EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Helalia Johannes

Helalia Johannes (s. 13. elokuuta 1980) on namibialainen kestävyysjuoksija. Hän saavutti maratonilla pronssia Dohan MM-kilpailuissa 2019. Olympiamaratonilla hän on sijoittunut 11:nneksi sekä Lontoossa 2012 että Tokiossa 2021. Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti maratonilla kultaa vuonna 2018 ja pronssia 2022 sekä sijoittui samalla matkalla viidenneksi vuonna 2014. Afrikan kisoissa hän saavutti puolimaratonilla pronssia vuonna 2011 ja sijoittui samalla matkalla viidenneksi vuonna 2007. Johannesin ennätysaika maratonilla on joulukuussa 2020 Valenciassa juostu 2.19.52. Maratonin lisäksi hänellä on maansa ennätys puolimaratonilla (1.07.49) ja 5 000 metrin juoksussa (15.14,23). == Lähteet == * * == Viitteet == Luokka:Namibialaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Álex Quiñónez

Álex Leonardo Quiñónez Martínez (11. elokuuta 1989 Esmeraldas – 22. lokakuuta 2021 Guayaquil) oli ecuadorilainen pikajuoksija. Hän saavutti 200 metrin juoksussa pronssia Dohan MM-kilpailuissa 2019 ajalla 19,98. Aiemmin samana vuonna Pan-Amerikan kisoissa hän voitti kultaa 200 metrillä ajalla 20,27. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui samalla matkalla seitsemänneksi. Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hän voitti 2013 kultaa 100 metrillä ja 200 metrillä, 2015 puolestaan kultaa 200 metrillä ja pikaviestissä sekä hopeaa 100 metrillä. Quiñónezin ennätysajat ovat 100 metrillä 10,09 toukokuulta 2013, 200 metrillä 19,87 heinäkuulta 2019 ja 400 metrillä 46,28 kesäkuulta 2019 ja ne kaikki ovat Ecuadorin-ennätyksiä. Quiñónez sai vuonna 2021 vuoden kilpailukiellon kun häntä ei ollut kolmesti tavoitettu dopingtestiin kesäkuun 2020 ja toukokuun 2021 välisenä aikana. Quiñónez kuoli ammuskelussa Guayaquilissa 22. lokakuuta 2021. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Ecuadorilaiset pikajuoksijat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Ecuadorilaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Pieni Pyhävesi

Pieni Pyhävesi on Etelä-Savossa Mäntyharjulla Huhtamäen lähellä sijaitseva järvi. == Maantietoa == Pieni Pyhävesi on 2,4 kilometriä pitkä, 2,2 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 177 hehtaaria eli 1,8 neliökilometriä. Pieni Pyhävesi sijaitsee Mäntyharjulla Poitinniemen kylässä. Järvellä on kartan mukaan 20 saarta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 5,39 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00539 kuutiokilometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 3,0 metriä. Sen syvänteessä on 11,5 metriä syvää ja syvänne sijaitsee Hemmoselällä Laukolahden suulla . Järven rantaviivan pituus on 23,3 kilometriä. == Vesistösuhteet == Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Pyhäveden lähialueeseen (14.971) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 81,5 metriä mpy. Pieni Pyhävesi on Kymijoen vesistön latvajärvi ja se yhdistyy kaakkoiskulmasta suurempaan Pyhäveteen, jonka vedenpinta on samalla tasolla. Poitinjoki yhdistää järven Kapiaveden ja Petkelsalmen kautta Pyhäveteen, jonka pinnankorkeus on samalla tasolla (81,5 m merenpinnasta). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Järviwiki * PIENI PYHÄVESI -yhdistys ry Luokka:Mäntyharjun järvet Luokka:Pyhäveden valuma-alue
Esiagricolalaiset tekstit

Esiagricolalaiset tekstit ovat sellaisia vanhan kirjasuomen kauden tekstejä, jotka on laadittu ennen Mikael Agricolan tekemiä käännöksiä ja julkaisuja. Tekstit ovat reformaatioaikaisia käsikirjoituksia. Niiden kääntäjiä tai kopioijia ei Westhin koodeksia lukuun ottamatta tiedetä, mutta eräissä tutkimuksissa Agricolaa vanhemmaksi kääntäjäksi arvellaan ensimmäisenä Wittenbergiin opiskelemaan lähtenyttä Thomas Keijoita. Tarve suomenkielisille jumalanpalvelusteksteille oli ilmeinen jo ennen Agricolan teosten julkaisua, joten seurakunnissa piti turvautua omiin käännöksiin. Esiagricolalaisiin teksteihin voidaan katsoa kuuluvan myös Uppsalan koodeksin suomenkielinen messu, vaikka siinä viitataan Agricolan teksteihin. Esiagricolalaisia tekstejä on yhteensä neljä: * Westhin koodeksi * Uppsalan koodeksin suomenkielinen messu * Kangasala missale * Uppsalan evankeliumikirjan katkelma == Lähteet == Luokka:Suomen kielen historia
Uppsalan koodeksi

Uppsalan koodeksi on 1500-luvulta oleva käsikirjoitus, joka sisältää ruotsinkielisen kirkkokaaren ja lakitekstejä, mutta sen loppupuolella on suomenkielinen messu ja käsikirja, jotka tunnetaan nimellä Uppsalan käsikirjan messu. Ne ovat säilyneet puutteellisesti. Käsikirjoituksen suomenkielinen osuus kuuluu varhaisimpien suomenkielisten tekstien joukkoon. Koodeksin kirjoittaja on tuntematon, samoin sen täsmällinen ajoitus, mutta käsikirjoituksessa viitataan Mikael Agricolan teoksiin, Abckiria ja Rucouskiria. Tästä on voitu päätellä, että koodeksin suomenkieliset osat on siis kirjoitettu vuoden 1544 jälkeen. On arvioitu, että suomenkieliset osat on kirjoitettu vuosina 1544–1548. Kirjoitusajankohta viittaa siihen, että Agricolan teokset eivät olleet kovin nopeasti kaikkien halukkaiden saatavilla. Myös muut kääntäjät kuin Agricola joutuivat tekemään omia käsikirjoituksiaan, jotka mahdollistivat suomenkielisten messujen ja muiden hengellisten tilaisuuksien järjestämisen. Suomenkielinen Isä meidän -rukous on ainoastaan koodeksin messuosiossa, sillä käsikirjaan rukouksen kohdalle on kirjoitettu vain alkusanat Jsæ meiden etc. Ortografialtaan ja kielellisiltä piirteiltään Uppsalan käsikirjan suomenkielinen messu muistuttaa eniten Agricolan varhaisia teoksia ja sisältää runsaasti vanhalle kirjasuomelle ominaisia lounaismurteisina pidettyjä äänne- ja muotopiirteitä. Myös ruotsin kielen lauseopillisten rakenteiden vaikutus näkyy selvästi Uppsalan käsikirjan messussa. Uppsalan käsikirjan messu perustuu pääasiassa vuoden 1541 ruotsalaiseen Messuun. Tutkimuksissa on todettu, että käännöksen tekijä on halunnut noudattaa Turun hiippakunnan omia perinteitä ja on siksi hyödyntänyt Agricolan Abckirian ja Rucouskirian tekstejä. Uppsalan koodeksi on julkaistu myös Kotimaisten kielten keskuksen Kaino-aineistopalvelussa. == Lähteet == Luokka:Kristillinen kirjallisuus Luokka:Suomen kirkkohistoria
Petter Gustaf Idman

Petter Gustaf Idman (6. maaliskuuta 1796 Pietarsaari – 27. tammikuuta 1856 Pietarsaari) oli suomalainen merikapteeni. Hän toimi parkki Herculeksen päällikkönä sen purjehtiessa ensimmäisenä suomalaisaluksena maailman ympäri vuosina 1844–1847. Hän oli myös ensimmäinen suomalainen ”kaphoornari” eli Kap Hornin niemen ympäri purjehtinut kapteeni.Herkules Hylyt.net. Viitattu 3.10.2019. Petter Gustaf Idman kuului suomalaisen Idmanin säätyläissuvun pietarsaarelaiseen haaraan, jossa oli useita merikapteeneja. Hänen vanhempansa olivat merikapteeni ja Pietarsaaren raatimies Johan Israel Idman sekä Anna Sofia Hamberg. Idman kävi Turun katedraalikoulua vuosina 1810–1813, ja valmistuttuaan ylioppilaaksi hän opiskeli Turun akatemiassa vuosina 1813–1814, kunnes lähti merille. Tultuaan merikapteeniksi Idman purjehti vuosina 1820–1824 ensimmäisen kerran Kap Hornin ympäri kuljettaessaan lastia Brasilian Rio de Janeirosta Chilen Valparaísoon ruotsalaisen laivanvarustajan Niklas Lindskogin omistamalla purjelaiva Ophirilla.Guy Björklund: Malmin kauppahuoneen historia Pietarsaaren kaupunginmuseo. Viitattu 3.10.2019.Esko Rahikainen: Kap Horn Kansalliskirjasto 1/2012, s. 61. Viitattu 3.10.2019. Vuosina 1844–1847 Idman purjehti maailman ympäri parkki Herculeksella, jonka omisti Lindskogin pietarsaarelainen serkku, kauppaneuvos Peter Malm. Hercules lähti matkaan Pietarsaaresta lokakuussa 1844 ja purjehti aluksi terva- ja puutavaralastissa Ranskan Marseilleen, jossa lasti myytiin joulukuussa 1844. Huhtikuussa 1845 Idman purjehti Marseillesta Mustallemerelle Odessaan, josta hän kuljetti rautakuulia, talia, nahkoja ja yrttejä sisältäneen lastin Englantiin Plymouthiin ja Lontooseen. Seuraava etappi oli ruutilastin kuljettaminen Lontoosta Rio de Janeiroon, johon Hercules saapui jouluaattona 1845. Hankittuaan uuden lastin Riosta ja Paranaguásta Idman purjehti huhti–kesäkuussa 1846 Valparaísoon.Pekka Toivonen: Hercules världomsegling Skepparen 2008. Viitattu 3.10.2019. Hercules kiersi tällöin Kap Hornin ensimmäisenä suomalaisaluksena. Valparaísosta Idman purjehti Perun Callaoon, josta hän otti kuljetettavakseen Ranskan hallituksen diplomaattista kirjeenvaihtoa. Syyskuun 1846 ja tammikuun 1847 välisenä aikana hän ylitti Tyynenmeren Tahitin kautta Bataviaan Jaavalle. Sieltä hän toi lopuksi melko vaatimattoman lastin arrakkia, tupakkaa ja riisiä Rotterdamiin Hollantiin, johon saavuttiin elokuussa 1847. Rotterdamista Hercules palasi syksyllä 1847 Pietarsaareen. Idmanin puoliso oli Johanna Gustava Holmberg. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset merikapteenit Luokka:Vuonna 1796 syntyneet Luokka:Vuonna 1856 kuolleet
Kalliolammi

Kalliolammi tarkoittaa järveä : * Kalliolammi, järvi Hollola * Kalliolammi, järvi Hämeenlinna * Kalliolammi, järvi Lahti * Kalliolammi, järvi Mänttä- Vilppula * Kalliolammi, järvi Pori * Kalliolammi, järvi Ruovesi * Kalliolammi, järvi Sysmä * Kalliolammi, järvi Virrat tai variaationa * Kalliolamm, järvi Ljusdalissa Hälsinglandissa Ruotsissa == Katso myös == * Kalliojärvi * Kalliolampi * Kallijärvi == Lähteet == Luokka:Järvien täsmennyssivut
Pietarinmäki

Pietarinmäki on osa Nurmijärven kunnassa sijaitsevaa Klaukkalan taajamaa. Se on harjujen päälle rakentunut asuinalue Klaukkalantien varrella Viirinlaakson välittömässä läheisyydessä. Pietarinmäkeä vastapäätä tien toisella puolella sijaitsee Ristipakan alue, joka sisältää asuimiston lisäksi yritystoimintaa, muun muassa Klaukkalan Kehys ja Lasi Oy. Luokka:Klaukkala Luokka:Suomen asuinalueet
Pieninä paloina (albumi)

__NOTOC__ Pieninä paloina on Vando Suvannon kuudes albumi, joka ilmestyi syksyllä 2019.Vando Suvanto: Kotisivu Musiikki on soitettu pääosin akustisin instrumentein. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt Vando Suvanto, paitsi Liidellen (säv. Vando Suvanto ja Karla Suvanto). Sanoitukset Vando Suvanto, paitsi Kusipää Vando Suvanto ja Matti Wallenius Sovitukset Vando Suvanto ja Matti Wallenius. # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == === Yhtye === * Vando Suvanto – laulu, kitara, lyömäsoittimet, kellopeli, koskettimet, huuliharppu, nokkahuilu, pilli * Matti Wallenius – akustiset kitarat, sähkökitara, ukulelet, dobro, mandoliini * Petri Heimonen – tenorisaksofoni, baritonisaksofoni, huilu, bassoklarinetti * Toni Hietala – marimba, vibrafoni, ksylofoni, logdrum * Tero Siitonen – kontrabasso * Salla Vanhanen – alttoviulu * Karla Suvanto – piano === Tuotanto === * Vando Suvanto – äänittäjä, miksaaja * Toni Hietala – äänittäjä * Esa Santonen – masteroija * Henrik Duncker – kannet == Lähteet == * Riskirecordsin kotisivut === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Vando Suvanto -kotisivut Luokka:Vando Suvannon albumit Luokka:Vuoden 2019 albumit
Usvasyntyinen

Usvasyntyinen () on yhdysvaltalaisen Brandon Sandersonin kirjoittama fantasiakirjasarja. Alkuperäinen sarja sisältää kirjat Viimeinen valtakunta, Ylenemisen kaivo ja Ajan sankari. Ne julkaistiin alkuperäiskielellä Tor Booksin kustantamana vuosina 2006-2008 ja suomeksi Jalavan kustantamana vuosina 2017-2018. Wax and Wayne -sarja sijoittuu 300 vuotta edeillisen sarjan jälkeen ja sisältää kirjat The Alloy of Law, Shadows of self, The Bands of Morning ja kehitteillä oleva The Lost Metal. Luokka:Fantasiakirjasarjat Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiaromaanit
Miikka Laiho

Miikka Laiho (s. 3. huhtikuuta 1991 Raisio) on suomalainen entinen pikajuoksija, joka edusti Raision Kuulaa. Laiho saavutti vuoden 2010 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia 400 metrin juoksussa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Léon Cogniet

Léon Cogniet (29. elokuuta 1794 Pariisi – 20. marraskuuta 1880 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari.theworldsartist.com: Léon Cogniet (1794-1880) Cogniet aloitti taideopiskelunsa vuonna 1812 opettajanaan Pierre-Narcisse Guérin. Myös hänen sisarensa Marie Amélie Cogniet oli taidemaalari. Cognietille myönnettiin vuonna 1817 stipendi maalauksestaan "Castor ja Pollux pelastavat Helenan". Stipendin turvin hän siirtyi Romaan missä vietti viisi seuraavaa vuotta. Vuonna 1827 Cogniet maalasi Pyhän Tapanin elämästä kertovia muraaleja Saint-Nicholas-des-Champsin kirkkoon. Häneltä tilattiin sarja maalauksia jotka kertoivat Napoleonin sotaretkestä Egyptiin. Niitä hän maalasi Louvren kattoon vuodet 1833–1835. Vuosina 1840–1860 Cogniet opetti maalaustaidetta naisille yhdessä sisarensa kanssa. Hän solmi avioliiton oppilaansa Catherine Caroline Thévinin kanssa. Vuoden 1843 jälkeen hän keskittyi lähes pelkästään opettamiseen, maalaten silloin tällöin jonkun muotokuvan. Maalaamisen hän lopetti kokonaan vuonna 1855. Onnettoman sattuman vuoksi Cognietin välit katkesivat aikaisemman hyvän ystävän, Eugène Delacroix´n kanssa. Kumpikin oli tehnyt maalauksen vuoden 1830 heinäkuun vallankumouksesta ja vuoden 1831 Pariisin Salongissa maalaukset ripustettiin vieretysten. Herrat pitivät tätä vihamielisenä tekona, johon toinen oli toisensa mielestä syyllinen, eivätkä enää puhuneet toisilleen. Cogniet teki pitkän uran opettajana. Vuonna 1831 hän opetti muotoilua Lycée Louis Le- Grandissa ja École Polytechniquesa vuodet 1847–1861. Vuonna 1861 hänet nimitettiin École des Beaux-Artsin professoriksi mitä virkaa hän hoiti vuoteen 1863 asti jolloin jäi eläkkeelle. Nykyään hänet muistetaan erityisesti opetustyöstään, hänellä oli yli sata oppilasta, joista lähes kaikista tuli kuuluisia taiteilijoita. Eläköitymisestä jälkeen Cogniet opetti vielä jonkin aikaa yksityisoppilaitaan, kunnes luopui siitäkin. Kuollessan hän oli lähes unohdettu.tuttartpitturasculturapoesiamusica.com: Léon Cogniet (1794-1880) == Teoksia == File:Cogniet Castor et Pollux.JPG|Castor ja Pollux pelastavat Helenan, 1817 File:Jean-François Champollion, by Léon Cogniet.jpg|Jean- François Champollionin muotokuva, 1831 File:Leon Cogniet - L Expedition D Egypte Sous Les Ordres De Bonaparte.jpg|Napoleonin sotaretki Egyptiin, kattomaalaus Louvressa, 1835 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * artcyclopedia.com: Léon Cogniet (1794-1880) Luokka: Ranskalaiset taidemaalarit Luokka: Vuonna 1794 syntyneet Luokka: Vuonna 1880 kuolleet
Sami Vartiainen (yleisurheilija)

Sami Vartiainen (s. 12. elokuuta 1986) on suomalainen pikajuoksija, joka edusti Polvijärven Vauhtia. Vartiainen saavutti vuoden 2010 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia 200 metrin juoksussa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Keskustori (Seinäjoki)

Keskustori on aukio Seinäjoen keskustassa. Se sijaitsee Keskuskadun ja Kalevankadun välisellä alueella siten, että Koulukatu kulkee torin halki. Keskustori rakennettiin 2010-luvun lopulla merkittäviltä osiltaan uudelleen. Aukion alle kaivettiin pysäköintihalli, minkä teossa torin länsilaidan suojeltu Vaasantalo oli vaarassa sortua. Aukion laidoille tuli myös uusia rakennuksia, joiden tieltä entisiä purettiin pois. Aikaisemmin Koulukatu oli moottoriajoneuvoliikenteen käytössä, mutta keväällä 2019 valmistuneessa remontissa Keskustori muutettiin kokonaan jalankulkualueeksi. Samalla torin laidalle rakennettiin paviljonkimainen kahvila. Toria on kutsuttu myös nimellä ”Vekseliaukio” johtuen sen laidalla sijaitsevista lukuisista pankkirakennuksista. == Ympäröivät rakennukset == * Keskuskatu 10 Vaasantalo: Entinen Vaasa Oy:n lehti- ja painotalo. Rakennettu vuonna 1935, laajennettu 1950-luvulla. Arkkitehti Axel Mörne. * Keskuskatu 9: Etelä-Pohjanmaan Osuuspankin konttori * Keskuskatu 7 Kassakulma: Rakennettu 2018 Pallas Rakennus. * Keskuskatu 5 Rauniontorni: Rakennettu 2018. * Keskustori 4: Nordea * Keskustori 3 Oma Säästöpankin pääkonttori: Rakennettu 2019. * Koulukatu 10: Ilkka-Pohjalainen * Koulukatu 16 Epstori: Rakennettu 1990. Arkkitehti Jyrki Jääskeläinen. * Kalevankatu 10 == Kuvat == File:Central Square Pavilion Seinäjoki 2.jpg | Keskustorin toripaviljonki valmistui lokakuussa 2022. File:Central Square Entrance Seinäjoki.jpg | Sisäänkäynti toriparkkiin. File:Central Square Seinäjoki.jpg | Myyntipaikkoja torilla. File:Koulukatu 10 Seinäjoki.jpg | Kävelykatu kohti Keskustoria. == Lähteet == Luokka:Seinäjoen keskusta Luokka:Seinäjoen aukiot ja torit
Kfar Yona

Kfar Yona () on kaupunki Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Kaupunki on perustettu vuonna 1932 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 23 060\. ==Maantiede== Kfar Yona sijaitsee Keski-Israelissa noin seitsemän kilometrin päässä Netanyan kaupungista itään. ==Historia== Kfar Yona perustettiin vuonna 1932. Sen ensimmäiset asukkaat olivat juutalaisia maanviljelijöitä Ness Zionasta. Nimensä paikka sai belgialaisen sionisti Jean (Yona) Fischerin mukaan, jonka säätiö rahoitti kylän perustamisen. Kylän ensimmäiset asukkaat perustivat sitrushedelmäpuutarhoja ja toisen maailmansodan jälkeen paikalle kehittyi myös teollisuutta. Kfar Yona kasvoi etenkin Israelin itsenäistymistä vuonna 1948 seuranneiden siirtolaisvirtojen myötä. Kaupungin vieressä oli Shevut Am-niminen siirtolaisten väliaikainen asutusleiri, jonka asukkaat saivat ajan myötä asuntoja Kfar Yonasta. ==Väestö== Kfar Yonan asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 23 060. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 10 900 ja vuonna 1968 2 650. ==Lähteet== Luokka:Israelin kaupungit
Mikko Laiho (pikajuoksija)

Mikko Laiho (s. 20. helmikuuta 1993) on suomalainen entinen pikajuoksija, joka edusti Tampereen Pyrintöä. Laiho saavutti vuoden 2011 sisäratojen Suomen- mestaruuskilpailuissa hopeaa 200 metrin juoksussa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aßlar

Aßlar on kaupunki Lahn-Dill-Kreisin piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se sijaitsee noin 55 kilometriä Frankfurt am Mainista pohjoiseen. == Maantiede == Aßlar sijaitsee Hessenin länsiosassa. Kantakaupunki ja Werdorfin kaupunginosa sijaitsevat 55-kilometrisen Dilljoen laaksossa. Dill laskee Lahnin ja Reinin kautta Pohjanmereen. Lahn-Dill-piirin pääkaupunki Wetzlar sijaitsee viitisen kilometriä Aßlarista kaakkoon. Kaupungit ovat kasvaneet toisiinsa kiinni. Aßlarin länsipuolella on Westerwaldin ylänkömaa. Aßlarin kaupunginosat ovat Aßlar (ml. Klein- Altenstädten), Bechlingen, Berghausen, Bermoll, Oberlemp ja Werdorf. == Historia == Varhaisin asiakirjamaininta Aßlarista on vuosilta 782 ja 783 Lorschin koodeksissa. Paikkakunta teollistui ennen ensimmäistä maailmansotaa ja sen väkiluku kasvoi noin viiteen tuhanteen. Vuonna 1971 alueella tehtiin useita kuntaliitoksia. Aßlaria ympäröineistä maalaiskunnista tuli Aßlarin osa- alueita. Vuonna 1977 Aßlariin liitettiin Werdorf. Seuraavana vuonna Aßlarille myönnettiin kaupunkioikeudet. Rautamalmi avitti Aßlarin kehittymistä. Malmikaivoksesta on maininta jo 1300-luvulta. Luonnonrikkauksista jalostettiin korkeamman lisäarvon tuotteita paikallisesti, joten paikkakunnasta ei tullut pelkkä raaka-aineen viejä. Alueen maaperä ei ollut maanviljelyksen kannalta niin hyvää, että paikkakunta olisi voinut vaurastua maanviljelyksellä. Ensimmäinen valtakunta, johon Aßlar kuului, oli Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta. Ennen Saksan valtakunnan perustamista 1871 kaupunki kuului muutaman vuoden Pohjois-Saksan liittoon. Saksan valtakunnassa kaupunki kuului ensin Preussin kuningaskuntaan ja sen seuraajaan Preussin vapaavaltioon. Toisen maailmansodan jälkeen Aßlarin seutu oli osa Yhdysvaltain miehitysvyöhykettä. Saksan liittotasavallassa siitä tuli osa Hessenin osavaltiota. Aßlarin merkittäviä rakennuksia on muun muassa 1600-luvun lopulla rakennettu barokkityylinen Werdorfer Schloss eli Werdorfin linna. == Talous ja liikenne == Aßlarin talousmaantieteellinen sijainti on suotuisa. Kaupunki ja koko Lahn-Dillin piirikunta sijaitsee kuusimiljoonaisen Reinin–Mainin metropolialueen pohjoisella reunalla. Ruhrin alueen suurkaupungit ovat Aßlarin luoteispuolella, ja Aßlariin on hyvät moottoritieyhteydet kaikista ilmansuunnista. Elinkeinoelämän runkona on monipuolinen teollisuus, johon kuuluu muun muassa koneenrakennus ja hienomekaniikka. == Henkilöitä == Aßlarin historian pahamaineinen merkkihenkilö on ryöväri ja varas Johann Justus Dietz (1789–1813). Kaupungin parempimaineisia tunnettuja henkilöitä ovat muun muassa kellonvalaja ja poliitikko Philipp Rincker (1795–1868) ja jalkapalloseura 1. FC Kaiserslauternissa vaikuttanut Erwin Göbel (s. 1959). == Lähteet ja viitteet == == Aiheesta muualla == *Aßlar, Hessen, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength Luokka:Hessenin kunnat Luokka:Lahn-Dill-Kreis Luokka:Saksan kaupungit
Chlorellaceae

Chlorellaceae on Chlorellales-lahkoon kuuluva leväheimo. Heimoon kuuluu joitain tärkeitä ihmisillä ja tuotantoeläimillä esiintyviä patogeenejä, kuten Prototheca zopfii. Chlorellaceae-heimon kenties tunnetuin suku on Klorella (Chlorella). == Aiheesta muualla == * Taksonomia AlgaeBasessa * iNaturalist: Heimo Chlorellaceae * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Chlorellaceae * UniProt: Taxonomy - Chlorellaceae * National Center for Biotechnology Information (NCBI): Chlorellaceae Luokka:Levät
Ichiki-Kushikino

Ichiki-Kushikino () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kagoshiman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin länsiosassa Satsuman niemimaan länsirannikolla Kagoshiman kaupungin luoteispuolella. Pitkän Fukiagehaman hiekkarannan pohjoisosa ulottuu kaupungin alueelle. Idässä kaupunki nousee vuoristoon Kanmurivuorelle. Ichiki-Kushikinossa on 27 805 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 112,29 neliökilometriä. Ichiki-Kushikinon kaupunki perustettiin vuonna 2005 yhdistämällä, nimensä mukaisesti, Kushikinon kaupunki ja Ichikin maaseutukaupunki. Niistä Kushikino on suurempi ja muodostaa kaupungin keskustan. Se kehittyi historiallisesti Satsuman daimiokuntaan kuuluvana kaivos- ja kalastuskaupunkina. Nykyisin Kushikinon satamasta harjoitetaan Tyynenmeren syvänmeren kalastusta. Kaupungissa on myös useita muita kalastussatamia ja siellä tuotetaan kalaelintarvikkeita, kuten kamabokoa ja satsuma-agea. Muita elinkeinoja ovat esimerkiksi riisin, sitrushedelmien ja bataattien viljely sekä shōchūn valmistus. Kaupunkia palvelee JR Kyūshūn Kagoshima-päälinja. == Kuvia == Tiedosto:Kushikino Shopping District 2013-08.JPG|Katos kauppakadulla Kushikinon keskustassa Tiedosto:Kangaku-en 01.jpg|Kangaku-enin kiinalainen puutarha == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Kagoshiman prefektuurin kaupungit
Dillenburg

Dillenburg on kaupunki Lahn-Dill-Kreisin piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se sijaitsee noin 75 kilometriä Frankfurt am Mainista luoteeseen. Dillenburgille myönnettiin marraskuussa 2017 lisänimi Oranienstadt, ja kaupungin viralliseksi nimeksi tuli Oranienstadt Dillenburg. Alankomaiden vapaustaistelija Vilhelm I Oranialainen oli syntyisin Dillenburgista. == Maantiede == Dillenburg sijaitsee Hessenin länsiosassa 55-kilometrisen Dilljoen laaksossa. Kaupungin länsipuolella on Haigerin kaupunki, joka rajoittuu Nordrhein-Westfalenin osavaltioon. Dill-joki laskee Lahnin ja Reinin kautta Pohjanmereen. Lahn-Dill-piirin pääkaupunki Wetzlar sijaitsee Dillenburgin kaakkoispuolella. Lounaassa on Westerwaldin ylänkömaa. == Historia == Varhaisin asiakirjamaininta Dillenburgista on vuodelta 1254. Ludvig IV myönsi paikkakunnalle kaupunkioikeudet vuonna 1344. Nassau- Dillenburgin kreivit hallitsivat Dillenburgin linnaa 1500-luvulla. Ensimmäinen maininta linnasta on vuodelta 1130. Seitsenvuotisessa sodassa linna vaurioitui pahoin. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1634 Ruotsin joukot aiheuttivat vakavia tuhoja Dillenburgissa ja sen ympäristössä. Vuonna 1723 Dillenburg kärsi tulipalosta, joka tuhosi yli puolet kaupungin rakennuksista. Takaiskuista huolimatta Dillenburg kehittyi hiljalleen: perustettiin oppilaitoksia, ensimmäinen sanomalehti Dillenburgische Intelligenz-Nachrichten alkoi ilmestyä 1773 ja kaupunki liitettiin rautatieverkkoon vuonna 1862. Teollinen vallankumous muutti kaupunkia pysyvästi vuodesta 1866 alkaen. Toisen maailmansodan aikana Dillenburg oli teollisuuskaupunkina houkutteleva pommituskohde. Sodan lopussa kaupungin infrastruktuuri ja rakennuskanta kärsivät huomattavia vaurioita. Sodan jälkeen Dillenburg kuului Yhdysvaltain miehitysvyöhykkeeseen. Kehitys eteni ripeästi: uusia taloja, uutta rahaa, parempia liikenneyhteyksiä. Vanhakaupunki uudistettiin ja Dillenburgin linnaa restauroitiin. Alankomaiden kuningatar vieraili kaupungissa vuonna 1971, jolloin moottoritie 45:n Dillenburgiin liittyvä osuus avattiin liikenteelle. Dillenburgin maamerkki on 1870-luvulla rakennettu 37-metrinen Wilhelmsturm eli Wilhelmintorni. == Talous ja liikenne == Dillenburgissa on useita teollisia yrityksiä, kuten terästeollisuutta edustava Outokumpu Nirosta. Isabellenhütte Heuslerin pääkonttori sijaitsee Dillenburgissa; yrityksen historia ulottuu vuoteen 1482. Sen toimialana on tarkkuusmittauslaitteiden kehittäminen ja valmistus. Deutsche Telekomilla on datakeskus Dillenburgissa. Dillenburgin keskeinen moottoritieyhteys on läntisen Saksan halki kulkeva 257-kilometrinen BAB 45. Kaupungin rautatieasema sijaitsee 73-kilometrisellä Dillstrecke- rataosuudella. == Lähteet ja viitteet == == Aiheesta muualla == *Dillenburg, Hessen, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength Luokka:Hessenin kunnat Luokka:Lahn-Dill-Kreis Luokka:Saksan kaupungit
Aki Henttonen

Aki Henttonen (s. 19. elokuuta 1991 Turku) on suomalainen entinen pikajuoksija, joka edusti Turun Urheiluliittoa. Henttonen saavutti vuoden 2011 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia 400 metrin juoksussa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kfar Kama

Kfar Kama (, ) on suurempi kaikkiaan kahdesta tšerkessien asuttamasta kylästä Israelissa Pohjoisella hallintoalueella. Kylä on perustettu vuonna 1878 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 3 332\. ==Maantiede== thumb|vasen|Paikallisia rakennuksia. Kfar Kama sijaitsee Ala-Galilean itäosassa noin 4,5 kilometrin päässä Kfar Tavorista koilliseen. ==Historia== Kfar Kaman perustivat vuonna 1878 alueelle saapuneet tšerkessit. Jopa sadat tuhannet tšerkessit olivat lähteneet alkuperäisiltä kotiseuduiltaan nykyiseltä Venäjältä Venäjän valloittaessa Tšerkessian vuosina 1858-1859. Kfar Kamaan saapuneet tšerkessit olivat šapsugeja ja he olivat saaneet maata Palestiinaa tuolloin hallinneilta osmaneilta vastineeksi järjestyksen ylläpidosta alueella. Monet paikalliset osallistuivat ensimmäiseen maailmansotaan Osmanien valtakunnan armeijassa ja myöhemmin brittien vallattua Palestiinan ja heidän perustettuaan Palestiinan mandaattialueen monet tšerkessit palvelivat brittiarmeijassa. Tšerkessit pitivät usein yllä myös hyviä suhteita alueelle saapuviin juutalaissiirtolaisiin. Israelin itsenäisyyssodan alettua osa tšerkesseistä soti juutalaisten haganah-järjestön puolella. Sodan jälkeen Kfar Kama oli yksi ensimmäisistä alueensa vesi- ja sähköverkkoon liitetyistä kylistä. Oman kuntansa aseman Kfar Kama sai vuonna 1950. ==Väestö== Kfar Kaman asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 3 332. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 2 710 ja vuonna 1968 1 330\. Kfar Kama on suurempi kaikkiaan kahdesta tšerkessien asuttamista kylistä Israelissa. Toinen kylistä on Rehaniya Ylä- Galileassa. Paikalliset koululaiset opiskelevat heprean, arabian ja englannin lisäksi tšerkessin kieltä. Uskonnoltaan tšerkessit ovat muslimeja. Kfar Kamassa sijaitsee tšerkessimuseo. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Israelin kaupungit
Hooverphonic

Hooverphonic on vuoden 1995 lokakuussa perustettu belgialainen yhtye. Sen muodostavat nykyisin Alex Callier, Raymond Geerts ja Geike Arnaert. Yhtye valittiin edustamaan Belgiaa vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa. Heidän edustuskappaleensa oli nimeltään "Release Me". Vuoden 2020 Euroviisut peruttiin kuitenkin koronaviruspandemian vuoksi, ja Hooverphonic valittiin näin ollen Belgian edustajaksi vuoden 2021 kilpailuun, tällä kertaa kappaleella "The Wrong Place". == Yhtyeen jäsenet == Nykyiset jäsenet * Alex Callier – bassokitara, koskettimet, musiikkiohjelmointi * Raymond Geerts – kitara * Geike Arnaert – laulu Entiset jäsenet * Esther Lybeert – laulu * Frank Duchêne – koskettimet * Liesje Sadonius – laulu * Kyoko Bartsoen – laulu * Noémie Wolfs – laulu * Luka Cruysberghs – laulu ===Aikajana=== == Diskografia == === Albumit === *A New Stereophonic Sound Spectacular (1996) *Blue Wonder Power Milk (1998) *The Magnificent Tree (2000) *Hooverphonic Presents Jackie Cane (2002) *No More Sweet Music|No More Sweet Music/More Sweet Music (2005) *The President of the LSD Golf Club (2007) *The Night Before (it) (2010) *Reflection (2013) *In Wonderland (2016) *Looking For Stars (2018) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Belgialaiset yhtyeet Luokka:Belgian euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2020 euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2021 euroviisuedustajat
Kim Reynolds

Kimberly Kay Reynolds (o.s. Strawn, s. 4. elokuuta 1959 St. Charles, Iowa, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän on ollut Iowan kuvernööri 24. toukokuuta 2017 lähtien. Vuosina 2011–2017 hän toimi osavaltion varakuvernöörinä. Reynolds kasvoi maatilalla ja opiskeli Northwest Missouri State Universityllä ja Upper Iowa Universityllä.2015 Women of Influence Honoree: Kim Reynolds . Business Record. Luettu 3.10.2019 Hän on Iowan ensimmäinen naiskuvernööri.Kim Reynolds, Iowa's first female governor, elevates a staff of female leaders. Des Moines Register. Luettu 3.10.2019 == Lähteet == === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kuvernöörin kotisivut Luokka:Iowan kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pierce LePage

Pierce LePage (s. 22. tammikuuta 1996) on kanadalainen kymmenottelija. Hän saavutti Kansainyhteisön kisoissa 2018 hopeaa silloisella ennätystuloksellaan 8171 pistettä. Pan-Amerikan kisoissa 2019 hän saavutti pronssia tuloksella 8161 pistettä. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui viidenneksi 8445 pisteellä. Hän voitti samana vuonna Talencen kymmenottelun. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän oli viides kohentaen ennätyksekseen 8604. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa uusilla ennätyspisteillään 8701. Hän voitti vuonna 2023 Götzisin kymmenottelun sekä maailmanmestaruuden Budapestissa tehden jälleen ennätyksensä, 8909 pistettä. == Henkilökohtaiset ennätykset == *100 metriä: 10,28 (Götzis, 2023) *400 metriä: 46,84 (Eugene, 2022) *1 500 metriä: 4.31,85 (Tokio, 2021) *110 metrin aidat: 13,77 (Budapest, 2023) *Korkeus: 209 (Götzis, 2017) *Seiväs: 525 (Talence, 2019) *Pituus: 780 (Montréal, 2019) *Kuula: 15,99 (Baton Rouge, 2023) *Kiekko: 53,26 (Eugene, 2022) *Keihäs: 63,09 (Götzis, 2023) *10-ottelu: 8909 (Budapest, 2023) == Lähteet == * * Luokka:Kanadalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lily-Marlene Puusepp

Lily-Marlene Puusepp (s. 1983) on suomalainen harpisti.defunensemble: Lily- Marlene Puusepp Puusepp opiskeli vuosina 1999–2001 Sibelius-Akatemian nuorisokoulutuksessa ja siirtyi sitten aikuispuolelle, jossa sai vuosina 2001–2005 opetusta Marjatta Haahdelta. Hän valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2005 ja piti ensikonserttinsa marraskuussa 2006. Hän on sittemmin toiminut solistina muiden muassa Avanti!-orkesterin sekä Keski-Pohjanmaan kamariorkesterin kanssa. Hän on myös toiminut Radion sinfoniaorkesterin harpun äänenjohtajana ja esiintynyt ulkomaisten orkesterien, kuten Bergenin filharmonikkojen ja Den Norske Opera & Balletin orkesterin kanssa.Pellingin Musiikkipäivät: Lily-Marlene Puusepp Puusepp on esiintynyt lukuisilla musiikkifestivaaleilla, joihin ovat kuuluneet Kuhmon Kamarimusiikki, Musica nova Helsinki ja Crusell-viikot. Hän on tehnyt useita esiintymisiä Sibelius- Akatemian Soiva Akatemia -konserttisarjassa. Puusepp on tehnyt nauhoituksia ja levytyksiä. Hänen ensilevynsä duona sellisti Seeli Toivion kanssa oli vuonna 2009 julkaistu Salut d'amour, joka sisältää kaikkien aikojen ensimmäisen levytyksen Adrien-François Servaisin Fantaisie-sävellyksestä (op. 1) sellolle ja harpulle. Duona harpisti Saija Lahtisen kanssa Puusepp esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2010.Helsingin Konservatorio: Lily-Marlene Puusepp ja Saija Lahtinen soittavat harppumusiikin merkkiteoksia 5. toukokuuta Puusepp on defunensemblen jäsen. Hän on työskennellyt myös kuorojen, kuten Helsingin kamarikuoron, Candominon ja Tapiolan kamarikuoron kanssa. Maaliskuussa 2008 Puusepp sai Lyon & Healy-tehtaalta elektroakustisen Lyon&Healy; Style 2000 G-konserttiharpun, joka on Suomessa ainutlaatuinen. Puusepp on esiintynyt paitsi Pohjoismaissa, myös Keski-Euroopassa, Japanissa ja Australiassa. Hän on kantaesittänyt useita sooloharpputeoksia ja kamariteoksia, joissa harpulla on osuus. Hän on opettanut harpunsoittoa Helsingin konservatoriossa, Juvenaliassa ja Vantaan musiikkiopistossa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset harpistit Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maicel Uibo

Maicel Uibo (s. 27. joulukuuta 1992) on virolainen yleisurheilun moniottelija. Hän saavutti sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 seitsenottelussa pronssia ennätystuloksellaan 6265 pistettä ja ulkoratojen MM-kilpailuissa 2019 kymmenottelussa hopeaa ennätystuloksellaan 8604 pistettä. Hänen aiempi kymmenotteluennätyksensä ulkoradoilla oli toukokuussa 2018 Götzisissä tehty 8514 pistettä. Hän on sijoittunut MM-kilpailuissa lisäksi seitsemänneksi Eugenessa 2022, kymmenenneksi Pekingissä 2015 ja 19:nneksi Moskovassa 2013. Olympialaisissa 2016 hän oli 24:s ja 2021 viidestoista. EM-kilpailuissa hän on sijoittunut viidenneksi 2022. Maicel Uibon puoliso on bahamalainen pikajuoksija Shaunae Miller-Uibo. == Lähteet == Luokka:Virolaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ksylografia

Ksylografia (kreik. ksylon, puu ja graphein, piirtää) on puupiirros, joka on eräs grafiikan ja painotekniikan laji. Yleensä termillä tarkoitetaan englantilaisen Thomas Bewickin vuonna 1775 kehittämää erittäin sävykästä puupiirrosmenetelmää, jota käytettiin lähinnä kuvitustyössä.Kämäräinen 1986, s. 110 == Lähteet == * Kämäräinen, Aki et al. (toim.): Suomen ja maailman taide - Hakemisto, Sanasto. WSOY, 1986. ISBN 951-0-10729-8 === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Kirjapainotaito Luokka:Grafiikan menetelmät
Wadeline Jonathas

juoksi vain alkuerissä Wadeline Jonathas (s. 19. helmikuuta 1998) on yhdysvaltalainen pikajuoksija, jonka päälaji on 400 metrin juoksu. Hän voitti Yhdysvaltain yliopistomestaruuden 2019 silloisella ennätysajallaan 50,60. Heinäkuussa 2019 hän sijoittui Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa kolmanneksi ja paransi ennätyksekseen 50,44. Syyskuussa 2019 hän voitti lajinsa Yhdysvaltain ja Euroopan välisessä ottelussa ajalla 51,01. Dohan MM- kilpailuissa 2019 hän sijoittui neljänneksi; hän paransi ensin välierissä ennätyksekseen 50,07 ja loppukilpailussa 49,60. Hän juoksi samoissa kilpailuissa ankkuriosuuden Yhdysvaltojen kultajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. Jonathas voitti sisäratojen Yhdysvaltojen-mestaruuden 400 metrillä 2020. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin välierissä, ja juoksi alkuerissä 4 × 400 metrin viestissä, jossa Yhdysvallat saavutti loppukilpailussa toisella kokoonpanolla kultaa. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän juoksi 4 × 400 metrin sekaviestin alkuerissä. Loppukilpailussa Yhdysvallat sai pronssia. == Lähteet == * * == Huomautukset == Luokka:Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hailey Bieber

Hailey Rhode Bieber (o.s. Baldwin; s. 23. marraskuuta 1996 Tucson, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen malli. Hän avioitui laulaja Justin Bieberin kanssa vuonna 2019 ja he saivat Jack Blues Bieber -nimisen pojan elokuussa 2024. Bieberin vanhemmat ovat näyttelijä Stephen Baldwin ja graafinen suunnittelija Kennya Baldwin. Hänellä on 1993 syntynyt sisko, Alaia Baldwin. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset mallit Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kuparipiirros

Kuparipiirros eli vaskipiirros on graafinen syväpainomenetelmä ja sillä tehty kuva. Piirros tehdään kuparilaatalle joko kuivaneulatekniikalla eli kaivertaen tai etsauksena eli syövyttämällä. Laatasta otetaan sen jälkeen vedoksia. Kuparipiirros otettiin käyttöön 1400-luvulla, kun haarniskasepät kopioivat tekemiään koristekaiverruksia.Kämäräinen 1986, s. 111 == Lähteet == * Kämäräinen, Aki et al. (toim.): Suomen ja maailman taide - Hakemisto, Sanasto. WSOY, 1986. ISBN 951-0-10729-8 === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Kirjapainotaito Luokka:Grafiikan menetelmät
Verena Mayr

Verena Mayr (o.s. Preiner, s. 1. helmikuuta 1995) on itävaltalainen yleisurheilun moniottelija. Hän saavutti seitsenottelussa pronssia Dohan MM- kilpailuissa 2019 tuloksella 6560. Hän on sijoittunut ulkoratojen EM- kilpailuissa seitsenottelussa seitsemänneksi vuonna 2016 ja kahdeksanneksi vuonna 2018 sekä sisäratojen EM-kilpailuissa viisiottelussa kuudenneksi vuosina 2017 ja 2019. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän oli yhdestoista. Hän saavutti seitsenottelussa hopeaa alle 23-vuotiaiden EM- kilpailuissa 2017 ja voitti kultaa samana vuonna universiadeissa. Mayrin ennätys seitsenottelussa on Ratingenissa kesäkuussa 2019 tehty 6591 pistettä, joka on myös Itävallan-ennätys. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yours Truly (Ariana Granden albumi)

Yours Truly on yhdysvaltalaisen laulajan Ariana Granden debyyttistudioalbumi. Se julkaistiin 3. syyskuuta 2013. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 esikoisalbumit Luokka:Ariana Granden albumit
Danniel Thomas-Dodd

Danniel Thomas-Dodd (o.s. Thomas, s. 11. marraskuuta 1992) on jamaikalainen kuulantyöntäjä. Hän saavutti MM-hopeaa Dohassa 2019 sekä sijoittui neljänneksi Lontoossa 2017 ja kymmenenneksi Eugenessa 2022. Hän saavutti hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 ja oli kuudes 2022. Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti kultaa 2018 ja hopeaa 2022. Hän voitti kultaa Pan-Amerikan kisoissa 2019. Olympialaisissa hän jäi karsintaan sekä Rio de Janeirossa 2016 että Tokiossa 2020. Thomas-Doddin ennätys kuulantyönnössä on Los Angelesissa toukokuussa 2023 työnnetty 19,77, joka on myös Jamaikan-ennätys. == Lähteet == Luokka:Jamaikalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cort Guitars

Cort Guitars (Cor-Tek Corporation) on eteläkorealainen kitaravalmistaja. Yhtiö on yksi maailman suurimpia kitaravalmistajia, joka valmistaa soittimia useille muille yhtiöille. Cortilla on tehtaita Indonesiassa, Etelä-Koreassa ja Kiinassa. Cort Guitars perustettiin vuonna 1960 pianoiden maahantuojaksi, ja tuohon aikaan yhtiön nimi oli vielä Soo Doh Piano. Hiljalleen yhtiöstä muodostui pianoiden maahantuojasta niiden valmistajaksi, ja viimein kitaroiden valmistajaksi vuonna 1973. == Lähteet == Luokka:Soitinvalmistajat
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten 1 500 m

Miesten 1 500 metrin juoksussa Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 3.–7. elokuuta 2021. 1 500 metrin juoksu kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla. ==Karsinnat== 1 500 metrin juoksuun osallistuu 45 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 3.35,20. Jos 45 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021. ===Olympiaturnaukseen osallistuvat urheilijat=== ==Aikataulu== 1\. kierros kilpaillaan 3. elokuuta. Välierät juostaan 5. elokuuta ja loppukilpailu 7. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 7. elokuuta. == Lähteet == Miesten 1500 m
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten 1 500 m

Naisten 1 500 metrin juoksussa Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 2.–6. elokuuta 2021. 1 500 metrin juoksu kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla. ==Karsinnat== 1 500 metrin juoksuun osallistuu 45 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 4.04,20. Jos 45 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021. ===Olympiaturnaukseen osallistuvat urheilijat=== ==Aikataulu== 1\. kierros kilpaillaan 2. elokuuta. Välierät juostaan 4. elokuuta ja loppukilpailu 6. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 6. elokuuta. == Lähteet == Naisten 1500 m
Jevgeni Ljatski

Jevgeni Aleksandrovitš Ljatski (, 15. maaliskuuta 1868 Minsk – 7. heinäkuuta 1942 Praha) oli venäläinen kansatieteilijä, kirjallisuudentutkija ja kirjailija. Jevgeni Ljatski syntyi aatelisperheeseen. Hän harrasti kansatiedettä ja perinteentutkimusta, valmistui Moskovan yliopiston historiallis-kielitieteellisestä tiedekunnasta ja työskenteli sen jälkeen opettajana. 1890-luvun lopulla Ljatski muutti Pietariin, jossa hän työskenteli Antropologian ja etnografian instituutissa, Venäläisessä museossa ja valtionkansliassa. Kirjallisuuden tutkijana hän keskittyi Nikolai Tšernyševskin ja Ivan Gontšarovin tuotantoon. Tieteellisen työnsä ohella Ljatski toimi kirjallisuuskriitikkona. Vuosina 1912–1913 hän toimitti Sovremennik-lehteä. Vuonna 1917 Ljatski siirtyi Suomeen, jossa hän toimitti bolševismin vastaista Severnaja žizn -lehteä. Vuonna 1920 hän muutti Tukholmaan ja sittemmin Prahaan. Ljatski työskenteli emigranttilehtien toimittajana, johti kirjakustantamoja, osallistui yhdistystoimintaan ja julkaisi venäläisten emigranttien elämästä kertovan romaanin Tundra (1925–1926). Hän toimi myös venäläisen kirjallisuuden popularisoijana. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Venäläiset tieteilijät Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Koukkuheinät

Koukkuheinät (Tragus) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi kahdeksan lajia. == Lajeja == * Tragus andicola * Tragus australianus * Tragus berteronianus * Tragus heptaneuron * Tragus koelerioides * Tragus mongolorum * Tragus pedunculatus * Tragus racemosus – hiekkakoukkuheinä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Koukkuheinät (Tragus) * ITIS: Tragus * United States Department of Agriculture (USDA): Tragus * Flora of China: Tragus Luokka:Heinäkasvit
Anne Haila

Anne-Kaarina Elise Haila (29. joulukuuta 1953 Helsinki – 21. syyskuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen akatemiaprofessori, joka tutki kaupungistumista. Hän oli kansainvälisesti suuntautunut tutkija, jonka kohteena olivat kiinteistömarkkinat, kaupunkisuunnittelu ja asuntopolitiikka. Haila kirjoitti ylioppilaaksi Pohjois-Tapiolan yhteiskoulussa Espoossa 1972 ja valmistui Teknillisestä korkeakoulusta ensin diplomi-insinööriksi 1981, tekniikan lisensiaatiksi 1987 ja tekniikan tohtoriksi 1990. Hän opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa maanmittausinsinööriksi ja suoritti samanaikaisesti opintoja Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa. Vierailevana tutkijana hän toimi Münsterin yliopistossa Saksassa 1979–1980, New Yorkin kaupunginyliopistossa 1985–1986 ja Los Angelesissa sijaitsevassa Kalifornian yliopistossa 1993–1994. Haila väitteli tekniikan tohtoriksi samanaikaisesti silloisen miehensä Uskali Mäen kanssa (eronnut 1992), josta myös tuli sittemmin akatemiaprofessori. Työurallaan Haila toimi myös opettajana Singaporen kansallisessa yliopistossa 1994–1996 ja tutkijana Kööpenhaminassa Pohjoismaisessa Aasian tutkimuksen instituutissa 1996–1997. Ensimmäinen professorinimitys oli Norjan maatalousyliopistoon, jossa hän työskenteli 1997–1998. Helsingin yliopiston sosiaalipolitiikan, erityisesti kaupunkitutkimuksen professoriksi Haila nimitettiin 1998 ja akatemiaprofessorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa hän aloitti vuoden 2019 alussa. Haila kirjoitti useita artikkeleita kiinteistömarkkinoista, kaupunkisuunnittelusta ja kaupunkiteoriasta kansainvälisiin tieteellisiin aikakausjulkaisuihin ja kokoomateoksiin. Kirjoittamassaan teoksessa Urban land rent (2016) hän osoitti maankoron Singaporen valtion taloudelliseksi perustaksi. Julkaisu sai aikaan laajan kansainvälisen keskustelun ja kirja päätyi Harvardin yliopiston ja Oxfordin yliopiston tutkintovaatimuksiin. ==Lähteet== Luokka:Akatemiaprofessorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Kaupunkitutkimus Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Nikolai Putjata

Nikolai Vasiljevitš Putjata (, 3. elokuuta 1802 – 10. marraskuuta 1877 Moskova) oli venäläinen muistelmakirjailija ja historioitsija. Nikolai Putjata syntyi aatelisperheeseen. Hän sai kotiopetuksen Moskovassa, kävi aliupseerikoulun ja työskenteli pääesikunnassa. Putjata osasi tärkeimpiä eurooppalaisia kieliä ja opetteli myöhemmin ruotsin kielen. Hän osallistui Moskovan kirjallisuuselämään ja julkaisi ensimmäisen lehtikirjoituksensa vuonna 1823. Vuonna 1824 Putjata siirtyi Helsinkiin kenraalikuvernööri Arseni Zakrevskin adjutantiksi. Siellä hänen ystäväpiiriinsä kuuluivat Aleksandr Muhanov, Alexander Armfelt ja Jevgeni Baratynski. Vuosina 1825 ja 1827 Putjata julkaisi venäläisissä lehdissä kirjeitä Suomesta, joissa hän kuvaa maata, sen kansaa ja ”synkkää luontoa”. Putjata osallistui Venäjän–Turkin sotaan vuonna 1829 ja matkusteli sisäministeri Zakrevskin kanssa pitkin Venäjää koleran vastaisessa kampanjassa vuonna 1830. Putjata erosi armeijasta aliratsumestarina vuoden 1831 lopussa, jolloin hänet nimitettiin päällikön apulaiseksi Suomen passivirastoon Pietarissa. Vuosina 1839–1851 Putjata työskenteli osastopäällikkönä Suomen valtiosihteerinvirastossa ja vuonna 1845 hän sai todellisen valtioneuvoksen arvon. Jouduttuaan eroamaan virastaan Putjata muutti 1850-luvun puolivälissä Moskovaan, jossa hän osallistui Venäjän kirjallisuuden ystävien toimintaan. 1860-luvulla Putjata alkoi kirjoittaa muistelmia muun muassa Vladimir Odojevskista, Nikolai Muravjovista ja Arseni Zakrevskista. Hän julkaisi myös muutamia historiantutkimuksia ja joukon Jevgeni Baratynskilta saamiaan kirjeitä. Putjatan kuoleman jälkeen julkaistiin muistelmat dekabristikapinallisten teloituksesta ja Aleksandr Puškinista. Putjata oli luonteeltaan vaatimaton ja vältti tuomasta itseään esille muistelmissaan. Kirjallisuudentutkija Pjotr Bartenev kutsui häntä muistokirjoituksessaan ”yhdeksi Venäjän sivistyneistön ja älymystön parhaista edustajista”. Putjata oli naimisissa kenraali Lev Engelgardtin tyttären Sofjan kanssa, joka peri Jevgeni Baratynskin kartanon Muranovon. Putjatan vanhin tytär Olga meni naimisiin Fjodor Tjuttševin pojan Ivanin kanssa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Nikolai Pujatan teoksia Lib.ru-sivustolla Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1802 syntyneet Luokka:Vuonna 1877 kuolleet
Yläpidennys

Yläpidennys on minuskeli- eli pienaakkosen osa, joka nousee kirjaintyypin x-korkeuden tai päälinjan yläpuolelle, esimerkiksi h:n ylälenkki tai -viiva. == Katso myös == * Alapidennys == Lähteet == Luokka:Typografia
Alapidennys

Alapidennys on pienaakkosen osa, joka laskee peruslinjan alapuolelle, esimerkiksi g-, j-, p-, q- ja y- kirjainten alaosat. Kirjaintyypistä riippuen myös joillain numeroilla voi olla alapidennykset. == Katso myös == * Yläpidennys == Lähteet == Luokka:Typografia
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten 5 000 m

Naisten 5 000 metrin juoksussa Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 30. heinäkuuta – 2. elokuuta 2021. 5 000 metrin juoksu kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla. ==Karsinnat== 5 000 metrin juoksuun osallistuu 42 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 15.10,00. Jos 42 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021. ===Olympiaturnaukseen osallistuvat urheilijat=== ==Aikataulu== 1\. kierros kilpaillaan 30. heinäkuuta. Loppukilpailu juostaan 2. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 3. elokuuta. == Lähteet == Naisten 5000 m