EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hiilihappo

Hiilihappo on veden ja hiilidioksidin muodostama yhdiste. Se on heikko happo, jonka kemiallinen kaava on H2CO3. Hiilihappo ei ole sama asia kuin hiilidioksidi, vaikkakin hiilidioksidia on aiemmin kutsuttu myös hiilihapoksi. Kuplittamalla hiilidioksidia veteen tai virvoitusjuomaan syntyy tasapainotila, jossa veteen on liuennut hiilidioksidia ja hiilihappoa. Heikkona happona se protolysoituu osittain vetykarbonaatiksi ja vetyioneiksi ja edelleen osittain karbonaatiksi. Hiilihappo tunnettiin pitkään vain vesiliuoksena, jossa se on melko pysymätön yhdiste ja hajoaa veden katalysoimalla dekarboksylaatiolla hiilidioksidiksi ja vedeksi. Lämpö nopeuttaa hajoamista. Uudempien tutkimusten mukaan hiilihappo puhtaana on kuitenkin melko vakaa yhdiste ja on teoreettisesti laskettu, että vedettömänä se säilyy jopa 180 000 vuotta, mutta jo yksikin vesimolekyyli riittää käynnistämään hajoamisen. Liuoksessa on tasapainotilassa hiilihappoa vain 0,003 prosenttia hiilidioksidin määrästä.http://www.wiley-vch.de/vch/journals/2002/press/200005press.html Vaikka hiilihappo on heikko happo, se on happamampi kuin esimerkiksi muurahaishappo tai etikkahappo. Koska yhdiste kuitenkin esiintyy vain tasapainokonsentraatiossa hiilidioksidin vesiliuoksessa, sitä ei saa niin väkeväksi kuin muita karboksyylihappoja, joten käytännössä hiilihappoliuokset eivät ole kovin happamia. Hiilihapolla on kahdenlaisia suoloja, vetykarbonaatteja ja karbonaatteja. Vetykarbonaatit ovat lievästi happamia, karbonaatit emäksisiä. Ilmakehän lisääntyneistä hiilidioksidipitoisuuksista seuraa, että meriveteen imeytyy yhä enemmän hiilidioksidia. Hiilidioksidin ja veden reagoidessa syntyvä hiilihappo muodostaa edelleen bikarbonaatti- (HCO3−) ja karbonaatti-ioneja (CO32−) vapauttaen happamoittavia vetyioneja, mistä aiheutuu merien happamoitumista. Virvoitusjuomien sisältämistä hapoista hiilihappo ei aiheuta haittavaikutuksia hampaistolle.Valtion ravitsemusneuvottelukunnan juomasuositukset lapsille ja nuorille, aikuisille sekä ikääntyneille == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Terveysportti, metatesaurus: Hiilihappo (linkki rikki 3.10.2012) *PubChem: Carbonic Acid *KEGG: Carbonic acid *Human Metabolome Database: Carbonic acid (englanniksi) * Kemiallinen joulukalenteri 10/24: Hiilihapollista sihijuomaa - Tiedetuubi.fi Luokka:Epäorgaaniset hapot Luokka:Elintarvikelisäaineet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Tangshan

Tangshan (, pinyin: Tángshān Shì)) on prefektuuritason kaupunki Hebein maakunnassa Pohjois-Kiinassa. Kaupungin keskusta sijaitsee noin 105 kilometriä Tianjinistä koilliseen ja 160 kilometriä Pekingistä itään. Kaupungin väkiluku on 7,577 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 13 206 neliökilometriä. Kaupunki rajoittuu etelässä Bohainmereen, lännessä Tianjinin suurkaupunkiin. Pohjoisessa naapurina on Chengden ja idässä Qinhuangdaon prefektuuritason kaupunki. Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu 14 osaan seuraavasti (2010): ;Kaupunkipiirit (7) * Caofeidian (aiemmin Tanghai) (曹妃甸区), 184,931 * Fengnan (丰南区), 595 467 as. * Fengrun (丰润区), 916 092 as. * Guye (古冶区), 358 461 as. * Kaiping (开平区), 262 571 as. * Lubei (路北区), 743 504 as. * Lunan (路南区), 311 076 as. ;Piirikuntatason kaupungit (2) * Qian’an (迁安市), 728 160 as. * Zunhua (遵化市), 737 011 as. ;Piirikunnat (5) * Laoting (乐亭县), 526 222 as. * Luannan (滦南县), 584 518 as. * Luan (滦县), 554 315 as. * Qianxi (迁西县), 390 128 as. * Yutian (玉田县), 684 833 as. == Ilmasto == Tangshanissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan kuumakesäinen mannerilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella on kuivaa ja kylmää. Vuoden keskilämpötila on noin 11 °C ja keskimääräinen sademäärä 630 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 25 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin –5 °C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 210 millimetriä. Tammikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 4 millimetriä. == Historia == Tangashanin seutu on ollut arkeologisten löydösten perusteella asuttu jo 45 000 vuotta sitten. 28\. heinäkuuta 1976 Tangshanissa sattui yksi historian tuhoisimmista maanjäristyksistä, voimakkuudeltaan 7,8-8,2 Richterin asteikolla. Maanjäristyksen uhrien määräksi on virallisissa lähteissä ilmoitettu 255 000, mutta todellinen luku saattaa olla huomattavasti suurempi. Useimmissa asiantuntija-arvioissa puhutaan vähintään puolesta miljoonasta tai jopa miljoonasta kuolonuhrista. Järistys herätti pelkoa myös Pekingissä, ja se on haluttu yhdistää Kiinan politiikan saman kesän merkittäviin tapahtumiin. Mao Zedong kuoli noin kuukautta myöhemmin, 2. syyskuuta 1976. Perinteisesti Kiinassa on uskottu, että suuret luonnonmullistukset ovat merkkejä Taivaan mandaatin vaihtumisesta ja hallitsijan kauden päättymisestä. == Talous == Tangshan on vanhastaan Kiinan posliiniteollisuuden keskuksia. 1900-luvulla Tangshan oli Kiinan nopeimmin teollistuvia kaupunkeja. Kaupungin lähistöllä avattiin suuria hiilikaivoksia ja Kiinan suurin sementtitehdas. Vuoden 1976 maanjäristyksen jälkeen niin asuinrakennukset kuin teollisuuslaitokset on jouduttu rakentamaan uudelleen. Kaupunki on edelleen merkittävä metalli- ja keramiikkateollisuuden keskus. Tangshanin satama kuuluu rahtimäärältään Kiinan kymmenen ja maailman viidentoista suurimman sataman joukkoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Tangshan City Information (erityisesti talouspainotus) (chinaknowledge.com) *China Postal code Hebei Province (prefektuuri ja piirikuntataso) (youbianku.com) *
AGM-65 Maverick

