EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Luís Álvares Pinto

Luís Álvares Pinto (1719 Recife, Pernambuco – 1789 Recife, Pernambuco) oli brasilialainen säveltäjä. Hän oli yksi kolonialismin ajan Recifen keskeisimmistä muusikoista ja ainoa säilyneiden musiikkinäytteiden laatija 1700-luvun Pernambucon osavaltiosta. Hän sävelsi sekä hengellistä että maallista musiikkia, mutta suurin osa hänen teoksistaan on kadonnut.Luís Álvares Pinto Musica Brasilis Álvares Pinto lähti vuonna 1740 Portugaliin opiskelemaan Lissabonin tuomiokirkon urkuri Henrique da Silva Esteves Negrãon johdolla. Hän jatkoi Portugalissa työskentelemistä säveltäjänä, nuottien kopioijana, opettajana ja Capela Realin sellistinä. Vuonna 1761 Álvares Pinto palasi Pernambucoon, jossa hän laati 24 solmisaation oppituntia sisältävän teoksensa A arte de solfejar. Kirjan käsikirjoitus on sittemmin otettu Portugalin kansalliskirjaston kokoelmiin. Vuodelta 1776 on Álvares Pinton viisiosainen sävellys Divertimentos harmônicos. Vuonna 1780 Recifen oopperatalossa kantaesitettiin hänen kolminäytöksinen komediansa Amor mal correspondido, jonka esittämistä siellä jatkettiin vuoteen 1783 saakka. Álvares Pinto työskenteli vuosina 1782–1789 musiikkijohtajana São Pedro dos Clérigos -kirkossa. Hän julkaisi vuonna 1784 lapsille suunnatun sanakirjan Dicionario pueril para uso dos meninos ou dos que principiam o abc e a soletrar. Hän kirjoitti myös kaksi musiikin oppikirjaa: Arte pequena para se aprender música ja Arte grande de solfejar. Álvares Pintosta on mainintoja 1800-luvun kirjallisuudessa, mutta varsinkin musikologi Jaime C. Diniz teki hänestä tutkimustyönsä kautta nykyaikana tunnetumman. Hän käsitteli tätä kirjassaan Músicos Pernambucanos do Passado (1969). Lisäksi Diniz edisti Álvares Pinton harvojen säilyneiden teosten julkaisua, esittämistä ja levyttämistä. Hän itse löysi vuonna 1967 yksityisestä arkistosta Álvares Pinton teoksen Te Deum laudamus, jonka ensimmäinen moderni esitys pidettiin neljänsillä Curitiban musiikkijuhlilla hänen johdollaan vuonna 1968. Álvares Pinto on nimetty Academia Brasileira de Músican toisen tuolin suojelijaksi.Acadêmicos Academia Brasileira de Música == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Brasilialaiset säveltäjät Luokka:Klassismin ajan säveltäjät Luokka:Vuonna 1719 syntyneet Luokka:Vuonna 1789 kuolleet
Gunnar Thoroddsen

Gunnar Thoroddsen (29. joulukuuta 1910 – 25. syyskuuta 1983) oli Islannin pääministeri helmikuusta 1980 toukokuuhun 1983. Hänen pääministerikautenaan presidenttinä toimivat Kristján Eldjárn ja Vigdís Finnbogadóttir. Thoroddsenin puolue oli Islannin itsenäisyyspuolue. Thoroddsen äänestettiin ensimmäisen kerran Islannin parlamenttiin Alltingiin jo 23-vuotiaana vuonna 1934. Hän oli vuoteen 2013 asti nuorin parlamenttiin valittu henkilö Islannissa. Vuonna 1947 hänet valittiin Reykjavíkin pormestariksi ja vuodet 1965–1969 hän toimi suurlähettiläänä Tanskassa. Thoroddsen opiskeli oikeustiedettä Islannin yliopistossa ja työskenteli poliitikon uransa ohella myös lakimiehenä Reykjavíkissa. Islannin presidentti Guðni Thorlacius Jóhannesson on kirjoittanut kirjan Thoroddsenista. == Lähteet == Luokka:Islannin pääministerit Luokka:Islantilaiset poliitikot Luokka:Reykjavíkin pormestarit Luokka:Suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Leenamari Unho

Leenamari Unho (s. 9. huhtikuuta 1965 Helsinki) on suomalainen tanssija ja näyttelijä.Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo VirtamoEsiintyjät Helsingin Kaupunginteatteri Unho oli oppilaana muun muassa Kuuban kansallisissa taidekouluissa. Hän sai myös kuntohoitajan pätevyyden. Unho työskenteli Samba Nova -tanssiryhmässä vuosina 1981–1991, Anneli Urosen flamencoryhmässä 1983–1990 ja Tanssiteatteri Raatikossa. Vuonna 1995 hän aloitti työskentelyn Helsingin kaupunginteatterissa. Unho on sittemmin päässyt sen näyttelijäksi. Hän on esiintynyt muun muassa Billy Elliot -musikaalissa.Billy Elliot Helsingin Kaupunginteatteri == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tanssin Tiedotuskeskus: Leenamari Unho * Luokka:Suomalaiset tanssijat Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ylihoitaja

Ylihoitaja toimii Suomessa terveydenhuollon organisaation hoitotyön, kliinisen laboratoriotyön tai radiografiatyön johtajana. Ylihoitaja voi toimia julkisen tai yksityisen terveydenhuollon tai sosiaalihuollon tehtävissä. Ylihoitajalla tulee olla hoitotieteen ja terveystieteen asiantuntemusta, kykyä laajaan yhteistyöhön sekä kykyä hallita asiakokonaisuuksia. Työ edellyttää johtamisosaamista, tutkimusmenetelmien osaamista sekä laatujohtamisen osaamista. Konfliktijohtamistaidot, sovittelutaidot sekä stressinsietokyky ovat hyödyksi. Kelpoisuusvaatimuksiin kuuluu terveystieteiden maisterin tutkinto sekä terveydenhuollon ammattihenkilöistä annetun lain mukainen laillistus toimia terveydenhuollon ammatissa. Johtava ylihoitaja on hoitotyön korkein viranhalitija sairaalassa. Hän toimii hoitotyön edustajana sairaalan johtoryhmässä. Johtavan ylihoitajan alaisuudessa toimivat ylihoitajat vastaavat työstään johtavalle ylihoitajalle. Suomessa toimii Hallintoylihoitajat ry, jonka jäseniä voivat olla hoitotyön johtajina toimivat henkilöt (hallintoylihoitajat, johtajaylihoitajat tai vastaavalla nimikeellä toimivat). Yhdistys edistää hoitototyön toiminnan kehittämistä sekä alan opetuksen sekä tutkimuksen toimintaedellytysten parantamista Suomessa. Sen tavoitteena on vaikuttaa hoitotyön johtamisen kehittämiseen sekä alan johtajien verkostoitumiseen maan sisällä ja kansainvälisesti. == Lähteet == Luokka:Terveydenhuollon ammatit
Petrus Penkki

Petrus Penkki (s. 1975) on entinen suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa oli pelinrakentajana. Penkki edusti Vaahteraliigassa Helsinki Roostersia ja Porvoon Butchersia. Penkki saavutti kuusi mestaruutta ja kaksi hopeaa Vaahteraliigassa. Lisäksi hänet valittiin kaksitoista kertaa liigan tähdistöjoukkueeseen. Suomen maajoukkueessa Penkki saavutti neljä EM-kultaa, yhden EM-hopean ja yhden EM-pronssin. Hän saavutti myös alle 19-vuotiaiden EM-kullan. Uransa päättymisen jälkeen hänet valittiin Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liiton Hall of Fameen. https://sajl.yhdistysavain.fi/liitto_ja_seurat/hall_of_fame/jasenet/sajl-hall- of-fame-jasenet-18-19/ == Lähteet == Luokka:Suomalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Csaba Szilvay

Csaba Eörs Gyula Szilvay (s. 5. syyskuuta 1941 BudapestKuka kukin on 2007, s. 992–993. Helsinki 2006. ISBN 951-1-20606-0) on unkarilais-suomalainen sellisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi.Csaba Szilvay Schott MusicSzilvay, Csaba 1941- WorldCat IdentitiesCsaba Szilvay ArtistInfo Szilvay opiskeli sellonsoittoa Bartók-konservatoriossa ja Franz Lisztin musiikkiakatemiassa. Hänen opettajansa oli Antal Friss. Suoritettuaan diplominsa Budapestissa vuonna 1970 Szilvay jatkoi opintoja Sibelius- Akatemiassa Erkki Raution johdolla. Szilvay opetti sellonsoittoa Jyväskylän konservatoriossa vuosina 1971–1976. Tämän jälkeen hän pääsi opettamaan Itä- Helsingin musiikkiopistoon, Helsingin konservatorioon ja Sibelius- Akatemiaan.Csaba Szilvay Liszt Academy Szilvay perusti veljensä Géza Szilvayn kanssa 1970-luvulla Helsingin Juniorijouset, jota veljekset ryhtyivät johtamaanVirtamo, Keijo (toim.): Otavan Musiikkitieto A–Ö. Uudistetun laitoksen 1. painos (1997).Esiintyjät Helsingin Kaupunginteatteri sen pitkäaikaisina kapellimestareina. Veljekset ovat soveltaneet Zoltán Kodályn oppien pohjalta kehittämäänsä musiikkipedagogiikan colourstrings- eli "viuluviikarit"-menetelmää. Molemmat heistä ovat saaneet kansainvälistä tunnustusta jousipedagogeina, kapellimestareina sekä lasten- ja nuortenorkesterien kouluttajina. Vuonna 2012 Csaba Szilvay aloitti sellonsoiton, kamarimusiikin ja colourstrings-menetelmän opettamisen Franz Lisztin musiikkiakatemian Kodály-instituutissa. Csaba Szilvay ja hänen veljensä ovat saaneet lukuisia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Suomen Leijonan (1981) ja Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan (2018) kunniamerkit. Szilvayn veljentytär on viulisti Réka Szilvay. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Unkarilaiset sellistit Luokka:Unkarilaiset kapellimestarit Luokka:Suomalaiset sellistit Luokka:Suomalaiset kapellimestarit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mauno Suomi

Petter Mauno Armas Suomi (30. huhtikuuta 1894 Turku – 17. joulukuuta 1955 Tampere) oli suomalainen urkuri.Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo VirtamoMauno Suomi konsertoi Hannu Salmi: Elämää Turussa 1917-1918 Suomi opiskeli aluksi urkukoulussa Turussa. Vuonna 1917 hänellä olivat meneillään Helsingissä suoritetut opinnot Oskar Merikannon johdolla. Vuonna 1925 hän suoritti diplominsa Helsingin musiikkiopistossa/Sibelius-Akatemiassa opettajanaan Elis Mårtenson. Lisäksi Suomi sai opetusta Marcel Duprélta ja pianonsoitossa Ilmari Hannikaiselta. Hän työskenteli vuosina 1926–1955 Tampereen tuomiokirkon urkurina. Suomi oli mukana perustamassa Tampereen musiikkiopistoa ja toimi sen ensimmäisenä rehtorina. Suomi tunnettiin improvisoinnistaan ja Johann Sebastian Bachin teosten tulkinnoistaan. Hänelle myönnettiin director musiceksen arvonimi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset urkurit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Gulfin 12 tunnin ajo

Gulfin 12 tunnin ajo (Gulf 12 Hours) on moottoriurheilun GT-autojen kestävyysajo, joka tavallisesti ajetaan Yas Marina Circuitin moottoriradalla Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa, paitsi tammikuun 2021 kilpailua, joka ajettiin Bahrain International Circuitin radalla. Kilpailu on järjestetty vuodesta 2013 lähtien. Vuonna 2022 kerrottiin, että kilpailu liittyy Intercontinental GT Challenge -sarjaan vuosina 2022 ja 2023. == Voittajat == Vuosi Kuljettajat Auto Talli Huomioita 2013 Bernd Schneider Jeroen Bleekemolen Khaled Al Qubaisi Mercedes-Benz SLS AMG GT3 Team Abu Dhabi by Black Falcon Racing 308 kierrosta. 2014 Michele Rugolo Davide Rigon Stephen Wyatt Ferrari 458 Italia GT3 AF Corse 315 kierrosta. 2015 Michał Broniszewski Davide Rigon Giacomo Piccini Ferrari 458 Italia GT3 Kessel Racing 301 kierrosta. 2016 Michał Broniszewski Davide Rigon Giacomo Piccini Ferrari 488 GT3 Kessel Racing 300 kierrosta. 2017 Michał Broniszewski Davide Rigon Miguel Molina Ferrari 488 GT3 Kessel Racing 302 kierrosta. 2018 Michał Broniszewski Davide Rigon Alessandro Pier Guidi Ferrari 488 GT3 Kessel Racing 313 kierrosta. 2019 Christopher Mies Rinat Salikhov Dries Vanthoor Audi R8 LMS Evo Attempto Racing 316 kierrosta. 2020 Kilpailu siirretty vuodelle 2021 koronapandemian aiheuttamien matkustusrajoituksien vuoksi. Kilpailu siirretty vuodelle 2021 koronapandemian aiheuttamien matkustusrajoituksien vuoksi. Kilpailu siirretty vuodelle 2021 koronapandemian aiheuttamien matkustusrajoituksien vuoksi. Kilpailu siirretty vuodelle 2021 koronapandemian aiheuttamien matkustusrajoituksien vuoksi. Kilpailu siirretty vuodelle 2021 koronapandemian aiheuttamien matkustusrajoituksien vuoksi. Kilpailu siirretty vuodelle 2021 koronapandemian aiheuttamien matkustusrajoituksien vuoksi. Kilpailu siirretty vuodelle 2021 koronapandemian aiheuttamien matkustusrajoituksien vuoksi. Kilpailu siirretty vuodelle 2021 koronapandemian aiheuttamien matkustusrajoituksien vuoksi. Kilpailu siirretty vuodelle 2021 koronapandemian aiheuttamien matkustusrajoituksien vuoksi. 2020-21 Isa Al-Khalifa Ben Barnicoat Martin Kodrić McLaren 720S GT3 2 Seas Motorsport 341 kierrosta. Ajettiin Bahrain International Circuit -radalla. 2022 (tammikuu) Isa Al-Khalifa Ben Barnicoat Martin Kodrić Mercedes-AMG GT3 Evo 2 Seas Motorsport 359 kierrosta. Uusi pituusennätys. 2022 (joulukuu) Antonio Fuoco James Calado Alessandro Pier Guidi Ferrari 488 GT3 AF Corse 335 kierrosta. Ensimmäinen, joka on osa SROn Intercontinental GT Challenge -sarjaa. 2023 Maro Engel Mikaël Grenier Luca Stolz Mercedes-AMG GT3 Evo Mercedes-AMG Team GruppeM Racing 348 kierrosta. ==Lähteet== Luokka:Moottoriurheilun kestävyyskilpailut Luokka:Arabiemiraattien moottoriurheilu
Paul Suominen

Paul Rafael Suominen (s. 7. helmikuuta 1930 Helsinki) on suomalainen lavastaja ja pukusuunnittelija.Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo VirtamoOnnea Paul Suomiselle 90-vuotispäivän johdosta Teatteri- ja mediatyöntekijöiden liitto == Elämä == === Ura lavastajana ja pukusuunnittelijana === Suominen aloitti uransa Svenska Teaternin lavastamossa, jossa hän oli aluksi oppipoikana. Hän eteni Svenska Teaternin ja Lilla Teaternin ammattilavastajaksi. Vuosina 1955–1974 hän työskenteli Suomen Kansallisoopperan lavastus- ja pukusuunnittelijana. Hän teki sinne yksittäisiä lavastuksia tämän jälkeenkin.Paul Suominen Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta] Kansallisoopperassa viettämänään aikana Suominen suunnitteli lavasteita ja pukuja muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, Giuseppe Verdin, Giacomo Puccinin, Richard Wagnerin, Pjotr Tšaikovskin ja Aarre Merikannon oopperoiden sekä lukuisten balettien esityksiä varten. Viimeisen kerran hän työskenteli siellä August Bournonvillen baletin Napoli tuotannossa vuonna 1986. Suominen suunnitteli lavastukset myös useiden eri teatterien käyttöä varten eri puolilla Suomea. 1970–1980-luvuilla hän työskenteli lisäksi ulkomailla, kuten kaupunginteattereissa Tukholmassa ja Uppsalassa. Suominen kutsuttiin vuonna 1973 suunnittelemaan lavastajakoulutusta yhteistyössä opiskelijoiden kanssa Taideteolliseen korkeakouluun. Hän pääsi oppilaitoksen lavastustaiteen yliopettajaksi ja sittemmin apulaisprofessoriksi. Suominen oli Suomen Teatterityöntekijäin Yhteisjärjestö STY:n (myöhemmin Teatteri- ja mediatyöntekijöiden liitto) ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1973–1976. Hän oli myös lavastajien kansainvälisen järjestö OISTAT:n puheenjohtaja sen toiminnan varhaisissa vaiheissa. === Myöhemmät vaiheet === Vuonna 1996 Suominen lähti viisivuotiselle maailmanympäripurjehdukselle Ellen-aluksellaan.Suomi-fani piirsi ensimmäiset maisemakuvat – Paul Suominen herätti siveltimellään henkiin Itäväylä Hän oli ennen tätä myynyt kaiken omaisuutensa lukuun ottamatta alustaan ja matkalle ottamiaan kirjoja. Hän asettui Venezuelaan ja perusti sinne perheen. Vuonna 2013 Suominen palasi Suomeen tyttärensä kanssa Venezuelan ajauduttua poliittiseen epävakauteen. Hän toi mukanaan omaisuutenaan vain repullisen tavaraa. Suominen on Suomeen paluunsa jälkeen asunut Loviisassa ja Porvoossa. Suominen on elinikäinen maalaamisen harrastaja. Hän on pitänyt monia näyttelyitä, kuten Augustin Ehrensvärdin maisemapiirrosten innoittamasta 36:n akvarellityön kokonaisuudesta koostuneen "Matka Suomessa 1747" -näyttelyn Loviisassa vuonna 2018. Tätä näyttelyä Suominen kuvasi "ensimmäiseksi hyväkseen". Hän on tehnyt sekä akvarelli- että öljyväritöitä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset lavastajat Luokka:Teatteripukusuunnittelijat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Leima

Leima on muotilla painettu jälki, jota käytetään asiakirjojen, tavaran tai esineen alkuperäisyyden varmentamisessa. Leimatyyppejä ovat mm. musteeseen kastettu muotti, joka jättää jäljen asiakirjaan, tai kohokuvioinen leima, jolla painetaan pitoisuusmerkintä metalliseokseen, leimalla merkataan esimerkiksi postimerkkejä, jotka osoittavat, että postikulut on maksettu postilähetyksestä. == Lähteet == * Laki viranomaisten sineteistä ja leimoista Viitattu 21.12.2022 * Kulta ja hopeaseppien nimileimoja Viitattu 21.12.2022 * Leima Viitattu 21.12.2022 * Arabian leimat Viitattu 21.12.2022 Luokka:Merkintätavat Luokka:Toimistotekniikka
Brands Hatchin tuhannen kilometrin ajo

Brands Hatchin tuhannen kilometrin ajo (Brands Hatch 1000 km) oli moottoriurheilun kestävyysajo, jota järjestettiin Brands Hatchin radalla. Kilpailu oli vaihtelevasti mukana World Sportscar Championship -sarja vuodesta 1967 vuoteen 1989. Kilpailua on järjestetty myös nimellä BOAC 500 ennen sen pidentymistä. == Voittajat == Vuosi Kuljettajat Talli Auto 500 mailin pituus 500 mailin pituus 500 mailin pituus 500 mailin pituus 1966 David Piper Bob Bondurant The Chequered Flag AC Cobra 6 tunnin kesto 6 tunnin kesto 6 tunnin kesto 6 tunnin kesto 1967 Mike Spence Phil Hill Chaparral Cars Inc. Chaparral 2F-Chevrolet 1968 Brian Redman Jacky Ickx J.W. Automotive Ford GT40 Mk.I 1969 Brian Redman Jo Siffert Porsche System Engineering Porsche 908/02 1000 km pituus 1000 km pituus 1000 km pituus 1000 km pituus 1970 Pedro Rodríguez Leo Kinnunen J.W. Automotive Engineering Porsche 917K 1971 Andrea de Adamich Henri Pescarolo Autodelta SpA Alfa Romeo T33/3 1972 Mario Andretti Jacky Ickx SpA Ferrari SEFAC Ferrari 312PB 1974 Jean-Pierre Beltoise Jean-Pierre Jarier Equipe Gitanes Matra-Simca MS670C 6 tunnin kesto 6 tunnin kesto 6 tunnin kesto 6 tunnin kesto 1977 Jacky Ickx Jochen Mass Martini Racing Porsche 935/77 1979 Reinhold Joest Volkert Merl Joest Racing Porsche 908/3 Turbo 1980 Riccardo Patrese Walter Röhrl Lancia Corse Lancia Monte Carlo Turbo 1000 km pituus 1000 km pituus 1000 km pituus 1000 km pituus 1981 Guy Edwards Emilio de Villota Team Lola Lola T600-Ford Cosworth 1982 Jacky Ickx Derek Bell Rothmans Porsche Porsche 956 1983 Derek Warwick John Fitzpatrick JDavid Racing Porsche Porsche 956 1984 Jonathan Palmer Jan Lammers Canon Racing/GTi Engineering Porsche 956 1985 Hans Joachim Stuck Derek Bell Rothmans Porsche Porsche 962C 1986 Mauro Baldi Bob Wollek Liqui Moly Equipe Porsche 956 GTi 1987 Raul Boesel John Nielsen Silk Cut Jaguar Jaguar XJR-8 1988 Andy Wallace Martin Brundle John Nielsen Silk Cut Jaguar Jaguar XJR-9 480 km pituus 480 km pituus 480 km pituus 480 km pituus 1989 Mauro Baldi Kenny Acheson Team Sauber Mercedes Sauber C9-Mercedes == Lähteet == Luokka:Moottoriurheilun kestävyyskilpailut Luokka:World Sportscar Championship -kilpailut Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan moottoriurheilu
Eero Isohanni

Eero Juhani Isohanni (30. tammikuuta 1933 Kannus – 28. syyskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 21.12.2022. Isohannin vanhemmat olivat liikemies, talollinen Eetu Isohanni ja emäntä Lempi Maria Hollanti ja puoliso vuodesta 1956 ekonomi Terttu Aino Kaarina Ollikainen. Isohanni tuli ylioppilaaksi Kannuksen yhteiskoulusta 1953 ja valmistui ekonomiksi Turun kauppakorkeakoulusta 1957. Hän oli Suomen Säilyke Oy:n tukkumyyjä Turussa 1957–1959 ja yhtiön markkinointipäällikkö 1959–1962 ja myyntijohtaja 1962–1964, Hämeenkylä Oy:n toimitusjohtaja 1964–1968 ja Tukkukauppojen Oy:n Kotimaan tavarat -osaston markkinointiyksikön johtaja 1968–1973, osastonjohtaja 1973–1985, päivittäistavararyhmän johtaja 1985–1991, päivittäistavaratoimialan johtaja 1991–1992, pääjohtaja 1992–1993 ja hallituksen jäsen 1973–1991. TukoSpar Oy:n toimitusjohtaja Isohanni oli 1992–1993. Hänellä oli myös luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Isohanni oli reservin kapteeni. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1989. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Uuden-Seelannin ralli 2000

Uuden-Seelannin ralli 2000 (viralliselta nimeltään 31. Propecia Rally New Zealand) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2000. Kilpailu ajettiin 14. - 16\. heinäkuuta vuonna 2000 Aucklandissa. Kilpailu oli kauden kahdeksas ja erikoiskokeiden yhteispituus oli . Kilpailussa oli 24 erikoiskoetta. == Tapahtumia == Colin McRae ajoi nopeimmat ajat neljälle erikoiskokeelle viimeisenä päivänä, mutta pyörähtämisen vuoksi menetti aikaa, jolloin Marcus Grönholm pääsi ajamaan voittoon. Carlos Sainz aloitti viimeisen päivän neljäntenä, mutta nousi kolmanneksi Richard Burnsin keskeytyksen myötä. Toisena päivänä johdossa ollut François Delecour keskeytti vaihteistovian vuoksi, jolloin Grönholm siirtyi johtoon. Grönholm ajoi nopeimpia aikoja vetisissä olosuhteissa. Delecourin keskeytyksen myötä Petter Solberg joutui ajamaan reitillä ensimmäisenä autona, jolloin toinen sijoitus vaihtui seitsemänneksi. Solberg nousi jälleen sijoituksessa kun erikoiskokeita ajettiin toiseen kertaan. Tommi Mäkinen ja Freddy Loix kärsivät jousituksen ja vaihteiston ongelmista. Didier Auriol keskeytti ajettuaan ulos. == Erikoiskokeet == Kilpailussa oli 24 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli 373,37 kilometriä. Kilpailun keskuspaikka oli Aucklandssa. Päivä Kello Nro Nimi Pituus 14\. heinäkuuta 08:23 SS1 Te Akau North 32,37 km 10:26 SS2 Maungatawhiri 6,52 km 10:49 SS3 Te Papatapu 1 16.75km 12:22 SS4 Te Hutewai 11,32 km 12:53 SS5 Whaanga Coast 29,52 km 13:36 SS6 Te Papatapu 2 16,75 km 18:15 SS7 Manukau Super 1 2,10 km 18:45 SS8 Manukau Super 2 2,10 km 15\. heinäkuuta 09:28 SS9 Waipu Gorge 1 11,24 km 09:46 SS10 Brooks 1 16,03 km 10:14 SS11 Paparoa Station 1 11,64 km 11:37 SS12 Parahi / Ararua 59,00 km 14:20 SS13 Cassidy 20,12 km 15:13 SS14 Batley 19,82 km 16:16 SS15 Waipu Gorge 2 11,24 km 16:34 SS16 Brooks 2 16,03 km 17:02 SS17 Paparoa Station 2 11,64 km 16\. heinäkuuta 09:18 SS18 Te Akau South 31,24 km 11:26 SS19 Ridge 1 8,53 km 11:39 SS20 Campbell 1 7,44 km 11:57 SS21 Ridge 2 8,53 km 12:10 SS22 Campbell 2 7,44 km 12:53 SS23 Fyfe 1 8,00 km 13:06 SS24 Fyfe 2 8,00 km Lähde: == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero 1 Marcus Grönholm Timo Rautiainen Peugeot 206 WRC 3:45.13,4 0.0 2\. Colin McRae Nicky Grist Ford Focus WRC 3:45.27,9 +14,5 3\. Carlos Sainz Luis Moya Ford Focus WRC 3:46.31,8 +1.18,4 4\. Petter Solberg Phil Mills Ford Focus WRC 3:48.14,1 +3.00,7 5\. Kenneth Eriksson Staffan Parmander Hyundai Accent WRC 3:48.26,1 +3.12,7 6\. Possum Bourne Craig Vincent Subaru Impreza WRC 3:52.08,0 +6.54,6 7\. Manfred Stohl Peter Müller Mitsubishi Lancer Evo VI 3:57.05,4 +11.52,0 8\. Geoff Argyle Paul Fallon Mitsubishi Lancer Evo VI 3:58.00,8 +12.47,4 9\. Gustavo Trelles Jorge del Buono Mitsubishi Lancer Evo VI 3:58.51,7 +13.38,3 10\. Reece Jones Leo Bult Mitsubishi Lancer Evo VI 3:59.26,3 +14.12,9 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Lähteet == Luokka:MM-rallikausi 2000 Luokka:Uuden- Seelannin ralli
Teuvo Lehtinen

Teuvo Lehtinen (19. maaliskuuta 1927 Hämeenlinna – 26. tammikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Jatkosotaan vapaaehtoisena osallistunut Lehtinen tuli ylioppilaaksi sotien jälkeen 1947 ja opiskeli lakia Helsingin yliopistossa. Hän osallistui Suomen Pankin ensimmäiselle kolmivuotiselle pankkivirkamieskurssille ja toimi sen jälkeen pankin palveluksessa seitsemän vuotta. Wihuriin siirryttyään Lehtinen vastasi autojen ja raskaiden maansiirtokoneiden tuonnista ja myöhemmin Volkswagen-autojen kaupasta Uudellamaalla, samoin kuin työskenteli johtajana yhtymän pääjohtajan johtoryhmässä. Hän oli Wihuri-uransa jälkeen Teknotoimi- yhtiön toimitusjohtaja ja pitkään Autokiila-yhtiön toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Lehtisellä oli lisäksi useita autoalan luottamustehtviä, mukaan lukien Autoalan Keskusliiton hallituksen jäsenyys ja puheenjohtajuus 1977–1993. Lehtinen sai kauppaneuvoksen arvonimen 1989 ja Autoalan Keskusliiton korkeimman kunniamerkin 1987. == Lähteet == Luokka:Suomen Pankin henkilöstö Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Jorma Pulliainen

Jorma Veikko Pulliainen (19. huhtikuuta 1933 Varkaus – 23. kesäkuuta 1992 Kuopio) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 21.12.2022. Pulliaisen vanhemmat olivat filosofian maisteri Veikko Evert Pulliainen ja Adelheid Günther ja puoliso vuodesta 1958 Maija-Riitta Kilpeläinen. Pulliainen tuli ylioppilaaksi Varkauden yhteislyseosta 1956 ja valmistui Helsingin yliopistosta maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1962. Hän oli Valion Pitäjänmäen meijerin palveluksessa 1962–1963, Pohjois- Suomen meijeriliiton teknillinen neuvoja 1963–1965, Keski-Pohjanmaan meijeriliiton toiminnanjohtaja 1965–1968, Pohjois-Suomen meijeriliiton toiminnanjohtaja 1968–1969, Kuopion Osuusmeijerin teknillinen johtaja 1969–1978 ja toimitusjohtaja 1978–1991, Osuuskunta Promilkin toimitusjohtaja vuodesta 1991 ja Alueosuuskunta Promilkin toimitusjohtaja 1992. Pulliaisella oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti. Kauppaneuvoksen arvonimen Pulliainen sai 1989. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Soinnillinen palataalinen klusiili

Soinnillinen palataalinen klusiili on useassa kielessä esiintyvä konsonanttiäänne. Sen merkki Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa on [ɟ]. Se esiintyy muun muassa albaniassa, bulgariassa, unkarissa, islannissa, latviassa ja slovakissa. Äänteen ominaisuuksia ovat * Artikulaatiopaikka on palataalinen eli kielen keski- tai takaosa koskettaa kovaa suulakea * Fonaatiotapa on soinnillinen * Artikulaatiotapa on klusiili eli ilmavirta pysäytetään ääntöväylässä ja sen annetaan purkautua äkillisesti. == Lähteet == Luokka:Konsonantit
Soinnillinen palataalinen frikatiivi

Soinnillinen palataalinen frikatiivi eli soinniton palataalifrikatiivi on konsonanttiäänne. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkkinä on [ʝ]. ==Ääntäminen== Soinnillinen palataalinen frikatiivi äännetään suun keskiosassa. Kieli nostetaan kohti kovaa suulakea siten, että syntyy kapeikko, jonka kautta kulkeva ilmavirta aiheuttaa hankaushälyä. ==Esiintyminen== Äänne [ʝ] esiintyy useissa kielissä. == Lähteet == Luokka:Konsonantit
Soinnillinen uvulaarinen klusiili

Soinnillinen uvulaarinen klusiili on konsonanttiäänne, jota käytetään esimerkiksi uzbekissa, aleutissa ja joissain arabian murteissa. Se lausutaan kuin soinnillinen velaariklusiili [ɡ], paitsi että kieli ei kosketa pehmeää suulakea vaan kitakielekettä. Esimerkiksi suomen kielessä se yleensä kuitenkin lausutaan tavallisen ɡ:n tavoin. Myös kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa tätä äännettä edustaa symboli ⟨ɢ⟩ ja vastaava X-SAMPA-symboli on G\\.Mannell, R.; Cox, F.; Harrington, J. (2009), An Introduction to Phonetics and Phonology, Macquarie UniversityLadefoged, Peter (2005), Vowels and Consonants (2nd ed.), Blackwell.Sjoberg, Andrée F. (1963), Uzbek Structural Grammar, Uralic and Altaic Series, vol. 18, Bloomington: Indiana UniversityQafisheh, Hamdi A. (1977), A short reference grammar of Gulf Arabic, Tucson, AZ: University of Arizona Press, ISBN 0-8165-0570-5 == Lähteet == Luokka:Konsonantit
Soinnillinen faryngaalinen frikatiivi

Soinnillinen faryngaalinen frikatiivi on konsonanttiäänne. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkkinä on [ʕ]. Äänne esiintyy muun muassa arabian ja heprean kielissä; hepreassa se voidaan ääntää myös jiddišin tapaan velaarisena. ==Ääntäminen== Soinnillinen velaarinen frikatiivi äännetään nielussa (lat. farynx). Sinne muodostetaan kapeikko, jonka kautta kulkeva ilmavirta aiheuttaa hankaushälyä. Äänihuulet eivät värähtele äänteen tuottamisen aikana. ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Luokka:Konsonantit
Vaulammin työväentalo

Vaulammin työväentalo oli Jokioisten kunnan Vaulammin kylässä sijainnut työväentalo. Se tuhoutui tulipalossa vuonna 2007. ==Historiaa== Vaulammin työväenyhdistys perustettiin loppuvuonna 1904 tai alkuvuonna 1905. Se toimi alkuun torppariosastona, mutta vaihtoi nimensä työväenyhdistykseksi vuonna 1915, kun mukaan oli liittynyt jo paljon palkkatyöläisiä. Talo valmistui vuonna 1917. Tosin talo oli hankittu jo aiemmin; se oli torpan asuinrakennus. Vuonna 1917 taloon valmistui juhlasali ja näyttämö. Sisällissodan ajan talo oli takavarikossa, mutta vuonna 1919 se saatiin takaisin ja toiminta jatkui. Vuonna 1922 yhdistys päätti erota Sosialidemokraattisesta Puolueesta mutta liittyi jo kuukauden kuluttua takaisin. Urheiluseura Vaulammin Kiusa tuli vuonna 1970 talon omistajaksi, ja viimeisinä aikoinaan talo tunnettiin urheiluseuran talona. Kiusa teki taloon perusteellisen remontin, jonka jälkeen se toimi urheiluseuralle sopivana hallina. Heinäkuussa 2007 talo tuhoutui todennäköisesti keittiöstä alkunsa saaneessa tulipalossa korjauskelvottomaksi. Palossa tuhoutuivat ilmeisesti myös yhdistyksen arkistot. ==Toimintaa työväentalolla== Yhdistyksen yhteydessä toimi puhujaseura, ja se järjesti kursseja esimerkiksi järjestötyöstä. Talon vihkiäisissä marraskuussa 1917 kuultiin puheita ja runoja sekä nähtiin näytelmäesitys. Vuonna 1948 Vaulammin työväenyhdistys, SKP:n Vaulammin osasto ja urheiluseura Kiusa muodostivat yhteisen näytelmäseuran. Jo tätä ennen yhdistyksen oma näytelmäseura oli toiminut aktiivisesti. Työväentalolla näytettiin jo 1930-luvun alussa myös elokuvia. Kun talo oli urheiluseuran omistuksessa, siellä oli seuran omia tapahtumia neljänä viitenä iltana viikossa, ja lisäksi taloa vuokrattiin muun muassa yrityksille urheilutilaksi sekä juhlakäyttöön. ==Rakennus== Talo muodostui kolmesta osasta. Keskellä oli yksikerroksinen sali ja molemmissa päädyissä kaksikerroksiset siivet. Toinen siipi oli talonmiehen asuntona, toisessa oli muun muassa keittiö. Toinen siivistä rakennettiin vuosien 1950–1951 aikana. Taloa remontoitiin ja maalattiin myös vuonna 1935. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Jokioisten rakennukset ja rakennelmat
Soinnillinen alveolaarinen sibilantti

Soinnillinen alveolaarinen sibilantti on niin sanottu tavallinen z-äänne, joka esiintyy useimmissa kielissä. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkki on [z]. Luokka:Konsonantit
Soinnillinen postalveolaarinen frikatiivi

Soinnillinen postalveolaarinen frikatiivi (myös soinnillinen palatoalveolaarinen frikatiivi tai soinnillinen postalveolaarinen sibilantti) on konsonanttiäänne, joka tunnetaan kansanomaisesti nimellä ”suhu-z”. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkkinä on ja suomalais- ugrilaisessa tarkekirjoituksessa ž. Luokka:Konsonantit
Tuire Malmstedt

Tuire Malmstedt (s. 1974) on suomalainen kirjailija, joka on toiminut myös kieltenopettajana, kääntäjänä ja teknisenä kirjoittajana. Malmstedt on kotoisin Suolahdesta, mutta asuu Pieksämäellä. == Kirjailijan ura == Malmstedt debytoi vuonna 2018 esikoisromaanillaan Pimeä jää. Poliisiromaani avasi psykologisten trillereiden sarjan, jonka päähenkilö on savonlinnalainen ylikonstaapeli Isa Karos. Sarja on julkaistu Myllylahti-kustantamon Murhamylly-sarjassa.MurhaMylly -dekkarisarja Pimeä jää on savolaiselle maaseudulle sijoittuva psykologinen trilleri, jossa Isa Karos selvittää yhdessä kollegansa Niiles Aarnikosken kanssa katiskasta löydettyjen tyttöjen murhasarjaa. Sarjan toinen osa Mykkä taivas (2019) käynnistyy, kun metsästä löytyy tuntemattomaksi runneltu ihmisen pää ja Karos joutuu pian vastakkain yksityiselämänsä ongelmien kanssa. Kolmas osa Enkelimetsä (2020) sijoittuu Savonlinnaan. Rikosvyyhti lähtee liikkeelle, kun metsästä löytyy nuoren naisen ruumis morsiuspukuun puettuna. Vuonna 2021 Malmstedtilta ilmestyi ensimmäinen dekkari Aula & co -kustantamon julkaisemana. Lasitarhan (2021) päähenkilöinä ovat Jyväskylän poliisissa työskentelevät rikostutkijat Matilda Metso ja Elmo Vauramo, jotka saavat ensimmäiseksi yhdessä ratkaistavaksi rikoksekseen nelivuotiaan Lennin katoamistapauksen. Sarjan toisessa dekkarissa Lumihauta (2022) selvitetään traagista perhesurmaa Jyväskylässä ja päädytään myös Inarin Angeliin. Sarjan kolmas romaani Lyijysydän (2023) liikkuu kolmella eri aikatasolla ja lähtee liikkeelle, kun Jyväskylän Vanhan Pappilan lattian alta löytyy naisen luuranko. == Palkinnot == Pimeä jää valittiin vuoden 2018 esikoisdekkariksi Suomessa. Kunnianosoituksen myönsi Suomen dekkariseura. Pimeää jäätä pidettiin palkintoperusteluissa ansiokkaana poliisiromaanina, jonka "rakenne on monitahoinen ja yllättävä, jopa genreä uudistava". == Tuotanto == Isa Karos -sarja * Pimeä jää: jännitysromaani. Myllylahti (2018) ISBN 978-952-202-938-6 * Mykkä taivas: jännitysromaani. Myllylahti (2019) ISBN 978-952-356-021-5 * Enkelimetsä: jännitysromaani. Myllylahti (2020) ISBN 978-952-356-109-0 Metso ja Vauramo -sarja * Lasitarha, Aula & co (2021) ISBN 978-952-364-169-3 * Lumihauta, Aula & co (2022) ISBN 978-952-364-261-4 * Lyijysydän, Aula & co (2023) ISBN 978-952-364-364-2 Muita kirjoja * Kaikki valta maan päällä – uskonnolliset kultit Suomessa, Aula & Co (2024) ISBN 9789523643635 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kirjasampo: Tuire Malmstedt Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matti Kalkamo

Matti Kalkamo (s. 1968 Tampere) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän asuu Tampereella. thumb|upright|Kalkamon Jumppahuiti Sammon koululla Tampereella (2009). Kalkamon julkisia taideteoksia ovat muun muassa: * yhdessä Heli Ryhäsen kanssa toteutettu Pelle, Jalavan päiväkodin pihassa Kankaanpäässä. Teos valmistui vuonna 1994. * yhdessä Heli Ryhäsen kanssa suunniteltu ympäristöteos Ympyrähullut kutsutun miljoonaristeyksen liikenneympyrässä Huittisissa, teos valmistui vuonna 2012. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Þorsteinn Pálsson

Þorsteinn Pálsson (s. 29. lokakuuta 1947) on islantilainen entinen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka toimi puolueensa puheenjohtajana vuosina 1983–1991 ja Islannin pääministerinä vuosina 1987–1988. Ennen pääministeriyttä hän toimi valtiovarainministerinä ja pääministerikautensa jälkeen kalastus-, oikeus- ja kirkollisministerinä. Þorsteinn syntyi Selfossissa. Hän opiskeli oikeustiedettä Islannin yliopistossa ja valmistui vuonna 1974; vuonna 1976 hänestä tuli asianajaja. Opintojensa aikana ja niiden jälkeen hän työskenteli toimittajana Morgunblaðiðilla. Vuosina 1975–1979 hän toimi Vísirin päätoimittajana. Vuosina 1979–1983 hän toimi Islannin työnantajaliiton toiminnanjohtajana. Vuodein 1983 parlamenttivaaleissa Þorsteinn valittiin Alþingiin Suðurlandin vaalipiiristä. Hänet nimitettiin vuonna 1985 valtiovarainministeriksi ja Islannin tilastokeskuksen ministeriksi. Maaliskuussa 1987 hänet nimitettiin myös teollisuusministeriksi, josta virasta hänet kuitenkin vapautettiin kuukautta myöhemmin. Heinäkuussa 1987 hänet nimitettiin pääministeriksi, jossa virassa hän toimi syyskuuhun 1988 asti. Vuosina 1991–1999 hän toimi kalastus-, oikeus- ja kirkollisministerinä. Vuosina 1993–2003 hän toim Islannin suurlähettiläänä Lontoossa ja vuosina 2003–2005 suurlähettiläänä Kööpenhaminassa. Vuosina 2006–2009 hän toimi toisena Fréttablaðiðin päätoimittajista. Vuonna 2016 Þorsteinn siirtyi itsenäisyyspuolueesta reformipuolueeseen. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Islannin pääministerit
Vampulan terveysasema

Vampulan terveysasema on satakuntalaisessa Huittisten kaupungissa entisen Vampulan kunnan alueella toimiva julkisen palvelun terveysasema. == Lähteet == Luokka:Vampulan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset Luokka:Satakunnan sairaanhoitopiiri
Kiipun työväentalo

Kiipun työväentalo oli Jokioisten kunnan Kiipun kylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Kiipun työväenyhdistys (joskus myös nimellä Saarten työväenyhdistys) perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui todennäköisesti 1910-luvun alussa; vuoteen 1913 mennessä se oli jo pystyssä. Tuolloin Jokioisten Raittiusseura järjesti siellä iltaman, jonka ohjelmassa oli valistuspuheen lisäksi muun muassa laulua ja runonlausuntaa. Yhdistyksen toiminta oli vaihtelevaa, ja välillä se lakkasikin. Etenkin sisällissodan jälkeen yhdistys oli vaikeuksissa. Tähän vaikutti myös kylän vähäväkisyys ja vähäinen into yhdistystoimintaan. Yhdistyksen jäsenmäärät olivatkin jatkuvasti alhaisia: esimerkiksi 12 vuonna 1915 ja 6 vuonna 1928. Vaikka talo oli pieni, sitä ei silti saatu täyteen iltamien aikana. Vuonna 1936 yhdistys oli jälleen yhden ”nukkumiskauden” jälkeen herätetty henkiin, ja se järjesti talollaan kesäjuhlat. Talo kuitenkin päätyi Jokioisten työväenyhdistyksen omistukseen, ja se myytiin vuonna 1941. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Jokioisten rakennukset ja rakennelmat
Vitali Taskinen

Vitali Taskinen (s. 27. heinäkuuta 1986 Ufa, Neuvostoliitto) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka toimii nykyään valmentajana. == Ura == Taskinen on Kalevan Pallon kasvatti. Lisäksi hän on pelannut Slaviassa, Benešovissa, Kobra Prahassa, LeKi-75 Leppävirrassa ja Lauttakylän Lujassa. Kaudesta 2018 - 2019 alkaen hän on toiminut Jokereiden valmentajana. == Lähteet == * * Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kulmwiese

Kulmwiese Kulmwiese Paikkakunta: Arosa, Sveitsi Talviurheilukeskus: Skigebiet Arosa Lenzerheide Vuori: Weisshorn Rinneluokitus: Sininen Pituus: 1 000 m Skicross Skicross Lähtö: 1 910 m Maali: 1 840 m Korkeusero: 70 m Pituus: 510 m Keskijyrkkyys: 13,7 % Eri elementtejä: 26 kpl 1\. MC-kilpailu: 7.3.2014 Lumilautacross Lumilautacross Lähtö: 2 050 m Maali: 1 906 m Korkeusero: 144 m Pituus: 830 m Keskijyrkkyys: 17,3 % Eri elementtejä: 18 kpl MM-kilpailu: 14.1.2007 1\. MC-kilpailu: 16.3.2003 Kulmwiese (myös Innerarosa) on laskettelurinne Arosa Lenzerheiden talviurheilukeskuksessa Arosassa Sveitsissä. Kulmwiese-rinteeseen rakennetulla crossradalla järjestetään freestylehiihdon maailmancupin skicrossiltakilpailuja. Kilpailuja on käyty myös hieman korkeammalta lähdettynä Carmenna-rintessä, jolloin maalialue on sijainnut Kulmwiese-rinteen yläosassa. Carmenna-rinteessä on myös järjestetty skicrosskilpailujen lisäksi lumilautailun maailmancupin ja lumilautailun MM- kilpailujen lumilautacrosskilpailuja. ==Lähteet== *Skigebiet Arosa Lenzerheide arosalenzerheide.swiss *Interactive 2D map – Ski Area Arosa Lenzerheidearosalenzerheide.swiss *FIS Ski Cross World Cup Arosa arosalenzerheide.swiss *Ski Cross Results – Arosa fis-ski.com *Snowboard Cross Results – Arosa fis-ski.com Luokka:Sveitsin laskettelurinteet Luokka:Arosan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Arosan urheilu
Kosken Hl. työväentalo

Kosken Hl. työväentalo oli Kosken Hl. kunnassa sijainnut työväentalo. Kunnan nimi oli vuoteen 1995 saakka Koski Hl, sitten Hämeenkoski. Vuodesta 2016 lähtien se on ollut osa Hollolaa. Talo purettiin vuonna 1965. ==Historiaa== Kosken Hl. työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905, ja se liittyi Sosialidemokraattiseen Puolueeseen vuonna 1907. Talo valmistui talkootyönä niin, että sen vihkiäisiä voitiin viettää jo pyhäinpäivänä 1906. Saman vuoden aikana myös työväenyhdistyksen jäsenluku oli noussut noin kymmenestä 167:een. Taloa laajennettiin vielä vuoden 1906 jälkeen niin, että sen keittiön eteen rakennettiin kuisti ja talonmiehen asuntoon ikkunat. Talon rakentaminen velkaannutti yhdistyksen pahasti. Sisällissota vaikutti yhdistyksen toimintaan rajusti, sillä yli puolet sen jäsenistä sai sodassa surmansa. Vuonna 1922 yhdistys lisäksi jakautui suuntakiistojen vuoksi kahtia, ja näin jäsenmäärä jäi pieneksi, tulot laskivat ja toiminta yleensä väheni. Kosken verkatehtaan siirto Lahteen vähensi myös yhdistyksen jäsenmäärää, kun työläisiä muutti tehtaan perässä pois paikkakunnalta. Vuonna 1931 yhdistyksen jäsenluku oli noin 15. Rahan puutteessa talo pääsi rappeutumaan, ja sen korjauksiin olisi tarvittu laina, jonka hoitaminen ei olisi yhdistykseltä enää onnistunut. Vuonna 1965 yhdistys päätyi myymään talon Kosken Hl. Osuuspankille, joka purki sen ja rakensi paikalle uuden pankkirakennuksen. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Hollolan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Hämeenkoski
Budgie – iloinen pieni helikopteri

Budgie – iloinen pieni helikopteri (alkuperäiseltä nimeltä Budgie the Little Helicopter) on brittiläinen vuosina 1994–1996 valmistunut piirrossarja, joka perustuu Yorkin herttuattaren Sarah Fergusonin samannimisiin lastenkirjoihin. Vuonna 1990 Sanoma julkaisi Fergusonin kirjan Budgie the Little Helicopter Ritva Toivolan tekemällä suomenkielisellä käännöksellä nimellä Heka pieni helikopteri. Suomen televisiossa piirrossarja esitettiin ensimmäisen kerran MTV3-kanavalla vuonna 1995. Sarja esitettiin suomenkielisellä puheella Raila Hämäläisen kertojaäänellä. Uusinta sarjasta esitettiin vuonna 1997 MTV3-kanavalla, jolloin sarja oli merkitty ohjelmatietoihin nimellä Iloinen pieni helikopteri. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sarjan jaksot englanniksi Sarah Fergusonin YouTube-kanavalla Luokka:1990-luvun piirrossarjat Luokka:Brittiläiset animaatiosarjat Luokka:Kirjoihin perustuvat televisiosarjat
Rede Tupi

Rede Tupi oli brasilialainen, latinalaisen Amerikan ensimmäinen säännöllistä ohjelmaa lähettänyt televisiokanava. Kanavan pääasemat sijaitsivat São Paulossa ja Rio de Janeirossa. Tupin jättämä vaikutus alueensa televisiokulttuuriin on merkittävä: esimerkiksi sen vuonna 1951 esittämää ohjelmaa Sua vida me pertence pidetään ensimmäisenä telenovelana. Kanavaa vaivasi jatkuvat talousongelmat 1960-luvun lopulta eteenpäin sekä kehnon hallinnon että kilpailun kiristymisen (esimerkiksi Rede Globon) takia. Vuonna 1980 Brasiliaa vielä silloin johtanut sotilashallinto ei suostunut uusimaan pahoin velkaantuneen Tupin lähetyslupaa, joten kanava joutui lopettamaan toimintansa. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset televisiokanavat Luokka:Vuonna 1950 perustetut televisiokanavat Luokka:Vuonna 1980 lakkautetut televisiokanavat
Tondi Normale

Tondi Normale Tondi Normale Paikkakunta: Cortina d’Ampezzo, Italia Talviurheilukeskus: Ski resort Cortina Vuori: Monte Faloria Rinneluokitus: Punainen Yläasema: 2 356 m Ala-asema: 2 121 m Korkeusero: 235 m Pituus: 1 065 m Keskijyrkkyys: 22,1 % Hissi Hissi Hissi: Sciovia Tondi di Faloria Tyyppi: Sompahissi Kapasiteetti: 898 henkilöä/h Ala-asema: 2 121 m Yläasema: 2 326 m Lumilautailu Lumilautailu Parisuurpujottelu Parisuurpujottelu Lähtö: 2 244 m Maali: 2 132 m Korkeusero: 112 m Pituus: 500 m Keskijyrkkyys: 22,4 % 1\. MC-kilpailu: 15.12.2017 Paripujottelu Paripujottelu Lähtö: 2 280 m Maali: 2 123 m Korkeusero: 157 m 1\. MC-kilpailu: 19.12.2015 Tondi Normale on laskettelurinne Cortina d’Ampezzossa Italiassa. Tondi Normale tunnetaan lumilautailun maailmancupin parisuurpujottelu- ja paripujottelukilpailujen isäntäpaikkana. == Lähteet == *Ski resort Cortina dolomitisuperski.com *Ski map of Cortina d’Ampezzo dolomitisuperski.com *Results – Cortina d’Ampezzo data.FIS-ski.com Luokka:Italian laskettelurinteet Luokka:Cortina d’Ampezzo
Lauttakylä (täsmennyssivu)

Lauttakylä on Huittisten suurin taajama. Sanalla voidaan viitata myös seuraaviin asioihin: * Lauttakylä-lehti, Huittisten seudulla ilmestyvä sanomalehti. * Lauttakylän Luja, Huittislainen urheiluseura * Lauttakylän Auto, entinen Huittislainen linja-autoliikenteen harjoittaja * Lauttakylän lukio, Huittisten alueella toimiva lukio * Lauttakylän koulu, Huittisten alueella toimiva peruskoulu == Paikkoja == * Lauttakylä, kylä Hyrynsalmella
Lutuhyne

Lutuhyne (), vuosina 1914–1925 Šmidtivka ) on kaupunki Ukrainan Luhanskin alueella. Lutuhyne sijaitsee Donetsin vesistöön kuuluvan Vilkhivkajoen oikealla rannalla, 22 kilometriä piiri- ja aluekeskus Luhanskista etelään. Vuonna 2001 Lutuhynen väkiluku oli 18 883\. Tuolloin 58 prosenttia asukkaista oli etnisesti ukrainalaisia, 38 prosenttia venäläisiä, 2 prosenttia armenialaisia ja prosentti valkovenäläisiä. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 17 134; asukasta vuoden 2021 alussa. Arvion tarkkuutta heikensi kaupungin sijainti tuolloin Venäjän ohjaaman nukkevaltion, niin sanotun Luhanskin kansantasavallan puolella, jonne Ukrainan laillinen hallintovalta ei Venäjän laittoman sotilaallisen läsnäolon ja toiminnan vuoksi ulottunut. Paikkakunnalta ja sen ympäristöstä on löydetty huomattavat esiintymät muun muassa hiiltä, kalkkikiveä, hiekkakiveä, merkeliä ja savea. Lutuhyne on perustettu vuonna 1896 terästeollisuuden laitteita valmistavan tuotantolaitoksen perustamisen myötä. Rautatieaseman paikkakunta sai vuonna 1914. Tällöin jooltaan noin 1 200 asukkaan paikkakunta nimettiin Šmidtivkaksi, ja 1925 edelleen Lutuhyneksi. Kaupunkityyppisen taajaman aseman paikkakunta sai 1937, kaupungiksi Lutuhine tuli vuonna 1960 ja Lutuhynen piirin piirikeskuksena se oli vuosina 1967-2020. Itä-Ukrainan sodan aikana Lutuhine jäi Venäjän perustaman nukkevaltion (niin sanottu Luhanskin kansantasavalta) puolelle Ukrainan hallinnollisen vallan ulkopuolelle. Lutuhyne on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut periaatteessa Luhanskin piiriin, mutta kaupungin ollessa miehitysalueella uutta aluehallinnollista jakoa ei ole otettu käyttöön. 1-Lutugino-RDK-im- Shevchenko.jpg|T. H. Sevtšenkolle omistettu Lutuhinen kulttuuritalo (kuva vuodelta 2015). 5-Lutugino-Administratsija.jpg|Lutuhinen piirin hallintorakennus (201). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Luhanskin alueen kaupungit
Johan Kraag

Johannes Samuel Petrus ”Johan” Kraag (29. heinäkuuta 1913 – 24. toukokuuta 1996) oli Surinamen tasavallan viides presidentti. Hänen virkakautensa kesti ainoastaan joulukuun lopulta 1990 syyskuun puoliväliin 1991. Hän nousi valtaan armeijan komentajan Dési Boutersen junaileman vallankaappauksen (ns. telephone coup) avulla. Päästyään presidentiksi hän nimitti edellisen presidentin Ramsewak Shankarin hyllyttämän Boutersen takaisin asevoimien päälliköksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Surinamen presidentit Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Mary Simon

Mary Jeannie May Simon (s. 21. elokuuta 1947) on kanadalainen virkamies ja diplomaatti, joka on vuodesta 2021 lähtien toiminut maansa kenraalikuvernöörinä. == Tausta == Simon syntyi vuonna 1947 Quebecin Kangiqsualujjuaqissa. Perheeseen kuului kahdeksan lasta, joista Mary on toiseksi vanhin. Hänen äitinsä oli inuitti, kun taas isä oli englanninkielinen kanadalainen, joka työskenteli Hudson’s Baylle. Simon on kertonut, että hänen isänsä uhmasi kieltoa ja oli ensimmäinen HBC:lle työskennellyt turkiskauppias, joka meni naimisiin inuitin kanssa. Perhe kasvatti Simonin ja tämän muut sisarukset inuiteiksi. Simon on maininnut isoäitinsä tärkeäksi linkiksi inuittikulttuurin säilymiseksi perheessään. == Ura == Simon muutti 22-vuotiana Montrealiin, jossa hän työskenteli kuuluttajana CBC:lle. Myöhemmin hän alkoi myös työskennellä useille inuittien oikeuksia ajavalle järjestöille, minkä johdosta hän oli vuonna 1982 mukana uudistamassa Kanadan perustuslakia. Vuosina 1994–2003 Simon toimi Kanadan suurlähettiläänä Pohjoiskalotille ja oli ensimmäinen virassa toiminut inuitti. Vuosina 1999–2001 hän toimi myös Kanadan suurlähettiläänä Tanskassa. Tanskan komennuksellaan hän toimi Kanadan edustajana neuvotteluissa, joissa perustettiin Arktinen neuvosto. Vuonna 2006 Simon palasi Kanadaan ja hänet valittiin Inuit Tapiriit Kanatamin presidentiksi. Hän toimi virassa kuusi vuotta ja vastusti mm. Euroopan hyljetuotteiden myyntikieltoa. Media povasi Simonista kenraalikuvernööriä jo vuonna 2010, mutta häntä ei kuitenkaan vielä valittu. == Kenraalikuvernöörinä == Julie Payette joutui eroamaan kenraalikuvernöörin virastaan alkuvuodesta 2021, kun hänen todettiin syyllistyneen työpaikkakiusaamiseen ja alaistensa julkiseen nöyryyttämiseen. Pääministeri Justin Trudeau ilmoitti ehdottavansa uudeksi kenraalikuvernööriksi Simonia, minkä kuningatar Elisabet II hyväksyi heinäkuun 2021 alussa. Trudeau sanoi, että pyrkii järjestämään virkavalan mahdollisimman pian. Simonista tuli ensimmäinen inuittitaustainen henkilö, joka on nimitetty kenraalikuvernööriksi. Astuessaan virkaan Simon oli 73-vuotias ja siten vanhin virkavalansa vannonut Kanadan kenraalikuvernööri. Elokuussa 2021 Simon hyväksyi pääministeri Trudeaun pyynnön hajottaa parlamentti ja määrätä ennenaikaiset vaalit 20. syyskuuta. == Kunnianosoituksia == * Order of Canada (Kanada, 2021) * Kanadan sotilasansioiden ritarikunta (Kanada, 2021) * Kanadan poliisivoimien ansioritarikunta (Kanada, 2021) * Canadian Forces' Decoration (Kanada, 2021) * Ordre national du Québec (Quebec, 1992) * Polaarimitalli (Kanada, 2011) * Pyhän Johanneksen ritarikunta (Iso-Britannia, 2021) * Nersornaat (kultainen, Grönlanti, 1992) ==Yksityiselämä== Vuodesta 1994 lähtien Simon on ollut naimisissa Whit Fraserin kanssa. Tätä ennen hän on ollut naimissa kahdesti. Simonilla on 3 lasta, 12 lastenlasta ja 4 lastenlastenlasta. Simon puhuu englantia ja inuktitutia. Lisäksi hän on alkanut opetella ranskaa kenraalikuvernööriksi noustuaan. == Lähteet == Luokka:Kanadan kenraalikuvernöörit Luokka:Diplomaatit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt