EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Piikkiön seurakunta

Piikkiön seurakunta on seurakunta Varsinais-Suomessa, Kaarinan kaupungissa. Seurakunta kuuluu Turun arkkihiippakunnassa Tuomiorovastikuntaan ja on osa Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Merja Hermonen . Vuoden 2022 lopussa seurakuntaan kuului 5 693 jäsentä, mikä on 70,1 % alueen asukkaista. == Papisto == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Piikkiön seurakunnan kirkkoherroina: * 1566–1591: kirkkoherra Petrus Matthiae * 1593–1610: kirkkoherra Henrik Olavinpoika * 1611–1628: kirkkoherra Eerik Matiaksenpoika * 1628–1630: kirkkoherra Sigfrid Henrikinpoika Raumanus * 1630–1633: kirkkoherra Sigfrid Pärttylinpoika Brunnerus * 1631–1651: kirkkoherra Gregorius Matiaksenpoika Favorinus * 1652–1669: kirkkoherra Simon Kexlerus * 1669–1671: kirkkoherra Petrus Bergius * 1671–1679: kirkkoherra Martin Miltopaeus * 1679–1682: kirkkoherra Petrus Laurbecchius * 1682–1690: kirkkoherra Johan Flachsenius * 1690–1701: kirkkoherra Simon Tolpo * 1701–1706: kirkkoherra Torsten Rudeen * 1706–1707: kirkkoherra Isak LaurBecchius * 1707: kirkkoherra Abraham Alanus * 1708–1713: kirkkoherra Petrus Tigerstedt * 1722–1724: kirkkoherra Lars Alstrin * 1724–1728: kirkkoherra Anders Bergius * 1728–1731: kirkkoherra Anders Kepplerus * 1732–1734: kirkkoherra Isak Björklund * 1734–1739: kirkkoherra Johan Braxer * 1739–1744: kirkkoherra Johan Browallius * 1745–1748: kirkkoherra Karl Fredrik Mennander * 1748–1757: kirkkoherra Karl Mesterton * 1757–1763: kirkkoherra Pehr Kalm * 1763–1767: kirkkoherra Isak Ross * 1767–1776: kirkkoherra Jakob Johannes Haartman * 1777–1783: kirkkoherra David Deutsch * 1785–1794: kirkkoherra Jakob Tengström * 1794–1808: kirkkoherra Jakob Bonsdorff * 1808–1812: kirkkoherra Hans Henrik Fattenborg * 1812–1824: kirkkoherra Gabriel Hirn * 1824–1832: kirkkoherra Benjamin Frosterus * 1835–1863: kirkkoherra Nils Abraham Stolpe * 1866–1875: kirkkoherra Adrian Bergman * 1877–1894: kirkkoherra Johan Heininen * 1895–1919: kirkkoherra Johan Vilhelm Ahlroos * 1924–1954: kirkkoherra August Verner Jaakkola * 2010–2022: kirkkoherra Merja Hermonen * 2022– vt. Antti Ijäs == Lähteet == Luokka:Turun arkkihiippakunnan seurakunnat Luokka:Kaarinan seurakunnat
Auriol (kirjaintyyppi)

Auriol on ranskalaisen art nouveau -aikakauden taiteilijan ja kirjainmuotoilja George Auriolin suunnittelema kirjaintyyppi. Kirjasinvalimo Deberny & Peignot julkaisi sen vuonna 1901. He vaativat, että Auriol suunnittelisi kirjaintyypistä myös lihavan version, jossa olisi tavanomaisemmat kirjainmuodot. Se julkaistiin myöhemmin nimellä Robur. Linotype on julkaissut Auriolista Matthew Carterin suunnitteleman digitoidun version, jossa on useita uusia leikkauksia sekä lisäksi kolme kukka-aiheista vinjettifonttia. Myös useat muut fonttivalmistajat, kuten Adobe, Bitstream ja GLC, ovat julkaisseet Auriolista omat versionsa. == Lähteet == Luokka:Jugend Luokka:Kirjaintyypit
Georg Böhm

Georg Böhm (2. syyskuuta 1661 HohenkirchenBritannica: Georg Böhm – 18. toukokuuta 1733 Lüneburg) oli saksalainen urkuri ja säveltäjä. Hän vaikutti keskeisesti Johann Sebastian Bachiin.AllMusic: Georg Böhm Böhm sai varhaisimman musiikkikasvatuksensa urkuri-isältään. Hän sai mahdollisesti opetusta myös Ohrdrufin kanttorina toimineelta Johann Heinrich Hildebrandilta. Kun Böhmin isä kuoli vuonna 1675, Böhm opiskeli Goldbachissa ja Gothassa, kunnes pääsi elokuussa 1684 Jenan yliopistoon. Vuonna 1693 hänen tiedetään olleen Hampurissa. Hänet valittiin Lüneburgin Johanniskirchen urkuriksi edeltäjänsä Christian Florin kuoltua vuonna 1697. Tässä virassa hän toimi omaan kuolemaansa saakka. Pitkään esitettiin spekulaatioita sen suhteen, oliko Johann Sebastian Bach koskaan Böhmin oppilaana. Vahvistus Bachin olemiselle Böhmin opissa saatiin vuonna 2004 asiasta kertoneen tabulatuurikäsikirjoituksen löytämisen myötä. Böhmin vaikutus Bachiin näkyy etenkin tämän kuoroteoksissa. Bachin poika Carl Philipp Emanuel kirjoitti isänsä "rakastaneen ja tutkineen Lüneburgin urkuri Georg Böhmin teoksia". Böhmin omista sävellyksistä tunnetuimmiksi tulivat hänen erityyliset teoksensa cembalolle ja uruille. Cembalosarjat mukailevat tyyliltään Johann Jakob Frobergeria. Urkuteokset ovat omaperäisempiä. Böhm tunsi intoa koraalipartitaksi kutsuttua uutta muotoa kohtaan; siinä italialaistyylinen muunnelmamuoto partita yhdistetään luterilaiseen koraaliin. Böhm sävelsi useita tällaisia teoksia. Partitojen lisäksi Böhm sävelsi uruille toccatoja, preludeja, fuugia ja postludeja. Hänen tuotantoonsa kuuluu kosketinsoittimille sävellettyjen teosten ohella lukuisia kantaatteja ja hengellisiä lauluja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: Georg Böhm: nuotteja Luokka:Saksalaiset urkurit Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1661 syntyneet Luokka:Vuonna 1733 kuolleet
Isa Boletini

Isa Boletini (15. tammikuuta 1864 – 24. tammikuuta 1916) oli Kosovon albaani nationalisti ja sissitaistelija. Nuorena hän liittyi albaaninationalistien Prizrenin liigaan ja taisteli Ottomaaneja vastaan. Tämän jälkeen hän oli lojaali ottomaanien sulttaanille ja rakensi tukikohdan Mitrovicaan. Hän toimi Ottomaanien palatsin vartioiden komentanaja Istanbulissa neljän vuoden ajan. Vuonna 1909 hän ja muut Kosovon albaani johtajat kapinoivat ottomaaneja vastaan. Vuonna 1910 hän kapinoi uudestaan ottomaaneja vastaan. Ensimmäisen Balkanin Sodan aikana hän taisteli montenegrolaisia ja serbialaisia joukkoja vastaan Kosovossa. Boletini osallistui Albanian itsenäisyysjulistukseen Vlorëssa, marraskuussa 1912 ja hänestä tehtiin brittien diplomaattiedustaja ja Albanian ruhtinas Vilhelmin henkivartija. Hän kuoli yhteenotossa Podgoricassa tammikuussa 1916. Luokka:Albanialaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Ilolan koulu (Porvoo)

Ilolan koulu on pieni kylä koulu Porvoon Ilolassa. Ilolan koulussa on melkein 70 oppilasta. Ilolan koulu on ala-aste jossa on 1-6 luokkalaiset. Luokka:Porvoon oppilaitokset
Suomen televisioteollisuus

Televisioteollisuuden Suomessa aloitti Helvar vuonna 1955. Suomessa tehtiin televisioita aiemminkin. 15-vuotias Matti Otala rakensi television vuonna 1954. Vuonna 1956 Asa Radio Oy ja Helkama toivat televisionsa markkinoille. Vuonna 1957 Salora seurasi perässä. Lohjan Kalkkitehtaan tytäryhtiö Iskumetalli rupesi valmistamaan televisioita vuonna 1958. 1960-luvulla televisioita valmistettiin Suomessa seitsemässä tehtaassa. Väritelevision aikakausi alkoi 1960-luvun lopulla, ja Helvar ja Aga vetäytyivät televisiobisneksestä. Helkama kehitti oman väritelevision, mutta sekin lopetti televisioiden valmituksen kokonaan, kun tulipalo tuhosi koelaitteet. 1970-luvulla Lohjan Kalkkitehdas oli kasvanut televisioissa isoksi tekijäksi Finlux-merkillään. Salora oli markkinaykkönen. Se myi parhaimmillaan yli puolet Suomen televisioista ja menestyi myös vientimarkkinoilla. 1980-luvulla Suomessa oli kaksi televisioiden valmistajaa. Nokia osti Saloran 1984 ja Finluxin 1992. Ostettuaan Finluxin Nokia lopetti televisioiden teon Salossa ja keskitti tuotannon Turun tehtaaseen. Aikoinaan toimineet seitsemän television valmistajaa olivat kutistuneet yhdeksi. Nokia luopui televisioiden valmistuksesta vuonna 1996. Seuraavan kuuden vuoden aikana Turun televisiotehtaalla oli useita omistajia. == Luettelo suomalaisista televisiomerkeistä == * AGA * Asa * Celeston (Helvar) * Fennoradio (Terate) * Finlux * Helkama * Luxor * Nokia * Salora * Suomi-TV * UPO ==Lähteet== teollisuus televisio
Otto Sihvo

Otto ”ottoNd” Sihvo on suomalainen Counter-Strike 2 -ammattilainen, joka edustaa suomalaista HAVU Gamingia. Sihvo onnistui pääsemään Counter-Strike: Global Offensiven arvostetuimpaan major-turnaukseen erään joukkueensa CR4ZY:n kanssa vuonna 2019. Sihvon rooli joukkueessa on tarkkuuskivääripelaaja. Aiemmin urallaan Sihvo on pelannut myös CR4ZY:n ja sen edeltäjän Valiancen ja Vitaliksen riveissä. Vuonna 2016 ammattilaisuransa aloittanut Sihvo on tienannut voittorahoja noin 70 000 dollaria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * OttoNd:n profiili Liquipediassa Luokka:Suomalaiset elektronisen urheilun ammattilaiset Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Avaruusruoka

Avaruusruoka on ruokaa, jota astronautit syövät avaruudessa. Juri Gagarin oli ensimmäinen avaruudessa ruokaillut ihminen. Gagarinin ruoka oli hammastahnaputkilon muotoisiin pakkauksiin pakattua nestemäistä tahnaa sekä suklaakastiketta. Avaruusruoalle on luokituksensa: juomat, tuoreruoat (2 päivän säilymisaika), luonnollisessa muodossa olevat (pähkinät, myslipatukat), lämpökäsitellyt, keskiverrosti kosteat sekä uudelleenkosteutettavat. == Avaruusruoan kehitys == Mercury-projektiin kuuluneet astronautit 1960-luvun alussa ottivat avaruuteen mukaansa pakastekuivattua ruokaa jauhemuodossa ja napostelukokoisina kuutioina. Tässä muodossa oleva ruoka ei ollut suosittua astronauttien keskuudessa, sillä sen valmistaminen oli hankalaa. Gemini- projektin aikaan 1960-luvun puolessa välissä pakastekuivattu ruoka oli kehittynyt. Astronauteille oli nyt tarjolla muun muassa katkarapucocktaileja, paahtoleipää, kanaa, vihanneksia ja vanukasta. Valikoima laajeni entisestään myöhempiä lentoja varten. Astronauttien käytössä oli nyt myös lämmintä vettä, mikä helpotti ruoan valmistamista. Nykyään astronauttien avaruusruoka on tehty samalla periaatteella, kuin Yhdysvaltain armeijan sissimuonapakkaukset. Tarjolla on myös kuivattua ruokaa ja suoraan pakkauksesta tarjoiltavaa lämpökäsiteltyä ruokaa. Ruokavalikoima on laajentunut kokonaisiin aterioihin. Kaikkea huoneenlämmössä säilyvää voidaan nykyään syödä avaruudessa. == Ruokavalikoiman erot maiden välillä == Jokaisen avaruusvaltion oma ruokakulttuuri seuraa myös avaruuteen. Kun Yhdysvaltain astronautit syövät aamiaiseksi munakasta ja pekonia, Venäjän kosmonautit syövät kalaa. Venäjä myös suosii enemmän tölkkejä avaruusruoan säilömiseen. Kosmonauttien avaruusruokavalioon kuuluvat myös erilaiset keitot, lampaanliha, borssi, gulassi ja sampi. Kiinalaiset toivat ensimmäisellä lennollaan avaruuteen yuxiang-possua, kung pao -kanaa, riisiä ja kiinalaista yrttiteetä, japanilaiset puolestaan sushia, ramen-nuudeleita, yokania ja japaninaprikoosilla maustettua riisiä. == Katso myös == * Lentokoneruoka == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Miehitetyt avaruuslennot Luokka:Elintarvikkeet
Juristernas hus

Juristernas hus () on Juridiska föreningen i Stockholm -yhdistyksen rakennus, joka sijaitsee Frescatissa Tukholman yliopiston kampuksella Ruotsissa. Ralph Erskinen suunnittelema rakennus valmistui vuonna 1991. Rakennus nimitettiin vuoden 1992 Träpriset-ehdokkaaksi. Erskinen orgaaninen muotoilu muistuttaa hänen aikaisemmista rakennuksistaan, erityisesti Allhusetista. Rakennus on pohjamuodoltaan puoliympyrä ja se kaareutuu vanhan tammen ympäri. Ajatus säästää arvokasta luontoa (tässä tapauksessa tammia) näkyy myös Allhusetissa ja vuonna 1997 valmistuneessa Aula Magnassa. Rakennuksen katto kallistuu pihalle päin ja sen voi hahmottaa esittävän kolmesta kumpareesta ja kahdesta laaksosta muodostuvaa aaltoilevaa maisemaa. Puurakenteinen katto vaikuttaa keveältä ja sitä tukevat kaltevat puupilarit. Katteena on mustaksi maalattu rivisaumattu peltikate. Rakennuksen keskiosassa on luentosali, yhteensä erilaisia tiloja on viisi, osa näistä on vuokrattavissa. Rakennuksessa on tilaa kaikkiaan noin 300 henkilölle. Rakentamisen rahoitus tuli tahoilta, jotka halusivat tukea oikeustieteellistä tutkimusta ja hankkia samalla oikeustieteen opiskelijoille innoittavan tilan. Hankkeen vetäjinä oli joukko oikeustieteellisen tiedekunnan opettajia. Juristernas husin omistaa ja sitä hallinnoi Stiftelsen Juristernas hus – säätiö, jonka hallituksessa on Juridiska Föreningenin ja oikeustieteellisen tiedekunnan edustajia. Säätiön hallituksen puheenjohtaja on Juridiska Föreningenin inspehtori. Juridiska Föreningenin lisäksi rakennuksessa on toiminut vuodesta 1991 oikeustieteilijöiden kirjakauppa. Kaikki ei aina mene niin kuin on suunniteltu, näin Ralph Erskine puki ajatuksensa sanoiksi vuonna 1992:Arkitektur i trä, 1992, sivu 174, ISBN=91-86050-31-1 == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Tukholman yliopisto Luokka:Tukholman rakennukset ja rakennelmat
Iki (kaupunki)

Iki () on Japanin kaupunki Nagasakin prefektuurissa. Se sijaitsee Genkainmeressä Kyūshūn ja Tsushiman saarten välissä ja käsittää kokonaisuudessaan Ikin saaren sekä 23 muuta pienempää saarta, joista neljä on asuttuja. Kaupungissa on 26 553 asukasta (heinäkuussa 2019) ja sen pinta-ala on 139,42 neliökilometriä. Ikin kaupunki perustettiin vuonna 2004, kun neljä Ikin saarella aiemmin sijainnutta maaseutukaupunkia, Ashibe, Ishida, Katsumoto ja Gōnoura, liitettiin yhteen. Merkittävin keskus saarella on Gōnoura. Saarelta on vanhastaan ollut vilkkaat yhteydet manner-Aasiaan, ja siellä on säilynyt lukuisia historiallisia jäänteitä, kuten Yayoi-kauden arkeologinen kohde Harunotsuji ja kofun-hautakumpuja. Merkittäviä elinkeinoja ovat matkailu, kalastus, karjankasvatus ja maanviljely, joka tuottaa esimerkiksi hedelmiä, kasviksia ja tupakkaa. Saaren rannikko on pääosin rikkonainen, ja siellä on lukuisia pieniä lahtia uimarantoineen. == Kuvia == Tiedosto:Gounoura, Iki-1.jpg|Gōnouran satama Tiedosto:Kou-jinja (Iki), keidai- torii.jpg|Kō-jinjan torii-portti Tiedosto:Ankokuji (Iki), hondou.jpg|Ankoku- jin temppeli Tiedosto:Harunotsuji Ruins, enkei-3.jpg|Harunotsujin rekonstruoituja rakennuksia == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Nagasakin prefektuurin kaupungit
Simone Stella

Simone Stella (s. 1981 Firenze) on italialainen cembalisti, urkuri ja säveltäjä. Hänellä on ollut lukuisia opettajia, kuten Ton Koopman, Ludger Lohmann, Guy Bover, Francesco Cera, Giancarlo Parodi, Stefano Innocenti, Klemens Schnorr ja Monika Henking. Stella on voittanut urkukilpailut Luccassa ja Pistoiassa. Hän on tehnyt levytyksiä italialaisyhtiö OnClassicalille ja alankomaalaiselle Brilliant Classicsille. Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut teoksia sellaisilta säveltäjiltä kuin Georg Friedrich Händeliltä, Dietrich Buxtehude, Georg Böhm, Johann Adam Reincken ja Jean-Philippe Rameau.AllMusic: Simone Stella Stella on julkaissut omia sävellyksiään Armelin-kustantajan kautta. Hän on serviittien veljeskunnan jäsen. Hänestä tuli vuonna 2011 Firenzen Santissima Annunziata -basilikan historiallisten urkujen soittaja.Firenze Notte: CONCERTO DI SIMONE STELLA PER I SS. PIETRO E PAOLO a Firenze == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut , * IMSLP: Simone Stella: nuotteja Luokka:Italialaiset cembalistit Luokka:Italialaiset urkurit Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Y. S. Rajasekhara Reddy

Y. S. Rajasekhara Reddy (tunnetaan nimikirjaimilla YSR; 8. heinäkuuta 1949 – 2. syyskuuta 2009) oli intialainen poliitikko, joka toimi Andhra Pradeshin osavaltion pääministerinä vuodesta 2004 kuolemaansa saakka. Hänen poliittinen uransa alkoi vuonna 1978, jonka jälkeen hänet äänestettiin neljästi Andhra Pradeshin lainsäädäntökokoukseen ja neljästi maansa parlamentin alahuoneeseen. Poliitikkona hän pyrki vaikuttamaan erityisesti kastittomien, naisten ja nuorten asemaan. Maanviljelijöiden asiat ja ongelmat olivat myös hänen huomionsa keskipisteessä. Hän johti pitkiä marsseja sekä nälkälakkoja tuodakseen esille yhteiskunnan ongelmia. Kastittomille kristityille hän pyrki turvaamaan samat oikeudet kuin kastittomille hinduille. Hänen kuolemakseen koitui lento-onnettomuus, joka tapahtui häntä kuljettaneelle helikopterille 2. syyskuuta 2009. Kyseisessä lentoturmassa kuoli myös neljä muuta koneessa ollutta. Vuonna 2010 hänen kunniakseen nimettiin YSR:n piirikunta. ==Perhetausta== Y. S. Rajasekhara Reddy syntyi erittäin uskonnolliseen protestanttiseen kristittyyn perheeseen. Hänellä oli kaksi lasta, Andhra Pradeshin pääministeri Y. S. Jaganmohan Reddy ja politiikassa vaikuttava tytär Y. S. Sharmila. Hänen isänsä oli poliitikko Y. S. Raja Reddy, joka murhattiin vuonna 1998 pommi-iskussa. Vuonna 2019 YSR:n sukua pidetään Andhra Pradeshin toiseksi mahtavimpana poliittisena dynastiana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Andhra Pradeshin pääministerit Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Intian kongressipuolueen poliitikot Luokka:Lento-onnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Turunmaa (juusto)

Turunmaa on Valion valmistama juusto. Turunmaa on suomalainen juustolaji ja juustotyypin juuret ulottuvat Turun saaristoon 1600-luvulle. Juuston valmistus Turunmaan nimellä aloitettiin Paattisissa vuonna 1931. Nykyisin Turunmaata valmistetaan Valion Lapinlahden juustolassa. Vuonna 1992 kevytversio kehitettiin Iisalmen juustolassa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juustot Luokka:Valion tuotteet Luokka:Suomalaiset elintarvikealan tuotemerkit
Mediatakojat

Mediatakojat Oy oli suomalainen radiotoimintaa harjoittava mediayhtiö. Yrityksen kotipaikka oli Pori. == Historia == Mediatakojat osti Turun Paikallisradio Oy:stä 66 % osuuden ja Salon Alueradio Oy:stä 57 % osuuden vuonna 2016. Radio Mikkelin taajuudella aloitti Radio City vuonna 2020. Mediatakojat teki aiemmin tehnyt yhteistyötä Sanoma-konsernin kanssa ja yhteistyön tuloksena syntyivät radiokanavat Helmiradio ja HitMix. Maaliskuussa 2021 Bauer Media osti Mediatakojat Oy:n. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Bauer Media Group Luokka:Entiset suomalaiset viestintäyhtiöt
Kevytmaito

Kevytmaito on vuonna 1969 Suomen markkinoille tuotu maitotuote. Kevytmaidon rasvapitoisuus oli aluksi 2,5 prosenttia eli sen rasvasta oli vähennetty vajaa puolet. Kevytmaidon rasvapitoisuus laskettiin vuonna 1983 kuitenkin 1,9:ään ja vuonna 1995 edelleen 1,5 prosenttiin.Ulla-Marja Urho, Tietoa maidosta ja ravitsemuksesta, Marraskuu 2007 13. painos, Maito ja terveys ry (pdf). Kevytmaitoa valmistetaan siten, että maidosta poistetaan ensin kaikki rasva, ja sen jälkeen siihen lisätään taas rasvaa, kunnes rasvaprosentiksi tulee 1,5. ==Lähteet== Luokka:Maito
Era (musiikkiprojekti)

Era on ranskalaisen säveltäjän Eric Lévin New Age -musiikkia soittava projekti. Yhtyeen musiikissa yhdistyy gregoriaaninen kirkkolaulu, maailmanmusiikki, elektroninen musiikki ja poprock. == Jäsenet == * Eric Lévi * Guy Protheroe * Pierre Boisserie * Irene Bustamante * Lena Jinnegren * Eric Geisen * Florence Dedam * Murielle Lefebvre * Chester Thompson * Lee Sklar * Daryl Stuermer * Philippe Manca == Diskografia == === Albumit === * Era (1996) * Era 2 (2000) * The Mass (2003) * Reborn (2008) * Arielle Dombasle by Era (2013) * The 7th Sword (2017) === Kokoelmat === * The Legend (2000) * The Very Best of Era (2004) * Classics (2009) * Classics Vol 02 (2010) * The Essential (2010) == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset yhtyeet
X/Open

X/Open tai X/Open Company oli vuonna 1984 perustettu Unix-yritysten konsortio, jonka tehtävä oli tunnistaa ja edistää standardeja. Järjestöllä oli hallussaan Unix-tavaramerkki vuodesta 1993 vuoteen 1996, jolloin se yhdistyi Open Software Foundationin kanssa muodostaen The Open Groupin. Novell siirsi tavaramerkin X/Openille mutta myi lähdekoodit ja tuotetoteutuksen (UnixWare) erikseen. Järjestö julkaissut muun muassa X/Open Portability Guide -määrittelyjä (XPG), sekä X/Open XA -standardin transaktiokäsittelyyn. X/Open Curses määrittelee tekstin syötön ja näytön päätteille. XPG -määrittelyn XPG4v2 toimi perustana Single Unix Specification -määrittelyn ensimmäiselle versiolle. == X/Open Transport Interface == X/Open Transport Interface (XTI) on määrittely ohjelmointirajapinnalle (API), jota käytetään verkkoliikenteen ohjelmointiin OSI-mallin mukaisesti. XTI on riippumaton varsinaisesta protokollasta. XTI:n konsepti on samanlainen kuin Berkeley sockets -rajapinnan, mutta perustuu vanhempaan Transport Layer Interface (TLI) -määrittelyyn. TLI on kirjasto System V Unixille, ja XTI on toteutus X/OPEN CAE Specification of X/Open Transport Interface -määrittelystä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * X/Open Portability Guide: XSI Commands and Utilities Luokka:Unix Luokka:Konsortiot
Elmer Kelton

Elmer Stephen Kelton (29. huhtikuuta 1926 – 22. elokuuta 2009) oli yhdysvaltalainen lännenkirjailija, joka julkaisi ensimmäisen romaaninsa Hot Iron vuonna 1956. Western Writers of American asiantuntijaraati valitsi vuonna 2001 Keltonin 1900-luvun parhaaksi lännenkirjailijaksi. Keltonin mukaan hänen kirjojensa toistuva teema on aikojen muuttuminen ja tapa, jolla ihmiset ottavat sen vastaan. Kelton on myös todennut, että hänen kirjojensa henkilöt ovat aivan tavallisia ihmisiä. Hän vertasi omia teoksiaan kuuluisan lännenkirjailijan Louis L’Amourin teoksiin sanoen: "Hänen sankarinsa ovat melkein kaksimetrisiä ja voittamattomia, minun sankarini 170-senttisiä ja peloissaan." Keltonilta on suomennettu kuusi teosta, joista viisi on julkaistu Montana-lännenpokkarisarjassa. Vuonna 1995 valmistunut, Tommy Lee Jonesin ohjaama ja tähdittämä lännenelokuva The Good Old Boys perustuu Elmer Keltonin samannimiseen romaaniin. == Suomennetut teokset == * Armoton ajo (Montana 118, 1977. Suom. M. Kainulainen. Alkuteos Manhunters, 1974) * Laki ja oikeus (Montana 128, 1978. Suom. Pekka Matilainen. Alkuteos Llano River, 1966) * Mies ja maa (Valittujen Palojen Kirjavaliot, 1989. Suom. Kaarle Rauta. Alkuteos The Man Who Rode Midnight, 1987) * Puhvelinmetsästäjät (Montana 11, 1962. Suom. Matti Hossa. Alkuteos Buffalo Wagons, 1956) * Sheriffin velvollisuus (Montana 19, 1962. Suom. V. Laherma. Alkuteos Shadow of a Star, 1959) * Verinen rauha (Montana 76, 1970. Suom. L. Ranta. Alkuteos After the Bugles, 1967) == Lähteet == Luokka:Lännenkirjailijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Puheen kuulemisen mallintaminen

Puheen kuulemisen mallintaminen (On the modelling of speech perception) on vuonna 1987 ilmestynyt professori Matti Karjalaisen toimittama teos Suomen Akatemian monivuotisesta (1983–1986) psykoakustiikan perustutkimushankkeesta Teknillisessä korkeakoulussa Otaniemessä. Se on alan suomenkielinen perusteos. Perustutkimushankkeeseen erityisesti vaikuttaneita henkilöitä Karjalaisen lisäksi teoksessa mainitaan diplomi-insinöörit Raimo Toivonen, Jouni Koljonen ja Toomas Altosaar. Teoksessa kuvattava Suomen Akatemian tutkimusprojekti Auditiivisen ja puheviestinnän mallintaminen (Modelling of Auditory and Speech Communication) alkoi 1983. Hanke oli jatkoa aiemmille Suomen Akatemian rahoittamille puhesyntetisaattorin kehityshankkeille Tampereella VTT:n sairaalatekniikan laboratoriossa ja Tampereen teknillisessä korkeakoulussa. Teoksen 57 ensimmäistä sivua käsittelee aihetta Auditiiviset mallit ja puheen kuuleminen, psykoakustinen lähestymistapa. Auditory spectral series from the Finnish word ui produced in 1983 at the Helsinki University of Technology with a 48-channel Bark scale filter bank.jpg|Auditorinen spektrisarja sanasta "ui" Teknillisen korkeakoulun Akustiikan laboratorion 48-kanavaisella Bark- asteikkoisella kuulon mallin mukaisella suodinpankilla (1983) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Kirjat fysiikasta Luokka:Vuoden 1987 kirjat
Norman A. Fox

Norman Arnold Fox (26. toukokuuta 1911 – 24. maaliskuuta 1960) oli yhdysvaltalainen lännenkirjailija. Hänen tarinansa sijoittuvat usein Montanan historian todellisiin tapahtumiin, ja ne sisältävät aikakauden aitoja yksityiskohtia. Foxin suosio oli suurimmillaan 1950-luvulla, jolloin hänen kirjoistaan tehtiin useita elokuvia: Pistoolimiehet (1953), Seikkailija Montanasta (1955), Uhkapeliä elämästä (1956) ja Kaksintaistelu vuorilla (1957). Fox aloitti uransa 1930-luvulla kirjoittamalla lännennovelleja esimerkiksi Western Story Magazineen. Hänen ensimmäinen romaaninsa The Gunsight Kid julkaistiin vuonna 1941. Fox julkaisi kaikkiaan 32 lännenromaania ja kaksi novellikokoelmaa. Häneltä on suomennettu kolme romaania, jotka ovat ilmestyneet Montana-lännenpokkarisarjassa, sekä yksi pienoisromaani, joka on julkaistu Lännensarjassa. Fox kuoli syöpään 48-vuotiaana 24. maaliskuuta 1960. Hänet on haudattu Great Fallsiin, Montanaan. == Suomennetut teokset == * Mark Sabin iskee (Montana 9, 1961. Suom. Matti Hossa. Alkuteos Stormy in the West, 1950) * Neljän tuulen tiellä (Montana 27, 1963. Suom. Matti Hossa. Alkuteos Rope in the Wind, 1958) * Rajan sankari (Lännensarja 2/1959. Suom. E. Lahti. Alkuteos The Stampede Kid, 1942) * Sulkakoristeinen sombrero (Montana 6, 1961. Suom. S. Laherma. Alkuteos The Feathered Sombrero, 1948) == Lähteet == Luokka:Lännenkirjailijat Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Nahkasukka-sarja

Nahkasukka-sarja on yhdysvaltalaisen kirjailijan James Fenimore Cooperin tunnetuin teos. Sen päähenkilö on Natty Bumppo, joka tunnetaan myös nimillä Hirventappaja, Haukansilmä ja Nahkasukka. Natty Bumppon intiaaniystäviä ovat Chingachgook ja tämän poika Unkas. Sarjassa Nattyn elämää kuvataan kuudenkymmenen vuoden ajan. Natty on rehti eränkävijä ja Chingachgook on ”jalo villi”. Natty Bumppon esikuva on todennäköisesti kuulu eränkävijä Daniel Boone. Lännenkirjallisuutta paljon tutkinut ja siitä kirjoittanut Juri Nummelin toteaa, että Bumppo on "puoliksi alkuperäistä luontoa edustava villi, puoliksi sivistynyt valkoinen, joka ei pysty päättämään, kumpaan [ryhmään] hän haluaa kuulua". Nahkasukka-sarjan kuuluisin teos on Viimeinen mohikaani, jota monet pitävät Cooperin pääteoksena. Se on kirjoitettu antiikin tragedian muotoon: rakkaus ja tulevaisuus väistyvät kuoleman ja koston edessä. Nahkasukka-sarjaan kuuluu viisi teosta, jotka ilmestyivät epäkronologisessa järjestyksessä. Nuoruudenkuvaus Hirventappaja ilmestyi viimeisenä, kun lukijat halusivat tietää, kuinka Nattysta tuli Haukansilmä. Nimen antaa kuoleva irokeesi, ja entinen nimi siirtyi siihen asti nimellä Hirvensurma tunnetulle rihlakiväärille. Ruohoaavikko, joka on sarjan päätösosa, ilmestyi kolmantena. == Nahkasukka-sarja juonenmukaisessa järjestyksessä (suluissa tarinan ajankohta) == * Hirventappaja (The Deerslayer, 1841, sijoittuu vuosiin 1740–1755) * Viimeinen mohikaani (The Last of the Mohicans, 1826, sijoittuu vuoteen 1757) * Haukansilmä (The Pathfinder, 1840, sijoittuu vuosiin 1758–1759) * Uudisasukkaat (The Pioneers, 1823, sijoittuu vuoteen 1793) * Ruohoaavikko (The Prairie, 1827, sijoittuu vuoteen 1804) == Lähteet == Luokka:Kirjasarjat
Darvazan kaasukraatteri

Darvazan kaasukraatteri (tunnetaan myös nimellä Helvetin portti) on Karakumin aavikolla Turkmenistanissa sijaitseva kraatteri, jossa on vuodesta 1971 alkaen palanut maakaasuesiintymä. Kraatteri sijaitsee lähellä Darvazan kylää ja on noin 260 kilometrin päässä Turkmenistanin pääkaupungista Ašgabatista. == Kaasun etsintä ja kraatterin synty == Kaasukraatterin alkuperä ei ole täysin selvä. Tunnetun version mukaan Darvazan kaasukraatteri syntyi vuonna 1971, kun neuvostoliittolaiset geologit etsivät öljyä Karakumin aavikolta Turkmenistanissa, joka tuolloin kuului Neuvostoliittoon. He löysivät mielestään lupaavan esiintymän ja toivat paikalle porauslaitteet, joilla alkoivat tekemään koeporausta. He eivät ymmärtäneet, että siellä oli luolamainen maakaasutasku, joka oli lähellä pintaa. Kun he porasivat taskuun, se romahti, koska kaasu karkasi sieltä ja vastapaine katosi. Sen seurauksena painavat porauslaitteet putosivat syntyneeseen vajoamaan. Paikallisten turkmenistanilaisten geologien mukaan itse kraatteri on kuitenkin muodostunut jo 1960-luvulla, eikä se ollut syttynyt tuleen ennen 1980-lukua. Monet Neuvostoliiton öljyyn ja maakaasuun liittyneet asiakirjat ovat kuitenkin edelleen salaisia, joten asian tarkempi selvittäminen on hankalaa. Koska alueen maaperä on huokoista sedimenttikiveä, tapahtuma aiheutti ketjureaktion, jonka seurauksena syntyi useita muitakin kraattereita. Suurin niistä oli noin 70 metriä halkaisijaltaan ja noin 20 metriä syvä. Romahduksen seurauksena kaasu pääsi purkautumaan ilmakehään vapaasti, mikä aiheutti ongelman, koska metaani, jota maakaasu suurimmaksi osaksi on, syrjäyttää hapen. Sen seurauksena alueella liikkuvia eläimiä alkoi kuolla tukehtumalla. Metaani aiheutti myös räjähdysvaaran, koska viiden prosentin pitoisuus metaania ilmassa riittää aiheuttamaan räjähdyksen syttyessään. == Kraatterin sytyttäminen == Tutkijat tulivat siihen tulokseen, että paras tapa estää nämä seuraukset on polttaa maakaasu pois. Samaa menetelmää käytetään myös öljynporauksessa ei-toivotusta kaasusta eroon pääsemiseksi (). He eivät osanneet arvioida kaasun määrää ja muutaman viikon mittaiseksi tarkoitettu poltto on venynyt vuosikymmenten pituiseksi. Turkmenistanin presidentti Gurbanguly Berdimuhamedow vieraili kraatterilla vuonna 2010. Hän oli huolissaan siitä, että kraatterin palava kaasu vaarantaa lähistöllä olevat kaasukentät ja niiden kehittämisen. Hän määräsi paikalliset viranomaiset ryhtymään toimiin kaasupalon sammuttamiseksi täyttämällä kraatteri, mutta mitään asian hyväksi ei ole tehty ainakaan vuoteen 2014 mennessä. Kraatterista on sitä paitsi muodostunut Turkmenistanissa tunnettu nähtävyys, jolla vierailee noin 6 000 matkailijaa vuodessa. Tammikuussa 2021 Berdimuhamedow ilmaisi toiveensa sammuttaa kraatteri jotta alueen luonnonvaroja voitaisiin hyödyntää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Turkmenistanin maantiede Luokka:Geologia Luokka:Maakaasu
21st Century Rocks

21st Century Rocks on Andy McCoyn kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2019. Levyä myytiin ensimmäisen kerran CD-muodossa loppuunmyydyllä julkaisukeikalla Suvilahti TBA -klubilla Helsingissä 25. syyskuuta 2019. Kauppoihin CD tuli myyntiin perjantaina 27. syyskuuta ja vinyylilevy 8. marraskuuta 2019. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # == Arviot == Albumia on verrattu samoihin aikoihin ilmestyneeseen Mike Monroen levyyn. Soundin Niko Peltosen mukaan levyllä on moniulotteisuutta ja teatraalisuutta, jota Monroen soolotuotannolla ei kuule. Lauluääni tosin on heikossa hapessa ja kuulostaa käninältä. Helsingin Sanomien Mervi Vuorela arvioi, että levy on parempi kuin moni odotti ja siltä löytyy ihan oikeasti hyviä biisejä. Hänestä McCoyn filtteröimätön horina tuntuu virkistävältä. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2019 albumit Luokka:Andy McCoyn albumit
Soul Satisfaction

Soul Satisfaction on Andy McCoyn EP-albumi, joka julkaistiin 30. marraskuuta 2018. Albumi sisältää kolme kappaletta McCoyn tulevalta 21st Century Rocks albumilta sekä kappaleen Wild Talk, jonka taustalaulajana toimii Ville Valo. == Kappaleet== # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 albumit Luokka:Andy McCoyn albumit
The Real McCoy (albumi)

The Real McCoy on Pekka Lehdon ohjaaman The Real McCoy elokuvan soundtrack- albumi. Albumi sisältää Andy McCoyn elokuvaan säveltämiä kappaleita sekä McCoyn aiempaa tuotantoa. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt Andy McCoy, ellei toisin mainittu. # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Andy McCoy – laulu, kitara * Mark "Ricky" Greenfield – basso * Angela Nicoletti – laulu * Sami "Sande" Vettenranta – rummut * Ari "Hombre" Lampinen – kitara * Karl Sinkkonen – kosketinsoitin * Abdissa "Mamba" Assefa – lyämäsoitin Luokka:Vuoden 1999 albumit Luokka:Andy McCoyn albumit
Deberny & Peignot

Deberny & Peignot oli ranskalainen kirjasinvalimo, joka toimi vuosina 1923–1972. Se syntyi, kun kirjasinvalimot G. Peignot & Fils ja Laurent & Deberny yhdistyivät vuonna 1923. Deberny & Peignot julkaisi useita tunnettuja kirjaintyyppejä kuten Auriol, Cochin, Peignot, Robur ja Univers. Kirjasinvalimon tärkeimmät kirjainmuotoilijat olivat A. M. Cassandre ja Adrian Frutiger. Deberny & Peignot kehitti 1950-luvulla yhden ensimmäisistä valoladontakoneista, Lumitypen. Deberny & Peignot lopetti toimintansa vuonna 1972, ja Haasin kirjasinvalimo osti sen kaikkien kirjaintyyppien oikeudet. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset yritykset Luokka:Kirjasinvalimot
Hubschraubertransportgeschwader 64

Hubschraubertransportgeschwader 64 (HTG 64) oli Saksan ilmavoimien helikopterilennosto, joka perustettiin vuonna 1966. == Historia == Lennosto perustettiin 22. syyskuuta 1966 annetun ilmavoimien käskyn No 292 mukaisesti 1. lokakuuta Pensingin lentotukikohdassa lähellä Landsbergiä, jolloin ilmavoimien kolme helikopterein varustettua etsintä- ja pelastuslaivuetta ja yhteyslentolaivuetta yhdistettiin. Lennostoon liitettiin myös osa ilmavoimien koulutuskeskus A:sta. 1. koulutus-, testaus- ja kuljetuslaivue oli Fürstenfeldbruckin lentotukikohdassa, 2. etsintä- ja pelastuslaivue oli Penzingin lentotukikohdassa ja 3. etsintä- ja pelastuslaivue oli Fassbergin lentotukikohdassa. Sen kalustona olivat Bristol Sycamore Br 71, Sikorsky H-13, Piasecki H-21 ja Sikorsky H-34 -helikopterit sekä yhteyskoneena Dornier Do 27. Toukokuussa 1968 lennostoon perustettiin Penzingissä 4. laivue. Vuodesta 1968 alkaen lennoston kalustoksi vaihtui Bell UH-1D -helikopterit korvaten kaikki muut tyypit.Hubschraubertransportgeschwader 64 (1966 bis 1994) Lennosto lakkautettiin ilmavoimien organisaatiomuutoksen seurauksena 1. huhtikuuta 1994. Henkilöstö ja kalusto siirrettiin ilmavoimien muihin kuljetuslennostoihin. Osa henkilöstöstä ja kalustosta sijoitettiin Holzdorfin lentotukikohdassa olevaan Lufttransportgeschwader 62:aan. Lisäksi henkilöstöä siirrettiin Lufttransportgeschwader 63:een ja Flugbereitschaft des BMVg:hen. == Komentajat == Lennoston komentajina olivat: *eversti Johannes Neumann 1. lokakuuta 1966 - 30. syyskuuta 1973 *eversti Rudolf Meyer 1. lokakuuta 1973 - 30. huhtikuuta 1975 *eversti Max Dietrich 1. toukokuuta 1975 - 19. elokuuta 1981 *eversti Werner Geissinger 21. elokuuta 1981 - 29. maaliskuuta 1984 *eversti Jörg Rappke 1. huhtikuuta 1984 - 31. maaliskuuta 1990 *eversti Hans- Otto Elger 1. huhtikuuta 1990 - 30. syyskuuta 1993 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksan ilmavoimien historialliset joukko-osastot ja yksiköt
Ruskobikiri

Ruskobikiri (Polypterus senegalus) eli viherniilinhauki on lapaevien (Polypteridae) heimoon kuuluva kalalaji. Georges Cuvier kuvasi sen tieteelle vuonna 1829. Se on melko suurikokoinen, jopa 70 senttimetrin mittainen. Ruskobikiri elää lammissa ja joissa. Sitä tavataan endeemisenä Afrikan Beninissä, Burkina Fasossa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Tšadissa, Norsunluurannikolla, Etiopiassa, Kongossa, Gambiassa, Keniassa, Senegalissa, Togossa, Ugandassa, Ghanassa, Guineassa, Guinea-Bissaussa, Malissa, Nigeriassa, Etelä-Sudanissa ja Sudanissa. Ruskobikirin ravintoa ovat kalat, hyönteiset, nilviäiset, sammakot ja äyriäiset. == Lähteet == Luokka:Lapaeväkalat
Liivinmaan aatelisyhdistyksen talo

Liivinmaan aatelisyhdistyksen talo on Riian kaupungissa aateliston ritarihuone Jēkaban ja Klostera-kadun kulmauksessa. Rakennus on maamerkki ja arkkitehtonisesti historiallinen ja tyyliltään uusrenessanssinen. Se toimii Latvian parlamentin, Saeiman, kokoontumispaikkana. Talon rakentaminen aloitettiin vuonna 1863 ja rakennus valmistui 1867, Rakennuksen arkkitehtina toimi Robert Pflug ja Jānis Baumanis. Rakennusta on kunnostettu sittemmin 1922. Nykyisin rakennus toimii Latvian parlamenttina. Rakennus on listattu Unescon perintöluetteloon. == Historia == Rakentaminen alkoi aikana, jolloin Venäjän keisarikunta hallinnoi osia nykypäivän Latviasta Liivinmaan kuvernementtina, johon kuului nykyinen pohjoinen Latvia ja suuri osa eteläistä Viroa. Liivinmaan aatelisyhdistys oli puoliautonominen liitto, joka hallinnoi aluetta keisarin puolesta. Aatelisyhdistys, joka tunnettiin myös nimellä "ritarikunta", syntyi Saksalaisen ritarikunnan hajoamisen yhteydessä Liivinmaassa 1500-luvulla. Se koostui baltiansaksalaisesta aatelistosta, joka muodosti Latvian ja Viron hallitsevan luokan ensimmäiseen maailmansotaan saakka. Landtag ei ​​ollut demokraattinen elin, vaan aristokraattinen aateliskokous. Rakentaminen aloitettiin vuonna 1863, ja sen suunnittelivat itävallansaksalainen Robert Pflug ja ensimmäinen akateemisen koulutuksen saanut latvialainen arkkitehti Jānis Baumanis. Ulkopuoli ja sisustus valmistettiin eklektisesti. Rakennus tuhoutui tulipalossa 17. lokakuuta 1921. Se kunnostettiin arkkitehti Eižens Lauben suunnittelun mukaan. Restaurointi sisälsi kuvanveistäjä Rihards Maursin Lāčplēsisin (Karhunkaataja) patsaan, joka sai innoituksensa Latvian kansalliseepoksesta. Rakennuksen entisöinnin yhteydessä pääkokoushalli muutettiin vastaamaan Latvian uuden tasavallan Saeiman tarpeita. Perustuslakikokouksen viimeinen kokous pidettiin kunnostetussa rakennuksessa 3. marraskuuta 1922. == Autoritaarinen toimintaohjelma == Rakennus on toiminut joidenkin Latvian hallitsijoiden asuntona; mm. vuonna 1936 presidentiksi tullut Kārlis Ulmanis asui rakennuksessa. Toisen maailmansodan aikana, kun Latvia oli miehitetty, rakennus sijaitsi Latvian Neuvostoliiton ylimmässä neuvostossa ja Neuvostoliiton alaisuudessa sijaitsevan SS:n ja itäisten alueiden poliisin päämajassa. Latvia pysyi sodan jälkeen Neuvostoliiton miehityksen alaisena ja rakennus toimi korkeimman neuvoston hallintopaikkana melkein puoli vuosisataa. 1980-luvun alkupuolella yksi sisäpihoista aidattiin rakennustilan laajentamiseksi. == Itsenäisyyden palauttaminen == Latvian itsenäisyyden palauttamisen jälkeen 4. toukokuuta 1990 rakennuksessa toimi Latvian tasavallan korkein neuvosto. Kyseinen väliaikainen parlamentti toimi siihen asti, kunnes perustuslaki palautettiin kokonaan seuraavan parlamentin vaaleilla. Vuodesta 1993 lähtien se on toiminut Latvian parlamenttina. == Lähteet == Luokka:Riian rakennukset ja rakennelmat Luokka:Parlamenttitalot Luokka:Baltian aateli
Raitaniilinhauki

Raitaniilinhauki (Polypterus weeksii) on alkukantaiseen lapaevien (Polypteridae) kuuluva afrikkalainen kalalaji. Se on melko suurikokoinen, jopa 54 senttimetrin mittainen. Raitaniilinhaukea tavataan endeemisenä Kongon tasavallassa sekä Kongon demokraattisessa tasavallassa. == Lähteet == Luokka:Lapaeväkalat
Dominic Raab

Dominic Rennie Raab (s. 25. helmikuuta 1974) on brittiläinen lakimies ja konservatiivipuolueen poliitikko. Vuosina 2021–2022 hän toimi Yhdistyneen kuningaskunnan varapääministerinä, lordikanslerina ja oikeusministerinä. Hän toimi aiemmin maansa ulkoministerinä heinäkuusta 2019 lähtien pyrittyään ensin epäonnistuneesti konservatiivipuolueen puheenjohtajaksi puheenjohtajavaalissa. Raabin isä pakeni juutalaisena Tšekkoslovakiasta natsien vainoja vuonna 1938. Raab kasvoi Buckinghamshiressä ja kävi koulua Amershamissa. Hän opiskeli oikeustiedettä Oxfordin ja Cambridgen yliopistoissa. Hän toimi aluksi lakimiehenä, kunnes ryhtyi alahuoneen jäsen David Davisin avustajaksi vuonna 2006. Myöhemmin hän toimi alahuoneen jäsen Dominic Grieven avustajana. Raab valittiin parlamentin alahuoneeseen ensimmäisen kerran vuoden 2010 vaaleissa. Hänestä tuli David Cameronin hallituksen apulaisoikeusministeri vuoden 2015 vaalien jälkeen ja Theresa Mayn hallituksen Brexit-ministeri vuonna 2018. Pääministeri Boris Johnson nimitti Raabin ulkoministeriksi 24. heinäkuuta 2019 sen jälkeen kun Raab oli asettunut tukemaan häntä konservatiivipuolueen puheenjohtajavaaleissa. Pääministeri Johnsonin jouduttua sairashoitoon covid-19-taudin vuoksi maaliskuussa 2020 Raab toimi hänen sijaisenaan huhtikuun loppuun asti. Huhtikuussa 2023 Raab ilmoitti eroavansa varapääministerin virasta kiusaamissyytösten vuoksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset juristit luokka:Brittiläiset poliitikot Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministerit luokka:Vuonna 1974 syntyneet luokka:Elävät henkilöt
Tulitangara

Tulitangara (Piranga olivacea) on kardinaalien (Cardinalidae) heimoon ja tulitangaroiden (Piranga) sukuun kuuluva lintulaji. == Levinneisyys ja elintavat == Tulitangaraa tavataan Pohjois- ja Etelä-Amerikasta. Laji on muuttolintu. Sen elinympäristöä ovat metsät. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut tulitangaran elinvoimaiseksi lajiksi. Tulitangara käyttää ravinnokseen hyönteisiä, useimmiten heinäsirkkoja, hämähäkkejä tai lieroja. == Lähteet == Luokka:Kardinaalit (linnut)
Joe Harris (koripalloilija)

Joseph ”Joe” Malcolm Harris (s. 6. syyskuuta 1991 Chelan, Washington) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies tai pieni laitahyökkääjä, joka on profiloitunut muun muassa hyvänä kolmen pisteen korien heittäjänä. Harris on pelannut NBA:ssa vuodesta 2014 lähtien. Hän on pelannut myös Yhdysvaltain maajoukkueessa. == Elämä ja ura == Harris pelasi yliopistokoripalloa Virginian yliopiston joukkueessa vuodet 2010–2014.College Basketball at Sports-Reference.com Cleveland Cavaliers varasi hänet NBA:han 33. vuorolla vuoden 2014 varaustilaisuudessa. Tammikuussa 2016 loukkaantumisesta kärsinyt Harris siirtyi osana pelaajakauppaa Orlando Magiciin, joka vapautti hänet. Heinäkuussa 2016 Harris teki sopimuksen Brooklyn Netsiin.https://www.nba.com/nets/news/2016/07/19/brooklyn-nets-sign- joe-harris Kaudella 2018–2019 Harris oli NBA:n tarkin kolmen pisteen korien heittäjä 47,4:n onnistumisprosentilla. Samalla kaudella hän voitti tähdistöottelun kolmen pisteen heittokilpailun.Basketball-Reference.com Harris on edustanut myös Yhdysvaltain miesten maajoukkuetta, jonka kokoonpanoon hän kuului vuoden 2019 MM-kilpailuissahttps://www.nba.com/article/2019/08/24/team- usa-roster-fiba-announced. == Lähteet == * Joe Harris Stats Basketball- Reference.com * Joe Harris G-League Stats Basketball-Reference.com * Joe Harris College Stats College Basketball at Sports-Reference.com * Profiili University of Virginia Athletics === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Profiili NBA Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Euphorbia sarcostemmoides

Euphorbia sarcostemmoides on tyräkkikasvien (Euphorbiaceae) heimoon kuuluva tyräkkien (Euphorbia) suvun kasvilaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran James Hamlyn Willis. Kasvi kasvaa paksuna ruohotuppona hietikoilla. == Lähteet == s
Elasmus maculatipennis

Elasmus maculatipennis on Elasmus-sukuun ja Eulophidae-heimoon kuuluva hyönteinen – täsmällisemmin pistiäinen. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Girault vuonna 1913. Sillä ei ole alalajeja. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * Luokka:Elasmus Luokka:Käyttäjän PtmBot luomat artikkelit kolmas kokeiluajo
Kiilupistiäismäiset

Kiilupistiäismäiset (Chalcidoidea) on pistiäisten lahkoon kuuluva hyönteisten yläheimo. Siihen kuuluu 19 heimoa. == Heimot == * Eriaporidae - Kärpäskiilupistiäiset * Azotidae - Kilpikkäkiilupistiäiset * Signiphoridae - Nuijakiilupistiäiset * Megastigmidae - Täpläkiilupistiäiset * Rotoitidae * Pteromalidae - Hohtokiilupistiäiset * Perilampidae - Välkekiilupistiäiset * Ormyridae - Äkämäkiilupistiäiset * Mymaridae - Hiukekiilupistiäiset * Leucospidae * Eurytomidae - Himmikiilupistiäiset * Eupelmidae - Loikkakiilupistiäiset * Eulophidae - Hentokiilupistiäiset * Eucharitidae * Encyrtidae - Hyppykiilupistiäiset * Chalcididae - Jalokiilupistiäiset * Agaonidae * Aphelinidae - Epelikiilupistiäiset * Tanaostigmatidae * Tetracampidae - Kauluskiilupistiäiset * Torymidae - Loistokiilupistiäiset * Trichogrammatidae - Munakiilupistiäiset == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Kiilupistiäismäiset (Chalcidoidea) Luokka:pistiäiset Luokka:Käyttäjän PtmBot luomat artikkelit kolmas kokeiluajo
Melanomya mitis

Melanomya mitis on Melanomya-sukuun ja raatokärpästen heimoon kuuluva hyönteinen – täsmällisemmin kaksisiipinen. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Reinhard vuonna 1945. Sillä ei ole alalajeja. == Lähteet == Luokka:Melanomya Luokka:Käyttäjän PtmBot luomat artikkelit kolmas kokeiluajo
Melanomya

Melanomya on raatokärpästen heimoon kuuluva hyönteisten – täsmällisemmin kaksisiipisten – suku. Siihen kuuluu 16 lajia. == Lajit == * Melanomya nox * Melanomya abdominalis * Melanomya flavescens * Melanomya mitis * Melanomya obscura * Melanomya ordinaria * Melanomya bicolor * Melanomya flavipennis * Melanomya grisea * Melanomya acerba * Melanomya fimbriata * Melanomya cyrtoneurina * Melanomya nana * Melanomya petiolata * Melanomya xinjiangensis * Melanomya serva == Lähteet == * Luokka:Käyttäjän PtmBot luomat artikkelit kolmas kokeiluajo
Gnathifera opsias

Gnathifera opsias on Gnathifera-sukuun ja hammaskoit-heimoon kuuluva hyönteinen – täsmällisemmin perhonen. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Meyrick vuonna 1897. Sillä ei ole alalajeja. == Lähteet == Luokka:Gnathifera Luokka:Käyttäjän PtmBot luomat artikkelit kolmas kokeiluajo
Gnathifera (perhossuku)

Gnathifera on hammaskoit-heimoon kuuluva hyönteisten – täsmällisemmin perhosten – suku. Siihen kuuluu kymmenen lajia. == Lajit == * Gnathifera aphronesa * Gnathifera australica * Gnathifera bipunctata * Gnathifera eurybias * Gnathifera hollowayi * Gnathifera opsias * Gnathifera paraphronesa * Gnathifera paropsias * Gnathifera pseudaphronesa * Gnathifera uptonella == Lähteet == * Luokka:Käyttäjän PtmBot luomat artikkelit kolmas kokeiluajo
Orinoeme lineatopunctata

Orinoeme lineatopunctata on Orinoeme-sukuun ja sarvijäärät-heimoon kuuluva hyönteinen – täsmällisemmin kovakuoriainen. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Breuning vuonna 1959. Sillä ei ole alalajeja. == Lähteet == Luokka:Orinoeme Luokka:Käyttäjän PtmBot luomat artikkelit kolmas kokeiluajo
Orinoeme

Orinoeme on sarvijäärien heimoon kuuluva kovakuoriaisten suku, johon kuuluu 33 lajia. == Lajit == * Orinoeme kaszabi * Orinoeme ternatensis * Orinoeme rufipes * Orinoeme chalybeata * Orinoeme nigripes * Orinoeme dunni * Orinoeme websteri * Orinoeme rosselli * Orinoeme parterufotibialis * Orinoeme centurio * Orinoeme maculicollis * Orinoeme rotundipennis * Orinoeme proxima * Orinoeme papuana * Orinoeme ciliata * Orinoeme obliquata * Orinoeme biplagiata * Orinoeme lineigeroides * Orinoeme indistincta * Orinoeme maxima * Orinoeme rufitarsis * Orinoeme puncticollis * Orinoeme lineigera * Orinoeme sulciceps * Orinoeme xanthosticta * Orinoeme stictica * Orinoeme tricolor * Orinoeme rubricollis * Orinoeme loriai * Orinoeme szekessyi * Orinoeme lineatopunctata * Orinoeme unicoloripennis * Orinoeme punctata == Lähteet == * Luokka:Käyttäjän PtmBot luomat artikkelit kolmas kokeiluajo
Pentacomia ronhuberi

Pentacomia ronhuberi on Pentacomia-sukuun ja maakiitäjäisten heimoon kuuluva hyönteinen – täsmällisemmin kovakuoriainen. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä J.Moravec vuonna 2012. Ainoa paikka missä sitä tavataan on Bolivia. Sillä ei ole alalajeja. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Pentacomia Luokka:Käyttäjän PtmBot luomat artikkelit kolmas kokeiluajo
Pentacomia

Pentacomia on maakiitäjäisten heimoon kuuluva hyönteisten – täsmällisemmin kovakuoriaisten – suku. Siihen kuuluu 47 lajia. == Lajit == * Pentacomia brzoskai * Pentacomia pearsoni * Pentacomia nigrimarginata * Pentacomia vallicola * Pentacomia biguttata * Pentacomia brasiliensis * Pentacomia conformis * Pentacomia cyaneomarginata * Pentacomia discrepans * Pentacomia distigma * Pentacomia distincta * Pentacomia procera * Pentacomia smaragdula * Pentacomia brevipennis * Pentacomia championi * Pentacomia cupricollis * Pentacomia drechseli * Pentacomia lacordairei * Pentacomia prepusula * Pentacomia pseudochrysis * Pentacomia rhytidopteroides * Pentacomia rugipennis * Pentacomia ventralis * Pentacomia chrysamma * Pentacomia cupriventris * Pentacomia degandei * Pentacomia egregia * Pentacomia horni * Pentacomia lanei * Pentacomia sericina * Pentacomia speculifera * Pentacomia cribrata * Pentacomia exigua * Pentacomia microtheres * Pentacomia chalceola * Pentacomia argentina * Pentacomia setopronotalis * Pentacomia punctum * Pentacomia reductesignata * Pentacomia leptalis * Pentacomia skrabali * Pentacomia ronhuberi * Pentacomia davidpearsoni * Pentacomia chrysammoides * Pentacomia proceroides * Pentacomia gilleti * Pentacomia wappesi == Lähteet == * Luokka:Käyttäjän PtmBot luomat artikkelit kolmas kokeiluajo
Calonectria pseudometrosideri

Calonectria pseudometrosideri on Calonectria-sukuun ja Nectriaceae-heimoon kuuluva kotelosieni. Tieteellisen nimen sille antoivat ensimmäisenä R. F. Alfenas, L. Lombard, Crous ja Alfenas vuonna 2015. Sillä ei ole alalajeja. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Calonectria Luokka:Käyttäjän PtmBot luomat artikkelit kolmas kokeiluajo