AGM-65 Maverick on taktinen, lyhyen kantaman, ilmasta maahan ammuttava ohjus. Se soveltuu taktisten maa- ja merikohteiden, esimerkiksi panssarivaunujen tai merimaalina, kevyiden partioveneiden tuhoamiseen. Ohjusta valmistaa yhdysvaltalainen Raytheon. Niitä on valmistettu yli 70 000 kappaletta vuodesta 1972 lähtien. Maverick on laajassa käytössä ympäri maailman, arviolta 30 eri valtiolla. Yhdysvaltain ja Nato-maiden lisäksi käyttäjiin kuuluvat muun muassa Israel, Oman, Ruotsi, Uusi-Seelanti ja Yhdistyneet arabiemiirikunnat. ==Historia== Maverickin ensimmäinen kehitysversio AGM-65A hyväksyttiin Yhdysvaltain ilmavoimien käyttöön elokuussa 1972. AGM-65A käytti kohteeseen hakeutumiseen optista, valo-kontrastista tekniikkaa. Seuraava huomattava kehitysaskel oli infrapunatekniikan käyttäminen AGM-65D-mallissa, joka mahdollisti toiminnan myös huonommissa sääolosuhteissa sekä hämärässä ja otettiin käyttöön 1983. AGM-65F on merimaalien ampumiseen suunniteltu malli. AGM-65G puolestaan käyttää raskaampaa taistelukärkeä, joka läpäisee kohteen puolustusta massansa avulla ennen räjähdystä. Maverick-ohjuksia on modernisoitu käyttämällä CCD-sensoreita maaliin hakeutumisen parantamiseksi, tämä malli tunnetaan merkinnällä AGM-65K. Mahdollinen käyttö Suomessa Maverick-ohjus on ajoittain noussut esille keskusteluissa Suomen ilmavoimien Hornet-hävittäjien maataistelu-aseistuksen mahdollisesta hankinnasta. Yhdysvallat kuitenkin suostui vuonna 2008 myymään Suomelle niiden sijaan AGM-154 JSOW -liitopommeja. Myöhemmin tuli myös myyntilupa kehittyneille JASSM-risteilyohjuksille. ==Tekniikka== Maverick-ohjus painaa mallista riippuen 208–302 kg. Ohjus on modulaarinen ja siinä voidaan käyttää kahta erilaista taistelukärkeä, joiden osuus painosta on 56 tai 135 kg. Kantama on parhaimmillaan 27 kilometriä, joka saavutetaan laukaisemalla ohjus korkealta. Maverick-ohjuksia voidaan yleensä kantaa useampia kappaleita. Ohjus käyttää mallista riippuen maaliin hakeutumiseen erilaisia ohjautumistapoja, mutta se ei pysty lukitsemaan kohdettaan itse, vaan tarvitsee siihen lentäjän lukituksen. Laukaisualustat Maverick voidaan laukaista yli 25:stä hävittäjä- ja helikopterityypistä, kuten: *F-16 Fighting Falcon *F/A-18 Hornet *A-10 Thunderbolt II *JAS 39 Gripen *AH-64 Apache ==Teknisiä tietoja== *Pituus: 2,49 m *Halkaisija: 300 mm *Kärkiväli: 710 mm *Paino: 208-302 kg *Moottori: kaksivaiheinen kiinteän polttoaineen rakettimoottori *Nopeus: 0,93 mach *Kantama max. 27 km ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset ilmasta maahan -ohjukset
Aino Kallio

Aino Kallio tarkoittaa muun muassa seuraavia: * Moskovan Tiltu, oik. Aino Kallio (s. 1903), suomalaissyntyinen neuvostoliittolainen radiokuuluttaja * Aino Kallio-Ericsson (1917–2018), suomalainen arkkitehti
Pippurilimopuu

Pippurilimopuu eli pippuriruutapuu (Zanthoxylum piperitum) on Itä-Aasiasta kotoisin oleva ruutakasvien heimoon kuuluva puu. Kiinassa ja Itä-Aasiassa kasvava piikikäs pippurilimopuu tekee ruosteenpunaisia pieniä marjoja, joiden sisällä on pieni musta siemen. Siemeniä ei yleensä käytetä, joten ne poistetaan myytävistä marjoista. Mausteen maku on sitruunainen, sen polte on melko terävä ja se aiheuttaa kielessä lievää tunnottomuutta. Paahtamalla maku pyöristyy huomattavasti. Gernot Katzerin maustesivut Mauste on suosittu muun muassa Sichuanin, Bhutanin, Tiibetin, Nepalin ja Japanin keittiöissä. Pippurilimopuun marjoja myydään muun muassa nimillä anispippuri, kiinanpippuri, japaninpippuri, sichuaninpippuri ja fagara. Myös puun lehtiä käytetään mausteena ja koristeena,Plants for a Future erityisesti japanilaisessa keittiössä. Nimestään huolimatta puu ei ole läheistä sukua pippurille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Pippurilimopuu – Zanthoxylum piperitum Luokka:Limopuut Luokka:Maustekasvit
Comptonin ilmiö

Comptonin ilmiö eli Comptonin sironta on korkeataajuuksisen sähkömagneettisen säteilyn epäelastista siroamista väliaineen elektronista. Ilmiössä sähkömagneettisen säteilyn aallonpituus kasvaa, kun fotoni luovuttaa törmäyksessä osan energiastaan elektronille. Ilmiö osoittaa että valolla on hiukkasluonne: klassisen teorian mukaan aallonpituuden ei pitäisi muuttua vuorovaikutuksessa. Ilmiön havaitsi Arthur H. Compton vuonna 1922. Hänelle myönnettiin ilmiön löytämisestä Nobelin palkinto viisi vuotta myöhemmin 1927. Fotonin aallonpituuden muutos Comptonin ilmiössä on : \Delta\lambda = \frac{h}{mc}(1-\cos{\theta}), missä h on Planckin vakio, c valon nopeus tyhjiössä, m elektronin lepomassa, ja \theta sirontakulma eli säteen suunnan muutos. Käänteinen Comptonin sironta tarkoittaa tilannetta, jossa energiaa siirtyy nopeasti liikkuvalta elektronilta pienienergiaiselle fotonille. Ilmiö on havaittu galaksijoukkojen kuumassa kaasussa, joka vähentää kosmisen mikroaaltotaustan kirkkautta: kuuman kaasun nopeat elektronit nostavat mikroaallon energiaa niin, että tavallisesti tarkasteltavalla aallonpituuskaistalla kirkkaus vähenee. Tämä tunnetaan myös nimellä Sunyaevin- Zeldovichin -ilmiö. ==Katso myös== *Röntgendiffraktio (elastinen sironta) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kvanttimekaniikka Luokka:Tiiviin aineen fysiikka
Annatto

Annatto eli väriannatto (Bixa orellana) on Karibianmeren saarilta kotoisin oleva pensas, jonka piikikäs hedelmä on sydämenmuotoinen. Hedelmän sisällä on noin 50 pyramidinmuotoista tiilenpunaista siementä. Mayaintiaanit ovat käyttäneet annatton siemeniä värjäykseen jo varhain, ja etenkin sotamaalaus tehtiin usein juuri tällä ”tulen värillä”. Siemenet maistuvat hieman pippurilta, joskin jälkimaussa on muskottimainen aromi. Espanjalaiset veivät mausteen Filippiineille, missä sitä käytetään runsaasti erilaisissa paikallisissa ruoissa. Annattopensaan hedelmän kuoresta tehdään oranssia väriä, jota käytetään erilaisten juustojen värjäämiseen.Tropi Lab Esimerkiksi Munster, punainen Leicester ja punainen Cheshire on värjätty annaton kuoresta saadulla värillä. Siementen punainen väri tarttuu öljyyn tai veteen helposti, kun annattoa haudutetaan jonkin aikaa nesteessä. Pigmentin tartuttua öljyyn tai veteen siemenet siivilöidään pois. Väriä voidaan käyttää monien eri ruokien värjäämiseen. Esimerkiksi osa riisistä voidaan valmistaa niin, että se keitetään värjätyssä vedessä. Sekoittamalla valkoinen ja punainen riisi keskenään saadaan näyttävä ”juhlariisi”. Annatto on myös annattopensaan siementen päällysteessä olevan pigmentin nimi. Annatto koostuu pääasiassa karotenoideihin kuuluvasta rasvaliukoisesta biksiinista (C25H30O4) ja vesiliukoisesta norbiksiinistä (C24H28O4). Annaton elintarvikkeissa käytettävä E-koodi on E 160b ja sen hyväksyttävä päivittäinen enimmäissaanti (ADI) on 0,065 mg/kg/vrk. thumb|none|180px|Annatton siemenkotia == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Väriannatto (Bixa orellana) * iNaturalist: Bixa orellana * E160b - Annatto, biksiini, norbiksiini. Ruokavirasto. * UniProt: Taxonomy - Bixa orellana * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Bixa orellana * Virtual Herbarium: Bixa orellana * United States Department of Agriculture (USDA): Bixa orellana * Flora of China: Bixa orellana * Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Bixa orellana * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Bixa orellana (annatto) * Gernot Katzer's spice pages: Annatto (Bixa orellana) * Science direct: Annatto Luokka:Annattokasvit Luokka:Elintarvikevärit Luokka:Maustekasvit Luokka:Värikasvit
Gustave Flaubert

Gustave Flaubert (12. joulukuuta 1821 Rouen – 8. toukokuuta 1880 Croisset) oli ranskalainen realistisen suunnan kirjailija. Hänet tunnetaan erityisesti vuonna 1857 ilmestyneestä romaanista Madame Bovary (suom. Rouva Bovary, 1994). == Henkilöhistoria == Flaubert syntyi lääkäriperheeseen. Hän aloitti lakiopinnot Pariisissa vuonna 1841, mutta jätti opinnot epilepsiaksi epäiltyjen terveysongelmien vuoksi ja keskittyi kirjoittamiseen. Kirjoittajana Flaubert oli hidas ja pikkutarkka. Vuonna 1856 hän julkaisi viisi vuotta työstämänsä pääteoksensa Rouva Bovary. Romaanista tuli nopeasti tunnettu. Se poiki siveettömyydestä oikeusjutun, jonka Flaubert kuitenkin voitti, ja teoksen painaminen sallittiin. 1860-luvulta alkaen Flaubert oli tunnettu kirjoittaja ja intellektuelli. Hänen lähipiiriinsä kuuluivat useat realismin ja naturalismin suuret nimet, kuten Émile Zola, George Sand ja venäläinen Ivan Turgenev, joka ajoittain asui Flaubertin luona. 1870-luvulla hän edesauttoi Guy de Maupassantin uraa. Flaubert oli perusluonteeltaan melankolinen, ja hänen taipumuksensa perfektionismiin kirjoittamisessa teki elämästä entistä vaikeampaa. == Tuotannosta == Flaubertin tuotanto on realistista, todellisuuden viileään havainnointiin perustuvaa, romantisointia ja kantaaottavuutta kaihtavaa. Hänen tunnetuin teoksensa Rouva Bovary luetaan maailmankirjallisuuden klassikoihin. Se kertoo Emma Bovarysta, jonka romanttinen kirjallisuus on saanut pauloihinsa. Hän päätyy naimisiin tavanomaisen, porvarillisen lääkärin kanssa, eikä elämä vastaa romanttisia haavekuvia. Emma päätyy pettämään miestään seikkailijan kanssa, ja ajautuu yhä uusiin pettymyksiin. Kirja kuvaa ranskalaista maaseutumiljöötä erittäin pikkutarkasti. Rouva Bovary syntyi tavoitteesta kirjoittaa mahdollisimman tyhjänpäiväisestä aiheesta ja henkilöstä. Se on usein nähty romanttisen haihattelun satiirina. Kirjan valmistuttua Flaubert kuitenkin totesi: ”minä itse olen rouva Bovary”, mikä viittaa aiheen yleismaailmallisuuteen: ihmisen ylisuuret haaveet on tuomittu raukeamaan. == Teoksia == * Madame Bovary (1857) (Rouva Bovary) * Salammbô (1862) (Salambo) * L’Education sentimentale (1869) (Sydämen oppivuodet) * La Tentation de Saint Antoine (1874) (Pyhän Antoniuksen kiusaus) * Trois contes (1877) (Kolme kertomusta) * Bouvard et Pécuchet (1881) (Bouvard ja Pécuchet), julkaistu postuumina * Dictionnaire des idées reçues (1911), julkaistu postuumina === Suomennoksia === * * * * * * * * * * == Kirjallisuutta == * Julian Barnes: Flaubertin papukaija. (1984, WSOY 1987). * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vapaasti ladattavia Gustave Flaubertin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä * Biografia (ranska) * Gustave Flaubert's works: text, concordances and frequency list Luokka:Historiallisten romaanien kirjoittajat Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1880 kuolleet Luokka:Vuonna 1821 syntyneet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Maakuntakäräjät

Maakuntakäräjät olivat muinoin Ruotsissa pidettyjä kokouksia, joissa päätettiin maakunnan yhteisistä asioista. Maakuntakäräjät järjestettiin laamannin johdolla vapaiden talonpoikien kanssa kerran vuodessa tai tarvittaessa useamminkin. Maakuntakäräjillä laamanni ja lautakunnat harjoittivat lainkäyttöä tuomiten riita- ja rikosasioissa. Luokka:Ruotsin oikeushistoria Luokka:Suomen keskiaika
Laamanni

Laamanni on käräjäoikeudessa viraston päälliköstä käytetty nimitys. Laamannin on oltava oikeustieteen kandidaatin tai maisterin tutkinnon suorittanut henkilö, jolla on tehtävän hoitamiseen tarvittava taito ja kokemusta tuomarin tehtävän hoitamisesta. ==Historia== Aikoinaan laamanni-nimitystä on käytetty suurvalta-ajan Ruotsissa toimineesta korkeasta virkamiehestä, joka toimi maakunnan luottamusmiehenä. Sana laamanni tulee muinaisruotsin sanasta laghman, joka tarkoitti kirjaimellisesti lakimiestä. Laamannin tehtävänä oli esittää, selittää ja kehittää lakia sekä toimia maakuntakäräjien puheenjohtajana. Myöhemmin laamanni oli vain virkapiirinsä tuomari. Suomessa laamannin toiminnasta ensimmäinen merkintä on vuodelta 1324. Vuonna 1435 Suomen laamannikunta jaettiin kahteen pienempään laamannikuntaan, Etelä- ja Pohja-Suomeen. Laamannikuntien raja kulki Aurajokea pitkin. Laamanninvirkoja hoitivat usein käytännössä alilaamannit.Marianne Vasara: Oikeustiedettä ulkomailla, s. 9 Laamannien toimet ja laamanninoikeudet lakkautettiin vuonna 1868. Tämän jälkeen nimitys oli käytössä ainoastaan ansioituneelle lakimiehelle anomuksesta myönnettynä laamannin arvonimenä. Vuoden 1993 alioikeusuudistuksessa laamanni tuli jälleen käyttöön myös virkanimikkeenä. Laamanni korvasi alioikeuden päällikkötuomarin virkanimekkeenä vanhojen kihlakunnanoikeuksien kihlakunnantuomarit sekä raastuvanoikeuksien pormestarit. Hovioikeudenlaamanni on hovioikeuden osaston päällikkö. ==Karjalan laamanni== Vaikka maa jaettiin 1435 kahteen laamannikuntaan, Karjalaan syntyi lisäksi oma, ja laamannikunnan laamannin asetti todennäköisesti Viipurin linnanpäällikkö. Laamannin valta ei ollut rinnastettavissa kahteen muuhun laamanniin, sillä hänellä ei ollut tuomiovaltaa Turun maanoikeudessa. Ensimmäinen Karjalan laamannin tuomio on vuodelta 1447. Ensimmäinen laamanni Viipurissa oli linnanvouti Martti Djekn, toinen Pietari Djekn. Myöhemmin mainitaan Dufva-sukuinen Niilo Pentinpoika ja Mikael Pentinpoika, joka on saattanut olla tehtävässä tilapäisesti tai olla sama kuin Niilo. Vuodelta 1508 on maininta Klaus Åkenpojasta laamannina. Keskiajan viimeiset laamannit Viipurissa olivat Arvid Eerikinpoika Stålarm (vanhempi) ja Olavi Eerikinpoika Stålarm.Veli Holappa, Verot ja oikeuslaitos 1500-1600 luvulla: Keskiaikainen oikeudenkäyttö Karjalan laamannien virkakaudet 1500-luvulta vuoteen 1680:OssianMesterton, Suomen laamannit, kihlakunnantuomarit, alilaamannit ja lainlukijat 1523–1680 *Olavi Eerikinpoika Stålarm 1509–1520 *Klaus Åkenpoika Tott 1578–1590 *Martti (Mårten) Boije 1590–1596. *Aksel Kurki (Kurck) 1596–1599 *Arvid Eerikinpoika Stålarm (nuorempi) 1602–1605 (päättymisvuosi epävarma) *Arvid Tönnenpoika Wildeman 1607–1617 *Axel Oxenstierna 1618 (tarkka vuosi epävarma) *Klaus Horn 1624–1634 *Karl Bonde 1634 *Aksel Lillie 1652–1662 *Seved Bååt 1662 *Bengt Horn 1674 *Krister Horn 1669 *Gustav Oxenstierna 1678–1680 ==Katso myös== * Laamannikunta * Laamannikunta Suomessa * laamannin arvonimi Suomessa ==Lähteet== * Käräjäoikeuslaki 581/1993 1 § * Pieni tietosanakirja ===Viitteet=== Luokka:Oikeusalan ammatit Luokka:Oikeuslaitos Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Metamorfoosi (geologia)

Metamorfoosilla käsitetään pääosin kiinteässä tilassa tapahtuvaa kiven mineraalien, rakenteen tai molempien muutosta vastaamaan uusia fysikaalisia ja kemiallisia olosuhteita, kuitenkin niin, että ne poikkeavat kiven synty- tai kerrostumisajankohtana vallinneista olosuhteista. == Metamorfoosin lajit ja prosessit == Geologisen ympäristön ja prosessin esiintymisalueen laajuuden mukaan voidaan puhua paikallisesta metamorfoosista ja alueellisesta eli aluemetamorfoosista. * Paikallisen metamorfoosin lajeja ovat: ** kontaktimetamorfoosi, joka on usein lämpömetamorfoosia ** kataklastinen, kiven murtumiseen ja muovautumiseen liittyvä metamorfoosi jota esiintyy mm. siirroksissa ** šokki- tai impaktimetamorfoosi, joka liittyy meteoriittitörmäyskraattereihin * Aluemetamorfoosi liittyy laajimmillaan orogeniavyöhykkeisiin eli litosfäärin laattojen törmäyksiin, merellisen laatan subduktioon ja mantereisten laattojen työntymiseen päällekkäin tai limittäin == Metamorfisia kivilajeja == * Eklogiitti * Gneissi * Granuliitti * Kvartsiitti * Liuskeet (saviliuske, fylliitti, kiilleliuske, ym.) * Marmori * Serpentiniitti * Vihreäkivi * Vuolukivi == Katso myös == * Metamorfinen kivilaji == Lähteet == * Metamorphism and Metamorphic Rocks University of Alabama == Aiheesta muualla == *Metamorfoosin luokittelu Luokka:Geologiset prosessit
Konrad Lorenz

Konrad Zacharias Lorenz (7. marraskuuta 1903 − 27. helmikuuta 1989) oli itävaltalainen lääkäri ja biologi, etologian uranuurtaja ja nobelisti; hän keksi muun muassa leimautumisilmiön. Hän sai tunnustukseksi työstään yhdessä Karl von Frischin ja Nikolaas Tinbergenin kanssa 1973 Nobelin lääketieteen palkinnon yksilöiden järjestäytymistä ja esille tuloa sekä eläinten sosiaalisen käyttäytymisen malleja koskevista tutkimuksistaan. Lorenz kirjoitti eläinten käyttäytymisestä myös useita kansantajuisia kirjoja. Adolf Hitlerin liitettyä Itävallan Saksaan vuonna 1938 Lorenz liittyi välittömästi natsipuolueen jäseneksi - asia, jonka hän myönsi julkisesti vasta vuosia myöhemmin, kun jäsenhakemus tuli tietoon. Hän työskenteli toisen maailmansodan aikana vuonna 1942 miehitetyssä Puolassa Poznanissa (Posen) Rudolph Hippiuksen tutkimuksen tutkimuspsykologina nimikkeellä Ehrenametlicher Mitarbeiter tutkimassa "saksalais-puolalaisten hybridien" rodullista lisääntymiskelpoisuutta, ja niiden perusteella pääteltiin että hybridit menettivät kummankin "rodun" parhaat puolet. Lorenzin osallistumisen laajuutta tutkimuksessa ei ole tullut tietoon.Richard W. Burkhardt: Patterns of Behavior viitattu 18.8.2017 (Google Books) s. 267–270 Tutkimuksen perusteella rodullisesti alempiarvoisiksi tai psykologisesti asosiaalisiksi luokitellut kuljetettiin keskitysleireille Sodan loppuvaiheessa Lorenz siirrettiin rintamalle, ja hän joutui neljäksi vuodeksi sotavankeuteen Neuvostoliittoon. Natsismi-kytkösten takia Lorenzin Nobelia vastustettiin, mutta palkinto kuitenkin myönnettiin. Salzburgin yliopisto peruutti kunniatohtoruuden natsikytkösten takia Lorenzin kuoleman jälkeen. == Suomennetut teokset == * * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nobel-komitean lehdistötiedote * Biography The Nobel Foundation. * Wissenschaft aus der Vogel-Perspektive Luokka:Itävaltalaiset professorit Luokka:Etologit Luokka:Itävaltalaiset ornitologit Luokka:Itävaltalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet Luokka:Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat
Ariston Khioslainen

Ariston (, n. 320–250 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Khioksesta. Ariston oli Zenonin oppilas. Hän kuitenkin kehitti filosofiaansa hyvin erilaiseen suuntaan. Hän oli kiinnostunut pelkästään etiikasta, ja hylkäsi fysiikan ja logiikan tutkimuksen täysin. Ariston sai Zenonilta kyynisiä vaikutteita ja opetti myös itse kyynikoiden koulussa Kynosargeessa. Tällä tavoin hänessä kiteytyy stoalaisuuden kyyninen pohjavire. Hän oli skeptikoiden ja erityisesti Akatemialaista skeptisyyttä edustaneen Arkesilaoksen vastustaja. Stoalaisesta hyvekysymyksestä hän oli sitä mieltä, että hyveitä on vain yksi hyve täydellisessä ykseydessä, päinvastoin kuin Zenon, joka oli sitä mieltä, että hyveitä on monta, ja megaralaiset, joiden mielestä hyveitä oli kyllä yksi, mutta sillä oli monta nimeä. Asiat jotka eivät olleet hyveitä olivat yhdentekeviä eikä niissä ollut mitään kartettavaa tai tavoiteltavaa. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit: ** Aristonin elämäkerta ** Aristonin elämäkerta Luokka:Antiikin kreikkalaiset filosofit Luokka:Stoalaiset filosofit
Glasiaali-isostasia

Glasiaali-isostasia tarkoittaa jäätikön alla aiheutuneita maankuoren liikuntoja. Tähän lukeutuu muun muassa Suomessa maankohoaminen, sillä jääkaudella jää painoi Suomen maaperän lommolle, joka sitten alkoi kohota jäästä vapauduttuaan. Luokka:Geofysiikka Luokka:Geomorfologia
Mikserivahvistin

Mikserivahvistin on miksauslaite, joka sisältää myös vahvistimen. Käytettäessä mikserivahvistinta ei tarvita erillisiä päätevahvistimia, vaan kaiuttimet voidaan liittää suoraan mikserivahvistimeen. Mikserivahvistimia käytetään vain joissakin pienissä äänentoistolaitteistoissa. Etuja ovat kuitenkin helpompi siirtely ja vähäisempi tarve laitteiden välisiin johdotuksiin. Jos mikseri ja päätevahvistin ovat erillisiä, on mahdollista valita mikseri miksaustarpeen ja päätevahvistimet laitteiston tehon tarpeen mukaan. Toisaalta suuria vahvistimia olisi käytännössä mahdotonta sisällyttää miksereihin mm. painon vuoksi. ==Katso myös== *Aktiivikaiutin Luokka:Äänentoistotekniikka
Pornokratia

Pornokratia eli ”Porttovalta” () on 900-luvun Kirkkovaltiolle 1500-luvulla niin sanotun vastauskonpuhdistuksen aikana annettu ivallinen nimitys. Huonomaineisten ylimystönaisten väitetään 900-luvulla saaneen suuren vaikutusvallan Kirkkovaltiossa, paavien hallinnossa. Kertomusten historiallinen paikkansapitävyys voidaan kyseenalaistaa, joskin useissa lähteissä ne esitetään varauksettomasti. Suurin osa kertomuksista perustuu luotettavuudeltaan kyseenalaisen Liutprand Cremonalaisen laatimaan historiankirjoitukseen. Halveksivaksi tarkoitettu ilmaisu pornokratia tulee kreikankielisestä ilmauksesta, joka tarkoittaa prostituoitujen valtaa. Aikakauden paavit olivat varsin vähämerkityksisiä ja kuuluivat roomalaiseen ylimystöön. Kauden aloitti paavi Sergius III. Hän toimi paavina vuosina 904–911, jolloin hänen rakastajattarenaan ollut Marusia sekä tämän äiti Theodora junailivat paavien aviottomille pojille kirkon merkittävimpiä virkoja. Theodora myös teki omasta rakastajastaan paavin (Johannes X, 914–928). Marusia ei pitänyt tästä paavista, vaan tappoi hänet. Johannes X:n jälkeiset paavit olivat Marusian virkaan asettamia. Näihin kuuluivat Leo VI (928), Stefanus VII (929–931) ja Johannes XI (931–936), joka oli Marusian poika. Sitä seuraavat neljä paavia vuosina 936–955 (Leo VII, Stefanus VIII Marinus II ja Agapetus I) olivat Marusian toisen pojan Alberik II:n valtaan asettamia. Näiden jälkeen paaviksi nousi Marusian pojanpoika, Johannes XII (955–963), jonka kerrotaan raiskanneen monia neitoja ja leskiä. Saksalaisten kuningas, Otto I Suuri (936–973), antoi tukensa Johannes XII:lle, ja tämän yhteistyön pohjalta perustettiin Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta. Luokka:Paaviuden historia Luokka:Poliittiset käsitteet Luokka:Kirkkovaltio Luokka:900-luku
Sethian

Sethian on vuonna 1998 perustettu suomalainen metalliyhtye. == Historia == Yhtyeen perustivat hajonneen Nattvindens Gråtin laulaja Tapio Wilska ja kitaristi Jussi Koponen vuonna 1998. Ensimmäiset vuodet yhtye vietti hiljaiseloa, kun kaksikko sävelsi materiaalia ja etsi sopivia jäseniä täydentämään kokoonpanoa. Ensimmäisen demonsa yhtye äänitti Nightwishin kosketinsoittajan Tuomas Holopaisen ja myöhemmin Discossa rumpuja soittaneen Sami Karttusen avustuksella. Kappale ”Altered States” julkaistiin italialaisen Black Widow Recordsin Not of This Earth -kokoelmalla.Not of This Earth Black Widow Records. Viitattu 29.11.2007. Wilska ja Koponen soittivat 1990-luvun lopussa myös kahdella Wizzardin albumilla sekä yhtyeen kiertueilla, joiden jälkeen kaksikolla oli taas aikaa keskittyä Sethianiin. Yhtyeen kokoonpano oli kasvanut basisti Juuso Jalasmäellä ja kitaristi Marco Kautosella, mutta vakinaista rumpalia yhtyeellä ei vielä ollut. Vuoden 2001 lopussa yhtye äänitti promolevyn Dream Domain jälleen Holopaisen ja Karttusen avustuksella. Yhtyeen verkkosivustolla MP3-muodossa julkaistu levy herätti kiinnostusta ympäri maailman ja toi yhtyeelle myös levytyssopimuksen suomalaisen Spinefarm Recordsin kanssa. Ennen debyyttialbumin äänitystä Nightwishin rumpalia Jukka Nevalaista pyydettiin liittymään yhtyeeseen ja tämä suostui mieluusti. Sethianin debyyttialbumi Into the Silence ilmestyi 28. huhtikuuta 2003. Sen äänitti Tuomo Valtonen Savonlinnan Sundi Coop -studiolla syys–lokakuussa 2002 ja miksasi Mikko Karmila Helsingin Finnvox-studiolla tammi–helmikuussa 2003. Suurimman osan sävellyksista albumille tekivät Koponen ja Jalasmäki, ja sanoituksista vastasi Wilska. Holopainen toimi jälleen vierailevana kosketinsoittajana.Into the Silence Sethian. Viitattu 29.11.2007. Ennen albumin julkaisua yhtye totesi tarvitsevansa kolmannen kitaristin live- esiintymisiä varten, joten Jalasmäki siirtyi kitaran varteen ja basistiksi värvättiin Sam Silvennoinen. Sethianin live-esiintymisissä koskettimia on soittanut paremmin Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen basistina tunnettu Nils Ursin.News Sethian. 20.4.2003. Viitattu 29.11.2007. Yhtye on parhaillaan kestoltaan määrittelemättömän pituisella ”luovalla tauolla”. == Jäsenet == * Juuso Jalasmäki – kitara * Marco Kautonen – kitara, laulu * Jussi Koponen – kitara, laulu * Jukka Nevalainen – rummut * Sam Silvennoinen – basso * Tapio Wilska – laulu == Diskografia == * == Lähteet == * Sethian biography 2003 Sethian. 2003. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Sethianin virallinen sivusto * Sethian levy-yhtiö Spinefarmin sivustolla * Laulaja Tapio Wilskan haastattelu Imperiumi.netissä (11/2003) Luokka:Suomalaiset progressiiviset metalliyhtyeet Luokka:Suomalaiset power metal -yhtyeet
Sukusolu

Sukusolu eli gameetti on suvullisesti lisääntyvien eliöiden suvunjatkamiseen erikoistunut solu. Sukusolut syntyvät sukurauhasissa sijaitsevista ituradan soluista meioottisten solunjakautumisten kautta, ja läpikäyvät meioosin yhteydessä lisääntymiseen tarvittavan erilaistumisprosessin. Naaraalla ituradan solut käyvät kehittyessään läpi oogeneesin ja meioosin ja lopputuloksena on haploidi munasolu. Oogeneesissa munasoluun varastoituu suuri määrä vararavintoa alkion alkukehityksen turvaamiseksi. Meioosin tuottamista haploideista tumista vain yksi kehittyy munasolun tumaksi, muut kolme tumaa surkastuvat. Koiraalla ituradan solut käyvät kehittyessään läpi meioosin ja spermatogeneesin ja lopputuloksena ovat haploidit siittiöt. Meioosin jälkeen haploidit meioosituotteet läpikäyvät voimakkaan rakenteellisen muuntumisen. Tuma tiivistyy hyvin tiukaksi paketiksi ja siittiön siima ja sille energiaa tuottavat elimet kehittyvät. Hedelmöityksessä vain siittiön haploidi tuma tunkeutuu munasoluun ja hedelmöittää haploidin munasolun (n + n → 2n). Syntyy diploidi tsygootti, josta uusi yksilö saa alkunsa. Kasveilla naaraspuoliset sukusolut kehittyvät alkiorakon emosolusta (), läpikäyvät meioosin ja sen jälkeen muutaman mitoosin. Monitumaisessa alkiorakossa yksi tuma on haploidi munasolun tuma, muut ovat avustavia tumia. Kasveilla koiraspuoliset sukusolut kehittyvät siitepölyhiukkasen emosolusta (), läpikäyvät meioosin ja sen jälkeen pari mitoosia. Siitepölyhiukkanen sisältää kolme haploidia tumaa. Koppisiemenisillä kasveilla hedelmöityksessä siitepölyhiukkasen tumista yksi kasvattaa siiteputken, yksi hedelmöittää munasolun (n+n → 2n) ja yksi hedelmöittää kaksitumaisen keskustuman (n+n+n → 3n). Hedelmöitetystä munasolusta kehittyy diploidi yksilö (alkio), hedelmöitetystä keskustumasta syntyy siemenen triploidi ravintosolukko. == Katso myös == * Raskaus * Kuukautiset == Lähteet == Luokka:Solut
Munasolu

Munasolu () on naaraan sukusolu. Se on ihmisen suurimpia soluja. Munasolu on läpimitaltaan noin 0,1 millimetriä. Sitä ympäröi suojaava munasolun kettokerros zona pellucida. Ympärillään munasolulla on granuloosasolujen eli follikulaarisolujen muodostama solurykelmä korona radiata. Munasolu syntyy meioosissa. Toisin kuin siittiöiden muodostumisessa, yhdestä kantasolusta tulee vain yksi munasolu ja muut kolme surkastuvat pois. Munasolut kypsyvät munasarjan munarakkuloissa. Ne alkavat kypsyä jo sikiökaudella. Sen jälkeen kypsyminen pysähtyy vuosiksi tai vuosikymmeniksi, ja lopullisesti munasolu kypsyy ovulaation yhteydessä. Tytön munasarjoissa on syntymän hetkellä yhdestä kahteen miljoonaa alkumunarakkulaa. Ne alkavat vähentyä solukuoleman kautta, ja murrosiän alkaessa niitä on jäljellä vielä noin 400 000\. Sen jälkeen joka kuukausi niistä tuhoutuu aina pieni osa. Munasolu poistuu kuukautisten yhteydessä elimistöstä, ellei siittiö ehdi hedelmöittää sitä. Hedelmöityneestä munasolusta tulee tsygootti. Munasoluja muodostuu myös syntymän jälkeen, sillä munasarjoissa on kantasoluja, jotka voivat kehittyä munasoluiksi. Kantasoluja odotetaan voitavan tulevaisuudessa käyttää hedelmättömyyshoidoissa.Uusien munasolujen lähde löytyi, Tiedon jyvät, Helsingin Sanomat 28.2.2012 s. D1 Lintujen ja muiden eläinten munimat munat ovat munasoluja. Esimerkiksi kanan munasolu kehittyy valmiiksi munaksi noin yhdessä vuorokaudessa. ==Lähteet== Luokka:Solut Luokka:Kehitysbiologia Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Somaattinen solu

Somaattinen solu (kreikaksi soma = ruumis) tarkoittaa kaikkia muita soluja, jotka eivät ole ituradan solulinjassa eli eivät ole sukusoluja tai sukusolun kantasoluja. Somaattiset solut ovat diploidisia, eli niissä on kaksi homologista kopiota kustakin vastinkromosomista. Luokka:Solut
Aroniat

Aroniat (Aronia) on ruusukasvisuku, johon kuuluu kaksi Pohjois-Amerikan itäosissa luonnonvaraisena kasvavaa pensasta. Kumpikaan ei ole ollut kiinnostava hyötykasvina, koska marjat ovat luonnonvaraisessa kasvissa varsin pienet. Toisen maailmansodan jälkeen aronian siemeniä kulkeutui Saksasta Venäjälle, jossa venäläiset kasvitieteilijät jalostivat hyötykasvilajikkeen, jonka marjat ovat isoja ja mehukkaita. Myös koristekasvikäyttöön on jalostettu useita lajikkeita. Aroniat ovat levinneet Venäjälle ja Eurooppaan sekä Intiaan. Marjoja käytetään mausteena ja raaka-aineena marjaviineissä, ja niistä valmistetaan hilloja ja hyytelöitä. Marjat ovat halkaisijaltaan noin 1,5 senttimetriä ja väriltään tumman sinivioletteja. Maku on yleensä karvas ja pensaasta riippuen joko makea tai hapan. Aroniat ovat terveitä ja helppohoitoisia koriste- tai marjapensaita, joiden koristearvo perustuu toisaalta valkeaan kukintaan, kauniisiin ja syksyllä kauan säilyviin hedelmiin ja toisaalta kiiltävään, tummanvihreään lehdistöön, joka saa loistavanpunaisen syysvärin. Leikkausvuonna aroniat eivät kuki eivätkä tuota marjoja. Aroniat - sekä lajit että lajikkeet - ovat hyvin talvenkestäviä. Suomessa aronioitten menestymisvyöhyke pohjoisessa ulottuu vyöhykkeelle VI eli Rovaniemelle. == Lajeja ja lajikkeita == * puna-aronia (Aronia arbutifolia) * musta-aronia (Aronia melanocarpa) * koristearonia (Aronia × prunifolia eli Aronia arbutifolia × melanocarpa) * marja-aronia (Aronia mitschurinii), eri lajikkeita 'Aron’, ’Elata’, ’Hugin’, ’Karhumäki’, ’Nero’, ’Rubina’, ’Viking’ Marja-aronian uusi nimi on marjapihlonia (×Sorbaronia mitschurinii)Kurtto, A., Lampinen, R., Piirainen, M. & Uotila, P. 2019: Checklist of the vascular plants of Finland. Suomen putkilokasvien luettelo. — Norrlinia 34: 1–206. s. 65., sillä uusimman taksonomian mukaan se on siirretty aronioista hybridisukuun pihloniat (×Sorbaronia), johon on risteytetty aronian lisäksi pihlajia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Aroniat (Aronia) * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Aronia * United States Department of Agriculture (USDA): Aronia * Flora of North America: Aronia * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Etelä-Suomen Sanomat

Etelä-Suomen Sanomat on alun perin nuorsuomalainen Lahden seudun ja Päijät- Hämeen maakuntalehti. Sen edeltäjiä olivat vuonna 1900 perustettu Lahden Lehti ja sen seuraaja Lahden Sanomat, joka vuoden 1914 alusta yhdistettiin Uusmaalaisen kanssa Etelä-Suomen Sanomiksi. Lehti oli aluksi vuoteen 1939 asti kolmipäiväinen. Sen jälkeen lehti muuttui kuusipäiväiseksi, ja vuoden 1954 joulukuusta lähtien se on ilmestynyt seitsemänä päivänä viikossa. Lehti siirtyi tabloid-kokoon 15. maaliskuuta 2016. Lehteä kustantaa Lahdessa Hämeen Media Oy, joka kuuluu Keskisuomalainen-konserniin. Päätoimittajana oli 2015–2018 Perttu Kauppinen, joka siirtyi Iltalehteen. ESS:n vastaavaksi päätoimittajaksi on nimitetty Markus Pirttijoki, joka aloitti 1. helmikuuta 2019. ==Levikki== Etelä-Suomen Sanomat on Lahden markkina-alueen luetuin lehti. Sen kokonaislevikki vuonna 2019 oli 38 713 kpl, josta painettujen lehtien osuus oli 33 881 kpl. Vuodesta 2018 kokonaislevikki putosi 3,9 prosenttia. Lukijamäärältään Etelä-Suomen Sanomat on maan seitsemänneksi suurin joka päivä ilmestyvä sanomalehti.Levikintarkastus Oy. Viitattu 12.5.2014 Verkkopalvelu ess.fi tavoittaa viikoittain yli 130 000 eri kävijää.TNS Gallup Oy. Viitattu 12.5.2014 ==Yhteistyö muiden lehtien kanssa== Etelä-Suomen Sanomat tekee yhteistyötä kolmen muun maakuntalehden kanssa. Se kuuluu Keskisuomalaisen, Savon Sanomien ja Karjalaisen yhteistyökoalitioon. Yhteistyö perustuu juttujen ja kokonaisten sivujen vaihtoon. Etelä-Suomen Sanomat julkaisee myös Väli-Suomen Mediat Oy:n kustantamaa Sunnuntaisuomalaista. ==Päätoimittajat== *Oskar Robert Marjanen 1914 *Kaarlo Kytömaa 1914–1915 *Jaakko Tervo 1915–1920 *Jalmari Niemi 1920–1927 *William Ilmoni 1927–1932 *Frans Keränen 1932–1962 *Tauno Lahtinen 1962–1983 *Olli Järvinen 1962–1973 *Eeva Rissanen 1972–1986 *Kauko Mäenpää 1984–1999 *Pentti Vuorio 1986–1995 *Heikki Hakala 1997–2014 *Perttu Kauppinen 2015–2018 Etelä- Suomen Sanomien päätoimittaja vaihtuu. Etelä-Suomen Sanomat, 30.1.2018. (Viitattu 25.4.2108) *Hanna Myyrä (vt.) * Markus Pirttijoki, vastaavaksi päätoimittajaksi 1. helmikuuta 2019 alkaen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * ESS.fi * Hämeen Media * Etelä-Suomen Sanomien vuosikerrat 1914–2013 Kansalliskirjaston digitoitujen aineistojen tietokannassa (käytettävissä vapaakappalekirjastojen tietokoneilla) * Esan Kirjapaino Oy:n omistus- ja osakehistoriaa Pörssitiedon nettisivulla Luokka:Lahden media Luokka:Nuorsuomalainen Puolue Luokka:Suomalaiset sanomalehdet Luokka:Hämeen Media
Hämeen Media

Hämeen Media Oy (tammikuuhun 2022 Mediatalo Esa Oy) on Hämeessä toimiva mediayhtiö, joka on erikoistunut painettujen ja digitaalisten sisältöjen sekä mediapalvelujen tuottamiseen. Mediaperheeseen sisältyvät tilattavat sanomalehdet Etelä-Suomen Sanomat, Itä-Häme, Keski-Häme, Hämeen Sanomat ja Forssan Lehti, kaupunkilehdet Uusi Lahti, Hollolan Sanomat, Päijät-Häme, Nastola-lehti, Orimattilan aluelehti ja Hämeenlinnan Kaupunkiuutiset, verkkopalvelu ess.fi, ääni- ja kuvatuotanto, radio sekä paino- ja jakelupalvelut.Hämeen Media Oy Syyskuussa 2016 Keskisuomalainen osti Mediatalo ESA:n, joka siihen asti omisti Hämeen Median. Hämeen Sanomat Oy fuusioitui syyskuussa 2022 Hämeen Media Osakeyhtiöön, mikä tekee Hämeen Mediasta koko Hämettä palvelevan mediayhtiön. Hämeen Median päätoimipaikka sijaitsee Ilmarisentiellä Lahdessa. Toimintaa on Ilmarisentien lisäksi myös: * Heinolassa, jossa tehdään Itä-Häme-lehteä * Lahden keskustassa Mediakulmassa, josta lähetetään Radio Voiman lähetykset ja jossa työskentelee osa asiakaspalvelusta ja ajoittain myös Uuden Lahden toimitus * Hämeenlinnan Lammilla, jossa sijaitsee Keski-Hämeen toimitus * Hämeenlinnassa, jossa sijaitsee Hämeen Sanomien toimitus * Forssassa, jossa sijaitsee Forssan Lehden toimitus == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Hämeen Media *ESS.fi *Itä-Häme *Keski-Häme *Uusi Lahti *Seutu4 *Hämeen Sanomat *Forssan Lehti *Hämeenlinnan Kaupunkiuutiset *
Wikijunior

Wikijunior on Wikimedian hanke, jonka tavoitteena on kerätä ilmaisia lasten kirjoja eri kielten Wikibooks-projekteihin. Wikijunioria rahoittaa Beck Foundation.<ref name="meta/> == Hankkeen historia == Beck Foundation otti yhteyttä Wikimediaan, esitti ajatuksen ja tarjosi suuren rahasumman hankkeen kehittämiseen. Wikimedia Foundationin hallitus hyväksyi esityksen 16. lokakuuta 2004. Sisällön kehittäminen alkoi Wikikirjastossa 7. marraskuuta 2004. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Hankkeen koordinointisivu Meta- Wikissä * Wikijunior suomeksi Luokka:Wikimedia-hankkeet Luokka:Elektroniset tietoteokset
Magyar Fehér Bor

Magyar Fehér Bor () eli ”magis” on suomalainen tuotenimi Altian markkinoimalle, unkarilaisista rypälelajikkeista valmistetulle sekoitevalkoviinille, jonka valmistuksessa käytetään tyypillisesti 85 % Welschrieslingiä ja 15 % Müller-Thurgau-rypäleitä. Viini on ollut Alkon valikoimissa vuodesta 1935 alkaen. Alko myy viiniä 0,75 litran pulloissa. Vuosina 2008–2011 Magyar Fehér Bor oli Alkon myydyin viini. Vuonna 2015 Magyar Fehér Boria myytiin Alkossa 624 434 litraa, ja se oli litramäärältään neljänneksi myydyin viini. == Lähteet == Luokka:Valkoviinit Luokka:Anora Groupin tuotteet Luokka:Unkarilaiset viinit
Ed Greenwood

Ed Greenwood (s. 1959) on kanadalainen kirjailija, joka kehitti Forgotten Realms -fantasiamaailman. Hän on kirjoittanut useita Forgotten Realms -maailmaan sijoittuvia romaaneja sekä roolipelikirjoja. Ehkä suosituin Greenwoodin kirjoissa seikkailevista hahmoista on velho Elminster. Greenwood on ammatiltaan kirjastonhoitaja. == Teokset == === Suomennetut teokset === * Elminster-sarja # # # # # === Suomentamattomat teokset === * Shandril's Saga -sarja ** Spellfire (1988) ** Crown of Fire (1994) ** Hand of Fire (2002) * The Shadow of the Avatar -trilogia ** Shadows of Doom (1995) ** Cloak of Shadows (1995) ** All Shadows Fled (1995) * The Cormyr Saga -sarja ** Cormyr: A Novel (1996) ** Death of the Dragon (2000) * The Harpers -sarja ** Crown of Fire (ks. yllä) ** Stormlight (1996) * Double Diamond Triangle Saga -sarja ** The Mercenaries (1998) ** The Diamond (1998) * Sembia-sarja ** The Burning Chalice – The Halls of Stormweather: A Novel In Seven Parts (2000) * Silverfall: Stories of the Seven Sisters (1999) * Forgotten Realms -antologian novellit ** Elmister at the Mage Fair – Realms of Valor (1993) ** So High A Price – Realms of Infamy (1994) ** The Eye of the Dragon – Realms of Magic (1995) ** A Slow Day In Skullport – Realms of the Underdark (1996) ** The Whispering Crown – Realms of the Arcane (1997) ** The Place Where Guards Snore at their Posts – Realms of the Deep (2000) ** When Shadows Come Seeking A Throne – Realms of Shadow (2002) Luokka:Kanadalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Forgotten Realms Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
M249 SAW

M249 on Yhdysvaltain armeijan käyttämä, belgialaiseen FN Herstalin "Minimi"-konekivääriin perustuva kevyt konekivääri (niin sanottu SAW eli Squad Automatic Weapon). Se on ilmajäähdytteinen, kaasutoiminen ja ammusvyötä tai lipasta käyttävä täysautomaattinen, vain sarjatulta ampuva tulitukiase. Yhdysvaltain armeija otti M249:n käyttöönsä samoihin aikoihin, kun FN aloitti mallin sarjatuotannon 1982. Siitä lähtien ase on kerännyt alkuvaikeuksien jälkeen hyvän maineen luotettavana ja tehokkaana tulitukiaseena. Aseen piippu on nopeasti vaihdettavissa ja vaihtoa helpottamassa on myös kantokahva. Jokaiselle piipulle voidaan antaa omat kohdistusarvot erikseen, jotta aseen tarkkuus ei kärsi piippujen vaihtuessa. Piipun alla sijaitsee kaasumäntä. M249 ampuu avoimella lukolla, jotta jäähdytys olisi mahdollisimman tehokas purskeiden välillä. Lipasta käytettäessä aseen teoreettinen tulinopeus on erittäin nopea, 1 000 laukausta minuutissa. Tulinopeus laskee huomattavasti vyötä käytettäessä (~750 lks/min), sillä vyön syöttäminen vaatii lisää voimaa. Suositeltu tulinopeus vaihtelee kuitenkin käytön mukaan seuraavasti: 85 lks/min ilman piipun vaihtoa 200 lks/min kun piippu vaihdetaan 2 minuutin välein 850 lks/min kun piippu vaihdetaan minuutin välein Yhdysvaltain armeijan määrittelemä teoreettinen ampumaetäisyys M249:lle on 3 600 metriä. Tehokas ampumaetäisyys on kuitenkin huomattavasti lyhyempi: 1 000 metriä tulitukitehtävissä, 800 metriä aluemaaleille ja 600 metriä pistemaaleille. Aseella voi ampua myös valojuovia, joiden tehokas näyttömatka on 900 metriä. M249 on osoittautunut kenttäkäytössä vuosien myötä varsin luotettavaksi. Silti aseen iästä johtuen viimeisimmät viat on havaittu Irakin sodassa – nykyiset Yhdysvaltain armeijan aseet ovat yleensä yli kymmenen vuotta vanhoja. Vaikka kymmenen vuoden ikä ei sinänsä ole M249:n tyyppiselle aseelle mitenkään merkittävä, aseeseen kohdistuva normaali kulutus kuitenkin vähentää luotettavuutta. Tyypillisimmät dokumentoidut iästä johtuvat viat ovat syöttöhäiriöt käytettäessä muovisia 200 ammuksen lippaita, joiden kiinnikkeet kuluvat käytössä. Lipas ei silloin välttämättä asetu oikein paikoilleen ja saattaa aiheuttaa vinosyöttöjä. Luokka:Konekiväärit
Aleksei Leonov

Aleksei Arhipovitš Leonov (Алексе́й Архи́пович Лео́нов, 30. toukokuuta 1934 Listvjanka – 11. lokakuuta 2019 Moskova) oli venäläinen kosmonautti, josta tuli ensimmäinen avaruuskävelyn tehnyt ihminen 18. maaliskuuta 1965. Leonov oli yksi kahdestakymmenestä ensimmäiseen kosmonauttiryhmään vuonna 1960 valitusta. Hänen avaruuskävelynsä piti olla alun perin Vostok 11 -lennolla, mutta kun se peruuntui, kävely tapahtui Voshod 2:lla. Hän oli ulkona noin viisi metriä avaruusaluksesta 12 minuutin ajan 18. maaliskuuta 1965. Avaruuskävely oli päättyä katastrofiin, kun Leonovin avaruuspuku oli avaruuskävelyn aikana tyhjiössä paisunut, mutta ylipaineventtiilin avaamisen pienennettyä avaruuspuvun kokoa hän pääsi takaisin alukseen. Vuonna 1968 Leonov valittiin Kuun kiertävälle Sojuz-lennolle, mutta kun kaikki miehittämättömät testilennot epäonnistuivat ja Yhdysvallat oli kiertänyt Kuun Apollo 8:lla, lento peruuntui. 1971 Leonovin piti osallistua epäonniselle Sojuz 11 -lennolle, mutta miehistö vaihdettiin varamiehistöön, kun kosmonautti Valeri Kubasovin epäiltiin sairastavan tuberkuloosia. Leonovin seuraavakin lento oli merkittävä: hän oli komentajana Neuvostoliiton puolella Apollo- Sojuz-testiprojekti-lennolla (Sojuz 19), joka oli Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton ensimmäinen yhteinen avaruuslento. Vuodet 1976–1982 Leonov oli kosmonauttiryhmän päällikkö ja Juri Gagarinin kosmonauttikoulutuskeskuksen apulaisjohtaja. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1991. Arthur C. Clarken kirjassa 2010: Avaruusodysseia sekä sen pohjalta tehdyssä elokuvassa on kuvitteellinen avaruusalus nimeltään Aleksei Leonov. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Neuvostoliittolaiset avaruuslentäjät Luokka:Neuvostoliiton sankarit Luokka:Neuvostoliittolaiset kenraalit Luokka:Neuvostoliittolaiset lentäjät Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Saarniraivio

Saarniraivio () on Espoon keskuksen asuinalue Suvelan ja Kiltakallion kainalossa. Saarniraiviossa on rivitaloja ja matalahkoja kerrostaloja. Alueella on pari päiväkotia ja kaksi peruskoulua. Jalavapuiston koulu on alakoulu ja Saarnilaakson koulu yläkoulu. Saarnilaakson koulussa on myös Espoon työväenopiston toimintaa. Alueen kerrostalot ovat vinokattoisia. Niistä erottaa hyvin esimerkiksi Sokinsuontiellä, missä Saarniraivio loppuu ja mistä tasakattoisten kerrostalojen Suvela alkaa; asemakaava ratkaisee kattojen muodon. Alue rajoittuu etelässä Espoonväylään ja Hösmärintiehen ja luoteessa Kiltakallioon. Koillisessa Saarniraivio jatkuu Sunantien yli pienenä niemekkeenä Sokinsuontielle asti. Hösmärintien eteläpuolella on Sunan pientaloalue. == Liikenne == Saarniraiviosta pääsee linja-autoilla Espoossa mm. Tapiolaan, Espoon keskukseen, Matinkylään, Jorviin, Kuitinmäkeen ja Soukkaan. Seutulinjoilla pääsee Helsingin Kamppiin. Luokka:Espoon keskus