EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jordanian dinaari

Jordanian dinaari (, ISO 4217-koodi: JOD) on Jordanian rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1950 lähtien. Jordania itsenäistyi jo vuonna 1946, mutta maassa käytettiin valuuttana Palestiinan puntaa, kunnes kolme vuotta myöhemmin perustettu valuuttakomitea perustettiin uuden lain nojalla. Viisihenkisen komitean tehtäväksi annettiin suunnitella maalle oma valuutta. Dinaarista tuli kuningaskunnan ainoa laillinen valuutta 30. syyskuuta 1950. Dinaari on sidottu Yhdysvaltain dollariin, ja yhdellä dollarilla saa noin 0,7 dinaaria. Yksi dinaari jakautuu 10 dirhamiin, 100 qiršiin ja 1000 filsiin. Qiršista käytettään toisinaan myös nimitystä piastre. == Kolikot == Kun Jordanian nykyinen kuningas Abdullah II nousi valtaistuimelle vuonna 1999, maan keskuspankki ilmoitti lyövänsä uudet kolikot, joissa olisi uuden kuninkaan kuva. Nämä laskettiin liikkeelle vuonna 2000 ja niiden nimellisarvot ovat seuraavat: * 1 qišr * 5 qišria * 10 qišria * 1/4 dinaaria * 1/2 dinaaria == Setelit == Kuva Arvo Kuva-aihe Väri Liikkeellelasku Etupuoli Kääntöpuoli Etupuoli Kääntöpuoli 1 dinaari Husain ibn Ali rotkopunavarpunen vihreä 2022 5 dinaari Abdullah I Petra punainen 2023 10 dinaari Talal Ammanin roomalainen teatteri sininen 2023 20 dinaari Hussein Wadi Mujib turkoosi 2023 50 dinaari Abdullah II Wadi Rum purppura 2023 Lähde: 50 dinaarin setelin etupuolen taustalla on kuvattu Itä-Jerusalemissa sijaitseva Temppelivuori, jonka suojelija Jordania katsoo olevansa. Israel ei ole tunnustanut tätä, jonka vuoksi setelin julkaiseminen aiheutti närää Israelissa. == Lähteet == Luokka:Aasian rahayksiköt Luokka:Jordania
Alan Oliveira

Alan Fonteles Cardoso Oliveira (s. 21. elokuuta 1992 Marabá, Brasilia) on brasilialainen vammaisurheilija. Hänen molemmat jalkansa on amputoitu polven alapuolelta ja hän kilpailee vammaisurheilussa pikajuoksuissa luokissa T43 ja T44. Pekingin paralympialaisissa 2008 Oliveira sijoittui 200 metrin juoksussa seitsemänneksi ja sai Brasilian joukkueessa hopeaa T42–T46-luokkien 4×100 metrin viestissä. Lontoon paralympialaisissa 2012 hän voitti T44-luokassa 200 metrillä kultaa ajalla 21,45 s. Vuoden 2011 vammaisyleisurheilun MM- kilpailuissa Oliveira saavutti pronssia 100 metrillä ja 4×100 metrin viestissä. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa hän voitti kultaa 100 metrin juoksussa kisaennätyksellä 10,80 s, 200 metrin juoksussa maailmanennätyksellä 20,66 s ja 400 metrin juoksussa kisaennätyksellä 48,58 s. 4 × 100 metrin viestissä hän sai hopeaa. 15\. kesäkuuta 2013 Oliveira juoksi 100 metrillä T43-luokan maailmanennätyksen 10,77 s. Hän paransi Oscar Pistoriuksen ja Blake Leeperin nimissä ollutta ennätystä 0,14 sekunnilla. 28\. heinäkuuta hän paransi ennätystään aikaan 10,57 s. Juostessaan 200 metrin maailmanennätyksen MM- kilpailuissa 2013 hän paransi Pistoriuksen nimissä ollutta ennätystä 0,64 sekunnilla. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset pikajuoksijat Luokka:Amputoidut urheilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kuwaitin dinaari

Kuwaitin dinaari (KWD) on Kuwaitin rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1961 lähtien. Kuwaitin dinaari jakaantuu 1000 filsiin. Luokka:Aasian rahayksiköt Luokka:Kuwaitin talous
Aero (auto)

thumb|Aero 662. Aero oli vuosina 1929–1951 Tšekkoslovakiassa valmistettu automerkki. Ensimmäinen malli oli Aero 10 Enka Bretislavova Novotný. Vuoteen 1931 mennessä Aero oli valmistanut 1245 autoa. Niissä kaikissa oli kaksitahtimoottori, aluksi yksisylinterinen moottori, jonka tilavuus oli 500 cm³ ja teho 10 hv eli 7 kilowattia. Vuodesta 1931 Aero valmisti malleja Aero 18, Aero 750 ja Aero 20. Näissä oli 662 cm³ moottori (13 kW/18 hv) tai 1000 cm³ (18 kW/24 hv) sekä takaveto. Vuosina 1931-1934 ajoneuvoja tuotettiin 2692. Vuoteen 1932 asti Aeroissa oli vain yksi ovi oikealla, sitten kaksi ovea. Aero-autolla tehtiin kuuluisa Saharan ylitys edestakaisin: väli Cotonou (Benin) - Alger (426 km) yhdessä päivässä. Vuonna 1934 Aero esitteli urheilullisen etuvetoauton Aero 30 (1000 cm³, 22 kW/30 hv) ja vuonna 1936 nelisylinterisen Aero 50:n (2000 cm³, 37 kW/50 hv). Näissä oli hydraulinen jarrujärjestelmä. Tyyppiä Aero 30 yksikköä rakennettiin 1934–1947 yhteensä 7964, ja Aero 50 1205 kappaletta vuosina 1936–1941. Nämä olivat enimmäkseen kaksipaikkaisia roadster-autoja, lisäksi tehdas valmisti nelipaikkaisia avoautoja tai katettuja autoja. thumb|250px|Aero Minor Sodan aikana Aero teki kaksi prototyyppiä, Aero P 750 Pony ja Aero R 1500 Rekord. Sodan jälkeen syksyllä 1945 hallitus päätti kansallistaa autoteollisuuden ja Aero lopetti autojen valmistuksen. Tehtaan viimeiseksi automalliksi jäi Aero Minor, jonka suunnittelu alkoi 1940-luvun alussa. Mobilisti 7/2008, sivu 23. Minoria tuotiin Suomeen vain kaksi esittelykäytössä ollutta autoa.Olli J. Ojanen: Skoda - Idänautoista arvostetuin, Alfamer, 1991, s. 12 == Lähteet == * Autowiki == Aiheesta muualla == Luokka:Automerkit
Hermann Kövess von Kövessháza

Hermann Kövess von Kövessháza (30. maaliskuuta 1854 Temesvár – 22. syyskuuta 1924 Wien) oli itävaltalainen paroni ja sotamarsalkka, joka toimi Itävalta- Unkarin armeijan viimeisenä, joskin puhtaasti muodollisena ylipäällikkönä aivan ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa. Kövess aloitti sotilasuransa jalkaväenupseerina. Hänet ylennettiin 1896 everstiksi, sotamarsalkkaluutnantiksi 1907 ja jalkaväenkenraaliksi 1911. Maailmansodan alla hän toimi viimeksi 12:nnen armeijakunnan komentajana. Hän oli jo lähellä eläköitymistä, mutta suursodan puhkeaminen merkitsi hänen uralleen uutta nousua. Kövess komensi armeijakuntaansa sodan alkuvaiheessa Galitsiassa ja Karpaateilla ja valtasi Ivangorodin vuonna 1915. Syyskuussa samana vuonna hänet nimitettiin komentamaan kolmatta armeijakuntaa, joka osallistui kenraali August von Mackensenin johtaman armeijaryhmän osana Serbian valtaukseen. Kövessin joukot valtasivat Belgradin 9. lokakuuta ja jatkoivat sen jälkeen hyökkäystä Montenegroon ja Albaniaan. Hänet ylennettiin helmikuussa 1916 kenraalieverstiksi ja lähetettiin toukokuussa Italian rintamalle, jossa oli käynnistymässä uusi itävaltalaisten suurhyökkäys. Kövess osallistui Asiagon taisteluun, mutta hänet kutsuttiin kesken operaation takaisin itärintamalle, joka oli luhistumassa venäläisten menestyksekkään Brusilovin hyökkäyksen vuoksi. Hän sai 20. lokakuuta komentoonsa seitsemännen armeijan. Venäläisten epäonnistuneen Kerenskin hyökkäyksen jälkeen Kövess valtasi vastahyökkäyksellä Czernowitzin elokuussa 1917, mistä hyvästä hänet palkittiin sotamarsalkan ja paronin arvoilla. Tammikuussa 1918 hän sai johdettavikseen sekä kolmannen että seitsemännen armeijan eli rintamaosuuden Dobrujasta Galitsiaan. Maaliskuussa 1918 Venäjän ja keskusvaltojen välillä solmitun Brest-Litovskin rauhansopimuksen jälkeen Kövess jäi vaille arvoaan vastaavaa tehtävää ja toimi komentajana Serbiassa, kunnes hänet 3. marraskuuta nimitettiin ylipäälliköksi. Tehtävä oli lähinnä muodollinen, sillä Itävalta-Unkari oli jo hajoamassa ja keisari Kaarle I oli joutunut tunnustamaan kansalliset armeijat. Sodan päätyttyä Kövess vetäytyi eläkkeelle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Itävallan marsalkat Luokka:Unkarilaiset aateliset Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1924 kuolleet
Seututie 618

Seututie 618 on Toivakan Viisarimäestä Ruuhimäkeen johtava seututie. Tie alkaa valtatien 4 ja yhdystien 6134 risteyksestä Toivakan Viisarimäessä, ja yhdistyy Ruuhimäessä valtatiehen 13. Tie on kokonaan päällystetty. 618 Luokka:Toivakan liikenne
Ile Jokinen (näyttelijä-muusikko)

Ilkka ”Ile” Jokinen (s. 6. lokakuuta 1961 Hämeenkyrö) on suomalainen näyttelijä, muusikko, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Jokinen on esiintynyt erilaisissa mainoksissa, teatterissa, TV-ohjelmissa ja elokuvissa. Jokisen tunnetuin teos on Ylen radioteatterille 1995 kirjoittama Tulitikkuja palauttamassa. Jokinen ohjasi sovitti ja ohjasi kuunnelman vuonna 2011 Keurusselän kesäteatterille. Jokinen esiintyi vuonna 1989 etelänmiehen roolissa hyttysmyrkkymainoksessa. 1990-luvulla Jokinen esitti eri rooleja Radiomafian Cafe Veijon Baari -ohjelmassa nimellä "Ile Etelänmies". 2000-luvun alussa Jokinen teki TVT-Tampere-kanavalla esitettyä Ile Jokinen -show -ohjelmaa, Radio Suomipopille huumoriohjelmia vuosina 2002 ja 2003 sekä vuonna 2011 Sivistysradio. -ohjelmaa Järviradioon. Jokinen tekee myös musiikkia ja hänen tunnettuja kappaleitaan ovat Corollalla isketty nainen ja Turhia haaveita. Musiikista julkaistiin vuonna 2001 levy Ile Jokinen. Jokinen on lisäksi kehittänyt monopolintyyppisen Kapakkakierros-lautapelin ja kirjoittanut kirjan Tähden pohjan alla täällä. == Tuotanto == === Diskografia === * Ile Etelänmies - Hampurilainen ... rahalla (1993) * Ile jokinen - Aamuksi kotiin 1995 * Ile Etelänmies - Ei yhtään laulukilpailu voittoa 1961 - 2000 * Ile Jokinen (2001) *Tuulipukuiltamat (2017) ==== Singlet ==== * Anja tule takaisin 1994 * Pikku Markon joulumaa 1997 * Ei peruta häitä 2006 * Turha uni 2008 * Kaljamummo 2014 Youtube levitys * Tampereen nainen 2020 * Mitään sinua ei ole 2020 * Asfalttiruusu 2020 * Mitä baarista käteen jää 2020 * Viidakon Hulda 2020 === Bibliografia === * === Näytelmät === * Hyvää huomenta isä (1992) * Katariinan kammarissa (1992) * Tulitikkuja palauttamassa (1995) * Sotaa säkissä (1995) * Laulujen lunnaat (2000) === Lautapelit === * Kapakkakierros == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ile Jokisen kotisivut * Ilkka Jokisen sävellystuotanto Finna-tietopalvelussa * Ilkka Jokisen sanoitustuotanto Finna-tietopalvelussa Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Seututie 610

Seututie 610 on Joutsan Tammilahdesta Korpilahdelle johtava seututie. Tie kulkee Joutsan, Jyväskylän ja Luhangan kuntien alueella. Tie on noin 46 kilometriä pitkä, ja se on kokonaan päällystetty. Seututie 610 alkaa Joutsan Tammilahdesta valtatien 4 risteyksestä. Tie lähtee länteen ja kulkee Pappisen kylän kautta. Kitulassa tie risteää yhdystien 6134 kanssa. Kitulan jälkeen tie tulee Tammijärvelle ja Tammikoskelle. Tammikoskella tiestä erkanee seututie 612 Luhangan keskustan suuntaan. Tie kulkee Putkilahden ja Korospohjan kylien kautta ja tulee Päijänteen Kärkistensalmelle. Tie ylittää salmen Kärkisten siltaa pitkin. Sillan jälkeen tie tulee Markkulanmäkeen, ja se päättyy valtatien 9 risteykseen. Vuonna 2020 tien keskimääräinen vuorokausiliikenne (KVL) oli 900–1 700 ajoneuvoa vuorokaudessa. Tien vilkkain osuus on sen loppupää Kärkisten sillalta tien päätepisteeseen. Vähiten liikennettä on Pappisen ja Kitulan sekä Tammikosken ja Putkilahden välillä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Matti Grönroosin sivu seututiestä 610 610 Luokka:Korpilahti Luokka:Joutsan liikenne Luokka:Jyväskylän liikenne Luokka:Luhangan liikenne
Egg

pienoiskuva|Egg & Egli vuodelta 1899. Egg oli sveitsiläinen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1896–1904 ja 1914–1919. Suunnittelija Rudolf Egg ja hänen kumppaninsa Egli perustivat vuonna 1896 Zürichissä autotehtaan Zürich Egg & Egli. Rudolf Egg oli suunnitellut ensimmäisen autonsa vuonna 1893 omaan käyttöönsä ja tämä auto siirtyi sarjatuotantoon vuonna 1896. Autot olivat kolmipyöräisiä, takana oli vain yksi pyörä. Yksisylinterinen moottori tuotti 3 hv (2 kW). Kolmipyöräisen auton tuotanto päättyi 1899. Vuosina 1899-1904 tehdas valmisti nelipyöräisiä autoja, joiden moottori oli takana. Egg-autojen tuotanto päättyi vuonna 1904, jolloin Rudolf Egg jätti yhtiön ja perusti Excelsior-automerkin. Rudolf Egg siirsi yhtiön Wollishofeniin ja muutti sen nimen Motorwagenfabrik Excelsior'iksi. Excelsior-autoja valmistettiin 1905–1907. Toisen kerran Egg-autoja valmistettiin 1914–1919 Zürichissä. Rudolf Egg aloitti Egg-autojen valmistuksen uudelleen Fritz Moserin Moser Moteurs -yhtiön avulla. Tuotanto päättyi kuitenkin 1919 taloudellisiin vaikeuksiin. Luokka:Sveitsiläiset automerkit
Seututie 612

Seututie 612 on Sysmästä Luhankaan johtava seututie. Tien pituus on noin 54 kilometriä, ja se on kokonaan päällystetty. Seututie 612 alkaa Sysmän kirkonkylältä seututien 410 risteyksestä. Pian tien alkamisen jälkeen siitä haarautuu yhdystie 4131 Suopeltoon. Tie jatkuu pohjoiseen, kulkee Palvalan ja Särkilahden kylien kautta, ylittää Korkeasaarensalmen ja tulee Vehkasalon saareen. Tie ylittää Samaansalmen ja palaa mantereelle, mutta ylittää pian Hopeasalmen ja tulee Judinsalon saareen. Tie kulkee Judinsalon läpi ja palaa mantereelle Vuoksensalmen kautta. Luhangan kirkonkylän luoteispuolella tiestä erkanee yhdystie 6121, joka vie kirkonkylään. Seututie 612 kulkee vielä Klemettilän kylän kautta ennen kuin tie tulee Tammikoskelle, jossa se päättyy seututien 610 risteykseen. Vuonna 2020 tien vilkasliikenteisin osuus oli alkupisteen ja yhdystien 4131 välinen lyhyt osuus Sysmän kirkonkylässä. Osuuden keskimääräinen vuorokausiliikenne (KVL) oli 2 100 ajoneuvoa vuorokaudessa. Yhdystien 4131 ja Särkilahden välinen liikenne oli 700 ajoneuvoa vuorokaudessa sekä yhdystien 6121 ja tien päätepisteen välinen liikenne 500 ajoneuvoa vuorokaudessa. Tien vähäliikentein osuus on Särkilahden ja yhdystien 6121 välillä. Osuuden liikenne oli 200–300 ajoneuvoa vuorokaudessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == 612 Luokka:Sysmän liikenne Luokka:Luhangan liikenne Luokka:Judinsalo
Seututie 640

Seututie 640 on Laukaan Vihtavuoresta Metsolahteen johtava seututie. Tie alkaa seututieltä 637 Vihtavuoresta ja kulkee Vuonteen ja Savion kautta Metsolahteen, jossa se yhdistyy valtatiehen 9. Tie on kokonaan päällystetty. == Aiheesta muualla == 640 Luokka:Laukaan liikenne
Seututie 630

Seututie 630 on Jyväskylän Puuppolasta Uuraisille johtava seututie. Tie on kokonaan päällystetty. ==Reitti== * Puuppola, Jyväskylä (seututie 624, valtatie 4 E75) * Jokihaara, Uurainen * Uurainen (seututie 627) 630 Luokka:Jyväskylän liikenne Luokka:Uuraisten liikenne
Action 52

Action 52 on Active Enterprisesin kehittämä ja julkaisema videopelikokoelma. Peli julkaistiin Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1991 ja Sega Mega Drivelle vuonna 1993. Action 52 sisältää 52 eri peliä. Sitä pidetään yleisesti yhtenä huonoimmista Nintendo Entertainment Systemin peleistä. Peliä mainostettiin lehdissä myös SNES:ille, mutta versiota ei ikinä julkaistu.http://nintendo.wikia.com/wiki/Action_52 http://www.hardcoregaming101.net/action52/action52.htm ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1991 videopelit Luokka:Videopelikokoelmat Luokka:Nintendo Entertainment System -pelit Luokka:Sega Mega Drive -pelit
Seututie 627

Seututie 627 on Hirvaskankaalta Multialle johtava seututie. Tie alkaa Hirvaskankaalta ja yhdistyy Multialla valtatiehen 18 ja kantatiehen 58. Tie on kokonaan päällystetty. ==Reitti== Hirvaskangas-Kangashäkki-Uurainen- Kyynämöinen-Sahrajärvi-Multia 627 Luokka:Äänekosken liikenne Luokka:Multian liikenne
Seututie 633

Seututie 633 on Saarijärveltä Multian Väätäiskylään johtava seututie. Tie alkaa Saarijärven keskustan tuntumasta ja yhdistyy Multialla valtatiehen 18 ja kantatiehen 58. Tie on viitoitettu kulkemaan Saarijärveltä Ähtäriin, jonne Väätäiskylän jälkeen johtaa valtatie 18. Tie on kaksikaistainen ja kokonaan päällystetty. Tien liikennemäärät ovat vähäiset. ==Reitti== Saarijärvi- Hännilä-Mahlu-Väätäiskylä 633 Luokka:Pylkönmäki Luokka:Saarijärven liikenne Luokka:Multian liikenne
Seututie 648

Seututie 648 on Saarijärveltä Kannonkoskelle johtava seututie. Tie on noin 40 kilometriä pitkä, ja se on kokonaan päällystetty. Tie alkaa Saarijärven keskustan tuntumasta, jossa se risteää valtatien 13 kanssa. Tie jatkuu pohjoiseen ja kulkee Kannonjärven, Kannonsahan ja Kannonkosken kirkonkylän kautta. Tie päättyy Vuoskosken kylän lähellä kantatien 77 risteykseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == 648 Luokka:Saarijärven liikenne Luokka:Kannonkosken liikenne
Srilankanbulbuli

Srilankanbulbuli (Pycnonotus penicillatus) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Srilankanbulbulia tavataan kotoperäisenä Sri Lankassa. Vaikka se onkin vielä yleinen sopivissa elinympäristöissä, on se vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Elinympäristö== Srilankanbulbuli elää metsissä 900–2 000 metrin korkeudella merenpinnasta. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
CUNA

CUNA oli Italian autonvalmistajien kehittämä normi autojen tehon mittaamiseksi. CUNA tulee italian kielen sanoista Commissione Tecnica di Unificazione nell'Autoveicolo. CUNA-normissa moottorin lisälaitteet ovat mukana tehon mittauksessa lukuun ottamatta äänenvaimenninta. Italialaiset autonvalmistajat siirtyivät 1970-luvun alussa käyttämään DIN-normia autojen tehon ilmoittamisessa. CUNA-normin mukaan mitatut teholukemat ovat hieman suurempia kuin DIN-normissa. Saksalaisessa DIN-normissa moottorin kaikki lisälaitteet ovat mukana tehomittauksessa, myös CUNAsta puuttuva äänenvaimennin. Eräitä esimerkkejä saman auton tehosta eri normien mukaan. NSU Prinz 1000L vuonna 1964: 43 hv DIN, 47 hv CUNA ja 51 hv SAE Tekniikan Maailma 13/1964, sivu 38. Auton teho nykyisin käytettyinä kilowatteina on 31,6 kW DIN. Vuoden 1968 Fiat 850:n teho on 47 hv CUNA ja 45 hv DIN-standardin mukaan (33 kW). Saman vuosimallin Fiat 850 Sport Coupen teho on 54 hv CUNA ja 52 hv DIN eli 38 kW. SAE-normin mukaisessa tehomittauksessa moottorista on riisuttu useimmat moottorin lisälaitteet mahdollisimman suuren teholukeman saamiseksi, joten SAE-tehon mittauksessa käytetty moottori poikkeaa melko paljon sarjatuotantomoottorista. Tämä koskee SAE brutto (SAE gross horsepower) -mittaustapaa, joka oli käytössä vuoteen 1971 saakka http://autowiki.fi/index.php/Hv eli samoihin aikoihin, kun myös CUNA-normi väistyi tehon mittauksessa. == Lähteet == Luokka:Autotekniikka
Mustaohjasbulbuli

Mustaohjaslbuli (Pycnonotus flavescens) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Mustaohjasbulbulia tavataan Bangladeshissa, Kiinassa, Intiassa, Indonesiassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti runsaslukuinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan, mutta harvinaisempi levinneisyysalueensa reuna-alueilla. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Keltaperäbulbuli

Keltaperäbulbuli (Pycnonotus goiavier) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Keltaperäbulbulia tavataan laajalla Kaakkois- Aasiassa. Sen on kuvattu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on nouseva. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Valkokulmabulbuli

Valkokulmabulbuli (Pycnonotus luteolus) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Valkokulmabulbulia tavataan Intiassa ja Sri Lankassa. Sen on kuvattu olevan runsaslukuinen ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
USS Coral Sea (CVB-43)

USS Coral Sea (runkonumerot CVB-43, CVA-43 ja CV-43) oli Yhdysvaltain laivaston vuosina 1947-1990 palveluksessa ollut Midway-luokan lentotukialus. Se nimettiin toisen maailmansodan Korallimeren taistelun mukaan.http://www.usscoralsea.net/pages/mtjas.php == Valmistus == Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 10. heinäkuuta 1944. Alus laskettiin vesille 2. huhtikuuta 1946 kumminaan amiraali Thomas Kinkaidin puoliso ja otettiin palvelukseen 1. lokakuuta 1947 ensimmäisenä päällikkönään A. P. Storrs III.Chesneau, Roger s. 255DANFS Coral Sea == Palvelus == Alus määrättiin palvelukseen otettaessa Atlantin laivastoon. Se lähti 7. kesäkuuta 1948 Norfolkista Välimerelle ja Karibialle ja se palasi Norfolkiin 11. elokuuta. Huollon ja Karibialla pidetyn koulutuksen jälkeen alus lähti 3. toukokuuta 1949 ensimmäiselle partiomatkalleen Välimerelle osana Yhdysvaltain 6. laivastoa, mistä se palasi 28. syyskuuta. Alus palasi Välimerelle 9. syyskuuta 1950, mistä se palasi 1. helmikuuta 1950. Aluksen ensimmäiseen lentokalustoon kuuluivat muun muassa Vought F4U-4 Corsair -hävittäjät, viimeiseen muun muassa F/A-18A Hornet -hävittäjät. Coral Sea poistettiin palveluksesta 24. toukokuuta 1957 telakalle siirtoa varten. Alus palasi muutostöiden päätyttyä palvelukseen 25. tammikuuta 1960. Alus osallistui Vietnamin sotaan.http://www.history.navy.mil/photos/sh-usn/usnsh-c/cvb43.htm Alus poistettiin palveluksesta 26. huhtikuuta 1990. Alusluettelosta poiston jälkeen se myytiin romutettavaksi 7. toukokuuta 1993.US Carriers ==Lähteet== * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *http://www.usscoralsea.org/ Luokka:Midway-luokan lentotukialukset
Oliivisiipibulbuli

Oliivisiipibulbuli (Pycnonotus plumosus) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Oliivisiipibulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Filippiineillä, Singaporessa ja Thaimaassa. Se on kuvattu olevan runsaslukuinen koko levinneisyysalueellaan, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Seututie 636

Seututie 636 on Karstulasta Pylkönmäen Timpersuntiin johtava seututie. Tie alkaa Karstulan keskustasta ja yhdistyy Timpersunnissa seututiehen 633. Tie on kokonaan päällystetty. ==Reitti== Karstula-Pääjärvi-Pylkönmäki-Timpersunti 636 Luokka:Karstulan liikenne Luokka:Pylkönmäki Luokka:Saarijärven liikenne
Viirukorvabulbuli

Viirukorvabulbuli (Pycnonotus blanfordi) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. == Levinneisyys == Viirukorvabulbulia tavataan Kambodžassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Sitä on kuvattu yleisestä runsaslukuiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. == Lähteet == Luokka:Bulbulit
Valkosilmäbulbuli

Valkosilmäbulbuli (Pycnonotus simplex) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Valkosilmäbulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Singaporessa ja Thaimaassa. Sitä on kuvattu melko yleisestä hyvin yleiseksi. Sen kannankehitys on laskeva, mutta vähenemisen ei vielä uskota vaarantavan lajia, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Tiimalasisumu

Tiimalasisumu (tunnetaan myös nimellä MyCn18) on Kärpäsen tähdistön suunnalla, noin 8 000 valovuoden päässä Maasta, sijaitseva nuori planetaarinen sumu. Sumun tiimalasimainen muoto lienee syntynyt kuolevan, Auringon kaltaisen tähden nopean aurinkotuulen vaikutuksesta. Tiimalasisumun näennäinen kirkkaus on 13. magnitudia. == Katso myös == *Luettelo planetaarisista sumuista == Lähteet == Luokka:Kärpäsen tähdistö Luokka:Planetaariset sumut
Rusosilmäbulbuli

Rusosilmäbulbuli (Pycnonotus brunneus) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Rusosilmäbulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Singaporessa ja Thaimaassa. Sen on kuvattu olevan melko yleinen koko levinneisyysalueellaan. Sen kannankehitys on laskeva, mutta vähenemisen ei vielä uskota vaarantavan lajia, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Luettelo Portugalin presidenteistä

Tämä on luettelo Portugalin presidenteistä. == Ensimmäinen tasavalta (1910–1926) == Järjestys Presidentti (Syntynyt–Kuollut) Presidentti (Syntynyt–Kuollut) Virka-aika Puolue väliaikainen Teófilo Braga (1843–1924) 5\. lokakuuta 1910 – 24. elokuuta 1911 tasavaltalainen 1\. Manuel de Arriaga (1840–1917) 24\. elokuuta 1911 – 26. toukokuuta 1915 tasavaltalainen myöhemmin demokraattinen 2 Teófilo Braga (1843–1924) 29\. toukokuuta 1915 – 5. lokakuuta 1915 demokraattinen 3 Bernardino Machado (1851–1944) 5\. lokakuuta 1915 – 5. joulukuuta 1917 demokraattinen väliaikainen Sidónio Pais (1872–1918) 12\. joulukuuta 1917 – 28. huhtikuuta 1918 sotilas 4 Sidónio Pais (1872–1918) 28\. huhtikuuta 1918 – 14. joulukuuta 1918 (murhattiin) tasavaltalais-nationalistinen väliaikainen João do Canto e Castro (1862–1934) 14\. joulukuuta 1918 – 16. joulukuuta 1918 vt. presidentti 5 João do Canto e Castro (1862–1934) 16\. joulukuuta 1918 – 5. lokakuuta 1919 tasavaltalais- nationalistinen 6 António José de Almeida (1866–1929) 5\. lokakuuta 1919 – 5. lokakuuta 1923 evolutionistinen tasavaltalais-liberaalinen 7 Manuel Teixeira Gomes (1860–1941) 6\. lokakuuta 1923 – 11. joulukuuta 1925 demokraattinen 8 Bernardino Machado (1851–1944) 11\. joulukuuta 1925 – 31. toukokuuta 1926 demokraattinen == Toinen tasavalta (1926–1974) == Järjestyts Presidentti (Syntynyt-kuollut) Virka-aika Puolue 9\. José Mendes Cabeçadas (1883–1965) 31\. toukokuuta 1926 – 17. kesäkuuta 1926 sotilasjuntta väliaikainen Manuel Gomes da Costa (1863–1929) 17\. kesäkuuta 1926 – 29. kesäkuuta 1926 sotilasjuntta 10\. Manuel Gomes da Costa (1863–1929) 29\. kesäkuuta 1926 – 9. heinäkuuta 1926 sotilasjuntta väliaikainen Óscar Carmona (1869–1951) 9\. heinäkuuta 1926 – 29. marraskuuta 1926 sotilasjuntta 11\. Óscar Carmona (1869–1951) 29\. marraskuuta 1926 – 15. huhtikuuta 1928 sotilasjuntta Kansallinen liitto vuodesta 1933 väliaikainen António de Oliveira Salazar (1889–1970) 18\. huhtikuuta 1951 – 21. heinäkuuta 1951 Kansallinen liitto 12\. Francisco Craveiro Lopes (1894–1964) 21\. heinäkuuta 1951 – 9. elokuuta 1958 Kansallinen liitto 13\. Américo Tomás (1894–1987) 9\. elokuuta 1958 – 25. huhtikuuta 1974 Kansallinen liitto == Kolmas tasavalta (1974–nykyaika) == Järjestys Presidentti (Syntynyt–Kuollut) Presidentti (Syntynyt–Kuollut) Virka-aika Puolue Sotilasjuntta António de Spínola 25. huhtikuuta 1974 – 15. toukokuuta 1974 sotilasjuntta 14 António de Spínola (1910–1996) 15.toukokuuta 1974 – 3. syyskuuta 1974 sotilasjuntta 15 Francisco da Costa Gomes (1914–2001) 30\. syyskuuta 1974 – 13. heinäkuuta 1976 sotilasjuntta 16 António Ramalho Eanes (1935–) 14\. heinäkuuta 1976 – 9. maaliskuuta, 1986 sotilasjuntta vuodesta 1985 Demokraattinen uudistuspuolue 17 Mário Soares (1924–2017) 9\. maaliskuuta 1986 – 9. maaliskuuta 1996 sosialisti 18 Jorge Sampaio (1939–2021) 9\. maaliskuuta 1996 – 9. maaliskuuta 2006 sosialisti 19 Aníbal Cavaco Silva (1939–) 9\. maaliskuuta 2006 – 9. maaliskuuta 2016 sosiaalidemokraatti 20 Marcelo Rebelo de Sousa (1948–) 9\. maaliskuuta 2016 – sosiaalidemokraatti ==Lähteet== * Portugalin presidentit presidentit
Rillibulbuli

Rillibulbuli (Pycnonotus erythropthalmos) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Rillibulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Sen on kuvattu olevan yleinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan. Sen kannankehitys on laskeva, mutta vähenemisen ei vielä uskota vaarantavan lajia, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Singaporesta rillibulbuli on kuitenkin hävinnyt. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Bombay Talkies (elokuva)

Bombay Talkies on vuonna 2013 ilmestynyt intialainen hindinkielinen episodielokuva. Se koostuu neljästä lyhytelokuvasta, jotka ovat ohjanneet Karan Johar, Dibakar Banerjee, Zoya Akhtar ja Anurag Kashyap. Elokuva julkaistiin 3. toukokuuta 2013 intialaisen elokuvan satavuotisjuhlan kunniaksi. Bombay Talkies esitettiin saman vuoden Cannesin elokuvajuhlilla. == Lyhytelokuvat == ;Ajeeb Dastaan Hain Yeh * Ohjannut Karan Johar ;Star * Ohjannut Dibakar Banerjee ;Sheila Ki Jawaani * Ohjannut Zoya Akhtar ;Murabba * Ohjannut Anurag Kashyap == Näyttelijät == ;Erikoisesiintymiset laulussa ”Apna Bombay Talkies” (esiintymisjärjestyksessä) == Vastaanotto == Bombay Talkies sai positiivisia arvosteluja, mutta ei menestynyt taloudellisesti. Box Office India julisti sen ”flopiksi”. == Soundtrack == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2013 intialaiset elokuvat Luokka:Episodielokuvat Luokka:Intialaiset draamaelokuvat Luokka:Hindinkieliset elokuvat Luokka:Karan Joharin ohjaamat elokuvat Luokka:Zoya Akhtarin ohjaamat elokuvat
Hyvät munkit volume 3

Hyvät munkit volume 3 on rap-artisti Super Jannen 18. kesäkuuta 2013 julkaistu albumi. Sen julkaisi Jannen oma Super Since Birth -levy-yhtiö. Levyn tuotannosta on musiikkia, lyriikoita, äänistystä ja miksausta myöten vastannut Super Janne itse. Levyllä vierailevat Niina Koponen, Sanna Vakkilainen ja Mari Anniina. == Kappaleet == # Intro # Kolmoset alla # Helmii (mukana Niina Koponen) # Edelleen Cool S#%t # Säteet (mukana Sanna Vakkilainen) # DJ Crazy Money # Munkkisaari Pt. 2 # Meditoin & levitoin # Pirtelöö (mukana Mari Anniina) # Hengaa niinku maailma ois valmis == Lähteet == Luokka:Super Jannen albumit Luokka:Vuoden 2013 albumit
SS Juve Stabia

Società Sportiva Juve Stabia on italialainen, Castellammare di Stabiasta kotoisin oleva jalkapalloseura. Se perustettiin vuonna 1907. Joukkue pelaa kaudella 2024–2025 Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie B:ssä. Seuran värit ovat keltainen ja sininen. == Historia == Castellamare di Stabian kaupungin jalkapallohistorian voi nähdä syntyneen maaliskuussa 1907, kun Weiss, Romanon veljekset ja Pauzano perustivat seuran nimeltä Stabia Sporting Club. Vuonna 1930 se muutti nimensä FC Stabieseksi, ja ajautui kolme vuotta myöhemmin konkurssiin. Salvatore Russo pelasti seuran perustamalla sen uudelleen jo 1933 nimellä AC Stabia. Nimenvaihdoksesta huolimatta vuonna 1953 seura julistettiin jälleen suistuneeksi vararikkoon. Samalla hetkellä kaupungin toisesta urheiluseurasta Società Sportiva Juventus Stabiasta tuli kaupunkinsa suurin. Se jatkoikin entisen seuran perinteitä pitkään, mutta ajautui itse vararikkoon vuonna 2001. Kesällä 2002 yrittäjä Paolo D'Arco osti Serie D -joukkue Comprensorio Nolan oikeudet, ja nimesi seuran välittömästi Comprensorio Stabiaksi. Kesällä 2003 se sai nykyisen nimensä, ja heti seuraavalla kaudella nosti itsensä Serie C2:een voittamalla oman divisioonansa. Viiden vuoden aikana seuran sijainti vaihteli Serie C1:n ja C2:n välillä. Kaudella 2010–11 Stabia taisteli itsensä pudotuspelien kautta takaisin Serie B:hen, 59 vuoden poissaolon jälkeen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Seuran virallinen sivusto Luokka:Italialaiset jalkapalloseurat
Paula Salovaara

Paula Salovaara (s. 1964) on suomalainen toimittaja. Salovaara aloitti radiotoimittajan uransa Ylen Radio Mellannylandissa, jossa työskenteli 1986–1989. Hän työskenteli Radio Westissä 1990 ja Radio Cityn uutis- ja ajankohtaistoimittajana 1990–1997. Vuosina 1997–1999 hän oli Radio X3M:n ajankohtaistoimituksen esimies. Syyskuussa 2000 Salovaara oli mukana perustamassa Radio Helsinkiä ja oli yksi sen omistajista. Hän toimi radiokanavan päätoimittajana sen perustamisesta vuoden 2008 loppuun saakka. Helsingin Sanomat osti Radio Helsingin vuonna 2005. Salovaara siirtyi Radio Helsingistä HS.fi:n esimieheksi vuoden 2009 alussa. Hän toimi Helsingin Sanomien toimituspäällikkönä vuoden 2009 lopusta elokuuhun 2013. Helsingin Sanomat myi Radio Helsingin Pro Radio Helsinki -liikkeelle syksyllä 2013. Salovaara on mukana uudessa Radio Helsingissä yhtenä omistajana. Salovaara irtisanoutui Helsingin Sanomista yhdessä Ville Blåfieldin ja Reetta Rädyn kanssa kesällä 2013, mutta irtisanoutumiseen ei toimittajien mukaan liity dramatiikkaa. He perustivat yhdessä viestintäyrityksen Räty-Salovaara- Blåfield. Salovaara on opiskellut journalismia Helsingin yliopiston Svenska social- och kommunalhögskolanissa ja Executive MBA -opintoja Aalto- yliopistossa. Paula Salovaaran äidin isoisä oli Karl Fazer. Hänellä on paljon yhtiön osakkeitaSuhonen, Pete: Yllätysten radio, Radio Helsinki haluaa haastaa kaupungin radioasemat, City.fi 2.3.2001. Viitattu 16.12.2016. ja esimerkiksi vuonna 2017 hänellä oli 1,1 miljoonan euron pääomatulotVerokone Hs.fi. ==Lähteet== * Paula Salovaaran LinkedIn-profiili ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * * Räty-Salovaara-Blåfieldin verkkosivut * Paula Salovaara Kaisaniemenkatu 1 -blogissa Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Palaeocoma

Palaeocoma on sukupuuttoon kuollut käärmetähtien suku, joka eli Euroopassa trias- ja jurakausilla. Se kasvoi noin 5–10 senttimetriä pitkäksi. pienoiskuva|vasen|Jurakauden Palaeocoma milleri -meritähtijäännöksiä Englannin Dorsetista. == Lähteet == Luokka:Käärmetähdet Luokka:Esihistorialliset piikkinahkaiset
Pterygotus

Pterygotus on sukupuuttoon kuollut meriskorpionien suku, joka eli siluuri- ja devonikausilla. Suurimmat kasvoivat fossiililöydöistä tehtyjen arvioiden mukaan jopa noin 1,6 metriä pitkiksi. Pterygotus-fossiilit ovat sangen tavallisia, mutta harvoin kokonaisia. Niitä on löydetty Etelä- ja Pohjois- Amerikasta, Euroopasta ja Australiasta. Tiedosto:Pterygotus anglicus reconstruction.jpg|Rekonstruktiopiirros Tiedosto:Pterygotus Anglicus.jpg|Piirros Pterygotus-eläimen alapuolesta == Lähteet == Luokka:Meriskorpionit
Eurypterus

Eurypterus on sukupuuttoon kuolleisiin meriskorpioneihin kuulunut niveljalkaisten suku. Sen fossiileja on löydetty Saksasta, Kanadasta, Norjasta, Venäjältä, Kiinasta, Britanniasta ja Yhdysvalloista. Suvun tyyppilaji on Eurypterus remipes, joka oli ensimmäinen löydetty eurypteridin fossiili. Yhteensä sukuun kuuluvia lajeja tunnetaan viisitoista. Eurypterus -suvun jäsenet olivat tavallisesti pituudeltaan 13–23 cm, mutta suurin löydetty yksilö oli 1,3 metriä pitkä. Niillä kaikilla oli melan muotoinen suuri uloke, jota ne käyttivät uimiseen. Suvun nimikin tarkoittaa ”leveää siipeä” tai ”leveää melaa”, viitaten uimajalkoihin, kreikan εὐρύς (eurús, leveä) ja πτερόν (pteron, siipi). Syömätavoiltaan ne olivat monipuolisia, yhtä hyvin saalistajia kuin raadonsyöjiä. Ensimmäisen tunnetun Eurypteruksen fossiilin löysi fossiilinkerääjä S. L. Mitchill vuonna 1818. Sen löytöpaikka oli Bertie Formation New Yorkista (läheltä Westmorelandia, Oneida County). Mitchill tulkitsi panssarin ulokkeet suusta ulos työntyviksi tuntosarviksi. Niinpä hän virheellisesti tunnisti fossiilin monnikalaksi suvusta Silurus. Eurypterus ymmärrettiin niveljalkaiseksi vuonna 1825. Lisää fossiileja löydettiin suurissa määrin New Yorkista 1800-luvulla, ja muualta itäisestä Euraasiasta ja Pohjois-Amerikasta. Nykyään Eurypterus pysyy yhtenä tavallisimmin löydetyistä ja parhaimmin tunnetuista eurypteridien suvuista, käsittäen yli 95 prosenttia kaikista tunnetuista meriskorpionien fossiileista. == Kuvia == Kuva:De euryptero remipede Nieszkowski Tafel I.JPG Kuva:De euryptero remipede Nieszkowski Tafel II.JPG Kuva:Eurypterus_anatomy.png Kuva:Eurypterus Smithsonian.jpg Kuva:Eurypterus remipes 001.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Eurypterid.co.uk * Eurypterids.net Luokka:Meriskorpionit
Mesolimulus

Mesolimulus oli molukkirapuihin kuulunut suku, jonka fossiileja on löydetty Saksasta myöhäisjurakauden kerrostumista. Se on hyvin samannäköinen kuin nykyinen Limulus-molukkirapu. ==Lähteet== Luokka:Molukkiravut Luokka:Esihistorialliset selkärangattomat
James V. Monaco

James Vincent ”Jimmy” Monaco (13. tammikuuta 1885 – 16. lokakuuta 1945) oli italialaissyntyinen populaarimusiikin säveltäjä. Monaco syntyi Italiassa vuonna 1885. Hänen syntymäpaikakseen mainitaan lähteestä riippuen joko Genova tai Formia. Kuusivuotiaana Monaco muutti vanhempiensa mukana Yhdysvaltoihin. Musiikkiuransa hän aloitti 17 vuoden iässä kabareepianistina. Hänen ensimmäinen julkaistu sävellyksensä oli vuoden 1911 Broadway-revyyssä Hanky Panky esitetty ”Oh, You Circus Day”. Laulaja Al Jolson nosti Monacon ja Joseph McCarthyn kappaleen ”You Made Me Love You” suureen suosioon vuonna 1912. Samana vuonna julkaistiin Monacon sävellys ”Row, Row, Row”, jonka oli sanoittanut William Jerome. Monaco liittyi ASCAP-säveltäjäjärjestöön vuonna 1914. Al Jolson lauloi Monacon säveltämän kappaleen ”Dirty Hands, Dirty Face” vuoden 1927 elokuvassa Jazzlaulaja. Elokuvamusiikki sai keskeisen roolin Monacon tuotannossa; Paramount Pictures palkkasi hänet vuonna 1936 elokuvasäveltäjäksi ja hän muutti Los Angelesiin. Sanoittaja Johnny Burken kanssa Monaco teki kappaleita lukuisiin Paramountin elokuviin. Myöhemmin, kun Burke siirtyi sanoittamaan Jimmy Van Heusenille, Monaco työskenteli useiden sanoittajien kanssa. Hän oli urallaan neljästi ehdolla parhaan laulun Oscar- palkinnon saajaksi: vuonna 1938 kappaleella ”Rhythm on the River” (san. Burke), vuonna 1943 kappaleella ”We Mustn’t Say Goodbye” (san. Al Dubin), vuonna 1944 kappaleella ”I’m Making Believe” (san. Mack Gordon) ja vuonna 1945 kappaleella ”I Can’t Begin to Tell You” (san. Gordon). James V. Monaco kuoli sydänkohtaukseen Beverly Hillsissä 16. lokakuuta 1945. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Songwriters Hall of Fame
Vakava Show

Vakava Show on suomalaisen rap-duo Nost3 & Protro:n toinen studioalbumi. Sen julkaisi Jiffel Records 22. maaliskuuta 2013. Kappaleilla ”En oo homo” ja ”Miehinen mies” kuullaan vierailijoina kaksikon kanssa yhteiskiertueellakin nähty Justimusfilms. Bonusraitoina levyllä on mukana kaksikon omakustanteena julkaistulta esikoisalbumilta Kouvolan kovimmat singlenä julkaistut kappaleet ”NRJ-hitti” ja ”Koolla ei oo väliä”. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 albumit Luokka:Suomalaiset hip hop -albumit
Marmon

Marmon oli vuosina 1902–1933 valmistettu yhdysvaltalainen automerkki. Walter ja Howard Marmon aloittivat autonvalmistuksen Indianapolisissa vuonna 1902. Marmon oli ylellinen ja arvostettu automerkki, jota käyttivät monet Euroopan kuninkaalliset edustusautonaan. Marmon käytti jo varhain edistyksellistä tekniikkaa, kuten moottorin paineöljyvoitelua ja kahta sytystulppaa sylinteriä kohti. Marmon-autotehdas käytti runsaasti alumiinia valmistamissaan autoissa, mikä kevensi niitä ja siten paransi suorituskykyä. Ensimmäisessä automallissa oli ilmajäähdytteinen V4-moottori, jossa oli kansiventtiilit. Marmon esitteli vuonna 1905 6-sylinterisen mallin ja 1907 V8-mallin, joka tuotti 60 hv eli 44 kW. Vuonna 1911 6-sylinterinen Marmon Wasp voitti Indianapolis 500 -autokilpailun. Sen jälkeen Marmon toi markkinoille 6-sylinterisen yli 9-litraisen moottorin. Marmon Model 34 -mallia tuotettiin vuosina 1923–1927. Vuonna 1930 Marmon esitteli 16-sylinterisen Sixteen-automallin, jossa oli 8-litran V16-moottori, ja tehoa 200 hv eli 147 kW (SAE). V16-mallin sarjatuotanto alkoi 1931. Marmon Sixteen ehti olla tuotannossa vain kaksi vuotta, sillä Marmon-autojen valmistus loppui vuonna 1933. Automerkkiä toi Suomeen Autokeskus Oy vuodesta 1926 alkaen. Marmon-autoja tuotiin Suomeen 1920–1930-luvuilla 36 kappaletta. == Aiheesta muualla == * Suomalainen Marmon- autoa käsittelevä sivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset automerkit Luokka:1930-luvun autot
Tetrametyylisilaani

Tetrametyylisilaani eli TMS (C4H12Si) on silaaneihin kuuluva orgaaninen piiyhdiste. Yhdistettä käytetään sisäisenä standardina analyyttisessä kemiassa ja orgaanisissa synteeseissä. ==Ominaisuudet ja valmistus== Tetrametyylisilaani on huoneenlämpötilassa väritön ja herkästi haihtuva neste. Se ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin. Yhdiste on kemiallisesti inertti ja hajoaa vasta noin 600 °C lämpötilassa. Rikkihappo hapettaa sen hitaasti heksametyylidisiloksaaniksi.Lutz Rösch, Peter John & Rudolf Reitmeier: Silicon Compounds, Organic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 26.07.2013 Ensimmäisen kerran tetrametyylisilaania valmistivat Charles Friedel ja James Crafts vuonna 1865 dimetyylisinkin ja piitetrakloridin välisellä reaktiolla. Nykyään pääasialliset valmistusmenetelmät perustuvat piin ja kloorimetaanin reaktioon tai trimetyylikloorisilaanin ja metyylimagnesiumkloridin väliseen reaktioon. ==Käyttö== Tetrametyylisilaanin tärkein käyttökohde on toimia sisäisenä standardiyhdisteenä NMR-spektrometriassa mitattaessa 1H-, 13C- ja 29Si-spektrejä. Yhdisteen neljä hiiliatomia ja 12 vetyatomia ovat kaikki keskenään samanlaisessa kemiallisessa ympäristössä, jolloin niiden spektri on selkeä singletti. Tälle singletille on sovittu kemialliseksi siirtymäksi 0 ppm ja muita kemiallisia siirtymiä verrataan siihen. Tetrametyylisilaani on myös kemiallisesti reagoimatonta ja voidaan spektrin mittaamisen jälkeen poistaa helposti haihduttamalla. Yhdiste on veteen liukenematonta, joten vesiliuoksissa käytetään vertailuyhdisteinä hiili- ja protoni-NMR-mittauksissa 2,2-dimetyyli-2-silapentaani-5-sulfonihappoa tai deuteroitua trimetyylisilyylipropaanihappoa. Hiili-NMR-mittauksissa voidaan käyttää myös dioksaania vertailuyhdisteenä. Yhdistettä käytetään myös hiukkaskiihdyttimissä ionisaatiokammioiden täytekaasuna, lentokoneiden polttoaineissa ja orgaanisessa kemiassa koproportioitumisreaktioissa. ==Lähteet== Luokka:Orgaaniset yhdisteet Luokka:Piiyhdisteet
Stutz

Stutz oli yhdysvaltalainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1911–1935 ja 1970–1995. Stutz-autot olivat ylellisiä ja kalliita. Autotehdas perustettiin 1911 ja se sijaitsi Indianapolisissa. Vuonna 1927 Stutz-auto teki nopeuden maailmanennätyksen saavuttaen 24 tunnin ajossa keskinopeuden 109,5 km/t. Tuotanto päättyi vuonna 1935 35 000 auton valmistuttua. Vuonna 1968 maailman ainoa ajokuntoinen Stutz Phaeton vuosimalli 1928 oli Suomessa Suomen Kuvalehti 50/1968, Vanhat mukavat autot, sivu 46. Stutz Phaetonissa oli iso 8-sylinterinen rivimoottori, jossa oli yläpuolinen nokka-akseli. Auto oli aikanaan nopea, sen huippunopeus oli 145 km/t. Elokuussa 1968 newyorkilainen pankkiiri James O'Donnell perusti Stutz Motor Car of America -yhtiön, joka alkoi valmistaa Stutz-autoja uudelleen. Uusi Stutz esiteltiin 1970. Stutz- tehdas varusti autot ylellisesti: sähköikkunat, ilmastointi, keskuslukitus ja ylellinen sisustus olivat vakiovarusteita. Stutz-autot olivat kuitenkin erittäin kalliita ja niitä valmistui vain 617 vuosina 1971–1995. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The Internet Guide to Stutz cars history and models Luokka:Yhdysvaltalaiset automerkit Luokka:1920-luvun autot Luokka:1930-luvun autot
Planet Fun-Fun

Planet Fun-Fun on Aavikon minialbumi, joka julkaistiin kesäkuussa 2013 vinyylinä sekä digitaalisessa muodossa. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 33.Musiikkituottajat: Aavikko – Planet Fun-Fun == Kappaleet == # # # # # # == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yhtyeen viralliset sivut Luokka:Aavikon albumit Luokka:Vuoden 2013 albumit
Realgaari

Realgaari on arseenin sulfidimineraali. Se esiintyy usein toisen arseenisulfidin, auripigmentin tai sinooperin kanssa. Sitä ei tavata Suomessa. Metallista arseenia esiintyy satunnaisesti. Realgaari on muodostunut saostumalla vesiliuoksista alhaisessa lämpötilassa tai härmistymällä tulivuorten kuumista kaasuista. Sen nimi tulee arabian kielen sanoista rahj al-ġār (رهج الغار, "kaivoksen jauhe"). == Esiintyminen == Realgaaria esiintyy hydrotermisissä juonissa. Samoissa paikoissa esiintyy joskus stibniittiä, lyijyä, hopeaa ja antimonia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mindat.org: Realgar * Wembineral.com: Realgar Mineral Data * Handbook of Mineralogy: Realgar (pdf) Luokka:Sulfidimineraalit
Utö (täsmennyssivu)

Utö voi tarkoittaa seuraavia asioita: ==Paikkoja Suomessa== * Utö, saari Saaristomerellä ** Utön majakka, majakka Utön saarella * Ulkoluoto (ruots. Utö), saari Särkisalossa nykyisessä Salon kaupungissa ==Paikkoja Ruotsissa== * Utö, Haningen kunnassa ** Utön piiri, piiri Haningen kunnassa * Utö hus, keskiaikainen linna Enköpingin kunnassa ==Aluksia== * Utö-luokka, Suomen merivoimien huoltoveneluokka * Utö-risteilijä, 1940-luvulla valmistuksessa ollut suomalainen sarjatuotantopurjevene * HMS Utö (A261), Ruotsin laivaston alus * HMS Utö (M56), Ruotsin laivaston alus == Muuta == * Utö – suomalainen televisiosarja vuodelta 2024 ==Katso myös== * Utøya, saari Holen kunnassa Norjassa * Ulkosaaret (ruots. Utöarna), saaria Helsingin edustalla Luokka:Täsmennyssivut
Blink (selainmoottori)

Blink on Googlen kehittämä vapaa, avoimen lähdekoodin selainmoottori ja osa Chromium-projektia. Google kertoi huhtikuussa 2013 alkavansa kehittää omaa, WebKitiin pohjautuvaa Blink-selainmoottoriaan. WebKit on aiemmin forkattu KDE- projektin KHTML:stä. Blink on käytössä Googlen omassa Chrome-selaimessa, Opera Softwaren Opera-selaimessa sekä muissa Chromium-projektiin pohjautuvissa selaimissa. Blink on forkattu WebKitin WebCore-komponentista. Forkkauksella Google pyrki poistamaan ja 4,5 miljoonaa riviä lähdekoodia. Myös vertaisarviointi (koodin katselmointi) on joustavampaa. Google käytti WebKitistä vain sen WebCore-osaa ja ei ollut kiinnostunut WebKit2:sta. Blink on vain renderöintiin käytettävä osa kun taas WebKit sisälsi useampia osia. Blink integroituu Skia- ja V8-komponenttien kanssa suoraan. == Tekniikka == Chromium käyttää usean prosessin arkkitehtuuria, jossa on yksi selainprosessi ja n kappaletta hiekkalaatikossa toimivaa renderöintiprosessia. Blink suoritetaan renderöintiprosessissa. Konseptitasolla eri verkkosivustojen tiedot pidetään erillään tietoturvasyistä ja yksi renderöintiprosessi olisi rajattu vain yhdelle sivustolle. Todellisuudessa koska tämä olisi liian raskasta kun on paljon välisivuja auki tai liian vähän RAM-muistia sama prosessi voidaan jakaa useamman iframen tai välilehden kanssa. Blink toteuttaa web-tekniikoiden käsittelyn (HTML, DOM, CSS). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Blink-projektin verkkosivu * How Blink works Luokka:Selainmoottorit Luokka:Google
Seututie 659

Seututie 659 on Viitasaaren Taimoniemestä Konnevedelle johtava seututie. Tie alkaa Viitasaaren pohjoispuolelta kantatiestä 77 ja yhdistyy Istunmäessä kantatiehen 69. Vesannolla Ahveniskylässä tiestä erkanee Kuopioon johtava seututie 551 sekä Vesijärvellä yhdystie 5511 Harinkaalle. Tien pituus on 68 kilometriäGoogle Maps. Viitattu 12.9.2016. ja se on kokonaan päällystetty. ==Reitti== Taimoniemi–Kymönkoski–Suovanlahti–Ahveninen–Närhilä–(Neiturin kanava)–Istunmäki ==Lähteet== 659 Luokka:Viitasaaren liikenne Luokka:Konneveden liikenne
Seututie 604

Seututie 604 on Jämsänkoskelta Petäjävedelle johtava seututie. Tien pituus on noin 41 kilometriä, ja se on kokonaan päällystetty. Tie alkaa Jämsänkoskella kantatieltä 56. Jämsänkosken keskustassa tie risteää yhdysteiden 6040 ja 6050 kanssa ja kääntyy pohjoiseen. Tie kulkee Haaviston kylän kautta ja tulee Koskenpäälle. Koskenpäällä tiestä erkanee Keuruulle yhdystie 6046. Koskenpään jälkeen Kukkaron kylän pohjoispuolella tiehen yhtyy Korpilahdelta tuleva seututie 607. Seututie 604 päättyy Petäjäveden taajaman eteläpuolella valtatien 23 risteykseen. Vuonna 2020 tien vilkkain osuus on sen alkupisteen ja Jämsänkosken keskustan välillä. Osuuden keskimääräinen vuorokausiliikenne (KVL) oli 3 100 ajoneuvoa vuorokaudessa. Jämsänkosken keskustan ja Koskenpään välinen liikenne oli 800–1 600 ajoneuvoa vuorokaudessa, Koskenpään ja seututien 607 risteyksen välinen liikenne 400 ajoneuvoa vuorokaudessa ja tien päätepisteen ja seututien 607 risteyksen välinen liikenne 900 ajoneuvoa vuorokaudessa. == Lähteet == 604 Luokka:Jämsän liikenne Luokka:Petäjäveden liikenne Luokka:Koskenpää
Markku Lähdesmäki

Markku Lähdesmäki (s. 1958 Pori) on suomalainen valokuvaaja, joka on vuodesta 1993 asunut ja työskennellyt Los Angelesissa erityisesti mainosvalokuvauksen parissa. Porissa syntynyt Lähdesmäki aloitti ammattivalokuvaajan uransa Tampereella. 1980-luvun alkuvuosina Lähdesmäki toimi assistenttina valokuvaaja Ray Masseyn studiolla Lontoossa ja perusti sitten studion Helsinkiin. Suomen 1990-luvun alun lamavuosina hän päätti perheineen lähteä Kaliforniaan, jossa hän on jatkanut menestyksekästä mainosvalokuvaajan uraansa. Lähdesmäki oli Fotofinlandia-kilpailun finalistien joukossa vuosina 1989 ja 1990. Hänen valokuviaan on palkittu muun muassa Varsovan Biennalessa, International Photography Awards -kilpailussa, Benson & Hedges -kilpailussa ja ensimmäisenä ei-brittiläisenä valokuvaajana Association of Photographers -järjestön The Award -kilpailussa. Vuonna 1998 Lähdesmäki palkittiin Suomessa Platinahuipulla Grafia ry:n järjestämässä Vuoden Huiput -kilpailussa. == Näyttelyjä == *Voimala, Suomen valokuvataiteen museo 2002 *Romantic Finland, Purnu, Orivesi 2010 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Markku Lähdesmäen sivusto Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Silver Moon

__NOTOC__ Silver Moon on norjalaisen pop-yhtye Donkeyboyn toinen studioalbumi, jonka julkaisi Warner Music 2. maaliskuuta 2012. Albumi on sijoittunut toiselle sijalle Norjan albumilistalla ja 35. sijalle Tanskan albumilistalla. Albumilta julkaistu single ”City Boy” nousi singlelistan kärkeen Tanskassa ja Norjassa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Keskisuomalainen: ristiriitainenKeskisuomalainen == Listasijoitukset == Listat (2012) Sija Tanska (IFPI Denmark) 35 Norja (VG-lista) 2 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2012 albumit Luokka:Donkeyboyn albumit
Täpläbulbuli

Täpläbulbuli (Ixonotus guttatus) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji. ==Levinneisyys== Täpläbulbulia tavataan laajalla alueella Afrikan länsi- ja keskiosissa. Sen levinneisyysalue ulottuu Guineasta Nigerian ja Keski-Afrikan kautta Ugandaan ja Angolan pohjoisosiin. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit