EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lehtohopeatäplä

Lehtohopeatäplä (Boloria titania) on täpläperhosten heimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen. == Koko ja ulkonäkö == Lehtohopeatäplän siipien kärkiväli on noin 31–44 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Boloria titania MHNT CUT 2013 3 20 PONT GERENDOINE 05 Dos.jpg|Lehtohopeatäplä Boloria titania MHNT CUT 2013 3 20 PONT GERENDOINE 05 Ventre.jpg| △ Lehtohopeatäplä == Levinneisyys == Lehtohopeatäplä on boreomontaani laji. Se esiintyy laikuttaisesti Euraasiassa Keski-Euroopan länsiosista Baltiaan, Suomeen ja Venäjälle ja täältä Siperiaan, Altai- ja Kenteivuorille. Laji puuttuu Skandinaviasta. Pohjois-Amerikassa laji esiintyy Labradorista Alaskaan sekä Yhdysvaltojen pohjoisosissa ja Kalliovuorilla New Mexicoon saakka. Levinneisyys Suomessa on rajoittunut muutamille alueille erityisesti Kaakkois- Suomessa (Pernaja ja Kitee). Perhosta esiintyy mahdollisesti myös Etelä- Hämeessä ja Satakunnassa. Lehtohopeatäplä on ollut Suomessa aina harvinainen laji, mutta levinneisyys on ollut aikaisemmin laajempi, jolloin sitä on tavattu myös Varsinais-Suomessa. Laji on rauhoitettu Suomessa. == Elinympäristö == Lehtohopeätäplän elinympäristöä ovat valoisat metsämaastot, metsänreunat ja aukiot. Alpeilla lajia tavataan 1 200–1 700 metrin korkeudessa. Elinympäristöä Suomessa ovat rehevät ja lehtomaiset metsät, joissa se lentää puoliavoimilla paikoilla. == Lentoaika ja elintavat == Lehtohopeatäplän lentoaika on kesä–heinäkuussa riippuen esiintymisalueesta. Lentoaika Suomessa on kesäkuun lopulta heinäkuun lopulle. Runsaimman lennon ajankohta riippuu kesän säistä. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana. == Ravintokasvi == Toukan ravintokasveja ovat orvokit (Viola) ja tattaret (Polygonum). ==Lähteet== * * *P. Pakkanen: Lehtohopeatäplä (Boloria titania) ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == *Perhosopas: Lehtohopeatäplä (Boloria titania) *Suomen Perhoset: Lehtohopeatäplä *Luontoportti: Lehtohopeatäplä (Boloria titania) *UniProt, Taxonomy: Clossiana titania Luokka:Kaposiivet ja hopeatäplät
Sound of Finland

Sound of Finland Oy on Poko Records Oy:n perustaja Epe Heleniuksen keväällä 2009 perustama itsenäinen musiikkiyhtiö. Se julkaisee musiikkia kolmella alamerkillä: Poison Pill, Hyeena Trax, Fanfaari. Sen julkaisuihin kuuluu albumeja ja singlejä artisteilta: The Freza, Adamantra, Honey B & T-Bones, Ville Leinonen ja Peer Günt. Sound of Finland Oy:n omistaa Epe Heleniuksen kustannusyhtiö Poplandia Music Oy. ==Artistit== * The Scenes * Suvi Isotalo * Antti Kleemola * Honey B & T-Bones * Pelle Miljoona * Jukka Takalo * Francine * Matthau Mikojan * Home Junior * Barbe-Q-Barbies * Ville Leinonen * Snow White's Poison Bite * Se, josta ei puhuta * Joey Luumäki & Tappajatomaatit * Peer Günt * Hauli Bros == Aiheesta muualla == *SOF Luokka:Suomalaiset rockmusiikin levy-yhtiöt
Iolu Abil

Iolu Johnson Abil (1942 Tanna, Vanuatu) on vanuatulainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä vuosina 2009–2014. Abil oli ministerinä itsenäisen Vanuatun ensimmäisessä hallituksessa, jota johti Walter Lini. Abil valittiin Vanuatun presidentiksi 2. syyskuuta 2009 presidentinvaalissa. Hän vannoi virkavalansa samana päivänä. Abil tuli valituksi vaalin kolmannella kierroksella, jolla hän sai vaaditut kaksi kolmasosaa valintakollegion äänistä. Presidentti valittiin 11 ehdokkaan joukosta. Kuukautta aiemmin virkakautensa lopettanut edellinen presidentti Kalkot Mataskelekele oli myös ehdokkaana; hän sai kolmannella kierroksella toiseksi eniten ääniä. Vaalin kolmannelle kierrokselle oli päässyt kuusi ehdokasta. Useat kollegion jäsenet olivat aiemmin kannattaneet Mataskelekelen uudelleenvalintaa. Lopulta pääministeri Edward Natapein Abilille antama kannatus toi tälle riittävän enemmistön. == Lähteet == Luokka:Vanuatun presidentit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Afrikan Isotjärvet

Afrikan Isotjärvet, myös Isotjärvet, ovat ryhmä järviä, jotka sijaitsevat Itä- Afrikan hautavajoamassa ja sen läheisyydessä. Niihin voidaan laskea kuuluvaksi Victorianjärvi, Tanganjikajärvi, Njassajärvi, Turkanajärvi, Rukwajärvi, Albertinjärvi, Mwerujärvi, Kivujärvi, Edwardinjärvi ja Kyogajärvi. Joskus Isoillajärvillä tarkoitetaan pelkästään Valkoisen-Niilin yläjuoksun järviä, joita ovat Victorianjärvi, Albertinjärvi ja Edwardinjärvi. Toisaalta Kyogajärveä ei yleensä lueta yhdeksi Isoistajärvistä pienen kokonsa vuoksi, vaikka se sijaitseekin samassa järvisysteemissä. Myöskään Rukwajärveä ja Mwerujärveä ei useinkaan lueta Isoihinjärviin. Isotjärvet kuuluvat Niilin, Sambesin ja Kongojoen vesistöihin lukuun ottamatta Turkanajärveä, josta vettä poistuu ainoastaan haihtumalla. Alueen valtiot ovat Kongon demokraattinen tasavalta, Burundi, Ruanda ja Uganda. Joskus alueeseen lasketaan myös Tansanian ja Kenian luoteisosat. Kuva Nimi Valtiot Laskuvesistö Pinta-ala Tilavuus Rantaviiva Keskisyvyys Suurin syvyys Pinnan korkeus Victorianjärvi Victorian Niili 68 870 km² 2 760 km³ 3 440 km 40 m 80 m 1 134 m Tanganjikajärvi Lukugajoki 32 600 km² 19 000 km³ 1 900 km 570 m 1 470 m 773 m Njassajärvi (Malawijärvi) Shirejoki 29 500 km² 7 775 km³ – 264 m 706 m 500 m Turkanajärvi Ei laskujokea 6 500 km² 187 km³ – 7 m 73 m 360 m 100px Albertinjärvi Albertin Niili 5 600 km² 280 km³ – 25 m 58 m 615 m Edwardinjärvi Semlikijoki 2 252 km² 78 km³ – 17 m 112 m 912 m Kivujärvi Ruzizijoki 2 200 km² 333 km³ – 240 m 480 m 1 460 m Kyogajärvi Victorian Niili 1 300 km² – – 6 m 8 m 914 m == Lähteet == Isotjärvet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Otradnyi

Otradnyi () on kaupunki Samaran alueella Venäjällä. Se sijaitsee Bolšoi Kinel -joen rannalla 91 kilometriä Samarasta itään. Asukkaita on 47 700 henkeä (vuonna 2010). 1920-luvulla paikalle perustettiin Otradnojen kylä, josta vuonna 1947 tuli Otradnyin kaupunki. Talous perustuu lähistöllä sijaitsevien öljyesiintymien hyödyntämiseen. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Otradnyin kaupungin sivusto Luokka:Samaran alueen kaupungit
Zarinsk

Zarinsk () on kaupunki Altain aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Obin sivujoen Tšumyšin varrella 99 kilometriä Barnaulista itään. Kaupunki on Zarinskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Barnaulin ja Novokuznetskin välinen rautatie. Asukkaita on 49 700 henkeä (vuonna 2008). Kaupunki on perustettu vuonna 1979, jolloin Zarinskajan asemataajama ja piirikeskus Sorokino yhdistettiin. Suurin tuotantolaitos on koksinvalmistaja ”Altai-koks”. Zarinskissa on myös rakennus- ja elintarviketeollisuutta. ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Zarinskin kaupungin sivusto Luokka:Altain aluepiirin kaupungit
Osinniki

Osinniki () on kaupunki Kemerovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kuzbassissa Kondomajoen varrella. Kaupungin läpi kulkee Taštagolin ja Novokuznetskin välinen rautatie. Asukkaita on 47 400 henkeä (vuonna 2008). Kaupunki on perustettu vuonna 1938. Sen talous perustuu kivihiilen ja sähkön tuotantoon. ==Lähteet== * Luokka:Kemerovon alueen kaupungit
Toivo Pekkasen koulu

Toivo Pekkasen koulu oli peruskoulu Kotkassa kaupungin keskustassa Kotkansaarella. Koulussa oli luokat 1–6 ja siellä toimi myös musiikkiluokka ja maahanmuuttajien luokka sekä esikoulu. Koulu on valmistunut vuonna 1966 Isopuiston viereen, ja sen on suunnitellut Kotkan kaupungin arkkitehtiosasto kaupunginarkkitehti Lauri Heinäsen johdolla. Nimensä koulu on saanut kirjailija Toivo Pekkasen mukaan. Toivo Pekkasen koulu lakkautettiin lukuvuoden 2014-2015 jälkeen. Syksyllä 2015 luokilla 4 ja 5 aloittavat oppilaat siirtyivät Haukkavuoren kouluun. Luokilla 6 ja 7 aloittavat oppilaat siirtyivät taas Keskuskouluun. Lukuvuoden 2015-2016 Haukkavuoren koulu toimi väistötiloissa Toivo Pekkasen koulun tiloissa sisäilmaongelmien vuoksi. Syksyllä 2016 Haukkavuoren koulu palasi omiin tiloihin. Toivo Pekkasen koulun sali on vielä toiminnassa. Sitä käytetään mm. Kotkan seurojen harrastuspaikkana ja Kotkansaaren koulujen liikuntatuntien suorituspaikkana. Toivo Pekkasen koulun Keskuskadun puolen pihalla on koripallokorit, puolapuita ja muita laitteita, joita saa käyttää vapaasti. Koulun toisella pihalla toimii päiväkoti. ==Lähteet== ===Viitteet=== Luokka:Kotkan peruskoulut Luokka:Entiset suomalaiset oppilaitokset
Päivi Granö

Päivi Maaria Granö (s. 9. toukokuuta 1958 Jyväskylä, Suomi) on Lapin yliopiston kuvataidekasvatuksen professori. Koulutukseltaan hän on taiteen tohtori, filosofian maisteri ja peruskoulunopettaja. Granö suoritti peruskoulunopettajan tutkinnon Turun yliopistossa vuonna 1980 ja filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1986. Taideteollisesta korkeakoulusta hän valmistui vuonna 1992 taiteen kandidaatiksi, vuonna 1999 taiteen lisensiaatiksi ja vuonna 2001 taiteen tohtoriksi. Granö on toiminut Turun yliopiston Rauman opettajankoulutuslaitoksella kuvataiteen tuntiopettajana ja lehtorina vuosina 1986–2002 ja Turun yliopiston humanistisen tiedekunnan Kulttuurituotannon ja maisemantutkimuksen laitoksella Porin yliopistokeskuksessa maisemantutkimuksen lehtorina ja vs. professorina 2002–2007. Nykyiseen virkaansa hänet nimitettiin 1. elokuuta 2007 alkaen. Väitöskirjassaan hän käsitteli kolmen suomalaisen kuvataiteilijan lapsuuden ja taiteen välistä suhdetta. Muissa julkaisuissaan Granö liikkuu kulttuuritutkimuksen, historian ja taiteen tutkimuksen välimaastossa. ==Julkaisuja== * == Lähteet == * Lapin yliopiston hallitus nimitti viranhaltijoita ja uusia jäseniä hallitukseen. Lapin yliopisto 25.5.2007. Viitattu 9.4.2020. Luokka:Lapin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Taiteentutkijat (kuvataide) Luokka:Maisemantutkijat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Verhnjaja Salda

Verhnjaja Salda () on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Saldajoen rannalla 195 kilometriä Jekaterinburgista pohjoiseen. Kaupunki on Verhnjaja Saldan piirin keskus. Sen kautta kulkee Nižni Tagilin ja Alapajevskin välinen rautatie. Kaupungissa on vuoden 2007 tietojen mukaan 49 000 asukasta. thumb|230px|left|Kaupungin kulttuuritalo. Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1778 perustetun rautatehtaan asuintaajamasta. Vuonna 1931 sinne rakennettiin suuri metallirakennetehdas. Verhnjaja Saldasta tuli kaupunki vuonna 1938. Nykyään siellä on metalliteollisuutta, josta merkittävin on maailman suurimman titaanivalmistaja VSMPO-AVISMA (pääkonttori kaupungissa). ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== * Verhnjaja Saldan kaupungin sivusto Luokka:Sverdlovskin alueen kaupungit
Gränsvallen (jääpallo)

Gränsvallen on jääpallokenttä Haaparannalla, Ruotsissa. Kenttä sijaitsee Marielundin kaupunginosassa. Gränsvallenia käyttävät kotikenttänään Länsi- Rajan Konkarien, Haparanda Tornio Bandyn ja Haparanda SKT:n joukkueet. Joskus Gränsvallenin jääpallokenttää kutsutaan selvyyssyistä Gränsvallenin tekojääradaksi erottamaan se samannimisestä Haaparannalla sijaitsevasta jalkapallokentästä. Syyskuussa 2009 tapahtuneen nimen myynnin seurauksena Gränsvallenia kutsutaan Akelius Cape East Arenaksi HT Bandyn, ToPV:n ja HSKT:n otteluiden yhteydessä. Gränsvallenin kentän länsisivulla on kattamaton katsomo, joka valmistui kentän rakentamisen yhteydessä. Vuoden 2001 jääpallon maailmanmestaruuskilpailuihin, jonka toisena pelipaikkana Gränsvallen toimi, kentän itäsivulle valmistui katettu puurakenteinen pääkatsomo. Molemmat katsomot ovat seisomakatsomoita. Gränsvallenin kenttään on asennettu jäädytysjärjestelmä, ja kentällä on valaistus. Merkittävimpiä Gränsvallenilla järjestettyjä tapahtumia ovat Suomi–Ruotsi-jääpallomaaottelu 1990, jääpallon MM-kilpailut 2001 sekä jääpallon Suomen mestaruusfinaalit vuosina 2005, 2006 ja 2007. Luokka:Ruotsin tekojääradat Luokka:Tornion urheilu Luokka:Haaparannan kunta sv:Kategori:Bandyanläggningar i Sverige
Gränsvallen

Gränsvallen voi viitata seuraaviin: * Gränsvallen, jalkapallokenttä Haaparannalla, Ruotsissa * Gränsvallen, jääpallokenttä Haaparannalla, Ruotsissa
Anthony Vanden Borre

Anthony Vanden Borre (s. 24. lokakuuta 1987 Likasi, Zaire) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja oikea puolustaja. Hän edustaa Jupiler Pro Leaguessa pelaavaa RSC Anderlechtia. == Seurajoukkueura == Vanden Borre pelasi debyyttinsä Anderlechtin riveissä vain 16 vuoden ikäisenä.http://www.theoffside.com/world-football/a-name-to-remember-anthony- vanden-borre.html Hän voitti kotimaansa Belgian pääsarjamestaruuden kausina 2003–2004, 2005–2006 ja 2006–2007. Vanden Borre liittyi Fiorentinaan 1. heinäkuuta 2007. Hän teki Serie A -debyyttinsä 7. lokakuuta 2007 Juventusta vastaan. Hän siirtyi 19. tammikuuta 2008 Genovaan sopimuksella, jossa Papa Waigo siirtyi Fiorentinaan, ja Vanden Borre tuli Fiorentinan ja Genovan yhteisomistukseen.http://www.skysports.com/story/0,19528,12875_3060428,00.html Kesäkuussa 2008 Genova ilmoitti, että seura oli saanut täydet oikeudet pelaajaan. 13\. elokuuta 2009 Vanden Borre siirtyi yhden vuoden lainasopimuksella Portsmouthin.http://news.bbc.co.uk/sport2/hi/football/teams/p/portsmouth/8199966.stmhttp://www.portsmouthfc.co.uk/index.php?cms_ref=news&qs;_article_id=2710 Hän teki debyyttinsä 19. elokuuta 2009 Birminghamia vastaan. Vanden Borre siirtyi vuoden 2011 alussa ilmaissiirrolla kotimaansa KRC Genkiin, jossa voitti heti tulokaskaudellaan Belgian-mestaruuden. Seuraavan kauden jälkeen hän jäi ilman sopimusta, kunnes palasi Anderlechtiin tammikuussa 2013. Hän voitti seurassa liigamestaruuden kausilla 2012–2013 ja 2013–2014. == Maajoukkueura == Vanden Borre teki debyyttinsä Belgian maajoukkueessa 28. huhtikuuta 2004 ystävyysottelussa Turkkia vastaan. Kentälle hän pääsi 90. minuutilla Eric Deflandren tilalle. Hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Belgian joukkueeseen Pekingin olympialaisissa 2008.http://www.fifa.com/mensolympic/teams/team=1889276/squadlist.html Hän pelasi yhden ottelun MM-kilpailuissa 2014. Hän on edustanut maajoukkuetta vuosien 2006http://soccernet.espn.go.com/players/international?id=42572&league;=fifa.world&cc;=5739 ja 2010 MM-kilpailujen sekä 2008, 2012 ja 2016 EM-kilpailujen karsinnoissa. ==Lähteet== Luokka:Belgialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vierun ruukki

Vierun rautaruukki toimi Padasjoen Arrakoskella vuosina 1853–1896 (myös vuodet 1901 ja 1905 on mainittu toiminnan lopettamisvuotena). Ruukin perusti 1853 Saksalan kartanon omistanut Robert Mauritz von Fieandt (1821–1890) ja se sijaitsi Vierunkosken rannalla Vähä-Saksalan ratsutilalta vuokratulla maalla. Samalle tontille oli Arrakosken sahan kirjanpitäjä Constantin von Fieandt perustanut öljytehtaan viisi vuotta aiemmin 1848, ruukki rakennettiin joen länsirannalle öljytehdasta vastapäätä. Öljytehdas toimi Arrakoskella aina noin 1900 saakka. Museoviraston kulttuuriympäristön rekisteriportaali : Padasjoki, Vierun ruukki Ruukkiin kuului Padasjoen Vierunkoskella sijainneet harkkohytti, kankirautavasara ja kaksi ahjoa sekä viikate- ja nippulaitos Arrakoskella. Ruukin käyttämä järvimalmi saatiin Jämsän Kankarisvedestä ja Rautavedestä, Asikkalan Vähä-Äiniönlahdesta, Sysmän Palvanlahdesta ja Kuhmoisten Karkjärvestä. Lisäksi ruukille tuotiin harkkorautaa taottavaksi Saaninkosken ruukilta Pihtiputaalta. Harkkohytin toiminta loppui jo vuonna 1859. Vierunkosken yläpuolelle kilometrin päähän Vierun ruukista perustettiin samana vuonna myös toinen Arrakosken rautaruukin nimellä tunnettu laitos. Tämä ruukki toimi vuoteen 1896 saakka. Se sijaitsi Arrakosken alapuolella Arrakosken kylän keskellä. Molempien ruukkien tuotantorakennukset on purettu, sen sijaan asuinrakennuksia on siirretty läheisiin Jokioisten ja Taulun kyliin. Vierun ruukin konttorina toiminut Annala-niminen rakennus on nykyisin Taulun kylässä ja Vierun ruukin isännöitsijän entinen asuintalo on Padasjoen kirkonkylässä. Ruukkien sijaintipaikoilla on vielä nähtävissä rakennusten jäänteitä. Ruukin sijaintipaikalla on säilynyt lohkokivistä rakennettu pato sekä kosken länsirannalla puretun vasarapajan perustukset, tiilikasoja ja kivisen voimakanavan rauniot. == Lähteet == Luokka:Suomen ruukit Luokka:Padasjoen rakennukset ja rakennelmat
Mikko Lahtinen (pesäpalloilija)

Mikko Lahtinen (s. 11. kesäkuuta 1979 Siilinjärvi) on suomalainen pesäpalloilija. Joka edustaa kaudella 2015 Ykköspesiksessä pelaavaa Puijon Pesistä Pääsarjaurallaan hän pelasi viimeiseksi Sotkamon Jymyssä. Aiemmin Lahtinen on edustanut kuopiolaista Puijon Pesistä. Ulkokentällä Lahtinen pelasi lukkarina, entisen lukkarin Jani Komulaisen siirryttyä polttolinjaan. Hän saavutti urallaan kolme SM-mitalia, pronssin (2006) Puijon Pesiksessä ja kullan (2009) sekä pronssin (2010) Sotkamon Jymyssä. Lahtinen on myös pelannut kahdessa Itä–Länsi-ottelussa. Vuonna 2007 Lahtisella todettiin kilpirauhassyöpä, jonka vuoksi loppukauden PuPessa lukkaroi Kouvolan Pallonlyöjien Stefan Sburatura. Hän toipui pelikuntoon sairaudesta.http://www.iltalehti.fi/urheilu/2009091310234318_ur.shtml Syksyllä 2010 Lahtinen uutisoi lopettavan peliuransa saavutettuaan pitkään tavoittelemansa mestaruuden ja muutettuaan Etelä-Suomeen. Kauden 2014 jälkeen hän kuitenkin ilmoitti palaavansa kaudeksi 2015 Puijon Pesiksen riveihin. == Saavutukset == === Pelaajana === * 1 SM-kulta: 2009 * 2 SM-pronssia: 2006, 2010 * 2 Itä-Länsi-ottelua: 2004, 2009 * Superpesiksen kuukauden pelaaja: elokuu 2009 http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/pelaajatilastot/kuukauden_pelaajat/ ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Mikko Lahtisen pelaajatilastot Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Sotkamon Jymyn pelaajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pesäpallon Suomenmestaruuskilpailut 1923

Pesäpallon Suomenmestaruuskilpailut 1923 oli toinen kerta, jolloin lajin Suomenmestaruus ratkaistiin. Mestaruuden voitti Helsingin Pallonlyöjät, joka voitti Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiiristä kootun joukkueen. Käytännössä samat joukkueet kohtasivat myös suojeluskuntajärjestön mestaruusottelussa ja tuloskin oli lähes identtinen, 11–3 Helsingille. == Joukkueet == * Etelä- Pohjanmaan Palloveikot * Helsingin Pallonlyöjät * Helsingin Pallo-Toverit * Helsingin Toverit * Lahden suojeluskunta * Loviisan Tor * Toijalan Vauhti == Kilpailun kulku == == Mitalistijoukkueet == ===Helsingin Pallonlyöjät=== *Ville Osola *Urho Veneskoski *Gustaf Palmros *Armas Palmros *Väinö Kinnunen *Aarne Taiminen *Armas Saarinen *Yrjö Koskinen *Lauri Tamminen ===Etelä- Pohjanmaan Palloveikot=== *J. Aho *A. Puodinketo *E. Sysilampi *E. Lusa *L. Lindroos *L. Jyllilä *A. Ylikokko *Arvo Haavisto *Viljo Aro (kapteeni) ==Lähteet== * http://pesis-fi.directo.fi/pesapalloliitto/historia/julkaisuja/ * http://www.mrasilainen.com/ Miesten 1923 Luokka:Vuoden 1923 urheilu
Pesäpallon Suomenmestaruuskilpailut 1924

Pesäpallon Suomenmestaruuskilpailut 1924 oli SM-kilpailujen kolmas kausi. Mestaruuden voitti kolmannen kerran peräkkäin Helsingin Pallonlyöjät. Loppuottelussa se venyi voittoon oltuaan ottelussa kolme kertaa takaa- ajoasemassa. ==Pudotuspelit== Pudotuspeleissä paikasta varsinaisessa SM- loppuottelussa kamppailivat seurajoukkueet ja yksittäiset suojeluskuntien joukkueet. Suojeluskuntapiirien joukkueet pelasivat toisaalla järjestön mestaruudesta. Suojeluskuntajärjestön mestaruudesta pelattiin lopputurnaus Nurmon raviradalla 28. syyskuuta. Mukana olivat Pohjois-Hämeen, Etelä- Pohjanmaan, Kuopion ja Kymenlaakson piirien joukkueet. Loppuottelussa Pohjois- Häme voitti Etelä-Pohjanmaan 16–8. Kuopiolaiset siis selvisivät niin siviili- kuin suojeluskuntasarjassakin välieriin saakka. ==Loppuottelu== Loppuottelussa kohtasivat Helsingin Pallonlyöjät ja Pohjois-Hämeen Pallonlyöjät. Lähteistä ei löydy varmaa tietoa siitä miten Pohjois-Hämeen Pallonlyöjät pääsi loppuotteluun. Yksi mahdollisuus on että se oli sama joukkue kuin Pohjois- Hämeen suojeluskuntapiiri, joka oli suojeluskuntajärjestön vuoden 1924 mestari, ja pääsi sen vuoksi suoraan loppuotteluun. Loppuottelu pelattiin Kaisaniemessä 12. lokakuuta 1924. Sen voitti Helsingin Pallonlyöjät lukemin 5–4. Ottelun juoksulista: Joukkue Yht. Pohjois-Hämeen Pallonlyöjät 1 0 1 2 0 0 0 4 Helsingin Pallonlyöjät 1 0 2 1 0 1 0 5 ===Juoksut=== P-Häme HPL Toi Juoksu Toi Seppälä 1–0 1–1 Kinnunen Lahtinen 2–1 2–2 Lindström 2–3 Kinnunen V. Veneskoski 3–3 U. Veneskoski 4–3 4–4 Lindström 4–5 Taipale ==Mestarijoukkue== * Väinö Kinnunen * Aarne Taiminen * Yrjö Koskinen * Ville Lindström * Evert Taipale * Niilo Mikkola * Artturi Kontio * Gustaf Palmros * Lauri Tamminen. ==Hopeajoukkue== Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirin joukkue oli kokoonpantu kolmen eri suojeluskunnan pelaajista: * Lukkari - Urho Veneskoski - Tampereen sk * seppari - J.Väliniemi - Toijala * 1-vahti - J.Saari - Tampere * 2-vahti - J.Alha - Toijala * polttaja - T.Seppälä - Toijala * 3-vahti - Väinö Veneskoski - Tampere * 2-varavahti - Y.Kotikoski - Toijala * 3-varavahti - M.Lahtinen - Toijala * koppari - P.Männistö - Mänttä * koppari - Ramstedt - Tampere ==Lähteet== * http://www.pesis.fi/artikkeliarkisto/?num=35076 * http://www.mrasilainen.com/ Miesten 1924 Luokka:Vuoden 1924 urheilu
Pesäpallon Suomenmestaruuskilpailut 1925

Pesäpallon Suomenmestaruuskilpailut 1925 oli SM-kilpailujen neljäs kausi. Mestaruuden voitti Lahden suojeluskunta nousten finaalissa neljän juoksun takaa-ajoasemista voittoon. Kuten Lahden suojeluskunnan menestys osoittaa oli suojeluskuntien pesäpalloilu kovalla tasolla. Järjestön mestaruuskilpailut olivatkin SM-kisoja suurempi tapahtuma. Niihin osallistui kokonaista 20 joukkuetta. Etelä-Hämeen piiri, jonka joukkueessa osa lahtelaisistakin pelasi, jäi kilpailussa kakkoseksi. Mestaruuden voitti Pohjois-Häme, jonka pelaajisto koostui Toijalan Vauhdin ja Tampereen Pyrinnön pelaajista. Helsingin piiri, jonka pelaajisto oli Helsingin Pallonlyöjistä ja Pallo-Tovereista jakoi kolmannen sijan Jyväskylän piirin kanssa, joten menestys sijoittui molemmissa kilpailuissa samoille seuduille. Pesäpalloilijoiden yhteistyö Palloliiton kanssa ei sujunut toivotulla tavalla ja pesäpalloilijat anoivat SVUL:n jäsenyyttä. Järjestö ottikin pesäpallon ohjelmaansa ja uuden pesäpallojaoksen perustava kokous pidettiin 27. toukokuuta 1925. == Pudotuspelit == Loppuottelun juoksulista: Joukkue Yht. Lahden suojeluskunta 0 0 0 1 0 4 3 8 Tampereen Pyrintö 2 0 2 0 0 0 0 4 ==Mitalistijoukkueet== Lahden suojeluskunnan joukkueen pelaajat: * Paavo ”Papa” Laine * Lauri ”Pisa” Laune * Lauri ”Lasse” Salminen * Paavo ”Nuta” Nuotio * Jaakko ”Jaska” Luhtanen * E. Koskelainen * Olli ”Lumppe” Veijola * Pauli ”Pali” Hannula * Tauno ”Tanne” Byckling (Alhava) Tampereen Pyrinnön joukkueen pelaajat: * Aarnio * Urho Veneskoski * V. Perkola * O. Ladau * Jonni Saari * Väinö Veneskoski * Niemi * P. Aaltonen * Toivo Tarkka Helsingin Pallonlyöjät: *Väinö Kinnunen *Erik Salin *Aarne Taiminen *Yrjö Koskinen *Ville Lindström *Niilo Mikkola *Eino Kajaste *"Vege" Tuominen *Gustaf Palmros Toijalan Vauhti: *Jussi Väliniemi (1) *Toivo Seppälä (2) *Yrjö Lahtinen (3) *Hannes Alha (4) *Yrjö Kotikoski (5) *Mauno Mäenpää (6) *Jaakko Kilpi (7) *Tauno Heiliö (8) *Jaakko Paasio (9) *Arvo Luotonen *Olavi Holsti *Jalmari Lapinleimu *Yrjö Heikkinen ==Lähteet== * http://www.pesis.fi/artikkeliarkisto/?num=35074 * http://kotisivukone.fi/files/vessix.kotisivukone.com/Pesis/1925/img_3848.jpg * http://www.mrasilainen.com/Koosteet/SM_1922-30_s.pdf Miesten 1925 Luokka:Vuoden 1925 urheilu
Neulegraffiti

Neulegraffiti on julkiselle paikalle kiinnitetty neule. Paitsi teos, neulegraffiti voi olla myös toisen löydettäväksi tarkoitettu hyötyesine, kuten lapaset tai villasukat. Neulegraffiteja voidaan tehdä neulomisen lisäksi virkkaamalla sekä myös ompelemalla, kirjomalla tai huovuttamalla. Harrastuksesta puhutaan sanalla neulegraffaus. Neulegraffitit ovat lähtöisin Yhdysvalloista ja yleistyivät Suomessa vuonna 2008, minkä jälkeen ne ovat levinneet koko maahan. Neulegraffiteja on tehty myös osana koulun käsityöopetusta. Harrastukseen kuuluu myös katukuvaan jätettyjen neulegraffitien kuvaaminen ja esittely internetissä, yleensä neuleblogeissa. Poliisi ei pidä neulegraffiteja ilkivaltana, koska ne ovat helposti poistettavissa aiheuttamatta vahinkoa. Neulegraffitit ovatkin tekstiilitaiteen ja katutaiteen välimuoto, jonka on tarkoitus tuottaa hyvää mieltä. Knit 'n' Tag on ympäristötaidetapahtuma, jossa yhdistyksiä, järjestöjä, yrityksiä, kouluja ja yksityishenkilöitä kutsutaan osallistumaan kaupunkitilan elävöittämiseen neulegraffittien avulla. Tapahtuma on järjestetty vuonna 2012 Vanhassa kirkkopuistossa Helsingissä ja vuosina 2013 ja 2015 Aurajoen rannalla Turussa. Vuonna 2011 Turussa Vartiovuoren kaiteessa oli heinäkuusta vuoden loppuun 65 metriä pitkä neulegraffiti, Neulottu näköala, jonka värit oli valittu edessä aukeavan näkymän mukaan. ==Neulegraffiteja== Tiedosto:NeulegrafiittiilmalaW.jpg|Neulegraffiti Ilmalassa Helsingissä Tiedosto:Alppipuisto neulegraffiti.JPG|Iso neulegraffiti Alppipuistossa Helsingissä Tiedosto:Knitted Graffiti in Lappeenranta.JPG|Neulegraffiti Lappeenrannan teknillisen yliopiston edustalla == Katso myös == * Graffiti == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Elina Arpiaisen knitsea blogi * * Yle: Neulegraffiti on pehmeää anarkiaa * Haveri, Minna. Neulegraffitti. ITE-taiteen kaupunkilaisserkku. ITE kaakossa, nykykansantaiteen vuosikirja 9. Helsinki: Maahenki, 2013. Luokka:Graffiti Luokka:Katutaide Luokka:Käsityöt Luokka:Neulonta
Joe Hill (kirjailija)

Joseph Hillstrom King, taiteilijanimeltään Joe Hill, (s. kesäkuu 1972 Hermon, Maine) on yhdysvaltalainen kirjailija. Häneltä on suomennettu esikoisnovellikokoelma Bobby Conroy palaa kuolleista ja muita kertomuksia (2005) sekä romaanit Sydämen muotoinen rasia (2007) ja Sarvet (2010). Hänen kolmas ja toistaiseksi suomentamaton romaaninsa on vuonna 2013 julkaistu NOS4A2. Lisäksi hän on käsikirjoittanut vuosina 2008–2013 julkaistun sarjakuvan Locke & Key. Joe Hill on kirjailija Stephen Kingin poika. Myös hänen äitinsä Tabitha King ja veljensä Owen King ovat kirjailijoita. Hän päätti käyttää salanimeä voidakseen aloittaa omaa uraansa ilman, että häntä yhdistettäisiin välittömästi kuuluisaan isäänsä. Variety-lehti kertoi sukulaisuudesta vuonna 2006 ja Hill myönsi sen julkisesti seuraavana vuonna. Hänet on nimetty ammattiyhdistysaktiivin ja lauluntekijän Joe Hillin (eli Joseph Hillströmin) mukaan. Hän näytteli lapsena vuoden 1982 elokuvassa Creepshow – yöjuttu, jonka tekijöihin hänen isänsä kuului. == Bibliografia == === Suomennetut teokset === * * * === Suomentamattomat teokset === * NOS4A2 (2013) * The Fireman (2016) * A Little Silver Book of Sharp Shiny Slivers (2017) * Strange Weather (2017) * Full Throttle (2019) === Sarjakuvat === * Locke & Key (2008-2013) * Kodiak (2010) * The Cape (2007-2011) * The Cape: 1969 (2012) * Thumbprint (2013) * Wraith: Welcome to Christmasland (2014) * Shadow Show: Stories in Celebration of Ray Bradbury: "By the Silver Water of Lake Champlain" (2014) * Tales from the Darkside (2016) * The Cape: Fallen (2018) * Basketful of Heads (2019) * Plunge (2019) * Sea Dogs (2019) * Dying is Easy (2020) * Rain (2022) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kotisivut. * Matthew Cheney: A Conversation with Joe Hill. The Mumpsimus 12.12.2005. Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhukirjailijat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Euro Hockey Tour 2009–2010

Euro Hockey Tourin kausi 2009–2010 oli sarjan 14. kausi. Siinä pelaavat Suomen, Venäjän, Ruotsin ja Tšekin miesten jääkiekkomaajoukkueet. Pelaajat koostuvat pääosin Europaan sarjoissa pelaavista pelaajista, mutta NHL-pelaajia on mukana viimeisessä turnauksessa. Ensimmäinen turnaus syyskuussa oli Tšekin Česká Pojišt'ovna Cup ja viimeinen huhtikuun ja toukokuun välillä oleva Ruotsin LG Hockey Games. Suomessa turnaukset televisioi MTV3 ja MTV3 MAX. Suomi voitti turnauksen kuuden vuoden tauon jälkeen. Suomella ja Venäjällä oli yhtä monta pistettä, mutta Suomi voitti turnauksen paremman maalieron turvin. Voitto oli Suomelle sen historian seitsemäs. == Kokonaistilanne == Joukkue OT VO JAV JAH H TM PM ME PI 12 5 2 2 3 41 28 13 21 12 4 3 2 2 40 36 4 21 12 3 3 3 3 32 30 2 18 12 2 2 2 6 30 49 -19 12 == Turnaukset== ===Česká Pojišťovna Cup (Tšekki)=== Joukkue OT VO JAV JAH H TM PM ME PI 3 2 1 0 0 10 4 6 8 3 1 0 2 0 8 9 -1 5 3 1 0 0 2 10 8 2 3 3 0 1 0 2 9 13 -4 2 ====Ottelut==== ===Karjala- turnaus (Suomi)=== Joukkue OT VO JAV JAH H TM PM ME PI 3 1 2 0 0 12 7 5 7 3 2 0 1 0 12 5 7 7 3 1 0 0 2 5 14 -9 3 3 0 0 1 2 7 10 -3 1 ====Ottelut==== ===Channel One Cup (Venäjä)=== Joukkue OT VO JAV JAH H TM PM ME PI 3 1 1 1 0 8 7 1 6 3 1 1 0 1 10 9 1 5 3 0 1 2 0 8 9 -1 4 3 0 1 1 1 10 11 -1 3 ====Ottelut==== ===LG Hockey Games (Ruotsi)=== Joukkue OT VO JAV JAH H TM PM ME PI 3 1 1 0 1 11 8 3 5 3 1 1 0 1 7 7 0 5 3 1 0 1 1 10 11 -1 4 3 1 0 1 1 6 8 -2 4 ====Ottelut==== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== 2009–2010 Luokka:Jääkiekkosarjojen kausi 2009–2010
Reta Shaw

Reta Shaw (13. syyskuuta 1912 – 8. tammikuuta 1982) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten taloudenhoitajana komediasarjasta The Ghost & Mrs. Muir. Shaw muistetaan myös muun muassa elokuvista Pollyanna (1960) ja Maija Poppanen (1964). Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Put Yo Hood Up

Put Yo Hood Up on rap-yhtye Lil Jon & the East Side Boyzin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin TVT Recordsin kautta 22. toukokuuta 2000. == Kappaleet == # "Y'all Ain't Ready" # "Uhh Ohh" (feat. Khujo Goodie Mob:ista & Bo Hagon) # "Put Yo Hood Up" # "Bia' Bia'" (feat. Ludacris, Too Short, Big Kapp & Chyna Whyte) # "Bia' Bia' Check In" # "Who U Wit" # "Let My Nuts Go" (feat. Too Short, Quint Black & The Nation Riders) # "Move Bitch" (feat. Three 6 Mafia, Gangsta Boo, YoungBloodz, Chyna White & Don Yute) # "Heads Off" (My Niggas) (feat. M.O.P.) # "Sexlude" # "Can't Stop Pimpin" (feat. Oobie, 8Ball & MJG) # "Bounce Dat" (feat. Chyna White) # "Nothins Free" (feat. Oobie) # "Searcylude" # "Where Dem Girlz At" (feat. Skyy) # "I Like Dem Girlz" (feat. Jazze Pha) # "Nasty Girl" (feat. Oobie) # "DJ Hershey Live At The Blue Flamelude" # "Go Shawty Go" (feat. Kilo Ali) # "Outro Chynalude" # "Bia' Bia'" [*] (feat. Chyna White & Too Short) == Singlet == * "Bia' Bia'" (2001) * "Put Yo Hood Up" (2001) Luokka:Lil Jonin albumit Luokka:Vuoden 2000 albumit
Boyd Robert Horsbrugh

Boyd Robert Horsbrugh (27. heinäkuuta 1871 Pune, Intia – 11. heinäkuuta 1916 Englanti) oli englantilainen lintutieteilijä ja sotilas, joka tunnetaan parhaiten vuonna 1912 julkaistusta teoksesta The Gamebirds and Waterfowl of South Africa, jonka hän kirjoitti yhdessä Claude Gibney Finch-Daviesin kanssa. Hän syntyi vanhimpana poikana Charles Bell Horsbrughille, joka toimi upseerina Intiassa. Jo varhain Boyd lähetettiin Englantiin, jossa hän kävi Wellington Collegen ja Sandhurstin kuninkaallisen sotakorkeakoulun. 25. helmikuuta 1893 hän liittyi Royal Warwickshire Regimentiin ja palveli Ceylonissa kaksi vuotta. Vuonna 1895 hänet siirrettiin armeijan huoltojoukkoihin ja toimipaikaksi tuli Irlanti, jossa hänet ylennettiin luutnantiksi 1896. Horsbrugh sai siirron Sierra Leoneen ja työskenteli siellä vuosina 1898–1899. Sierra Leonessa hän perehtyi maan lintuihin ja hänestä tuli Britannian Avicultural Societyn elinikäinen jäsen. Hän kirjoitti toisinaan artikkeleita seuran julkaisuun. Vuonna 1899 hän palasi Englantiin, mutta pian hän sai komennuksen Etelä- Afrikkaan, jossa alkoi toinen buurisota. Hän palveli etupäässä Lordi Methuenin joukoissa ja sai ylennyksen kapteeniksi 1900. Seuraavat pari vuotta hän soti eri puolilla maata, haavoittui, eikä voinut keskittyä lintutieteeseen. Juuri ennen sodan päättymistä hänet kotiutettiin Englantiin. Ansioistaan hänet palkittiin Kuningattaren mitalilla (Queen's South Africa Medal) ja Kuninkaan mitalilla (King's South Africa Medal). Toipilasaikanaan 1902 Horsbrugh matkusti Yhdysvaltoihin, missä hän kulutti paljon aikaa tutkimalla riista- ja vesilintuja. Matkallaan hän avioitui philadelphialaisen Elizabeth Mitchellin kanssa. Vietettyään pari vuotta Kentissä Horsbrugh komennettiin jälleen Etelä- Afrikkaan vuonna 1905, missä hänen sijoituspaikakseen tuli Bloemfontein, josta hän ja Elizabeth saivat asuttavakseen upseerin talon Naval Hillillä. Hän rakensi siellä muutamia suuria aviaarioita, joissa hän saattoi perehtyä lintujen elämäntapoihin. Horsbrughit palasivat Englantiin 1906 ja toivat mukanaan suuren määrän eläviä lintuja. == Aiheesta muualla == * Avisoc Luokka:Brittiläiset ornitologit Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Kings of Crunk

Kings of Crunk on rap-yhtye Lil Jon & the East Side Boyzin neljäs studioalbumi. Albumi julkaistiin vuonna 2002. Albumilta julkaistiin kaksi singleä: "We Don't Give a Fuck" ja "Get Low". Jälkimmäinen single menestyi hyvin tehden Lil Jon & the East Side Boyzin tunnetuksi. Se sijoittui vähintään viiden parhaan joukkoon Yhdysvaltain, Saksan, Ranskan, Britannian ja Australian listoilla. Kappaleesta on tehty myös remix-versio, jolla räppäävät mukana Busta Rhymes, Ying Yang Twins ja Elephant Man. Remix-versio löytyy Part II -albumilta. == Kappaleet == #"Kings of Crunk" (Intro) #"Throw It Up" (feat. Pastor Troy) #"Knockin' Heads Off" (feat. Jadakiss & Styles P) #"Pimpin' Ken Speaks" #"Bitch" (feat. Chyna Whyte & Too Short) #"I Don't Give a Fuck" (feat. Mystikal & Krayzie Bone) #"Rep Your City" (feat. E-40, Petey Pablo, Bun B & 8 Ball) #"Push That Nigga, Push That Hoe" #"Keep Yo Chullin Out the Streets" (feat. Big Gipp) #"Diamonds" (feat. Bun B & MJG) #"Weedman (Skit)" #"The Weedman" #"Nothing On" (feat. Oobie, Chyna Whyte & Bo Hagon) #"Luke Talkin Shit" #"Ooh Na Na Naa Naa" (feat. Oobie & Devin the Dude) #"Nothins Free" (feat. Oobie) #"Play No Games" (feat. Fat Joe, Trick Daddy & Oobie) #"Pitbulls Cuban Rideout" (feat. Pitbull) #"Get Low" (feat. Ying Yang Twins) #"T.I.P." #"BME Click" (feat. The BME Allstars) Luokka:Lil Jonin albumit Luokka:Vuoden 2002 albumit
Golliwog

Golliwog (alun perin Golliwogg) on lastenkirjallisuuden hahmo, joka esiintyi yhdysvaltalaisen Florence Kate Uptonin (1873–1922) kirjoissa. Hahmo esittää mustaa minstrelilaulajaa.http://www.guardian.co.uk/world/2009/feb/05/golliwog- history-florence-kate-upton Ensimmäisen kerran se nähtiin The Adventures of Two Dutch Dolls (1895) -kirjan kuvituksessa. Kirjan suosion myötä sille tehtiin 14 vuoden aikana kaksitoista jatko- osaa.http://www.ferris.edu/JIMCROW/golliwog/ Golliwogille ei milloinkaan haettu tekijänoikeussuojaa, joten saksalainen Steiff alkoi 1909 tuottaa nukkeja ja hillovalmistaja Robertson otti sen tuotteittensa symboliksi.http://www.timesonline.co.uk/tol/news/uk/article5671902.ece Suomessa hahmo on nähty Halvan lakritsi- ja salmiakkimattojen sekä lakritsipurkkien kyljessä ja Fazerin lakritsipatukoiden kuorissa. Englantia lukevat keskikoululaiset saivat tutustua Golliwogiin 1950-luvulla Ole Reuterin oppikirjassa Learn English, jossa oli Golliwog-runo ja sen kuvituksena Tove Janssonin karrikoitu piirros. 1980-luvulta lähtien hahmoa on alettu pitää rasistisena symbolina. Säveltäjä Claude Debussyn pianolle sävelletyssä Children's Corner pianosarjassa on suosittu osa Golliwog’s Cakewalk. Tämän säveltämisen aikaan Florence Kate Uptonin suosio oli nousussa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Satuhahmot Luokka:Rasistiset nimet ja symbolit
Part II

Part II on rap-yhtye Lil Jon & the East Side Boyz kuudes studioalbumi. Albumin julkaisi TVT Records vuonna 2003. Albumi on ikään kuin jatko-osa edelliselle Kings of Crunk -albumille. == Kappaleet == # "Get Low" [Remix] (feat. Ying Yang Twins, Elephant Man & Busta Rhymes) # "Get Low" (Merengue Mix) (feat. Ying Yang Twins & Pitbull) # "Get Your Weight Up "(feat. T.I. & 8Ball) # "Throw It Up" [Remix] (feat. Pastor Troy & Young Buck) # "Put Yo Hood Up' [Remix] (feat. Jadakiss, Petey Pablo & Chyna White) # "What They Want" (feat. Chyna Whyte & Ying Yang Twins) # "Dirty Dancin" (feat. Oobie) # "Get Low" [*][Multimedia Track] # "Play No Games" [*][Multimedia Track] # "I Don't Give a Fuck" [*][Multimedia Track] # "Put Yo Hood Up" [*][Multimedia Track] # "Bia Bia" [*][Multimedia Track] # "I Like Dem Girlz" [*][Multimedia Track] # "Behind the Scenes with the Kings of Crunk" [*][Multimedia Track] Luokka:Lil Jonin albumit Luokka:Vuoden 2003 albumit
Ruoholahdenkanava

Ruoholahdenkanava on Helsingin kantakaupungin länsiosassa sijaitseva, vuonna 1995 valmistunut kanava, joka johtaa Hietalahdesta Ruoholahti-merenlahteen ja erottaa Jätkäsaaren mantereesta. Kanava kulkee länsi–itä-suunnassa ja erottaa toisistaan Ruoholahden ja Jätkäsaaren osa-alueet. Kanavan paikalla sijaitsi vielä 1900-luvun alussa huomattavasti leveämpi luonnontilainen salmi. Sen eteläpuolella sijainneet saaret, Jätkäsaari, Hietasaari ja Saukko, olivat suurelta osin huvilakäytössä. Kun Länsisatamaa alettiin 1910-luvulla rakentaa, saaret yhdistettiin ja niitä laajennettiin täyttämällä osa ympäröivästä vesialueesta. Samalla salmen itäpään poikki rakennettiin leveä pengermäinen yhdistetty katu- ja rautatiesilta, jonka alle jäi vain kapea aukko yhdistämään sen eri puolilla olleet vesialueet. Myöhemmin, 1960-luvulla täytettiin myös osa sillan länsipuolisesta vesialueesta niin, että paikalla ei enää ollut salmea. Alueella sijaitsi muun muassa puutavaraliikkeitä. Ruoholahtea alettiin 1990-luvun alussa rakentaa asuntoalueeksi, johon liittyi myös Jätkäsaaren pohjoisin osa. Samalla entisen salmen paikalle kaivettiin kanava, jota molemmilta puolilta reunustavat kevyen liikenteen reitit. Kanavan yli rakennettiin Selkämerenkadun katusilta sekä neljä jalankulkusiltaa. Arkkitehti Juhani Pallasmaa haki kanavaan vaikutteita Venetsiasta. Suurimpana haasteena Pallasmaa piti korkeustasoja ja sitä, miten jalankulkijat pääsisivät kulkemaan siltojen alitse koko kanavan pituudelta. Kanava palkittiin Vuoden ympäristörakenteena 1995. Kanavassa on 22 venepaikkaa huviveneille.Ruoholahden venesatama Helsingin kaupunki. Viitattu 21.11.2019. ==Lähteet== Luokka:Suomen kanavat Luokka:Länsisatama Luokka:Vuoden ympäristörakenne Luokka:Helsingin rakennukset ja rakennelmat
Certified Crunk

Certified Crunk on rap-yhtye Lil Jon & the East Side Boyzin viides studioalbumi. == Kappaleet == # "Stop Trippin'" (feat. Ludacris) # "Get Crunk" # "Crunk 107.9 (Intro)" # "Who U Wit" (Eastside Girls) # "Bounce Dat" # "Get Crunk Radio" (feat. Jermaine Dupri) # "One On One" (feat. Ying Yang Twins) # "Pussy Nigga" (feat. Hitman Sammy Sam) # "Cup Up" # "Don't Feel Me Yet" # "Radio Check" (remix) # "DA 60' Clock" (remix) # "107.9 Radio"(feat. Organized Noize) # "Lil' Jon Mega Mix" (feat. Jazzy Pha) # "Da Jump Off" – (bonus track) (feat. No Surrender, 404 Soldierz & Killer Mike) Luokka:Lil Jonin albumit Luokka:Vuoden 2003 albumit
William Yarrell

William Yarrell (3. kesäkuuta 1784 Lontoo - 1. syyskuuta 1856 Great Yarmouth) oli englantilainen kirjakauppias ja luonnontieteilijä. Yarrellin syntymäkoti oli Duke Streetillä, keskellä Lontoota, jossa hänen isänsä ja setänsä omistivat uutistoimiston. Hän opiskeli Ealingissa ja ryhtyi serkkunsa kanssa hoitamaan isänsä liikeasioita. Luonto oli aina kiinnostanut häntä ja vuonna 1817 hän liittyi Royal Institutioniin. 1825 hän julkaisi ensimmäisen kirjoituksensa On the Occurrence of some Rare British Birds. Kirjoitus julkaistiin Zoological Journalissa, jonka toimittajana hän myöhemmin toimi ja hänet valittiin Linnean Societyn jäseneksi. Hänen päätyönsä olivat The History of British Fishes (kaksi osaa, 1836) ja The History of British Birds (kaksi osaa, 1843). Jälkimmäinen teos oli aikansa klassikko, josta otettiin useita uusintapainoksia, ja joka oli kokonaisen brittiornitologisukupolven perusteos. Yarrell kuvaili ensimmäisenä pikkujoutsenen (Cygnus columbianus bewickii). Yarrell oli eräs Zoological Society of Londonin perustajista ja toimi seuran sihteerinä 1836–1838. Vuonna 1833 hän oli perustamassa yhdistystä, josta sittemmin tuli Royal Entomological Society of London. Yarrellin kunniaksi on nimetty brasilianvihervarpunen (Carduelis yarrellii), tarhakolibri (Eulidia yarrellii) ja västäräkin alalaji (Motacilla alba yarrellii).BirdLife Suomi, maailman lintujen suomenkieliset nimet == Lähteet == Luokka:Brittiläiset ornitologit Luokka:Vuonna 1784 syntyneet Luokka:Vuonna 1856 kuolleet
Prince2

PRojects IN Controlled Environments (lyh. PR-IN-C-E) on laajasti projektinhallintaan käytetty menetelmä. Se on käytössä yli 150 maassa ja 20 000 organisaatiossa ympäri maailmaa.Nigel Smith, Toimitusjohtaja, OGC: Prince2 2009 16..6.2009 ==Taustaa== Prince julkaistiin vuonna 1989, ja se oli tuolloin tarkoitettu Britannian valtiollisten it-hankkeiden hallintaan. Se tuli käyttöön myös it-alan ulkopuolella, ja vuonna 1996 julkaistu uudistettu versio Prince2 on tarkoitettu yleiskäyttöiseksi työkaluksi projektien hallintaan. Uusin versio, Prince2 2009 julkaistiin kesäkuussa 2009. ==Hyödyt ja haitat== Prince2 on jäsennetty lähestymistapa projektin hallintaan. Se mahdollistaa projektien hallinnan selvästi määritellyn kehyksen puitteissa. Se määrittelee tarkasti prosessit hankkeen henkilöstön hallintaan, suunnitteluun ja valvontaan. Jos menetelmää noudatetaan tarkasti, Prince2 on työläs erityisesti pienissä hankkeissa. Menetelmä on kuitenkin hyvin skaalautuva ja erilaisiin tarpeisiin sovitettava menetelmä. Se on enemmän teoreettinen ihannemalli kuin toimiva projektinhallintamenetelmä. Menetelmää on myös kritisoitu sen epäkäytännöllisyydestä ja soveltumattomuudesta käytännön ohjelmistokehitykseen. ==Pääprosessit== Prince2 on prosessipainotteinen projektin hallintamenetelmä. Siihen kuuluu 40 erillistä toimintoa jotka on jaoteltu seitsemäksi prosessiksi.Hughes, B. and Cotterell, M.: Software Project Management, McGraw-Hill, 2005, 4. p., ISBN: 978-007710989-9. Projektin aloitus SU (Starting up a project) -prosessi tähtää projektin alkutoimien suorittamiseen siihen pisteeseen, mistä varsinainen projekti voidaan aloittaa. Se tähtää projektin esitöiden viemiseen siihen pisteeseen, missä voidaan aloittaa tarkempi suunnittelu. Projektin käynnistys IP (Initiating a project): Kun aloitusprosessi on saatu päätökseen, projektin johto voi päättää, onko projektilla edellytyksiä siirtyä seuraavaan, eli projektin käynnistysprosessiin. Tässä vaiheessa kehitysprojektista on jo selkeä kuva, ja projektin johto voi paremmin arvioida onko projektin vaatimia edellytyksiä vielä olemassa. Lopuksi aloitus- ja käynnistysprosessien dokumentaatiot yhdistetään ja luodaan projektin käynnistys -dokumentti. Projektin johtamisessa DP (Directing a project) johdon (project board) tulee kiinnittää huomiota esimerkiksi lupien antamiseen eri vaiheissa, ohjattava hanketta ja lopuksi päätettävä se. ===Kritiikkiä=== Prince2ta on kritisoitu epäkäytännölliseksi ja teoreettiseksi projektinhallintametodiksi, joka ei vastaa tosielämän projektinhallinnan politikointia, monimutkaisia sosiaalisia kuvioita ja epävarmuutta sisältävän maailman haasteisiin[Killing the False Gods of Project Management, Professor Christophe Bredillet Project Management & Economics Group UTS / ISGI Gpe ESC Lille - Lille Graduate School of Management, 2002]. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla == * Project-Management- PRINCE2 * PRINCE2 2009 * What is PRINCE2? Luokka:Projektinhallinta
Purppurakoruahven

Purppurakoruahven (Pseudanthias tuka) on koralliriuttojen parvikala, jota pidetään myös riutta-akvaarioissa. == Koko ja ulkonäkö == Purppurakoruahven kasvaa noin 12 cm pitkäksi. Ne ovat yleisväriltään punavioletteja, koiraan selässä on häkellyttävä keltainen vaakaviiva. == Alkuperä == Purppurakoruahvenia tavataan 10-35 metrin syvyydessä Indopasifisella merialueella Mauritiukselta Filippiineille ja Suurelle koralliriutalle. == Käyttäytyminen ja ravinto == Purppurakoruahven syö lähinnä eläinplanktonia: äyriäisiä ja kalojen mätiä. Ne muodostavat suuria parvia riutan ulkorinteille. Akvaariossa niiden totuttaminen purkkiruokaan ja yleensäkin elämään vankeudessa voi olla vaikeaa.The Genus Pseudanthias reefkeeping == Lähteet == Luokka:Koruahvenet
Manfred Schmidt

Manfred Schmidt (15. huhtikuuta 1913 Bad Harzburg – 28. heinäkuuta 1999 Ambach, Münsing) oli saksalainen sarjakuvataiteilija ja humoristinen matkakirjailija. Manfred Schmidt kasvoi Bremenissä. Hänen ensimmäinen sarjakuvansa julkaistiin, kun hän oli 14-vuotias. Ylioppilastutkinnon jälkeen hän pyrki elokuva-alalle, mutta ura ei osoittautunut tuottoisaksi. Hän opiskeli taideteollisuuskoulussa ja työskenteli Ullstein-kustantamossa lehdistöpiirtäjänä. Toisen maailmansodan aikana hän ei juuri piirtänyt, mutta sodan loppuvaiheessa hän kuvitti propagandalehtisiä, joiden oli tarkoitus horjuttaa Eurooppaan saapuneiden amerikkalaissotilaiden taistelumielialoja. Kun Schmidt sai käsiinsä Teräsmies-sarjakuvia, hän piti kerrontamuotoa alkeellisena ja ryhtyi parodioimaan sitä Nikke Knatterton -sarjakuvalla, jota julkaistiin Quick-kuvalehdessä vuosina 1950–1959. Knatterton on ylivertainen yksityisetsivä, ja hahmon esikuvana oli Schmidtin mukaan Hans Albersin esittämä Sherlock Holmes. Knattertonista tuli suosittu niin Saksassa kuin ulkomaillakin, ja hahmosta tehtiin sekä näytelmä- että piirroselokuvia. 1970-luvulla Schmidt tuotti ja ohjasi televisiolle 15-osaisen piirroselokuvasarjan Nikke Knatterton: Mestarietsivän seikkailut. Schmidt toimi myös sarjakuvakriitikkona ja kirjoitti aiheesta useita kirjoja. Lisäksi hän julkaisi matkakertomuksia. ==Teoksia== * Bilderbuch für Überlebende. Mit einer Vorrede von Werner Finck, 1947 * Der fröhliche Bleistift: Male Männchen mit Manfred Schmidt, 1950 * Alles halb so schlimm: Ein Trostbuch für und gegen so ziemlich alles, 1956 === Matkakertomuksia === * Hab Sonne im Koffer, Oldenburg: Stalling 1961 * ... und begibt sich weiter fort, Oldenburg: Stalling 1962 * 12 × hin und zurück: Neue Reisereportagen, Oldenburg: Stalling 1963 * Zwischen Dur und Müll, Oldenburg: Stalling 1964 * Weiteres Heiteres, Oldenburg: Stalling 1965 * Der Reiselustwecker, Oldenburg: Stalling 1967 * Manfred Schmidts Reise-ABC, Oldenburg: Stalling 1969 * Alles Gute von Manfred Schmidt, Oldenburg: Stalling 1970 === Kokoelmia === * Mit Frau Meier in die Wüste, 1967 * Frau Meier reist weiter, 1968 * Auf Kreuzfahrt mit Frau Meier, 1991 * Das Beste von Manfred Schmidt, 1968 * Mit spitzer Feder durch die Welt, 1978 * Das schnellste Hotel der Welt, 1983 * Heitere Geschichten, 1984 * Nick Knatterton: Alle aufregenden Abenteuer des berühmten Meisterdetektivs, 2007 * Reisereportagen, 2013 Luokka:Saksalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Ruoveden vaakuna

Ruoveden vaakuna on Ruoveden kunnan tunnus. Vaakuna on aiheeltaan yhtenevä kunnan sinetin kanssa, jonka pohjalta se on luotu. Vaakunan selitys kuuluu: ”punaisessa kentässä kolme hopeista lahnaa asennossa 2 + 1, hopeisessa lakiossa punainen kirkkovene.” Vaakunan on suunnitellut Eino Halén, ja se vahvistettiin käyttöön 23. marraskuuta 1959. == Lähteet == * Ruovesi Vaakuna
Intersteno

Intersteno on kansainvälinen pikakirjoittajien ja konekirjoittajien järjestö. Se järjestää 2–3 vuoden välein kongresseja ja kilpailuja. Kilpailuja on muun muassa pikakirjoituksessa, konekirjoituksessa ja tekstinkäsittelyssä, ja osaa niistä pidetään maailmanmestaruuskilpailuina. Interstenolla on jäsenjärjestöjä noin 20 maasta. Suomesta järjestössä on jäsenenä Suomen Pikakirjoittajayhdistys. == Historia == Kansainvälisiä pikakirjoituskongresseja järjestettiin vuodesta 1887 lähtien.Haeger, s. 73 Maailmansodat aiheuttivat kuitenkin katkoksia kansainväliseen pikakirjoitustoimintaan.Haeger, s. 73, 131 Kansainvälinen pikakirjoittajien ja konekirjoittajien järjestö perustettiin vuonna 1954 Sveitsin Veveyssä, ja viitisen vuotta myöhemmin se otti käyttöön myös lyhyemmän nimen Intersteno.Haeger, s. 131, 146 == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Interstenon kotisivu Luokka:Pikakirjoitus Luokka:Kansainväliset järjestöt