Radioamatööritoiminta Suomessa

Radioamatööritoiminta Suomessa alkoi 1900-luvun alussa. Vuoden 2014 lopussa Suomessa oli noin 6 000 henkilöä, joilla oli radioamatöörilupa. Suomessa radioamatöörin pätevyystodistuksia myöntää Traficom (ent. Viestintävirasto.) Traficomin valtuuttamat tutkinnonpitäjät järjestävät pätevyystutkintoja eri puolilla Suomea. Suomen voimassa olevat amatööriradioiden kutsumerkit ilmoittaa Traficom verkkosivuillaan. Näin ollen on mahdollista vasta-aseman tai hyötyradioliikennekuuntelijan, kuuntelija-amatöörin, varmistaa kutsumerkin olemassaolo.https://www.viestintavirasto.fi/taajuudet/radioluvat/radioamatoorit.html Amatööriradiokutsumerkki on voimassa viisi vuotta kerrallaan ja siitä voi ilmoituksella Traficomille tehdä jatkuvasti uudistettavan. Näistä OF-, OG-, OH- ja OI-alkuisista kutsumerkeistä poikkeuksena ovat OG-alkuiset kutsumerkit ja ne kutsumerkit, joiden numeron jälkeen on vain yksi kirjain. Nämä kutsumerkit ovat voimassa vain viisi vuotta kerrallaan eikä niistä voi tehdä säännönmukaisesti jatkuvia. Tavanomaisen kutsumerkin numeron jäljessä on kolme kirjainta. Mikäli haluaa valinnanvaraisen vapaan kutsumerkin, joutuu maksamaan tavalliseen kutsumerkkiin nähden huomattavan lisämaksun. Usein valitaan numeron jälkeen kaksikirjaiminen kutsumerkki. Monet radioamatööriyhteisöt, jotka osallistuvat mm. sähkötyskilpailuhin, rekisteriöivät tavanomaisen numeron jälkeen kaksikirjaimisen kutsumerkin rinnalle kilpailukutsumerkin, jossa on numeron jälkeen vain yksi kirjain, mikä sähkötysyhteyskilpailuissa nopeuttaa yhteyden vahvistamista. Numeron jälkeen yksikirjaimisen kutsumerkin haittapuoli on se, että sitä ei voi varata säännönmukaisesti itsekseen jatkuvaksi viiden vuoden jaksojen jälkeen, vaan se on erikseen anottava yhä uudelleen Traficomilta viiden vuoden kauden jälkeen niin kuin OG-alkuisetkin kutsumerkit. Radioamatööriyhteisöjä on monenlaisia. Jotkin yhdistykset eivät ole rekisteröityjä, ja monet yhdistykset patentti- ja rekisterihallitus poisti yhdistysrekisteristä 2017 tammikuussa siksi, että ne eivät olleet lähettäneet vuosikymmeniin ilmoituksia rekisteritilanteesa muutoksesta, minkä vuoksi ne katsottiin rauenneiksi. Rekisteröidyistä radioamatööriyhteisöistä suurimmat ovat maakunnallisia yleisyhteisöjä, jotka ylläpitävät ja opettavat radioamatööritoimintaa vaikutusalueellaan, yleensä maakunnassa tai seutukunnan kokoisella alueella. Jotkin radioamatööriyhteisöt ovat kahdenkymmenen tai viidenkymmenen jäsenen kokoisia, hallitsevat omaa yhteisöllistä amatööriradioasemaansa, mutta eivät pyri kasvuun alueellaan tai lähialueillaan. Pienehköimpiä yhdistyksiä ovat radioamatöörien yhteyskilpailuihin pyrkivät kilpailuradioasemat, joiden jäsenmäärä saattaa olla enintään kymmenen, mutta joilla on verrattain tehokkaita antenneja pitkien DX-yhteyksien aikaansaamiseksi. == Radioamatööritoiminnan historia Suomessa == Radioamatööritoiminta Suomessa alkoi 1900-luvun alussa erilaisilla kokeellisilla kipinälennättimillä. Varsinaisesti käyttäjäpohja laajeni maan itsenäistyttyä, kun puolustusvoimat huomasi itselleen tarpeelliseksi sotilasradiosähköttäjien sotilasopetuksen tarpeellisuuden viestijoukkoja edeltäneissä joukko-osastoissa. Vuoteen 1927 saakka puolustusvoimat johti kehitystä, mutta sen taakan tultua raskaaksi sen omastakin tahdosta valvonta siirrettiin siviilihallinnolle. Nuoren Voiman Liiton aikaiset radioamatöörikutsutunnukset uudistettiin 1. tammikuuta 1929 kansainvälisen käytännön mukaisesti ja suomalaiset radioamatöörit saivat pääasiassa Havaijilla olleet OH-alkuiset tunnukset, jotka olivat myös suomalaisten siviililentokoneiden kansallistunnukset. Ennen tätä, noin vuosina 1922–1928, Suomessa käytettiin yleisesti tunnusta ES, joka tarkoitti Europe Suomi. Vuoden 1929 uudistuksessa tämä kutsumerkin alkuosa, prefiksi, meni Viron tasavallan kansalliseen käyttöön. Viron tasavallan muututtua ensin Viron kansantasavallaksi ja sitten Neuvostoliiton täysjäseneksi, Eestin sosialistiseksi neuvostotasavallaksi, Virossa lakattiin käyttämästä itsenäisen Viron kutsumerkkiä ja alettiin käyttää Neuvostoliiton amatööriradiokutsumerkkejä. Viron itsenäistyttyä jälleen ES palasi Viron tasavallan kansalliseksi kutsumerkiksi. Kun Saksa hyökkäsi Puolaan 1. syyskuuta 1939 ja siitä muodostui Britannian ja Ranskan sodanjulistusten jälkeen maailmansodan kaltainen tilanne, antoi valtioneuvosto 14. syyskuuta 1939 päätöksen, jonka mukaan radioamatöörilaitteiden käyttö kiellettiin 16. syyskuuta 1939 alkaen. 19. maaliskuuta 1947 antoi liikenne- ja viestintä- sekä työvoimaministeriön edeltäjä, yleisten töiden ja kulkulaitosten ministeriö ilmoituksen, jonka mukana sillä ei ole mitään radioamatööritoimintaa vastaan. Suomen asetuskokoelmassa olevan säädöksen N:o 246/27.3.1947 mukaan N:o 279/14.9.1947 annettu säädös kumottiin ja radioamatööritoiminnan sai jälleen aloittaa 1. huhtikuuta 1947. 1939 oli luetteloituja radioamatöörejä 208 henkilöä, joista 181:llä oli laitteet.Alussa oli kipinä, sivu 37 === Puolustusvoimien käyttöön asetettu radioamatööriverkko === Yhteistoimintaharjoitukseen, joka alkoi 16. lokakuuta 1939, mennessä Suomen Radioamatööriliitto oli lähettänyt 11. lokakuuta 1939 kiertokirjeen valituille jäsenilleen siitä, että Suomessa sotilasviranomaisten kehotuksesta ja suostumuksella perustetaan valtakunnallinen apuradioverkko. Kunkin radioamatöörisähköttäjän piti ilmoittautua kaupungin sähkölaitoksella mahdollisesti varmistaakseen virransaantinsa radiolle. Annettujen ohjeiden mukaan tavallinen radioamatööriliikenne oli sallittua, mutta kuitenkaan selväkielistä keskustelua ei sallittu ja liikennöinnin tuli tapahtua 80 metrin ja 40 metrin aaltoalueilla. Jotta verkkoa olisi pystynyt jatkuvasti pitämään yllä ja päivystämään, kehotettiin verkon asemien pääoperaattoreita hankkimaan paikkakunnan asepalveluksesta vapautettuja ja nostoväkeä (nykyään lisäreservi) varaoperaattoreita. Lisäksi pyydettiin mahdollisuuksien mukaan hankkimaan puhelin ja ilmoittamaan sen numero viranomaisille. Kaikki verkkoon kuuluvat kysymykset ohjattiin Suomen Radioamatööriliiton puheenjohtaja, insinööri Kalle Sainiolle Yleisradioon Fabianinkadulle Helsingissä. 14. lokakuuta 1939 kirjeellä Suomen puolustusvoimien yleisesikunta kehotti kuuntelemaan venäläisiä radioasemia ja ottamaan muistiin niiden aallonpituus, lähetysaika, kuuluvuus, tekstisisältö ja muita seikkoja. Kuitenkin talvisodan alettua Suomen Radioamatööriliiton puheenjohtaja, insinööri Kaarlo Sainio, antoi 6. joulukuuta 1939 nimetyille radioamatööreille ohjeen improvisoidusta valtakunnallisesta radioverkosta ilmavalvonnan kaukoviestitystä varten ilmavalvontapuolustuskeskusten johtoasemia varten. Talvisodan radioverkon muistotapahtumaa vietettiin 2009 Riihimäellä.http://yle.fi/uutiset/radioamatoorit_joutuivat_talvisodassa_salaisiin_hommiin/5949403 Sodanaikaisilla radioilla pidetään yhteyksiä valtakunnallisesti vuosittain perinneradiotapahtumassa, joita on järjestetty kaksi kertaa vuodessa 2005 alkaen itsenäisyyspäivänä ja puolustusvoimain lippujuhlapäivänä tai juuri sitä ennen. Talvisodan kokemusten perusteella viestijoukkojen vahvuutta suomalaisissa sotatoimiyhtymissä lisättiin, mikä edellytti sotilasviestitoiminnan opettamisen laajenemista. Reino Hallamaa värväsi joukkoihinsa 51 lähetysluvallista radioamatööriä. == Sotilasradioharrastus ja sotilasradioamatööritoiminta == Suomessa varusmiesten radiotaitojen kehittämiseksi aloitettiin 1950 Suomen puolustusvoimissa sotilasradioharrastus, josta käytettiin lyhennettä SRH. Tuolloin keskeistä opetuksessa oli mm. riittävän sähkötystaidon hankkiminen harjoittelemalla. Radioliikennöintiä ei suoritettu radioamatööritaajuuksilla, vaan niitä lähellä olevilla taajuuksilla puolustusvoimien käytössä olevilla radioilla. Kutsumerkit olivat määritellyt sotatoimiyhtymän mukaan eikä asemapaikkaa, QTH:a, saanut paljastaa. SRH-toiminnan vähennyttyä 1960-luvulla ja 1970-luvulla, 1980-luvulla Keski-Suomen Viestipataljoonassa heräsi ajatus vastaanvanlaisen sotilasradioamatööritoiminnan aloittamisesta. Sotilasradioamatööritoimintaa jatkuu pienimuotoisena edelleen. http://www.oh3ac.fi/SRH.html Sotilasharrastustoiminnan ja sotilasradioamatööritoiminnan OI-alkuiset kutsumerkit jäivät varuskuntien sotilasradioamatöörikerhoille ja uusia OI-kutsumerkkejä perustettiin sotilasradiomuseoille sekä viestikilloille. == Radioamatööritutkinto == Viestintävirasto on ulkoistanut radioamatööritutkintojen pitämisen Suomen Radioamatööriliitto ry:lle. Suomessa radioamatööritutkinto on moduulipohjainen. Kunkin moduulin voi suorittaa itsenäisesti ja hyväksyttyjen moduulien yhdistelmät antavat oikeuden eri luokkien pätevyystodistuksiin. Hyväksytyillä tutkintomoduuleilla ei ole vanhenemisaikaa, joten ne voi suorittaa joko yksi kerrallaan tai kaikki samassa tutkintotilaisuudessa. Tutkintoja ottavat vastaan paikalliset pätevyystutkijat ympäri maan ja ympäri vuoden. === Tutkintomoduulit === * K-moduuli, sisältää kuusikymmentä väittämää hätäliikenteestä, aseman turvallisuudesta, radioamatöörejä koskevista laeista ja määräyksistä sekä itse radioamatööriliikenteestä. Hyväksyttyyn suoritukseen vaaditaan 45 oikeaa vastausta. Hätäliikennekysymyksissä on erillinen hylkäysraja. * T1-moduuli, sisältää 15 kysymystä elektroniikan ja radiotekniikan perusteista sekä sähköturvallisuusasioista. Jokainen kysymys sisältää neljä vastausta, joista aina vähintään yksi on oikein. Näin muodostuvasta 60 kohdasta pitää hyväksyttyyn suoritukseen saada 45 oikein. * T2-moduuli sisältää 15 kysymystä elektroniikan ja radiotekniikan soveltamiseen radioamatööritoiminnan painopistealueiden osalta sekä sähköturvallisuusasioiden tuntemukseen. Kysymykset ovat T1-moduulia vaativampia. Jokainen kysymys sisältää neljä vastausta, joista aina vähintään yksi on oikein. Näin muodostuvasta 60 kohdasta pitää hyväksyttyyn suoritukseen saada 45 oikein. === Radioamatööriluokat === Tutkintomoduulien hyväksytysti suorittaminen oikeuttaa seuraaviin radioamatööriluokkiin: * K-moduuli + T1-moduuli → perusluokka * K-moduuli + T2-moduuli → yleisluokka Perusluokan radioamatöörillä on nykyään samat oikeudet radioalueiden käyttöön kuin yleisluokassa, mutta perusluokkalainen ei saa käyttää yhtä suuria tehoja kuin yleisluokkalainen. Yleisluokan suorittanut saa käyttää maksimissaan 1 500 wattia tehoa useimmilla HF-alueilla. Perusluokan teho näillä alueilla rajoittuu 120 wattiin, eli noin 11 dB pienemmäksi kuin yleisluokassa. Käytännössä tavallisten radioamatöörilähetinten teho rajoittuu melko samoin, kuin perusluokan lupa, ja yleisluokan tehoihin päästään vain erillisillä päätevahvistimilla. === Suomalainen amatööri ulkomailla === Suomalainen tutkinto antaa kansainvälisen HAREC-pätevyyden ja suomalainen amatööriradioasemalupa on CEPT:n mukainen. Suomalainen perus- ja yleisluokan radioamatööri saa ilman anomusta käyttää omin tunnuksin Viron aluetunnus oman tunnuksen eteen lisättynä amatöörilaitteita Virossa kolmen kuukauden ajan Viron B-luokan oikeuksin yleensä 20 dBW:n teholla, joka vastaa 100 W:n lähetystehoa. Ulkomaalaisen on mahdollista anoa ulkomaisin pätevyystodistuksin ja luvin Viroon kolmen vuoden kansallinen amatöörilupa. Viron A-luokan radioamatöörille on yleensä sallittu 30 dBW:n lähetysteho, joka vastaa 1 000 W:n lähetystehoa. Virossa radioamatöörien A-luokkaa varten joutuu antamaan näytön sähkötyksestä, jonka rajana pidetään viittä sanaa, 25 merkkiä minuutissa. Virossa ei ole enää C-luokan amatöörilupaa, vaan Viron amatöörit jakautuvat A-, B- ja D-luokkiin. Näistä Virolainen D-luokka, on tarkoitettu puheliikenteeseen taajuusmoduloituna, jonka luvan haltija ei saa operoida HF- aalloilla eikä D-luokan virolaisella todistuksella saa HAREC- pätevyyttä.https://www.riigiteataja.ee/aktilisa/1080/2201/3012/MKM%2037%20lisa3.pdf# D-luokan oikeuksilla saa Virossa käyttää vain kymmenen metrin aaltoaluetta 28,0–29,7 MHz, kuuden metrin aaltoaluetta 50,0–52,0 MHz, neljän metrin aaltoaluetta 70,0–70,3 MHz, kahden metrin aaltoaluetta 144,0–146,0 MHz, seitsemänkymmenen senttimetrin aaltoaluetta 432,0–438,0 MHz ja kahdenkymmenenkolmen senttimetrin aaltoaluetta 1,24–1,30 GHz ja vain 10 dBW:n eli 10 W:n teholla. A-luokan radioamatöörit voivat operoida 30 dBW:n eli 1 000 W:n ja B-luokan radioamatöörit voivat operoida 20 dBW:n eli 100 W:n tehoilla näilläkin aaltoalueilla. Latviassa ja Liettuassa suomalainen radioamatööri joutuu anomaan maiden valvontaviranomaisilta erikseen luvan. == Amatööriradiotaajuusalueet == * pääartikkeli Amatööriradiotaajuusalueet Nykyään liikenne- ja viestintävirasto pitää ja aikaisemmin viestintävirasto piti yllä radiotaajuusmääräyksensä taajuusjakolistassa luetteloa Suomessa käytettävistä radioamatööritaajuuksista. Taajuuksien käyttöön voi liittyä rajoituksia maantieteellisen sijainnin ja lähetystehon suhteen.https://www.viestintavirasto.fi/attachments/maaraykset/Viestintavirasto6J2014M.pdf Suomessa radioamatööritoiminnassa voi käyttää seuraavia taajuusalueita (katso myös: Sähkömagneettinen spektri): === LF - low frequency (ITU)=== LF-alueella on yksi radioamatööritaajuusalue. Taajuusalue kokonaisuudessaan kansainvälisen televiestintäliiton määritelmän mukaan käsittää taajuudet 30 kHz:stä 300 kHz:iin. 2,2 km 135,7 kHz -137,8 kHz === MF - medium frequency (ITU)=== MF- alueella on kaksi radioamatööritaajuusaluetta. Taajuusalue kokonaisuudessaan kansainvälisen televiestintäliiton määritelmän mukaan käsittää taajuudet 300 kHz:stä 3000 kHz:iin. 630 m 160 m 472 kHz –479 kHz 1 810–1 855 kHz 1 861–1 906 kHz 1 912–2 000 kHz === HF - high frequency (ITU)=== HF-alueella on yhdeksän radioamatööritaajuusaluetta. Taajuusalue kokonaisuudessaan kansainvälisen televiestintäliiton määritelmän mukaan käsittää taajuudet 3000 kHz:stä 30000 kHz:iin, 3 MHz:stä 30 MHz:iin. Yleensä lyhytaaltoradioiden kyseessä ollessa 40 kanavan taajuuksin eri radiosukupolvien LA-, PR-27- ja CB -radioin, viitataan taajuusalueen lopulla 26 965 kHz - 27,405 kHz taajuustalueeseen megahertseinä, 26,965 MHz - 27,405 MHz. HF-taajuusalueen loppuun sijoittuvat vapaasti käytettävien CB-radioiden lisäksi 12 metrin aaltoalueen amatööriradio ja 10 metrin aaltoalueen amatööriradio, minkä aaltoalue on vapaasti käytettävän CB- radion jälkeen taajuuksilla 28 000 kHz - 29,700 kHz, mistä käytetään CB-radion tapaan merkitään 28,000 MHz - 29,700 MHz. HF-taajuusalueella seuraavia taajuuksia VHF-taajuusalueella merkitään MHz:nä. Taajuusalueella on monien puheradioille osoitettujen taajuuksia, myös kanaviksi määriteltyinä. Vanhimmat taajusualueet ovat 80 metrin, 40 metrin, 20 metrin, 15 metrin ja 10 metrin aaltoalueet. 1970-luvulla pidetyssä radiokonferenssissa määriteltiin HF- alueelle lisää taajuusalueita amatööriradiokäyttöön. Näitä niin kutsuttuja WARC-aaltoja, mitkä määriteltiin 1979 ovat 30 metrin, 17 metrin ja 12 metrin aaltolueet, mitkä ovat radiokaistaltaan kapeita ja sopivat parhaiten puheradioliikenteen asemesta dataliikennekäyttöön. Viimmeinen amatööriradiokäyttöön tullut aaltoalue ovat 60 metrin aaltoaluet. Näin ollen on 1980-lukua edeltävissä HF-amatööriradiossa ei ole WARC-aaltoja, suomen puhekielessä varkkiaaltoja. 60 metrin aallot määriteltiin vasta vuonna 2002, joten 2000-luvkua edeltävissä radioissa ei ole 60 metrin aaltoaluetta. 60 metrin aaltoalueen sekä 30 metrin, 17 metrin ja 12 metrin aaltoalueiden puuttuminen saattaa rajoittaa vanhojen, jopa vuosikymmeniä vanhojen radioiden hyödyntämistä mykyisessä radioliitenteessä. 80 m 60 m 40 m 30 m 20 m 17 m 15 m 12 m 10 m 3 500 kHz – 3 800 kHz 5 351,5 kHz – 5 366,5 kHz 7 000 kHz – 7 200 kHz 10 100 kHz – 10 150 kHz 14 000 kHz – 14 350 kHz 18 068 kHz – 18 168 kHz 21 000 kHz – 21 450 kHz 24 890 kHz – 24 990 kHz 28,000 MHz – 29,700 MHz Amatööriradion kymmenen metrin aaltoalue 28,000 MHz - 29,700 MHz on hyvin lähellä La-, PR-27 - ja CB-radion taajuusaluetta 27,965 MHz - 27,405 MHz. Mikäli CB-radioaseman antenni valitaan sopivasti, voidaan samaa antennia vähäisin muutoksiin käyttää myöhemmin radioamatööriehdoin. Antennia ei tarvitse vireeseen saamiseksi katkaista lyhyemmäksi tai vaihtaa 10 metrin aaltoalueen amatööriradioantenniin, vaan sitä voidaan säätää ruuvaamalla tai vaihtamalla jatkopala. Näin 10 metrin aaltoalueen lähettämisen käytetty CB- antenni voidaan palauttaa alkuperäiseen käyttöönsä. Vapaasti pätevyystodistuksetta, lähetysluvatta ja taajuusmaksutta käytettävä CB-radio on hyvä tapa opetella HF-aaltoalueen yläpään ominaisuuksia vielä ryhtymättä perus- tai yleisluokan radioamastööriksi. Kaikkia taajuuksia voidaan vastaanottaa verkko-ohjelmistoradioilla Internetin kautta matkapuheiimen, tabletin, sylitietokoneen tai pöytätietokoneen verkkoselaimilla.. === VHF - very high frequency (ITU)=== VHF-alueella on kolme radioamatööritaajuusaluetta. Kuuden metrin aallot ovat kymmenestä metrin aaltoalueesta seuraavat. Niitä käytetään puheradiointiin pääasiassa taajuusmodulaatiolla, FM:llä. Käsite FM-radio kuluttajakaupassa tarkoittaa niitä yleisradiovastaanottimia, mitkä kykenevät vastaanottamaan niitä yleisradioiden lähetyksiä, missä käytetään aaltomuotona taajuus- eli FM- modulaatiota. Näitä aaltoja ovat ultralyhyiden radioaaltojen 87,0 MHz - 108,0 MHz länsimaisen EBU:n määrittelyn mukaan. Aikaisemmin ja joissain entisen Neuvostoliiton entisissä jäsenvaltiossa käytettiin OIRT:n aikaisempaa määrittelyä ja Neuvostoliitossa OIRT-FM sijoittui taajuusksille 65,84 MHz . 74,00 MHz. Tämän taajuusjaku ei ole 100 kHz:n välein niin kuin myöhempi länsimainen ularadio, vaan 10 kHz:n välein. Japanissa yleisradiolähetyksiin on käytetty televisiotoiminnan aikaisemmin varaaman taajuuskaistan vuoksi taajuuksia 76,00 MHz - 90,00 MHz. Kuuden metrin amatööriradioaaltoaluetta kutsutaan taianomaiseksi aaltoalueeksi, englanniksi the magic band, koska joillain radiosäillä johtuen ilmakehän fysikaalisista ominaisuuksista, sillä lähetetyt lähetteet kantavat kauas niin kuin yleensä pidempiaaltoisilla vähätaajuuksisimmilla HF-lähetteillä. Kuitenkin kuuden metrin aaltojen hyödyntäminen yhteysväliltään pitkässä DX-amatööriradiotoiminnasssa edelltyttää kohtalaisen kookkaita suunta-antenneja, millä on osoittavaan suuntaansa suuri signaalinvahvistus. Monissa VHF-radioissa käytetään ympärisäteilevää antennia, mistä johtuu se, että ne ovat parhaimmillaan paikallis--alueellisissa yhteyksissä. Sotilaallisen toiminnan kenttäradioissa on käytetty VHF-taajuuksia 30 MHz - 80 MHz Korean sodasta ja Vientamin sodasta alkaen pataljoona- ja prikaatiradioista alkaen jalkaväkiryhmistä jalkaväkipataljoonien komentopaikoille. 2000-luvulla näihin puheradioina pidettyihin radiotyyppeihin on tullut UHF - aaltoja lisäksi sekä dataliikenneominaisuuksia. 6 m 4 m 2 m 50,0 MHz –52,0 MHz (Yhdysvalloissa 50,0 MHz - 54,00 MHz) 70,0–70,3 MHz 144,0 MHz–146,0 MHz (Yhdysvalloissa 144,0 MHz - 148,0 MHz) Neljän metrin aaltoalue ei kuuden metrin aaltoaluetta lyhyempien aaltojen vuoksi käsitä HF-ominaisuuksia yleens satunnaisestikaan. Tästä syystä RHA68-metsästysradio on 25 W:n autoradiona hyvä varmistava radiotyyppi LA-, PR-27- ja CB-radioiden häiriöille, erityisesti ulkomaisille saksan- ja italiankieliille lähetteille, mitä tulee Itämeren yli pääasiallisesti siitä, että käytetään CEPT2-normin 4 W AM, 4 W FM ja 12 V SSB:n tehoja suurempia tehoja. 70,0 MHz:n . 70,3 MHz:n amatööradioalueen keskellä on 70,200 MHz:n kappean FM:n kanava 13, mitä voidaan käyttää RHA68 - metsästysradioissa. Yleisluokan radioamatööri saa lähettää metsästysradioille kuultavasti 100 W:n teholla ja perusluokan radioamastööri 30 W:n teholla, mikä ei eroa paljoa metsästysradion 25 W kanavien kantavuudesta RHa68-metsästysradion autoradiolla magneettipiiska-antennilla. Tämä säädetty poikkeus kuitenkin mahdollistaa sen, että yleisluokan radioamatööri voi lähettää jopa 30 km:n - 50 km:n sätellä tiedotteita, mikäli yleisradio ei toimisi verkkosähkökatkoksenja aggregatisoiduille suurille radiomastoille aiheutuvvien tuhojen vuoksi. Melko monet HF-amatööriradiot lähettävät kyllä VHF:llä kuuden metrin aaltoalueella, mutta niissä ei ole neljän metrin aaltoaluetta Suomen noin 150 000 hirvenmetsästäjän kuultavaksi metsästysradiolla. Yleisesti ottaen HF- amastööriradio on 160 metrin aaltoalueensa vuoksi myös MF-radio ja rajallisesti VHF-radio. Kahden metrin aaltoaalue on alunperin toisen maailmansodan sotilaslentokoneista peräisin oleva aaltoalue, mikä on Euroopassa taajuusalueella 144 MHz - 146 MHz, mutta Yhdysvalloissa 144 MHz - 148 MHz, mikä aiheuttaa sen, ettei uusissa telehallintovirainen FCC:n vaatimuksia vastaavissa radioissa, missä on 146 MHz - 148 MHz -taajuusaluekaista, voi olla eurooppalaista CE-yhdenmukaisuusvaatimusta täyttävää merkitään. Vaikka radiossa jostain syystä olisi yhdysvaltalaiset taajuudet, niin silti eurooppalaiset vaatimukset ylittävillä taajuuksilla lähettäminen on kieletty, koska telehallinnot ovat voineet osoittaa taajuudet muulle käytölle, mitä amatööriradiokäyttö häiritsisi. === UHF- ultra high frequency (ITU)=== UHF-alueella on kolme radioamatööritaajuusaluetta. 70 cm:n taajuusalue on melko tyypillinen amatööriradion puheradiotoistimille. Pätevyytettä, lähetysluvatta ja taajuusmaksutta käytettävä PMR446-radiopuhelin, minkä kantama rajoitetulla 0,5 W:n lähetysteholla vaihtelee tiuhaan rakennetun alueen 800 metristä järviselle 4 km:lle aallonpituus on noin 65 cm 446 MHz:llä. Monissa amatööradiokäsiradioissa UHF- taajuusalueen lähetysteho on 4 W, toisin sanoen kahdeksan kertaan PMR446:n sallittu lähetysteho, mistä johtuu PMR446:a parempi kuuluvuus ja kantavuus. 23 senttimetrin aallot ovat tulleet kansallisesti rajoitetuiksi tai kielletyiksi siksis, että Euroopan unioni tarvitsee taajuuksia Galileo- satelliittipaikantimilleen. 13 senttimetrin aaltojen käyttö on harvinaista. 70 cm 23 cm 13 cm 432 MHz – 438 MHz 1 240 MHz – 1 300 MHz 2 300 MHz – 2 450 MHz === SHF- super high frequency (ITU)=== SHF-1 SHF-2 SHF-2 SHF-4 SHF-5 SHF-6 SHF-7 3 400 MHz – 3 408 MHz 5 650 MHz – 5 850 MHz 2 300–2 450 MHz 10,00 GHz – 10,28 GHz 10,368 GHz – 10,370 GHz 10,45 GHz – 10,50 GHz 24,00 GHz – 24,25 GHz === EHF- extremely high frequency (ITU)=== 6mm 4mm 2,5mm 2mm 1mm EHF-6 47,00 GHz – 47,20 GHz 76,00 GHz – 81,50 GHz 122,25 GHz – 123,00 GHz 134,00 GHz – 141,00 GHz 241,00 GHz – 250,00 GHz 250,00 GHz – 300,00 GHz https://rigexpert.com/news/bands-are-used-by-radio-amateurs-part-3-shf-and- microwave-bands/ https://iaru.oevsv.at/v_upld/prg_resultstable.php?cont_id=43 250 GHz - 1000 GHz sallitaan vain erityisellä luvalla. === THF- tremendously high frequency (ITU) === THF 250,00 GHz – 1000,00 GHz 250 GHz - 1000 GHz sallitaan vain erityisellä luvalla. == Suomalaisten radioamatööriasemien kutsumerkit == Suomen prefiksi (sekä radioamatööriliikenteessä että lentoliikenteessä) on OH (erikoistapauksissa OF, OG, OI tai OJ). OH- etuliitteen jälkeen radioamatööriaseman kutsussa tulee numero, joka yleensä osoittaa läänin, jossa radioamatööriasema toimi. Lääniuudistuksen jälkeen läänikohtaisten kutsujen pakollisuudesta on Ahvenanmaata lukuun ottamatta luovuttu, mutta yleensä vanhaa piirijakoa noudatetaan edelleen kun uusia kutsuja haetaan. Jos hakija ei esitä toivetta, numero on satunnainen. Numeron toivomisesta ei peritä erillistä maksua. Ahvenanmaalla sijaitsevan aseman kutsussa on numero 0. Numeron jälkeen kutsussa tulee suffiksi. Suffiksissa voi olla yksi, kaksi, kolme tai neljä merkkiä. Suffiksin merkeiksi hyväksytään kirjaimet välillä A–Z ja numerot 0–9, mutta viimeisen merkin täytyy olla aina kirjain. Ilman erityistoiveita suffiksiksi annetaan jokin vapaa 3-merkkinen kirjainsarja. Nykyisin on myös mahdollista hankkia maksua vastaan haluamansa oleva kutsumerkki, joka ei jo ole kenenkään muun käytössä tai ei ole karenssissa. Yleensä hankitaan kaksikirjainpäätteisiä kutsumerkkejä tai kilpailukutsumerkkejä, joissa on entisen piirinumeron jälkeen vain yksi kirjain. Tämä helpottaa erityisesti sähkötyskilpailussa. Tavanomaisissa kutsumerkeissä on kolme kirjainta entisen piirinumeron jälkeen. Piirijako on ollut seuraavanlainen: *OH0 Ahvenanmaa *OH1 Turun ja Porin lääni *OH2 Uudenmaan lääni *OH3 Hämeen lääni *OH4 Mikkelin lääni *OH5 Kymen lääni *OH6 Vaasan lääni ja 1960 alkaen Vaasan lääni ja Keski-Suomen lääni *OH7 Kuopion lääni ja 1960 alkaen Kuopion lääni ja Pohjois-Karjalan lääni *OH8 Oulun lääni *OH9 Lapin lääni Kunnat on numeroitu kuntatyöskentelyä varten. == Sotilasradioamatööritoiminta Suomessa == Puolustusvoimien sisällä tapahtuvaa radioamatööritoimintaa, OI-prefiksillä ja ilman, kutsutaan sotilasradioamatööritoiminnaksi (SRA). Myös SRA-toimintaan kuuluvat kerhot; sotilasradioamatöörikerhot ja niiden kerhoasemat. Joitain OI- radiokutsutunnuksista ei ole koskaan käytetty varuskunnan yhteydessä, vaan ne ovat anottu johonkin museoon tai muun perinnetoimintaan liittyvän toiminnan tueksi. OI-asemilla on toimintapäivät 5.3. viestijoukkojen perustamisen muistoksi, puolustusvoimain lippujuhlan päivänä 4.6., kansainvälisen majakka- ja majakkalaivaviikonlopun lauantaina elokuun kolmantena viikonloppuna sekä 6.12. Suomen itsenäisyyspäivänä. Rajavartiolaitokseen liittyvät amatööriadioasemat pitävät 5.3. asemesta oman toimintapäivänsä 21.3., jolloin on mahdollista kuunnella sen asemien amatööriliikennettä. == Suomen Radioamatööriliitto ry == Suomen Radioamatööriliitto ry. (SRAL) on Suomen radioamatöörien kansallinen keskusliitto. SRAL on kansainvälisen radioamatööriliiton IARU:n ja pohjoismaisten radioamatööriliittojen yhteistyöelimen NRAU:n jäsen. SRAL on perustettu 1921 ja siihen kuuluu noin 5 000 jäsentä. Jäseneksi pääsee kuka tahansa radioamatööritoiminnasta kiinnostunut. == Radioamatööritoiminnan työskentelytodistukset == Aktiviisesta radioamatööritoiminnasta myöntävät yhteisöt, pääasiassa kansalliset liitot, mutta myös erilaiset kansainväliset yhteisöt ohjelmiensa mukaisia työskentelytodistuksia, mitä kutsutaan englanniksi award:eiksi. Ne voivaat liittyä eri maantieteellisiin paikkoihin, kuten kuntiin, luonnonsuojelualueisiin, korkeisiin paikkoihin, puistoihin, saariin, linnoituksiin ja linnoitteisiin tai johonkin muuhun yhdistävään asiaan. Tällaisia ohjelmia ovat mm WWFF, minkä osa Suomessa on OHFF, POTA, SOTA jne. Työskentelytodistusohjelma suomalaiset osa-alueet ylläpitäjä kohteet IOTA - islands on the air EU-002, EU-096, EU-101, EU-126, EU-140, EU-173, EU-184, kansainvälinen ohjelma saaret https://www.iota-world.org POTA - parks on the air kansainvälinen ohjelma puistot ja muut https://pota.app/#/ SOTA - summits on the air JS, KI, KU, MU, SL the Summits on the Air programme luontokohteiden korkeat paikat https://www.sota.org.uk/ https://www.sotadata.org.uk/en/association/OH WCA - world castles award group kansainvälinen ohjelma linnakkeet ja linnoitteet https://wcagroup.org W L O L - world list of lights Amateur Radio Light House Society majakat http://wlol.arlhs.com/index.php?mode=zones&zone;=ALA WWFF - world wide flora and fauna OHFF kansainvälinen ohjelma luontokohteet == Lähteet == * * Mitä radioamatööritoiminta on? SRAL === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Radioamatööriliitto * Viestintävirasto: Radioamatööritutkinnot ja -todistukset * Harjoittelusivu radioamatööritutkinnon K/T1/T2-moduulien suorittamista varten * Harjoittelusivu radioamatööritutkinnon suorittamista varten (SRAL) * Ham.fi wiki * Opas Workkimiseen * Eetteriaaltojen valloittajat, Seura, 28.06.1939, nro 26, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot *