EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Shola Ameobi

Foluwashola Ameobi (s. 12. lokakuuta 1981 Zaria, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Newcastle Unitedia. Ameobilla on myös Englannin kansalaisuus ja hän on pelannut alle 21-vuotiaissa. ==Ura== Ameobi teki sopimuksen Newcastle Unitedin kanssa heinäkuussa 1995. Hän pelasi seuraavat viisi vuotta joukkueen reserveissä. Hän debytoi joukkueen edutusjoukkueessa Englannin valioliigassa syyskuussa 2000 ottelussa Chelseaa vastaan. Hän pelasi kaudella 22 ottelussa Alan Shearerin ja Carl Cortin loukkaantumisten vuoksi. Kaudella 2002–2003 Ameobi pääsi pelaamaan Mestarien liigaa ja yhden teki maalin Barcelonaa vastaan ja kaksi Bayer Leverkusenia vastaan. Valioliigassa hän pelasi 28 ottelua ja viimeisteli viisi maalia. Kaudella 2003–2004 Ameobi paransi ja teki liigassa seitsemän maalia. Maaleista huolimatta Ameobin esitykset herättivät kritiikkiä ja hän tuli usein kentälle vaihdosta sisään. Kaudella 2005–2006 Ameobi sai paikan avauskokoonpanossa ja teki yhdeksän maalia, joista kuusi syntyi kauden 12 viimeisessä ottelussa. ==Lähteet== Luokka:Nigerialaiset jalkapalloilijat Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lisenssiyhteensopivuus

Lisenssiyhteensopivuudella tarkoitetaan erityisesti ohjelmistojen käyttoikeuksiin liittyviä kysymyksiä. Lisenssit voivat sisältää keskenään ristiriitaisia vaatimuksia, mikä voi johtaa siihen, että eri tavoilla lisensoituja ohjelmistoja ei voida yhdistää uusien ohjelmistojen luomiseksi. Open Source Initiative (OSI) ja Free Software Foundation (FSF) pyrkivät edistämään avoimen lähdekoodin käyttöä, mutta edes kaikki OSI:n tai FSF:n hyväksymät lisenssit eivät ole keskenään yhteensopivia. Esimerkiksi Mozilla Public License-lisenssiä ja GNU GPL-lisenssiä käyttävät ohjelmistot eivät ole lisenssiyhteensopivia. == GPL-yhteensopivuus == Useimmat yleisesti käytössä olevista vapaista ohjelmistolisensseistä, kuten alkuperäinen MIT-lisenssi, BSD-lisenssi ja GNU LGPL-lisenssi ovat "GPL-yhteensopivia", eli lisenssejä käyttävät ohjelmistot voidaan yhdistää toiseen GPL-lisenssiä noudattavaan lisenssiin ilman ristiriitaa. Luokka:Tekijänoikeus Luokka:Vapaat ohjelmistot sv:Kompatibilitet mellan licenser
Séamus Coleman

Séamus Coleman (s. 11. lokakuuta 1988 Donegal, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Evertonia ja on joukkueen kapteeni. == Seurajoukkueura == Colemanin päälaji oli 17-vuotiaaksi saakka gaelilainen jalkapallo. Jalkapalloa hän pelasi St. Catherinesin joukkueessa, josta siirtyi Irlannin pääsarjaseura Sligo Roversiin kesällä 2006. Hän pelasi seurassa 55 liigaottelua, joissa teki yhden maalin. Coleman siirtyi Evertoniin 70 000 euron siirtosummalla tammikuussa 2009. Hän debytoi ykkösjoukkueessa Eurooppa- liigan ottelussa Benficaa vastaan 22. lokakuuta 2009. Ensimmäisen valioliigaottelunsa hän pelasi kolme päivää myöhemmin Boltonia vastaan. Keväällä 2010 hän pelasi kaksi kuukautta lainalla Mestaruussarjan Blackpoolissa. Hän pelasi yhdeksän liigaottelua ja kolme nousukarsintaottelua seuran noustessa Valioliigaan. Coleman on pelannut Evertonissa kaikkiaan 424 ottelua ja tehnyt 28 maalia 3. marraskuuta 2024 mennessä. Hän on pelannut seurassa 365 valioliigaottelua, joissa hän on tehnyt 22 maalia. Eurooppa- liigassa hän on pelannut kahdeksan ottelua ja tehnyt kaksi maalia. FA Cupissa hän on tehnyt 33 ottelussa kolme maalia ja Liigacupissa 18 ottelussa yhden maalin. == Maajoukkueura == Coleman pelasi Irlannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 13 ottelua vuosina 2007–2010. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Walesia vastaan helmikuussa 2011. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi MM-karsintaottelussa Saksaa vastaan lokakuussa 2012. Hän pelasi täydet minuutit Irlannin kaikissa neljässä ottelussa EM- kilpailuissa 2016. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Georgiaa vastaan lokakuussa 2016. Coleman on lokakuun 2024 loppuun mennessä pelannut 73 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – miesten seiväshyppy

