EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Alice Kask

Alice Kask (s. 13. joulukuuta 1976) on virolainen taidemaalari.Alice Kask Rauman Taidemuseo Hän valmistui Viron taideakatemiasta taiteiden kandidaatin arvolla 1999 ja taiteiden maisterin arvolla 2002. Hän aloitti näyttelyihin osallistumisen vuonna 1997. Hänen teoksiaan on ollut esillä muun muassa Prahan biennaalissa (2007). Niitä kuuluu Viron taidemuseoon, Tarton taidemuseoon, Tallinnan kaupungin taidekokoelmaan ja yksityisiin kokoelmiin. Kask on saanut Konrad Mägi -mitalin (2003) ja Vaal-gallerian nuoren taiteilijan palkinnon (2005).Alice Kask Tallinna Kunstihoone Joulukuusta 2018 tammikuuhun 2019 Kaskin, Neeme Külmin ja Jass Kaselaanin teoksia oli esillä Helsingin Taidehallin näyttelyssä, joka järjestettiin Tallinnan taidehuoneen kanssa yhteistyössä Viron satavuotisjuhlan kunniaksi.Alice, Neeme & Jass 1.12.2018 - 13.1.2019 Taidehalli Samojen taiteilijoiden ja Holger Loodusin yhteisnäyttely avattiin helmikuussa 2019 Joensuun taidemuseossa Joensuussa.Video: Terveisiä Virosta - Joensuun taidemuseo Onnissa avautuu torstaina neljän tunnetun virolaisen kuvataiteilijan näyttely Karjalainen == Lähteet == Luokka:Virolaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valon airut

Valon airut: Kertomusromaani (Bárbmoáirras) on Kerttu Vuolabin pohjoissaamenkielinen saamelaisaiheinen romaani vuodelta 2008. Sen on julkaissut Davvi. Teoksen on suomentanut Riitta Taipale, ja suomennoksen on julkaissut vuonna 2015 Atrain. Teos on käännetty myös ruotsiksi nimellä Paradisets barn (2011). Se oli vuonna 2011 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon ehdokkaanaValon airut Finna.fi, viitattu 23.10.2019Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto Islantiin Yle.fi, uutiset 12.4.2011, päivitetty 6.6.2012, viitattu 23.10.2019 ja sai vuonna 2017 Lappi-kirjallisuuspalkinnonValon airut Kirjasampo.fi, viitattu 23.10.2019. Teoksen aihepiiri liikkuu saamelaisessa mytologiassa ja tarinaperinteessä.Sirkku Savusalo, Kerttu Vuolabin Bárbmoáirras-romaani julkaistaan suomeksi Yle.fi, uutiset 17.12.2014, viitattu 23.10.2019 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Marjatta Ripsaluoma, Kerttu Vuolab: Valon airut * Kerttu Vuolab čálligođii nuppelotjahkásažžan iežas eatnigillii – Dál son lea bálkkašuvvon girječálli Yle.fi, uutiset 6.2.2018 Luokka:Vuoden 2008 kirjat Luokka:Saamenkielinen kirjallisuus Luokka:Romaanit
Malvaseitikki

Malvaseitikki (Cortinarius malachius) on Cortinariaceae-heimoon ja seitikkien (Cortinarius) sukuun kuuluva sienilaji. Sitä tavataan Suomessa, ja se luokitellaan täällä elinvoimaiseksi lajiksi.Malvaseitikki (Cortinarius malachius) Lajit.fi Suomen Lajitietokeskus == Lähteet == Luokka:Seitikit
Olavi Korhonen

Olavi Korhonen (s. 8. toukokuuta 1938) on ruotsalainen pappi, saamen kielen tutkija ja Uumajan yliopiston emeritusprofessori. Taustaltaan hän on vuonna 1941 Suomen Turusta Ruotsiin muuttanut sotalapsi. Korhonen kävi lukion Uppsalassa ja kirjoitti ylioppilaaksi klassiselta linjalta (Fjellstedtska skolan i Uppsala) vuonna 1959. Uppsalan yliopistossa hän opiskeli teologiaa, pohjoismaista ja vertailevaa kansatiedettä sekä suomalais-ugrilaisia kieliä. Saamesta ja suomesta tuli hänen kieliopintojensa pääaineet. Hän valmistui teologian kandidaatiksi 1964 ja filosofian kandidaatiksi 1966. Korhonen on laatinut useita teoksia saamen kielestä ja kielellä. Hänen merkittäviä itsenäisiä teoksiaan ovat pohjoissaamen sanakirja (1973) ja luulajansaamen sanakirja (1979). Hän toimi saamen kielineuvoston perustamisen jälkeen sen puheenjohtajana vuosina 1971–1974. Korhonen nimitettiin Uumajan yliopiston saamelaisuuden professoriksi vuonna 1983. Tässä tehtävässä hän seurasi Nils Erik Hansegårdia, joka oli toiminut professorina vuosina 1975–1979. Korhosen jälkeen professuurin sai vuodesta 2003 lähtien Mikael Svonni. 2000-luvulla Korhonen on osallistunut muun muassa uudemman luulajansaamen sanakirjan (luulajansaami–ruotsi), luulajansaamenkielisen Vanhan ja Uuden testamentin sekä Saamelaiskulttuurin ensyklopedian laatimiseen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Past pricewinners (Royal Gustavus Adolphus Academy prizes and awards in the area of Swedish folk culture, 2017) (gustavadolfsakademien.se) Luokka:Ruotsalaiset kielitieteilijät Luokka:Saamelaiskielten tutkijat Luokka:Ruotsalaiset professorit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marcel Johannes Kits

thumb| right| Marcel Johannes Kits Marcel Johannes Kits (s. 2. toukokuuta 1995) on virolainen sellisti.Marcel Johannes Kits Festival EnescuAbout Marcel Johannes Kits Marcel Kits Kits aloitti sellotunneilla käymisen 5-vuotiaana. Hän suoritti opintoja Tallinnassa Laine Leichterin ja Mart Laasin johdolla. Lokakuussa 2014 hän aloitti opiskelun professori Francis Goutonin johdolla Trossingenin musiikkiyliopistossa ja vuonna 2018 Jens Peter Maintzin johdolla Berliinin taideyliopistossa. Hän on osallistunut muiden muassa Maria Kliegelin, Wolfgang Emanuel Schmidtin, László Fenyőn, Wen-sinn Yangin, Jan- Erik Gustafssonin, Marko Ylösen, Ivan Monighettin, David Geringasin ja Steven Isserlisin pitämille mestarikursseille. Kits on voittanut monia palkintoja sekä Virossa että ulkomailla. Kotimaassa hänet palkittiin "Classical Stars" -televisiokilpailussa (2013) ja Kansallisessa jousikilpailussa (2015), Itävallassa Johannes Brahms -kilpailussa (2016) ja Romaniassa George Enescu- kilpailussa (2018). Viimeksi mainitun voiton yhteydessä Kits sai kutsun esiintymään George Enescu -festivaalille.Estonian cellist Marcel Johannes Kits wins George Enescu International Cello Competition The Strad Hän sai Viron ammattimuusikkoliiton Vuoden muusikon tittelin 2019. Kits on esiintynyt solistina Viron kansallisen sinfoniaorkesterin ja monien lukuisten ulkomaalaisorkesterien kanssa. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Andres Mustonen, Jüri Alperten, Paul Watkins, Yuwon Kim, Risto Joost, Olari Elts, Mikk Murdvee, Wolfgang Emanuel Schmidt, Arvo Volmer ja Mihkel Kütson. Konzerthaus Berlin -debyyttinsä Kits teki helmikuussa 2019 pianisti Rasmus Andreas Raiden kanssa. Maaliskuussa 2019 duo aloitti resitaalikiertueen Virossa. Kits on levyttänyt muun muassa Arvo Pärtin musiikkia. Kitsin instrumentti on Francesco Ruggerin sello Cremonasta vuodelta 1674. == Lähteet == Luokka:Virolaiset sellistit Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pöytävuoren kansallispuisto

Pöytävuoren kansallispuisto sijaitsee Etelä-Afrikassa Kapkaupungin alueella. Sen pääosa on Pöytävuorella, jonne kulkee köysirata. Vuoressa on useita luolia, joista suurimman nimi on Wynberg. Köysirata avattiin vuonna 1929, ja remontoitiin 1997. Puistossa tavataan ennätykselliset 1470 putkilokasvilajia. Yli 70% niistä on kotoperäisiä. Yleisin kasvillisuustyyppi on fynbos-pensasto, jonka vallitsevia kasviryhmiä ovat proteat, kanervat, restiokasvit ja sipulikasvit. Pensaston uudistumiselle on tärkeää, että se palaa noin 20–30 vuoden välein. Selvästi harvinaisempi kasvillisyystyyppi on renosterveld- niityt. Vuoren metsät on hävitetty lähes kokonaan eurooppalaisten saavuttua Etelä-Afrikkaan, jäljellä on joitakin metsikkötaskuja. Niissä kasvaa 15–20 m korkeita ikivihreitä puita, jotka kuuluvat noin 33 lajiin. Vuoren keskialueella on kosteikko, jonka helmiin kuuluu harvinaisia kurjenmiekkakasvi- ja kanervalajeja. == Lähteet == Luokka:Länsi-Kapin maantiede Luokka:Etelä-Afrikan kansallispuistot
Laine Leichter

Laine Leichter (o.s. Siim; 8. kesäkuuta 1919 Harkova – 23. huhtikuuta 2019 TallinnaLaine Leichter 8. VI 1919 – 23. IV 2019 Sirp) oli virolainen sellisti ja sellopedagogi.Suri tšellopedagoog Laine Leichter Ajakiri MuusikaKontserdisaalis. Palju õnne sünnipäevaks, Laine Leichter! Klassikaraadio Leichter opiskeli nuorena tanssia Tartossa Tiina Kapperin ja Tallinnassa Galina Tšernjavskajan balettistudiolla. Hänen ensimmäinen sellonsoiton opettajansa oli Karl Bachblum. Vuonna 1929 hän aloitti sellonsoiton opinnot Tallinnan konservatoriossa, josta hän valmistui vuonna 1942. Hän työskenteli opettajana muun muassa Tallinnan konservatoriossa vuosina 1942–1948 ja Tallinnan musiikkilukiossa 1964–2011. Suurin osa keskeisistä virolaissellisteistä opiskeli aikoinaan Leichterin luokalla. Näihin kuuluivat Toomas Velmet, Teet Järvi, Mart Laas, Leho Karin, Henry-David Vanema, Aare Tammesalu, Andreas Lend, Tõnu Jõesaar, Andres Narma, Toomas Tummeleht, Theodor Sink ja Marcel Johannes Kits. Monet Leichterin oppilaat, kuten Kristjan Saar, Raul Seppel ja Marius Järvi jatkoivat opintojaan ulkomailla. Leichter sai Valkoisen Tähden ritarikunnan tunnustuksen neljännessä luokassa, Viron musiikkineuvoston palkinnon ja Viron musiikkijärjestön palkinnon. Hänen miehensä oli musikologi Karl Leichter. == Lähteet == Luokka:Virolaiset sellistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Pen-y-Darren (veturi)

Pen-y-Darren oli brittiläisen Richard Trevithickin vuosina 1803-1804 rakentama höyryveturi. Sitä pidetään maailman ensimmäisenä käyttökelpoisena höyryveturina. Pen-y-Darren veti Walesissa 21. helmikuuta 1804 10,2 tonnia rautaa ja 70 ihmistä 9-10 mailin matkan päämääränään Abercynonin kylä. Paluumatkalla boileriin tuli vuoto, minkä vuoksi matka piti keskeyttää, ja veturi saattoi jatkaa matkaansa vasta seuraavana päivänä. Trevithick rakensi vuonna 1805 samankaltaisen veturin Gatesheadissa, mutta jätti sittemmin veturien rakentamisen. Eräs Pen-y-Darrenin ongelmista oli se, että se oli liian painava aikakauden valurautakiskoille, mikä sai ne murtumaan ja vääntymään helposti. Pen-y-Darren siirrettiinkin myöhemmin liikkumattomaksi työkoneeksi. Alkuperäisiä piirroksia käyttäen rakennettiin vuonna 1981 Pen-y- Darrenin jäljennös, joka on osa National Museum Walesin kokoelmia. == Katso myös == * Puffing Billy, myöhempi varhainen brittiläinen höyryveturi == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläinen rautatiekalusto Luokka:Yksittäiset veturit Luokka:1804
Arturs Maskats

Arturs Maskats (s. 20. joulukuuta 1957 Valmiera) on latvialainen säveltäjä. Vuonna 1982 hän valmistui Latvian valtionkonservatoriosta Valentīns Utkinsin sävellysluokalta. Vuonna 1981 hän sai Kaikkien kansojen nuorten säveltäjien festivaalin pääpalkinnon Jerevanissa.Maskats, Arturs (1957) Musica Baltica \- tuotannossa kuoro- ja vokaalimusiikkia, myös sinfonista ja instrumentaalimusiikkia \- myös elokuvamusiikkia \- vuodesta 1996 latvian kans.oopp. tait.johtajaksi latvian vuosittainen teatteripalkinto kahdesta eri tuotannosta Säveltäjänä Maskats on keskittynyt pitkälti näyttämömusiikkiin. Hän on säveltänyt myös elokuvamusiikkia, kuoro- ja vokaaliteoksia sekä sinfonisia ja muita soittimille tehtyjä teoksia.Arturs Maskats Latvian National Opera Toimiessaan vuosina 1982–1997 Dailes-teatterin musiikillisena johtajana hän sävelsi alkuperäisen musiikin lähes sataan tuotantoon, joihin kuului Mūžības skartie (Aleksandrs Čaks, 1987). Maskats on toiminut myös Latvian kansallisoopperan taiteellisena johtajana ja Latvian säveltäjäliiton johtokunnan puhemiehenä. Hän on saanut useita palkintoja, kuten Latvian suuren musiikkipalkinnon vuosina 1996, 2001, 2002 ja 2011. Vuonna 2003 hänen teoksensa Tango esitettiin kolmannen kansainvälisen sinfonisen Masterprize- sävellyskilpailun finaalissa Lontoossa. Latvian teatteripalkinnon hän on saanut kahdesta eri tuotannosta, joihin on säveltänyt musiikin. == Lähteet == Luokka:Latvialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Esko Kuutti

