EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Curtiss P-6 Hawk

Curtiss P-6 Hawk on Curtiss Aeroplane and Motor Companyn valmistama yhdysvaltalainen kaksitasoinen hävittäjälentokone. Konemalli oli Yhdysvaltain armeijan lentojoukkojen (United States Army Air Corps, USAAC) käytössä 1929Joe Baugherin Curtiss P-6 Hawk historiasivu–1939. Myös Yhdysvaltain laivasto käytti konetta mallinimellä F6C. P-6 oli muunnos aiemmasta P-1B-mallista. P-6-sarjaan kuului kahdeksan mallia (A-H) ja 13 niitten alatyyppiä. P-6E oli P-6-sarjan eniten rakennettu malli ja viimeinen USAAC:in kaksitasohävittäjä. Sitä valmistettiin 1930-luvun talouslaman vuoksi vain 46 kappaletta. ==Versiot== *XP-6, 1 kpl. P-2:n uudella moottorilla varustettuna. *P-6, 18 kpl. Uudelleensuunniteltu P-1B. *XP-6A, 1 kpl. P-1A varustettuna XPW-8A:n siivillä. *P-6A, 8 kpl. P-6 uudella moottorilla varustettuna. *XP-6B, 1 kpl. P-1C uudella moottorilla ja polttoainesäiliöillä varustettu muunnos. *P-6C, 0 kpl. P-6A muunnos joka peruutettiin ennen valmistumista. *XP-6D, 1 kpl. P-6 uudella moottorilla varustettuna. *P-6D, 12 kpl. P-6A, varustettuna F-2E-ahtimella. *P-6E, 46 kpl. Aiempi Y1P-22-malli. *XP-6F, 1 kpl. P-6E varustettuna F-2F-ahtimella. *P-6F, 2 kpl. XP-6F ja XP-6H uusilla moottoreilla varustettuna. *XP-6G, 1 kpl. P-6E uudella moottorilla varustettuna. *XP-6H, 1 kpl. P-6E uusilla siipipaneeleilla varustettuna. ==Tekniset tiedot== == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *P-6 sivu National Museum of the United States Air Force *Joe Baugherin Curtiss P-6 Hawk historiasivu P-06 Hawk Luokka:Yhdysvaltalaiset hävittäjälentokoneet Luokka:1920-luvun hävittäjälentokoneet
Jane Eyre

Jane Eyre on englantilaisen kirjailijan Charlotte Brontën vuonna 1847 julkaistun teoksen Kotiopettajattaren romaanin () päähenkilö. Kotiopettajattaren romaani on kenties Brontën kuuluisin teos. ==Elämäkerta== Orpo, rikkaiden sukulaisten sorron alla elävä Jane on alistuva kymmenenteen ikävuoteensa saakka. Sitten hän puhkeaa kapinoimaan, mikä ei ollenkaan miellytä rikasta tätiä, joka lähettää pikku Janen kouluun. Koulussa Jane oppii totiseksi ja tunteensa tarkasti salaavaksi. Kahdeksan vuotta koulua käytyään Jane päättää yrittää selviytyä omillaan ja lähtee Thornfield-nimiseen kartanoon, jonka isännän herra Rochesterin kanssa hän menee monien mutkien kautta naimisiin. Luokka:Kirjallisuuden henkilöhahmot
Timanttikoirat, turkoosit päivät

Timanttikoirat, turkoosit päivät: Kertomuksia ilmestysten avaruuden universumista on Alastair Reynoldsin tieteiskirja, joka koostuu kahdesta tarinasta: Timanttikoirat ja Turkoosit päivät. == Timanttikoirat == Timanttikoirat kertoo retkikunnasta, joka matkustaa etäiselle planeetalle ratkaisemaan Veritornin arvoituksen. Veritorni on noin 250 metriä korkea ja sen alkuperäistä rakentajaa tai tarkoitusta ei tunneta. Ryhmä henkilöitä voi mennä torniin ja edetä siellä huoneesta toiseen ratkomalla matemaattisia ongelmia. Vääristä vastauksista seuraa hirvittäviä rangaistuksia, tai jopa kuolema. Oikealla vastauksella voi edetä seuraavaan huoneeseen tai poistua kokonaan tornista. Ryhmän edetessä tornissa ongelmat vaikeutuvat ja rangaistukset pahenevat jatkuvasti. Seurausta tai mahdollista palkintoa kaikkien ongelmien ratkaisemisesta ei tunneta. Torni on tietoinen kone, joka havaitsee mikäli haasteen sääntöjä yritetään rikkoa, ja rankaisee rikkomuksista sen mukaisesti. Erityisesti torni kieltäytyy päästämästä sisään ryhmiä, jotka kantavat mukanaan aseita, ja rankaisee ryhmiä jotka yrittävät ottaa näytteitä tornista. ===Hahmot=== Retkikunnan perustaja on Roland Childe. Hän kokoaa seurueen, joka koostuu toinen toistaan älykkäämmästä ja nerokkaammasta henkilöstä. Richard Swift on Childen vanha ystävä joka on erilaisista ongelmista kiinnostunut ja pitää ongelmienratkaisua itseisarvona. Tarina on kerrottu Swiftin näkökulmasta. Celestine on matemaattinen nero, joka on saanut taitonsa lahjaksi mielenmuovaajilta. Hirz on menestynyt tietokonehakkeri, informaatikko ja vakoilija. Forqueray on retkikunnan aluksen kapteeni, ja tohtori Trintignant toimii retkikunnan lääkärinä. ==Turkoosit päivät== Turkoosit päivät kertoo siirtokunnasta planeetalla, jonka merellä asustelee mielenmuovaajia. Mielenmuovaajat ovat eliöitä, jotka elävät suurina muodostelmina merellä. Ne pystyvät sulauttamaan itseensä ajatukset ja mielen miltä hyvänsä oliolta joka ui meressä. Mielenmuovaajat tallettavat olioiden, ja ihmisten, ajatuksia suuriin biologisiin muisteihinsa, ja vastalahjaksi antavat joitakin tietoa takaisin niille, jotka uivat meressä. Tarinan päähenkilö Naqi johtaa suurta tutkimusprojektia mielenmuovaajista, kun planeetalle saapuu uusi tutkimusryhmä avaruusaluksella. Uusi tutkimusryhmä esittää olevansa kiinnostunut Naqin projektista, mutta todellisuudessa heidän motiivinsa onkin täysin erilainen. Aidon motiivin sivuilmiönä koko planeetan turvallisuus vaarantuu. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * * Vesa Sisättö: Kidutustorni ja älykäs valtameri. Helsingin sanomat 10.1.2006. Luokka:Tieteisnovellikokoelmat Luokka:Vuoden 2003 kirjat Luokka:Walesilaiset kirjat Luokka:Brittiläiset novellikokoelmat Luokka:Alastair Reynoldsin teokset
Napanuora

Napanuora () on ihmisillä noin 50 cm pitkä ja 2 cm leveä kierteinen ”putki”, joka lähtee sikiön navasta ja päättyy äidin istukkaan sikiön puoleiselle pinnalle. Sen tehtävänä on suorittaa sikiön ja äidin välinen aineenvaihdunta, jonka avulla sikiö saa ravintoa ja happea, sekä poistaa kuona-aineet. Napanuorassa kulkee kaksi napavaltimoa ja yksi napalaskimo. Myös muilla istukkanisäkkäillä ihmisen lisäksi on napanuora. Synnytyksen jälkeen verenkierto napasuonissa taukoaa, mutta jälkivuodon ehkäisemiseksi se sidotaan läheltä vatsan pintaa lujasti, ennen kuin se katkaistaan. Jäänyt tynkä kutistuu, ja arpi jää napana vatsan pinnalle. Luokka:Sikiön anatomia
Terry Jones

Terence Graham Parry ”Terry” Jones (1. helmikuuta 1942 Colwyn Bay, Wales – 21. tammikuuta 2020 Lontoo, Englanti) oli walesiläinen, Monty Python -brittikoomikkoryhmän jäsenenä tunnetuksi tullut koomikko, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän opiskeli 1960-luvulla Oxfordin yliopistossa, jossa tutustui Michael Paliniin, toiseen tulevaan Python-jäseneen. Jones valmistui englannin kielestä, jonka lisäksi hän opiskeli erityisesti keskiajan historiaa. He aloittelivat komediauraansa brittitelevisiossa muun muassa sarjoissa Twice a Fortnight ja Do Not Adjust Your Set. Monty Pythonin aikaan he kirjoittivat yhdessä sketsejä. Jones on ohjannut Monty Python -elokuvat Monty Pythonin hullu maailma (Monty Python and the Holy Grail) (yhdessä Terry Gilliamin kanssa), Brianin elämä (Monty Python's the Life of Brian) ja Monty Python – Elämän tarkoitus (Monty Python's Meaning of Life) sekä Python-kauden jälkeen elokuvat Erik the Viking ja Kaislikossa suhisee (The Wind in the Willows). Hän on myös kirjoittanut useita lastenkirjoja ja keskiaikaa käsitteleviä teoksia sekä juontanut historiadokumenttisarjoja televisiolle. == Yksityiselämä == Jones avioitui vuonna 1970 Alison Telferin kanssa, ja heille syntyi kaksi lasta. Vuonna 2012 hän meni naimisiin yli 40 vuotta nuoremman ruotsalaisen Anna Söderströmin kanssa. Heillä on vuonna 2009 syntynyt tytär. Syyskuussa 2016 kerrottiin, että Jones sairastaa dementiaa eikä enää pysty antamaan haastatteluita. Jones kuoli frontotemporaaliseen dementiaan kotonaan 21. tammikuuta 2020. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Terry Jonesin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * * Luokka:Walesilaiset näyttelijät Luokka:Brittiläiset elokuvaohjaajat Luokka:Brittiläiset koomikot Luokka:Brittiläiset televisiojuontajat Luokka:Monty Python -ryhmän jäsenet Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Crusader

Crusader ( 'ristiretkeläinen') tarkoittaa muun muassa seuraavia: * Cruiser Tank VI Crusader, brittiläinen panssarivaunu * F-8 Crusader, yhdysvaltalainen tukialushävittäjä * Operaatio Crusader, brittien hyökkäys marras–joulukuussa 1941 Pohjois-Afrikassa * Crusader, Saxon-yhtyeen albumi * Crusader, räiskintäpelisarja * HMCS Crusader, Kanadan laivaston hävittäjä ;Britannian kuninkaallinen laivasto * HMS Crusader (1909), Tribal-luokan hävittäjä * HMS Crusader (H60), C-luokan hävittäjä * HMS Crusader (R20), Cr-luokan hävittäjä
Gynoidi

Gynoidi (kreikan kielen sanasta γυνη – nainen) tarkoittaa robottia, joka on suunniteltu näyttämään naiselta. Vastaavasti mieheltä näyttävää robottia kutsutaan androidiksi. Terminä gynoidi ei kuitenkaan ole yhtä yleinen kuin androidi, jota usein käytetään viittaamaan kaikkiin ihmishahmoisiin robotteihin. Sanaa gynoidi käytti ensimmäisen kerran brittiläinen tieteiskirjailija Gwyneth Jones. Naista ulkoisesti muistuttavista roboteista käytetään usein myös nimitystä Fembot. == Gynoideja populaarikulttuurissa == === Elokuvat ja televisiosarjat === * Maschinen-Menschen (Metropolis, 1927) * Tri Pahan Fembotit (Austin Powers – kumma jätkä, 1997) * Numero 6 (Taisteluplaneetta Galactica, 2003) * T-X eli Terminatrix (Terminator 3: Koneiden kapina, 2003) === Kuvataide === *Hajime Sorayaman pin-up -kuvat Luokka:Robotit
Ari Suhonen

Ari Suhonen (s. 19. joulukuuta 1965 Porvoo) on entinen suomalainen keskimatkojen juoksija. Hänen päämatkansa olivat 800 ja 1 500 metriä. Suhonen oli 1980-luvun loppupuolella ja 1990-luvun alkupuolella Suomen paras keskimatkojen juoksija. hänen nimissään on edelleen 800 metrin Suomen ennätys 1.44,10, jonka hän juoksi Zürichissa 16. elokuuta 1989. Suomen mestaruuden Suhonen voitti 800 metrillä yhdeksän kertaa peräkkäin vuosina 1985-1993 ja 1 500 metrillä viisi kertaa vuosina 1986-1989 ja 1993. 1 500 metrillä Suhonen voitti halli-EM-kilpailujen kultaa vuonna 1988. Suhonen voitti universiadeissa kultaa 800 metrillä ajalla 1.47,13 Duisburgissa 1989. ==Saavutuksia== * Halli- EM-kilpailut ** kultaa 1 500 metriä 1988 ** pronssia 800 metriä 1987 * Kalevan kisat ** 800 metriä kultaa 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991, 1992, 1993 ** 1 500 metriä kultaa 1986, 1987, 1988, 1989, 1993 ==Ennätykset== 400 metriä 48,18 27. elokuuta 1985 800 metriä 1.44,10 16. elokuuta 1989 Suomen ennätys 1 000 metriä 2.16,88 11. elokuuta 1987 Suomen ennätys 1 500 metriä 3.36,89 9. elokuuta 1987 3 000 metriä 8.05,50 1. kesäkuuta 1988 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jussi Järventaus

Jussi Arvi Järventaus (s. 7. kesäkuuta 1951 Helsinki)Kuka kukin on 2007, Otava 2006 on suomalainen oikeustieteen lisensiaatti ja varatuomari. Puoluetaustaltaan hän on kokoomuslainen. Järventaus toimi Paavo Lipposen I hallituksessa oikeusministerinä 13. maaliskuuta 1998 – 15. huhtikuuta 1999. Vuosina 1996–2016 hän oli Suomen Yrittäjien toimitusjohtajana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Suomen oikeusministerit Luokka:Suomalaiset etujärjestöjen johtajat Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eero Milonoff

Eero Milonoff (s. 1. toukokuuta 1980 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2005 ja toimii freelance-näyttelijänä. == Työura == Milonoff on näytellyt muun muassa elokuvissa Pahat pojat, Tyttö sinä olet tähti ja Hymyilevä mies sekä televisiosarjassa Koukussa. Vuonna 2007 ensi-iltansa saaneessa Ganes-elokuvassa Milonoff näytteli Remu Aaltosta. Milonoff näyttelee Jarkko Niemistä vuonna 2019 julkaistussa suomalaisessa draamakomediasarjassa Modernit miehet. Milonoff sai tammikuussa 2019 parhaasta miessivuosasta ruotsalaisen Guldbagge-palkinnon. Hän näytteli fantasiaelokuvassa Raja (Gräns) yhteiskunnan ulkopuolelle vetäytynyttä erakkoa Vorea. == Yksityiselämä == Milonoffin veljiä ovat Aleksi Milonoff, Juho Milonoff sekä Tuomas Milonoff. Heidän isänsä on ohjaaja ja näyttelijä Pekka Milonoff. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Elokuva Rooli 1994 Rosa Was Here Masa Kissan kuolema uusi poika 1996 Tomas Eki, koulukotipoika 1997 Lunastus Uimo Laapotti 2001 Ken tulta pyytää Peku 2003 Pahat pojat Aulis 2004 Populäärimusiikkia Vittulajänkältä Johan 2005 Tyttö sinä olet tähti Isukki 2006 Suden arvoitus Lompolo 2007 Ganes Remu Aaltonen 2008 Blackout sivari katolla Tummien perhosten koti Salmi 2009 Viikko ennen vappua Benji 2010 Harjunpää ja pahan pappi Petri Haagin ääni 2011 Pussikaljaelokuva Henninen Metsästäjät 2: Pedon jäljillä Jari Lipponen 2012 Härmä Häjy Koskela Ella ja kaverit opettaja 2013 Ella ja kaverit 2 – Paterock opettaja 2016 Hymyilevä mies Elis Ask 2017 Wendy and the Refugee Neverland mainostoimiston AD 2018 Raja Vore 2019 Let Her Speak Eero 2020 Seurapeli Härde 2021 Omerta 6/12 karhu #35 2022 Mitä jäljelle jää 2023 Neljä pientä aikuista Matias Peluri - Kuolema on elävien ongelma Hakkarainen Laupias taksikuski 2024 Get Away Azrael Luther === Televisiosarjat === Vuosi Sarja Rooli 1997 Vuoroin vieraissa huligaani 2001 Seitsemän mies baarissa 2002 Madventures "Coco" (cameo) 2010 Vastaparit Roni 2015 Koukussa Karri "Kode" Ketola 2018 Karppi Tero Jyrkänkoski 2019–2021 Modernit miehet Jarkko 2019 Suden hetki Nalle 2020 White Wall Atte 2023 Piiritys Harri Raita 2024 Karkurit Riku Jalava === Dubbaukset === Vuosi Elokuva Rooli 2008 Horton Whovillen pormestari == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Parhaan miessivuosan Guldbagge-palkinnon saajat Luokka:Suomen venäläiset Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tuula Linnainmaa

Tuula Maj-Lis Linnainmaa (o.s. Forss, s. 8. tammikuuta 1942 Hämeenlinna) on suomalainen poliitikko. Hän oli Etelä-Suomen läänin maaherra 1997–2003, kokoomuksen kansanedustaja 1987–1997 ja liikenneministeri Lipposen I hallituksessa 1995–1997. Linnainmaa oli Espoon kaupunginvaltuuston jäsen 1985–1992 ja kaupunginhallituksen jäsen 1985–1990. Linnainmaa valmistui ylioppilaaksi vuonna 1961 Hämeenlinnan tyttölyseosta, ylioppilasmerkonomiksi vuonna 1962 Hämeenlinnan kauppaoppilaitoksesta ja valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 1973 Helsingin yliopistosta. Ennen eduskuntaa hän työskenteli konttoripäällikkönä ja perheyrittäjänä 1972–1987. Eläkkeelle jäätyään Linnainmaa on opiskellut maalaamista. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Tuula Linnainmaan kotisivut Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Suomen maaherrat Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen liikenneministerit Luokka:Espoon kaupunginvaltuutetut Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Terttu Huttu-Juntunen

Terttu Aulikki Huttu-Juntunen (o.s. Huttu, s. 15. huhtikuuta 1951 Suomussalmi) on suomalainen vasemmistoliiton entinen kansanedustaja ja ministeri. Huttu- Juntunen oli kansanedustajana Oulun vaalipiiristä vuosina 1995–1999. Hän putosi eduskunnasta vuoden 1999 eduskuntavaaleissa, vaikka hänen henkilökohtainen äänimääränsä kasvoi. Hän toimi toisena sosiaali- ja terveysministerinä Lipposen I hallituksessa 13. huhtikuuta 1995 – 15. huhtikuuta 1999. Huttu-Juntunen on koulutukseltaan sosionomi. Hän jäi vuonna 2015 eläkkeelle Kainuun sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymän lapsiperheiden sosiaalipalveluiden vastuualuepäällikön toimesta. Hän on toiminut myös Kunnallisalan kehittämissäätiön varapuheenjohtajana. Tasavallan presidentti myönsi Huttu-Juntuselle toukokuussa 2015 sosiaalineuvoksen arvonimen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Vasemmistoliiton poliitikot Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen ministerit Luokka:Oulun vaalipiiri Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kainuun aluevaltuutetut
Vanginvartija

thumb|Vanginvartija. Vanginvartija on henkilö, joka työskentelee vankilassa. Vanginvartijat pitävät huolen siitä, että vankilan yleinen järjestys sekä turvallisuus säilyy, ja vangit pysyvät laitoksessa. Suomessa vanginvartijat ovat valtion palveluksessa olevia virkamiehiä. Vanginvartijalta odotetaan hyvää fyysistä ja henkistä kuntoa. Vanginvartijan on näytettävä hyvää esimerkkiä vangeille. Suomessa vankeinhoidon perustutkinto on ammatillinen koulutus vankiloiden valvonta- ja ohjaustehtäviin. Tutkinnon laajuus on 53 opintoviikkoa ja siihen kuuluu opintoja Rikosseuraamusalan koulutuskeskuksessa (RSKK) (entinen Vankeinhoidon koulutuskeskus) sekä käytännön opintoja ja työharjoittelua vankiloissa. Vartijan työtä ohjaavat vankeinhoidon lainsäädäntö, määräykset ja ohjeet. Valtion virkamiehenä hän noudattaa työssään yleisiä hallinto-oikeudellisia periaatteita ja virkamiehiä koskevia erityissäännöksiä. Yksityiskohtainen vartijan toimenkuva kerrotaan laitoksen työjärjestyksessä. Suuri osa vartijan tehtävistä on laitoksen päivittäisestä toiminnasta huolehtimista, valvontaa ja vangin selviytymisen tukemista. Vartija ohjaa laitostoimintojen sujumista, kuten aamutoimia, ruokailua, työntekoa, opiskelua, siivousta ja kuljetuksia. Vartijan tehtävät liittyvät erityisesti täytäntöönpanon turvaamiseen ja järjestyksen ylläpitämiseen. Vartija tarkastaa vangit, heidän käytössään olevat tilat sekä asunto-osastot ja työpisteet. Vartioinnin ja valvonnan luonne ja määrä vaihtelevat laitoksittain. Monissa laitoksissa vartija osallistuu myös toiminnan ohjaamiseen työverstailla, kuntoutuksessa ja vankien vapaa-aikana. Vartijoita työskentelee myös terveydenhuollon ja koulutuksen alueilla, esimerkiksi vankilan poliklinikalla, kirjastossa tai koulussa. Vartijat tekevät useimmiten vuorotyötä. Vartija vastaanottaa vangit laitokseen ja perehdyttää heidät. Hän neuvoo, valvoo ja ohjaa asunto-osastolla olevia vankeja. Vankilan työntekijöistä vartija on eniten vuorovaikutuksessa vangin kanssa. Vartija kuljettaa vangit laitoksen ulkopuolelle, muun muassa oikeusistuimiin, sairaalaan ja tarvittaessa toimii saattajana poistumisluvalla. Vartija valvoo vangin ja hänen omaistensa tapaamisia. Hän ohjaa ja opastaa vankilaan tulevia viranomaisia, vapaaehtoistyöntekijöitä ja muita yksityisiä henkilöitä sekä huolehtii osaltaan siitä, että vierailun tarkoitus toteutuu. Vartijan tehtävät voidaan jaotella seuraaviin osa-alueisiin: * turvallisuustehtävät * neuvonta ja ohjaus * huolenpitotehtävät Rikosseuraamuslaitoksen vartijan tehtäväkuva on muuttunut entistä monipuolisemmaksi ja vartijalla on yhä tärkeämpi rooli rangaistusajan suunnitelman toteuttamisessa ja kaikissa vangin päivittäiseen elämään liittyvissä kysymyksissä. Vartijan henkilökohtainen panos ja vastuu vankia koskevissa ratkaisuissa korostuu, minkä lisäksi vartija osallistuu moniammatillisiin tiimeihin. == Aiheesta muualla == Luokka:Turvallisuusalan ammatit
Sormikoukku

Sormikoukku on kilpailu, jossa kaksi henkilöä seisoo vastakkain kädet sormiotteessa. Tarkoituksena on vetää sormea kovempaa kuin toinen henkilö. Voittaja on se, joka saa vedettyä toisen henkilön liikkeelle tai saa toisen otteen lipeämään. Virallisessa kilpailussa sormiote otetaan keskisormella. Hämeenkoskelainen keksijä Jari Palviainen keksi sormikoukunvetolaitteen. Nykyisellä laitteella voidaan kilpailla yksinvetona vaakaa vastaan tai perinteisenä kaksinkamppailuna. Keksijä haki laitteelleen patentin, ja vuodesta 1999 alkaen sormikoukunvetolaitteella on kilpailtu MM-kisa-arvoisesti miesten ja naisten sarjoissa Hämeenkoskella Kosken VPK:n kesäjuhlien yhteydessä. ==Lähteet== Mieleni minun tekevi, Yrjö Karilas, s.471 (aiheesta lyhyesti mainittu erilaisten notkeustemppujen yhteydessä) Luokka:Toiminnalliset pelit Luokka:Lihaskuntoharjoitteet
Jeronimas Kačinskas

Jeronimas Kačinskas (17. huhtikuuta 1907 Viduklė – 15. syyskuuta 2005 Boston) oli liettualainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikinopettaja. Kačinskas aloitti musiikinopintonsa urkuri-isänsä johdolla vuonna 1913. Ensimmäisen maailmansodan alettua Kačinskas muutti perheineen Neuvostoliittoon. Kun perhe palasi Liettuaan vuonna 1919, Kačinskas alkoi opiskella musiikkia Klaipėdassa ja myöhemmin yhden vuoden ajan Kaunasissa. Vuosina 1929–1931 Kačinskas opiskeli sävellystä Prahan konservatoriossa. Vuonna 1949 Kačinskas muutti vaimonsa Elena Kačinskasin kanssa Bostoniin, jossa hän työskenteli vuoteen 1995 saakka. Kačinskas vieraili Bostoniin muuttonsa jälkeen Liettuassa vain kerran vuonna 1991. Hän kuoli syöpään Bostonissa vuonna 2005. Hän oli 98-vuotias. == Aiheesta muualla == *Jeronimas Kačinskas liettualaisen musiikin tiedotuskeskuksen sivuilla Luokka:Liettualaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Muutosvoimat Suomi

Muutosvoimat Suomi (MVS) oli suomalainen yhteistyöpuolue. Keväällä 2002 perustettu järjestö rekisteröitiin puolueeksi 24. lokakuuta 2002. MVS osallistui ainoastaan vuoden 2003 eduskuntavaaleihin. Puolue poistettiin rekisteristä 4. toukokuuta 2007 sen jäätyä ilman paikkoja kaksissa peräkkäisissä eduskuntavaaleissa. MVS:n perustivat 7. huhtikuuta 2002 Tampereella viisi varsinkin Euroopan unioniin, Nato-jäsenyyteen sekä maassa harjoitettuun talouspolitiikkaan kriittisesti suhtautunutta poliittista järjestöä. Perustajat olivat Vaihtoehtoväki (rp), Vapaan Suomen liitto (VSL) (rp), EU:n vastainen kansanrintama (EUVKr) (ry), Suomi: Ei EU (ry) ja Kommunistisen työväenpuolueen (KTP) Helsingin piirijärjestö (ks. Kommunistien liitto (Suomi)). Muutosvoimat Suomen perustava kokous valitsi puheenjohtajaksi Vapaan Suomen Liiton Ilkka Hakalehdon. Kesällä 2002 muutosvoimiin liittyi myös Ihmisen perusturva (ry). Neuvotteluja uudesta yhteistyöjärjestöstä oli käyty jo joulukuusta 2000 alkaen. Alkuvaiheessa mukana hankkeessa olivat myös sittemmin vetäytyneet Perussuomalaiset ja KTP.Lyhyt syntyhistoria (www.muutosvoimat-suomi.fi) KTP päätti alkuvuonna 2002 jäädä MVS:n ulkopuolelle, mutta puolueen Helsingin piirijärjestö ei noudattanut päätöstä, minkä jälkeen se erotettiin KTP:sta.KTP:n näköalattomuus. Tiedonantaja ?.4.2002. MVS osallistui vuoden 2003 eduskuntavaaleihin kaikissa Manner-Suomen vaalipiireissä ja sai 11 485 ääntä (0,41 %). Kehnon vaalimenestyksen jälkeen MVS on viettänyt hiljaiseloa ja esimerkiksi internet-sivut on poistettu käytöstä. MVS piti liittokokouksen 30. kesäkuuta 2006 Helsingissä. Kokouksessa päätettiin, ettei puolue osallistu vuoden 2007 eduskuntavaaleihin, vaan sen jäsenjärjestöt lähtevät mukaan omilla listoillaan. Hyväksytyssä toimintasuunnitelmassa MVS ilmoitti toimivansa ”uusliberalismin hegemonian murtamiseksi [ja] demokraattisen yhteisvastuullisen hyvinvointiyhteiskunnan rakentamiseksi”. Uudeksi puheenjohtajaksi kokous valitsi Kommunistien liiton Reijo Katajarannan.Liittokokouksen tiedotusvastaava Heikki Männikön tiedote (Helsinki 30.6.2006). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Puolueen kotisivut (arkistoitu) *MVS:n ohjelmat (Pohtiva) Luokka:Suomen EU-kriittiset puolueet Luokka:Suomen entiset puolueet Luokka:Suomen politiikka 2000-vuosikymmenellä
Antanas Rekašius

Antanas Rekašius (1928–2003) oli liettualainen säveltäjä. Hän opiskeli Liettuan musiikkiakatemiassa sävellystä Julius Juzeliunasin johdolla. Vuosina 1959–1969 Rekašius opetti musiikkia Kaunasissa. Hän teki itsemurhan vuonna 2003. Rekašius sävelsi muun muassa kaksitoista balettia ja yhdeksän sinfoniaa. == Aiheesta muualla == *Rekašius liettualaisen musiikin tiedotuskeskuksessa *Uutinen Rekašiuksen kuolemasta *Haastattelu by Bruce Duffie, Maaliskuu 31, 1986 Luokka:Liettualaiset säveltäjät Luokka:Itsemurhan tehneet
Kristina Vasiliauskaitė

Kristina Vasiliauskaitė (s. 13. marraskuuta 1956, Vilna) on liettualainen säveltäjä ja opettaja. Vasiliauskaitė on säveltänyt enimmäkseen vokaalimusiikkia, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös muun muassa neljä preludia uruille (1974) sekä sinfonietta (1979–1980). Vasiliauskaitėn sävellykset ovat tulleet suosituiksi Yhdysvalloissa erityisesti kuoromusiikin parissa, ja hänen musiikkiaan on julkaistu Santa Barbara Music sekä Augsburg- Fortress -levy-yhtiöiden toimesta. == Ura == Vasiliauskaitė opiskeli pianonsoittoa ja musiikkiteoriaa M.K. Čiurlionisin kansallisessa taidekoulussa, ja valmistuessaan sieltä vuonna 1974 sävellystä ja musiikin historiaa Liettuan musiikkiakatemiassa, opettajinaan Jadvyga Čiurlionytė ja Eduard Balsis. Vuosina 1979–1980 hän työskenteli konserttimestarina M. K. Čiurlionisin taidekoulussa, ja vuosina 1980-1983 Liettuan televisio- ja radiomusiikkiohjelmien toimittajana. Vuodesta 1983 eteenpäin hän on palannut toimimaan konserttimestarina M. K. Čiurlionisin taidekoulussa, ja lisäksi hän on nykyisin säveltämisen ja pianonopettajana sekä konserttimestarina Ąžuoliukan musiikkikoulussa. === Palkinnot === Vuosina 1996–1997 Vasiliauskaitėlle myönnettiin korkein valtionapuraha. Vuonna 1998 hänet nimettiin opettajan arvonimellä. Korkein valtionapuraha myönnettiin myös vuosina 2001–2002. Vasiliauskaitėn kappale Ežio namai palkittiin 2. palkinnolla vuoden 1987 Song of Songs -kilpailussa. Sävellys Atodūsis voitti myös toisen sijan mieskuorojen kilpailussa 1985. Juozas Naujalisin uskonnollisen musiikin kuorokilpailussa hän voitti kolme palkintoa, ja vuonna 200 Juozas Naujalisin uskonnollisen musiikin kuorokilpailussa hän voitti sävellyksellään Magnificat. == Lähteet == Luokka:Liettualaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Julius Juzeliūnas

Julius Juzeliūnas (20. helmikuuta 1916 Šiauliai – 15. kesäkuuta 2001 Vilna) oli liettualainen säveltäjä ja musiikinopettaja. Hän opiskeli vuosina 1944–1948 sävellystä Kaunasin konservatoriossa. Vuosina 1949–1952 hän jatkoi opintojaan Pietarissa. Juzeliūnas sävelsi kaksi oopperaa, baletin, kuusi sinfoniaa, sinfonia-oratorion, viisi konserttoa, cantatan, neljä jousikvartettoa, seitsemön sonaattia eri instrumenteille ja monia muita teoksia. == Lähteet == Luokka:Liettualaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Lūcija Garūta

Lūcija Garūta (14. toukokuuta 1902 – 15. helmikuuta 1977) oli latvialainen säveltäjä ja pianisti. Hän valmistui vuonna 1924 Latvian konservatoriosta ja jatkoi vuosina 1926–1928 musiikinopintojaan Pariisissa. Vuodesta 1940 lähtien Garūta toimi opettajana Latvian konservatoriossa. Hän sävelsi muun muassa oopperan, pianokonserton ja lauluja. Luokka:Latvialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Ulla Juurola

Ulla-Maija (Ulla) Juurola (o.s. Harkki, 15. kesäkuuta 1942 Kuorevesi – 25. kesäkuuta 2019 Lahti) oli suomalainen poliitikko. Hän oli valtiotieteiden kandidaatti ja Lahden kaupunginhallituksen puheenjohtaja 2005–2006. Hän toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1995–2003. Hän työskenteli ulkoasiainministeriössä, Helsingin kaupungilla, Lohjan kaupungilla ja Lahden kaupungilla, missä myös koulutuspalvelukeskuksen talousjohtajana. Ulla Juurola oli Lahden kaupunginvaltuutettuna 1981–1991, 1997–2000 ja 2005–2008. Kunnallisissa luottamustehtävissä Juurola oli muun muassa koululautakunnan jäsenenä 1981–1984, tuli valituksi sen varapuheenjohtajaksi kaudeksi 1985–1988 ja puheenjohtajaksi 1989. Päijät-Hämeen liitossa Juurola oli yhteistyöryhmän puheenjohtajana 2001–2005 sekä Päijät-Hämeen maakuntahallituksen puheenjohtajana 2001–2005. Lahden kaupunginhallitus myönsi 1.11.2005 Juurolalle Lahti-mitalin numero 46. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Ulla Juurolan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Lahden kaupunginvaltuutetut Luokka:Hämeen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Jānis Kalniņš

Jānis Kalniņš (3. marraskuuta 1904 Pärnu – 30. marraskuuta 2000 Frederictonhttps://bigenc.ru/music/text/2036687 ) oli latvialainen säveltäjä. Hän syntyi Virossa latvialaiseen perheeseen ja opiskeli Riiassa musiikkia vuosina 1920–1924. Vuonna 1948 Kalniņš siirtyi Kanadaan, jossa hän toimi urkurina ja kuoromestarina. Kalniņš sävelsi muun muassa viisi sinfoniaa ja kuoromusiikkia. == Lähteet == Luokka:Latvialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Mika Polku

Mika Petteri Polku (s. 19. heinäkuuta 1975 Virrat) on suomalainen korkeushyppääjä. Seuratasolla hän edustaa Virtain Urheilijoita. Hän pitää hallussaan korkeushypyn ulkoratojen Suomen ennätystä 231 yhdessä Toni Huikurin kanssa. Polkua valmensi Pauli Ruohonen vuoteen 1996 asti, Seppo Haavisto vuodet 1997–1999, ja vuodesta 2000 alkaen hänen valmentajanaan on toiminut Juha Isolehto. ==Saavutuksia== * SM-kultaa 1998, 2000, 2001, 2003 * SM-hopeaa 2002, 2004 * SM-pronssia 1994, 1995, 1997 * Sisäratojen SM-kultaa 1996, 1997, 1998, 1999, 2002 * Sisäratojen SM-hopeaa 2003 * Sisäratojen SM-pronssia 1994, 2000 * Suomen ennätys 231 (22.7.2000 Viitasaari) ==Arvokisat== * Alle 20-vuotiaiden EM-kisat 1.8.1993: 5. tuloksella 214 * Alle 20-vuotiaiden MM- kisat 24.7.1994: 3. tuloksella 220 * Sisäratojen EM-kisat 9.3.1996: 8. tuloksella 224 * Alle 23-vuotiaiden EM-kisat 13.7.1997: 6. tuloksella 218 * Kesäolympialaiset 2000: karsinnan 16. tuloksella 224 * MM-kisat 2001: karsinnan 16. tuloksella 220 ==Parhaat tulokset vuosittain== :Lähde: Tilastopaja * 1991: 196 Ruovesi 14.7. * 1992: 208 Vammala 15.8. * 1993: 218 Kemi 8.8. * 1994: 222 Stockholm SWE 27.8. * 1995: 221 Keuruu 28.6. * 1996: 225 Helsinki 23.8. * 1997: 221 Karlskrona SWE 17.6. * 1998: 224 Oulu 9.8. * 1999: 222 Tartu EST 1.6. * 2000: 231 SE Viitasaari 22.7. * 2001: 225 Göteborg SWE 1.9. * 2002: 223 Joensuu 20.7. * 2003: 221 Tampere 9.7. * 2004: 214 Vaasa 1.8. * 2005: 210 Keuruu 27.7. * 2007: 206 Riihimäki 31.7. * 2010: 189 Tampere 2.7. * 2012: 194 Oulu 3.8. * 2014: 198 Ruovesi 28.6. * 2015: 180 Jyväskylä 3.9. * 2016: 184 Iisalmi 5.8. * 2018: 198 Jyväskylä 20.7. * 2020: 194 Jyväskylä 11.9. * 2021: 184 Mikkeli 30.7. * 2022: 195 Tampere 3.7. == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karibit

Karibit oli kansa, joka asutti Antillien saaria ennen eurooppalaisten tuloa. Se antoi nimen koko Karibian alueelle. Karibit olivat sotaisaa kansaa ja taitavia purjehtijoita, joten he syrjäyttivät monin paikoin rauhallisempia heimoja kuten arawakit.The Pre-European Population Caribbean Islands: A Country Study. Washington: GPO for the Library of Congress, 1987. Karibien kylät olivat pieniä, niissä asui usein vain yhden suvun jäseniä. Miehet kalastivat, naiset viljelivät tomaatteja, perunaa, maapähkinöitä, ananasta, kurpitsaa, maniokkia ja maissia. Miehet tekivät myös sotaretkiä, joissa he kävivät jousien, myrkkynuolten, keihäiden ja nuijien avulla arawakien pitkien veneiden kimppuun ja ryöstivät naisia. Arawakien mukaan karibit myös keittivät arawak-miehiä rituaaliseksi ateriaksi, mutta ihmissyöntiä ei ole vahvistettu. Eurooppalaisten tulo lopetti karibien valtakauden alueella. Nimitys garifuna eli mustat karibit viittaa afrikkalaisten orjien ja karibien jälkeläisiin.http://www.garifuna.com Kristityn lähetysjärjestön Joshua- projektin mukaan karibinkielen puhujia on edelleen Venezuelassa, Surinamessa, Ranskan Guyanassa ja Brasiliassa. Karibien kielestä väitetään lainautuneen eurooppalaisiin kieliin joitakin sanoja, kuten hurrikaani, iguaani ja kannibaali. ==Katso myös== *Dominican karibit == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Väli-Amerikan alkuperäiskansat Luokka:Karibia
Vårt land

Vårt land tarkoittaa seuraavia asioita: * Vårt land, Maamme-laulun ruotsinkielinen nimi * Vårt Land‎, norjalainen sanomalehti * Vårt Land, Helsingissä vuosina 1897–1899 ilmestynyt sanomalehti
Auringonsäteilyvyöhykkeet

Auringonsäteilyvyöhykkeet kertovat, millainen on suurin piirtein leveysasteen Auringolta saama säteilyannos eli maapallolle ulkopuolelta saapuva energiamäärä. Noin 40. leveysasteesta napaa kohti maapallon säteilytasapaino on negatiivinen ja tätä aluetta lämmittävät päiväntasaajan suunnasta tulevat tuulet ja merivirrat ja hieman varastoitunut maalämpö sekä geoterminen energia. Auringonsäteilyvyöhykkeet ovat yksinkertainen matemaattinen havainnollistus ja ne auttavat ymmärtämään maapallon energiatasapainoa suurpiirteisesti. Aurinko paistaa napojen lähellä keskimäärin loivemmassa kulmassa, jolloin säteily jakaantuu laajemmalle pinta-alalle eikä ole siten yhtä voimakasta kuin tropiikissa, jossa Aurinko paistaa kohtisuoraan ja säteily jakaantuu pienelle pinta-alalle. Säteilytasapaino on vuoden aikana negatiivinen eli alijäämäinen sekä pohjoisella että eteläisellä pallonpuoliskolla noin 40. leveyasteesta napa-alueen suuntaan (maapallon alijäämäalueet) ja positiivinen eli ylijäämäinen noin 40. leveyasteesta päiväntasaajan suuntaan (maapallon ylijäämäalueet). Auringon zeniittiaseman muutokset siirtävät säteilyn alijäämäalueita ja ylijäämäalueita vuoden aikana, mutta auringonsäteilyvyöhykkeet lasketaan koko vuoden keskiarvoina käyttämällä aurinkovakiota ottamatta huomioon heijastumista tai absorptiota. Maapallon auringonsäteilyvyöhykkeet vastaavat suunnilleen säteilytaseita syys- ja kevätpäiväntasausten aikaan, jolloin Auringon zeniittiasema sijaitsee päiväntasaajalla. *Päiväntasaajavyöhyke 0–10 astetta pohjoista/eteläistä leveyttä, Aurinko säteilee vuoden ympäri suurella teholla *Trooppinen vyöhyke 10–25° *Subtrooppinen vyöhyke 25–35° *Keskileveyksien vyöhyke 35–55° *Subarktinen 55–60° *Arktinen 60–75° *Napavyöhyke 75–90° == Katso myös== *Ilmasto *Köppenin ilmastoluokitus Luokka:Ilmasto Luokka:Luonnon rajaamat maantieteelliset alueet
Shōtoku (prinssi)

Shōtoku taishi (, ”kruununprinssi Shōtoku”, 574 – 8. huhtikuuta 622) oli vaikutusvaltainen japanilainen sijaishallitsija Asuka-kaudella keisarinna Suikon hallituskaudella. Häntä on pidetty yhtenä japanilaisen historiografian ja hallintojärjestelmän merkittävimmistä kehittäjistä. Hänestä tuli vuosisatojen kuluessa vähitellen puolilegendaarinen kulttihahmo. Shōtokun alkuperäinen nimi oli prinssi Umayado (). Hän oli keisari Yōmein toinen poika ja kuului vaikutusvaltaiseen Soga-klaaniin. Sijaishallitsija hänestä tuli vuonna 593, kun hänen tätinsä nousi maan valtaistuimelle, ja hän jatkoi virassaan kuolemaansa saakka. Shōtokun hallituskausi muistetaan lukuisista merkittävistä uudistuksista politiikan, uskonnon ja taiteen aloilla. Hän avasi jälleen yhteydet Kiinaan ja aloitti maan hallinnon muokkaamisen kiinalaisen mallin mukaan. Hän edisti buddhalaisuuden ja kungfutselaisuuden leviämistä Japanissa ja toi maahan monia kiinalaisia käytäntöjä: maassa otettiin käyttöön kiinalainen kalenteri, luotiin uusi tiejärjestelmä, maahan tuotiin lukuisia kiinalaisia taiteilijoita ja käsityöläisiä ja maan historiaa kuvaavien kronikoiden laatiminen aloitettiin. Merkittävin hallintoa koskeva uudistus oli 12-portaisen hoviasteikon käyttöönotto, jonka myötä perinnöllisen järjestelmän korvasi kiinalainen meriitteihin pohjautunut hallinto. Samalla keisarihuoneen valta vahvistui feodaaliherrojen kustannuksella. Shōtokun vuonna 604 laatima ”17 artiklan perustuslaki”, jossa Japanin yläluokalle esiteltiin kiinalaista byrokratiaa ja kungfutselaisia käsitteitä, on merkittävä dokumentti hänen ajattelustaan, vaikka sitä on epäiltykin myöhemmäksi väärennökseksi. Buddhalaisuuden suojelijana Shōtoku rakennutti useita buddhalaisia temppeleitä. Niistä tunnetuin lienee Naran lähelle vuonna 607 valmistunut Hōryū-ji, joka on yksi maailman vanhimmista säilyneistä puurakennuksista. Kuolemansa jälkeen häntä pidettiin buddhalaisena pyhimyksenä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sesshōt ja kanpakut Luokka:Japanin prinssit Luokka:Vuonna 574 syntyneet Luokka:Vuonna 622 kuolleet
Reijo Luostarinen

Reijo Kalevi Luostarinen (26. joulukuuta 1939 KajaaniKuka kukin on 1998, Otava 1998 – 24. marraskuuta 2017) oli suomalainen markkinointitieteilijä ja professori. Hän perusti kansainvälisen liiketoiminnan aineen opetus- ja tutkimusalan Helsingin kauppakorkeakouluun 1980-luvun alkupuolella. Hän oli ensimmäinen kansainvälisen markkinoinnin professori Suomessa ja mukana perustamassa FIGSIB (Finnish Graduate School in International Business) -tohtorikoulua. Luostarinen pääsi ylioppilaaksi Kajaanin lyseosta vuonna 1959, jonka jälkeen hän opiskeli itsensä ensin merkonomiksi. Helsingin Kauppakorkeakoulusta hän valmistui ekonomiksi vuonna 1964, kauppatieteitten lisensiaatiksi 1971 ja tohtoriksi vuonna 1979. Hän opiskeli myös Yhdysvalloissa, University of Michiganissä ASLA-Fulbright-stipendiaattina vuosina 1970–1972. Hän perusti FIBO (Finland’s International Business Operations) -tutkimusohjelman vuonna 1974. Hän johti myös poikkitieteellistä Metsä-ohjelmaa sekä monitieteellistä IDBM (International Design Business Management) -maisteriohjelmaa, jossa kansainvälisen liiketoiminnan opetus yhdistyi taiteen ja tekniikan opetukseen, ohjelma perustettiin 15 vuotta ennen Aalto-yliopiston syntymää. Helsingin kauppakorkeakoulussa Luostarinen toimi kansainvälisen liiketoiminnan aineen professorina ja -laitoksen johtajana, kansainvälisen kaupan tutkimuskeskuksen johtajana (CIBR) sekä HKKK:n vararehtorina (vuosina 1992–1996), josta jäi eläkkeelle vuonna 2003. Hän oli myös Teknillisen korkeakoulun ja Vaasan yliopiston dosentti. Opetukseensa Luostarinen ammensi jatkuvasti uusia käytännön esimerkkejä näköalapaikaltaan useiden yritysten neuvonantajana. Hän myös ohjasi lukuisan määrän väitöskirjoja; enemmistön oppiaineesta vuoteen 2017 mennessä valmistuneista, yli 50 tohtorista. Luottamustoimissaan hän oli muun muassa yksi EIBA:n (European International Business Academy eli Euroopan kansainvälisen liiketoiminta-akatemian) perustajajäsenistä ja presidentti (1989), Yhdysvaltain kansainvälisen liiketoiminta-akatemian alueellinen puheenjohtaja Euroopassa ja toimi kansainvälisen liiketoiminnan asiantuntijana YK:n eri organisaatioissa sekä eri ministeriöissä. Hän toimi useiden yritysten hallituksissa, myös puheenjohtajana, muun muassa Biohit Oyj:ssä (2003–2011). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Reijo Luostarisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Markkinointitieteilijät Luokka:Helsingin kauppakorkeakoulun professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Shpongle

Shpongle on brittiläinen elektronisen musiikin yhtye, jota pidetään yhtenä tärkeimmistä ja merkittävimmistä matalatempoisista psybientiä tuottavista yhtyeistä. Shpongle koostuu kahdesta jäsenestä ja livenä myös taustaorkesterista. Yhtyeen muodostavat Raja Ram, joka huolehtii myös Shponglen visuaalisesta puolesta, sekä englantilainen koskettimia soittava ja studiotyöskentelyn hoitava Simon Posford (ks. Hallucinogen). Yhtyeen musiikissa on valtava määrä vaikutteita erilaisista musiikkityyleistä ympäri maailman. == Diskografia == === Studioalbumit === * * * * * * === Uudelleen miksatut === * * === EP:t === * Divine Moments of Truth (2000) * Dorset Perception (2004) * The God Particle (2010) === Remiksalbumit === * Remixed (2003) * Remixed volume 2 (2005) * Unreleased Remixes (2008) * Shpongle & Mad Tribe – Stoned Remixes (2016) === DVD:t === * Live in Concert at the Roundhouse London 2008 (2009) * Live in London 2014 (2015) * Live at Red Rocks Amphitheater (2015) ==Aiheesta muualla== *Shponglen viralliset sivut *Twisted Records (Levy-yhtiö) Luokka:Brittiläiset elektronisen musiikin yhtyeet
Tähystä tuulenpuolta

Tähystä tuulenpuolta (Look to Windward, 2000) on Iain M. Banksin kirjoittama tieteisromaani. Se on Kulttuuriin sijoittuvan niin sanotun Kulttuuri-sarjan kuudes romaani. ==Juoni== Romaanin päätapahtumat sijoittuvat Masaq- kiertoratamaailmaan, jossa chelgrialainen kuuluisa säveltäjä nimeltään Ziller elää maanpaossa. Masaqille saapuu lähettiläs Chelgriasta, ja Ziller tahtoo vältellä häntä epäilyjensä vuoksi. Pääjuonen taustalla Banks kuvaa chelgrialaisten salajuonta kostaa Kulttuurille puuttuminen heidän sisällissotaansa, joka chelgrialaisten uskomusten mukaan on johtanut sielujen katoamiseen. Vaikka Kulttuuri ottaa vastuun osallisuudestaan sisällissotaan ja yrittää sovitella tapahtunutta sekä luoda sosiaalisia suhteita chelgrialaisiin, näitten inho Kulttuuria kohtaan ei vähene vaan jännitys osapuolten välillä säilyy. == Aiheesta muualla == * Cheryl Morgan: Look Back in Anger. Emerald City, syyskuu 2000. * John Clute: The Bottom Line is Redemption. Scifi.com. * Vesa Lehtinen: Kolahtaneita kirjoja: Tähystä tuulenpuolta. Aikakone 15.8.2000. * Jussi Ahlroth: Banks harhauttaa taas taidolla. Helsingin Sanomat 5.6.2004. * Toni Jerrman: Tähystä tuulenpuolta . Tähtivaeltaja 2/2004. Luokka:Skotlantilaiset tieteisromaanit Luokka:Vuoden 2000 kirjat Luokka:Avaruusoopperaromaanit
Louko

Louko () on maaseututaajama Leningradin alueen Viipurin piirin Tienhaaran kunnassa (Seleznjovo) Suomen rajan tuntumassa. Ennen sotia Suomessa Louko oli kylä ja rautatiepysäkki Viipurin läänin Vahvialan kunnassa. Vähäinen osa kylää jäi Suomen puolelle ja liitettiin Lappeen kuntaan vuonna 1946; nykyisin tämä on osa Lappeenrannan kaupunkia. ==Aiheesta muualla== * Karjalan Liitto ry / Valviala-seura ry: Louko Luokka:Vahvialan kylät Luokka:Lappeen kylät Luokka:Tienhaara
Ilmari Launis

Adolf Ilmari Launis (ent. Lindberg, 3. joulukuuta 1881 Hämeenlinna – 10. huhtikuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.Aikalaiskirja 1934Kuka kukin on 1954Ylioppilasmatrikkeli 1901, matrikkelinumero 27137 Ilmari Launiksen vanhemmat olivat talonomistaja, puuseppä Adolf Lindberg ja tämän kolmas vaimo Amanda Gustava Vikman (Ollila). Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1901 ja valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta 1905. Launis teki opintomatkoja Keski-Eurooppaan, Italiaan ja Englantiin 1906 sekä useita matkoja Euroopan maihin, Egyptiin, Palestiinaan ja Algeriaan. Launiksella oli oma toimisto Espoon Leppävaarassa vuodesta 1906 ja vuodesta 1920 lähtien Helsingissä. Launis työskenteli 1920- ja 1930-luvuilla Yleisten rakennusten ylihallituksessa. Hän toimi vuodesta 1937 Kuopion piirin piiriarkkitehtina, kunnes erosi virasta vuonna 1948. Hän oli aikansa tuotteliaimpia kirkkorakennusten suunnittelijoita Suomessa, ja yhdessä Josef Stenbäckin kanssa hänen katsotaan hallinneen 1900-luvun alun kirkkoarkkitehtuuria. Hän suunnitteli muun muassa 16 kirkkoa ja uudisti esimerkiksi Juupajoen kirkon ja Lappeenrannan kirkon. Hän teki myös lasi- ja alttarimaalauksia. Launis sovelsi suunnitelmissaan useita tyylejä ja liitti niihin elementtejä erilaisista suuntauksista. Ilmari Launis oli naimisissa vuodesta 1910 Ester Reinilän kanssa. Ilmari Launiksen veli oli säveltäjä Armas Launis. == Töitä == === Kirkkoja === * Kihniön kirkko (1915–1917) * Tarvasjoen kirkon korjaustyöt (1916) * Valkjärven kirkko (1919) * Vieremän kirkko (1919) * Kalvolan kirkko (1919–1921) * Pomarkun kirkko (1921) * Pirkkalan vanha kirkko (1921) * Konneveden kirkko (1923) * Pornaisten kirkko (1924) * Sammaljoen kirkko (1924) * Tervon kirkko (1925) * Huhtamon kirkko (1928) * Vuokselan kirkko (1928–1929) * Ylämaan kirkko (1931) * Saaren kirkko (1933–1934) * Lumivaaran kirkko (1934–1935) * Paltamon kirkko (1946) Tiedosto:Tervon kirkko 2012.JPG|Tervon kirkossa on piirteitä useista tyylisuunnista. Tiedosto:Tarvasjoki_church_10.JPG|Tarvasjoen kirkon sisätilat ovat edelleen pääosin Launiksen suunnittelemassa asussa. Tiedosto:Lumivaara Church 3.jpg|Lumivaaran kirkon sisätilat 2016. Tiedosto:Ylämaa Church.jpg|Ylämaan kirkko itsenäisyyspäivänä 2014. === Alttaritauluja ja lasimaalauksia === * Mietoisten kirkon alttaritaulu ja kirkon muutostyöt (1911) * Juupajoen kirkon alttaritaulu (1915) * Lapin kirkon alttarin lasimaalaus (1926) * Lappajärven kirkon alttaritaulu (1915) * Luvian kirkon alttaritaulu (1912) * Terijoen kirkon alttaritaulu (1913) * Salon kirkon lasimaalaukset ja kirkon muutostyöt (1927) * Lumivaaran kirkon alttaritaulu (1935) * Rengon kirkon alttaritaulu (1900-l alku) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Lumivaaran kirkon pohjapiirros ja kuvia siitä nykyasussaan * Ilmari Launis : Suomalainen ylioppilastalo Pariisiin, Suomen Kuvalehti, 30.04.1938, nro 17, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Suomalaiset lasimaalarit Luokka:Kirkkojen suunnittelijat Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Saaren kirkko

Saaren kirkko on yksi Parikkalan luterilaisen seurakunnan kolmesta kirkosta. Se sijaitsee Saarenkylässä Ison-Rautjärven koillisrannalla kohoavalla Kauramäellä. Kirkko kuului aiemmin Saaren seurakunnalle, joka yhdistettiin Parikkalan seurakuntaan vuonna 2005. ==Suunnittelu ja rakentaminen== Saaren seurakunta erosi Parikkalan seurakunnasta 1920-luvulla. Uuden seurakunnan kirkkoa varten tilattiin piirustukset arkkitehti Ilmari Launikselta. Saaren kirkko rakennettiin vuosina 1933 ja 1934 ja vihittiin käyttöön 1. heinäkuuta 1934. ==Ulkoasu== Punatiilinen kirkko on malliltaan päätytornillinen pitkäkirkko. Toisessa päässä sijaitseva kellotorni ei juurikaan ulkone runko- osasta. Kellotornin alaosa on nelikulmainen ja yläosa kahdeksankulmainen ja kapenee kohti huippua. Kirkon pääsisäänkäynti sijaitsee kellotornin alaosassa. Satulakattoisessa runkohuoneessa on matalat pulpettikattoiset kylkiäiset. Kirkko on lähes identtinen samoihin aikoihin valmistuneen Ilmari Launiksen suunnitteleman Lumivaaran kirkon kanssa. Ulkoseinien rapautunutta tiiliverhousta ja kirkon savupiippu korjattiin kesällä 2008 vaihtamalla yhteensä 800 tiiltä, joiden vikoja oli osin havaittu jo aiemmissa vuoden 1972 korjaustöissä. ==Sisätilat ja irtaimisto== Kirkossa on noin 700 istumapaikkaa. Kellotornissa on kaksi kelloa, joista suurempi painaa tuhat ja pienempi 340 kilogrammaa. Kirkon alttaritaulu on yksi Suomen suurimpia, pinta-alaltaan noin 44 neliömetriä. Sen on maalannut taiteilija Laila Järvinen. Kirkkosalin seiniä koristavat taiteilija Eemil Ruokolaisen maalaukset. Kirkkoon hankittiin 20-äänikertaiset urut vuonna 1936. Alkuvuonna 2008 sisätiloja korjattiin remontoimalla sakasti ja uusimalla kirkon alttarialue. Öljylämmitys vaihdettiin sähkölämmitysjärjestelmään, jota voidaan ohjata matkapuhelimella. Käytöstä poistettuun pannuhuoneeseen rakennettiin pieni krypta. Kirkon ullakolta löydetyt lahjoittajien nimillä varustetut valaisimet kunnostettiin käyttöön ja Parikkalan seurakunnan 1934 lahjoittama Raamattu tuotiin esille kirkkosaliin. ==Kuvia kirkosta== Tiedosto:Pipe organs of Saari church.JPG|Urut ja urkuparvi Tiedosto:Pulpit of Saari church.JPG|Saarnatuoli Tiedosto:Saari church door.JPG|Yksityiskohta: ulko-ovi Tiedosto:Saari church side wall.JPG|Kirkon sivuseinää ==Aiheesta muualla== * Saaren kirkko Parikkalan seurakunnan kotisivulla (viitattu 3.6.2017) * Luokka:Ilmari Launiksen suunnittelemat rakennukset Luokka:Suomen kivikirkot Luokka:Etelä- Karjalan kirkkorakennukset Luokka:Parikkalan rakennukset ja rakennelmat Kirkko
Pentekostarion

Pentekostarion on ortodoksisessa kirkossa käytössä oleva jumalanpalveluskirja, joka sisältää kaikki jumalanpalvelustekstit pääsiäisestä kaikkien pyhien sunnuntaihin saakka. == Katso myös == * Minea * Triodion == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Pentekostarion / Ortodoksi.net Luokka:Liturgiset tekstit (ortodoksit)
Jiří Válek

Jiří Válek (s. 28. toukokuuta 1923, Praha – 6. lokakuuta 2005, Praha) oli tšekkiläinen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Jaroslav Ridkyn johdolla Prahan konservatoriossa, josta hän valmistui vuonna 1947. Vuodesta 1966 lähtien Válek toimi sävellyksen professorina Prahan konservatoriossa. Válek kuoli Prahassa vuonna 2005. Válek on säveltänyt muun muassa 18 sinfoniaa. Válek, Jiří
Koivuharju

Koivuharju on vuosina 1976–1978 Mainos-TV:llä esitetty suomalainen televisiosarja. Sarjan käsikirjoittaja oli Toini Vuoristo. Sarjassa seurattiin eteläsuomalaisen maalaistalon elämää ja Koivuharjun kestikievarin perustamista. Se peri TV1:n sarjan Naapurilähiö paikan lauantai-illoissa, ja Koivuharjun paikan otti vuorostaan myöhemmin sarja Rauhanranta 12, jonka käsikirjoittajana toimi myös Vuoristo. == Rooleissa == ==Vastaanotto== Helsingin Sanomien televisiokriitikko Jukka Kajava kirjoitti kaipaavansa Naapurilähiötä, kun sen korvannut Koivuharju on vielä huonompi. Hänestä sarjassa on pelkkää puhetta eikä lainkaan toimintaa, ei edes ihmisten välisten suhteiden muutoksia. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset draamasarjat Luokka:1970-luvun televisiosarjat
Rauhanranta 12

Rauhanranta 12 on vuosina 1979–1981 MTV:n tuotantona valmistunut suomalainen draamasarja. Sarjan on käsikirjoittanut Toini Vuoristo. Sarjasta on tallella useita jaksoja. Vuoden 1981 näyttelijälakko sekoitti sarjan tekemistä ja esittämistä. Jaksoja jäi ensin näyttämättä ja tekemättä, ja lopulta viimeiset jaksot esitettiin peräkkäisinä päivinä. ”Tarina jäi kesken, kun juoni oli jännittävimmillään”, totesi aikoinaan käsikirjoittaja Vuoristo.Naapurilähiö, Koivuharju, Rauhanranta 12 Muistikuvaputki. Viitattu 29.11.2007 ==Roolit== == Lähteet == Luokka:Suomalaiset draamasarjat Luokka:1970-luvun televisiosarjat Luokka:1980-luvun televisiosarjat
Cristóbal Halffter

Cristóbal Halffter (24. maaliskuuta 1930 Madrid – 23. toukokuuta 2021 Villafranca del Bierzo) oli espanjalainen säveltäjä. Hän asui perheineen Saksassa vuosina 1936–1939. Halffterin pianokonsertto voitti vuonna 1953 kansallisen musiikkipalkinnon. Vuodesta 1961 lähtien Halffter toimi sävellyksen professorina Madridin kuninkaallisessa konservatoriossa. Halffter sävelsi muun muassa oopperan Don Quijote (2000). == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet