EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Haavayrtit

Haavayrtit (Sanicula) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu 46 lajia, joita esiintyy Amerikassa, Afrikassa ja Euraasiassa. Haavayrtit kuuluvat sarjakukkaiskasvien Saniculoideae-alaheimoon. Se poikkeaa sarjakukkaisten pääryhmästä siten, että yksittäiset kukat ovat perättömiä, jolloin kukinnon pikkusarjoista muodostuu mykerömäisen tiheitä. Suomessa esiintyy luonnonvaraisena yksi laji haavayrtti (Sanicula europaea). Se on yleinen Ahvenanmaalla lehtometsissä. Muualla Suomessa kasvilla on vain yksi tunnettu kasvupaikka Varsinais-Suomen Houtskarissa.Kasviatlas 2020: Sanicula europaea – (euroopan)haavayrtti Suomessa. Haavayrttiä käytetään perennana ja lääkekasvina. == Lajeja == * azorienhaavayrtti (Sanicula azorica) * kanadanhaavayrtti (Sanicula canadensis) * isohaavayrtti (Sanicula elata) * kevätputki (Sanicula epipactis, syn. Hacquetia epipactis) * haavayrtti eli euroopanhaavayrtti (Sanicula europaea) * uralinhaavayrtti (Sanicula uralensis) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Haavayrtit (Sanicula) * ITIS: Sanicula * United States Department of Agriculture (USDA): Sanicula * Flora of China: Sanicula Luokka:Sarjakukkaiskasvit
Sarjaputket

Sarjaputket (Scandix) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu 12 lajia.Plants of the World Online: Scandix L. Viitattu 3.12.2021. == Sarjaputkilajeja == * Scandix australis * kaukasiansarjaputki (Scandix iberica) * kampasarjaputki (Scandix pecten-veneris) * Scandix stellata * kevätsarjaputki (Scandix verna) Pohjoismaissa esiintyy luonnonvaraisena kampasarjaputkea ja kaukasiansarjaputkea. Ne ovat matalia yksivuotisia ruohoja, joiden erikoispiirre on lohkohedelmien hyvin pitkä nokka. Suomessa nämä lajit ovat satunnaisia tulokkaita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Sarjaputket (Scandix) * Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sarjaputket (Scandix) * ITIS: Scandix * United States Department of Agriculture (USDA): Scandix * Flora of China: Scandix Luokka:Sarjakukkaiskasvit
Sorsanputket

Sorsanputket (Sium) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu yksitoista lajia.Plants of the World Online: Sium L. Viitattu 11.10.2022. Suvun lajeista erittäin myrkyllinen sorsanputki kasvaa Pohjoismaiden eteläosassa. Suomessa sorsanputki on hyvin harvinainen, uhanalainen ja rauhoitettu joenrantakasvi. Sokerijuurta viljellään ravintokasvina. == Lajeja == * Sium carsonii * sorsanputki eli isosorsanputki (Sium latifolium) * Sium latijugum * Sium medium * Sium ninsi * Sium serra * sokerijuuri (Sium sisarum) * Sium suave * Sium tenue * Sium ventricosum == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Sorsanputket (Sium) * Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sorsanputket (Sium) * ITIS: Sium * United States Department of Agriculture (USDA): Sium * Flora of China: Sium *
Särmäputket

Särmäputket (Selinum) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu 11 lajia. Niitä esiintyy Euroopassa ja Aasiassa länsipuolella. Särmäputket ovat kaksi- tai monivuotisia ruohovartisia kasveja. Niiden varret ovat sileitä tai harjanteisia sekä kasvutavaltaan pystyjä. Lehtituppien pituus vaihtelee, mutta lehdet ovat useaan kertaan parilehdykkäiset, ja lehdyköiden kärjet ovat valkoiset. Kukat ovat valkoisia tai punertavia, ja ne sijaitsevat sarjakukinnoissa. Hedelmä on muodoltaan pyöreä tai soikea lohkohedelmä, jonka hedelmyksissä on viisi harjannetta. Pohjoismaissa esiintyy kaksi eteläosaan jäävää lajia: harjasärmäputki (Selinum carvifolia) ja silosärmäputki (Selinum dubium). Luhtasuoputkea muistuttavaa harjasärmäputkea kasvaa Suomessa maan eteläosassa merenrannoilla ja niityillä. == Lajeja == * Selinum alatum * harjasärmäputki eli särmäputki (Selinum carvifolia tai carvifolium) * Selinum cryptotaenium * silosärmäputki, myös palleroputki ja niittykumina (Selinum dubium, syn. Cnidium dubium ja Kadenia dubia) * Selinum longicalycinum * Selinum rhodopetalum * Selinum vaginatum == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Särmäputket (Selinum) * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Särmäputket (Selinum) * ITIS: Selinum * United States Department of Agriculture (USDA): Selinum * Flora of China: Selinum Luokka:Sarjakukkaiskasvit
Naisten Liiga -kausi 2016

Naisten Liiga -kausi 2016 oli vuonna 2006 perustetun Naisten Liigan kymmenes kausi ja kaikkiaan 46 kerta, jolloin jalkapallon naisten Suomen mestaruus ratkaistiin. Kauteen lähdettäessä hallitseva mestari oli PK-35 Vantaa ja sarjanousijoita ONS sekä TiPS. Vuonna 2016 Suomen mestaruuden voitti jälleen PK-35, jolle mestaruus oli kolmas peräkkäinen. Naisten Ykköseen putosivat NiceFutis ja TiPS, liigaan nousivat GBK ja JyPK. == Sarjajärjestelmä == Naisten Liigan kausi 2016 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena alkusarjana, jonka jälkeen kuusi parasta jatkoivat ylemmässä loppusarjassa ja neljä huonointa alemmassa loppusarjassa. Ylempi loppusarja pelattiin yksinkertaisena ja alempi kaksinkertaisena, niin että alkusarjan pisteet laskettiin mukaan molemmissa sarjoissa. Alemman loppusarjan neljänneksi sijoittunut putosi Naisten Ykköseen kaudeksi 2017 ja kolmas karsi liigapaikastaan Ykkösen toiseksi sijoittuneen kanssa. == Joukkueet == Joukkue Paikkakunta Kotikenttä FC Honka Espoo Tapiolan urheilupuisto HJK Helsinki Töölön pallokenttä Ilves Tampere Tammelan stadion NiceFutis Pori Porin stadion ONS Oulu Heinäpään urheilukeskus Pallokissat Kuopio Kuopion keskuskenttä PK-35 Vantaa Vantaa ISS Stadion TiPS Vantaa Tikkurilan urheilupuisto TPS Turku Turun yläkenttä Åland United Lemland Wiklöf Holding Arena == Runkosarja == == Ylempi loppusarja == == Alempi loppusarja == == Liigakarsinta == Jyväskylän Pallokerho nousi Naisten Liigaan kaudeksi 2017 yhteismaalein 4–2. == Parhaat maalintekijät == Sijoitus Pelaaja Joukkue Maalit 1\. Sanni Franssi PK-35 Vantaa 20 2\. Kaisa Collin HJK 19 3\. Ria Öling TPS 15 4\. Hanne Ojanperä PK-35 Vantaa 13 5\. Jutta Rantala TPS 12 6\. Heidi Kollanen Ilves 11 Sanna Saarinen PK-35 Vantaa Tia Hälinen HJK 9\. Signy Aarna Pallokissat 10 10\. Isabella Mattsson Åland United 9 Vera Saastamoinen FC Honka == Kuukauden pelaajat == Naisten Liigan kuukauden pelaajan valitsee Jalkapallon Pelaajayhdistys. Kuukausi Pelaaja Seura Huhtikuu Sanni Franssi PK-35 Vantaa Toukokuu Jutta Rantala TPS Kesäkuu Ria Öling TPS Heinäkuu Tia Hälinen HJK Elokuu ei valittu Syyskuu Eveliina Parikka PK-35 Vantaa Lokakuu ei valittu == Muut henkilökohtaiset palkinnot == Naisten Liigan vuoden pelaajaksi valittiin PK-35 Vantaan Sanni Franssi, vuoden lupaavaksi nuoreksi pelaajaksi HJK:n Kaisa Collin, vuoden tyttöpelaajaksi Ilveksen Emmaliina Tulkki ja vuoden valmentajaksi PK-35:n Jari Väisänen. Kauden jokaisessa ottelussa jaettuja Veikkauspörssi-pisteitä keräsivät eniten HJK:n Tia Hälinen (28), Åland Unitedin Raissa Feudjio (25) ja PK-35 Vantaan Sanni Franssi (21). == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Naisten Liigan kotisivut Luokka:Kansallinen liiga -kaudet Luokka:Jalkapallosarjojen kausi 2015–2016/2016
Ödkarby

Ödkarby on taajama, kylä ja postinumeroalue Ahvenanmaalla. Vuoden 2014 lopussa taajamassa oli 369 asukasta, joista 365 asui Saltvikin ja 4 Finströmin kunnan puolella. Ödkarbyn kylä kuuluu Saltvikiin ja siellä oli 350 asukasta vuonna 2014. Ödkarbyn postinumero on 22320. Postinumeroalueella oli 818 asukasta vuonna 2014. Ödkarbyn länsipuolitse kulkee Ahvenanmaan päätie 4. == Lähteet == Luokka:Ahvenanmaan maakunnan taajamat Luokka:Ahvenanmaan maakunnan kylät Luokka:Saltvik Luokka:Finströmin taajamat
Maileena Byström

Maileena Byström (ent. Kurkinen, s. Byström, s. 1958 Oulu) on suomalainen Helsingissä asuva graafinen suunnittelija, kuvittaja ja lastenkirjailija. Byström valmistui graafikoksi Taideteollisesta korkeakoulusta 1983. Hän on kuvittanut muun muassa seuraavat lastenkirjat: * Riimurasia, 2001, Eija Timonen * Eläinten hovissa, 2000, Eija Timonen (Finlandia Junior -palkinto- ehdokas) * Posetiivi, Lapsen harjoituskirja, 1999, Seija Markkanen * Skatten som försvann, 1996, Marianne Saanila (suom.) * Tarinoita kadonneista aarteista, 1996 * Ovi toiseen maailmaan, 1989, Marja-Leena Mikkola * Vedenhaltijat, 1988, Eija Timonen * Ketun luona kuussa, 1987, Marja-Leena Mikkola (sai Suomalaisen kuvakirjapalkinnon 1989) * Kun pikkukorva sai siivet, 1986, Ritva Toivola * Poika ja variksenpoika, 1986, Jussi Syynimaa * Amalia, karhu, 1985, Marja-Leena Mikkola * Turjanlinnan satukirja, Ilmari Kianto, 1985 (5. painos, ilmestyi alkujaan 1915) Byström on itse julkaissut seuraavat teokset: * Aa aa Heikki, 1990 * Aa tuuti lasta, 1996 Byström on kuvittanut seuraavat piirrosanimaatiosarjat: * Vedenhaltijat, 1991-1992, 5-osainen sarja * Aarteet, 1992, 6-osainen sarja * Maahiset, 1994, 7-osainen sarja * Pääsiäinen Kiviniemessä, 1994, 4-osainen sarja * Eläinten synnyt, 2001, 10-osainen sarja Byström on myös kuvittanut ja taittanut teoksen Kulkunen. Lasten ja vanhempien oma liikennekirja (2006), jonka on julkaissut Liikenneturva. Lisäksi hän on kuvittanut oppikirjoja ja muita julkaisuja sekä esitteitä ja julisteita. Byström on suunnitellut seinälautassarjan 'Aa tuuti lasta' sekä lastenastiastosarjan 'Parhaat kaverukset' yhteistyössä Arabian kanssa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kuvittajat Luokka:Suomalaiset taidegraafikot Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Urponen

Urponen on seuraavien henkilöiden sukunimi: * Kyösti Urponen (s. 1943), yhteiskuntatieteilijä, Lapin yliopiston emeritusprofessori * Olli Urponen (s. 1934), poliisiylijohtaja * Ville Urponen (s. 1965), urkutaiteilija
Raffaele Buzzi

Raffaele Buzzi (s. 17. heinäkuuta 1995 Tolmezzo) on italialainen yhdistetyn hiihtäjä. Buzzi edustaa CS Forestale Dello Statoa. Buzzi debytoi maailmancupissa helmikuussa 2016 Lahden suurmäen kilpailussa sijoittuen sijalle 41. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti seuraavassa kuussa Schonachin normaalimäen kilpailusta ollen 28:s. Parhaimmillaan hän on ollut 25:s Kuusamon suurmäen ja 5 kilometrin hiihdon kilpailussa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pedralbesin luostari

Pedralbesin luostari on nunnaluostari Barcelonan luoteisosassa. Sen perustivat Aragonian kuningas Jaakko II ja hänen puolisonsa Elisenda de Montcada vuonna 1326. Luostarin arkkitehtuuri edustaa puhdasta goottilaista tyyliä. Luostariin kuuluvassa Pyhän Mikaelin kappelissa on Ferrer Bassan freskot vuodelta 1346. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Barcelonan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kristilliset luostarit
Taking One for the Team

__NOTOC__ Taking One for the Team on Simple Planin viides studioalbumi, joka julkaistiin 19. helmikuuta 2016. Myös tällä albumilla esiintyy vierailevia laulajia, kuten amerikkalainen räppäri Nelly, joka vierailee kappaleessa "I Don't Wanna Go to the Bed". Kyseinen kappale oli albumin ensimmäinen single, joka julkaistiin 16. lokakuuta 2015. Albumin toinen single oli kappale "Opinion Overload", joka julkaistiin 5. helmikuuta 2016. Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 94. == Kappaleet == # Opinion Overload # Boom! # Kiss Me Like Nobody's Watching # Farewell (feat. Jordan Pundik) # Singing in the Rain (feat. R. City) # Everything Sucks # I Refuse # I Don't Wanna Go to the Bed (feat. Nelly) # Nostalgic # Perfectly Perfect # I Don't Wanna Be Sad # P.S. I Hate You # Problem Child # I Dream About You == Arvostelut == * Metacritic: 65/100Metacritic: Reviews for Taking One for the Team by Simple Plan * Allmusic: Allmusic review == Lähteet == Luokka:Simple Planin albumit Luokka:Vuoden 2016 albumit
Tuomas Korpela

Tuomas Korpela (s. 29. syyskuuta 1978 Lappeenranta) on suomalainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Hän pelasi vuosina 1994–2013 yli 260 Ykkösen ottelua, joista valtaosan Jippossa, sekä kauden 2000 Veikkausliigaa Tampere Unitedissa.Vuorinen & Kasila 2007, 145. Korpela on ammatiltaan lastensuojeluohjaaja. == Ura == Keskuspuolustajana pelannut Korpela aloitti jalkapalloilun kymmenvuotiaana Lappeenrannan Pallossa. Hän edusti juniorina myös Joutsenon Kullervoa, jonka B-nuorten kanssa hän pelasi SM-sarjaa kaudella 1995. Hän osallistui myös piirijoukkueiden Pohjola Cupiin.Arponen 2014, 357–358. Ykkösessä pelanneessa Kultsun edustusjoukkueessa Korpela pääsi vaihdosta kentälle yhdessä ottelussa jo 15-vuotiaana kaudella 1994.Arponen 2014, 356. Kaudella 1995 otteluita kertyi vaihtopelaajana kahdeksan. Hän teki myös yhden maalin, 2–1-voittomaalin vierasottelussa Kokkolassa. Hän oli 16-vuotiaana Kultsun nuorin maalintekijä Ykkösessä. Kaudella 1996 Korpela nousi Kultsun avauskokoonpanoon. Kausi päättyi putoamiseen,Arponen 2014, 361. mutta Korpelan pelit Ykkösessä jatkuivat kaudella 1997 Mikkelin Palloilijoiden riveissä. Kaudella 1999 hän edusti fuusioseura FC Mikkeliä. Kaudeksi 2000 Korpela siirtyi Veikkausliigan nousijajoukkueeseen Tampere Unitediin. Liigadebyyttinsä hän teki 3–2-tappioon päättyneessä vierasottelussa Turun Palloseuraa vastaan 21. toukokuuta 2000. Kaikkiaan hän pelasi kymmenessä liigaottelussa, joista yhdeksässä hän oli avauskokoonpanossa. Yhden liigakauden jälkeen Korpela palasi Ykkösen FC Mikkeliin, jonka pudottua hän pelasi kauden 2002 samaa sarjaa synnyinkaupunkinsa Lappeenrannan Rakuunoissa. Kaudet 2004–2006 hän pelasi Kakkosta Äänekosken Huimassa ja FC Vaajakoskessa. Kesken kauden 2006 Korpela siirtyi ensimmäistä kauttaan Ykkösessä pelanneeseen joensuulaiseen Jippoon, johon hän sittemmin asettui. Hän pelasi kahdeksan kauden aikana 153 Ykkösen ottelua ja teki 11 maalia. Hän on Petteri Rönkön jälkeen toiseksi eniten Jippossa Ykkösen otteluita pelannut pelaaja. Korpela toimi myös joukkueen kapteenina. Ykkösen otteluita Korpela pelasi urallaan yhteensä 265, joissa hän teki 18 maalia. Hänen viimeinen kautensa Jippossa oli 2013. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet
Two-Lane Blacktop

Two-Lane Blacktop on Monte Hellmanin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1971. Vuonna 2012 se valittiin kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävien elokuvien joukkoon säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä. Two-Lane Blacktopia on verrattu vastaaviin saman aikakauden road movie -tarinoihin, kuten Nasta laudassa ja Easy Rider. == Juoni == Lähtökohtana on kaksi katukiihdytysautolla ajelevaa nuorta (muusikkoina paremmin tunnetut James Taylor ja Dennis Wilson). Heidän autonaan on harmaa 1955 mallia oleva kaksiovinen sedan Chevrolet 150. Kaverukset ajelevat kaupungista kaupunkiin haastaen paikallisia autoilijota katukiihdytyskilpailuihin. Matkalla he poimivat mukaansa liftarin (Laurie Bird). Uudessa Meksikossa he kohtaavat toisen auton kuljettajan (Warren Oates), jonka ajokkina on vuoden 1970 Pontiac GTO. Vihamielisyyden ilmapiiri kehittyy osapuolten välillä. Oates ehdottaa autokisaa Washington D.C:hen. Taylor esittää, että palkinto olisi "for pink slips" eli laillinen omistusoikeus häviäjän autoon. == Näyttelijät == == Vastaanotto == Two-Lane Blacktop ei ollut Suomessa teatterilevityksessä vaan sai ensi-iltansa Suomen elokuva-arkistossa kesällä 1983. Kymmenestä suomalaisesta kriitikosta seitsemän arvioi sen: yksi antoi neljä tähteä, viisi kolme tähteä ja yksi kaksi tähteä, keskiarvona 3 tähteä neljästä. Televisiossa se nähtiin ensi kerran Kolmoskanavan ohjelmistossa itsenäisyyspäivänä 1987. 2010-luvulla se nähtiin Suomen tv-kanavilla neljä kertaa. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Townsend, Sylvia: Bumpy Road : The Making, Flop, and Revival of Two-Lane Blacktop. University Press of Mississippi, 2019. ISBN 9781496804143, ISBN 9781496820952. Luokka:Vuoden 1971 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset road moviet Luokka:Autourheiluelokuvat Luokka:Universal Picturesin elokuvat
Touko Siltala

Touko Harri Tapani Siltala (s. 23. kesäkuuta 1957 Helsinki) on suomalainen kirjankustantaja. Hän perusti veljensä Aleksi Siltalan kanssa Siltala- kustantamon vuonna 2008 ja toimii sen kustantajana. Vuoteen 2020 saakka Siltala oli myös toimitusjohtajana. Aiemmin Siltala työskenteli pitkään WSOY:llä. Siltala valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1982 pääaineenaan kotimainen kirjallisuus. Hän työskenteli WSOY:llä kustannustoimittajana 1982 ja 1984–1987, mainospäällikkönä 1987–1989, suoramarkkinointiosaston johtajana 1989–1991, kotimaisen kaunokirjallisuuden kustantajana 1992–2000 ja kirjallisena johtajana 2000–2008. Siltala vihittiin Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan kunniatohtoriksi 2017. Touko Siltalalla on neljä lasta, joista vanhin, historiantutkija Sakari Siltala (s. 1984) työskentelee Siltala-kustantamon kustannustoimittajana. Hän on julkaissut muun muassa Walter Ahlströmin elämäkerran. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Hautamäki, Terhi: Kustantamon mies Touko Siltala Yliopisto-lehti 22.6.2017. Luokka:Suomalaiset kirjankustantajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Thunderbolt

Thunderbolt tarkoittaa seuraavia asioita: * P-47 Thunderbolt, yhdysvaltalainen hävittäjäkone * HMS Thubderbolt, Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia * Thunderbolt, Intelin ja Applen kehittämä väylätekniikka * Thunderbolt, DC Comicsin sarjakuvahahmo * Thunderbolt, Marvelin sarjakuvahahmo * Thunderbolt, puolalainen black metal -yhtye * Thunderbolt, vuonna 1929 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva * Thunderbolt, pankkirosvo elokuvassa Rajut kaverit () vuodelta 1974 * Thunderbolt, videopeleihin keskittynyt verkkosivusto * Thunderbolt, Saxonin albumi vuodelta 2018
El Burgo de Osma

El Burgo de Osma (viralliselta nimeltään El Burgo de Osma–Ciudad de Osma) on kunta Sorian maakunnassa Kastilia ja Léonin itsehallintoalueella. Madridiin on matkaa maanteitse noin 175 km. El Burgo de Osma sijaitsee Ucero-joen varrella. El Burgo de Osmassa on hyvin säilyneitä keskiaikaisia kaupunkiympäristöjä. Kunnan asukasluku on noin 5000 (2015).Instituto Nacional de Estadística == Kuvia == CastilloDeOsma.JPG|Castillo de Osma. Linnan säilyneet osat ovat 1400-luvulta, mutta se on ollut olemassa jo satoja vuosia aiemmin. El Burgo de Osma, Catedral de la Asunción-PM 17512.jpg|Catedral de Santa Maria de la Asunción. Rakentaminen aloitettiin vuonna 1232. El Burgo de Osma-PM 17486.jpg|Kaupunkia ympäröivä muuri rakennettiin 1450-luvulla. Puerta de San Miguel on muurin ainoa säilynyt portti. 006798 - Burgo de Osma-Ciudad de Osma (8079275387).jpg|Katu El Burgo de Osmassa == Lähteet == http://www.burgodeosma.com/index.php?id=59 === Viitteet === == Aiheesta muualla == *http://www.burgodeosma.com/ Luokka:Sorian kunnat
China Construction Bank

China Construction Bank () on vuonna 1954 perustettu kiinalainen pankki. Yhtiömuodoltaan se on julkinen osakeyhtiö. Pankin osakkeet noteerataan Shanghain ja Hongkongin pörsseissä. Pankin kotipaikka on Peking. Kiinan kansantasavalta on pankin suurin osakkeenomistaja, sillä valtion varainhallintaan osallistuvan China Investment Corporation -konsernin (CIS) täysin omistama tytäryhtiö Central Huijin Investment Ltd omisti 57,26 prosenttia pankin A- ja H- osakkeista. Pankilla on kolme keskeistä liiketoiminta-aluetta: henkilöpankki-, liikepankki- ja varainhoitopalvelut. Pankilla on 14 925 konttoria manner-Kiinassa ja kymmenen ulkomaille sijoittuvaa toimipistettä (Hongkong, Singapore, Frankfurt, Johannesburg, Tokio, Soul, New York, Ho Chi Minh, Sydney ja Taipei). Lisäksi pankilla on useita tytäryhtiöitä ulkomailla, kuten CCB Principal Asset Management, CCB Financial Leasing, CCB Trust, CCB Life, Sino-German Bausparkasse, CCB Asia, CCB London, CCB Russia, CCB Dubai ja CCB International. Kesäkuussa 2013 tilaston mukaan China Construction Bank oli markkina-arvoltaan (176,7 mrd. USD) maailman viidenneksi arvokkain julkisesti noteerattu pankki. Maailman suurimpien yritysten Forbes Global 2000 -listan vuoden 2015 vertailussa pankki katsottiin useilla mittareilla arvioituna maailman toiseksi suurimmaksi julkisesti noteeratuksi yhtiöksi. Tämä listaus oli tehty Kiinan vuoden 2015 pörssihuuman aikaan. Taseella (2 819,47 mrd. USD) arvioituna pankki luokiteltiin vuonna 2015 Kiinan ja maailman toiseksi suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi. Maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden vakautta seuraavan Financial Stability Boardin loppuvuoden 2015 listalla pankki luetellaan yhtenä maailman 30 keskeisimmistä pankista (G-SIBs, maailmanlaajuisesti systemaattisesti tärkeät pankit). ==Historia== Vuonna 1954 alkujaan nimellä People's Construction Bank of China (suom. ’Kiinan kansan rakennuspankki’) oli kokonaan Kiinan kansantasavallan omistama valtiollinen pankki, jonka toimintaa maan valtiovarainministeriö johti. Vuonna 1979 pankki asetettiin suoraan Kiinan valtioneuvoston ohjaukseen. Pankkia kehitettiin kasvavassa määrin liikepankiksi. Kehitystä tuki Kiinan kehityspankin (China Development Bank) perustaminen 1994, jolloin valtionpolitiikkaan liittyviä lainoitustarpeita saatiin ohjatuksi kehityspankkiin. Vuonna 1996 nimeksi muutettiin China Construction Bank. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kiinalaiset pörssiyhtiöt Luokka:Kiinalaiset pankit Luokka:Peking Luokka:Kiinalaiset valtionyhtiöt
Tomi Huttunen

Tomi Huttunen (s. 4. helmikuuta 1971 Kuusankoski) on suomalainen filosofian tohtori ja venäläisen kirjallisuuden ja kulttuurin professori Helsingin yliopistossa. Huttunen kirjoitti ylioppilaaksi Kotkan Katariinan lukiosta vuonna 1990. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1997 ja lisensiaatiksi 1999 ja väitteli tohtoriksi 2007 venäjän kielestä ja kirjallisuudesta Helsingin yliopistosta. Hänen venäjänkielinen väitöskirjansa ilmestyi Moskovassa ja sai Suomalaisen Tiedeakatemian väitöskirjapalkinnon. Vuosina 2003–2008 Huttunen toimi slavistiikan ja baltologian laitoksella venäläisen kirjallisuuden assistenttina ja vuosina 2008–2010 nykykielten laitoksen tutkijatohtorina. Hänet nimitettiin venäläisen kirjallisuuden ja kulttuurin dosentiksi vuonna 2010. Huttunen toimi venäläisen kirjallisuuden määräaikaisena yliopistonlehtorina 2011–2012, minkä jälkeen hän työskenteli venäläisen kirjallisuuden määräaikaisena professorina 2012–2014. 1. toukokuuta 2014 alkaen hänet nimitettiin venäläisen kirjallisuuden ja kulttuurin professorin tehtävään. Huttusen tutkimuskohteena on ollut venäläinen 1920-luvun avantgardekirjallisuus ja erityisesti imaginistinen koulukunta sekä Anatoli Mariengofin tuotanto. Huttunen on myös suomentanut Mariengofin romaanin Kyynikot vuonna 1998. Hänen erityisalojaan ovat myös venäläinen postmodernismi, nykykirjallisuus ja myöhäisen neuvostokauden kulttuuri, erityisesti Leningradin/Pietarin rock-kulttuuri. Aihetta käsittelevä tietokirja Pietari on rock ilmestyi vuonna 2012. Vuonna 2013 ilmestyi Huttusen suomentamana rockrunoilija Juri Ševtšukin kokoelma Joka kevät minä kuolen. Vuonna 2015 ilmestyi hänen suomentamansa venäläisrunoilija Lev Rubinšteinin kokoelma Sankarin ilmestyminen. Huttunen on lisäksi erikoistunut venäläiseen kulttuurisemiotiikkaan ja elokuvateorian historiaan liittyvän montaasiperiaatteen tutkimukseen. Viimeaikaisissa tutkimuksissaan hän on keskittynyt venäläisen kirjallisuuden suomennoshistoriaan. ==Teokset== * * * * * * * * * * * * * * * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tomi Huttunen, Professor in Russian Literature and Culture Helsingin yliopiston sivuilla * Tomi Huttunen Helsingin yliopiston TUHAT-tutkimustietokannassa Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taylor Fritz

Taylor Harry Fritz (s. 28. lokakuuta 1997 Rancho Santa Fe, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. 193 senttimetriä pitkä ja 86 kilogrammaa painava oikeakätinen Fritz on ollut kaksinpelin ATP-rankingissa parhaimmillaan sijalla 5. Fritz voitti Yhdysvaltain avointen poikien kaksinpelin mestaruuden vuonna 2015, ja siirtyi ammattilaiseksi samana vuonna. Kaksinpelien Grand Slam -turnauksissa hän on ollut parhaimmillaan puolivälierissä. Nelinpelin ATP-rankingissa Fritzin sijoitus on ollut korkeimmillaan 104 kesäkuussa 2021. Fritzin äiti Kathy May Fritz on myös tennispelaaja. Hän oli parhaimmillaan maailmanlistan kymmenentenä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset tennispelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kloorimonofluoridi

Kloorimonofluoridi tai kloorifluoridi (ClF) on kloorin ja fluorin muodostama molekyyliyhdiste, niin kutsuttu interhalogeeniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää fluorausreagenssina. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa kloorimonofluoridi on ilmaa raskaampaa väritöntä kaasua. Nestemäisenä se on kellertävää ja kiinteänä valkoista. Yhdiste on hyvin reaktiivinen ja reagoi voimakkaasti esimerkiksi veden kanssa muodostaen vetyfluoridia ja hypokloorihapoketta. Monet orgaaniset yhdisteet voivat jopa syttyä palamaan aineen vaikutuksesta. Kloorimonofluoridi on voimakkaasti fluoraava reagenssi, joka reagoi esimerkiksi eteenin kanssa fluorikloorietaaniksi, volframin kanssa volframiheksafluoridiksi, hiilimonoksidin kanssa karbonyylifluoridiksi ja rikkitrioksidin kanssa fluoririkkihapoksi. Kloorimonofluoridi esiintyy kemiallisessa tasapainossa klooritrifluoridin ja fluorin kanssa. ==Valmistus ja käyttö== Kloorimonofluoridia voidaan valmistaa kloorin ja fluorin välisellä reaktiolla noin 250 °C:n lämpötilassa kuparilastujen toimiessa katalyyttinä. Yhdistettä voidaan valmistaa myös kuumentamalla klooritrifluoridia ja klooria 300 °C:n lämpötilaan. :Cl2 \+ F2 → 2 ClF :Cl2 \+ ClF3 → 3 ClF Kloorimonofluoridia voidaan käyttää fluoraavana reagenssina. ==Lähteet== Luokka:Fluoriyhdisteet Luokka:Klooriyhdisteet
Tarja Lapintie

Tarja Linnea Lapintie (o.s. Oksanen, s. 17. toukokuuta 1955 Vaasa) on suomalainen lavastaja, kuvittaja ja kirjailija. == Henkilöhistoria == Lapintie valmistui lavastajaksi Taideteollisesta korkeakoulusta 1982 ja on työskennellyt lavastajana Hämeenlinnan kaupunginteatterissa 1981–1989 ja Vaasan kaupunginteatterissa 1989–1995, samoin kuin vapaana lavastajana, puvustajana ja kuvittajana. Lapintien oma sukunimi on Oksanen, hänen puolisonsa on yhdyskuntasuunnittelun professori Kimmo Lapintie. == Taiteellinen tuotanto == Lapintie on sekä laatinut omia että kuvittanut muiden laatimia lastenkirjoja, mutta julkaissut myös näytelmiä. === Omat teokset === * Lassi muuttaa, 2001 * Tuike ja pyry, 2000 (näytelmä) * Lassi ja ärripurripäivä, 1999 * Aavelaiva Esmeralda, 1998 (Suomen kirjataiteen komitean tunnustuspalkinto 1999, Finlandia Junior -palkinto -ehdokas 1998) * Aikojen alun arvoitus, 1998 (näytelmä) * Kesäyön teatteriuni, 1998 * Lassi ei tahdo nukkumaan, 1997 * Lassi ja kissakaksoset, 1997 * Kiveen kätketty linna, 1992 === Kuvitukset === * Citykettu ja muita taajaman eläimiä, 2003, Iiris Kalliola * Pähkinäsydän, 1999, Anne-Mari Maunumaa, Outi Rauhala, Anna Simojoki * Otto, 1997, Lauri Otonkoski ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset kuvittajat Luokka: Suomalaiset lavastajat Luokka: Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka: Suomalaiset näytelmäkirjailijat Luokka: Vuonna 1955 syntyneet Luokka: Elävät henkilöt
Messukylä (kaupunginosa)

Messukylä on kaupunginosa Tampereella. Se rajoittuu idässä osittain Tampereen kehätiehen, lännessä Vuohenojan kaupunginosaan ja pohjoisessa Tampere–Haapamäki-rautatiehen. Naapurikaupunginosia ovat Hakametsä, Ristinarkku, Hankkio, Viiala, Aakkula ja Vuohenoja. Messukylän kunta kattoi ennen Tampereeseen liittämistä huomattavasti nykyistä kaupunginosaa suuremman alueen. *
Åbo Skeppswarf

Åbo Skeppswarf Aktiebolaget (Åbo Gamla Skeppsvarfs Bolag 1800–1851, Gamla Warfsbolaget i Åbo 1851–1871) oli Turussa toiminut telakka. Se sai alkunsa vuonna 1741, kun skotlantilainen Robert Fithie perusti laivaveistämön kaupungin keskustan tuntumaan Aurajoen länsirannalle. Vuosisadan loppupuolella siitä käytettiin nimityksiä ”vanha veistämö” ja ”kaupunginveistämö”, kunnes kapteeni Gustaf Adolf Dammert hankki sen omistukseensa vuonna 1800. Vielä samana vuonna kauppias E. J. Harwall myi telakan sitä varten perustetulle osakeyhtiölle. Kauppahinta oli 12 000 riikintaaleria (riksdaler riksgälds). Åbo Gamla Skeppsvarfs Bolag oli järjestyksessä Suomen toinen osakeyhtiö. Sen yhtiöjärjestys allekirjoitettiin 15.11.1800. Osakkaiksi yhtiöön tuli 19 kaupungin rikkaimpiin kuuluvaa laivanvarustajaa. Yhtiöjärjestys perustui kauppakaaren avoimia yhtiöitä (öppna bolag, 15 kap. HB) koskeviin määräyksiin. Osakkeita oli 100, eikä niillä ollut nimellisarvoa. Yhtiölle tuli joka vuosi tuli valita kaksi johtajaa. Sitovat päätökset olivat mahdollisia, jos niitä kannatti vähintään 2/3 osakkeista. Osakkailla oli myös lisämaksuvelvollisuus, joka vastasi laivanisännistöyhtiön vastaavaa velvollisuutta. Tämä poikkesi myöhempien osakeyhtiöiden käytännöstä. Uuden yhtiön ensimmäisenä johtajana toimi kapteeni Petter Claesson. Pitkään vaikeuksissa olleen telakan toiminta piristyi 1830-luvulla, kun se alkoi saamaan tilauksia Venäjältä ja vuodesta 1840 lähtien telakka oli täystyöllistetty. Turun linnan tuntumassa sijainneen veistämön lisäksi yhtiöllä oli konepaja Pikisaaren kaupunginosassa. Yhtiöjärjestys uusittiin vuonna 1841. Lisämaksuvelvollisuus säilyi. Nyt päätöksiä pystyttiin tekemään 36, 51 tai 70 osakkeen enemmistöllä asiasta riippuen. Vuonna 1851 telakan omistus järjestettiin uudelleen ja sen suurimmaksi osakkaaksi tuli turkulainen kauppias Abraham Kingelin. Vuosina 1864–1866 yhtiö rakensi uuden telakan yhdessä William Crichton & C:o Ab:n kanssa. Seuraavat omistus- ja yhtiöjärjestysmuutokset tehtiin 1871. Toimitusjohtajaksi tuli samalla William Crichton, jonka omistukseen yhtiö tuli kokonaan vuonna 1882. Åbo Skeppswarf fuusioitui W:m Crichton & Co:n kanssa vuonna 1883. == Telakalla valmistettuja aluksia == *S/S Furst Menschikoff, 1836. *S/S Storfursten, 1837. *Rurik, 1851. *Kalevala, 1858. == Katso myös == * Luettelo Suomen ensimmäisistä osakeyhtiöistä == Lähteet == Luokka:Crichton- Vulcan Luokka:Suomen telakat Luokka:Entiset suomalaiset teollisuusyritykset Luokka:Laivanrakennusyhtiöt Luokka:Turun historia
Luettelo Suomen seurakunnista

Luettelo Suomen seurakunnista voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Luettelo Suomen luterilaisista seurakunnista Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat: * Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnista * Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon entisistä seurakunnista Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnat: * Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnat * Suomen ortoksisen kirkon entiset seurakunnat Vapaat suunnat * Luettelo Suomen vapaiden suuntien seurakunnista * Luettelo Suomen baptistiseurakunnista * Luettelo Suomen metodistiseurakunnista * Luettelo Suomen vapaaseurakunnista * Luettelo Suomen adventtiseurakunnista * Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista * Luettelo Suomen evankelikaalisista seurakunnista * Luettelo Suomen uuskarismaattisista seurakunnista ==Katso myös== * :Luokka:Suomen seurakunnat
Jegor Radov

Jegor Radov (; 28. helmikuuta 1962 Moskova - 5\. helmikuuta 2009 Candolim, Goa) oli venäläinen kirjailija ja kokeellinen postmodernisti. Häntä on kuvattu yhdeksi aikansa hurjimmista tabujen rikkojista venäläisessä kirjallisuudessa. == Suomennetut teokset == * Käärmeimuri (1993), suom. Jukka Malinen, Like Kustannus == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Venäläiskertojat löysivät uuden sävellajin. Pekka Pesosen Helsingin Sanomissa julkaistu kirja-arvio Jevgeni Popovin teoksesta Aaton aattona sekä Jegor Radovin teoksesta Käärmeimuri. Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Sovcolor

Sovcolor oli neuvostoliittolainen värillinen negatiivifilmi, jolla tehtiin monia värielokuvia myös Suomessa 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa. Sovcolor kehitettiin neuvostoliittolaisten toisen maailmansodan loppuvaiheessa saksalaisilta takavarikoiman Agfacolor-materiaalin pohjalta, mutta sitä ei koskaan saatu aivan länsimaisten värifilmien tasolle vaan värejä pidettiin haaleina, yleissävyä sinertävänä ja laatua vaihtelevana. Siitä tuli Neuvostoliitossa vähemmän arvostettujen ohjaajien ja elokuvien käyttämä materiaali, kun taas esimerkiksi Andrei Tarkovski sai käyttöönsä Kodakin Eastman-elokuvafilmiä. Tarkovskin Solarista kuvattaessa Kodakin materiaali loppui kesken ja jouduttiin siirtymään Sovcoloriin.Everett, Wendy: Questions of Colour in Cinema: From Paintbrush to Pixel, Peter Lang, 2007. Sivu 165. Viitattu 6.3.2016. Suomi-Filmi sai vuonna 1956 Sovexportfilmiltä ilmaiseksi käyttöönsä Sovcolor-filmiä ja asiantuntija-apua. Vastavuoroisesti Sovexportfilm sai oikeudet vuonna 1957 Sovcolorille kuvatun Nummisuutarien levittämiseen Neuvostoliitossa ja Itä-Euroopan silloisissa kansandemokratioissa. Samanlaisella sopimuksella Valentin Vaala kuvasi muitakin 1950- ja 1960-luvun vaihteen elokuvistaan Sovcolorille (mm. Nuori mylläri ja Niskavuoren naiset, molemmat 1958). Myös suomalais- neuvostoliittolainen suuri yhteistuotanto Sampo (1959) kuvattiin tälle värimateriaalille. Kaikki paitsi Nuoruus vauhdissa kuvattiin Sovcolor- menetelmällä Suomi-Filmin seurassa (1961). Fennada-Filmi kuvautti Sovcolorille Aarne Tarkaksen elokuvan Kulkurin masurkka (1958). Sovcolorille kuvattu materiaali oli lähetettävä kehitettäväksi Leningradiin.Hei hei Igs! Äskettäin tiedusteltiin Technicolor-värifilmeistä. Entäpä... Kysy.fi-palvelu, Helsingin kaupunginkirjasto 19.12.2012. Viitattu 6.3.2016.Uusitalo, Kari: Suomalaisen värielokuvan synty, Elonet-sivusto. Viitattu 6.3.2016. ==Lähteet== Luokka:Värielokuvajärjestelmät
Cape Canaveral AFS LC-29

Cape Canaveral Air Force Station Space Launch Complex 29 (LC-29) oli rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveral Space Force Stationissa Floridassa. Kompleksia käytettiin vuosina 1959–1982 Polaris-ohjusten koelaukaisuihin. == Historia == Alustan rakentamissopimus solmittiin elokuussa 1958 ja rakennustyöt käynnistyivät saman vuoden aikana. Alusta valmistui elokuussa 1959, ja Yhdysvaltain laivasto hyväksyi sen käyttöön heinäkuussa 1959. Alustan betonibunkkeri rakennettiin kahta laukaisualustaa (29A ja 29B) varten, mutta lopulta vain A-alusta valmistui. LC-29A:lta laukaistiin 21. syyskuuta 1959 ja 29. huhtikuuta 1960 kaikkiaan 14 Polaris A-1X -ohjuskoetta. 10. tammikuuta ja 12. marraskuuta 1965 välillä laukaistiin 15 Polaris A-2 -ohjusta. 7. elokuuta 1962 ja 1. marraskuuta 1967 välisenä aikana alustaa käytettiin Polaris A-3 -ohjuskokeisiin. Kolme laukaistuista A-3 -ohjuksista oli A-3 Antelope -sarjaa. Alusta siirtyi valmiustilaan vuonna 1968, ja siltä laukaistiin vielä brittiläisiä Chevaline-ohjuksia 11. syyskuuta 1977 ja 19. toukokuuta 1980 välisenä aikana. Kompleksi deaktivoitiin lopullisesti vuonna 1980. == Katso myös == * Luettelo Cape Canaveralin ja Merritt Islandin laukaisualustoista == Lähteet == LC-29
Cape Canaveral AFS LC-16

Cape Canaveral Air Force Station Space Launch Complex 16 (LC-16) oli rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveral Space Force Stationissa Floridassa. Kompleksia on käytetty vuosina 1959–1982 Titan-rakettien ja Pershing-ohjusten laukaisuihin. == Historia == Alustan rakentamissopimus solmittiin tammikuun 1957 lopulla ja rakennustyöt käynnistyivät saman vuoden aikana. Alusta valmistui heinäkuussa 1958, ja Yhdysvaltain ilmavoimat hyväksyi sen käyttöön helmikuussa 1959. Alustan rakentamiseen kului 4,9 miljoonaa dollaria. Alustalta laukaistiin ensimmäinen Titan I -raketti 12. joulukuuta 1959. Tyypin raketteja laukaistiin alustalta kaikkiaan kuusi viimeisen laukaisun tapahtuessa 27. toukokuuta 1960. Alusta muutettiin tämän jälkeen Titan II -raketille soveltuvaksi ensimmäisen laukaisun tapahtuessa 16. maaliskuuta 1962. Titan II -raketteja laukaistiin kompleksilta kaikkiaan seitsemän viimeisen laukaisun tapahtuessa 29. toukokuuta 1963. Alusta siirtyi tammikuussa 1965 NASAn käyttöön, joka toteutti sillä Apollo-ohjelman huoltomoduulin SPS-moottorin koekäyttöjä ja Gemini-ohjelman miehistöhuoltoa. Kompleksi deaktivoitiin vuonna 1969, mutta palautettiin takaisin käyttöön vuonna 1972, kun sitä alettiin käyttää Nato-joukkojen Pershing-ohjuksen laukaisukoulutukseen. Ensimmäinen Pershing Ia laukaistiin alustalta 7. toukokuuta 1974. Alustalta laukaistiin kaikkiaan 88 tyypin ohjusta viimeisen laukaisun tapahtuessa 13. lokakuuta 1983, ja sillä oli kaikkiaan kuusi ohjusten laukaisulaitteistoa. Ensimmäinen päivitetty Pershing II -ohjus laukaistiin 22. heinäkuuta 1982. Päivitettyä tyyppiä laukaistiin kaikkiaan 49 kappaletta viimeisen laukaisun tapahtuessa 21. maaliskuuta 1988. LC-16 käyttö lopetettiin INF-sopimuksen nojalla. == Kuvia == Tiedosto:Titan_missile_exploding_on_launch_pad.jpg|Titan I -ohjus räjähtää laukaisualustalla 12. joulukuuta 1959. Tiedosto:Launch Complex 16.jpg|Titan I -ohjus nousee alustalta mukanaan RVX-3-paluukapseli 8. maaliskuuta 1960. Tiedosto:GEMINI-TITAN-8 - PRELAUNCH ACTIVITY.jpg|Neil Armstrong LC-16 -alustalla 16. maaliskuuta 1960 ennen Gemini 8 -lentoa. Tiedosto:Gemini 12 Aldrin and Lovell walkout.jpg|James A. Lovell ja Buzz Aldrin LC-16 -alustalla 11. marraskuuta 1966 ennen Gemini 12 -lentoa. == Katso myös == * Luettelo Cape Canaveralin ja Merritt Islandin laukaisualustoista == Lähteet == == Aiheesta muualla == LC-16
Sojuz TMA-20M

Sojuz TMA-20M () on Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS- avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 18. maaliskuuta 2016 kello 21.26 UTC Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kolme avaruuslentäjää ja rahtia asemalle. Telakointi avaruusasemaan tapahtui 19. maaliskuuta kello 03.09 UTC, vajaan kuuden tunnin lennon jälkeen. Lento on viimeinen suunniteltu Sojuz TMA -alustyypin lento. Avaruuslennolle osallistuvat toimivat ISS-aseman Retkikunta 47:n täydennysmiehistönä. Alus toimi ISS:n pelastusaluksena kunnes palasi maahan syyskuussa 2016. ==Miehistö== * Aleksei Ovtšinin, Venäjän avaruusjärjestö, päällikkö * Oleg Skripotška, Venäjän avaruusjärjestö * Jeffrey Williams, NASA ===Varamiehistö=== * Sergei Ryžikov, Venäjän avaruusjärjestö, päällikkö * Andrei Borisenko, Venäjän avaruusjärjestö * Robert Kimbrough, NASA ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Miehitetyt avaruuslennot Luokka:Sojuz-ohjelma Luokka:Vuoden 2016 avaruustoiminta
Mid-Atlantic Regional Spaceport Launch Pad 0

Mid-Atlantic Regional Spaceport Launch Pad 0 (MARS LP-0, myös Launch Complex 0) on rakettien laukaisukompleksi Mid-Atlantic Regional Spaceportissa, Wallops Islandilla, Virginiassa. MARS sijaitsee NASAn Wallops Flight Facilityn (WFF) läheisyydessä, mikä vastasi kompleksin ylläpidosta vuoteen 2003. Kompleksi koostuu kahdesta alustasta: LP-0A:sta ja LP-0B:stä. == Historia == === LP-0A === LP-0A rakennettiin alun perin epäonnistunutta Conestoga-rakettiohjelmaa varten. Alkuperäinen laukaisutorni purettiin syyskuussa 2008, minkä jälkeen Orbital Sciences rakensi uudet alustarakenteet silloin nimellä Taurus II (nykyisin Antares) tunnettua rakettia varten. Alustaan tehtyhin muutostöihin kuuluivat muun muassa uusi raketin alustalle siirtoon ja pystyyn nostamiseen käytettävä ajoneuvo, sekä uuden HIF-rakennuksen () pystyttäminen. Ensimmäinen Antares-laukaisu alustalta tapahtui 21. huhtikuuta 2013. Alustaa vahvistettiin myös muutostöiden yhteydessä siten, että se pystyy laukaisemaan 453,6 tonnin painoisia raketteja. Käytännössä tämä tarkoittaa, että alustalta pystytään laukaisemaan 5 035 kilogramman hyötykuormia matalalle Maan kiertoradalle. LP-0A kärsi vakavia vaurioita 28. lokakuuta 2014, kun Antares-raketti putosi alustalle ja räjähti Cygnus CRS Orb-3 -lennon onnettomuuden yhteydessä. Onnettomuuspaikalle jääneitä raketinjäänteitä alettiin tutkia onnettomuutta seuranneena päivänä. Toukokuussa 2015 alustan korjauskuluiksi arvioitiin 13 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. NASA osallistui kuluihin viidellä miljoonalla ja kumpikin, Orbital ATK ja Virginia Commercial Space Flight Authority kolmella miljoonalla. Korjauskuluista puuttui töiden ollessa jo käynnissä vielä kaksi miljoonaa dollaria, jotka Virginia CSFA vaati Orbital ATK:ta maksamaan. Orbital ATK:n on tarkoitus laukaista seuraavan kerran alustalta maaliskuussa 2016. Alustan korjaustyöt valmistuivat syyskuun 2015 lopulla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Laukaisukeskukset
Ping An Insurance

Ping An Insurance (Group) Company of China Ltd., lyhyemmin Ping An Insurance tai vain Pin An (; pinyin: Zhōngguó Píng Ān) on erittäin suuri, vuonna 1988 perustettu kiinalainen vakuutus- ja finanssikonserni. Yhtiöllä on kuusi liiketoiminta-alaa: henkivakuutukset, omaisuus- ja vahinkovakuutukset, pankkitoiminta, rahasto, arvopaperit ja yrityspalvelut. Yhtiömuodoltaan se on julkinen osakeyhtiö. Vakuutusyhtiön osakkeet noteerataan Shanghain ja Hongkongin pörsseissä. Yhtiön kotipaikka on Shenzhen. Ping An Insurancen keskeisimpiin tytäryrityksiin kuuluu Shenzhenin pörssissä noteerattu Pin An Bank. Vuoden 2015 tilaston mukaan Ping An Insurance oli markkina-arvoltaan (57,7 mrd. USD) Shanghain pörssin seitsemänneksi arvokkain yhtiö. Maailman suurimpien yritysten Forbes Global 2000 -listan vuoden 2015 vertailussa Ping An Insurance katsottiin useilla mittareilla arvioituna maailman 32. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi yhtiöksi. Yhtiö on suurin manner-Kiinassa kotipaikkaansa pitävistä pörssiyhtiöistä, jonka osakkeiden pääosa on yksityisomistuksessa. Markkina-arvoltaan sitä suurempien mannerkiinalaisten pörssiyhtiöiden osake-enemmistö oli Kiinan valtiolla. Yhtiön suurin osakkeenomistaja oli syyskuussa 2015 Hong Kong Securities Clearing Company Nominees Limited, jolle oli rekisteröity 32,19 prosenttia Ping Anin osakkeista. Yhtiön nimeen liittyy alkuvuonna 2017 valmistunut, maailman neljänneksi korkeimman rakennuksen sijalle noussut pilvenpiirtäjä, 599 metriä korkea Ping An Finance Center Kiinan Shenzhenissä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Kiinalaiset pörssiyhtiöt Luokka:Vakuutusalan palveluntarjoajat Luokka:Shenzhen Luokka:SSE 50 -indeksi
Grace Coolidge

Grace Anna Coolidge (o.s. Goodhue) (29. maaliskuuta 1874 – 8. heinäkuuta 1957) oli Yhdysvaltain 30. presidentin Calvin Coolidgen vaimo ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen vuosina 1923–1929. Grace Coolidge valmistui opettajaksi Vermontin yliopistosta 1902 ja jatkoi opintojaan opettaakseen kuulovammaisia lapsia lukemaan huulilta. Hän tapasi tulevan miehensä vuonna 1904 ja he avioituivat seuraavana vuonna. Miehensä ponnistellessa poliittisen uransa eteen, Grace Cooling vältti osallistumasta politiikkaan. Kun Calvin Coolidge valittiin Massachusettsin kuvernööriksi, Grace pysytteli lasten kanssa kotona Northamptonissa. Calvin Coolidgen tultua valituksi varapresidentiksi perhe muutti Washingtoniin jossa asuivat Willard Hotellissa. Grace Coolidge ei puuttunut millään tavoin päivänpolitiikkaan, ei edes ajankohtaiseen debattiin naisten oikeuksista. Sen sijaan hän omisti aikansa mm. Punaisen Ristin tukemiseen. 1929 Coolidgen presidenttikauden päätyttyä perhe palasi takaisin Northamptoniin. Presidentti Coolidgen kuoltua 1933, Grace Coolidge jatkoi työtään kuurojen parissa ja kirjoitti artikkeleita lehdistöön. Toisen maailmansodan alettua Grace Coolidge liittyi paikalliseen yhdistykseen, joka auttoi Euroopasta tulevia juutalaispakolaisia ja antoi jopa talonsa WAVES organisaation käyttöön. Grace Coolidge kuoli 1957 sydänsairauteen ja hänet haudattiin Vermontin Plymouthiin miehensä ja 1924 kuolleen poikansa viereen. == Lähteet == * https://www.whitehouse.gov/1600/first-ladies/gracecoolidge == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain ensimmäiset naiset Luokka:Yhdysvaltain varapresidenttien puolisot Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Pesäpallon suomensarja 1968

Pesäpallon suomensarjan 24. kausi pelattiin kesällä 1968. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa ja lohkovoittajat nousivat suoraan mestaruussarjaan kaudeksi 1969. ==Suomensarja== ===Itälohko=== Joukkue O V T H Juoksut Pisteet Jyväskylän Kiri 12 12 0 0 200–36 24 Outokummun Partio 12 11 0 1 157–55 22 Sotkamon Jymy 12 8 1 3 133–82 17 Jyväskylän Lohi 12 7 1 4 73–76 15 Kiteen Urheilijat 12 6 1 5 120–104 13 Ilomantsin Urheilijat 12 6 0 6 111–79 12 Nurmeksen Sepot 12 6 0 6 110–114 12 Maaningan Pallo 12 5 1 6 89–92 11 Karjalan Maila 12 5 0 7 72–95 10 Äänekosken Urheilijat 12 5 0 7 90–118 10 Tohmajärven Urheilijat 12 3 0 9 75–146 6 Jyväskylän Pesä-Veikot 12 1 0 11 54–173 2 Etelä-Leppävirran Kiipperä 12 1 0 11 54–168 2 ===Länsilohko=== Joukkue O V T H Juoksut Pisteet Seinäjoen Maila-Jussit 12 11 0 1 129–46 22 Iin Urheilijat 12 10 2 0 123–40 22 Ilmajoen Kisailijat 12 10 1 1 129–74 21 Ylihärmän Junkkarit 12 7 0 5 124–79 14 Kokkolan Kiri 12 6 1 5 97–85 13 Alajärven Ankkurit 12 4 3 5 93–84 11 Kauhajoen Karhu 12 5 1 6 104–108 11 Simon Kiri 12 5 0 7 104–110 10 Tyrnävän Tempaus 12 4 0 8 86–103 8 Muhoksen Urheilijat 12 4 0 8 58–94 8 Raahen Vesa 12 2 2 8 99–136 6 Koskenkorvan Urheilijat 12 3 0 9 75–153 6 Vaasan Maila 12 2 0 10 59–168 4 Uusinta noususta: Seinäjoen Maila-Jussit - Iin Urheilijat 9–5 ===Etelälohko=== Joukkue O V T H Juoksut Pisteet Keravan Pallokerho 11 10 0 1 138–59 20 Lahden Mailaveikot 11 9 0 2 177–79 18 Riihimäen Pallonlyöjät 11 9 0 2 141–50 18 Herttoniemen Urheilijat 11 7 0 4 96–113 14 Työväen Mailapojat 11 6 0 5 142–91 12 Heinolan Maila-Pojat 11 5 2 4 79–82 12 Loimaan Palloilijat 11 5 2 4 92–98 12 Janakkalan Jana 11 4 1 6 73–115 9 Tainionkosken Tähti 11 4 0 7 80–76 8 Loimaan Leisku 11 2 1 8 53–124 5 Kouvolan Pallonlyöjät 2 11 2 0 9 65–136 4 Puna-Mustat 2 11 0 0 11 54–167 0 Kankaanpään Maila 2 luopui sarjasta. ==Lähteet== * http://www.mrasilainen.com/ ** http://www.mrasilainen.com/sarjat/ottelut/M_Suomensarja_1945-2015.xlsx Luokka:Pesäpallon Suomensarjakaudet Luokka:Vuoden 1968 pesäpallo
Aino Ottelin

Aino Maria Ottelin (22. syyskuuta 1874 Porvoo – 6. lokakuuta 1957 Ruokolahti) oli suomalainen rehtori. Ottelinin vanhemmat olivat kollega Konrad Fredrik Ottelin ja Karolina (Lina) Vilhelmina Ervast. Ottelin kirjoitti ylioppilaaksi 1994 Läroverket för gossar och flickorista ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1999, filosofian maisteriksi 1900. Hän teki opintomatkoja Skandinaviaan, Saksaan ja Yhdysvaltoihin. Ottelin oli Pietarsaaren reaalikoulun ruotsin-, suomen- ja saksankielen opettaja 1900–1903, Viipurin ruotsalaisen tyttökoulun ja sen jatkoluokkien johtaja 1903–1919, Svenska flickskolan i Helsingfors (suomeksi ruotsinkielinen tyttökoulu Helsingissä) uskonnon ja historian lehtori sekä rehtori 1920–1944.Kuka kukin on 1934 Ottelin julkaisi teoksen Konkordia förbundet (1924) ja laati kirjoituksia eri lehtiin. Ottelinin veli oli historianopettaja ja rehtori Ahti Ottelin. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Oili Siikaniemi

Olga Margareta (Oili) Siikaniemi (o.s. Silventoinen, taiteilijanimi Oili Sinimi; 13. syyskuuta 1888 Pietari, Venäjän keisarikunta – 2. elokuuta 1932 Lappee, Suomi) oli suomalainen laulajatar.Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 5, s. 237. Helsinki 1979. ISBN 951-1-05295-0 == Elämä == Oili Siikaniemen vanhemmat olivat Pietarissa liikkeen omistanut hopeaseppä, tehtailija Pekka Silventoinen ja Johanna Häggson. Hänen puolisonsa oli filosofian maisteri, kirjailija Väinö Siikaniemi (1882–1932) vuodesta 1916. Siikaniemi kirjoitti ylioppilaaksi 1907 ja opiskeli laulua Suomessa Alma Fohströmin ja Maikki Järnefeltin johdolla sekä Ranskassa ja Italiassa. Hän toimi Pietarin suomalaisen yhteiskoulun ranskan ja venäjän kielen opettajana 1914–1916 ja laulajattarena vuodesta 1917 alkaen. Hän konsertoi Suomessa ja ulkomailla.Kuka kukin oli (Wikisource). Siikaniemi aloitti lauluopinnot opettajantyön ohessa mutta aluksi vain harrastuksena. Hän esitti myös miehensä Väinö Siikaniemen runoihin sävellettyjä lauluja. Hän toimi lisäksi laulunopettajana ja suomensi yksinlaulu- ja oopperatekstejä. Siikaniemi levytti 1920-luvulla kansanlauluja ja Leevi Madetojan, Yrjö Kilpisen ja Sulho Rannan yksinlauluja.Yle Vintti, levystö. Hän esiintyi ensimmäisessä suomalaisessa äänielokuvassa Sano se suomeksi.Elonet. Siikaniemen sisar oli Alma Kuula. Molemmat sisarukset olivat uuden musiikin tulkkeja ja esitaistelijoita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Oili Siikaniemi: Nouskaa jo lapsikullat (1929). Ylen Elävä arkisto. * Oili Siikaniemi : Kaikki tiet vievät Roomaan, Suomen Kuvalehti, 02.04.1928, nro 14-15, s. 38, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Oili Siikaniemi : Pyhän isän puutarhassa, Suomen Kuvalehti, 26.05.1928, nro 22, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Oili Siikaniemi : Laulun kuningatar Luisa Tetrazzini, Suomen Kuvalehti, 22.09.1928, nro 39, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Oili Siikaniemi : Kolmivaljakoita näyttämöllä, Suomen Kuvalehti, 11.05.1929, nro 19, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Pietarinsuomalaiset Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet