EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Oppdalin kulttuurihistoriallinen museo

Oppdalin kulttuurihistoriallinen museo () on Oppdalin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva ulkomuseo, johon on koottu noin 25 vanhaa rakennusta sekä mittava kokoelma esineitä. Museo perustettiin vuonna 1937. ==Kuvia== Oppdalsmuseet Bygdemuseum Magasinburet Opdals Bygdemagazin 1804 Kornlager Granary Vindalsburet Stabbur Log storehouse Lafteverk Tømmer Old cog-jointed timber Skifer Slate Oppdal Norway 2019-04-10 3437.jpg|Pitäjänmakasiineja Oppdalsmuseet Bygdemuseum Hoksengstuggu Laft tømmerhus Log cottage house Gammelt treverk kledning Old weathered wood planks Bjørk Birch Vår Spring etc Oppdal Open-air Museum Norway 2019-04-25 5292.jpg|Hirsirakennus, johon on sisustettu koulumuseo Oppdalsmuseet Bygdemuseum Skarsem telefonsentral 1920–72 Telephone office Laft tømmerhus 19c. Log house Vår Spring Fjellkåsa melkerampe milk ramp etc Oppdal Open-air Museum Norway 2019-04-10 3389.jpg|Entinen puhelinkeskus ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kulttuurihistorialliset museot Luokka:Norjan ulkoilmamuseot kulttuurihistoriallinen museo
Fagerhaugin kirkko

Fagerhaugin kirkko () on Oppdalin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1921. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Oppdal
Lønsetin kirkko

Lønsetin kirkko () on Oppdalin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1863. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Oppdal
Jukka Kihlman

Jukka Kari Tapani Kihlman (s. 15. heinäkuuta 1954 Helsinki) on suomalainen kaupan alan yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 6.3.2024. Kihlman tuli ylioppilaaksi Riihimäen lyseosta 1974. Hän on suorittanut useita liiketoiminnan kursseja ja koulutuskokonaisuuksia. Kihlman oli IBM:n huoltoteknikko Helsingissä ja Oulussa 1977–1983, Esselten konttoritekniikan myyntivastaava Oulun ja Lapin läänissä 1983–1984, Sampo- yhtiöiden autoliiketarkastaja Oulussa 1984–1989, Oulun Keskus-Auto Oy:n myyntijohtaja 1989–1990 ja Koillismaan Osuuskaupan Sokos-tavaratalopäällikkö vuodesta 1990, hotelli-ravintolalinjan toimialajohtaja vuodesta 1994, kaupallinen johtaja ja toimitusjohtajan varamies vuodesta 1999 ja toimitusjohtaja 2001–2014. Hänellä on myös ollut useita liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Kihlman sai 2012. (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ingebrigt Håker Flaten

Ingebrigt Håker Flaten (s. 23. syyskuuta 1971 Oppdal) on norjalainen jazzbasisti. Hän on soittanut yhtyeissä Atomic, The Thing ja The Young Mothers. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset jazzmuusikot Luokka:Norjalaiset basistit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Flaten (täsmennyssivu)

Flaten voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Flaten, Tukholman kaupunginosa ==Sukunimenä== * Ingebrigt Håker Flaten (s. 1971), norjalainen jazzmuusikko. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Buddyprisen

Buddyprisen on Norjan merkittävin jazzmusiikin alalla jaettava palkinto. Se perustettiin vuonna 1956 ja on jaettu joitain poikkeuksia lukuunottamatta vuosittain. ==Palkitut== * 1956: Rowland Greenberg * 1957: Arvid Gram Paulsen * 1958: Einar Iversen * 1959: ei jaettu * 1960: Mikkel Flagstad * 1961: Erik Amundsen * 1962: Bjørn Johansen * 1963: ei jaettu * 1964: Øistein Ringstad * 1965: Karin Krog * 1966: ei jaettu * 1967: Jon Christensen * 1968: Jan Garbarek * 1969: Arild Andersen * 1970: Frode Thingnæs * 1971: Calle Neumann * 1972: Asmund Bjørken * 1973: ei jaettu * 1974: ei jaettu * 1975: Bjørn Alterhaug * 1976: Laila Dalseth * 1977: Egil Kapstad * 1978: Kristian Bergheim * 1979: Guttorm Guttormsen * 1980: Bjarne Nerem * 1981: Knut Riisnæs * 1982: Radka Toneff * 1983: Terje Bjørklund, Knut Kristiansen ja Espen Rud * 1984: Jon Balke * 1985: Terje Rypdal * 1986: Thorgeir Stubø * 1987: Tore Jensen * 1988: Terje Venaas ja Carl Morten Iversen * 1989: Per Husby * 1990: John Pål Inderberg * 1991: Stein Erik Tafjord * 1992: Morten Gunnar Larsen * 1993: Egil Johansen * 1994: Bjørn Kjellemyr * 1995: Per Jørgensen * 1996: ei jaettu * 1997: Ole Jacob Hansen * 1998: Magni Wentzel * 1999: Totti Bergh * 2000: Sidsel Endresen * 2001: Jon Eberson * 2002: ei jaettu * 2003: Nils Petter Molvær ja Petter Petterson (kunniapalkinto) * 2004: Bugge Wesseltoft * 2005: Arve Henriksen * 2006: Paal Nilssen-Love * 2007: Jon Larsen * 2008: Frode Gjerstad * 2009: Dag Arnesen * 2010: Karl Seglem * 2011: Eldbjørg Raknes * 2012: Tore Brunborg * 2013: Jan Gunnar Hoff * 2014: Erlend Skomsvoll * 2015: Håkon Kornstad * 2016: Live Maria Roggen * 2017: Audun Kleive * 2018: Ingebrigt Håker Flaten * 2019: Ståle Storløkken * 2020: Maja Solveig Kjelstrup Ratkje ja Solveig Slettahjell * 2021: Eivind Aarset * 2022: Mats Eilertsen ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset palkinnot Luokka:Musiikkipalkinnot Luokka:Jazz
The Good Father

The Good Father ( ) on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut japanilainen jännityskauhuelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Shō Kataoka ja jonka pääroolia esittää Sara Minami. == Juoni == Viisi vuotta sitten psykoterapeutti Shiro Kubo (Hiroshi Tamaki) perheineen joutui auto- onnettomuuteen. Hänen vaimonsa Mayuko on edelleen sairaalassa koomassa, ja hänen nuorempi tyttärensä Luna sai niin pahoja palovammoja, että viettää kaiken aikansa kotona ja käyttää kasvonsa peittäviä naamioita. Kubo itse kävelee nyt ontuen. Hänen vanhempi tyttärensä Hana (Sara Minami) selvisi ilman vammoja, mutta kärsii traumasta ja on lakannut käymästä koulua. Hana ystävystyy kanssaan samanikäisen lukiolaispoika Junin (Ryusei Onishi) kanssa. Jun tutkii outoa ilmiötä, jossa monet ihmiset kaupungissa ovat näennäisesti menettäneet inhimillisyytensä ja myös kykynsä kävellä ja puhua; myös hänen oma äitinsä on joutunut ilmiön uhriksi. Jun alkaa epäillä, voisiko Hanan isällä olla jotain tekemistä ilmiön kanssa. Eräänä päivänä Hanan isä tuo kotiin naisen (Yuki Sakurai), jonka hän sanoo olevan heidän ihmeen kaupalla koomasta herännyt äitinsä. Hana ei kuitenkaan pääse eroon tunteesta siitä, että jokin on pielessä ja että tämä nainen näyttää aivan erilaiselta kuin hänen muistamansa äiti. == Näyttelijät == == Palkinnot == * Fantasporto 2022: Fantasiatuomariston erikoismaininta == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen verkkosivusto (japaniksi) Luokka:Vuoden 2022 japanilaiset elokuvat Luokka:Japanilaiset kauhuelokuvat
Siru Kainulainen

Siru Kainulainen (s. 1966Mukana Parnassossa. Parnasso 3/2018, s. 74) on suomalainen kirjallisuudentutkija. Hän on koulutukseltaan filosofian tohtori, ja hän on Turun yliopiston dosentti.Siru Kainulainen, Turun yliopisto. Viitattu 6.3.2024 Kainulaisen tutkimuskohteita ovat runous ja lukeminen kokemuksellisena toimintana. Hän on kirjoittanut väitöskirjansa kohderunoilijaan Eila Kivikk'ahoon keskittyvän elämäkertateoksen Sillä kirjoittamasta en lakkaa. ==Teokset== * Runon tuntu, Poesia, 2016 ISBN 978-952-305-041-9 * Sanoista totta : Kirjan talo 10 vuotta, Turku: Kirjan talo - Bokens hus ry, 2018 ISBN 978-952-69080-2-1 * Elämäni kirjat, Vastapaino 2019 ISBN 978-951-768-710-2 * Sillä kirjoittamasta en lakkaa : Eila Kivikk’ahon runoilijanelämä, Partuuna 2021. ISBN 978-952-69773-1-7 ==Toimittajana== * Täysi kattaus : ruokaa ja juomaa kirjallisuudessa, toim. Siru Kainulainen & Viola Parente-Čapková, Turun yliopisto 2006 ISBN 951-29-3169-9 * Suomalaisia nykyrunoilijoita, toim. Siru Kainulainen ja Johanna Krappe. BTJ Kustannus 2008 ISBN 978-951-692-711-7 * Häpeä vähän! : Kriittisiä tutkimuksia häpeästä, toim. Siru Kainulainen & Viola Parente-Čapková, Turun yliopisto 2011 ISBN 978-951-29-4634-1 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Blanka II (Navarra)

Blanka II (Esp. Blanca, bask. Zuria; 9. kesäkuuta 1424 – 2. joulukuuta 1464) oli nimellisesti Navarran kuningatar vuosina 1461–1464. Hän oli myös Kastilian Henrikin puolisona Asturian ruhtinatar. ==Elämä== Blanka oli Juhana II:n ja Blanka I:n toinen lapsi ja vanhin tytär. Hän syntyi Olitessa, Navarrassa 9. kesäkuuta 1424. ===Navarran perillinen=== Vuonna 1427 Blanka, hänen vanhempi veljensä Kaarle ja nuorempi sisarensa Eleonoora nimettiin Navarran kuningaskunnan perillisiksi. Vuonna 1436 solmitussa rauhansopimuksessa Navarran ja Kastilian välillä hänet kihlattiin Kastilian kruununperilliselle. Blanka avioitui Asturian ruhtinas Henrikin (myöhemmin Kastilian kuningas Henrik IV) kanssa 1440. Vuonna 1453 paavi Nikolaus V myönsi Henrikille avioeron. Perusteluna oli, että "noituus" oli tehnyt Henrikistä kyvyttömän täyttämään aviomiehen tehtäviä. (Henrik sai tästä liikanimen "Kyvytön".) Blanka palasi Navarraan, missä hän jäi perheensä vangiksi. Hän pysyi lapsettomana loppuikänsä. ===Kruununtavoittelija=== Blankan veljen Kaarlen kuoltua 1461 heidän isäänsä Juhanaan tyytymättömät navarralaiset katsoivat Blankan olevan Navarran laillinen hallitsija, ja huusivat hänet kuningattareksi. Juhana, joka halusi pitää Navarran kruunun itsellään, oli kuitenkin vangituttanut Blankan jo aiemmin, eikä asiasta tullut mitään. Juhana koetti naittaa Blankan Ranskan Ludvig XI:n nuoremmalle veljelle Kaarlelle tavoitteenaan liitto Ranskan kanssa, mutta Blanka kieltäytyi. Vuonna 1464 hän palasi Pamplonaan tavoitteenaan osallistua Navarran säätyjen kokoukseen. Blanka kuoli Orthezissa alle kuukautta myöhemmin, väitetysti myrkkyyn. Sekä hänen isäänsä että sisartaan Eleonooraa on esitetty myrkyttäjiksi. Blankan kuoltua Navarran perimysoikeus siirtyi Eleonooralle, mutta koska tämä oli hyvissä väleissä isänsä Juhanan kanssa, hän ei vaatinut kruunua itselleen ennen kuin tämä kuoli vuonna 1479. ==Lähteet== Luokka:Navarran kuninkaalliset
Achille De Bassini

Achille De Bassini (oikeasti Bassi; 5. toukokuuta 1819 Milano – 3. heinäkuuta 1881 Cava de’ Tirreni) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, De Bassini (Real Name, Bassi), Achille Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 6.3.2024 Bassini opiskeli Natale Perellin johdolla ja teki oopperadebyyttinsä vuoden 1837 paikkeilla Vogherassa. Hän sai osakseen Giuseppe Verdin arvostuksen. Verdi valitsi hänet luomaan seuraavat roolit oopperoissaan: Francisco (I due Foscari, 1844), Pasha Seid (Il corsaro, 1848), Miller (Luisa Miller, 1849) ja Melitone (Kohtalon voima, 1862). Bassini lauloi vuonna 1859 Covent Gardenissa. Verdin lisäksi hän tulkitsi osia muiden muassa Vincenzo Bellinin ja Gaetano Donizettin oopperoissa. Bassini meni naimisiin oopperalaulaja Rita Gabussin kanssa. Myös pariskunnan pojasta Alberto De Bassinista tuli laulaja. == Lähteet == Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Baritonit Luokka:Vuonna 1819 syntyneet Luokka:Vuonna 1881 kuolleet
Rita Gabussi

Rita Gabriella Gabussi (n. 1815 Bologna – 26. tammikuuta 1891 Napoli) oli italialainen oopperalaulaja. Hän tulkitsi eri äänialoille laadittuja rooleja.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, De Bassini (Real Name, Bassi), Achille Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 6.3.2024 Gabussi teki oopperadebyyttinsä Rosinan roolissa Milanossa vuonna 1830. Hän esiintyi Italiassa laajalti ja loi vuonna 1851 Saverio Mercadanten Medea-oopperan nimiroolin sen kantaesityksessä Napolissa. Tämän jälkeen Gabussi vetäytyi laulajan uraltaan. Hän oli naimisissa oopperalaulaja Achille De Bassinin kanssa. Myös pariskunnan pojasta Alberto De Bassinista tuli laulaja. == Lähteet == Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1815 syntyneet Luokka:Vuonna 1891 kuolleet
Alberto De Bassini

Alberto De Bassini (14. heinäkuuta 1847 Firenze – ?) oli italialainen oopperalaulaja. Hän oli Achille De Bassinin ja Rita Gabussin poika.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, De Bassini (Real Name, Bassi), Achille Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 6.3.2024 Bassini sai opetusta isältään. Hän teki ensiesiintymisensä kaudella 1869–1870 Venetsiassa Gaetano Donizettin oopperassa Belisario, jonka esitykseen osallistui myös hänen isänsä. Bassini tulkitsi alun perin tenoriosia, kuten Almavivan roolin Sevillan parturissa. Hän teki esiintymisiä oopperataloissa eri puolilla Italiaa, mutta siirtyi äänialaltaan baritoniksi ja tulkitsi ensimmäisen baritoniroolinsa Milanossa vuonna 1890. Bassini ei saavuttanut suurta menestystä baritonina Italiassa. Vuonna 1898 hän muutti Pohjois-Amerikkaan, jossa keskittyi esiintymään ranskalaisen oopperakirjallisuuden teoksissa. Bassini teki äänityksiä vuosina 1897–1904. Hän työskenteli lauluopettajana New Yorkissa.Alberto De Bassini (Baritone) (Firenze 1847 - Milan?) Forgotten Opera Singers 9.10.2011, viitattu 6.3.2024 == Lähteet == Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1847 syntyneet Luokka:Kuolinvuosi puuttuu
Severi Laakso

Severi Laakso (15. syyskuuta 1988 Tampere) on suomalainen muusikko ja evankelis-luterilaisen kirkon pappi. Hän toimii muusikkopastorin virassa Tampereella. Severi Laakso on toisen polven keikkaileva ammattimuusikko. Hänen isänsä oli pitkän linjan gospelmuusikko Tarvo Laakso. Severi Laakso järjestää yhdessä tiimin kanssa Musiikkia Taivaan täydeltä -olohuoneiltoja Tampereella. == Ura muusikkona == Esikoisalbuminsa Suureen maailmaan Severi Laakso julkaisi helmikuussa 2024. Albumin kappaleista Suureen maailmaan ja Yhteistä leipää nousivat Iskelmä kuuluu kaikille -soittolistalle Spotifyssa keväällä 2024. Severi Laakso on soittanut useissa gospelyhtyeissä esimerkiksi Jakarandassa. Hän on myös säveltänyt ja sanoittanut musiikkia yhtyeen käyttöön. Laakson musiikkia on julkaistu myös hengellisissä laulukirjoissa. Laakso on myös yksi lastenmusiikkiyhtye Naattiorkesterin jäsenistä, jonka kanssa hän on levyttänyt albumin Voihan Naatti! (2021). Jo lapsesta asti Laakso on ollut mukana isänsä Tarvo Laakson levyillä taustalaulajana ja soittanut eri instrumentteja. Laakso on soittanut lapsuusperheensä gospelbändi Starwar-yhtyeen levyillä basistina RRR (2008), Rakkaus räiskyköön (2010), Tuliterä (2013), Häikäisevän viestin tuojat (2015) ja Arkhimeden piste (2016). Yhtyeen kanssa Laakso on esiintynyt gospeltapahtumissa eri puolilla Suomea mm. Maata Näkyvissä -festareilla ja Ristirockissa. Soolouransa lisäksi Severi Laakso työskentelee muusikkona useiden ammattilaisten kanssa. Hänellä on duo yhdessä laulaja Berit:n kanssa. == Palkinnot ja tunnustukset == Severi Laakson säveltämä ja sanoittama kappale Osaatko sinä? voitti Salon uusien lastenlaulujen sävellyskilpailun vuonna 2021. Naattiorkesterin albumi Voihan Naatti! valittiin vuoden lastenmusiikkialbumiksi lastenmusiikin Jellonagaalassa vuonna 2021. Albumi oli myös ehdolla Emma-gaalassa vuonna 2021 lastenmusiikki-kategoriassa. Severi Laakso oli Radio Sunissa Viikon tähtikokelas tammikuussa 2024. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Hengellisen musiikin esittäjät Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Meri Vennamo

Meri Vennamo (ent. Kurenniemi, s. 1947 Helsinki) on suomalainen toimittaja, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri. == Elämä == Meri Vennamo on opiskellut Taideteollisessa korkeakoulussa elokuvataidetta ja Helsingin yliopistossa musiikkitiedettä, sosiologiaa, teoreettista filosofiaa ja antiikin kirjallisuutta. Hän on työskennellyt muun muassa elokuvatuottajana, toimittajana, graafikkona ja tuntiopettajana. Vennamo on ohjannut muutamia lyhytelokuvia sekä yhden dokumenttielokuvan. Lisäksi hän on käsikirjoittanut vuonna 1970 valmistuneen elokuvan Pilvilinna sekä osallistunut Matti Kassilan ohjaaman elokuvan Natalia käsikirjoittamiseen. Underground-piireissä vaikuttanut Vennamo soitti 1960-1970-lukujen vaihteessa Those Lovely Hula Hands -yhtyeessä ja esiintyi taustalaulajana Suomen Talvisota 1939–1940 -yhtyeen albumilla Underground- Rock. Vennamo oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen SMP:n edustajana 1985–1991 ja kokoomuksen edustajana 1991–1992 loikattuaan kesken valtuustokauden. Vuoden 1991 eduskuntavaaleissa Vennamo sai yli 1 500 ääntä ollen ylivoimaisesti SMP:n suosituin ehdokas Helsingin vaalipiirissä. Kokoomukseen siirryttyään hän jäi kunnallisvaaleissa varavaltuutetuksi eikä päässyt enää seuraavissa eduskuntavaaleissa puolueen listoille, vaan oli vuonna 1995 keskustapuolueen ehdokkaana. Myöhemmin Vennamo oli Helsingin varavaltuutettuna perussuomalaisten edustajana. Vuonna 2015 hän arvosteli Helsingin Sanomissa julkaistussa mielipidekirjoituksessaan Jussi Halla-ahon näkemyksiä maahanmuutosta ja muslimeista. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Vennamo oli Sinisen tulevaisuuden ehdokkaana. == Yksityiselämä == Meri Vennamon vanhemmat ovat Veikko Vennamo ja Sirkka Vennamo. Hänen sisaruksiaan ovat Pekka Vennamo ja Raisa Vennamo. Vuonna 2009 ilmestyi Vennamon isästään kirjoittama elämäkerta. Meri Vennamo avioitui Erkki Kurenniemen kanssa vuonna 1970, mutta pariskunta erosi vuosikymmenen lopussa. Hänellä oli Jörn Donnerin kanssa tytär Susanna Vennamo (1981–2017), joka kuoli äkilliseen sairaskohtaukseen. == Valikoitu filmografia == *Surulauluja Karjalan, Kreikan (1980) == Teokset == * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Suomen maaseudun puolueen poliitikot Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot‎ Luokka:Suomen Keskustan poliitikot‎ Luokka:Perussuomalaiset poliitikot‎ Luokka:Korjausliikkeen poliitikot Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pikiturpiaali

Pikiturpiaali (Gnorimopsar chopi) on turpiaaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa. == Koko ja ulkonäkö == Pikiturpiaali kasvaa 23–25 cm pitkäksi ja koiras on naarasta suurempi. Alalajeista G. c. sulcirostris on hieman kookkaampi. Sukupuolet muistuttavat enimmäkseen toisiaan ulkonäöltään. Laji on kauttaaltaan musta, mutta naaras on hieman koirasta himmeämpi. Pikiturpiaalin pään höyhenet ovat kapeat. ==Levinneisyys ja elintavat== Pikiturpiaalia tavataan Brasiliasta Perun kaakkoiskärkeen ja Argentiinaan. Lajin elinympäristöä ovat ruohomaat kuten savannit, maatalousmaat ja suot. Se liikkuu parvina, joissa on viidestä muutamaan kymmeneen lintua. Pikiturpiaalin ravintoa ovat hyönteiset. Se voi pesiä kolonioina, mutta myös erillään toisistaan. Erilläänkin pesivien parien välillä on yhteistyötä. Pikiturpiaalikoiras on taitava laulaja ja sitä pidetään siksi häkkilintuna Etelä-Amerikassa. == Lähteet == Luokka:Turpiaalit
Onni Touru

Onni Päiviö Touru (22. toukokuuta 1879 Hauho – 6. tammikuuta 1945 Turku)Kuolinilmoitus, Onni Päiviö Touru, Uusi Suomi, 1945, No 7, sivu 4, julkaistu 9.1.1945 oli suomalainen rakennusmestari. Hän työskenteli Lounais- Suomen maanviljelysseuran rakennusneuvojana vuosina 1912–1938, minkä vuoksi hänellä on merkittävä rooli varsinaissuomalaisen rakentamisen kulttuuriperinnössä. Touru suunnitteli yli 900 maatilarakennusta ja luultavasti saman verran muita rakennuksia. Touru oli syntyisin Hauholta. Valmistuttuaan vuonna 1902 rakennusmestariksi Tampereen teollisuuskoulusta hän toimi aluksi yksityisenä maatalousrakennusten urakoitsijana. Siinä toimessaan hän joutui Varsinais-Suomeenkin, ensin Lokalahden Hermansaareen.60 v. täyttää tänään rakennusmestari Onni Touru Turussa, Helsingin Sanomat, 1939, No 135, sivu 6, julkaistu 22.5.1939 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset rakennusmestarit Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Elias Huttu

Elias Huttu (s. 29. syyskuuta 2005 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue JYPiä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Huttu laukoo oikealta. JYPin toimitusjohtaja Risto Korpela on kuvaillut häntä moderniksi voimahyökkääjäksi. == Ura == === Seuraura === Huttu on Team LKP:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin JYPiin. Huttu toimi kaudella 2020–2021 seuran U16-joukkueen varakapteenina. Huttu voitti JYPin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 12+28=40. Kaudella 2023–2024 Huttu jakoi 16 osumallaan JYPin U20-joukkueen sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Santeri Huovilan kanssa. Hän debytoi kauden aikana myös seuran SM-liigajoukkueessa, jossa Huttu pelasi neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan neljänneksi viimeisellä kierroksella 5. maaliskuuta 2024 Vaasan Sportia vastaan. Huttu merkittiin JYPin nelossentteriksi laidoilleen kaksi muuta U20-joukkueen pelaajaa: Santeri Huovila ja Balázs Varga. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.26 minuuttia. Huhtikuussa 2024 Huttu teki JYPin kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Kaudella 2024–2025 hän teki liigauransa avausmaalin 16. marraskuuta 2024 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. === Maajoukkueura === Huttu on pelannut 18 nuorten maaottelua. Hän toimi Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina elokuussa 2024 Sveitsin Zugissa pelatussa viiden maan turnauksessa. == Muuta == Huttu on maininnut esikuvikseen NHL:stä Sidney Crosbyn ja Nathan MacKinnonin sekä kertonut seuranneensa JYPissä lapsena mm. Éric Perriniä ja Juha-Pekka Hytöstä. == Tilastot == 2022–2023 JYP U20-SM 15 1 0 1 4 – – – – – 2023–2024 JYP U20-SM 44 16 16 32 12 7 1 1 2 0 JYP SM-liiga 4 0 0 0 0 – – – – – 1 kausi yhteensä SM-liiga 4 0 0 0 0 – – – – – == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:JYPin pelaajat Luokka:Vuonna 2005 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
W-Arly-Pendjari Complex

W-Arly-Pendjari Complex (WAP) on kolmen kansallispuiston kokonaisuus Nigerissä, Beninissä ja Burkina Fasossa. Kansallispuistot ovat W-kansallispuisto, Pendjarin kansallispuisto ja Arlyn kansallispuisto. Kokonaisuus kirjattiin vuonna 1996 Unescon maailmanperintöluetteloon. Puistojen pinta-ala on yli 9 400 000 hehtaaria, ja niiden alueella asuu noin neljä miljoonaa henkeä kolmen maan eri puolilla. Asukkaat ovat varsinkin gurmia ja fulbeja. Puistokokonaisuus kattaa suuren alueen koskemattomia Sudano-Sahelin savanneja. Sen kasvillisuustyyppejä ovat niityt, pensasmaat, metsäinen savanni ja laajat galleriametsät. Alueella on Länsi-Afrikan savannivyöhykkeen suurimmat ja tärkeimmät maa-, puolivesi- ja vesiekosysteemien jatkumot. Puistot ovat turvapaikkoja muualta Länsi-Afrikasta kadonneille tai erittäin uhanalaisille villieläimille. Siellä asuu Länsi- Afrikan suurin norsupopulaatio ja alueelle tyypillisiä suuria nisäkkäitä, kuten afrikanmanaatti, gepardi, leijona ja leopardi. Siellä on myös alueen ainoa elinkelpoinen leijonapopulaatio. Kansallispuistojen halki kulkevat Beninin, Burkina Fason ja Nigerin rajat, sekä Togon raja on lähellä. Elefanttien ja muiden villieläinten turvapaikoiksi luoduista puistoista on viime vuosina tullut turvasatama terroristeille, jotka käyttävät harvaan asuttuja alueita ihmisten ja materiaalin kuljettamiseen. == Lähteet == Luokka:Kansallispuistot Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Beninissä Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Burkina Fasossa Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Nigerissä
Maria Riva

Maria Elisabeth Riva (os. Sieber; s. 13. joulukuuta 1924 Berliini, SaksaClassic Hollywood Central: Marlene Dietrichb17museum: Marlene Dierich) on saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä. ==Ura== Hän loi uraa televisionäyttelijänä CBS:llä 1950-luvulla. Tämän lisäksi hän toimi teatterinäyttelijänä sekä näyttelijän opettajana Max Reinhardt Academyssa.Television Academy: Maria Riva ==Yksityiselämä== Hän on näyttelijä Marlene Dietrichin tytär, josta hän julkaisi muistelman vuonna 1992.Vanity Fair: Marlene Dietrich Through Her Daughter’s EyesDaily Mail: My mother the monster Hänellä oli äitiinsä hyvin vaikea ja ristiriitainen suhde.CNN Larry King Live Transcript: Interview With Maria Riva Maria Riva oli naimisissa William Rivan kanssa aina vuodesta 1947 tämän kuolemaan vuoteen 1999 asti ja pariskunnalla oli neljä lasta.New York Times: Daughter of Marlene Dietrich Is Wed to William Riva, ArtistNew York Times: William Riva, Scenic Designer, 79 ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yuzu

Yuzu oli vapaa avoimen lähdekoodin emulaattori Nintendo Switch -käsikonsolille. Sen kehitys aloitettiin alkuvuodesta 2018 noin 10 kuukautta Switchin julkaisun jälkeen. Kehittäjätiimi oli sama kuin Nintendo 3DS:n Citra- emulaattorin takana. Nintendo of America nosti helmikuussa 2024 oikeusjutun emulaattorin kehittäjien Tropic Haze -yhtiötä vastaan. Juttu sovittiin pikaisesti ja Tropic Haze määrättiin maksamaan Nintendolle 2,4 miljoonaa dollaria ja emulaattorin jakelu ja verkkosivusto, Patreon-sivu ja GitHub- koodiarkistot ja Discord-palvelin määrättiin lopetettavaksi. ==Lähteet== Luokka:Emulaattorit
Kuolemaantuomitun viimeinen päivä

Kuolemaantuomitun viimeinen päivä () on Victor Hugon kirjoittama pienoisromaani, joka ilmestyi alkujaan vuonna 1829. Se seuraa kuolemaantuomitun miehen vankilaoloja samalla kun päivät hupenevat lähestyttäessä tuomion täyttöönpanoa giljotiinilla mestaamisella. Teos tunnetaan Hugon kriittisenä kannaanottona kuolemanrangaistusta vastaan. == Laitoksia == * * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavana e-kirjana Project Gutenbergiltä (Urho Kivimäen suomennos) * Kuolemaantuomitun viimeinen päivä – Kirjasampo Luokka:Pienoisromaanit Luokka:Ranskalaiset romaanit Luokka:1820-luvun kirjat
Antonietta Fricci

thumb|Antonietta Fricci Antonietta Fricci (oikeasti Frietsche; 8. tammikuuta 1840 Wien – 7. syyskuuta 1912 Torino) oli itävaltalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Fricci (Real Name, Frietsche), Antonietta Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 6.3.2024 Hän tulkitsi myös mezzosopraanorooleja.Fricci, Antonietta Treccani, viitattu 6.3.2024 Fricci opiskeli Mathilde Marchesin johdolla Wienissä. Hän debytoi konserttilaulajana vuonna 1856 ja teki oopperadebyyttinsä vuonna 1858 Violettan roolissa Pisassa. Fricci oli La Scalan vakituinen solisti vuosina 1865–1873. Hän lopetti esiintymisen vuonna 1878. Myöhemmin hän työskenteli lauluopettajana Firenzessä ja Torinossa. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1840 syntyneet Luokka:Vuonna 1912 kuolleet
Elisabeth Rethberg

Elisabeth Rethberg (oikeasti Lisbeth Sättler; 22. syyskuuta 1894 Schwarzenberg – 6. kesäkuuta 1976 Yorktown Heights) oli saksalaissyntyinen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.Elisabeth Rethberg Forgotten Opera Singers 20.11.2018, viitattu 6.3.2024 Rethberg esitti jo lapsuudessaan Franz Schubertin lauluja. Hän opiskeli vuosina 1912–1913 pianonsoittoa ja sitten Dresdenin konservatoriossa laulua. Hän sai opetusta myös Otto Watrinilta. Rethberg teki debyyttinsä Dresdenissä Arsenan roolissa operetissa Mustalaisparoni vuonna 1915. Vuonna 1917 hän esiintyi Dresdenissä Hans Pfitznerin oopperan Das Christ-Elflein kantaesityksessä. Rethberg teki esiintymisiä myös Wienissä, Berliinissä ja Leipzigissä. Vuosina 1922–1942 hän oli Metropolitan-oopperan laulaja. Rethberg lauloi myös Havannan oopperassa vuosina 1923–1928 sekä Covent Gardenissa vuosina 1925 ja 1934–1939. Vuonna 1928 hän loi nimiroolin Richard Straussin oopperan Die ägyptische Helena kantaesityksessä Dresdenissä. Hän tulkitsi rooleja myös muiden muassa Giuseppe Verdin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Giacomo Puccinin, Ottorino Respighin ja Richard Wagnerin oopperoissa. Konserttilaulajana Rethbergin ohjelmistoon kuului Giuseppe Verdin Requiem. Rethberg vetäytyi näyttämöltä vuonna 1942. Hän piti viimeisen konserttinsa The Town Hallissa vuonna 1944. Hän jäi sen jälkeen asumaan Yhdysvaltoihin. Rethberg solmi ensimmäisen avioliittonsa kauppias Albert Domanin kanssa. Vuonna 1957 hän meni naimisiin baritoni George Cehanovskyn kanssa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Olavi Niemi (näyttelijä)

Olavi Kalervo Niemi (4. toukokuuta 1930 Lapua – 8. helmikuuta 2004) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki uransa valtaosin Tampereen Teatterissa. == Ura == Olavi Niemi suoritti Suomen teatterikoulun 1953–1955. Hän näytteli Kotkan kaupunginteatterissa 1955–1961 ja Tampereen Teatterissa 1961–1989. Niemen näyttämötehtäviä olivat muun muassa Hamlet, Eddie Carbone (Näköala sillalta) ja Risto (Työmiehen vaimo). Puheteatterin ohella Niemi näytteli useissa opereteissa ja musikaalissa West Side Story, jossa hänellä oli Bernardon rooli.Suomen teatterit ja teatterintekijät 1974, s. 378Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983, s. 306Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993, s. 311 IMDb:n mukaan Niemi näytteli lukuisissa televisiotuotannoissa, mutta hänen roolinsa olivat usein pieniä. Vuonna 1985 hän teki Sakari Kaarron roolin minisarjassa Jäähyväiset lasihevoselle. Sarjassa näytteli myös hänen puolisonsa Anja Räsänen. Niemen vanhemmat olivat liikemies Vihtori Niemi ja Maria Sillanpää. Olavi Niemi on puolisoineen haudattu Tampereelle Kalevankankaan hautausmaalle. == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Lakshmibain rykmentti

Lakshmibain rykmentti () oli naisista koostuva jalkaväkirykmentti, joka taisteli Vapaan Intian väliaikaisen hallituksen puolesta brittien siirtomaavaltaa vastaan. Se perustettiin kesällä 1943 Kaakkois-Aasiassa asuneista vapaaehtoisista intialaissyntyisistä naisista. Sitä johti kapteeni Lakshmi Sahgal. Hän onnistui kokoamaan 1500 naista sotilaskoulutukseen ja lisäksi 200 joista tuli sairaanhoitajia. Rykmenttiä koulutettiin kolme kuukautta Singaporessa ennen kuin se osallistui sotatoimiin Burmassa. Rykmentti sai nimensä kuningatar Lakshmibain mukaan, koska tämä oli taistellut brittejä vastaan sankarillisesti vuonna 1857. == Lähteet == Luokka:Intian historia Luokka:Naisjärjestöt
Maija Mäkinen

Maija Sirkka Sinikka Mäkinen (18. helmikuuta 1925 Viipuri – 22. huhtikuuta 2001 Lappeenranta) oli suomalainen näyttelijä. == Ura == Mäkinen aloitti näyttelijän uransa Hämeenlinnan teatterissa 1945. Hän päätyi Kotkan, Kuopion ja Lahden kautta Lappeenrannan kaupunginteatteriin, jossa hän näytteli 1963–1975. Hän oli näytellyt samassa teatterissa jo 1956–1958. Mäkisen näyttämötehtäviin kuului muun muassa Hamletin Ofelia, Katupeilin takana -epookkikomedian Vappu ja Niskavuoren Hetan Siipirikko. Laulunäytelmässä Tukkijoella hän näytteli Pölhö-Kustaan osan. Lisäksi hänen uraansa lukeutui operetti- ja subrettirooleja.Teatterin maailma 1950, s. 203Suomen teatterit ja teatterintekijät 1974, s. 373–374Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983, s. 302 Mäkisen ensimmäinen aviopuoliso oli teatterinjohtaja Martti Kainulainen (1950–1960) ja toinen Pauli Taalikka (1930–1998) vuodesta 1963. Hänelle syntyi ensimmäisen avioliiton aikana kaksi lasta ja toisen aikana yksi. Näyttelijämatrikkeleissa hänen nimensä on mainittu muodossa Mäkinen-Taalikka (Kainulainen). Mäkisen vanhemmat olivat seppä Emil Mäkinen ja Selma Salojärvi. == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Lesnajan taistelu

Lesnajan taistelu oli osa suurta Pohjan sotaa. Se käytiin Ruotsin armeijan ja Venäjän armeijan välillä 9. lokakuuta 1708 Puola-Liettuan alueella Mogilevin kaupungin itäpuolella sijainneessa Lesnajan kylässä. Lesnajan taistelu, jonka Venäjä voitti, merkitsi Ruotsin kuninkaan Kaarle XII:n Venäjälle suuntaaman sotaretken pysähtymistä ja käännekohtaa sodassa. Voitto oli Pietari Suurelle ensimmäinen säännöllisistä joukoista saavutettu voitto. == Taistelun kulku == Ruotsin 12 500 miehen kokoista armeijaa, jonka tavoitteena oli marssia Riiasta kaakkoon tarvikepulasta kärsineen Kaarle XII:n avuksi, johti kenraali Adam Ludvig Lewenhaupt ja Venäjän armeijaa tsaari Pietari Suuri yhdessä kenraalinsa Alexander Menšikovin kanssa. Ruotsalaisten lähestyessä Lesnajan kylää Pietari hyökkäsi heitä vastaan 5000 sotamiehen ja 7000 rakuunan voimin. Venäläiset joukot oli jaettu kahteen osaan, joista toista komensi tsaari itse ja toista Menšikov. Ruotsalaiset puolustautuivat iltapäivällä vankkureista muodostetussa asemassa, kunnes venäläinen kenraali Reinhold Bauer saapui 5000 rakuunan kanssa. Sotiminen loppui kello seitsemän aikaan illalla, ja Lewenhauptin joukot aloittivat vetäytymisen kohti etelää. Ruotsin armeija menetti taistelussa puolet vahvuudestaan, koko tykistön ja suurimman osan tarvikekuormastostaan. Venäläisten tappiot olivat tsaarin oman arvion mukaan 1 111 kaatunutta ja 2 856 haavoittunutta. == Lähteet == Luokka:1708 Luokka:Ruotsin taistelut Luokka:Venäjän taistelut Luokka:Suuren Pohjan sodan taistelut
Hannele Lanu

Merja Hannele Lanu (28. lokakuuta 1952 Kotka – 6. joulukuuta 2023) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli Porin Teatterin näyttelijänä vuodesta 1983. == Ura == Hannele Lanu syntyi Veikko Gunnar Lanun ja Hilkka Marjatta Rossin perheeseen. Hän opiskeli 1970-luvulla Helsingin yliopistossa, minkä yhteydessä hän löysi Ylioppilasteatterin, joka vei hänet mennessään. Uransa varhaisvaiheessa Lanu perusti lastenteatteri Kitkat-Katkatin, josta hän jatkoi näyttelijäharjoittelijaksi Varkauden Teatteriin. Hän siirtyi pian Poriin ja näytteli Porin Teatterissa vuodesta 1983. Hänestä kehkeytyi yksi teatterin kantavista voimista. Ennen Porin Teatteria Lanu oli työskennellyt lastenteatteri Fingerporissa. Lanun roolitehtäviä olivat esimerkiksi Kauppa- Lopon nimiosa, Kärkkäisen osa Arto Paasilinnan komediassa Jäniksen vuosi ja rouva Higginsin osa musikaalissa My Fair Lady, joka sai yli 15 000 katsojaa. Uransa alkuvaiheessa Lanu näytteli Piian roolin Maria Jotunin komediassa Tohvelisankarin rouva. Lanu näytteli niin ikään muutamassa elokuvatuotannossa. Risto Jarvan ohjaamassa komediaelokuvassa Jäniksen vuosi (1977) hän oli kioskinpitäjänä. Tepi Salokarin ohjaamassa televisioelokuvassa Rakkaus aamupäivällä (1992) Lanu oli yksi viidestä naisesta. Teos on onnen vaikeudesta kertova viisiosainen episodielokuva. Vuonna 1989 Lanu näytteli kunto-ohjaajan roolin Visa Mäkisen rikoskomediassa Ruuvit löysällä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Mostaganemin maakunta

Mostaganemin maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian luoteisosassa. Sen keskus on Mostaganemin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 2 269 neliökilometriä. Asukkaita on 877 500 henkeä (vuonna 2018, arvio). Mostaganemin maakunta rajoittuu idässä Chlefin, kaakossa Relizanen, lounaassa Mascaran ja lännessä Oranin maakuntiin sekä pohjoisessa Välimereen. Maisemaa leimaavat Dahravuodet, Mostaganemin ylänkö sekä idän ja lännen tasangot. Vuotuinen sademäärä on 350–500 millimetriä. Maakunta jakautuu hallinnollisesti kymmeneen piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 32 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Achaacha, Aïn Nouïssy, Aïn Tedles, Bouguirat, Hassi Mameche, Kheireddine, Mesra, Mostaganem, Sidi Ali ja Sidi Lakhdar. Mostaganemista on maantieyhteydet Oraniin, Algeriin ja naapurimaakuntiin. Maakunnan etelärajalla kulkee valtatie A1. Rautatie johtaa Mostaganemista Mascaran maakunnan Mohammadiaan. Mostaganemissa on kalastus- ja kauppasatama ja Salamandressa ja Sidi Lakhdarissa kalastussatamat. Maakunnassa on siviili- ja sotilaskäytössä oleva lentokenttä. Maakunnan pääelinkeino on maanviljely, joka tuottaa viljaa, vihanneksia ja hedelmiä. Välimerellä harjoitetaan kalastusta. Lisäksi on muun muassa elintarvike- ja kemian teollisuutta. Mostaganemissa toimii Abdelhamid Ibn Badisin yliopisto. Nähtävyyksiä ovat Välimeren hiekkarannat ja Mostaganemin kaupungin vanhat osat. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Mostaganemin maakunnan sivusto , Luokka:Algerian maakunnat
Otto Rokka

Otto Rokka (s. 1993) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Suomen Kansallisteatterissa. == Ura == Rokka valmistui Teatterikorkeakoulusta näyttelijäksi keväällä 2022. Ennen teatterikoulua hän opiskeli Lahden kansanopiston teatterilinjoilla vuosina 2014–2017. Rokan näyttämörooleja Suomen Kansallisteatterissa ovat esimerkiksi Aapo Palolan osa näytelmässä Dosentit ja Birkin osa fantasiaseikkailussa Ronja, ryövärintytär. Rokka on näytellyt myös Turun Kaupunginteatterissa, jossa hän teki kirjailija Clifford Bradshaw'n roolin musikaalissa Cabaret. Rokka soittaa kitaraa ja pianoa. Hänen äänialansa on baritoni. Rokka on näytellyt muutamassa lyhytelokuvassa, kuten Otto Kylmälän ohjaamassa 14-minuuttisessa fiktiossa Barcelona (2019). == Viitteet == == Aiheesta muualla == *Kouvolan Sanomat: Kouvolan teatterin vierailuesitys Monologit haastoi teatterikorkeakoulun opiskelijat esittämään tekstejä Tove Janssonista Antti Holmaan *Helsingin Sanomat: Puhumisen voima ja viisi muuta oivallusta *Keskipohjanmaa: Ykspihlajan kesäteatterissa tänä kesänä nähty Otto Rokka loisti Bolla-näytelmässä Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maneka Gandhi

Maneka Gandhi (s. 26. elokuuta 1956) on intialainen poliitikko. Intian parlamentin alahuoneessa Lok Sabhassa hän edustaa Intian kansanpuoluetta Uttar Pradeshin Sultanpurin vaalipiirissä. Hän on toiminut aktiivisesti eläinten oikeuksien puolustajana. Vuonna 2001 ilmestyi Maneka Gandhin anopin, Indira Gandhin elämäkerta, jossa väitettiin Manekan osallistuneen Indiran murhan tekijöiden suojeluun. Maneka Gandhi vei asian oikeuteen ja voitti. == Lähteet == Luokka:Intian kansanpuolueen poliitikot Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johann Stadlmayr

Johann Stadlmayr (n. 1570/5 – 12. heinäkuuta 1648) oli saksalainen säveltäjä.Otavan Iso musiikkitietosanakirja (toim. Erkki Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2Keith Johnson, Johann Stadlmayr AllMusic, viitattu 6.3.2024 Stadlmayr aloitti työskentelyn muusikkona Salzburgin hovissa vuonna 1603 ja eteni pian varakapellimestariksi. Vuosina 1607–1618 hän oli kapellimestari Maksimilian II:n hovissa Innsbruckissa, minkä jälkeen hän palveli samassa kaupungissa Leopold V:tä. Stadlmayrin sävellystuotantoon kuuluu messuja, motetteja, kantaatteja ja psalmeja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:1570-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1648 kuolleet
George Frederic Watts

George Frederic Watts (1817–1904) oli brittiläinen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän herätti aluksi 1840-luvulla huomiota muutamilla historia- aiheisilla laatukuvillaan ja sai niistä pari ensi palkintoakin. Niitä olivat teokset Caractacus, jota riemusaatossa kuljetetaan pitkin Rooman katuja ja Alfred nostaa saksilaiset aseisiin tanskalaisia vastaan. Sittemmin hän liittyi prerafaeliitteihin, mutta hän oli liian itsenäinen ja luopui pian heistäkin kulkeakseen kokonaan omia, muista poikkeavia teitään. Palattuaan kolmivuotiselta opintomatkaltaan Italiasta 1847 hän tosin vielä loi muutaman aikaisempien laatumaalaustensa tapaisen teoksen, kuten Paolo Malatesta ja Francesca da Rimini, Orlando ajaa takaa Fata Morganaa, Laupias samarialainen ja Pyhä Yrjänä, lohikäärmeen tappaja (fresko Lontoon parlamenttitalon runoilijahallissa vuodelta 1853), mutta vähitellen hän siirtyi melkein yksinomaan filosofisen aatemaalauksen alalle.Watts, George Frederick, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 758. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919 Watts halusi maalauksillaan opettaa ja kasvattaa kansaa ja siksi hän ei, omien sanojensa mukaan, maalannutkaan esineitä ja asioita, vaan aatteita. Varakkaana hän ei suostunut myymään teoksiaan yksityisille keräilijöille, etteivät ne hautautuisi heidän kokoelmiinsa, vaan hän lahjoitti niitä Lontoon Tate Galleryyn ja muihin englantilaisiin kokoelmiin, mutta osan hän säilytti omassa työhuoneessaan, joka oli sunnuntai-iltapäivin yleisölle avoinna. Aatteellisia allegorioita olivat esimerkiksi Fata Morgana (1865), Toivo, Rakkaus ja elämä (1893), Rakkaus ja kuolema, Aika, kuolema ja oikeus, Voittava rakkaus, Kuolema kruunaa viattomuuden, Mammona ja Omatunto. Hän piti esikuvinaan eri aikojen mestareita ja omaksui juhlallisen ylevyyden vanhoista kreikkalaisista Parthenon-veistoksista, lämpimät värit venetsialaisilta maalareilta ja valohämyn Rembrandtilta. Myöhempinä vuosinaan hän maalasi aikalaistensa muotokuvia, joista hän lahjoitti 15 kokoelmana, Hengen Pantheonina Lontoon Kansallisgalleriaan. Hän teki jonkin verran myös veistoksia. Hänet valittiin 1868 Kuninkaallisen taideakatemian jäseneksi, mutta hän luopui jäsenyydestä 1896. Constantine501.jpg|Taiteenkeräilijä Alexander Constantine Ionides perheineen, noin 1841–1842. The Wandering Minstrel.jpg|Kiertelevä laulaja. Statue of Alfred, Lord Tennyson, Lincoln (cropped).jpg|Alfred Tennyson ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Englantilaiset taidemaalarit Luokka:Brittiläiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1817 syntyneet Luokka:Vuonna 1904 kuolleet
Mascaran maakunta

Mascaran maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian luoteisosassa. Sen keskus on Mascaran kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 5 135 neliökilometriä. Asukkaita on 968 400 henkeä (vuonna 2018, arvio). Mascaran maakunta rajoittuu pohjoisessa Oranin ja Mostaganemin, idässä Relizanen ja Tiaretin, etelässä Saïdan ja lännessä Sidi Bel Abbèsin maakuntiin. Luonnonalueita ovat Beni- Chouagranen ja Saïdan vuoristot, Habra-Sigin rannikkotasanko, Ghriss-Mascaran ylätasanko ja Mactan suoalue. Ilmasto on välimerellinen ja semiaridi. Vuotuinen sademäärä on 450 millimetriä. Maakunta jakautuu hallinnollisesti 16 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 47 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Fares, Aïn Fekan, Aouf, Bou Hanifia, El Bordj, Ghriss, Hachem, Mascara, Mohammadia, Oggaz, Oued El Abtal, Oued Taria, Sig, Tighennif, Tizi ja Zahana. Maakunnan läpi kulkevat valtatie A1 ja Oraniin johtava rautatie. Pääelinkeino on maanviljely, joka tuottaa viljaa, vihanneksia ja oliiveja. Lisäksi on muun muassa elintarvike-, rakennustarvike- ja kemian teollisuutta. Mascarassa toimii Mustapha Stamboulin yliopisto. Nähtävyyksiä ovat Tighennifin arkeologinen löytöpaikka, roomalaisajan rauniot, emiiri Abdelkaderiin liittyvät kohteet kuten Aïn El Beïdan moskeija ja Sidi Mahieddinen zawiya sekä Bou Hanifian kuumat lähteet. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Mascaran maakunnan sivusto , * Mascaran matkailusivusto , , Luokka:Algerian maakunnat
John Stanley (säveltäjä)

Charles John Stanley (17. tammikuuta 1712 Lontoo – 19. toukokuuta 1786 Lontoo) oli brittiläinen säveltäjä ja urkuri.James Reel, John Stanley AllMusic, viitattu 6.3.2024 Stanley sokeutui 2- tai 3-vuotiaana. Hän opiskeli Maurice Greenen johdolla ja pääsi 11- tai 12-vuotiaana urkuriksi lontoolaiseen kirkkoon.Otavan Iso musiikkitietosanakirja (toim. Erkki Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2 Stanley sai kandidaatin arvon musiikissa Oxfordin yliopistosta vuonna 1729 ja pääsi Inner Templen urkuriksi vuonna 1734. Hän meni naimisiin vuonna 1738. Vuonna 1779 Stanley seurasi William Boycea kuninkaan muusikoiden yhtyeen mestarina ja vuonna 1782 hän pääsi Chapel Royalin urkuriksi. Stanley johti Georg Friedrich Händelin oratorioiden esityksiä tämän elämän viimeisen vuosikymmenen aikana ja jatkoi niitä Händelin kuoltua John Christopher Smithin kanssa. Säveltäjänä Stanleyn on kuvailtu edustaneen Händelin tyyliä tai Händelin ja Johann Christian Bachin välistä siirtymävaihetta. Hän sävelsi oratoriot Jephtha (1757), Zimri (1760) ja The Fall of Egypt (1774). Hänen tuotantoonsa kuuluu myös muun muassa konserttoja, huilusonaatteja ja soolourkuteoksia. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Brittiläiset urkurit Luokka:Vuonna 1712 syntyneet Luokka:Vuonna 1786 kuolleet Luokka:Sokeat henkilöt
John Stanley

John Stanley on seuraavien henkilöiden nimi: * John Stanley (1712–1876), englantilainen säveltäjä * John Stanley (1914–1993), yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija * John Stanley (s. 1942), brittiläinen poliitikko.
Hagnon

Hagnon () voi viitata seuraaviin: * Hagnon Ateenalainen (400-luku eaa.), valtiomies ja sotapäällikkö * Hagnon Tarsoslainen (100-luku eaa.), reettori ja filosofi * Hagnon Peparethoslainen, stadionjuoksun voittaja vuoden 568 eaa. Olympian kisoissa
Kimon Koalemos

Kimon Koalemos (, ; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Ateenasta. Hän oli Stesagoras I:n poika ja Miltiades vanhemman velipuoli. Kimonin pojat olivat Stesagoras II ja Miltiades nuorempi, ja pojanpoika tunnetumpi nuorempi Kimon. Plutarkhoksen mukaan Kimonilla oli lisänimi Koalemos, joka tarkoittaa typerystä.Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Kimon 4. Herodotos kertoo, että Ateenan tyranni Peisistratos karkotti Kimonin Ateenasta. Karkotettuna ollessaan hän voitti nelivaljakkoajot Olympian kisoissa kahdesti, 61. ja 62. olympiadien kisoissa (536 ja 532 eaa.). Jälkimmäisellä kerralla hän salli, että Peisistratos julistettiin voittajaksi hänen sijastaan, ja sai sen seurauksena luvan palata takaisin Ateenaan. Peisistratoksen kuoltua hän voitti samoilla hevosilla kolmannen kerran, 63. olympiadin kisoissa (528 eaa.), ja Peisistratoksen pojat murhauttivat hänet.Herodotos: Historiateos 6.103. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset Luokka:Olympian kisojen voittajat Luokka:500-luvulla eaa. syntyneet Luokka:Ennen ajanlaskun alkua kuolleet
Kimon (täsmennyssivu)

Kimon (, ) voi viitata seuraaviin: * Kimon Koalemos (500-luku eaa.), ateenalainen Olympian kisojen voittaja * Kimon (n. 510–450 eaa.), ateenalainen valtiomies ja sotapäällikkö, edellisen pojanpoika ja tunnetuin samannimisistä * Kimon Kleonailainen (700- tai 500-luku eaa.), taidemaalari * Kimon Georgiev (1882–1969), bulgarialainen poliitikko.
Miltiades vanhempi

Miltiades vanhempi (; n. 590–524 eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Ateenasta ja toimi Traakian Khersonesoksen tyrannina.Herodotos: Historiateos 6.34, 6.38, 6.103, 6.36–38. == Elämä == Miltiades oli Kypseloksen poika ja vanhin Kimonin sukuun kuuluneesta kolmesta Miltiades-nimisestä miehestä. Suku oli kotoisin Aiginalta ja juonsi alkuperänsä Aiakokseen. Miltiadeen isä Kypselos oli huomattava henkilö tyranni Peisistratoksen ajan Ateenassa. Miltiades voitti nelivaljakkoajot vuoden 560 eaa. Olympian kisoissa. Kun Traakian Khersonesosta asuttaneet traakialaiset dolonkialaiset olivat sodassa absinthialaisten kanssa, he pyysivät neuvoa Delfoin oraakkelilta. Oraakkeli kehotti heitä sallimaan, että ensimmäinen mies, joka kestitsisi heitä heidän lähdettyään temppelistä, perustaisi heidän maahansa siirtokunnan. Kyseinen henkilö oli Miltiades, joka oli halukas pääsemään Peisistratoksen vallan alta ja otti siirtokunnan perustamisen mielellään tehtäväkseen. Näin Miltiadeesta tuli Khersonesoksen tyranni. Hän linnoitti niemimaan rakennuttamalla sen kannaksen poikki muurin. Miltiades jäi vangiksi sodassa lampsakoslaisia vastaan, mutta hänet vapautettiin Kroisoksen vaatimuksesta. Miltiades kuoli jättämättä jälkeensä omia lapsia. Hänen kuolemansa jälkeen Khersonesoksen tyrannia siirtyi Stesagoras II:lle, joka oli Miltiadeen velipuolen Kimon Koalemoksen poika, ja tämän jälkeen Kimonin toiselle pojalle Miltiades nuoremmalle. Miltiadeen kunniaksi järjestettiin uhrijuhlat ja kisat, joihin kukaan lampsakoslainen ei saanut osallistua. Sekä Cornelius Nepos että Pausanias sekoittavat Miltiades vanhemman Miltiades nuorempaan.Cornelius Nepos: Kuuluisia miehiä, Miltiades 1; Pausanias: Kreikan kuvaus 6.19.6. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset Luokka:Antiikin tyrannit Luokka:Olympian kisojen voittajat
Miltiades nuorin

Miltiades (; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen valtiomies, joka oli kotoisin Ateenasta. Hän oli Kimonin poika ja tunnetumman Miltiades nuoremman pojanpoika. Miltiades mainitaan Aristeideen skoliassa sekä Aiskhineella, joka sanoo hänen menneen Ateenan lähettiläänä Spartaan ennen viisikymmenvuotisen rauhan solmimista.Aristeides iii. s. 515, ed. Dindorf; Aiskhines: De falsa legatione s. 301, ed. Steph. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset valtiomiehet
Oloros

Oloros (, ) tai Orolos (, ) oli kahden merkittävän traakialaisen tai traakialaistaustaisen henkilön nimi. == Oloros I == Oloros I (500-luku eaa.) oli Traakian kuningas, jonka tytär Hegesipyle nai Miltiades nuoremman.Herodotos: Historiateos 6.39, 6.41; Marcellinus: Thukydideen elämä (Vita Thucydidis). == Oloros II == Oloros II (400-luku eaa.) oli ilmeisesti Hegesipylen poika ja Oloros I:n tyttärenpoika, joka syntyi Hegesipylen toisesta avioliitosta Miltiadeen kuoleman jälkeen. Tämä Oloros oli historioitsija Thukydideen isä.Thukydides: Peloponnesolaissota 4.104; Marcellinus: Thukydideen elämä (Vita Thucydidis); Suda, . == Lähteet == Luokka:Traakialaiset