EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Sauramo Oksanen

Rauha Sauramo Oksanen (24. syyskuuta 1888 Luhanka – 5. kesäkuuta 1945) oli suomalainen Kasvatusopillisen korkeakoulun piirustuksen ja naisten käsityön lehtori.Kansaneläkelaitoksen henkilökortit-arkisto: Vuosina 1939-1945 kuolleiden henkilöiden hakemistokortit, Ojala, Otto - Orava, Kerttu, jakso 1447: Oksanen Rauha Sauramo; KansallisarkistoLehtori Sauramo Oksanen 50-vuotias, Helsingin Sanomat, 24.09.1938, nro 257, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luhangan pappilassa syntynyt Sauramo Oksanen kävi Oulun tyttökoulun ja sai opettajatodistuksen Helsingin suomalaisesta jatko-opistosta vuonna 1910. Hän opiskeli sitten Taideteollisuuskeskuskoulussa, Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa, Helsingin Kasvatusopillisessa käsityökoulussa, Tampereen kasvatusopillisilla käsityökursseilla ja Münchenin taideakatemiassa. Oksanen toimi harjoitusaineiden opettajana Kemin suomalaisessa yhteiskoulussa ja valmistavassa koulussa 1911–1913 sekä lisalmen keskikoulussa ja sen jatkoluokilla 1914–1916. Hän oli Jyväskylän seminaarissa piirustuksen ja käsitöiden opettajattana 1916–1935 ja opetti piirustusta Jyväskylän jatkoluokilla 1918–1920. Vuodesta 1935 alkaen Sauramo Oksanen oli Kasvatusopillisen Korkeakoulun piirustuksen ja naisten käsityön lehtorina. Oksanen oli Jyväskylän Naisvoimistelijain ensimmäinen puheenjohtaja ja voimistelun johtaja ja hän kuului Jyväskylän Talouskouluyhdistyksen johtokuntaan. Hän julkaisi piirustuksen oppikirjoja ja kirjoitti omalta alaltaan aikakauslehtiin ja julkaisuihin. == Julkaisuja == * Yläkansakoulun piirustusopetusjärjestelmän tehtäväluettelo. Gummerus 1925 * Piirustuksen opetusopas. Otava 1932 * Kansakoulun käsityökurssi. Tekijä, Helsinki 1937 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Kersti Vuorjoki

Kersti Elisabet Vuorjoki (vuoteen 1929 Wegelius, 9. toukokuuta 1895 Kempele – 2. lokakuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen äitiyshuollon ja kätilötoiminnan kehittäjä. Hän toimi muun muassa maan ensimmäisenä kätilötoimen tarkastajana ja Suomen Kätilöliiton puheenjohtajana. Hän sai sosiaalineuvoksen arvonimen vuonna 1962. Vuorjoki työskenteli nuorena isänsä Uno Wegeliuksen johtamassa Tuusulan kirkkoherranvirastossa ja mietti uraa varhaiskasvatuksen parissa. Hänen enonsa, naistentautien ja synnytysopin professori Seth Wichmann kehotti sisarentytärtään hakeutumaan Kätilöopiston vuoden pituiselle kätilökurssille, josta tämä valmistui 1919. Kersti Vuorjoki kävi vielä Sophie Mannerheimin sairaanhoitajakurssin, joka päättyi 1923. Vuorjoki työskenteli alkuun Kätilöopistolla ja sitten Viipurin synnytyslaitoksella 1926–1928. Ura jatkui Kätilöopiston ohjaajakätilönä ja vuodesta 1931 sairaalan ensimmäisenä ylikätilönä. Vuorjoki oli mukana Helsingin Naistenklinikan suunnittelussa, ja kun se valmistui 1934, hänet nimitettiin sen ylikätilöksi ja ylihoitajaksi. Hän palasi vuonna 1940 Kätilöopiston sairaalan ylikätilöksi, ja vuonna 1943 hänet valittiin lääkintöhallitukseen perustetun kätilötoimen tarkastajan viran ensimmäiseksi haltijaksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1961. Vuorjoki oli aktiivisesti mukana myös Suomeen luodun neuvolaverkon rakentamisessa. Hän toimi Kätilöliiton puheenjohtajana 1941–1948 ja pariin otteeseen 1940-luvulla myös Kätilölehden päätoimittajana ja vuoteen 1963 saakka lehden toimituskunnan jäsenenä. ==Lähteet== * Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet Luokka:Suomalaiset kätilöt Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet
Ole O. Lian

Ole Olsen Lian (10. marraskuuta 1868 Tønsberg – 20. helmikuuta 1925 Oslo) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko ja ammattiyhdistysmies, joka toimi Landsorganisasjonenin puheenjohtajana vuosina 1906–1925. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1916–1921. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Norjalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Ivo Caprino

Ivo Caprino (17. helmikuuta 1920 Kristiania – 8. helmikuuta 2001 Oslo) oli norjalainen elokuvaohjaaja. Hänen tunnetuin ohjauksensa on nukkeanimaatio Pilvikallion vauhtikisat vuodelta 1975. Se on Norjan kaikkien aikojen katsotuin elokuva. Caprino aloitti uransa vuonna 1948 ja tuli tunnetuksi norjalaisten kansantarinoiden tulkitsemisesta lasten animaatioelokuviksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Baphometin sinetti

Baphometin sinetti on kärki alaspäin oleva pentagrammi, jonka sisällä on vuohi. Sitä on käytetty satanismin tunnuksena 1960-luvun lopulta lähtien, kun Anton LaVey perusti Saatanan kirkon. == Katso myös == * Baphomet Luokka:Saatanan kirkko Luokka:Satanistiset symbolit
Central (ravintola)

Central on vuonna 2008 Perun pääkaupunkiin Limaan avattu ravintola, jota pidetään laajalti yhtenä maailman parhaimmista ravintoloista. Se valittiin maailman parhaaksi ravintolaksi vuonna 2023. Central tukee ruoissaan Perun historiaa ja perinteitä, minkä lisäksi se on tunnettu laajasta ainesosien monimuotoisesta käytöstä. Ravintolaa johtavat Virgilio Martínez ja Pía León. == Lähteet == Luokka:Perulainen keittiö Luokka:Lima Luokka:Ravintolat Luokka:Perun rakennukset ja rakennelmat
Varsovan läntinen asema

Varsovan läntinen asema (; ) on yksi Puolan pääkaupungin Varsovan neljästä suurimmasta rautatieasemasta ja kaukoliikenteen tärkein linja-autoasema. Varsovan läntinen rautatieasema () rakennettiin alun perin vuosina 1919–1933. Asemaa on uudenaikaistettu mittavalla, arkkitehtitoimisto DWAA Architekcin suunnittelemalla, 425,9 miljoonan euron korjausrakentamisella vuosina 2020-2023. Uudistustyöt olivat yhä kesken syyskuussa 2023 ja jatkuvat vuoteen 2024. Töiden aikana aseman käyttö on jatkunut. Tiedosto:Dworzec Warszawa Zachodnia hala główna 2017.jpg|Portaat rautatieaseman päähalliin. Tiedosto:Peron, Dworzec Zachodni, Warszawa (2).jpg|Ratapihan laitureita katettiin järeämmillä rakenteilla (kuva vuodelta 2021). Tiedosto:Przebudowa warszawskiego węzła kolejowego, Warszawa Zachodnia Jerozolimskie 2021 4.jpg|Uudistettu laituri 6 otettiin käyttöön jo vuonna 2021. Tiedosto:20230916 152204 September 2023 in Warsaw.jpg|Aseman uudistustyöt olivat meneillään vielä syyskuussa 2023. ==Varsovan läntinen linja-autoasema== Varsovan läntisen linja-autoaseman () terminaalista on bussiyhteyksiä ympäri Puolaa ja Eurooppaa. Sieltä on kesästä 2023 lähtien ollut myös suora linja-autoyhteys Suomeen. Tiedosto:Warszawa Zachodnia bus station (May 2023).jpg|Varsovan läntisen linja-autoaseman rakennus (5/2023). Tiedosto:20230916 152346 September 2023 in Warsaw.jpg|Varsovan läntisen linja-autoaseman laitureita syyskuussa 2023. 20180810 082446 Warszawa Zachodnia bus station august 2018.jpg|Linja-autoja Varsovan läntisellä asemalla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Warszawa Zachodnia 09/2023, Aktualny Stan I, Warsaw West Railway Station Construction #24 (youtube.com) Luokka:Varsovan liikenne Luokka:Varsovan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Puolan rautatieliikennepaikat Luokka:Linja-autoasemat
Botnia Marin

