EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
71 katkelmaa erään sattuman kronologiasta

71 katkelmaa erään sattuman kronologiasta (71 Fragmente einer Chronologie des Zufalls) on vuonna 1994 julkaistu elokuva, jonka on kirjoittanut ja ohjannut Michael Haneke. Se on hänen kolmas elokuva, ja epävirallisesti Glaciation Trilogy -nimellä kutsutun sarjan viimeinen osa. Elokuvan keskiössä on 19-vuotias opiskelija, joka juuri ennen jouluaattoa sattumanvaraisesti murhaa ryhmän ihmisiä. Elokuva kerrotaan lyhyinä vinjetteinä. == Vastaanotto ja tulkinta == 71 katkelmaa, samoin kuin kaksi aikaisempaa Michael Haneken elokuvaa (Bennyn video, Seitsemäs manner) näytettiin Cannesin elokuvajuhlilla. Huolimatta ensi-ilta paikastaan, elokuva ei saanut paljoa huomiota, mutta sitä ollaan katsottu ja analysoitu enemmän jälkeenpäin. Elokuvakriitikko Adam Binghamin mukaan elokuva on yksi haastavimpia 1990-luvun tarinoita. Elokuvan hahmoja, joita seurataan lyhyinä katkelmina, ei tuoda tavanomaisesti katsojalle esiin. Elokuva pitää katsojan tarkoituksella etäämmällä, estäen hahmoihin samaistumisen. Sen sijasta, se pyytää analysoimaan ja pohtimaan hahmojen tekemisiä. Elokuvan tarinan kulun fragmentointia vahvistaa sen terävä siirtymä mustaan ruutuun ja takaisin -leikkaustyyli. Kamera on suurimman osan ajasta liikkumatta kohtauksissa. Tyyliä, joka oli vahvimmillaan Haneken ensimmäisissä elokuvissa, on verrattu muun muassa Chantal Akermaniin. Elokuva käyttää myös tyypilliseen Haneken tapaan televisiokuvamateriaalia osana tarinaa. Jokainen "luku" alkaa TV-uutisilla, joissa näytetään sotaista Sarajevoa, ja välillä rinnastetuna, uutisia Michael Jacksonista. Tämän, ja muiden Haneken elokuvien on tulkittu sisältävän saksalaista filosofiaa, kuten Martin Heideggerin ja Karl Jaspersin, jotka teorisoivat ettemme voi ikinä kunnolla tuntea toista ihmistä modernissa yhteiskunnassa. Itse Haneke kokee Blaise Pascalin näkemyksen nimeltään Pascalin vaaka tärkeänä elementtinä elokuvassa. ==Rooleissa== == Muuta == Elokuva tunnetaan Suomessa myös nimellä Amok – 71 katkelmaa. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1993 elokuvat Luokka:Itävaltalaiset elokuvat Luokka:Draamaelokuvat Luokka:Michael Haneken ohjaamat elokuvat Luokka:Monikieliset elokuvat
Puunukke

Puunukke on suomalaisen Sir Elwoodin hiljaiset värit -yhtyeen viides albumi. Se julkaistiin vuonna 1997. Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 4. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Singlet == * "Vanha valokuva" (elokuu 1996) * "Perunamaa" (huhtikuu 1997) * "Puunukke (single edit) / Uusi isäntä (H.H.)" (elokuu 1997) == Lähteet == Luokka:Vuoden 1997 albumit Luokka:Sir Elwoodin hiljaisten värien albumit
Varjoja, varkaita ja vanhoja valokuvia

Varjoja, varkaita ja vanhoja valokuvia on suomalaisen Sir Elwoodin hiljaiset värit -yhtyeen ensimmäinen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1998. Kokoelma sisältää yhtyeen tunnetuimmat kappaleet vuosilta 1991-1997 sekä uuden laulun "Kannelmäki –68", joka julkaistiin myös singlenä. Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 15. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # == Singlet == * "Kannelmäki –68 (single edit)" (elokuu 1998) == Lähteet == Luokka:Vuoden 1998 kokoelma-albumit Luokka:Sir Elwoodin hiljaisten värien albumit
Verónica Forqué

Verónica Forqué Vázquez-Vigo (1. joulukuuta 1955 – 13. joulukuuta 2021) oli espanjalainen näyttelijä. Hän näytteli esimerkiksi Pedro Almodóvarin elokuvissa Mitä olen tehnyt ansaitakseni tämän?!! ja Kika. Forqué aloitti elokuvauransa isänsä José María Forquén elokuvissa 1970-luvun alussa. Laajasti tunnetuksi hän nousi kuitenkin 1980-luvun komediaelokuvista. Hänen läpimurtoroolinsa oli Pedro Almodóvarin elokuvassa Mitä olen tehnyt ansaitakseni tämän?!! (1984). Forqué oli 1980- ja 1990-luvuilla Espanjan suosituimpia komedianäyttelijöitä. Forqué voitti vuonna 1987 ensimmäisen Goya- palkintonsa elokuvasta Viattomuuden aika. Seuraavana vuonna hänet palkittiin ensimmäisenä naisnäyttelijänä kahdella Goyalla, kun hän sai parhaan naispääosan palkinnon elokuvasta La vida alegre ja parhaan naissivuosan palkinnon elokuvasta Moros y cristianos. Forquén neljäs Goya tuli elokuvasta Kika (1993). Forqué oli tuomariston jäsenenä San Sebástianin elokuvajuhlilla 2005. Forqué kuoli joulukuussa 2021 tehtyään itsemurhan kotonaan Madridissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Espanjalaiset näyttelijät Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
José María Forqué

José María Forqué (8. maaliskuuta 1923 Zaragoza – 17. maaliskuuta 1995 Madrid) oli espanjalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Näyttelijä Verónica Forqué on hänen tyttärensä. Forqué palkittiin vuonna 1995 kunnia-Goyalla. Hänen töidensä joukossa on María Morena (1951). == Aiheesta muualla == * Luokka:Espanjalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Scuderia Toro Rosso STR3

Scuderia Toro Rosso STR3 on Formula 1 -auto, jota italialainen Toro Rosso -talli käytti kaudella 2008. Auto julkistettiin ennen Espanjan GP:tä, mutta ensimmäisen kerran se oli kisa käytössä mukana Monacon GP:ssä. Kilpakuljettajina toimivat ranskalainen nelinkertainen Champ Car -mestari Sébastien Bourdais ja saksalainen Sebastian Vettel. Autossa oli Bridgestonen renkaat ja Ferrarin V8-moottori. Auto perustui Red Bullin RB4-autoon. Koska auto ei valmistunut ajoissa kauden viiteen ensimmäiseen kilpailuun, Toro Rosso käytti näissä kilpailuissa edelliskauden STR2-runkoa. Autoa käytettiin ensimmäisen kerran sateisessa Monacon GP:ssä, jossa Vettel ajoi pisteille ollen kilpailun viides ja Bourdais kolaroi Red Bullin David Coulthardin kanssa. == Formula 1 -tulokset == Kausi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 Pisteet Sijoitus Toro Rosso Ferrari AUS MAL BHR ESP TUR MON CAN FRA GBR GER HUN EUR BEL ITA SIN JPN CHN BRA 37 6. Sébastien Bourdais Kesk. 13 17 11 12 18 10 7 18 12 10 13 14 Sebastian Vettel 5 8 12 Kesk. 8 Kesk. 6 5 1 5 6 9 4 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Formula 1 -kausi 2008 Luokka:Toro Rosson Formula 1 -autot
Paquita Rico

Francisca Rico Martínez eli Paquita Rico (13. lokakuuta 1929 Sevilla – 9. heinäkuuta 2017 Sevilla) oli espanjalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet muistetaan rooleista muiden muassa elokuvissa María Morena (1951) ja Tierra brutal (1961). Rico oli näyttelijä Soledad Mirandan täti.http://www.soledadmiranda.com/bio.html == Aiheesta muualla == * == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Jamshid bin Abdullah Al Said

Jamshid bin Abdullah Al-Said (; s. 16. syyskuuta 1929 Kivikaupunki, Sansibar – 30. Joulukuuta 2024, Mascat, Oman) on Sansibarin viimeinen arabisulttaani. Hän hallitsi Sansibaria 1. heinäkuuta 1963 – 1. tammikuuta 1964. Sansibar itsenäistyi Ison-Britannian alaisuudesta perustuslaillisena sulttaanikuntana 19. joulukuuta 1963. Itsenäisessä Sansibarin valtiossa tapahtui tammikuussa 1964 vallankumous, jossa sulttaani syrjäytettiin. Vallankumousjohtaja John Okello yritti pakottaa sulttaanin tekemään itsemurhan, mutta tämä onnistui pakenemaan Englantiin ministereineen ja perheineen. Siellä hän matkusteli maattomana ympäri maata hotellista toiseen. Al Said on naimisissa Zuleikha bint Abdullah Al Aufyn kanssa. Sulttaani vietti hiljaista elämää Portsmouthissa, vaikka hänen lapsensa ja sisaruksensa asettuivat asumaan Omaniin jo 1980-luvulla. Turvallisuussyistä Omanin hallitus kuitenkin kielsi itse sulttaania, hänen pyynnöistään huolimatta, asettumasta asumaan Omaniin. Omanin hallituksen asenne muuttui syyskuussa 2020, kun yli 50 vuoden ajan Britanniassa asunut sulttaani sai Omanin uuden sulttaanin Haitham bin Tariq al-Saidin kutsusta luvan asettua asumaan esi-isiensä alkuperäiseen kotimaahan. Al Said menehtyi 95-vuotinaana 30.12.2024 Mascatissa ja haudattiin kuninkaalliselle hautausmaalle. ==Lähteet== Luokka:Tansanialaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Sulttaanit Luokka:Elävät henkilöt
Paula Brancati

Paula Brancati (s. 6. kesäkuuta 1989) on kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan varsinkin Cally Stonen roolista kanadalaisessa televisiosarjassa Dark Oracle. Hän on myös Degrassi: The Next Generation -sarjan Jane. Lisäksi Brancati on esiintynyt muun muassa Alyson ja Amanda Michalkan tähdittämässä Disney Channel -elokuvassa Cow Belles (2006). == Aiheesta muualla == * Luokka:Kanadalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sancho Gracia

Sancho Gracia (27. syyskuuta 1936 Madrid – 8. elokuuta 2012 Madrid) oli espanjalainen näyttelijä. Hän esiintyi lukuisissa elokuvissa, muun muassa vuoden 2002 draamaelokuvassa Isä Amaron rikos. Gracia oli vuonna 2003 ehdolla Goya-palkinnon saajaksi. == Aiheesta muualla == * Luokka:Espanjalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Timo Karppinen

Timo Karppinen (s. 26. joulukuuta 1967) on entinen suomalainen huippusuunnistaja, moninkertainen arvokisamitalisti. Seuratasolla hän edusti Lahden Työväen Hiihtäjiä, Oulun Tarmoa ja SK Pohjantähteä. Karppinen saavutti pikamatkan hopeaa vuoden 1993 MM-kilpailuissa West Pointissa. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Petter Thoresenille 26 sekuntia. Karppinen suunnisti lisäksi ankkuriosuuden pronssia saaneessa Suomen viestijoukkueessa ja oli normaalimatkalla seitsemäs. Vuoden 1995 MM-kilpailuissa Detmoldissa hän suunnisti kolmannen osuuden Suomen saavuttaessa Sveitsin jälkeen hopeaa viestissä. Normaalimatkalla Karppinen oli neljäs vain sekunnin pronssimitalisti Carsten Jørgensenille hävinneenä, pikamatkalla hän sijoittui 21:nneksi. Grimstadin MM-kilpailuissa 1997 Karppinen saavutti Janne Salmen jälkeen hopeaa pikamatkalla ja juoksi avausosuuden Suomen viestijoukkueessa, joka sijoittui Tanskan jälkeen toiseksi. Normaalimatkalla hän oli kymmenes. Invernessin MM-kisoissa 1999 Karppinen oli pikamatkalla seitsemästoista ja normaalimatkalla kahdeskymmenes. Vuonna 2000 Karppinen sijoittui Truskavetsin EM-kilpailuissa normaalimatkalla 13:nneksi, pikamatkalla 48:nneksi ja viestijoukkueen mukana yhdenneksitoista. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Margarida Xirgu

thumb|right|Margarida Xirgu Margarida Xirgu (18. kesäkuuta 1888 – 25. huhtikuuta 1969) oli katalonialaissyntyinen näyttelijä. Hän joutui Francisco Francon aikana karkotetuksi maasta, mutta jatkoi uraansa Latinalaisessa Amerikassa. Xirgu kuului Federico García Lorcan lähipiiriin. Hän kuoli Uruguayn pääkaupungissa Montevideossa 80-vuotiaana. Hän oli maan kansalainen. Xirgua on kuvattu Osvaldo Golijovin oopperassa Ainadamar. Luokka:Espanjalaiset näyttelijät Luokka:Uruguaylaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
David Henry Hwang

David Henry Hwang (s. 11. elokuuta 1957) on yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija. Hänen töidensä joukossa on M. Butterfly (1988), josta tehtiin samanniminen elokuva (M. Butterfly, 1993). Los Angelesissa syntynyt Hwang on amerikanaasialainen. Hän on työskennellyt myös libretistinä; hän on tehnyt yhteistyötä Philip Glassin ja Osvaldo Golijovin kanssa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset libretistit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Newry

Newry () on kaupunki Pohjois-Irlannissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa lähellä Irlannin rajaa. Kaupungin pinta-ala on 16 km² ja väkiluku noin 30 000 asukasta. Kaupungilla on ollut city-status maaliskuusta 2002 lähtien, jolloin kuningatar myönsi statuksen sille samaan aikaan kuin Lisburnille. == Historia == Pyhän Patrickin kerrotaan perustaneen Newryyn luostarin ja istuttaneen marjakuusen. Luostari ja puu paloivat vuonna 1162. Vuoden 1689 tulipalosta säilyi vain kuusi taloa. Pian sen jälkeen kaupunki alkoi kuitenkin kukoistaa sataman ja kanavan takia. == Väestö == Vuoden 2011 väestönlaskennassa Newry & Mourne muodosti yhteisen tilastointialueen. Alueen väestö on nuorta, mediaani- ikä oli 34 vuotta ja yli 65-vuotiaiden osuus oli Pohjois-Irlannin pienimpiä, vain 12 %. Edellisessä laskennassa vuonna 2001 * 26,2 % väestöstä oli alle 16-vuotiaita ja 16 % väestöstä on täyttänyt 60 vuotta * 48,5 % miehiä ja 51,6 % naisia * 89,6 % oli taustaltaan katolilaisia ja 9,4 % protestantteja * 5,5 % 16–74-vuotiaista oli työttömänä * 96 % väestöstä oli valkoisia eurooppalaisia == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Newry and Mourne District Council * Newry City.com Luokka:Pohjois-Irlannin kaupungit
Lucretia Mott

Lucretia Coffin Mott (3. tammikuuta 1793, Nantucket, Massachusetts – 11. lokakuuta 1880, Abington, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen kansalaisoikeustaistelija. Hän ajoi muun muassa orjuuden lopettamista ja naisten oikeuksien parantamista. Mott syntyi kveekariperheeseen Massachusettsin Nantucketin saarella. Ollessaan 13-vuotias hänet lähetettiin Nine Partners Quaker School -kouluun New Yorkin Dutchess Countyyn, ja myöhemmin hänestä tuli koulun opettaja. Mott kiinnostui naisten oikeuksista huomatessaan, että koulun miespuoliset opettajat saivat kaksi kertaa enemmän palkkaa kuin naisopettajat. Yhdessä suffragetti Elizabeth Cady Stantonin kanssa Mott järjesti Seneca Fallsin naisten konferenssin vuonna 1848. Se oli ensimmäinen Yhdysvalloissa järjestetty naisten oikeuksia käsittelevä konferenssi, ja Seneca Fallsia kutsutaankin usein feminismin syntypaikaksi. Naisten liikkeen lisäksi Mott toimi useissa orjuutta vastustavissa yhdistyksissä. Hän oli naimisissa opettaja James Mottin kanssa, ja he saivat kuusi lasta. Lucretia Mott kuoli keuhkokuumeseen vuonna 1880. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Lucretia Mottin biografia. Civil War Smithsonian Luokka:Yhdysvaltalaiset feministit Luokka:Yhdysvaltalaiset orjuuden vastustajat Luokka:Vuonna 1793 syntyneet Luokka:Vuonna 1880 kuolleet
María Irene Fornés

María Irene Fornés (14. toukokuuta 1930 – 30. lokakuuta 2018) oli kuubalaissyntyinen näytelmäkirjailija. Hän saapui Yhdysvaltoihin vuonna 1945 ja sai sen kansalaisuuden 1951. Fornésin töiden joukossa ovat Promenade (1965) ja Sarita (1984). Hän on voittanut useita Obie-palkintoja. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Jarno Laasala

Jarno Laasala (s. 19. syyskuuta 1979 Seinäjoki) on suomalainen kuvaaja ja ohjaaja sekä Duudsonit-stunttiryhmän jäsen ja sen luoja. Laasala on kuvannut ja ohjannut Duudsonit-televisio-ohjelmat. Laasala toimi perustamansa Rabbit Films -tuotantoyhtiön toimitusjohtajana syyskuuhun 2014 saakka, jonka jälkeen hänen tilalleen tuli Olli Suominen. Laasala on Rabbit Filmsin hallituksen puheenjohtaja. Vuosina 2014–2017 Laasala oli mukana juontamassa viihdeohjelma Possea. Laasala oli vastaanottamassa palkintoa tammikuussa 2011, kun Duudsonit palkittiin Kultaisella Venlalla parhaasta kotimaisesta tv-ohjelmasta. Vuonna 2018 Laasala palkittiin Tubeconissa vuoden parhaasta vlogista. == Yksityiselämä == Laasala oli naimisissa vuoteen 2020 saakka Hanne Laasalan kanssa ja heillä on kolme yhteistä lasta. Keväällä 2017 Laasalalla todettiin lääkärintarkastuksessa melanooma. Hänet leikattiin kesäkuun alussa, eikä syöpä ehtinyt levitä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Suomalaiset televisio-ohjaajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset sijaisnäyttelijät Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Duudsonit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Paula Vogel

Paula Vogel (s. 16. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija. Hänet tunnetaan varsinkin teoksesta How I Learned to Drive (1997), joka voitti vuonna 1998 Pulitzer-palkinnon. Vogel opiskeli Bryn Mawr -yliopistossa, Cornellin yliopistossa ja Amerikan katolisessa yliopistossa. Hän on itse toiminut myöhemmin Brownin yliopiston professorina. Vogelin elämänkumppani on professori Anne Fausto- Sterling.http://www.nytimes.com/2004/09/26/fashion/weddings/26VOGE.html?_r=1&ex;=1185163200&en;=74206651722ac22b&ei;=5070&oref;=slogin == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kirjallisuuden Pulitzer-palkinnon saaneet
Brantford

Brantford on Grand River -joen varrella Kanadan Ontariossa sijaitseva kaupunki, jonka väkiluku on noin 97 000 (2016). Brantfordia kutsutaan joskus puhelinkaupungiksi sen entisen asukkaan Alexander Graham Bellin mukaan. Kaupungissa syntyi myös jääkiekkoilun suuri legenda Wayne Gretzky. == Historia == Alun perin Brantfordin seudulla asui attiwendaronkkeja, mutta irokeesit syrjäyttivät heidät 1600-luvulla. Vuonna 1784 Amerikan vallankumouksen jälkeen New Yorkista muutti monia irokeesejä Kanadaan intiaanikapteeni Joseph Brantin johdolla. Britit palkitsivat intiaanien lojaalisuuden kruunua kohtaan luovuttamalla heille suuren maa-alueen Grand River -joen ympäristöstä. Intiaanit perustivat kylän kahlaamolle nykyisen Brantfordin etelälaidalle. Kaupungin nimi juontuukin sanasta Brant’s ford (). Vuonna 1847 seudulle muutti eurooppalaisia uudisasukkaita, ja sinne perustettiin Brantfordin kylä. Kylä alkoi kasvaa ja se sai kaupunginoikeudet 1877. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ontarion kaupungit
M. Pokora

M. Pokora (oikealta nimeltään Matthieu Tota, s. 26. syyskuuta 1985 Strasbourg, Ranska) on ranskalainen artisti. Pokora oli mukana r&b-ryhm;ässä nimeltä "Mic Unity", sekä Ranskan Popstarsin kolmannen kauden v. 2003 voittaneessa Linkup- ryhmässä, mutta siirtyi soolouralle vuonna 2004 aloittaen nimellä Matt Pokora. Pokora joutui kuitenkin vaihtamaan taiteilijanimensä saatuaan syytteen samankaltaisesta nimestä Matt Houstonilta.http://www.voice.fi/article.jsp?subpage=musiikkiuutiset&id;=3688527& Pokora julkaisi kolmannen ja samalla ensimmäisen kansainvälisen albuminsa MP3 14. toukokuuta 2008.http://www.stara.fi/2008/05/21/haastattelussa-m- pokora/http://www.stara.fi/2008/05/14/poptahti-m-pokora-tanaan-suomessa/ Pokora on tehnyt duettoja muun muassa Timbalandin, Dangerousin ja Ricky Martinin kanssa. Hän on myös esiintynyt monien naislaulajien, kuten Jennifer Lopezin ja Ciaran kanssa. == Palkinnot == * NRJ Music Awards ** 2006 Vuoden ranskalainen artisti ** 2006 Vuoden musiikkivideo : "Elle me contrôle" ** 2007 Vuoden ranskalainen artisti ** 2007 Vuoden musiikkivideo : "De retour" ** 2008 Popstar == Lähteet == Pokora, M. Pokora, M. Pokora, M.
HSG Nordhorn

HSG Nordhorn on saksalainen käsipalloseura, jonka kotikaupunkina on Nordhorn. Seura pelaa tällä hetkellä (2008) Saksan Bundesliigassa, joka on maan korkein sarjataso. Seura pelaa kotiottelunsa Euregium-areenalla. Joukkueen värit ovat punainen ja valkoinen, ja sitä valmentaa Ola Lindgren. Vuonna 2008 joukkue voitti EHF-cupin lyömällä finaalissa Tanskan F.C. København Håndboldin. == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu Nordhorn Luokka:Ala-Saksin urheilu
Jin Yong

Louis Cha Leung-yung (), kirjailijanimeltään Jin Yong (; 10. maaliskuuta 1924 Hangzhou, Kiina – 30. lokakuuta 2018) oli kiinalainen kirjailija ja journalisti. Jin Yong oli Kiinan tunnetuimpia nykykirjailijoita. Hänen wuxia- kirjallisuutensa on menestynyt kansainvälisesti, ja teoksia on käännetty useille vieraille kielille. Hänen tuotantoonsa kuuluu neljätoista vaihtelevan pituista romaania ja yksi novelli. Useat teoksista julkaistiin ensi kertaa kiinalaisissa lehdissä. Hänen kirjojaan on myyty Aasiassa yli sata miljoonaa ja huomattavasti enemmän jos laittomat painokset lasketaan. ==Elämä ja ura== Cha Leung-yung eli Zha Liangyong syntyi vuonna 1924 Hangzhoussa itäisessä Kiinassa seitsenlapsiseen perheeseen. Hän lähti lehtimieheksi Shanghaihin vuonna 1947 ja muutti Hongkongiin vuonna 1948. Seuraavana vuonna kommunistit teloittivat hänen isänsä ja takavarikoivat perheen tilukset. Cha perusti Hongkongissa Ming Pao Daily News -sanomalehden vuonna 1959 ja oli sen päätoimittajana aina vuoteen 1993. Cha alkoi kirjoittaa wuxiatarinoita lehtijuttujensa ohessa vuonna 1955 saadakseen sisältöä lehteensä. Tarinoista tuli heti suosittuja. Kirjailijanimellä Jin Yong julkaistuissa tarinoissa on paljon toimintaa, tarkkaa taistelulajien kuvausta, taolaisuutta ja elävää ajankuvaa. Jinin romaaneissa kiertävät taistelulajien mestarit taistelevat pahoja lääninherroja vastaan Song-dynastian aikaisessa Kiinassa. Myös tarinoiden naishahmot ovat moniulotteisia ja osallistuvat toimintaan. Jin Yongin kirjat olivat eskapistista viihdettä sadoille miljoonille lukijoille, mutta niitä on luettu myös allegoriana kommunistisen Kiinan tyranniasta. Cha itse myönsi yhteyden vasta vanhoilla päivillään. Jin Yongin kirjat nostettiin Deng Xiaopingin kaudella pakolliseksi luettavaksi Kiinan peruskouluissa. Kirjoista on tehty Kiinassa useita televisio-ohjelmia, elokuvia ja videopelejä. Chasta tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri vuonna 1981. Lisäksi hänet nimettiin Ranskan Kunnialegioonaan 1992 ja 2004 hänestä tehtiin Ordre des Arts et des Lettres’n komentaja. Cha menetti vuonna 1976 vanhimman poikansa, joka teki itsemurhan Yhdysvalloissa. ==Suomeksi käännetyt kirjat== * == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset kirjailijat Luokka:Kiinalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Kalevi Marjamaa

Martti Kalevi Marjamaa (s. 29. tammikuuta 1953 Nivala) on suomalainen nyrkkeilijä. Hän otteli huippuvuosinaan 63,5:n, 67:n ja 71 kilon sarjoissa. Marjamaa oli parhaimmillaan 1970-luvun puolivälissä. Hän voitti 67 kilon sarjassa Euroopan mestaruuden Katowicessa 1975. Loppuottelussa hän voitti Romanian Victor Zilbermanin tuomariäänin 5–0. Kaksi vuotta myöhemmin Hallen EM-kilpailuissa hän sai 71-kiloisissa pronssia hävittyään välierässä Länsi- Saksan Markus Intlekoferille pistein 4–1. Olympialaisiin hän osallistui Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980 mutta ei menestynyt, ja sama kohtalo koitti Havannan MM-kilpailuissa 1974. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti vuosina 1972, 1974, 1976 ja 1980. Suomen mestaruuden hän voitti seitsemän kertaa. Marjamaa edusti Nivalan Urheilijoita, Lohjan Voimailijoita ja Tapanilan Erää. Hän joutui usein kilpailemaan arvokisapaikasta Kalevi Kosusen kanssa, ja näiden kahden nyrkkeilijän keskinäistä taistoa kuumensi vielä se, että Marjamaa edusti Nyrkkeilyliiton ja Kosunen Työväen Urheiluliiton seuraa. Kalevi Marjamaan isoveli Tapio Marjamaa oli myös maaottelunyrkkeilijä ja toimi myöhemmin Suomen edustusjoukkueen urheiluhierojana muun muassa olympialaisissa sekä nyrkkeilyn ja yleisurheilun arvokisoissa. == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Muiston pysyvyys

Muiston pysyvyys (, suom. myös Pehmeät kellot ja Ajan kuluminen) on espanjalaisen taidemaalari Salvador Dalín tunnettu maalaus. Kooltaan 24×33 senttimetriä oleva surrealistinen öljyvärimaalaus on tehty vuonna 1931. Maalauksessa pääosassa on kolme taskukelloa, jotka näyttävät sulavan. Etualalla on kiinteä kello, joka kuhisee muurahaisia, jotka Dalín tuotannossa symboloivat lahoamista. Maalauksessa kaikki ihmisen luoma on katoavaista, ainoaa pysyvää on taustalla kohoavat rantakalliot, joissa muiston todellinen pysyvyys on. Kellot näyttävät eri aikaa, sillä Dalín unimaailmassa lakkaamatta etenevällä ajalla ei ole merkitystä. Cap Creusin kallioiden ikuisuuden rinnalla ajan tekninen mittaaminen on loppujen lopuksi joutavaa ja merkityksetöntä. Samat Cap Creusin kalliot esiintyvät toistuvasti Dalín maalauksissa. Muiston pysyvyys asetettiin näytteille vuoden 1932 alussa Julien Levyn galleriassa New Yorkissa, ja se oli alkusysäys Salvador Dalín menestykselle Yhdysvalloissa. Maalaus on ollut vuodesta 1934 asti New Yorkin Museum of Modern Artin kokoelmassa. ==Lähteet== * Weyers, Frank: Salvador Dalí Elämä ja tuotanto == Aiheesta muualla == *Muiston pysyvyys MoMAn sivuilla Luokka:Salvador Dalín maalaukset Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
William Simons

William Simons (17. marraskuuta 1940 Swansea, Etelä-Wales – 21. kesäkuuta 2019 Lontoo, Englanti), koko nimeltään Clifford William Cumberbatch Simons, oli walesilainen näyttelijä. Hän näytteli ITV:n draamasarjassa Sydämen asialla Alf Ventress -nimistä poliisia. ==Nuoruus== Simons syntyi Swanseassa, Etelä- Walesissa vuonna 1940 Eileen ja Sydney Simonsille. Isä Sydney oli asianajaja, joka palveli kapteenina Welchin rykmentissä alueella toisen maailmansodan aikaan. Sodan päätyttyä perhe muutti Lontooseen. Simons teki ensimmäisen elokuvaroolinsa 10-vuotiaana Phyllis Hambledonin romaaniin perustuvassa elokuvassa No Place for Jennifer. Nuoruudessaan hän esiintyi myös elokuvissa Where No Vultures Fly (1951) ja Not so Dusty (1956). Sairastuttuaan pahaan akneen 15-vuotiaana Simons vetäytyi kulissien taakse ja työskenteli näyttämömestarina neljän vuoden ajan, minkä jälkeen hän päätti ryhtyä aikuisnäyttelijäksi. ==Ura== Simons aloitti uransa aikuisnäyttelijänä Granada Stables -teatterissa Manchesterissä 1960-luvun alussa. Sen jälkeen hän näytteli muun muassa televisionäytelmissä sekä televisiosarjoissa Doctor Who ja Crown Court. Simons näytteli myös kolmessa eri roolissa saippuasarjassa Coronation Street vuosina 1968, 1972 ja 1987. Simons esiintyi usein poliisin roolissa jo ennen Sydämen asialla -sarjaa. Hän näytteli poliisia ensimmäistä kertaa saippuasarjassa Emmerdale vuonna 1976, minkä jälkeen hänet nähtiin konstaapeli Tackerayn roolissa rikossarjassa Cribb 1980-luvulla ja tarkastaja Foxin roolissa rikossarjassa The Inspector Alleyn Mysteries 1990-luvulla. Omien sanojensa mukaan Simons näytteli poliisia niin monta kertaa, että hän arveli tulevansa haudatuksi poliisin univormussa. Vuonna 1992 Simons aloitti tunnetuimmassa roolissaan mukavuudenhaluisena konstaapeli Alf Ventressinä draamasarjassa Sydämen asialla. Vaikka roolihahmo Ventress tupakoi paljon, ei Simons itse tupakoinut lainkaan, vaan kuvauksissa käytettiin yrttisavukkeita. Simons oli mukana sarjassa sen kaikilla tuotantokausilla, ja hän vieraili myös sen spin-offissa Kyläsairaala. Sarjan päättymisen jälkeen Simons nähtiin vielä pienessä roolissa sarjassa Casualty vuonna 2014. ==Yksityiselämä== Simons oli kahdesti naimisissa. Hän avioitui ensimmäisen vaimonsa Janie Lowtherin kanssa vuonna 1968. Simons jäi leskeksi vuonna 2002, ja viisi vuotta myöhemmin hän avioitui Jackie-nimisen naisen kanssa. Liitto kesti Simonsin kuolemaan saakka. Vuonna 1994 Simons osti ensimmäisen vaimonsa Janien kanssa talon Goathlandista, jossa Sydämen asialla -sarjaa kuvattiin. Vuonna 2008 hän kuitenkin myi talonsa sarjan myötä tulleen julkisuuden vuoksi ja muutti Lontooseen. Simonsilla oli asunto myös Ranskassa. Simons toimi kasvojen epämuodostumista kärsiviä tukevan Changing Faces -hyväntekeväisyysjärjestön suojelijana. Hän kuoli 78-vuotiaana 21. kesäkuuta 2019. == Filmografia == === Televisiosarjat === * Sydämen asialla * Coronation Street * The Sunmakers * Taistelupari * Minder * Näkemiin vaan, muru! * Doctor Who * Oi ihana toukokuu (sivuosa parissa jaksossa) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Walesilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Afrikan kehityspankki

Afrikan kehityspankki (AfDB, ) on vuonna 1964 perustettu Yhdistyneiden kansakuntien alainen kehityspankki, jonka tarkoitus on edistää Afrikan taloudellista ja sosiaalista kehitystä. Pankin pääjohtajana on 1. syyskuuta 2015 alkaen toiminut nigerialainen ekonomi, entinen Nigerian maatalousministeri Akinwumi Adesina. AfDB:n lisäksi kehityspankkiryhmään kuuluvat myös Afrikan Development Fund (ADF) ja Nigeria Trust Fund (NTF). Kehityspankilla on 77 jäsentä, joista 53 on Afrikan maita ja loput sijaitsevat Amerikoissa, Euroopassa ja Aasiassa. Myös Suomi on jäsen. ADB-ryhmä on rahoittanut 2 885 operaatiota, kokonaisuudessaan 47,5 miljardin dollarin arvosta. Se on myös tukenut naisten roolia yhteiskunnassa, opetus- ja rakennereformeja ja tarjonnut apua esimerkiksi velkahelpotusten yhteydessä. Sen päämaja sijaitsee Abidjanin kaupungissa Norsunluurannikolla, mutta maan sisäisten levottomuuksien vuoksi väliaikainen päämaja on perustettu Tunisian pääkaupunkiin Tunisiin.Tausta: Afrikan kehityspankki vauhdittaa köyhimpien maiden kehitystä Ulkoasiainministeriö ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Afrikan kehityspankin verkkosivu Luokka:Afrikan talous Luokka:Kehityspankit Luokka:Yhdistyneet kansakunnat Luokka:Yhdistyneiden kansakuntien tarkkailijajäsenet
The Secrets of the Black Arts

The Secrets of the Black Arts on ruotsalaisen black metal -yhtye Dark Funeralin vuonna 1996 julkaistu debyyttialbumi. ==Kappaleluettelo== # # # # # # # # # # # ==Kokoonpano== * Lord Ahriman - kitara * Blackmoon - kitara (laulu 10. kappaleella) * Themgoroth - basso ja laulu * Equimanthorn - rummut == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1996 albumit Luokka:Vuoden 1996 esikoisalbumit Luokka:Dark Funeralin albumit
Beat Breu

Beat Breu (s. 23. lokakuuta 1957) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä. Hän voitti Züri-Metzgeten 1981 sekä Sveitsin ympäriajon 1981 ja 1989. Hän saavutti myös etappivoittoja Ranskan ja Italian ympäriajoissa. Breu voitti cyclocrossissa pronssia maailmanmestaruuskilpailuissa 1988. Hän oli lajin Svetsin-mestari vuosina 1988 ja 1994. == Aiheesta muualla == * Beat Breu velo- club.orgissa Luokka:Sveitsiläiset maantiepyöräilijät Luokka:Sveitsiläiset cyclocross-pyöräilijät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hale Irwin

Hale S. Irwin (s. 3. kesäkuuta 1945 Joplin, Missouri) on yhdysvaltalainen golfaaja, joka voitti Yhdysvaltain avoimen golfturnauksen vuosina 1974, 1979 ja 1990. Irwin pelasi Ryder Cup -joukkueissa 1975, 1977, 1979, 1981 ja 1991. Hän valmistui Coloradon yliopistosta, jossa hän pelasi myös amerikkalaista jalkapalloa. Irwin kelpuutettiin vuonna 1992 World Golf Hall of Fameen. Golf Digest valitsi hänet vuonna 2000 kaikkien aikojen 19. suurimmaksi golfaajaksi. Hän on amerikkalaisen jalkapallon pelaaja Heath Irwinin setä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset golfaajat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Shimano

Shimano on japanilainen polkupyöränosien, urheilukalastustarvikkeiden ja kilpasoututarvikkeiden valmistaja. Yrityksen pääkonttorit sijaitsevat Sakaissa ja Osakassa Japanissa. Pääasialliset tuotantopaikat ovat Kiinassa, Malesiassa ja Singaporessa. == Osasarjat == ===Maantiepyörien osasarjat=== * Dura-Ace di2 * Dura-Ace * Ultegra di2 * Ultegra * 105 * Tiagra * Sora * Claris * 2200 * A050 * Nexus ===Maastopyörien osasarjat=== *XTR *Saint *Deore XT *SLX *Deore *Alivio *Acera *Altus *Tourney *Nexus ===Alamäkiajo/Freeride-osasarjat=== *Saint (perustuu Deore XT -osasarjaan) *Hone (perustuu Deore LX -osasarjaan) ===Muut osasarjat=== *Capreo *Nexave *DXR (BMX-osasarja) *Deore LX (Hybridi) *Alfine == Kalastusvälineet == Kalastusvälineiden tuotantoa Shimano harjoittaa Japanissa, Malesiassa ja Indonesiassa. ===Vavat=== (eri malleista olemassa useita eri versioita erilaisia saaliskaloja varten): *TDR (trolling) *XFX *Joy *Vengeance *Alivio *Catana *Nexave *Sojourn *Exage *Forcemaster *Beastmaster *Technium *Aerocast *Speed master *Tribal *Aspire *Cardiff *Fireblood *Lesath ===Kelat=== ====Haspelikelat (avokelat)==== *AX *FX *Hyperloop *Alivio *Sidestab *Sienna *Seido *Catana *Solstace *Sedona *Sonora *Exage *Baitrunner *Symetre *Technium *Twinpower *Rarenium *Stradic *Saros *Aspire *Fireblood *Stella ====Hyrräkelat==== *Corvalus *Cardiff *Caenan *Citica *Curado *Chronarch *Calcutta *Calais *Dendou-Marou (Sähköavusteinen kela) *Trinidad *Tekota *TR Luokka:Polkupyörävalmistajat Luokka:Japanilaiset teollisuusyritykset Luokka:Kalastusvälinevalmistajat Luokka:Urheiluvälinemerkit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Heath Irwin

