa 18. joulukuuta 2014, 78-vuotiaana.http://www.jutarnji.hr/umro- ante-zanetic/1257986/ == Lähteet == * Ante Žanetić Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Jugoslavialaiset jalkapalloilijat Luokka:Kroatialaiset jalkapalloilijat Luokka:Jugoslavialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Hannu Javanainen

Hannu Tapani Javanainen (22. heinäkuuta 1954 Tampere – 27. elokuuta 2016 Äänekoski)Kuolinilmoitus, Keskisuomalainen 18.9.2016, s. 48 oli Äänekosken kaupunginjohtaja vuosina 2003–2014. Syksyllä 2014 hän sairastui vakavasti ja jäi virkavapaalle. Hänen sijaisenaan toimi Matti Tuononen. Vuonna 2013 Javanainen valittiin Keski-Suomen liikunta ry:n (KesLi) puheenjohtajaksi kaksivuotiskaudelle 2014–2015. == Lähteet == Luokka:Äänekosken kunnan- ja kaupunginjohtajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Jarmo Pienimäki

Jarmo Reino Juhani Pienimäki (s. 1973Suomen valtiokalenteri 2012, s. 430. Helsinki 2012. ISBN 978-952-14-1779-5Alavushttps://yle.fi/uutiset/3-5066451) oli Ähtärin kaupunginjohtaja 2012– 2024.Aiemmin hän oli Ylitornion ja Pellon kuntien sivistystoimenjohtaja.http://www.viiskunta.fi/uutiset/online- uutiset/koti-loytyi-ostolantien-varrelta Hän on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri.http://www.jpnews.fi/uutiset/kasvatustieteen- maisteri-jarmo-pienimaki-vahvasti-ehdolla-ahtari-kaupunginjohtajaksi/ Lokakuussa 2024 Pienimäki valittiin Ylitornion kunnanjohtajaksihttps://kuntalehti.fi/tyopaikat/tyopaikkauutiset/jarmo- pienimaki-palaa-kuntajohtajaksi-ylitornion-valtuusto-valitsi-jo-ensimmaisella- kierroksella/ == Lähteet == Luokka:Suomen kunnanjohtajat ja pormestarit Luokka:Ylitornion kunnanjohtajat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John N. Mitchell

John Newton Mitchell (15. syyskuuta 1913 Detroit, Michigan – 9. marraskuuta 1988 Washington)John Mitchell Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 31.12.2014. oli yhdysvaltalainen asianajaja ja poliitikko, joka toimi Yhdysvaltain oikeusministerinä vuosina 1969–1972. Hän sotkeutui Watergate- skandaaliin ja oli vankilassa 19 kuukautta vuosina 1977–1979. Mitchell opiskeli lakimieheksi Fordhamin yliopistossa New Yorkissa ja toimi toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain laivastossa torpedoveneen komentajana. Sen jälkeen hän työskenteli pitkään tunnetussa newyorkilaisessa asianajotoimistossa ja sai mainetta julkisten joukkovelkakirjojen asiantuntijana. Mitchell päätyi yhteistyöhön Richard Nixonin kanssa vuonna 1967, jolloin heidän asianajotoimistonsa yhdistyivät. Vuoden 1968 presidentinvaaleissa Mitchell toimi Nixonin kampanjapäällikkönä. Presidentiksi valittu Nixon nimitti hänet oikeusministeriksi tammikuusta 1969 alkaen. Mitchell teki ministerinä joitain kiistanalaisia päätöksiä. Hän tuki korkeimman oikeuden tuomareiksi kahta Nixonin asettamaa ehdokasta, jotka senaatti hylkäsi sopimattomina, nosti syytteitä Vietnamin sotaa vastustaneita mielenosoittajia vastaan, hyväksyi salakuuntelun käytön ilman oikeusistuimen antamaa lupaa ja yritti estää Daniel Ellsbergin vuotamien niin sanottujen Pentagonin paperien julkaisemisen nostamalla kanteen, jonka korkein oikeus myöhemmin hylkäsi. Mitchell erosi ministerin tehtävistä maaliskuussa 1972 ja siirtyi Nixonin uudelleenvalintakomitean puheenjohtajaksi. Hän erosi tästäkin tehtävästä heinäkuussa 1972 pian demokraattisen puolueen toimistoon Watergate- talossa tehdyn murron paljastumisen jälkeen. Vuonna 1974 Mitchelliä vastaan nostettiin syyte osallisuudesta murron suunnitteluun sekä oikeuden haittaamisesta ja väärän valan vannomisesta tapausta seuranneen salailun yhteydessä. Seuraavana vuonna hänet todettiin syylliseksi ja tuomittiin kahden ja puolen vuoden vankeuteen. Hän aloitti rangaistuksen suorittamisen vuonna 1977 ja pääsi ehdonalaiseen vapauteen 19 kuukauden jälkeen vuonna 1979. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltain oikeusministerit Luokka:Nixonin hallituksen jäsenet Luokka:Watergate-skandaali Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Jari-Erik Nurmi

Jari-Erik Nurmi (11. lokakuuta 1956 PoriKuka kukin on 2009, s. 718. – 9. lokakuuta 2017 Jyväskylä) oli Jyväskylän yliopiston psykologian professori. Nurmi oli assistentti Turun yliopistossa vuosina 1980-1984 ja Helsingin yliopistossa vuosina 1984-1990, Suomen akatemian nuori tutkija vuosina 1990-1996, ja vuodesta 1996 hän oli Jyväskylän yliopiston psykologian professori kuolemaansa astihttps://www.jyu.fi/edupsy/fi/laitokset/psykologia/ajankohtaista/uutiset/professori- jari-erik-nurmi-on-kuollut-professor-jari-erik-nurmi-has-died Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1995. Vuodesta 2005 Nurmi oli Örebron yliopiston kunniatohtori. Hänen tutkimusalojaan olivat motivaatio ja oppiminen sekä motivaatio elämän siirtymävaiheissa.https://www.jyu.fi/ytk/laitokset/psykologia/henkilokunta/nurmi Hän johti Jyväskylän yliopistossa toimivaa vuonna 2006 perustettua Suomen Akatemian Oppimisen ja motivaation huippututkimusyksikköä.http://www.aka.fi/fi/A/Ohjelmat-ja- yhteistyo/Huippuyksikot_/Paattyneet-huippuyksikot/2006-2011/Oppimisen-ja- motivaation-huippuyksikko/ Nurmi kirjoitti sekä yksin että muiden kanssa lukuisia psykologiaa käsitteleviä kirjoja.https://www.jyu.fi/ytk/laitokset/psykologia/henkilokunta/nurmi/publications2005_https://www.jyu.fi/ytk/laitokset/psykologia/henkilokunta/nurmi/publications_2000_2005 Nurmella on kolme lasta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset psykologit Luokka:Jyväskylän yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Hannoverin päärautatieasema

Hannoverin päärautatieasema () on rautatieasema Hannoverin kaupungin keskustassa Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa. Asema on avattu alun perin vuonna 1843 ja nykyinen asemarakennus on peräisin vuodelta 1879. Deutsche Bahn liikennöi asemalta kaukoliikennettä useisiin Saksan suurimpiin kaupunkeihin. Lisäksi asema on Hannoverin paikallisliikenteen solmukohta. ==Aiheesta muualla== *Hannover Hauptbahnhof Deutsche Bahnin asemasivuilla Luokka:Saksan rautatieliikennepaikat Luokka:Hannoverin rakennukset ja rakennelmat
Taistelu leivästä

Taistelu leivästä (myös Leivän valloitus, ) on venäläisen anarkistin Pjotr Kropotkinin vuonna 1892 ilmestynyt ranskankielinen teos, joka on yksi anarkistisen työväenliikkeen perusteoksista. Kirjassa Kropotkin esittelee oman anarkokommunistisen vaihtoehtonsa marxilaisten valtiojohtoiselle sosialismille. Alun perin Taistelu leivästä ilmestyi esseinä Kropotkinin Pariisissa julkaisemassa Le Révolté -lehdessä, josta tekstit myöhemmin koottiin yhdeksi kirjaksi. Teoksen esipuheen on kirjoittanut ranskalainen maantieteilijä ja anarkisti Élisée Reclus, joka myös keksi sen alkuperäisen nimen Leivän valloitus. == Sisältö == Kirja sisältää Kropotkinin ajattelun perusteita muun muassa yksityisomistuksesta ja toimeentulosta. Teoksessa hän myös tuo esille valtiotonta ja hallituksetonta yhteiskuntamalliaan, joka perustuu ihmisten vapaaseen yhteenliittymiseen. Lisäksi Kropotkin arvioi työväenliikkeen muiden suuntausten näkemyksiä muun muassa yksityisomistuksesta, hyödykkeiden jaosta sekä vallankumouksellisista toimintatavoista. Karl Marxin merkittävimmän teoksen Pääoman talousteorioista Taistelu leivästä eroaa olennaisesti siinä, että Marxin analysoidessa pelkästään kapitalismia, pohtii Kropotkin puolestaan anarkokommunistisen yhteiskunnan toimintaa ja keinoja sen saavuttamiseksi. == Suomennokset == Teoksen ensimmäisen suomennoksen julkaisi Michiganin Hancockissa amerikansuomalainen kustantamo Työmies. Kääntäjänä toimi sortovuosien laittomia asevelvollisuuskutsuntoja Pohjois-Amerikkaan paennut toimittaja Kaapo Murros, joka tuohon aikaan oli vielä kiinnostunut anarkismista. Sisällissodan jälkeen vuonna 1919 Karisto julkaisi kirjan Santeri Rissasen suomentamana Suuria kysymyksiä -sarjansa neljäntenä osana nimellä Leivän valloitus. Vuonna 2010 Rissasen käännös ilmestyi internetissä uutena vapaasti ladattavissa olevana versiona. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Teoksen suomenkielinen verkkoversio Sosialismi.net *Teoksen englanninkielinen verkkoversio Anarchy Archives Luokka:Anarkistinen kulttuuri Luokka:Kirjat filosofiasta Luokka:Kirjat yhteiskunnasta Luokka:Vuoden 1892 kirjat
Don 2

Don 2 on Farhan Akhtarin ohjaama intialainen toimintaelokuva vuodelta 2011. Se on jatko-osa Don-elokuvalle vuodelta 2006. Pääosia näyttelevät Shah Rukh Khan, Priyanka Chopra, Lara Dutta, Om Puri, Boman Irani ja Kunal Kapoor. Elokuvan juoni alkaa Donin lopusta Malesiasta ja siirtyy Eurooppaan. Don, joka on nyt Aasian alamaailman kuningas, suunnittelee ottavansa haltuunsa Euroopan huumekartellin. Don 2 esitettiin Berliinin elokuvajuhlilla. Se voitti useita palkintoja, kuten Filmfare Awards -palkinnot parhaasta äänityksestä ja toiminnasta. == Näyttelijät == == Soundtrack == == Vastaanotto == Box Office India julisti Don 2:n ”hitiksi”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * * Luokka:Vuoden 2011 intialaiset elokuvat Luokka:Intialaiset toimintatrillerit Luokka:Hindinkieliset elokuvat Luokka:Farhan Akhtarin ohjaamat elokuvat
Kruununasiamies

Kruununasiamies oli aiemmin henkilö, joka edusti valtiota oikeudenkäynneissä ja muissa virallisissa toimituksissa, joissa yleensä käsiteltiin valtion yksityisoikeudellisia etuja. Kruununasiamies toimi joko virkansa puolesta tai jonkin viranomaisen (esimerkiksi lääninhallituksen) määräyksestä kruunun eli valtion edun valvojana. Kun valtio oli osallisena alioikeuden käsittelemässä riita-asiassa, valtion edustajana toimi maaherran määräämä asiamies. Hovioikeudessa valtion etuja valvoi kanneviskaali.Iso tietosanakirja. Helsinki: Otava 1934. Osa 7, palsta 169, hakusana kruununasiamies. ==Lähteet== Luokka:Oikeuslaitos Luokka:Suomen oikeushistoria
United Media

United Media oli yhdysvaltalainen E. W. Scripps Companyn omistama syndikaatti, joka levitti sisältöä sanomalehtiin. Sen tunnetuin osa oli United Feature Syndicate eli United Features, joka oli yksi johtavia sarjakuvasyndikaatteja. Yhtiön toiminta käynnistyi 1900-luvun alussa ja se myi sisältöä alkujaan vain Scripps-yhtymän lehdille, mutta alkoi pian myydä sitä myös ulkopuolisille. United Features levitti monia tunnettuja sarjakuvia, kuten Tenavat, Karvinen, Ulla, Dilbert, Ferd’nand, Helmiä sioille, Marmaduke, Aidan takaa ja Vastakarvaan. United Features myi vuonna 2010 eräiden menestyneimpien sarjojensa, mukaan lukien Tenavien oikeudet Iconix Brand Groupille. Vuonna 2011 kaikkien United Median sisältöjen ja 150 sarjakuvan levitys myytiin kilpailevalle Universal Uclick -syndikaatille. Kauppa astui voimaan 1. kesäkuuta 2011, jolloin yhtiön toiminta päättyi. ==Aiheesta muualla== *Michael Cavna: RIP, UNITED MEDIA: A century-old syndicate closes its historic doors Washington Post 1.7.2011. Luokka:Sarjakuvasyndikaatit Luokka:Entiset yhdysvaltalaiset yritykset
Valvasone Arzene

Valvasone Arzene on kunta Italiassa Friuli-Venezia Giulian alueella olevassa Pordenonen maakunnassa. Kunta perustettiin vuonna 2015, kun kaksi kuntaa, Valvasone (2 195 asukasta) ja Arzene (1 807), yhdistyivät muodostaen Valvasone Arzenen kunnan. == Historia == Valvasone on kasvanut linnan (Castello di Valvasone) ympärille. Linnan tunnettu historia ulottuu 1200-luvun puoleen väliin saakka, jolloin sitä rakennettiin Aquileian patriarkan Gregorio da Montelongon käskystä. Vuonna 1363 Itävallan herttua Rudolf IV poltti linnan ja sitä ympäröivän kylän sotiessaan silloisen Aquileian patriarkan kanssa. Nykyinen linna on pääosin vuodelta 1518. Linnan edessä olevalla Piazza Castellon aukiolla on 1600-luvulta peräisin oleva kaivo. Toinen tärkeä aukio Valvasonessa on Piazza Libertà, jonka vierellä sijaitsee kirkko Chiesa del Santissimo Corpo di Cristo. Kirkko on rakennettu vuosina 1449–1454.Provalvasone == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pordenonen maakunnan kunnat
Kaarle Seitola

Kaarle Kustaa Seitola (6. tammikuuta 1928 Käkisalmi – 20. maaliskuuta 1997 KotkaKaarle-Kustaa Seitola) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja nuortenkirjailija. Seitola pääsi ylioppilaaksi 1948 ja valmistui 1954 opettajaksi Helsingin opettajakorkeakoulusta. Hän kävi myös Merisotakoulun 1955. Seitola toimi opettajana Sippolassa 1951–1952, Elimäellä 1955–1962 ja vuodesta 1962 alkaen Kotkassa. Kymenlaakson kirjailijat : Kaarle Kustaa Seitola Seitolan isä oli suojeluskuntaupseeri Urho Seitola. == Teoksia == * Saariston sankarit: seikkailuromaani nuorisolle. Helsinki, Valistus, 1954 * Kostajat vanavedessä: seikkailuromaani nuorille. Helsinki, Valistus, 1955 * Palaneen kaupungin pakolaiset: seikkailukertomus pikkuvihan ajoilta. Helsinki, Valistus, 1958 * Tuntematon tuttava. Helsinki, Valistus, 1963 * Kotka: Kotiseutuoppia kolmannelle luokalle. Kotka, Kotkan kaupunki, 1968 * Kotka, kotikaupunkini: kotiseutuoppia kolmannelle luokalle: johdatus maantiedon opiskeluun, kirj. Esko Karhu, Seppo Rautava ja Kaarle Seitola. Kotka, Kotkan kaupunki, 1982 == Toimitustöitä == * Haminan suomalainen yhteiskoulu - Haminan yhteislyseo 1894-1969 : 75 (vuotta) ; toimituskunta Kaarle Seitola ym., Hamina, HYL:n seniorit 1969 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Hendrawan

Hendrawan ( (Ye Chengwan); s. 27. kesäkuuta 1972 Malang, Itä-Jaava) on indonesiankiinalainen uransa jo päättänyt sulkapalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Hendrawan voitti olympiahopeaa kaksinpelistä vuoden 2000 kesäolympialaisista Sydneystä. Hän hävisi finaalissa Kiinan Ji Xinpengille. Hendrawan voitti vuonna 2001 maailmanmestaruuden Sevillassa kaksinpelissä kaadettuaan finaalissa Tanskan Peter Gaden. Aasian kisoista Hendrawan saavutti joukkuekilpailun kultaa ja kaksinpelin hopeaa Bangkokista vuonna 1998. Hendrawan on 170 senttimetriä pitkä ja painaa 68 kilogrammaa. Hän löi peliurallaan oikealla kädellä. == Lähteet == * http://www.sports- reference.com/olympics/athletes/he/hendrawan-1.html Luokka:Indonesialaiset sulkapalloilijat Luokka:Indonesialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ji Xinpeng

Ji Xinpeng (; s. 30. joulukuuta 1977 Xiamen, Fujian) on uransa jo päättänyt kiinalainen sulkapalloilija ja olympiavoittaja. Ji voitti yllättäen olympiakultaa kaksinpelissä vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä. Hän voitti kisoissa suosikeista Tanskan Peter Gaden, Indonesian Taufik Hidayatin ja finaalissa niin ikään indonesialaisen Hendrawanin. Tuo voitto jäi Jin uran ainoaksi arvokisamitaliksi. Vuotta myöhemmin Ji voitti Japanin avointen kaksinpelin mestaruuden. Ji on 181 senttimetriä pitkä, painaa 70 kilogrammaa ja on oikeakätinen. Hän on osallistunut yksiin kesäolympialaisiin. Ji on toiminut Kiinan sulkapallomaajoukkueen valmentajana vuodesta 2008 alkaen. == Lähteet == * http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/ji/ji- xinpeng-1.html Luokka:Kiinalaiset sulkapalloilijat Luokka:Kiinalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sillano Giuncugnano

Sillano Giuncugnano on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Luccan maakunnassa. Kunta perustettiin vuonna 2015, jolloin kaksi kuntaa, Sillano (660 asukasta) ja Giuncugnano (481), yhdistyivät Sillano Giuncugnanon kunnaksi.http://www.tuttitalia.it/variazioni-amministrative/nuovi-comuni-2015 Kuntaliitokset 2015 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Luccan maakunnan kunnat
Eero Laine (kirjailija)

Pertti Eero Laine (24. lokakuuta 1928 Lohja – 15. tammikuuta 1982 Lohjan kunta)Pertti Eero Laine, Metsolan hautausmaa, Lohja, alue 9, rivi 13, paikka 282, viitattu 29.9.2023Familjenytt, Avlidna i Lojos församling: Pertti Eero Laine i Routiobacka 53 år, Västra Nyland, 1982, No 25, sivu 7, julkaistu 2.2.1982 oli suomalainen kirjailija.Suomen Kirjailijat 1945–1980, Laine, Eero, sivu 331, toimittajat Maija Hirvonen, Hannu Launonen, Anna Nybondas, Inger Bäcksbacka, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 402, Helsinki 1985 Laine oli ammatiltaan rakennuspiirtäjä. Hän asui Lohjan Routiossa omakotitalossaan ja sai kipinän kirjoittamiseen Lohjan taideyhdistyksen kirjallisuuskerhossa, jossa häntä neuvoi kirjoittamiseen muun muassa kirjailija Iris Kähäri. Laine harrasti luonnontutkimista, eläinten täyttämistä, kalastusta ja kuvataulujen maalausta. Laine piti ihanteinaan Veijo Mereä samoin kuin saksalaisen kirjallisuuden Günther Grassia Peltirumpuineen. Ajankäytöstään Laine totesi, että hänen päivätyönsä rakennusliikkeen konttorissa tuntui lepotauolta, joka hävitti ajatukset romaanin kirjoittamisesta ja jolloin kirjoittamisajattelu lepäsi. Romaanissaan Laine sanoo pohtivansa kohonneen elintason mukanaan tuomia ongelmia ihmisuhteissa.Lohja tuo uuden kirjailijan ensi syksyn kirjamarkkinoille, Suomen Sosialidemokraatti, 1965, No 65, sivu 4, julkaistu 8.3.1965.Uudenmaan rahasto jakoi apurahoja: piirtäjä Eero Laine, 1500 mk kirjalliseen työhön, Helsingin Sanomat, 1967, No 80, sivu 23, julkaistu 13.4.1967Kimmo Kevätsalo, kirjallisuusarvostelu: Läksiäiset, Suomen Sosialidemokraatti, 1965, No 262, sivu 5, julkaistu 28.9.1965 == Teoksia == * Läksiäiset : romaani. Weilin & Göös, Helsinki 1965 == Lähteet == Luokka:Suomentajat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
George Boyd

George Ian Boyd (s. 2. lokakuuta 1985 Chatham) on englantilais-skotlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Burnley FC:tä. Vasenjalkainen Boyd on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän kuuluu myös Skotlannin jalkapallomaajoukkueeseen. == Seurajoukkueura == Boyd debytoi aikuisten tasolla vuonna 2002 Stevenage Boroughissa Englannin konferenssissa. Hän edusti seuraa vuoteen 2007 asti pelaten joukkueessa 110 ottelua, joissa syntyi 23 osumaa. Vuonna 2007 Boyd siirtyi neljännellä sarjatasolla eli kakkosliigassa pelanneeseen Peterborough Unitediin, jota Boyd edusti vuoteen 2013 asti. Vuonna 2010 hän kävi lainalla Mestaruussarjan Nottingham Forestissa ja vuonna 2013 saman sarjan Hull Cityssä. Peterboroughissa Boyd pelasi vuosien 2007–2013 aikana hienot 263 ottelua, joissa hän onnistui maalinteossa 64 kertaa. Kesällä 2013 Boyd siirtyi entiseen lainaseuraansa, Valioliigaan nousseeseen Hull Cityyn. Boyd debytoi Valioliigassa elokuussa 2013 Chelsea FC:tä vastaan ja avausmaalinsa Valioliigassa hän iski joulukuussa 2013 Fulham FC:tä vastaan. Boyd debytoi Hullin paidassa myös eurokentillä, kun hän pelasi KSC Lokerenia vastaan Eurooppa-liigan karsintaottelussa elokuussa 2014. Vain muutama päivä myöhemmin Boydin eurodebyytistä hän siirtyi Valioliigan nousijaseuraan Burnley FC:hen. Avausmaali Burnleyn paidassa syntyi West Ham Unitedia vastaan lokakuussa 2014. == Maajoukkueura == Boydin vanhemmat ovat englantilaisia, ja hän itsekin on syntynyt ja asunut koko ikänsä maassa. Boyd päätti kuitenkin edustaa maajoukkuetasolla Skotlantia, jonka edustusoikeuden hän sai, sillä hänen äidinäitinsä on syntynyt siellä. Boyd debytoi Skotlannin jalkapallomaajoukkueessa maaliskuussa 2013 Serbiaa vastaan. == Lähteet == * * http://www.national-football-teams.com/player/51980/George_Boyd.html Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Skotlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ingeborg Norell

Ingeborg Katarina Norell, o.s. Stenborg (s. 1727, ilmeisesti Porvoossa), oli käsityöläisvaimo ja ensimmäinen virallisesti palkittu naispuolinen suomalainen hengenpelastaja. Sivu 175. Norellin isä lienee ollut porvoolainen satulaseppä Hans Stenborg. Tenholan Germundin kylässä tapahtui 8. huhtikuuta 1780 onnettomuus, kun kaksivuotias tyttö putosi kaivoon ja hänen luultiin hukkuneen. Paikalle sattui 53-vuotias Norell, joka oli lukenut Collegium medicumin eli lääkintöhallituksen edeltäjän julkaisemaa almanakkaa, jossa oli hengenpelastusohjeet. Norell aloitti lapsen puhallus- ja hierontaelvytyksen, jota jatkettiin yli tunnin ajan muiden paikalla olleiden kanssa niin, että lopulta tyttö virkosi ja toipui onnettomuudesta täysin entiselleen. Kaksi vuotta myöhemmin 1782 maaherra Anders de Bruce ehdotti Norellille Isänmaallisen Seuran palkintoa ihmishengen pelastamisesta. Seuraavana vuonna hänelle myönnettiinkin palkintona kymmenen riikintaalaria. Norellin puoliso oli vuodesta 1764 kultaseppä Carl Gustaf Norell, aiemmin Norelius (1738-1782). Hän oli ollut vaimonsa veljen, kultaseppä Jakob Stenborgin oppipoika. Carl Gustaf Norell oli vaimoaan yksitoista vuotta nuorempi, mutta kuoli vain 46-vuotiaana joulukuussa 1782. Perheeseen syntyneestä kolmesta lapsesta ainoa eloon jäänyt, poika Jakob Johan, oli tuolloin 12-vuotias. Norellit asuivat ensin Porvoossa ja sitten Haminassa vuoteen 1768. Miehensä kuoltua Norell lähti Tenholan rippikirjan mukaan Pohjaan, mutta ei näytä sinne silti päätyneen. Hänen myöhemmät vaiheensa eivät ole tiedossa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1727 syntyneet Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Höök

Höök voi tarkoittaa ainakin seuraavia: ;TV-sarja * Höök, ruotsalainen poliisisarja. ;Henkilöt * Berndt Höök (1834–1901), suomalainen kanavainsinööri ja karhunkaataja * Fridolf Höök (1836–1904), suomalainen merikapteeni, valaanpyytäjä, tutkimusmatkailija, kansanperinteen kerääjä ja Amur-joen varteen Venäjän Kaukoitään vuonna 1868 perustetun suomalaisen siirtokunnan johtaja, Berndt Höökin veli * Annikki Sankari (o.s. Höök, 1913–2012), suomalainen kirjailija * Urho Havumäki (ent. Höök, 1904–1961), suomalainen opettaja ja näytelmäkirjailija.
Eila Paakkinen

Eila Esteri Paakkinen (28. tammikuuta 1929 Viipuri - 22\. lokakuuta 2020 Kontiolahti) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja lastenkirjailija. Paakkinen pääsi ylioppilaaksi Lappeenrannan tyttölyseosta 1950 ja valmistui 1952 opettajaksi Helsingin opettajakorkeakoulusta. Eteläkarjalaisia kirjailijoita : Eila Paakkinen == Teoksia == * Kun tulen suureksi ... : I-II luokkien raittiuskirjoituskilpailun valmistekirjanen v. 1956 ; kirj. ja kuv. Eila Paakkinen. Suomen opettajain raittiusliitto, Helsinki 1956 * Auringon satuja ; kuv. Maire Könni. Lasten oma kirjasto 32. WSOY 1957 * Kun tulen suureksi ... : I-II luokkien raittiuskirjoituskilpailun valmistekirjanen v. 1960 ; kirj. ja kuv. Eila Paakkinen. Suomen opettajain raittiusliitto, Helsinki 1960 * Pojat ja avaruuskissa : satuseikkailu ; kuvittanut Veikko Karsten. Lasten oma kirjasto 43. WSOY 1963 * Jounin rahahuolet : kansakoulun raittiuskirjoituskilpailun valmistuskirjanen III-IV luokkia varten v. 1963. Suomen opettajain raittiusliitto, Helsinki 1963 * Luokan uusi oppilas : Kansakoulun raittiuskirjoituskilpailu, 20.2.1965, valmistuskirjanen kansakoulun III-IV luokkia varten ; kuv. Jaakko Antikainen. Raittiuskasvatusliitto, Helsinki 1965 * Kesä tuli Kynttiläkadulle : Katri, Pepe ja Salaperäinen Talo : nuorisokertomus. Raittiuskasvatusliitto, Helsinki 1967 * Keisarin uudet vaatteet : Lastenmusikaali H. C. Andersenin mukaan. Yleisradio, TV1 - Ruotsin TV 1975 * Kaupungin onnellisin kissa ; kuv. Tuula- Leena Hämäläinen. Peruskoulun raittiuskirjoituspalkinto. Raittiuskasvatusliitto, Helsinki 1978 * Kesä kukkamummon kanssa. WSOY 1980 * Kukkamummo talvimaassa kuv. Eeva Mehto. WSOY 1982 * Viidennen kerroksen Iris ; kuv. Samppa Lahdenperä. WSOY 1984 * Iris Hattaramäessä ; kuv. Samppa Lahdenperä. WSOY 1986 * Lapsena. Otava 1992 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Vilho Numminen

Juuso Vilho Numminen (20. tammikuuta 1896 Kuru – 27. maaliskuuta 1960 Helsinki) oli korkeimman oikeuden jäsen ja monien eri luottamustehtävien aktiivi. Nummisen vanhemmat olivat rovasti August Mauri Numminen ja Aina Alina Durchman. Numminen tuli ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1915 ja suoritti oikeustutkinnon 1921. Hän auskultoi Turun hovioikeudessa ja sai varatuomarin arvon 1924. Seuraavana vuonna hän toimi asianajajana Tampereella ja 1927–1936 Vaasassa. Siellä hän työskenteli myös hovioikeudessa, ensin kanslistina ja sitten vuodesta 1938 asessorina. Syyskuussa 1946 Nummisesta tuli Korkeimman oikeuden jäsen ja oikeusneuvos. Hänellä oli päätyönsä ohessa useita luottamustoimia, kuten Helsingin vuokrantarkastuslautakunnan 2. osaston puheenjohtajuus 1950–1952, kirkkoneuvoston jäsenyys Vaasassa kahteen otteeseen 1930- ja 1940-luvulla sekä kirkolliskokousedustajuus 1940-luvun ja 1950-luvun alussa. Suomen hovioikeuksien tuomarien yhdistyksen hallituksen jäsen Numminen oli 1943–1946, Suomen tuomarien liiton hallitukseen hänet valittiin 1945. Numminen menehtyi 1960 keuhkovaivaan, josta hän oli pitkään kärsinyt. Nummisen puoliso vuodesta 1927 oli Aino Sofia Turja (1905–1995Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 12.3.1995, s. 6. (Maksullinen lähde.)). Heidän lapsiaan ovat toimittaja, kirjailija Juha Numminen (s. 1938) ja kansliapäällikkö, ministeri Jaakko Numminen (s. 1928). ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet