EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Domenichino

Domenichino (oikeasti Domenico Zampieri; lokakuu 1581 Bologna – 6. huhtikuuta 1641 Napoli) oli italialainen taidemaalari. Hän kuului johtaviin barokkiklassismin edustajiin Roomassa ja Bolognassa.Domenichino Britannica Taiteilija tunnettiin "pientä Domenicoa" merkitsevällä nimellä Domenichino pienen kokonsa johdosta.Domenichino (1581–1641) The Metropolitan Museum of Art == Elämä ja ura == Domenichino opiskeli Bolognassa Ludovico Carraccin johdolla.Domenichino National Gallery, London Vuonna 1602 hän oli siirtynyt Roomaan, jossa liittyi Annibale Carraccin johtamaan Palazzo Farnesen koristelun parissa työskennelleeseen bolognalaiseen taiteilijoiden ryhmään. Domenichinosta tulikin yksi keskeisistä Annibale Carraccin seuraajista. Hän omaksui Roomassa työhönsä vaikutteita myös Rafaelin teoksista. Kardinaali Pietro Aldobrandini työllisti Domenichinon, joka sai tehtäväkseen koristella huoneen Frascatin Villa Aldobrandinissa (Villa Belvedere) mytologisilla freskoilla. Kardinaali Odoardo Farnese tilasi häneltä kappelin maalaukset luostarikirkkoon Grottaferrataan. Vuosina 1615–1617 Domenichino maalasi San Luigi dei Francesiin Pyhän Cecilian elämän vaiheita kuvaavat työt. Vuosina 1617–1618 hän maalasi kardinaali Aldobrandinille teoksen La caccia di Diana, jonka sittemmin otti omakseen kardinaali Scipione Borghese. 1610-luvun loppupuolella Domenichino palasi Bolognaan, mutta hän vaikutti jälleen Roomassa 1620-luvulla. Vuosina 1624–1628 hän työskenteli Sant'Andrea della Vallen freskoilla koristeltujen pendentiivien ja apsiksen parissa. Hänen viimeiset Roomaan tuottamansa työt olivat neljä freskoilla koristeltua pendentiiviä San Carlo ai Catinarissa sekä Martirio di San Sebastiano, joka alun perin tehtiin Pietarinkirkkoon, mutta joka sittemmin on siirretty Santa Maria degli Angeli e dei Martiri -kirkkoon. Näissä myöhemmissä teoksissaan Domenichino oli jo erkaantunut varhaisesta jäykästä klassismistaan, jota vastaan oli syntynyt reaktio. Siirryttyään Napoliin Domenichino teki freskot Reale cappella del Tesoro di san Gennaroon. Napolissa hänen tyylinsä kuitenkin osoittautui vähemmän arvostetuksi kuin Roomassa. Hän vaikuttaa joutuneen kohtaamaan Napolissa negatiivisia reaktioita paikallisilta taiteilijoilta, kuten Jusepe de Riberalta. == Jälkimaine == Domenichinon maalaukset pysyivät suuressa arvossa pidettyinä halki 1600–1700-lukujen. 1800-luvun puolenvälin paikkeilla hänen suosionsa väheni. Hänen työnsä keskeinen asema barokkiklassismissa kuitenkin tunnustettiin jälleen 1900-luvulla. Domenichinon työ vaikutti Nicolas Poussinin ja Claude Lorrainin maisemamaalauksiin. == Lähteet == Luokka:Italialaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1581 syntyneet Luokka:Vuonna 1641 kuolleet Luokka:Barokkitaiteilijat
Luottamuksellisuus

Luottamuksellisuus tarkoittaa tietojen pitämistä vain siihen oikeutettujen saatavilla: kukaan sivullinen ei saa tietoa. Termillä on merkitystä tietoturvan soveltamisessa: henkilötietojen käsittelyn oltava luottamuksellista ja turvallista. Luottamuksellisuuteen liittyy laillinen ja eettinen velvollisuus. Lääkäripalveluissa tietoa kuitenkin voi tarvita jakaa hoidon onnistumiseksi: luottamuksellisuus ei ole absoluuttista. Asianajajien on pidettävä asiakkaidensa tiedot luottamuksellisena, mutta tietoja voi tarvita paljastaa jotta asiakkaan edustaminen on mahdollista. == Katso myös == * Salassapitosopimus == Lähteet == Luokka:Salakirjoitustekniikka Luokka:Ammattietiikka Luokka:Tietoturva
Lauri Ruuskanen (metsäneuvos)

Lauri Olavi Ruuskanen (18. heinäkuuta 1913 Elimäki – 20. maaliskuuta 1983 Siilinjärvi) oli suomalainen metsänhoitaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Ruuskasen vanhemmat olivat metsäteknikko Otto Lauri Ruuskanen ja Hilma Sofia Väänänen ja puolisot vuodesta 1937 Kerttu Kaarina Lautiainen ja vuodesta 1962 Airi Heljä Tuulikki Maijala. Ruuskanen tuli ylioppilaaksi Viipurissa vuonna 1932 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1937. Toimittuaan metsänhoitajana Hackmanilla hänestä tuli vuonna 1940 Kuopion kaupungin metsänhoitaja, mitä tehtävää hän hoiti yli 35 vuotta, vuoteen 1976 asti. Ruuskanen sai samana vuonna metsäneuvoksen arvonimen. Työssään hän vaikutti myös Kuopion metsien virkistyskäyttöön ja suojeluun, hänen esityksestään Kuopion kaupunginvaltuusto muun muassa hyväksyi Puijon luonnonpuiston perustamisen. Ruuskaselle myönnettiinkin Suomen Luonnonsuojeluliiton hopeinen ansiomerkki. Kuopiossa Ruuskanen toimi myös kaupungin polttoainepäällikkönä 1942–1949. Hän oli Kunnallisvirkamiesliiton hallituksen jäsen 1958–1972 ja toimi myös hallituksen varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana.Kuolleita. Metsäneuvos Olavi Ruuskanen. Helsingin Sanomat, 16.4.1983, s. 16. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Jussi Seppälä

Juho (Jussi) Seppälä (1. joulukuuta 1882 Ruovesi – 23. lokakuuta 1953) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Seppälän vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Kustaa Seppälä ja Amanda Karoliina Mikkola ja puoliso vuodesta 1916 Lahja Elida Ekbom. Vuonna 1905 Turussa ylioppilaaksi tullut Seppälä valmistui metsänhoitajaksi vuonna 1908. Valmistuttuaan hän toimi Metsähallituksen palveluksessa ja metsäkonsulenttina useissa eri maanviljelysseuroissa, samoin kuin valtion polttoainekomitean osastonjohtajana sekä halkolaitoksen ja Kevätniemen sahan johtajana. Veitsiluodon sahalaitosten perustaja ja johtaja Seppälästä tuli vuonna 1921. Hänen johdollaan Veitsiluotoon rakentui paitsi teollisuuslaitos, myös sen ympärille laajempi yhdyskunta palveluineen. Sahan johtajana Seppälä toimi liki kolmekymmentä vuotta. Metsäneuvoksen arvonimen Seppälä sai vuonna 1950, hieman eläkkeelle jäämisensä jalkeen.Kuka kukin on 1934, s. 610. Viitattu 22.5.2022.50-vuotiaita. Helsingin Sanomat, 1.12.1932, s. 6. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Pentti Suhonen (metsäneuvos)

Pentti Veikko Yrjänä Suhonen (1. joulukuuta 1914 Valkeala – 18. lokakuuta 1972) oli suomalainen ekonomi, metsänhoitaja ja yritys- ja järjestöjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Suhosen vanhemmat olivat pankinjohtaja, talousneuvos Yrjö Nikolaus Suhonen ja opettaja Irene Sofia Helve, aiemmin Lönnqvist, ja puoliso vuodesta 1945 Maire Marjatta Linnamäki. Suhonen tuli ylioppilaaksi Kouvolan yhteislyseosta 1935 ja valmistui ekonomiksi vuonna 1938 ja metsänhoitajaksi vuonna 1944. Sotien jälkeen hän toimi kansanhuoltoministeriön piirihallinnon palveluksessa ja vuodesta 1948 Keski- Suomen Paperipuuyhtymän ja Päijänteen Tukkiyhtymän asiamiehenä. Myllykosken Paperitehtaalla Suhonen oli piirimetsänhoitaja vuodesta 1953 ja metsäpäällikkö vuodesta 1959. Vuonna 1963 hänestä tuli Teollisuuden Paperipuuyhdistyksen toiminnanjohtaja. Yhdistyksen sekä Koivukeskuksen ja Tukkikeskuksen yhdistyttyä uudeksi Teollisuuden Puuyhdistykseksi kesäkuussa 1972 Suhosesta tuli sen ensimmäinen toimitusjohtaja. Hän ehti kuitenkin hoitaa tehtävää vain hyvin lyhyen aikaa. Metsäneuvoksen arvonimen Suhonen oli saanut vuonna 1970. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Hannu Vainio

Hannu Antero Vainio (9. huhtikuuta 1928 Savonlinna – 5. huhtikuuta 2013 Rovaniemi) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja kirjailija, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. ==Henkilöhistoria== Vainion vanhemmat olivat metsänhoitaja Eino Vainio ja Tyyne Maria Eskolin ja puoliso vuodesta 1952 Pirkko Unelma Puljula. Vainio tuli ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta vuonna 1947 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1953. Hän oli Metsähallituksen Meltauksen hoitoalueen harjoittelija vuoteen 1954 ja sitten avustava metsänhoitaja Luiron ja Kitisen hoitoalueilla. Sodankylän hoitoalueen apulaismetsänhoitaja Vainiosta tuli vuonna 1955. Hoitoalueen metsänhoitajana hän työskenteli 1967–1978, mutta myös metsähallinnon kehittämisen konsulttitehtävissä. Vuonna 1979 Vainiosta tuli Perä-Pohjolan piirikuntakonttorin ylimetsänhoitaja ja viimeksi työurallaan hän toimi Perä- Pohjolan piirikunnan piirikuntapäällikkönä 1985–1991. Metsäneuvoksen arvonimen Vainio sai vuonna 1990. ==Julkaisuja== * Metsäosaston henkilöstön kehittäminen, 1977, Markku Rauhalahti, Hannu Vainio * Kemijärvellä vaikuttaneet aluemetsähoitajat 1859–1992, 1992 * Tiellä Siperiaan: Bragge- Vainio-suvun alkuvaiheita ja Juho Wainion sekä hänen jälkeläistensä kohtaloita, 2007 * Metsänhoitajana Lapissa: muistelmia ja kokemuksia ajalta 1931–1991, 2009 * Tanssivat lohet ja pudonneet onkimiehet: kokemuksia Lapin metsissä ja vesillä ajalta 1942–1990, 2009 * Salaperäinen Sompiojärvi, 2010 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Pelle Miljoona Band

Pelle Miljoona Band on rockyhtye, jonka kaikki jäsenet ovat Haminasta. == Kokoonpano == * Timo Hyle – basso * Juha Lampikari – rummut * Pelle Miljoona – laulu, kitara, huuliharppu * Harri Tyni – kitara * Jari Vähämäki – kosketinsoittimet == Julkaisut == * Manifesti 21 (EP, 2021, Stupido Records) * Kaakon Toteemi (CD ja digitaalinen, 7.10.2022, Stupido Records) == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Pelle Miljoonan yhtyeet
Amvrosi Metlynskyi

Amvrosi Metlynskyi, , kirjailijanimi: A. Mohyla, (1814 Sary, Pultavan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 29. heinäkuuta 1870 Jalta, Taurian kuvernementti, Venäjän keisarikunta) oli ukrainalainen runoilija, kansantieteilijä ja kustantaja. Metlynskyi oli kahteen otteeseen, 1843–1849 ja 1854–1858, professorina Harkovan yliopistossa ja välivuosina 1849–1854 Kiovan yliopistossa. Hän julkaisi salanimellä A. Mohyla runokokoelman Dumky i pisni ta štše desštšo (1839, ”Ajatuksia ja lauluja ja muutakin”). Osan runoista hän julkaisi uudestaan kirjallisissa kalentereissa Snip ja Molodyk. Hän kustansi omia runojaan ja harkovalaisten runoilijoiden Stepan Aleksandrovin, Myhailo Petrenkon ja Hryhori Kvitka-Osnovjanenkon runoja sisältävän antologian Iužnyi russki sbornik (1848, ”Etelävenäläinen antologia”). Metlynskyi edustaa Harkovan romanttista koulukuntaa. Hänen runojaan sävyttää kaiho Ukrainan kunniakkaaseen menneisyyteen, jonka hän ei uskonut koskaan palaavan. Sen sijaan hän kannatti slaavilaisten yhteyttä, panslavismia, ja pani toivonsa Venäjään. Nostalgisessa menneisyyden kaipuussaan hän keräsi ukrainalaisia kansanlauluja, jotka hän julkaisi kokoelmana Narodnye iuzhnorusskie pesni (1854, ”Etelävenäläisiä kansanlauluja”). Kokoelma sisältää runsaasti aiemmin julkaisematonta aineistoa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1814 syntyneet Luokka:Vuonna 1870 kuolleet
Rolands Kalniņš

Rolands Kalniņš (9. toukokuuta 1922 – 17. toukokuuta 2022) oli latvialainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. == Elämäkerta == Rolands Kalniņš syntyi 9. toukokuuta 1922 Vecslabadassa, Istran pitäjässä, Latviassa postityöntekijäperheeseen. Vuodesta 1937 vuoteen 1940 hän opiskeli Riian valtionlukio nro 1:ssä. Toisen maailmansodan jälkeen hän aloitti työskentelyn ohjaajana Riian elokuvastudiossa ja eteni heti apulaisohjaajasta toiseksi ohjaajaksi. Hänen elokuvansa Es visu atceros, Ričard ja Četri balti krekli vedettiin elokuvateattereista, koska ne julistettiin ei-toivotuiksi. Hän voitti parhaan käsikirjoituksen palkinnon Chișinăun elokuvajuhlilla (1967) elokuvastaan Es visu atceros, Ričard. Vuonna 1980 hänen elokuvansa Saruna ar karalieni sai Latvian kansallisten elokuvajuhlien palkinnon parhaasta dokumentista ja vuonna 2005 hän sai palkinnon elämäntyöstä. Vuonna 1991 hän tuotti elokuvan Cilvēka bērns. Hän täytti sata vuotta 9. toukokuuta 2022 ja kuoli 17. toukokuuta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet latvialaiset Luokka:Latvialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Danielle Rose Russell

Danielle Rose Russell (s. 31. lokakuuta 1999 Pequannock Township, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän tuli tunnetuksi vuonna 2013 alkaneesta sarjasta Vampyyrien sukua, jossa hän näyttelee päähenkilöiden tytärtä Hope Mikaelsonia. Russell uusii roolinsa Hopena myös vuoden 2018 sarjassa Legacies, jossa hänen hahmonsa Hope on päähenkilönä. ==Ura== Russellin ensimmäinen rooli oli elokuvassa Tanssi haudoilla (2014), jossa hän esitti venäläisen huumediilerin 14-vuotiasta tytärtä. Seuraavana vuonna hän esiintyi Aloha-nimisessä elokuvassa (2015) Bradley Cooperin roolihahmon tyttärenä. Vuonna 2016 Russell esiintyi kuudessa jaksossa lyhyessä TV-sarjassa The Last Tycoon. Hän esitti sivuroolia myös vuoden 2017 elokuvassa Wonder. Heinäkuussa 2017 Russell valittiin esittämään teini-ikäistä Hope Mikaelsonia CW:n televisiosarjan Vampyyrien sukua viidennelle ja viimeiselle kaudelle. Toukokuussa 2018 ilmoitettiin, että hän jatkaa roolissaan Hope Mikaelsonina CW:n uudessa sarjassa Legacies, joka on Vampyyrien sukua -sarjan spin-off. ==Nuoruus== Russell syntyi Pequannock Townshipissa, New Jerseyssa, ja kasvoi West Milfordissa, New Jerseyssa. Hänen vanhempansa ovat entinen tanssija Rosemary Radon ja laulaja Ricky Russell. Danielle Rose Russell aloitti mallin työt nuorena, esiintyen lehdissä ja mainoksissa, ennen kuin aloitti teatteriharrastuksen ja esiintyi useissa koulunäytelmissä. Vuonna 2018 hän valmistui yläasteelta suoritettuaan koulun loppuun etä-opetuksena. ==Filmografia== Elokuva ja televisio roolit Vuosi Nimi Rooli Note 2014 Tanssi haudoilla Lucia Elokuva 2015 Aloha Grace Elokuva 2016 Pandemic Megan Elokuva 2016 The Last Tycoon Darla Miner Toistuva rooli, 6 jaksoa 2017 Wonder Miranda Navas Elokuva 2018 The Originals Hope Mikaelson Päärooli (kausi 5) 2018 Measure of a Man Joanie Williams Elokuva 2018–2022 Legacies Hope Mikaelson Sarja Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Savelanpuisto

Savelanpuisto on monia ulkoliikuntapaikkoja sisältävä puisto Helsingin Malmin kaupunginosan lounaiskulmassa. Se sijaitsee Vantaanjoen itärannalla ja Kehä I -tien eteläpuolella. Savelanpuiston luoteispuolella on Savelan ja kaakkoispuolella Pihlajamäen ja Pihlajiston asuinalueet. Savelanpuiston halki kulkee Longinoja, joka laskee Vantaanjokeen puiston lounaiskulmassa. Joen vastarannalla on Oulunkylän siirtolapuutarha. Savelanpuiston etelärajaa pitkin kulkevalle Maaherrantielle on rakennettu Raide-Jokeri-pikaraitiotie. Savelanpuistossa on jalkapallokenttä MagneCit Areena, jalkapallokäytössä oleva kuplahalli, muita pallopelikenttiä, ulkoilureittejä, 25 metrin korkuiset kuntoportaat sekä Pihlajamäen nuorisopuisto, johon kuuluvat Tyttöjenpuisto, rullalautailupuisto Freestyleparkki, pyöräilyratoja, monitoimikenttä ja kesäkahvila Linnunpesä. Puiston pohjoisosassa Longinojan varrella ovat Savelan koirapuisto ja Savelan viljelypalstat. Alueella sijaitsevat myös Helsingin Uusi yhteiskoulu ja Pihlajamäen ala-aste. Niiden välissä kulkevat kadut Lucina Hagmanin kuja ja Lucina Hagmanin polku on nimetty Uuden yhteiskoulun perustajan mukaan. ==Historiaa== Savelanpuiston rakentamisesta päätettiin syksyllä 1976, ja alueesta käytettiin tuolloin nimitystä Longinojan virkistysalue. Noin 23 hehtaarin kokoisen puiston rakentaminen alkoi kuitenkin vasta 1980-luvun puolivälissä. Aluksi entisen peltoalueen maastomuotoja muutettiin maisemamuotoilun keinoin vaihtelevammiksi. Rullalautailupuisto alueelle saatiin vuonna 1997 nuorten itsensä suunnittelemana. Sitä alettiin seuraavalla vuosikymmenellä laajentaa Pihlajamäen nuorisopuistoksi, joka avattiin yleisölle kesäkuussa 2009. Vuonna 2004 Rapakiventien varteen nousi kuplahalli jalkapallojunioreiden talvikauden harjoitustilaksi. Kesällä 2021 avattiin uudistettuna PK-35:n kotikenttänä toimiva Pihlajamäen jalkapallostadion, jossa on nyt tuhatkunta katsomopaikkaa. Samana vuonna valmistuivat Savelanpuistosta Pihlajiston Pyynikintielle nousevat kuntoportaat ja jokirannan uusi onkilaituri. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Pihlajamäen nuoriso­puisto * Pihlajamäen juniorihalli Luokka:Helsingin puistot Luokka:Malmi Luokka:Helsingin urheilupaikat
Philipp Schall von Bell

Philipp Schall von Bell (s. Nordrhein-Westfalen – k. joulukuu 1560 Moskova) oli Liivinmaan ritarikunnan ylimpiä sotapäälliköitä sekä alueen maaherra (Landmarschall), jossa virassa hän seurasi pakenevaa edeltäjäänsä, Viljandin suurta linnoitusta hallinnutta J. W. von Fürstenbergiä Venäjän tsaari Iivana IV Julman aloittaman Liivinmaan sodan aikana. Virallisesti koko Liivinmaan maaherraksi tuli von Fürstenbergin jälkeen Gotthard Kettler. von Bell johti saksalais-liiviläisiä joukkoja Härgmäen taistelussa elokuussa 1560, ja taistelu päättyi Vasili Barbašinin johtamille venäläisille. Von Bell joutui vangiksi samoin kuin von Fürstenbergkin. Iivana määräsi von Bellin ja kolme muuta liiviläisupseeria teloitettaviksi, mahdollisesti epäkunnioittavan käyttäytymisen vuoksi, tai mahdollisesti siksi, että Iivanan epäsuosioon joutunut entinen Venäjän vaikutusvaltaisin aatelisjohtaja, pääministeriksi verrattava Aleksei Adašev puhui hänen puolestaan. == Lähteet == Luokka:Liiviläiset henkilöt Luokka:Sotilaat Luokka:Baltian historia Luokka:Vuonna 1560 kuolleet Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Tuuli Viinikka

Tuuli Viinikka (s. 27. lokakuuta 2004 Hämeenlinna) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Hämeenlinnan Jalkapalloseuran junioreissa. Hän pelasi Kansallisessa liigassa ensimmäiset ottelunsa Tampereen Ilveksen joukkueessa kaudella 2022. Ilveksessä Viinikka pelasi kahden kauden aikana yhteensä 43 Kansallisen liigan ottelua, joissa hän onnistui maalinteossa seitsemän kertaa. Kauden 2023 pääteeksi hän siirtyi Kuopion Palloseuraan yksivuotisella sopimuksella, joka sisältää option myös kaudesta 2025. Viinikka on pelannut Suomen alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa. A-maajoukkueeseen hänet kutsuttiin ensimmäisen kerran Kansojen liigan otteluun Kroatiaa vastaan lokakuussa 2023. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Munjärvi (järvi)

Munjärvi (, ) on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Petrovskin kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 13,2 neliökilometriä ja valuma-alueen laajuus 25,6 neliökilometriä. Järvi koostuu neljästä kapeiden salmien yhdistämästä selästä ja se on varsinkin pohjoisosassa varsin syvä. Munjärveen virtaa seitsemän puroa. Se laskee Perttijärveen Munozerkajoen kautta. Kalalajeja ovat nieriä, siika, muikku, kuore, hauki, särki, salakka, lahna, kivennuoliainen, made, ahven, kiiski, kivisimppu ja härkäsimppu. Järven rannalla sijaitsee Munjärvenlahti ja muita kyliä. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Kontupohjan piiri Luokka:Suojoen vesistö
Meri Hämäläinen

Meri Hämäläinen (s. 12. helmikuuta 2002) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän kuului kausina 2019 ja 2020 Turun Palloseuran liigajoukkueeseen mutta ei saanut vielä peliaikaa. Kaudella 2021 hän pelasi Ykkösessä seitsemän ottelua TPS:n joukkueessa. Kaudella 2022 hän edustaa liigassa Tampereen Ilvestä.Myös ikäluokkansa maajoukkuemaalivahti. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nella Kettunen

Nella Kettunen (s. 19. lokakuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänen kasvattajaseuransa on Kaarinan Pojat. Hän aloitti liigauransa kausina 2019 ja 2020 Turun Palloseuran joukkueessa, jossa hän jatkoi kaudella 2021 Ykkösessä. Kaudella 2022 hän edustaa liigassa Tampereen Ilvestä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vuohtjärvi (Petrovskin järvi)

Vuohtjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Petrovskin kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 3,2 neliökilometriä ja valuma-alueen laajuus 29,8 neliökilometriä. Vuohtjärveen virtaa kaksi puroa ja se laskee puron kautta Nasanaisenjärveen. Kalalajeja ovat muikku, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, made, ahven ja kiiski. Järven luoteisrannalla sijaitsee Vuohtjärven kylä. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Kontupohjan piiri Luokka:Suojoen vesistö
Uurasjärvi (Petrovski)

Uurasjärvi () on Suunujoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Petrovskin kunnassa. Sen pinta-ala on 4,2 neliökilometriä ja valuma-alueen laajuus 7,9 neliökilometriä. Uurasjärveen ei virtaa pintavesiä. Se laskee Venjuranjärveen. Kalalajeja ovat muikku, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, made, ahven ja kiiski. Järven rannoilla ei ole asutusta. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Kontupohjan piiri Luokka:Suunujoen vesistö
Ukrainan valtion hätäpalvelu

Ukrainan valtion hätäpalvelu (, lyhennys , DSNS) on Ukrainan valtiollinen palo- ja pelastustoiminnasta sekä väestönsuojelusta vastaava siviiliviranomainen. Hallinnollisesti se on Ukrainan sisäministeriön alaisuudessa. DSNS vastaa esimerkiksi hätänumerosta 112 sekä suuronnettomuuksien ehkäisystä ja ennakoinnista Ukrainassa. Palojen ennaltaehkäisy palotarkastuksineen ja kaivosten työturvallisuus ovat valtion hätäpalvelun työtä. Myös sää- ja tulvaennustuksista vastaava Ukrainan hydrometeorologinen keskus toimii osana Ukrainan valtion hätäpalvelua. Ukrainan hätäpalvelujen organisointia muutettiin vuonna 2012. Tuolloin hätäpalvelusta vastannut, vuonna 1996 perustettu Ukrainan hätätilaministeriö () muutettiin valtion hätätilapalveluksi. Hätätilaministeriö perustettiin Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden seurauksena. Tšernobylin suojavyöhykkeen seuranta ja valvonta kuuluu nykyäänkin DSNS:n tehtävänkuvaan. Hätätilapalvelu tekee kahdenvälistä yhteistyötä usean maan kanssa. Muun muassa Saksa ja Puola ovat olleet tukemassa Ukrainan valtion hätäpalvelun kehittämistä 2010- ja 2020-luvuilla. Venäjän hyökkäyssodan (2022–) aikana Ukrainan valtion hätätilapalvelun tehtävämäärät ovat lisääntyneet runsaasti. Sodan alettua hätätilapalvelu ei ole (23. helmikuuta 2022 jälkeen) julkaissut tehtäviensä operationaalista tilannekuvaa verkkosivullaan. ==Kuvia== Вул. Олеся Гончара, 55а IMG 3575 stitch.jpg|Ukrainan valtion hätäpalvelun hallinnollinen päätoimipaikka Kiovassa. Техника ГСЧС на Хрещатике, 2021 год, 07.jpg|Uudempaa autokalustoa (9/2021). H225 ДСНС.jpg|Uudempaan kalustoon lukeutuva pelastushelikopteri (H225 Super Puma). Antonov An-32P Firekiller, Ministry of Emergency Situations of Ukraine AN1875381.jpg| DSNS:n palonsammutuslentokone (Antonov An-32P). 16-storey house in Sviatoshynskyi District after shelling on 15 March 2022 (04).jpg|Palokunta paikalla 16-kerroksisen talon luona Kiovassa 15. maaliskuuta 2022 Venäjän tykistöiskun jälkeen. Mykolaiv Regional State Administration after Russian shelling, 29.03.2022 (01).jpg|Mykolajivin alueen hallintorakennus 29.3.2022 Venäjän iskun jälkeen. Explosive ordnance disposal in Chernihiv Oblast, 2022-04-30.jpg|Räjähtämättömien venäläisten lentopommien hävittämisen valmistelua Tšernihivin alueella 30.4.2022. Patron, dog mascot of the State Emergency Service of Ukraine.jpg|Räjähdekoira Patron on sankarikoira. 2011\. День защиты детей в Донецке 204.jpg|Rauhanajan toimintaa: Lapsia tutustumassa paloletkuun (Donetsk, 2011). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalainen yhteiskunta Luokka:Palo- ja pelastustoimi Luokka:Ukrainan turvallisuusviranomaiset
Perttijärvi (Kentjärvi)

Perttijärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Kentjärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 12,8 neliökilometriä ja valuma-alueen laajuus 152 neliökilometriä. Perttijärveen laskee Munjärvestä tuleva Munozerkajoki ja kymmenen puroa. Se laskee kapeikon kautta Kentjärveen. Järvella harjoitetaan kalanviljelyä sekä ammatti-, kotitarve- ja virkistyskalastusta. Kalalajeja ovat taimen, siika, kuore, hauki, särki, sorva, salakka, kivennuoliainen, made, ahven, kiiski, kolmipiikki, kymmenpiikki ja kivisimppu. Kentjärven kylä ottaa käyttövetensä Perttijärvestä. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Kontupohjan piiri Luokka:Suojoen vesistö
Kabinetti

Kabinetti on rakennuksessa sijaitseva yksityinen usein erillinen kokous- tai virkahuone, jossa toimitetaan vieraiden vastaanottoa sekä järjestetään yksityistilaisuuksia kuten kokouksia ja neuvotteluja. Arkkitehtonisesti kabinetti on suunniteltu rakennuksen avoimelle ja valoisalle puolelle, esimerkiksi rakennuksen näköispaikalle kuten kattohuoneistoon tai vintille. Kabinetin koko riippuu sen käyttötarpeista sekä käyttöasteesta; huoneita voi olla yksi tai useampi. == Historia == Kabinetti on lähtöisin eurooppalaiselta klassismin ja modernismin kaudelta. Kabinettitiloja on rakennettu arvorakennuksiin kuten palatseihin, linnoihin ja kartanoihin virkahuoneiksi, jotka on suunniteltu etiketinmukaisiksi kokoontumishuoneiksi, esimerkiksi arvohenkilöiden audienssien vastaanottotiloiksi. Tämän tyyppisten tilahuoneratkaisujen olosuhteet ovat sisutusarkkitehtonisesti suunniteltuja ja koristeltuja toimistohuoneita, joissa esimerkiksi käytetään aiheen liittyvää kulttuurihistoriallista museo- ja koriste-esineistöä. ===== Kabinetilla tarkoitetaan myös: ===== * Hallituksen ministeriryhmää (kuten. Marinin kabinettia). * Oppositiopuolueen kabinettiryhmää kutsutaan Britanniassa nimellä varjohallitus. == Lähteet == * Helsingin kaupunginmuseo, Hotelli Torni, kabinetti Viitattu 22.5.2022 * Aleksanterin palatsi, vaahterahuoneen kabinetti Viitattu 22.5.2022 Luokka:Sisustusarkkitehtuuri Luokka:Tilat
Klaus Korhonen (diplomaatti)

Klaus Korhonen (s. 1961) on suurlähettiläs Suomen ulkoministeriössä Helsingissä. Hänet valittiin Ulkopoliittisen instituutin (FIIA) hallituksen puheenjohtajaksi helmikuussa 2024. == Ura == Korhonen toimi Suomen Nato- edustuston päällikkönä Brysselissä 2019-2023. Hänen kaudellaan Suomi teki päätöksen liittyä Natoon, ja Korhonen toimitti jäsenhakemuksen pääsihteeri Jens Stoltenbergille 18\. toukokuuta 2022. Suomen astuttua liittokunnan jäseneksi 4. huhtikuuta 2023 hänestä tuli maan ensimmäisen Pysyvä edustaja Natossa Brysselin kautensa loppuun asti 31. elokuuta 2023. Hän oli kansainvälisen asekauppasopimuksen (Arms Trade Treaty, ATT) puheenjohtaja 2016-2017. Korhonen on palvellut Suomen suurlähettiläänä Alankomaissa ja samalla Pysyvänä edustajana Kemiallisen aseen kieltosopimusjärjestössä OPCW:ssä 2009-2013 sekä edustustoissa Moskovassa 1988-1991 ja Genevessä 1991-1996. Helsingissä ulkoministeriössä hän on työskennellyt mm. asevalvontasuurlähettiläänä 2013-2018, itäosaston apulaisosastopäällikkönä 2006-2009 sekä suunnittelu- ja tutkimusyksikön päällikkönä 2001-2004. Asevalvotasuurlähettiläänä hän toimi Suomen valtuuskunnan puheenjohtajana ydinsulkusopimuksen (NPT) tarkastelukonferenssissa New Yorkissa 2015, Suomen Sherpana ydinturvahuippukokouksissa (NSS) Haagissa 2014 ja Washingtonissa 2016. Korhonen oli Ydinterrorismin torjuntaa koskevan globaalialoitteen (GICNT) yleiskokouksen puheenjohtaja Helsingissä 2015 ja valmistelujen koordinaattori. Korhonen valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1986. Hän tuli Suomen ulkoministeriön palvelukseen vuonna 1987. Korhoselle on myönnetty Suomen leijonan komentajamerkki 2020 ja Sotilasansiomitali 2004. Hän on sotilasarvoltaan reservin kapteeni. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomen suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Näsby folkskola

Näsby folkskola on entinen ruotsinkielinen kansakoulu Niemenkylän kylässä, Siuntiossa, Uudellamaalla. Näsby folkskola aloitti toimintansa 1. syyskuuta 1892 Kanalan kartanolta vuokratussa tilassa. Vuokratiloissa koulu toimi aina vuoteen 1900, jolloin se siirtyi omaan koulurakennukseen. Näsby folkskolanin ensimmäinen opettaja oli Elin Nordberg. Uusi koulu rakennettiin maanomistaja Ture W. Lindebergin lahjoittamalle tontille Niemenkylään. Kansakoulu lakkautettiin vuonna 1924 kun sen koulupiiri jaettiin Bäcksin ja Aiskoksen koulupiireihin. == Lähteet == Luokka:Siuntion rakennukset ja rakennelmat Luokka:Uudenmaan kansakoulut Luokka:Siuntion oppilaitokset
Vikarfall folkskola

Vikarfall folkskola oli järjestyksessä toinen kansakoulu Siuntiossa, Uudellamaalla. Tämä ruotsinkielinen kansakoulu perustettiin vuonna 1884 ja sen ensimmäinen opettaja oli Fanny Wiksten. Koulu rakennettiin maanomistaja Henrik Adlercreutzin ja insinööri A. Le Bellin lahjoittamalle maa-alueelle Vikarfalliin vuonna 1884. Vuonna 1908 koulussa opiskeli yhteensä 18 oppilasta, joista 12 oli poikia ja 6 tyttöjä. Vikarfallin koulu lakkautettiin vuonna 1924 kun koulupiiri jaettiin Bäcksin ja Aiskoksen koulupiireihin. Nykyisin koulu on yksityisomistuksessa. == Lähteet == Luokka:Siuntion rakennukset ja rakennelmat Luokka:Siuntion oppilaitokset Luokka:Uudenmaan kansakoulut Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Thomas Goffe

Thomas Goffe (Essex 1591? – 1629) oli englantilainen näytelmäkirjailija, runoilija ja oraattori.A critical edition of the Turkish tragedies of Thomas Goffe UCL Discovery Goffen näytelmiä esitettiin hänen eläessään Oxfordin yliopiston Christ Churchissa. Kuitenkin niitä julkaistiin vasta hänen kuoltuaan. Vuonna 1631 ilmestyi The Raging Turke ja vuonna 1632 The Couragious Turko. Goffea pidettiin yhtenä merkittävimmistä englantilaisista tragedioiden laatijoista, ja useita ajan näytelmiä pantiin myös virheellisesti hänen nimiinsä. Vaikka hänen maineensa säilyi halki 1600-luvun ja toinen painos hänen kirjallisuudestaan julkaistiin vuonna 1656, hän vaipui sittemmin pitkälti unohduksiin. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset näytelmäkirjailijat Luokka:1590-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1629 kuolleet
Surmalahti

Surmalahti, Surlahti eli Suurlahti (lyydiksi Surmalaht, Surlaht; ) on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirin Suojun kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 11,0 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 408 neliökilometriä, keskisyvyys 14,5 metriä ja suurin syvyys 24,0 metriä. Surmalahti on salmen kautta yhteydessä Ukšjärveen. Sen kalalajeja ovat siika, kuore, hauki, särki, lahna, säyne, made, ahven ja kiiski. Järven ympärillä on kesäasutusta. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Suojoen vesistö Luokka:Äänisenrannan piiri
Girolamo da Treviso

thumb|right|Girolamo da Treviso: Commendan kirkon freskot, Faenza Girolamo da Treviso (1498 TrevisoGIROLAMO da Treviso, il Giovane Treccani: Dizionario Biografico degli Italiani – 1544) oli italialainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja piirtäjä.Girolamo da Treviso British Museum Giorgio Vasarin vuodelta 1550 olevan tiedon mukaan Girolamo da Treviso syntyi vuonna 1498 Trevisossa. Varhaisin dokumentoitu tieto hänestä Bolognassa on vuodelta 1523, mutta hänen uskotaan saapuneen sinne vuonna 1520. Hänen toimintaansa Bolognassa liittyvät asiakirjat tekevät selväksi sen, että hänen isänsä oli Tommaso-niminen mies eikä taidemaalari Pier Maria Pennacchi, vaikka näin aikoinaan uskottiin. Girolamo da Treviso tuotti vuosien 1515–1520 välisenä aikana muun muassa puupiirroksen Susanna e i vecchioni sekä maalauksia, joissa näkyi Giacomo Francian ja Marcantonio Raimondin vaikutus. Vuosina 1524–1526 hän osallistui San Petronion basilikan koristeluun Bolognassa. Vuonna 1527 hän teki freskot genovalaisen Casa Dorian julkisivuun. Vuosina 1531–1532 hän työskenteli Andrea Odonin talon julkisivun parissa. Girolamo da Treviso myös koristeli Commendan kirkon apsiksen Faenzassa vuonna 1533 ja tuotti vuosien 1529–1538 välisenä aikana freskoja San Sebastianon rukoustiloihin Castel Bolognesessa. Englantilaisten opiskelijoiden kappeliin tekemänsä maalauksen ansiosta hän sai Henrik VIII:ltä kutsun työskennellä englantilaisen hovin palveluksessa sotilasinsinöörinä. Pietro Aretinon laatiman kirjeen mukaan Girolamo da Treviso kuoli vähän ennen syyskuuta 1544 Picardien Boulognessa kanuunan tykitykseen työskennellessään ranskalaisen kaupungin piiritykseen osallistuneen englantilaisen tykistön bastionijärjestelmän parissa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset taidemaalarit Luokka:Italialaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1498 syntyneet Luokka:Vuonna 1544 kuolleet
Marthabo

Marthabo on juhla- ja kurssitila, joka sijaitsee Siuntiossa, Uudellamaalla aivan Siuntion kirkonkylän tuntumassa. Marthabon tontin lahjoitti Siuntion Martoille maanomistaja Vilhelm Salovius vuonna 1930. Tälle tontille rakennettiin samana vuonna Marthabo, joka vihittiin käyttöön 6. marraskuuta 1930. Rakennuksessa toimi vuodesta 1933 Mellersta Sjundeå Marthakrets, joka järjesti rakennuksessa muun muassa käsityökursseja. Mellersta Sjundeå Marthakrets lopetti toiminnan rakennuksessa vuonna 2022. Marttajärjestö luovutti rakennuksen tuolloin uudelle Marthabo r.f. -järjestölle, jonka tavoitteena on pitää Marthabo kunnossa ja elävänä. Marthabota vuokrataan myös erilaisiin juhliin ja tilaisuuksiin. == Lähteet == Luokka:Siuntion rakennukset ja rakennelmat Luokka:Seurantalot
Manu Sareen

Manu Sareen (s. 16. toukokuuta 1967 Punjab, Intia) on tanskalainen poliitikko ja kirjailija. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 2011–2015 sekä toiminut Tanskan tasa-arvo-, kirkko- ja pohjoismaaministerinä vuosina 2011–2014 sekä Tanskan lapsi-, tasa-arvo-, integraatio- ja sosiaaliministerinä vuosina 2014–2015. Sareen edusti aiemmin Radikaalia Venstreä, mistä hän siirtyi Alternativet-puolueeseen vuonna 2016. Vuonna 2018 hänestä tuli sosiaalidemokraattien jäsen. Sareen on kirjoittanut useita lastenkirjoja, tietokirjoja sekä omaelämäkerran. ==Yksityiselämä== Sareen on syntynyt Intiassa ja muuttanut Tanskaan lapsena vuonna 1971. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Manu Sareen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eerik III Lam

Eerik III Lam (; n. 1120 – 27. elokuuta 1146) oli Tanskan kuningas vuodesta 1137 vuoteen 1146, jolloin hän luopui vallasta. Hän oli ainoa vapaaehtoisesti vallasta luopunut Tanskan hallitsija miltei 900 vuoden ajan, kunnes kuningatar Margareeta II luopui vallasta vuonna 2024. Eerik III oli Eerik I Ejegodin tyttären Ragnhildin ja Maunu Hyvän tyttärentyttärenpojan Hakon Jyden poika. Vuonna 1137 tapetun edeltäjänsä Eerik II Emunen veljenpoikana hän oli tämän lähin sukulainen ja nousi siten valtaistuimelle. Eerikin valtakaudesta ei tiedetä paljon. Vuosina 1139–1141 hän taisteli vallasta Oluf Haraldsenia vastaan, jonka hän tappoi vuonna 1141 tai 1142 Helsingborgissa. Norjan sisällissotien aikaan Eerik tuki Maunu Sokeaa ja Sigurd Slembeä. Eerikillä oli hyvä suhde kirkon sekä erityisesti Roskilden piispa Eskilin kanssa, ja hän anoi merkittäviä erioikeuksia Odensessa ja Næstvedissä sijainneille luostareille. Vuonna 1144 Eerik meni naimisiin Nordmarkin markkreivin Rudolf I:n tyttären Lutgard Salzwedeliläisen kanssa. Parilla ei ollut lapsia; Eerikillä oli kuitenkin avioton lapsi, Magnus. Eerik luopui kruunusta vuonna 1146 ja ryhtyi munkiksi Odense Pyhän Knuutin luostarissa, jossa hän kuoli elokuussa 1146. Eerik oli hurskas ihminen, mistä juontuu hänen liikanimensä, ’lammasta’ tarkoittava Lam. == Lähteet == Luokka:1100-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1146 kuolleet Luokka:Tanskan kuninkaat
Homselänjärvi

Homselänjärvi (lyydiksi Homselgänd’äŕv, ) on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Kentjärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 3,5 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 61,3 neliökilometriä ja keskisyvyys 5,1 metriä. Homselänjärvi koostuu läntisestä (ven. Gomselgskoje) ja itäisestä (Gomselga) selästä. Siihen virtaa viisi puroa. Järvi laskee Kentjärveen Angozeron kautta. Kalalajeja ovat kuore, hauki, lahna, säyne, pasuri, made, kiiski ja kivisimppu. Järven rannalla sijaitsee Homselän kylä. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Kontupohjan piiri Luokka:Suojoen vesistö
Godric

Finchalen pyhä Godric (myös Godrick; n. 1070 Walpole, Norfolk – 21. toukokuuta 1170) oli erakoksi vetäytynyt englantilainen kauppias, merimies, pyhiinvaeltaja, homofonisten laulujen säveltäjäSt. Godric AllMusic ja uskonnollisen runouden kirjoittaja.PAST LIVES: ST GODRIC AT FINCHALE PRIORY English Heritage Häntä alettiin pitää katolisen kirkon piirissä pyhimyksenä, jonka muistopäiväksi omaksuttiin 21. toukokuuta.Saint Godric of Finchale Catholic Saints Godricin erakkoluolan paikalle perustettiin noin vuonna 1196 Finchalen luostari. Varhaisella iällään Godric ryhtyi kulkukauppiaaksi Lincolnshiressa. Kaupanteko vei hänet Skotlantiin ja Flanderiin. Hän pääsi laivan kapteeniksi ja kahden aluksen osaomistajaksi. Godric teki pyhiinvaellusmatkoja Roomaan, Jerusalemiin ja Santiago de Compostelaan. Merenkulkunsa yhteydessä hän kävi myös Farnesaarilla Lindisfarnen rannikon edustalla. Kyseisellä seudulla oli aikoinaan elänyt erakkona vuonna 687 kuollut pyhä Cuthbert. Cuthbertin esimerkin innoittamana Godric ryhtyi itsekin erakoksi ja asettui noin vuonna 1112 Finchaleen Wearjoen rannalle. Siellä hän vaali äärimmäisen vaatimatonta elämäntapaa. Godric joutui Finchalessa vaaratilanteisiin tulvan takia ja skotlantilaisten sotilaiden etsiessä aarretta. Hänen luonaan vieraili myös muiden muassa Rievaulx'n Aelred. Hän antoi neuvoa lisäksi Newminsterin pyhälle Robertille, Thomas Becketille ja paavi Aleksanteri III:lle. Godric laati virsiä Neitsyt Marian ja merimiesten suojelupyhimykseksi valitun Nikolaos Ihmeidentekijän ylistykseksi. Hänen väitettiin saavan yliluonnollisia näkyjä, joiden aikana hän vastaanotti kokonaisia lauluja, joihin oli tehty valmiiksi sanat ja musiikki. Godric kirjoitti keskiaikaisella englannin kielellä, ja hänen lyhyt laulunsa "Sainte Nicholaes" on yksi vanhimmista englannin kielellä laadituista. Godricille attribuoituja lauluja ovat myös "Sainte Marie virgine moder", "Kyrieeleyson: Crist and Sainte Marie" ja "Welcume Symond". Godric sai vanhuutensa päivinä huolenpitoa durhamilaisilta munkeilta. Hänet haudattiin Finchalen St John the Baptist -kappeliin. Godriciin yhdistettyjä yliluonnollisia kykyjä olivat näkyjen saamisen ohella kyvyt parantaa sairaita ja profetoida. Hänen väitettiin kykenevän näkemään satojen tai tuhansien mailien päässä tapahtuvia asioita. Yksi Godriciin yhdistetty ominaisuus oli myös läheinen villien eläinten tuntemus. == Godric kulttuurissa == Finchalen Godricia käsitteli kirjailija Frederick Buechner fiktioteoksessaan Godric (1980), joka eteni vuonna 1981 Pulitzer-finalistiksi.Godric Frederick Buechner == Lähteet == Luokka:Brittiläiset pyhimykset Luokka:Brittiläiset runoilijat Luokka:Brittiläiset merimiehet Luokka:Kauppiaat Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Keskiajan säveltäjät Luokka:Erakot Luokka:Vuonna 1070 syntyneet Luokka:Vuonna 1170 kuolleet
Kotkan jätteenpolttolaitos

Kotkan jätteenpolttolaitos on Kotkan Korkeakoskella sijaitseva jätteenpolttolaitos, jonka omistaa Kotkan Energia. Laitoksen kapasiteetti on 100 000 tonnia jätettä vuodessa ja teho 36 MW. Suurin osa hyödynnetystä jätteestä on yhdyskuntajätettä, minkä lisäksi polttoaineena käytetään Sonoco- Alcoren prosessijätettä. Vuosina 2018-2020 voimalaitos tuotti sähköä noin 25 GWh, minkä lisäksi laitos tuottaa kaukolämpöä (vuosina 2018-2020 tuotanto oli 62-99 GWh) ja prosessihöyryä (vuosina 2018-2020 111-126 GWh). ==Prosessi== Jäte saapuu autoilla bunkkeriin, josta se syötetään kahmarilla arinakattilaan. Palamisessa vapautuneen lämpöenergian avulla tuotettu höyry johdetaan turbiiniin, jossa tuotetaan sähköä. Osa höyrystä syötetään Sonoco-Alcore Oy:lle, kaukolämpövaihtimeen sekä laitoksen omaan käyttöön. ==Savukaasujen puhdistus, tuhka ja kuona== Savukaasujen puhdistuksessa typenoksideista on käytössä ammoniakkivesi. Tämän jälkeen on reaktorista ja letkusuodattimesta koostuva puhdistusjärjestelmä, joka poistaa savukaasuista rikkidioksidia, happamia aineita sekä raskasmetalleja. Laitoksella on myös savukaasupesuri, joka savukaasujen puhdistuksen lisäksi ottaa talteen savukaasujen sisältämää lämpöä. Laitoksella syntyy myös tuhkaa ja pohjakuonaa sekä savukaasujen puhdistuksessa muodostuvaa APC:tä (Air Pollution Control residue), jotka toimitetaan käsiteltäväksi tai maanrakennuskohteisiin. == Lähteet == Luokka:Suomen jätteenpolttolaitokset Luokka:Kotkan rakennukset ja rakennelmat
Fiano

Fiano () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissaFiano Sapere.it Fiano Turismo Torino . Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 2 672 asukasta. pienoiskuva|left ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Smart10

Smart10 on tietokilpailulautapeli, jonka ovat ideoineet itävaltalaiset Arno Steinwender ja Christoph Reiser ja jonka ulkoasun on suunnitellut suomalainen Aleksi Michelsson. Peliä valmistaa raisiolainen Martinex, ja se on käännetty 18 kielelle. Huhtikuussa 2022 Itävallassa alkoi Smart10:n pohjalta luotu visailuohjelma. == Pelin kulku == Jokaiseen kysymykseen on 10 vastausvaihtoehtoa, ja kukin pelaaja pääsee vuorollaan vastaamaan jokaiseen kysymykseen. Jokaisesta oikeasta vastauksesta saa vastausmerkin, ja kierroksen lopuksi niistä merkitään jokaiselle pisteet. Jos pelaaja on epävarma, hän voi passata kysymyksen ja pitää jo kerätyt vastausmerkit. Jos pelaaja vastaa väärin, hän menettää nykyisen kierroksen pelimerkit ja pisteet. Edellisten kierrosten pisteet kuitenkin säilyvät. Ensimmäisenä 30 pistettä kerännyt voittaa pelin. == Lähteet == Luokka:Tietokilpailulautapelit
Polkin piirikunta (Iowa)

Polkin piirikunta () on Yhdysvaltojen Iowan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 492 401 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Des Moines, osavaltion pääkaupunki ja suurin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1846. Polkin piirikunta on väkiluvultaan Iowan osavaltion suurin piirikunta. == Väestö == Vuonna 2020 Polkin piirikunnan 492 401 asukkaasta valkoisia oli 84,9 %, mustia 7,2 %, aasialaisia 5,0 % ja alkuperäisasukkaita 0,4 %. 13,4 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 9,1 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Iowan piirikunnat
Giovanni Lanfranco

Giovanni Lanfranco (myös Giovanni di Steffano, Il Cavaliere Giovanni Lanfranchi; 26. tammikuuta 1582 Parma – 30. marraskuuta 1647 Rooma) oli italialainen taidemaalari. Hän oli tärkeä Bolognan koulukunnan seuraaja.Giovanni Lanfranco Britannica Lanfranco oli Agostino Carraccin oppilaana Parmassa vuosina 1600–1602 ja opiskeli myöhemmin myös Annibale Carraccin johdolla Roomassa. Hän maalasi siellä 1610-luvulla Palazzo Mattein kattofreskot, joissa hän yhdisteli Annibale Carraccilta opittuja tekniikoita ja tyylejä itsenäisen tutkimuksen kautta Antonio da Correggiolta ja Caravaggiolta omaksuttuihin vaikutteisiin. Vuosina 1621–1625 Lanfranco maalasi taidetta Sant'Andrea della Vallen kupoliin. Lanfranco työskenteli vuodesta 1633 tai 1634 vuoteen 1646 Napolissa. Siellä hän teki tunnetuimman työnsä Reale cappella del Tesoro di san Gennaron kupoliin vuosina 1641–1646. Lanfranco oli sekä Roomassa että myöhemmin Napolissa Domenichinon kilpailija. == Lähteet == Luokka:Italialaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1582 syntyneet Luokka:Vuonna 1647 kuolleet Luokka:Barokkitaiteilijat
Prääsänjärvi

Prääsänjärvi () on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Prääsän piirin Prääsän kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 3,6 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 56,2 neliökilometriä, keskisyvyys 4,1 metriä ja suurin syvyys 7,5 metriä. Prääsänjärveen virtaa Degensjoki. Se laskee puron kautta Sänkimäjärveen (ven. Šangima). Kalalajeja ovat hauki, särki, salakka, lahna, made, ahven ja kiiski. Prääsän taajama ottaa järvestä käyttövetensä. Vedessä on paljon humusaineita ja rautaa, mutta sen laatu on enimmäkseen tyydyttävä. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Prääsän kansallinen piiri Luokka:Suojoen vesistö
Harkovan romanttinen koulukunta

Harkovan romanttinen koulukunta tarkoittaa ryhmää nuoria ukrainalaisia runoilijoita, jotka olivat 1830–1840-luvulla Harkovan yliopiston opettajia ja opiskelijoita. Heidät nimesi koulukunnaksi Ahapi Šamrai, joka tutki ja julkaisi heidän runojaan. Koulukuntaan kuuluivat Izmail Sreznevskyi, Amvrosi Metlynskyi, Mykola Kostomarov, Levko Borovykovskyi, Myh’ailo Petrenko ja Opanas Špyhotskyi. Romantiikan ajan muiden eurooppalaisten runoilijoiden tavoin heidät valtasi alkava kansallinen tietoisuus, ja se sai heidät tutkimaan oman kansansa etnografiaa. He keräsivät, julkaisivat ja jäljittelivät kansanlauluja, tarustoa ja kertomuksia ja kehittivät omia, lähinnä historiallisia teemoja. Etnografisen harrastuksen vuoksi heidän näkemyksensä kansasta erosi heidän edeltäjiensä Ivan Kotljarevskyin ja Hryhori Kvitka-Osnovjanenkon holhoavasta asenteesta. He eivät kohdelleet kansaa luonnonlapsina vaan henkisen uudistumisen, voiman ja runollisen inspiraation lähteenä. Näkemystä kannattivat nekin, joita, kuten Amvrosi Metlynskyita, pelotti Kyrilloksen ja Methodioksen veljeskunnan tukahduttava vaikutus ja jotka eivät uskoneet Ukrainan kansan kansallisen renessanssin toteutumisen mahdollisuuteen. Vaikka Harkovan romantikot eivät täysin hylänneet perinteistä monisanaisuutta, he kuitenkin torjuivat edellinen sukupolven harrastaman kirjallisen burleskin ja muistuttivat koulutettuja ukrainalaisia siitä, että heidän ”äidinkieltään ei ole tarkoitettu käytettäväksi pelkästään saamattomien talonpoikien sättimiseen”, kuten Panteleimon Kuliš kirjoitti. Uudesta suhtautumisesta kansaan sai alkunsa ukrainalainen messianismi, joka sai ilmaisunsa Mykola Kostomarovin teoksessa Knyhy bytija ukraïnskoho narodu (’Kirjoja Ukrainan kansan synnystä’). ==Lähteet== Luokka:Ukrainan kirjallisuus Luokka:Kirjalliset suuntaukset Luokka:Harkovan historia
Eysteinn Ásgrímsson

Eysteinn Ásgrímsson (n. 1310 – 14. maaliskuuta 1361 Helgisetrin luostari, Norja) oli islantilainen munkki ja runoilija. Hän kirjoitti uskonnollisen runoteoksen Lilja.Eysteinn Ásgrímsson Britannica Eysteinn vangittiin vuonna 1343 todennäköisesti apotin lyömisestä ja mahdollisesti lisäksi siveysvalan rikkomisesta. Vuonna 1349 hänet nimitettiin Skálholtin piispanistuimen virkamieheksi, ja hän oli mukana piispan matkalla Norjaan (1355–1357). Tämän jälkeen hän palveli piispanistuinta, kunnes joutui ekskommunikoiduksi vuonna 1360. Eysteinn palasi Norjaan, jossa kuoli pian tämän jälkeen. Tiedossa olevat yksityiskohdat hänen elämästään ovat kuitenkin vähäisiä, ja on myös liitetty jonkin verran epävarmuutta siihen, oliko korkea kirkon virkamies edes sama henkilö kuin kuriton munkki. Eysteinnin teos Lilja kuvaa kristinuskoon pohjautuvan historiankäsityksen valossa ajan kulkua luomisesta viimeiseen tuomioon. Tämän perään on liitetty katumuksen kuvaus sekä Neitsyt Marialle osoitettu rukous. Lilja oli kunnianhimoisin ja suosituin Islannin uskonnollisista runoista ennen Hallgrímur Péturssonin luterilaisia kirjoituksia 1600-luvulta. == Lähteet == Luokka:Islantilaiset runoilijat Luokka:Kristityt munkit Luokka:Vuonna 1310 syntyneet Luokka:Vuonna 1361 kuolleet