EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Danny McFarlane

Danny McFarlane (s. 14. kesäkuuta 1972) on jamaikalainen yleisurheilija, joka on kilpaillut pääasiassa 400 metrin juoksussa sekä 400 metrin aitajuoksussa. McFarlane osallistui Stuttgartin MM-kisoihin 1993, jossa oli mukana seitsemänneksi sijoittuneessa Jamaikan 4×400 metrin viestijoukkueessa. Göteborgin MM-kisoissa 1995 hän karsiutui 400 metrillä välierissä ajalla 45,98 ja sijoittui 4×400 metrin viestissä kolmanneksi. Kaksi vuotta myöhemmin Ateenan MM-kisoissa hän oli mukana Jamaikan joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa hopeaa.http://www2.iaaf.org/athens97/results/data/M/4X4/RF.html Vuonna 1999 hän voitti Jamaikan joukkueessa kultaa 4 x 400 metrin viestissä Pan-Amerikan kisoissa. Samana vuonna hän karsiutui Sevillan MM-kisoissa 400 metrin välierissä ajalla 45,86. Pitkässä viestissä Jamaikan joukkue juoksi kolmanneksihttp://www2.iaaf.org/sevilla99/results/, mutta Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen joukkue nousi toiseksi. McFarlane selviytyi Sydneyn olympialaisissa 2000 400 metrin finaaliin, jossa sijoittui seitsemänneksi ajalla 45,55. Hän oli samoissa kisoissa mukana 4 x 400 metrin viestissä, jossa Jamaikan joukkue sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi vuonna 2012 hopealle kun Antonio Pettigrew'n dopingtapauksen vuoksi Yhdysvallat hylättiin. Hän voitti Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 pronssia 400 metrillä ja oli mukana voittamassa viestissä pronssia.http://www2.iaaf.org/wic01/results/data/M/4X4/Rf.html Myöhemmin samana vuonna Edmontonin MM-kisoissa hän oli mukana Jamaikan viestijoukkueessa, joka voitti MM- hopeaahttp://www2.iaaf.org/WCH01/Results/data/M/4X4/Rf.html Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen. McFarlane voitti Birminghamin sisäratojen MM- kisoissa 2003 viestikultaa Jamaikan joukkueessa.Miesten 4x400 metrin tulokset, IAAF Samana vuonna Pariisin MM-kisoissa hän oli uudessa päälajissaan 400 metrin aitajuoksussa neljäs ajalla 48,30 ja Jamaikan viestihopeaa voittaneessa joukkueessa.http://www.iaaf.org/WCH03/results/gender=M/discipline=4X4/combCode=hash/roundCode=f/index.html Sekä Birminghamissa että Pariisissa joukkueen sijoitus koheni yhdellä Yhdysvaltain joukkueen hylkäysten jälkeen. Kauden lopussa hän juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmanneksi. Seuraavana vuonna McFarlane voitti Ateenan olympialaisissa 400 metrin aidoissa olympiahopeaa ajalla 48,11 ja oli kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljäs. Hän karsiutui Helsingin MM- kisoissa 2005 välierissä ja sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2006 kuudenneksi. Osakan MM-kisoissa 2007 hän sijoittui 400 metrin aidoissa viidenneksi ja Pekingin olympialaisissa 2008 neljänneksi. IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2008 hän oli toinen. Vuonna 2009 hän oli kuudes sekä Berliinin MM-kisoissa että IAAF:n yleisurheilufinaalissa. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 400 metrin juoksu: 44,90 (1995) * 400 metrin aitajuoksu: 48,00 (2004) ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Jamaikalaiset pikajuoksijat Luokka:Jamaikalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Jamaikalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Siitaman rautatieasema

Siitaman rautatieasema on entinen rautatieasema Orivedellä Siitaman kylässä. Liikennepaikka oli käytössä vuosina 1895–1990. Se sijaitsi rataosalla , noin yhdeksän kilometriä Oriveden rautatieasemalta Tampereen suuntaan. Asemarakennus rakennettiin vuonna 1905 Bruno Granholmin laatimien Platformskjul I -tyypin pysäkkirakennuksen piirustusten mukaisesti. Matkustajamäärät kasvoivat aina 1960-luvulle asti.Hannu Sinisalo, Orivesi – maalaispitäjästä kehittyväksi kaupungiksi, s. 257–264, 1990 Jussi Iltanen: Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat (2. painos), s. 176. Helsinki: Karttakeskus, 2010. Huonojen tieyhteyksien päässä sijainneeseen Siitaman kylään perustettiin vuonna 1895 Oriveden aseman alainen laiturivaihde, joka korotettiin asemaksi kymmenen vuotta myöhemmin. Aseman ympäristöön kasvoi tiivis kyläasutus, ja sinne saatiin oma kansakoulu vuonna 1907. Vuonna 1916 Siitamasta tuli junien kohtaamispaikka, ja samassa yhteydessä asemarakennuksen vasemman päädyn toimisto-osaa laajennettiin huomattavasti. Oikeanpuoleista tavarasuojaa laajennettiin parikymmentä vuotta myöhemmin. Alun perin Kangasalan kuntaan kuulunut, mutta kaukana kirkonkylästä sijainnut kylä siirrettiin Oriveden kuntaan vuoden 1926 alussa. Vuonna 1927 Siitamasta nousi junaan 8 933 matkustajaa, ja asemalla pysähtyi kaksitoista matkustajajunaa vuorokaudessa. Vuonna 1960 matkustajajunia pysähtyi vuorokaudessa viisitoista, mutta vuonna 1989 enää viisi. Vuonna 1967 tehdyn radanoikaisun jälkeen rautatie ohitti asemarakennuksen sen takapuolelta. Siitama alennettiin laiturivaihteeksi vuonna 1968 ja tavaraliikenne lopetettiin vuonna 1973. Asemapalvelut loppuivat vuonna 1984, ja aseman henkilöliikenne päättyi 27. toukokuuta 1990. Asemarakennus purettiin vuonna 1993. Siitaman junaturma tapahtui 28. heinäkuuta 1945 pari kilometriä Siitaman rautatieasemalta Orivedelle päin. ==Lähteet== Luokka:Oriveden rautatieliikennepaikat Luokka:Pirkanmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Bruno Granholmin suunnittelemat rakennukset
The Heartbreakers

Johnny Thunders And The Heartbreakers, tunnetaan myös nimellä The Heartbreakers, oli yhdysvaltalainen punkrock-yhtye, joka perustettiin New Yorkissa toukokuussa 1975. The Heartbreakers julkaisi yhden studioalbumin L.A.M.F. ja esiintyi Sex Pistols -yhtyeen kanssa Englannissa. Yhtyeen johtohahmona toimi New York Dollsista tunnettu kitaristi Johnny Thunders. The Heartbreakers jäi lyhytikäiseksi yhtyeeksi, ja se hajosi jo 1970-luvun lopussa, mutta sillä oli merkittävä vaikutus punk rockin kehityksessä. ==Historia== Johnny Thunders ja Jerry Nolan lopettivat New York Dolls -yhtyeessä, ja samalla viikolla Richard Hell lopetti Televisionissa. Nämä kolme yhdistivät voimansa ja perustivat oman yhtyeen. Tovin kuluttua bändiin liittyi kitaristi Walter Lure, joka oli aikaisemmin soittanut The Demons- yhtyeessä. Vuonna 1976 Richard Hell kuitenkin erosi yhtyeestä tulkinnanvaraisista syistä. Lopettamisensa jälkeen hän perusti oman yhtyeen Richard Hell & The Voidoidsin. The Heartbreakers otti Hellin tilalle uuden basistin Billy Rathin. Yhtye oli mukana joulukuussa 1976 Anarchy-kiertueella Englannissa Sex Pistolsin, Clashin ja The Damnedin ja sen korvanneen The Buzzcocksin kanssa. The Heartbreakers sai Englannista levytyssopimuksen Track Recordsin kanssa, ja vuonna 1977 ilmestyi sen ensimmäinen ja ainoa studioalbumi L.A.M.F. Levyn teon paineet, päihdeongelmat ja yhtyeen sisäiset riidat kuitenkin hajottivat yhtyeen hyvin nopeasti. Johnny Thunders siirtyi soolouralle. The Heartbreakers kuitenkin koottiin takaisin vuonna 1979 muutamalle keikalle Max’s Kansas City -klubille, rumpalinaan Ty Stix. Näillä keikoilla nauhoitettiin Live at Max’s Kansas City '79 -albumi. Yhtye koottiin silloin tällöin uudestaan soittamaan New Yorkin klubeille, kunnes Johnny Thunders kuoli vuonna 1991. Jerry Nolan seurasi heti seuraavana vuonna. Walter Lure esiintyi sittemmin noin kerran kuukaudessa yhtyeensä The Waldosin kanssa New Yorkin klubeissa ja esitti enimmäkseen The Heartbreakersin lauluja. Billy Rath kuoli vuonna 2014 ja Walter Lure vuonna 2020. Yhtyeen jäsenistä on elossa ainoastaan Richard Hell. ==Jäsenet== *Johnny Thunders (laulu/kitara) *Jerry Nolan (rummut) *Richard Hell (laulu/basso) *Walter Lure (laulu/kitara) *Billy Rath (basso) ==Diskografia== *L.A.M.F., (1977 Track) **L.A.M.F.. Revisited, (1984, Jungle) **L.A.M.F.. The Lost '77 Mixes, (1994, Jungle) *Live at Max's Kansas City '79, (1979, Beggar's Banquet) *D.T.K. Live At The Speakeasy, (1982, Jungle) *Live At The Lyceum Ballroom 1984, (1985, Jungle) *Live At Mothers, (1991, Fanclub) *What Goes Around, (1991, Bomp!) *Vive La Révolution (Live In Paris - Le Bataclan - December 8th 1977), (1992, Skydog) *Thunderstorm In Detroit (Live At The Silverbird 21/12/80), (2002, Captain Trip Records) *Down To Kill, (2005, Jungle) Luokka:Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Queen Anne’s Revenge

Queen Anne’s Revenge oli merirosvo Mustaparran kuuluisa lippulaiva. == Historia == Laiva, alkuperäiseltä nimeltään Concord, todennäköisesti rakennettiin Isossa-Britanniassa noin vuonna 1710, mutta ranskalaiset kaappasivat sen jo vuotta myöhemmin. Laivaa muutettiin ottamaan enemmän lastia ja nimettiin La Concordeksi. Merirosvokapteeni Benjamin Hornigold kaappasi orjalaivan marraskuussa 1717 lähellä Martiniquen saarta. Hornigold antoi laivan yhdelle kumppaneistaan, Edward Teachille (joka myöhemmin tultiin tuntemaan nimellä Mustaparta), ja teki tästä kapteenin. Mustaparta muutti La Concorden lippulaivakseen lisäten aluksen tulivoiman noin 40:neen tykkiin ja antoi sille nimen Queen Anne’s Revenge. Sillä hän hallitsi Amerikan itärannikkoa ja Karibianmerta hyökäten brittiläisten, hollantilaisten ja ranskalaisten alusten kimppuun. Alus on kuvattu 300-tonniseksi fregatiksi, jossa oli 40 tykkiä. Sen nimi saattaa viitata Espanjan perimyssotaan (1701–1714), joka Amerikassa tunnettiin nimellä kuningatar Annan sota ja johon Mustaparran tiedetään osallistuneen. Mustaparta ajoi aluksensa karille Beaufortin lahdelmassa Pohjois-Carolinassa pian riehuttuaan Charlestonin satamassa ja kieltäydyttyään kuvernöörin armahduksesta vuonna 1718. Mustaparta hajotti laivueensa ja pelastautui siirtämällä tarvikkeita yhteen pienemmistä aluksistaan eli Adventureen. Merirosvokapteeni hylkäsi useita miehistönsä jäseniä läheiseen pieneen saareen, josta heidät myöhemmin pelasti kapteeni Stede Bonnet. On arvioitu, että Mustaparta ajoi tahallaan karille tarkoituksenaan päästä eroon osasta miehistöstään. == Hylky == Vuonna 1996 yksityinen tutkimus- ja etsintäyhtiö Intersall Inc. löysi omasta mielestään Queen Anne’s Revengen jäännökset. Hylky sijaitsee Atlantin valtameressä matalassa vedessä Fort Macon State Parkin edustalla Pohjois-Carolinassa. Yli 16 000 esinettä löydettiin hylystä, tosin yksikään ei näyttäisi olevan ranskalaista alkuperää (toisin kuin voisi olettaa, kun kyseessä on ranskalaisella orjalaiva) vaan pikemminkin brittiläistä alkuperää. Marraskuussa 2006 lisää esineistöä löytyi ja tuotiin pintaan. Muun muassa laivan kanuunat löydettiin ladattuina, ja niitä oli enemmän kuin yleensä tuon kokoluokan aluksessa, mikä tukisi väitettä siitä, että löydetty alus olisi nimenomaan Queen Anne’s Revenge. 29. elokuuta 2011 National Geographic Society vahvisti hylyn todellakin olevan Queen Anne's Revenge. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pohjois-Carolinan Merenkulkumuseon Mustaparta-sivu * Queen Anne's Revengen arkeologiseen tutkimukseen keskittyvä sivusto Luokka:Purjelaivat Luokka:Atlantin hylyt
Nakama

Nakama () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa aivan Kita-Kyūshūn länsipuolella Ongajoen varrella. Nakamassa on 42 561 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 15,96 neliökilometriä. Nakama sai kaupunkioikeudet vuonna 1958. Ongajoki jakaa kaupungin kahtia: valtaosa kaupungin asukkaista asuu joen itäpuolisella alueella, joka rajautuu Kita-Kyūshūn kaupunkiin, länsipuolella on vuorostaan maatalous- ja teollisuusalueita. Kaupunkia palvelevat JR Kyūshūn Chikuhō-päälinja ja Chikuhō-rautateiden rautatielinja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Nakama
Ali Koskimaa

Ali Walter Aleksander Koskimaa (vuoteen 1927 Dahlström 19\. heinäkuuta 1906 Oulu – 15. helmikuuta 1973) oli suomalainen kenraaliluutnantti. ==Elämäkerta== Koskimaa osallistui sisällissotaan Oulun suojeluskunnassa 1918. Koskimaa suoritti kadettikoulun 1927 ja sotakorkeakoulun 1937. Hän toimi komppanianpäällikkönä 1933–1935 ja 2. divisioonan esikunnassa 1937–1939.Kuka kukin on 1954 (Runeberg.org) Talvisodassa Koskimaa toimi III armeijakunnan operatiivisen osaston päällikkönä. Jatkosodassa hän toimi pataljoonan komentajana JR 12:ssa vuosina 1941–1942 ja Päämajan järjestelyosaston toimistopäällikkönä vuosina 1943–1944. Vuonna 1944 hän toimi Kannaksen joukkojen esikunnan esikuntapäällikkönä ja JR 48:n komentajana. Jatkosodassa Koskimaa taisteli mm. Kiestingissä, jossa haavoittui. Koskimaa oli komennuksella Saksan 9. armeijassa itärintamalla vuosina 1942–1943. Sodan jälkeen Koskimaa toimi loppuvuodesta 1944 seuraavaan vuoteen 2. divisioonan esikuntapäällikkönä. Hän opetti taktiikkaa Sotakorkeakoulussa 1945–1948. Hämeen ratsurykmentin komentajana Lahdessa hän toimi 1948–1951 ja sen jälkeen 3. divisioonan esikuntapäällikönä 1951–1954. Vuosina 1954–1956 hän työskenteli pääesikunnassa osastopäällikkönä ja päämajamestarina 1956–1957. Koskimaa johti Sotakorkeakoulua 1957–1959. 3. divisioonan komentajana Koskimaa oli 1959–1960. Uransa päätteeksi Koskimaa toimi 1960–1966 pääesikunnassa jalkaväen tarkastajana ja samanaikaisesti pääesikunnankoulutuspäällikkö 1961–1966.Facta2001, WSOY 1981, 9. osa, palsta 63 Koskimaa oli 1961–1969 Suomen olympiakomitean varapuheenjohtajana. Lisäksi hän toimi vuosina 1960–1967 Hiihtoliiton puheenjohtajana. Koskimaa toimi Suomen joukkueen ylijohtajana talviolympialaisissa 1960 ja 1964 ja hiihdon MM-kisoissa 1962 ja 1966. Ylennykset: reservinvänrikki 1927, luutnantti 1929, kapteeni 1933, majuri 1940, everstiluutnantti 1941, eversti 1951, kenraalimajuri 1956, kenraaliluutnantti 1960. ==Muuta== Koskimaa oli kolmesti naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Louise McPaul

Louise McPaul, avioiduttuaan Currey, (s. 24. tammikuuta 1969 Port Kembla, Uusi Etelä-Wales) on australialainen entinen yleisurheilija. Seitsenottelijana uransa aloittanut McPaul erikoistui sittemmin keihäänheittoon. Hän voitti vuoden 1994 Kansainyhteisön kisojen keihäskilpailun ja saavutti Heli Rantasen jälkeen hopeaa Atlantan olympialaisissa 1996. Hän uusi Kansainyhteisön mestaruutensa vuonna 1998. McPaul heitti ennätyksensä 66,80 vuonna 2000, mutta karsiutui samana vuonna Sydneyn olympialaisten loppukilpailusta. ==Lähteet== * *Louise McPaul Sports-Reference.comin tietokannassa Luokka:Australialaiset keihäänheittäjät Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arkoosihiekkakivi

Arkoosihiekkakivi on lähinnä kvartsia ja maasälpää sisältävä graniitin tai muun kivilajin rapautumistuotteen kivettynyt muoto. Se on hiekkakivi, jonka koostumus ja väri määräytyvät sen sisältämien mineraalien määrästä. == Lähteet == * Kivigalleria * Kiviopas Luokka:Sedimenttikivilajit
Sebastian Sylvester

Sebastian Sylvester (s. 9. heinäkuuta 1980 Greifswald, Saksan demokraattinen tasavalta) on uransa lopettanut saksalainen ammattilaisnyrkkeilijä. Hänen valmentajansa oli Gertmut Schröder. ==Ammattilaisura== Vuonna 2002 alkaneella ammattilaisurallaan 172-senttinen Sylvester otteli 40 kertaa (34–5–1). 2005 hän saavutti ensimmäisen kerran Euroopan nyrkkeilyliiton (EBU) mestaruustittelin kukistettuaan tuolloisen keskisarjan mestarin, Morrade Hakarin. EBUn mestaruusvyö säilyi hänellä kolmen ottelun verran, kesäkuuhun 2006 saakka, jolloin Amin Asikainen voitti hänet kahdeksannessa erässä teknisellä tyrmäyksellä. Sylvester otti kuitenkin runsaan vuoden kuluttua revanssin, ja voitti Asikaisen kotikentällään Zwickaussa kesällä 2007, teknisellä tyrmäyksellä. Sylvester puolusti titteliään kolmesti Simone Rotoloa Francois Bastientiä ja Javier Castillejoa vastaan. Vuoden 2008 marraskuussa Sylvester kohtasi WBA liiton titteliottelussa Felix Sturmin joka on myös saksalainen. Sylvester hävisi kamppailun tuomariäänin täysien erien jälkeen. Vuoden 2009 helmikuussa Sylvester tyrmäsi Gaetano Nespron seitsemännessä erässä. Kamppailussa oli panoksena IBF-liiton international-vyö. Hän puolusti international-titteliään Lajuan Simonia vastaan täydet 12 erää kestäneessä ottelussa voitolla kaikin tuomariäänin. 19\. syyskuuta 2009 Sylvester voitti IBF-liiton maailmanmestaruuden hajaäänituomiolla (111–116, 116–112, 115–113) Giovanni Lorenzolta. Sylvesterin piti kohdata Pablo Navascues tammikuun 30. päivänä mutta kamppailu peruuntui Navascuesin antaman positiivisen dopingnäytteen jälkeen.http://www.boxingscene.com/?m=show&id;=24828 Sylvester ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa vuonna 2012. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ammattilaisottelutilastot BoxRec-tietokannassa Luokka:Saksalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Níki Bakogiánni

Níki Bakogiánni (, s. 9. kesäkuuta 1968 Lamía) on kreikkalainen entinen korkeushyppääjä. Hän sijoittui hopealle vuoden 1996 sisäratojen EM- kilpailuissa. Myöhemmin samana vuonna Bakogiánni saavutti hopeaa Atlantan olympialaisten korkeuskilpailussa edelleen voimassa olevalla Kreikan ennätyksellä 203. Kilpailun voitti Stefka Kostadinova tuloksella 205. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kreikkalaiset korkeushyppääjät Luokka:Kreikkalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet
Väylä (Inari)

Väylä () on kylä Inarin kunnassa entisessä Lapin läänissä. Se sijaitsee Karigasniemeltä Näätämöön johtavan kantatien 92 varrella Inarijärven Väylävuonon rannalla Väyläjoen suulla. Kylän alueelta on löydetty asuinpaikkaan viittaavia muinaisjäännöksiä sekä esihistorialliselta että historialliselta ajalta. Inarijärveen pistävän Palttoniemen länsilaidalta on löydetty kodanpohja ja itälaidalta piikärjen katkelma.. Myös Väyläjoen suulta on löytynyt jäännöksiä muutamasta kodansijasta Väylän alueella on jonkin verran voimassa olevan yleiskaavan mukaista loma-asutusta. Itse kylässä on vain pari vakituisesti asuttua taloa. == Lähteet == Luokka:Inarin kylät
Väylä (täsmennyssivu)

Väylä voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * väylä, tietotekniikan alijärjestelmä * vesiväylä * Väylä, Tornionjoesta käytetty nimitys * Väylä, asutuskeskus Inarissa * Väylä, rovaniemeläinen kirjankustantamo * Väylävirasto eli Väylä, Suomen valtion virasto * Väyläjoki, Inarijärveen laskeva joki Lapissa * teiden nimissä usein = moottoritie, esimerkiksi Länsiväylä ja Itäväylä (moottoritiemäinen)
Natalia Bäck

Natalia Rudolfovna Bäck (aik. Kilpeläinen, o.s. Kuzina, s. 18. maaliskuuta 1970 Petroskoi, Neuvostoliitto) on suomalainen yleisurheilija. Hän kilpaili aktiiviurallaan pääasiassa kolmiloikassa ja pituushypyssä. Seuratasolla hän edusti Joensuun Katajaa. Bäck voitti ensimmäisen SM-mitalinsa Tampereen sisäratojen SM-kisoissa 1998, joissa hän voitti kolmiloikassa hopeaa tuloksella 13,36. Samana vuonna hän loikki Kalevan kisoissa toiseksi tuloksella 13,45. Seuraavana vuonna hän voitti Kalevan kisoissa SM-kultaa tuloksella 13,86. Vuonna 2000 Bäck voitti sisäratojen SM-kisoissa kolmiloikassa kultaa ja pituudessa hopeaa hypättyään 633. Seuraavana vuonna hän hyppäsi Kalevan kisoissa sekä pituudessa että kolmiloikassa toiseksi. Bäck voitti 2002 sisäratojen SM-kultaa kolmiloikassa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Kalevan kisoissa pituudessa pronssia tuloksella 637 ja kolmiloikassa hopeaa. Seuraavana vuonna hän oli sisäratojen SM-kisoissa ensimmäinen kolmiloikassa ja toinen pituudessa. Kalevan kisoissa hän voitti kolmiloikassa hopeaa tuloksella 14,01. Bäck loikki sisäratojen SM-kisoissa 2004 hopealle kolmiloikassa. Hänet valittiin Suomen joukkueeseen Budapestin sisäratojen MM- kisoihin, joissa hän karsiutui tuloksella 14,02. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen kolmiloikan sisäratojen SM-kultaa. Porin Kalevan kisoissa hän voitti hopeaa pituudessa ja kultaa kolmiloikassa, jonka ansiosta hänet valittiin Suomen joukkueeseen Helsingin MM-kisoihin. Kisoissa Bäck karsiutui molemmissa lajeissa. Bäck voitti 2006 jälleen sisäratojen SM-kultaa kolmiloikassa. Hän voitti samana vuonna Jyväskylän Kalevan kisoissa kultaa kolmiloikassa ja osallistui Göteborgin EM-kisoihin, joissa karsiutui sekä pituudessa että kolmiloikassa. Vuonna 2007 hän voitti sisäratojen SM-kultaa kolmiloikassa. Bäck hyppäsi 30. tammikuuta 2000 kolmiloikan sisäratojen Suomen ennätyksen 14,09. Ennätyksen rikkoi Kristiina Mäkelä 4. helmikuuta 2015. Kilpeläinen on pituushypyssä Suomen kaikkien aikojen tilastossa jaetulla viidennellä tilalla ja kolmiloikassa kolmantena.http://www.apulanta.fi/matti/yu/suomi.html viitattu 29.6.2019 Bäck lopetti aktiiviuransa vuoteen 2007. Häntä valmensi viimeksi hänen aviomiehensä Mikael Bäck.. ==Henkilökohtaiset ennätykset== :Lähde: Tilastopaja === Ulkoradat === Matka Aika Paikka Vuosi 100 m 12,27 Turku 2000 Pituushyppy 663 Tampere 2006 Kolmiloikka 14,18 Lappeenranta 2003 === Sisäradat === Matka Aika Paikka Vuosi 60 m 7,71 Kuopio 1998 Pituushyppy 633 Kuopio 2000 Kolmiloikka 14,09 Samara, RUS 2000 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Suomalaiset kolmiloikkaajat Luokka:Suomen venäläiset Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Redwoodin kansallispuistot

Redwoodin kansallispuistot () sijaitsevat Yhdysvaltojen länsirannikolla, Kalifornian osavaltion pohjoisosassa. Yhdessä ne kattavat 45 500 hehtaarin kokoisen maa-alan, jonka sisällä kasvaa 45 prosenttia maailman jäljellä olevista punapuumetsistä. Punapuumetsien lisäksi puistoihin kuuluu preeriaa, viljelysmaata ja 60 kilometriä Tyynenmeren rantaviivaa. Puistoissa elää useita uhanalaisia lintu- ja kalalajeja kuten lohikaloja, stellerinmerileijona ja valkopäämerikotka.Nature parks service Puistot ovat olleet Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1980. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Yhdysvalloissa Luokka:Kalifornian kansallispuistot Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Invarianssi

Invarianssilla tarkoitetaan säännönmukaista ja ennustettavaa tapahtumaketjua. Esimerkiksi luonnontieteille ja taloustieteille on ominaista vakioisten, ennustettavien tapahtumaketjujen eli invarianssien jäljittäminen ja löytäminen. Suhteellisuusteoriassa nimitystä invariantti käytetään suureesta, jonka arvo ei riipu havaitsijan liiketilasta -- näitä ovat mm. valonnopeus ja sähkövaraus. == Lähteet == Luokka:Luonnontieteet Luokka:Taloustieteen käsitteet
Rovan seisake

Rovan seisake () oli rautatieseisake Rovan kylässä Muhoksen kunnassa rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi Muhoksen asemalta yhdeksän kilometrin päässä Pikkaralan aseman suuntaan. Liikennepaikka oli käytössä seisakkeena lättähattuliikenteen päättymiseen saakka, jonka jälkeen se lakkautettiin. Liikennepaikalla on ollut rautatiehallituksen arkkitehti Thure Hellströmin suunnittelema pysäkkirakennus, joka on ollut rakenteeltaan samankaltainen kuin muut rataosan läntisen osuuden pysäkkirakennukset. Radan pohjoispuolella sijainnut asemarakennus on myöhemmin purettu. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Muhoksen liikenne Luokka:Muhoksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pohjois-Pohjanmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat
Naohiro Takahara

Naohiro Takahara (s. 4. kesäkuuta 1979 Mishima, Japani) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Takahara on pelannut muun muassa Jubilo Iwatassa, Boca Juniorsissa, Hamburger SVssä, Eintracht Frankfurtissa ja Urawa Red Diamondsissa. Takahara edusti Japania vuoden 2000 kesäolympialaisissa mutta joutui jättämään vuonna 2002 Japanissa ja Etelä- Koreassa pidetyt MM-kilpailut väliin loukkaantumisen takia. Saksan MM-kisoissa 2006 hän pelasi Japanin kaikissa kolmessa ottelussa ja niistä kahdessa avauskokoonpanossa. Takahara teki ensimmäisen hattutemppunsa Bundesliigassa 3. joulukuuta 2006 ottelussa Alemannia Aachenia vastaan. == Tilastot == Japanin maajoukkueessa Vuodet ottelut maalit 2000 11 8 2001 4 0 2002 4 1 2003 8 2 2004 5 1 2005 7 2 2006 5 3 2007 9 6 2008 4 0 Yhteensä 57 23 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *National Football Teams *Japan National Football Team Database Luokka:Japanilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wolf (Tennessee)

Wolf on Länsi-Tennesseen ja Pohjois-Mississippin alueella virtaava pieni joki, joka laskee Mississippiin. Mississippijoen ja Wolfin liittymäkohtaan muodostui useita chickasawien, ranskalaisten, espanjalaisten ja amerikkalaisten yhteisöjä ja linnakkeita, joista lopulta syntyi Memphisin kaupunki. Vuonna 1997 laulaja ja lauluntekijä Jeff Buckley hukkui tapaturmaisesti Wolfjokeen. Hänen ruumiinsa löytyi viikkoa myöhemmin. Sekä poliisi että kuolinsyyntutkija totesivat, että kyseessä oli puhdas hukkumisonnettomuus. Luokka:Yhdysvaltain joet Luokka:Tennesseen maantiede Luokka:Mississippi Luokka:Mississippin vesistö
Lakshmana

Lakshmana (Sanskrit: लक्ष्मण) on sekä Raman veli että tämän läheinen ystävä, ja yksi Ramayanan sankareista. Lakshmana on Shatrughnan kaksosveli, joka syntyi Ayodhyassa. Hänen äitinsä on Sumitra, Kosalan kuninkaan Dasarathan kolmas vaimo. Vaikka Lakshmanalla on kaksosveli, hän oli erityisen kiintynyt Ramaan, jotka olivat erottamattomia. Kun Rama meni naimisiin Sitan kanssa, Lakshmana avioitui tämän nuoremman sisaren kanssa. == Laksmana Ramayanassa== Laksmana tunnetaan suuresta lojaalisuudestaan, rakkaudestaan ja sitoutumisestaan Ramaan, niin vastoinkäymisten kuin ilojenkin aikana. Hänet tunnetaan suurena sotilaana, joka ei koskaan epäröi palvella veljeään. Lakshman tappoi Indrajitin, joka oli Ravanan poika.Lakshmana palvelee Ramaa ja Sitaa erityisesti heidän pakomatkansa aikana, rakentaen heille kotia metsään ja vartioiden heitä öisin, sekä seuraten heitä pitkille väsyttäville vaelluksille ja yksinäiseen elämään valittamatta koskaan tai huolehtimatta omista tarpeistaan. Kerran Raman ollessa pyydystämässä kultaista peuraa Sitalle, Lakshmana jää vahtimaan Sitaa. Demonikuningas Ravana kuitenkin onnistuu uskottelemaan Sitalla ja sitä kautta Lakshmanalle että Rama on vaikeuksissa, jolloin Lakshmana lähtee pelastamaan Ramaa. Sita jää mökkiin yksin, ja Lakshmana piirtää mökin ympärille taikavoimillaan Lakshmanan kehän, jonka yli kukaan ei voi kuolematta astua Sitaa uhkaamaan. Ravana onnistuu kuitenkin houkuttelemaan hyväuskoisen Sitan pois alueelta, ja täten onnistuu kidnappaamaan hänet. == Aiheesta muualla == * Ramayana * Ramayan of Valmiki Luokka:Hindulaiset jumalat
Patrick Dwyer

Patrick Dwyer (s. 3. marraskuuta 1977) on australialainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin juoksu. Dwyer kilpaili Australian 4 x 400 metrin viestijuoksujoukkueessa 1997 Universiadeissa, joissa joukkue sijoittui kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän osallistui Kansainyhteisön kisoihin, joissa karsiutui 400 metrin välierissä ja oli mukana maansa viestijoukkueessa, joka sijoittui viidenneksi.http://www.patrickdwyer.net/PDF/patrickdwyer_web_comp_highlights.pdf Saman vuoden yleisurheilun maailmancupissa hän oli seitsemäs ajalla 46,99. Dwyer oli mukana maansa viestijoukkueessa Sevillan MM-kisoissa 1999. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 45,70. Hän oli mukana Australian seitsemänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. Dwyer kilpaili maansa viestijoukkueessa 2002 Kansainyhteisön kisoissa, joissa joukkue sijoittui viidenneksi, sekä yleisurheilun maailmancupissa, jossa joukkue oli kuudes. Hän oli mukana viestijoukkueessa myös Ateenan olympialaisissa, joissa Australia ylsi olympiahopeaan. ==Ennätykset== * 200 metrin juoksu: 20,72 (2000) * 400 metrin juoksu: 44,73 (2000) ==Lähteet== Luokka:Australialaiset pikajuoksijat Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Šárka Kašpárková

Šárka Kašpárková [] (s. 20. toukokuuta 1971 Karviná) on tšekkiläinen yleisurheilija, kolmiloikan maailmanmestari. Hän on 186 cm pitkä ja painaa 69 kiloa. Kašpárková sijoittui vuonna 1988 junioreiden MM-kilpailuissa korkeushypyssä kuudenneksi ja saavutti junioreiden EM-kilpailuissa pronssia 1989. Hän osallistui Barcelonan kesäolympialaisiin 1992 korkeushypyssä, mutta karsiutui loppukilpailusta. Hän hyppäsi korkeusennätyksekseen ulkoradoilla 192 vuonna 1992 ja sisäradoilla 195 vuonna 1993. Hänen ennätyksensä 100 metrin aidoissa on 14,72 vuodelta 1994 ja pituushypyssä 656 vuodelta 1998. Naisten kolmiloikan tultua arvokilpailujen ohjelmaan Kašpárková päätti keskittyä siihen. Hän sijoittui neljänneksi vuoden 1992 sisäratojen EM-kilpailuissa. Vuonna 1993 hän oli seitsemäs niin sisäratojen kuin ulkoratojenkin MM- kilpailuissa. Vuonna 1994 hän hyppäsi neljänneksi halli-EM-kilpailuissa ja kuudenneksi Helsingin EM-kilpailuissa. Talvella 1995 hän sijoittui neljänneksi sisäratojen MM-kilpailuissa. Universiadeissa Kašpárková voitti kolmiloikan vuonna 1995 ja hyppäsi hopealle vuonna 1993. Kašpárková saavutti ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa loikittuaan toiseksi sisäratojen EM-kilpailuissa 1996 tuloksella 14,50. Myöhemmin samana vuonna hän saavutti pronssia Atlantan olympialaisissa hypättyään 14,98. Inna Lasovskaja sai hopeaa samalla tuloksella; voittoon loikki Inesa Kravets huipputuloksella 15,33. Kašpárková oli kolmas vuoden 1997 halli-MM-kilpailuissa, mutta kirkasti mitalin kultaiseksi myöhemmin samana vuonna Ateenan MM-kilpailuissa tuloksella 15,20. Romanian Rodica Mateescu hävisi hänelle neljä senttiä. Vuonna 1998 Kašpárková saavutti hopeaa niin sisäratojen kuin ulkoratojenkin EM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän oli kolmas sisäratojen ja kuudes ulkoratojen MM- kilpailuissa. Monen vaisumman vuoden jälkeen Kašpárková loikki neljänneksi vuoden 2005 halli-EM-kilpailuissa. Tammikuussa 2009 Kašpárková pelasi koripalloa Valosun Brno -joukkueessa Tšekin pääsarjassa. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Tšekkiläiset kolmiloikkaajat Luokka:Tšekkiläiset koripalloilijat Luokka:Tšekkiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Andy Gray

Andrew Mullen Gray (s. 30. marraskuuta 1955 Glasgow, Skotlanti) on entinen skotlantilainen jalkapalloilija. Hän toimi uransa jälkeen jalkapallokommentaattorina Sky Sports -televisiokanavalla, kunnes sai potkut tammikuussa 2011 esitettyään TV-lähetyksessä seksistisiä kommentteja naispuolisesta avustavasta erotuomarista.http://www.bbc.co.uk/news/uk-12279233 ==Jalkapalloilu-ura== Hyökkääjänä pelannut Gray aloitti uransa Dundee Unitedissa, josta siirtyi 20-vuotiaana englantilaiseen Aston Villaan. Kolmannella kaudellaan birminghamilaisseurassa hän teki 29 maalia ja voitti sekä PFA:n parhaan nuoren pelaajan että PFA:n vuoden pelaajan palkinnot. Gray oli ainoa molemmat palkinnot samalla kaudella saanut vuoteen 2007 asti, kunnes Manchester Unitedin Cristiano Ronaldo sai myös molemmat palkinnot. Vuoden pelaaja -palkintojen voittaminen ei kuitenkaan vakuuttanut Skotlannin valmentajaa Ally McLeodia, joka jätti Grayn ulos vuoden 1978 jalkapallon MM- kisoista. Hän siirtyi seuraavaksi vuodeksi Wolverhampton Wanderersiin silloisella ennätyssummalla 1,5 miljoonalla punnalla (noin 2,2 miljoonaa euroa). Gray ratkaisi maalillaan vuoden 1980 Englannin liigacupin Nottingham Forestia vastaan. Vuonna 1983 Everton maksoi hänestä 250 000 puntaa. Gray pelasi Evertonissa kaksi upeaa kautta, saaliinaan FA Cupin voitto 1984 ja Englannin liigamestaruus ja Cup-voittajien cupin voitto vuotta myöhemmin. Evertonista matka jatkui takaisin Aston Villaan, jonka jälkeen seurasivat vielä lyhyet ajanjaksot Notts Countyssä, West Bromwichissa ja Rangersissa, jonka kannattaja Gray on ollut koko ikänsä. Hän koetti valmentamista vielä 1980-luvun lopussa Englannin Kansallisessa Konferenssissa pelaavassa Cheltenham Townissa, mutta heikolla menestyksellä. ==Muuta== Andy Gray on toiminut myös FIFA-pelisarjassa kommentaattorina. ==Lähteet== Luokka:Skotlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Wolverhampton Wanderers FC:n pelaajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suikkila

Suikkila on asuinalue Turussa, Pitkämäen kaupunginosassa. Alueella on vuosina 1964-1981 rakennettuja kerros- ja rivitaloasuntoja. Ympärillä on laaja omakotitaloalue. Alueen keskellä on 1 500 metrin pituinen mutkainen ja mäkinen kuntorata. Alue on saanut nimensä 1800-luvun alusta peräisin olevasta Suikkilan kartanosta, joka sijaitsee Suikkilan ja Mälikkälän välissä lähellä Pläkkikaupunkia ja Länsikeskusta. Kartano on nykyisessä seutukaavassa suojelukohde. Urakoitsijat Oy toteutti lähiön rakentamisen vuosina 1964–1981. Alueen pohjoisosan kaavoitti ja rakennukset suunnitteli arkkitehti Pekka Pitkänen vuonna 1964 ja eteläosan Jouko Rastimo 1967. Pohjoinen alue on suunniteltu metsäkaupungin hengessä maaston muotoja mukaillen. Alueen rakennukset jakaantuvat kolmeen ryhmään. Suikkilantien pohjoispuolella sijaitsee nelikerroksisia kerrostaloja ja rivitaloja. Talinkorventien varrella on valkoisia pistetaloja. Eteläinen osa on suunniteltu kurinalaisemmin, sillä talot sijoittuvat viivasuoriin riveihin ja tornitalojen kattolinjat ovat maastosta riippumatta samalla korkeudella. Suikkilan alueella sijaitsee muun muassa Suikkilan alakoulu, nykyisin Teräsrautelan koulun Suikkilan yksikkö, jossa on noin 150 oppilasta. Muita palveluja ovat muun muassa päivittäistavarakauppa, etninen ravintola, parturi-kampaamo, seurakuntakoti sekä kunnallinen ja yksityinen päiväkoti. Alueella sijaitsee myös Jaska Jokusen leikkipuisto, kaksi tenniskenttää sekä esikoislestadiolaisten rukoushuone. Useimmat Suikkilan kaduista on nimetty Turun ystävyyskaupunkien mukaan. Lisäksi osa Suikkilan kaduista on saanut nimensä Volter Kilven nimistöstä. == Lähteet == Luokka:Turun lähiöt Luokka:Maarian kylät
Peter Lorenz

Peter Lorenz (22. joulukuuta 1922 – 6. joulukuuta 1987) oli länsisaksalainen CDU-puolueen poliitikko, joka joutui vuonna 1975 kesäkuun 2. päivän liike -nimisen äärivasemmistolaisen järjestön sieppaamaksi. Lorenz kaapattiin Länsi- Berliinissä ja häntä pidettiin panttivankina viisi päivää. ==Sieppaus== Lorenz kaapattiin 27. helmikuuta 1975 Länsi-Berliinin Zehlendorfin kaupunginosassa ollessaan matkalla työhön Mercedes-Benz-virka-autossaan. Silminnäkijän mukaan Lorenzin auton eteen kaarsi yllättäen kuorma-auto, joka sulki kapean esikaupunkikadun. Samanaikaisesti pieni auto ajoi Lorenzin auton taakse. Kun autonkuljettaja tuli ulos autosta, hänet lyötiin maahan. Kaappaajat nousivat Lorenzin autoon ja ajoivat kovalla vauhdilla pois Lorenz vankinaan. Kaappaus käynnisti suuren etsinnän. Auto löydettiin, mutta Lorenz ja kaappaajat olivat poissa. Poliisi lupasi 100 000 D-markan palkkion sille, joka antaisi kaappaajien tavoittamiseen johtavia tietoja. 24 tuntia kaappauksen jälkeen tietotoimisto DPA sai valokuvan Lorenzista ja paperin, jossa luki ”Peter Lorenz – Kesäkuun 2. päivän liikkeen vanki”. Kaappaajat esittivät seuraavana päivänä kirjeessä viranomaisille kovia uhkavaatimuksia. Niiden mukaan kuusi pitkään vankeusrangaistukseen tuomittua anarkistia pitäisi vapauttaa, muuten Lorenz surmattaisiin. Vapautettaviksi vaaditut anarkistit olivat Horst Mahler, Verena Becker, Gabriele Kröcher, Ingrid Siepman, Rolf Pohle ja Rolf Heissler. Lisäksi vaadittiin rahaa, Boeing 707 -lentokone ja Länsi-Berliinin entinen pormestari, pastori Heinrich Albertz, panttivangiksi mukaan lentokoneeseen. Bonnin hallitus päätti yhdessä Berliinin senaatin kanssa 2. maaliskuuta suostua vaatimuksiin. Mahler, 14 vuoden vankeusrangaistukseen tuomittu anarkistijuristi, kieltäytyi lähtemästä vankilasta. Viisi muuta vankia vapautettiin sen jälkeen, kun poliisi ja Lorenzin perhe sai tietää Peterin olevan hengissä. Kone lähti Rhein-Mainin lentokentältä Frankfurtista ja laskeutui 3. maaliskuuta Adeniin, Etelä-Jemeniin. Pormestari Albertz ja neljän miehen miehistö oli mukana lentokoneessa kaappaajien ja vapautettujen vankien kanssa. Länsi-Saksan hallitus pyysi Etelä-Jemenin hallitusta antamaan oleskeluluvan terroristeille. Pastori ja lentokoneen miehistö palasivat takaisin kotiin. Poliisi käynnisti kaappaajien kiinni saamiseksi valtavan operaation heti sen jälkeen, kun Lorenz oli vapautettu. Lorenz kaapattiin vain kolme päivää ennen Länsi-Berliinin osavaltiovaaleja. Vaaliasiantuntijoiden mukaan kaappaus tulisi vaikuttamaan vaalien tulokseen. Peter Lorenzin CDU saavutti suuren voiton. Lorenz sai itse 53,1 % annetuista äänistä omassa piirissään. Vaalimenestyksen tulos oli se, että CDU:sta tuli Berliinin vahvin puolue, kun taas SPD menetti ääniä. Luokka:Saksalaiset kristillisdemokraattiset poliitikot Luokka:Ihmisryöstön uhrit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Jürgen Ponto

Jürgen Ponto (17. joulukuuta 1923 – 30. heinäkuuta 1977) oli saksalainen pankkiiri ja Dresdner Bankin pääjohtaja. Ponto ammuttiin vuonna 1977 kotonaan Oberurselissa, Frankfurt am Mainin lähellä. Murhaajat, jotka kuuluivat Baader–Meinhof-ryhmään, olivat Brigitte Mohnhaupt, Christian Klar ja Ponton kummitytär Susanne Albrecht. Epäselväksi jäi, suunnittelivatko terroristit Ponton kaappausta. Ponton murhan jälkeen Saksan hallitus päätti laajentaa maan turvallisuuspalvelun valtaa. Luokka:Punaisen armeijakunnan uhrit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Mario Terán

Mario Terán (9. huhtikuuta 1941 – 10. maaliskuuta 2022) oli Bolivian armeijan kersantti, joka teloitti majuri Zenteno Anayan käskystä kuubalaisen vallankumouksellisen Che Guevaran La Higueran koulurakennuksessa 9. lokakuuta 1967. CIA:n agentin Félix Rodríquezin mukaan tehtävään valittu kersantti Terán vaikutti selvästi päihtyneeltä. Jon Lee Anderson: Che - vallankumouksellinen elämä, sivu 591 Terán astui sisään huoneeseen, jossa Guevaraa pidettiin sidottuna, ja hetken emmittyään ampui tätä puoliautomaattikiväärillään (M1) useita kertoja keskivartalon alueelle. Che Guevaran väitetään sanoneen teloittajalleen: "Tiedän, että olet tullut ampumaan minut. Ammu, pelkuri, sinä ammut vain ihmisen." Terán sai vuonna 2006 Kuuban valtion ilmaiseksi tarjoaman harmaakaihileikkauksen, joka palautti hänen näkönsä ennalleen. == Lähteet == Luokka:Bolivialaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Eisai

Eisai tai Yōsai (), myös Minnan Eisai tai Minnan Yōsai (; 20. huhtikuuta 1141 − 5. heinäkuuta 1215) oli japanilainen buddhalainen munkki, jonka ansioksi on laskettu zenbuddhalaisen rinzai-koulukunnan ja vihreän teen tuonti Kiinasta Japaniin. Hänet tunnetaan usein nimellä Eisai-zenji (), ”zen-mestari Eisai”. Eizai syntyi Bitchūn provinssissa (nykyinen Okayama) ja aloitti buddhalaisuuden opiskelun tendai-lahkon temppelissä. Tyytymättömänä buddhalaisuuden sen aikaiseen tilaan hän lähti vuonna 1168 ensimmäiselle matkalleen lahkon alkupaikalle Tiantai-vuorelle, jossa hän kohtasi chan- ajattelun (myöhemmin Japanissa zen) ensimmäisen kerran. Hän vietti Kiinassa aluksi vain kuusi kuukautta, mutta palasi vuonna 1187 pidemmäksi aikaa Xuan Huaichangin oppilaana. Tultuaan virallisesti zen-opettajaksi Eisai palasi Japaniin vuonna 1191 ja toi samalla mukanaan zen-kirjoituksia ja teensiemeniä. Hän perusti Japanin ensimmäisen zen-temppelin Kyūshūlle. Eisai alkoi hitaasti edistää uuden uskon asemaa, yrittäen saada tendai-koulukunnan ja keisarillisen hovin kunnioituksen hienovaraisen diplomatian keinoin. Kohdattuaan vastustusta perinteisiltä buddhalaisilta koulukunnilta, kuten tendai, shingon ja jōdo-shū, Eisai lähti lopulta Kiotosta koilliseen Kamakuraan vuonna 1199, jossa shōgun ja hänen sotilasluokkansa samurait ottivat innolla vastaan kamppailulajeihin positiivisesti suhtautuvat Zen-opetukset. Hōjō Masako salli hänen rakentaa Jufuku-jin, Kamakuran ensimmäisen Zen-keskuksen. Eisai kuoli vuonna 1215 75-vuotiaana. Hänen oppilaansa Dōgen perusti Zen-buddhalaisen sōtō- koulukunnan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Japanilaiset henkilöt Luokka:Buddhalaiset munkit Luokka:Vuonna 1141 syntyneet Luokka:Vuonna 1215 kuolleet
Inna Lasovskaja

Inna Aleksandrovna Lasovskaja ( s. 17. joulukuuta 1969) on venäläinen entinen kolmiloikkaaja ja olympiamitalisti. Hän on pituudeltaan 177 cm ja painaa 67 kg. Lasovskaja saavutti pronssia vuoden 1993 sisäratojen MM-kilpailussa tuloksella 14,35. Seuraavana vuonna hän loikki kultaa halli-EM-kilpailuissa sekä hopeaa Helsingin EM-kilpailuissa tuloksella 14,85; voiton vei maannainen Anna Birjukova neljän sentin erolla. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 Lasovskaja sijoittui neljänneksi tuloksella 14,90. Atlantan olympialaisissa 1996 Lasovskaja saavutti hopeaa hypättyään 14,98, Šárka Kašpárková jäi samalla tuloksella kolmanneksi. Olympiakultaa voitti Inesa Kravets huipputuloksella 15,33. Seuraavana talvena Lasovskaja voitti hallimaailmanmestaruuden Pariisissa loikittuaan 15,01. Hän hyppäsi ennätyksensä 15,09 saman vuoden toukokuussa Valenciassa. ==Lähteet== * Luokka:Venäläiset kolmiloikkaajat Luokka:Venäläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Richard Mastracchio

Richard Alan ”Rick” Mastracchio (s. 11. helmikuuta 1960) on yhdysvaltalainen insinööri ja astronautti. Hän on kotoisin Waterburysta, Connecticutin osavaltiosta. == Koulutus == Mastracchio suoritti alemman korkeakoulututkinnon Connecticutin yliopistossa vuonna 1982 pääaineenaan sähkötekniikka ja tietojenkäsittelytiede. Hänellä on kaksi ylempää luonnontieteellistä korkeakoulututkintoa. Sähkötekniikan pääaineopinnot hän suoritti Rensselaerin teknillisessä instituutissa vuonna 1987. Lisäksi hän valmistui Houstonin yliopistosta vuonna 1991 luonnontieteet pääaineenaan. == Astronauttiura == Mastracchio valittiin astronautiksi vuonna 1996. Sitä ennen hän työskenteli Johnsonin avaruuskeskuksessa insinöörinä kehittäen muun muassa sukkulalento- ohjelmistoja. Lisäksi hän on toiminut sukkulalentoavustajana ja lennonvalvojana 17 tehtävässä. Ensimmäisen sukkulalentonsa Mastracchio lensi Atlantiksen kyydissä vuonna 2000 (STS-106). Tuolla lennolla hänen toimenkuvaansa tehtäväspesialistina kuuluivat toiminta sukkulan laskeutumisinsinöörinä, robottikäden ohjaajana sekä lastin siirtäjänä sukkulasta Kansainväliselle avaruusasemalle. Avaruudessa Mastracchio on viettänyt 283 tuntia ennen lentoa STS-131. STS-118 -sukkulalennolla Mastracchio toimii toisena tehtäväspesialistina. Hänet laukaistiin 5. huhtikuuta 2010 lennolle STS-131. == Aiheesta muualla == *NASA:n elämäkertasivut *Mastracchion sukkulalentoa STS-131 edeltänyt haastattelu (8.3.2010) *Mastracchion sukkulalentoa STS-118 edeltänyt haastattelu (11.7.2007) Luokka:Yhdysvaltalaiset avaruuslentäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
La Higuera

La Higuera (suom. ’viikunapuu’) on kylä Boliviassa Santa Cruzin departementissa Vallegranden provinssissa, noin 150 kilometrin päässä Santa Cruz de la Sierrasta. La Higuera sijaitsee Itä-Andeilla 1 950 metrin korkeudella merenpinnasta. Kylän asukasluku oli vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 119 henkeä. La Higuera kuuluu Pucarán hallintopiiriin. 8\. lokakuuta 1967 argentiinalainen sissijohtaja Che Guevara vangittiin läheisessä Quebrada del Churon rotkossa. Vangittu sissijohtaja vietiin La Higueran kylän koulurakennukseen, jossa hänet teloitettiin seuraavana päivänä 9. lokakuuta. La Higuerasta Guevaran ruumis siirrettiin helikopterilla noin 60 kilometrin päässä sijaitsevaan Vallegrandeen, jossa hänet asetettiin näytteille Hospital Señor de Maltan sairaalan pesutupaan, ja haudattiin salaiseen paikkaan valmisteilla olleen kiitotien alle. Nykyään La Higuera ja sen koulurakennus ovat suosittu turistinähtävyys ja osa Ruta del Chetä (Chen vaellusreittiä), joka avattiin 2004. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kuvia La Ruta del Chen varrelta Luokka:Bolivian maantiede Luokka:Kylät
Tiikerikotilo

Tiikerikotilo (Achatina achatina) on maailman suurin maakotilolaji. Tiikerikotilot ovat kotoisin Afrikan sademetsistä. Niitä käytetään kotialueillaan ruokana. == Ulkonäkö, koko, elinkaari== Tiikerokotilon kuori voi kasvaa halkaisijaltaan 30 cm:n kokoiseksi, vankeudessa se jää yleensä noin 18 cm:n kokoiseksi. Jalka on harmaa tai lähes musta ja kuoressa on mustia raitoja oranssin tai keltaisen sävyisellä pohjalla. Kuori on myös huomattavasti pyöreämpi kuin tavallisten akaattikotiloiden. Tiikerikotilot elävät tavallisesti 5–7 vuotta, joskus jopa 10 vuotta. Ne tulevat sukukypsiksi noin kolmen vuoden iässä. == Levinneisyys ja elinympäristö == Tiikerikotiloiden kotiseutua ovat Sierra Leone, Liberia, Norsunluurannikko, Togo, Dahomey, Ghana, ja Nigeria. Ne elävät metsän pohjalla, varsinkin kosteissa joenvarsimetsissä. == Hoito == Tiikerikotiloita pidetään terraarioissa lemmikkeinä Britanniassa ja muualla Euroopassa. Niiden pitäminen Yhdysvalloissa on laitonta, sillä villiintyvät kotilot voivat tuhota puutarhakasveja.Great African Land Snails or Agate Snails (Achatinidae) Living World of Molluscs Suomessa tiikerikotilot ovat vielä suhteellisen harvinaisia lemmikkeinä, mutta monilta foorumeilta ja sivustoilta voi löytää kasvattajia jotka postittavat kotiloita kesäisin. Tiikerikotilot ovat lähinnä kasvinsyöjiä, mutta luonnossa ne syövät satunnaisesti myös kuolleita lajitovereitaan. Terraario-oloissa niille voidaan tarjota monipuolisesti juureksia, vihanneksia ja hedelmiä, silloin tällöin myös maustamatonta lihaa tai vaikka koirannappuloita. Maustettuja, rasvaisia ja vahvan makuisia ruokia pitää välttää. Tiikerikotilot ovat tiukemmin yöaktiivisia kuin esimerkiksi tavalliset akaattikotilot. Suuren kokonsa vuoksi ne vaativat enemmän tilaa kun useat muut lajit. Terraarion kooksi sopii noin 100 litraa kotiloa kohden. Terraarion pinta-ala on korkeutta tärkeämpi. Paras pohjamateriaali on lannoittamaton turve. Sitä laitetaan paksu kerros, jotta eläin voi halutessaan kaivautua. Suotuisin lämpötila on +28–30 astetta. Terraariota voi halutessaan sisustaa. Kivet tai muut kovat esineet saattavat kuitenkin satuttaa kotiloa tai rikkoa sen kuoren. Pohjalle voi asettaa matalan vesiastian, juurakoita tai tekokasveja. Halutessaan voi laittaa myös oikeita viherkasveja. Silloin tulee valita vahvoja ja kestäviä viherkasveja, sillä muuten ne tulevat helposti syödyksi tai jyrätyksi. Kotiloille on aina oltava kalkkia: sen lähteeksi käy parhaiten seepiansuomu, jota myydään eläinkaupoissa. Terraario pidetään kosteana sumuttelemalla sitä päivittäin. Jos terraario on liian kuiva, kotilo vetäytyy horrokseen ja tekee läpän kuorensa suulle. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Tiikerikotilo (Achatina achatina) Petsie Luokka:Maakeuhkokotilot Luokka:Lemmikkieläimet
Kari Paljakka

Kari Paljakka (s. 3. heinäkuuta 1958 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Paljakka opiskeli elokuvaohjausta Taideteollisessa korkeakoulussa 1979 alkaen. Hänen esikoiselokuvansa oli 1973 valmistunut lyhyt dokumenttielokuva Kaksi Pasilaa. 1980-luvulla Paljakka käsikirjoitti ja ohjasi lukuisia lyhytelokuvia, kuten Sadetanssi (1983). Hänen ensimmäinen pidempi elokuvansa oli 50-minuuttinen fantasiapiirteitä lainaileva Enkelipeli, jonka pääosaa näytteli Esko Kovero. Lyhytelokuvien tekoa Paljakka jatkoi koko 1980-luvun. Vuonna 1992 hän ohjasi ensimmäisen kokopitkän elokuvansa, Juha Lehtovuoren palkittuun käsikirjoitukseen pohjautuneen Veturimiehet heiluttaa. Seuraava pitkä elokuva Äidin tyttö valmistui vuonna 1993. 1990-luvulla Paljakka piti kahden vuoden tauon uupumuksen takia. Sen jälkeen hän keskittyi enemmän tuottamiseen ja on tuottanut muun muassa Studio Julmahuvi -televisiosarjan vuodelta 1998. Kolmas pitkä elokuva, lapsen kuolemasta kertova Eläville ja kuolleille, valmistui 2005. Hannu Salaman jumalanpilkkaoikeudenkäynnistä kertova Katso ihmistä valmistui syksyllä 2008 ja esitettiin Yle TV1:n Kotikatsomossa. Raija Talvion kanssa hän teki käsikirjoituksen televisiosarjaan, joka pohjautui Salaman teokseen Siinä näkijä missä tekijä. Lyhytelokuva Isän kuolema (2010) perustuu toimittaja Minna Lindgrenin palkittuun lehtijuttuun, joka kertoo Lindgrenin isän viimeisistä vaiheista ja hänen hoitotahtonsa toteutumisesta. Elokuvassa tytärtä näyttelee Saija Lentonen ja isää Antti Litja. Paljakka on aktiivinen kilpapurjehtija pohjoismainen kansanvene -luokassa. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Suomalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt