Mike Tyson

Michael Gerard ”Mike” Tyson (s. 30. kesäkuuta 1966 Brooklyn, New York, New York) on yhdysvaltalainen nyrkkeilijä, joka oli kiistaton raskaansarjan maailmanmestari vuosina 1987–1990 ja historian nuorin raskaansarjan mestari. Tyson tunnetaan myös yksityiselämänsä ongelmista. == Nuoruus == Tyson syntyi ja varttui Brooklynin Brownsvillen lähiössä New Yorkissa. Hänen vanhempansa olivat Lorna Smith Tyson ja Jimmy Kirkpatrick. Isä jätti perheen pian Miken syntymän jälkeen, ja kolmilapsinen perhe eli köyhyydessä.Oliver 2012 Tyson liittyi jo lapsena jengiin ja teki varkauksia, ryöstöjä ja muita rikoksia. Hän oli ikäisekseen isokokoinen, mutta onnistui huijaamaan uhrejaan viattomalta kuulostavalla puheäänellään. Nämä ominaisuudet johtivat myös siihen, että Tysonia kiusattiin paljon. Kun eräs jengiläinen tappoi Tysonin lemmikkikyyhkyn, Tyson hakkasi itseään isokokoisemman pojan ja havaitsi samalla olevansa hyvä tappelija. Yhdeksänvuotiaana Tyson oli pidätetty kaikkiaan jo 52 kertaa.. Vakavien rikosten ja lukemattomien pidätysten jälkeen Tyson lähetettiin 12-vuotiaana poikien kasvatuslaitokseen. Siellä hänet jouduttiin tappeluhalukkuutensa vuoksi eristämään muista pojista. Tyson pyysi kasvatuslaitoksessa työskennellyttä entistä ammattilaisnyrkkeilijää Bobby Stewartia opettamaan hänet nyrkkeilemään. Stewart asetti opetuksen ehdoksi sen, että Tyson alkaa käyttäytymään kunnolla, mikä Tyson tekikin, ja hänestä tuli mallioppilas. ==Amatööriura== Tyson teki lahjakkuudellaan Stewartiin niin suuren vaikutuksen, että tämä esitteli hänet Cus D’Amatolle, joka oli valmentanut aiemmin kahta maailmanmestaria. Tyson oli jo 13-vuotiaana aikuisen miehen kokoinen, ja D’Amato otti koeottelusta vakuuttuneena hänet talliinsa. Tyson siirrettiin kasvatuslaitoksesta D’Amaton huostaan. Tyson asui D’Amaton talossa Catskillsissa muiden nuorten nyrkkeilijöiden kanssa, ja häntä valmensi Teddy Atlas D’Amaton ohjauksessa. D’Amato opetti Tysonille saman ”kurkistelutyylin”, jonka hän oli aikoinaan kehittänyt maailmanmestari Floyd Pattersonille. Siinä nyrkkeilijä suojaa käsillään päätään ja kyynärpäillään keskivartaloaan, ja liikuttelee päätään ja ylävartaloaan sivusuuntaisesti väistääkseen iskuja. Tyson hallitsi tämän puolustavan tyylin pian erinomaisesti. Hänellä oli myös valtava luontainen lyöntivoima. Tyson voitti ensimmäiset ottelunsa tyrmäyksellä, ja hän voitti kansalliset junioriolympialaiset kaksi kertaa peräkkäin. Vaikka Tyson hallitsikin nuorten amatöörikehiä, hänen itseluottamuksensa oli hyvin heikko, ja hän pelkäsi häviämistä niin, että näki häviämisestä painajaisia ja joskus itki ennen otteluaan. Tyson oli edelleen kuriton, käyttäytyi epäkunnioittavasti ja joutui koulussa vaikeuksiin. Tämän vuoksi D’Amato otti hänet pois koulusta ja palkkasi hänelle yksityisopettajan. Tysonin valmentaja Teddy Atlas olisi halunnut rangaista Tysonia tämän käytöksestä ja lopetti protestiksi Tysonin valmentamisen. Hänen tilalleen D’Amato otti Kevin Rooneyn. Täytettyään 16 vuotta Tyson pääsi ottelemaan aikuisia miehiä vastaan. Hän menestyi niin hyvin ja löi niin kovaa, että hän alkoi saada amatööriturnauksissa luovutusvoittoja. Tyson kärsi amatöörinä siitä, että arvostelutuomarit eivät antaneet hänen kurkistelutyylistään pisteitä, koska amatöörinyrkkeilyssä arvostetaan osumien lukumäärää eikä niiden voimaa tai nyrkkeilijän aggressiivisuutta. Tämän vuoksi Tyson joutui tyrmäämään vastustajansa voittaakseen ottelunsa. Tyson hävisi olympiakarsinnoissa pistein Henry Tillmanille, joka voitti olympiakultaa vuoden 1984 olympialaisissa. Tyson paljasti vuonna 2020, että D’Amato oli käyttänyt hänen valmentamisessaan hypnoosia jopa kolmesti päivässä tehdäkseen hänestä tunteettoman "Iron Miken". ==Ammattilaisura== ===Ammattilaisuran alku=== Tyson siirtyi ammattilaiseksi 18-vuotiaana maaliskuussa 1985. Hän sai managereikseen Jim Jacobsin ja Bill Caytonin. Tyson otteli vuonna 1985 hyvin ahkerasti kolmen tai neljän viikon välein. Hän voitti kaikki ottelunsa, useimmat tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä, ja hänen maineensa kasvoi nopeasti. Ensimmäisen televisioidun ottelunsa Tyson kävi alkuvuonna 1986. Siinä hän voitti Jesse Fergusonin hylkäyksellä kuudennessa erässä. Kun tulos muutettiin jälkikäteen tekniseksi tyrmäykseksi, Tyson oli voittanut ensimmäiset 19 ammattilaisotteluaan tyrmäyksellä. Tysonin ensimmäinen rankinglistan top-10-vastustaja oli James Tillis. Tyson tarvitsi täydet kymmenen erää Tillisin voittamiseen. Voitettuaan myös Mitch Greenin pistein Tyson nousi maailman rankinglistan kakkoseksi. Seuraavaksi Tyson löi Joe Frazierin pojan Marvis Frazierin ensimmäisessä erässä ja José Ribaltan kymmenennessä erässä. Näiden ottelujen jälkeen Tyson oli rankinglistan ykkönen ja pääsi ottelemaan maailmanmestaruudesta. Tyson painoi 19-vuotiaana noin 100 kiloa. Pituutta hänellä oli 178 cmhttp://www.celebheights.com/s/Mike- Tyson-1161.html. Tyson oli raskaansarjan nyrkkeilijäksi suhteellisen pienikokoinen. Päästäkseen iskuetäisyydelle itseään pitempiä ottelijoita vastaan Tysonin täytyi liikkua aggressiivisesti eteenpäin ja väistellä iskuja. Hän pystyi samalla kuitenkin ottamaan saamansa iskut hyvin vastaan. Ylävartalonsa liikkeen ansiosta Tyson jakeli lyöntejä kaikista suunnista ja pystyi löytämään vastustajansa heikot kohdat. Hänellä oli hyvin vahvat ja nopeat lyönnit ja lyöntisarjat, ja hän kertoi lyöntivoimansa vain kasvaneen siitä, että hän joutui yleensä lyömään ylöspäin. Tyson osasi myös pelotella vastustajiaan ennen ottelua. ===Maailmanmestarina=== Tysonista tuli WBC-liiton maailmanmestari hänen lyötyään hallitsevan mestarin Trevor Berbickin marraskuussa 1986 tyrmäyksellä toisessa erässä. Näin Tyson oli noussut 20-vuotiaana historian nuorimmaksi raskaansarjan maailmanmestariksi. Tyson omisti mestaruutensa aiemmin samana vuonna kuolleelle Cus D’Amatolle. Tyson otti vuonna 1987 haltuunsa kaikki muutkin raskaansarjan MM-tittelit, kun hän löi pistein WBA:n mestarin James ”Bonecrusher” Smithin ja IBF:n mestarin Tony Tuckerin. Kumpikin oli selvinnyt kehässä täyden ajan lähinnä sitomalla Tysonia. Tyson puolusti mestaruuksiaan loppuvuonna 1987 tyrmäämällä Tyrell Biggsin ensimmäisessä erässä ja Larry Holmesin neljännessä erässä. Lisäksi Tyson löi aiemmin maailmanmestaruutensa ilman ottelua menettäneen Michael Spinksin vain 91 sekunnissa. Vaikka Tyson olikin kehässä ylivoimainen, kulissien takana hän alkoi menettää kontrollia. Koska Tyson otteli nyt mestarina aiempaa harvemmin ja hänestä oli tullut rikas, hän alkoi ajautua vapaa-ajallaan vaikeuksiin. Hän juopotteli, lintsasi harjoituksista ja lakkasi tottelemasta valmentajaansa. Hän myös mursi kätensä katutappelussa, ajoi autonsa päin puuta ja erosi vaimostaan. Tyson vaihtoi managerikseen pahamaineisen Don Kingin sekä erotti valmentajansa ja huoltajansa. Hän löi brittiläisen Frank Brunon viidennessä erässä, vaikka ei otellutkaan yhtä vakuuttavasti kuin ennen. === Mestaruuksien menetys ja vankilatuomio === Japanissa vuonna 1990 käydyssä ottelussa Tyson koki ensimmäisen häviönsä ammattilaisena, kun James ”Buster” Douglas tyrmäsi hänet kymmenennessä erässä. Samalla Tyson menetti Douglasille mestaruusvyönsä. Ottelun jälkeen kävi ilmi, että Douglasille oli laskettu kahdeksannessa erässä lukua hitaasti 13 sekunnin ajan, mutta tulosta ei kumottu. Menetettyään mestaruutensa Tyson tyrmäsi olympiavoittaja Henry Tillmanin sekä Alex Stewartin ensimmäisessä erässä. Sen jälkeen hän löi Donovan Ruddockin keskeytyksellä seitsemännessä erässä ja uusintaottelussa pistein. Tysonin oli seuraavaksi tarkoitus otella maailmanmestaruudesta Evander Holyfieldiä vastaan, mutta ennen sitä Tyson joutui raiskauksesta vankilaan kolmeksi vuodeksi. Vapauduttuaan vuonna 1995 Tyson tyrmäsi Peter McNeeleyn ja Frank Brunon, saaden näin takaisin WBC:n mestaruuden. Seuraavaksi hän otti itselleen takaisin myös WBA:n mestaruuden voitettuaan Bruce Seldonin. WBC-liiton vyöstä Tyson luopui puolustamatta sitä kertaakaan.http://www.nytimes.com/1996/07/04/sports/boxing-bronchitis-stops- tyson-seldon-fight-is-off.html?sec=health === Holyfield-ottelut ja uran loppu === Tyson pääsi ottelemaan Evander Holyfieldiä vastaan loppuvuonna 1996. Holyfield voitti ottelun keskeytyksellä 11. erässä. Uusintaottelussa vuonna 1997 Tyson suuttui Holyfieldin puskemisesta niin, että puri tätä kahdesti korvasta. Kehätuomari hylkäsi Tysonin, ja hän sai vuoden ottelukiellon ja miljoonan dollarin sakon. Kärsittyään ottelukieltonsa Tyson otteli enää harvakseltaan maksaakseen velkojaan pois. Hän oli hidastunut ja lihonut, mutta pystyi yhä voittamaan otteluitaan iskuvoimansa ansiosta. Hänen ottelunsa herättivät silti edelleen runsaasti kiinnostusta. Vuonna 2002 Tyson hävisi Lennox Lewisille kahdeksannessa erässä. Viimeisen voittonsa Tyson otti Clifford Etiennestä. Sen jälkeen hän hävisi viimeiset ottelunsa ja lopetti uransa vuonna 2005 häviöllä Kevin McBridelle. == Myöhemmät ottelut == Tyson otteli marraskuussa 2020 näytösottelun Roy Jones Jr:ia vastaan Los Angelesissa. Ottelu kesti kahdeksan kahden minuutin erää ja se julistettiin tasapeliksi. Tyson hävisi marraskuussa 2024 vloggaaja Jake Paulille kahdeksaneräisen ottelun pistein. Tyson oli ottelupäivänä 58-vuotias. Erät olivat kaksiminuuttisia ja ottelijoiden hanskat tavallista suuremmat. Tyson ansaitsi ottelusta 20 miljoonaa dollaria. == Showpaini == Maaliskuussa 2012 Tyson liitettiin showpainijärjestö WWE:n Hall Of Fameen. Tyson on muutamaan otteeseen ollut tekemisissä WWE:n kanssa. Vuonna 1998 Tysonilla oli pienimuotoinen feudi Stone Cold Steve Austinin kanssa. Tyson liittyi D-Generation X -ryhmään, joka johti Stone Cold Steve Austinin ja Shawn Michaelsin väliseen otteluun Wrestlemania 14 -tapahtumassa, jossa Tyson vaihtoi puolta Austinille ja Austin voitti tittelin. Lopussa Tyson tyrmäsi Shawn Michaelsin. Vuonna 2010 Tyson palasi D-Generation X väreissä WWE:n ruutuun ja tyrmäsi Chris Jerichon. == Jälkimaine == Tyson kävi ammattilaisurallaan 58 ottelua: 50 voittoa, 6 tappiota ja 2 ratkaisematonta. Tyson on yksi raskaansarjan historian suurista nimistä ja muun muassa historian nuorin raskaansarjan maailmanmestari. Tyson oli 1980-luvun lopulla täysin ylivoimainen, ja häntä pelättiin ja pidettiin voittamattomana. Vaikka moni pitääkin parhaiden vuosiensa Tysonia kaikkien aikojen parhaana raskaansarjan nyrkkeilijänä, Tysonin huippukausi kesti lyhyemmän ajan kuin muilla raskaansarjan suurnimistä. Hän hävisi urallaan kuusi ottelua eikä saanut yhdestäkään voittajastaan revanssia. Tysonin menestyksen katkaisi ennenaikaisesti hänen itsetuhoinen käyttäytymisensä, joka johti hänen nyrkkeilytaitojensa rapautumiseen. == Yksityiselämä == === Perhe === Tyson on ollut kolme kertaa naimisissa. Hänen vaimonsa ovat näyttelijä Robin Givens (1988–1989), Monica Turner (1997–2002) ja Lakiha Spicer (2009–). Tysonilla on yhteensä kuusi lasta kolmen naisen kanssa. Lisäksi yksi Tysonin lapsi kuoli tapaturmaisesti nelivuotiaana. === Vaikeudet === Monet Tysonin ongelmat alkoivat avioerosta Robin Givensin kanssa vuonna 1989. Tyson todettiin syylliseksi Miss Black American Desiree Washingtonin raiskaukseen tammikuussa 1992 ja tuomittiin kuuden vuoden vankeuteen, josta hän istui kolme vuotta. Vuonna 1998 Tyson pahoinpiteli kaksi henkilöä. Tyson ajautui konkurssiin elokuussa 2003, jolloin hänellä oli yli 30 miljoonaa dollaria velkaa, vaikka Tyson oli ansainnut urallaan yli 300 miljoonaa dollaria. Tyson on kertonut otelleensa 2000-luvulla joskus kokaiinin tai marihuanan vaikutuksen alaisena. Dopingtestaajia hän huijasi käyttämällä toisten ihmisten virtsaa ja tekopenistä. Helmikuussa 2007 Tyson hakeutui vieroitushoitoon kokaiiniriippuvuutensa vuoksi. Syksyllä 2007 Tyson myönsi ajaneensa maastoautollaan huumeiden vaikutuksen alaisena, ja hän joutui vuorokaudeksi vankilaan. Hänen hallustaan löytyi kokaiinia. Lisäksi Tyson joutui kolmen vuoden ehdonalaiseen vankeuteen. Tyson uskoo tulevansa murhatuksi, koska hän on värikkään elämänsä aikana saanut niin monia vihamiehiä. Hänen on myös epäilty itse osallistuneen murhan suunnitteluun. === Kiinnostuksen kohteet === Tyson kasvoi kristityssä kodissa mutta kääntyi muslimiksi vankilavuosinaan 1990-luvulla. Tyson kertoi vuonna 2010 ryhtyneensä vegaaniksi. Tyson on pitänyt kyyhkyistä lapsesta lähtien. Lopetettuaan nyrkkeilyn vuonna 2005 Tyson ryhtyi kasvattamaan kyyhkyjä, joita hänellä oli tuolloin noin 350 kappaletta. Tyson on jatkanut kyyhkyjen pitämistä 2020-luvulle saakka. Tyson omistaa Kaliforniassa 16-hehtaarisen maatilan, joka on keskittynyt marihuanan viljelyyn, joka on Kaliforniassa laillista. Tyson tienasi keväällä 2020 marihuanan viljelyllä 500 000 dollaria kuukaudessa. Tyson on kertonut käyttävänsä satoaan omiin tarpeisiinsa kuukaudessa yli 30 000 dollarin edestä. Tyson avasi keväällä 2023 Alankomaihin Amsterdamin "punaisten lyhtyjen alueelle" coffee shopin, jonka päätuote on kannabis. == Populaarikulttuurissa == Vuonna 2008 valmistui dokumenttielokuva Tyson, joka julkaistiin Cannesissa. Tyson ei kestänyt katsoa itsestään kertovaa elokuvaa loppuun. Tyson näyttelee itseään vuonna 2009 valmistuneessa elokuvassa Kauhea kankkunen. Hän näyttäytyi myös elokuvissa Kauhea kankkunen 2 ja IP Man 3. Nintendo teki vuonna 1987 NES- konsolille Mike Tyson’s Punch-Out!! -nyrkkeilypelin, johon Tyson laitettiin pelin viimeiseksi vastustajaksi. ==Ammattilaisottelutilasto== Tilasto Vastustaja Erä ja aika Päivämäärä Paikka L 50-7 Jake Paul UD 8 15.11.2024 Texas L 50-6 Kevin McBride TKO 6 (10), 3:00 11.06.2005 Washington, DC L 50-5 Danny Williams KO 4 (10), 2:51 30.07.2004 Louisville, Kentucky W 50-4 Clifford Etienne KO 1 (10), 0:49 22.2.2003 Memphis, Tennessee L 49-4 Lennox Lewis KO 8 (12), 2:25 8.6.2002 Memphis, Tennessee W 49-3 Brian Nielsen KO 7 (10), 3:00 13.10.2001 Kööpenhamina NC 48-3 Andrew Golota NC 3 (10) 20.10.2000 Auburn Hills, Michigan W 48-3 Lou Savarese TKO 1 (10), 0:38 24.6.2000 Glasgow W 47-3 Julius Francis TKO 2 (10), 1:03 29.1.2000 Manchester NC 46-3 Orlin Norris NC 1 (10), 3:00 23.10.1999 Las Vegas, Nevada W 46-3 Francois Botha KO 5 (10), 2:59 16.1.1999 Las Vegas, Nevada L 45-3 Evander Holyfield DQ 3 (12), 2:59 28.6.1997 Las Vegas, Nevada L 45-2 Evander Holyfield TKO 11 (12), 0:37 9.11.1996 Las Vegas, Nevada W 45-1 Bruce Seldon TKO 1 (12), 1:49 7.9.1996 Las Vegas, Nevada W 44-1 Frank Bruno TKO 3 (12), 0:50 16.3.1996 Las Vegas, Nevada W 43-1 Buster Mathis Jr. KO 3 (12), 2:32 16.12.1995 Philadelphia, Pennsylvania W 42-1 Peter McNeeley DQ 1 (10) 19.8.1995 Las Vegas, Nevada W 41-1 Donovan Ruddock UD 12 28.6.1991 Las Vegas, Nevada W 40-1 Donovan Ruddock TKO (7) 12, 2:22 18.3.1991 Las Vegas, Nevada W 39-1 Alex Stewart KO 1 (10), 2:27 12.8.1990 Atlantic City, New Jersey W 38-1 Henry Tillman KO 1 (10), 2:47 16.6.1990 Las Vegas, Nevada L 37-1 James Douglas KO 10 (12) 11.2.1990 Tokio W 37-0 Carl Williams TKO 1 (12), 1:33 21.7.1989 Atlantic City, New Jersey W 36-0 Frank Bruno TKO 5 (12), 2:55 25.2.1989 Las Vegas, Nevada W 35-0 Michael Spinks KO 1 (12), 1:31 27.6.1988 Atlantic City, New Jersey W 34-0 Tony Tubbs TKO 2 (12), 2:54 21.3.1988 Tokio, Japani W 33-0 Larry Holmes TKO 4 (12), 2:55 22.1.1988 Tokio W 32-0 Tyrell Biggs TKO 7 (12), 2:59 16.10.1987 Atlantic City, New York W 31-0 Tony Tucker UD 12 1.8.1987 Las Vegas, Nevada W 30-0 Pinklon Thomas TKO 6 (12), 2:00 30.5.1987 Las Vegas, Nevada W 29-0 James Smith UD 12 7.3.1987 Las Vegas, Nevada W 28-0 Trevor Berbick TKO 2 (12), 2:35 22.11.1986 Las Vegas, Nevada W 27-0 Alonzo Ratliff KO 2 (10), 1:41 6.9.1986 Las Vegas, Nevada W 26-0 José Ribalta TKO 10 (10), 1:23 17.8.1986 Atlantic City, New York W 25-0 Marvis Frazier KO 1 (10), 0:30 26.7.1986 Glens Falls, New York W 24-0 Lorenzo Boyd KO 2 (10), 1:43 11.7.1986 Swan Lake, New York W 23-0 William Hosea KO 1 (10), 2:03 28.6.1986 Troy, New York W 22-0 Reggie Gross TKO 1 (10), 2:36 13.6.1986 New York City, New York W 21-0 Mitch Green UD 10 20.5.1986 New York City, New York W 20-0 James Tillis UD 10 9.5.1986 Glenns Falls, New York W 19-0 Steve Zouski KO 3 (10), 2:39 10.3.1986 Uniondale, New York W 18-0 Jesse Ferguson DQ 6 (10), 1:19 16.2.1986 Troy, New York W 17-0 Mike Jameson TKO 5 (8), 0:46 24.1.1986 Atlantic City, New Jersey W 16-0 David Jaco TKO 1 (10), 2:16 11.1.1986 Albany, New York W 15-0 Mark Young KO 1 , 0:50 27.12.1985 LAtham, New York W 14-0 Sammy Scaff KO 1 (10), 1:19 6.12.1985 New York City, New York W 13-0 Conroy Nelson KO 2 22.11.1985 Latham, New York W 12-0 Eddie Richardson KO 1 , 1:17 13.11.1985 Houston, Texas W 11-0 Sterling Benjamin TKO 1 , 0:54 1.11.1985 Latham, New York W 10-0 Robert Colay KO 1 (8), 0:37 25.10.1985 Albany, New York W 9-0 Donnie Long KO 1 (6), 1:28 9.10.1985 Atlantic City, New Jersey W 8-0 Michael Johnson KO 1 (6), 0:39 9.5.1985 Atlantic City, New Jersey W 7-0 Lorenze Canady TKO 1 (6), 1:05 15.8.1985 Atlantic City, New Jersey W 6-0 Larry Sims KO 3 (6), 2:04 19.7.1985 Poughkeepsie, New York W 5-0 John Alderson TKO 2 (6) 11.7.1985 Antlantic City, New Jersey W 4-0 Ricardo Spain KO 1 (6), 0:39 20.6.1985 Atlantic City, New Jersey W 3-0 Don Halpin KO 4 (4) 23.5.1985 Albany, New York W 2-0 Trent Singleton TKO 1 (4), 0:53 10.4.1985 Albany, New York W 1-0 Hector Mercedes TKO 1 (4), 1:47 6.3.1985 Albany, New York == Saavutukset == *Raskaan sarjan maailmanmestaruus (WBC) vuosina 1986–1990. *Raskaan sarjan maailmanmestaruus (WBA) vuosina 1987–1990. *Raskaan sarjan maailmanmestaruus (IBF) vuosina 1987–1990. *Raskaan sarjan maailmanmestaruus (WBC) vuonna 1996. *Raskaan sarjan maailmanmestaruus (WBA) vuonna 1996. == Bibliografia == * Tyson, Mike & Sloman, Larry: Mike Tyson: tyly totuus (alkuteos Undisputed Truth, 2013), Johnny Kniga, 2014, ISBN 9789510405208 * Tyson, Mike & Sloman, Larry: Iron Ambition: My Life with Cus d'Amato (2017) == Lähteet == * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset nyrkkeilijät Luokka:Yhdysvaltalaiset rikolliset Luokka:Seksuaalirikoksista tuomitut henkilöt Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Afroamerikkalaiset