EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Steve McQueen (ohjaaja)

Steven Rodney ”Steve” McQueen (s. 9. lokakuuta 1969 Lontoo) on brittiläinen taiteilija ja Oscar-palkittu elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hän on opiskellut taidetta Hammersmith and West London Collegessa ja Chelsea College of Art and Designissa sekä Goldsmiths' Collegessa. Elokuvasta hän kiinnostui vasta Goldsmithin-aikanaan ja lähti vuonna 1993 lyhyeksi aikaa New Yorkiin Tisch- taideoppilaitokseen. Aluksi McQueen teki kokeellisia elokuvia, jotka olivat mykkiä ja mustavalkoisia: Bear (1993), Deadpan (1997), Drumroll (1998). McQueenin ensimmäinen näytelmäelokuva Hunger (2008) kertoi irlantilaisten nälkälakosta vuonna 1981. Ohjaaja sai Caméra d'Or -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla ynnä muita palkintoja. Hänen toinen elokuvansa Shame (2011) sijoittui New Yorkiin ja käsitteli seksiriippuvuutta. Hänen kolmas elokuvansa 12 Years a Slave (2013) perustuu Solomon Northupin omaelämäkertaan. Sen pääosissa ovat Chiwetel Ejiofor, Michael Fassbender ja Brad Pitt. Elokuva sai yhteensä yhdeksän Oscar-ehdokkuutta muun muassa parhaasta elokuvasta ja ohjauksesta, ja palkintoja elokuva sai kolme, muun muassa parhaan elokuvan palkinnon. McQueen sai Brittiläisen imperiumin komentajan arvon vuonna 2011. Hän asuu avopuolisonsa Bianca Stigterin kanssa Amsterdamissa; heillä on kaksi lasta. == Filmografia == * Hunger (2008) * Shame (2011) * 12 Years a Slave (2013) * Widows (2018) == Aiheesta muualla == * * Thomas Dane Gallery Luokka:Brittiläiset elokuvaohjaajat Luokka:Brittiläiset taiteilijat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Olli Tynkkynen

Olli Tynkkynen (s. 4. helmikuuta 1994 Lahti) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Tynkkynen teki FC Lahden riveissä ensiesiintymisensä Veikkausliigassa kaudella 2012. Hän on pelannut yhteensä 33 pääsarjaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Keukenhof

Keukenhof on puisto Lissen kunnassa Alankomaissa. Se on 32 hehtaarin suuruinen, ja siellä on 15 kilometriä polkuja. Puisto on erikoistunut tulppaaneihin ja muihin sipulikukkiin, joita siellä onkin seitsemän miljoonaa yli 1 600 lajikkeesta. Puisto on avoinna kahdeksan viikon ajan maaliskuulta toukokuuhun. Vuonna 2016 puistossa vieraili noin 1,1 miljoonaa matkailijaa. == Historiaa == Nykyisen kukkapuiston historia juontaa 1400-luvulle, jolloin kreivitär Jacoba viljeli alueella hedelmiä ja vihanneksia. Keukenhofin linna rakennettiin 1600-luvulla. Alueen englantilaispuistot rakennettiin 1800-luvulla. Kukkapuiston perustivat vuonna 1949 tulppaanisipuleiden maahantuojat kukkanäyttelyalueeksi. Kukkapuisto avattiin vuonna 1950. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Keukenhofin verkkosivut Keukenhof1.jpg|Alkukevättä Keukenhofissa. NL-keukenhof-20.jpg|Keukenhofin värejä. Keukenhof.jpg|Keukenhofin kukkaloistoa. NL-keukenhof-06.jpg|Kukkapelto Keukenhofin naapurissa. Luokka:Alankomaiden puistot Luokka:Etelä-Hollanti
Veli-Matti Partanen

Veli-Matti Partanen -nimisiä henkilöitä ovat: * Veli-Matti ”Aku” Partanen (s. 1991), suomalainen kilpakävelijä * Veli-Matti Partanen, Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden puheenjohtaja.
Hans Hellmut Kirst

Hans Hellmut Kirst (5. joulukuuta 1914 Osterode, Itä-Preussi, Saksa (nyk. Puolaa) – 23. helmikuuta 1989 Werdum, Itä-Friisia, Saksan liittotasavalta) oli saksalainen menestyskirjailija ja vuosina 1933–1945 ammattisotilas.. Kirst kirjoitti lähes 60 romaania, joista hänet nosti kansainväliseen menestykseen ja Saksan kirjailijoiden eturiviin romaanitrilogia 08/15.H. H. Kirstin elämäkertatiivistelmä, Deutsches historisches Museum, viitattu 22.4.2012 (arkistoitu versio) Toisen maailmansodan jälkeen Kirst työskenteli sekalaisissa ammateissa ennen menestysteoksensa 08/15 ilmestymistä. Hänen romaaninsa ovat lähinnä viihdettä, mutta niissä on myös kriittistä sisältöä. Romaanitrilogian 08/15 pohjalta on Paul May ohjannut elokuvatrilogian 08/15 (1954, 1955). Myös Kenraalien yöstä on valmistunut elokuva, Anatole Litvakin ohjaama Kenraalien yö (1967). ==Suomennetut teokset== * Kapina pienessä kaupungissa: romaani, alkuteos: Aufruhr in einer kleinen Stadt, suom. Lauri Hirvensalo. WSOY, 1954. * 08/15: romaani, alkuteos:Null-acht fünfzehn in der Kaserne, suom. Pauli Murros. Kustannustalo, 1957. 2. p. Tammi, 1978 ISBN 951-30-4296-0 * Kukaan ei pelastu: selonteko Euroopan viimeisistä päivistä, alkuteos: Keiner kommt davon : Bericht von den letzten Tagen Europas, suom. Aarno Peromies. Karisto, 1960. 2. p. 1987. ISBN 951-23-2460-1 * Kenraalien yö, alkuteos: Die Nacht der Generale, suom. Esa Adrian. Tammi, 1964. * 08/15 tänään,08/15 heute suom. Esa Adrian. Tammi, 1965. * Sotilaiden kapina: romaani heinäkuun 20. päivästä 1944, alkuteos: Aufstand der Soldaten, suom. Esa Adrian. Tammi, 1966. * Pitkien puukkojen yöt, alkuteos: Die Nächte der langen Messer, suom. Oili Suominen. Tammi, 1976 ISBN 951-30-3666-9 * 08/15 sodassa, alkuteos: 08/15 im Krieg, suom. Väinö J. Tervaskari. 1979 ISBN 951-30-4321-5 ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Komin tasavallan kansallislaulu

Komin tasavallan kansallislaulu on Venäjän federaation Komin tasavallan virallinen kansallislaulu. Sen sävelkulku pohjautuu Viktor Savinin säveltämään ja Mihail Gertsmanin sovittamaan lauluun "Haukan pesä" () vuodelta 2001. Kansallislaulu hyväksyttiin käyttöön 4. heinäkuuta 2006 annetulla lailla. == Sanat== Kansallislaululla on kaksi virallista sanoitusta. Komin kielisen sanoituksen on laatinut V. Timin ja venäjän kielisen A. Šergina ja A. Suvorov yhdessä. Sanoitusten sisällöt poikkeavat hieman toisistaan. Kansallislaulun venäjänkielisen sanoituksen 1. säkeistö kertoo rakkaasta pohjoisesta maasta, sen syvistä hangista, kylmästä tuulesta ja korkeuksiin kurottavasta taigasta. Toisessa säkeistössä matkataan haukan siivin läpi aikojen, ja kerrotaan Komin olevan kohtalomme, hedelmällinen ja valoisa. Komin kielellä Venäjäksi :Ылын- ылын Войвылын :Джуджыд парма сулалö. :Парма шöрын варыш поз :Кыпыд горöн шыалö. :Лэбзьöй, повтöм варышъяс, :Вына бордъяс шеныштлӧй, :Веськыд туйöд нуöдöй, :Коми мусö югдöдöй! :Север, наш родимый край, :Глубоки твои снега, :Холодны твои ветра, :Высока твоя тайга! :Нас несут через века :Соколиные крыла. :Коми край, твоя судьба :Благодатна и светла! == Lähteet == == Aiheesta muualla== * Komin kansallislaulun melodia mp3-tiedostona (Komin tasavalta, rkomi.ru) Luokka:Komin tasavalta Luokka:Kansallislaulut
Rogozarski IK-3

Rogozarski IK-3 () on ennen toista maailmansotaa Jugoslaviassa suunniteltu ja valmistettu hävittäjälentokone. Se oli Ikarus IK-2:n seuraaja. Konetyyppiä valmistettiin vain yhden noin hävittäjälaivueen verran, eli 12 kappaletta. Century of Flight: Rogozarski IK-3 Ensilento tehtiin toukokuussa 1938. Prototyyppi tuhoutui koelennolla 19. tammikuuta 1939, mutta konetyyppi määrättiin silti tuotantoon. Joitain muutoksia ja parannuksia siihen kuitenkin tehtiin, muun muassa tehokkaampi moottori. Toimitukset toteutuivat heinäkuuhun 1939 mennessä. Konetyyppi oli omana kehityskautenaan verrattain edistyksellinen: siinä oli vapaasti kantava alataso, katettu ohjaamo sekä sisäänvedettävät laskutelineet. Tykkiaseistus oli suhteellisen harvinaista vielä tuona aikakautena. Profiililtaan kone muistuttaa joissain määrin brittiläistä Hawker Hurricanea sekä ranskalaista Morane-Saulnier M.S. 406:ta. Saksan hyökättyä Jugoslavian alueelle, tällä konetyypillä pudotettiin 11 vastustajan lentokonetta huhtikuussa 1941. Loput jäljelle jääneet IK-3-tyypin koneet koottiin varalaskukentälle jossa ne tuhottiin, etteivät jäisi vihollisen käsiin. Konetyyppi käytti jugoslavialaisvalmisteista, Avian lisenssillä valmistamaa Hispano-Suizan 12-sylinteristä V-moottoria, tyyppiä 12Ycrs. Sen teho oli 980 hv (731 kW). Huippunopeus oli 527 km/h. Lakikorkeus, jota ei kirjalähdetieto varmista, oli 12 000 metriä. Aseistuksena oli 1x 20 mm tykki, sekä 2x 7,92 mm synkronoidusti ampuvat kk:t, kaikki runkoon kiinteästi asennettuina ja eteenpäin suunnattuina.Chant: s. 281 ===Muita aikalaisia, sekä samalla varsin muistuttavia verrokkeja=== *Hawker Hurricane *Morane-Saulnier M.S.406 ja M.S. 410 ===Mitat=== *Siipien kärkiväli 10,30 m *Pituus 8,00 m *Korkeus 3,25 m *Tyhjäpaino 2 068 kg *Enimmäislentoonlähtöpaino 2 630 kg *Lentomatka 785 km. *Lakikorkeus 9 460 m ==Lähteet== *Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos: Amber Books, 1999 ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 281) ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Century of Flight: Rogozarski IK-3 * Rogozarski IK-3 Fighter - History, Specs and Pictures - Military Aircraft * Airwar.ru: IK-3 * Rogozarski IK-3, le meilleur chasseur yougoslave Luokka:1930-luvun hävittäjälentokoneet
Paul Saar

Paul Saar (7. kesäkuuta 1919 Tallinna – 5. maaliskuuta 2010) oli Viron evankelis-luterilaisen kirkon ja Inkerin kirkon pastori sekä jatkosodassa Suomen-poika. Hän syntyi vuonna 1919 Tallinnassa, jossa hänen isänsä Tõnis Saar toimi lähetyssaarnaajana. Saar valmistui vuonna 1937 Tallinnan Gustav Adolfi Gümnaasiumista. Sen jälkeen hän oli Viron armeijassa ja sotilaskoulussa. Vuosina 1938–1940 hän opiskeli Tarton yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Kun vuonna 1940 teologinen tiedekunta suljettiin, hän meni lääketieteelliseen tiedekuntaan. Kun sota alkoi, Saar oli vähän aikaa metsäveli. Toukokuusta 1943 maaliskuuhun 1944 hän oli Tallinnan keskusvankilassa. Vuonna 1944 keväästä syksyyn hän oli Suomen puolella jatkosodassa, Suomen-poikien Jalkaväkirykmentti 200:ssa. Vuosina 1944–1947 hän opiskeli Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Hänet pidätettiin Helsingissä lokakuussa 1947, ja tammikuussa 1948 hänet luovutettiin Neuvostoliittoon. Tapahtumien aikaan Suomen sisäasiainministerinä toimi Yrjö Leino. Paul Saar vihittiin papiksi 9. toukokuuta 1948 Tallinnan tuomiokirkossa. Vuosina 1948–1951 hän oli pappina Vändran ja Torin seurakunnissa. Vuosina 1951–1953 hän oli Tallinnan Kaarlin seurakunnan pappi. Saar pidätettiin 24. helmikuuta 1953, ja hänet tuomittiin vankilaan. Hän vapautui 26. elokuuta 1956 Omskin vankileiriltä. Vuosina 1956–1967 Saar oli Varblan seurakunnan kirkkoherra ja vuosina 1963–1967 myös Hanilan ja Karusen seurakuntien pappi. Vuosina 1967–1967 Saar oli Hagerin seurakunnan kirkkoherra; lisäksi hän oli vuosina 1989–1993 Länsi-Harjun rovastikunnan rovasti. Vuonna 1993 hän jätti viralliset tehtävänsä. Vuosina 1979–1992 oli hän myös Karjalassa, Petroskoin luterilaisen seurakunnan pappi ja vuosina 1990–1993 Inkerin rovastikunnan rovasti. Viron presidentti Lennart Meri myönsi Saarille Valkoisen Tähden ritarikunnan kunniamerkin vuonna 2001http://www.president.ee/et/vabariik/teenetemargid/kavalerid.php?id=3558. Suomen arkkipiispa Jukka Paarma myönsi Saarille Pyhän Henrikin ristin vuonna 2008. == Lähteet == Luokka:Virolaiset papit Luokka:Suomen virolaiset Luokka:Inkerin kirkon papit Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Miraclebox 9 Twin HD PVR

Miraclebox 9 Twin HD on digitaalisovitin, jossa on paikat kahdelle virittimelle. Laitteeseen on mahdollista asentaa CI+ hyväksytty ohjelmisto, jolloin myös salattujen HD-kanavien katselu onnistuu. Digiboksista löytyy kovalevyn nopeustesti, jolla pystyy testaamaan riittääkö kovalevyn nopeus kanavien tallennukseen. == Aiheesta muualla == * Miraclebox * SatShop.fi * Miraclebox 9 Twin HD -päivitykset/toiveet/bugit * Miraclebox apuohjelmat ja pluginit Luokka:Viihde-elektroniikka
Kiviak

Kiviak on perinteinen grönlantilainen talviruoka, joka valmistetaan laittamalla ruokkilintuja nyljetyn hylkeen sisälle. Noin 500 ruokkia laitetaan hylkeennahkaan kokonaisina, poistamatta nokkia, jalkoja tai höyheniä, ja ilma pyritään poistamaan mahdollisimman huolellisesti nahan sisältä. Tämän jälkeen nahka ommellaan kiinni ja sinetöidään rasvalla ja päälle asetetaan suuri kivi, jotta hylje pysyisi mahdollisimman tiiviinä. Useiden kuukausien aikana linnut fermentoituvat ja niitä syödään talvisaikaan, erityisesti syntymäpäivillä ja häissä. Kiviakin valmistamista on esitelty BBC:n Human Planet -sarjassa vuonna 2011. ==Katso myös== * Hapansilakka * Hákarl ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Eskimoiden ruoka Luokka:Grönlantilainen kulttuuri Luokka:Linturuoat
Castor Sekwa

Castor Sekwa (28. maaliskuuta 1927 Sayusayu – 4. kesäkuuta 1996) oli tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Shinyangan hiippakuntaan 15. elokuuta 1959 ja nimitettiin sen piispaksi 30. tammikuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Laurean Rugambwa, jota avustivat Marc Mihayo ja Placidus Gervasius Nkalanga. Sekwa kuoli 69-vuotiaana virassa.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Castor Sekwa == Lähteet == Luokka:Tansanialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
George H. Hitchings

George H. Hitchings (18. huhtikuuta 1905 Hoquaim, Washington – 27. helmikuuta 1998 Chapel Hill, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen farmakologi. Hän voitti vuonna 1988 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä James W. Blackin ja Gertrude B. Elionin kanssa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset farmakologit Luokka:Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Kimbra

Kimbra (oikealta nimeltään Kimbra Lee Johnson, s. 27. maaliskuuta 1990 Hamilton, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen laulaja ja lauluntekijä. Hänen vuonna 2011 ilmestynyt esikoisalbuminsa Vows ylsi Uuden-Seelannin albumilistalla parhaimmillaan kolmannelle sijalle ja Australian albumilistalla neljänneksi. Samana vuonna Kimbra esiintyi Gotyen singlellä ”Somebody That I Used to Know”, joka pysyi Australian singlelistan kärjessä kahdeksan viikon ajan. Edellisen kerran vähintään yhtä pitkään Australian listaykkösenä oli pysynyt Savage Gardenin ”Truly Madly Deeply” vuonna 1997. Gotyen ja Kimbran esiinnyttyä Saturday Night Livessä 14. huhtikuuta 2012 ”Somebody That I Used to Know” nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan ykkössijalle. Suosion taustalla oli myös kappaleen coverversion esittäminen televisiosarjassa Glee 10. huhtikuuta. Yhdysvaltojen lisäksi Gotyen ja Kimbran yhteissingle saavutti kärkipaikan muun muassa Britannian ja Suomen virallisella singlelistalla. == Julkaisut == === Studioalbumit === * Vows (2011) * The Golden Echo (2014) === Singlet === * ”Settle Down” (2010) * ”Cameo Lover” (2011) * ”Good Intent” (2011) * ”Warrior” (2012) * ”Two Way Street” (2012) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Uusiseelantilaiset laulajat Luokka:Uusiseelantilaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Edmond Rostand

Edmond Eugène Alexis Rostand (1. huhtikuuta 1868 Marseille – 2. joulukuuta 1918 Pariisi) oli ranskalainen näytelmäkirjailija ja runoilija. ==Henkilöhistoria== Rostandin marseillelainen isä Eugene Rostand oli tunnettu juristi ja talousmies, joka oli julkaissut nuoruudessaan pari runovihkoa. Myös Rostandin äiti oli kotoisin Marseillesta. Valmistuttuaan ylioppilaaksi Rostand lähti opiskelemaan ensin Collége Stanislasiin ja sitten oikeustiedettä Pariisin yliopistoon. Ranskan akatemian jäseneksi Rostand kutsuttiin vuonna 1901. Hän oli vuodesta 1890 naimisissa ranskalaisen runoilijan Rosemonde Etienette Gerardin kanssa. He saivat kaksi lasta, joista Jean Rostandista tuli luonnontutkija ja Maurice Rostandista isänsä tavoin kirjailija. Rostand kuoli vuonna 1918 riehuneeseen espanjantautiin. ==Kirjallinen tuotanto== Rostand julkaisi ensimmäiset runonsa jo 1884 pienessä marseillelaisessa lehdessä, 20-vuotiaana häneltä ilmestyi runokokoelma Les Musardises (Joutohetkiä). Hänet tunnetaan kuitenkin erityisesti romanttisista näytelmistä ja etenkin vuonna 1897 ilmestyneestä teoksesta Cyrano de Bergerac. Hänen näytelmästään Les Romanesques (Haaveksijat, 1892) on tehty vuonna 1960 ensi-iltansa saanut off- Broadway menestysmusikaali The Fantasticks. Lukuisten Cyrano-tuotantojen lisäksi Suomen teattereissa on esitetty Haaveksijat (Suomen Maaseututeatteri, Turku 1900), Kaukomaan prinsessa (La Princesse lointaine, Maaseututeatteri 1905) ja Samarialaisnainen (La Samaritaine 1895, Maaseututeatteri 1906).Ilona- esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus, viitattu 16.12.2014. ===Teoksia=== Rostandin teoksia ovat: * Les Musardises, runokokoelma, 1887 * Les Deux Pierrots, 1888 * Les Romasques, näytelmä, 1892 * La Princesse lointaine, näytelmä, 1895 * La Samaritaine, näytelmä, 1895 * Cyrano de Bergerac, näytelmä, 1897 * L'Aiglon, näytelmä, 1900 * Chantecler, näytelmä, 1910 * La Dernière Nuit de Don Juan, näytelmä, 1922 (ilmestyi postuumisti) ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Ranskalaiset runoilijat Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Herman Joutsen

Herman Joutsen (9. maaliskuuta 1924 Salmi – 3. lokakuuta 2011 Kuopio) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänet tunnetaan erityisesti hevosaiheisista veistoksistaan sekä luovutettuun Karjalaan liittyvistä muistomerkeistä. Joutsen aloitti uransa taidemaalarina, jolloin hän maalasi paljon saattoristejä ja ristiinnaulitun kuvia ortodoksisiin jälleenrakennuskirkkoihin. Tultuaan allergiseksi maalauksessa tarvittaville liuottimille, hän siirtyi kuvanveistäjäksi. Itsekin raviurheilua harrastaneena hän on tehnyt veistoksia useista tunnetuista ravihevosista, kuten Eri-Aaroni ja Reipas. Luonnollisen kokoisten hevospatsaiden lisäksi Joutsen on tehnyt useita pienoispatsaita. Hänen tekemänsä pienoisveistos on ravikilpailuissa kunniapalkintona muun muassa Suomen Derbyssä sekä Ruotsin Kriteriumissa. Herman Joutsenen teoksista tunnetuimpia ovat Seinäjoella oleva Suomenhevonen – sotahevonen, Adolf Ehrnroothin muistoreliefi Turussa sekä Veikko Vennamon muistomerkki Lapinlahdella. __notoc__ ==Teoksia== *Ruuna Reipas (1988), Varpaisjärvi. *Evakkotie (1989), Kuopio. *Ori Eino (1990), Leppävirta. *Raja- ja Laatokankarjalaisten sankarivainajien muistomerkki (1990), Joensuu. *Ajomies (1994), Suomen metsämuseo, Punkaharju. *Suomenhevonen – sotahevonen (1997), Törnävän kartano, Seinäjoki. *Jalkaväenkenraali Adolf Ehrnroothin muistomerkki (2005), Turku. *Ravikuningas Eri-Aaroni (2007), Kouvolan ravirata. *Veikko Vennamon muistomerkki (2010), Suomen asutusmuseo, Lapinlahti. ==Lähteet== *Jorma Ojapelto: ”Hevosesta on Suomessa moneksi – taiteessakin”, Ravit-lehti 2/2012. ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Herman Joutsenen kotisivut Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1959

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1959 pelasi kymmenen joukkuetta yksinkertaisen sarjan. Sarjasta putosi kaksi joukkuetta. Mestaruuden voitti Järvensivun Kisa Tampereelta puhtaalla pelillä. ==Miesten SM-sarja== ===Runkosarja=== Joukkue O V H Erät P Järvensivun Kisa 9 9 0 27-5 18 Helsingin Tarmo 9 8 1 25-11 16 Lahden Kimmo 9 6 3 21-16 12 Lentopallo -55 9 5 4 19-20 10 Porin Pyrintö 9 4 5 19-18 8 Helsingin Visa 9 4 5 17-23 8 Käpylän Lentopalloilijat 9 3 6 19-20 6 Valkeakosken Koskenpojat 9 3 6 14-24 6 Luolajan Kajastus 9 2 7 12-23 4 Pirkkalan Viri 9 1 8 13-26 2 Sarjaan nousivat Koiton Riento ja Kuopion NMKY Mestarit: Olavi Kauhanen, Raimo Lehto, Matti Mestola, Reijo Mikkonen, Martti Nyyssönen, Reijo Sirén, Lauri Syrjä, Pekka Vilen. Valmentaja Veikko Jalava. == Liittojen mestaruuskilpailut == === Suomen Koripallo- ja Lentopalloliiton mestaruus === SKLL:n mestaruudesta pelattiin talvella hallisarjana. Liiton mestaruuden voitti Helsingin Tarmo ennen Lahden Kimmoa ja Käpylän Lentopalloilijoita. === Työväen Urheiluliiton mestaruussarja === TUL:n miesten mestaruussarjaan osallistui 9 joukkuetta. Mestaruuden voitti Järvensivun Kisa, toisena Porin Pyrintö ja kolmantena Koiton Riento. ==Lähteet== * Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009 * TUL:n toimintakertomus 1959, sivu 46 (pdf 25/48) * Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 326 (ISBN 951-96062-1-1) Luokka:Lentopallon SM-liiga- kaudet Luokka:Vuoden 1959 urheilu
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1960

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1960 pelasi kymmenen joukkuetta yksinkertaisen sarjan. Sarjasta putosi kaksi joukkuetta. Mestaruuden voitti Lahden Kimmo puhtaalla pelillä. SM-sarjan järjesti Suomen Lentopallokomitea, jossa jäseninä olivat TUL ja Suomen Koripallo- ja Lentopalloliiton lentopallojaosto (SVUL), koska TUL ei hyväksynyt Lentopalloliittoa komitean jäseneksi.Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos I, sivu 59 (ISBN 951-99847-2-0) ==Miesten SM-sarja== Joukkue O V H Erät P Lahden Kimmo 9 9 0 27-8 18 Järvensivun Kisa 9 7 2 24-12 14 Helsingin Tarmo 9 7 2 25-14 14 Koiton Riento 9 6 3 21-12 12 Kuopion NMKY 9 4 5 19-20 8 Porin Pyrintö 9 3 6 15-23 6 Helsingin Visa 9 3 6 12-22 6 Käpylän Lentopalloilijat 9 2 7 14-24 4 Lentopallo -55 9 2 7 13-24 4 Valkeakosken Koskenpojat 9 2 7 12-23 4 Sarjaan nousivat Luolajan Kajastus ja Johanneksen Pojat. Mestarit: Juhani Aallonen, Pentti Aallonen, Raimo Huotari, Juhani Kesseli, Olavi Koskinen, Pentti Koskinen, Sauli Lahti, Tauno Lahti, Jukka Laine, Timo Laine. == Liittojen mestaruuskilpailut == === Suomen Lentopalloliiton mestaruus === Lentopalloliiton mestaruudesta pelattiin talvella hallisarjana. Liiton mestaruuden voitti Helsingin Tarmo. Seuraaviksi sijoittuivat Lahden Kimmo ja Lentopallo -55. === Työväen Urheiluliiton mestaruussarja === TUL:n miesten mestaruussarjaan osallistui 10 joukkuetta. Mestaruuden voitti Järvensivun Kisa, toisena Porin Pyrintö ja kolmantena Koiton Riento. Mestarit: Olavi Kauhanen, Matti Mestola, Martti Nyyssönen, Pekka Vilen, Reijo Siren, Raimo Lehto, Lauri Syrjä, Seppo Janhunen ja huoltaja Veikko Jalava. ==Lähteet== * Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009 * Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 326 (ISBN 951-96062-1-1) * TUL:n toimintakertomus 1960, sivu 32 (pdf 18/41) ===Viitteet=== Luokka:Lentopallon SM-liiga-kaudet SM-sarja
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1961

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1961 pelasi kymmenen joukkuetta yksinkertaisen sarjan. Sarjasta putosi kolme joukkuetta. Mestaruuden voitti Järvensivun Kisa Tampereelta puhtaalla pelillä. SM-sarjan järjesti Suomen Lentopallokomitea, jossa jäseninä olivat TUL ja Suomen Koripallo- ja Lentopalloliiton lentopallojaosto (SVUL), koska TUL ei hyväksynyt Lentopalloliittoa komitean jäseneksi. Lentopalloliitto liittyi SVUL:n jäseneksi 1.12.1961.Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos I, sivu 59 (ISBN 951-99847-2-0) ==Miesten SM-sarja== Joukkue O V H Erät P Järvensivun Kisa 9 9 0 27-8 18 Koiton Riento 9 6 3 22-16 12 Lahden Kimmo 9 5 4 19-17 10 Helsingin Tarmo 9 5 4 18-17 10 Käpylän Lentopalloilijat 9 4 5 18-18 8 Luolajan Kajastus 9 4 5 19-21 8 Helsingin Visa 9 3 6 17-21 6 Porin Pyrintö 9 3 6 15-20 6 Johanneksen Pojat 9 3 6 13-20 6 Kuopion NMKY 9 3 6 13-23 6 Sarjaan nousivat Käpylän Urheilijat ja Pirkkalan Viri. Rantaperkiön Isku sai Järvensivun Kisan sarjapaikan. Mestarit: Martti Nyyssönen, Olavi Kauhanen, Reijo Siren, Pekka Vilen, Mikko. Vääränen, Raimo Lehto, Lauri Syrjä, Seppo Janhunen ja Matti Mestola sekä huoltajana Veikko Jalava. == Liittojen mestaruuskilpailut == === Suomen Lentopalloliiton mestaruus === Suomen Lentopalloliiton mestaruudesta pelattiin talvella hallisarjana. Liiton mestaruuden voitti Helsingin Tarmo ennen Lahden Kimmoa ja Johanneksen Poikia. === Työväen Urheiluliiton mestaruussarja === Joukkue O V H Erät P Järvensivun Kisa 9 9 0 27-5 18 Porin Pyrintö 9 7 2 23-11 14 Pirkkalan Viri 9 7 2 22-14 14 Koiton Riento 9 6 3 24-12 12 Helsingin Visa 9 5 4 21-16 10 Luolajan Kajastus 9 3 6 15-19 6 Valkeakosken Koskenpojat 9 3 6 11-23 6 Jokelan Kisa 9 2 7 12-24 4 Pispalan Tarmo 9 2 7 12-25 4 Keravan Toverit 9 1 8 8-26 2 ==Lähteet== * Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009 * TUL:n toimintakertomus 1961 sivu 34 (pdf 20/42) ===Viitteet=== Luokka:Lentopallon SM-liiga-kaudet Luokka:Vuoden 1961 urheilu
Toivo Rännäli

Toivo Rännäli (25. t. 26. lokakuuta 1921 Toserova, Inkerinmaa – 15. maaliskuuta 2012 Vantaa) oli inkeriläissyntyinen Suomessa vuodesta 1993 asunut taiteilija ja kirjailija.Toivo Flink, Inkerin suuri taiteilija, Kuolleet, Helsingin Sanomat 23.4.2012 sivu C 6 Artikkelin verkkoversio Rännälin perhe karkotettiin 1931 Siperiaan vailla paluuoikeutta. Hän oli Venäjän kuvataideliiton jäsen vuodesta 1948. Hänen maalauksiaan on Venäjällä 38 taidemuseossa ja myös muissa maissa, ja teoksia on ollut esillä näyttelyissä eri puolilla maailmaa. Suomessa asuessaan hän haki taiteilijaliiton jäseneksi, mutta häntä ei hyväksytty eikä hän saanut maalauksiaan näyttelyihin. Hänelle on myönnetty Venäjän kansantaiteilijan arvonimi 1974Inkerin kulttuuriseura ry, viitattu 25.4.2012, ja hän on Venäjän taideakatemian kunniajäsen ja Pietarin tiede- ja taideakatemian jäsen. ==Lähteet== Luokka:Inkeriläiset henkilöt Luokka:Neuvostoliittolaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1962

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1962 pelasi yhdeksän joukkuetta yksinkertaisen sarjan. Sarjasta putosi yksi joukkue. Mestaruuden voitti Lahden Kimmo puhtaalla pelillä. ==Miesten SM-sarja== ===Runkosarja=== Joukkue O V H Erät P Lahden Kimmo 8 8 0 24-12 16 Rantaperkiön Isku 8 6 2 19-13 12 Koiton Riento 8 5 3 20-11 10 Luolajan Kajastus 8 4 4 15-15 8 Helsingin Visa 8 4 4 14-14 8 Käpylän Lentopalloilijat 8 3 5 17-17 6 Helsingin Tarmo 8 3 5 16-17 6 Pirkkalan Viri 8 3 5 19-19 6 Käpylän Urheilijat 8 0 8 1-24 0 Sarjaan nousivat Johanneksen Pojat, Valkeakosken Koskenpojat ja Kuopion NMKY. Mestarit: Juhani Aallonen, Pentti Aallonen, Raimo Huotari, Juhani Kesseli, Olavi Koskinen, Pertti Koskinen, Erkki Kostensalo, Sauli Lahti, Tauno Lahti. == Liittojen mestaruuskilpailut == === Suomen Lentopalloliiton mestaruus === Suomen Lentopalloliiton mestaruudesta pelattiin talvella hallisarjana. Liiton mestaruuden voitti Lahden Kimmo ennen Kuopion NMKY:tä ja Helsingin Tarmoa. === Työväen Urheiluliiton mestaruussarja === Joukkue O V H Erät P Koiton Riento 9 8 1 25-10 16 Luolajan Kajastus 9 7 2 24-11 14 Järvensivun Kisa 9 7 2 24-13 14 Pirkkalan Viri 9 7 2 25-16 14 Helsingin Visa 9 5 4 20-15 10 Porin Pyrintö 9 4 5 20-17 8 Valkeakosken Koskenpojat 9 3 6 13-23 6 Jokelan Kisa 9 2 7 13-32 4 Tyrvään Kisa 9 2 7 10-21 4 Turun Jyry 9 0 9 1-27 2 Mestarit: Pekka Uljas, Olavi Leinonen, Veikko Ahtomaa, Jaakko Jaakkola, Väinö Enlund, Matti Hotari, Niilo Uljas, Keijo Repo. Huoltaja Martti Laukkanen. ==Lähteet== * Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009 * TUL:n toimintakertomus 1962, sivu 35 (pdf 19/42) * Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 326 (ISBN 951-96062-1-1) == Aiheesta muualla == * Tyrvääläinen lentopallo 1962 Luokka:Lentopallon SM-liiga-kaudet SM-sarja
Lustila

Lustila on suomalainen kylä, joka sijaitsee noin neljän kilometrin päässä Kauhajoen keskustasta. Kylässä on noin 200 taloutta. Kylä on saanut nimensä ensimmäisten asukkaiden Mikko Yrjönpoika Lustilan ja Susanna Einontytär Lustilan mukaan. Lustilassa toimivia yhdistyksiä ovat kyläyhdistys, Lustiteatteri, Maa- ja Kotitalousseura ja koulun vanhempainyhdistys. Neliluokkaisessa koulussa ja eskarissa on oppilaita noin 70. Kylällä on monenlaista yritystoimintaa ja palveluja. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kyläyhdistyksen nettisivut Luokka:Kauhajoen kylät
Jörn

Jörn on ruotsinkielinen miehen etunimi. Nimi on muunnos kreikkalais­peräistä nimestä Georgios, joka tarkoittaa maanviljelijää. Norjassa ja Tanskassa nimi esiintyy kirjoitettuna Jørn. Vuosina 1940–1999 nimi Jörn annettiin Suomessa Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 88 henkilölle. Ennen vuotta 1940 tai vuoden 2000 jälkeen syntyneitä Jörn-nimisiä Suomessa on vain muutama. Harvinaisuudestaan huolimatta nimi esiintyy kuitenkin suomenruotsalaisessa kalenterissa, jonka mukaan Jörnin nimipäivä on 23. huhtikuuta, Pyhän Georgioksen eli Pyhän Yrjön muisto­päivänä, joka myös suomen­kielisen kalenterin mukaan on saman nimen muunnelmien kuten Yrjön ja Jyrkin nimi­päivä. == Tunnettuja Jörn- ja Jørn -nimisiä == * Jørn Andersen (s. 1963), norjalainen jalkapalloilija ja valmentaja * Jörn Donner (1933–2020), suomalainen kirjailija, elokuvaohjaaja, poliitikko (SKDL, RKP, SDP) ja diplomaatti * Jørn Eggum (s. 1972), norjalainen ammattiyhdistysjohtaja * Jörn Gevert (1929–2017), chileläinen pika- ja aitajuoksija * Jørn Hoel (s. 1957), norjalainen muusikko * Jørn Lier Horst (s. 1970), norjalainen kirjailija * Jørn Krab (s. 1945), tanskalainen soutaja * Jørn Lande (s. 1968), norjalainen laulaja * Jørn Neergaard Larsen (s. 1949), tanskalainen poliitikko ja ministeri * Jørn Riel (1931–2023), tanskalainen kirjailija ja etnografi * Jørn Stubberud (s. 1968), norjalainen basisti * Jørn Utzon (1918–2008), tanskalainen arkkitehti, Sydneyn oopperatalon suunnittelija ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Kaarle III (Napoli)

Kaarle III eli Kaarle Durazzolainen (; 1345 – 17. helmikuuta 1386 Buda, Unkari)Charles III Encyclopædia Britannica Online. Viitattu 9.10.2023. oli Napolin kuningaskunnan kuningas vuosina 1382–1386 ja Unkarin kuningas (nimellä Kaarle II) vuosien 1385 ja 1386 vaihteessa alle kahden kuukauden ajan. Kaarle III:n vanhemmat olivat Gravinan kreivi Ludvig Durazzolainen ja Margareeta Sanseverinolainen. Hän oli vuonna 1309 kuolleen Napolin kuninkaan Kaarle II:n pojanpojanpoika.Elizabeth Casteen: From She-Wolf to Martyr: The Reign and Disputed Reputation of Johanna I of Naples, s. 5, alun sukupuuliitteet. Cornell University Press 2016. Google Books Kaarle nai vuonna 1369 serkkunsa Margareetan, jonka täti oli Napolin kuningatar Johanna I, Kaarlen pikkuserkku. Lapseton Johanna tunnusti aluksi Kaarlen kruununperillisekseen, mutta adoptoikin vuonna 1380 Ranskan kuninkaan Kaarle V:n veljen, Anjoun herttua Ludvigin. Koska Johanna I asettui suuren skisman alussa tukemaan vastapaavi Klemens VII:tä, paavi Urbanus VI julisti Johannan erotetuksi ja kruunasi Kaarlen Napolin kuninkaaksi Roomassa vuonna 1381. Kaarle valloitti pian Napolin ja vangitsi Johannan, joka surmattiin hänen käskystään kuristamalla vuonna 1382.Joan I Encyclopædia Britannica Online. Viitattu 9.10.2023. Anjoun Ludvig julistautui myös Napolin kuninkaaksi ja soti Kaarlea vastaan kunnes kuoli vuonna 1384. Myöhemmin myös Ludvigin poika Ludvig II tavoitteli Napolin kruunua vastapaavi Klemens VII:n tuella.Risto Kari: Historian ABC: Kaikkien aikojen valtiot 4, s. 14. Tammi, Helsinki 2001. Paavi Urbanus VI puolestaan kääntyi Kaarle III:ta vastaan kuultuaan tämän suunnittelevan eräiden kardinaalien kanssa jonkinlaisen sijaishallituksen asettamista Kirkkovaltioon, ja julisti vuonna 1385 Kaarlen erotetuksi, ristiretken tämän syrjäyttämiseksi sekä Napolin interdiktin alaiseksi. Kaarle III piiritti Urbanuksen Noceraan, mutta Urbanus sai apujoukkoja ja onnistui pakenemaan.Urban VI, Pope New Catholic Encyclopedia, Encyclopedia.com. Viitattu 19.10.2023. Kaarle sai nuorena opiskella Unkarin Budassa pikkuserkkunsa Ludvig I Suuren hovissa. Ludvigin kuoltua vuonna 1382 tämän tytär Maria kruunattiin hallitsijaksi, mutta Kaarlellakin oli tukijoita, ja hän vaati kruunua itselleen. Kaarle hyökkäsi Dalmatiaan ja vaati Mariaa ja leskikuningatar Elisabetia tunnustamaan kuninkuutensa vuoden 1385 lopussa. Tästä kuitenkin seurasi sisällissota, ja Kaarle surmattiin vain 39 päivää kruunajaistensa jälkeen Elisabetin käskystä. Kaarlen poika Ladislaus ja tytär Johanna II seurasivat vuoronperään isäänsä Napolin hallitsijoina.Margaret of Naples (fl. late 1300s) Women in World History: A Biographical Encyclopedia (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 16.10.2023. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Napolin hallitsijat Luokka:Unkarin hallitsijat Luokka:Italialaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1345 syntyneet Luokka:Vuonna 1386 kuolleet
Tinti

Tinti on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Elio Tinti (1936–2024), italialainen katolinen piispa * Macario Tinti (1900–2000), italialainen katolinen piispa.
Kawanishi H6K

Kawanishi H6K (liittoutuneiden koodinimi Mavis) oli Kawanishin valmistama keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien merivalvontaan käytetty lentovene toisessa maailmansodassa. Koneen ensilento tapahtui heinäkuussa 1936 ja niitä valmistettiin kaikkiaan 215 kappaletta kolmena päätuotantoversiona ja muutamina erikoismalleina. H6K otettiin palveluskäyttöön tammikuussa 1938http://www.combinedfleet.com/ijna/h6k.htm Viitattu 12.12.2022.. == Historia == H6K:n kehitys käynnistyi vuonna 1933 annettujen vaatimusten pohjalta. Ensimmäinen neljästä prototyypistä teki ensilentonsa kolme vuotta myöhemmin heinäkuussa 1936. Koelentojen päätyttyä tyyppi eteni pienimuotoiseen tuotantoon. Neljällä 1 000 hevosvoiman (746 kW) Mitsubishi Kinsei 43 -tähtimoottorilla varustettua H6K2-mallia valmistettiin kymmenen kappaletta. Tyyppi tuli palveluskäyttöön tammikuussa 1938. Tuotanto jatkui suuremmissa määrissä H6K4-mallina, jossa oli uusittu aseistus ja toisinaan tehokkaammat moottorit. Mallia valmistettiin 127 kappaletta. Edelleen tehokkaammilla 1 300 hevosvoiman (969 kW) Kinsei 51 tai -53-moottoreilla varustettua H6K5-mallia rakennettiin 36 kappaletta. H6K oli toisen maailmansodan Tyynenmeren taisteluiden alkaessa yksi Japanin keisarillisen laivaston parhaista sotilaskoneista. Tyyppi säilyi käytössä koko sodan ajan, ja sitä käytettiin muun muassa Kawanishi H8K -pommittajalentoveneen rinnalla. Konetta valmistettiin kolmen päätuotantomallin lisäksi muutamina erikoisversiointa, jotka olivat H6K2-L -kuljetuskone (16 kpl), H6K3 -VIP-malli (2 kpl), H6K4-L -kuljetuskone (20 kpl). Konetyyppi saattoi kuljettaa 10 - 18 matkustajaa, jolloin miehistön määräksi jäi 8 henkeä. Lopulliseksi kokonaistuotantomääräksi tuli prototyypit mukaan laskettaessa 215 konetta. == Versiot == Lähde: *H6K1 – prototyypit *H6K2 – ensimmäinen tuotantoversio, 1 000 hv Kinsei 21 -moottorit. 10 valmistettu. **H6K2-L – kuljetuskoneversio, 20 valmistettu. *H6K3 – VIP-malli, 2 valmistettu. *H6K4 – paranneltu versio, jossa uusittu aseistus ja osassa koneista tehokkaammat moottorit. 127 valmistettu. **H6K4-L – kuljetuskoneversio, 20 valmistettu. *H6K5 – paranneltu versio, jossa tehokkaammat 1 300 hv Kinsei 51 tai 53 -moottorit. 36 valmistettu. == Tekniset tiedot (H6K5) == == Lähteet == *Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo). Alkuteos : Amber Books, 1999 ISBN 978-951-23-5025-4. === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Kawanishi H6K – combinedfleet.com H06K Luokka:Meritiedustelukoneet Luokka:Lentoveneet
Brennan

Brennan on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Herbie Brennan (1940–2024), irlantilainen kirjailija * John O. Brennan (s. 1955), yhdysvaltalainen CIA:n johtaja * Kim Brennan (s. 1985), australialainen soutaja * Kip Brennan (s. 1980), kanadalainen jääkiekkoilija * Lee Brennan (s. 1973), englantilainen laulaja ja lauluntekijä * Mike Brennan (s. 1986), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija * Moya Brennan (s. 1952), irlantilainen laulaja * Rosie Brennan (s. 1988), yhdysvaltalainen maastohiihtäjä * Shay Brennan (1937–2000), irlantilainen jalkapalloilija * T. J. Brennan (s. 1989), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija * Walter Brennan (1894–1974), yhdysvaltalainen näyttelijä * William John Brennan (1938–2013), australialainen katolinen piispa == Kuvitteellisia henkilöitä == * Temperance Brennan, yksi tv-sarjan Bones päähenkilöistä
János Zsigmond

János Zsigmond Szapolyai (unk. Szapolyai János Zsigmond); (15. heinäkuuta 1540 Buda – 14. maaliskuuta 1571 Gyulafehérvár, Transylvania nyk. Alba Iulia, Romania) oli Unkarin kuningas vuosina 1540–1571. == Suku == Hänen isänsä oli Unkarin kuningas János Szapolyai ja äitinsä Sigismund I:n ja Bona Sforzan vanhin tytär Isabella Jagellonica (1519–1559). == Kuningas == János Zsigmond valittiin kuninkaaksi alle vuoden ikäisenä isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1540. Kuninkuus oli kiistelty, sillä samaan aikaan myös Ferdinand I Habsburg katsoi olevansa oikeutettu Unkarin kruunuun. Osmanien sulttaani Suleiman Suuri esiintyi pienen János Zsigmondin suojelijana ja valloitti maan keski- ja eteläosat jättäen Ferdinandille vain maan länsiosat. Suleiman antoi Tiszajoen itäpuoliset osat ja Transilvanian János Zsigmondin ja leskikuningatar Isabellan hallintaan, ja niistä muodostettiin Transilvanian ruhtinaskunta. vasen|pienoiskuva|200x200px|Partium Regni Hungaria vuonna 1570 Äitinsä Isabellan kuollessa János Zsigmond oli 19-vuotias, oppinut mutta heiveröinen. Hän oli tukeutunut valtakautensa ajan äitiinsä ja neuvonantajiinsa. Ferdinand I hyökkäsi Transilvaniaan vuonna 1561 vaatien itselleen Partiumiksi kutsuttua rajaseutua. János Zsigmond oli valmis antautumaan, mutta kenraali Stefan Batory taivutteli hänet luopumaan ajatuksesta. Osmanien avustuksella solmittiin aselepo vuonna 1563. Ferdinand kuoli seuraavana vuonna, ja Batory hyökkäsi joukkoineen Habsburgien armeijan kimppuun, mutta heidät torjuttiin. Vuonna 1565 solmitussa rauhassa Habsburgit saivat lähes koko Partiumin, János Zsigmond suostui tunnustamaan Maksimilian II:n Unkarin kuninkaaksi ja Transilvanian aseman Unkarin alusmaana. Stefan Batory avioitui Maksimilian II:n sisaren eli Sigismund I:n ja Bona Sforzan tyttären, János Zsigmondin tädin, Anna Jagellonican (1523–1596) kanssa ja tunnusti Habsburgien perintöoikeuden Transilvanian kruunuun. Suleiman Suuri ei pitänyt järjestelystä ja vaati Transilvanian tunnustamista myös Osmanien vasallivaltioksi. Hän aloitti hyökkäyssodan vuonna 1566 Maksimiliania ja János Zsigmondia vastaan. Sota jatkui vuoteen 1570 saakka. ==Perintö== János Zsigmond kuoli 30-vuotiaana maaliskuussa 1571 naimattomana ja ilman perillisiä. Habsburgien piti periä Transilvania, mutta paikallinen aatelisto äänesti Suleiman Suuren tuella Stefan Batoryn ruhtinaakseen. == Lähteet == Luokka:Unkarin hallitsijat Luokka:Vuonna 1540 syntyneet Luokka:Vuonna 1571 kuolleet
Kneža

Kneža () on kaupunki Plevenin alueella Bulgariassa. Sen väkiluku vuonna 2009 oli 11 191. Kaupungin pormestarina toimii Simeon Sharabanski. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Knežan kaupungin kotisivut Luokka:Bulgarian kaupungit Luokka:Plevenin alue
Hochiku

Hotchiku () (rinnakkainen nimitys jinashi shakuhachi) on bambusta rakennettu japanilainen päästäpuhallettava huilu jossa ei ole liikkuvia osia: Se valmistetaan bambusta. Hochiku on pääsääntöisesti shakuhachia kookkaampi, painavampi ja paksumpi, yksiosainen huilu. Hochikun soittotekniikka muistuttaan shakuhachin soittoa mutta sen ääni on sitä hauraampi. Suomessa hochikun soittoa on tuonut esille Jone Takamäki. == Merkittäviä hochikusoittajia == *Watazumi Doso Roshi *Nishimura Koku *Atsuya Okuda Luokka:Japanilaiset soittimet Luokka:Puhallinsoittimet
Atsuya Okuda

Atsuya Okuda () on japanilainen muusikko ja säveltäjä ja hochikun rakentaja. Okuda toimi jazztrumpetistina parikymmentä vuotta (1965-1985). Okuda asuu Kokobunjissa Tokiossa. Watazumi Doso Roshin kuoltua vuonna 1992 on Atsuya Okudaa pidetty yleisesti yhtenä parhaista ellei parhaana elossa olevana hochikun soittajista. Okuda on opettanut hochikun soittoa vuodesta 1985. Vaikka Okuda konsertoi laajalti, hän kieltäytyi julkaisemasta soittoaan kunnes muutti kantansa ja julkaisi The Sound of Zen -albumin vuonna 2002. Syyksi hän ilmoitti epäilevänsä, että äänitetty esitys voisi koskaan tuoda täysin esiin shakuhachin ääntä tai ymmärrystä japanilaiseen puupuhallinmusiikkiin. Atsuya Okuda Tokiossa, Kokubunjinissa Suomalainen muusikko Jone Takamäki on Okudan oppilas hochikun soitossa. == Albumit == * * == Lähteet == * Atsuya Okudan kotisivut * Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Ladislaus V

Ladislaus V, Ladislaus Postumus (22. helmikuuta 1440 Komárom, Unkarin kuningaskunta – 23. marraskuuta 1457 Praha, Böömin kuningaskunta) oli Itävallan herttua ja Unkarin kuningas vuodesta 1444 ja Böömin kuningas vuodesta 1452. == Suku == Ladislauksen vanhemmat olivat Unkarin, Määrin ja Saksan kuningas Albrekt II ja kuningatar Elisabet Luxemburgilainen (unk.: Luxemburgi Erzsébet), (1409–1442), joka oli kuningas Sigismund Luxemburgilaisen ja Barbara Celjen (unk.: Cillei Borbála, saks.: Barbara von Cilli, slov. ja kroat.: Barbara Celjska), (1392–1451) ainoa lapsi ja Unkarin kuningatar omalla oikeudellaan eli kuninkaan ainoa perillinen. Barbara oli steiermarkilaisen (nyk. Slovenia) Celjen kreivi Herman II:n (1360-luku –1435) ja kreivitär Anna von Schaunbergin nuorin tytär. Hänellä oli kolme sisarusta, joista hän oli nuorin ja syntyi vasta isänsä kuoleman jälkeen, mistä tulee hänen liikanimensä Postumus. Vanhin sisar Anna (1432–1462) Luxemburgin herttuatar, avioitui vuonna 1446 Saksin herttua, Türingenin maakreivi Vilhelm III:n (1425–1482) kanssa, joka kuului Wettin-sukuun; vanhempi veli Georg (16. helmikuuta 1435) kuoli kolmen tunnin ikäisenä ja vanhempi sisar Elisabet Itävaltalainen (n. 1437–1505), avioitui vuonna 1454 Puolan kuningas Kasimir IV Jagiełłon kanssa. == Kruununtavoittelija == Unkarilaiset aateliset olivat jo valinneet kuninkaakseen Puolan Vladislav III:n, mutta leskikuningatar Elisabet suostutteli nämä kruunaamaan Ladislauksen Székesfehérvárissa vuonna 1540. Kruunaus todettiin kuitenkin pätemättömäksi. Ladislaus kasvoi Elisabetin serkun hovissa, josta tuli keisari Fredrik III. Vladislavin kuoltua vuonna 1444 Ladislaus valittiin kuninkaaksi, mutta Fredrik toimi edelleen hänen huoltajanaan ja sijaishallitsijana aina vuoteen 1452 asti. == Perintö == Ladislaus V kuoli äkillisesti 37-vuotiaana Prahassa 23. marraskuuta 1457 valmistellessaan omia häitään. Hän ei koskaan avioitunut mutta ehti kihlautua Ranskan Kaarle VII:n ja Marie Anjoulaisen tyttären, 14-vuotiaan prinsessa Madeleine de Valois'n (1443–1495) kanssa. Nykyaikainen luututkimus on vahvistanut että Ladislaus kuoli joko paiseruttoon tai leukemiaan. Madeleine avioitui viisi vuotta myöhemmin Vianan ruhtinas Gastonin (1445–1470), Gaston IV de Foix´n ja kuningatar Eleonoora Navarralaisen pojan kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Unkarin hallitsijat Luokka:Habsburgin hallitsijasuku Luokka:Vuonna 1440 syntyneet Luokka:Vuonna 1457 kuolleet
Poveglia

Poveglia on Venetsian laguunissa Italiassa sijaitseva pieni asumaton saari, jonka kapea kanava jakaa kahtia. Saarella on vaiheikas historia. 1800-luvulla siellä sijaitsi ruttosairaala ja myöhemmin mielisairaala, joka suljettiin vuonna 1968 ja saari jäi asumattomaksi. Saarella sijaitsevat kuitenkin edelleen sairaalan, kirkon ja krematorion rauniot. Huhtikuussa 2014 Italian hallitus päätti huutokaupata saaren 99 vuoden vuokrasopimuksella helpottaakseen rahapulaansa. Saarelle ei ole aiemmin päästetty turisteja ja paikalliset ovat kaihtaneet sitä sen historian vuoksi. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Venetsian laguunin saaret
Vladislav III

vasen|pienoiskuva|Vladislav III:n sinetti 1438 (rajattu) Vladislav III (puol. Władysław III Warneńczyk); (1424–1444) oli Puolan kuningas vuosina 1434–1444 ja Unkarin kuningas vuosina 1440–1444. == Suku == Vladislav oli Vladislav II Jagiellon ja tämän neljännen puolison Sofia Holszańskan (puol. Zofia Holszańska); (n. 1405–1461) vanhin poika. Hänen nuorempi veljensä oli Puolan kuningas Kasimir IV Jagiellon. Hänen sisarpuolensa oli prinsessa Hedwig Jagiellon (1408–1431) isän toisesta avioliitosta Anna Celjen (1386–1416) kanssa, joka oli Celjen kreivi Vilhelmin ja Puolan prinsessa Annan tytär. == Kuningas == Hän seurasi isäänsä valtaistuimelle kymmenvuotiaana. Useimmat päätökset teki kuitenkin hänen isänsä läheinen ystävä, Krakovan piispa Oleśnicki. Tämä järjesti myös sen, että Unkarin Habsburgeja vastustavat aateliset äänestivät Vladislavin kuninkaaksi vuonna 1440 kuningas Albrekt II:n kuoltua. Tästä seurasi kuitenkin kolmen vuoden sisällissota, kun Albrektin leski kuningatar Elisabet Luxemburgilainen (1409–1442), joka oli Sigismund I:n ainoa tytär Unkarin kuningatar omalla oikeudellaan, yritti saada kruunun vastasyntyneelle pojalleen Ladislaus V:lle. == Varnan ristiretki == Vuonna 1443 Vladislav ja hänen tärkein unkarilainen tukijansa János Hunyadi johtivat 40 000 miehen armeijan Balkanille. He saivat turkkilaiset vetäytymään Serbiasta ja Albaniasta. Kaksi päivää kymmenvuotisen rauhansopimuksen solmimisen jälkeen Vladislav rikkoi sen uskonnon nimissä, koska paavin legaatin, kardinaali Giuliano Cesarinin mukaan ei-kristittyjen kanssa tehdyt sopimukset eivät olleet päteviä ja hyökkäsi uudelleen turkkilaisten kimppuun. Turkkilaiset voittivat Varnan taistelun ja Vladislav sai taistelussa surmansa, kuten myös kardinaali Cesarini. Varnan taistelu käytiin 10. marraskuuta 1444 Varnan lähellä Itä-Bulgariassa. Ottomaanien armeija sulttaani Murad II:n johdolla, joka ei varsinaisesti hallinnut tuolloin sulttaanikuntaa, voitti Vladislav III:n ja yhdistettyjen kristittyjen joukkojen komentajan János Hunyadin sekä Valakian prinssi Mircea II:n komentamat ristiretkeläiset. Se oli Varnan epäonnistuneen ristiretken viimeinen taistelu ja viimeinen yritys estää Osmanien valtakunnan laajentuminen Balkanille. Vladislav oli naimaton eikä hänellä ollut lapsia. == Lähteet == Luokka:Puolan kuninkaat Luokka:Unkarin hallitsijat Luokka:Vuonna 1424 syntyneet Luokka:Vuonna 1444 kuolleet
Tautomeria

Tautomeria on orgaanisessa kemiassa rakenneisomerian laji, jossa molekyylin sisällä jokin atomi tai atomiryhmä voi siirtyä paikasta toiseen siten, että kumpikaan muoto, joita kutsutaan tautomeereiksi, ei sellaisenaan ole liuoksessa pysyvä vaan ne muuttuvat jatkuvasti toisikseen siten, että nopeasti syntyy kemiallinen tasapaino, jossa kumpaakin on tietty määrä. Tautomeerit eroavat toisistaan yleensä kaksoissidoksen ja yhden siirtyvän ryhmän aseman perusteella. Siirtyvä ryhmä on usein protoni, mutta se voi olla myös jokin toinen ryhmä. Tautomerisaatiossa rikkoutuu ja muodostuu sekä yksi π-sidos että yksi σ-sidos. Tautomeriaa voidaan kuvata yleistä muotoa olevalla reaktioyhtälöllä: :\mathrm{A{-}X{-}Y{=}Z \ \rightleftharpoons \ X{=}Y{-}Z{-}A} missä ryhmät X, Y ja Z voivat olla hiili, typpi, happi, vety- tai rikkiatomeja ja ryhmä A on siirtyvä ryhmä. Varsinaisesta isomeriasta tautomeria eroaa juuri siinä, että tautomeerit ovat nopeassa kineettisessä tasapainossa ja vallitseva muoto riippuu olosuhteista ja erityisesti liuottimesta. Esimerkiksi keto- enoli-tautomerian tapauksessa vesiliuoksessa on ketonimuoto vallitseva, heksaanissa sen sijaan enolimuoto. ==Tautomerian lajeja== Tautomerian laji Kuvaus Keto-enolitautomeria Fenoli-ketotautomeria Nitroso-oksiimitautomeria Imiini-enamiinitautomeria Laktaami-laktiimitautomeria Atso-hydratsotautomeria Okso-syklo-tautomeriaMälkönen, s. 170 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Isomeria
Marko Selin

Marko Selin (s. 10. toukokuuta 1988 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka useimmiten laidalla. Selin on Gnistanin kasvatti ja ensimmäinen kokonaan seuran omista junioreista pääsarjatasolle edennyt pelaaja. Hän siirtyi Gnistanista Veikkausliigan Myllykosken Palloon kaudeksi 2012, jonka aikana hän pelasi 15 liigaottelussa. Talvella 2013 Selin kävi virolaisen Floran testissä, mutta hän palasi lopulta kaudeksi 2013 Kakkosessa pelanneeseen Gnistaniin. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joni Vuorinen

Joni Vuorinen (s. 5. marraskuuta 1989 Piikkiö) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kolmosessa pelaavaa Maskun Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja, mutta kykenee myös pelaamaan laitapuolustajana. Vuorinen siirtyi MYPA:an kaudeksi 2012 Porin Palloilijoista.Veikkausliiga PoPaan hän siirtyi maaliskuussa 2010 kaksivuotisella sopimuksella Sinimustista.Porin Sanomat Hän on voittanut Interissä A-junioreiden Suomen-mestaruuden ja edustanut Suomea poikien maaotteluissa.PoPa ry Vuorinen on pelannut myös futsalia pääsarjatasolla. Hän siirtyi Futsal-liigan Porin Palloilijoihin yksivuotisella sopimuksella lokakuussa 2009 Piikkiön Palloseurasta. Futsal- Ykkösessä hän teki ensiesiintymisensä vain 15-vuotiaana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Joni Vuorinen Veikkausliigan sivustolla * Joni Vuorinen Myllykosken Pallon sivustolla Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset futsalpelaajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt