EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ruostepäälepinkäinen

Ruostepäälepinkäinen (Lanius phoenicuroides) on lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu, jota on aiemmin pidetty samana lajina punapyrstölepinkäisen ja pikkulepinkäisen kanssa. == Koko ja ulkonäkö == Ruostepäälepinkäinen on noin 16-18 senttimetrin mittainen lintu, joka ulkonäöltään muistuttaa punapyrstö- ja ruskolepinkäistä. Vanha koiras on yläpuolelta tummempi ja alapuolelta vaaleampi kuin punapyrstölepinkäinen; leveä silmäkulmanjuova on puhtaanvalkoinen ja selkä ja niska ruosteenpunertavat. Osalla yksilöistä päälaki, niska ja selkä voivat olla harmaat. Lajin naaraat ja nuoret muistuttavat punapyrstölepinkäistä. == Levinneisyys == Ruostepäälepinkäinen esiintyy luonnonvaraisena eteläisessä Siperiassa ja Keski-Aasiassa. Se talvehtii Afrikassa, Pohjois-Intiassa ja Arabian niemimaalla. Pohjois- ja Länsi-Euroopassa laji on harvinainen syysvieras. Ruostepäälepinkäinen on havaittu Suomessa kerran; vuonna 2016 tavattu yksilö määritettiin aluksi punapyrstölepinkäiseksi, mutta DNA-tutkimukset vahvistivat, että kyseessä on ruostepäälepinkäinen. == Ääntely == Ääntelyltään ruostepäälepinkäinen muistuttaa pikkulepinkäistä. Reviirin ilmoittamiseen käytetty varoitusääni on karhea "väehv". == Lähteet == Luokka:Lepinkäiset
Janita Lukkarinen

Janita Maarit Lukkarinen (20. kesäkuuta 1993 Hyvinkää – 27. marraskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen televisiopersoona.Janita Lukkarinen on menehtynyt syöpään MTV UutisetJanita Lukkarinen antoi syövälle nuoret kasvot IltalehtiParantumatonta syöpää sairastava Janita Lukkarinen juhli syntymäpäiväänsä: ”Sanoin, että lähtisin 27-vuotiaana” Iltalehti Hän esiintyi tositelevisio-ohjelmissa Big Brother Suomi, Martina ja hengenpelastajat, Temptation Island Suomi ja Hottikset.Tosi-tv-tähti Janita Lukkarinen kertoo sairastuneensa syöpään – julkaisi pysäyttävän kirjoituksen: ”Se ei ole vain yhdessä tai kahdessa paikassa” Ilta-Sanomat Lukkarinen esiintyi ensimmäisen kerran julkisesti 19-vuotiaana Big Brother -ohjelmassa. Hän vietti kilpailun muiden osallistujien kanssa samassa talossa 17 päivää, mutta alkoi kärsiä psyykkisistä oireista ja ajautui suhdekriisiin, joka johti kihlauksen purkautumiseen osallistumisen jälkeen. Lukkarinen oli laajan kohujulkisuuden kohteena.”Olen saanut kokea kaiken muun” Iltalehti == Yksityiselämä == Lukkarisella todettiin lymfooma kesällä 2018 saman vuoden keväällä alkaneen oireilun jälkeisissä tutkimuksissa. Sairaus uusiutui kahteen otteeseen, ja vuoden 2020 alkupuolella Lukkarinen oli saattohoidossa Terhokodissa, josta siirtyi kotihoitoon kesällä. Hän käsitteli sairauttaan alusta asti julkisesti. Hän palasi Terhokotiin noin viikkoa ennen kuolemaansa.Seiska: Janita Lukkarinen kuoli Terhokodissa 27-vuotiaana – ”Janita halusi sinne itse” Iltalehti Lukkarinen kuoli 27. marraskuuta 2020. Hänet on haudattu Nurmijärven hautausmaalle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset julkisuuden henkilöt Luokka:Big Brother Suomi Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Policen piirikunta

Policen piirikunta () on Puolan piirikunta Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 80 652\. Piirikunta jakautuu neljään maalaiskuntaan, jotka ovat Dobra (Szczecińska), Kołbaskowo, Nowe Warpno sekä Police. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Policen kaupunki. Policen piirikunnan pinta-alasta 34,3 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018. Policen piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 3,6 prosenttia. Vuoden 2019 lopussa Policen piirikunnassa oli 80 652 asukasta, joista 50,9 prosenttia naispuolisia ja 49,1 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 71 347 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä kasvavan 100 722 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 20,2 prosenttia, työikäisten 62,5 prosenttia ja eläkeikäisten 17,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,7 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 633 lasta. == Lähteet == Luokka:Länsi-Pommerin piirikunnat
Johan August Ferdinand Kuhlefelt

Johan August Ferdinand Kuhlefelt (14. lokakuuta 1824 Mäntsälä – 15. helmikuuta 1879 Porvoo) oli suomalainen upseeri ja valtiopäivämies. Kuhlefeltin vanhemmat olivat tilanomistaja, kapteeni Karl Ferdinand Kuhlefelt ja Antoinette Elisabet Munck ja puoliso vuodesta 1859 Amalia Lovisa Stjernvall (k. 1925). Kuhlefelt tuli ylioppilaaksi 1843 ja suoritti pienemmän kameraalitutkinnon 1847. Hän oli samasta vuodesta nuorempi aliupseeri Suomen kaartissa ja vänrikki venäläisessä Stavropolin jääkärirykmentissä vuodesta 1848 ja aliluutnantti vuodesta 1852. Erottuaan palveluksesta luutnanttina 1853 Kuhlefelt tuli jo seuraavana vuonna aliluutnanttina uudestaan palvelukseen samaan rykmenttiin, mutta siirtyi heti 1. Turun ruotujakoiseen tarkk'ampujapataljoonaan ja sieltä 6. Hämeenlinnan ruotujakoiseen tarkk'ampujapataljoonaan 1856. Hän yleni luuntantiksi samana vuonna ja erosi palveluksesta alikapteenina 1859. Kuhlefelt omisti Mäntsälässä Hautjärven kartanon vuodesta 1860. Valtiopäiväedustaja hän oli aatelissäädyssä 1863–1864 ja 1872.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan August Ferdinand Kuhlefelt. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 4.12.2020.Adelswapen-Wiki: Adliga ätten Kuhlefelt nr 330, taulu 8. Viitattu 4.12.2020. Johan August Ferdinand Kuhlefeltin veli oli kruununvouti, valtiopäivämies Evold Oskar Alexander Kuhlefelt.<ref name="ym/> ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset upseerit Luokka: Suomalaiset aateliset Luokka: Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1824 syntyneet Luokka:Vuonna 1879 kuolleet
Bakunsuomalaiset

Bakunsuomalaiset olivat suomalaisia, joita muutti 1800-luvun jälkipuoliskolla öljyteollisuuden perässä Azerbaidžaniin. Varsinkin Bakuun asettui asumaan kymmeniä suomalaisia, joista useimmat hakeutuivat Nobel-suvun Branobel öljy- yhtiön tai siihen sidoksissa olevien liikeyritysten palvelukseen. Luterilaiset tulokkaat järjestäytyivät vuonna 1883 saksalais-ruotsalais-armenialaiseksi seurakunnaksi, jolla oli oma kivikirkko ja jumalanpalveluksia saksan ja venäjän kielellä. 1900-luvun alkuun tultaessa yli 6 000 -henkiseksi kasvanut seurakunta toimi aktiivisesti Bakussa ja Balahanyn öljykenttien ympäristössä. Seurakunnan jäsenistä 4 800 oli merkitty saksalaisiksi, 450 ruotsalaisiksi, 400 latvialaisiksi, 250 suomalaisiksi ja 110 virolaisiksi. Bakun suomalaiset ja ruotsalaiset insinöörit ja teknikot muodostivat tiiviin sosiaalisen piirin, jonka jäsenet seurustelivat ja elivät vilkasta kulttuurielämää keskenään. Kaukana kotimaasta kansallisten tapojen ja juhlien merkitys korostui. Niinpä suomalaistakin kulttuuria tavattiin pitää monin tavoin esillä pohjoismaisissa tilaisuuksissa ja juhlissa. Sosiaalinen elämä oli rikasta siksikin, että kaupungissa toimi yllättävän monia suomalaisseurojen ja -yritysten asiamiehiä ja haarakonttoreita. Aika ajoin suomalaiset olivat esillä myös bakulaisten arjessa, sillä kaupungilla tiedettiin, että pietarinsuomalaiset nuohoojat olivat arvostettuja ammattimiehiä. Heitä tahdottiin ehdottomasti hankkia myös Bakuun, jossa kehnosti nuohotut piiput olivat hengenvaarallinen ongelma. Enimmillään bakunsuomalaisten yhteisö kasvoi 400–500 hengen kokoiseksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaisten diaspora Luokka:Azerbaidžanin historia‎ Luokka:Bakun historia
Rutnajaure

Rutnajaure (, ) on Ruotsissa Norrbottenissa Jällivaaran kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön. == Maantietoa == Rutnajaure on 2,4 kilometriä pitkä, 1,5 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 267 hehtaaria eli 2,67 neliökilometriä. Se sijaitsee 20 kilometriä Nattavaarasta luoteeseen ja 17 kilometriä Luulajajoen Messauren vesivoimalasta lounaaseen. Järven ympäristö on täynä lampia ja järviä, joiden välissä on suomaata. Järven länsi- ja luoteisrantaan päättyy järven kokoinen kosteikko Ylipääjänkä ja myös idässä aukeaa laaja suoalue. Järven saaret sijaitsevat aivan rantojen tuntumassa. Järven kaakkoisrannassa sijaitsee Rutnan kylä (), johon tulee tie Harrejauren suunnalta. Järvi on muuten asumaton. == Luontoarvoja == Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (33,0 %), turve (40,2 %) ja kallioalue (0,5 %). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä. == Vesistösuhteet == Rutnajaure kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rånejoen sivujoen Rutnajoen valuma-alueeseen . Sen valuma-alueen pinta-ala on noin 109 neliökilometriä (km²), joka on alle 3 % koko vesistön 4 207 km² pinta-alasta. Järvi on Rutnajoen lähdejärvi, jonka valuma-alueen pinta-ala on 31,52 km². Järven keskivirtaaman arvioidaan olevan 0,39 m³/s . Järven omaa lähialuetta on vain 11,22 km² ja sen järvisyys on 26,2 % . Länsirantaan laskee lyhyt Nikkanenänjärven laskuoja ja koillisrantaan Pikku Rutnakaisen ja Rutnakaisen () yhteinen laskujoki. Läsirannassa on sokkeloinen lahti, jonne tulee luoteesta alkava lyhyt Kivijoki. Sen valuma-alueella ei ole järviä. Järven laskujoki alkaa Ahojoen nimellä (), mutta se saa alempana nimen Rutnajoki (edelleen Rudnájåhkå). Rutnajoki yhtyy Rånejokeen, joka laskee Perämereen Råneåssa Luulajassa. == Lähteitä == === Huomautuksia === === Viitteet === Luokka:Rutnajoen valuma-alue Luokka:Rånejoen vesistön järvet Luokka:Jällivaaran järvet
Pia Andersson

Pia Anna Kristiina Andersson (s. 1986) on suomalainen näyttelijä. Andersson opiskeli Teatterikorkeakoulussa vuosina 2006–2011. Hän esiintyi 2010-luvun alkupuolella lukuisissa näytelmissä Kokkolan kaupunginteatterissa. Vuonna 2014 hän esiintyi nimiroolissa Mikko Roihan Minna Canthin näytelmän pohjalta sovittamassa ja ohjaamassa Sylvissä, jota esitettiin Suomen eri teattereissa. Vuonna 2016 Andersson esitti Kansallisteatterissa Annan roolin Paavo Westerbergin ohjaamassa Mahdolliset maailmat -näytelmässä. Marraskuussa 2019 C Moressa julkaistiin Rehtori-sarja, jossa Andersson esiintyy ruotsinopettaja Lotta Lehtovirran roolissa. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Sarja Rooli 2010 Veijarit Cheryl 2016 Onnenonkija Solja Hymyilevä mies Miss-Suomi lentokentällä 2017 Loikkarit Kaisa === Televisiosarjat === Vuosi Sarja Rooli 2012 Maailma on valmis Lassilan assistentti 2019 Pientä laittoa Petra Rehtori Lotta Lehtovirta 2020 Onnela Kirsi 2023 Pohjolan laki Iiris Jahvanainen Etsijät Karita === Dubbaukset === == Lähteet == Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Suomalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sonya Lindfors

Sonya Lindfors (s. 1985) on suomalainen tanssija ja koreografi. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2009 ja suoritti taiteen maisterin tutkinnon 2013. Lindfors on työskennellyt muun muassa useissa teattereissa eri puolilla Suomea. Vuonna 2018 hän voitti Kuopiossa järjestettävän Anti- nykytaidefestivaalin Live art -palkinnon. Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto hänelle myönnettiin 2022. Lindfors käsittelee töissään usein toiseutta ja mustuutta. Hän on perustanut UrbanApa-taideyhteisön. == Teoksia == * Noir. 2013 * Noble Savage. 2016. * Camouflage. Zodiak, 2021. * Cosmic Latte. UrbanApa & Sonya Lindfors, 2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * UrbanApa-taideyhteisö Luokka:Suomalaiset tanssijat Luokka:Suomalaiset koreografit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon saajat
Iwamizawa

Iwamizawa () on Japanin kaupunki Hokkaidōn saarella Hokkaidōn prefektuurissa. Se on Sorachin yleiskehitystoimiston pääkaupunki. Se sijaitsee Ishikarin tasangon keskiosassa Ikushunbetsujoen varrella. Idässä kaupungin alue nousee Yūbarivuorille, länsirajalla virtaa Ishikarijoki. Iwamizawassa on 79 438 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 481,02 neliökilometriä. Japanilainen asutus Iwamizawassa alkoi 1880-luvulla, kun uudisasukkaita maan länsiosista asettui alueen kautta rakennetun, Hokkaidōn ensimmäisen rautatielinjan varrelle. Iwamizawasta kehittyikin tärkeä rautateiden risteysasema. Kaupungissa on esimerkiksi elintarvike-, paperi- ja muoviteollisuutta. Kaupunkioikeudet Iwamizawalle myönnettiin vuonna 1943. Sittemmin se on kasvanut myös läheisen Sapporon satelliittikaupunkina. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2006, kun siihen liitettiin Kurisawan maaseutukaupunki ja Kitan kyläkunta. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään etenkin riisiä ja vihanneksia. Iwamizawaa palvelevat JR Hokkaidōn Hakodate-päälinja ja Muroran-päälinja. == Ilmasto == == Kuvia == Tiedosto:Iwamizawa-Station-Complex.JPG|Iwamizawan rautatieasema Tiedosto:Iwamizawa-park rose-garden.JPG|Iwamizawan puiston ruusupuutarha Tiedosto:Iwamizawa-civic-hall-and-culture-center.JPG|Manamiru-kulttuurikeskus Tiedosto:Iwamizawa-city-library.JPG|Iwamizawan kaupunginkirjasto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Hokkaidōn prefektuurin kaupungit
Lengeden kaivosonnettomuus

Lengeden kaivosonnettomuus oli 24. lokakuuta 1963 Saksan liittotasavallan Lengedessä tapahtunut kaivosturma, jossa rautamalmikaivos täyttyi äkkiä vedellä. 129:stä kaivosmiehestä 39 hukkui, mutta 79:n onnistui pelastautumaan muutaman tunnin kuluessa. Viimeiset 11 kaivosmiestä onnistuivat viettämään maanalaisessa pimeässä ilmaonkalossa 14 vuorokauden ajan ennen kuin heidän koputuksensa kuultiin 10 päivän kuluttua onnettomuudesta ja nelipäiväinen pelastusoperaatio aloitettiin. Siihen asti monimutkaisin ja hyvin onnistunut kaivosonnettomuuden pelastusoperaatio tunnetaan nimellä ”Lengeden ihme”, das Wunder von Lengede. Artikkelin teksti HS-digilehdessä (maksullinen). Onnettomuuspaikka sijaitsi tuolloisen Länsi-Saksan Ala-Saksin osavaltiossa lähellä Salzgitterin kaupunkia. Kun kaivoksesta oli kuultu elonmerkkejä, miehille onnistuttiin toimittamaan ruokaa, juomaa, vaatteita ja pelikorttipakkoja. Luolaan saatiin vedetyksi myös puhelinyhteys. Pelastuskuilun poraaminen 60 metrin syvyyteen kesti kolme vuorokautta, ja operaatio päättyi onnistuneesti 7. marraskuuta 1963. Lengeden pelastusoperaatio oli Euroopan ensimmäisiä uutistapahtumia, joita televisiokatsojat saattoivat seurata erikoislähetysten myötä miltei hetki hetkeltä varsinkin saksankielisissä maissa. Paikalle saapui jopa 450 tiedotusvälineiden edustajaa. ==Aiheesta tehtyjä elokuvia== Saksalainen elokuvaohjaaja Rudolf Jugert ohjasi aiheesta näytelmäelokuvan Das Wunder von Lengede (1969). Dokumenttielokuvia tapauksesta on julkaistu 1979 ja 2003. Vuonna 2003 valmistui tapauksen pohjalta kolmituntinen televisiodraama Valoa pimeydessä (Das Wunder von Lengede), joka esitettiin Suomen televisiossa huhtikuussa 2006. Se voitti saksalaisen Grimme-televisiopalkinnon. ==Lähteet== Luokka:Ala-Saksin historia Luokka:1900-luvun kaivosonnettomuudet Luokka:Vuoden 1963 onnettomuudet Luokka:Onnettomuudet Saksassa
Kultainen lepakko

Kultainen lepakko () on japanilainen supersankarihahmo, jonka loivat 16-vuotias Takeo Nagamatsu ja 25-vuotias Suzuki Ichiro vuonna 1931 ja joka sai nimensä Golden Bat -tupakkamerkin mukaan. Hahmo esiintyi aluksi paperinukketeatterissa (kamishibai), joka kiersi paikkakunnalta toiselle. Hahmo esiintyy muun muassa vuonna 1967 esitetyssä televisiosarjassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kultainen lepakko pdsh.fandom.com- sivustolla Luokka:Manga- ja animehahmot
Vantaan ruotsalainen seurakunta

Vantaan ruotsalainen seurakunta () on Vantaalla toimiva ainoa ruotsinkielinen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunnan virkaatekevänä kirkkoherrana toimii Kristian Willis. Vuoden 2022 lopussa Vantaan ruotsalaiseen seurakuntaan kuului 3 921 jäsentä, mikä on 70,8 % alueen asukkaista. Seurakunnan alaisuudessa toimii viisi kirkkoa. == Papisto == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Vantaan ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherroina: * 1956–1963: Otto Weckström * 1964–1974: Kaj Leander * 1978–2002: Ilkka Turkka * 2010–2021: Martin Fagerudd * 2021→ Kristian Willis == Katso myös == * Uskonto Vantaalla * Vantaan seurakunnat == Lähteet == Luokka:Porvoon hiippakunnan seurakunnat Luokka:Vantaan evankelis-luterilaiset seurakunnat
Suomen ja Taiwanin suhteet

Suomen ja Taiwanin suhteet ovat lähinnä kaupalliset ja epäviralliset. Suomi tunnusti Kiinan kansantasavallan 13. tammikuuta 1950 ja diplomaattiset suhteet solmittiin saman vuoden lokakuussa. Viralliset diplomaattiset suhteet Taiwanilla on vain 15 valtion kanssa, joista ainoa eurooppalainen on Vatikaani. Suomen hallituksen käyttämä nimitys alueesta on pääsääntöisesti Taiwan eikä esimerkiksi Kiinan tasavalta. Helsinkiin avattiin Taipein Helsingin yhteystoimisto vuonna 1990 ja Taipeihin vastaava Suomea edustava toimisto vuotta myöhemmin. Ne toimivat epävirallisina suurlähetystön kaltaisina instituutioina, sillä virallisia diplomaattisia suhteita ei ole. Toukokuussa 2020 Taiwan lahjoitti pohjoisen sairaanhoitopiirille suu- nenäsuojamia, joita oli ottamassa vastaan eduskunnan Taiwan-ystävyysseuran puheenjohtaja Mikko Kärnä (kesk.). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Taipein Helsingin-yhteystoimiston verkkosivut *
Mika Soininen

Mika Soininen (s. 1961, Helsinki) on suomalainen viranhaltija. Soininen toimii Etelä-Pohjanmaan ELY-keskuksen ylijohtajana. Soininen toiminut viraston ylijohtajana vuodesta 2015 lähtien. Soinisen kausi ylijohtajana kestää vuoteen 2024 saakka. Soininen toimii myös ELY-keskuksen E-vastuualueen johtajana. Aikaisemmin Soininen on toiminut Seinäjoen ammattikorkeakoulun ja Seinäjoen koulutuskuntayhtymän hallintojohtajana. Ennen virkauraa, Soininen toimi 30 vuotta sotilasuralla. Lentoupseeriksi opiskellut Soininen toimi muun muassa Kauhavan Lentosotakoulun johtajana, Maanpuolustuskorkeakoulussa, pääesikunnassa ja Maavoimien esikunnassa. Soininen on suorittanut yleisesikuntaupseerin tutkinnon Maanpuolustuskorkeakoulussa ja Master of Strategic Studies -tutkinnon Yhdysvaltojen Ilmavoimien Yliopistossa. == Lähteet == Luokka:Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskusten ylijohtajat Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paikkalintu

Paikkalintu on lintu, joka pysyttelee ympäri vuoden samalla suhteellisen suppealla alueella, vastakohtana muuttolinnulle. Suomessa eläviä paikkalintuja ovat mm. harakka, varpunen ja kesykyyhky. Kaikkein paikkauskollisimpia Suomessa esiintyviä lintuja ovat pyy, metso, töyhtötiainen ja närhi, jotka pysyvät koko ikänsä vain muutaman hehtaarin tai korkeintaan parin neliökilometrin kokoisella elinalueellaan. Paikkalinnun ja muuttolinnun ero vaihtelee alueittain: monet lajit, jotka Manner-Yhdysvalloissa esiintyvät paikkalintuina, ovat muuttolintuja Kanadassa ja Alaskassa. Samoin eräitä Etelä-Yhdysvaltojen paikkalintuja tavataan muualla muuttolintuina. Eteläisessä Suomessa puukiipijä on pääosin paikkalintu, mutta etenkin maan pohjois- ja itäosissa osittaismuuttaja. Metsissä tapahtuvien (avo)hakkuiden on havaittu vähentävän paikkalintujen määrää. == Lähteet == Luokka:Linnut
Mitsubishi PS -pohjalevy

Mitsubishi PS -pohjalevy on Mitsubishi Motorsin kehittämä pohjalevy etu- ja nelivetoisille automalleille. Sille perustuvat automallit oli suunnattu lähinnä Pohjois-Amerikan markkinoita varten. == Mallit == * Mitsubishi 380 (2005–2008) * Mitsubishi Eclipse (4G) (2005–2011) * Mitsubishi Endeavor (2003–2011) * Mitsubishi Galant IX (2003–2012) PS-pohjalevy Luokka:Autojen pohjalevyt
Kita-Hiroshima

Kita-Hiroshima (, ’Pohjois-Hiroshima’) on Japanin kaupunki Hokkaidōn saarella Hokkaidōn prefektuurissa. Se sijaitsee Ishikarin kehitystoimiston alueella Sapporon ja Chitosen kaupunkien välissä. Kaupunki on rakentunut Ishikarin tasangon eteläreunalle ja sen länsiosissa on ylänköalueita. Kita-Hiroshimassa on 58 152 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 119,05 neliökilometriä. Alueen ensimmäiset japanilaiset uudisasukkaat muuttivat sinne 1880-luvulla Hiroshiman prefektuurista, mistä paikkakunta on saanut nimensä. Hiroshiman kyläkunta perustettiin vuonna 1902. Siitä tehtiin maaseutukaupunki vuonna 1968, ja nimensä Kita-Hiroshimaksi se muutti saadessaan kaupunkioikeudet vuonna 1996. 1970-luvulta lähtien kaupunki on kasvanut voimakkaasti Sapporon lähiönä. Kaupunkiin on sijoittunut esimerkiksi logistiikkaa, korjaamoja, elintarviketeollisuutta ja maatalouskoneiden tuotantoa. Maaseutualueilla viljellään riisiä ja vihanneksia, kuten perunoita, porkkanoita, daikon-retiisejä ja kurpitsoita. Kita-Hiroshiman rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu historiallinen Shimamatsun postiasema 1870-luvulta. Kaupungin pohjoisosassa sijaitsee Nopporon aarniometsä, joka on nimitetty erityiseksi luonnonmuistomerkiksi. Kita-Hiroshimaa palvelee JR Hokkaidōn Chitose-linja. == Kuvia == Tiedosto:Kitahiroshima City Hall.jpg|Kita- Hiroshiman kaupungintalo Tiedosto:Iaido Shrine.JPG|Iaidō-jinja Tiedosto:Kitahiroshima City Nishinosato Elementary School.JPG|Nishinosaton ala-aste Tiedosto:Elfin City Park Exchange Plaza East Exit.jpg|Kita-Hiroshiman rautatieasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Hokkaidōn prefektuurin kaupungit
SpaceX CRS-21

SpaceX CRS-21 oli SpaceX:n miehittämätön rahtilento ISS:lle. Lento laukaistiin 6. joulukuuta 2020. Lento kuuluu NASAn Commercial Resupply Services -ohjelmaan. Lento oli uuden Dragon 2 -aluksen rahtiversion ensimmäinen lento, miehitetty variantti aluksesta on jo lentänyt aiemmin. Aluksena oli SpaceX Dragon 2 "C208". Sen telakoituessa ISS:lle oli asemalla ensimmäisen kerran kaksi Dragon-alusta, sillä SpaceX Crew-1 -lennon Crew Dragon Resilience oli myös asemalla. CRS-21 on Falcon 9:n 100. onnistunut laukaisu ja kaikkiaan 101. == Lento == Laukaisu onnistui 6. joulukuuta 2020 kello 16.17 UTC-aikaa. Huono sää raketin talteenottoalueella siirsi yritystä päivällä eteenpäin. Alus telakoitui ISS:ään 7. joulukuuta noin 18:40 UTC. Lennon kestoksi oli aiottu 30 päivää, edeltävien Dragon-lentojen tapaan. == Rahti == CRS-21-lennon laukaisurahti oli 2 972 kg. Se koostui: * Tieteellinen tutkimus: 953 kg * Alusten laitteisto: 317 kg * Miehistön tarvikkeet: 364 kg * Eva-laitteisto: 120 kg * Tietokoneita: 46 kg * Venäläisten tarvikkeita: 24 kg * Bishop- ilmalukko, paineistamattomassa osassa: 1 090 kg Laitteistoja ovat muun muassa: * Bishop, aiemmin Nanoracks Airlock Module, on pieni ilmalukkomoduuli, joka on tarkoitus yhdistää Tranquility-moduuliin. Se lisää nanosatelliittien laukaisukapasiteettia. Se on aseman ensimmäinen kaupallisesti rahoitettu ilmalukkomoduuli. * BioAsteroid on kaivostekniikan tutkimus. Siinä tutkitaan mikrobien ja kiven pinnan vuorovaikutusta. * Hemocue testaa valkoisten verisolujen testaamista mikrogravitaatiossa. * Brain Organoid on jatkoa ensimmäiselle Brain Organoid -kokeelle. Siinä tutkitaan ihmisaivon varhaiskehitystä mikrogravitaatiossa. * Cardinal Heart on jatkoa aiemmalle kokeelle. Siinä tutkitaan ihmissydänsolujen toimintaa mikrogravitaatiossa. * Three-Dimensional Microbial Monitoring (3DMM) -koe kartoittaa asemalla esiintyvää bakteeristoa ja metaboliitteja. * Subsa-brains tutkii metalliseosten kovajuottamista mikrogravitaatiossa. == Katso myös == * Luettelo Falcon 9:n laukaisuista ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:SpaceX Luokka:Vuoden 2020 avaruustoiminta
Suomen ja Intian suhteet

Suomen ja Intian suhteet ovat hyvät ja alati syvenevät. Diplomaattiset suhteet aloitettiin vuonna 1949. Suomen nykyinen suurlähettiläs on Ritva Koukku-Ronde. New Delhissä sijaitsevan suurlähetysrakennuksen ovat suunnitelleet Reima ja Raili Pietilä, ja se valmistui vuonna 1985. Intialla on suurlähetystö Helsingissä ja maata edustava nykyinen suurlähettiläs on Raveesh Kumar. Taloudellisen yhteistyön syventämiseen on erikoistunut Suomi-Intia kauppayhdistys. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen New Delhin suurlähetystön kotisivut Intia Suomi
Anna Kendrickin filmografia ja teatteriesiintymiset

Tämä on Anna Kendrickin filmografia ja teatteriesiintymiset. == Elokuvat == Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 2003 Camp Camp Fritzi Wagner 2007 Rocket Science Rocket Science Ginny Ryerson 2008 Twilight – Houkutus Twilight Jessica Stanley 2009 Elsewhere Elsewhere Sarah 2009 The Marc Pease Experience The Marc Pease Experience Meg Brickman 2009 Twilight – Uusikuu The Twilight Saga: New Moon Jessica Stanley 2009 Up in the Air Up in the Air Natalie Keener 2010 Twilight – Epäilys The Twilight Saga: Eclipse Jessica Stanley 2010 Scott Pilgrim vastaan maailma Scott Pilgrim vs. the World Stacey Pilgrim 2011 50/50 50/50 Katherine McKay 2011 Twilight – Aamunkoi, osa 1 The Twilight Saga: Breaking Dawn — Part 1 Jessica Stanley 2012 Mitä odottaa kun odotat What to Expect When You’re Expecting Rosie Brennan 2012 ParaNorman ParaNorman Courtney Babcock (ääni) 2012 Poliisit End of Watch Janet Taylor 2012 Pitch Perfect Pitch Perfect Beca Mitchell 2012 Twilight – Aamunkoi, osa 2 The Twilight Saga: Breaking Dawn — Part 2 Jessica Stanley 2012 The Company You Keep – Ikuiset liittolaiset The Company You Keep Diana 2013 Drinking Buddies Drinking Buddies Jill 2013 Rapture-Palooza Rapture-Palooza Lindsey Lewis 2014 The Voices The Voices Lisa 2014 Cake Cake Nina Collins 2014 Life After Beth Life After Beth Erica Wexler 2014 Happy Christmas Happy Christmas Jenny 2014 The Last 5 Years The Last 5 Years Cathy Hyatt 2014 Into the Woods Into the Woods Tuhkimo 2015 Pitch Perfect 2 Pitch Perfect 2 Beca Mitchell 2015 The Hollars The Hollars Rebecca 2015 Mr. Right Mr. Right Martha McKay 2015 Digging for Fire Digging for Fire Alicia 2016 Get a Job Get a Job Jillian Stewart 2016 Mike ja Dave häädeittejä vailla Mike and Dave Need Wedding Dates Alice 2016 Trolls Trolls Poppy (ääni) 2016 The Accountant The Accountant Dana Cummings 2017 Table 19 Table 19 Eloise McGarry 2017 Pitch Perfect 3 Pitch Perfect 3 Beca Mitchell 2018 Missä on Emily? A Simple Favor Stephanie Smothers 2019 Noelle: Joulupukin tytär Noelle Noelle 2020 Trolls: Maailmankiertue Trolls World Tour Poppy (ääni) 2023 Rantakadun alla Under the Boardwalk Ariel (ääni) == Televisio == Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli Jaksot 2007 Viva Laughlin Viva Laughlin Holly ”What a Whale Wants” 2009 Fear Itself Fear Itself Shelby Johnson ”The Spirit Box” 2012 Family Guy Family Guy Nora (ääni) ”Internal Affairs” 2014 Saturday Night Live Saturday Night Live itsenään / juontaja ”Anna Kendrick / Pharrell Williams” == Teatteri == Vuosi Nimi Rooli Esityspaikka 1998 High Society Dinah Lord St. James Theatre, Broadway 2003 A Little Night Music Fredrika Armfeldt New Yorkin kaupunginooppera == Aiheesta muualla == * * Luokka:Filmografiat
Israel Finkelstein

Israel Finkelstein (s. 29. maaliskuuta 1949) on israelilainen arkeologi. Hänen tutkimuksena keskittyy Levantin alueen arkeologiaan, ja hänet tunnetaan työstään etenkin raamatullisen arkeologian parissa. Finkelstein on kirjoittanut myös useita kirjoja. Finkelstein on poikennut monista perinteisistä raamatullisen arkeologian näkemyksistä tuoden uusia tulkintoja. Hänen on kuvattu olevan "literalistin ja minimalistin välimaastossa" ja toisaalta joidenkin mielestä edustavan minimalismiakin suhtautumisessaan raamatulliseen arkeologiaan. Finkelstein syntyi Israelissa Itä-Euroopasta saapuneeseen aškenasijuutalaiseen sukuun. Hän valmistui filosofian tohtoriksi 1983. == Lähteet == Luokka:Israelilaiset arkeologit Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chang’e 5

Chang’e 5 on Kiinan kuuluotain. Satelliitti laukaistiin kohti Kuuta 23. marraskuuta 2020. 1. joulukuuta 2020 Chang’e 5 laskeutui Kuuhun, ja 17. joulukuuta se palasi Maahan. Chang’e 5:n tehtävä oli tuoda Kuusta kivinäyte Maahan ensimmäistä kertaa yli neljäänkymmeneen vuoteen. Luotaimen oli tarkoitus kerätä kaksi kilogrammaa materiaalia Oceanus Procellarumista. Chang’e 5 palasi Maahan 17. joulukuuta. Luotain laskeutui Kiinan Sisä- Mongoliaan, ja Kiinan avaruushallinnon johtaja Zhang Kejian ilmoitti pian tämän jälkeen luotaimen tehtävän onnistuneen. Edellisen kerran näytteitä oli tuonut Neuvostoliiton Luna 24 -luotain vuonna 1976. Yhdysvallat toi Kuun kiviä ensimmäisen kerran Maahan Apollo-lennoillaan vuosina 1969–1972. Luotain pystytti Kuun pinnalle toisena maana maailmassa maansa lipun, joka on kaksi metriä leveä ja 90 senttiä korkea. Kiinan tavoite on kansainvälisen tutkimusaseman rakentaminen ja miehitettyjen avaruuslentojen aloittaminen Kuuhun 2030-luvulla. == Katso myös == *Chang’e 1 *Chang’e 2 *Chang’e 3 *Chang’e 4 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Kuuluotaimet Luokka:Kiinan avaruustoiminta Luokka:Vuoden 2020 avaruustoiminta
Ilūkste

Ilūkste (, ) on kaupunki Etelä-Latviassa Selonian historiallisella alueella. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1917. Vuonna 2016 siellä oli 2 638 asukasta. == Historia == Ilūkste muodostui 1500-luvulla kauppareitin varteen; asiakirjoissa se mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1559. Paikka kuului Kuurinmaan ja Semgallian herttuakunnan semigallialaiseen osaan. Jo vuonna 1596 kaupungissa oli latinakoulu, ja 1600-luvun jälkipuoliskolla saapuivat ensimmäiset vanhauskoiset. Kuurinmaan ja Semgalen herttuakunta joutui vuonna 1795 Venäjän keisarikunnan hallintaan. Pietarin ja Varsovan välisen maantien (valmistunut vuonna 1875) ja Tilsitistä Väinänlinnaan (1873) johtavan rautatien rakentaminen toivat alueelle vaurautta. Vuonna 1897 Ilūkstessa oli 3 652 asukasta, joista 1 355 oli puolalaisia, 847 venäläisiä, 842 juutalaisia, 360 latvialaisia, 134 saksalaisia ja 99 liettualaisia. Vuonna 1910 Ilūksteen perustettiin venäläisten opettajien instituutti, joka myöhemmin siirrettiin Jaroslavliin. Vuonna 1917 Ilūkste sai kaupunginoikeudet. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Ilūksten kotisivut Luokka:Latvian kaupungit
Nina Zaitseva

Nina Grigorjevna Zaitseva (, , s. 1946) on vepsäläinen kielitieteilijä ja runoilija, jota voidaan pitää vepsän kirjakielen luojana. Hän johti prosessia, jonka tuloksena perestroikan alettua vepsäläisille luotiin kirjakieli. Tätä työtä tehdessä Zaitseva muun muassa kehitti uusia sanoja vepsän kieleen. Zaitseva toimii Karjalan Tiedekeskuksen Kielen, kirjallisuuden ja historian instituutin kielisektorin johtajana. Hän oli myös perustamassa Vepsän kulttuuriseuraa ja vepsänkielistä Kodima-sanomalehteä. Hän toimi sen ensimmäisenä pitkäaikaisena päätoimittajana. Zaitseva on väitellyt tohtoriksi vuonna 2002. Hän on kääntänyt Kalevalan vepsäksi ja julkaissut runoja. Vuonna 2012 vietettiin Vepsän vuotta, ja tuolloin hän julkaisi vepsäläisten kansalliseepoksen, jonka nimi on Virantanaz. Tähän työhön häntä oli innoittanut Kalevalan vepsäntäminen. Zaitseva käytti työhön yli vuosikymmenen. Eepoksen pohjana on vepsäläinen kansanrunous ja mytologia. == Julkaisuja == * Zaiceva, Nina: Abekirj. Karjala, Petroskoi, 1991. ISBN 5-7545-0460-8. * Zaiceva, Nina: Ičemoi lugemišt – vepsän kelen lugendkirj 3.–4. klassale. Karjala, Petroskoi, 1994. ISBN 5-7545-0658-9. * Zaitseva, Nina: Vepsän kelen grammatik I. Nimiden kändluz. Karjala, Petroskoi, Izdate’stvo Petrozavodskogo gosudarstvennogo universiteta, 1995. * Zaitseva, Nina: Vepsän kelen grammatik. II. Verboiden kändluz. Verboiden Nimiformad. Kändamatomad sanad. Openduzabukirj. Karjala, Petroskoi: Izdate’stvo Petrozavodskogo gosudarstvennogo universiteta, 2000. * Zaitseva, Nina: Uz’ vepsä-venälaine vajehnik. Karjala, Petroskoi: Periodika 2010. * Zaitseva, Nina & Maria Mullonen: Vepsä-venälaine, venä-vepsläine vajehnik. Karjala, Petroskoi, 1995. * Zaitseva, Nina & Maria Mullonen: Uz’ venä-vepsläine vajehnik. Karjala, Petroskoi: Periodika 2007. == Lähteet == Luokka:Venäläiset kielitieteilijät Luokka:Venäläiset runoilijat Luokka:Vepsäläiset henkilöt Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maaria Nuoranne

Maaria Nuoranne (s. 12. marraskuuta 1993) on suomalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä.Putous-näyttelijä Maaria Nuoranne oli mukana ohjeman taustajoukoissa jo viime kaudella: "Oli turvallinen fiilis tulla mukaan" MTV Uutiset Nuoranne opiskeli Kallion ilmaisutaidon lukiossa ja Lahden kansanopiston teatterikoulutuksessa. Hän on esiintynyt näyttelijänä Syke- sarjassa ja toiminut Bellen suomenkielisenä ääninäyttelijänä elokuvassa Beauty and the Beast – Kaunotar ja hirviö. Vuonna 2019 hän esitti toista pääosaa Lauri-Matti Parppein lyhytelokuvassa Hiljaa kuin murhaajat.Uuden Kinon kevät 2019 Yle Vuonna 2020 Nuoranne avusti käsikirjoittajana ystäväänsä, näyttelijä Linnea Leinoa tämän sketsihahmo Hillevi Häntä-Heikkilän kehittämisessä Putous- viihdesarjassa. Hänet valittiin samana vuonna näyttelijäksi Putouksen kolmannelletoista tuotantokaudelle, joka kuvattiin keväällä 2021. Nuoranteella on ollut myös elektropopia soittava yhtye White Balance yhdessä Ilari Heinilän kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dagda (Latvia)

Dagda on kaupunki itäisessä Latviassa Latgallian historiallisella alueella, lähellä Valko-Venäjän rajaa. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1992, eli se on yksi Latvian nuorimmista kaupungeista. Vuonna 2016 siellä oli 2 178 asukasta. == Historia == Dagdan perusti 1600-luvulla Kuurinmaan herttakunnan kansleri Jānis Francis Hilzens nimellä Dageten. Tuolloin alueelle syntyi myös katolinen seurakunta ja ensimmäinen puukirkko rakennettiin. Viimeisen Hilzen-suvun jäsenen kuoltua vuonna 1788 hänen leskensä myi kartanon Bujnicki-suvulle, jonka aikana sinne muodostui ainutlaatuinen kirjasto, arkisto, taidekokoelma ja arkeologinen museo. Vuonna 1863 kapinoivat talonpojat polttivat kartanon, ja siitä ovat jäljellä enää puutarha ja kaivetut kanavat. Dagda kärsi pahoja vaurioita kummassakin maailmansodassa. Vuonna 1950 sille myönnettiin kaupunkikylän asema ja siitä tuli Dagdan alueen keskus. Vuonna 1992 Dagda sai kaupunginoikeudet, ja vuodesta 2000 lähtien sillä on ollut myös oma lippu ja hymni. == Tunnukset == Dagdan kaupungilla on oma sinivalkoinen lippu, jossa sininen symboloi alueen järviä ja siellä aikoinaan asuneita suomalais- ugrilaisia heimoja, valkoinen puolestaan baltteja ja henkistä selkeyttä. Kaupungin vaakunassa on kuvattuna punainen feenikslintu kultaisella pohjalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Dagdan kotisivut Luokka:Latvian kaupungit
Laaksovirta

Laaksovirta on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Aarne Laaksovirta (ent. Dahlström, 1881–1958), kirjailija ja Oriveden opiston johtaja *Einari Laaksovirta (ent. Dahlström, 1885–1935), juristi ja kansanvaltuutettu, Aarne Laaksovirran veli *Hannu Laaksovirta (s. 1956), neurologi *Jaakko Laaksovirta (1901–1955), arkkitehti *Jukka Laaksovirta (s. 1961), diplomi-insinööri ja Destian toimitusjohtaja 2007–2009 *Tuula H. Laaksovirta (o.s. Honkavaara), 1946–2020), kirjastotieteilijä ja tietoasiantuntija, eduskunnan kirjaston johtaja, professorin arvonimi
Dennis Nylund

Dennis "Ätä" Nylund (s. 22. heinäkuuta 1985 Oulu) on suomalainen näyttelijäB- boy Dennis Nylund: Breikki ei saa olla liian täydellistä YleNäyttelijä Dennis Nylund, 35, voitti aikoinaan breakdancen maailmanmestaruuden – pian hänet nähdään Putouksessa! MTV Uutiset ja breakdance-valmentaja. Nylund teki ensimmäisen esiintymisensä Svenska Teaternissa vuonna 2005 ja saavutti breakdancen maailmanmestaruuden vuonna 2009. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta ja palasi Svenska Teaterniin vuonna 2016. Nylund toimi Saana Akiolan ja Sami Saikkosen kanssa tuomarina Pakko tanssia -ohjelmassa vuonna 2013.Wau, mikä tuomari! - Uusi tanssisarja tulossa Ylelle Iltalehti Hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa Ollaan vapaita ja televisiosarjassa M/S Romantic. Vuonna 2017 hän mentoroi Tanssii tähtien kanssa -ohjelmassa.Tähtitansseissa räväkkä katutanssibattle – näille pareille lisäpisteet tuomareilta MTV Uutiset Nylund valittiin koekuvauksissa uutena näyttelijänä Putous-viihdesarjan kolmannelletoista tuotantokaudelle, joka esitettiin keväällä 2021. Hän voitti ohjelman sketsihahmokilpailun hahmolla Folke Rundqvist. Nylund toimii vuoden 2024 Pariisin olympialaisiin valmistautuvan breakdance-urheilija Anniina Tikan henkilökohtaisena valmentajana. Nylund on naimisissa ja pariskunnalla on yksi tytär ja toinen lapsi syntyi joulukuussa 2021. Nylund harrastaa lenkkeilyä ja golfia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset tanssijat Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jens Jonas Jansen

Jens Jonas Elstrand Jansen eli J. J. Jansen (1844 Hobøl – 1. elokuuta 1912) oli norjalainen pappi ja hartauskirjailija. Hän oli pappina useassa seurakunnassa, viimeksi Røykenissä mutta erosi virasta 1897 sairautensa vuoksi. Hän asui sittemmin Kristianiassa (nyk. Oslo), jossa hän jatkoi kirjoittamista. Muutamia hänen teoksiaan on suomennettu.Jansen, Jens Jonas Elstrand, Tietosanakirja osa 11. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922Jansen, J. J. E., Nordisk familjebok 36. 1924 Jansen valmistui ylioppilaaksi 1861, teologian kandidaatiksi 1868. Hän oli 1873–1883 kappalainen Skjebergissä, kirkkoherra 1884–1890 Varteigissa, vuoteen 1897 Røykenissä ja asui sitten Kristianiassa. Terveydellisistä syistä hän joutui keskeyttämään pappisuransa mutta kirjoitti kuitenkin edelleen runsasta ja suosittua hartauskirjallisuutta. Monet kirjat hän kirjoitti keskustelumuotoon. Hän oli saarnaajana aikanaan Norjan arvostetuimpia.Jansen, Jens Jonas Elstrand, Nordisk familjebok 12. 1910 Jansenin poika oli arkkivaari Einar Jansen, joka oli Norsk biografisk leksikonin toimittaja.Einar Jansen, Store norske leksikon 7.9.2020, viitattu 5.12.2020 ==Suomennetut teokset== * Tilaa Jeesukselle: saarnakokoelma, suomeksi toimittanut Paavo Virkkunen. Helsinki: Yrjö Weilin 1906. * Kaikkein tärkein, 1927 * Evankelinen sananjulistus: kirkon ja kansan elinkysymyksiä: homiletiikka eli saarnataidon opas, 1931 * Ihmissydämen salaisuus: usko ja taikausko: pieniä puheita, suom. Katri ja Paavo Virkkunen, Porvoo: WSOY 1911. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset papit Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1844 syntyneet Luokka:Vuonna 1912 kuolleet
Kirkniemen rautatieasema

Kirkniemen rautatieasema (, ) on rautatieliikennepaikka Hanko–Hyvinkää-radalla Lohjalla. Kirkniemi on ollut asemapaikkaluettelossa nimellä Gerknäs ainakin vuodesta 1875 lähtien. Se perustettiin Kirkniemen kartanon lähelle. Liikennepaikkarakennus rakennettiin vuonna 1900 Bruno Granholmin suunnitteleman Platformskjul I -tyypin mukaisesti. Jo vuonna 1906 liikennepaikkarakennus korvattiin Bruno Granholmin suunnittelemalla kansallisromanttis- ja jugendtyylisellä asemarakennuksella, jota laajennettiin 1923. Aseman ulkoasu on pysynyt pääosin alkuperäisenä. Kirkniemestä rakennettiin teollisuusraide Virkkalan sementtitehtaalle. Vuonna 1966 Kirkniemeen avattiin paperitehdas, joka lisäsi tavaraliikennettä. Henkilöliikenne lakkautettiin 25. syyskuuta 1983, mutta lipunmyyntiä jatkettiin vuoteen 2001 saakka. Asemarakennus ja muita asema-alueen rakennuksia siirtyi Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007. == Lähteet == Luokka:Lohjan liikenne Luokka:Uudenmaan rautatieliikennepaikat
Karl Adolf Nordenskiöld

Karl Adolf Nordenskiöld (15. maaliskuuta 1824 Tuusula – 15. joulukuuta 1897 Tuusula) oli suomalainen juristi, virkamies ja moninkertainen valtiopäivämies. Nordenskiöldin vanhemmat olivat tilanomistaja, luutnantti Karl Gustaf Nordenskiöld ja Hedvig Ulrika Sederholm ja puoliso vuodesta 1864 Hilma Lovisa Broms (k. 1922). Nordenskiöld tuli ylioppilaaksi 1843 ja suoritti tuomarintutkinnon 1849 ja kameraalitutkinnon 1852. Hän oli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari vuodesta 1849 ja senaatin ylimääräinen kamarikirjuri 1852. Nordenskiöld tuli Yleisen revisionioikeuden revisiokonttorin 2. reviisoriksi 1853 ja apukamreeriksi Suomen sotakomissariaatissa ja luotsilaitoksessa 1857. Hän oli Helsingin pitäjän kihlakunnan kruununvouti 1859–1874, samoin kuin Tuusulassa Ruotsinkylänkartanon eli Johannisbergin sääntöperintötilan haltija. Nordenskiöld oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878,1882 ja 1888.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Adolf Nordenskiöld. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 5.12.2020.Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1888 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1888. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1888, ss. 1685-1691. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1824 syntyneet Luokka:Vuonna 1897 kuolleet
Kuuraparta

Kuuraparta ("Frosty The Snowman") on alun perin yhdysvaltalainen, vuonna 1950 julkaistu, lumiukosta kertova joululaulu. Laulun suomenkieliset sanat on kirjoittanut Sauvo Puhtila. "Frosty The Snowman" -laulun kirjoittivat yhdysvaltalaiset lauluntekijät Walter Rollins ja Steve Nelson. Tarkoituksena oli tehdä uusi menestyshitti Gene Autrylle ja Cass County Boysille, joiden esittämä joululaulu "Petteri Punakuono" ("Rudolph the Red Nosed Reindeer") nousi listojen kärkeen vuonna 1949. Rollins ja Nelson pyysivät Gene Autrya levyttämään laulun yhdessä Cass Country Boysin kanssa. Gene Autry huomasi mahdollisuuden päästä jälleen listojen kärkeen ja levytti kappaleen. Kuten "Rudolph the Red Nosed Reindeer", myös "Frosty The Snowman" muodostui kansainväliseksi menestyskappaleeksi. Levy julkaistiin lokakuussa vuonna 1950. Laulu kertoo lumiukosta, joka herää eloon, kun lapset asettavat sen päähän taikurin silinterihatun. Lapset ja lumiukko seikkailevat kaupungilla, mutta lämmin ilma pakottaa Frostyn jättämään lapset. Lumiukko lupaa kuitenkin palata takaisin. Kappaleen levyttivät 1950-luvulla myös Nat King Cole, Jimmy Durante, Guy Lombardo ja Perry Como. Bing Crosby levytti kappaleen vuonna 1962. "Frosty The Snowman" -laulussa ei mainita joulua tai joululomaa (holiday) lainkaan. Silti kappale on vuosien varrella sisällytetty kymmeniin joulualbumeihin. "Frosty The Snowman" -aiheesta on tehty myös elokuva vuonna 1969 sekä TV- animaatio Frosty's Winter Wonderland vuonna 1976. Laulun inspiraation lähteenä oletetaan olleen Armonkin pikkukaupungin New Yorkissa. Nykyään kaupungissa järjestetään vuosittain paraati, joka on omistettu Frostylle. == Laulun suomenkielinen versio == Sauvo Puhtilan sanoittaman, suomenkielisen laulun "Kuuraparta" levyttivät ensimmäisenä Brita Koivunen ja lauluyhtye Four Cats vuonna 1964. Vuonna 1965 sen levyttivät Saukki ja pikkuoravat. Laulu sisältyi Pikkuoravien joulupotkuriin 1. Laulun ovat levyttäneet myös muun Markku Aro (1975), Mikko Alatalo (1999) ja Joel Hallikainen (2002). Suomenkielinen laulu vastaa sisällöltään varsin tarkasti alkuperäistä englanninkielistä. Myös suomalaisessa laulussa lauletaan silinterihatusta: Saat tästä vanhan silinterin, päähän paljaaseen. Se on kai hattu taikurin, pois täältä muuttaneen. Hei, Kuuraparta, nytpä jotain tapahtuu! Täynnä elämää aivan onkin jää, - lumiukko naurusuu! == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset joululaulut Luokka:Sauvo Puhtilan sanoittamat kappaleet Luokka:Suomenkieliset joululaulut
Gabriel Johan Masalin

Gabriel Johan Masalin (20. elokuuta 1823 Juva – 1. maaliskuuta 1886 Oulu) oli suomalainen juristi, kuvernööri ja valtiopäivämies. Masalinin vanhemmat olivat tilanomistaja, varatuomari Karl Gabriel Masalin ja Ebba Katarina Poppius ja puoliso vuodesta 1860 Emilia Masalin (k. 1912). Masalin tuli ylioppilaaksi 1843 ja suoritti tuomarintutkinnon ja kameraalitutkinnon 1848. Varatuomarin arvon Masalin sai 1851 ja laamannin arvonimen 1875. Hän oli Viipurin hovioikeuden ylimääräinen kanslisti vuodesta 1849 ja Vaasan ruotujakoisen tarkk’ampujapataljoonan sotatuomari 1856. Mikkelin läänin varalääninsihteeriksi Masalin tuli 1856 ja lääninsihteeriksi 1864 ja sitten senaatin siviilitoimituskunnan esittelijäsihteeriksi 1879 ja Oulun läänin kuvernööriksi 1884. Masalin oli porvarissäädyssä Mikkelin edustaja valtiopäivillä 1872 ja 1877–1878.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Gabriel Johan Masalin. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 5.12.2020. Taidemaalari, piirtäjä ja kuvittaja Ebba Masalin oli Gabriel Johan Masalinin tytär.Mysteeritaiteilija herkkien koulutaulujen takana – Löytyykö kotoasi Ebba Masalinin taidetta? Yle, 14.10.2017. Viitattu 5.12.2020. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Oulun läänin maaherrat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1886 kuolleet
Oitin koulu

Oitin koulu on alakoulu Hausjärven kuntakeskuksessa Oitissa. Koulussa toimii kaksitoista perusopetusluokkaa (1-6) sekä kaksi esiopetusryhmää.Oitin koulu - Hausjärven kunta, hausjarvi.fi, viitattu 5.12.2020.Oitin koulu - Luokat ja opettajat - Hausjärven kunta , hausjarvi.fi, viitattu 5.12.2020. Koulussa järjestetään myös erityisopetusta. Oppilaita on noin 250. Hausjärven kunta on vuonna 2019 tutkinut Oitin koulun sisäilman laatua ja suunnittelut koulun peruskorjausta.Oitin koulun sisäilma puhuttaa | Yle Uutiset, yle.fi, julkaistu 13.3.2019, viitattu 5.12.2020. Voimakkaimmin oireilevia lapsia on varmuuden vuoksi siirretty tilapäisiin väistötiloihin. == Historia == Yli-insinööri Hugo Kasmimir Nordenswanin suunnittelema Oitin ensimmäinen koulurakennus valmistui syksyllä 1895Oitin koulu | Akin keräilysivut , akiranta.com, viitattu 5.12.2020, jolloin siinä aloitti toimintansa Oitin kansankoulu. Koulussa oli 76 oppilasta ja kaksi opettajaa.Oitin koulu - Koulun historia - Hausjärven kunta , hausjarvi.fi, viitattu 5.12.2020. Rakennusta laajennettiin ensimmäisen kerran vuonna 1904. Vuonna 1912 oppilaita oli jo 104 ja kouluun saatiin kolmas opettaja. Koulua laajennettiin 1919 lisärakennuksella, jossa oli veistosali, naisopettajan asunto sekä johtajaopettajan asunto. Sodat keskeyttivät koulun toimintaa ja koulua käytiin vain vajaina lukukausina. Sotavuosien jälkeen uuden koulurakennuksen rakentaminen tuli tarpeelliseksi kasvavan asukasluvun johdosta. Paikka uutta koulua varten ostettiin keskeltä kylää Paavolan tilan mailta. Koulutyö uudessa rakennuksessa alkoi syksyllä 1954. Koulu kalustettiin ja sisustettiin talkootyöllä. Koulurakennuksen alakerran saniteettitilat remontoitiin vuosina 1992-1993 ja perusteellisesti koulu kunnostettiin vuonna 2002. == Lähteet == Luokka:Suomen peruskoulut Luokka:Hausjärven oppilaitokset
Victor Aimé Huber

Victor Aimé Huber (1800–1869) oli saksalainen osuustoiminta-aatteen levittäjä, joka käsitteli kirjoissaan yhteiskunnallisia aiheita. Huber tuli kirjallisuushistorian ja uudemman historian professoriksi Rostockiin 1833 ja Marburgiin 1835 ja oli professorina Berliinissä 1843–1850. Hän oli espanjan kielen, kirjallisuuden ja olojen tuntija ja julkaisi alalta Geschichte des Cid (1829), Cronica de Cid (1844), Skizzen aus Spanien (1828–1835). Huber oli kiinnostunut yhteiskunnallisten olojen kohentamista ja kiinnitti matkoillaan Euroopan eri maissa huomiota silloin ensi askeleita ottavaan osuustoimintaliikkeeseen, josta hän kirjoitti teoksessaan Reisebriefe aus Belgien, Frankreich und England im Sommer 1854 (1855). Hänestä tuli sitten yksi osuustoiminta-aatteen huomattavampia tienraivaajia Saksassa, mutta hänen yrityksensä saada Saksassa syntymään englantilaismallinen kristillis- sosiaalinen liike ei onnistunut.Huber, Victor Aimé. Tietosanakirja osa 11. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922 ==Teokset (valikoima)== * Geschichte des Cid (1829) * Cronica de Cid (1844) * Skizzen aus Spanien (1828–1835) * Die Selbsthilfe der arbeitenden Klassen durch Wirtschaftsvereine und innere Ansiedelung (1848) * Über Assoziation und deren Verhältniss zur inneren Mission (1855) * Reisebriefe aus Belgien, Frankreich und England im Sommer 1854 (1855) * Konkordia, Beiträge zur Lösung der sozialen Fragen (1861) * Soziale Fragen (1863–1869) * Die genossenschaftliche Selbsthilfe der arbeitenden Klassen (1865) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Saksalaiset professorit Luokka:Vuonna 1800 syntyneet Luokka:Vuonna 1869 kuolleet