EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Annihilaatio (täsmennyssivu)

Annihilaatio voi tarkoittaa: ==Luonnontieteissä== * annihilaatio, reaktio, jossa hiukkanen ja sen antihiukkanen törmäävät * annihilaatio-operaattori, kvanttimekaanisesta tilasta hiukkasen vähentävä operaattori ==Muualla== * annihilationismi, kristillinen oppijärjestelmä
David Oliver

David Oliver (s. 24. huhtikuuta 1982) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Oliver sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2006 viidenneksi 110 metrin aitajuoksussa ajalla 13.24. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän karsiutui saman matkan välierissä. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän eteni 60 metrin aitajuoksussa niin ikään välieriin. Samana talvena hän voitti Yhdysvaltojen mestaruuden 60 metrin aidoissa. Oliver voitti 110 metrin aitajuoksun Yhdysvaltojen olympiakarsinnoissa 2008. Hän saavutti pronssia Pekingin olympialaisten 2008 110 metrin aitajuoksussa ajalla 13,18. Hän jäi Dayron Roblesin voittamassa kilpailussa vain sadasosasekunnin hopeamitalisti David Paynesta. Myöhemmin samana syksynä hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin ajalla 13,22. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 Oliver sai pronssia 60 metrin aidoissa ajalla 7,44. Kesäkaudella hän voitti kaikki 15 käymäänsä 110 metrin aitajuoksukilpailua. Hän sivusi Dominique Arnoldin Yhdysvaltojen ennätystä 12,90 Eugenessa 3. heinäkuuta ja paransi ennätykseen 12,89:ään Saint-Denis'ssä 16. heinäkuuta. Hän voitti myös Yhdysvaltojen-mestaruuden ja maanosien cupin. Oliver voitti 110 metrin aitajuoksun Yhdysvaltojen-mestaruuden 2011. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli neljäs 110 metrin aidoissa ajalla 13,44. Seuraavan vuoden olympiakarsinnoissa hän jäi viidenneksi. Hän voitti maailmanmestaruuden Moskovassa 2013 ajalla 13,00. Oliverin ennätys 110 metrin aitajuoksussa on 16. heinäkuuta 2010 Saint-Denisissä juostu 12,89 s. Heinäkuussa 2021 Oliver oli kautta aikain tilaston viidentenä.110 Metres Hurdles All Time, WA, viitattu 27.7.2021 Sisäradoilla hän on juossut 60 metrin aidat parhaimmillaan ajassa 7,37 s Stuttgartissa 5. helmikuuta 2011. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Edvard Haga

Edvard Haga (19. lokakuuta 1893 Vöyri – 21. tammikuuta 1968 Vaasa) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue. Haga valittiin eduskuntaan viisissä vaaleissa, 1929, 1930, 1933, 1936 ja 1939, ja hän toimi kansanedustajana viidentoista vuoden ajan, elokuusta 1929 heinäkuuhun 1944. Hän edusti Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä ja eduskunnan valiokunnista hän vaikutti laki- ja talousvaliokunnassa, maatalousvaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa. Hän vaikutti poliittisella urallaan myös Vöyrin kunnallispolitiikassa ja oli sekä kunnan kunnallislautakunnan että kunnanvaltuuston puheenjohtaja. Vuonna 1943 hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi. Kansakoulun ja kansanopiston käynyt Haga jätti kansanedustajuuden siirryttyään Vöyrin säästöpankin johtajaksi. Varaedustajan paikalta eduskuntaan nousi Johan Otto Söderhjelm. Hän toimi säästöpankinjohtajana 17 vuoden ajan, vuoteen 1961. Hän työskenteli myös Vöyrin kunnansihteerinä, vuosina 1925–1929, ja maanviljelijänä. Hän oli lähtöisin maanviljelijäperheestä. Hänen puolisonsa oli Anna Lisa Enges, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1920. Haga kuoli tammikuussa 1968, 74-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot Luokka:Vöyrin kunnanvaltuutetut Luokka:Vaasan läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Lusin varalaskupaikka

thumb|Lusin varalaskupaikka. Lusin varalaskupaikka on Heinolan kaupungissa entisen Heinolan maalaiskunnan alueella Lusissa valtatiellä 5 sijaitseva lentokoneiden varalaskupaikka. Varalaskupaikan asfalttibetonilla päällystetty kiitotie on 2 700 metriä pitkä ja noin 40 metriä leveä. Varalentotukikohtiin voidaan hajauttaa ilmavoimien hävittäjien toimintaa siten, että ne voidaan tankata ja aseistaa. Varalentotukikohdan varustukseen kuuluvat muun muassa kiitotievalot, lähestymisvalot ja lähestymismajakat. Kaikkiaan varatukikohdan varustus varalaskupaikalle tuotuna voi edellyttää 20 yhdistelmäkuorma- autollista varusteita.http://tietokannat.mil.fi/ilma2002/artikkeli.php3?id=82 ==Käyttö sotaharjoituksissa== * Karjalan lennosto käytti Lusin varalaskupaikkaa maantietukikohtana 23. syyskuuta – 1. lokakuuta 2016 Baana-16-sotaharjoituksessa. http://www.karjalainen.fi/uutiset/uutis- alueet/kotimaa/item/117237-valtatie-suljetaan-liikenteelta-ilmavoimien- harjoituksen-vuoksi *Karjalan lennosto 2008 *Ilma 2002: 4–6 lentokonetta päivässä, suihkuharjoitushävittäjä Hawk, torjuntahävittäjä Hornet sekä potkuriturbiinikoneita. ==Muuta== Lusin varalaskupaikan päässä oli Pikku Vitonen -niminen kahvila 1990-luvulle saakka, kunnes liittymä sinne suljettiin.http://www.sysma.fi/index.php?PAGE=108,46&COMPANY;=1&AREA;= Varalaskupaikan lähellä on maatila, jonka vuoksi lypsyaikana on lentoharjoituksissa pidetty kahden tunnin tauot. ==Lähteet== Varalaskupaikka Luokka:Lentokoneiden varalaskupaikat Luokka:Suomen lentopaikat Luokka:Heinolan rakennukset ja rakennelmat
Vuoden uusmaalainen kylä

Vuoden uusmaalainen kylä valitaan vuosittain. Valinnan on tehnyt vuoteen 1993 saakka Uudenmaan maakuntaliitto ry:n hallitus, 1994 lähtien Uudenmaan liiton maakuntahallitus. Vuotuisella valinnalla on haluttu kiinnittää huomiota kuntien ja sen asukkaiden yhteiseen vastuuseen alueidensa suunnittelussa ja kehittämisessä. Kuntia on haluttu myös kannustaa pyrkimyksissä hyvän asuinympäristön luomiseen asukkailleen sekä hyvään rakennustapaan. Lisäksi on pyritty tukemaan yksityisiä kansalaisia aloitteellisuuteen ja aktiivisuuteen oman kotiseutunsa hyväksi. Valinnoissa on korostettu kylän omaehtoista kulttuuritoimintaa, perinteen vaalimista, uusien innovaatioiden kehittämistä ja yhteistoimintaa kylän elinolosuhteiden parantamiseksi. Valintakriteereissä maakuntahallitus voi painottaa peruskriteeristön lisäksi myös Uusimaa-viikon teemoitusta. Valinta ei ole aina kohdistunut tavallisiin maaseutukyliin, vaan myös samat kriteerit täyttäviin kaupunginosiin. Valintamenettelyä tarkistettiin 2012 valinnasta lähtien, jolloin siirryttiin vuorovuosin valitsemaan kylä ja kaupunginosa. Syksyisin hakuun tuleva maininta myönnetään koko seuraavalle vuodelle. Esim. 2014 syksyllä on haussa 2015 kaupunginosanimitys, 2015 syksyllä seuraava vuoden kylä -nimitys. ==Vuoden uusmaalainen kylä eri vuosina== Uudenmaan liiton maakuntahallitus valitsee vuosittain hakemuksien perusteella vuoden uusmaalaisen kylän tai kaupunginosan. ===1980-luku=== *1988 Vättlax, Tenhola (myöhemmin Tammisaari, nykyinen Raasepori) *1989 Karstu, Lohjan kunta (nykyinen Lohja) ===1990-luku=== *1990 Tapiola, Espoo *1991 Laukkoski, Pornainen *1992 Evitskog, Kirkkonummi *1993 Kumpula, Helsinki *1994 Vihdin kirkonkylä, Vihti *1995 ei valittu, koska valinta muutettiin vuoden alusta tapahtuvaksi *1996 Kellokoski, Tuusula *1997 Tanhuniitty, Järvenpää *1998 Sotunki, Vantaa *1999 Suomenlinna, Helsinki ===2000-luku=== *2000 Fiskari, Pohja (nykyinen Raasepori) *2001 Kytäjä, Hyvinkää *2002 Skåldö-Sommarö, Tammisaari (nykyinen Raasepori) *2003 Savio, Kerava *2004 Luoma, Kirkkonummi *2005 Jamppa, Järvenpää *2006 Degerby, Inkoohttp://www.uudenmaanliitto.fi/?4904_m=5360&4904_o=90&s;=38 *2007 Suvisaaristo, Espoohttp://www.espoo.fi/default.asp?path=1;28;29;37412;50236;67491 *2008 Sälinkää, Mäntsälähttp://www.keuke.fi/web/index.php?id=574 *2009 Backgränd, Raasepori (entinen Karjaa) ===2010-luku=== * 2010 Vihtijärvi, Vihti * 2011 Rajamäki, Nurmijärvi * 2012 Kerkkoo, Porvoo * 2013 Kyrölä, Järvenpää * 2014 Ohkola, Mäntsälä * 2015 Oulunkylän Maunula, Helsinki2015, Kotiseutuliitto * 2016 Lohjan saariston Paavola, Lohja2016, Kotiseutuliitto * 2017 Kallio, HelsinkiVuoden uusmaalaiset kylät ja kaupunginosat vuodesta 1988, Uudenmaanliitto, viitattu 16.12.2017 * 2018 Ruotsinpyhtää. * 2019 Roihuvuori, Helsinki ===2020-luku=== * 2020 Huuvari-Särkijärvi, Askola * 2021 Kulloo, Porvoo ==Lähteet== *Uudenmaan liitto, pöytäkirja, kokous 218-7 * Vuoden uusmaalaiset kylät ja kaupunginosat vuodesta 1988, Uudenmaanliitto, viitattu 16.12.2017 (kartta, jossa kylät) ===Viitteet=== *
Jyrki Härkönen

Jyrki Härkönen (s. 1961) on suomalainen toimittaja ja toiminut Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispa Leon teologisena sihteerinä. 1990-luvulla Härkönen on koulutukseltaan teologian maisteri ja on toiminut Uudenmaan ortodoksien lehden Ortodoksiviestin päätoimittajana.Ortodoksiviesti == Ura == Härkönen on opiskellut ja työskennellyt Ranskassa ja Venäjällä. Hän on suorittanut teologian maisterin tutkinnon (maitre en théologie) Pyhän Sergein instituutissa Pariisissa ja kanttorin tutkinnon Suomen ortodoksisessa pappisseminaarissa. Hän omistaa uutistoimisto Logosmedian.Prh:n yritysrekisteri viitattu 26.5.2009Logosmedia Keitä olemme viitattu 26.5.2009 Härkönen on myös ollut Suomen ortodoksisen kirkon ulkomaanapujärjestön Ortaidin projektipäällikkönä. Suomen ortodoksisen kirkon piispainkokous asetti Härkösen lokakuussa 2020 puolen vuoden toimituskieltoon Konstantinopolissa pidetyssä piispainkokouksessa. Moskovan patriarkaatti asettui Härkösen puolelle ja käytti tapausta propagandavälineenään. Härkönen oli arvostellut arkkipiispaa blogissaan ja antanut ymmärtää tämän olevan kyvytön hoitamaan virkaansa eikä enää kunnioitettu, terve eikä "Jumalan sanaa oikein opettava". == Teokset == * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kotisivut . * Metropoliitta Ambrosiuksen kirjoitus Härkösen kirjasta . Ortodoksiviesti 8/2007. Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomen ortodoksinen kirkko Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jean-Christophe Spinosi

Jean-Christophe Spinosi (s. 2. syyskuuta 1964) on ranskalainen kapellimestari ja viulisti sekä Quatuor Matheus -orkesterin perustaja (1991), myöhemmin kokoonpano on tullut tunnetuksi nimellä Ensemble Matheus. Hänet tunnetaan erityisesti perehtyneisyydestään barokin ajan instrumentaali- ja vokaalimusiikkiin, eritoten Vivaldin oopperoiden tunnetuksitekemiseen. == Diskografia == *La fida ninfa, Vivaldi, 2008. Esittäjät: Veronica Cangemi, Sandrine Piau, Marie Nicole Lemieux, Lorenzo Regazzo, Philippe Jaroussky, Topi Lehtipuu, Sara Mingardo, Christian Senn; Ensemble Matheus. Opus111/Naïve *Nisi Dominus, Stabat Mater, Vivaldi, 2008 . Esittäjät: Marie Nicole Lemieux, Philippe Jaroussky; Ensemble Matheus. Opus111/Naïve *La pietra del paragone, Rossini, DVD, 2007 Esittäjät: François Lis, Christian Senn, José Manuel Zapata, Sonia Prina, Jennifer Holloway, Laura Giordano, Joan Martín-Royo, Filippo Polinelli; Chorus of Teatro Regio di Parma; Ensemble Matheus. Äänistetty Théâtre du Châtelet'ssa Pariisissa, Opus111/Naïve *Vivaldi, Heroes, 2007 . Esittäjät: Philippe Jaroussky, Ensemble Matheus. Opus111/Naïve *Griselda, Vivaldi, 2006 . Esittäjät: Simone Kermes, Marie-Nicole Lemieux, Veronica Cangemi, Philippe Jaroussky, Stefano Ferrari, Iestyn Davies; Ensemble Matheus. Opus111/Naïve *Orlando furioso, Vivaldi, 2004. Esittäjät: Marie-Nicole Lemieux, Jennifer Larmore, Veronica Cangemi, Philippe Jaroussky, Lorenzo Regazzo; Ensemble Matheus. Opus111/Naïve *De Lhoyer: Duos et Concerto Pour Guitare, 2004. Esittäjät: Philippe Spinosi (kitara), Duo Spinosi, Ensemble Matheus. Opus111/Naïve *La verità in cimento, Vivaldi, 2003. Esittäjät: Gemma Bertagnolli, Philippe Jaroussky, Sara Mingardo, Guillemette Laurens, Nathalie Stutzmann; Ensemble Matheus. Opus111/Naïve *La notte, La tempesta di mare, Il gardellino, Vivaldi, 2003 Esittäjänä Ensemble Matheus. Opus111/Naive *Vivaldi: Concerti Con Molti Strumenti, Vol. II, 1997 Esittäjänä Ensemble Matheus. Pierre Verany *Vivaldi: Concerti Con Molti Strumenti, 1996 Esittäjänä Ensemble Matheus. Pierre Verany == Lähteet == *Official biography at Intermusica *Short biography *Interview (ranskaksi) Luokka:Ranskalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tanskan protektoraatti

Tanskan protektoraatti oli Saksan valtakunnan suojelualueekseen eli protektoraatikseen ottama Tanskan kuningaskunta vuosina 1940–1943. Saksan näkökulmasta Tanskan kuningaskunta oli suvereeni valtio, jota ei ollut integroitu kansallissosialistiseen hallintojärjestelmään, vaan Saksan korkea- arvoisin virkamies Tanskan alueella oli muodollisesti vain täysivaltainen lähettiläs, joka hyväksytti akkreditointivaltakirjansa Tanskan kuninkaalla. Vasta 1943, kun tanskalaiset olivat vastustaneet saksalaisia, muutti Saksa hallinnon Tanskan valtakunnankomissariaatiksi, mikä vastasi miehitysvallan siviilihallintoa Norjan valtakunnankomissariaatin tapaan. Luokka:Tanskan historia luokka:Saksan siviilihallinto valloitetuilla alueilla toisen maailmansodan aikana
Terrifying Stories from T-Bone Town

Terrifying Stories from T-Bone Town on suomalaisen yhtyeen Honey B and the T-Bones kymmenes albumi. == Kappaleet == # Hot Dog Man # Bones of Love # Life’s a Risky Business # Chicken Stuff # Electric Eye # Skull Flag # Bo’s Bounce # On Somebody Else’s Business # Wolf Is Back # Funky Women # Big D. Never Sleeps == Kokoonpano == * Aija Puurtinen – laulu, bassokitara * Esa Kuloniemi – kitara, laulu * Juha Litmanen – rummut, lyömäsoittimet == Arviot == * Allmusic: Allmusic review == Lähteet == * Albumin Terrifying stories from t-bone town kansivihko === Viitteet === Luokka:Vuoden 2005 albumit Luokka:Honey B and the T-Bonesin albumit Luokka:Janne Haaviston tuottamat albumit
Otto von Stülpnagel

Otto von Stülpnagel (16. kesäkuuta 1878 Berliini, Saksa – 6. helmikuuta 1948 Pariisi, Ranska) oli saksalainen ilmavoimien kenraali ja jalkaväenkenraali, joka toimi Saksan sotilaskäskynhaltijana miehitetyssä Ranskassa ja Belgiassa toisen maailmansodan aikana. Hän syyllistyi tällöin sotarikoksiin, joiden takia hän oli syytettynä sodan jälkeen. Kun hän kuitenkin torjui SS:n vaatimukset vielä jyrkemmistä väkivaltaisuuksista, hänet siirrettiin helmikuussa 1942 Berliinin esikuntatehtäviin. Käskynhaltijan tehtävä annettiin hänen serkulleen Carl-Heinrich von Stülpnagelille. Otto von Stülpnagel teki vankilassa itsemurhan vuoden 1948 alkupuolella. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset ensimmäisen maailmansodan sotilaat Luokka:Saksalaiset toisen maailmansodan sotilaat Luokka:Saksalaiset kenraalit Luokka:Sotarikoksista syytetyt Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Tsahiagiin Elbegdorž

Tsahiagiin Elbegdorž (, s. 30. maaliskuuta 1963) on mongolialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä kesäkuusta 2009 heinäkuuhun 2017. Hän toimi Mongolian pääministerinä vuonna 1998 ja 2004–2006. Hän edustaa Demokraattista puoluetta, jota on johtanut 1996–1999 ja 2006–2008. Elbegdorž toimi koneistajana Erdenetin kuparikombinaatissa ennen asepalveluksensa alkua 1982. Hän johti vallankumouksellista nuorisoliittoa armeijassa ja pääsi palkkiona opiskelemaan journalistiikka ja marxismi-leninismiä Lviviin Neuvostoliittoon Glasnostin aikana. Hän työskenteli myöhemmin armeijan Ulaan Od -lehdessä. Elbegdorž osallistui demokratiamielenosoituksiin Ulan Batorissa loppuvuodesta 1989 ja hänet valittiin 1990 Kansankongressiin, jossa hän oli laatimassa maalle uutta perustuslakia. Hän perusti Mongolian ensimmäisen itsenäisen lehden, Ardtšilalin ja toimitti sitä vuodesta 1990, sekä tv-kanavan 1994. Elbegdorž johti Demokraattisen puolueen ja sosiaalidemokraattien liittouman vaalivoittoon 1996. Vuonna 1998 perustuslaista poistettiin pykälä, joka kielsi kansanedustajia toimimasta ministereinä ja Elbegdorž valittiin huhtikuussa 1996 maan pääministeriksi. Erdenetin kaivosyhtiön johtajan vaihdon jälkeen parlamentti äänesti Elbegdoržin eroamaan saman vuoden joulukuussa. Ensimmäisen pääministerikautensa jälkeen hän opiskeli University of Colorado at Boulderissa taloustieteitä ja Harvardissa John F. Kennedy School of Governmentissa julkishallinnon tutkinnon 2002. Elokuussa 2004 Elbegdorž valittiin uudelle kaudelle pääministeriksi, vaikka hän ei ollutkaan enää parlamentin jäsen. Mongolian kansanvallankumouksellinen puolue (MPRP) jätti hallituksen, joka kaatui tammikuussa 2006. Vuoden 2008 vaaleissa hän asettui uudelleen ehdolle parlamenttiin ja johti Demokraattisen puolueen vaalikampanjaa. MPRP:n julistauduttua vaalivoittajaksi Elbegdoržin kannattajat protestoivat vaalin tulosta ja syyttivät vaalivilppiä. Demokraattinen puolue asetti Elbegdoržin presidenttiehdokkaakseen huhtikuussa 2009. Vaaleissa hän sai 51,24 prosenttia äänistä istuvaa presidenttiä Nambaryn Enhbajaria vastaan. Vuoden 2013 vaaleissa Elbegdorž valittiin jatkokaudelle. Mongolian vuoden 2017 presidentinvaaleissa Elbegdorž ei voinut enää asettua ehdokkaaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Mongolian presidentit Luokka:Mongolian pääministerit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Now & Eternity

Now & Eternity on suomalaisen yhtyeen Honey B and the T-Bones yhdeksäs albumi. == Kappaleet == # Preaching # Mandra Saptak # Wasted # Speak No Evil # Beep! Repair # Official Information * 2 # Official Information # RajTV # No-No # Waiting == Kokoonpano == * Aija Puurtinen – laulu, bassokitara, sähköurut * Esa Kuloniemi – kitara, laulu * Jari Kettunen – rummut, lyömäsoittimet == Lähteet == * Albumin Now & Eternity kansivihko Luokka:Vuoden 2000 albumit Luokka:Honey B and the T-Bonesin albumit Luokka:Janne Haaviston tuottamat albumit Luokka:Risto Hemmin tuottamat albumit
Roman Romanenko

Roman Jurjevitš Romanenko (; s. 9. elokuuta 1971 Štšolkovo, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kosmonautti. Hän on asunut jo lapsena Tähtikaupungissa, jonka lukiosta hän siirtyi Ilmavoimiin valmistuen vuonna 1992 insinööriksi ja lentäjäksi. Hän lensi Aero L-39 Albatros -suihkukoulukoneita ja Tupolev Tu-134 -kuljetuskoneita kaikkiaan noin 500 tuntia. Hän on majuri ja pääsi kosmonauttikoulutukseen vuonna 1997. Hän on naimisissa Julia Leonidovna Romanenkon kanssa. Harrastuksiin kuuluu sukeltaminen, tennis, turismi, veneily, lentopallo, musiikki ja autojen entisöinti. Hän toimi Oleg Kotovin varamiehenä Sojuz TMA-10 -lennolla ja Fjodor Jurtšihinin varamiehenä ISS-avaruusaseman Retkikunta 15:n miehistössä. Hän lensi Sojuz TMA-15:n päällikkönä toukokuun lopussa 2009http://www.esa.int/esaMI/ESApod/SEMTHPRTKMF_0.html Frank De Winne prepares for new mission ISS:lle liittyäkseen Retkikunta 20:n ja Retkikunta 21:n miehistöön lentoinsinöörinä. Hän laskeutui Maahan 1. joulukuuta 2009 Sojuz TMA-15:n mukana. Vuonna 2011 hänet valittiin Venäjän Valtioduuman jäseneksi Yhtenäinen Venäjä-puolueen ehdokkaana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * NASA Bio * Spacefacts biography of Roman Romanenko * ISS:n Retkikunta 20:n lentoa edeltävä haastattelu (6.5.2009) Luokka:Valtioduuman jäsenet Luokka:Venäläiset avaruuslentäjät Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stilbeeni

Stilbeeni (C14H12) voi viitata kahteen keskenään isomeeriseen hiilivetyyn *(E)-stilbeeni eli trans-stilbeeni *(Z)-stilbeeni eli cis-stilbeeni
Kanadangaeli

Kanadangaeli on gaelin kielen murre, jota puhutaan nykyisin vain Cape Bretonin saarella Nova Scotiassa. Monet gaelin kielen puhujista ovat keski-ikäisiä ja vain harvat lapset osaavat sitä, vaikka se oli vuonna 1850 Kanadan kolmanneksi suurin kieli englannin ja ranskan jälkeen. Nova Scotiassa asui parhaimmillaan 227 000 ensimmäisenä tai toisena kielenään gaelia puhuvaa asukasta. Vuonna 1991 kieltä osaavia oli enää alle 30 000. == Historia == Ensimmäiset gaelin puhujat tulivat Nova Scotiaan vuonna 1629 Skotlannin Ylämailta. He saapuivat William Alexanderin perustamaan siirtokuntaan, St. Croix -joen ja Saint Lawrencen lahden väliselle alueelle. Siirtokunta perustettiin kuningas Jaakko I:n käskystä ja se sai nimekseen ”Nova Scotia” (tunnettiin myös nimellä New Scotland). Siirtokunta jouduttiin hylkäämään vain muutaman vuoden jälkeen ja Ranska sai alueen 1632. Alue palautettiin brittien hallintaan vasta Utrechtin rauhansopimuksen jälkeen vuonna 1713. Hudson's Bay Companyn saatua hallintaansa Rupertinmaan ja laajat kauppaoikeudet alueella vuonna 1670, maahan saapui 1700-luvun alkupuolella enenevässä määrin gaelia puhuvia siirtolaisia Skotlannista. 1800-luvun alkupuolella Thomas Douglas perusti keskiseen Kanadaan, nykyisen Manitoban provinssin alueelle Redjoen siirtokunnan, jonne hän toi köyhiä skotlantilaisia, joista useimmat puhuivat ainoastaan gaelia. Tämän vuoksi alueella oli myös gaelia puhuvia métisejä. 1900-luvulla skotlantilaiset muuttivat yhä kauemmaksi länteen ja vuonna 1911 heidän osuutensa Kanadan läntisten provinssien väkiluvusta oli noin 14–18 prosenttia. == Lähteet == Luokka:Kelttiläiset kielet Luokka:Kanadan kielet
Dmitri Kondratjev

Dmitri Kondratjev (; s. 25. toukokuuta 1969 Irkutsk, Neuvostoliitto) on venäläinen kosmonautti. Hän toimi ISS-avaruusaseman miehistön Retkikunta 26:n lentoinsinöörinä ja Retkikunta 27:n komentajana.http://spacefacts.de/schedule/e_iss.htm Hän toimi 15. joulukuuta 2010 alkaneen Sojuz-lennon TMA-20 komentajana. Hän palasi Maahan 24. toukokuuta 2011 lennolla Sojuz TMA-20. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Spacefacts biography of Dimitri Kondratyev * NASA biography * Retkikuntaa 26 edeltänyt haastattelu (28.10.2010) Luokka:Venäläiset avaruuslentäjät Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Miinalaiva Baltic

Miinalaiva Baltic oli Suomen merivoimissa palvellut miinalaiva. Baltic oli rakennettu vuonna 1898. Alus kuului 1920-luvulla Finska Angfartygs Aktiebolagetille, jolloin sen kotipaikkana oli HelsinkiVuosisadan merikirja s. 49. Merivoimien palvelukseen se otettiin YH:n alettua lokakuussa 1939. Aluksen valmistelut sujuivat nopeasti, vaikka ammattitaitoisen henkilöstön puute sitä haittasikin. Talvisodan aikana Baltic laski miinoja Itämerelle. Alus palautettiin sodan päätyttyä omistajilleen. Aluksen päällikkönä oli talvisodassa kapteeniluutnantti E. Mäntyvaara.Suomen laivasto 1918-1969 osa 1 liite 16 == Lähteet == * * * ===Viitteet=== Luokka:Suomen merivoimien miinalaivat
North American T-28 Trojan

North American Aviation T-28 Trojan on North American Aviationin valmistama Yhdysvaltain ilmavoimien ja laivaston koulutuskone.Eden 2002 s. 1029 Se tuli käyttöön 1950-luvun alussa, mutta poistui jo 1960-luvun alussa ilmavoimista. Yhdysvaltain laivasto käytti konetta 1980-luvun alkuun. Ensilentonsa 24. syyskuuta 1949 lentänyttä konetta valmistettiin noin 2 000 kappaletta. == Lähteet == * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * National Museum US Air Force - Factsheet T-28 Trojan * Warbird Alley: T-28 page * T-28 FENNEC : History + 2006 inventory * T-28 Trojan Registry: The histories of those aircraft that survived military service * Avery, Norm. North American Aircraft: 1934-1998 Volume 1. Santa Ana, CA: Narkiewicz-Thompson, 1998. ISBN 0-91332-205-9. * The Illustrated Encyclopedia of Aircraft (Part Work 1982-1985). London: Orbis Publishing, 1985. * North American T-28 Trojan (Variants/Other Names: AT-28; Fennec) * Thompson, Kevin. North American Aircraft: 1934-1998 Volume 2. Santa Ana, CA: Narkiewicz-Thompson, 1999. ISBN 0-913322-06-7. * United States Air Force Museum guidebook. Dayton, Ohio: Air Force Museum Foundation, Wright-Patterson AFB, 1975. Luokka:1940-luvun koulukoneet Luokka:Yhdysvaltalaiset koulukoneet T-28 Trojan
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2007

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2007 käytiin 20. toukokuuta Imatralla. Järjestävänä seurana oli Imatran Urheilijat. Miesten 4 kilometrin juoksun voitti Jukka Keskisalo ja 12 kilometrillä paras oli Jussi Utriainen. Naisten 6 kilometrin nopein oli Mari Järvenpää. == Mitalistit == Laji Kultaa Hopeaa Pronssia Miehet 4 km Jukka Keskisalo, Joensuun Kataja, 11.55 Jussi Utriainen, Lahden Ahkera, 11.57 Janne Ukonmaanaho, Ylikiimingin Nuijamiehet, 11.59 Miehet 12 km Jussi Utriainen, Lahden Ahkera, 36.45 Mårten Boström, Sjundeå IF, 36.50 Francis Kirwa, Lahden Ahkera, 37.03 Naiset 6 km Mari Järvenpää, Kokkolan Veikot, 20.56 Jaana Niemelä, Turun Weikot, 21.04 Minna Kauppi, Sjundeå IF, 21.15 M22 6 km Henri Manninen, Jyväskylän Kenttäurheilijat, 18.41 Peikko Solla, Helsingin Kisa-Veikot, 18.49 Joonas Harjamäki, Seinäjoen Urheilijat, 18.57 N22 4 km Saara Skyttä, Liedon Parma, 14.26 Saara Pekkarinen, Lapinlahden Veto, 14.32 Hanna Hyvönen, Varpaisjärven Vire, 14.41 M19 6 km Miro Laurila, Karhulan Urheilijat, 19.18 Pekka Toivola, Porin Yleisurheilu, 19.30 Marko Tuokko, Naantalin Löyly, 19.43 N19 4 km Suvi Miettinen, Jäppilän Urheilijat, 14.20 Sandra Eriksson, IF Nykarlebynejden, 14.27 Kirsi-Maria Turunen, Juvan Urheilijat, 14.57 M17 4km Victor Lövdahl, IF Femman, 13.15 Oskari Pennanen, Juuan Jänne, 13.24 Kalle Piira, Lahden Ahkera, 13.30 N17 4km Johanna Peiponen, Rovaniemen Lappi, 14.34 Sari Anttonen, Suolahden Urho, 14.48 Maari Alamattila, Kouvolan Urheilijat, 14.54 Joukkueet Joukkueet Joukkueet Joukkueet Miehet 4 km Joensuun Kataja Helsingin Kisa-Veikot Kuopion Sisu-Veikot Miehet 12 km Sjundeå IF Turun Urheiluliitto Lahden Ahkera Naiset 6 km Turun Urheiluliitto Oulun Pyrintö Turun Weikot M22 6 km Helsingin Kisa-Veikot Sjundeå IF Jyväskylän Kenttäurheilijat N22 4 km Varpaisjärven Vire Lapinlahden Veto Sjundeå IF M19 6 km Oulun NMKY Urheilijat Porin Yleisurheilu Turun Urheiluliitto N19 4km Sjundeå IF Lappeenrannan Urheilu-Miehet Lempäälän Kisa M17 4km Lahden Ahkera Helsingin Kisa-Veikot Kurikan Ryhti N17 4km Rovaniemen Lappi Kouvolan Urheilijat Liedon Parma ==Lähteet== Luokka:Maastojuoksun Suomen- mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 2007 yleisurheilu Luokka:Imatran urheilutapahtumat
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2008

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2008 käytiin 18. toukokuuta Vammalassa. Järjestäjinä olivat Vammalan seudun Voima ja Liikuttavat. Miesten 4 kilometrin juoksun voitti Jukka Keskisalo ja 12 kilometrillä paras oli Jussi Utriainen. Naisten 6 kilometrin nopein oli Annemari Sandell-Hyvärinen. == Mitalistit == Laji Kultaa Hopeaa Pronssia Miehet 4 km Jukka Keskisalo, Joensuun Kataja, 11.49 Matti Räsänen, Joensuun Kataja, 11.50 Jussi Utriainen, Lahden Ahkera, 11.58 Miehet 12 km Jussi Utriainen, Lahden Ahkera, 36.46 Francis Kirwa, Lahden Ahkera, 36.59 Obed Kipkurui, Sjundeå IF, 37.02 Naiset 6 km Annemari Sandell-Hyvärinen, Turun Weikot, 20.45 Elina Lindgren, Oulun Pyrintö, 21.00 Jaana Niemelä, Turun Weikot, 21.11 M22 6 km Tuomas Jokinen, Liedon Parma, 18.24 Joonas Harjamäki, Seinäjoen Urheilijat, 18.26 Jarkko Järvenpää, Tampereen Pyrintö, 18.49 N22 4 km Saara Pekkarinen, Lapinlahden Veto, 13.58 Eeva Sajanti, Nurmon Urheilijat -99, 14.11 Sara Sajanti, Nurmon Urheilijat -99, 14.26 M19 6 km Pekka Toivola, Joensuun Kataja, 19.20 Panu Jantunen, Imatran Urheilijat, 19.25 Henri Vanha, Oulun NMKY Urheilijat, 19.26 N19 4 km Sandra Eriksson, IF Nykarlebynejden, 14.08 Sanni Klemelä, Forssan Salama, 14.15 Johanna Peiponen, Rovaniemen Lappi, 14.30 M17 4km Oskari Pennanen, Juuan Jänne, 12.53 Victor Lövdahl, IF Femman, 12.55 Kalle Keskipoikela, Lapin Lukko, 13.05 N17 4km Anette Haukilahti, Alatornion Pirkat, 15.04 Silja Pelto-Piri, Noormarkun Nopsa, 15.10 Julia Salo, Turun Urheiluliitto, 15.21 Joukkueet Joukkueet Joukkueet Joukkueet Miehet 4 km Joensuun Kataja Jyväskylän Kenttäurheilijat Helsingin Kisa-Veikot Miehet 12 km Turun Urheiluliitto Sjundeå IF Kälviän Tarmo Naiset 6 km Oulun Pyrintö Turun Weikot Turun Urheiluliitto M22 6 km IF Länken Turun Urheiluliitto Rovaniemen Lappi N22 4 km Nurmon Urheilijat -99 Forssan Salama Sjundeå IF M19 6 km Oulun NMKY Urheilijat Joensuun Kataja Porin Yleisurheilu N19 4km Rovaniemen Lappi Helsingin Kisa-Veikot M17 4km Liedon Parma Lapin Lukko Kälviän Tarmo N17 4km Turun Urheiluliitto Kouvolan Urheilijat Ilmajoen Kisailijat == Lähteet == Luokka:Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 2008 yleisurheilu Luokka:Sastamalan urheilu
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2009

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2009 käytiin 17. toukokuuta Savonlinnassa. Järjestävänä seurana oli Savonlinnan Riento. Miesten 4 kilometrin juoksun voitti Jukka Keskisalo ja 12 kilometrillä paras oli Matti Räsänen. Naisten 6 kilometrin nopein oli Annemari Sandell-Hyvärinen. == Mitalistit == Laji Kultaa Hopeaa Pronssia Miehet 4 km Jukka Keskisalo, Joensuun Kataja, 11.30 Jussi Utriainen, Lahden Ahkera, 11.46 Janne Ukonmaanaho, Ylikiimingin Nuijamiehet, 11.54 Miehet 12 km Matti Räsänen, Joensuun Kataja, 36.38 Obed Kipkurui, Sjundeå IF, 36.43 Jussi Utriainen, Lahden Ahkera, 36.56 Naiset 6 km Annemari Sandell-Hyvärinen, Turun Weikot, 19.54 Johanna Lehtinen, Turun Urheiluliitto, 20.31 Minna Kauppi, Sjundeå IF, 21.05 M22 6 km Tuomas Jokinen, Liedon Parma, 18.13 Riku Marttinen, Heinolan Isku, 18.37 Miro Laurila, Karhulan Urheilijat, 18.47 N22 4 km Sandra Eriksson, IF Nykarlebynejden, 13.48 Saara Skyttä, Liedon Parma, 14.00 Sara Sajanti, Nurmon Urheilijat -99, 14.29 M19 6 km Victor Lövdahl, IF Femman, 19.03 Oskari Pennanen, Juuan Jänne, 19.18 Antti-Pekka Niinistö, Paimion Urheilijat, 19.25 N19 4 km Johanna Peiponen, Rovaniemen Lappi, 14.08 Sanni Klemelä, Forssan Salama, 14.32 Sofia Åkermarck, Porvoon Urheilijat, 15.08 M17 4km Kalle Keskipoikela, Lapin Lukko, 12.51 Ville Heikkilä, Lammin Säkiä, 12.52 Kalle Onnela, Lapin Veikot, 13.05 N17 4km Saara Nikander, Länsi-Uudenmaan Urheilijat, 14.34 Anna-Kaisa Saari, Ylivieskan Kuula, 14.48 Milka Välimäki, Uudenkaupungin Kenttäkarhut, 14.56 ==Lähteet== Luokka:Maastojuoksun Suomen- mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 2009 yleisurheilu Luokka:Savonlinnan urheilutapahtumat
Hovijunkkari

Hovijunkkari (, ) on Ruotsissa aiemmin käytössä ollut hovivirkamiehen nimitys. Hovijunkkarit osallistuivat 1600-luvulla Venäjälle lähetettyihin suuriin lähetystöihin. He olivat nuoria aatelismiehiä, joille käynti Moskovassa oli eräänlainen peregrinaatio, opintomatka. Arviolta ainakin 50 aatelissukuista junkkaria kävi 1600-luvun mittaan naapurimaan pääkaupungissa, jossa vierailu saattoi venyä kuukausiksi. Myöhemmin nämä nuoret miehet nousivat merkittäviin asemiin valtion palveluksessa, monet valtaneuvoksiksi asti. Hovijunkkarin tehtävänä oli erityisesti leikata paisti annoksiksi kuninkaallisilla juhla- aterioilla. Myöhemmin hovijunkkari oli kuninkaan kunnianosoituksena myöntämä arvonimi, johon ei liittynyt mitään työsuoritusta. Nimitys ei ole ollut käytössä pitkään aikaan. == Katso myös == * Faanjunkkari * Kamarijunkkari * Tykkijunkkari == Lähteet == * Nordisk familjebok. Nordisk familjeboks förlags, 1909. === Viitteet === Luokka:Arvonimet Luokka:Ruotsin historia
Andrei Borisenko

Andrei Borisenko ( s. 17. huhtikuuta 1964 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen kosmonautti. Hän osallistui ensimmäisellä avaruuslennollaan kansainvälisen avaruusaseman Retkikunta 27:n ja Retkikunta 28:n miehistöihin. Borisenko palasi Maahan 16. syyskuuta 2011 lennolla Sojuz TMA-21. == Aiheesta muualla == * Spacefacts biography of Andrei Borisenko * Astronaut.ru – Andrei Borisenko Luokka:Venäläiset avaruuslentäjät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Myllyvero

Myllyvero () oli Ruotsissa ja Suomessa 1500-luvulta lähtien käytössä ollut elinkeinovero, jota suorittivat valtiolle kaikki kaupallisten ja kotitarvemyllyjen omistajat. Veron suuruus oli yksi neljäsosa jauhomyllyn tai viljasurvinlaitoksen tuloista, mukaan lukien vesilaitoksen tulot. Suomessa myllyvero lakkautettiin vuonna 1882Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 6, p. 159. Ne palkansaajat, jotka olivat saaneet palkkansa myllyverotuloista, alkoivat saada palkkansa rahana valtion varoista. ==Lähteet== * Tietosanakirja, Tietosanakirja-osakeyhtiö 1909–1919. Verkkoversio * Asetus veron lakkauttamisesta mylly- ja viljasurvinlaitoksilta, 18.9.1882/26. ===Viitteet=== Luokka:Historialliset verot Luokka:Taloushistoria
Juri Gidzenko

Juri Gidzenko (; s. 26. maaliskuuta 1962 Elanets, Mykolajivin alue, Ukrainan SNT) on ukrainalais-venäläinen kosmonautti. Hän on Venäjän ilmavoimien eversti (lentäjäksi v. 1983) ja kaukokartoitustutkija (1994) ja avaruuslentäjä (koulutuksessa 1987–1989). Hän on myös laskuvarjohyppykouluttaja. Hän on naimisissa Olga Vladimirovna Shapovalovan kanssa. Perheessä on kaksi poikaa, Sergei ja Aleksandr. Gidzenko on saanut Venäjän federaation sankari -mitalin. Gidzenko oli Euro-Mir-94-lennon varamiehistössä. Hän oli avaruudessa Mir- avaruusasemalla 3. syyskuuta 1995 – 29. helmikuuta 1996. Hän oli 3. lokakuuta 2000 – 31. maaliskuuta 2001 ISS-avaruusaseman ensimmäisessä miehistössä. Hän oli 25. huhtikuuta 2002 alkaneen 9-päiväisen Sojuz TM-34 -lennon päällikkö. == Lähteet == * jsc.nasa.gov – Juri Gidzenko == Aiheesta muualla == Luokka:Venäläiset avaruuslentäjät Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mimmi

Mimmi on suomalainen naisen etunimi, jonka katsotaan yleensä perustuvan nimeen Vilhelmiina. Mimmi on voinut paikoin kehittyä myös Jeminasta. Mimmin nimipäivää on vietetty vuodesta 1951 lähtien 26. toukokuuta. Mimmi-nimi on ollut Suomessa käytössä 1800-luvun loppupuolelta alkaen, ja se on ollut siitä lähtien yleinen koko maassa.Etunimet, s. 161. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Mimmin on vuoden 2019 loppuun mennessä saanut etunimekseen mukaan 1 371 naista. Mimmi esiintyy toisinaan myös epävirallisena nimenä, esimerkiksi Emilian tai Mirjan lempinimenä.Etunimet, s. 73, 162. Suomen lisäksi Mimmi tunnetaan Ruotsissa. Siellä nimen lähtökohtana on pidetty Mariaa ja sen ranskalaista kutsumamuotoa Mimi. Yhtä hyvin Mimmi voi kuitenkin viitata Vilhelminaan tai muihin mi-tavun sisältäviin nimiin. == Mimmi ja mimmi == Etunimestä Mimmi on 1900-luvulla kehittynyt arkityylinen sana mimmi, joka tarkoittaa naista tai tyttöä. Esimerkiksi jalkapallopiireissä on jo vuosikymmeniä puhuttu mimmiliigasta eli naisjoukkueiden sarjasta. Myös kevyestä chick lit -kirjallisuudesta on joskus käytetty leikkisää suomennosta mimmikirjallisuus. == Tunnettuja Mimmejä == * Mimmi Bergh (1845–1932), kirjailija, tyttökoulun lehtori * Mimmi Bähr (1944–1923), keksijä ja kaunokirjoitustaidon kehittäjä * Mimmi Haapasalo (1881–1970), SDP:n kansanedustaja * Mimmi Hämäläinen (1884–1973), SDP:n kansanedustaja * Mimmi Kanervo (1870–1922), SDP:n kansanedustaja * Mimmi Kontulainen (1872–1907), työväenliikkeen vaikuttaja * Mimmi Larsson (s. 1994), ruotsalainen jalkapalloilija * Mimmi Lounela, lapsinäyttelijä * Mimmi Lähteenoja (1865–1937), näyttelijä * Mimmi Mustakallio (1945–2002), trubaduuri * Mimmi Nurmela (s. 1996), jalkapalloilija * Mimmi Puolakka (1878–1955), sosiaalidemokraattinen poliitikko * Mimmi Sandén (s. 1995), ruotsalainen laulaja == Tunnettuja Mimmyjä == * Mimmy Leino, o.s. Hellsten (1854–1921), näyttelijä, Benjamin Leinon puoliso == Kuvitteellisia Mimmejä == * Mimmi Kallio, hahmo televisiosarjassa Kotikatu * Mimmi Lehmä, animaatiosarjassa Mimmi Lehmä ja Varis * Matami Mimmi (), noita Walt Disneyn piirrossarjoissa * Mimmi Pigg, Minni Hiiren ruotsinkielinen nimi * Muhoksen Mimmi, päähenkilö samannimisessä elokuvassa ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Tesmayrtit

Tesmayrtit (Adoxa) on suku tesmayrttikasvien heimossa. Sukuun kuuluu noin kolme lajia, joista kaksi ovat endeemisiä Kiinassa. == Lajit == * Adoxa moschatellina – tesmayrtti * Adoxa omeiensis * Adoxa xizangensis == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Tesmayrtit (Adoxa) Luokka:Tesmayrttikasvit
Yanggakdo-hotelli

Yanggakdo-hotelli on hotelli Pjongjangissa Pohjois-Koreassa. Rakennus on 47-kerroksinen ja 170 metriä korkea. Hotellihuoneita on tuhat. Hotellissa on huoneiden lisäksi muun muassa pyörivä ravintola 47. kerroksessa.Yanggakdo International Hotel Saarella sijaitseva hotelli avattiin vuonna 1995.Yanggakdo Hotel == Kuvia == File:Yanggakdo-Hotel-Lobby-2014.jpg|Aula File:The Taedong River in Pyongyang.jpg|Hotelli Juche-tornista nähtynä. File:Yanggakdo International Hotel room 1.jpg|Tavallinen kahden hengen huone. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pjongjang Luokka:Pohjois-Korean hotellit
Aisha Rateb

Aisha Rateb Soad (Aʾisha Ratib, ; 1928 – 4. toukokuuta 2013) oli egyptiläinen juristi, diplomaatti ja professori. Vastavalmistuneena lakimiehenä vuonna 1949 Aisha Rateb haki tuomarin virkaa Egyptin valtioneuvostossa, mutta pääministeri Hussein Sirri Pasha hylkäsi hänen hakemuksensa poliittisin perustein. Vaikka Egyptin perustuslaki takaa naisten ja miesten tasavertaisen kohtelun, vuosikymmeniin naiset eivät päässeet Egyptissä yleiseksi syyttäjäksi, joka perinteisesti on ollut lakimiesten työuran ensimmäinen virka. Vuonna 1971 Rateb valittiin toisena naisena Egyptin hallituksen sosiaaliministeriksiBeirut University College Institute for Women's Studies in the Arab World: Al-Raida (s. 17, Google teoshaku). Edellisenä vuonna hänestä oli tullut Kairon yliopiston ensimmäinen kansainvälisen oikeuden professori. Ministerinä hän toimi aina vuoteen 1977. Vuosina 1979–1981 Aisha Rateb oli Egyptin Tanskan suurlähettiläänä. Rateb oli ensimmäinen Egyptin suurlähettilääksi valittu nainen. Vuosina 1981–1984 Ratebin asemamaana oli Saksan liittotasavalta. == Lähteet == Luokka:Egyptiläiset juristit Luokka:Egyptiläiset professorit Luokka:Suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Juhani Korpivaara

Juhani Korpivaara (synt. Malkamäki, välillä Pollari; 28. toukokuuta 1887 Ylistaro – 28. elokuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen autokauppias ja kauppaneuvos (1942). Korpivaara perusti 1917 autoja maahantuoneen Korpivaara Oy:n.50-vuotias. Johtaja Juhani Korpivaara, Helsingin Sanomat, 28.05.1937, nro 140, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Korpivaara oli nuorena harjoittelijana teollisuusalalla mutta hän siirtyi sitten kaupan alalle ja piti jo 15-vuotiaana polkupyöräkauppaa. Hän sai Tampereen kauppaopiston päästötodistuksen 1911 ja oli sitten Vaasan Polkupyörätehtaan ja Sähköliikkeen myyntipäällikkönä ja sen jälkeen Helsingissä tanskalaisen toiminimi Simonsen & Nielsenin osaston myyntipäällikkönä. Korpivaara työskenteli 1910-luvun alussa Lennart Palinin polkupyöräliikkeessä Vaasassa ja hankki itselleen auton ajoluvan jo 1911. Hän perusti 1917 yhdessä Veikko Hallan (1894–1920) kanssa Korpivaara & Halla Oy:n. Yhtiökumppani Veikko Halla kuoli 1920 liikenneonnettomuudessa ollessaan autonostomatkalla Porvoossa. Hallan nimi säilyi yhtiön nimessä vuoteen 1947, mutta yhtiön johdossa oli nyt Juhani Korpivaara yksin. Hän siirsi toimitusjohtajan tehtävät vuonna 1954 pojalleen Paavolle. Korpivaara aloitti ensimmäisenä Suomessa tehdasmaisen autokoriteollisuuden ja toi Suomen automarkkinoille monia uutuuksia kuten dieselkäyttöiset kuorma- ja linja-autot sekä etuvetoiset autot. Korpivaaran aloitteesta perustettiin vuonna 1929 Linja-autoliikennöitsijäin liitto, jonka puheenjohtajana hän toimi vuodesta 1932. Korpivaara kuului myös Matkahuolto Oy:n perustajiin. Korpivaaran ja hän vaimonsa lahjoitusvaroilla perustettiin vuonna 1954 Suomen Kulttuurirahaston yhteyteen Korpivaarain nuorisotyörahasto. Juhani Korpivaaran ja Aune Heleena Niemistön poikia olivat teollisuusneuvos Jouko Korpivaara ja kauppaneuvos Paavo Korpivaara. == Lähteet == * * Koeajo.tv: Toyotan historia Suomessa ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Next Level

__NOTOC__ NEXT LEVEL on Ayumi Hamasakin 12. studioalbumi. Albumin julkaisi Avex Trax 25. maaliskuuta 2009. Albumista on julkaistu neljä eri versiota: CD, CD+DVD, 2xCD+DVD ja USB-muistitikku. == Kappaleet == === CD === # # # # # # # # # # # # # # === Premium Countdown Live 2008–2009 A === # # # # # # # # # # # # # # # # === DVD === # Days (Video Clip) # GREEN (Video Clip) # Rule (Video Clip) # Sparkle (Video Clip) # NEXT LEVEL (Video Clip) # Curtain call (Video Clip) # Days (Making Clip) # GREEN (Making Clip) # Rule (Making Clip) # Sparkle (Making Clip) # NEXT LEVEL (Making Clip) # Curtain call (Making Clip) == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review == Lähteet == Luokka:Ayumi Hamasakin albumit Luokka:Vuoden 2009 albumit
Muinainen Kalanti ja sen naapurit

Muinainen Kalanti ja sen naapurit on Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran vuonna 2003 julkaisema artikkelikokoelma, joka käsittelee pronssi- ja rautakautista sekä keskiaikaista Länsi-Suomea ja erityisesti Kalannin muinaispitäjää. Teokseen on koottu ajankohdan viimeisimmän tutkimuksen mukaista tietoa eri aloilta arkeologiasta yhteiskuntahistoriaan. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Visa Immonen: Hämmentävä kokoelma muinaisesta Kalannista. Agricolan kirja-arvostelut 11.1.2004. Luokka:Kirjat Suomen historiasta Luokka:Varsinais-Suomen historia Luokka:Suomalaiset historian tietokirjat Luokka:Vuoden 2003 kirjat Luokka:Kalanti
Anticipating

__NOTOC__ Anticipating oli Britney Spearsin kappale ja viides single albumilta Britney. Se julkaistiin vuonna 2002. == Listasijoitukset == Lista (2002)Chart peak positions: http://www.mariah-charts.com/chartdata/PBritneySpears.htm Korkein sijoitus Ranskan singlelista 38 == Single == #”Anticipating” [Remix By Alan Braxe] — 4.07 *B-puoli: #”Anticipating” [Remix By Alan Braxe] — 1.27 *C-puoli: #”Anticipating” [Club Mix By Antoine Clamaran] — 6.25 #”Anticipating” [Instru Mix By Antoine Clamaran] — 6.25 *D-puoli: #”Anticipating” [Sweet & Sour Mix By PK’Chu & RLS] — 5.58 #”Anticipating” [Hard & Sexy Mix By PK’Chu & RLS] — 5.43 #”Anticipating” [Hard & Sexy Dub Mix By PK’Chu & RLS] — 5.43 U.S. promo 12" vinyl *A-puoli: #”Anticipating” [Alan Braxe Vinyl Mix] — 4.04 #”Anticipating” [Alan Braxe Remix 1] — 1.27 #”Anticipating” [Alan Braxe Remix 2] — 2.21 *B-puoli: #”Anticipating” [PK’Chu & RLS Sweet & Sour Mix] — 5.58 #”Anticipating” [PK’Chu & RLS Hard & Sexy Mix] — 5.43 French CD Single #”Anticipating” — 3.16 #”I’m Not a Girl, Not Yet a Woman” [Metro Mix] — 5.25 #”Overprotected” [The Darkchild Remix] — 3.18 == Lähteet == Luokka:Vuoden 2002 kappaleet Luokka:Britney Spearsin kappaleet
Mi’kmaq

Mi'kmaqit, myös micmacit, ovat Yhdysvaltain ja Kanadan alkuperäiskansa, joka asutti alun perin nykyisen Kanadan itäisiä provinsseja Nova Scotiaa, New Brunswickia ja Prinssi Edwardin saarta sekä osia nykyisten Yhdysvaltojen Mainen ja Massachusettsin osavaltioita. Mi’kmaqit puhuvat micmacin kieltä, joka kuuluu algonkin-kieliin. Se poikkeaa huomattavasti mi’kmaqien naapurien kielistä, millä perusteella on oletettu, että mi’kmaqit asettuivat alueille myöhemmin kuin heidän naapurikansansa. Mi’kmaqit olivat luultavasti se kansa, jonka tutkimusmatkailija Giovanni Caboto (John Cabot) kohtasi ensi kerran vuonna 1497. Varhaisissa eurooppalaisissa kronikoissa mi’kmaqit kuvattiin sotaisiksi, mutta he olivat kuitenkin ensimmäisiä Pohjois-Amerikan alkuperäiskansoista, jotka omaksuivat kristinuskon jesuiittojen välityksellä ja menivät naimisiin Uuden Ranskan (Nouvelle-France) siirtokunnan asukkaiden kanssa. Mi’kmaqit olivat ranskalaisten liittolaisia 1600- ja 1700-luvun sodissa englantilaisia vastaan, ja he tekivät hyökkäyksiä Uuden Englannin siirtokuntia vastaan. Mi’kmaqit olivat elintavoiltaan puolinomadeja. Talvella he metsästivät karibuja, hirviä ja pienriistaa. Kesällä he puolestaan kalastivat ja keräsivät äyriäisiä sekä metsästivät hylkeitä rannikoilla. Talviasunnot olivat kartiomaisia wickiuppeja (wigwameja), jotka oli päällystetty tuohella tai nahoilla. Kesäasunnot olivat yleensä wigwameja. Mi’kmaqit pukeutuivat muiden koillisintiaanien tavoin turkiksiin, miehillä oli yleensä lannevaatteet ja naisilla mekot; vaatteissa oli lisäksi koristeena hapsuja. Mi’kmaqien sosiaalinen ja poliittinen elämä oli joustavaa ja löyhästi organisoitua, ja se perustui ennen kaikkea sukulaisuussuhteisiin. Mi’kmaqit kuuluivat algonkin-kielisten kansojen Abenakiliittoon, joka oli perustettu puolustautumaan voimakkaan Irokeesiliiton hyökkäyksiä vastaan. 2000-luvun alussa mi'kmaqeja on arvioilta noin 14 000. Heistä noin 11 000 puhuu micmacin kieltä. Mi'kmaqit kehittivät oman kirjoituksensa, mi'kmaqien hieroglyfit. Mi'kmaqeja oli aikoinaan jopa 200 000, mutta isorokko, alkoholismi ja sodat vähensivät määrän nykyiseen. Heidän lukumääränsä on kuitenkin lähtenyt viime vuosikymmeninä nousuun. Mi'kmaqien "pääkaupunki" on Mniku Cape Bretonin saarella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * First Nations Profiles * Micmac History * Míkmaq Portraits Collection * Míkmaq Dictionary Online * The Micmac of Megumaagee * Míkmaq Learning Resource Luokka:Yhdysvaltain alkuperäiskansat Luokka:Kanadan alkuperäiskansat
Weed

Weed voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Weed...!, vuoden 1971 albumi, jonka Ken Hensley teki saksalaismuusikoiden kanssa yhteisnimellä Weed * Weed, päähenkilö Yoshihiro Takahashin mangasarjassa Ginga Densetsu Weed ja siihen perustuvassa animessa == Katso myös == * Weeds, yhdysvaltalainen televisiosarja vuosilta 2005–2012.
Aisha Abd al-Rahman

pienoiskuva|upright|Aisha Abd al-Rahman Aisha Abd al-Rahman, myös: Aisha Abdul-Rahman ja Aisha Abdel-Rahman (18. marraskuuta 1913 Damietta, Egypti – 1. joulukuuta 1998 Kairo, Egypti) oli egyptiläinen kirjailija ja kirjallisuuden professori, joka julkaisi teoksiaan kirjailijanimellä Bint al-Shati ("joenrannan tytär"). Abd al-Rahman aloitti uransa lehtitoimittajana päivälehti Al-Ahramissa vuonna 1937 ja valmistui Kairon yliopistosta (aiemmin Kuningas Fuad I:n yliopisto) vuonna 1939. Maisteri hänestä tuli vuonna 1941 ja filosofian tohtori 1951 pääaineenaan varhainen islamilainen kirjallisuus. Vuonna 1962 hänestä tuli Ain Shamsin yliopiston Women's Collegen arabialaisen kirjallisuuden professori. Opetustyön ohella Abd al-Rahman kirjoitti kaunokirjallisia teoksia ja varhaisten musliminaisten elämäkertoja, muun muassa profeetta Muhammadin äidin, vaimojen ja tyttärien elämäkerrat. Al- Rahman oli naimisissa tohtori Amin el-Khoulin (k. 1973) kanssa. Amin el-Khouli toimi Al-Rahmanin ohjaajana hänen opiskelleessaan Kairon yliopistossa. Pariskunta meni naimisiin vuonna 1947. == Tuotantoa == * The Egyptian Countryside (1936) * The Problem of the Peasant (1938) * Secret of the Beach and Master of the Estate: The Story of a Sinful Woman (1942) * New Values in Arabic Literature (1961) * Contemporary Arab Women Poets (1963) == Lähteet == Luokka:Arabiankieliset kirjailijat Luokka:Egyptiläiset kirjailijat Luokka:Egyptiläiset professorit Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Fingolfin

Fingolfin on J.R.R. Tolkienin Arda-aiheisissa kirjoissa esiintyvä fiktiivinen fantasiahahmo. Fingolfin on noldor-sukuinen haltia. Fingolfinin isä oli koko noldorin alkuperäinen johtaja ja kuningas, Finwë, joka johti noldorin Keski- Maasta Valinoriin. Melkor Morgoth vihasi suuresti Finwëä ja tappoi hänet lopulta. Finwëllä oli myös kaksi muuta poikaa, joista Feänor oli vanhin ja Finarfin nuorin, Fingolfinin ollessa keskimmäinen. Finwën kuoltua ja Morgothin varastettua Silmarilit Feänor johti noldorin maanpakoon Beleriandiin. Siellä Feänor kuoli, jolloin Fingolfinista tuli noldorin korkea kuningas. Dagor Bragollachin jälkeen Fingolfin menetti kaiken toivon noldorin menestykseen, totesi kaiken olevan hyödytöntä ja ratsasti kaksintaisteluun Morgothia vastaan. Hän haavoitti Morgothia seitsemästi, mutta lopulta kompastui epätasaisella alustalla, jolloin Morgoth laski jalkansa haltiakuninkaan niskalle. Vielä viimeisellä epätoivoisella iskullaan hän kuitenkin sai iskettyä Morgothia jalkaan. Sen jälkeen Morgoth tappoi Fingolfinin, jolloin noldorin korkeaksi kuninkaaksi tuli hänen poikansa Fingon. Hänen muut lapsensa olivat Turgon, Aredhel ja Argon. == Lähteet == 1-J.R.R. Tolkien: Silmarillion Luokka:Keski-Maan henkilöhahmot Luokka:Kuvitteelliset kuninkaalliset de:Figuren in Tolkiens Welt#Fingolfin pl:Lista Calaquendich#Fingolfin
Amina Rizk

Amina Mohammed Rizk (vaihtoehtoinen kirjoitusmuoto Amina Rizq, ; 15. huhtikuuta 1910 Tanta – 24. elokuuta 2003 Kairo) oli egyptiläinen näyttelijä, joka näytteli yli 80 vuotta kestäneen uransa aikana 500 näytelmässä ja yli 150 elokuvassa. Vuonna 1924 Rizk esitti 14-vuotiaana pääroolia Youssef Wahbyn johtaman Raamsis Troupen näytelmässä "Rasputin". 1920-luvulla hän näytteli useissa mykkäelokuvissa, kuten vuoden 1929 elokuvassa Suad el-Ghagariyah. Vuonna 1932 hän oli pääosassa Egyptin ensimmäisessä äänielokuvassa Awlad el zawat (”aristokraattien pojat”). Toisen maailmansodan jälkeissä elokuvissa Rizkillä oli yleensä äidin rooli, erityisesti Nobel-palkinnon voittaneen Naguib Mahfouzin teosten filmatisoinneissa. Vuonna 1944 Rizk voitti valtionpalkinnon roolistaan elokuvassa El Boassa, joka oli sovitus Kurjista. Rizk ei koskaan avioitunut. Vuonna 1997 Egyptin presidentti Hosni Mubarak myönsi hänelle kunniaviran maan parlamentin ylähuoneeseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Egyptiläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet