EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Henry Goodman

Henry Goodman (s. 23. huhtikuuta 1950) on brittiläinen näyttelijä, joka on esiintynyt sekä teatterissa että elokuvissa ja televisiossa. Goodman kasvoi Lontoon East Endissä juutalaisessa perheessä. Hän innostui näyttelemisestä kymmenvuotiaana päästyään kaksosveljensä kanssa esiintymään elokuvaan Sinetöidyt huulet (1960). Vuonna 1969 hänet hyväksyttiin opiskelijaksi Royal Academy of Dramatic Artiin. RADAsta valmistumisensa jälkeen Goodman muutti Kapkaupunkiin, Etelä-Afrikkaan, jossa hän asui vuodet 1973–1981. Palattuaan Englantiin hän pääsi Royal Shakespeare Companyn jäseneksi. Goodman on saanut urallaan kaksi Laurence Olivier -palkintoa, ensimmäisen Musical for Assassins -näytelmästä 1993 ja toisen roolistaan Shylockina Venetsian kauppiaassa 2000. Goodman meni 1970-luvun alulla naimisiin tanssinopettaja Sue Parkerin kanssa. Heillä on kaksi lasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Olivier-palkinnon saajat Luokka:Royal Shakespeare Companyn jäsenet
Ritva-Liisa Sumu

Ritva-Liisa Sumu, sukunimi vuoteen 1967 Ahmavaara (15. joulukuuta 1945 – 15. tammikuuta 1975Tiedot hautakivessä Hietaniemen hautausmaalla, kortteli U19) oli suomalainen toimittaja. Sumu valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1970. Hän oli toimittajana Maakansa-lehdessä ja HISC–Magazinen päätoimittajana. Sumu oli Ylioppilaslehdessä toimittajana 1966–1967, toimitussihteerinä 1968–1969 ja 1970 sekä vt. päätoimittajana 1970. Hän toimi sen jälkeen freelance–toimittajana Mainos–TV:ssä 1969–1972.Ylioppilaslehden henkilökunta 1913 - 2013 Sumu kirjoitti 1974 elämäkertateoksen Sunkku, Lapin keisari isoisästään Kemi-yhtiön metsäpäällikkönä toimineesta Jarl Sundqvistista.Professori emeritus Matti Leikola : Metsäaihe sotien jälkeisen ajan kaunokirjallisuudessa, esitelmä Ruutiukkojen lounaskokouksessa 19.09.2011 (Tampereen Suomalainen Klubi) Presidentti Urho Kekkosen kiitoskirje Sumulle 9.12.1974 Sumu oli naimisissa Ilkka Sumun kanssaSini Terävä, ”Naisen on vapauduttava antamaan, miehen tuntemaan”. Suomen 1960-luvun radikaaliliikkeen tasa-arvokeskustelu Ylioppilaslehden vuosikertojen 1959–1969 valossa s. 127. Pro gradu. Turun yliopisto 2013. == Teoksia == * Sukupuoliroolit keskikoulun oppikirjoissa, sosiologian laudaturtyö. Kouluhallituksen suunnittelutoimiston tutkimuksia ja selvityksiä. C 3. Helsinki 1968 * Abortti : 250:n suomalaisnaisen kokemukset vastentahtoisista raskauksista, abortista ja sterilisaatiosta. Huutomerkki- sarja. Tammi 1970 * Sunkku, Lapin keisari. Weilin & Göös, Helsinki 1974, 3. painos 1975 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Miljoonamasurkka

Miljoonamasurkka eli Tanssiinkutsu on muun muassa Viljo Vesterisen soittama masurkka. Sen on säveltänyt D. Djukomen.http://www.fono.fi/KappaleHakutulos.aspx?kappale=miljoonamasurkka&id;=6bf33425-266c-423d-bdff-d4e4503691b0 Sen sävellaji on Es-duuri ja siinä on neljä erilaista teemaa, jotka muodostavat 11 osan kokonaisuuden kaavalla A-B-A-C-D-C-A-B-A-C-A. Osien sävellajeissa on säännönmukaisuus. A-osa on pääsävellajissa, Es-duurissa ja B-osa on rinnakkaissävellajissa, c-mollissa. C-osan alettua kappale siirtyy subdominanttisävellajiin, As-duuriin ja D-osa on sille rinnakkaisessa sävellajissa, f-mollissa. Kappale palaa Es-duuriin, käy kerran As-duurissa ja palaa lopulta takaisin Es-duuriin. Miljoonamasurkka on tehty yhteistyössä Dallapé-orkesterin kanssa vuonna 1937. ==Lähteet== Luokka:Suomalainen kansantanssi Luokka:Viljo Vesterinen
Joseph Greenberg

Joseph Harold Greenberg (28. toukokuuta 1915 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 7. maaliskuuta 2001 Stanford, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen antropologi ja kielitieteilijä. Hän tuli tunnetuksi 1950- ja 1960-luvuilla luomastaan afrikkalaisten kielten luokituksesta neljään kieliperheeseen sekä yleisesti ottaen kielen rakenteita ja eri kielten samankaltaisuuksia koskeneesta tutkimuksestaan. Greenberg kehitteli teoriaa kielten yhteisestä alkuperästä ja alkoi tutkimuksensa antropologina jo tutuksi tulleelta Afrikan mantereelta. Hän julkaisi teoksen Languages of Africa vuonna 1963 ja lukuisat tieteilijät hyväksyivät teoksessa esitetyn jaottelun afrikkalaisten kielten neljästä kieliperheestä. Myöhemmin Greenberg teki samankaltaisen tutkimuksen Amerikassa, johon useat aikalaistieteilijät suhtautuivat puolestaan hyvinkin kriittisesti teoksen Language in the Americas ilmestyttyä. Myöhemmin esimerkiksi Stanfordin yliopiston geneetikko Luigi Cavalli-Sforza löysi Greenbergin teoriaa kolmesta amerikkalaisten alkuperäiskansojen kieliryhmästä tukevia todisteita. Hänen tutkimusryhmänsä totesi, että tiettyjen geenien samankaltaisuus heijasti myös kansanryhmien yhtenäisyyttä. Myöhemmin Greenberg työskenteli edelleen todistaakseen että kielet, joita hän kutsui euraasialaisiksi kieliksi englannista korean kieleen sisälsivät samankaltaisia juonteita. Greenberg opiskeli antropologiaa Northwestern Universityssa, missä hän suoritti tohtoritutkinnon 1940. Sotien jälkeen hän opetti lyhyen aikaa Minnesotan yliopistossa, kunnes hänet nimitettiin professoriksi Columbian yliopiston. Stanfordin yliopisto palkkasi Greenbergin professoriksi vuonna 1962 ja hän toimi antropologian laitoksen johtajana 1971–1974. Greenberg nimitettiin Linguistic Society of American johtajaksi 1976. Hän sai useita tieteellisiä palkintoja ja tunnustuksia. ==Yksityiselämä== Etniseltä taustaltaan Greenberg oli juutalainen. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset antropologit Luokka:Yhdysvaltalaiset kielitieteilijät Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Stanfordin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Jaakko Surakka

Jaakko Surakka (s. 18. heinäkuuta 1934 Nivala) on suomalainen Kouvolassa asuva kirjailija. Surakka suoritti ylioppilastutkinnon ja opiskeli tietotekniikkaa Jyväskylän yliopistossa. Hän on toiminut työnjohtajana puuyrityksessä 1955–1961, toimistotyönjohtajana Juvalla 1961–1968 sekä vuosina 1968–1975 Kouvolassa atk-operaattorina, atk-yhdysmiehenä, ohjelmoijana ja suunnittelijana.Kirjasampo.fi : Jaakko Surakka Surakka aloitti kirjoittamalla pakinoita ja novelleja lehtiin sekä osallistumalla runoantologioihin. Hänen esikoisteoksensa runokokoelma Ollako toisin ilmestyi 1992. Surakan romaanit Kämppien kasvatti ja Rautaköysi sijoittuvat Pohjois-Suomen metsätyömaille ja rakennustyömaille ja häntä onkin pidetty Kalle Päätalon perinteiden jatkajana. Hän on kirjoittanut myös fantasiaromaanin Aikamoduli ja yhteiskunnallisen romaanin Silmäänkusijat. == Teoksia == * Ollako toisin : runoja. Koivu ja tähti, Kannus 1992 * Miljoonaperintö : romaani. Koivu ja tähti, Kannus 1993 * Kämppien kasvatti : romaani. Koivu ja tähti, Kannus 1994 * Aikamoduli : romaani. Koivu ja tähti, Kannus 1996 * Rautaköysi : romaani. Fenix-kustannus, Espoo 2001 * Silmäänkusijat : romaani. Fenix-kustannus, Espoo 2002 * Lapinlukko : kuultua ja kuviteltua : novellikokoelma ; kuvitus Pekka Kauppila. Fenix-kustannus, Espoo 2003 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Finspångs AIK Bandy

Finspångs AIK Bandy on jääpalloseura Finspångin kunnasta Itä-Göötanmaalta. Seuran edustusjoukkue pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa. ==Historia== Seura aloitti jääpalloilun jo 1919 edeltäjäseuran Finspångs Idrottsföreningin nimissä. AIK pohjainen seura syntyi fuusiona Finspångs Idrottsförening- ja Finspångs Arbetares Idrottsförening- seuroista. Jääpallo oli yksi jaosto lukuisista muista jaostoista, kuten yleisurheilu, jalkapallo, hiihto. Jääpallojaosto itsenäistyi emäseura Finspångs AIK:sta 2013, jolloin jääpallo muodosti oman seuransa. Finspång AIK nousi kaudeksi 2001-2002 toiseksi korkeimmalle sarjatasolle eli silloiseen 1. Divisioonaan. Myöhemmin tähän asti parhaimmaksi kaudeksi on muodostunut kausi 2004-2005, jolloin seura pelasi silloisen ylimmän sarjatason eli Allsvenskanin karsintoja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Joukkueen virallinen sivu Luokka:Ruotsalaiset jääpalloseurat Luokka:Finspångin kunta Luokka:Vuonna 1937 perustetut urheiluseurat
Olli Jokinen (jääkiekkoilija, 1990)

Olli Jokinen (s. 26. toukokuuta 1990 Joutseno) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Suomi-sarjajoukkue Imatran Ketterässä. ==Ura== ===Seuraura=== Jokinen on Imatran Ketterän oma kasvatti. Hän toimi kaudella 2005–2006 seuran C-nuorten kapteenina ja oli Ketterän paras pistemies ja maalintekijä sekä I-divisioonan runkosarjassa tehoilla 19+13=32 että SM-karsinnoissa tehoilla 12+5=17. Jokinen sijoittui runkosarjan maalipörssissä toiseksi ja pistepörssissä kolmanneksi. Kaudella 2006–2007 hän kuului myös Ketterän B-nuorten kapteenistoon. Jokinen pelasi myös ensimmäiset miesten pelinsä vain 16-vuotiaana seuran Suomi-sarjajoukkueessa, jossa hän sai tililleen kahdeksan ottelua tehopistein 3+1=4. Kaudeksi 2007–2008 Jokinen siirtyi Saimaan Palloon. Kaudella 2008–2009 hän pelasi seurassa ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan SM- liigaottelunsa 25. marraskuuta 2008 Oulun Kärppiä vastaan. Kaikkiaan Jokinen pelasi SaiPan A-nuorissa neljänä kautensa, joista viimeisellä kaudellaan 2010–2011 hän toimi joukkueen varakapteenina ja oli SaiPan paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Miika Kivirannan jälkeen tehoilla 15+19=34. Jokinen palasi kaudeksi 2011–2012 Ketterään, jossa hän pelasi ensimmäisen kokonaisen kautensa miesten sarjoissa tehden 21 ottelussa tehot 12+18=30. Kaudeksi 2012–2013 Jokinen siirtyi Ranskan pääsarja Ligue Magnusiin Diables Rouges de Briançonin riveihin. Hänen ensimmäinen kokonainen ammattilaiskautensa toi 23 runkosarjaottelussa tehot 4+4=8 sekä kahdeksassa playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Ranskan liigacupissa Jokinen teki yhteensä kymmenessä ottelussa tehot 5+3=8. Turnaus päättyi Briançonin voittoon. Kaudeksi 2013–2014 Jokinen palasi taas Ketterään, jonka kapteeniksi hän nousi. Jokinen oli joukkueen paras maalintekijä 21 osumallaan, joilla hän jakoi koko Suomi-sarjan maalipörssin viidennen sijan S-Kiekon Olli Aallon ja Roope Elosen kanssa. Kauden 2015–2016 päätteeksi Jokinen voitti Suomi-sarjan hopeaa. ===Maajoukkueura=== Jokinen pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2007, jolloin hän voitti hopeaa. ==Tilastot== 2006–2007 Ketterä Suomi-sarja 8 3 1 4 2 – – – – – 2007–2008 SaiPa A-SM 19 0 4 4 4 – – – – – 2008–2009 SaiPa A-SM 36 6 7 13 26 – – – – – SaiPa SM-liiga 1 0 0 0 0 – – – – – 2009–2010 SaiPa A-SM 34 8 7 15 12 – – – – – 2010–2011 SaiPa A-SM 41 15 19 34 24 – – – – – 2011–2012 Ketterä Suomi-sarja 21 12 18 30 14 – – – – – 2012–2013 HC Briançon Ranska 23 4 4 8 0 8 1 1 2 4 2013–2014 Ketterä Suomi- sarja 27 21 9 30 10 3 0 1 1 0 2014–2015 Ketterä Suomi-sarja 22 12 11 23 26 – – – – – 2015–2016 Ketterä Suomi-sarja 28 5 8 13 8 1 0 0 0 0 1 kausi yhteensä SM- liiga 1 0 0 0 0 – – – – – 1 kausi yhteensä Ranska 23 4 4 8 0 8 1 1 2 4 ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bernhard Grzimek

Bernhard Klemens Maria Grzimek (24. huhtikuuta 1909 Neisse, Saksa – 13. maaliskuuta 1987 Frankfurt am Main, Saksa) oli saksalainen eläintieteilijä ja eläinlääkäri. Hän oli Frankfurtin eläintarhan johtaja vuodesta 1945 lähtien ja maailman tunnetuimpia luonnonsuojelijoita. Hänen tuotannostaan on suomennettu muun muassa kirja Serengeti ei saa kuolla (suom. 1960). Grzimek syntyi aikanaan Saksan Sleesiaan kuuluneessa Neissessä (nyk. Nysa Puolassa). Hänen isänsä oli ammatiltaan poliisituomari. Hän opiskeli eläinlääkäriksi suorittaen tohtoritutkinnon Berliinin yliopistossa vuonna 1932. Grzimek palveli eläinlääkintäupseerina toisessa maalimansodassa. thumb|Grzimekin silhuetti Frankfurtin eläintarhassa Grzimekin ura alkoi toden teolla sodan jälkeen. Hän nosti sodassa pahoin vaurioituneen Frankfurtin eläintarhan uuteen kukoistukseen. Eläintarhassa oli hänen aloittaessaan jäljellä enää kaksitoista eläintä ja sen rakennukset olivat palaneet lähes poroksi. Grzimekin varainhankintakeinot tunnettiin epätavanomaisina; hän järjesti urheilufestivaaleja ja juhlia eläintarhan alueella. Hänen johdollaan perustettiin myös eräs maailman johtavia zoologisia puutarhoja ja eläintarha tuli tunnetuksi myös eläinten siemennys- ja kasvatustoiminnastaan. Hän jäi eläkkeelle johtajan toimesta vuonna 1974. Grzimek tunnettiin myös televisiosta, jossa hän isännöi luonto-ohjelmia vuodesta 1956 lähtien. Saksan liittokansleri Willy Brandt nimitti Grzimekin valtakunnalliseen ympäristönsuojeluasioiden asiantuntijavirkaan, josta hän erosi 1977 vastalauseena valtion puutteellisina pitämilleen toimenpiteille luonnonsuojelun suhteen. Grzimek ohjasi luontodokumenttielokuvan Serengeti ei saa kuolla vuonna 1959, jonka kuvausten aikana hän menetti poikansa Michaelin lento-onnettomuudessa. Elokuva voitti parhaan dokumenttielokuvan Oscar- palkinnon 1960. Hän kuoli sydänkohtaukseen seuratessaan sirkusesitystä Frankfurtissa. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset eläintieteilijät Luokka:Eläinlääkärit Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Péter Hajdú

Péter Hajdú (27. joulukuuta 1923 Budapest, Unkari - 19. syyskuuta 2002 Budapest) oli unkarilainen kielitieteilijä. Hajdú toimi Szegedin yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professorina 1958 - 1974. Hän oli myös Unkarin tiedeakatemian kielitieteen laitoksen johtaja 1974 - 1982 ja professori Budapestin yliopistossa vuodesta 1983 lähtien. Hajdú sai Suomessa akateemikon arvonimen vuonna 1980. ==Lähteet== Luokka:Akateemikot (Suomi) Luokka:Unkarilaiset kielitieteilijät Luokka:Unkarilaiset professorit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Paul Héroult

Paul-Louis-Toussaint Héroult (10. huhtikuuta 1863 Thury-Harcourt, Ranska — 9. toukokuuta 1914 Antibesin lähistöllä) oli ranskalainen kemisti. Héroult keksi alumiinin sähkömetallurgisen valmistamismenetelmän sekä kehitti valokaariuunin, jota tarvitaan teräksen valmistukseen. Uusi alumiinin valmistusmenetelmä, joka tunnetaan nimellä Hall–Héroult-menetelmä, alensi metallin hintaa ja mahdollisti halvan alumiinin ja sen johdannaisten laajamittaisen hyödyntämisen. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset keksijät Luokka:Ranskalaiset kemistit Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Nordic Futsal Cup

Nordic Futsal Cup on UEFA:n alainen futsalin maaotteluturnaus, jonka voittaja julistetaan Pohjoismaiden mestariksi. Vuoden 2018 turnaus järjestettiin joulukuussa Rinkøbing-Skjernissä Tanskassa ja voittajaksi selviytyi neljännen kerran perättäin Suomi. Nordic Cup järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2013. Suomi, Ruotsi, Tanska ja Norja ovat osallistuneet kaikkiin neljään turnaukseen. Grönlanti liittyi ensimmäistä kertaa mukaan vuonna 2016 . Grönlannin pelaamia otteluita ei tilastoida virallisiksi maaotteluiksi vaan ystävyysotteluiksi, koska Grönlannilla ei ole UEFA:n virallista maajoukkuestatusta. Turnauksen kautta-aikain tehokkain maalintekijä on Miika Hosio 12 maalillaan. Hosio on myös ollut kahdesti yksittäisen turnauksen tehokkain maalintekijä (2017 ja 2016). Yksittäisessä turnauksessa eniten maaleja (6) on tehnyt Tanskan Kevin Jørgesen (2013). == Mitalistit == Vuosi Paikkakunta Mestari Hopeaa Pronssia 2019 Turku Suomi Norja Ruotsi 2018 Rinkøbing-Skjern Suomi Ruotsi Tanska 2017 Stjördal Suomi Tanska Norja 2016 Jönköping / Skövde Suomi Ruotsi Tanska 2014 Tampere / Hyvinkää Suomi Norja Ruotsi 2013 Nykøbing Falster Ruotsi Norja Suomi Maratontaulukko 2013–2019 Joukkue Turnauksia Pld W D L GF GA Dif Pts 1 Suomi 6 22 19 1 2 92 32 +60 58 2 Ruotsi 6 22 10 3 9 73 66 +7 33 3 Norja 6 22 8 2 12 47 59 -12 26 4 Tanska 6 22 7 4 11 61 69 -8 25 5 Grönlanti 4 16 2 2 12 36 83 -47 8 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Nordic Futsal Cup 2014 Suomen Palloliiton sivuilla *
Matka Italiassa

Matka Italiassa (Viaggio in Italia, rinnakkaisnimi Matka Italiaan) on vuonna 1954 ensi-iltansa saanut Roberto Rossellinin ohjaama neorealistinen elokuva, jonka pääosia esittävät Ingrid Bergman ja George Sanders. Melankolinen elokuva kertoo Napolissa vierailevasta englantilaispariskunnasta, jonka avioliitto on ajautumassa kriisiin. Hiipuvan parisuhteen ohella teemoiksi nousevat ihmisen tunne-elämä ja henkisyys sekä erot pohjois- ja eteläeurooppalaisten kulttuurien välillä. Rossellinilla ja Bergmanilla oli ongelmia omassa avioliitossaan elokuvan kuvausten aikana ja he päätyivät lopulta avioeroon vuonna 1957. Tunnettu elokuva-alan lehti Cahiers du cinéma ylisti elokuvaa modernismin merkkiteokseksi. Sen uskotaan viitoittaneen suuntaa Michelangelo Antonionin eksistentialistisille elokuville. ==Juoni== Toisistaan vieraantunut englantilainen aviopari Katherine (Ingrid Bergman) ja Alex Joyce (George Sanders) ovat tulleet Italiaan myydäkseen huvilan, jonka Alex on perinyt äskettäin kuolleelta Homer-sedältään. He yöpyvät napolilaisessa hotellissa, jossa kohtaavat englantilaisia ystäviään. Seuraavana päivänä Homer-sedän hyvä ystävä Tony Burton (Anthony La Penna) vie heidät huvilalle, jonne he majoittuvat väliaikaisesti Tonyn ja tämän vaimon vieraina. Odotellessaan ostotarjousta huvilasta Joycet tutustuvat seudun nähtävyyksiin kumpikin omalla tahollaan. He yrittävät setviä tulehtuneita välejään mutta ajautuvat lopulta avioeron partaalle. Burtonin ehdotuksesta he tekevät retken Pompejin arkeologisille kaivauksille, jossa Katherine joutuu tunnekuohun valtaan nähtyään kipsivaloksen tuhkaan hautautuneesta pariskunnasta. Paluumatkalla Napoliin pariskunnan auto juuttuu uskonnolliseen kulkueeseen ja kuin ihmeen kaupalla he löytävät toisensa uudelleen. == Pääosat == == Lähteet == Luokka:Neorealistiset elokuvat Luokka:Vuoden 1954 italialaiset elokuvat Luokka:Italialaiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 1954 ranskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset draamaelokuvat Luokka:Roberto Rossellinin ohjaamat elokuvat
Špela Rogelj

Špela Rogelj (s. 8. marraskuuta 1994 Ljubljana) on slovenialainen mäkihyppääjä. Hän edustaa SSK Costella Ilirija -seuraa ja on pituudeltaan 164 cm. Rogelj saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa 2011. Joukkuekilpailussa hän sai kultaa 2013, hopeaa 2014 ja pronssia 2012. Aikuisten MM-kilpailuissa hän on sijoittunut 30:nneksi Liberecissä 2009, 21:nneksi Oslossa 2011, 13:nneksi Val di Fiemmessä 2013, kymmenenneksi Falunissa 2015 sekä 22:nneksi Lahdessa 2017 ja Seefeldissä 2019. MM-kilpailujen joukkuekilpailussa hän on sijoittunut kahdeksanneksi vuonna 2013, viidenneksi vuonna 2015 ja neljänneksi vuonna 2019 sekä saavuttanut hopeaa Oberstdorfissa 2021. Olympialaisissa hän on sijoittunut normaalimäessä 26:nneksi Sotšissa 2014, 22:nneksi Pyeongchangissa 2018 ja yhdeksänneksi Pekingissä 2022. Rogelj sijoittui kymmenenneksi ensimmäisessä maailmancupin kilpailussaan Lillehammerissa joulukuussa 2011. Ensimmäisen voittonsa – ja palkintosijansa – hän saavutti samassa kaupungissa joulukuussa 2014. Hän oli samalla kaudella kolmas Sapporossa, Zaōssa sekä Hinzenbachissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui neljänneksi. Helmikuussa 2016 hän oli Ljubnossa kertaalleen kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Slovenialaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
L (Godleyn & Cremen albumi)

L on englantilaisessa 10cc-yhtyeessä tunnetuksi tulleiden Lol Cremen ja Kevin Godleyn toinen studioalbumi. Julkaisuvuosi on 1978. Albumi menestyi kaupallisesti hyvin. Albumilta on julkaistu singlenä ainakin kappale "Sandwiches of You" (Mercury). Singlen täysvärikuvakuoreen on esittäjäksi merkitty Godley + Creme. Levyllä on lisäksi muun muassa kappale "Punchbag", joka kertoo koulukiusaamisesta. Lol Cremellä on asiasta omakohtaisia kokemuksia. Albumilla vierailevat saksofonistit Andy Mackay (Roxy Music -yhtyeestä) ja Jonathan Handelsman. Avauskappaleella puhujana on rock- kirjoittaja ja radiotoimittaja Paul Gambaccini, jonka tekemistä haastatteluista on muun muassa julkaistu kirja Paul McCartney in His Own Words (Omnibus Press 1976). Albumi on äänitetty maalis-kesäkuussa 1978. Äänityksestä ovat vastanneet Nigel ja Chris Gray. Masteroinnin on tehnyt Melvyn Abrahams Strawberry Mastering -studiossa Lontoossa. Albumin kannen valokuvat on ottanut Sally Fear. Kansitaiteesta, sen suunnittelusta ja kserografiasta on vastannut Hothouse ja taiteellisena johtajana on toiminut Alan Schmidt. LP-levyn takakannessa on 55 kuvaa, jotka tuovat mieleen L-kirjaimen muodon. == Kappaleet == Kaikki kappaleet ovat Kevin Godleyn ja Lol Cremen tekemiä. Musiikkikustantaja on Man-Ken Music Ltd. (BMI). == Kokoonpano == * Kevin Godley – rummut (sivu 1: 1, 2, 4; sivu 2: 1), laulu (1: 1-4; 2: 1, 3), ksylofoni (1: 1-2; 2: 2), Roto-tomit (1: 1), lyömäsoittimet (1: 1-2; 2: 3), congarummut (1: 3), basso (1: 4), triangeli (1: 4), klavinetti (2: 1), high- hat, tonaaliset lyömäsoittimet ja snare-rumpu (2: 2), bongorummut (2: 3b) * Lol Creme – piano (1: 1, 3-4; 2: 1-2, 3b), Rhodes-piano (1: 1, 4), kitarat (1: 1-2; 2: 1, 3), Kramer-basso (1: 1-2; 2: 1-3), gizmo 1: 1, 3; 2: 1, 3, laulu (1: 1-4; 2: 1, 3), Farfisa-urut (1: 1), Guildin 12-kielinen akustinen kitara ja akustinen bassokitara (1: 3), klavinetti (1: 4), kitara (1: 4; 2: 2), klavinetit (2: 2), lyömäsoittimet ja rummut (2: 3a) * Paul Gambaccini – "Bad Samaritan" (1: 1) * Jonathan Handelmans – altto- ja sopraanosaksofoni (1: 4) * Andy Mackay – tenori- ja alttosaksofoni (2: 2, 3b), baritoni- ja sopraanosaksofoni (2: 3b) Gizmon ja puhallinsoittimien sovituksista ovat vastanneet Godley ja Creme. == Painokset == * Mercury Records 7231 427, LP- levy, Iso-Britannia * Polydor Records PD-1-6177, LP-levy, Yhdysvallat * Polydor 8T-1-6177, 8-raitainen kelanauha, Yhdysvallat * Polydor CT-1-6177, C-kasetti, Yhdysvallat == Arvioita == * Allmusic: http://www.allmusic.com/album/r39063 "Brilliantly recorded, brilliantly sung, an album of dazing difference." Derek Jewell, The Sunday Times, Lontoo "Come December, it’ll be one of my ten best." Harry Doherty, Melody Maker "Godley and Creme possess tremendous musical talent ... but if only the pair of them would stop trying quite so damned hard to be the future of rock and roll ... then their work could prove to be much more satisfying." Fred Dellar, New Musical Express == Lähteet == * Lol Creme & Kevin Godley LP L (Polydor PD-1-6177, yhdysvaltalainen painos) ; Viitteet Luokka:Brittiläiset progressiiviset rockalbumit Luokka:Vuoden 1978 albumit
Urša Bogataj

Urša Bogataj (s. 7. maaliskuuta 1995 Ljubljana) on slovenialainen mäkihyppääjä ja olympiavoittaja. Hän edustaa SSK Costella Ilirija -seuraa. Bogataj saavutti nuorten talviolympialaisissa 2012 hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa. Nuorten MM-kilpailujen joukkuemäessä hän sai kultaa 2013, hopeaa 2014 ja pronssia 2012. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli neljäs 2015, viides 2013 ja kuudes 2014. Aikuisten MM-kilpailuissa Bogataj sijoittui 17:nneksi Val di Fiemmessä 2013. Seefeldissä 2019 hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeksas sekä naisten joukkuemäessä ja sekajoukkuemäessä neljäs. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa joukkuemäessä sekä oli suurmäessä yhdestoista ja normaalimäessä kolmastoista. Pekingin olympialaisissa 2022 Bogataj voitti kultaa sekä normaalimäessä että sekajoukkuemäessä. Bogataj sijoittui 20:nneksi ensimmäisessä maailmancupin kilpailussaan Lillehammerissa joulukuussa 2011. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Schonach im Schwarzwaldissa tammikuussa 2013. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs kaudella 2017–2018. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Ljubnossa helmikuussa 2019. Viikkoa myöhemmin hän sijoittui kolmanneksi Oberstdorfissa. Kaudella 2021–2022 hän oli toinen Nižni Tagilissa ja Ljubnossa sekä kolmas Lillehammerissa, Klingenthalissa ja Ramsaussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Hinzenbachissa helmikuussa 2022. Loppukauden aikana hän oli kahdesti kolmas Lillehammerissa, kerran toinen Oslossa ja voitti kahdesti Oberhofissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas. Joulukuussa 2022 hän oli Titisee-Neustadtissa kolmas. == Lähteet == Luokka:Slovenialaiset mäkihyppääjät Luokka:Slovenialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Huoninparatiisiharakka

Huoninparatiisiharakka (Astrapia rothschildi) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Huoninparatiisiharakkaa tavataan Papua- Uudessa-Guineassa, Uuden-Guinean saarella Huonin niemimaalla. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Paratiisilinnut
Smaragdiparatiisiharakka

Smaragdiparatiisiharakka (Astrapia splendidissima) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Smaragdiparatiisiharakkaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa Uuden-Guinean saarella. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Paratiisilinnut
Viuhkaparatiisiharakka

Viuhkaparatiisiharakka (Astrapia stephaniae) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Viuhkaparatiisiharakkaa tavataan Papua- Uudessa-Guineassa Uuden-Guinean saarella. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Paratiisilinnut
Vesajärvi (Hämeenkyrö)

Vesajärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Vesijärven valuma-alueeseen. Järvi on antanut ympäröivälle kylälle nimensä. == Maantiede == Järven pinta- ala on 145 hehtaaria ja sen pituus on 2,5 kilometriä ja leveys 1,3 kilometriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla Niemenlahdessa, josta saa alkunsa 650 metriä pitkä Niemenjoki, joka laskee Hirvonjärveen. Järven rantaviiva on 8,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltoa. Niemenlahti, Levonlahti ja järven pohjoisosat ovat heinittyneet ja kasvamassa umpeen, jonka vuoksi Oksjoen ja Niemenjoen edustat on ruopattu parinsadan metrin matkalta auki. Järvellä on saarena vain yksi luoto. == Historiaa == Vuonna 1899 on jätetty hakemus saada laskea Vesajärven vedenpintaa. == Lähteet == Luokka:Vesajärven valuma-alue Luokka:Hämeenkyrön järvet
Nahkalammi

Nahkalammi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Vesijärven valuma-alueeseen. == Maantiede == Ovaalin muotoisen järven pinta-ala on 4,0 hehtaaria ja sen halkaisija on 250 metriä. Järven luusuat sijaitsevat järven vastakkaisilla rannoilla ja kuuluvat osana Teerinevan ojitusjärjestelmään. Ojat kiertävät molemmin puolin Nahkalamminkallioita ja yhtyvät metsäojiin kunnes noin 5,5 kilometrin päässä, Koivistonojan nimellä, johto-oja yhtyy ensin Ihananjärven laskuojaan ja sen jälkeen Oksjokeen. Oksjoki laskee lopuksi Vesajärveen. Järven rantaviiva on 0,76 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin ojitettua metsäsuota. Rannoille ei ole rakennettu mitään eikä järvelle kulje teitä. == Lähteet == Luokka:Vesajärven valuma-alue Luokka:Hämeenkyrön järvet
Ihananjärvi

Ihananjärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä Ihanankulmalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Vesijärven valuma-alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 9,8 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 1,1 kilometriä pitkä laskuoja Oksjokeen, joka laskee Vesajärveen. Järven rantaviiva on 1,4 kilometriä pitkä ja ranta on kokonaan peltoihin rajoittuvaa suota. Rannalla on kolme loma-asuntoa ja yksi maatila. == Historiaa == Talollinen Isak Saukko haki kumppaneineen järvenlaskulle lupaa ja siitä päätöksen 21.12.1927. == Lähteet == Luokka:Hämeenkyrön järvet Luokka:Vesajärven valuma-alue
Lamminjärvi (Hämeenkyrö)

Lamminjärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä Ihanankulmalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Vesijärven valuma-alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 50 metriä. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa laskuoja Jyräjokeen ja siitä Oksjokeen, joka laskee Vesajärveen. Järven rantaviiva on 0,61 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soista metsämaastoa. Rantoja ei ole rakennettu eikä rantaan johda teitä. Lähellä on kaksi maatilaa, joiden pellot ympäröivät suota. == Lähteet == Luokka:Vesajärven valuma-alue Luokka:Hämeenkyrön järvet
Ahvenlammi (Ikaalinen, Vehunvarppee)

Ahvenlammi eli Ahvenlampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Vehunvarppeen lounaispuolella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Vesijärven valuma-alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 100 metriä. Järven luusua sijaitsee järven koillisrannalla, josta saa alkunsa 4,9 kilometriä pitkä Jyräjoki, joka yhtyy Oksjokeen, joka laskee Vesajärveen. Järven rantaviiva on 0,57 kilometriä pitkä ja ranta on soista ja ojitettua metsämaastoa. Rannat ovat rakentamattomia ja järven läheltä kulkee metsätie Tampinkankaalta. == Lähteet == Luokka:Ikaalisten järvet Luokka:Vesajärven valuma-alue
Kirkkojärvi (Hämeenkyrö)

Kirkkojärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Vesijärven valuma-alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 6,0 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 1,3 kilometriä pitkä laskuoja Jyräjokeen, joka yhdyttyään Oksjokeen laskee Vesajärveen. Järven rantaviiva on 0,99 kilometriä pitkä ja ranta on soista ja ojitettua metsämaastoa. Rannat ovat rakentamattomia, mutta järvelle vie yksi metsäautotie Vesajärven kylältä. == Lähteet == Luokka:Vesajärven valuma-alue Luokka:Hämeenkyrön järvet
Paalejärvi

Paalejärvi eli Paalajärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Vesijärven valuma- alueeseen. == Maantiede == Järven pinta-ala on 3,3 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 130 metriä. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta alkunsa saava lyhyt laskuoja yhtyy metsäojistoon, joka purkautuu Jyräjokeen ja Oksjokeen. Oksjoki laskee Vesajärveen. Järven rantaviiva on 0,73 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soista ja ojitettua metsämaastoa. Pohjoisrannat rajoittuvat peltoon, mutta rantojen lähialueet ovat kapeaa avosuota. Rannat ovat rakentamattomia. == Lähteet == Luokka:Vesajärven valuma-alue Luokka:Ikaalisten järvet
Georgi Terziev

Georgi Ilkov Terziev (; s. 18. huhtikuuta 1992 Sliven) on bulgarialainen jalkapalloilija, joka edustaa A PFG:ssä pelaavaa Ludogorets Razgradia. Pelipaikaltaan molempijalkainen Terziev on keskuspuolustaja. Hän kuuluu myös Bulgarian jalkapallomaajoukkueeseen. Terziev on 183 senttimetriä pitkä. == Seurajoukkueura == Terzievin kasvattajaseura on Naftex Burgas, jota hän edusti aikuisten tasolla vuodet 2008-2009. Heinäkuussa 2009 Terziev siirtyi Tšernomorets Burgasin riveihin. Terziev edusti seuraa vuodet 2009-2013, ennen kuin elokuussa 2013 hän siirtyi maan suurseuraan Ludogorets Razgradiin. Ensimmäisellä kaudellaan seurassa eli kaudella 2013-2014 Terziev voitti heti Bulgarian liigan, cupin sekä supercupin. Kaudella 2014-2015 hän debytoi Mestareiden liigassa, jossa hän teki 2-2-tasoitusmaalin Liverpool FC:tä vastaan 88. minuutilla marraskuussa 2014. == Maajoukkueura == Bulgarian nuorten maajoukkueissakin pelannut Terziev debytoi Bulgarian jalkapallomaajoukkueessa lokakuussa 2011 Ukrainaa vastaan ystävyysottelussa. Hän on pelannut maajoukkueessa neljä ottelua tekemättä maaleja. == Lähteet == * * http://www.national-football-teams.com/player/45172/Georgi_Terziev.html Luokka:Bulgarialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vedekieli

Vedekieli tai vedenkieliElena Sulin, Itä-Helsingin nuoret käyttävät taas vanhaa ”sala­kieltä” Helsingin Sanomat 18.4.2022, viitattu 18.4.2022 (digilehden tilaajille) on leikkikieli, joka oli yleinen erityisesti 1950-luvun Helsingissä. Vedeä puhuttiin eniten 1950–1980-luvulla ja Tsennaaks stadii, bonjaaks slangii -slangisanakirjassaan Heikki Paunonen rajaa vedenkielen erityisesti Hämeentien, Pengerkadun ja Sakarinkadun kortteleihin, joissa sitä puhuttiin runsaasti. Muiden leikkikielten tapaan kielen tarkoitus oli toimia sisäpiiri- tai salakielenä. Vedekieli heräsi uudelleen henkiin 2000-luvun alussa Itä-Helsingin rap-musiikkipiireissä. Vedekieltä käytti esimerkiksi räppäri Steen1 Salaliittoteoria-levyllään osana pyrkimystään rakentaa itähelsinkiläistä identiteettiä. Sittemmin vedekielestä on tullut pysyvä elementti nuorten itähelsinkiläisten puheessa, jossa suomeen sekoittuu lukuisia vieraita kieliä. Muita suomalaisia leikkikieliä ovat muun muassa kontinkieli, fikon-kieli ja vitikieli. == Rakenteet == Esimerkkikeskustelu: – Tuletko meille? – Tulen. === Menetelmä 1 === Rakenne on "sana" = sana + vede -> venasade – Veletko tude veille mede? – Velen tude. === Menetelmä 2 === Ensimmäisen tavun perään lisätään äänneyhdistelmä -dve. – Tudveletko meildvele? – Tudvelen. === Menetelmä 3 === Sanan alkuun lisätään tavu -ve , loppuun lisätään tavu -de . – Vetuletkode vemeillede? – Vetulende. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Leikkikielet Luokka:Helsingin kulttuuri Luokka:Suomen kieli Luokka:Kallio
Tarmo Yli-Rajala

Tarmo Aarno Juhani Yli-Rajala (s. 8. lokakuuta 1937 Käkisalmi) on suomalainen Tampereella asuva yhteiskuntatieteiden lisensiaatti, eläkkeellä oleva kirjastotoimenjohtaja ja kirjailija. (Arkistolinkki)Tarmo Yli-Rajalan kirjassa uni ja todellisuus sekoittuvat, Akaan Seutu 4.6.2014. Yli-Rajala oli Kaltion toimituskunnan jäsen 1976–1980, Optimisti-kirjallisuuslehden toimitussihteeri 1978–1982 ja päätoimittaja 1985 sekä Virtain Joulu -lehden päätoimittaja ja toimituskunnan jäsen 1984–1988. Hän toimi Virroilla asuessaan myös kirjallisuuspiirin vetäjänä. Yli-Rajala on kirjoittanut kolme romaania ja murrepakinakokoelman. Hänen pakinoitaan on julkaistu vuodesta 1992 alkaen Suomenselän Sanomissa ja Aamuset-lehdessä.Tarmo Yli-Rajala. Kirjasampo.fi. == Teokset == * Armas ol' aika: romaani. Pohjoinen, Oulu 1980 * Kasvosi: romaani. WSOY 1992 * Kissin viikset: kuupanoota 1992–96. Suomenselän sanomat, Virrat 1996 (vuosina 1992–1996 Suomenselän Sanomissa ja Aamusetissä ilmestyneitä murrepakinoita ja mietelmiä) * Ei mikään: nuoruutta etsimässä: romaani. Mediapinta, Tampere 2014 * Vapaana vihdoin, Tampere 2021, BoD * Vyö avoimena, solki lerpattaen, 2016, BoD * Sonaatti neljälle viululle ja yhdelle haitarilla, 2019, BoD == Toimitustöitä == * Antaas olla akan järvessä: sananparsia. Virtain seura, Virrat 1985 * Tauno Leo Fabritius: Tasavaltalaisena Espanjan sisällissodassa; toim. Tarmo Yli-Rajala. Finnpublishers, Tampere 1986 * Säpäleitä: Virtain kirjoittajapiirin antologia 1986; vastaava toimittaja Tarmo Yli-Rajala; kuvitus Heikki Heikkilä ym. Virtain kirjoittajapiiri, Virrat 1986 * Sata vuotta Virtain historiaa. 1987 * Herra meitä koitteloo, sanoo Rantalan muori ku kissi kuoli: vanhoja sananparsia Jalasjärveltä; toimittanut ja kuvittanut Tarmo Yli-Rajala. T. Yli- Rajala, Virrat 1991 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjastonhoitajat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Pakinoitsijat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kalle Kautto

Kalle Kautto (s. 8. huhtikuuta 1981 Jyväskylä, Suomi)Kalle Kautto Playerhistory-sivustolla on suomalainen futsalpelaaja. Hän on pelannut Suomen futsalmaajoukkueessa kolme ottelua.Maajoukkuepelaajat. Suomen Palloliitto. Futsal-liigaa Kautto on pelannut jyväskyläläisessä FS CAMU:ssa.Tervarit Kautto on pelannut myös jalkapalloa, jossa hänen pelipaikkansa on keskikenttäpelaaja. Korkeimmillaan hän on pelannut Kakkosessa, jossa hän vuosina 2000–2012 edusti Äänekosken Huimaa, JJK Jyväskylää, Säynätsalon Rientoa, Jyväskylä Unitedia, FC Vaajakoskea ja Warkauden Jalkapalloklubia yhteensä 181 ottelussa.Kalle Kautto Soccerway-sivustolla == Lähteet == Luokka:Suomalaiset futsalpelaajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaisu Kasi

Kaisu Annikki Kasi, o. s. Niemistö (s. 14. lokakuuta 1937 Kauhajoki) on suomalainen näytelmäkirjailija. Kauhajoen Hyypän Kolttokylästä kotoisin olevan Kaisu Kasin vanhemmat olivat asutustilalliset Rikhard ja Maria Niemistö. Kasi lähti kotoaan jo rippikouluikäisenä ja oli sitten kotitalous- ja navettatöissä eri puolella Suomea. Naimisiin mentyään hän asettui vuonna 1960 asumaan Laihialle. Kasi muutti takaisin Kauhajoelle vuonna 2007. Kasi on kirjoittanut sekä historiallisia että nykypäivään sijoittuvia näytelmiä. Historialliset näytelmät sijoittuvat 1900-luvun alkupuolen Laihialle ja Kauhajoelle ja niissä päähenkilöinä esiintyvät muun muassa rovasti Frans Kärki ja Maalaisliiton perustaja Santeri Alkio. Nykyaikaan sijoittuvissa näytelmissä käsitellään usein sosiaalisia kysymyksiä ja epäkohtia. == Näytelmiä == * Kieltolain aikana - Pastori Terän tärinät, 1980 * Ihmisiäkö, 1995 * Jouluhullut, 1996 * Kauppiaasta kansanvalistajaksi. 1996 * Laihialaiset, 1996 * Sapattivuosi, 1996 * Sortovuodet, 1996 * Lopun aika, 1998 * Frans Kärki, taistelija, 1999 * Laihialainen elämänmuoto, 2000 * Maailmanloppu eli syyttäkää Eeuuta, 2000 * Kadotettu sukupolvi, 2003 * Laihian valtuustosalissa, 2007 * Maailmanloppu, 2007 * Pirtusota, 2007 * Valtataistelu, 2007 * Kloonatut kanat ja direktiivit, 2009 * Kunnes toisin todistetaan, 2010 * Hulmin valtaus 1918, 2020 Lähde: == Lähteet == Luokka:Suomalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Olga Leino

Olga Leino (o.s. Kosonen, 17. kesäkuuta 1871 Pietari – 23. toukokuuta 1962) oli suomalainen näyttelijä. Teatterityön ohella hän näytteli sivurooleja suomalaisissa mykkäelokuvissa ja ensimmäisissä suomalaisissa äänielokuvissa. ==Elämä ja ura== Olga Leino syntyi kauppiaan tyttäreksi. Hän liittyi August Aspegrenin Kansanteatteriin vuonna 1891 ja siirtyi Suomalaiseen Teatteriin 1896. Leinon näyttämötehtäviä olivat muun muassa Anjuša näytelmässä Pimeyden valta ja Puck näytelmässä Kesäyön unelma. Minna Canthin näytelmässä Sylvi hän tulkitsi nimiosan kuten myös näytelmässä Hannele.Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 169 Leino näytteli yhdeksässä kokoillan elokuvassa, joista osa on kadonnut. Hän näytteli lähinnä sivurooleja emäntinä ja eukkoina. Sylvin ensimmäisessä valkokangasadaptaatiossa vuonna 1913 hän teki Elinin roolin. Waldemar Wohlströmin varhaisessa äänielokuvassa Olenko minä tullut haaremiin Leino näytteli ruustinnaa. ==Filmografia== *Anna- Liisa (1911) *Sylvi (1913) *Noidan kirot (1927) *Tukkijoella (1928) *Meidän poikamme (1929) *Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (1931) *Rovastin häämatkat (1931) *Olenko minä tullut haaremiin (1932) *Ne 45000 (1933) ==Lähteet ja viitteet== *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930 *Teatterin maailma - Maamme teatterit ja niiden taiteilijat, toim. Veistäjä, Verneri, Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 1950 Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Väinö Valveen puisto

thumb|Muistomerkki puistossa. Väinö Valveen puisto on puisto Helsingin itäosassa, Siilitien metroaseman vieressä. ==Puiston historiaa== Aluetta on aikaisemmin kutsuttu nimellä Siilitien aseman puistometsä. Siilitielle laskeutuva puistokäytävä on erityisen jyrkkä ja se on saanut lempinimen Häntäluunmäki. Puusto oli ollut varttunutta ja osittain mänty-, osittain koivuvaltaista. Karuilla osilla puusto oli vuoteen 2005 mennessä kärsinyt kuivuustuhoista. Syksyllä 2005 yleisötilaisuuksissa saadun palautteen pohjalta metroaseman lähiympäristön metsä hoidettiin avoimeksi turvallisuuden vuoksi ja häiriökäyttäytymisen hillitsemiseksi. . Puisto nimettiin vuonna 2007 viimeisen jääkärikenraalin ja Merivoimien entisen komentajan Väinö Valven mukaan. Paikassa sijaitsee myös Väinö Valveen muistomerkki, jonka muistomerkkikivi on tuotu Isosaaren linnakkeelta. Kiven valinnan suoritti prikaatikenraali Asko Kilpinen. Valve asui Oravatiellä puiston vieressä viimeiset elinvuotensa. ==Lähteet== Luokka:Helsingin puistot Luokka:Herttoniemi
Bledar Sejko

Bledar Sejko (s. 10. syyskuuta 1972 Tirana) on albanialainen laulaja ja kitaristi, joka edusti maataan vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa Adrian Lulgjurajn kanssa kappaleella ”Identitet”. He eivät päässeet jatkoon, vaan jäivät 31 pisteen päähän finaalipaikasta sijoittuen sijalle 15. Hän oli mukana perustamassa Albanian ensimmäistä rockyhtyettä, Megahertz. Bledar on naimisissa Eda Sejkon kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * About Adrian Lulgjuraj & Bledar Sejko, eurovision.tv Luokka:Albanialaiset laulajat Luokka:Kitaristit Luokka:Albanian euroviisuedustajat Luokka:Rocklaulajat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kanukkakasvit

Kanukkakasvit (Cornaceae) on koppisiemenisten Cornales-lahkoon kuuluva kasviheimo, jossa on kaksi sukua ja 85 lajia.Stevens 2001–, viitattu 6.12.2014. == Tuntomerkit == Kanukkakasvit ovat puita tai pensaita, joskus rönsyllisiä varpuja, harvoin ruohoja. Niistä joihinkin kerääntyy alumiinia. Sekundaarisiin aineenvaihduntatuotteisiin kuuluvat erilaiset iridoidit, alkaloidit, saponiinit, flavonolit ja tanniinit. Joillakin lajeilla on limaa, joillakin maitiaisnestettä. Tukisolukoissa on kivisoluja eli sklereidejä. Solukarvat ovat T:n muotoisia. Lehdet sijaitsevat tavallisesti vastakkaisesti, harvemmin kierteisesti tai kahdessa rivissä. Lapa on ehytlaitainen, joskus liuskainen, sulka- tai kourasuoninen. Kukat ovat tavallisesti 4-lukuisia, joskus jopa 10-lukuisia, ja sijaitsevat mykeröissä tai muissa tiheissä kukinnoissa. Kukinnon kukat avautuvat melkein yhtaikaisesti. Verhiö on huomattavan pieni, toisinaan yhdislehtinen; teriö on erilehtinen. Heteet sijaitsevat kohdakkain verholehtien kanssa, määrältään niitä voi olla jopa nelinkertainen määrä verholehtiin nähden. Yhdislehtinen ja kehänalainen sikiäin on yhdestä neljään emilehden muodostama, vartalo on tavallisesti lyhyt ja luotti tylppä tai pallomainen. Sikiäimen päällä on mettä erittävä kehrä eli diskus. Luumarja on yksi- tai kaksisiemeninen, ja sen seinämässä on kivisoluja. Siemenessä on hemiselluloosapitoinen endospermi ja vihreä alkio. Kromosomiluku n = 8–11. == Levinneisyys == Kanukkakasveja kasvaa hajanaisesti eri puolilla maapalloa, kuitenkin enimmäkseen pohjoisella pallonpuoliskolla arktisia alueita myöten. Tropiikissa ne rajoittuvat vuoristoihin.http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/cornaceaemap.gif Suomessa heimoa edustaa koko maahan levinnyt ruohokanukka (Cornus suecica) sekä pari viljelystä karannutta pensasta: yleisempi idänkanukka (Cornus alba) ja harvinainen mustamarjakanukka (Cornus sanguinea).Hämet-Ahti ja muut 1998, s. 312 == Evoluutio ja luokittelu == Kanukkakasvit kuuluvat Cornales-lahkossa samaan kladiin yhdessä sälepensaskasvien Grubbiaceae heimon ja keihäspuukasvien (Curtisiaceae) kanssa. Niillä on siiviläputkien plastideissa myös monikulmaisia proteiinikiteitä, vastakkainen lehtiasento, lehtiparia yhdistävä varren poikki kulkeva juova ja pienet kukat. Kanukkakasvien heimon evoluutiopuun haarautuminen lienee alkanut noin 67 miljoonaa vuotta sitten eli heti liitukauden päättymisen ja suuren sukupuuttoajan jälkeen. Kanukoiden (Cornus) hedelmäfossiileja tunnetaan Pohjois-Amerikasta Pohjois-Dakotan paleoseenisista kallioista, joiden iäksi on arvioitu 58 miljoonaa vuotta. Kanukkakasvien kaksi sukua ovat kanukat (Cornus) ja kanukkeet (Alangium)List of Genera in Cornaceae. Kanukoita on 65 lajia ja kanukkeita 20 lajia. == Lähteet == * Hämet-Ahti, L., Suominen, J., Ulvinen, T. & Uotila, P. (toim.) 1998: Retkeilykasvio. 4. täysin uudistettu painos. – Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. ISBN 951-45-8166-0 * Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/. === Viitteet === * Luokka:Kasviheimot
Strontiumnitraatti

Strontiumnitraatti (Sr(NO3)2) on strontium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään pyrotekniikassa antamaan liekille punainen väri, strontiumyhdisteiden valmistamiseen ja kosmetiikassa. == Ominaisuudet == Strontiumnitraatti on huoneenlämpötilassa väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on pintakeskeinen kuutiollinen alkeiskoppi. Strontiumnitraatti liukenee hyvin veteen ja hieman etanoliin. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen tetrahydraatti (Sr(NO3)2·4H2O). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa tetrahydraatti 100 °C:n lämpötilaan. Muiden nitraattien tavoin strontiumnitraatti on voimakas hapetin.Stephen G. Hibbins: Strontium and Strontium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2013. Viitattu 6.12.2014J. Paul MacMillan, Jai Won Park, Rolf Gerstenberg, Heinz Wagner, Karl Köhler & Peter Wallbrecht: Strontium and Strontium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 6.12.2014 == Valmistus ja käyttö == Strontiumnitraattia valmistetaan strontiumkarbonaatin tai strontiumoksidin ja typpihapon välisellä reaktiolla. Muodostuvasta liuoksesta haihdutetaan vesi pois ja tuote jauhetaan. Mikäli haihdutus suoritetaan alle 30 °C:n lämpötilassa muodostuu strontiumnitraattitetrahydraattia ja korkeammissa lämpötiloissa kidevedetöntä yhdistettä. :SrCO3 \+ 2 HNO3 → Sr(NO3)2 \+ H2O + CO2 Strontiumnitraattia käytetään pyrotekniikassa kirkkaanpunaisen valon tuottamiseen. Yhdistettä käytetään esimerkiksi ilotulitteissa, hätäraketeissa ja merkkipanoksissa. Aine toimii lähtöaineena useiden muiden strontiumyhdisteiden synteesissä. Kosmetiikassa strontiumnitraattia käytetään maitohappoon tai glykolihappoon perustuvissa kuorintavoiteissa ihoärsytystä vähentävänä apuaineena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: Strontium nitrate *Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Strontium nitrate *ChemBlink: Strontium nitrate Luokka:Nitraatit Luokka:Strontiumyhdisteet
Grubbiaceae

Grubbiaceae on vain sälepensaiden (Grubbia) suvun ja kolme lajia käsittävä kasviheimo koppisiemenisten Cornales-lahkossaStevens 2001–, Viitattu 6.12.2014.. == Tuntomerkit == Sälepensaat ovat kanervamaisia pensaita, joilla on solukarvoja. Kukinnot ovat lehtihankaisia, mykerömäisiä tai käpymäisiä. Teriö puuttuu, heteitä on kahdeksan tai kaksitoista, ja sikiäin koostuu kahdesta yhteenkasvaneesta emilehdestä. Siemenaiheet ovat tyveltään aksiletyyppisessä, muutoin vapaassa keski-istukassa. Mesiäinen on karvainen. Hedelmä on monesta sikiäimestä syntynyt synkarppi eli kertohedelmä, jonka kussakin osahedelmässä on yksi siemen. Siemenessä on pitkä alkio. == Levinneisyys == Heimo rajoittuu levinneisyydeltään Etelä-Afrikan Kapmaahanhttp://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/grubbiaceaemap.gif. == Luokittelu == Lähin sukulainen on keihäspuukasvit (Curtisiaceae). Heimojen muodostamaa kladia luonnehtivat lyhyt ja liuskainen luotti, kunkin emilehden yksi siemenaihe, hedelmäkiven seinämän muodostuminen kivisoluista ja runsas endospermi eli siemenen ravintovarasto. Kladin ikä lienee noin 90 miljoonaa vuotta, mikä viittaa siihen, että kasvit edustavat vanhaa jäännettä Kapmaan kasvistossa. Sisarusparina heimot voitaisiin yhdistää, mutta niiden erillään pitämistä puoltaa kasvien erilainen ulkonäkö. Sälepensaslajit ovat:http://www.theplantlist.org/tpl1.1/search?q=grubbia * Grubbia rosmarinifolia P.J.Bergius * Grubbia rourkei Carlquist * Grubbia tomentosa (Thunb.) Harms – hopeasälepensas == Lähteet == * Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]." === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Grubbiaceae * Grubbia tomentosa , kuvia Luokka:Cornales Luokka:Kasviheimot