Heath Spencer Irwin (s. 27. kesäkuuta 1973) on amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän syntyi Boulderissa Coloradossa ja aloitti peliuransa Coloradon yliopiston joukkueessa. NFL-urallaan Irwin pelasi New England Patriotsissa, Miami Dolphinsissa ja St. Louis Ramsissa. Golfaaja ja entinen yliopistojalkapalloilija Hale Irwin on Heath Irwinin setä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gyula Török

Gyula Török (24. tammikuuta 1938 Kispest, Budapest – 12. tammikuuta 2014) oli unkarilainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja. Török voitti alle 51 kilon sarjan olympiakultaa Roomasta 1960 voitettuaan puolivälierissä Miguel Angel Bottan, semifinaalissa Abdelmoneim El-Guindiin ja finaalissa Sergei Sivkon. Tokiossa 1964 hän oli 17:s. EM-kilpailuista Török saavutti hopeaa vuonna 1959. == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset nyrkkeilijät Luokka:Unkarilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Primo Zamparini

Primo Zamparini (9. helmikuuta 1939 Fabriano – 21. elokuuta 2024https://www.lastampa.it/sport/2024/08/22/news/primo_zamparini_pugile_morto-14572760/https://www.viverefabriano.it/2024/08/22/fabriano- in-lutto-per-la-morte-dellex-pugile-zamparini/330074) oli italialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.Sports Reference LLC Zamparini saavutti Rooman 1960 olympialaisissa hopeaa alle 54 kilon sarjassa.Wallechinsky, s. 188 Hän hävisi loppuottelussa neuvostoliittolaiselle Oleg Grigorjeville. Zamparini saavutti EM-kilpailuissa pronssia 54-kiloisten sarjassa Belgradissa 1961.Lounasheimo, s. 760Virtamo, s. 259 == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Italialaiset nyrkkeilijät Luokka:Italialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Val di Noto

Val di Noto on maantieteellinen alue Italiassa, Sisilian kaakkoisosassa. Se on tunnettu barokkityyliin uudelleenrakennetuista kaupungeista vuoden 1693 tuhoisan maanjäristyksen jälkeen. Alueella käytetty tyyli tunnetaan sisilialaisena barokkina. Val di Noto on Unescon maailmanperintöluettelon kohde, johon on otettu seuraavat kahdeksan paikkakuntaa: Caltagirone, Militello in Val di Catania, Catania, Modica, Noto, Palazzolo Acreide, Ragusa ja Scicli. == Historia == Val di Noton kaupungit ovat kaikki kehittyneet viimeistään keskiajan aikana linnan tai luostarin ympärille. Vuonna 1693 maanjäristys aiheutti suuret tuhot ja noin 93 000 ihmistä menetti henkensä. Kaupungeissa suoritettiin laajoja rakennustöitä 1700-luvun aikana. Osa kaupungeista rakennettiin kokonaan uudelleen joko vanhalle tai uudelle paikalle, osa kaupungeista hylättiin osittain ja osassa yhdistettiin vanhoja ja uusia rakennuksia. Töitä tehtiin etenkin kirkkojen, suurten julkisten rakennusten ja palatsien kohdalla. Vuonna 1990 uusi maanjäristys aiheutti pieniä tuhoja etenkin Ragusassa. == Alueen kuvaus == Val di Noton alueen kaupunkikeskukset ovat erityisen yhtenäisiä ja laadukkaita. Niissä on suuri määrä barokinaikaisia rakennuksia ja rakennelmia, jotka kaikki on rakennettu vuoden 1693 maanjäristyksen jälkeen. Uudelleenrakentaminen oli suuri taiteellinen mahdollisuus. Kaakkois-Sisilian uudessa kaupunkisuunnittelussa otettiin ensimmäisenä huomioon seismiset tuhot. Alueella tekivät töitä mm. kuuluisat arkkitehdit Rosario Gagliardi ja Giovan Battista Vaccarini sekä monet taiteilijat ja tuhannet käsityöläiset. Caltagirone on itäisin alueen kaupungeista. Se on tunnettu kaupunkisuunnittelustaan ja julkisivuarkkitehtuuristaan. Militello in Val di Cataniassa on säilynyt arkkitehtuuria 1300-luvulta lähtien ja kaupungin asemakaava toteutettiin uskollisesti maanjäristystä edeltäneen ajan mukaan. Catanian kaupunki rakennettiin geometristä asemakaavaa mukailleen vanhan kaupungin raunioille. Modican kaupunki muodostuu kahdesta keskuksesta, joista vanhempi on kukkulalla ja uudempi maanjäristyksen jälkeen entisöity keskusta alempana rinteessä. Noto rakennettiin kokonaan uudelleen toiseen paikkaan lähelle vanhaa kaupunkia. Palazzolo Acreide ja Ragula koostuvat Modican tavoin kahdesta keskuksesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Val di Noto Unescon sivuilla *Val di Noto *Matkakertomuksia Val di Notoon Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Italiassa Luokka:Sisilia
Juha Peltola

Juha Peltola (s. 12. tammikuuta 1975) on entinen suomalainen huippusuunnistaja, moninkertainen arvokisamitalisti. Seuratasolla hän edusti MS Parmaa. Peltola suunnisti toisen osuuden Suomen viestijoukkueessa, joka saavutti Tanskan jälkeen hopeaa Grimstadin MM-kilpailuissa 1997. Hän oli samoissa kisoissa lisäksi pikamatkalla kahdeksas. Kaksi vuotta myöhemmin Invernessissä Peltola sai pikamatkan MM-hopeaa Jørgen Rostrupin viedessä voiton. Viestissä Peltola juoksi kolmannen osuuden Suomen joukkueessa, joka saavutti Norjan jälkeen hopeaa. Tampereen MM-kilpailuissa 2001 Peltola suunnisti kolmannen osuuden Suomen voittaessa ensimmäisen kerran miesten viestin maailmanmestaruuden. Sprinttikilpailussa hän sijoittui neljänneksi hävittyään pronssin vain 0,4 sekunnilla Jörgen Olssonille, pikamatkalla Peltola oli viides. Seuraavana vuonna hän sijoittui Sümegin EM-kilpailuissa sprintissä 22:nneksi ja viestijoukkueen mukana kuudenneksi. Rapperswil-Jonan MM-kisoissa 2003 Peltola oli keskimatkalla kolmastoista. == Lähteet == *MM- kisojen tulokset Suunnistusliiton sivustolla *EM-kisojen tulokset Suunnistusliiton sivustolla === Viitteet === Peltola, Juha Peltola, Juha Peltola, Juha
Pyhää kamaa

Pyhää kamaa on suomalaisen Sir Elwoodin hiljaiset värit -yhtyeen kuudes studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1999. Albumi sisältää mm. kappaleen "Sua seuraan", joka on yksi yhtyeen suosituimmista lauluista. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 2. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Singlet == * "Kollikissa" (maaliskuu 1999) * "Sua seuraan" (syyskuu 1999) * "Maailman kaunein maalaistyttö" (lokakuu 1999) * "Pyhää kamaa" (kesäkuu 2000) == Arvostelut == * Soundi: Soundi == Lähteet == Luokka:Vuoden 1999 albumit Luokka:Sir Elwoodin hiljaisten värien albumit
Chad Hurley

Chad Meredith Hurley (s. tammikuu 1977, Reading, Pennsylvania) on yksi YouTuben perustajista Steve Chenin ja Jawed Karimin ohella. Kolmikko työskenteli PayPalissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pohjoisesta tuulee taas

Pohjoisesta tuulee taas on suomalaisen Sir Elwoodin hiljaiset värit -yhtyeen seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001. Kappaleessa "Muistojensa roskalaatikot" naissolistina vierailee näyttelijä Saara Pakkasvirta. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 7. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Singlet == * "Kekkonen" (huhtikuu 2001) * "Torkkelinmäki" (heinäkuu 2001) * "Johnny Ö." (syyskuu 2001) * "Tyttöjen päiväkirjat" (talvi 2001) == Arvostelut == * Helsingin Sanomat: Nyt.fi * Soundi: Soundi == Lähteet == Luokka:Vuoden 2001 albumit Luokka:Sir Elwoodin hiljaisten värien albumit
Korppi (albumi)

Korppi on vuonna 2003 ilmestynyt Liekki-yhtyeen toinen studioalbumi. Sen julkaisi Spinefarm Recordsin alamerkki Ranka Recordings. Korppi on kaupallisesti Liekin menestynein levy, se oli Suomen virallisella listalla 14 viikon ajan ja nousi korkeimmillaan sijalle 5.Liekki: Korppi Musiikkituottajat. Viitattu 17.10.2014. Korppia pidetään yleisesti myös yhtyeen parhaana albumina. Singleinä levyltä julkaistiin kappaleet Pienokainen ja Korppi. Niistä erityisesti Pienokainen on noussut klassikon asemaan. Nuorgam-verkkomedia on valinnut sen 2000-luvun 18. parhaaksi suomalaiseksi rock- ja pop-kappaleeksi. Vuonna 2009 Sue-lehti puolestaan valitsi Korpin 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen seitsemänneksi parhaaksi kotimaiseksi albumiksi ja Radio Helsinki parhaaksi. Vuoden 2019 marraskuussa albumi valittiin 2000-luvun toiseksi parhaimmaksi levyksi musiikkilehti Soundin järjestämässä kriitikkoäänestyksessä. Mustat Levyt julkaisi Korpin uudelleen vinyylilevynä keväällä 2011. Samassa yhteydessä Liekki esitti sen kappaleet kolmessa konsertissa, jotka järjestettiin Helsingissä, Turussa ja Tampereella. Albumin kannen on piirtänyt sarjakuvataiteilija Jenni Rope. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Janne Kuusela – laulu, kitara * Teemu Soininen – basso * Juha Kulmala – rummut * Okke Komulainen – kosketinsoittimet \+ * Poke – huilu == Lähteet == *LIEKKI: KORPPI Finnmusic ===Viitteet=== Luokka:Liekin albumit Luokka:Vuoden 2003 albumit Luokka:Jyrki Tuovisen tuottamat albumit
Ilta illan jälkeen

Ilta illan jälkeen on suomalaisen Sir Elwoodin hiljaiset värit -yhtyeen järjestyksessään kahdeksas albumi ja ensimmäinen live-albumi. Se julkaistiin vuonna 2002. Albumi on kasattu live-äänityksistä, joita oli tehty jo useita vuosia. Miksaus alkoi keväällä ja jatkui Mikko Joenpolven johdolla koko kesän 2002. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 22. == Kappaleet == === CD 1: Keikkasetti === # # # # # # # ==== Savoyn akustinen jazzsetti ==== # * # # # # # # # # === CD 2: Kaikkea mahdollista ja osittain myös mahdotonta === # # # # # # (with Kallio Horns) # (feat. Kärtsy) # # # # # (Provinssirock) == Arvostelut == * Soundi: Soundi == Lähteet == Luokka:Vuoden 2002 konserttitallenteet Luokka:Sir Elwoodin hiljaisten värien albumit
Suzumiya Haruhi no yūutsu

Suzumiya Haruhi no yūutsu (, suom. Haruhi Suzumiyan Melankolia”) on Nagaru Tanigawan light novel -sarjaan perustuva vuoden 2006 japanilainen animaatiosarja, joka kertoo lukiolaistyttö Haruhi Suzumiyasta ja SOS-kerhosta, jonka tämä perustaa saatuaan idean luokkatoveriltaan Kyonilta. SOS-kerhon päämääränä on etsiä avaruusolentoja, aikamatkaajia, yliluonnollisten voimien käyttäjiä ja muita erikoisia henkilöitä. Light novel -sarjan tapaan myös anime on kuvattu Kyonin näkökulmasta. == Juoni == Sarjan alussa Kyon tutustuu luokassa istuvaan, hieman omituiseen Haruhiin, joka haikailee yliluonnollisista tapahtumista ja henkilöistä. Kyon ehdottaa häntä perustamaan kerhon, jonne yliluonnolliset persoonat olisivat tervetulleita. Kerhoon liittyykin kolme omalaatuista henkilöä: Mikuru Asahina, Yuki Nagato ja Itsuki Koizumi. Sarjan kuluessa Kyon saa tietää, että SOS-kerhon jäsenet eivät ole aivan tavallisia ihmisiä, vaan aivan jotain muuta. Yuki paljastuu avaruusolennoksi, Mikuru aikamatkaajaksi ja Koizumi psionikoksi. Eikä siinä vielä kaikki – näiltä kolmelta Kyon kuulee Haruhin olevan ”Jumala”, joka pystyy muokkaamaan tahdonvoimallaan tilaa, paikkaa ja aikaa tiedostamatta asiaa itse. Yuki Nagaton mukaan Haruhi oli eräänlaisen galaksienvälisen energiapurkauksen keskipiste, mikä näin ollen selittää Haruhin ylienergisyyden, yliluonnollisuuden ja loppujen lopuksi Yukin, Mikurun ja Koizumin olemassaolon – kolmikko on olemassa juuri siksi, että Haruhi on heidän olemassaoloaan toivonut. Ensimmäisellä tuotantokaudella (2006) jaksoja on 14 ja toisella (2009) saman verran. ==Muut julkaisut== Pääsarjan lisäksi on julkaistu komediallinen ”Suzumiya Haruhi -chan no yūutsu” -animaatiosarja, joka perustuu Puyon samannimiseen yonkoma-strippisarjakuvaan. Sarjan on ohjannut Tatsuya Ishihara ja tuottanut Kyōto Animation. Sarjaan sijoittuva elokuva Suzumiya Haruhi no shōshitsu romaanisarjan neljänteen osaan ja sai ensi-iltansa helmikuussa 2010. Luokka:2000-luvun anime ja manga Luokka:Animesarjat Luokka:Komedia-anime ja -manga Luokka:Science fiction -anime ja -manga Luokka:Shōnen en:The Melancholy of Haruhi Suzumiya ko:스즈미야 하루히의 우울 (애니메이션) ja:涼宮ハルヒの憂鬱 (アニメ) ru:Suzumiya Haruhi (ранобэ) zh:涼宮春日的憂鬱
Action Force (vuoden 1985 animaatiosarja)

Action Force () on yhdysvaltalainen animaatiosarja, joka perustuu Hasbron Action Force lelusarjaan. Sarjasta tehtiin myös Marvel Comicsin julkaisemana sarjakuvia. Sarjasta tuotettiin aluksi kaksi minisarjaa vuosina 1983 ja 1984 ennen kuin siitä tuotettiin kokonainen sarja. Se oli samalla Yhdysvalloissa The Transformersin kanssa suosituimpia animaatiosarjoja 1980-luvulla. Action Forcea esitettiin vuosien 1985–1986 aikana, jolloin sitä esitettiin 140 jakson verran. Sarjassa Action Force on koodinimi yhdysvaltalainen hyvin koulutettu erikoisjoukko sotilaita. Heidän tarkoituksenaan on taistella ihmisten vapaudesta terroristi järjestöä Cobraa vastaan, jotka yrittävät valloittaa maailman. Sarjan jälkeen siitä tuotettiin elokuva Action Force: The Movie, joka esitettiin ensi kerran vuonna 1987. ==Äänirooleissa== ==Vastaanotto ja arvostelu== Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Action Forcen sijalle seitsemän laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Puolestaan tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan Action Force oli sijalla 19.TOP 100 Animated Series IGN Tammikuu 2009 Viitattu 30.6.2009 Kaksi kuukautta myöhemmin Gunaxin listasi Action Forcen sijalle 7 laatimassaan 1980-luvun kymmenen parhaan animaatiosarjan listalle.Top Ten Cartoons in the 80s Gunaxin 2.3.2009 Viitattu 1.7.2009 ===Listasijoitukset=== Vuosi Lista Sijoitus 2001 Wizard Magazine TOP 100 Cartoon list 7 2009 IGN TOP 100 Animated Series 19 2009 Gunaxin TOP 10 Cartoons in the 80s 7 == Lähteet == Luokka:Action Force -sarjat Luokka:1980-luvun piirrossarjat he:כח המחץ
Sora-aavikko

Sora-aavikko ja kivikkoaavikko ovat hiekattomia aavikkoalueita, joilla peruskallio ei ole ainakaan jatkuvana pinnassa, ja jossa ei ole hiekkaa. Ne ovat yleensä melko tasaisia. Näistä aavikoista käytetään arabiankielistä nimeä reg, serir, ja berberikielessä nimitystä idehan. Reg on karkeaa soraa ja kiviä sisältävä tasanko, seririssä on pyöreäkivistä somerikkoa. Saharan reg-alueet ovat erityisen kuolleita seutuja, jotka Saharassa liikkuvat tuaregipaimentolaiset ohittavat nopeastiSwift 1982, s. 152, 22. Soraiset ja kivikkoiset aavikkoalueet lienevät yleisimpiä aavikoita. Ne muodostavat Saharan pinta-alasta 50–70 %. Loppu Saharasta on hiekka-aavikkoa, vuoria ja muita kallioisia aavikoita sekä keitaita. Saharan regit ovat muun muassa mustia, punertavia ja ruskeita riippuen pohjakivilajista. Tunnettuja sora- aavikoita ovat muun muassa 320 000 km² alainen Tanezrouft Etelä-Algeriassa ja Pohjois-Malissa Ahaggarvuorten länsipuolella. Suuri on myös Libyan reg, jonka ala on 540 000 km². Asumaton Tanezrouft on hyvin kuiva ja siellä ei ole kasveja; se on yksi kuolleimmista paikoista maailmassa. Alueella ei ole vettä, eikä selviä maamerkkejä. Tanezrouft nousee kohti itäisiä Ahaggervuoria. Tanezrouftin sisällä on kaksi pientä hiekka-aavikkoa, Erg Mehedjibat ja Erg Tassegefit. Melko tunnettu kivikkoinen ja sorainen aavikko on Perun Nazcan lähellä sijaitseva kuiva alue, missä intiaanit tekivät suuria kuvioita nostelemalla niiden kohdalta sivuun tummia kiviä, jolloin vaalea pohja paljastui. Muilla taivaankappaleilla on Saharan soraisten ja kivisten aavikoitten tyyppisiä alueita muun muassa Marsissa, Venuksessa ja Saturnuksen kuussa Titanissa. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Aavikot
Eija Koskivaara

Eija Koskivaara (s. 7. toukokuuta 1965 Mynämäki) on entinen suomalainen huippusuunnistaja, moninkertainen arvokisamitalisti. Seuratasolla hän edusti Mynämäen Suunnistajat 52:ta, Vakka-Rastia sekä huippuvuosinaan Pargas Idrottsföreningiä ja Turun Suunnistajia. Koskivaara sijoittui Bendigon MM- kilpailuissa 1985 henkilökohtaisessa kilpailussa 27:nneksi. Kaksi vuotta myöhemmin Gérardmerissa hän oli samalla matkalla viidestoista ja viestijoukkueen mukana neljäs. Skövden MM-kisoissa 1989 Koskivaara saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa tuotuaan Suomen viestijoukkueen maaliin kolmantena. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui viidenneksi. Vuoden 1991 MM-kilpailuissa Mariánské Lázněssa Koskivaara sijoittui pikamatkalla 14:nneksi ja normaalimatkalla 22:nneksi sekä Suomen viestijoukkueen jäsenenä viidenneksi. Kaksi vuotta myöhemmin West Pointissa hän sai ensimmäisen henkilökohtaisen MM-mitalinsa oltuaan pikamatkalla Anna Bogrenin ja Marita Skogumin jälkeen kolmas. Normaalimatkalla hän sijoittui neljänneksi ja toi Suomen viestijoukkueen maaliin toisena yli kahdeksan minuuttia Ruotsille hävinneenä. Detmoldin MM-kisoissa 1995 Koskivaara suunnisti kolmannen osuuden Suomen viestijoukkueessa, joka voitti maailmanmestaruuden runsaan puolentoista minuutin erolla Ruotsiin. Normaalimatkalla hän jakoi hopeamitalin Yvette Haguen kanssa; he hävisivät Katalin Olahille lähes kolme minuuttia. Pikamatkalla Koskivaara oli kymmenes. Viimeisissä MM-kisoissaan Invernessissä 1999 hän sijoittui pikamatkalla yhdenneksitoista. Koskivaara aloitti suunnistuksen Mynämäellä 9-vuotiaana, kun hän näki koulussa ilmoituksen alkavasta suunnistuskoulusta. Kolme vuotta myöhemmin hän kilpaili jo rastiviikolla Gotlannissa ja voitti ikäluokkansa Suomen-mestaruuden. Suomen suunnistusmaajoukkueeseen hän kuului vuosina 1982–1999. Koskivaara väitteli kauppatieteiden tohtoriksi vuonna 2004. Hän työskentelee tietojärjestelmätieteen yliassistenttina Turun kauppakorkeakoulussa. Hän on ollut neljä vuotta Turun kaupungin liikuntalautakunnan jäsen ja tämän jälkeen tarkastuslautakunnan jäsen. Puoluekannaltaan hän on kokoomuslainen. Koskivaara elää avioliitossa professori ja urheilulääkäri Olli Heinosen kanssa. Perheellä on kaksi lasta. == Lähteet == *MM-kisojen tulokset Suunnistusliiton sivustolla === Viitteet === Luokka:Suomalaiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt