EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kuljun kartano (Suoniemi)

Kuljun kartano on Kuloveden rannalla Nokialla entisen Suoniemen kunnan alueella sijaitseva kartano, joka muodostettiin 1670 säteriratsutilaksi. Suoniemen Kuljun ja Kauniaisten kylät annettiin 1641 läänityksenä Ruotsin armeijan ylipäällikölle, sotamarsalkka Herman Wrangelille. Tämän läänityksen peruuttamisen jälkeen perustettiin kyliin Kuljun kartano ja 1690-luvulla Kauniaisten kartano. Kuljun kartanon maat ulottuivat aina Siuronkoskeen saakka, jossa kartanolla oli omistuksessaan vesimyllyjä. Kuljun kartanolla oli useita torppia 1700-luvulta alkaen. Kartanon torpat sijaitsivat Siurossa sekä Järvenjärven ja Jokistenjärven rannoilla. Torpat itsenäistyivät vuodesta 1918 alkaen. Toisen maailmansodan jälkeen kartanon maita pakkoluovutettiin maanhankintalain nojalla siirtoväelle noin 600 hehtaaria, ja uusia maatiloja muodostettiin 48.Museovirasto Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt : Nokia : Kauniaisten ja Kuljun kartanotJussi Koivuniemi, Mervi Kaarninen ja Pekka Kaarninen: Nokian ja Pirkkalan historia 1865–1993, s. 374. Nokian kaupunki ja Pirkkalan kunta, 1993. ISBN 951-95972-1-2. Mellinin suku omisti Kuljun kartanon lähes 200 vuoden ajan. Vuonna 1894 kartanon osti maisteri Anton Elving, ja kartano on sen jälkeen ollut Elvingin suvun omistuksessa. Vuonna 1904 Anton Elving perusti Kuljun kartanon yhteyteen Siuron puuhiomon ja Kuljun höyrysahan toiminimellä Anton Elving.Anna-Liisa Heikkilä : Kuloveden kylien historiaaAnton Elvingin teollisuuslaitokset, Tampereen Sanomat, 17.03.1929, nro 65, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Nykyisin Kuljun kartanon omistaa Elving-suvun perillinen Antonia Berglund. Kuljun kartanon päärakennuksen runko on vuodelta 1767. Kaksikerroksinen klassistyylinen hirsinen päärakennus on rapattu. Päärakennusta korjattiin ja laajennettiin matalimmilla sivurakennuksilla vuosina 1916–1917 arkkitehti Birger Federleyn suunnitelmien mukaan. Kuloveden puolella sijaitsevaa kartanopuistoa reunustavat puurivit ja etelän puolella Porin radan vieressä kuusiaita. Päärakennuksesta kartanon talouspihalle kulkevan kujan varrella on useita talous- ja asuinrakennuksia. Kartanon navetan runko on alun perin muurattu savesta ja kanervista 1740 ja se on verhoiltu tiilillä vuonna 1900. Kartanoon liittyy myös muonamiesten 1920-luvulla rakennettu asuinrakennusryhmä. Tampere–Pori-rata ohittaa Kuljun kartanon aivan Kuloveden rannassa. Radalla oli kartanon kohdalla Kuloveden seisake, joka oli toiminnassa radan avaamisesta, vuodesta 1895 vuoteen 1971. Seisake nimettiin Kulovedeksi, koska Riihimäki–Tampere-radalla oli jo ennestään Kulju-niminen rautatieliikennepaikka. Kuloveden liikennepaikan rakennukset on purettu.Jussi Iltanen: Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat, s. 121. Helsinki: Karttakeskus, 2010. ISBN 978-951-593-214-3. Elokuvassa Mommilan veriteot 1917 (1973) Kuljun kartano esittää Mommilan kartanoa sekä sisä- että ulkokuvissa, Kuvauspaikat. Viitattu 18.8.2023.. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ilmakuva Kuljun kartanon rakennuksista, vastavalo.net Luokka:Nokian kartanot Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Jósefina Alanko

Jósefina Alanko (Johanna Jessika Josefina Alanko) (s. 1993 Juuka), on suomalainen taidemaalari ja keramiikkataiteilija. Alanko on valmistunut Kankaanpään taidekoulusta 2018.taiteilijamatrikkeli,Alanko Jósefina Alanko yhdistää maalauksiinsa eri materiaaleja kuten lankaa ja silikonia.taiteilijamatrikkeli, esittely Jósefina Alanko Vuonna 2023 Jósefina Alanko valittiin STRABAG kunstforumin taidekilpailun viiden parhaan taiteilijan finaaliin Itävallassa Wienissä. Palkinto on yksi Itävallan tärkeimmistä yksityisellä pääomalla perustetuista kuvataiteen tunnustuksista. Alanko voitti kilpailun ensimmäisen sijan. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Taiteilijan kotisivut *https://kuvataiteilijamatrikkeli.fi/en/artist/alanko- josefina *https://finlandabroad.fi/web/aut/ajankohtaista/-/asset_publisher/TV8iYvdcF3tq/content/j%C3%B3sefina- alangon-nayttely-nahtavilla-wienissa/384951 *https://www.strabag- kunstforum.at/artaward-en/juryvorauswahl-und-auszeichnungen-en- us/showartist/14329 Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Żninin piirikunta

Żninin piirikunta () on Puolan piirikunta Kujavia-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 70 190\. Piirikunta jakautuu kuuteen maalaiskuntaan, jotka ovat Barcin (sisältää Barcinin kaupungin), Gąsawa, Janowiec Wielkopolski (sisältää Janowiec Wielkopolskin kaupungin), Łabiszyn (sisältää Łabiszynin kaupungin), Rogowo sekä Żnin (sisältää hallintokeskus Żninin kaupungin). Żninin piirikunnan pinta-alasta arviolta 17,3 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018. Żninin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 9,3 prosenttia. Luku on huomattavan suuri koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna. Vuoden 2019 lopussa Żninin piirikunnassa oli 70 190 asukasta, joista 50,5 prosenttia naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 71 001 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 60 296 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 18,6 prosenttia, työikäisten 60,4 prosenttia ja eläkeikäisten 20,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,1 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 670 lasta. == Lähteet == Luokka:Kujavia-Pommerin piirikunnat
Rosa Pohjolainen

Rosa Pohjolainen (s. 20. heinäkuuta 2003) on suomalainen alppihiihtäjä. Hän edustaa Hyvinkään Slalomseura Sukkulaa. Pohjolainen saavutti Lausannen nuorten olympialaisissa 2020 kultaa paripujottelun joukkuekilpailussa Jaakko Tapanaisen kanssa ja hopeaa suurpujottelussa. Lisäksi hän oli seitsemäs pujottelussa ja yhdeksäs alppiyhdistetyssä. Saman vuoden nuorten MM- kilpailuissa Narvikissa hän oli parhaimmillaan alppiyhdistetyssä kahdeksas. Vuonna 2022 hän oli nuorten MM-kilpailuissa joukkuekilpailussa viides, alppiyhdistetyssä kuudes ja pujottelussa seitsemäs. Aiemmin samana vuonna hän kilpaili Pekingin olympialaisissa mutta hänen pujottelukisansa päättyi keskeytykseen ensimmäisessä laskussa. Pohjolainen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Levillä marraskuussa 2019. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti kolmannessa maailmancupin kilpailussaan Levillä marraskuussa 2020 sijoituttuaan 27:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 14:nneksi Schladmingin pujottelussa tammikuussa 2022. Pohjolainen loukkaantui tammikuussa 2021 kaaduttuaan harjoituksissa Italiassa. Hänen polvensa eturistiside ja kierukka vaurioituivat ja niiden parantumisen kisakuntoon arvioitiin vievän noin puoli vuotta. Hän palasi kilpailuihin marraskuussa 2021. Kauden 2021–2022 lopulla hän loukkaantui jälleen leikkauskuntoon: huhtikuussa Levillä hänen polvensa ristiside meni poikki. Hänet leikattiin 5. toukokuuta 2022 ja vammasta toipuminen vei niin kauan ettei hän kilpaillut kaudella 2022–2023. Rosa Pohjolaisen isoveli Jesper Pohjolainen on maajoukkuetason alppihiihtäjä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juovapyrstötanssija

Juovapyrstötanssija (Pipra fasciicauda) on tanssijoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalta alueelta Etelä-Amerikasta. ==Koko ja ulkonäkö== thumb|left|250px|Juovapyrstötanssijanaaras Juovapyrstötanssija on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa noin 11 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Juovapyrstötanssijakoiraan pää on punainen lukuun ottamatta keltaista otsaa ja kurkkua. Selkä ja siivet ovat mustat ja siivissä on valkoisia laikkuja. Lyhyt pyrstö on väriltään musta ja yläpinnalla on valkoinen poikkijuova. Koiraan rinta ja punainen ja vatsa keltainen. Naaraslintu on päästään, selästään ja siivistään oliviivinvihreä ja rinnastaan ja vatsastaan keltainen. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Juovapyrstötanssijan levinneisyys ulottuu Perusta Brasiliaan ja Argentiinan pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat galleriametsät ja muut alankojen metsät. Yleensä se liikkuu metsien alakerroksissa. ==Lähteet== Luokka:Tanssijat (linnut)
Barbourin piirikunta (Alabama)

Barbourin piirikunta on piirikunta itäisessä Alabamassa, Yhdysvalloissa. Sen hallinnollinen keskus on Clayton. Se perustettiin vuonna 1832. Piirikunnasa asuu 24 686 asukasta (2019) ja sen väkiluku lasku 2010-2019 välillä 10,1 prosentilla. Barbourin piirikunnan maapinta-ala on 884,88 neliökilometriä, joten väestötiheys on 31 asukasta neliökilometrillä. Piirikunta on nimetty Virginian kuvernöörin ja senaattorin James Barbourin (1775-1842) kunniaksi. == Väestö == Barbourin piirikunnassa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 27 455 asukasta, mutta vuoden 2019 arvion mukaan siellä asuu vain 24 686 asukasta. Kotitalouksia on 9 186, joista 76,1% on tietokone. Väestöstä enemmistö (52,9%) on miehiä. Yli 65-vuotiaita väestöstä on 19,7% ja alle 18-vuotiaita 20,6%. Veteraaneja piirikunnassa asuu 1 561. Ulkomailla syntyneitä on 2,5% koko väestöstä. === Väestönkehitys === Vuosi Väestö 2000 29 038 2010 27 454 2011 27 341 2012 27 169 2013 26 937 2014 26 755 2015 26 283 2016 25 806 2017 25 157 2018 24 872 2019 24 686 Lähteet: == Lähteet == Luokka:Alabaman piirikunnat
Bibbin piirikunta (Alabama)

Bibbin piirikunta on Yhdysvaltojen Alabamassa sijaitseva piirikunta, jossa asuu 22 394 asukasta. Se perustettiin 7. helmikuuta 1818 ja sen pääkaupunki on Centreville. == Historia == Bibbin piirikunta perustettiin 7. helmikuuta 1818 Cahaban piirikunnan nimellä, mikä tuli piirikunnan halkaisevan joen nimestä. Sen nimi muutettiin nykyiseksi vuonna 1820 Alabaman ensimmäisen kuvernöörin, William Wyatt Bibbin, kunniaksi. == Väestö == Bibbin piirikunnassa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 22 915 asukasta, ja nyt se olisi vuonna 2019 laskenut hieman 22 394 asukkaaseen. Kotitalouksia on 6 840\. Keskimäärin yhdessä kotitaloudessa asuu 2,99 ihmistä. Miehiä on piirikunnassa selvä enemmistö (53,3 %). Ulkomailla piirikunnan väestöstä on syntynyt 1,4 %. Väestötiheys piirikunnassa on 36,8 asukasta neliökilometrillä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Alabaman piirikunnat
Suzuki Vitara

Suzuki Vitara on Suzukin vuodesta 1988 lähtien valmistama automalli, jonka kaksi ensimmäistä sukupolvea ovat erillisrungolle perustuvia katumaastureita ja tämän jälkeiset sukupolvet itsekantavalle korille perustuvia crossovereita. Japanissa mallia on alusta asti myyty nimellä Suzuki Escudo, mutta autolla on ollut myös useita muita nimiä eri markkina-alueilla. == Suzuki Vitara ET/TA (1988–1998) == Ensimmäisen sukupolven malli esiteltiin vuonna 1998 Japanissa Escudo-nimisenä. Yhdysvalloissa mallia myytiin nimillä Suzuki Sidekick, Chevrolet Tracker ja Geo Tracker. Kanadassa mallin nimiä olivat lisäksi GMC Tracker, Asüna Sunrunner ja Pontiac Sunrunner. Espanjassa mallia valmistettiin ja myytiin Vitaran rinnalla nimillä Santana 300 ja 350. Japanin markkinoilla mallia myytiin lisäksi Mazda Proceed Levante -nimisenä. Alkuperäinen korimalli oli kolmiovinen, ja se oli saatavana myös kangaskattoisena versiona. Vuonna 1990 sen rinnalle esiteltiin lisäksi pidennetty viisiovinen versio. Ensimmäisen sukupolven Vitaraan perustuu myös kaksiovinen, T-top-tyylisellä katolla varustettu Suzuki X-90. == Suzuki Vitara FT/GT (1998–2005) == Toisen sukupolven malli esiteltiin vuoden 1998 alkupuolella viisiovisena korimallina. Kangaskattoinen kolmiovinen versio esiteltiin seuraavana vuonna ja sen kovakattoinen versio puolestaan vuonna 2000. Useimmilla vientimarkkinoilla auto sai nimen Grand Vitara, ja Pohjois-Amerikassa sitä myytiin edelleen nimellä Chevrolet Tracker. Japanissa myös Mazda-merkkinen versio oli yhä saatavana. Toisen sukupolven malliin perustuu pidennetty, seitsemänpaikkainen Suzuki XL-7. Markkina-alueesta riippuen mallinimi vaihteli, esimerkiksi Euroopassa auto tunnettiin nimellä Grand Vitara XL-7. Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä Grand Vitara sai tulokseksi kolme tähteä viidestä. == Suzuki Vitara JT (2005–2015) == Kolmannen sukupolven malli muuttui perusrakenteeltaan itsekantavalle korille perustuvaksi. Korimalleina säilyivät kolmi- ja viisiovinen. Uusi XL7 ei enää perustunut Vitaraan, vaan se oli rakennettu General Motorsin kehittämälle Theta-pohjalevylle. Vuoden 2007 Euro NCAP -kolaritestistä Grand Vitara sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. Vuonna 2012 auto sai muun muassa uudistetun etusäleikön ja etupuskurin. == Suzuki Vitara LY (2015–) == Neljännen sukupolven Vitara esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä lokakuussa 2014. Auto on selvästi edeltäjäänsä pienempi kooltaan, sillä sen kokonaispituus lyheni 30 senttimetrillä. Mallin Grand Vitara -nimestä luovuttiin ja ainoa korimalli on viisiovinen. Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä Vitara sai tulokseksi täydet viisi tähteä. Pariisin autonäyttelyssä lokakuussa 2018 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Vitara. Suurimmat muutokset kohdistuivat keulan ilmeeseen, jossa esimerkiksi etusäleikköä oli uudistettu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Vitara Luokka:J-segmentin autot Luokka:1980-luvun autot Luokka:1990-luvun autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot Luokka:2010-luvun autot
Knut Uno Axel Samuel von Troil

Knut Uno Axel Samuel von Troil (25. joulukuuta 1831 Nousiainen – 13. maaliskuuta 1905 Pohja) oli suomalainen upseeri ja valtiopäivämies. Von Troilin vanhemmat olivat kuvernööri, vapaaherra Samuel Werner von Troil ja Johanna Maria von Kothen ja puolisot vuodesta 1860 Natalia Charlotta Amalia Hisinger (k. 1875) ja vuodesta 1877 Alexandrine Vilhelmina von Guthann (k. 1916). Von Troil tuli ylioppilaaksi 1849. Hänestä tuli nuorempi aliupseeri Suomen kaartiin 1850, portepévänrikki 1851, vänrikki 1853, aliluutnantti ja luutnantti 1854, alikapteeni 1859, kapteeni 1863 ja everstiluutnantti 1868. Sotapalveluksesta hän erosi everstinä 1871. Von Troil toimi Uudenmaan läänin läntisen piirin virkatalontarkastajana 1876–1884 ja oli samalla esikuntaupseeri 1. Uudenmaan tarkk'ampujapataljoonan reservipiirissä vuodesta 1882. Hän sai siirron kantahenkilöstöön everstiluutnanttina 1884, mistä tehtävästä hän erosi 1890. Von Troil oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1867 ja 1877–1878.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Knut Uno Axel Samuel von Troil. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 22.11.2020. Vapaaherra, tilanomistaja ja valtiopäivämies Hjalmar Fridolf Samuel von Troil oli Knut Uno Axel Samuel von Troilin poika.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Von Troil Hjalmar Fridolf Samuel Viitattu 19.7.2021. Hänen veljensä ja isänsä kaima Samuel Werner von Troil oli puolestaan senaattori, vapaaherra, keisarin hovin kamariherra ja aateliston maamarsalkka.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Samuel Verner von Troil. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 22.11.2020. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset everstit Luokka: Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka: Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1831 syntyneet Luokka:Vuonna 1905 kuolleet
Blountin piirikunta (Alabama)

Blountin piirikunta on piirikunta Yhdysvaltain Alabaman osavaltiossa. Sen väkiluku oli vuonna 2019 57 826, ja se olisi noussut 0,9 prosentilla vuoden 2010 väestönlaskennasta, jolloin väkiluku oli 57 322. Väestön mediaani-ikä on 40,8 vuotta. Väestöstä jopa 89,3% äänesti Donald Trumpia Yhdysvaltain 2016 presidentinvaaleissa ja republikaanien kannattajien osuus väestöstä vain nousee jokaisissa vaaleissa. Piirikunta perustettiin vuonna 1818. Piirikunta on nimetty Tennesseen kuvernöörin Willie Blountin (1768–1835) mukaan. == Historia == Blountin piirikunta perustettiin 7. helmikuuta 1818 lähes kaksi vuotta ennen kuin Alabamasta tuli osavaltio. Vuonna 1820 piirikunnassa asui vain 2 415 asukasta. == Maantiede == Blountin piirikunnan pinta-ala on 651 neliökilometriä, josta 5,9 neliökilometriä (0,9%) on vettä. == Lähteet == Luokka:Alabaman piirikunnat
Aksjonov

Aksjonov on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Nikolai Aksjonov (s. 1970), venäläinen soutaja ja olympiamitalisti * Sergei Aksjonov (s. 1972), venäläinen poliitikko * Vasili Aksjonov (1932–2009), venäläinen kirjailija * Vladimir Aksjonov (1935–2024), neuvostoliittolainen kosmonautti.
Caroline von Wolzogen

Caroline Auguste Friederike Sophie von Wolzogen, s. von Lengefeld (1763 Rudolstadt – 1847 Jena) oli saksalainen kirjailija. Hän kirjoitti muun muassa anonyymisti julkaistun romaanin Agnes von Lilien (1797), jota ansioidensa vuoksi luultiin J. W. Goethen kirjoittamaksi, sekä yksityisten lähteiden perusteella elämäkerran Friedrich Schilleristä (1830). Hänen jälkeenjääneet kirjoituksensa ilmestyivät 1848–1849.Wolzogen 1. Caroline Auguste Friederike Sophie von W., Nordisk familjebok 32. 1921 Von Lengefeld (Wolzogen) avioitui 1784 kamarijunkkari Friedrich Wilhelm Ludwig von Beulwitzin kanssa, mutta erosi tästä 1793. Vuonna 1796 hän avioitui Weimarin ylihovimestarin vapaaherra Wilhelm von Wolzogen (k. 1809) kanssa ja eli pitempään kuin Weimarin kirjallinen hovipiiri. Hän oli Schillerin puolison sisar. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1763 syntyneet Luokka:Vuonna 1847 kuolleet
Opočno

thumb|Opočnon linna Opočno on kaupunki Rychnov nad Kněžnoun piirikunnassa Hradec Královén läänissä Tšekin tasavallassa. Kaupungin tärkein nähtävyys on renessanssiaikainen linna joka rakennettiin vuosina 1560–1569 entisen keskiaikaisen linnan paikalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tšekin kaupungit Luokka:Hradec Královén lääni
Meisner

Meisner on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Carl Friedrich August Meisner (1765–1825), saksalainen lintutieteilijä * Heinrich Otto Meisner (1890–1976), saksalainen historioitsija ja arkistonhoitaja * Joachim Meisner (1933–2017), saksalainen kardinaali * John Bryant-Meisner (s. 1994), ruotsalainen autourheilija * Randy Meisner (1946–2023), yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä * Sanford Meisner (1905–1997), yhdysvaltalainen näyttelijä ja näyttelemisen opettaja. == Muita == * Meisner-tekniikka, Sanford Meisnerin kehittämä näyttelemisen tekniikka == Katso myös == * Meissner
Bullockin piirikunta

Bullockin piirikunta on Alabamassa sijaitseva piirikunta, jossa asui 10 101 asukasta vuonna 2019. Piirikunta perustettiin vuonna 1866. Piirikunnan pääkaupunki on Union Springs. Piirikunta on nimetty Edward Courtenay Bullockin (1822-1861), eversti Konfederaation armeijassa, mukaan. == Väestö == Bullockin piirikunnan väkiluku oli heinäkuussa 2019 10 101 asukasta, joka oli laskenut vuoden 2010 väestönlaskennasta 7,4 prosentilla, kun väkiluku oli vielä silloin 10 911 asukasta. Kotitalouksia on 3 609 ja keskimäärin yhdessä kotitaloudessa asuu 2,75 ihmistä. Miehiä piirikunnan asukkaista on 54,5%. 65 vuotta täyttäneitä asukkaita oli koko väestöstä 16,9% ja alle 18-vuotiaita oli 20,8%. Piirikunnassa asuu 356 veteraania. 0,9% asukkaista on syntynyt ulkomailla. Väestötiheys on 17,5 asukasta neliökilometrillä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Alabaman piirikunnat
Butlerin piirikunta (Alabama)

Butlerin piirikunta on Alabamassa sijaitseva piirikunta. Siellä asuu 19 448 asukasta, joista 53,6% on naisia. Väestötiheys on 27 asukasta neliökilometrillä ja maapinta-ala on 776,83 neliökilometriä. Piirikunta perustettiin 13. joulukuuta 1819 ja sen pääkaupunki on Greenville. Piirikunta on nimetty William Butlerin (1759-1818), kapteeni Creek-sodassa, mukaan. == Väestö == Butlerin piirikunnassa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 20 947 asukasta. Kuitenkin vuoden 2019 arvion mukaan väkiluku olisi laskenut 7,1 prosentilla 19 448 asukkaaseen. Kotitalouksia piirikunnassa on 6 708\. Yli 65-vuotiaita väestöstä on 20,8% ja alle 18-vuotiaita 22%. Veteraaneja on 1 174 ja ulkomailla syntyneiden osuus väestöstä on 1,4%. Asukkaiden mediaani-ikä on 40,7 vuotta, joka on korkeampi kuin Alabaman mediaani-ikä (37,8 vuotta). == Lähteet == Luokka:Alabaman piirikunnat
Yogyakartan kansainvälinen lentoasema

Yogyakartan kansainvälinen lentoasema (, ) on Kulon Progon hallintoalueella, Jaavan saarella, Indonesiassa sijaitseva kansainvälinen lentoasema. Se sijaitsee noin 45 kilometrin päässä Yogyakartan kaupungista ja 60 kilometrin päässä yhdestä maan suosituimmista nähtävyyksistä Borobudurin temppelistä. Lentoasemaa operoi valtio-omisteinen yritys PT Angkasa Pura I. Lentoasemalta on Indonesian sisäisiä lentoja sekä muutamia lentoja ulkomaille, kuten Malesiaan ja Singaporeen. Lentoasema valmistui 20 kuukaudessa ja aukesi virallisesti maaliskuussa 2020 korvaten aikaisemmin alueen pääkenttänä toimineen Adisutjipton kansainvälisen lentoaseman. Samalla myös vanhaa kenttää käyttäneet lentoyhtiöt Garuda, Citilink, Lion Air ja Batik Air siirsivät toimintansa uudelle kentälle. Lentoaseman kapasiteetti on 20 miljoonaa matkustajaa vuodessa. Kokoa matkustajaterminaalilla on 219 000 neliömetriä. Kiitotien pituus on 3 250 metriä. Indonesian presidentti Joko Widodo vihki kentän käyttöön elokuussa 2020, useamman kuukauden sen käyttöönottamisen jälkeen. Lentoasemalta kulkee linja-auto Yogyakartaan sekä myös läheiselle Wojon juna-asemalle. Juna-asemalta on matkaa lentoasemalle noin 15 minuuttia. Junarata valmistui kaupungista lentokentälle saakka vuonna 2021. == Tilat ja infrastruktuuri == Uuden lentoaseman odotetaan vastaanottavan 20 miljoonaa matkustajaa vuodessa sen valmistumisen jälkeen. Lentokenttä on varustettu maanjäristysten, tsunamien ja äärimmäisten sääilmiöiden varalta varhaisella havaintojärjestelmällä. Lentokenttä on suunniteltu kestämään maanjäristyksiä, joiden voimakkuus on 8,8 Richterin asteikolla, ja 12 metriä korkean vuorovesiaallon. Lentokenttärakennuksen sisällä on kriisiasema, ja saapuvien terminaalia voidaan käyttää erityistilana katastrofien lieventämiseen ja evakuoimiseen tsunamin sattuessa. Lentokenttää rakennetaan kahdessa vaiheessa. Ensimmäisessä vaiheessa lentokentän terminaali on kooltaan 130 000 neliömetriä ja kapasiteetti on 15 miljoonaa matkustajaa vuodessa. Lentokentän kiitotien mitat ovat 3 250 × 45 metriä, ja se voi palvella laajarunkokoneita, kuten Boeing 777 ja Airbus A380. Toisessa vaiheessa lentokenttäterminaalia laajennetaan 195 000 neliömetriin, jolloin kapasiteetti on jopa 20 miljoonaa matkustajaa vuodessa. Kiitotien pituutta jatketaan 350 metrillä 3 600 × 45 metriä leveäksi asematason kanssa, johon voi pysäköidä 45 lentokonetta. Tulevaisuuden suunnitelmissa on myös muuttaa lentokenttäalue lentokenttäkaupungiksi, niin kutsutuksi aerotropolikseksi, joka yhdistää logistiikka-alueet, teollisuusalueet ja turistialueet yhdeksi integroiduksi talousalueeksi. Lentokentällä on esillä erilaisia koristeita ja taideteoksia, jotka tuovat esille paikallista kulttuuria. == Kritiikki == Monet perheet eivät suostuneet myymään maitaan uuden lentoaseman rakentamisen tieltä ja veivät asian myös oikeuteen. Alun perin vastustajia oli tuhansia, mutta muut paitsi 86 perhettä lopettivat taistelun päästyään sopimukseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lentoaseman kotisivut Luokka:Indonesian lentoasemat
Congreve-raketti

Congreve-raketti oli 1800-luvun sodankäynnissä käytetty rakettiase. Se nimettiin keksijänsä, brittiläisen Sir William Congreven mukaan.Congreve rocket Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 22.11.2020. ==Kuvaus== Congreve-raketti muodostui rautaisesta sylinteristä, jonka sisältämä ruuti lennätti syttyessään raketin ilmaan. Lisäksi rakettiin kuului usean metrin pituinen lentoa tasapainottava varsi, ja se laukaistiin telineestä. Rakettien koko vaihteli huomattavasti: pienet ja keskikokoiset painoivat 3–19 kilogrammaa, mutta myös yli satakiloisia valmistettiin.Congreve Rocket Waterloo 200 -sivusto. Viitattu 22.11.2020. Congreve-raketin kantomatka oli 0,8–3,2 kilometriä. Rakettia voitiin käyttää palopommina tai vihollisten surmaamiseen. Paloraketit saattoivat sisältää hartsin, rikin, salpietarin ja antimonin seosta tai vaikesti sammutettavaa fosforiseosta, joka sytyttyään levisi taistelukärkeen puhkottujen reikien kautta. Osassa raketeista oli ruudilla täytettyjä pieniä onttoja puukappaleita, joita lensi ympäriinsä jo ilmalennon aikana.Kasper Tonsberg Schlie & Niels-Peter Granzow Busch: Raketit pelästyttivät Tanskan polvilleen Historia.net 3.4.2018. Viitattu 22.11.2020. Aikalaisissa herättämästään kauhusta huolimatta Congreve-rakettien osumatarkkuus oli heikko, ja ne osuivat harvoin aiottuun kohteeseen. ==Historia== Congreve-rakettien innoittajana toimivat raketit, joita intialainen Mysoren kuningaskunta käytti sotiessaan Britanniaa vastaan 1790-luvulla.Sir William Congreve, 2nd Baronet Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 22.11.2020. Niitä päätyi brittien haltuun heidän vallattuaan Mysoren pääkaupungin Seringapatamin vuonna 1799. Britannian kuninkaalliseen tykistöön kuulunut William Congreve alkoi kehittää uutta rakettia vuonna 1804, ja kaksi vuotta myöhemmin hän sai 14-kiloisen raketin lentämään 2,7 kilometriä. Britannian armeija käytti Congreve-raketteja useissa Napoleonin sotien taisteluissa, ensi kerran pommittaessaan vuonna 1806 Boulognea. Britit käyttivät niitä myös Kööpenhaminan pommituksessa (1807) sekä Leipzigin (1813) ja Waterloon taisteluissa (1815). Kööpenhaminassa pääosin Congreve-rakettien sytyttämät tulipalot polttivat neljänneksen kaupungista. Vuoden 1812 sodassa ne olivat sekä brittien että yhdysvaltalaisten käytössä. Tykkien kehitys teki niistä lopulta aseina vanhanaikaisia, mutta niille oli sen jälkeenkin käyttöä hätäraketteina meripelastuksessa. Vuoden 1812 Baltimoren taistelussa britit pommittivat Congreve-raketeilla Fort McHenryn linnoitusta. Taistelua kuvaa Francis Scott Keyn sepittämä Yhdysvaltain kansallislaulu ”The Star-Spangled Banner”, jonka ensimmäisessä säkeistössä viitataan ”rakettien punaiseen loimuun” (the rockets’ red glare). Suomessa Congreve-raketteja käytettiin vuosien 1854–1855 Oolannin sodassa, jossa brittilaivasto tulitti niillä Suomen rannikkokaupunkeja.Eero Auvinen: Krimin sota, Venäjä ja suomalaiset – Siviilit rannikoiden puolustajina ja sen vaikutussotatoimiin sekä Venäjän suomensuhteisiin, s. 231–232, 239, 249, 254 Turun yliopisto, Turku 2015. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Rakettiaseet
Alexander Heubel

Alexander Heubel tai Aleksandrs Heibels (9. huhtikuuta 1813 Limbaži - 22. tammikuuta 1847 Riika) oli latvialainen, kansallisuudeltaan baltiansaksalainen taidemaalari. Tyylisuunnaltaan hän edusti romantiikkaa. Taiteellisen alkuopetuksensa Heubel sai kotikaupungissaan muotokuvamaalari Georg Heinrich Büttneriltä. Hän pääsi jatkamaan opintojaan Dresdeniin ja Düsseldorfin taideakatemiaan. Opintojen kustannuksissa auttoi riikalainen kauppias ja taiteen ystävä Friedrich Wilhelm Brederlo. Erityisesti Düsseldorfissa suoritetut opinnot olivat Heubelin kehitykselle tärkeitä. Hänen opiskeluaikanen päätyönsä on Raamatun kertomuksiin perustuva Mooses, Aron ja Hur . http://austria-forum.org/af/AustriaWiki/Alexander_Heubel Vuonna 184 Heubel matkusti opiskelukaverinsa kanssa Roomaan. Roomassa hän maalasi keisarinna Alexandran tilaamia maalauksia. Vuodelta 1845 on merkintä, että Heubel oli sairastunut. Sairautena oli tuberkuloosi. Hän matkusti takaisin Riikaan, missä maalasi omakuvansa. | Kieli = https://austria-forum.org/af/AustriaWiki/Alexander_Heubel == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.hellenicaworld.com/Art/Paintings/en/AlexanderHeubel.html Luokka: Latvialaiset taidemaalarit Luokka: Baltiansaksalaiset Luokka: Vuonna 1813 syntyneet Luokka: Vuonna 1847 kuolleet
Brachyta

Brachyta on sarvijäärien heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu 14 lajia.Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Brachyta Suomessa suvun lajeista on tavattu vain juomujäärä (Brachyta interrogationis).Laji.fi: Brachyta == Lajeja == *Brachyta amurensis *Brachyta balcanica *Brachyta bifasciata *Brachyta borni *Brachyta breiti *Brachyta caucasica *Brachyta danilevskyi *Brachyta delagrangei *Brachyta dongbeiensis *Juomujäärä (Brachyta interrogationis) *Brachyta rosti *Brachyta sachalinensis *Brachyta striolata *Brachyta variabilis == Lähteet == == Aiheesta muualla == *iNaturalist: Suku Brachyta *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Brachyta *UniProt: Taxonomy - Brachyta *Pherobase: Semiochemicals of Genus Brachyta Luokka:Sarvijäärät
Sotasaalista Itä-Karjalasta

Sotasaalista Itä-Karjalasta: suomalaistutkijat miehitetyillä alueilla 1941-1944 on Tenho Pimiän kirjoittama tietokirja suomalaisten tutkijoiden toiminnasta suomalaisten jatkosodassa valloittamien Itä-Karjalan alueiden kansankulttuurin parissa. Teos liittyy tekijän vuonna 2009 julkaistuun etnologian alaan kuuluvaan väitöstutkimukseen Tähtäin idässä : suomalainen sukukansojen tutkimus toisessa maailmansodassa.Pimiä 2007, 10 ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 2007 kirjat Luokka:Etnologia
Typpyjäärät

Typpyjäärät (Acmaeops) on sarvijäärien heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu seitsemän lajia.Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Acmaeops Suomessa suvusta on tavattu neljä lajia: reunustyppyjäärä, niittytyppyjäärä, pohjantyppyjäärä ja vihertyppyjäärä.Laji.fi: Typpyjäärät (Acmaeops) == Lajeja == *Acmaeops angusticollis *Acmaeops brachyptera *Acmaeops discoideus *Reunustyppyjäärä (Acmaeops marginatus) *Niittytyppyjäärä (Acmaeops proteus) *Pohjantyppyjäärä (Acmaeops septentrionis) *Vihertyppyjäärä (Acmaeops smaragdulus) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *iNaturalist: Typpyjäärät (Acmaeops) *ITIS: Acmaeops *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Acmaeops *UniProt: Taxonomy - Acmaeops *Iowa State University, Bug Guide: Genus Acmaeops Luokka:Sarvijäärät
Tiopropatsaatti

Tiopropatsaatti (Suomessa: Dartal, Dartalan - muualla: Dartan, Artalan) on eräs neurolepti eli antipsykoottinen lääkeaine. 1970-luvun aikaan, oli tiopropatsaatti Suomessa hyväksytty lääkevalmiste. Tarkemmalta ryhmitykseltään tämä lääkeaine kuuluu piperatsiinifentiatsiineihin.TF-74: s.651. Näistä läheisin lienee perfenatsiini. Lääkeaineryhmän kehitys oli 1960-luvun aikaan nopeaa, ja useita samaan ryhmään kuuluvia, hieman toisistaan poikkeavia lääkeaineita kehiteltiin. Omassa ryhmässään, on kuitenkin Dartal- lääkeainenimellä esiintynyt ollut kaikkein ensimmäisimpiä, sillä se tunnettiin Suomessa jo vuonna 1960.Vartiainen, I., 1960: Lääkeaineoppi (Farmakologia). s.77. Dartalania valmisti lääkeyritys nimeltä Searle. Lääkkeen annostusmuoto on ollut tabletti, jonka vahvuudet olivat 5 ja 10 milligrammaa.PF-76, Pharmaca Fennica: s. 67 Lääkkeen annostelu saattoi tapahtua 1 - 3 kertaa päivässä. Muualla myös Mannheimissa, Saksassa sijainnut Boehringer valmisti tätä lääkeainetta. Dartalanin merkittävimmät hoitoaiheet olivat: erityyppiset psykoositilat, neuroosit ja geriatria. Tiopropatsaatti kuuluu lääkkeisiin, jotka eivät saavuttaneet kovin laajaa suosiota. Sen käyttöaiheet, vaikutus muihin lääkkeisiin nähden, sivu- ja haittavaikutukset ovat jokseenkin samansuuntaisia muiden piperatsiinifentiatsiinien kanssa. Maksavauriot, verisairaudet ja luuydinlama ovat olleet lääkkeen käytölle vasta- aiheisia.PF-76, Pharmaca Fennica: s. 966 ==Lääkkeen annostelu== Normaali suositusannos oli 3x 10 mg:n tablettia päivässä, muihin hoitoaiheisiin liittyen: paitsi pahoinvointi ja oksentelu, jolloin antiemeetikkona 3x 5 mg/vrk. Sivuvaikutusten esitettiin olevan vähäisiä näiden annostelujen rajoissa. ==Muuta erityistä== Epilepsia-potilaiden osalta tuli näiden saamaa antikonvulsanttista (kouristelua ehkäisevää) hoitoa eli lääkitystä tarkistaa. Muut sedatiivit saattoivat potentoida eli lisätä lääkkeen aiheuttamaa vaikutusta. Lääkkeen erityinen hoitoaihe on ollut Huntingtonin tauti eli ns. tanssitauti. Joissain syöpäsairauksissa, varsinkin taudin loppuvaiheissa on voitu käyttää Dartalania, etenkin jos kasvainta ei ole voitu leikata. Tällöin tarkoituksena on ollut lähinnä kivun ja ahdistuksen sekä syöpäsairauden hoitoon (kuten sädehoito, sytostaatit) liittyvän pahoinvoinnin lievitys. Suurilla annoksilla on saattanut esiintyä ekstrapyramidaalisia oireita (EPS) ja niin kutsuttua pseudoparkinsonismia. ==Lähteet== * Lääketieteenkandidaattiseura ry.: Therapia Fennica 1974 (TF-74), Helsinki, 1977 ISBN 951-99041-6-6 (s. 651) * Lääkevalmisteet - Pharmaca Fennica 1976 (PF-76). Länsi-Suomi Oy, Rauma, 1976. ei isnb-tunnusta. (s. 67, 966) * Vartiainen, Ilmari, 1960: Lääkeaineoppi (Farmakologia). SHKS/WSOY: s. 77. ===Viitteet=== Luokka:Tyypilliset antipsykootit Luokka:Fenotiatsiinit
Erlendur Haraldsson

Erlendur Haraldsson (3. marraskuuta 1931 – 22. marraskuuta 2020) oli islantilainen psykologian professori Islannin yliopistolta. Hän tutki myös parapsykologisia ilmiöitä kuten reinkarnaatioväitteitä, kuolemanrajakokemuksia, kummitteluväitteitä sekä väitettyjä ihmeidentekijöitä. Reinkarnaatiotutkimuksen osalta hän teki yhteistyötä Ian Stevensonin kanssa. Ensimmäisen laajan kuolemanrajakokemusta käsittelevän kirjansa Erlendur julkaisi yhdessä Karlis Osisin kanssa vuonna 1977 nimellä At the Hour of Death. Erlendur opiskeli filosofiaa aluksi Edinburghin yliopistossa ja sittemmin Freiburgin yliopistossa vuosina 1955–1958. Seuraavat neljä vuotta hän työskenteli toimittajana Reykjavíkissa, Berliinissä, Lähi-idässä ja Intiassa. Toimittajan urallaan hän muun muassa tapasi kurdijohtaja Mustafa Barzanin ja valokuvasi hänet valokuvaan, joka saavutti kuuluisuutta kurdien keskuudessa. Hän kirjoitti kokemuksistaan Peshmergan taistelijoiden luona kirjan islanniksi, joka myöhemmin käännettiin saksaksi. Toimittajan työnsä jälkeen Erlendur jatkoi opiskelua Saksassa Freiburgissa ja Münchenin yliopistossa. Hän valmistui psykologian tohtoriksi Freiburgissa vuonna 1972, jonka jälkeen hän siirtyi luennoitsijaksi Islannin yliopistoon. Vuonna 1974 hän teki tutkimuksen islantilaisten uskosta yliluonnollisiin olentoihin. == Lähteet == Luokka:Islantilaiset tieteilijät Luokka:Psykologit Luokka:Parapsykologit Luokka:Islantilaiset professorit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Pentti Siimeksen filmografia

Tämä on Pentti Siimeksen filmografia. == Elokuvat == Vuosi Nimi Rooli 1946 Nuoruus sumussa Irmelin luokka­toveri 1951 Rion yö poliisi 1951 Radio tekee murron mies kahvilassa 1952 Mitäs me taiteilijat teatteri­avustaja 1952 Komppanian neropatit ali­kersantti 1952 Suomalaistyttöjä Tukholmassa poika tansseissa 1952 Yö on pitkä 1953 Varsovan laulu meri­vartija 1953 Senni ja Savon sulttaani tanssia 1953 Jälkeen syntiinlankeemuksen koululainen 1953 Alaston malli karkuteillä toinen kanta­vieras 1954 Taikayö Oswald Haggren 1954 Herrojen Eeva nuori runoilija 1954 Kasarmin tytär tykki­mies 1954 Mä oksalla ylimmällä upseeri 1955 Rakkaus kahleissa Martti Kuusi 1955 Tuntematon sotilas korpraali Määttä 1956 Tyttö lähtee kasarmiin Heikki Vuori 1956 Silja – nuorena nukkunut Honkkeli-Väinö 1957 Vihdoinkin hääyö... Pentti Salonen 1957 Rakas varkaani dosentti Leopold Tisdall 1957 Pikku Ilona ja hänen karitsansa Pentti Orpana 1957 Miriam Hans Allnes 1957 Herra sotaministeri vertailija Kalle Järvinen, sota­ministeri 1958 Verta käsissämme Raul Bergas 1958 Äidittömät Hans Valdemar Wytycky 1958 Autuas eversti eversti Carolus Rutger von Haestman 1959 Suuri sävelparaati oma itsensä 1960 Komisario Palmun erehdys Aimo Rykämö 1961 Miljoonavaillinki Timo, vahti­mestari­lähetti 1961 Kaasua, komisario Palmu! Kurt Kuurna 1962 Tähdet kertovat, komisario Palmu toimittaja Nopsanen 1968 Äl’ yli päästä perhanaa useita 1973 Meiltähän tämä käy Kurt von Brunkenfeldt 1974 Viu-hah hah-taja haja­lieminen professori 1981 Uuno Turhapuron aviokriisi rakastaja Nylkynen 1982 Uuno Turhapuro menettää muistinsa Aivokainen 1986 Liian iso keikka tarkastaja Koistinen 1990 Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva eversti Tossavainen 1991 Vääpeli Körmy ja vetenalaiset vehkeet eversti Tossavainen 1992 Vääpeli Körmy ja etelän hetelmät eversti Tossavainen 1994 Vääpeli Körmy – taisteluni eversti Tossavainen 1994 Kaikki pelissä poliisi­tutkija Harald Ekholm 1999 Pikkusisar eno 2004 Uuno Turhapuro – This Is My Life eversti 2006 Riisuttu mies Tuulan isä Siimes teki roolin myös elokuvaan Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon (1977), mutta hänen näyttelemänsä osuus leikattiin pois. == Televisioelokuvat == Vuosi Nimi Rooli 1982 Robin Hood ja hänen iloiset vekkulinsa Sherwoodin pusikoissa selostus 1982 Hamsterit Hamsterit 1986 Intohimonäytelmä James/Jim 2008 Thomas tuomari == Televisio == Vuosi Sarja Rooli 1965 Lumilinna 1965 Spede Show useita 1967 Jatkoaika vierailija 1970 Ilkamat useita 1979–1980 Parempi myöhään useita 1982 Ollaan kuin kotonanne useita 1984 Niilin lähteillä oma itsensä 1987–1988 Kissa vieköön useita 1995 Suloinen myrkynkeittäjä Jaakko Kivistö 1997 Tähtilampun alla 2006 Tää ei jää tähän == Ääninäyttelijänä == Luokka:Filmografiat
Ålands Radio och TV

Ålands Radio och TV Ab (ÅRTV) on Ahvenanmaan maakunnan omistama osakeyhtiö, jonka tehtävänä on tuottaa ja välittää julkisen palvelun radio- ja televisio- ohjelmia Ahvenanmaalla. Yhtiö on perustettu vuonna 1996, jolloin se otti vastaan Yleisradion Ahvenanmaalla aikaisemmin suorittamat tehtävät. Se tuottaa radio-ohjelmaa Ålands Radio -kanavalla, välittää Suomen ja Ruotsin radio- ja televisiokanavia sekä valmistaa paikallisesti ja koko Suomessa välitettäviä televisio-ohjelmia. Ålands Radio och TV on saanut rahoituksensa televisiomaksuista. Vuodesta 2021 lähtien ahvenanmaalaiset ryhtyivät maksamaan yleisradioveroon verrattavaa mediamaksua. ==Kanavat== *Digi-TV **SVT1 **SVT2 **Kunskapskanalen **SVTB **SVT24 **TV4 (Ruotsi) **Yle Fem (Suomi) **Yle TV1 (Suomi) **Yle TV2 (Suomi) *FM-radio **Ålands Radio **Yle Vega **Yle X3M **Sveriges Radio P1 **Sveriges Radio P2 **Sveriges Radio P3 **Sveriges Radio P4, (Tukholma) **Yle Radio Suomi *Nettiradio (RealAudio) **Ålands Radio ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ålands Radio och TV * Luokka:Julkisen palvelun mediayhtiöt Luokka:Televisioyhtiöt Luokka:Radioasemat Luokka:Ahvenanmaalaiset viestimet Luokka:Vuonna 1996 perustetut radioasemat
Toiminta- ja solidaarisuuspuolue

Toiminta- ja solidaarisuuspuolue (rom. Partidul Acțiune și Solidaritate) on moldovalainen liberaalinen ja Eurooppa-myönteinen puolue. Puolueen logossakin näkyvä lyhenne PAS tarkoittaa romaniaksi askelta. == Historia == Puolueen perusti Moldovan entinen pääministeri Maia Sandu 15. toukokuuta 2016. Parlamenttivaaleissa 2019 puolue muodosti yhteisen vaaliliiton DA:n kanssa (ACUM-liitto). Vaaliliitto voitti 26 paikkaa parlamentissa. Vuoden 2020 presidentinvaaleissa puolueen ehdokas, Sandu, voitti istuvan presidentin saatuaan toisella kierroksella 57,75 % äänistä. Hän ilmaisi myös haluavansa määrätä ennenaikaiset parlamenttivaalit. Vuoden 2021 parlamenttivaaleissa puolue voitti absoluuttisen enemmistön maan parlamentissa: 52 % annetuista äänistä, jonka avulla se sai 63 paikkaa. == Ideologia ja näkemykset == Puolue katsoo edustavansa poliittiselta kirjoltaan keskusta-oikeistoa. Se kannattaa yksilön oikeuksia, sosiaaliliberalismia.. Vuonna 2016 hyväksytyn poliittisen ohjelmansa mukaan puolue kannattaa mm. seuraavia asioita: * Palkkauskieltoa julkisiin virkoihin sellaisille henkilöille, jotka ovat saaneet tuomion korruptiosta * Monopolien purkamista * Transnistrian uudelleenintegroiminen osaksi Moldovaa * Valtion suojelemien metsien ja muiden luontoalueiden kasvattaminen * Suhteiden parantaminen Euroopan unioniin ja varsinkin Romanian kautta PAS on Euroopan kansanpuolueen tarkkailijajäsen vuodesta 2017. == Lähteet == Luokka:Moldovan puolueet Luokka:Euroopan kansanpuolue
Takata

Takata voi tarkoittaa: == Maantiede == * Aki-Takata, Japanin kaupunki Hiroshiman prefektuurissa * Rikuzen-Takata, Japanin kaupunki Iwaten prefektuurissa * Takata, Japanin entinen maaseutukaupunki Fukuokan prefektuurissa * Takatan piirikunta, Japanin entinen piirikunta Hiroshiman prefektuurissa == Henkilöt == * Hawayo Takata (1900–1980), havaijinjapanilainen reikin harjoittaja == Muuta == * Takata, autonosia valmistava japanilainen yritys
Tappokone

Tappokone, alkuperäiseltä nimeltään Westworld, on yhdysvaltalainen, vuonna 1973 ensi-iltansa saanut tieteis- ja jännityselokuva. Elokuvan ohjasi ja käsikirjoitti kirjailijana tunnettu Michael Crichton. Elokuvan pääosia esittävät Yul Brynner, Richard Benjamin ja James Brolin. == Juoni == Elokuva sijoittuu lähitulevaisuuteen, jossa Delos-yhtiö on perustanut syrjäiselle autiomaalle rikkaille asiakkaille suunnatun teemapuiston. Teemapuistossa on kolme toisiinsa kytkeytynyttä ”maailmaa” , joista kukin on saanut inspiraationsa suositusta elokuvan lajityypistä. Nämä maailmat ovat "RomanWorld" eli Antiikin Rooma, "MedievalWorld" eli Keskiaika sekä ”Westworld” eli Villi Länsi. Teemapuistossa ihmiset voivat toteuttaa vapaasti fantasioitaan. Puistoa kansoittavat Delosin valmistamat androidit, jotka toteuttavat kaikki asiakkaiden toiveet. Asiakkaat voivat seikkailla teemapuistossa turvallisesti, sillä androidit on ohjelmoitu olemaan vahingoittamatta ihmisasiakkaita. Androidit voivat kuitenkin surmata toisiaan. Teemapuistoon saapuvat elokuvan kaksi protagonistia Peter Martin (Benjamin) ja John Blane (Brolin) valitsevat WestWorldin eli Villin Lännen. Blane on vieraillut teemapuistossa aiemmin ja käyttäytyy siellä kuten oletetaan: raiskaa naispuolisen androidin ja tappaa tulitaistelussa mustiin pukeutuneen miespuolisen androidin, Pistoolisankarin (Brynner). Blane saa houkuteltua aluksi vastahakoisen Martinin toteuttamaan omia fantasioitaan. Mutta pian teemapuiston tietokoneessa alkaa ilmetä vikoja tai sitten androidit ovat ryhtyneet kapinoimaan ohjelmointiaan vastaan. Androidikäärme puree yllättäen Blanea, ja Medievalworldin Musta Ritari surmaa ihmisasiakkaan. Delosin teknikot yrittävät korjata vian, mutta sammuttavatkin vahingossa virran koko teemapuistosta. Jostain selittämättömästä syystä Pistoolisankari saa kuitenkin virtaa ja ampuu Blanen kuoliaaksi. Pistoolisankari alkaa sen jälkeen jahdata puiston ihmisasiakkaita. Lopulta Martin onnistuu tappamaan Pistoolisankarin. == Jatko-osa ja televisiosarja == Elokuva sai vuonna 1976 jatko-osan Tuleva maailma (Futureworld), ja vuonna 2016 alkanut Jonathan Nolanin ja Lisa Joyn luoma televisiosarja Westworld perustuu myös Tappokone-elokuvaan. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1973 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat Luokka:Dystopiaelokuvat Luokka:Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvat
Viipurin Ponteva

Viipurin Ponteva oli Viipurissa toiminut urheiluseura. Sen lajeihin kuuluivat muun muassa yleisurheilu, pikaluistelu, hiihto sekä jalka- ja jääpallo. Vuoden 1910 jalkapallon SM-kilpailussa Ponteva selvisi välieriin, jossa se hävisi Viipurin Reippaalle. Jääpallossa Ponteva pelasi SM-kilpailun välierissä vuonna 1915 häviten Viipurin Bandy & Jalkapalloseuralle. 1920-luvulla Pontevan urheilijat kilpailivat myös mäkihypyssä. Pontevaa edustivat muun muassa Sulo Jääskeläinen ja Urho Kunttu. Seuran kunniamarssin on säveltänyt Johan Willgrén. == Lähteet == Luokka:Viipurilaiset urheiluseurat Luokka:Suomalaiset yleisurheiluseurat Luokka:Suomalaiset hiihtoseurat Luokka:Entiset suomalaiset jalkapalloseurat‎ Luokka:Entiset suomalaiset jääpalloseurat‎ Luokka:Vuonna 1908 perustetut urheiluseurat
Työläisnaisten Urheilulehti

Työläisnaisten Urheilulehti oli vuosina 1921–1947 ilmestynyt suomalainen aikakauslehti, joka keskittyi naisten työläisurheiluun. Lehden perusti Työväen Urheiluliiton naisten voimistelu- ja urheilujaosto, ja vuodesta 1924 lähtien sitä kustansi TUL:n naistoimikunta. Työläisnaisten Urheilulehti syntyi, kun TUL:ssa vaikuttaneet naiset eivät katsoneet saavansa ääntään kuuluville Työväen Urheilulehdessä. Liitto kielsi alun perin lehden julkaisun, jonka jälkeen naiset perustivat vuonna 1921 Kuopion liittokokouksessa sen julkaisua varten osakeyhtiön. TUL:n miespuolinen johto piti naisten hanketta jopa ”liiton hajoitustyönä”. Lehden näytenumerot saavuttivat naisten keskuudessa niin suuren suosion, että lopulta TUL päätti kuitenkin ottaa lehden kustannettavakseen. Sen päätoimittajaksi valittiin vuonna 1922 Helmi Paasonen. Työläisnaisten Urheilulehden toimitussihteereinä työskentelivät Aino Malkamäki ja Greta Rajala-Rinne. Lehti julkaisi myös erityistä joulunumeroa nimellä Urheilijattaren Joulu. == Päätoimittajat == *Helmi Paasonen 1922–1936 *Greta Rajala-Rinne 1936–1947 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset urheilulehdet Luokka:Suomalaiset naistenlehdet Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet Luokka:Suomen Työväen Urheiluliitto
FC Hertta

FC Hertta on vuonna 2008 perustettu naisten jalkapalloseura, joka toimii Joensuussa. Seuran edustusjoukkue pelaa kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Naisten Kakkosessa. FC Hertta pelaa kotiottelunsa Mehtimäen tekonurmella. Jalkapallon ohella FC Hertalla on toimintaa futsalissa, jossa edustusjoukkue pelaa naisten Futsal-Kakkosen Keski- ja Itä Suomen lohkossa. Joukkue pelasi Naisten Futsal-liigassa kaudella 2011–2012. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *FC Hertan kotisivut Luokka:Suomalaiset naisten jalkapalloseurat Luokka:Suomalaiset futsalseurat Luokka:Joensuulaiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 2008 perustetut urheiluseurat
Pad Man

Pad Man (suom. ”Sidemies”) on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen draamakomediaelokuva. Sen on ohjannut R. Balki ja pääosia näyttelevät Akshay Kumar, Sonam Kapoor ja Radhika Apte. Elokuva perustuu yhteiskunnallisen yrittäjän Arunachalam Murugananthamin elämään. Se voitti parhaan yhteiskunnallisia kysymyksiä käsittelevän elokuvan National Film Awards -palkinnon. == Juoni == Lakshmikant Chauhan (Akshay Kumar) menee naimisiin Gayatrin (Radhika Apte) kanssa. Pian Lakshmikant huolestuu vaimonsa ja samalla muidenkin maaseudun naisten kuukautishygieniasta. Hän ottaa tehtäväkseen alkaa valmistaa edullisia kuukautissuojia ja joutuu kyläläisten nöyryyttämäksi, mikä vaikuttaa myös hänen avioliittoonsa. Hän tapaa kaupunkilaisen Pari Walian (Sonam Kapoor), joka näkee hänen potentiaalinsa ja kutsuu hänet Delhiin esittelemään keksintönsä. Parin avulla Lakshmikant palkkaa maaseudun naisia valmistamaan kuukautissuojia tehtaissaan tarjoten naisille sekä työpaikkoja että edullisia kuukautissuojia. Lakshmikantille myönnetään Padma Shri ja hän saa sankarivastaanoton kotikylässään. == Näyttelijät == == Soundtrack == == Palkinnot == * Indian Film Festival of Melbourne ** Paras ohjaus – R. Balki ** Paras miesnäyttelijä – Akshay Kumar *** Ehdokkuudet **** Paras elokuva * National Film Awards ** Paras yhteiskunnallisia kysymyksiä käsittelevä elokuva == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2018 intialaiset elokuvat Luokka:Intialaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Yhteiskunnalliset elokuvat Luokka:Hindinkieliset elokuvat
Rasul Boqiev

Rasul Boqiev (, s. 29. syyskuuta 1982 Rudakin piiri, Tadžikistanin SNT) on tadžikistanilainen judon olympia- ja MM-mitalisti. Boqiev saavutti Pekingin olympialaisissa 2008 pronssia 73 kg:n painoluokassa kukistettuaan pronssiottelussa belgialaisen Dirk Van Ticheltin. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui samassa sarjassa seitsemänneksi. Hän saavutti 73-kiloisissa MM- pronssia Rio de Janeirossa 2007, jossa voitti pronssiottelussa georgialaisen David Kevkhišvilin. Boqiev saavutti 73 kg:n painoluokassa Aasian kisoissa pronssia Dohassa 2006 ja Kantonissa 2010. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän sai hopeaa 2007 sekä pronssia 2005 ja 2012. Maailmancupissa / Continental Open -kilpailuissa hän saavutti neljä turnausvoittoa, yhden kakkossijan ja yhden kolmossijan. == Lähteet == Luokka:Tadžikistanilaiset judokat Luokka:Tadžikistanilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt