EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hagia Sofia (Thessaloniki)

Hagia Sofia () eli Pyhän viisauden kirkko (Ναός Αγίας Σοφίας, Naós Agías Sofías; myös Agía Sofían kirkko) on bysanttilaisaikainen kirkko Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde. thumb|left|240px|Hagia Sofian kirkko. Kirkko rakennettiin 700-luvulla varhaisemman, maanjäristyksessä tuhoutuneen kirkon paikalle. Kirkko on malliltaan basilika, jossa on kupoli, ja se edustaa siirtymävaihetta kohti ristinmuotoisia kupolikirkkoja. Kirkko on koristeltu mosaiikein ja seinämaalauksin. Rakennus toimi moskeijana vuodesta 1585. Siinä oli tulipalo vuonna 1890 ja se rakennettiin uudestaan vuosina 1907–1910. Rakennuksesta tuli jälleen kirkko vuonna 1912. Kirkko vaurioitui pahoin vuoden 1978 maanjäristyksessä. Kirkon lähellä sijaitsee siitä nimensä saanut Agía Sofían metroasema. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Bysanttilaiset kirkot Luokka:Thessalonikin kirkot Luokka:Thessalonikin varhaiskristilliset ja bysanttilaiset muistomerkit
Latómoksen luostari

Latómoksen luostari (; myös Latomoun luostari) on bysanttilaisaikainen ortodoksinen luostari Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde. Luostari on rakennettu 400-luvun lopulla tai 500-luvun alussa. Se sijaitsee Thessalonikin Áno Pólissa (”Yläkaupunki”). Luostarin pääkirkko (katholikon) on nimeltään Pyhittäjä Davidin kirkko (Ósios Davíd, Hosios Davidin kirkko), joka on omistettu David Thessalonikalaiselle. Kirkko rakennettiin varhaisemman roomalaisaikaisen rakennuksen päälle. Kirkko muutettiin moskeijaksi osmanien vallattua kaupungin vuonna 1430. Se palautettiin kirkoksi vuonna 1921. Tuolloin sen turkkilaisvallan aikana peitetyt mosaiikit löydettiin uudelleen. Mosaiikeissa on harvinaisia aiheita, kuten Hesekielin näky Kristus Emmanuelista parrattomana nuorena miehenä, joka istuu sateenkaarella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Bysanttilaiset luostarit Luokka:Kreikan luostarit Luokka:Thessalonikin varhaiskristilliset ja bysanttilaiset muistomerkit
Panagía Chalkéonin kirkko

Panagía Chalkéonin kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde. Kirkko on rakennettu vuonna 1028. Se on omistettu ”Kupariseppien Neitsyt Marialle”, mikä viittaa alueella työskennelleisiin käsityöläisiin. Se sijaitsi alun perin kaupungin antiikin aikaisella agoralla eli torilla niin kutsutun Kupariseppien stoan lähellä. Kirkon rakennuttaja oli sen länsipään sisäänkäynnin yläpuolelle kirjoitetun omistuskirjoituksen mukaan prōtospatharios Kristoforos, Lombardian katepanō (kummatkin bysanttilaisia arvonimiä). Kirkko on tyypiltään ristikirkko, jossa on kupoli. Se on rakennettu punatiilistä ja siksi sitä kutsutaan myös ”Punaiseksi kirkoksi”. Siinä on paljon vaikutteita konstantinopolilaisesta arkkitehtuurista. Kirkosta tehtiin moskeija vuonna 1430 osmanien vallattua kaupungin ja se tunnettiin nimellä Kazantzilarin moskeija (”Kupariseppien moskeija”). Joensuussa sijaitseva Pyhän Johannes Teologin ja Karjalan valistajien kirkko, joka on osa Ortodoksista seminaaria, perustuu arkkitehtuuriltaan Panagía Chalkéonin kirkkoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Bysanttilaiset kirkot Luokka:Thessalonikin kirkot Luokka:Thessalonikin varhaiskristilliset ja bysanttilaiset muistomerkit
Thessalonikin kaupunginmuuri

Thessalonikin kaupunginmuuri () on Thessalonikin kaupungin bysanttilaisaikainen kaupunginmuuri Kreikassa. Se on rakennettu kaupungin roomalaisaikaisen muurin paikalle. Muurit tunnetaan myös Linnoituksen (Kástra) nimellä. Ne kuuluvat Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde. Ensimmäinen muuri rakennettiin paikalle heti kaupungin perustamisen jälkeen 300-luvulla eaa. Myöhemmät päärakennusvaiheet ovat olleet 200-, 300- ja 400-luvuilla. Parhaiten on säilynyt varhaisbysanttilaisena aikana keisari Theodosiuksen kaudella noin vuonna 390 rakennettu osuus. Rakentamiseen käytettiin muun muassa kaupungin antiikin aikaisten rakennusten kiviä. Muuri suojeli kaupunkia menestyksekkäästi hyökkäyksiä vastaan useiden vuosisatojen ajan. Muuria on korjattu sen historian aikana usein. Muuri oli alun perin noin 8 kilometriä pitkä ja siitä on säilynyt noin 4,3 kilometrin osuus. Muurin korkeus oli 10–12 metriä ja paksuus 5 metriä. Muuri ympäröi pohjoisessa kaupungin akropoliin eli linnavuoren ja yläkaupungin, ja kiersi idän ja lännen puolelta kohti merta, jonka puolella muuri kulki merenrantaa pitkin. Näin se kiersi koko tuolloisen kaupunkialueen. Pohjoispuolella muuri yhtyi akropoliin muureihin. Länsipuolella oli suuri Kultainen portti. Itäpuolella on säilynyt portti nimeltä Anna Palaiologina Kantakuzenen portti. Muurissa on useita torneja, joista tunnetuin on Trigonion torni (”Kolmikulmatorni”). Torneja on säilynyt noin 60 kappaletta.Byzantine Walls. In Thessaloniki. Jälkibysanttilaisena aikana muurien yhteyteen akropoliin koillisosaan rakennettiin Heptapyrgion- niminen linnoitus. Osmanit rakensivat merimuurin itäpäähän varhaisemman tornin paikalle suuren Valkoisena tornina tunnetun tornin noin vuonna 1430. Vuosien 1873–1911 välisenä aikana turkkilaiset purkivat merimuurin kaupungin viilentämiseksi, sekä osan idän ja lännenpuolisista muureista, jotta kaupungilla olisi tilaa kasvaa. Tiedosto:Thessaloniki - byzantine city walls.jpg|Kaupunginmuuria. Tiedosto:Trianglethess.jpg|Trigonion torni. Tiedosto:Portara_Gate2.jpg|”Portaran” portti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Thessaloniken rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kaupunginmuurit Luokka:Thessalonikin varhaiskristilliset ja bysanttilaiset muistomerkit
Tykikos

Tykikos (, vuoden 1938 raamatunsuomennoksessa Tykikus) oli apostolisen ajan aasialainen kristitty, joka yhdessä Trofimoksen kanssa seurasi apostoli Paavalia tämän matkalla Makedoniasta Jerusalemiin. Hänen kerrotaan myös seurannen Paavalia Roomaan, josta apostoli lähetti hänet Efesokseen, toden­näköisesti järjestämään sikäläisen seurakunnan toiminnan ja rohkaisemaan sitä.. Uudessa testamentissa hänet mainitaan viisi kertaa, Apostolien teoissa, Efesolaiskirjeessä, Kolossalaiskirjeessä, Kirjeessä Titukselle ja Toisessa kirjeessä Timoteukselle. == Maininnat Raamatussa == Apostolien tekojen mukaan Tykikos oli kotoisin Aasian maakunnasta. Hän oli yksi henkilöistä, jotka Paavali ja Luukas tapasivat Troaksessa ollessaan paluu­matkalla Kreikasta Makedonian kautta Jerusalemiin. Efesolaiskirjeessä Tykikos mainitaan kirjoittajan "rakkaana veljenä ja Herran uskollisena palvelijana." Kolossalaiskirjeessä häntä sanotaan "rakkaaksi veljeksi, uskolliseksi palvelijaksi Herran työssä.". Molempien kirjeiden mukaan Paavali aikoi lähettää Tykikoksen näiden kirjeiden vastaan­ottajien luo rohkaisemaan heitä ja antamaan lisää tietoja. Kirjeessä Titukselle ja toisessa kirjeessä Timoteukselle mainitaan, että Tykikos oli jälleen Paavalin seurassa sen jälkeen, kun hän oli vedonnut keisariin ja päässyt jälleen vapauteen. Katkelma kirjeessä Titukselle viittaa aikaan niiden kahden kerran välillä, jolloin Paavali oli roomalaisten vankina ja jolloin hän jälleen jatkoi lähetys­matkojaan. Titus oli tuolloin Kreetassa järjestämässä sikäläisen seurakunnan toimintaa. Kirjeessään Paavali ilmoitti aikovansa lähettää hänen luokseen joko Artemaan tai Tykikoksen, joiden oli määrä johtaa seurakunnan toimintaa saarella niin, että Titus voisi palata Nikopoliin. Toinen kirje Timoteukselle on kirjoitettu vain vähän ennen Paavalin teloitusta. Sen mukaan Paavali jatkoi edelleen ahkerasti evankeliumin julistusta, ja vaikka hän olisikin mielellään tavanut ystäviään, hän asetti Kristuksen asiant etusijalle ja lähetti ystävänsä jatkamaan työtä. Tykikoksen hän oli kirjeen mukaan lähettänyt Efesokseen. Koska Timoteus johti samaan aikaan Efesoksen seurakuntaa, Tykikoksen saapuminen hänen tilalleen olisi vapauttanut hänet, niin että hän olisi voinut tavata Paavalin Roomassa. == Muita perimätietoja == Tykikoksen myöhemmistä vaiheista on olemassa osittain risti­riitaisia perimä­tietoja. Catholic Encyclopedian mukaan hän on toiminut piispana mahdollisesti joko Kolofonissa, Khalkedonissa tai Kyproksen Neapoliksessa (nyk. Limassol). Hippolytus Roomalaisen mukaan Tykikus oli yksi seitsemästä­kymmenestä opetus­lapsesta. == Muistopäivä == Tykikoksen muistoäivä on 29. huhtikuuta. == Lähteet == Luokka:Uuden testamentin henkilöt Luokka:Apostolien tekojen henkilöt Luokka:Pyhimykset
Lukkionjärvi

Lukkionjärvi eli Lukkianjärvi on Varsinais-Suomessa Uudenkaupungin Kahloisilla oleva laskettu järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Lukkionjoen valuma-alueeseen. == Maantiede == Soikion muotoisen entisen järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja sen halkaisija on 120 metriä. Järven paikalla oleva kosteikko ja suo ovat yhteensä 750 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Siihen laskee kaksi ojaa ja kuivatetulta Kotojärveltä tuleva pääuoma juoksee Lukkionjärven läpi. Järven ja sen ympäröimän suon rannat ovat rakentamattomia. Lasketun järven pohjamudat ovat joko metsää tai peltomaata. == Historia == Vuoden 1855-1856 Kalmbergin kartastossa on "Lukiojärvi" oli yhtä pitkä kuin viereinen myöhemmin kokonaan kuivatettu "Muddaistenjärvi" eli Kotojärvi. Järveä on kuivatettu hiljalleen pelloksi 1800-luvuta saakka. Vuonna 1910 talollinen Frederik Vähäanttila anoi lupaa saada laskea Lukkiojärveä ja siihen annettiin lupa kaksi vuotta myöhemmin. Toinen tieto kertoo, että järveä laskettiin vuosina 1910 ja 1949. Työt olisvat olleet molemmilla kerroilla yhtäaikaisia Kotojärven kuivattamisen kanssa. == Lähteet == Luokka:Uudenkaupungin järvet Luokka:Sirppujoen vesistö
Ahnusjärvi

Ahnusjärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Mudaisilla oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistöön, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Lukkionjoen valuma- alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Siihen laskee kaksi ojaa. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 2,3 kilometriä pitkä laskuoja Lukkionojaan. Järvellä on 1,2 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kaliio- tai moreenipohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu 11 loma-asuntoa, joille johtaa tiet Uudestakaupungista. Ahnusjärven pituussuunnassa itäänpäin on kaivettu sarja lampia, joita ei näkynyt vielä vuoden 1968 peruskartassa , mutta ensimmäinen lampi näkyi vuoden 1984 kartoissa. Tämän jälkeen lampia on kertynyt yhteensä neljä. == Luonnontila == Järven happamuustaso vaihtelee välillä pH 5,3 ja 6,6 keskiarvon ollessa pH 5,75. == Lähteet == Luokka:Laitilan järvet Luokka:Sirppujoen vesistö
Salminen (täsmennyssivu)

Salminen tarkoittaa seuraavia: *Salminen, sukunimi * J. N. Salminen Oy, tamperelainen nahkatehdas * Radio Salminen, Iisalmessa toiminut paikallisradioasema * Salminen, kylä Kuusamossa * Salminen, kylä Nilsiässä * Salminen, kylä Suonenjoella * Salminen, kylä Vieremällä * Salminen, rautatieseisake Jokioisissa * Salminen, rautatieliikennepaikka Suonenjoella * Salminen, järvi Itä-Karttulassa Karttulan kunnassa * Salminen, järvi Airakselassa Karttulan kunnassa * Salminen, järvi Kuhmossa * Salminen, järvi Lapinlahdella * Salminen, järvi Muhoksella * Salminen, järvi Posiolla * Salminen, järvi Sonkajärvellä * Salminen, järvi Sotkamossa * Salminen, järvi Taivalkoskella * Iso-Salminen, järvi Saarijärvellä ja Äänekoskella * Pieni- Salminen, järvi Konginkankaalla * Ukon Salminen, eteläisempi kahdesta samannimisestä järvestä Kuopion Airakselassa * Ukon Salminen, pohjoisempi kahdesta samannimisestä järvestä Kuopion Airakselassa.
Umpurinjärvi

Umpurinjärvi on Varsinais-Suomessa Uudessakaupungissa Kylähiidellä oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistöön. == Maantiede == Soikean muotoisen järven pinta-ala on 5,2 hehtaaria ja sen halkaisija on 150 metriä. Järveä ympäröi avosuo, jonka halkaisija yhdessä järven kanssa on 400 metriä. Suon reunaa kiertää suo-oja, joka laskee 3,6 kilometriä pitkänä Umpurinojana ja joka yhtyy Sirppujokeen Sorinniitulla. Suon ylittää korkeajännitelinja. == Historia == Vuonna 1837 talollinen Johan Abraham Uskartano ja kumppanit anoivat lupaa laskea "Umberjärven" vedenpintaa. Laskulupa saatiin seuraavana vuonna. Kun järven nykypintaa vertaa peruskarttoihin, ei vuoden 1968 jälkeen ole tapahtunut muuta kuin että suota kiertävä oja kaivettiin järven ympärille vuosien 1968 ja 1984 välissä. == Lähteet == Luokka:Uudenkaupungin järvet Luokka:Sirppujoen vesistö
Carpi FC 1909

Carpi Football Club 1909 on italialainen jalkapalloseura Carpin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2021–2022 Italian neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Serie D:ssä. Seura pelaa kotiottelunsa 4 144-paikkaisella Stadio Sandro Cabassilla. Carpin puheenjohtaja on Claudio Caliumi ja päävalmentaja Fabrizio Castori. Kenties tunnetuin seuraa edustaneista pelaajista on maailmanmestari Marco Materazzihttp://www.mtv.fi/sport/jalkapallo/serie-a/artikkeli/pikkuseura- carpi-nousee-italian-paasarjaan/5040518 . == Historiaa == === AC Carpi === Carpi Football Club perustettiin vuonna 1909 nimellä AC Carpi. Seura tunnettiin tuolla nimellä vuoteen 2000 asti, jolloin seura meni konkurssiin sen pudottua Serie D:hen. === Carpi FC 1909 === Seura nimettiin vuonna 2000 uudestaan Carpi Football Club 1909:ksi. Vuonna 2009 se pääsi takaisin Italian liigakartalle pelaamalla Italian neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla.http://www.national-football- teams.com/club/13435/2014_1/Carpi_Fc.html Kaudella 2010–2011 se voitti Lega Pro Seconda Divisionen eli maan neljänneksi korkeimman sarjatason. Kaudeksi 2012–2013 Carpi nousi historiansa ensimmäistä kertaa toiseksi korkeimmalle sarjatasolle eli Serie B:hen. Huhtikuussa 2015 joukkue varmisti nousunsa kaudeksi 2015–2016, ensimmäistä kertaa historiassaan, Italian korkeimmalle sarjatasolle Serie A:han. == Lähteet == Luokka:Italialaiset jalkapalloseurat
Iisakin Jussin tupa

Iisakin Jussin tupa on Kauhavan Kosolanmäellä sijaitseva talonpoikaismuseo. Museoalueella on vuonna 1850 rakennettu kaksikerroksinen hirsinen etelä- pohjalaistyylinen päärakennus sekä ulkorakennuksina talli, kärrylato, lutti (luhti), kaksi vilja-aittaa, syytinkitupa, navetta, sauna, viljankuivaaja ja paja. Lähistöllä sijaitsee myös 1850-luvulta peräisin olevan Kosolanmäen lainamakasiini joka toimii nykyisin näyttelytilana. Molempia ylläpitää Kauhava-Seura. Museot.fi : Iisakin Jussin tupaKauhavan museot : Iisakin Jussin tupa ja Kosolanmäen lainamakasiini == Lähteet == Luokka:Kauhavan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen museot Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Serge Atakayi

Serge Atakayi-Mantata (s. 30. tammikuuta 1999 Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta) on kinshasankongolaissyntyinen suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Atakayi tuli Suomeen vuonna 2010 pelaamaan Helsinki Cupia kinshasankongolaisen joukkueensa kanssa.Kauhala, Topias: Oo siellä jossain mun. Urheilulehti 15/2015, s. 30-35 Hän jäi turnauksen jälkeen Suomeen ja asui Oravaisissa vuoteen 2013 asti pelaten paikallisessa Oravais IF:ssä. Vuonna 2013 Atakayi muutti Pietarsaareen ja siirtyi pelaamaan FF Jaron junioreihin. Kaudella 2014 Atakayi oli kahdesti Jaron edustusjoukkueen vaihtopenkillä ja yhtä monta kertaa seuran farmijoukkueen, Kakkosessa pelaavan Jakobstads BK:n vaihtopenkillä.http://nr.soccerway.com/players/serge- atakayi/347957/ Talvella 2015 Atakayi pelasi neljä ottelua Jaron paidassa Liigacupissa. Debyytti Veikkausliigassa tapahtui huhtikuussa 2015 Tampereen Ilvestä vastaan Atakayin tullessa vaihdosta kentälle Jonas Emetin tilalle. Avausmaalinsa Veikkausliigassa Atakayi teki toukokuussa 2015 HIFK Fotbollin verkkoon. Näin ollen hänestä tuli historian nuorin Veikkausliigan maalintekijä 16 vuoden ja 107 päivän iässä.http://www.iltasanomat.fi/veikkausliiga/art-1431920279248.html Atakayi jatkoi uraansa Jarossa joukkueen pudottua Ykköseen. Atakayi kävi kesällä 2016 skotlantilaisen Glasgow Rangersin testissä ja onnistuikin saamaan sopimuksen. Atakayi on käynyt neljästi englantilaisseura Fulhamin testileirillä. Atakayi debytoi Suomen alle 15-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen paidassa elokuussa 2014 Ruotsia vastaan.http://www.jopox.fi/jaro/joukkueet/2223/uutiset/77256/26-juniorlandskamper- med-jarospelare Hänellä ei vielä tuolloin ollut Suomen kansalaisuutta, mutta hän sai peliluvan, sillä kyseessä oli vain ystävyysottelu. Atakayilla on mahdollisuus edustaa A-maajoukkuetasolla joko Suomea tai synnyinmaataan Kongon demokraattista tasavaltaa. Hän sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2016. == Lähteet == Luokka:Kinshasankongolaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Niccolò de’ Niccoli

Niccolò de’ Niccoli (1364 Firenze – 22. tammikuuta 1437 Firenze) oli italialainen renessanssin humanisti ja antiikin käsikirjoitusten keräilijä. Tekstejä jäljentäessään hän on kehittänyt useita aakkoslajeja, esimerkiksi kursiivin. Niccoli käytti 1300-luvun lopulta alkaen runsaasti varoja hankkiakseen antiikin käsikirjoituksia. Keräilijäkumppanina hänellä oli Poggio Bracciolini, joka teetti teksteistä jäljennöksiä Cosimo de’ Medicin kirjureiden käyttämällä kirjoitustyylillä, minuskelilla. Niccoli keksi, että tekstien jäljentäminen olisi nopeampaa, jos kirjoitusta yksinkertaistettaisiin. Näin syntyi kursiivi. Sen avulla voitiin myös kursivoida haluttuja tekstin kohtia. Tekstit tulivat tunnetuiksi, kun Cosimo avasi Firenzeen Euroopan ensimmäisen julkisen kirjaston vuonna 1437. Samana vuonna kuolleen Niccolin kokoelma asetettiin sinne kaikkien luettavaksi. Kirjapainotaidon kehittyessä siirryttiin 1400-luvulla irtokirjasimiin, joihin otettiin mallia renessanssihumanistien käsin kirjoittamista teksteistä. Näin Niccolin aakkoslajit levisivät yleiseen käyttöön. == Lähteet == Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Humanistit Luokka:Firenzen historia Luokka:Vuonna 1364 syntyneet Luokka:Vuonna 1437 kuolleet
Soyosanin asema

Soyosanin asema (, hanja 逍遙山驛, ) on metroasema Dongducheonissa, Etelä- Koreassa. Se on nimetty läheisen Soyosan-vuoren mukaan, jonka juurella sijaitsee Yhdysvaltain maavoimien Camp Casey-sotilastukikohta. Matka Soyosanista Soulin asemalle kestää noin 78 minuuttia. Aseman kautta kulkee Gyeongwon-linja ja Soulin metron linja 1. ==Historia== Asema avattiin liikenteelle 11. tammikuuta 1976 ja asemarakennus saatiin valmiiksi 21. syyskuuta 1982. 24 vuotta myöhemmin 7. toukokuuta 2006 asemarakennus suljettiin ja tilapäinen rakennus pystytettiin sen tilalle. Samalla Soulin metron linjaa 1 laajennettiin pohjoiseen Dongducheonin kaupungin läpi ja Soyosanista tuli sen pohjoinen pääteasema uuden asemarakennuksen valmistuttua 15. joulukuuta 2006. ==Laiturit== Nro. Linja Juna Asemat 1 Gyeongwon-linja Linja 1 Dongducheon • Uijeongbu • Cheongnyangni • Incheon 2 Gyeongwon-linja Tonggeun Jeongok • Yeoncheon • Sintan-ri • Dongducheon ==Matkustajamääriä== Linja Käyttäjät 2006 2007 2008 2009 Linja 1 2226 2830 3079 3219 ==Uloskäynti== Nro. Suunta Linja-auto 1 Soyosan / Soyo-osaston paloasema / Soyosanin huvipuisto / Jayusuhopeyonghwa-museo 36 36-5 37 39 39-1 39-4 39-5 50-5 53 53-1 53-2 53-3 53-5 53-6 53-7 53-8 53-9 54 ==Valokuvia== Korail Gyeongwon Line Soyosan Station Platform1.jpg|Soyosanin asema Korail Gyeongwon Line Soyosan Station Platform2.jpg|Näkymä Dongducheonin suuntaan SoyosanStnPlatform2Sign.JPG|Aseman kyltti ==Aiheesta muualla== Edeltävä asema: Pääteasema Linja 1 Seuraava asema: Dongducheon Incheoniin tai Sinchangiin päin Edeltävä asema: Dongducheon Yongsaniin päin Gyeongwon Seuraava asema: Choseong-ri Baengmagojiin päin Luokka:Soulin metroasemat
Totojärvi

Totojärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Torrella oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistöön. == Maantiede == Järven pinta-ala on 0,75 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Siihen laskee yksi metsä ja pelto-oja. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 2,1 kilometriä pitkä laskuoja Sirppujokeen. Järvellä on 460 metriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kallio- ja moreenipohjaista metsämaastoa, joka on rannassa soistunutta. Länsipuolella on järveä isompi pelto. Rannoille on rakennettu yksi loma-asunto. == Lähteet == Luokka:Laitilan järvet Luokka:Sirppujoen vesistö
Hallun allas

Hallun allas oli Sakari Hinnerin esittämän päättelyn mukaan muinainen järviallas Varsinais-Suomessa Laitilassa. Muinainen järvi kuului nykyisen Sirppujoen vesistön keskiosan alueeseen ja oli eräs Sirppujoen uoman järvistä. == Nimityksiä == Hallun allas on myöhäinen nimitys luonnonhistoriallisten ja historiallisten vaiheiden kuvailemiseen. Hallun kylä sijaitsee juuri Hallun altaan kohdalla, mikä on ollut luonteva nimeämisperuste. Muinaisen Valkojärven ja Hallun altaan välistä jokiosuutta on kutsuttu Pihmonjoeksi. == Historiallinen maantieto == Roomalaisella rautakaudella nykyisen kuivatetun Valkojärven paikalla oleva laaja peltoaukea oli merenlahti, jonne johti kaksi salmea. Eteläinen salmi maatui viimeiseksi, jolloin merenlahti muuttui järveksi, kun merenpinta laski niin sanotun "Nanson kynnyksen" alapuolelle. Yläpuolelle jäänyt järvi madaltui sitä mukaa, kun virtaus kulutti Nansion kynnystä. Yläpuolelle syntyneitä suuria järviä olivat Valkojärvi, Peräjärvi, Hankeranjärvi ja Ruotjärvi. Kynnyksen alapuolelle jäi merenlahti, joka maankohoamisesta johtuen madaltui ja kuroutui järveksi. Tämä lyhytikäinen järvi madaltui nopeasti suoksi, jonka jäänteeksi muodostui Hallun allas. Pieni jäänne Hallun altaasta näkyi vielä vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa, jossa sen yläpää sijaitsi Kylähiisin koillispuolella, nykyisen Uudenkaupungin ja Laitilan välisen rajan ja kantatien 43 välissä, ja alapää sijaitsi Hallussa Kekkomäen kohdilla . Allas oli jokea huomattavasti leveämpi vesiallas, joka seurasi joen uoman kulkua. Vuonna 1928 käsiteltiin Hallun ja Kylähiiden kylien vesijättömaiden jakoa. == Lähteet == Luokka:Muinaiset järvet Luokka:Sirppujoen vesistön kuivatetut järvet Luokka:Laitilan luonto Luokka:Uudenkaupungin luonto
Asesepän paja

Asesepän paja on Ilomantsin Naarvan kylässä sijaitseva museo. Museo sijaitsee vuonna 1790 valmistuneessa pajarakennuksessa jonka rakensi Kainuusta Naarvaan muuttanut seppä Moilanen. Viimeinen pajaa käyttänyt Moilasen suvun seppä oli Juho Moilanen (1876–1971) joka oli sekä aseseppä että tavallinen kyläseppä. Moilanen teki sepän töitä 1950-luvulle saakka. Tämän jälkeen Ilomantsi-seura ry teki pajasta museon joka on nykyisin avoinna sopimuksen mukaan.Ilomantsin museoita Turisti-info : Ilomantsin Asesepän paja == Lähteet == Luokka:Ilomantsin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen museot Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Sosiaalinen vaikuttavuusjohdannainen

Sosiaalinen vaikuttavuusjohdannainen (eng. Social Impact Bond tai Pay For Success Bond tai Social Benefit Bond) on tulosperustainen rahoitussopimus jossa julkinen sektori sitoutuu maksamaan mitattavasta sosiaalisesta vaikutuksesta josta aiheutuu sille säästöjä.http://www.sitra.fi/blogi/vaikuttavuusinvestoiminen-uusi-keino- hyvinvointiongelmien-ehkaisyyn ==Toimintaperiaate== Sosiaalisen vaikuttavuusjohdannaisiin sijoitetusta pääomasta maksetaan tuottoa vain, jos tietty mitattava vaikutus saadaan aikaiseksi. Mikäli minimitavoitteeksi asetettua vaikutusta ei saavuteta, sijoittajat menettävät pääoman julkiselle sektorille. Pääoma toimii sijoittajien maksamana panttina, jolloin julkinen sektori ei kanna riskiä epäonnistumisesta. Pääomasta maksettava tuotto taas on verrattavissa osinkoon, joka maksetaan sijoittajille julkiselle sektorille aiheutuneista säästöistä. ==Käyttö ja levinneisyys== Ensimmäiset sosiaaliset vaikuttavuusjohdannaiset laskettiin liikkelle Isossa-Britanniassa vuonna 2010, ja ne sidottiin 3000:n Peterborougn vankilasta vapautuneen todennäköisyyteen joutua takaisin vankilaan vuoteen 2016 mennessä. Johdannaisia laskettiin liikkeelle 5 miljoonan punnan arvosta ja niistä maksettavien tuottojen enimmäismääräksi säädettiin 3 miljoonaa puntaa. Pääoman takaisinmaksun ja tuottojen maksamisen ehdoksi asetettiin vähintään 7.5% uusimisriskin laskua verrokkiryhmään nähden. Sosiaalisia vaikuttavuusjohdannaisia on käytetty myös esimerkiksi huostaanottojen ehkäisemisen kaltaisessa lastensuojelutyössähttp://data.gov.uk/sib_knowledge_box/manchester-city- council-children-care-sib sekä pitkäaikaisasunnottomuuden vähentämisessä.https://www.gov.uk/government/news/new-5-million-payment-by- results-deal-to-get-rough-sleepers-off-londons-streets--5 Ison-Britannian lisäksi sosiaalisia vaikuttavuusjohdannaisia on käytetty Australiassahttp://socialventures.com.au/ sekä useassa Yhdysvaltain osavaltiossa.http://philanthropynewsdigest.org/news/massachusetts-announces- nonprofit-partners-in-pay-for-success- experimenthttp://www.colorado.gov/cs/Satellite/GovHickenlooper/CBON/1251643310636 Ensimmäiset satunnaistettuun vertailukokeeseen sidotut sosiaaliset vaikuttavuusjohdannaiset laskettiin liikkeelle New Yorkissa vuonna 2014. Ne olivat Peterboroughn hankkeen tavoin sidottu vankilasta vapautuneiden todennäköisyyteen joutua takaisin vankilaan, mutta koe- ja verrokkiryhmä muodostettiin ensimmäistä kertaa arpomalla.http://www.socialfinanceus.org/what-we-do/select-current- engagements/social-finance-drives-landmark-new-york-state-deal == Lähteet == Luokka:Julkinen talous Luokka:Rahoitus
Kepler-442b

Kepler-442b (KOI-4742.01) on hieman Maata isompi eksoplaneetta, joka kiertää noin 1100 valovuoden päässä olevaa K-tyypin oranssia keskustähteään nimeltä Kepler-442. NASA julkisti tiedon planeetan löydöstä 6. tammikuuta 2015. Planeetan säde on 1,3 Maan sädettä. Maahan verrattuna sen massa on yli kaksinkertainen. Planeetan massa 1-8.2 maan massaa, keskim 2.3 maan massaa. Päivät planeetalla voivat kestää viikkoja tai kuukausia. Sen vuosi kestää 113 päivää. Kepler-442b saa tähdeltään valoa noin 75 prosenttia siitä määrästä, mitä maa saa auringolta. Tätä planeettaa pidetään yhtenä eniten Maata muistuttavista, vuoteen 2015 mennessä löydetyistä. Sen Earth Similarity Index on 0.83, PHI 0.90 ja SEPHI 0.94. MNRAS 471, 4628–4636 (2017) doi:10.1093/mnras/stx1910 Statistical-likelihood Exo-Planetary Habitability Index (SEPHI) J.M. Rodríguez Mozos, A. Moya, 25 Jul 2017 arXiv:1707.07986v1 [astro-ph.EP] https://arxiv.org/abs/1707.07986 Keskusähden arvioitu metallipitoisuus −0.37 ± 0.10 ja ikä 2.2-11 miljardia vuotta == Lähteet == Luokka:Eksoplaneetat
Saturnuksen renkaat (romaani)

Saturnuksen renkaat (Die Ringe des Saturn. Eine englische Wallfahrt, 1995), on W. G. Sebaldin kolmas romaani. Se julkaistiin suomeksi Tammen Keltaisessa kirjastossa Oili Suomisen kääntämänä vuonna 2010. Saturnuksen renkaiden kehyksenä on Sebald-nimisen kertojan pitkä kävelyretki, pyhiinvaellus, Suffolkin rannikolla. Vaelluksensa aikana kertoja käy läpi kohtaamistaan paikoista tai ihmisistä mieleen nousevia ajatuksia. Pohdinnat koskevat muun muassa Euroopan ja maailman historiaa, taidetta, kertojan aiempia matkoja sekä usein jo edesmenneitä henkilöitä. == Lähteet == * Saturnuksen renkaat, kustantajan esittely, Kirja.fi == Aiheesta muualla == * Tuula-Liina Varis: Kirjat jotka lukevat meitä, Kansanuutiset.fi * Arto Virtanen: Saturnuksen renkaat. Kiiltomato.net. Luokka:Matkakirjat Luokka:Vuoden 1995 kirjat
Taistelijan talo

Taistelijan talo on Ilomantsin Hattuvaaran kylässä sijaitseva museo jossa esitellään talvi- ja jatkosodan, evakkoajan sekä sodanjälkeisen jälleenrakennuskauden tapahtumia ja esineistöä. Taistelijan talo on rakennettu vuonna 1988. Talossa on näyttelytilojen lisäksi ravintola ja sekä kokous- ja majoitustiloja. Talon piha-alueella on esillä talvi- ja jatkosodan ajan raskasta aseistusta. Taistelijan talolla on Suomen toiseksi merkittävin tykistömuseo ja taloon valmistui uusi tykkikatos vuonna 2012. Tervetuloa Hattuvaaraan! Pohjoiskarjala.com : Taistelijan talo Vuonna 2011 talossa avattiin Lauri Törnin elämänvaiheita käsitellyt näyttely. Matti Tenhunen : Törni-näyttely Ilomantsin Taistelijan talolla, Sotilasaikakauslehti 8/2011 Taistelijan taloa kuusi vuotta isännöinyt Kauko Puruskainen irtisanoi vuokrasopimuksensa toiminnan kannattamattomuuden takia lokakuussa 2014. Kesäkuussa 2018 Jouni ja Lassi Puruskainen aloittivat toiminnan Taistelijan talolla. Taistelijan Talon yrittäjä kyllästyi - "Mitta on tullut täyteen", Karjalainen 2.10.2014 Tule yrittäjäksi Taistelijan Talolle Ilomantsiin! == Lähteet == Luokka:Hattuvaara Luokka:Ilomantsin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Sotatieteelliset erikoismuseot Luokka:Suomen sotahistorialliset museot
Mikkelin NMKY

Mikkelin NMKY (lyh. MiNMKY) on mikkeliläinen koripalloseura. Sen miesten edustusjoukkue pelaa kaakkoisen alueen II- divisioonassa.http://www.minmky.fi/index.php?option=com_content&view;=article&id;=76&Itemid;=474 Junioritoimintaa MiNMKY harjoittaa sekä poikien että tyttöjen sarjoissa. Mikkelin Nuorten Miesten Kristillinen yhdistys r.y. perustettiin 19. syyskuuta 1973. Mikkelin koripallossa NMKY:n edeltäjä oli Porrassalmen Urheilijoiden Luolamiehet, jonka koripallotoiminta siirtyi osaksi NMKY:tä ja lopulta sulautui siihen. Junioritoimintaa MiNMKY alkoi varsinaisesti järjestää 1980-luvun lopussa. Tyttö- ja naisjoukkueiden perustamiset seurasivat seuraavalla vuosikymmenellä. Seuran miesten edustusjoukkue karsi 1990-luvun alussa paikasta I-divisioonaan. 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen puolivälissä seuralla oli noin 130 lisenssipelaajaa. Yhteisöllisyyttä MiNMKY harjoittaa järjestämällä vuosittain tapaninpäivänä Kinkkuturnaus- turnauksen.http://www.minmky.fi/index.php?option=com_content&view;=article&id;=88&Itemid;=472 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Seuran kotisivut Luokka:Suomalaiset koripalloseurat Luokka:Mikkeliläiset urheiluseurat
Lim Su-Jeong

Lim Su-Jeong (tai Im Su-Jeong) (, s. 20. elokuuta 1986) on eteläkorealainen taekwondon olympiavoittaja ja maailmanmestari. Lim voitti Pekingissä 2008 olympiakultaa 57 kg:n painoluokassa kukistettuaan loppuottelussa turkkilaisen Azize Tanrıkulun pistein 1–0. Hän voitti maailmanmestaruuden 62 kg:n sarjassa Kööpenhaminassa 2009 kaadettuaan finaalissa kiinalaisen Zhang Huan pistein 10–8. Hän sai MM-pronssia 57-kiloisissa Gyeongjussa 2011. Lim voitti Busanin Aasian kisoissa 2002 kultaa 51 kg:n sarjassa. Hän voitti junioreiden Aasian- mestaruuden 49-kiloisissa 2001 ja 55-kiloisissa 2003 . Hän voitti 59 kg:n sarjassa opiskelijoiden maailmanmestaruuden 2006 ja universiadikultaa 2007. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset taekwondoinit Luokka:Eteläkorealaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
François Cluzet

François Cluzet (s. 21. syyskuuta 1955 Pariisi) on ranskalainen näyttelijä. Cluzet voitti vuonna 2007 parhaan miespääosan César-palkinnon roolistaan elokuvassa Ei sanaakaan. Lisäksi hänet tunnetaan parhaiten roolistaan kaikkien aikojen menestyneimmässä ranskalaisessa elokuvassa Koskemattomat. Cluzet’lla on neljä lasta, joista yksi tapaturmaisesti kuolleen näyttelijän Marie Trintignantin kanssa. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Audrey Fleurot

Audrey Fleurot (s. 6. heinäkuuta 1977 Mantes-la-Jolie) on ranskalainen näyttelijä. Vuonna 2002 näyttelijänuransa aloittanut Fleurot tunnetaan parhaiten muun muassa rooleistaan televisiosarjassa Spiral sekä menestyselokuvassa Koskemattomat. Hänet tunnetaan myös siivooja-neuvonantaja Morgane Alvaron roolista rikossarjassa Mahdoton tapaus. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ansaan vielä sut saan

Ansaan vielä sut saan on marraskuussa 1997 ilmestynyt Yön CD-single, jonka kappaleet ovat aikaisemmin samana vuonna julkaistulta albumilta Pirstaleet. Juice Leskisen sanoittama Hetki kahden on jatko-osa vuoden 1994 Hyviä vuosia -albumin hitille Ihmisen poika. Siitä ei tullut yhtä suosittua, mutta kappale on kuitenkin mukana 2001 julkaistulla kokoelmalla Legenda.Lindholm, Olli ja Rantanen, Ilpo: Yhden Yön tarina, s. 153. WSOY 2007. ISBN 978-951-0-32853-8. == Muusikot == *Olli Lindholm – laulu *Markku Petander – kitara *Jani Viitanen – kitara *Jesu Hämäläinen – basso *Frogley – rummut == Kappaleet == # # == Lähteet == *YÖ: Ansaan sut vielä saan Finnmusic. *ANSAAN VIELÄ SUT SAAN Likaiset Legendat. ===Viitteet=== Luokka:Yön kappaleet Luokka:Vuoden 1997 kappaleet
Mikael Kokko

Mikael Kokko (s. 1971) on suomalainen näyttelijä. Hänet kiinnitettiin Savonlinnan teatteriin vuonna 2005. Hän on esiintynyt myös Varkauden Teatterin, Ahaa Teatterin, Q-teatterin sekä Rauman Kaupunginteatterin lavoilla. Kokko asuu Savonlinnassa. Kokko esiintyi MTV3-kanavan draamasarjassa Salatut elämät kolmessa jaksossa Timi Koiviston roolissa vuonna 1999. Toukokuusta 2015 alkaen hänet nähtiin samassa sarjassa Heikki Pohjosen roolissa. Kyseinen Kokon roolihahmo murhattiin sarjan kevään 2015 päätösjaksossa. Kesällä 2013 Kokko esitti eri puolilla Suomea Valo loistaa pimeässä -monologinäytelmää, joka kertoi erilaisten ihmisten ja Jeesuksen kohtaamisista. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Elokuvat Rooli 2004 Skene Samuli === Televisiosarjat === Vuosi Sarja Rooli 1998 Samaa sukua, eri maata pappi 1999 Salatut elämät Timi Koivisto 2000 Hylätyt talot, autiot pihat kauppaa ryöstävä hiippari 2004 Käenpesä työhaastattelija 2015 Salatut elämät Heikki Pohjonen === Dubbaukset === == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mikael Kokon profiili Näyttelijäliiton sivuilla * Mikael Kokko Ilona- tietokannassa * Mikael Kokon ensihaastattelu roolistaan Salatuissa elämissä Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mrs. Dalloway

Mrs. Dalloway (Mrs Dalloway) on englantilaisen kirjailijan Virginia Woolfin neljäs romaani, joka julkaistiin vuonna 1925. Se on yhdenpäivänromaani, joka kertoo Clarissa Dalloway -nimisen seurapiirirouvan päivästä, kun hän valmistelee illaksi järjestämiään juhlia. Teoksen kerronta perustuu tajunnanvirtaan, joka on luonteenomaista Woolfille ja laajemminkin modernismille. Mrs. Dallowayssa keskeistä on liike, sekä ajassa että paikassa. Mrs. Dalloway kiertelee Lontoon katuja ja muistelee mennyttä, erityisesti nuoruudenrakkauttaan Peter Walshia ja ystäväänsä Sally Setonia. Tunnin välein kajahtavat Big Benin lyönnit muistuttavat jokaista romaanin henkilöä vääjäämättä ajan kulusta. Kerronta siirtyy henkilön tajunnasta toiseen, ja tajunnasta tulee ikään kuin paikka, johon mennään ja jossa koetaan mitä henkilö ajattelee ja kuinka hän havainnoi ympäristöään. Romaanin aikana liikutaan myös menneisyydessä muistojen kautta. Silloin tällöin, usein Clarissan ajatuksissa, ilmenee käsitys tajunnasta kaikessa ajassa ja jokaisessa paikassa läsnä olevana: ”- - olihan hän – siitä hän oli aivan varma – osa puista siellä kotona, talosta joka oli hajoamaisillaan ja ruma, osa ihmisistä, joita ei ollut koskaan kohdannut, - - se levisi yhä laajemmalle; hänen elämänsä; hän itse.” Vaikka kerronta siirtyy tajunnasta toiseen, romaanissa on muutama keskeisempi henkilö, joihin palataan useamman kerran. Clarissa Dallowayn rinnalla toisena päähenkilönä on ensimmäisen maailmansodan veteraani Septimus Warren Smith, joka kamppailee mielenterveytensä kanssa. Clarissa ja Septimus eivät tunne toisiaan, mutta heidän tarinansa kulkevat rinnakkain, ja henkilöhahmoina he peilaavat toisiaan. == Katso myös == * Tunnit * Mrs. Dalloway (elokuva) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Goldman, Jane: The Cambridge Introduction to Virginia Woolf. New York: Cambridge University Press, 2006. ISBN 9780521547567 Luokka:Brittiläiset romaanit Luokka:Vuoden 1925 kirjat
Nikita Nesterov

Nikita Nesterov (s. 28. maaliskuuta 1993 Tšeljabinsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-joukkue TsSKA Moskovassa. ==Ura== ===Seuraura=== Nesterov on Traktor Tšeljabinskin kasvatti.EliteProspects Hän pelasi neljänä kautena myös juniorisarja MHL:ssä Belyje Medvedissä. Hänet valittiin kaudella 2011–2012 MHL:n tähdistöpeliin ja kuukauden puolustajaksi kahdesti (syyskuu 2011 ja tammikuu 2012). Nesterov teki KHL-debyyttinsä samalla kaudella. NHL-joukkue Tampa Bay Lightning varasi hänet viidennellä kierroksella 148. pelaajana vuonna 2011. Huhtikuussa 2013 Nesterov teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Lightningin kanssa. Hän pelasi ensimmäisen kauden Pohjois-Amerikassa AHL:ssä farmijoukkue Syracuse Crunchissa. Nesterov aloitti myös kauden 2014–2015 AHL:ssä, ja valittiin AHL:n tähdistöotteluun. Hän sai kutsun Lightningin NHL-joukkueeseen joulukuussa 2014. Nesterov teki NHL-debyyttinsä 31. joulukuuta 2014 Buffalo Sabresia vastaan pelaten yli 15 minuuttia ja saaden tehotilastoon merkinnän +1. Lokakuussa 2020 Nesterov teki Calgary Flamesin kanssa yksivuotisen ja 700 000 dollarin arvoisen sopimuksen. https://www.nhl.com/news/flames-nikita-nesterov-one-year- contract/c-319512302?tid=281072352 ===Maajoukkueura=== Nesterov oli voittamassa olympiakultaa venäläisten olympiaurheilijoiden joukkueessa Pyeongchangissa 2018 ja olympiahopeaa Venäjän olympiakomitean joukkueessa Pekingissä 2022. MM-kilpailuista hänellä on pronssia vuodelta 2019. Nesterov pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013. Ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan ja jälkimmäinen pronssiin. Vuoden 2013 kilpailuissa varakapteenina toiminut Nesterov valittiin myös Venäjän top-3-pelaajaksi. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa vuosina 2010 ja 2011 ja voitti jälkimmäisestä pronssia. Nesterov pelasi myös World Junior A Challengessa vuonna 2010. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Venäläiset jääkiekkoilijat Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Tampa Bay Lightningin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kevyttä kevättä

Kevyttä kevättä (myös Yön pimeä puoli -single) on toukokuussa 1998 ilmestynyt Yön EP-levy. Se sisältää viisi kappaletta aikaisemmin huhtikuussa julkaistulta kokoelma-albumilta Yön pimeä puoli, jonka materiaali koostuu singlejen B-puolista ja muista harvinaisuuksista. == Kappaleet == # # # # # == Lähteet == *YÖ: Kevyttä kevättä Finnmusic. *YÖN PIMEÄ PUOLI - SINGLE Likaiset Legendat. Luokka:Yön kappaleet Luokka:Vuoden 1997 EP:t
Christopher Markus ja Stephen McFeely

Christopher Markus ja Stephen McFeely ovat kaksi yhdysvaltalaista tuottaja- käsikirjoittajaa, jotka työskentelevät yhdessä. Heidät tunnetaan Narnian tarinat -elokuvasarjan käsikirjoittajina sekä työskentelystään Marvel Cinematic Universen parissa. He aloittivat uransa vuonna 2004 elokuvalla The Life and Death of Peter Sellers, josta he voittivat Primetime Emmy -palkinnon. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat Luokka:Artikkelit useasta henkilöstä
Löysin paljon oikeaa

Löysin paljon oikeaa on syyskuussa 1998 ilmestynyt Yön CD-single, jonka nimikappale on seuraavana talvena julkaistulta albumilta 13. Yö. Singlen toinen kappale Hän kevättänsä elää uudelleen on myöhemmin julkaistu vuoden 2006 kokoelmalla Yön valoisa puoli. == Muusikot == *Olli Lindholm – laulu *Markku Petander – kitara *Jani Viitanen – kitara *Jesu Hämäläinen – basso *Frogley – rummut *Jukka Lewis – taustalaulu == Kappaleet == # # == Lähteet == * YÖ: Löysin paljon oikeaa Finnmusic. * LÖYSIN PALJON OIKEAA Likaiset Legendat. Luokka:Yön kappaleet Luokka:Vuoden 1998 kappaleet
Kulkuripoika

Kulkuripoika on helmikuussa 1999 ilmestynyt Yön CD-single, jonka nimikappale on samassa kuussa julkaistulta albumilta 13. Yö. Singlen toinen kappale Mitä siitä on myöhemmin julkaistu vuoden 2006 kokoelmalla Yön valoisa puoli. Single nousi Suomen viralliselle listalle kahden viikon ajaksi ja oli korkeimmillaan viidentenä.Yö: Kulkuripoika Musiikkituottajat. Viitattu 30.4.2015. == Muusikot == *Olli Lindholm – laulu *Markku Petander – kitara, laulu (2) *Jani Viitanen – kitara *Jesu Hämäläinen – basso *Frogley – rummut *Jukka Lewis – taustalaulu == Kappaleet == # # == Lähteet == *YÖ: Kulkuripoika Finnmusic. *KULKURIPOIKA Likaiset Legendat. ===Viitteet=== Luokka:Yön kappaleet Luokka:Vuoden 1999 kappaleet
Kultakala (kappale)

Kultakala on maaliskuussa 1999 ilmestynyt Yön CD-single, jonka nimikappale on aikaisemmin helmikuussa julkaistulta albumilta 13. Yö. Singlen toinen kappale Väärää ja oikeempaa on myöhemmin julkaistu vuoden 2006 kokoelmalla Yön valoisa puoli. == Muusikot == *Olli Lindholm – laulu *Markku Petander – kitara *Jani Viitanen – kitara *Jesu Hämäläinen – basso *Frogley – rummut *Mikko Kangasjärvi – haitari (1) *Jukka Lewis – taustalaulu == Kappaleet == # # == Lähteet == *YÖ: Kultakala Finnmusic. *KULTAKALA Likaiset Legendat. Luokka:Yön kappaleet Luokka:Vuoden 1999 kappaleet
Kuljettaa keväinen tie

Kuljettaa keväinen tie on toukokuussa 1999 ilmestynyt Yön CD-single, jonka nimikappale on aikaisemmin helmikuussa julkaistulta albumilta 13. Yö. Singlen toinen kappale Ei en voi on myöhemmin julkaistu vuoden 2006 kokoelmalla Yön valoisa puoli. == Muusikot == *Olli Lindholm – laulu *Markku Petander – kitara *Jani Viitanen – kitara *Jesu Hämäläinen – basso *Frogley – rummut *Jukka Lewis – taustalaulu *Safka Pekkonen – kosketinsoittimet (1) == Kappaleet == # # == Lähteet == *YÖ: Kuljettaa keväinen tie Finnmusic. *KULJETTAA KEVÄINEN TIE Likaiset Legendat. Luokka:Yön kappaleet Luokka:Vuoden 1999 kappaleet
Gorkha (kaupunki)

Gorkha () on kaupunki Nepalin Gandakin vyöhykkeen Gorkhan piirikunnassa. Vuonna 2011 Gorkhan kaupungin väkiluku oli 32 473, pinta-ala 60,3 km2 ja väestötiheys 539 as./km2. Kaupungin nimi oli vuodesta 1996 vuoteen 2009 saakka Prithvinarayan tai Prithbhinarayan, Gorkhan kaupungissa syntyneen ja Nepalin valtion perustaneen kuningas Prithvi Narayan Shahin (1722/3–1775) mukaan. Piirikunta on maaston korkeuseroiltaan erittäin monimuotoinen ja kulkuyhteyksiltään haastava; läheskään kaikkiin kyliin ei ole tietä tai edes hyvää kärrypolkua. Piirikunnassa sijaitsee esimerkiksi maailman kahdeksanneksi korkein vuori (Manaslu, 8163 m) ja maailmanperintölistalle 1996 hyväksytty Gorkhan keskiaikainen linnoitus, joka toimi aiemmin myös kuninkaanlinnana. Nähtävyyksiin kuuluu myös Durga-jumalattarelle omistettu Manakamanan temppeli, jonne on gondolihissiyhteys. Huhtikuun 25. päivänä 2015 kello 06:11:26 UTC (11:56:26 paikallista aikaa) tapahtui Gorkhan piirikunnan pohjoisosissa 7,8 momenttimagnitudin maanjäristys. Järistyskeskus sijaitsi lähellä maanpintaa, vain 15 kilometrin syvyydellä. Maanjäristys oli Nepalin voimakkain yli 80 vuoteen. Voimakkaan maanjäristyksen seurauksena Gorkha kuului Nepalin eniten tuhoa kärsineisiin piirikuntiin. Tuhojen selvittely kuitenkin kesti päiväkausia, koska kaikkiin kyliin ei päästy maanteitse, ja Nepalin valtiolla oli käytössään vain muutamia helikoptereita. Intian pelastusviranomaiset auttoivat piirikunnan pelastustöissä ja toivat avuksi omia helikoptereitaan. Silti vielä viidessä päivässä ei piirikunnan tuhoutuneiden rakennusten tai kuolonuhrien määrästä ollut tarkkaa kuvaa. Kings Palace Gorkha Nepal.jpg|Keskiaikaista Kuninkaan palatsia Gorkhassa (maailmanperintökohde 1996). Mankamana (10).JPG|Manakamana-pyhäkkö Gorkan piirikunnassa. N epal (72).JPG|Gondolihissi Manakamanan luota. Sunrise, Manaslu (2).jpg|Manaslu, maailman 8. korkein vuori, sijaitsee Gorkhan kaupungin läheisyydessä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Gorkha. PHASE Nepal activities in Gorkha: (phasenepal.org) Luokka:Nepalin kaupungit Luokka:Gandaki
Lars Rosenblad

Lars Rosenblad (s. 5. huhtikuuta 1965 ParainenKuka kukin on 2011, s. 842) on Mantra Communicationsin konsultti. Hänestä tuli valtiotieteiden kandidaatti vuonna 1993 ja valtiotieteiden maisteri vuonna 1994. Hän oli Yleisradio Oyj:n toimittaja vuosina 1988-1994, Svenska social- och kommunalhögskolanin journalistiikan opettaja ja tutkija vuosina 1994-1998, Nya Ålandin päätoimittaja vuosina 1998-2002, toimitusjohtaja ja kustantaja vuosina 2001-2002, Vasabladetin varapäätoimittaja vuosina 2003-2006, vastaava päätoimittaja vuosina 2009-2010http://m.ilkka.fi/uutiset/maakunta/vasabladetin-p%C3%A4%C3%A4toimittaja- eroaa-1.705459 ja HSS Median liiketoiminnan kehitys- ja uusmediapäällikkö vuosina 2007-2009. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alarik Repo

Alarik Repo (s. 29. toukokuuta 1951 Kajaani) on suomalainen muusikko ja kulttuurivirkamies. Hän on johtanut vuodesta 2007 alkaen mukaansa nimettyä Alarik Repo Hän suoritti soitonopettajan tutkinnon vuonna 1977 (kontrabasso, Turun konservatorio). Vuonna 2000 hän valmistui filosofian maisteriksi. Hän oli Turun kaupunginorkesterin kontrabassonsoittaja vuosina 1975-1979, apulaisintendentti vuosina 1979-1981, intendentti ja Turun musiikkijuhlien hallinnollinen ja taiteellinen johtaja vuosina 1981-1989, Suomen sinfoniaorkesterit ry:n toiminnanjohtaja vuosina 1989-1993 ja hallituksen jäsen vuosina 1982-1989 ja Turun musiikkijuhlasäätiön toiminnanjohtaja vuosina 1993-2007\. Vuosina 1997-2006 hän oli Madetoja-säätiön toiminnanjohtaja. Kuka kukin on 2011, s. 824 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Balin lippu

Balin lippu on Indonesian Balin provinssin lippu. Lipussa on Balin vaakuna keltaoranssilla pohjalla. Lippu muodostuu saman kaavan mukaan kuin muidenkin Indonesian provinssien liput, joissa on yleensä useimmiten alueen vaakuna kuvattuna vaihtelevan värisillä pohjilla. Lippua käytetään ainoastaan virallisten rakennusten edustalla ja joissakin provinssin tapahtumissa. Lippu ei ole siviililippukäytössä, vaikka sen käyttöä ei ole kielletty lailla tavallisilta kansalaisilta. ==Lähteet== Lippu Luokka:Indonesian provinssien liput
Ahti Rihto

Ahti Rihto (s. 17. kesäkuuta 1943, Korpilahti) on suomalainen varatuomari. Hän oli Maanmittaushallituksen esittelijä vuosina 1966-1968, työvoimaministeriön nuorisohallituksen sihteeri vuosina 1968-1972, vanhempi hallintosihteeri vuosina 1972-1975, oikeusministeriön lainsäädäntöneuvos vuosina 1975-1979, lainsäädäntöjohtaja vuosina 1979-1983, Korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräinen hallintoneuvos vuosina 1983-1988 ja hallintoneuvos vuosina 1988-2010.Kuka kukin on 2011, s. 826 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jung Jae-Eun

Jung Jae-Eun (, s. 11. tammikuuta 1980) on eteläkorealainen taekwondon olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari. Jung voitti Sydneyn olympialaisissa 2000 kultaa naisten alle 57 kg:n painoluokassa kukistettuaan loppuottelussa vietnamilaisen Trần Hiếu Ngânn pistein 2–0. Hän voitti maailmanmestaruuden 55 kg:n sarjassa 1997 kaadettuaan finaalissa ranskalaisen Carine Zelmanovitchin ja 2001 kukistettuaan loppuottelussa Espanjan Gemma Magrían. Vuonna 1999 hän sai 55-kiloisissa MM-hopeaa hävittyään 0–0 päättyneessä loppuottelussa kiinalaiselle Wang Sulle. Jung voitti Aasian- mestaruuden alle 55-kiloisissa 2002. == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset taekwondoinit Luokka:Eteläkorealaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Balin vaakuna

Balin vaakuna on Indonesian Balin provinssin tunnus. Vaakunassa on sinisellä täytevärillä oleva viisikulmio, jonka sisässä on kuvattuna temppeli, jonka yläpuolella on tähti joka symboloi korkeinta jumaluutta. Temppelissä on kuvattuna barong, balilainen perinteinen naamio. Barong on balilaisissa kansantaruissa hyvä henki, joka suojelee kylää. Temppelin alapuolella on ketju joka kuvaa yhtenäisyyttä. Ketjun alapuolella on lootuksenkukka, jota kehystää Balin kulttuuria kuvaava kuvio kipas. Riisi ja puuvilla temppelin kummallakin sivulla kuvastavat vaurautta. Temppelin alapuolella oleva teksti Bali Dwipa Jaya tarkoittaa kunniakasta Balin saarta. Vaakuna on kuvattuna myös Balin lipussa. ==Lähteet== Vaakuna Luokka:Vaakunat