Botnia Marin on suomalainen veneveistämö. Se on yksi Suomen suurimmista alallaan. Se valmistaa Targa-merkkisiä veneitä. Yrityksen mallisto alkaa 7,66-metrisistä ja ulottuu 15,11-metrisiin moottoriveneisiin. Targa-veneet tunnetaan laadustaan ja merikelpoisuudestaan. Niitä kuvaillaan "merten Range Rovereiksi". Tuotannosta menee vientiin 80–85%, erityisesti Ruotsiin ja Ranskaan. Johan ja Britt-Marie Carpelan perustivat Botnia Marinin vuonna 1976. Vuodesta 1977 alkaen yritys rakensi H-veneitä. Kun niiden tuotanto loppui vuonna 2004, mallia oli tehty 1005 kappaletta. Vuodesta 1977 vuoteen 1991 rakennettiin myös 650 kappaletta Botnia 23 -mallisia takahyttiveneitä ja vuosina 1981–1987 rakennettiin NF-merkkisiä purjeveneitä. Oy Targa Ab:n mentyä konkurssiin Botnia Marin osti sen mallien tuotanto-oikeudet vuonna 1984. Ensimmäinen malli oli Targa 25. Sitä seurasi Targa 29 vuonna 1989. Kolmas malli Targa 27 vuodelta 1991 muodostui läpimurroksi. Se on edelleen yrityksen myydyin malli. Vuonna 2000 Botnia Marinilla oli yli 100 työntekijää. Yritys otti infuusiolaminoinnin käyttöön ensimmäisten joukossa vuonna 2004. Vuonna 2007 yrityksen työntekijöiden määrä nousi kahteen sataan. Vuonna 2020 työntekijöiden määrä oli 250. Vuoteen 2020 mennessä Botnia Marin oli valmistanut 2 800 kappaletta Targa-veneitä ja muita merkkejä 2 000 kappaletta. Kaikki Targa-veneet rakennetaan Suomessa, Botnia Marinin omalla tehtaalla, aina puuosia ja verhoilua myöten. Alihankkijoilta ostetaan vain ikkunat, penkit ja metalliosat. Yhden veneen valmistus kestää 12–13 viikkoa. Botnia Marinilla on tuotantolaitokset kahdessa paikassa: Uudessakaarlepyyssä valmistetaan pienemmät veneet, joita tehdään 45 kappaletta vuodessa. Maalahdessa sijaitsee 21 000 neliömetrin tuotantotila ja 4 000 neliön halli. Siellä valmistetaan 30,1 jalkaa suuremmat veneet, joita tehdään 80 yksilöä vuodessa. Maalahdessa sijaitsee myös yrityksen pääkonttori. Yrityksen omistavat Carpelanin perheen jäsenet Robert, Martina, Britt-Marie ja Johan, joka on yrityksen toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.targa.fi/ Luokka:Suomalaiset veneenvalmistajat
Industri Energi

Industri Energi on norjalainen ammattiliitto, joka edustaa muun muassa öljy-, kemia-, lääke- ja metalliteollisuuden työntekijöitä. Se on noin 56 000 jäsenellään keskusjärjestö Landsorganisasjonenin neljänneksi suurin jäsenjärjestö. Industri Energi syntyi vuonna 2006, kun Norsk Olje- og Petrokjemisk Fagforbund ja Norsk Kjemisk Industriarbeierforbund yhdistyivät. Vuonna 2009 siihen liittyi Norsk treindustriarbeiderforbund. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Liiton verkkosivut Luokka:Norjalaiset ammattiliitot
Eino Tenhunen

Eino Edvard Tenhunen (s. 2. heinäkuuta 1941 Viitasaari) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 24.9.2023. Eino Tenhunen syntyi Kalle Edvard Tenhusen ja Ida Maria Huikarin perheeseen ja avioitui 1995 Pirjo Paavilaisen kanssa. Hän valmistui merkonomiksi Jyväskylän kauppaoppilaitoksesta 1961 ja kävi SOK:n liikkeenjohdollisen kenttäkoulutuksen 1965–1967 ja jatkokoulutuksen 1978 Suomen Osuuskauppaopistossa. SOK:n maatalousosaston tukkumyyjä Tenhunen oli 1962–1964 ja tarkastusosaston tarkastaja 1964–1965. Hän oli Osuuskauppa Yhtymän konttoripäällikkö Lappeenrannassa 1967–1968 ja markkinointijohtaja 1968–1972, Keski-Pohjanmaan Osuuskaupan markkinointijohtaja ja johtokunnan jäsen Kokkolassa 1972–1977, SOK:n markkinointiosaston apulaisosastonjohtaja 1977–1980, Pieksämäen Osuuskaupan toimitusjohtaja 1980–1984, Osuuskauppa Suur-Savon kaupallinen johtaja Mikkelissä 1984 ja Pohjois-Karjalan Osuuskaupan toimitusjohtaja 1984–2001. Tässä tehtävässä häntä seurasi Matti Pulkki. Tenhusella on ollut myös useita osuustoiminnallisia ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1994.Täyspäiväinen talonmies: Kauppaneuvos Eino Tenhunen jakaa kokemustaan niin uusien yrittäjien kuin mielenterveystyönkin hyväksi. Karjalainen, 1.7.2011, s. 16. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Axel Coldevin

Axel Johannes Coldevin (4. maaliskuuta 1900 Dønna – 23. kesäkuuta 1992 Bærum) oli norjalainen historian professori ja tietokirjailija. Hän kirjoitti muun muassa Bodøn ja Sarpsborgin kaupunkien historiasta ja Pohjois-Norjan maatalouden kehityksestä. Coldevin teki myös historian oppikirjoja peruskouluihin ja lukioihin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset historioitsijat Luokka:Norjalaiset professorit Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Drammenin kaupungintalo

Drammenin kaupungintalo () sijaitsee Bragernesin torin laidalla Norjan Drammenissa. Se valmistui vuonna 1871 arkkitehti N. S. D. Eckhoffin suunnittelemana. Aluksi siinä toimivat myös poliisi ja käräjäoikeus, jotka muuttivat vuonna 1962 uuteen oikeustaloon. Vuonna 1940 kaupungintalon viereen valmistui kuusikerroksinen (myöhemmin kerroksella korotettu) hallintorakennus. Vanha kaupungintalo oltiin vähällä purkaa 1960-luvulla, mutta se säilytettiin kuntalaisäänestyksen tuloksena. Downtown Drammen - panoramio.jpg|Bragernesin tori. Vasemmalla entinen paloasema, keskellä taustalla Bragernesin kirkko ja oikealla kaupungintalo. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kaupungintalot kaupungintalo
Karhu-apteekin talo

Karhu-apteekin talo (Asunto-Osakeyhtiö Satakunnankatu 12) on Tampereella Satakunnankatu 12:ta sijaitseva punatiilinen, vuonna 1929 valmistunut asuinkerrostalo, jonka suunnitteli 1928 arkkitehti ja rakennusinsinööri Veikko Kallio. Talon Satakunnankadun puoleisessa siivessä on neljä asuinkerrosta ja liiketilakerros, Aleksanterinkadun puoleisessa siivessä taas kuusi asuinkerrosta ja liiketilakerros. Aleksanterinkadun ja Satakunnankadun kulmatorni on kahdeksankerroksinen. Talo edustaa lähinnä 1920-luvun klassisismia. Nimensä talo sai pohjakerroksessa toimineesta Karhu- apteekista.Asuinkiinteistö Asunto-Osakeyhtiö Satakunnankatu 12 / Karhu- apteekin talo, Museokeskus Vapriikki (Finna)Jouni Keskinen : Kaupunginosa X - Juhannuskylä, Koskesta voimaa-sivustoSatakunnankatu 12:n uutisrakennus, Aamulehti, 18.11.1928, nro 317, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Taloa kuvattiin sen rakentamisvaiheessa ja vielä 1930-luvulla "pilvenpiirtäjäksi". Veikko Kalliolla oli talon 8-kerroksisessa torniosassa asuinhuoneisto kahdessa ylimmässä kerroksessa, huoneistossa asui hänen jälkeensä muun muassa kondiittori Jussi Linkosuo. Karhu-apteekki avattiin talon pohjakerroksessa 30. huhtikuuta 1929, apteekkarina toimi silloin Toivo Skogster. Apteekki toimi talossa 1990-luvulle saakka. Talvisodan aikana talon Satakunnankadun puoleiselle ullakolle putosi 20. tammikuuta 1940 palopommi vaurioittaen ullakkokerrosta.Tämän vuoden rakennuskausi muodostunee Tampereella ennennäkemättömän vilkkaaksi, Aamulehti, 13.02.1928, nro 43, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotJuhannuskylä-Tampere Uusi apteekki Tampereella. Karhu-apteekki Kyttälässä avataan tänään, Aamulehti, 30.04.1929, nro 116, s. 4Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotUutta Tamperetta, Kansan kuvalehti, 28.09.1929, nro 39, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == Luokka:Tampereen asuinrakennukset Luokka:Jussinkylä
1,3-dimetyyliurea

1,3-dimetyyliurea on ureajohdannainen, jota käytetään orgaanisen synteesin välituotteena. Se on väritön kiteinen jauhe, jolla on vähäinen myrkyllisyys. 1,3-dimetyyliureaa käytetään kofeiinin, teofylliinin, farmaseuttisten kemikaalien, tekstiilien apuaineiden, rikkakasvien torjunta-aineiden ja muiden synteesiin.http://www.inchem.org/documents/sids/sids/96311.pdf SIDS Initial Assessment Report Tekstiiliteollisuudessa 1,3-dimetyyliureaa käytetään välituotteena formaldehydittömien, helppohoitoisten tekstiilien viimeistelyaineiden valmistuksessa. Dimetyyliurean arvioitu maailmanlaajuinen tuotanto on arviolta alle 25 000 tonnia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * 1,3-dimetyyliurean kansainvälinen kemikaalikortti * Human Metabolome Database (HMDB): Dimethylurea * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 1,3-Dimethylurea Luokka:Ureat
Luettelo Afrikan uhanalaisista kielistä

Tämä on luettelo Afrikan uhanalaisista kielistä. ==Algeria== *shenowa *korandje *ladino *ouargli *tamahaq *tahshanit *taznatit *tidikeltintamazight ==Angola== *!Xun *herero *himba *khwe *kibala *yauma ==Benin== *aguna *anii *gwamhi-wuri *miyobe *notre *basaa ==Burkina Faso== *jalkunan *kalamsé *khe *khisa *natioro *pana *pongu *sininkere *tiéfo *wara ==Egypti== *juutalaisegyptinarabia *kenuzi *siwi ==Eritrea== *Bilen *Dahālík *K'emant ==Gambia== *Bainouk-Gunyaamolo *Bayot *Jola-Fonyi *Mansoanka ==Gabon== *baka *benga *bwisi *geviya *iyasa *kande *kota *mahongwe *pinji *sake *seki *sighu *simba *tchitchege *vumbu ==Päiväntasaajan Guinea== *Benga *Gyele *Iyasa *Seki == Keski-Afrikan tasavalta == *birri *bodo *ganzi *gbanziri *gbaya *gbayi *geme *gundi *kara *kpatili *monzombo *ngombe *pana *pande *ukhwejo *yaka *yulu == Kongon demokraattinen tasavalta == *barambu *beeke *boguru *boloki *bolondo *bomboli *dzando *gbanziri *kanu *kari *mono *ngbinda *nsong *nubi *talinga-bwisi *yango *yulu ==Kongon tasavalta== *bangandu *bonjo *bwisi *dibole *kota *monzombo *yaka ==Komorit== *maore ==Lesotho== *siphuthi ==Liberia== *dewoin *gbii ==Länsi-Sahara== *zenaga ==Madagaskar== *maore ==Mauritania== *zenaga == Mosambik == *kunda *makwe ==Norsunluurannikko== *Beti *Daho-Doo *Deg *Ega *Jeri Kuo *Khe *Khisa *Koro *Mbre *Plapo Krumen == Sierra Leone== *Bom *Krim *Mani ==Tunisia== *ghadamès *juutalaistunisianarabia == Lähteet == Luokka:Uhanalaiset kielet Afrikan uhanalaisista kielistä
Sandra Baldauf

Sandra Baldauf (s. 15. joulukuuta 1951) on yhdysvaltalainen biologi. Baldauf toimi ensin Yhdysvalloissa ja myöhemmin Ruotsissa, Uppsalassa. Hän on erikoistunut molekyyli- ja evoluutiobiologiaan, joita hän on tutkinut vuodesta 1985. Hän sai tohtorin arvon Michiganin yliopistossa 1990. Hän tutki aitotumallisten eliöiden evoluutiota Nova Scotiassa 1996-2000. Tämän jälkeen hän siirtyi työskentelemään New Yorkin yliopistoon, missä hän oli Bioinformatiikan professori. Vuonna 2007 hän muutti Ruotsiin ja ryhtyi työskentelemään Uppsalan yliopistossa, jossa hänen pääasialliseksi tutkimusalueeksi tuli systemaattinen biologia. Sandra Baldauf sai Björkén- palkinnon vuonna 2015. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset biologit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kokolattiamatto

pienoiskuva|Kokolattiamatto itävaltalaisen hotellin käytävällä Kokolattiamatto on koko huoneen lattia-alan peittävä kiinteästi asennettu matto, joka on irrallisen maton ja lattianpäällysteen välimuoto. Aiemmin matto tehtiin mittatilaustyönä tiettyyn paikkaan sopivaksi. 1960-luvulla värikkäät kuviot lisäsivät kokolattiamaton suosiota. Kokolattiamattoa on käytetty hotelleissa, elokuvateattereissa ja muissa julkisissa tiloissa, koska ne toimivat äänieristeinä. Yleensä ottaen kokolattiamatto soveltuu kuiviin tiloihin, kuten olo- ja makuuhuoneisiin. Niitä käytetään myös asuntoautoissa ja laivoissa. == Historia == Thomas Sheraton kirjoitti vuonna 1806, että "sen jälkeen, kun huoneen koko lattialle asennetut matot otettiin käyttöön, parhaiden talojen vanhastaan noudattama lattian hienojakoinen päällystäminen on nyt jätetty syrjään". Suikaleista kootut sovitetut matot olivat tulleet suosituiksi 1700-luvun jälkipuoliskolla, ja ne pysyivät suosiossa aina 1870-luvulle asti, jolloin muodiksi tulivat irtonaiset matot ja lakattu kovapuu. Ludvig XVI lahjoitti George Washingtonille yhden historian kuuluisimmista matoista. Se kudottiin Mount Vernonin juhlasalia varten, jossa sitä voi ihailla vielä nykyäänkin. 1900-luvun alussa uusi valmistusmenetelmä tuftaus mullisti mattoteollisuuden. Se keksittiin Daltonissa ja se korvasi nopeasti perinteisen kudontamenetelmän. Nukkalangat ommellaan tekstiilialustan läpi ja päällystetään alapuolelta. Vuodesta 1930 alkaen tuftauksen koneellistaminen suosi sen kehitystä. Sen osuus kokonaistuotannosta on nykyään 51 prosenttia, kun se 1950-luvulla oli vain 10 prosenttia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Matot
Arto Vuorjoki

Arto Vuorjoki (26. heinäkuuta 1932 Helsinki - 23. maaliskuuta 2004 Oulu) oli suomalainen Oulussa toiminut naistentautien ylilääkäri, joka tunnettiin myös aktiivisesta ooppera- ja lintuharrastuksestaan. Vuorjoki valmistui lääkäriksi Helsingin yliopistosta 1960 ja erikoistui sitten naistentauteihin ja synnytysoppiin Oulun lääninsairaalassa 1960–1966. Hän toimi Oulun kaupunginsairaalan synnytysosaston ylilääkärinä 1966–1975 ja sitten naistentautiosastolla eläkkeelle jäämiseensä 1990 saakka. Hän oli vuosina 1962–1972 lisäksi toimitusjohtajana oululaisessa Laboratorio Tutkossa, jossa hän piti myös yksityisvastaanottoa. Arto Vuorjoki lauloi opiskeluvuosinaan Ylioppilaskunnan Laulajissa ja oli Ouluun asetuttuaan perustamassa sinne oopperayhdistystä, jonka produktioissa hän usein esiintyi. Hän kuului yhdistyksen johtokuntaan 30 vuotta ja toimi puheenjohtajana 1978–1993. Suomen oopperaliiton hallituksessa hän istui 1968–1993 ja toimi puheenjohtajana 1972–1974. Vuorjoki oli myös Savonlinnan oopperajuhlien taiteellisen toimikunnan jäsen 1972–1981. Vuodet 1969–1972 Vuorjoki toimi Oulun kaupunginvaltuustossa ja sairaalalautakunnassa sitoutumattomana kokoomuksen ryhmässä, muttei asettunut uudelleen ehdolle poliittisten näkemystensä muututtua. Arto Vuorjoki kirjoitti eläkevuosinaan kaksi kirjaa, toisen lintuharrastuksestaan ja toisen urastaan gynekologina ja aborttien tekijänä. Vuorjoki kuului Wegeliuksen pappissukuun. ==Teokset== *Ulkonokalta tuulee. Pohjoinen, 1994. ISBN 951-749-203-0. *Elämäni keskeytetyt elämät. Pohjoinen, 2001. ISBN 951-749-355-X. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset gynekologit Luokka:Suomalaiset musiikkivaikuttajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet Luokka:Oulun kaupunginvaltuutetut
Impi-Liisa Kilpeläinen

Impi-Liisa Kilpeläinen (26. syyskuuta 1888 Kuopio – 8. maaliskuuta 1948) oli suomalainen opettaja, toimittaja ja Mannerheimin Lastensuojeluliiton esitelmöitsijä ja kerhotoiminnan johtaja.Impi-Liisa Kilpeläinen 50-vuotias, Helsingin Sanomat, 26.09.1938, nro 259, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKansaneläkelaitoksen henkilökortit-arkisto : Vuosina 1946-1949 kuolleiden henkilöiden hakemistokortit, Kesti, Naimi - Koivisto, Urho, jakso 414: Kilpeläinen Impi Liisa; KansallisarkistoRouva Impi-Liisa Kilpeläinen 50-vuotias, Huoltaja : kunnallisen huoltotoiminnan ja yksityisen hyväntekeväisyyden äänenkannattaja, 01.10.1938, nro 19, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Kilpeläinen valmistui opettajaksi ja oli työssä Helsingissä Emma Mäkisen lastenkodissa ja sittemmin toimi opettajana helsinkiläisten perheiden kotikoulussa Helsingissä ja Pakasen kartanossa Vihdissä. Kilpeläinen muutti 1912 Yhdysvaltoihin. Hän oli sanomalehtialalla vuosina 1916–1921 Yhdysvalloissa. Kilpeläinen oli toimittajana Duluthissa, Minnesotassa Päivälehdessä ja Kansan Henki-lehdessä ja hän toimitti samaan aikaan myös Naisten Lehteä. Hänestä tuli 1917 Yhdysvaltain ja Kanadan sanomalehtiliiton sihteeri ja hän toimitti liiton julkaisemaa Siirtokansan Kalenteri-vuosijulkaisua. Hän oli mukana amerikansuomalaisten valistusriennoissa ja toimi esitelmöitsijänä sekä Yhdysvalloissa että Kanadassa. Kilpeläinen opetti myös suomen kieltä ja Suomen historiaa Brooklynissä ja Duluthissa, Minnesotassa. Kilpeläinen oli mukana ensimmäisen maailmansodan aikana Amerikan Punaisen Ristin työssä ja hänet palkittiin Amerikan Punaisen Ristin ansiomerkillä. Tässä vaiheessa hän tutustui myös lastensuojelutoimintaan. Kilpeläinen palasi Suomeen vuonna 1921. Mentyään naimisiin vuonna 1923 taidemaalari Aatu Kilpeläisen (1887–1948) kanssa Impi-Liisa Kilpeläinen meni 1924 Kenraali Mannerheimin Lastensuojeluliiton palvelukseen tehtävinään lasten ja nuorten kerhotoiminnan ja yhteiskunnallisen huollon järjestäminen sekä kyseisen alan työntekijäin valmennuskurssien johtaminen ja heidän työnsä valvominen. Hän toimi lisäksi 1933–1937 Suomen Nuorisohuollon valtuuskunnan sihteerinä. Kilpeläinen oli mukana naisasia-, lotta- ja marttatyössä ja toimi opettajana ja luennoitsijana eri järjestöjen jatko-opetus- ja valmennuskursseilla.Kansaneläkelaitoksen henkilökortit-arkisto: Vuosina 1946-1949 kuolleiden henkilöiden hakemistokortit, Kesti, Naimi - Koivisto, Urho, jakso 402: Kilpeläinen Aatu Varian; Kansallisarkisto Vuonna 1936 Kilpeläinen teki stipendiaattina opintomatkan Englantiin osallistuen Lontoossa pidettyyn kansainväliseen yhteiskunnalliseen kongressiin ja yhteiskunnallisten huoltotyöntekijäin kesäkursseille Bedford-Collegessa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Tie valmis on

Tie valmis on on Suomen evankelis-luterilaisen virsikirjan virsi. Sen on säveltänyt kanttori Jouko Piitulainen ja sanoittanut kirjailija Tytti Jäppinen vuonna 1981. Sanoitus on alun perin tehty erääseen ruotsalaiseen kansansävelmään. == Lähteet == Luokka:Virret
Nurmeksen yhteiskoulu

Nurmeksen yhteiskoulu oli Nurmeksen kauppalassa vuosina 1898–1940 toiminut yksityinen maaseutuoppikoulu. ==Historia== Nurmeksen yhteiskoulun omisti 1898–1903 Nurmeksen kauppala ja 1903–1919 Nurmeksen suomenkielisen yhteiskoulun kannatusyhdistys.Nurmeksen porvarikoulu 1898–1900 Nurmeksen yhteiskoulu 1900–1919, Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli Koulu aloitti toimintansa 1898 viisiluokkaisena Nurmeksen porvarikouluna. Koulu laajennettiin 1903 kahdeksanluokkaiseksi, ja se sai ylioppilastutkinto- oikeuden 1906. Koulun viisi alinta luokkaa otettiin valtion haltuun vuonna 1919, mutta koulun lukioluokat jatkoivat yksityisinä jatkoluokkina vuoteen 1940 saakka, jolloin valtio otti ne haltuun 1938 annetulla asetuksella. Nurmeksen yhteiskoulu (myöh. lyseo) on Suomen vanhimpia maaseudulla toimineita oppikouluja. Koulu toimi vuoteen 1905 saakka yksityisasunnoiksi tarkoitetuissa tiloissa neljässä eri paikassa, kunnes oma koulutalo valmistui 1905. Nurmeksen yhteiskoulun seuraajia olivat Nurmeksen keskikoulu ja vuodesta 1938 Nurmeksen yhteislyseo. Vuonna 1973 peruskoulujärjestelmään siirtymisen jälkeen toiminta jatkui Kirkkokadun yläasteella ja Nurmeksen lukiossa. Koulun historian ja suomen kielen lehtori 1906–1943 oli Olli Koistinen.Kotiseutuilta 125-vuotiaan Nurmeksen yhteislyseon vaikuttajista: Olli Koistinen ja Jouko Salonen Pohjois- Karjala.fi, viitattu 29.10.2023 == Rehtorit == * 1898–1902 Vilho Tomminen * 1902–1908 A. S. Kilpeläinen * 1908–1919 Juho Lähteenmäki ... * 1958–1988 Jouko SalonenKuvateksti: Rehtori Jouko Salonen vaimoineen oli Nurmeksen lukion ... Finna.fi (kuva) == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Lyhyt katsaus koulun 50-vuotiseen taipaleeseen, Nurmeksen yhteiskoulun vuosikertomus 1947–1948. Joensuu 1948. * Opin sauna: Nurmeksen yhteiskoulun entisten oppilaiden muistelmia koulun puolivuosisataisjuhlaan (1898–1948); toim. Urho Peltonen. Nurmeksen yhteiskoulu, Nurmes 1948 * Pekka Törrönen: Opintiellä oppikoulussa Nurmeksen yhteislyseo 1898–1973. 1998 ISBN 978-952-91-0055-2 == Aiheesta muualla == * Nurmeksen yhteiskoulun uusi koulutalo syksyllä 1905, Museovirasto, Kansatieteen kuvakokoelma, Karjalaisen osakunnan kokoelma (Finna) * Nurmeksen yhteiskoulu, Yksityiskoulut.fi Luokka:Entiset suomalaiset oppilaitokset Luokka:Nurmeksen oppilaitokset
Siniposkimuura

Siniposkimuura (Phaenostictus mcleannani) on puumuuriin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa. == Koko ja ulkonäkö == Siniposkimuura kasvaa 20-21 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin päälaki on harmaa. Selkä ja siivet ovat ruskeat ja niissä on mustia ja vaaleanruskeareunaisia laikkuja. Siniposkimuuran silmienympärystä on sininen ja hyöhenistä paljas. Kurkku ja rinta ovat mustat. Punaruskeassa vatsassa on mustaa suomukuviointia. == Levinneisyys ja elintavat == Siniposkimuuran levinneisyysalue ulottuu Hondurasista Ecuadoriin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät. Lintu liikkuu yksin tai pareittain ja voi liittyä sekaparviin. Siniposkimuura syö hyönteisiä ja seuraa laumoina liikkuvia muurahaisia. == Lähteet == Luokka:Puumuurat
Budapest-Népligetin linja-autoasema

Népligetin linja-autoasema () on Unkarin pääkaupungin Budapestn päälinja- autoasema, maan kansallisen ja kansainvälisen kaukobussiliikenteen keskusasema. Népligetin metroasema sijaitsee aivan linja-autoaseman vieressä. Osa saapuvista linja-autoista ei aja itse asemalle, vaan jättää kustannuksia välttääkseen matkustajat läheisten katujen varrelle. Tiedosto:Budapest- Népliget Bus Station.jpg|Budapestin Népligetin linja-autoasemarakennus. Tiedosto:Népliget autóbusz pályaudvar - panoramio.jpg|Linja-autoasema toisesta suunnasta nähtynä. Budapest-Népliget Bus Station 2019 04.jpg|Sisätiloja. Budapest-Népliget Bus Station, departures, 2016 Hungary.jpg|Lähteviä busseja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Népliget Bus Station (Budapest) (wikimapia.org) Luokka:Budapestin liikenne Luokka:Budapestin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Linja-autoasemat
George Zweig

George Zweig (s. 1937) on venäläissyntyinen, suurimman osan elämästään Yhdysvalloissa asunut hiukkasfyysikko. Hän opiskeli ensin matematiikkaa ennen kuin hän syventyi fysiikkaan. Hän on työskennellyt enimmäkseen korkean energian omaavien alkeishiukkasten fysiikan ja kvarkkien tutkimuksen parissa, muun muassa hiukkasfysiikan tutkimuslaitoksessa Cernissä. Hän on ollut myös jonkin verran tekemisissä neurobiologian kanssa. Hän on ollut tekemisissä neurobiologian kanssa. Hän oli pitkään professorin assistanttina Pasadenassa sijainneessa Kalifornian teknologisessa instituutissa. Hän oli jonkin aikaa vierailemassa Madisonissa sijaitsevassa Wisconsin yliopistossa. Hän on ollut ensin jäsenenä ja sittemmin kumppanina Los Alamosin kansallisessa laboratoriossa sekä kumppanina John D. ja Catherine T. MacArthurin säätiössä. Hän on ollut myös jäsenenä kansalisessa akateemisten tieteiden järjestössä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset fyysikot Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Veronica Cartwright

Veronica Cartwright (s. 20. huhtikuuta 1949) on elokuva- ja televisionäyttelijä joka tunnetaan muun muassa scifi- ja kauhuelokuvista. Cartwright syntyi Bristolissa, Englannissa vuonna 1949. Heidän perheensä muutti 1950-luvun puolivälissä Yhdysvaltoihin, Los Angelesiin. Hän aloitti näyttelemisen lapsinäyttelijänä television puolella, hänen ollessan 13-vuotias hän sai roolin Hitchcockin klassikkoelokuvaan Linnut. Cartwright sen jälkeen urallaan näytellyt useissa muissa kauhu- ja scifielokuvissa kuten Ihmispaholaiset, Alien – kahdeksas matkustaja ja Noidat. Hänellä on sisar Angela Cartwright joka on myös näyttelijä. Cartwright on ollut kolme kertaa ehdolla Emmy-palkintoon vierailevan näyttelijän rooleista Salaisissa kansioissa ja Teho-osastossa. == Filmografia == * Rakkautta ja sotaa (In Love and War, 1958), Allie O’Neill * Huhu (The Children’s Hour tai The Loudest Whisper, 1961), Rosalie * Heidän kesänsä (Spencer’s Mountain, 1963) * Linnut (The Birds, 1963), Cathy Brenner * One Man’s Way (1964), Mary * Who Has Seen the Wind? (1965) * Inserts (1976), Harlene * Ihmispaholaiset (Invasion of the Body Snatchers (1978), Nancy Bellicec * Mitäs täällä roikut Henry Moon? (Goin’ South (1978), Hermine * Alien – kahdeksas matkustaja (Alien (1979), Lambert * Yksityisetsivä Joe Dancer (Joe Dancer: The Big Black Pill, 1981) * Syyttäjä vastaan syytetty (Prime Suspect, 1982) * Valiojoukko (The Right Stuff, 1983) * Painajaiset (Nightmares, 1983) * My Man Adam (1985), Elaine Swit * Avaruuden sankari (Flight of the Navigator, 1986) * Wisdom - kapinallinen (Wisdom, 1986), Samantha Wisdom * Intimate Encounters (1986) * Noidat (The Witches of Eastwick, 1987), Felicia Alden * Desperate For Love (1989) * Valentino Returns (1989) * Pojan lupaus (A Son’s Promise, 1990) * Hitler’s Daughter (1990), Patricia Benedict * False Identity (1990) * Murhaverkko (Dead in the Water, 1991) * Walking the Dog (1991) * Koirat karvoissaan (Man Trouble, 1992) * Triumph Over Disaster: The Hurricane Andrew Story (1993) * It’s Nothing Personal (1993), Barbara * Mirror, Mirror 2: Raven Dance (1994) * Dead Air - Murhaajan ääni (Dead Air, 1994) * Candyman II: Farewell to the Flesh (1995) * My Brother's Keeper (1995) * The Lottery (1996) * Rahalla saa (Money Talks, 1997), Connie Cipriani * Miljoonan dollarin tyttö (Sparkler, 1997) * Quicksilver Highway (1997) * Rat Pack (The Rat Pack, 1998) * Rakkaus löytää sävelen tai Yhteinen sävel (A Slipping Down Life, 1999) * Maapallon viimeinen mies (The Last Man on Planet Earth, 1999) * Trash (1999), Principal Evans * Scary Movie 2 (2001), Meganin äiti * The Osmondsin nousu ja tuho (Inside the Osmonds, 2001) * Satimessa (In the Bedroom, 2001) * Just Married (2003) * Straight-Jacket (2004), Jerry * Kinsey (2004), Sara Kinsey * The Invasion (2007) * Call of the Wild 3-D (2009) * Neowolf (2010) * Insight (2011) * The Town that Dreaded Sundown (2014) * Mommy, I Didn’t Do It (2017) * Memory – The Origins of Alien (2019) oma itsensä Lähde: == Lähteet == Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lvivin linja-autoasema

Lvivin linja-autoasema eli Stryiskan linja-autoasema () on Ukrainan länsiosassa sijaitsevan Lvivin päälinja-autoasema. Se on rakennettu vuosina 1976–1980. Linja-autoasema palvelee sekä kansallista että kansainvälistä liikennettä. Linja-autoasema sijaitsee Lvivin kaupungin eteläosassa osoitteessa Stryiska 109, joka on noin 6 kilometriä keskustasta, Lvivin rautatieasemalta etelään. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Linja-autoasema Luokka:Ukrainan linja-autoasemat
Hakkarala

Hakkarala eli Hakkarila on kylä Kuopiossa. Kylään kuuluvia asuintaloja ovat Kalattomanmäki, Jälä, Saarisuo ja Pirttimäki. Hakkarala kuului Muuruveden kuntaan, joka perustettiin 1908 ja liitettiin Juankoskeen vuonna 1971. Vuonna 1973 Hakkarala ja muutama muu kylä siirrettiin Juankoskesta osaksi Nilsiää, johon ne olivat jo kuuluneet ennen Muuruveden perustamista. Vuodesta 2013 Nilsiä on ollut osa Kuopiota. == Lähteet == Luokka:Nilsiän kylät
Kiovan keskuslinja-autoasema

Kiovan keskuslinja-autoasema () on Ukrainan pääkaupungissa Kiovassa toimiva autoasema, joka palvelee sekä kansallista että kansainvälistä liikennettä. Linja-autoasema rakennettiin vuosien 1957-1961 aikana. Rakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Abraham Miletsky, I. N. Miller ja Edward Biel. Vuonna 2021 valmistui peruskorjaus, jossa rakennuksen ulkonäkökin hieman uudistui. Keskuslinja-autoasema sijaitsee viitisen kilometriä Kiovan ydinkeskustasta etelään. Linja-autoaseman lähellä, sen lounaispuolella palvelee Kiovan metron Demijivskan metroasema. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Central Bus (Coach) Station (Kyiv) (wikimapia.org) Luokka:Kiovan liikenne Luokka:Kiovan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Ukrainan linja- autoasemat
Ljubljanan kehätie

Ljubljanan kehätie () on kehätie Ljubljanan ympärillä. Se yhdistää A1 ja A2 moottoritiet. Kehätie mainitaan ensimmäistä kertaa kaupunkialueen suunnitelmissa vuonna 1966. Moottori- ja ohikulkuteitä suunniteltiin 1970-luvulla, kunnes vuonna 1979 hyväksyttiin suunnitelma ”U”-tiestä Ljubljanan ympärille. Tiestön rakentaminen alkoi samana vuonna. Tie valmistui vuonna 1999. Slovenian tieverkostoa ylläpitävän DARS:n mukaan kehätien vaikuttavin rakennelma on itäisellä ohikulkutiellä oleva ”Harppi” () niminen Ljubljanican ylittävä silta. Kehätie jakaantuu neljään ohikulkutiehen: pohjoinen () on merkitty moottoriliikennetie H3:ksi, länsi () on osa A2-moottoritietä, itä () on osa A1-moottoritietä ja etelä () on osa sekä A1- että A2-moottoritietä. Vuonna 2008 ohikulkuteiden liikennemäärät olivat vuorokaudessa keskimäärin 59 000–67 000 ajoneuvoa, läntisen ohikulkutien ollessa ruuhkaisin. Vuonna 2019 läntisellä ohikulkutiellä oli vajaat 80 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Vuonna 2020 kehätien liikennemäärä tippui noin 20 prosenttia koronarajoitusten vuoksi. Vuonna 2022 A1-moottoritiellä liikennemäärät olivat yli 80 000 ajoneuvoa vuorokaudessa ruuhkaisimmassa mittauspisteessä (Malence–Dolenjska cesta). A2-moottoritien mittauspisteessä Brdo–Kozarje ajoneuvoja oli keskimäärin vajaat 90 000 vuorokaudessa. Kehätie on tietullien alaista. DARS:n oli tarkoitus aloittaa vuonna 2021 kehätien laajentamissuunnitelmat. == Lähteet == Luokka:Kehätiet Luokka:Ljubljana Luokka:Slovenian liikenne
Tomoaki Hamatsu

Tomoaki Hamatsu (; s. 3. elokuuta 1975 Fukushima), joka tunnetaan paremmin nimellä ”Nasubi” on japanilainen tositelevisioesiintyjä ja koomikko. Hänet tunnetaan esiintymisestä erittäin kiistanalaisessa Susunu! Denpa Shōnen -ohjelmassa. Hamatsua kohtaan toteutettiin ohjelmassa lähes kidutuksenomaista kohtelua, eikä hänelle kerrottu sen julkaisemista koko Japanin kansan nähtäväksi. == Susunu! Denpa Shōnen == Hamatsun oli tarkoitus selvityä ohjelmassa ainoastaan lehdistä saatavien arpajaisvoittojen kera. Hänet sijoitettiin pieneen asuntoon ilman vaatteita ja ruokaa, sillä nekin oli ansaittava arpajaisvoitoista. Ohjelman tuottanut yhtiö valehteli Hamatsulle, että ohjelma saattettaisiin julkaista myöhemmin internettiin, vaikka sitä lähetettiin koko Hamatsun kärsimyksen ajan. Hänelle kerrottiin vapautuvansa, kunhan arpajaisvoittoja on kertynyt yli miljoona jeniä. Hamatsu eli asunnossa 335 päivää, ennen kuin hänet lähettiin Etelä-Koreaan. Siellä hän nautti palkinnostaan, ennen kuin tuottajat veivät Hamatsun uuteen asuntoon, jossa rahankeruu alkaisi alusta. Hänet haastettiin keräämään rahat lentolippuihin päästäkseen takaisin Japaniin. Hamatsu sai kerättyä rahat, mutta Japanissa hänet sijoitettiin edelleen samannäköiseen huoneeseen. Kuitenkin silloin Hamatsu paljastettiin suurelle yleisölle, jolloin myös hänelle valkeni totuus ohjelman kuvaamisesta. Ohjelma heikensi Hamatsun mielenterveyttä merkittävästi ja hän pystyi pitkään jatkuneen sosiaalittomuutensa takia puhumaan ihmisille vasta pitkän aikaa ohjelman jälkeen. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset koomikot Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ernst Gylphe

Ernst Fredrik Gylphe (Gylfe), sukunimi aik. Jansson (15. lokakuuta 1878 Pohja – 24. helmikuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja Helsingin Villakehräämö Oy:n (nykyinen Novita) perustaja ja toimitusjohtaja.60-vuotias. Insinööri Ernst Gylphe, Helsingin Sanomat, 15.10.1938, nro 278, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotYlioppilasmatrikkeli 1853–1899 Gylphen vanhemmat olivat kauppapuutarhuri Anders Fredrik Jansson (Gylphe) ja Vilhelmina Lindroos. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta ja suoritti koneinsinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa vuonna 1906. Gylphe suoritti tekniikan jatko-opintoja vielä Saksassa ja myöhemmin hän teki opinto- ja liikematkoja Englantiin, Saksaan ja Venäjälle Siperiaan ja Kaukasiaan.Määttä, Vesa: Gylphe, Ernst. Kansallisbiografia- verkkojulkaisu. Studia Biographica 4. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1997– (viitattu 24.9.2023) Gylphe tuli vuonna 1907 tamperelaisen F. Klingendahl & Co:n palvelukseen ja hän toimi ensin avustavana teknillisenä johtajana, vuodesta 1914 teknillisenä johtajana ja vuodesta 1919 yhtiön isännöitsijänä. Johtokunnan jäsenenä hän oli vuodesta 1912 alkaen. Gylphe erosi vuonna 1925 Klingendahlin palveluksesta ja siirtyi Englantiin harjoittaakseen siellä opintoja kutomateollisuuden alalla. Palattuaan Suomeen hän perusti vuonna 1928 Helsingin Villakehräämö Oy:n ja toimi sitten yhtiön toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana. Gylphe oli lisäksi Oy Rapco Ab:n ja Suomen Autorengas Oy:n perustajia ja toimi molemmissa yhtiössä hallituksen puheenjohtajana sekä Suomen Autorengas Oy:ssä toimitusjohtajana. Ernst Gylphe oli naimisissa vuodesta 1911 Greta Maria Löfhjelmin kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
A1 (Slovenia)

A1 () on 245,3 kilometriä pitkä moottoritie Sloveniassa, joka yhdistää Itävallan rajalla olevan Šentiljin Adrianmeren rannalla olevaan Koperiin. Moottoritie kulkee useiden merkittävien kaupunkien läpi, kuten Mariborin, Celjen ja Ljubljanan. Vrhnikan ja Postojnan välille rakennettu 30 kilometriä pitkä nelikaistainen moottoritie oli Slovenian ja silloisen Jugoslavian ensimmäinen moderni moottoritie. Rakennustyöt aloitettiin toukokuussa 1970 ja se avattiin liikenteelle 29. joulukuuta 1972. Alunperin A1 yhdisti Koperin ja Ljubljanan, ja kokonaisuudessaan moottoritie valmistui vuonna 2005. Vranskon ja Blagovican välinen alue oli moottoritien haastavin osuus rakentaa vuoristoisen ja vaihtuvan maaston vuoksi. Tällä välillä on myös Slovenian pisin kaksoistunneli, Trojanen tunneli. Moottoritietä on rakennettu pätkittäin ja Slovenian itsenäistyttyä valtio on investoinut moottoritiehen. A1-moottoritiellä on käytössä vinjettimaksu. A1 on tärkeä linkki Euroopan unionin ja itäisen Euroopan maiden välillä. Moottoritiellä on yli sata siltaa, 98 maasiltaa ja 11 kaksoistunnelia. Slovenian pisin maasilta Črni Kalissa on osa moottoritietä. A1 on tärkeä tie Slovenian logistiikalle, sillä se yhdistää Koperin sataman koko maahan. Se on tärkeä itä-länsi -suuntainen linkki, joka halkoo valtion jokaista aluetta. == Lähteet == Luokka:Moottoritiet Luokka:Slovenian liikenne
Kristinusko Bangladeshissa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Bangladeshissa. Bangladeshin valtionuskonto on islam ja kristityt muodostavatkin pienen vähemmistön maassa. Suurin osa Bangladeshin kristityistä kirkoista kuuluu evankeliseen kirkkokuntaan. Bangladeshissa toimii kirkkojen kansallisen neuvoston lisäksi kansallinen kristillinen yhteisö, joka on yhteydessä Maailman evankeliseen allianssiin. == Lähteet == *
Kristinusko Kambodžassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Kambodžassa. Kambodžan valtauskonto on buddhalaisuus ja kristinusko on Kambodžan vähemmistöuskonto. Väestöstä 0,3 prosenttia. Kambodžan suurin kristillinen kirkko on Uusi apostolinen kirkko. == Historia == Kambodža on historiallisesti Khmerin 500-luvulla perustettua valtakuntaa. Siirtomaavallan aikana alue kuului Ranskan hallintaa ja maa itsenäistyi vuonna 1953. Kristinusko tuli maahan 1600- ja 1700-lukujen aikana. 1900-luvulla maahan perustettiin useita itsenäisiä kirkkoja. Kambodžan kommunistinen puolue valloitti maan pääkaupungin vuonna 1975 ja punaiset khmerit pyrkivät hävittämään kaiken uskonnon maasta. Tuolloin valtaosa buddhalaisista munkeista tapettiin ja samalla myös tuntematon määrä kristittyjä kuoli. == Lähteet == *
Kristinusko Hongkongissa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Hongkongissa. Kristinusko on Hongkongin toiseksi suurin uskonto buddhalaisuuden ja taolaisuuden jälkeen. Hongkongin suurimpia kristillisiä kirkkokuntia ovat protestantismi 6,7 prosentin osuudella ja roomalais-katolisuus 5,3 prosentin osuudella väestöstä. == Historia == Hongkong oli vuosina 1841–1997 brittien protektoraatti. Vuonna 1997 alueet palautettiin Kiinan alaisuuteen ja alueesta muodostui erityishallintoalue. Kirkot ovat Hongkongissa vähemmistönä, mutta ne tekevät hyvin aktiivista sosiaali- ja evankeliointityötä. Monilla kirkoilla ja kristillisillä järjestöillä on merkittäviä yhteyksiä Manner-Kiinan kumppanikirkkojen ja -järjestöjen kanssa. Hongkongissa toimii monia vieraskielisiä seurakuntia. Hongkongissa toimii mm. ekumeeenisen patriarkaatin metropolitaatti. Noin puolet hongkongin protestanttisista kirkoista kuuluu joko evankeliseen, helluntailaiseen tai pyhitysliikkeeseen. Kirkkojenvälisenä järjestönä Hongkongissa toimii Hongkongin kristillinen neuvosto. == Lähteet == *
Kristinusko Kiinassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Kiinassa. Kristinusko on Kiinassa vähemmistöuskonto. Suurin osa väestöstä ei kuulu uskontokuntiin. Kristittyjä väestöstä on noin 5,1 prosenttia. == Historia == Kiinan historia poliittsena ja kulttuurisena kokonaisuutena juontaa juurensa noin vuoteen 2000 eKr. 1300–1600-luvuilla Kiina oli maailman edistynein sivilisaatio. Kiina oli siirtomaahallinnon alla 1800-luvulla ja vuonna 1911 Kiinaan perustettiin tasavalta. Vuonna 1949 kommunistijoukot voittivat nationalistit ja perustivat Kiinan kansantasavallan. === Kristinusko kommunistisessa Kiinassa === Kristinusko on ollut pitkään vieras uskonto Kiinassa. Kommunistisen vallan aikana Kiinasta tuli virallisesti ateistinen maa. Vuodesta 1979 lähtien kirkoille ja muille ryhmille annettiin lisää tilaa. Tuolloin protestanttiset ryhmittymät matkustivat ulkomaille luodakseen yhteyden ekumeenisiin kumppaneihin.Kristinusko on kasvanut Kiinassa. Arviot kiinalaisten kristittyjen määrästä vaihtelevat suuresti noin 22 miljoonasta protestantista ja katolisesta yli 100 miljoonaan kristittyyn. Jälkimmäisessä luvussa arvioidaan olevan yli 40 miljoonaa karismaattisiin kotikirkkoihin kuuluvaa krisittyä, 14 miljoonaa rekisteröimättömiin kotikirkkoihin kuuluvaa ja 5 miljoonaa New Birth -liikkeeseen kuuluvaa. Kiinalaiset tutkimuslaitokset arvioivat kristtyjen kokonaismääräksi noin 65 miljoonaa. == Kirkkojenvälinen yhteistyö == Vuonna 1948 neljä kiinalaista kirkkoa oli Kirkkojen maailmanneuvoston perustajajäseniä. Korean sodan aikana kirkot vetäytyivät ekumeenisesta yhteydestä. Kiinan kristillinen neuvosto palautti yhteyden vuonna 1991. == Lähteet == *
Kristinusko Indonesiassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Indonesiassa. Kristinusko on Indonesian suurin vähemmistöuskonto. Suurin osa väestöstä on muslimeita. Protestanttisiin kirkkoihin kuuluu seitsemän prosenttia ja roomalaiskatoliseen kirkkoon 2,9 prosenttia väestöstä. == Historia == Indonesian saaristo on ollut muuttoliikkeen aluetta tuhansien vuosien ajan. Peräkkäiset kansanliikkeet toivat eri uskonnot vaiheittain Indonesiaan. 1700-luvulta 1900-luvun puoliväliin Indonesia oli hollantilaisten siirtomaa-aluetta ja toisen maailmansodan aikaan Japanin miehittämä alue. Indonesia julistautui itsenäiseksi vuonna 1945 ja itsenäistyi 1949. Indonesian kristityt jakautuvat protestantteihin ja katolisiin. Protestanttisia kirkkoja on Indonesiassa lukuisia. Monet niistä perustuvat etnisyyteen ja kattavat joko saaren tai osia saarista. == Kirkkojenväliset järjestöt == Ekumeenisen Kirkkojen maailmanneuvoston tavoitteena on muodostaa yksi kirkkokunta. Neuvostoon kuuluu yli 80 jäsenkirkkoa. Helluntailaisilla ja evankelikalisilla on lisäksi omat yhteistyöryhmänsä. == Kristittyjen vainot Indonesiassa == Indonesiassa on pitkään ollut suvaitsevaisuuden perinne, mutta vuodesta 1998 lähtien islamilainen ääriliike on voimistunut muslimienemmistöisessä Indonesiassa. Tämä on johtanut väkivaltaisiin konflikteihin muslimien ja kristittyjen välillä. Konfliktit ovat häirinneet kristittyjä yhteisöjä Jaavalla, Molukeilla ja Keski-Sulawesilla. Monet ovat kuolleet ja menettäneet omaisuutensa konflikteissa. == Lähteet == *
Hanna Winsnes

Hanna Olava Winsnes (29. elokuuta 1789 Drammen – 19. lokakuuta 1872 Hamar) oli norjalainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti vuonna 1845 ilmestyneestä Lærebog i de forskjellige Grene af Huusholdningen -keittokirjasta, jossa oli myös muita kodinhoitoon liittyviä neuvoja. Lisäksi hän kirjoitti romaaneja, lastenkirjoja, runoja ja arvoituksia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Keittokirjailijat Luokka:Vuonna 1789 syntyneet Luokka:Vuonna 1872 kuolleet
Kristinusko Japanissa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Japanissa. Kristinusko on vähemmistöuskonto Japanissa. Maan suurimpia uskontoja ovat shintolaisuus ja buddhalaisuus. Kristittyjä on 1,5 prosenttia Japanin väestöstä. == Historia == Kiinasta ja Koreasta muuttaneet ihmiset asuttivat Japanin tuhansia vuosia sitten. Maan alkuperäisuskonto on shintolaisuus, joka on sittemmin sekoittunut buddhalaisuuteen, kungfutselaisuuteen ja taolaisuuteen. Kristityt kirkot muodostavat pienen vähemmistön Japanin kirkoista. Protestanttiset kirkot ovat kristillisen neuvoston kautta edistäneet sovintoa Japanin ja sen miehittämien Aasian maiden välillä. Japanissa toimii useita aktiivisia evankelisia, helluntailaisia ja pyhitysliikkeen ryhmiä. Maassa toimii myös evankelinen allianssi. == Lähteet == *
Kristinusko Etelä-Koreassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Korean tasavallassa eli Etelä-Koreassa. Kristinusko on Etelä-Korean suurin uskonto. Etelä-Korean väestöstä 19,7 prosenttia kuuluu protestanttisiin kirkkoihin ja 7,9 prosenttia roomalaiskatoliseen kirkkoon. == Historia == Kristillinen lähetystyö saapui Koreaan 1800-luvun lopulla. Erityisesti Korean sodan jälkeen kirkot ovat kasvaneet valtavasti. Etelä-Koreassa toimii maailman suurin kristillinen seurakunta, helluntailainen Yoido Full Gospel Church, johon kuuluu noin 800 000 jäsentä. Korean kirkot ovat lähettäneet tuhansia lähetyssaarnaajia ympäri maailmaa. Etelä-Korean ekumeeniset kirkot olivat 1960- ja 1970-luvuilla taistelun demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta. Näissä kirkoissa kehittyi mm. minjung-teologia. 1980-luvulla Etelä-Korean kirkot aloittivat rauhan- ja yhdistymisliikkeen Pohjois-Korean kristillisen yhteisön kanssa. == Kirkkojenväliset järjestöt == Etelä-Korean Assemblies of God liittyi kirkkojen kansalliseen neuvostoon vuonna 1997. Etelä-Koreassa toimii myös Korean evankelinen yhteisö, joka on yhteydessä Maailman evankeliseen allianssiin. == Lähteet == *