EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jeanna Bauck

Jeanna Maria Charlotta Bauck (1840 Tukholma – 1926 München) oli ruotsalainen taidemaalari. Bauck maalasi etupäässä maisemia.http://www.artnet.com/artists/jeanna-maria-charlotta-bauck/past- auction-results https://runeberg.org/eurkonst/0031.html Jeanna Bauck syntyi kulttuuriperhesseen, hänen isänsä Wilhelm oli musiikinopettaja ja kriitikko. Vuonna 1863 Bauck muutti Saksaan opiskelemaan taidetta aikansa johtavien professoreiden yksityisoppilaana. Dresdenissä häntä opetti Adolf Erhard, Düsseldorfissa Albert Flamm ja Münchenissä Dietrich Langko sekä Josef von Brandt. http://www.skbl.se/sv/artikel/JeannaBauck Emansipoitunutta elämää viettänyt Bauck tapasi Münchenissä tanskalaisen Bertha Wegmannin, jonka kanssa jakoi ateljeen ja kodin. Taiteellaan heidän onnistui murtautua tuon ajan naistaiteilijoille varatusta ahtaasta roolista. Bauck maalasi ystävättärestään muotokuvan, jossa hän työskentelee maalaustensa parissa niihin täysin uppoutuneena. Vuonna 1880 he päättivät muuttaa Pariisiin ja nyt oli Bauckin vuoro päätyä ystävättärensä ikuistamaksi. Wegmann esittää Bauckin istumassa pöydällä, katsomassa suoraan kohti. Teos esittää itsenäisen naisen joka on tilanteessa läsnä. Bauckin teoksia oli esillä Pariisin salongissa. Müncheniin Bauck palasi vuonna 1882 perusti naisten taidekoulun. Hän opetti myös Berliinin naistaiteilijoiden taidekoulussa. Kyseessä oli vaikutusvaltainen taideseura, jonka antama opetus oli erittäin arvostettua. Paula Modersohn- Becker kirjoitti myöhemmin, että hän vakuuttui Bauckista opettajana ja lähimmäisenä., joka oli täynnä elämäniloa ja voimaa. Modersohn-Beckeristä tuli aikoinaan merkittävä ekspressionistinen maalari. Ruotsissa oli Bauckin näyttelyitä vuosina 1866, 1868 ja 1887. Hänen töitään pääsi Chicagon maailmannäyttelyyn vuonna 1893 ja niitä esiteltiin Liljevalchs konsthalletissa vuonna 1911. Ruotsissa Bauckin töitä oli esillä viimeksi vuonna 2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://arthistoryproject.com/artists/jeanna-bauck/ Luokka:Ruotsalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1840 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Valkealammi (Vihti)

Valkealammi on 26 hehtaarin laajuinen kirkasvetinen metsäjärvi Vihdin ja Hyvinkään rajalla pohjoisella Uudellamaalla. Etäisyys Nummelasta on 28 kilometriä koilliseen, Hyvinkään keskustasta 16 kilometriä lounaaseen ja Helsingin keskustasta 47 kilometriä pohjoisluoteeseen. == Maantiede == Valkealammin lounais–koillissuuntainen ulottuvuus on kilometrin. Valtaosa järvestä sijaitsee Vihdin alueella, koillisin osa sijaitsee Hyvinkäällä. Järven länsiosassa on pieni saari, koilliskolkassa lähellä rantaa on hieman isompi saari. Ruuhka-Suomessa sijaitsevan Valkealammin ympäristö on pääosin metsämaata, koillisrannalla on muutamia rakennuksia. Valkealammin luoteispuolella levittäytyy Valkealamminsuo, koillisessa on Valkealamminharju, etelässä Mustalammi ja lounaassa Komi. Kolmisen kilometriä pohjoiseen sijaitsee Vihdin pohjoisin järvi, Aarlammi. Valkealammia ympäröi metsäinen moreenirinne. Järven vesi on kirkasta, varsin väritöntä ja aavistuksen hapanta. Happitilanne on hyvä. Valkealammi (21.062.1.001) kuuluu Keihäsjoen keskiosan alueeseen (21.062), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vantaanjoen vesistössä (21). Toinen jakovaihe on Keihäsjoen valuma-alue (21.06). Valkealammi on Vantaanjoen alueen luoteisia vakavesiä.Vantaa (21). Järviwiki. Viitattu 3.4.2021. == Muuta == Vihdin Valkealammi on pinta-alaltaan laajin Suomen lukuisista Valkealammista; se on myös eteläisin Valkealammi.Valkealammi. Järviwiki. Viitattu 20.4.2021. == Lähteet == Luokka:Hyvinkään järvet Luokka:Vihdin järvet Luokka:Vantaanjoen vesistö
Maria Banuș

Maria Banuș (10. huhtikuuta 1914 – 14. heinäkuuta 1999) oli romanialainen runoilija. ==Elämäkerta== Maria Banuș syntyi 10. huhtikuuta 1914 Romanian Bukarestissa. Hänen perheensä oli juutalainen, mutta Banuș itse vieraantui juutalaisesta uskosta. Hän myös mielsi itsensä pikemminkin romanialaisena. Banușiista tuli Romanian johtavia naiseutta käsitteleviä runoilijoita. ensimmäiset runot julkaistiin vuonna 1928 ja laajemmalle yleisölle tunnetuksi hän tuli kokoelmateoksella Tara fetelor (1937). Holokaustitoisen maailmansodanaikana vaikutti häneen syvästi. Sitä käsitteli esimerkiksi vuonna 1949 julkaistu Bucurie. Banuș piti myös kommunisteja maailman pelastajina. Sosiaaliset ja humintaariset aiheet ovat esillä teoksissa Torentul (1959) ja Magnet (1962). Hän julkaisi myös näytelmät Ziua cea mare (1951) ja Indragostitii (1954). Runokokoelmateoksia olivat Fiilor mei (1949), Versuri alese (1953), Despre pamant (1954) ja Se arata lumea (1956), sekä rakkausrunoutta maailmankirjallisuudessa käsittelevän tietokirjan Din poezia de dragoste a lumii (1965). Omien teostensa ohella hän käänsi romaniaksi Goethen, Puškinin, Rilken ja Shakespearen teoksia. Banuksen omia runoja käännettiin venäjäksi, englanniksi ja kiinaksi. Vuonna 1978 Banuș julkaisi osia toisen maailmansodan aikaisesta päiväkirjastaan nimellä Sub camuflaj. Teos oli kiistanalainen, sillä se käsitteli esimerkiksi eroottisia kokemuksia ja Banușin suhtautumista juutalaiseen identiteettiin. Banuș kuoli Bukarestissa 14. heinäkuuta 1999. ==Lähteet== Luokka:Romanialaiset runoilijat Luokka:Romanialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Laura Hokkanen

Laura Hokkanen (o.s. Kerola, s. 7. elokuuta 1992 Ikaalinen) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. == Ura == Hokkanen on Ikaalisten Tarmon kasvatti. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 17-vuotiaana 11. toukokuuta 2010 vieraissa PeTo-Jusseja vastaan. Hokkanen toi ensimmäisen juoksunsa toisessa ottelussaan, 16. toukokuuta 2010 kotona Pesä Ysejä vastaan. Hän löi ensimmäisen juoksunsa 19. kesäkuuta 2011 kotona Porin Pesäkarhuja vastaan ja ensimmäisen kunnarinsa 6. heinäkuuta 2012 Rauman Lukkoa vastaan. Kauden 2021 jälkeen Hokkanen ilmoitti lopettavansa pelaajauransa. == Muuta == Hokkasen siskot Petra ja Riina Kerola pelaavat myös pesäpalloa. Hän avioitui kesällä 2021 Riku Hokkasen kanssa. == Lähteet == *Pelaajakortti Hyvinkään Tahkon sivuilla === Viitteet === Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Race Drivin’

Race Drivin’ on Atari Gamesin videopeli vuodelta 1990. Peli on jatko-osa menestyneelle Hard Drivin’ -pelille. ==Kehitys ja julkaisu== Alkuperäinen Race Drivin’ on kolikkopeli vuodelta 1990. Peli julkaistiin myös Atari ST:lle vuonna 1991, SNES:ille vuonna 1992 ja Sega Genesikselle vuonna 1993. Myös Amigalle, Game Boylle ja DOS:ille julkaistiin omat versionsa. Varsinkin SNES- versio kärsi kuitenkin teknisistä puutteista. Sen ruudunpäivitysnopeus oli vain neljä ruutua sekunnissa. Vuonna 2021 julkaistiin epävirallinen versio, jonka kuva päivittyy 30 kertaa sekunnissa. Parannus saatiin aikaan käyttämällä Nintendon kehittämää SA-1 -prosessoria. ==Pelaaminen== Pelaaminen on ajopeleille tyypillistä ja noudattelee jo pelin edeltäjässä Hard Drivin’issa asetettua esimerkkiä. Pelaaja ajaa rataa tavoitteenaan selviytyä yhdestä tai kahdesta kierroksesta ennen ajan loppumista. Radalle ripoteltujen checkpointien läpi ajaminen lisää käytettävissä olevaa aikaa. Pelissä on kolme rataa, joista yksi oli jo Hard Drivin’ssa. Uudet radat ovat stuntti- ja autocross-rata. Alkuperäisessä radassa pelaajan on väisteltävä radalla olevia toisia autoja kun taas uusissa radoissa pelaaja voi kisata rauhassa. Autocross-rata on lyhyt tyypillisen kierrosajan ollessa noin puoli minuuttia. Stunttirata taas on paljon pidempi, noin kolmen minuutin rata. Valittavina on kolme erilaista autoa: speedster, roadster ja Hard Drivin’in alkuperäinen auto. Autoissa on alkuperäistä lukuun ottamatta manuaalivaihteet; alkuperäisen auton saa sekä manuaali- että automaattiversiona. Vaihteiden kanssa saa olla tarkkana, sillä väärin vaihtaminen hyydyttää auton. Pelaaja ohjaa autoa ensimmäisen persoonan perspektiivistä edessään auton kojelauta. Osa kojelaudan näytöistä kertoo pelaajalle ajosta. Näitä ovat nopeus-, kierros ja bensamittarit. Öljy-, lämpö- ja ampeerimittari taas ovat vain koristeita. Jokaisen auton kojelauta näyttää erilaiselta. Pelaaja voi katsoa suorituksensa uusintana. Peli myös mittaa kuinka usein pelaaja on suistunut radan ulkopuolelle. Hard Drivin’iin nähden pelissä on myös uusia stuntteja. Edeltäjäänsä nähden fysiikkamallinnusta on paranneltu. Toisin kuin useimmat ajan ajopelit, Race Drivin’ pyrki simuloimaan ajofysiikoita mahdollisimman todenmukaisesti. Muun muassa auton kaikki neljä pyörää on mallinnettu, toisin kuin pelin edeltäjässä. Pelin 3D-vektorigrafiikat edustivat ajan uusinta peliteknologiaa. Pelihalliversion penkki on säädettävä. Harvinaisessa vain 100 kappaleen erikoisversiossa on useita näyttöjä, jotka takaavat 180 asteen näkökentän. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Race Drivin’ vglistissa * * Luokka:Vuoden 1990 videopelit Luokka:Atarin kolikkopelit Luokka:Ajopelit
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1975

Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1975 oli jalkapallon naisten SM-sarjan toinen kausi ja viides kerta, jolloin jalkapallon naisten Suomen mestaruus ratkaistiin. Mestaruuden voitti HJK, jolle saavutus oli viides naisten Suomen mestaruus. KPV ja OPS putosivat Naisten perussarjaan kaudeksi 1976. SM-sarjaan nousivat KPT ja MP. == Sarjajärjestelmä == Naisten SM-sarja 1975 pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjanousijoita olivat IF-FK ja KPV. Ilves sai edellisenä kautena SM-sarjassa pelanneen Ilves-Kissojen paikan. Otteluiden peliaika oli 2×35 minuuttia. == Joukkueet == Joukkue Paikkakunta City-Pallo Helsinki Helsingin Jalkapalloklubi Helsinki IF Finströms Kamraterna Finström Ilves Tampere Kemin Into Kemi Kokkolan Palloveikot Kokkola Oulun Palloseura Oulu Turun Palloseura Turku == Sarjataulukko == == Suomen mestarit == HJK:n pelaajat: Meri-Tuuli Carpen, Leena Eloranta, Marketta Hartikka, Chrisse Johansson, Paula Järvenpää, Ulla Kaasinen, Tuula Kauppinen, Raija Kärkkäinen, Marjatta Lehti, Inkeri Määttä, Merja Rytkönen, Tiina Rytkönen, Kaija Salopuro, Paula Sirkka, Tuula Öhrnberg. Valmentajat: Aulis Rytkönen, Olavi Sartovuo. == Lähteet == Luokka:Kansallinen liiga -kaudet Luokka:Jalkapallosarjojen kausi 1974–1975/1975
Hannah Tompkins

Hannah Minthorne Tompkins (28. elokuuta 1781 – 18. helmikuuta 1829) oli Yhdysvaltain varapresidentti Daniel D. Tompkinsin vaimo. 28\. elokuuta 1781 syntynyt Hannah Minthorne oli Mangle Minthornen ja tämän toisen vaimon Aryet Constable Minthornen toinen lapsi. 20. helmikuuta 1798 tuolloin 16-vuotias Hannah meni naimisiin 23-vuotiaan asianajajan Daniel D. Tompkinsin kanssa. Hannah oli sairas vuotta ennen kuin hänen aviomiehestään tuli varapresidentti, eikä osallistunut vihkimiseen. Vuosina 1800–1814 aviopari sai yhteensä kahdeksan lasta, joihin kuuluivat Arietta Minthorn Tompkins ja Minthorne Tompkins. Arietta syntyi 31. heinäkuuta vuonna 1800 ja meni naimisiin Smith Thompsonin pojan kanssa vuonna 1818. Mange Minthorne Tompkins syntyi 26. joulukuuta 1807. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain varapresidenttien puolisot Luokka:Vuonna 1781 syntyneet Luokka:Vuonna 1829 kuolleet
Asenath Barazani

Asenath Barazani oli 1500- ja 1600-lukujen vaihteessa elänyt Kurdistanin juutalainen uskonoppinut. Hän johti isänsä perustamaa yešivaa Mosulissa. ==Elämäkerta== Asenath Barazani syntyi ehkä vuoden 1560 paikkeilla. Hänen isänsä oli vaikutusvaltainen Kurdistanin juutalainen kabbalarabbi ja mystikko Samuel ben Nethanel ha-Levi Barazani. Juutalaisen yhteisön tuolloinen ongelma oli oppineiden johtajien pieni määrä. Asenath Barazanin isä halusikin korjata tilanteen perustamalla yešivan Mosuliin. Hänellä ei itsellään ollut Asenathin ohella muita lapsia, joten hän alkoi kouluttaa tytärtään. Asenath meni naimisiin rabbi Jacob Mizrahin kanssa, joka oli myös hänen isänsä oppilas. Jacob lupasi Asenathin isälle, että hänen vaimonsa voisi viettää aikansa opiskellen Tooraa, eikä hänen tarvitsisi tehdä kotitöitä. Asenathin isän kuoltua Jacobista tuli yešivan johtaja, mutta hän oli niin keskittynyt omiin opintoihinsa, että varsinainen opetustoiminta jäi käytännössä hänen vaimonsa tehtäväksi. Aviomiehensä edelleen kuoltua Asenathista tuli yešivan myös virallinen johtaja. Yešiva oli koko toimintansa ajan jatkuvassa taloudellisessa ahdingossa. Sen toiminta söi rahaa, mutta samalla lahjoitusten kerääminen oli osoittautunut hankalaksi. Asenathin tiedetään kirjoittaneen useita eri tahoille osoitettuja kirjeitä, joissa selitetään yešivan toiminnan tukalasta asemasta. Hänen kotinsa, vaatteidensa ja kirjojensa sanotaan tulleen tästä syystä takavarikoiduksi. Hän jatkoi edelleen Tooran opettamista, mutta ei voinut naisena lähteä kiertelemään kauaksi lahjoituksia varten. Rabbit niin läheltä kuin kaukaakin vastailivat kirjeisiin kunnioittavaan sävyyn. Asenath Barazanin kirjoituksia ei tunneta kovin montaa. Niiden perusteella voidaan kuitenkin tulkita hänen hallinneen erinomaisesti Tooraa, Talmudia, midrašaa, kabbalaa ja hepreaa. Taloudellisista ongelmista huolimatta myös yešivan toiminta jatkui. Monista sen oppilaista tuli samaan tapaan tunnettuja uskonnon tietäjiä. Yksi heistä oli Asenath Barazanin poika, jonka hän lähetti Bagdadiin. Hänestä polveutui sittemmin rabbiinisten oppineiden dynastia. Asenath Barazani kuoli suurin piirtein vuosien 1625 ja 1635 välillä. ==Lähteet== Luokka:Rabbit Luokka:1500-luvulla syntyneet Luokka:1600-luvulla kuolleet
Eija Kärnä

Eija Kärnä (myös Kärnä-Lin; s. 1956) on suomalainen kasvatustieteilijä (Ph.D.), joka on toiminut erityispedagogiikan professorina Joensuun yliopistossa ja sen seuraajassa Itä-Suomen yliopistossa. Hän on tehnyt tutkimusta ja ollut tiedotusvälineiden haastateltavana esimerkiksi päivähoidon, erityislapsien ja vanhusten digitaalisten oppimis- ja viestintävälineiden sekä digitaitojen aihepiireistä. Kärnä toi Suomeen autististen lasten avustajan välityksellä tapahtuvan fasilitoidun kommunikoinnin. Se on herättänyt runsaasti keskustelua, ja sen käyttö on myös kielletty epäeettisenä. Kärnä opiskeli kasvatustieteen maisteriksi Joensuun korkeakoulussa (1981). Hän jatkoi opintojaan yhdysvaltalaisessa Syracusen yliopistossa, ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi (Ph.D.) vuonna 1993. Hänet nimitettiin vuonna 2007 alkujaan määräaikaiseen erityispedagogiikan professorin toimeen Joensuun yliopistossa (9/2007-7/2009). Sittemmin professuuri on jatkunut, Joensuun ja Kuopion yliopistojen yhdistyttyä Itä- Suomen yliopiston Joensuun kampuksella. ==Teoksia== * Eija Kärnä: "Sometimes we skip school" : a qualitative study on upper stage students in ungraded special education in Finland. Ph.D. thesis/ Syracuse University, 1993. * Kari Tuunainen, Jacqueline B. Temple, Joel Kivirauma, Jaan Kõrgesaar, Marshall Zumberg, Eija Kärnä-Lin, Jarkko Hautamäki, Hannu Savolainen, Matti Kuorelahti ja Timo Saloviita: Erityiskasvatus ja integraatio : juhlakirja: prof. Sakari Moberg 60 v.. Jyväskylän yliopisto, erityispedagogiikan laitos 2002. ISBN 951-39-1365-1. * Leena Holopainen, Eija Kärnä, Kristiina Lappalainen, Hannu Savolainen, Virpi Vellonen & Päivi Walling (toim.): Kasvun vahvat vuodet : 40 vuotta erityispedagogiikkaa Joensuun yliopistossa. Joensuun yliopisto 2009. * Juhani Laurinkari (toimittaja ja kirjoittaja), Anja Saarinen, Eija Kärnä, Eeva Besio-Laurens (kirjoittajat): Tuettu kirjoittaminen autistisen henkilön kommunikoinnin keinona. Kehitysvammaliitto 2014. ISBN 978-951-580-561-4. * Päivi Kauppila (toimittaja), Eija Kärnä, Kaisa Pihlainen ja Teija Koskela (toimittaja-kirjoittajat): Teknologia ikäihmisen tukena : ketterän kokeilukulttuurin ytimessä. Itä-Suomen yliopisto 2017. ISBN 978-952-61-2409-4. * Xiaoyi Hu & Eija Kärnä (Editors): Educating Students with Autism Spectrum Disorder in China and Finland. Springler 2019. ISBN 978-981-13-8202-4 (hardcover), ISBN 978-981-13-8203-1 (ebook). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kärnä Eija Itä-Suomen yliopiston SoleCRIS-tutkimustietokannassa (uef.fi) * Eija Kärnän Google Scholar -profiili (scholar.google.com) * Eija Kärnä. University of Eastern Finland, School of Educational Sciences and Psychology. Doctor of Philosophy (researchgate.net) Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Joensuun yliopiston professorit Luokka:Itä-Suomen yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset kasvatustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nicolás Tagliafico

Nicolás Alejandro Tagliafico (s. 31. elokuuta 1992 Buenos Aires) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, joka edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Lyonia. Hän on edustanut Argentiinan jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2017, ja oli voittamassa maailmanmestaruutta 2022. == Seurajoukkueura == Tagliafico aloitti ammattilaisuransa Banfieldissa 2010. Hän pelasi seurassa kolme kautta Argentiinan Primera Divisiónissa ja yhden kauden sarjatasoa alempana Primera B Nacionalissa. Hän kävi välillä kauden 2012–2013 lainalla Espanjan Segunda Divisiónin Real Murciassa. Hän siirtyi vajaalla kolmella miljoonalla eurolla Club Atlético Independienteen helmikuussa 2015. Hän pelasi seurassa 85 Argentiinan pääsarjaottelua ja teki kaksi maalia. Hän oli voittamassa Copa Sudamericanaa 2017. Tagliafico siirtyi Eredivisiessä pelaavaan Ajaxiin neljällä miljoonalla eurolla tammikuussa 2018. Hän voitti Alankomaiden-mestaruuden 2019, 2021 ja 2022 sekä KNVB-cupin 2019 ja 2021. Hän pelasi Ajaxissa neljän ja puolen vuoden aikana 115 ottelua, joissa viimeisteli yhdeksän maalia. Mestarien liigan 25 ottelussa hän teki neljä maalia. Tagliafico siirtyi Ligue 1:n Lyoniin 4,2 miljoonalla eurolla kesällä 2022. == Maajoukkueura == Tagliafico pelasi kaksi ottelua alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009 ja viisi ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Brasiliaa vastaan kesäkuussa 2017. Hän oli avauskokoonpanossa Argentiinan kaikissa neljässä ottelussa MM-kilpailuissa 2018. Hän pelasi kaikki kuusi ottelua Argentiinan pronssijoukkueessa Copa Américassa 2019 ja viisi ottelua Argentiinan voittaessa Etelä-Amerikan- mestaruuden 2021. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi yhtä vaille kaikissa maailmanmestaruuden voittaneen Argentiinan otteluista. Avauskokoonpanossa hän oli kolmessa ottelussa, mukaan lukien loppuottelu Ranskaa vastaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lantaanisulfaatti

Lantaanisulfaatti (La2(SO4)3) on lantaani- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden lantaaniyhdisteiden valmistukseen. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa lantaanisulfaatti on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset okta- ja nonahydraatit La2(SO4)3·8H2O ja La2(SO4)3·9H2O. Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa. Lantaanisulfaatti liukenee vain hieman veteen. Voimakkaasti kuumennettaessa se hajoaa lantaanioksidiksi ja lantaanin oksisulfaateiksi ja oksisulfideiksi. Lantaanisulfaattia valmistetaan neutraloimalla lantaanioksidia, -hydroksidia tai -karbonaattia rikkihapolla. :La2O3 \+ 3 H2SO4 → La2(SO4)3 \+ 3 H2O :2 La(OH)3 \+ 3 H2SO4 → 2 La2(SO4)3 \+ 3 H2O :La2(CO3)3 \+ 3 H2SO4 → La2(SO4)3 \+ 3 H2O + 3 CO2 Lantaanisulfaattia käytetään muiden lantaaniyhdisteiden valmistukseen. ==Lähteet== Luokka:Lantaaniyhdisteet Luokka:Sulfaatit
Seema Biswas

Seema Biswas (s. 1. tammikuuta 1965 Guwahati, Assam, Intia) on intialainen elokuva- ja teatterinäyttelijä. Hän nousi kuuluisuuteen Phoolan Devin roolilla Shekhar Kapurin elokuvassa Bandit Queen (1994), josta hän voitti National Film Awards -palkinnon parhaasta naispääosasta. Hän voitti Sangeet Natak Akademi Award -palkinnon vuonna 2000 ja parhaan naispääosan Genie Awards -palkinnon vuonna 2006 Shakuntalan roolista Deepa Mehtan elokuvassa Water (2005). Hänen muihin valtavirran elokuviinsa kuuluvat Khamoshi: The Musical (1996), josta hän voitti parhaan naissivuosan Screen Awards -palkinnon, Bhoot (2003), Vivah (2006) ja Half Girlfriend (2017). Elokuvien lisäksi Biswas on esiintynyt televisio-ohjelmissa. == Filmografia == Vuosi Elokuva Rooli Kieli Muuta 1988 Amshini Sarada Hindi 1994 Bandit Queen Phoolan Devi Hindi 1996 Khamoshi: The Musical Flavy J. Braganza Hindi 1997 Ladies Only Hindi 1998 Hazaar Chaurasi Ki Maa Somun äiti Hindi 1999 Bindhaast Seema Srivastava Marathi Samar Dulari Hindi 2001 Dhyasparva Malati Karve Marathi Shantham Malajalam 2002 Deewangee Psykiatri Hindi Company Ranibai Hindi Ghaav: The Wound Tanya Hindi 2003 Boom Bharti Hindi, englanti Bhoot Bai Hindi Iyarkai Mercy Tamili Pinjar Pagli Hindustani, pandžabi 2004 Kaya Taran Sisar Agatha Hindi Dobara Mamta Hindi Ek Hasina Thi Malti Vaidya Hindi, englanti Hanan Rouva Heeralal Hindi, bengali, englanti 2005 Water Shakuntala Englanti, hindi Mumbai Godfather Hindi The White Land Sudhan äiti Hindi 2006 Vivah Rama Hindi Shoonya Pradhan Hindi Thalaimagan Alankaram Tamili Zindaggi Rocks Gazala Qadri Hindi 2007 Sofia Madam Kamagata Maru Risk Devki Wardhan Hindi Amal Sapna Agarwal Englanti, hindi 2008 Striker Siddharthin äiti Hindi Shaurya Captain Javed Khanin äiti Hindi Heaven on Earth Englanti, punjabi Yeh Mera India Bai Hindi 2009 Cooking with Stella Stella Englanti, Hindi Dujone Meghnan täti Bengali 2010 Lalbaug Parel Mother Marathi City of Gold Aai Hindi 2011 Queens! Destiny Of Dance Guru Amma Hindi Patang Sudha Hindi, gudžarati, englanti With Love, Delhi! Äiti Englanti 2012 Keskiyön lapset Mary Englanti 2014 Chaarfutiya Chhokare Janki Hindi Manjunath Manjunathin äiti Hindi Sold Amma Englanti Balyakalasakhi Selvi Malajalam Endless Summer Malajalam Exclusion Hindi 2015 Jai Ho Democracy Mohini Devi Hindi 2016 Kothanodi Dhoneshwari Assami A Yellow Bird Sivan äiti Tamili, mandariinikiina, englanti Freaky Ali Alin äiti Hindi Anatomy of Violence Hindi Holding Back Hindi 2017 Half Girlfriend Rani Sahiba Hindi Sameer Mumtaz Khala Hindi Soul Curry Konkani Dhiya Poota Kakiya Bhodžpuri 2018 Bhoga Khirikee Assami 2019 Darkness Visible Rakhee Hindi 2020 Funny Boy Ammachi Englanti, tamili, sinhala == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sophia Popov

Sophia Popov (s. 2. lokakuuta 1992) on saksalainen golfaaja. Popov kilpaili LPGA:n alaisessa turnauksessa ensimmäistä kertaa vuonna 2011, jolloin hän kilpaili Britannian avoimessa turnauksessa ollen lopputuloksissa 67. Seuraavan kerran hän oli mukana LPGA:n turnauksessa vuonna 2015. Hän kilpaili tuolloin major-tourin turnauksessa Women's PGA Championshipissa, jossa ei päässyt toiselta kierrokselta eteenpäin. Vuonna 2016 hän oli Yhdysvaltain avoimessa turnauksessa 72. Vuonna 2018 hän oli Women's PGA Championshipin 57. Vuonna 2020 Popov saavutti menestystä, kun hän voitti Britannian avoimen turnauksen. Huhtikuussa 2021 Green oli LPGA:n rankingissa (Rolex Rankings) 21. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset golfaajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maude Fealy

Maude Fealy (4. maaliskuuta 1883 Memphis – 9. marraskuuta 1971 Woodland Hills) alkuperäiseltä nimeltään Maude Mary Hawk oli yhdysvaltalainen teatteri- ja mykkäelokuvakauden näyttelijä. Hänen pitkä uransa jatkui myös äänielokuvan kaudella. http://www.ibdb.com/broadway-cast-staff/maude-fealy-67476 == Elämänvaiheita == Fealyn äiti oli näyttelijä ja hän järjesti kolmevuotiaalle tyttärelleen roolin oopperasta, missä oli itsekin mukana. Fealy näytteli pikkurooleja yhdeksänvuotiaaksi saakka. Sen jälkeen hän kävi koulua ja viisitoistavuotiaana hän saai roolin Romeosta ja Juliasta. Roolisuoritus meni niin hyvin, että monet kykyjenetsijät olivat valmiita ottamaan hänet teattereihinsa. Kuultuaan hänen ikänsä, he tosin empivät, mitkä olisivat hänelle sopivia rooleja. http://history.denverlibrary.org/colorado- biographies/maude-fealy-1881-1971-4 Näyttelijä ja näytelmäkirjailija William Gillette tarjosi Fealylle roolia sen jälkeen, kun hänelle oli ostettu korkeakorkoiset kengät lisäämään pituutta. Sen jälkeen hän näytteli Sherlock Holmesista kertovassa näytelmässä ja pääsi kiertueelle Lontooseen. Häntä kehuttiin muuntautumiskyvystä jolla pystyi omaksumaan monia eri rooleja. Vuonna 1903 hänelle tarjottiin 1000 frangia palkinnoksi kuvasta, joka oli lähetetty kauneuskilpailuun. Hän kieltäytyi palkinnosta, sillä ei ollut tiennyt asiasta mitään, eikä ollut omasta mielestään tehnyt mitään ansiokasta. Samana vuonna hän teki roolin Broadwaylla, mutta roolityö kesti vain kolme viikkoa. Avioliiton Fealy solmi salaa äidiltään vuonna 1907. Liitto päättyi eroon jo kaksi vuotta myöhemmin. Heti perään hän solmi uuden liiton, näyttelijä James Durkinin kanssa. Ura elokuvanäyttelijänä alkoi vuonna 1911. Seuraavat kolme vuotta hän näytteli mykkäelokuvissa miehensä ohjauksessa. Avioliitto purkautui vuonna 1917 ja Fealy siirtyi teatterilavoille. 1920-luvun alkupuolella Fealy esiintyi teattereissa. Vuosina 1926- 1928 välisen ajan hän asui Michiganissa Grand Rapidsissa, missä hän avasi näyttelijäkoulun ja ohjasi sekä näytteli. Hänen vuonna 1920 solmimansa avioliitto oli päättynyt vuonna 1923. Hän kirjoitti myös näytelmiä, jotka saavuttivat kohtalaista menestystä. Vuoden 1929 pörssiromahdus vähensi teatterien tarjoamia työmahdollisuuksia ja Fealy palasi elokuvanäyttelijäksi. Laman aikana Fealy näytteli elokuvissa ja opetti näyttelemistä Los Angelesissa. Hän tutustui Cecil B. DeMilleen ja hän antoi työtä näyttelijöiden valmentajana. Fealyn ja DeMillen ystävyys kesti läpi loppuelämän. Lama-aika koetteli myös Hollywoodia ja Fealy muutti Denveriin opettamaan näyttelemistä. Hän muutti Hollywoodiin jälleen vuonna 1941, jolloin perusti yksityisen näyttelijäkoulun. Hän ajautui sen parissa suuriin taloudellisiin vaikeuksiin ja teki myös ohjauksia ja käsikirjoituksia. Vuoden 1955 jälkeen hän muutti Denveriin pysyvästi. Elokuvarooleja hän teki vielä vuosina 1956 ja 1958. https://www.imdb.com/name/nm0269863/bio?ref_=nm_ov_bio_sm == Viitteet == == Lisää aiheesta == * https://www.imdb.com/name/nm0269863/ Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvien näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Johanna Valkama

Johanna Valkama (s. 1982) on suomalainen kirjailija. Tampereelta kotoisin oleva Valkama asuu Nokialla aviomiehensä, kahden poikansa, kolmen kissansa, kahden koiransa ja kolmen hevosensa kanssa. == Ura == Valkaman esikoisromaani Itämeren Auri julkaistiin vuonna 2016. Se aloitti neliosaisen kirjasarjan Metsän ja meren suku. Sarjan seuraavat osat julkaistiin seuraavina vuosina, Linnanvuoren Tuuli (2017), Kaukosaarten Aino (2018) ja Jäävuonon Ruusu (2019). Vuoden 2021 maaliskuussa ilmestyi romaani Katariinanpyörä, joka aloitti samalla uuden sarjan Ilkkalan Susanna. Katariinanpyörän jatko-osa Kuningatarlaiva ilmestyi 2022. Ilkkalan Susanna -trilogian viimeinen osa Tervahovi julkaistiin 2023. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * johannavalkama.com - kotisivut Luokka:Suomalaiset historiallisten romaanien kirjoittajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nicola Beer

Nicola Beer (s. 23. tammikuuta 1970) on saksalainen poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2019 alkaen Euroopan parlamentin edustajana. Hän edustaa vapaa vapaata demokraattista puoluetta (FDP). == Tausta ja yksityiselämä == Beer kävi lukion saksaksi ja ranskaksi. Tämän jälkeen hän työskenteli pankissa vuoteen 1991 asti, kunnes alkoi opiskelemaan oikeustiedettä. Beer valmistui Frankfurtin yliopistosta vuonna 1999 ja toimi sen jälkeen juristina vuoteen 2009 asti. Beer oli naimissa Volker Steinin kanssa vuoteen 2001 asti. Parilla on kaksospojat.. Vuodesta 2018 lähtien Beer on ollut naimisissa Jürgen Illingin kanssa. Uskonnolliselta vakaumukseltaan Beer on luterilainen. Vuonna 2011 Beer aloitti Max Planck -seuran alaisuudessa toimivan Euroopan oikeushistoriallisen instituutin edunvalvonnasta vastaavan komitean jäsenenä. == Poliittinen ura == Beer liittyi FDP:n nuorisojärjestöön vuonna 1988 asuessaan Frankfurtissa. Hänet valittiin Hessenin osavaltion parlamenttiin vuonna 1999. Vuosina 2009–2014 hän toimi osavaltion maapäivien hallituksessa.. Vuonna 2013 Beer aloitti FDP:n puoluesihteerinä. Tätä ennen hän toimi Hessenin osavaltion kulttuuriministerinä, mutta menetti asemansa hallituksen menetettyä enemmistön tukensa maapäivillä.. Puoluesihteerin virka kesti vuoteen 2019 saakka, jolloin Beer nousi EU-parlamenttiin. Euroopan parlamentissa Beerin FDP-puolue kuuluu Renew Europe -ryhmään. EU-vaalien 2019 yhteydessä Beer oli puolueensa kärkiehdokas. Hänet valittiin EU-parlamenttiin puolueensa äänikuningattarena ja hänen tilalleen liittopäiväedustajaksi nousi Peter Heidt. Parlamentissa hän istuu ITRE-valiokunnassa, jonka vastuulla ovat teollisuus, tutkimus ja energia. == Galleria == Tiedosto:Nicola Beer.JPG|Beer kampanjoimassa vuonna 2013 Tiedosto:2015-01-06 3359 Nicola Beer, Michael Theurer (Dreikönigskundgebung der Liberalen).jpg|Beer puoluetoverinsa Michael Theurerin vuonna 2015 Tiedosto:Wahlkampfveranstaltung der FDP.JPG|Beer (sinisessä takissa) FDP:n vaalitilaisuudessa Kasselissa vuonna 2017 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Saksalaiset poliitikot Luokka:Saksalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vaasan akkutehdas

Vaasan akkutehdashanke eli GigaVaasa on Vaasan Laajametsän ja Mustasaaren Gransholmsbackenin teollisuusalueelle suunniteltu akkutehdashanke. Huhtikuussa 2021 Vaasan kaupunki ja brittiläinen akkuarvoketjutoimija Johnson Matthey ilmoittivat aiesopimuksen alueelle rakennettavasta akkuteollisuuden tehtaasta. Tehtaan on tarkoitus käynnistyä vuonna 2025 ja sen rakentaminen on tarkoitus aloittaa vuonna 2023. == Historia == GigaVaasaksi nimetty akkuteollisuushanke käynnistyi vuonna 2016 sai laajaa valtakunnallista huomiota vuonna 2018, kun Vaasan kaupunki kaavoitti teollisuusalueen Teslan akkutehdasta tavoitellen. Tesla päätyi kuitenkin perustamaan tehtaansa Berliiniin. Taustalla kaupunki jatkoi keskusteluja useiden eri toimijoiden kanssa. Ruotsalainen Northvoltin tehtaalle alue oli mukana alustavalla harkintalistalla. Kevään 2021 Johnson Mattheyn ilmoitusta pidettiin "päänavauksena" akkuklusterin syntymiselle. == Lähteet == Luokka:Vaasalaiset yritykset Luokka:Suomen teollisuusalueet Luokka:Suomen kemianteollisuus
Sofi Marinova

Sofi Marinova (s. 5. joulukuuta 1975) on bulgarialainen romanitaustainen laulaja ja yksi maan suosituimmista artisteista. Marinova julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Edinstven moy vuonna 1997. Hän edusti Bulgariaa vuoden 2012 Euroviisuissa kappaleella Love Unlimited. == Lähteet == Luokka:Bulgarialaiset laulajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dominikus Böhm

Dominikus Böhm (23. lokakuuta 1880 Jettingen – 6. elokuuta 1955 Köln) oli saksalainen arkkitehti, jota pidetään yhtenä Saksan 1900-luvun merkittävimmistä kirkkoarkkitehdeista. Böhm uudisti kirkkojen arkkitehtuuria abstrakteilla, tilan tuntua ja materiaalin aineettomuutta korostavilla suunnitelmillaan. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Frielingsdorfin kirkko (1927), St. Josefin kirkko (1931) sekä Kölnissä sijaitsevat St. Engelbertin kirkko (1932) ja St. Maria Königin kirkko.Jokinen ja Honkala 2000, s. 47 Böhmin varhaiset työt muistuttivat historiallisia tyylisuuntia, mutta 1920-luvulta lähtien hänen suunnitelmiinsa ilmaantui aluksi ekspressionistisia vaikutteita ja sittemmin abstraktia gotiikkaa. Böhm halusi tuoda seurakunnan lähemmäs alttaria, ja käytti sen vuoksi joissakin suunnitelmissaan soikeaa pohjakaavaa. Vuodesta 1928 eteenpäin hänen rakennuksensa muuttuivat modernistisemmiksi. Natsien noustua valtaan Böhmistä tuli epäsuosittu.Curl 1999, s. 82 Pritzker-palkittu arkkitehti Gottfried Böhm oli Dominikus Böhmin poika. Toisen maailmansodan jälkeen Dominikus ja Gottfried Böhm entisöivät yhdessä useita sota-aikana vaurioituneita kirkkoja. == Lähteet == *Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8 *Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. ISBN 951-0-24579-8 === Viitteet === Luokka:Saksalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Milla-Maj Majasaari

Milla-Maj Majasaari (s. 15. lokakuuta 1999 Pori) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Englannin korkeimmalla sarjatasolla eli Superliigassa pelaavaa Crystal Palacea. Kevätkauden 2024 hän torjui Belgian Superliigassa RSC Anderlechtin ykkösmaalivahtina. Aiemmin hän on pelannut Ruotsin Damallsvenskanissa IK Uppsalassa (kauden 2023) ja tukholmalaisessa AIK:ssa (Elitettanissa kaudella 2020 ja Damallsvenskanissa kausilla 2021 ja 2022). Suomalaisessa Naisten Liigassa hän on edustanut NiceFutista, Turun Palloseuraa sekä FC Honkaa. Suomen A-maajoukkueen maalivahtina Majasaari pelasi ensimmäisen ottelunsa helmikuussa 2023. == Ura == === Seurajoukkueet === Majasaari aloitti uransa porilaisessa NiceFutiksessa. Hän pelasi ensimmäisen Naisten Liigan ottelunsa NiceFutiksen maalilla 14-vuotiaana syksyllä 2014. Kaudet 2016–2018 Majasaari pelasi TPS:ssa, joka voitti 2016 Naisten Liigan hopeaa. Kaudeksi 2019 Majasaari siirtyi FC Honkaan, joka sijoittui sillä kaudella Naisten Liigassa hopealle. Joulukuussa 2019 Majasaari teki sopimuksen Ruotsin toisella sarjatasolla Elitettanissa pelanneen AIK:n kanssa. Ensimmäisellä Ruotsin kaudellaan 2020 Majasaari pelasi kahta vaille kaikissa AIK:n otteluissa täydet minuutit ja torjui 13 nollapeliä. Hänet valittiin Elitettanin kauden parhaaksi maalivahdiksi. Kausi päättyi AIK:n voittoon ja sarjanousuun Damallsvenskaniin. Marraskuussa 2020 hän solmi jatkosopimuksen AIK:n kanssa. Majasaari pelasi ensimmäisen sarjaottelunsa Damallsvenskanissa 17. huhtikuuta 2021. Ensimmäisen Damallsvenskan-kautensa päätteeksi Majasaari valittiin ehdolle Ruotsin pääsarjan kauden parhaaksi maalivahdiksi. Tammikuussa 2023 Majasaari siirtyi AIK:sta IK Uppsalan joukkueeseen. Tammikuussa 2024 hän siirtyi belgialaisen RSC Anderlechtin riveihin. Kauden päätteeksi toukokuussa 2024 RSC Anderlecht voitti Belgian mestaruuden. Elokuussa 2024 Majasaari teki sopimuksen Englannin Superliigaan nousseen Crystal Palacen kanssa. === Maajoukkueet === Suomea Majasaari on edustanut 16-, 17-, 18- ja 19-vuotiaiden maajoukkueissa, U23-maajoukkueessa sekä A-maajoukkueessa. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi 14-vuotiaana U16-tyttöjen maajoukkueessa Islantia vastaan kesällä 2014. Maaotteluita on kertynyt kaikkiaan 19. Suomen A-maajoukkueen mukana Majasaari oli ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 Skotlantia vastaan pelatussa EM-karsintaottelussa, johon hänet kutsuttiin loukkaantuneen Paula Myllyojan korvaajaksi. Toisen kerran Majasaari valittiin Suomen naisten A-maajoukkueeseen helmikuussa 2022 Ranskan jalkapalloliiton järjestämään neljän maan turnaukseen Tournoi de Franceen. Ensimmäisen A-maajoukkuepelinsä Majasaari pelasi Unkaria vastaan Cyprus Cupissa 19.2.2023. Suomi voitti ottelun 8-0. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Milla-Maj Majasaari Suomen Palloliitto. *Milla-Maj Majasaari Svensk Fotboll. *Milla-Maj Majasaaren ottelut Naisten Liigassa 2014–2019 Kansallinen Liiga. Luokka:Suomalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suzanne Mubarak

Suzanne Mubarak (s. 28. helmikuuta 1941) on Egyptin entisen presidentti Hosni Mubarakin leski. Egyptiläis-brittiläisen pariskunnan lapsi Suzanne ja Hosni Mubarak avioituivat jälkimmäisen ollessa Egyptin ilmavoimien upseeri ja hän nousi presidentiksi vuonna 1981. Pari sai kaksi poikaa, Alaan ja Gamalin. Hosni Mubarak syrjäytettiin vallankumouksessa vuonna 2011. ==Elämäkerta== Suzanne Mubarak syntyi Minyassa Egyptissä vuonna 1941. Hänen isänsä oli egyptiläinen lääkäri ja äiti brittiläinen sairaanhoitaja. Nuoruutensa Suzanne varttui Kairon Heliopoliksella. 16-vuotiaana hän tapasi tulevan aviomiehensä Hosni Mubarakin, joka tuolloin oli Egyptin ilmavoimien upseeri. Pari meni naimisiin vuotta myöhemmin ja he saivat kaksi lasta, Alaan ja Gamalin. 10 vuotta myöhemmin hän ryhtyi opiskelemaan. Hän sai alemman korkeakolututkinnon politiikan tutkimuksesta vuonna 1977 ja ylemmän tutkinnon sosiologiasta ja antropologiasta 1982. Molemmat tutkinnot hän suoritti Kairon Amerikkalaisessa yliopistossa. Hänen miehestään tuli yksi Jom kippur -sodan sankareista ja hän kohosi nopeasti poliittiselle uralle. Egyptin presidentti Anwar Sadat murhattiin vuonna 1981. Tuolloin varapresidenttinä toimineesta Hosni Mubarakista tuli nyt maan presidentti. Toisin kuin joskus aikaisemmin, valtatyhjiötä ei syntynyt edellisen johtajan kuollessa. Alkoi pitkä ja vakaa Mubarakin valtakausi, jonka aikana tosin tehtiin vain hitaita uudistuksia. Suzanne oli suhteellisen näkymätön hahmo etenkin länsimaissa. Hän toimi kuitenkin esimerkiksi lasten oikeuksien ja hyvinvoinnin parissa aloittaen hankkeita esimerkiksi koulujen ja kirjastojen parantamiseksi. Unescon pyynnöstä hän oli mukana aloittamassa Bibliotheca Alexandrina -hanketta. Hänet nähtiin ajoittain myös diplomaattisissa tehtävissä. Vuonna 1985 hän johti egyptiläistä delegaationta YK:n naisten vuosikymmenen kokoukseen Kenian Nairobissa ja vuonna 1987 hän oli puhujana kansainvälisessä lastenoikeuksien kokouksessa Italian Luganossa. Hosni Mubarakin hallinto kaatui vallankumouksessa vuonna 2011. Vallasta syösty presidentti tuomittiin seuraavina vuosina useita kertoja, mutta vuonna 2017 oikeus päätti vapauttaa hänet. Vallankumouksen lopputulos merkitsi myös Suzanne Mubarakin joutumista syrjään vaikutusvaltaisesta asemastaan. Vallankumouksen jälkimainingeissa Mubarakin perhettä syytettiin esimerkiksi miljoonaomaisuuksien kokoamisesta. Suzanne Mubarakin uskottiin yleisesti myös yrittäneen saada miehensä nimittämään pariskunnan poika Gamal Mubarak seuraajakseen. Suzanne Mubarak oli jonkin aikaa pidätettynä, mutta hänet vapautettiin hänen suostuttuaan siirtämään miljoonia maan petoksista vastaavalle viranomaiselle. Hosni Mubarak kuoli helmikuussa 2020. Euroopan unionin pakotteet Suzannea ja muuta Mubarakin perhettä vastaan peruttiin maaliskuussa 2021. ==Lähteet== Luokka:Valtionpäämiesten puolisot Luokka:Egyptiläiset henkilöt Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Amsterdamin koulukunta

pienoiskuva|Michel de Klerk: Het Schip eli "Laiva" (1917-1920). Asuintalo Amsterdamissa. Amsterdamin koulukunta oli alankomaalainen dynaamista ekspressionismia edustanut ja 1910–1920-luvulla vaikuttanut arkkitehtiryhmä. Sen merkittävimmät jäsenet olivat Michel de Klerk, Piet Kramer ja Johan Melchior van der May. Ryhmän arkkitehdit suunnittelivat varsinkin asuinrakennuksia, joiden julkisivuja leimaa veistoksellinen tiiliekspressionismi.Jokinen ja Honkala 2000, s. 18 == Lähteet == *Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. ISBN 951-0-24579-8 === Viitteet === Luokka:1900-luvun arkkitehtuurin suuntaukset Luokka:Ekspressionismi Luokka:Amsterdamin historia
Anna Júlia Donáth

Anna Júlia Donáth (s. 6. huhtikuuta 1987) on unkarilainen poliitikko, joka toimii Euroopan parlamentin jäsenenä. Hän edustaa Momentum-puoluetta. == Tausta ja yksityiselämä == Donáth syntyi Budapestissa vuonna 1987. Donáth on opiskellut sosiologiaa Budapestin yliopistossa ja etnologiaa Amsterdamin yliopistossa. Valmistuttuaan hän työskenteli Brysselissä Menedék-nimisen järjestön, joka edustaa ulkomailla asuvia unkarilaisia, projektivastaavana.. == Poliittinen ura == Donáth liittyi Momentumiin vuonna 2016 palattuaan Unkariin ja saatuaan kutsun Momentumin tapahtumaan lapsuuden ystävältään. Vuodesta 2018 lähtien Donáth on toiminut puolueensa varapuheenjohtajana. Donáth asettui ehdolle vuoden 2019 EU-vaaleissa ja tuli valituksi puolueensa ainoina edustajina yhdessä Katalin Csehin kanssa. He olivat puolueensa kärkiehdokkaita Unkarissa.. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Anna Júlia Donáthin Twitter-tili Luokka:Unkarilaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Konrad Adenauer -säätiö

Konrad Adenauer -säätiö eli KAS () on saksalainen vuonna 1955 perustettu, liittokansleri Konrad Adenauerin mukaan nimetty, itsenäinen Saksan kristillisdemokraattisen unionin lähisäätiö. Säätiön päätoimisto sijaitsee Sankt Augustinin kaupungissa Bonnin läheisyydessä. Säätiöllä on Saksassa yhteensä 16 aluetoimistoa. Säätiön tehtäviin kuuluu järjestää kansalaiskasvatusta, konferensseja ja tapahtumia. Säätiöllä on myös vuonna 1998 perustettu konferenssikeskus. == Toiminta == Säätiö on perustettu vuonna 1955 nimellä Kristillisdemokraattisen kansalaisopetuksen yhdistys. Konrad Adenauerin mukaan säätiö nimettiin vuonna 1964. Säätiön tarkoituksena on edistää vapautta, rauhaa ja oikeudenmukaisuutta ja säätiö pyrkii lujittamaan demokratiaa, yhtenäistämään Eurooppaa ja vahvistamaan kehitysyhteistyötä ja transatlanttisia suhteita. Säätiö järjestää vuosittain yli 2500 tapahtumaa, joihin osallistuu 145 000 henkilöä. === Apurahat ja palkinnot === Säätiö tukee lahjakkaita nuoria Saksassa, Keski- ja Itä-Euroopassa sekä kehitysmaissa. Säätiö jakaa vuosittain kirjallisuuspalkinnon sekä myöntää apurahoja toimittajille ja taiteilijoille. Säätiö on jakanut vuodesta 1980 lähtien palkinnon paikallisesta journalismista ja vuodesta 2002 lähtien sosiaalisen markkinatalouden palkinnon. === Arkisto === Säätiön yhteydessä toimii kristillisdemokraattisen politiikan arkisto, joka tutkii kristillisdemokratian historiaa Saksassa ja Euroopassa. Arkisto sisältää yli 157 000 politiikkaa ja nykyhistoriaa koskevaa julkaisua. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Säätiön kotisivut (saksaksi) Luokka:Säätiöt Luokka:Ajatushautomot Luokka:Saksalaiset järjestöt Luokka:Kristillisdemokratia säätiö
Punttiviikuna

Punttiviikuna (Ficus sur) on mulperikasvien heimoon kuuluva puu, joka elää Afrikassa ja Arabian niemimaalla. == Kuvaus == Punttiviikuna on suuri, nopeakasvuinen, puolivihanta puu, joka voi kasvaa 30 metriä korkeaksi, mutta jää kuivemmilla seuduilla yleensä alle 10-metriseksi. Latvusto on kookas ja laajalle levittäytyvä. Kasvin kaikki maanpäälliset osat erittävät valkoista maitiaisnestettä. Punttiviikunan runko voi olla halkaisijaltaan 150 senttimetriä, ja metsissä kasvavilla suurilla yksilöillä on joskus lankkujuuria. Kaarna on vaaleanharmaata ja sileää. Punttiviikunan vuorottaisesti kasvavat lehdet ovat ohuen nahkamaiset, hammaslaitaiset ja vaihtelevat muodoltaan puikeasta soikeaan. Rungosta tai vanhoista oksista kasvavat lehdettömät, yleensä noin puolimetriset oksat kannattelevat suuria viikunarykelmiä. Viikunat ovat pallomaisia, halkaisijaltaan 2–4 senttimetriä, ja ne ovat väriltään aluksi kirkkaanvihreitä, kypsinä oransseja tai punaisia. Linnut, lepakot ja apinat syövät viikunoita ja edesauttavat siementen leviämistä. == Levinneisyys ja elinympäristö == Punttiviikunan levinneisyysalue ulottuu Kap Verdestä Somaliaan ja Arabian niemimaalle Jemeniin sekä etelässä Angolaan ja Etelä-Afrikkaan. Se on laajalle levinnyt laji puustoisilla ruohomailla, jokien laitamilla, puolivihannissa metsissä ja kallioisilla rinteillä. Sitä kasvaa merenpinnan tasolta aina 2300 metrin korkeuteen. == Punttiviikuna ja ihminen == Punttiviikunan eri osia käytetään moniin eri tarkoituksiin. Puuhun liitetään usein taikauskomuksia, ja sitä pidetään hedelmällisyyden symbolina. Punttiviikunan hedelmiä käytetään ihmisten ja eläinten ravintona, ja niistä tehdään soittimia ja leluja. Lisäksi hedelmiä, siemeniä, lehtiä, kaarnaa ja juuria käytetään lääkkeenä erilaisiin vaivoihin sekä lehmien maidontuotannon lisäämiseen maataloudessa. Kasvissa on kuitenkin myrkyllisiä yhdisteitä, ja sekä juurista että kaarnasta tehtyjen keitteiden tiedetään aiheuttaneen ihmisten kuolemia. Punttiviikunaa on myös käytetty myrkkynuolien valmistamiseen ja ihmisten tahalliseen myrkyttämiseen. == Kuvagalleria == Ficus sur 69922396.jpg|Viikunoita Streaky-head Seedeater RWD.jpg|Kalottihemppo syömässä viikunoita Ficus sur, Jan Celliers Park.jpg|Taimi Ficus sur, Kaapsehoop.jpg|Punttiviikuna puutarhassa == Lähteet == Luokka:Puut Luokka:Viikunat
Baugé-en-Anjou

Baugé-en-Anjou on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee Oudonjoen varrella, noin 40 kilometriä Angers'n kaupungista itään. Baugé-en-Anjoun kunta perustettiin 1. tammikuuta 2013, jolloin viisi kuntaa; Baugé, Montpollin, Pontigné, Saint- Martin-d'Arcé ja Le Vieil-Baugé yhdistyivät. Samana päivänä perustettiin kunta Clefs-Val d'Anjou, jolloin kaksi kuntaa; Clefs ja Vaulandry yhdistyivät. 1\. tammikuuta 2016 Baugé-en-Anjoun kuntaan liittyi 9 kuntaa: Bocé, Chartrené, Cheviré-le-Rouge, Clefs-Val d'Anjou, Cuon, Échemiré, Fougeré, Le Guédeniau ja Saint-Quentin-lès-Beaurepaire. Kunnan nähtävyyksiin kuuluu Anjoun herttua Renén 1400-luvulla henkilökohtaiseksi metsästysmajaksi rakennuttama linna Château de Baugé, sekä vuonna 1650 avattu vanha sairaala Hôtel-Dieu de Baugé. Tiedosto:Château_et_Apothicairerie_de_Baugé.jpg|Château de Baugé Tiedosto:Baugé_-_Hotel-Dieu_(2009)_2.jpg|Hôtel-Dieu de Baugé ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Maine-et-Loiren kunnat
Terkkarilla

Terkkarilla on suomalaisen punk-yhtyeen Kirkkoveneen 25. syyskuuta 2020 julkaistu debyyttialbumi. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2020 esikoisalbumit Luokka:Suomalaiset albumit
Juho Hirvelä

Juho Hirvelä (20. huhtikuuta 1861 Teuva – 8. huhtikuuta 1939 Tampere) oli suomalainen urkuharmonitehtailija. Hirvelä työskenteli 1883–1884 Eero Mäkisen harmonitehtaassa Sortavalassa ja hän aloitti urkuharmonien valmistuksen kotipitäjässään Teuvalla vuonna 1884. Hirvelä siirsi tehtaansa Tampereelle vuonna 1899 ja hän teki opintomatkoja Ruotsiin 1898 sekä 1903. Vuoteen 1939 mennessä J. Hirvelän urkutehdas oli valmistanut noin 3 000 urkuharmonia, joita käytettiin muun muassa kouluissa.Tehtailija Juho Hirvelä 70-vuotias, Aamulehti, 20.04.1931, nro 106, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotTehtailija Juho Hirvelä, Aamulehti, 16.04.1939, nro 101, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotJuho Hirvelän kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 16.04.1939, nro 101, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotPäivästä päivään, Helsingin Sanomat, 20.04.1936, nro 106, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Hirvelä oli mukana raittiustyössä ja hän kuului myös useita vuosia Tampereen sokeainyhdistyksen johtokuntaan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset soitinrakentajat Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Margaret Woodrow Wilson

Margaret Woodrow Wilson (16. huhtikuuta 1886 – 12. helmikuuta 1944) oli Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin ja Ellen Luise Axsonin vanhin lapsi. Hänen kaksi nuorempaa sisarustansa olivat Jessie and Eleanor. Äitinsä kuoleman jälkeen vuonna 1914 Margaret sijaisti isänsä ensimmäisenä naisena, kunnes Woodrow meni uudelleen naimisiin vuonna 1915. == Syntymä ja koulutus == Margaret Woodrow Wilson (Hänen toinen nimensä oli hänen isoäitinsä sukunimi sekä hänen isänsä toinen nimi.) syntyi Gainesvillessä Georgian osavaltiossa. Wilson kävi kasvaessaan paikallisia kouluja ja myöhemmin yliopistoa, jossa hänen isänsä toimi opettajana. == Ura == Wilsonin isä testamenttasi hänelle vuotuisen 2 500 Yhdysvaltain dollarin elinkoron (tämänhetkinen arvo noin 37 296 $) siihen saakka kunnes hän menisi naimisiin. Wilson myös lauloi ja teki useita levytyksiä ja Columbia Records -levy-yhtiö julkaisi laulun ”My Laddie” vuonna 1914. Vuonna 1938 Margaret Wilson matkusti Puducherryyn Intiaan, missä hän osallistui Sri Aurobindon hengellisen yhteisöön, johon hän kuului kuolemaansa saakka. Hänestä tuli ashramin jäsen sekä palvoja ja hän sai uuden nimen ”Nistha”, joka tarkoittaa ”omistautumista” sanskritiksi. Hän sekä Joseph Cambell käänsivät klassisen hinduteoksen Sri Ramakrishna, Gospel of Sri Ramakrishna by Swami Nikhilananda, jonka Ramakrishna-Vivekananda keskus New Yorkissa julkaisi vuonna 1942. Wilson kuoli vuonna 1944 Intiassa uremiaan Puducherryssä, minne hänet myös haudattiin. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain ensimmäiset naiset Luokka:Yhdysvaltain presidenttien lapset Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Legio I

Legio I voi viitata seuraaviin Rooman legiooniin: * Legio I Adiutrix * Legio I Germanica * Legio I Illyricorum * Legio I Isaura Sagittaria * Legio I Italica * Legio I Minervia
Legio II

Legio II voi viitata seuraaviin Rooman legiooniin: * Legio II Adiutrix * Legio II Augusta * Legio II Isaura * Legio II Traiana Fortis
Legio III

Legio III voi viitata seuraaviin Rooman legiooniin: * Legio III Augusta * Legio III Cyrenaica * Legio III Gallica * Legio III Isaura * Legio III Italica
Legio IV

Legio IV eli Legio IIII voi viitata seuraaviin Rooman legiooniin: * Legio IIII Flavia Felix * Legio IIII Macedonica * Legio IIII Martia * Legio IV Scythica
Legio V

Legio V voi viitata seuraaviin Rooman legiooniin: * Legio V Alaudae * Legio V Macedonica
Legio VI

Legio VI voi viitata seuraaviin Rooman legiooniin: * Legio VI Ferrata * Legio VI Victrix
Legio VII

Legio VII voi viitata seuraaviin Rooman legiooniin: * Legio VII Claudia Pia Fidelis * Legio VII Gemina