Esko Juhani Kuutti (s. 29. kesäkuuta 1943) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edusti Laukaan Urheilijoita. Vuoteen 1963 hän edusti Pönttövuoren Peikkoja. Kuutti osallistui Ateenan EM-kilpailuihin 1969. Hän heitti kilpailun seitsemänneksi tuloksella 78,84 m Kalevan kisoissa Kuutti ei koskaan saanut mitalia. Loppukilpailussa hän oli viisi kertaa, ja paras sijoitus oli neljäs vuonna 1969 tuloksella 77,82 m. Maaotteluihin Kuutti osallistui kolme kertaa vuosina 1967, 1968 ja 1969. Kuutin ennätys on 81,26 metriä, jonka hän heitti elokuussa 1969. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marieke Vervoort

Marieke Vervoort (11. toukokuuta 1979 – 22. lokakuuta 2019) oli belgialainen vammaisurheilija ja paralympiavoittaja. Hän kärsi rappeuttavasta lihassairaudesta. Vervoort voitti Lontoon paralympialaisissa 2012 pyörätuolikelauksessa T52-luokassa kultaa 100 metrillä ja hopeaa 200 metrillä. Riossa 2016 hän voitti T51/52-luokassa hopeaa 400 metrillä ja pronssia 100 metrillä. Vervoort kärsi nuoruudestaan asti kivuliaasta ja neliraajahalvaukseen johtavasta rappeuttavasta lihassairaudesta. Vervoort anoi lupaa sallittuun eutanasiaan 2008, ja 22. lokakuuta 2019 hän päätti elämänsä armokuolemaan. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset vammaisurheilijat Luokka:Pyörätuolikelaajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Arolammen seisake

Arolammen seisake (lyh. Arp) oli seisake Helsinki-Riihimäki-radalla, Riihimäen Arolammella. Seisake avattiin 1. syyskuuta 1951. Henkilöliikenne seisakkeella loppui 1. kesäkuuta 1969. Seisakkeen paikalle avattiin 18. kesäkuuta 2000 Riihimäki Arolampi-niminen raiteenvaihtopaikka, joka on ollut osa jaettua Riihimäen liikennepaikkaa 9. tammikuuta 2005 alkaen. == Lähteet == Luokka:Kanta-Hämeen lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Riihimäen rautatieliikennepaikat
Sanni Halttunen

Sanni Halttunen on suomalainen näyttelijä ja televisiotuottaja. Halttunen tuottaa Rantabaari-televisiosarjaa. Lisäksi hänellä on ollut pieniä rooleja näyttelijänä eri televisiosarjoissa kuten Tehdas ja Aikuisen naisen joulukalenteri. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Suomalaiset televisiotuottajat Luokka:Suomalaiset näyttelijät
Zapiekanka

Zapiekanka on puolalainen pikaruoka. Klassinen zapiekanka valmistetaan pitkittäin halkaistusta patongista, jonka päälle laitetaan sieniä ja juustoa. Kuuman leivän päälle pursotetaan reilusti ketsuppia. ==Lähteet== Luokka:Puolalainen keittiö Luokka:Pikaruoka
Aleksandra Antonova

Aleksandra Andrejevna Antonova (Алекса́ндра Андре́евна Анто́нова) (5. toukokuuta 1932 Teriberka, Neuvostoliitto – 8. lokakuuta 2014 Lovozero, Venäjä) oli Venäjällä elänyt kiltinänsaamelainen opettaja, tutkija, kirjailija sekä kääntäjä, joka teki merkittävää työtä äidinkielensä kiltinänsaamen tutkimiseksi ja elvyttämiseksi. Antonova tuotti kiltinänsaameksi oppikirjoja ja sanakirjoja, minkä lisäksi hän oli pitkään ainoa saameksi ohjelmaa tuottava radiotoimittaja Venäjällä. Lovozerolaisen saamelaisen toimittajan Sergei Gavrilovin mukaan Antonova oli pioneeri kamppailussa kielen kehittämiseksi ja ylläpitämiseksi ja hän oli merkittävä henkilö kaikille Venäjän saamelaisille. Antonova kuoli Lovozerossa 8. lokakuuta 2014. == Tunnustukset == Antonova sai vuonna 2012 Gollegiella -kielipalkinnon työstään kiltinänsaamen hyväksi yhdessä toisen kiltinänsaamen puolesta toimineen Nina Afanasjevan kanssa. == Lähteet == Luokka:Saamelaiskirjailijat Luokka:Saamelaiskielten tutkijat Luokka:Venäläiset kielitieteilijät Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Venäläiset opettajat Luokka:Saamelaiset kielenkääntäjät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet Luokka:Kiltinänsaamelaiset Luokka:Saamelaiset kielitieteilijät
Leppäkosken rautatieasema

Leppäkosken rautatieasema (lyh. Lk) on rautatieliikennepaikka Riihimäki- Tampere-radalla, Janakkalassa. Asema avattiin 26. heinäkuuta 1865.http://vaunut.org/haku/liikennepaikat vaunut.org, viitattu 23.10.2019 Henkilöliikenne asemalla lakkautettiin 31. toukokuuta 1981 ja itse liikennepaikka lakkautettiin kokonaisuudessaan 23. toukokuuta 1982. Noin kilometrin päähän entisen aseman sijainnista avattiin 17. lokakuuta 1996 nykyinen raiteenvaihtopaikka. == Lähteet == Luokka:Kanta-Hämeen lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Janakkalan liikenne
Suklaarasia

Suklaarasia on nimensä mukaisesti yleensä lajitelman suklaita sisältävä rasia, jollaisia tunnetaan jo ainakin 1600-luvun Ranskasta. Suklaarasioiden historia liittyy myös suklaamakeisten yleistymiseen. Monesti perinteiset suklaarasiat valmistetaan esimerkiksi pahvista tai pellistä. Suklaat asetellaan yleensä yksittäin toistensa viereen kuppeihin. ==Historia== Ranskassa on vanhastaan myyty makeisia käsintehdyissä rasioissa, jotka tulivat tunnetuksi nimellä bonbonnières. Niitä saatettiin tarjoilla juhlien, kuten esimerkiksi häiden yhteydessä. Ehkä varhaisin tunnettu maininta varsinaisesta suklaarasiasta (rasia eli boette) on maininta Ranskan kuningas Ludvig XIV:n hovista vuodelta 1659. Tuolloin niitä valmisti kuningattaren kondiittori David Chaliou. Hovin ulkopuolelle ne kuitenkin alkoivat levitä 1700-luvun lopulla. Ranskassa tapa ostaa suklaarasioita oli yksi Ranskan vallankumouksellisten mielestä vastavallankumouksellisista tavoista, koska se liitettiin etenkin yläluokkaan ja ylellisyyteen. 1800-luvulla Isossa-Britanniassa toimi puolestaan kaksi kilpailevaa makeisyhtiötä; Fry ja Cadbury. Fry oli tehnyt suosituksi oman tuotteensa Chocolate Cream Sticks, jonka kanssa kilpailemaan Cadbury toi ranskalaisten suklaarasioiden innoittamana oman tuotteensa Fancy Box vuonna 1861. Rasioista tukli hyvin suosittuja paitsi Britanniassa, mutta myös monissa muissa osissa Eurooppa. Vuosisadan vaihteella Fry ja Rowntree toivat markkinoille omia vastaavia vaihtoehtojaan. Jouluisin ja pääsiäisiin alettiin myydä omia teemarasioitaan. Erityisen tunnetuksi suklaarasian teki kuitenkin yhdysvaltalainen Whitman's-yhtiön johtaja Walter Sharp. Keltarasianen Whitman’s Sampler saapui markkinoille 1912 ja se sisälsi ensimmäisenä suklaarasiana tekstin rasian sisällä, joka selitti kunkin suklaan sisällön. ==Kulttuurissa== Kulttuurissa suklaarasiat on liitetty usein romantiikkaan. Suklaalla ja romantiikalla on pidempi yhteys sinänsä. Sen mainitsivat romansseihin liittyen jo Giacomo Casanova ja markiisi de Sade. Richard Cadbury toi markkinoille ensimmäisen sydämenmuotoisen suklaarasian vuonna 1868. Nykyisin vastaavat rasiat yhdistetään maailmalla etenkin ystävänpäivään. Suklaarasioihin viitataan myös viihdekulttuurissa. Elokuvan Forrest Gump tunnettu repliikki on "Äitini sanoi aina, elämä on kuin suklaarasia, koskaan ei tiedä mitä saa" (). ==Lähteet== Luokka:Suklaamakeiset Luokka:Pakkaus
Valehtelevat viettelijät (7. tuotantokausi)

Yhdysvaltalaisen televisiosarjan Valehtelevat viettelijät seitsemäs kausi alkoi Freeform-kanavalla 21. kesäkuuta 2016. Se on kanavan pitkäkestoisimman sarjan viimeinen tuotantokausi. Sarjan päätösjakso esitettiin 27. kesäkuuta 2017. == Juoni == Viettelijöiden uusi kiusaaja on nimimerkki A.D., joka on siepannut Hannan ja antaa heille 24 tuntia aikaa paljastaa Charlotten tappaja, tai Hanna kuolee. Paljastuu, että Alisonin mies Elliott ei ollutkaan se, kuka oli väittäynt olevansa. Kuvioihin astuu myös Alisonin täti Mary Drake, ja selviää että hän oli Charlotten biologinen äiti. Maryllä on omat juonensa Elliottin kanssa. Hanna epäilee Noelia sieppaajakseen ja yrittää todistaa sen sieppaamalla hänet. Spencer saa selville Maryn olevan hänen biologinen äitinsä, ja lopulta myös että A.D. on hänen kaksossiskonsa Alex Drake, joka adoptoitiin Englantiin. Loputkin likaiset salaisuudet paljastuvat. === Jaksot === |} Luokka:Tuotantokaudet
Koumoundoúrou

Koumoundoúrou () eli Stalída (Σταλίδα, ) eli Paraskevá (Παρασκευά) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisiin saariin ja sijaitsee Pireuksen kaupungin edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,004 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Koumoundoúrou kuuluu Pireuksen kuntaan, Pireuksen alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Koumoundoúrou sijaitsee Saroninlahdessa Pireuksen Mikrolímanon ja Zéan satamien välissä vain noin 30 metrin päässä rannikosta. Saari on saanut nimensä sen kohdalla mantereen puolella sijanneesta Aléxandros Koumoundoúroksen huvilasta, joka purettiin vuonna 1935. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Argo-Saroniset saaret Luokka:Pireus
Stalída

Stalída (, ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chersónisoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Málian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chersónisoksen kunnan Málian kunnallisyksikköön. Stalída on osa Mochóksen kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 1 237 (vuonna 2011). Stalídan kylä sijaitsee Kreetan pohjoisrannikon itäosassa eli Kreetanmeren rannalla noin kolme kilometriä itään Liménas Chersonísousta ja saman verran länteen Máliasta, ja noin 30 kilometriä itään Iraklionista. Kylä on osa Chersónisoksen ja Málian välistä käytännössä yhteen kasvanutta turistikylärannikkoa, ja se on kehittynyt turismin nousun myötä 1980-luvulta lähtien. Siksi sillä ei ole juurikaan perinteisen kylän piirteitä. Stalída tunnetaan pitkästä hiekkarannastaan. Kylän alueella on Pyhälle Johannekselle (Ágios Ioánnis) omistettu kirkko 1600-luvulta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Chersónisos Luokka:Kreetan kylät
Makrónisos (Attika)

Makrónisos () eli Troúpika (Τρούπικα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisten saarten saariryhmään ja sijaitsee Saroninlahdessa Salamiin saaren ja Megariin rannikon välisessä salmessa. Salamis sijaitsee Makrónisoksen itäpuolella, kun taas lounaispuolella sijaitsee Revythoúsa. Saaren pinta-ala on noin 0,24 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Makrónisos kuuluu vuodesta 2005 Mégaran kuntaan, Länsi- Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Aiemmin se kuului Salamiin kuntaan ja Saarten alueyksikköön samoin Attikan alueella, ja esiintyy näillä tiedoilla vielä vuoden 2011 väestötilastossa. == Lähteet == Luokka:Argo-Saroniset saaret Luokka:Mégara
Tomi Krutsin

Tomi Mikael "Tomba" Krutsin (s. 3. elokuuta 1976) on suomalainen rumpali. Hänen yhtyeitään ovat olleet Absoluuttinen Nollapiste, Tulenkantajat ja Dxxxa D & Nukkehallitus. Lisäksi hän on soittanut Ahkerat Simpanssit -yhtyeessä salanimellä King Kong. Muusikon uran ohella Krutsin on toiminut puutarhurina. == Lähteet == Luokka:Absoluuttinen Nollapiste Luokka:Suomalaiset rumpalit Luokka:Suomalaiset rockmuusikot Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nerá (Agathonísi)

Nerá () eli Neronísi (Νερονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Agathonísin lähellä. Saaren pinta-ala on noin 0,43 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Nerá kuuluu Agathonísin kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Nerá sijaitsee heti Agathonísin pohjoisrannikon edustalla. Saaret erottaa vain noin 73 metriä leveä salmi. Nerán suurin korkeus on 42 metriä merenpinnasta laskettuna. Saari tunnetaan ”Agathonísin Nerána” (Nerá Agathonisíou, Νερά Αγαθονησίου) erotuksena toisesta Nerásta lähellä Kálymnosta. == Lähteet == Luokka:Agathonísi Luokka:Dodekanesia
Nerá (Kálymnos)

Nerá (, myös Néra, Νέρα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Kálymnoksen lähellä. Saaren pinta-ala on noin 0,456 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Nerá kuuluu Kálymnoksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Nerán saari sijaitsee Kálymnoksen etelärannikolla Vlychádian kylän edustalla. Saaret erottaa toisistaan noin 840 metriä leveä salmi. Nerán suurin korkeus on 20 metriä merenpinnasta laskettuna. Saari tunnetaan ”Kálymnoksen Nerána” (Nerá Kalýmnou, Νερά Καλύμνου) erotuksena toisesta Nerásta lähellä Agathonísia. == Lähteet == Luokka:Dodekanesia Luokka:Kálymnos
Nera

Nera voi viitata seuraaviin: * Nera, Indigirka-joen sivujoki Venäjällä * Nera, Tiber-joen sivujoki Italiassa * Nerá (Nerá Agathonisíou) eli Neronísi, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Agathonísia * Nerá (Nerá Kalýmnou) eli Néra, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Kálymnosta
Ofeidoússa (Kykladit)

Ofeidoússa (, myös Ofeidoúsa, Οφειδούσα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin. Saaren pinta-ala on noin 0,63 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Ofeidoússa kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Ofeidoússa sijaitsee heti Schoinoúsan saaren eteläpuolella. Saaret erottaa toisistaan noin 40 metriä leveä salmi. Ofeidoússasta itään sijaitsee Irakleián saari. == Lähteet == Luokka:Pienet Kykladit
Jesse Bélanger

Joseph Jesse Dave Bélanger (s. 15. kesäkuuta 1969 Saint-Georges, Quebec, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi urallaan keskushyökkääjänä. Bélanger pelasi NHL:ssä vuodesta 1991 vuoteen 2001 Montreal Canadiensin, Florida Panthersin, Vancouver Canucksin ja Edmonton Oilersin joukkueissa. Yhteensä hän pelasi NHL:ssä 246 ottelua, ja teki niihin tehot 59+76=135. Stanley Cupin hän saavutti NHL-kaudella 1992–1993 pelatessaan Canadiensissa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pacheiá (Kykladit)

Pacheiá (, myös Pachiá) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on noin 1,37 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Pacheiá kuuluu Anáfin kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Pacheiá sijaitsee noin 4,3 meripeninkulmaa (noin kahdeksan kilometriä) Anáfin saaresta eteläkaakkoon. Saaren korkein kohta on 224 metriä merenpinnasta laskettuna. Saaren pohjoispuolella sen ja Anáfin välissä sijaitsevat Ftenán saaret ja itäpuolella Makrán saari. Pacheián on ehdotettu olevan sama saari kuin antiikin ajan Hippuris (Hippouris, ). Toisaalta Barrington Atlas of the Greek and Roman World sijoittaa Pacheián paikalle saaren nimeltä Melantioi Petrai (), joka on sijoitettu myös Makrán paikalle. == Lähteet == Luokka:Anáfi Luokka:Kykladit
Pacheiá

Pacheiá () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa: * Pacheiá, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Nísyrosta * Pacheiá, saari Kykladien saariryhmässä lähellä Anáfia * Pacheiá Ámmos, kylä Ierápetran kunnassa Lasíthin alueyksikössä Kreetan saarella
Pénna

Pénna () on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Áthoksen niemimaan länsirannikolla sen ja Sithonían niemimaan välisessä Singitikóslahdessa. Saaren pinta-ala on noin 0,098 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Pénna kuuluu Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Pénna sijaitsee Drénian ja Ammoulianín saarten itäpuolella ja luetaan kuuluvaksi Drénian saariin (myös Gaïdouronísia) muutamien ympärillä olevien pienempien kalliosaarten ohella. == Lähteet == Luokka:Aristotélis Luokka:Egeanmeren saaret
Piganoússa

Piganoússa () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee lähellä Lérosta. Saaren pinta-ala on noin 0,376 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Piganoússa kuuluu Léroksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Piganoússa sijaitsee Léroksen itäpuolella, pohjoiseen Kálymnoksesta. Piganoússan ja Léroksen erottaa toisistaan noin 890 metriä leveä salmi. Saaren suurin korkeus on 75 metriä merenpinnasta laskettuna. == Lähteet == Luokka:Dodekanesia Luokka:Léros
Prásso

Prásso () voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa: * Prásso, saari Kykladien saariryhmässä lähellä Ándrosta * Prásso (Prásso Gioúron) eli Gramméza, saari Pohjoisten Sporadien saariryhmässä lähellä Gioúraa * Prásso (Prásso Skántzouras), saari Pohjoisten Sporadien saariryhmässä lähellä Skántzouraa * Ydroúsa eli Prásso, saari Argo-Saronisten saarten saariryhmässä Attikan rannikolla == Katso myös == * Práso, useita saaria * Prasonísi, useita saaria
Prásso (Skántzoura)

Prásso (, myös Práso, Πράσο ja Prassoú, Πρασσού) on Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään. Se sijaitsee Egeanmeressä Skántzouran saaren länsipuolella. Saaren pinta-ala on 0,262 neliökilometriä ja se on asumaton (2001). Hallinnollisesti Prásso kuuluu Alónnisoksen kuntaan, Sporadien alueyksikköön ja Thessalian alueeseen. Prásson ja Skántzouran erottaa toisistaan noin 300 metriä leveä salmi. Saari tunnetaan nimellä ”Skántzouran Prásso” (Prásso Skántzouras, Πράσσο Σκάντζουρας) erotuksena toisesta Prásson saaresta lähellä Gioúraa. Kummatkin ovat osa Alónnisoksen ja Pohjoisten Sporadien merikansallispuistoa. == Lähteet == Luokka:Alónnisos Luokka:Pohjoiset Sporadit
Spalathronísi (Chalkidikí)

Spalathronísi () eli Spálathro (Σπάλαθρο) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Kassándranlahdessa eli Toronaíoslahdessa Chalkidikín niemimaan rannikolla. Saaren pinta-ala on noin 0,104 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Spalathronísi kuuluu Sithonían kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Spalathronísi sijaitsee Chalkidikín niemimaahan kuuluvan Sithonían niemen länsirannikon edustalla Néos Marmaráksen Galínin kylän kohdalla. Sen etäisyys Sithonían rannikosta on noin 500 metriä. Saaren ympärillä sijaitsee kaksi pienempää kalliosaarta. Yhdessä saaret tunnetaan nimellä Spalathronísia (Σπαλαθρονήσια). Saari oli myynnissä ainakin vuonna 2016 kymmenellä miljoonalla eurolla. == Lähteet == Luokka:Egeanmeren saaret Luokka:Sithonía
Spálathro

Spálathro () voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa: * Spalathronísi eli Spálathro, saari Kassándranlahdessa Chalkidikín niemimaan rannikolla * Spoláto eli Spálathro, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Arkoíta
Strongylí (Makáres)

Strongylí (, myös Strongýli, Στρογγύλη) eli Strongyló (Στρογγυλό, myös Strongýlo, Στρογγύλο) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin ja Makáres-saariin. Saaren pinta-ala on noin 0,354 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Strongylí kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladit kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Strongylí on toiseksi suurin ja eteläisin Makáres-saarista, jotka sijaitsevat Náxoksen itäpuolella sen ja Donoúsan välissä. Saaren nimi viittaa sen pyöreyteen. Noin 500 metriä pohjoiseen sijaitsee Agía Paraskevín saari. == Lähteet == Luokka:Makáres
Thymaináki

Thymaináki () eli Thymainonísi (Θυμαινονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saarten saariryhmään ja tarkemmin Foúrnoin saariin. Saaren pinta-ala on 0,412 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Thymaináki kuuluu Foúrnoi Korseónin kuntaan, Ikarían alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Thymaináki, suomeksi ”Pieni Thýmaina”, sijaitsee heti Thýmainan saaren pohjoispuolella. Saaret erottaa toisistaan noin 160 metriä leveä salmi. Thymainákin korkein kohta on 83 metriä merenpinnasta laskettuna. == Lähteet == Luokka:Foúrnoi Korseón Luokka:Pohjoisen Egean saaret
Tragonísi (Kykladit)

Tragonísi () eli Dragonísi (Δραγονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Mýkonoksen saaren itäpuolella. Saaren pinta-ala on noin 1,4 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Tragonísi kuuluu Mýkonoksen kuntaan, Mýkonoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Tragonísi on kalliosaari, jossa on useita luolia. Saaren rannoilla elää muun muassa munkkihylkeitä. Tragonísille tehdään risteilyjä Mýkonokselta. Se on suosittu sukeltajien parissa. Saarella on Neitsyt Marialle (Panagía) omistettu kirkko, jolla vietetään vuosittain vain miehille tarkoitettua panigýriä. == Lähteet == Luokka:Kykladit Luokka:Mýkonos
Tragonísi

Tragonísi (, , ”Vuohisaari”) voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa: * Tragonísi, saari Argo-Saronisten saarten saariryhmässä lähellä Aíginaa * Tragonísi, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Pátmosta * Tragonísi, saari Kykladien saariryhmässä lähellä Mýkonosta * Tragonísi, saari Petalioín saariryhmässä lähellä Euboiaa
Mikael Svonni

Mikael Svonni (s. 3. syyskuuta 1950 Kiiruna) on ruotsinsaamelainen saamen kielen tutkija, pohjoissaamen kääntäjä ja Tromssan yliopiston emeritusprofessori. Tätä ennen hän työskenteli Uumajan yliopiston saamelaisuuden professorina. Svonni seurasi tuli Uumajan yliopiston saamelaisuuden professoriksi Olavi Korhosen jälkeen vuonna 2003. Vuonna 2008 hän siirtyi Tromssan yliopistoon, josta jäi eläkkeelle vuonna 2017. Svonni on osallistunut muun muassa Saamelaiskulttuurin ensyklopedian laatimiseen. Vuonna 2014 Svonni oli yksi kolmesta Gollegiella-palkinnon saajista. ==Julkaisuja== (pieni osa tuotannosta) * Mikael Svonni: Modern nordsamisk grammatik. 2018, ISBN 9789198279634, * Andrea Amft & Mikael Svonni: Sápmi Y1K Livet i samernas bosättningsområde för ett tusen år sedan. 2006, ISBN 9789172640917, * Mikael Svonni: Davvisámegiella - sánit ja cealkagat : Láidehus sámi lingvistihkkii. 2015, ISBN 9789198279603, ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Saamelaiset kielitieteilijät Luokka:Ruotsalaiset kielitieteilijät Luokka:Saamelaiskielten tutkijat Luokka:Ruotsalaiset professorit
Sataprosenttinen

Sataprosenttinen eli Lippalakkitytön oppivuodet () on Kerttu Vuolabin kirjoittama omaelämäkerrallinen nuortenromaani vuodelta 1994. Sen on julkaissut Davvi Girji. Teoksen on suomentanut Irene Piippola, ja suomennoksen on vuonna 2014 julkaissut kemiläinen Atrain Kustantamo.Sataprosenttinen, eli Lippalakkitytön oppivuodet Finna.fi, viitattu 23.10.2019 Kirjan tapahtumat ajoittuvat 1960-luvun jälkipuoliskolle, ja tapahtumapaikkoja ovat Tenolaakso ja Ivalon kirkonkylä, jonne päähenkilö menee kouluun. Tarinassa kuvataan saamelaisten koulunkäyntiä kaukana kotoa ja sen aikaista kielipolitiikkaa, jonka mukaan lasten oli puhuttava suomea. Saamen kielen puhuminen oli kielletty.Sataprosenttinen, eli Lippalakkitytön oppivuodet Finna.fi, viitattu 23.10.2019 Kirjassa on reaalimaailman tapahtumien ohella uni- ja fantasiajaksoja. Päähenkilö kuvataan omien ajatustensa sekavuuden ja epävarmuuden voittajana.Veli-Pekka Lehtola, Saamelaiset, historia, yhteiskunta taide s. 159 Puntsi 2015 ISBN 952-5343-51-0 Ritva Savela sanoo arviossaan, että kirja on yhä yhtä ajankohtainen kuin alkuteoksen ilmestyessä 1994.Ritva Savela, Pohjoisessa, pohjoisesta, pohjoisilta tekijöiltä Saariselkä Nyt! syys- lokakuu 2014 s. 14 Kari Vaijärvi kirjoittaa, että teos on ”rankka, kantaaottava, silmiä aukaiseva ja tiukka tilitys”. Hän katsoo, että historiallisuudestaan huolimatta se on tärkeä tuleville sukupolville kuvauksena saamelaisen kulttuurin tilasta ja taistelusta.Kari Vaijärvi: Astrid Lindgren ja saamelaiset Lastenkulttuurin vinkkari –blogi 2.2.2015 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1994 kirjat Luokka:Saamenkielinen kirjallisuus Luokka:Nuortenkirjat
Chitetsu Watanabe

Chitetsu Watanabe (5. maaliskuuta 1907 – 23. helmikuuta 2020男性世界最高齢の渡邉智哲さん死去 今月12日にギネス記録認定 112歳 ) oli pitkäikäinen japanilainen, josta tuli maailman vanhin elävä mies 114-vuotiaan Gustav Gernethin kuoltua 22. lokakuuta 2019.Altester Mann der Welt stirbt im Alter von 114 Jahren Watanabe kuoli 11 päivää ennen 113-vuotispäiväänsä. == Lähteet == Luokka:Yli 110-vuotiaiksi eläneet japanilaiset Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Pirjo Kristiina Virtanen

Pirjo Kristiina Virtanen on Helsingin yliopiston alkuperäiskansatutkimuksen professori ja Latinalaisen Amerikan tutkimuksen dosentti. Hän on tehnyt yhteisölähtöistä tutkimustyötä erityisesti Amazonian alueen alkuperäiskansoihin kuuluvien manchinerien, apurinojen ja huni kuinien kanssa. Virtanen opiskeli maisteriksi Turun yliopistossa, josta valmistui uskontotiede ja filosofia pääaineenaan vuonna 2000. Hänen väitöskirjatutkimuksensa sijoittui Latinalaisen Amerikan tutkimukseen ja vuosille 2003–2007. Virtasen pitkään kenttätyöhön perustuva väitöskirja oli otsikoitu Changing lived worlds of contemporary Amazonian native young people: Manchineri youths in the reserve and the city, Brazil-Acre. Hän jatkoi Latinalaisen Amerikan tutkimuksessa tutkijana vuoteen 2016, jolloin hänelle myönneettiin professuuri humanistisessa tiedekunnassa alkuperäiskansatutkimuksessa. Virtanen on tehnyt tutkimusta ihmisen ja ympäristön pitkäaikaisesta vuorovaikutuksesta Amazonialla, alueen kulttuuriperinnöstä, perinteisestä ekologisesta tiedosta, tietämisen tavoista sekä ajallisuuden käsityksistä. Hänellä on vastuutehtäviä useissa kansainvälisissä tieteellisissä seuroissa sekä instituuteissa. Hän on johtanut kymmeniä tutkimusprojekteja ja ohjannut useita väitöskirjatutkijoita. Hän on myös tuottanut opetusmateriaalia Amatsonian alkuperäiskansojen kouluille. Hän on osallistunut toimituskunnan jäsenenä muun muassa Saamelaiskulttuurin ensyklopedian laatimiseen. == Julkaisuja: == * Virtanen, PK., P. Keskitalo, T. Olsen (toim.) 2021. Indigenous Research Methodologies in Sámi and Global Contexts, Brill. * H. Veber, Virtanen, PK. (toim.) 2017. Creating Dialogues. Indigenous Perceptions and Forms of Leadership in Amazonia, University Press of Colorado. * Virtanen, PK., I. Seurujärvi-Kari, L. Kantonen (toim.) 2013. Alkuperäiskansat tämän päivän maailmassa. Helsinki: SKS. * Virtanen, PK 2012. Indigenous Youth in Brazilian Amazonia: Changing Lived Worlds. New York: Palgrave. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset antropologit Luokka:Suomalaiset etnologit Luokka:Suomalaiset uskontotieteilijät Luokka:Saamelaiskulttuurin tutkijat Luokka:Helsingin yliopiston professorit
Williams-putki

Williams-putki tai Williams-Kilburn -putki on varhainen tietokoneen muistin toteustapa, joka perustui katodisädeputkitekniikalle. Kuvaputki säilytti bitin pisteenä sen pinnalla sekunnin murto-osan ajan ennen häipymistä. Ratkaisu oli ensimmäinen korkeanopeuksinen täysin elektroninen muisti. Muistia käytettiin ensi kerran vuonna 1947 Manchesterin yliopiston Small-Scale Experimental Machine (SSEM) -koneessa, jonka kehittivät Tom Kilburn ja Freddie Williams. Muistityyppiä käytettiin toisessa yliopiston tietokoneessa Manchester Mark I:ssä ja siihen perustuvassa Ferranti Mark 1 -tietokoneessa. Myös IBM 701 ja IBM 702 käyttivät muistityyppiä. Muistityypin korvaamaan kehitettiin ferriittirengasmuisti Whirlwind I -tietokoneessa. == Lähteet == Luokka:Muistit Luokka:Tietotekniikan historia
Tomigusuku

Tomigusuku () on Japanin kaupunki Okinawan saarella Okinawan prefektuurissa. Se sijaitsee Okinawan eteläosassa aivan prefektuurin pääkaupungin Nahan eteläpuolella ja liittyy kiinteästi Nahan suurkaupunkialueeseen. Tomigusukussa on 64 811 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 19,19 neliökilometriä. Tomigusuku oli alun perin yksi Okinawan historiallisista hallinnollisista yksiköistä (magiri), myöhemmin 1900-luvun alkupuolella siitä tehtiin kyläkunta osana Japanin kunnallishallintoa. Sen jälkeen kun Ryūkyūsaaret palautettiin Japanille 1970-luvun alussa Yhdysvaltojen miehityskauden jälkeen, paikkakunnan väkiluku on kasvanut voimakkaasti Nahan läheisyyden ansiosta. Tomigusukusta ehtikin tulla yksi maan väkiluvultaan suurimmista kyläkunnista, ennen kuin sille myönnettiin kaupunkioikeudet vuonna 2002. Perinteinen elinkeino oli maatalous, ennen toista maailmansotaa sokeriruo’on ja sodan jälkeen lehtivihannesten viljely. Nykyään niiden lisäksi harjoitetaan hedelmien, kuten mangon, ja vihannesten kasvihuoneviljelyä. Kaupungistumisesta huolimatta Tomigusukun ja Nahan rajalla kahden joen yhtymäkohdassa sijaitsee Manjärven kosteikkoalue, joka toimii 70 muuttolintulajin levähdyspaikkana. Yksi niistä on uhanalainen pikkukapustahaikara. Kaupungin muihin nähtävyyksiin kuuluu entinen keisarillisen Japanin laivaston maanalainen päämaja. == Kuvia == Tiedosto:Toyosaki Chura-Sun Beach (north area) 20150318-1.JPG|Hiekkaranta Toyosakissa Tiedosto:Okinawa Karate Kaikan 04.JPG|Okinawa karate-kaikan Tiedosto:Cityscape in Tomigusuku from Kaigungo Navy Headquarters Park.JPG|Näkymä Tomigusukuun Tiedosto:Former Japanese Naval Underground Headquaters Okinawa05s5s3104.jpg|Keisarillisen Japanin laivaston entistä päämajaa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Okinawan prefektuurin kaupungit
Rusalka (täsmennyssivu)

Rusalka on slaavilaisen mytologian olento. Se voi tarkoittaa myös seuraavia: * Rusalka, järvi Puolassa * Rusalka, paikka Bulgariassa * Rusalka, Venäjän keisarillisen laivaston monitorialus ** Russalka, Rusalkan uppoamisen muistomerkki Tallinnassa Virossa * Rusalka, Antonín Dvořákin ooppera vuodelta 1901
Jan Bořil

Jan Bořil (s. 11. tammikuuta 1991 Nymburk) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa kotimaassaan pääsarjajoukkue Slavia Prahaa. Bořil edusti vuosina 2009–2016 Mladá Boleslavia mutta oli heinäkuusta 2010 vuoden 2011 loppuun lainalla Viktoria Žižkovissa. Tammikuussa 2016 hän siirtyi Slavia Prahaan. Hän on pelannut maansa pääsarjassa 259 ottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Kausina 2017–2018 ja 2018–2019 hän pelasi myös Eurooppa-liigassa, ja kaudella 2019–2020 hän teki maalin Mestarien liigan karsinnassa romanialaista CFR Cluj'ta vastaan Slavia Prahan edetessä Mestarien liigaan. Bořil pelasi Tšekin maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa syyskuussa 2017 MM-karsintaottelussa Saksaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailujen päättyessä hän on pelannut 27 maaottelua, joissa 25 kertaa avauskokoonpanossa, ja oli muun muassa voittamassa Englantia EM-karsintaottelussa lokakuussa 2019. Kesän 2021 EM-turnauksessa hän pelasi täydet minuutit neljässä ottelussa mutta oli varoitustilin täyttymisen vuoksi poissa neljännesvälieräottelusta. == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sijoitusyhtiö

Sijoitusyhtiö on yritys, jota käytetään pääasiassa arvopaperien omistamiseen. Yhtiöitä voidaan käyttää esimerkiksi sijoitusyhtiön taustalla olevien omistajien saamien sijoitustuottojen maksimointiin esimerkiksi verosuunnittelulla. Sijoitusyhtiön toimintatavoitteena voi olla myös sen omistamien yritysten hallinnointi holdingyhtiön tapaan, joskin holding- yhtiöillä tarkoitetaan tyypillisesti samalla toimialalla toimivan yritysryppään emoyhtiötä. == Aiheesta muualla == * *
Takalasin ritilä

Takalasin ritilä (toisinaan myös takaikkunan ritilä) on tavallisimmin henkilöauton takaikkunan päälle kiinnitettävä ritilä tai säleikkö, joka mahdollistaa auton kuljettajan lähes esteettömän näkymän taakse, mutta estää suoran auringonpaisteen takaviistosta auton sisään. Lainaus: "Just like any set of blinds that you may find in your own home, window louvers are meant to block out the sun. Because of their arrangement, you can see out while the sun can’t get in." Takaikkunan ulkopuolelle sijoitettuun ritilään osunut auringonvalo lämmittää ritilää ja lämpö siirtyy ritilästä suoraan ulkoilmaan eikä auton sisälle. Takalasin ritilä on hyödyllisimmillään urheilulliseksi mielletyn viistoperäisen (ns. Fastback) korimallin tapauksessa, jossa takaikkunan suuri koko ja kallistuksen loiva kulma altistavat auton sisätilat runsaalle auringonvalolle. Joissain takamoottorisissa autoissa ritilää käytetään myös moottoritilan ilmakierron tehostamiseen. Lainaus: "Aesthetically, a striking feature of the design of the DeLorean - and functionally, it does help heat exit the engine compartment, reduce engine noise in the passenger compartment and of course, as a "sunshade", helps block the sun from coming in the back window." ==Lähteet== Luokka:Autotekniikka
Kuplamuisti

Kuplamuisti () on vähäistä suosiota saavuttanut tietokoneen haihtumaton muistityyppi, joka perustuu ferrimagnetismille. Muistityypin sanottiin olevan myös säteilysietoinen. Muisti on myös sietoinen lämpötilavaihteluille, värinälle ja pölylle. Muistin kehitti Andrew Bobeck Bell Labsissa 1960-luvun lopulla. 1970-luvulla muistin odotettiin korvaavan mekaanisen kiintolevyn ja rumpumuistin. Kuplamuistien markkinoiden odotettiin olevan yli miljardin dollarin arvoinen 1980-luvun puoliväliin mennessä. Hitachi oli merkittävä kuplamuistien valmistaja. Kiintolevyjen ja muistipiirien hintojen lasku 1980-luvulla mainitaan syyksi kuplamuistin suosion laskulle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.daenotes.com/electronics/digital- electronics/magnetic-bubble-memories Luokka:Muistit Luokka:Tietokoneen tallennusmediat Luokka:Tietotekniikan historia Luokka:Bell Labs
’Anata

’Anata tai A’nata on kylä Palestiinan Länsirannalla Jerusalemin pohjoispuolella. Nykyistä ’Anataa on pidetty Raamatussa mainittuna Anatotin kaupunkina. Sen asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 17 145\. == Maantiede == ’Anata sijaitsee Jerusalemin kuvernoraatissa noin kymmenen kilometriä Jerusalemin kaupungista pohjoiseen. Sen naapuripaikkakuntia ovat An Nabi Musa idässä, Hizma pohjoisessa, Shu'fat lännessä ja al-Isawiya etelässä. ’Anatan korkeus merenpinnasta on 673 metriä. Keskimääräinen vuotuinen sadanta 'Anatassa on 341,4 mm ja keskimääräinen lämpötila 23°C. == Historia == Nykyinen ’Anata on yhdistetty Raamatussa esiintyvään kaupunginnimeen Anatot. Se mainitaan Benjaminin heimon alueena ja tuodaan esiin muissa yhteyksissä Vanhassa testamentissa. Raamatun ohella paikan mainitsevat Eusebios ja Josephus. Molemmat kuvailet sen sijaitsevan muutaman kilometrin päässä Jerusalemista pohjoiseen. ’Anatan nykyinen nimi on johdettu vanhasta nimestä. ’Anatan paikallisen kansanperinteen mukaan kylän asukkaat polveutuvat Khirbet Almitista siirtolaisista. Toisen tarinan mukaan he ovat Irakista saapuneen suufilaisen veljeskunnan perustaneen Ahmed ar-Rifain jälkeläisiä. Ristirekien aikaan kylä oli hetkellisesti Saladinn tukikohta tämän sotiessa Jerusalemia vastaan, Vuonna 1832 kylä tuhoutui Egyptin hallitsija Ibrahim paššan sotiessa alueella. == Talous == Vuonna 2011 ’Anatan töissä käyvästä väestöstä 28 prosenttia työllistyi kaupanalalla, 20 prosenttia teollisuudessa, 20 prosenttia Israelissa, 14 prosenttia hallinnossa, 14 prosenttia palveluissa ja 4 prosenttia maataloudessa. Kylässä on esimerkiksi kivi- ja marmoritehdas, metallityöpaja, sekä useita kauppoja ja muita palveluja. Huomattava osa väestöstä on työttömiä. Alueen maatalouden tuotteisiin lukeutuvat esimerkiksi oliivit, viiniviljelmät, viljat ja lampaat. == Väestö == ’Anatan asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen arvion mukaan vuonna 2018 17 145. Vuonna 1968 vastaava lukema oli 1 260 ja vuonna 2003 9 067. == Lähteet == Luokka:Palestiinan kaupungit
Beit Sahur

Beit Sahur on kaupunki Palestiinan Länsirannalla Betlehemin kaupungin itänaapurissa. Kaupungin asukkaiden valtaosa on kristittyjä ja vähemmistö muslimeja. Sen asukasluku oli vuonna 2016 arviolta 15 565\. ==Maantiede== Beit Sahur sijaitsee Betlehemin kuvernoraatissa noin 1,5 kilometriä Betlehemin kaupungista itään. Beit Sahurin muita naapuripaikkakuntia ovat Ash Shawawra ja Dar Salah idässä, Al Khas, Abu Ghneim ja An Nu'man pohjoisessa, sekä Hindaza etelässä. Beit Sahurin korkeus merenpinnasta on 649 metriä. Keskimääräinen vuotuinen sadanta Beit Sahurissa on 454 mm ja keskimääräinen lämpötila 16,6 °C. ==Historia== thumb|vasen|Katolinen paimenten laitumen kappeli. Nykyisen Beit Sahurin alue asutettiin pronssikaudella noin 300 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Paikan nykyinen nimi Beit Sahur on johdettu kanaanilaisten puhuman kielen sanoista. Beit tarkoittaa paikkaa ja Sahur yövartiota. Yövartio liittyy etenkin paimenten työhön. Alueen paimenet ovat saattaneet käyttää alueen luolia suojana laumalleen öisin, kun taas päivisin ne on viety niityille. Alueen luolista on löydetty merkkejä asutuksesta roomalaiskaudelta, minkä lisäksi kaivauksissa on löydetty rakennusten jäänteitä. Jeesuksensanotaan syntyneen naapurikaupunki Betlehemissä. Sittemmin Beit Sahurin alueelle jättivät merkkinsä Bysantin valtakunta, ristiretkeläiset ja muslimien valtakunnat. Beit Sahur sai oman valtuustonsa vuonna 1925 ja oma kuntansa siitä tuli vuonna 1952. ==Talous== Beit Sahurin työssäkäyvästä väestöstä 34 % työllistyi teollisuudessa, 27 % kauppa- ja matkailualalla, 17 % hallinnossa, 11 % palveluissa, 6 % maataloudessa ja 5 % Israelissa. Beit Sahur on huomattava turistikohde. Kaupungissa on useita raamatullisia historiallisia kohteita ja matkailijoita on erityisen paljon jouluisin ja pääsiäisin. Lähellä sijaitsevat esimerkiksi pyhän Theodosiuksen, pyhän Sabbasin ja pyhän Kharitonin luostarit. ==Väestö== Beit Sahurin asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen arvion mukaan vuonna 2016 15 565\. Vuonna 2007 vastaava luku oli 12 212. Kaupungin asukkaista noin 80 % on kristittyjä ja 20 % muslimeja. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Palestiinan kaupungit