EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Igor Severjanin

Igor Severjanin (, oikealta nimeltään Igor Vasiljevitš Lotarjov, ; 16. toukokuuta (J: 4. toukokuuta) 1887 Pietari – 20. joulukuuta 1941 Tallinna) oli venäläinen futuristirunoilija. Hän kutsui itseään ego-futuristiksi.Rahikainen 2014, s. 151. Severjanin oli 1910-luvun Venäjällä maan suosituimpia runoilijoita. Hän oli ensimmäinen, joka käytti Venäjällä sanaa futurismi, jo vuonna 1911. Hän oli erään runokilpailun voittaja, ja hänet nimettiin runonkuninkaaksi. Osallistujina oli muun muassa Vladimir Majakovski. Ajan runoilijoiden tyyliin kuului myös asianmukainen ulkoasu ja käytös, ja Severjaninin dekadenssi muistutti hänen esikuvaansa Oscar Wildea ja ihastutti aikalaisia. Severjanin pakeni poliittisista syistä 1918 Viroon. Severjanin oli Aleksandra Kollontain lähisukulainen. == Teokset ja tyyli == Severjaninin esikoiskokoelma Громокипящий кубок (’Ukkoskiehuva pikari’) ilmestyi 1913, mutta hän oli julkaissut aiemmin pamfletteja. Hänen runoissaan oli usein kukka-aiheita, mutta ne saattoivat olla synkän ja paheellisen vertauskuvia, esimerkiksi ”Tuhatkaunoissa” sisältää jopa huumeisia merkityksiä.Margaritki – Tuhatkaunoja . Yle.fi. == Severjanin ja Suomi == Severjanin kävi esiintymiskiertueillaan myös Suomessa. Syksyllä 1923 hän oli Helsingin Venäläisen kauppiasyhdistyksen vieraana, ja hän lahjoitti yhdistyksen jäsenelle Vladimir Schohinille nimikirjoituksellaan varustamansa runokirjan.Leinonen, Marja: Helsingin venäläinen kauppiasyhdistys r.y. 1918–1988. Historiikki, s. 8. Helsinki: Helsingin venäläinen kauppiasyhdistys, 1991. ISBN 952-90-3649-3. Teoksen verkkoversio. (PDF) Olavi Paavolainen oli ihastunut Severjaninin ananasrunoon, ja hän lausui mielellään sitä Edith Södergranin ruotsinkielisenä käännöksenä. Paavolainen itse oli Severjaninin tapaan elämäniloinen dandy ja Severjaninin hurmioitunut ja elämäniloinen tyyli antoivat hänelle innostusta. Södergran ruotsinsi useita Severjaninin runoja, joista osa julkaistiin Ultra-lehdessä.Rahikainen 2014 s. 200, 201 ==Runosuomennokset== *Päivänkukkia, suom. Juhani Koivisto *Päivänkakkarat, suom. Anja Frösén *Tuhatkaunoja, suom. Maria Hoffman *Ouverture eli Ananas en Champagne, suom. Uuno Kailas (julkaistu Tulenkantajat-lehdessä) == Lähteet == * ===Viitteet=== ==Kirjallisuutta== * Södergran, Edith: Igor Severjanin. Ultra 5/1922. == Aiheesta muualla == * Runojen Päivänkukkia, Päivänkakkarat, Tuhatkaunoja suomennokset Laura-tietokannassa. * English translations of 4 early poems. * English translations of 3 poems by Babette Deutsch and Avrahm Yarmolinsky, 1921. * English translation of ”Lady’s Club,” 1912. Luokka:Venäläiset runoilijat Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Viisi laukausta senaatissa

Viisi laukausta senaatissa () on Yleisradion tuottama ja Åke Lindmanin ohjaama ruotsinkielinen televisioelokuva vuodelta 1992. Draamaa ja dokumenttimateriaalia yhdistävä elokuva kertoo tapahtumista, jotka johtivat Eugen Schaumanin tekemään Suomen kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin murhaan vuonna 1904. Lindman laati elokuvan käsikirjoituksen yhdessä historioitsija Seppo Zetterbergin kanssa. Zetterberg toimii elokuvassa myös kertojana, ja tarina perustuu hänen vuonna 1986 julkaistuun kirjaansa aiheesta. Schaumania esittää Mats Långbacka ja Bobrikovia Ernst Romanov. Elokuvaa kuvattiin Suomen ohella Liettuassa.Fem skott i senaten. Yle Arkivet 29.1.2009. Viitattu 28.4.2014. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Otteita elokuvasta Ylen sivustolla Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 1992 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset historialliset draamaelokuvat Luokka:Åke Lindmanin ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Parviainen (Taivalkoski)

Parviainen on Taivalkosken kunnassa, lähellä Pudasjärven kunnanrajaa Iijoen länsipuolella sijaitseva kylä. Se sijaitsee noin 25 kilometrin päässä Taivalkosken kirkonkylältä. Kylä sai nimensä 1620-luvulla sinne rakennetusta Parviaisen talosta, jonka perusti savolainen Heikki Parviainen Kisosjokisuulle. Alueelta löytyy useita kalastusalueita. ==Lähteet== Luokka:Taivalkosken kylät
Äystö

Äystö on noin 500 asukkaan muodostama taajama Teuvan kunnassa Etelä- Pohjanmaalla. Taajama sijoittuu kunnan itäosaan, kantatie 67:n ympäristöön. Matkaa kunnan keskustaan on kylästä noin 12 kilometriä.http://www.aysto.fi/ == Lähteet == Luokka:Etelä-Pohjanmaan maakunnan taajamat Luokka:Teuvan kylät
Suomen jääkiekkomaajoukkueen kausi 2004–2005

Suomen jääkiekkomaajoukkueen kausi 2004–2005 alkoi harjoituspelillä Tšekkiä vastaan Prahassa. Kauteen kuuluu myös kaksi arvoturnausta, syksyn maailmancup ja kevään MM-kilpailut. == Ottelut == : Harjoitusottelut : Maailmancup : Karjala-turnaus : Rosno Cup : Sweden Hockey Games : Harjoitusottelut : MM- kisat 2004–2005
Laurentius Kempe

Laurentius Andreae Kempe (n. 1620 Närpiö – 1669 Lapväärtti) oli suomalainen kirkkoherra ja filosofian maisteri. Hänet tunnetaan myös suomalaisen teatteritaiteen edistäjänä.http://www.kansallisbiografia.fi/paimenmuisto/?eid=1293 ==Ura== Kempe kirjoitti ylioppilaaksi Turussa keväällä 1642 ja valmistui filosofian maisteriksi toukokuussa 1653. Hän aloitti Uudenkaarlepyyn triviaalikoulun rehtorina vuonna 1655. Kaupungin pormestari Cordt Bochmöller piti häntä epäkelpona tehtäväänsä ja ryhtyi toimiin hänen erottamisekseen. Piispa Aeschillus Petraeus ehdotti Kempelle kirkollista uraa, jonka tämä sittemmin valitsi. Superintendentti Petrus Erici Steuchius vihki Kempen papiksi 1658. Turun tuomiokapituli nimitti Kempen Lapväärtin kirkkoherraksi 13. toukokuuta 1658. Kristiinankaupungin porvaristo olisi halunnut tehtävään Närpiön kappalaisen Johannes Johannis Wazaeuksen. Kempe kohtasi uudessa virassaan pian ongelmia. Hänet pidätettiin virantoimituksesta helmikuussa 1659, sillä hänen oli väitetty puhuneen saarnatuolistaan ”sopimattomuuksia”. Kempe anoi virkaansa takaisin useaan otteeseen, kunnes joulukuussa 1659 tuomiokapituli myönsi hänelle luvan hoitaa tehtäväänsä joulunpyhinä. Laurentius Kempe on mainittu myös Suomen teatterihistorian yhteydessä. Hänen aikanaan Suomessa ei ollut ammattimaista näyttelijätoimintaa, vaan teatteritaide oli harrastajapohjaista ja levisi opiskelijoiden myötä koulukaupunkeihin. Kempe arvosti teatteria ja oli itse näyttelijänä ainakin komediassa Surge Eller Flijt och Oflitighetz Skodes Spegel. Kappale esitettiin Turussa 6. toukokuuta 1647; sen oli kirjoittanut Jacobus Petri Chronander. Laurentius Kempen vanhemmat olivat Närpiön kappalainen ja myöhempi Lapväärtin kirkkoherra Andreas Magni Kempe ja Anna Mårtensdotter Wargh. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset papit Luokka:1600-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1669 kuolleet
Pavel Durov

Pavel Valerjevitš Durov (, s. 10. lokakuuta 1984 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on ranskalais-venäläinen yrittäjä, joka on perustanut sosiaalisen verkkosivuston VK:n ja yhdessä veljensä Nikolai Durovin kanssa Telegramin. == Tausta ja yksityiselämä == Durov on syntynyt Leningradissa, mutta vietti suurimman osan lapsuudestaan Italian Torinossa, jossa hänen isänsä oli töissä. Äidin sukujuuret ovat Ukrainassa. === Kansalaisuudet === Durov sai vuonna 2014 potkut perustamansa mutta Vladimir Putinin lähipiirin omistukseen siirtyneen VKontakten toimitusjohtajan paikalta. Hän osti itselleen Saint Kitts ja Nevisin kansallisuuden. Hän oli tätä ennen tehnyt 250 000 dollarin arvoisen investoinnin maahan ja sanonut, ettei enää aio palata Venäjälle, koska maassa on huonot edellytykset internet-alalla toimiville yrityksille. Durov sai Ranskan kansalaisuuden hakemuksella vuonna 2021, mutta myöntämisen perusteista ei ole tietoa. Lisäksi Durovilla on Arabiemiraattien kansalaisuus. == Ura == Durov perusti vuonna 2006 VK:n. Huhtikuussa 2014 VK:n hallitus irtisanoi Durovin tämän kieltäydyttyä luovuttamasta Venäjän turvallisuuspalvelulle Ukrainan Euromaidan-sivujen ylläpitäjien tietoja. Pian irtisanomisen jälkeen Durov ilmoitti muuttaneensa pysyvästi ulkomaille, koska näkee Venäjän olevan sopimaton internetliiketoiminnan harjoittamiseen. Pavel Durov perusti Telegramin yhdessä Nikolai Durovin kanssa vuonna 2013, ja sillä oli vuonna 2024 yli 900 miljoonaa aktiivista käyttäjää. Durov pidätettiin Ranskassa elokuussa 2024. Pidätys liittyy Ranskan kansallisen kyberrikospoliisin ja kansallisen petoksia tutkivan poliisiyksikön tutkintaan. Poliisin tiedottajan mukaan Durov ei ole puuttunut Telegramissa tapahtuviin talous- ja kyberrikoksiin. Durov sanoo olevansa maanpaossa, mutta todellisuudessa hän on käynyt Venäjällä kymmeniä kertoja.Tomi Pyy, Telegramin perustaja Pavel Durov sanoo olevansa maanpaossa, mutta on matkustanut Venäjälle yli 50 kertaa, Yle.fi, uutiset 29.8.2024, viitattu 29.8.2024 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Telegram Luokka:Venäläiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pieni yösoitto (televisioelokuva)

Pieni yösoitto on MTV:n tuottama televisioelokuva vuodelta 1987. Sen on käsikirjoittanut Ilse Rautio ja ohjannut Neil Hardwick. Komediallinen elokuva kertoo nuoresta sellististä (Leena Uotila), joka uuteen asuntoon muutettuaan ihastuu naapurissa asuvaan putkimieheen (Aapo Vilhunen).Neil Hardwickin elokuvan dvd-versio vedetään pois kaupoista , Helsingin Sanomat 28.4.2014. Vuonna 2014 MTV ja Finnkino julkaisivat elokuvan dvd-muodossa, mutta elokuvassa käytetty alkuperäismusiikki oli korvattu Neil Hardwickin mukaan ”tökerösti” arkistomusiikilla, josta ei tarvitse maksaa tekijänoikeuskorvauksia. Alkuperäismusiikkiin kuuluu muun muassa Frank Sinatraa ja otteita kuuluisista sellolevytyksistä, kuten Jacqueline du Prén soittamasta Elgarin sellokonsertosta. MTV sanoi musiikin vaihtamisen halvempaan olevan normaali käytäntö alalla, mutta lupasi kuitenkin vetää kaikki elokuvan dvd-tallenteet pois markkinoilta. ==Rooleissa== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Neil Hardwickin kirjoitus elokuvan dvd-julkaisujupakasta Suomen elokuvaohjaajien liiton sivustolla Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 1987 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat
Valkoinen talo (Turku)

Valkoinen talo on Turussa Aurajokisuun itärannalla V kaupunginosassa sijaitseva vuonna 1937 valmistunut arkkitehti Gunnar Wahlroosin suunnittelema funktionalismia edustava valkoiseksi rapattu nelikerroksinen toimistorakennus. Valkoinen talo rakennettiin Crichton-Vulcanille, joka vuonna 1938 yhdistyi Wärtsilään. Talo on toiminut siis miltei alusta asti Wärtsilän Turun telakan toimistona ja vuodesta 1999 lähtien Elomaticin pääkonttorina. Rakennusta laajennettiin vuosina 1951 ja 1958 ja korotettiin 1965. Valkoinen talo on osa Aurajokisuun satama-, telakka- ja teollisuusalueen valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Pääoven edustalla on vuonna 2011 paljastettu veistosryhmä Helmet. == Historia == Crichton-Vulcan tarvitsi laajentuvalle telakkatoiminnalleen uusia tiloja 1930-luvulla. Uusien toimisto- ja piirustuskonttoritilojen suunnittelijaksi valittiin tunnettu arkkitehti Gunnar Wahlroos, joka oli jo aikaisemmin suunnitellut telakalle köysiradan. Toimistorakennus otettiin käyttöön vuonna 1937, ja vaaleaksi rapatun julkisivun vuoksi se tuli tunnetuksi heti "Valkoisena talona". Rakennus oli joensuuntainen ja kolmikerroksinen, koillispäässä sijaitsi korkea torniosa, jossa oli pääsisäänkäynti. 1950-luvulla rakennettiin 4-kerroksinen kaakkoissiipi, johon siirrettiin myös pääsisäänkäynti. Vuonna 1964 rakennettiin alkuperäiseen osaan neljäs kerros. Valkoinen talo rakennettiin alun perin Crichton-Vulcanille ja se pysyi telakan käytössä vuoteen 1988 saakka, jolloin Wärtsilä Meriteollisuus siirsi varustesuunnittelun osaston Pernon telakalle. Meriteollisuuden konkurssin myötä rakennus siirtyi Oy Lohja Ab:lle ja edelleen Oy Metra Ab:lle. Paikallisradio Auran Aaltojen toimitilat siirrettiin Valkoiseen taloon syksyllä 1990. Vuonna 1999 Elomatic osti Valkoisen talon, ja sen pääkonttori on toiminut siinä siitä lähtien. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Gunnar Wahlroosin suunnittelemat rakennukset Luokka:Turun suojellut rakennukset Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Modernistinen arkkitehtuuri Luokka:Wärtsilä Luokka:V kaupunginosa Luokka:Turun toimistorakennukset
Albert Palmberg

Albert Julius Palmberg (18. marraskuuta 1831 Geta, Ahvenanmaa – 22. joulukuuta 1916 Pohja) oli kansainvälisesti tunnettu suomalainen hygieenikko.Arno Forsius: Albert Palmberg (1831—1916) — kansainvälisesti tunnettu suomalainen hygieenikko Luettu 22.12.2016. Palmbergin vanhemmat olivat Pohjan kirkkoherra Anders Palmberg (1785-1854) ja hänen toinen puolisonsa Hedvig Sofia Arenander. Hän kävi Helsingin ja Turun yläalkeiskoulua sekä Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1852. Palmberg valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1856 ja maisteriksi 1857, lääketieteen kandidaatiksi 1858 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1861. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän tuli 1863 väitöskirjalla Några ord om smaksinnet jemte försök att medelst elektrisk retning bestämma gränserna för detsamma. Professorin arvo hänelle myönnettiin 1893. Palmbergista tuli riemumaisteri 1907. Palmberg oli aluksi Fiskarsin tehtaanlääkärinä vuodesta 1860. Hän oli 1868–1896 Helsingin yliopiston lastentautiopin dosenttina ja hän toimi samalla lääkintöylihallituksen ylimääräisenä lääkärinä 1869–1882, rautatielääkärinä Viipurissa 1872 ja samalla muun muassa vt. linnanlääkärinä Viipurissa 1875–1882. Palmberg oli viimeksi Helsingin piirin piirilääkärinä 1887–1896. Hänen esityksestään perustettiin ”yleisen terveyshoito-opin professorin” eli hygienian professorin virka yliopistoon vuonna 1890. Samoin hänen aloitteestaan perustettiin vuonna 1888 Hälsovårdsföreningen i Finland, Suomen Terveydenhoitoyhdistys. Se otti tehtäväkseen tuolloin kansantaudin asemassa olevan tuberkuloosin hillitsemisen. Hän toimi monissa asioissa senaatin asiantuntijana. Palmberg kirjoitti ahkerasti ja oli 1898–1900 Finska Läkaresällskapets Handlingarin toimittaja. Kirjoituksistaan hänet myös palkittiin useita kertoja. Hän osallistui Suomen edustajana kansainvälisiin konferensseihin. Albert Julius Palmberg oli naimisissa 1860–1913 Alexandra von Zeisigin (k. 1913) kanssa. Heidän poikansa oli Tammisaaren kaupunginvouti Rudolf Albert Palmberg (1861–1928). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Alberg Palmberg, Nordisk familjebok *Helsingin yliopisto: Albert Julius Palmberg Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset hygieenikot Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1831 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Finska Läkaresällskapet

Finska Läkaresällskapet rf on Suomen ruotsinkielisten lääkärien tieteellinen järjestö. Se pyrkii edistämään alaa ja ruotsinkielistä julkaisutoimintaa.Finska läkarsällskapet Seura on perustettu 1835 ja on kolmas suomalainen tieteellinen seura. Seura perustettiin Carl Daniel von Haartmanin aloitteesta ja hän oli sen ensimmäinen puheenjohtaja. Järjestön julkaisu on nimeltään Finska Läkaresällskapets handlingar, ja se on perustettu 1841.Finska Läkaresällskapets historia == Lähteet == Luokka:Suomalaiset terveystieteelliset järjestöt
EC Kitzbühel

EC Kitzbühel on itävaltalainen jääkiekkojoukkue Kitzbühel kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 1925 ja se pelaa monikansallisessa Alps Hockey Leaguessa. == Joukkue kaudella 2024–2025 == Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Numero Pelaaja Hanskakäsi Sopimus Syntymäpaikka 30 Jakob Sprachmann L 2025 Luca Egger L 2025 Villach, Itävalta Alexander Schmidt L 2025 Villach, Itävalta Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Numero Pelaaja Kätisyys Sopimus Syntymäpaikka Nepomuk Bodner L 2025 Kitzbühel, Itävalta Patrick Bruckner R 2025 Moritz Matzka L 2025 Wien, Itävalta Matteo Mitrovic L 2025 Graz, Itävalta Laurin Müller R 2025 Linz, Itävalta Matic Podlipnik L 2025 Jesenice, Slovenia Jonas Repo L 2025 Kitzbühel, Itävalta Loke Södergren L 2025 Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Numero Pelaaja Kätisyys Pelipaikka Sopimus Syntymäpaikka Sebastian Labori Christiansen L H 2025 Halden, Norja Anthony DeLuca L H 2025 Rosemère, Québec, Kanada Jakob Engelhart L H Laina Graz, Itävalta Jannik Fröwis L KH 2025 Dornbirn, Itävalta Henrik Hochfilzer L VLH 2025 St. Johann in Tirol, Itävalta Niklas Ketonen L H 2025 Pori, Suomi Jakob Lippitsch L H 2025 Klagenfurt, Itävalta Niclas Maurer L OLH 2024 Alexander Maxa L KH 2025 Wien, Itävalta Jayson Ren R H 2025 Delémont, Sveitsi Rafael Rotter R OLH 2025 Wien, Itävalta Paul Schmid L H 2025 Linz, Itävalta Chris Schutz R H 2025 Fort Worth, Texas, Yhdysvallat Lukas Waschnig L H 2025 Klagenfurt, Itävalta Paolo Wieltschnig L H Laina === Joukkueenjohto === * Päävalmentaja: Marco Pewal * Apuvalmentaja: Rafael Rotter * Toimitusjohtaja: Wilfried Wetzl ==Aiheesta muualla== * Joukkueen viralliset kotisivut Luokka:Itävaltalaiset jääkiekkoseurat Luokka:Kitzbühel
Valkoinen talo (täsmennyssivu)

Valkoinen talo tarkoittaa seuraavia rakennuksia: * Valkoinen talo, Washington D.C:ssä sijaitseva Yhdysvaltain presidentin virka-asunto * Valkoinen talo, Moskovassa sijaitseva Venäjän hallituksen rakennus * Valkoinen talo, Turussa sijaitseva toimistorakennus * Valkoinen talo, Tampereen kaupungintalosta (Keskusvirastotalosta) käytetty nimitys ==Katso myös== * Valkea talo, Helsingissä sijaitseva kuulojärjestöjen monitoimitalo
Kapfenberg Steelers

Kapfenberg Steelers on itävaltalainen jääkiekkojoukkue Kapfenbergin kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 2014 ja se liittyi suoraan Inter- National-Leagueen. == Joukkue kaudella 2016-2017 == Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Numero Pelaaja Hanskakäsi Sopimus Syntymäpaikka 46 Mario Still L 2016 Wagna, Itävalta Thomas Dechel L 2017 Wagna, Itävalta Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Numero Pelaaja Kätisyys Sopimus Syntymäpaikka 13 Julian Stühlinger L 2016 Bruck an der Mur, Itävalta 19 Ivan Schaurhofer R 2016 47 Patrick Gaffal L 2016 66 Adrian Stühlinger L 2016 Bruck an der Mur, Itävalta Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Numero Pelaaja Kätisyys Pelipaikka Sopimus Syntymäpaikka 15 Lukas Titze L OLH 2016 Klagenfurt, Itävalta 21 Lukas Winkler L H 2016 24 Michael Grüneis L H 2016 25 Florian Hoppl L H Juniori 26 Kristian Kravanja L OLH 2016 Villach, Itävalta 88 Patrick Schneider H Juniori Christoph Draschkowitz R OLH 2017 Wien, Itävalta ==Lähteet== * Joukkueen viralliset kotisivut Luokka:Itävaltalaiset jääkiekkoseurat Luokka:Steiermark
Lähilaskeumamalli

Lähilaskeumamallien avulla pyritään selvittämään jonkin lähteen, kuten tehtaan piipuun, aiheuttamat saasteleviämiset lähiympäristössä. Stationaarisen lähilaskeumallin mukaan epäpuhtauspitoisuuksien keskihajonta kasvaa ja normaalijakauma levenee tuulen suuntaisesti. Pitoisuus näin ollen laimenee myötävirtaan. Näitä malleja kutsutaan Gaussin leviämismalleiksi.Lahdes,R & Laukkanen: "Ilmansuojelu. Luonnontieteellisiä perusteita", 2003 == Gaussin vanamalli == Gaussin vanamallissa (Gaussian plume) pistemäisen päästölähteen saastepilven konsentraatio {C} tietyissä pisteissä on suoraan verrannollinen lähteen konsentraatiopitoisuuteen {Q} ja kääntäen verrannollinen vallitsevan tuulen nopeuteen {u}: Hannu Savijärvi ja Timo Vihma: "Rajakerroksen fysiikka I". Helsingin yliopisto, Meteorologian laitos, 2001 {C(x,y,z)} = \frac{Q}{2\pi\sigma_y\sigma_z {u}} \exp\left [ \frac{-y^2}{2\sigma^2_y} \right ]\left ( \exp\left [ \frac{-\left ( {z}-{H} \right )^2}{2\sigma^2_z} \right ]+\exp\left [ \frac{-\left ( z+H \right )^2}{2\sigma^2_z} \right ] \right ), missä \exp\left [ \frac{-y^2}{2\sigma^2_y} \right ] ja \exp\left [ \frac{-\left ( z-H \right )^2}{2\sigma^2_z} \right ] ovat laimenemistermit y- ja x- akselien suuntaisesti. \sigma_y ja \sigma_z ovat keskihajonnan mukaisia parametrejä, jotka ovat riippuvaisia piipun etäisyydestä {x} ja vaihtokertoimesta {K}. Koska pistemäinen lähde ei sijaitse piipun juuressa, on otettava huomioon sen efektiivinen korkeus, {H}. Efektiivinen korkeus ottaa huomioon myös lömmöstä aiheutuneen nosteen piipun suulla. Saastevanan edetessä ja laskeuteussa maahan, sen eteneminen estyy alaspäin. Tämän johdosta saastepitoisuudet kasvavat maanpinnan yläpuolella ja näin ollen saasteet "heijastuvat" maasta takaisin ilmaan. Matemaattisesti kyseinen heijastuminen on otettu huomioon käyttäen ns. "peilikuvalähdettä", joka vastaa mitoitukseltaan alkuperäistä päästölähdettä, mutta joka on peilattu maanpinnan alapuolelle. Tämä näkyy Gaussin vanamallissa viimeisenä terminä: \exp\left [ \frac{-\left ( z+H \right )^2}{2\sigma^2_z} \right ] Malli ei ota huomioon päästövaihteluita, eikä läheisistä rakennuksista aiheutuvia virtaushäiriöitä. Gaussin vanamalli ei myöskään sovellu yli 5 km pidemmille matkoille. == Muita analyyttisiä ratkaisuja == *Hetkelliset päästöt (Gaussian puff) *Viivamaiset lähteet (Gaussian line plume) == Lähteet == == Linkkejä == * Gaussin vanamallin pohjalta tehty mallintamisohjelma Luokka:Ympäristötekniikka
Mustilankankaan tuulivoimapuisto

Mustilankankaan tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Kalajoen Mustilankankaalla sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 28 tuulivoimalaa. Niiden yhteiskapasiteetti on 92,4 megawattia. Tuulipuiston rakensi Tuuliwatti Oy, sen omistaa Mustalankangas Tuuli Ky, joka on Exilion Tuuli Ky:n tytäryhtiö, ja sitä operoi Carelin Oy.* Se oli valmistuessaan hetken ajan Suomen suurin tuulivoimapuisto. == Yleistä == Tuulivoimapuiston kaikki 28 tuulivoimalaa sijaitsevat Kalajoen kirkonkylän itäpuolella matalalla ylängöllä. Matkaa voimalapuiston eteläreunasta keskustaajamaan on neljän kilometriä. Puisto on 6 kilometriä pitkä ja 3 kilometriä leveä. Sen uloimpien tuulivoimaloiden sisään jää 9 neliökilometriä maata, mutta sen kokonaislaajudeksi on myös ilmoitettu 16 neliökilometriä . Voimaloiden paikat ovat paikannimien mukaan Alalampineva, Untisenmaa, Ylilampi, Mustilansuo, Rahkaräme ja Kuurnaräme. Voimaloiden koskeus on 30–45 metriä mpy. Voimalapuiston pohjoispuolen läpi kulkee seututie 786, joka johtaa keskustaajamalta Merijärvelle. Tieltä haarautuu kaakkoon päin sivutie, jolta lähtee kahdeksan tietä voimaloiden luo. Tuulivoimalat ovat kaikki tanskalaisen Vestaksen toimittamat V126- mallia. Niiden napakorkeus on 137 metriä ja siipinen pituus on 63 metriä, jolloin voimaloiden suurin korkeus on 185 metriä. Voimaloiden kapasiteetiksi ilmoitetaan 3,3 megawattia, jolloin voimalapuiston kokonaiskapasiteetiksi tulee 92,4 megawattia. Voimalan vuosituotannoksi on ilmoitettu 300 gigawattituntia . Sähköä tuotetaan tuulivoimalaitoksissa 20 kilovoltin jännitteellä, joka nostetaan muuntamolla 110 kilovolttiin. Sieltä se siirretään kolmen kilometrin päähän Jylkän sähköasemalle, jossa se liitetään 220 kilovoltin sähkölinjaan. Tätä sähkölinjaa ollaan korvaamassa 400 kilovoltin sähkölinjalla. == Rakentaminen == Tuulivoimapuistoa alkoi suunnittelemaan S-ryhmän, S-Voiman ja St1:n yhteisesti omistama Tuuliwatti Oy. Vuonna 2012 tehtiin voimalaitospuistosta ympäristövaikutuksien arviointi. Maanrakennustyöt aloitettiin tammikuussa 2014 , mutta jo vuoden 2015 loppupuolella otettiin voimalapuistossa käyttöön 22 tuulivoimalaitosta ja sitä laajennettiin 6 voimalaitoksella kesän 2016 mennessä. Tuuliwatti investoi tuulipuistoon yhteensä 110 miljoonaa euroa. Ennen Mustilankankaan valmistumista on sen luoteispuolelle vuonna 2015 valmistunut Jokelan tuulivoimapuisto. == Katso myös == * Luettelo Suomen tuulivoimaloista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mustilankankaan tuulivoimapuisto, Kalajoki, ymparisto.fi Luokka:Kalajoen tuulivoimapuistot
Olkiluodon Vierailukeskus

Olkiluodon Vierailukeskus on Eurajoen Olkiluodossa sijaitseva näyttelykeskus, jossa esitellään ydinvoiman tuotantoa sekä läheisen Olkiluodon ydinvoimalaitoksen toimintaa. Teollisuuden Voiman omistaman Vierailukeskuksen perusnäyttely on nimeltään "Sähköä uraanista", ja sen on toteuttanut Tiedekeskus Heureka. Näyttely kertoo ydinvoimalaitoksen toimintaperiaatteesta sekä ydinpolttoaineen kiertokulusta aina uraanin louhinnasta käytetyn polttoaineen loppusijoitukseen. Vierailukeskuksen yhteydessä on myös luontopolku, jossa esitellään saaren luontoa sekä alueella tehtäviä ympäristötutkimuksia. Vuonna 2006 toimintansa aloittanut Vierailukeskus sijaitsee meren rannalla, varsinaisen ydinvoimalaitosalueen ulkopuolella. Se korvasi vanhan vierailukeskuksen, joka jäi Olkiluoto 3 -voimalan rakennustyömaan ympäröimäksi. Arkkitehti Aki Alangon suunnittelemassa rakennuksessa on näyttelytilojen lisäksi muun muassa kahvio, kokoustiloja sekä 123-paikkainen auditorio. Vierailukeskus kuuluu Rauman seudun suosituimpiin matkailukohteisiin. Vuosittain siellä vierailee noin 20 000 kävijää, joista suuri osa on luokkaretkeläisiä ja erilaisia ryhmämatkailijoita. == Lähteet == *Olkiluodon Vierailukeskuksen kotisivut === Viitteet === Luokka:Olkiluoto Luokka:Eurajoen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Satakunnan nähtävyydet Luokka:Suomen tiedekeskukset
Kultainen kulma

Kultainen kulma on geometriassa kulma, jonka suuruus määräytyy kultaisen leikkauksen mukaisesta suhteesta täydestä kulmasta. Täysi kulma jaetaan kahteen osaan, jotka ovat toistensa eksplementtikulmia. Kultainen kulma on näistä kahdesta pienempi Ψ, joka toteuttaa kultaisen leikkauksen (suhde φ ≈ 1,618034) :\frac{\alpha+\Psi}{\alpha} = \frac{\alpha}{\Psi} = \phi ja missä kulmien summa on täysi kulma eli esimerkiksi asteina \alpha + \Psi = 360^\circ. Eräs kultaisen kulman määrittävän lauseke on :\Psi=\frac{\alpha+\Psi}{\phi^2}. Eri kulma-asteikoilla saadaan tästä :\Psi=\frac{360^\circ}{\phi^2}\approx 137{,}508^\circ (asteita), :\Psi=\frac{400}{\phi^2}\approx 152{,}786 (goonia) tai :\Psi=\frac{2\pi}{\phi^2}\approx 2{,}399963 (radiaania). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Junnila, Heikki: Geometria harjoitus, Helsingin yliopisto Luokka:Kulma Luokka:Kultainen leikkaus
Peter Lacovich

Peter Lacovich (2. huhtikuuta 1927 Linz – 3. joulukuuta 2013 Wien) oli itävaltalainen kuoronjohtaja ja kapellimestari. Vuosina 1954–1958 ja 1960–1962 Lacovich johti Helsingin tuomiokirkon poikakuoroa Cantores Minoresia. Kuoron kanssa hän johti W. A. Mozartin Kruunajaismessun (nro. 15) Suomen kantaesityksen, josta tehtiin myös Suomen ensimmäinen klassinen lp-levy vuonna 1954. Lacovich opiskeli Wienin musiikkikorkeakoulussa, josta hän siirtyi harjoittajaksi Grazin oopperaan. Tämän jälkeen hän suoritti kapellimestarin tutkinnon ja aloitti vuonna 1949 Wiener Sängerknaben -kuoron yhtenä kuoronjohtajana. Kuoronjohtaja-aikansa jälkeen Suomessa hän siirtyi johtajaksi Kölniin, Wiesbadeniin ja Linziin. Vuodesta 1968 hän opetti Wienin musiikkikorkeakoulussa. == Lähteet == * Otonkoski, Pirkko-Leena: Muistokirjoitus (Arkistoitu versio) Helsingin Sanomat. Luokka:Itävaltalaiset kapellimestarit Luokka:Itävaltalaiset kuoronjohtajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Kloorimetyylimetyylieetteri

Kloorimetyylimetyylieetteri (C2H5ClO) on kloorattuihin eettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Ainetta käytetään orgaanisessa synteeseissä ja polymeeriteollisuudessa. ==Ominaisuudet== Kloorimetyylimetyylieetteri on huoneenlämpötilassa kirkas pistävänhajuinen neste. Yhdiste reagoi veden kanssa, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin.Peter G. M. Wuts: Chloromethyl Methyl Ether, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 29.4.2014 Kloorimetyylimetyylieetteri ärsyttää voimakkaasti hengitysteitä, ihoa ja silmiä. Aineelle altistumisesta voi seurata hengenahdistusta, huonovointisuutta, ihon ja silmien syöpymisvammoja ja nieltynä aine aiheuttaa voimakkaita kipuja, kouristuksia ja jopa šokin. Yhdisteen on todettu olevan ihmiselle karsinogeeninen eli syöpää aiheuttava. Tämän vuoksi kloorimetyylimetyylieetteriä saa Suomessa käyttää vain tutkimustarkoituksiin. Viitattu 29.4.2014. ==Valmistus ja käyttö== Ensimmäisenä käytetty tapa valmistaa kloorimetyylimetyylieetteriä on formaldehydin, metanolin ja vetykloridin välinen reaktio. Tämä reaktio tuottaa kuitenkin sivutuotteena hyvin karsinogeenista ja myrkyllistä bis(kloorimetyyli)eetteriä. Muita tapoja valmistaa yhdistettä on dimetoksimetaanin ja asetyylikloridin välisellä reaktiolla tai metoksietikkahaposta. Kloorimetyylimetyylieetteriä käytetään liittämään primäärisiin ja sekundäärisiin alkoholeihin suojaryhmäksi metoksimetyyliryhmä. Tertiääriset alkoholit eivät reagoi yhdisteen kanssa ja niiden suojaamiseen tarvitaan jodimetyylimetyylieetteriä, jota voidaan valmistaa kloorimetyylimetyylieetteristä. Yhdistettä voidaan käyttää myös fenolien, karboksyylihappojen amiinien, β-ketoesterien ja tiolien suojaamiseen. Yhdiste reagoi myös eräiden aromaattisten orgaanisten molekyylien kanssa alkyloiden ne. Esimerkiksi valmistettaessa ioninvaihtoon tarvittavia hartseja kloorimetyylimetyylieetteri reagoi polystyreenin kanssa Lewis-hapon kuten alumiini- tai sinkkikloridin katalysoimana kloorimetyloidun johdannaisen. ==Lähteet== Luokka:Eetterit
J. A. Mäki

Jyrki Anselmi Mäki tunnetaan yleensä nimellä J.A. Mäki (s. 28. marraskuuta 1962 Pyhäntä) on suomalainen laulaja ja kuvataiteilija. Hän esiintyy Radiopuhelimet-yhtyeen laulajana ja on julkaissut kaksi sarjakuvaromaania Like Kustannuksen kautta. Mäen esikoisalbumi Hermolomamatka (2011) oli vuonna 2012 Sarjakuva-Finlandiaehdokkaana. Mäki on sivuhenkilönä Juha Hurmeen romaanissa Hullu. Mäki julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Aavaa maaliskuussa 2019. == Tuotanto == === Kirjat === * * * (ilmestyy elokuussa) === Albumit === * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jyrki A. Mäen kotisivu * J. A. Mäki Facebookissa Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Suomalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
835 Naval Air Squadron

835 Naval Air Squadron (835 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue, joka perustettiin alun perin helmikuussa 1942 torpedopommitus- ja tiedusteluyksiköksi kalustonaan Fairey Swordfishit. Kesäkuussa 1943 laivueeseen liitettiin kuusi Hawker Sea Hurricanea hävittäjälentueena. Hurricanet vaihdettiin syyskuussa 1944 Grumman Wildcateiksi, joka olivat palveluskäytössä yksikön lakkautukseen 1. huhtikuuta 1945 saakka. == Palvelus == Laivue koottiin ensimmäisen kerran 15. tammikuuta 1942 Eastleighissä, mistä se siirrettiin Jamaikalle. Laivue perustettiin virallisesti Palisadoesissa 15. helmikuuta torpedopommittajatiedustelulaivueena kalustonaan neljä Fairey Swordfish I -lentokonetta. Lennettyään pohjoiseen Norfolkiin Virginiaan laivue siirtyi HMS Furiousille Britteinsaarille siirtoa varten. Laivueen vahvuus nostettiin toukokuussa kuuteen lentokoneeseen. Marraskuussa laivueen kalusto vaihdettiin Swordfish II -koneiksi ja se siirrettiin HMS Activitylle lentotukialuskoulutukseen. Huhtikuussa 1943 laivue siirtyi HMS Battlerille saattuepalvelukseen ja hieman myöhemmin lentokoneiden määrää kasvatettiin, kun laivue vastaanotti kolme Swordfishiä ja laivueeseen perustettiin uusi hävittäjälentue. Hävittäjälentueen kalustona oli kuusi Sea Hurricane II -hävittäjää, jotka siirrettiin 804 laivueesta. Marraskuussa laivue siirtyi HMS Chaserille, mistä se siirrettiin vuoden lopulla HMS Nairanalle.Sturtivant, Ray & Ballance, Theo s.245 Tammikuussa ja helmikuussa 1944 laivue kohtasi joitakin akselivaltojen koneita suojatessaan Jäämeren saattueita. Laivueeseen liitettiin maalis-huhtikuussa kolme 784 laivueen Fulmaria, kunnes toukokuussa laivueen vahvuus nostettiin kahteentoista Swordfishiin. Laivue ilmoitti Atlantin saattueita suojatessaan pudottaneensa kaksi Junkers Ju 290 -konetta touko-kesäkuussa ja heinäkuussa laivue vastaanotti Swordfish III -koneen. Laivueen Sea Hurricanet vaihdettiin neljään Wildcat VI:een ja laivue siirtyi Atlantilta suojaamaan Jäämeren saattueita, jossa se hyökkäsi kahta sukellusvenettä vastaan ja ampui alas neljä viholliskonetta. Oltuaan maaliskuussa 1945 Rovdan alueella Trondheimin edustalla laivue palasi Hatstoniin, jossa se lakkautettiin 31. maaliskuuta. Laivueen hävittäjälentue liitettiin 821 laivueeseen. == Päälliköt == Laivueenpäällikköinä olivatSturtivant, Ray & Ballance, Theo s.246: *Johnstone, M 15. helmikuuta - 28. huhtikuuta 1942 *Lang, J. R. 28. huhtikuuta - 15. syyskuuta 1942 *Waller, W. N. 15. syyskuuta 1942 - 2. joulukuuta 1943 *Miller, T. T. 2. joulukuuta 1943 - 17. helmikuuta 1944 *Barringer, E. E. 17. helmikuuta - 12. elokuuta 1944 *Jones, F. V. 12. elokuuta 1944 - 15. tammikuuta 1945 *Godley, J. R. 15. tammikuuta - 31. maaliskuuta 1945 ==Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Fleet Air Arm
Storyfilmi

Story Filmi Oy (usein myös Storyfilmi, StoryFilmi tai Storyfilms) on suomalainen mainos- ja muihin tilauselokuviin sekä myöhemmin myös televisio- ohjelmatuotantoon erikoistunut tuotantoyhtiö. Sen perustivat Paul Brück, Erkki Kivi ja Juha Tapaninen vuonna 1978. Storyfilmi oli 1980–1990-luvuilla yksi Suomen suurimmista mainoselokuvayhtiöistä, jonka piiriin kuuluivat 1980-luvun lopulla emoyhtiön lisäksi oma äänilevystudio, mainosvalokuvaamo, yritysvideoyksikkö sekä toimintaa Suomen lisäksi myös Tanskassa. Storyfilmin osakkeilla käytiin kauppaa Arvopaperipörssin OTC-listalla. Suomen 1990-luvun alun lamavuosina Storyfilmi joutui taloudellisiin vaikeuksiin, mutta omistajat perustivat uuden samannimisen yhtiön 1993.Story Filmi Oy , Yritys- ja yhteisötietojärjestelmä. Viitattu 29.4.2014. Sekä mainoselokuvissa että yritysvideoissa Storyfilmin tekijät pyrkivät uudistamaan kerrontaa korostamalla tarinan merkitystä ja kuluttajanäkökulmaa pelkän itsekehun sijasta. Yhtiön tuottamiin mainoselokuviin kuuluivat Valion Maitoa maalta (1982) ja Kari Grandi (1970-luvun puolivälistä lähtien) sekä Elovenan Rekkamies (1986). Storyfilmin yritys- ja tiedotusvideoasiakkaisiin kuuluivat Suomen valtio, monet suomalaiset suuryritykset ja Taloudellinen tiedotustoimisto (Inforfilm). Erkki Kivi – suomalaisen mainoselokuvan legendoja , Elokuvauutiset 7.4.2014. Viitattu 27.4.2014. Vuonna 1998 Erkki Kivi luopui osakkuudestaan, jolloin Tapaninen osti Storyfilmin kokonaan itselleen ja nimitti toimitusjohtajaksi Ari Lohenojan. Storyfilmi alkoi tuottaa myös televisio-ohjelmia, kuten Aaken ja Sakun kesäkeittiö ja Iskelmäprinssi.Ohjaaja Juha Tapaninen osti kokonaan StoryFilmin , Kauppalehti 20.10.1998, sivu 5. Viitattu 29.4.2014.Story Filmi Oy, Kauppalehti. Viitattu 29.4.2014. Juha Tapanisen jäätyä yhtiöstään sairauseläkkeelle ja kuoltua 2013 Story Filmi Oy:n toiminta on hiipunut.Story Filmi Oy, taloustiedot. Yritystele. Viitattu 29.4.2014. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Vanhan Story Filmin yhtiö- ja osakehistoriaa Pörssitiedossa Luokka:Suomalaiset elokuvayhtiöt Luokka:Mainonta
836 Naval Air Squadron

836 Naval Air Squadron (835 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue, joka perustettiin alun perin maaliskuussa 1942 torpedopommitus- ja tiedusteluyksiköksi kalustonaan Fairey Swordfishit. Euroopan sotatoimien päätyttyä laivue lakkautettiin heinäkuussa 1945. == Palvelus == Laivue koottiin 1. helmikuuta 1942 Eastleighissä ja se perustettiin virallisesti torpedopommittajatiedustelulaivueena Jamaikalle siirron jälkeen Palisadoesissa 1. maaliskuuta kalustonaan kuusi Fairey Swordfish I -lentokonetta. Kesäkuussa laivue siirtyi HMS Biterillä Britteinsaarille, missä sen koulutus jatkui. Tammikuussa 1943 laivue liitettiin rannikkojoukkoihin toimimaan yölentoyksikkönä Kanaalin alueella. Maaliskuussa laivue varustettiin Swordfish II -konein ja se siirrettiin Machrihanishiin, jossa se oli operatiivisena reservinä. Laivueen esikunta siirtyi kesäkuussa Maydowniin.Sturtivant, Ray & Ballance, Theo s. 247 Laivue osoittautui tehokkaaksi torjuttaessa Saksan laivaston sukellusveneiden aiheuttamaa uhkaa saattueille ja 13. elokuuta laivueen vahvuus nostettiin 27 Swordfishiin ja kahteen Walrus-lentoveneeseen liittämällä siihen 833 ja 834 laivueet, jotka olivat olleet Machrihanishissa. Walrusit poistettiin pian laivueen vahvuudesta ja laivue vastasi sen jälkeen pääasiassa MAC-alusten lentueista, joissa oli yleensä kolme tai neljä lentokonetta. Tammikuussa 1944 loppuosa 833 laivueesta oli sulautettu ja laivue johti yhdessä Alankomaiden 860 laivueen kanssa 83 lentokonetta, jotka oli pääosin sijoitettu yhdeksälletoista MAC-alukselle. Alusten ollessa Kanadassa lentokoneet olivat Dartmouthissa. New Yorkissa koneet eivät siirtyneet maihin. Sukellusveneiden aiheuttaman uhan pienentyessä laivueen vahvuus rupesi laskemaan ja helmikuussa 1945 siihen kuului ainoastaan 30 lentokonetta. Saman aikaisesti laivueen vahvuuteen saapuivat ensimmäiset Swordfish III -koneet, mutta Euroopan sotatoimien päätyttyä laivueen merkitys oli olematon. Laivueen koneet siirrettiin Bartoniin romutettavaksi. Laivue lakkautettiin 29. heinäkuuta 1945 Maydownissa. == Päälliköt == Laivueen päällikköinä olivatSturtivant, Ray & Ballance, Theo s. 251: *Crawford, J. A. 1. maaliskuuta - 9. heinäkuuta 1942 *Slater, R. W. 9. heinäkuuta 1942 - 29. kesäkuuta 1944 *Callander, J. R. C. 29. kesäkuuta 1944 - 5. maaliskuuta 1945 *Sheffield, F. G. B. 5. maaliskuuta - 29. heinäkuuta 1945 ==Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Fleet Air Arm
851 Naval Air Squadron

851 Naval Air Squadron (851 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue, joka perustettiin alun perin lokakuussa 1943 MAC- alusyksiköksi. Euroopan sotatoimien päätyttyä laivue lakkautettiin heinäkuussa 1945. Laivue perustettiin uudelleen osana Australian asevoimia 3. elokuuta 1954 ja se lakkautettiin 1984. == Palvelus == Laivue perustettiin 1. lokakuuta 1943 Squantumissa torpedopommittajatiedustelulaivueena kalustonaan kaksitoista Avenger I -torpedopommittajaa. Se siirrettiin tammikuussa 1944 HMS Shahille Intian valtamerelle siirtymistä varten. Laivueeseen liitettiin Wildcat-lentue huhtikuussa ja elokuun aikana laivue hyökkäsi kolmea sukellusvenettä vastaan. Helmikuussa 1945 lentotukialus oli huollettavana Durbanissa, joten laivue siirrettiin maihin Stamford Hilliin ja sen hävittäjälentue lakkautettiin. Huhti-toukokuussa laivueen koneet iskivät Burman rannikkokohteisiin ja 15. toukokuuta Japanin keisarillisen laivaston risteilijää ja hävittäjää vastaan laivueen ollessa tilapäisesti sijoitettuna HMS Emperorille. Japanin antauduttua laivue palasi HMS Shahin mukana Britteinsaarille, jossa se lakkautettiin 7. lokakuuta Gourockissa.Sturtivant, Ray & Ballance, Theo s. 285 Laivueen numero siirrettiin sodan jälkeen Australian laivastolle ja laivue perustettiin uudelleen sukellusveneentorjuntakoulutuslaivueena Nowrassa 3. elokuuta 1954 kalustonaan Firefly AS.6 -koneet. Laivue kuitenkin lakkautettiin jo 13. tammikuuta 1958. Australian laivasto perusti laivueen uudelleen 2. syyskuuta 1968 sekalaivueena, jonka tehtäviin kuuluivat sukellusveneidentorjuntakoulutus, laivaston huolto, VIP kuljetukset ja yhteyslennot. Laivueen kalustona oli Tracker, C-47 ja HS.748 -koneita. Yhdysvaltain laivaston mukainen merkintä VC-851 otettiin käyttöön 1969. Vuodesta 1974 alkaen laivue lähetti osaston Broomeen rannikko- ja kalastuksen valvontaan. Lentokonesuojan tulipalon jälkeen laivue varustettiin S-2G Tracker -konein ja helmikuussa 1981 laivue aloitti öljynporauslauttojen suojauksen Bassinsalmessa. Laivueeseen liitettiin 2. heinäkuuta 1982 VC-816 ja se jatkoi palvelustaan kalustonaan kuusi S-2G Tracker ja kaksi HS.748-konetta. Laivue lakkautettiin 31. elokuuta 1984. == Päälliköt == Laivueenpäällikköinä olivats. 286: *Tuke, A. M. 1. lokakuuta 1943 - *Fuller, M. T. 15. syyskuuta 1944 - 7\. lokakuuta 1945 *Johns, D. C. 3. elokuuta 1954 - *Scott, D. F. C. 3. elokuuta 1956 - *Wade-Brown, J. M. 12. elokuuta 1957 - 13\. tammikuuta 1958 *Lea, R. R. M. 2. syyskuuta 1968 - *Findlay, H. C. D. 20. huhtikuuta 1970 - ==Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Fleet Air Arm Luokka:Australian laivaston ilmavoimat
Vasilije Micić

Vasilije Micić (, s. 13. tammikuuta 1994 Kraljevo) on serbialainen koripalloilija. == Ura == === Seurajoukkueet === Micić aloitti koripallon OKK Belgradin juniorijoukkueissa vuonna 2002 ja pelasi seuran juniorijoukkueissa vuoteen 2006 asti. Kauden 2006–2007 hän vietti KK Crvena zvezdan juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi vuosiksi 2007–2010 FMP Železnikin juniorijoukkueisiin. Kaudeksi 2010–2011 Micić siirtyi KK Mega Vizuraan, jonka paidassa hän myös debytoi samana kautena Serbian koripalloliigassa. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan hän teki keskimäärin 8,5 pistettä ja antoi 2,8 syöttöä ottelua kohden. Kautena 2011–2012 hän joutui olemaan valtaosasta otteluista sivussa polvivamman vuoksi. Maaliskuussa 2014 hän päätti ilmoittautua vuoden 2014 varaustilaisuuteen. Philadelphia 76ers varasi Micićin kesällä 2014 NBA:han varausnumerolla 54. Kaudelle 2014–2015 Micić siirtyi saksalaiseen Bayern Müncheniin kaksivuotisella sopimuksella. Joulukuussa 2015 hänet vuokrattiin Crvena zvezdalle loppukaudeksi. Kaudeksi 2016–2017 hän teki sopimuksen turkkilaisen Tofaş Bursan kanssa. Kauden 2017–2018 Micić edusti liettulaista BC Žalgirista, jonka kanssa hän voitti maan mestaruuden sekä cup- mestaruuden. Kauden päätteeksi hän teki pelaajasopimuksen Anadolu Efesin kanssa. Hän voitti joukkueen kanssa Euroliigan kaudella 2020–2021 ja hänet valittiin kauden arvokkaimmaksi pelaajaksi. Micić ja Efes voittivat toistamiseen Euroliigan kaudella 2021–2022. Micić valittiin lopputurnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Micić teki kaudeksi 2023–2024 monisopimuksen NBA- seura Oklahoma City Thunderin kanssa. Hänet kaupattiin kuitenkin kesken kauden Thunderista Charlotte Hornetsiin. === Maajoukkue === Micić edusti maansa juniorimaajoukkueita jo alle 16-vuotiaiden joukkueista alkaen. Hän saavutti EM-hopeaa alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuista vuonna 2011 sekä MM-hopeaa alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuista vuonna 2013. Hänet valittiin myös vuoden 2013 nuorten MM-turnauksen tähdistöjoukkueeseen. Micić pelasi ensimmäiset aikuisten arvokisansa vuonna 2013, jolloin hän edusti Serbiaa EM-kilpailuissa. Hän teki turnauksessa keskimäärin 4,4 pistettä ottelua kohden. Vuoden 2017 EM- kilpailuissa hän kuului Serbian hopeajoukkueeseen. Hän edusti Serbiaa myös MM- kilpailuissa 2019 ja EM-kilpailuissa 2022. Micić oli voittamassa olympiapronssia Pariisissa 2024. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Adrianmeren liigan pelaajaprofiili *Euroliigan pelaajaprofiili Luokka:Serbialaiset koripalloilijat Luokka:Serbialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kemiönsaaren musiikkijuhlat

Kemiönsaaren Musiikkijuhlat () on vuosittain heinäkuun puolivälissä järjestettävä kamarimusiikkifestivaali. Kauniissa Lounais-Suomen saaristossa sijaitsevan Kemiönsaaren seitsenpäiväisellä festivaalilla esiintyy sekä kotimaisia että ulkomaisia huippumuusikoita. Festivaalin perustivat vuonna 1999 suomalainen pianisti Martti Rautio ja viulisti Katinka Korkeala. Katinka toimi taiteellisena johtajana jakaen pestin kaksoissisarensa viulisti Sonja Korkealan kanssa vuosina 2008–2019. Vuodesta 2020 lähtien taiteellisena johtajana on toiminut Sonja Korkeala. Toiminnanjohtajana on vuodesta 2009 lähtien toiminut Jukka Mäkelä. Kemiönsaaren Musiikkijuhlat tilaa vuosittain tilausteoksen suomalaiselta säveltäjältä. Teoksia on tilattu ja kantaesitetty mm. seuraavilta säveltäjiltä: Aulis Sallinen,Kuhmo-ilmiö Hiittisissä - Kulttuuri - Helsingin Sanomat, hs.fi Kalevi Aho,Schubert soi Ahon jousikvintetossa - Kulttuuri - Helsingin Sanomat, hs.fi Jouni Kaipainen ja Einojuhani Rautavaara.Kantaesitykset - Kimitomusikfestival , kimitomusicfestival.fi Konsertit järjestetään paikallisissa kirkoissa, kartanoissa ja ruokapaikoissa. Konsertteja isännöivät mm. Sandön ja Söderlångvikin kartano. Söderlångvik on aikoinaan kuulunut suomalaiselle mesenaatille, Amos Andersonille. Saaristolaisruokaa musiikin ohella tarjoavat Westers ja Labbnäsin lomakoti. Konserttipaikkoina toimivat myös keskiaikaiset Kemiön kirkko ja Sauvon kirkko, pienemmät Dragsfjärdin kirkko, Västanfjärdin uusi kirkko ja Västanfjärdin vanha kirkko sekä Karunan kirkko.Konserttipaikat - Kimitomusicfestival, kimitomusicfestival.fi Kemiönsaaren Musiikkijuhlat kuulu Finland Festivals -ketjuun.Kimito Island Music Festival | Finland Festivals, festivals.fi ==Lähteet== Luokka:Kemiönsaari Luokka:Klassisen musiikin tapahtumat Suomessa Luokka:Musiikkifestivaalit Suomessa Luokka:Suomen kulttuuritapahtumat
Sergio García

Sergio García voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä: *Sergio García Fernández (s. 1980), espanjalainen golfinpelaaja *Sergio García de la Fuente (s. 1983), espanjalainen jalkapalloilija.
Il gigante di Metropolis

Il gigante di Metropolis (”Metropoliksen jättiläinen”) on vuonna 1961 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tieteisfiktiota ja peplumia yhdistävän elokuvan on ohjannut Umberto Scarpelli. Sen pääosaa esittää yhdysvaltalainen Gordon Mitchell. == Juoni == Vuonna 20 000 eaa. joukko ihmisiä lähestyy tieteen salaisuudet tuntevaa Metropoliksen kaupunkia. Heitä pommitetaan magneettisäteillä, ja vain voimakas Obro jää eloon. Hänet vangitaan ja viedään kaupunkiin, jonka suuruudenhullu kuningas Yotar tekee kokeita ikuisen elämän löytämiseksi. Obro ja Yotarin tutkijat varoittavat tieteen väärinkäytön aiheuttamasta luonnonkatastrofista, mutta kuningas päättää jatkaa koetta isänsä aivojen siirtämiseksi pojalleen Elmosille. Kuningatar Texen yrittää pelastaa Elmosin vapauttamalla Obron, johon liittyy myös Yotarin tytär Meseda. Obro kapinoi Yotaria vastaan, mutta lopulta maanjäristys tuhoaa Metropoliksen ja vain Obro, Meseda ja Elmos pelastuvat. == Näyttelijät == == Tuotanto, teemat ja vastaanotto == Il gigante di Metropolis on kuvattu Scope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin ja Olimpian studioilla sekä tulivuori Etnan maisemissa. Pääosaa esittävän Gordon Mitchellin mukaan elokuvan varsinainen ohjaaja on sen tuottaja Emimmo Salvi. Elokuva on kiinnostava, joskaan ei täysin onnistunut yritys yhdistää tieteisfiktion kuvastoa ja teemoja tyypilliseen peplum- juoneen. Sen kohokohtia ovat futuristinen lavastus sekä puhdasta peplumia edustavat lihaksikkaan sankarin voimainkoetukset. Synkkä ja painostava, aikaansa edellä ollut elokuva menestyi Italiassa huonosti. == DVD-julkaisut == Il gigante di Metropolis on saatavilla ranskalaisen M6 Vidéon hyvälaatuisena DVD-julkaisuna, joka sisältää myös italiankielisen ääniraidan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset historialliset seikkailuelokuvat Luokka:Tieteiselokuvat Luokka:Vuoden 1961 italialaiset elokuvat
Carlos Strandberg

Carlos Strandberg (s. 14. huhtikuuta 1996 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Hatayspor. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut myös Ruotsin nuorisomaajoukkueissa. == Ura == === Seurajoukkueura === Mosambikilaisen sukutaustan omaava Strandberg aloitti ammattilaisuransa vuonna 2011 Hisingsbackan joukkueessa seitsemännessä divisioonassa 15-vuotiaana. Hän siirtyi vuonna 2012 BK Häckeniin, jossa hän teki debyyttinsä aikuisten joukkueessa vuonna 2013. Strandberg pelasi seuran paidassa 30 ottelua tehden yhdeksän maalia. Kesällä 2014 Strandberg oli lähellä siirtyä Dortmundiin, mutta miehen lääkärintarkistus epäonnistui. Helmikuussa 2015 Strandberg siirtyi Venäjän valioliigan TsSKA Moskovan riveihin. Syksyllä 2015 hän meni lainalle FC Uraliin, mutta siellä pelaaja pelasi vain kahdessa ottelussa. Maaliskuussa 2016 Strandberg meni taas lainalle, tällä kertaa takaisin kotimaahan, AIK:hon. Kaudella 2016 Strandberg iski 7 maalia 12 otteluissa Allsvenskanissa. Tammikuussa 2017 Strandberg kirjoitti jälleen sopimuksen ulkomaissa, tällä kertaa Club Bruggeen Belgiassa. Sopimus oli neljävuotinen, mutta lyhyen lainan Westerloossa jälkeen, Malmö FF osti Strandbergin takaisin Ruotsiin. Kahden vuoden jälkeen oli taas edessä laina, tällä kertaa Örebro SK:hon. Syksyllä 2019 Strandberg muutti Saudiseuraan Al-Hazemiin, ensin lainalla ja myöhemmin tuli oikea siirto. Myös Al-Hazemissa Strandberg lainattiin toiseen seuraan, tällä kertaa Abha:an samassa liigassa. Kausi Abhassa oli yksi Strandbergin parhaista. Vuonna 2022 pelaaja siirtyi Qatarin Al-Sailiya SC riveihin, missä hän teki 12 maalia kaudessa. Otteet Lähi-Idässä vakuuttivat turkkilaisseura Hataysporia, ja Strandberg teki sopimuksen Antakyan rannan lähellä sijaisevaan seuraan. Hatayspor oli ruotsalaishyökkääjälle jo uran kolmastoista seura. === Maajoukkueura === Strandberg valittiin edustamaan Ruotsia alle 17-vuotiaiden MM-kisoihin 2013. Kisoissa Ruotsi voitti pronssia ja Strandberg teki yhden maalin, pronssiottelussa Argentiinaa vastaan. Vuonna 2013 hän teki myös debyyttinsä alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa, jota hän edusti vuoteen 2015 asti tehden 13 ottelussa neljä maalia. Kesäkuussa 2015 Strandberg debytoi alle 21-vuotiaissa tehden avausottelussaan heti kaksi maalia. Strandberg ei ole vielä saanut kutsun Ruotsin A-maajoukkueeseen. == Lähteet == * http://www.transfermarkt.co.uk/en/carlos-strandberg/profil/spieler_252689.html Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt