Nikolain palatsi

Nikolain palatsi () on yksi monista Pietarin palatseista, jotka arkkitehti Andrei Stackenschneider (1802–1865) suunnitteli Nikolai I:n lapsille. Suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšille vuosina 1853–1861 rakennettu palatsi on osa laajaa kokonaisuutta, johon kuuluu palatsikirkko, maneesi ja useita ulkorakennuksia, jotka on erotettu valurauta-aidalla Työn aukiosta. Vuonna 1894 rakennus palasi kruunulle ja muutettiin Kseninskin aatelistyttöjen instituutiksi (). E. M. Almedingen kuvaili sitä muistelmissaan: > Tietyissä tilaisuuksissa suuressa paneloidussa valkoisessa salissa oli > helppo kuvitella itsensä sukeltaneeksi 1700-luvun lopun hovielämään. ... > Palatsi oli valtavasta koostaan huolimatta kaunis. Kuninkaallisen, harmaan > marmoriportakon, joka kaartuu oikealle ja vasemmalle, on täytynyt olla > arkkitehtoninen ihme. Soitimme saleissa, joiden korkeita kattoja tukivat > korinttilaiset pylväät, ja niiden seiniä peittivät upeat paneloinnit. Luimme > ja opiskelimme huoneissa, joissa oli ihanat peilit, kehystettynä suurten > taiteilijoiden vieritettyihin ja veistettyihin fantasioihin. Nukuimme > makuusaleissa, joiden seiniä peittivät herkät freskot. ... Hieno > portaikko... johti alas aulaan, jossa seisoi jättimäinen Cerberus patsas, > upean helakanpunainen ja kultainen. Suuret etuovet, jotka olivat upeasti > veistettyä puuta ja hiottua lasia, olivat lähes aina kiinni. == Arkkitehtuuri == Nikolain palatsista tuli Blagoveštšenskaja-aukion (nykyinen Työn aukio) hallitseva osa. Arkkitehti Andrei Stackenschneider valitsi julkisivuun italialaiset renessanssin arkkitehtuuritekniikat. Palatsin itäosassa puutarhan puolella, sijaitsi oma kirkko. Eteisaulan koristeluun Stackenschneider käytti tiiltä ja Iisakinkirkon rakentamisesta ylijäänyttä kiveä. Portaikkoa koristavat taiteilija Nikolai Tikobrazovin seitsemäntoista maalausta. Ensimmäisen kerroksen enfiladi eli huonesarja alkoi valkoisesta oleskeluhuoneesta, joka oli koristeltu muotoilluilla ulko-ovilla ja maalauksellisilla paneeleilla. Sen jälkeen tuli pieni ruokasali ja kiinalainen salonki. Länsijulkisivun keskellä oli ruusunpunainen salonki, jonka kattoa koristi maalaus ”Pariksen tuomio”. Keskikerroksen luoteisosassa sijaitsi tanssiaissali ja juhlasali, joiden korkeus oli 17 metriä. Tanssiaissali oli koristeltu Jensenin veistoksilla. Edustushuoneitten kalustuksen valmisti mestari Andrei Tur. == Vallankumouksen jälkeen == Bolševikit nimesivät palatsin uudelleen vuoden 1917 jälkeen Työn palatsiksi () ja luovuttivat sen ammattiliitoille, jotka tuhosivat osan alkuperäisestä eri tyylisuuntia edustavasta sisustuksesta mukauttaakseen palatsin omaa päämajaansa varten. Vuonna 1919 siinä toimi ammattiliittojen alueneuvosto.Dorošinskaja, L. & Krutšina-Bogdanov, V. : Leningrad ja sen esikaupungit, matkaopas: Teatteriaukio ja sen lähiympäristön nähtävyydet, Urheilukirjallisuuden ja matkaoppaiden toimitus, Progress 1980. s. 220 Palatsi oli vuodesta 1962 lähtien ammattiliittojen kulttuuritalona.Dorošinskaja, L. & Krutšina-Bogdanov, V. : Leningrad ja sen esikaupungit, matkaopas: Teatteriaukio ja sen lähiympäristön nähtävyydet, Urheilukirjallisuuden ja matkaoppaiden toimitus, Progress 1980. s. 220 Vuodesta 2004 lähtien ammattiliitot ovat vuokranneet suuren osan rakennuksesta liikeyrityksille toimistoiksi. == Lähteet == Luokka:Pietarin palatsit Luokka:Romanov-suku Luokka:1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Palatsit