Helsingin olympiakisojen miesten seiväshyppyyn osallistui 28 urheilijaa edustaen 18 kansallisuutta. loppukilpailu käytiin 22. heinäkuuta, karsinta edellisenä päivänä. ==Karsinta== Karsinnoissa 19 kilpailijaa ylitti karsintarajan 400. Karsintaan jäivät seuraavat: Sija Nimi Maa Tulos 20 Walter Hofstetter 390 20 Ronald Miller 390 22 Timothy Anderson 380 22 Geoffrey Elliott 380 22 Zenon Wazny 380 25 Helcio Buch da Silva 360 25 Gamal El- Sherbini Egypti 360 \- Georgios Rumpanis Kreikka - \- José Vicente Chandler - ==Loppukilpailu== Sija Nimi Maa 360 380 395 410 420 430 440 450 455 460 Tulos 1 Bob Richards - - O O O O O XO XXO XXX 455 2 Donald Laz - - O O O O O XO XXX 450 3 Ragnar Lundberg - - O - O XO O XXX 440 4 Pjotr Denisenko - - O O XO O O XXX 440 5 Valto Olenius - - - O XO XO XXX 430 6 Bunkichi Sawada - O XXO O O XXX 420 7 Vladimir Brasnik - O O O XO XXX 420 8 Viktor Knatsev - O O XO XO XXX 420 9 George Mattos - - O XO XXO XXX 420 10 Erkki Kataja - - O O XXX 410 11 Lennart Lind - O O O XXX 410 11 Tamás Hommonay Unkari - O O O XXX 410 13 Milan Milakov - O XO O XXX 410 14 Rigas Efstathiadis Kreikka - O O XXX 395 14 Torfi Bryngeirsson - O O XXX 395 16 Erling Kaas - O XXX 380 17 Theodosios Balafas Kreikka O O XXX 380 18 Zeno Dragomir - XO XXX 380 18 Juho Piironen - XO XXX 380 ==Lähteet== * Tulokset puolaksi * Virallinen raportti Luokka:Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952
Betuliini

Betuliini eli betulinoli eli betuloli on lupaani-runkoinen (C30H52) pentasyklinen triterpeenialkoholi. Puhtaana aineena sen kiteet ovat neulasmaisia. Sitä esiintyy koivulajien (Betula) kaarnassa. Rauduskoivun kaarnan kuivapainosta sitä on jopa 30 %. Sitä on myös pakurikäävässä ja punalepässä. ==Historia== Betuliinin löysi 1788 saksalais-venäläinen kemisti Johann Tobias Lowitz. ==Kemia== Betuliinia saadaan eristettyä uuttamalla varsin tehokkaasti koivun kuoresta ja tuohesta. Uutossa liuottimena voidaan käyttää esimerkiksi kiehuvaa hiilivetyliuotinta, asetonia tai alkoholien vesi- atseotrooppeja. Koivun tuohesta ja kuoresta eristetty betuliini sisältää epäpuhtauksina ainakin lupeolia (C30H50O) ja betuliinihappoa (C30H48O3) sekä mahdollisesti muita yhdisteitä. Betuliini saadaan myös muutettua helposti betuloni- (C30H46O3) ja betuliinihapoksi, joilla saattaa olla laajoja biologisia ja farmakologisia käyttömahdollisuuksia. ==Tutkimus ja lääketiede== Eräässä kliinisessä tutkimuksessa betuliinin havaittiin olevan tehokas aine erilaisia kasvaimia vastaan. Betuliini sai kasvaimen solut tuhoamaan itsensä (apoptoosi) ja hidasti erilaisten kasvainsolujen kasvua. Betuliinilla, dihydrobetuliinihapolla ja sen johdannaisilla on havaittu olevan anti-HIV- aktiivisuutta. Betuliinin on havaittu eläinkokeissa vähentävän veren kolesterolia statiinin tavoin. Betuliini esti SREBP transkriptio tekijää kehittymästä. SREBP vähentää kehossa tapahtuvaa kolesterolin ja rasvahappojen valmistusta. Betuliini vähensi eläimissä ruokavalion aiheuttamaa lihavuutta, vähensi veren ja kudosten lipidipitoisuuksia sekä lisäsi insuliiniherkkyyttä. Lisäksi se pienensi ja vakautti valtimonkovettumia. Saksalainen Birken AG on patentoinut menetelmän betuliinin erottamiseksi koivun tuohesta ja valmistaa sitä sisältäviä emulsiovoiteita lääkekäyttöön. Pohjois-Amerikan intiaanit käyttivät punalepän kaarnaa hoitona myrkkysumakin polttamiin kohtiin, hyönteisten puremiin ja muihin ihoärtymiin. Mustajalkaintiaanit käyttivät punalepästä tehdyn imusolmukeongelmien ja tuberkuloosin hoitoon. ==Katso myös== *Mäntyöljy *Hartsihapot *Stanolit *Sterolit ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Erkki Metsälä: Betuliinijohdannaiset *PubChem: Betulin *Human Metabolome Database (HMDB): Betulin * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Betulin *ChemBlink: Betulin *Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Betulin Luokka:Terpeenit
Meksikon Primera División

Primera División de México on Meksikon jalkapalloilun korkein sarjataso. Sarja perustettiin 1943 ja sen menestynein seura on Club Deportivo Guadalajara 11 mestaruudellaan. Kausi on jaettu kahteen osaan, aperturaan ja clausuraan. ==Joukkueet kaudella 2015–2016== *América *Atlas *Chiapas *Cruz Azul *Guadalajara *León *Monterrey *Morelia *Pachuca *Puebla *Querétaro *Santos Laguna *Sinaloa *Tijuana *Toluca *UANL *UNAM *Veracruz ==Mestaruudet== C = Clausura A = Apertura I = Invierno V = Verano # Nimi Mestaruudet Vuodet 1\. América 12 1965–1966, 1970–1971, 1975–1976, 1983–1984, 1984–1985, PRODE 1985, 1987–1988, 1988–1989, V 2002, C 2005, C 2013, A 2014 2\. Guadalajara 11 1956–1957, 1958–1959, 1959–1960, 1960–1961, 1961–1962, 1963–1964, 1964–1965, 1969–1970, 1986–1987, V 1997, A 2006 3\. Toluca 10 1966–1967, 1967–1968, 1974–1975, V 1998, V 1999, V 2000, A 2002, A 2005, A 2008, Bicentenario 2010 4\. Cruz Azul 8 1968–1969, México 1970, 1971–1972, 1972–1973, 1973–1974, 1978–1979, 1979–1980, I 1997 5\. UNAM 7 1976–1977, 1980–1981, 1990–1991, C 2004, A 2004, C 2009, C 2011 León 1947–1948, 1948–1949, 1951–1952, 1955–1956, 1991–1992, A 2013, C 2014 7\. Pachuca 6 I 1999, I 2001, A 2003, C 2006, C 2007, C 2016 8\. Santos Laguna 5 I 1996, I 2001, C 2008, C 2012, C 2015 9\. Monterrey 4 México 1986, C 2003, A 2009, A 2010 9\. UANL 1977–1978, 1981–1982, A 2011, A 2015 11\. Atlante 3 1946–1947, 1992–1993, A 2007 11\. Necaxa 1994–1995, 1995–1996, I 1998 13\. Puebla 2 1982–1983, 1989–1990 13\. Veracruz 2 1945–1946, 1949–1950 13\. Zacatepec 2 1954–1955, 1957–1958 16\. Tijuana 1 A 2012 16\. Morelia 1 I 2000 16\. Atlas 1 1950–1951 16\. Oro 1 1962–1963 16\. Tecos 1 1993–1994 16\. Asturias 1 1943–1944 16\. Marte 1 1952–1953 16\. Tampico Madero 1 1953–1954 16\. Real España 1 1944–1945 ==Lähteet== Luokka:Meksikon jalkapallo
Pohjansurviaiskoi

Pohjansurviaiskoi (Cauchas breviantennella) on erittäin harvinainen, pieni perhoslaji. Se on luokiteltu Suomessa äärimmäisen uhanalaiseksiRassi, P., Hyvärinen, E., Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.): Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010, Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, 2010. ISBN 978-952-11-3806-5. == Koko ja ulkonäkö == Pieni perhonen, jonka etusiivet ovat tummanvihreät ja metallinhohtoiset. Takasiivet harmaanruskeat. Pää on musta-keltainen. Tuntosarvet ovat korkeintaan etusiiven pituiset. Siipiväli 9-10 mm.http://213.139.166.224/Lepidoptera/Adelidae/Cauchas/breviantennella/Cauchas%20breviantennella.htmhttp://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/c/cauchas_breviantennella.html == Levinneisyys ja lentoaika == Pohjansurviaiskoi on erittäin harvinainen laji. Sen tiedetään esiintyvän Euroopassa vain Ruotsissa, Suomessa ja Venäjällä, Kuolan niemimaalla. Näissä maissa perhosella on vain yksi tunnettu esiintymispaikka kussakin. Suomessa lajin ainoa tunnettu elinpaikka on Saanatunturin etelärinteellä, missä lajin turvaamiseksi on rajattu suojelualue.Panu Välimäki & Jari-Pekka Kaitila: Huomionarvoiset pikkuperhoshavainnot 2009. Baptria, 2010, 35. vsk, nro 3, s. 89. Suomen Perhostutkijain Seura == Elinympäristö ja elintavat == Suomessa ja Venäjällä perhosta on tavattu karuilta paikoilta, Suomessa alueelta, jossa tunturinrinteeltä vyöryy irtosoraa. Ruotsissa elinpaikan kasvillisuus on runsaampaa. Aikuiset perhoset lentävät heinäkuun alussa, aurinkoisina ja tuulettomina iltapäivinä. == Ravintokasvi == Toukan ravintokasvia ei tunneta. Lähilajit elävät ristikukkaisilla tai tädykkeillä. == Lähteet == Luokka:Seulakoimaiset
No Boundaries (Alexander Rybakin albumi)

No Boundaries on valkovenäläis-norjalaisen Alexander Rybakin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2010. Albumi sisältää pienen kunnianosoituksen hänen rakastamalleen maalle Suomelle. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 32. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * V2.fi: V2.fi == Lähteet == Luokka:Vuoden 2010 albumit Luokka:Alexander Rybakin albumit
Eric Furlatt

Eric Furlatt (s. 2. joulukuuta 1971 Trois-Rivières, Quebec, Kanada) on kanadalainen NHL-erotuomari, joka käyttää NHL:n erotuomareiden numeroa 27. Furlatt vihelsi ensimmäisen NHL-ottelunsa 8. joulukuuta 2001 Philadelphia Flyersin ja Columbus Blue Jacketsin pelissä. Hän on viheltänyt 460 sarjapeliä ja 38 pudotuspeliä.http://www.nhlofficials.com/member_listing.asp?member_id=2308 Hän loukkaantui pahoin polven seutuville Los Angeles Kings–Boston Bruins- pelissä, kun hänen polvensa ristisiteet murtuivat. Furlatt kuitenkin palasi tauon jälkeen NHL:ään. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkotuomarit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lee Gaines

thumb Otho Lee Gaines (21. huhtikuuta 1914 – 15. heinäkuuta 1987 Helsinki) oli yhdysvaltalainen jazz-laulaja, sanoittaja ja yksi Delta Rhythm Boys -yhtyeen perustajista. Gaines sanoitti muun muassa Duke Ellingtonin kappaleet Take the 'A' Train ja Just A-Sitting and A-Rockin. Gaines syntyi Missourin osavaltiossa Buena Vistan kaupungissa ja alkoi laulaa bassoa jo koulussa. Hän perusti kvartetin Langstonin yliopistossa Oklahomassa 1933. Hän kiersi pitkään Etelä- Amerikassa ja palasi takaisin Yhdysvaltoihin vuonna 1937. Gaines sairastui syöpään viime vuosinaan ja muutti Suomeen, jossa hän asui noin vuoden ennen kuolemaansa. Hän kuoli vuonna 1987 73-vuotiaana Helsingissä ja hänet on haudattu Suomeen Helsingin Maunulan uurnalehtoon, kortteli 39, rivi 5, hautanumero 109. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzlaulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset sanoittajat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Tuikekoit

Tuikekoit (Choreutidae) on pieni perhosheimo. Ryhmän sukulaisuus muiden perhosten suhteen on epäselvä. Tuikekoit ovat pääasiassa päiväaktiivisia, pieniä perhosia, joiden siipiväli on vain 10-15 mm. Aikuisten yksilöiden siivissä on usein metallinhohtoisia täpliä tai raitoja ja perhonen voi nostaa siipensä jyrkkään kulmaan ruumiinsa yläpuolelle. Etusiiven kärki on usein kulmikas.Mikkola, Kauri & Murtosaari, Jussi & Nissinen, Kari (toim.): Perhosten lumo: Suomalainen perhostieto. Helsinki: Tammi, 2005. ISBN 951-31-3317-6. s. 233http://delta-intkey.com/britin/lep/www/choreuti.htm http://bugguide.net/node/view/9751 Muutamat lajit jäljittelevät sekä liikkumistapansa että ulkonäkönsä puolesta hyppyhämähäkkejä.http://www.plosone.org/article/info:doi/10.1371/journal.pone.0000045 Toukat elävät ravintokasvin lehtien väleihin seitistä kutomissaan tunneleissa tai ovat lehtimiinaajia. == Lajit Suomessa == Suomessa on tavattu yhdeksän tuikekoilajia.http://www.luomus.fi/elaintiede/hyonteiset/perhoset/3.htm * Hirvenjuurituikekoi Tebenna pretiosana * Luhtatuikekoi Prochoreutis solaris * Nokkostuikekoi Anthophila fabriciana * Ohdaketuikekoi Tebenna bjerkandrella * Punetuikekoi Prochoreutis sehestediana * Ruskotuikekoi Prochoreutis ultimana * Sinetuikekoi Choreutis diana * Sysituikekoi Prochoreutis myllerana * Tarhatuikekoi Choreutis pariana == Lähteet == Luokka:Glossata
Martinniemen redi

Martinniemen redi oli Haukiputaan edustalla Kiiminkijoen suulla sijainnut laivojen lastauspaikka lähes kahdensadan vuoden ajan. Rediä kuvaa Petter Nymansson vuodelta 1784 olevassa kartastossaan Skärgården öster on Bottniska wiken näin: ”Siinä on lastauspaikka, jossa erään maalaisen 900 – 1 000 tynnyriä vetävä kuutto lastaa kuljettaen kolmasti kesässä tervaa ja ruokatavaraa Tukholmaan”. Siteeraus on mainittu Suomen luotsi- ja majakkalaitoksen historiassa, joka julkaistiin vuonna 1947. Vilkkainta laivaustoiminta Martinniemen redillä oli Oulun luotsipiirin ja tullin tilastojen (OMK) mukaan 1960-luvun alkupuolella, jolloin laivoja kävi redillä toukokuusta joulukuuhun kestäneen laivauskauden aikana jopa parisen sataa. Martinniemessä lastattiin pyöreää puutavaraa, sahatavaraa ja paperimassaa. Vientiä redin kautta harjoittivat Rauma-Repolan Martinniemen tehtaat ja Santaholma Oy:n Jokirannan saha. Sakari Vapaasalon kirjoittamassa A.Santaholma Oy:n historiikissa vuodelta 1953 kerrotaan Santaholman laivanneen ensimmäisen kerran paperipuuta Martinniemen rediltä purjehduskautena 1890. Tuolloin kävi paperipuuta hakemassa ainakin kaksi laivaa, Amalienborg ja Christiansborg. Laivojen kansallisuuksia historiikki ei kerro. Laivattava puutavara kuljetettiin Santaholman ja Rauma-Repolan sahoilta hinaajien vetämillä proomuilla redille, jossa se nostettiin laivoihin niiden omilla vinsseillä. Pyöreä puutavara tuotiin hinaajien vetäminä lauttoina laivojen kyljelle. 1960-luvulla pyöreää puutavaraa ei juurikaan enää laivattu. Rauma-Repolan paperimassaa vietiin ulos vuosina 1926–1964. Valtaosa Martinniemen redillä käynneistä laivoista oli hollantilaista, ruotsalaista, saksalaista, tanskalaista ja englantilaista pientonnistoa. Martinniemen redi työllisti ihmisiä vilkkaimpina kesinä satamäärin. Redi-lastaus lopetettiin Martinniemen sataman valmistuessa vuonna 1970. Lopetusajankohtana Martinniemen redi oli viimeinen jatkuvassa lastauskäytössä ollut redi Suomessa. ==Lähteet== * Könönen, T.A.: Martinniemen saha 75 vuotta, 1981 * Rytkönen, Raili: Suur-Iin historia I–II * Skiftesvik, Joni: ”Lapsuuteni Martinniemi”; artikkeli Haukipudas-kirjassa. Haukiputaan kunta, 1986 * Skiftesvik, Joni: Finlandia City, WSOY 2018 * Muistojen saha. A. Santaholma Oy Jokirannan saha 1915–1968 * Nymansson, Petter: Skärgården öster on Bottniska wiken * Lähteenoja, Aina: Suomen luotsi- ja majakkalaitoksen historia vuoteen 1808 * Oulun Luotsipiirin arkisto (OMK) Luokka:Haukiputaan liikenne Luokka:Perämeri
Franz Anton von Schiefner

Franz Anton von Schiefner ( (18. heinäkuuta (J: 6. heinäkuuta) 1817 Rääveli (nyk. Tallinna), Vironmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 16. marraskuuta (J: 4. marraskuuta) 1879 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli baltiansaksalainen kielitieteilijä ja kansatieteilijä, Kalevalan ensimmäisiä kääntäjiä.Eesti Entsüklopeedia 14, s. 463. Tallinn 2000. ISBN 9985-70-064-3 Häntä pidetään yhtenä uralistiikan, tibetologian, mongolistiikan ja kaukasistiikan perustajista. ==Elämänvaiheet== Franz Anton von Schiefner syntyi Räävelissä eli nykyisessä Tallinnassa baltiansaksalaiseen kauppiasperheeseen, joka oli lähtöisin Böömistä. Schiefner suoritti ylioppilastutkinnon Räävelin katedraalikoulussa ja opiskeli oikeustieteitä Pietarin yliopistossa vuosina 1836–1840 ja orientalistiikkaa Fredrik Wilhelmin yliopistossa Berliinissä vuosina 1840–1842. Vuodesta 1843 alkaen Schiefner toimi latinan ja muinaiskreikan lehtorina pietarilaisessa kymnaasissa ja vuodesta 1863 kirjastonhoitajana Keisarillisessa tiedeakatemiassa. Hän oli tiedeakatemian ylimääräinen jäsen vuodesta 1852 kuolemaansa saakka. Hän teki tutkimusmatkoja Englantiin vuosina 1863, 1865 ja 1878. Hän sai todellisen valtioneuvoksen arvonimen vuonna 1866. ==Tieteilijä== Schiefner julkaisi useita tutkimuksia tiibetin ja mongolin kielestä ja käänsi Uuden testamentin mongoliksi. Lisäksi Schiefner oli aikansa parhaita suomalais-ugrilaisten kielten tuntijoita. Hän osallistui Viron kansalliseepoksen Kalevipojan julkaisemiseen. Schiefner käänsi Kalevalan saksaksi (1852, uusi painos 1914). Vuosina 1853–1862 hän toimitti M. A. Castrénin jälkeenjääneiden kirjoitusten kokoelman Nordische Reisen und ForschungenFacta 2001, osa 14, p. 495. WSOY 1985. ja julkaisi useita omia tutkielmia suomalais-ugrilaisesta mytologiasta. Hän tutki myös Kaukasuksen kieliä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Anton Schiefner 1852. Kalevala maailmalla. Kalevalaseura. Luokka:Baltiansaksalaiset Luokka:Virolaiset kielitieteilijät Luokka:Venäläiset filologit Luokka:Kielenkääntäjät Luokka:Tibetologit Luokka:Etnologit Luokka:Kirjastonhoitajat Luokka:Vuonna 1817 syntyneet Luokka:Vuonna 1879 kuolleet
Johannes Ojansuu

Johannes Ojansuu (s. 1961) on suomalainen filosofi, filosofian opettaja ja kirjailija. Hänen keskeisiin teemoihinsa kuuluvat filosofisen antropologian, filosofisen psykologian sekä uskonnonfilosofian kysymykset. Kirjoissaan hän on käsitellyt muun muassa ihmisen tietoisuutta niin sanottuna raja-suhteena ja sen merkitystä uskonnolliselle suuntautuneisuudelle sekä kysymystä ihmisluonnon arkaaisesta (arche) perustasta suhteessa kulttuuriin. Ojansuun tutkimustyö liikkuu filosofisen antropologian ja mielenfilosofian risteyskohdassa. Hän on toiminut filosofian opettajana Hämeenlinnassa vuodesta 1993 sekä kouluttajana muun muassa Tampereen yliopistossa ja Kriittisessä Korkeakoulussa. Ojansuu palkittiin runoistaan 1991 J.H. Erkon palkinnolla sekä aforismeistaan kunniamaininnalla Valtakunnallisessa aforismikilpailussa vuonna 2005. Hämeen taidepalkinnon hän sai 2005. Hän on ollut perustamassa myös Juhani Peltosen kirjallisuusseuraa sekä toiminut Hämeen taidetoimikunnassa kirjallisuuden edustajana vuosina 1997–2003. Ojansuu on tullut tunnetuksi myös hämeenlinnalaisen kulttuurifoorumin Perjantai-Parlamentin vetäjänä, jossa hänen vieraanaan on ollut lukuisia valtakunnallisia kulttuurivaikuttajia. Lisäksi hän on järjestänyt lapsille suunnattuja filosofisia keskusteluja. Ojansuun entinen puoliso on entinen Vihreän liiton kansanedustaja Kirsi Ojansuu-Kaunisto, ja heillä on kolme lasta. ==Teokset== * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset filosofit Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aleksei Musatov

Aleksei Ivanovitš Musatov (; 25. maaliskuuta (J: 12. maaliskuuta) 1911 nykyisen Vladimirin alueen Aleksandrovin piirin Lizunovon kylä – 3. tammikuuta 1977 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija. Aleksei Musatov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän valmistui kirjankustannus- ja toimittajainstituutista vuonna 1934 ja liittyi NKP:hen vuonna 1952. Vuonna 1930 hän alkoi kirjoittaa proosaa maaseudun lasten elämästä. Pienoisromaani Stožary (”Seulaset”, 1948) sai Stalin-palkinnon vuonna 1950. Musatov kirjoitti myös varsinaista lastenkirjallisuutta. Hänen teostensa taiteellinen arvo on vähäinen. ==Suomennettuja teoksia== * Pieni Otava. Suom. Inkeri Letonmäki. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n Valtion kustannusliike, 1951. * Pikku koivuja. Suom. I. Salo. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1955. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Aleksei Musatov * Musatovin teoksia Lib.ru -sivustolla Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Munanvierittäminen

Munanvierittäminen on perinteinen kananmunilla pääsiäisenä pelattava leikki. == Historia == Ennen kristinuskon leviämistä saksien keväänjumalattaren Ostarân kunniaksi järjestettiin juhla kevätpäiväntasauksena. Jumalattaren eläin oli rusakko ja muna symbolisoi maan uudelleensyntymistä. Paavi Gregorius I määräsi lähetystyötä tekevät käyttämään vanhoja uskonnollisia paikkoja ja juhlia ja sovittamaan ne kristinuskoon. Jeesuksen ylösnousemus ajoittui sopivasti kevätpäiväntasauksen kanssa joten monet saksien perinteistä sulautuivat kristinuskon traditioihin. Englannissa, Saksassa ja muissa maissa lapset perinteisesti leikkivät vierittämällä kanamunia mäkien päältä. Tämän uskotaan symbolisoivan kiven vierittämistä Jeesuksen haudalta ennen ylösnousemusta. Eurooppalaiset uudisasukkaat toivat perinteen Uuteen maailmaan. == Yhdysvallat == Yhdysvalloissa järjestetään vuosittain, toisena pääsiäispäivänä Valkoisen talon nurmikolla pääsiäismunien vierittämiskilpailu, jossa lapset työntävät munaa ruohikolla käyttäen pitkävartista lusikkaa. Tapahtumassa Valkoisen talon henkilökunta pukeutuu pääsiäispupuiksi. Presidentti James Madisonin vaimo Dolley Madison aloitti perinteen vuonna 1814 ja sadat lapset saapuivat paikalle osallistuakseen kilpailuun. Kilpailun järjestettiin aluksi Yhdysvaltain kongressitalon nurmikolla, mutta vuonna 1877 rakennuksen nurmikko uusittiin ja puutarhurit kielsivät tilaisuuden. Kongressi sääti lain, jonka mukaan kongressitalon nurmikkoa ei saanut käyttää lasten leikkipaikkana. Presidentti Rutherford B. Hayes ja hänen vaimonsa Lucy Hayes päättivät järjestää tapahtuman Valkoisen talon nurmikolla. Franklin D. Rooseveltin aikana perinne katkesi, mutta Mamie Eisenhower jatkoi sitä aviomiehensä virkakaudella. Eisenhowerin aikana tapahtuma avattiin myös mustaihoisille. Vuonna 2009 Barack Obama kutsui tapahtumaan ensimmäistä kertaa samaa sukupuolta olevien vanhempien lapsia. == Yhdistynyt kuningaskunta == Yhdistyneessä kuningaskunnassa munien vierittäminen alas ruohon peittämiä mäkiä on satoja vuosia vanha perinne. Lancashiressä järjestetään vuosittaisia kilpailut Avenham Parkissa, Prestonissa ja Holcome Hillillä Ramsbottomin lähellä. Myös Derbyssä ja Edinburghissa järjestetään tapahtumia. == Muissa maissa == Saksassa järjestetään kilpailu, jossa voittaja on se, joka vierittää munansa nopeimmin kepeistä tehdyn radan läpi. Tanskassa koristeltuja munia vieritetään ruohikkoista rinnettä pitkin ja pisimmälle vierineen munan haltija palkitaan. Luokka:Pääsiäisen perinteet
Kääpiökoimaiset

Kääpiökoimaiset (Nepticuloidea) on lajirikas Monotrysia-ryhmään kuuluva perhosten yläheimo. Kooltaan yläheimon lajit ovat pieniä tai erittäin pieniä, ja ryhmään kuuluvat maailman pienikokoisimmat perhoset. Kääpiökoimaiset muodostuu kahdesta heimosta, joilla molemmilla on maailmanlaajuinen levinneisyys, joskin heimot ovat lajimäärältään erisuuret. Yläheimon yhdistävänä piirteenä toukat ovat sopeutuneet erittäin hyvin elämään lehtimiinaajina. Niillä on yleensä vain yksi pari pari pistesilmiä pään sivuilla, leuat ovat suuntautuneet suoraan eteenpäin ja raajat ovat surkastuneet. Pienen kokonsa vuoksi monet lajit voivat viettää koko toukkavaiheensa yhden lehtimiinan sisällä. Aikuisen perhosen tuntosarvien tyvessä näkyy yläheimolle ominainen suomulippaMikkola, Kauri & Murtosaari, Jussi & Nissinen, Kari (toim.): Perhosten lumo: Suomalainen perhostieto. Helsinki: Tammi, 2005. ISBN 951-31-3317-6. s. 219. Lisäksi tuntosarvien aistinelimiin kuuluvat sensilla coeloconicat ovat surkastuneet tai kadonneet kokonaan. Tuntomerkkejä liittyy myös raajojen karvoitukseen ja takasiipien ripsiin.Malcom J. Scoble (1995) The Lepidoptera: Form, Function and Diversity. Oxford University Press. s. 219 == Lähteet == *
Boris Gorbatov

Boris Leontjevitš Gorbatov (; 15. heinäkuuta (J: 2. heinäkuuta) 1908 Petromarjevskin kaivos, nykyinen Luganskin alueen Pervomaisk – 20. tammikuuta 1954 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija. Boris Gorbatov syntyi virkailijaperheeseen. Hän työskenteli lehtimiehenä ja tuli tunnetuksi komsomolnuorisosta kertovalla pienoisromaanillaan Jatšeika (”Solu”, 1928). Vuonna 1930 hän liittyi NKP(b):n jäseneksi. Ensimmäisen viisivuotissuunnitelman toteuttamista kuvaa romaani Mojo pokolenije (”Sukupolveni”, 1933). Gorbatovin pääteos on pienoisromaani ”Lannistumattomat” (Nepokorjonnyje, 1943), jonka aiheena on Donetsin laakion työläisten kamppailu saksalaismiehittäjiä vastaan. Teos sai Stalin-palkinnon vuonna 1946. V.M. Aleksejevin kanssa käsikirjoitettu elokuva Donetskije šahtjory (”Donetsin kaivosmiehet”, 1950) sai Stalin-palkinnon vuonna 1952. ==Suomennettu teos== * Lannistumattomat. Suom. Lea Helo. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1945. * Lannistumattomat: romaani. Suom. Tapio Ilkka. Helsinki: Smia, 1945. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Boris Gorbatov Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Pjotr Veršigora

Pjotr Petrovitš Veršigora (; 16. toukokuuta (J: 3. toukokuuta) 1905 Severinovkan kylä Moldaviassa – 27. maaliskuuta 1963 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija. Pjotr Veršigora syntyi opettajaperheeseen. Vuonna 1930 hän valmistui Odessan konservatorion ohjaajalinjalta ja vuonna 1938 Moskovan elokuva-akatemiasta. Hän työskenteli näyttelijänä ja ohjaajana. Toisen maailmansodan aikana Veršigorasta tuli yksi partisaaniliikkeen johtajista ja vuonna 1943 ukrainalaisen partisaanidivisioonan komentaja. Samana vuonna hän liittyi NKP:n jäseneksi. Vuonna 1944 Veršigora sai Neuvostoliiton sankarin arvonimen ja sodan lopussa hän oli kenraalimajuri. Vuosina 1945–1947 hän kävi pääesikunnan akatemian ja työskenteli vuoteen 1954 saakka sen opettajana. Veršigoran dokumenttiromaani ”Heillä on puhdas omatunto” (Ljudi s tšistoi sovestju, 1946) sai Stalin-palkinnon vuonna 1947. Sen alkuperäinen versio on todenmukainen partisaanitaistelujen kuvaus, mutta myöhemmin kirjailija joutui muokkaamaan teosta virallisen linjan mukaiseksi. Kirjan jatko-osia ovat Karpatski reid (”Karpaattien retki”, 1950) ja Reid na San i Vislu (”Retki Sanille ja Veikselille”, 1959). Sotakuvausten lisäksi Veršigora on kirjoittanut myös kotiin palaavaan rintamamiehen ja byrokratian törmäystä käsittelevän romaanin Dom rodnoi (”Koti”, 1962). Sodan jälkeen hän puolusti aktiivisesti vainon kohteeksi joutuneita entisiä partisaaneja. ==Suomennettu teos== * Heillä on puhdas omatunto. Suom. L. Helo. Petroskoi: Karjalais- suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1949. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Pjotr Veršigora Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Rakokivi

Rakokivi on Lahdessa entisen Nastolan kunnan keskustassa sijaitseva asuin- ja yritysalue, jolla sijaitsee suuri osa Nastolan palveluista. Kesällä 2021 alueelle valmistuu päiväkodin, alakoulun ja kirjaston yhteinen rakennus, Rakokiven monitoimitalo. Rakokivessä on myös Nastolan liikekeskus, joka sisältää useita kauppoja sekä baareja. Rakokivessä toimi kesään 2021 saakka Nastopolin lukio. ==Lähteet== Luokka:Nastolan kylät
Studio Tan

Studio Tan tarkoittaa seuraavia asioita: * Studio Tan (Palefacen albumi) * Studio Tan (Frank Zappan albumi)
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – miesten pituushyppy

Helsingin olympiakisojen miesten pituushyppyyn osallistui 27 urheilijaa edustaen 19 kansallisuutta. Kilpailu käytiin 21. heinäkuuta. ==Karsinta== Karsintaraja oli 720, mutta vähintään 12 parasta loppukilpailuun. Sija Nimi Maa Tulos 1 Meredith Gourdine 741 2 Jerome Biffle 740 3 Neville Price Etelä- Afrikka 736 4 George Brown 732 5 Ödön Földessy Unkari 725 6 Ary Facanha de Sá 724 7 Hendrik Visser 721 8 Masaji Tajima 713 9 Karl-Erik Israelsson 710 9 Paul Faucher 710 11 Pentti Snellman 709 11 Jorma Valtonen 709 11 Leonid Grigoriev 709 14 Carlos Vera Guardia 707 15 Felix Würth 699 16 Sylvanus Williams 698 17 Jorma Valkama 697 18 Karimu Olowu 696 19 Anton Breder Saar 688 20 Héctor Iriarte 682 21 Henryk Grabowski 677 22 Nikolai Andriutsenko 674 23 Geraldo de Oliveira 671 24 Patrick Leane 640 25 Kamtorn Snidvongs 531 \- Avni Akgün X \- Baldadas Madatov X ==Loppukilpailu== Sija Nimi Maa 1 2 3 4 5 6 Tulos 1 Jerome Biffle 721 X 757 X X X 757 2 Meredith Gourdine 738 658 753 749 736 751 753 3 Ödön Földessy Unkari 704 723 X 717 730 712 730 4 Ary Facanha de Sá 715 677 706 722 720 723 723 5 Jorma Valtonen X 706 716 X X 697 716 6 Leonid Grigoriev X 714 692 555 X 667 714 7 Karl-Erik Israelsson X X 710 710 8 Paul Faucher X 696 702 702 9 Pentti Snellman X 688 702 702 10 Masaji Tajima X 700 X 700 11 Neville Price Etelä-Afrikka 640 X X 640 \- George Brown X X X X \- Hendrik Visser X X X X ==Lähteet== * Tulokset puolaksi Luokka:Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952
Leonid Pantelejev

Leonid Pantelejev (), oikealta nimeltään Aleksei Ivanovitš Jeremejev (Алексе́й Ива́нович Ереме́ев, 22. elokuuta (J: 9. elokuuta) 1908 Pietari – 9. heinäkuuta 1988 Leningrad) oli venäläinen neuvostokirjailija. Aleksei Jeremejev syntyi vanhaan kauppiassukuun. Hänen isänsä oli ansioitunut Venäjän–Japanin sodassa ja saanut perinnöllisen aatelisarvon. Vuonna 1918 Aleksei menetti yhteyden perheeseensä ja hänestä tuli katulapsi. Vuonna 1921 hän joutui kasvatuslaitokseen, jossa hän sai nimen Ljonka Pantelejev. Päästyään kasvatuslaitoksesta Pantelejev työskenteli lehtimiehenä Leningradissa. Ystävänsä Grigori Belyhin kanssa hän kirjoitti kasvatuslaitoksen elämästä kertovan teoksen Respublika Škid (”Škidin tasavalta”, 1927), josta tuli valtava menestys. Pantelejevin parhaita lapsiaiheisia pienoisromaaneja ovat ”Kello” (Tšasy, 1928) ja ”Kirje” (Paket, 1933). Vuonna 1938 ilmestyi omaelämäkerrallinen kertomus Ljonka Pantelejev, jota kirjailija täydensi vuosina 1952 ja 1954. Päiväkirjamerkintöihin perustuvat teokset V osaždjonnom gorode (”Piiritetyssä kaupungissa”, 1966) ja Janvar 1944 (”Tammikuu 1944”, 1966) kuvaavat Leningradin piiritystä. Taiteellisesti ja historiallisesti merkittäviä ovat myös Pantelejevin Jevgeni Švartsista, Samuil Maršakista, Daniil Harmsista ja Kornei Tšukovskista kertovat muistelmat. ==Suomennettuja teoksia== * Kello. Suom. Anni Vuokko. Leningrad: Kirja, 1934. * Kirje: budjonnilaisen Pekka Trofimovin tarina. Suom. Anni Vuokko. Leningrad: Kirja, 1934. * Kunniasana: kertomuksia. Suom. Elina Huttari. Petroskoi: Karjalais- suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1948. * Hertta. Suom. Salme Peterzens. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1951. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Entsiklopedija ”Krugosvet”: Leonid Pantelejev * Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Leonid Pantelejev * Leonid Pantelejevin teoksia Lib.ru -sivustolla Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Leonid Solovjov

Leonid Vasiljevitš Solovjov (; 19. elokuuta (J: 6. elokuuta) 1906 Tripoli, Libanon – 9. huhtikuuta 1962 Leningrad) oli venäläinen neuvostokirjailija. Leonid Solovjov syntyi venäläis-arabialaisten koulujen tarkastajan perheeseen. Myöhemmin perhe muutti Keski-Aasian Kokandiin. Solovjov työskenteli siellä muun muassa opettajana ja lehtimiehenä. Vuonna 1932 hän valmistui Neuvostoliiton elokuvainstituutin käsikirjoittajalinjalta. Sittemmin Solovjov työskenteli elokuvakäsikirjoittajana ja kirjailijana. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Mustanmeren laivastossa kirjoittaen merimiesaiheisia kertomuksia. Sodan jälkeen hän oli jonkin aikaa vankilassa tai karkotettuna. Solovjovin pääteos on keskiaasialaisiin humoristisiin kertomuksiin perustuva Povest on Hodže Nasreddine (”Kertomus Hodža Nasreddinista”). Sen ensimmäinen osa Vozmutitel spokoistvija (”Rauhanhäiritsijä”) ilmestyi vuonna 1940. Kirjan sävyltään vakavampi toinen osa Otšarovannyi prints (”Lumottu prinssi”) julkaistiin vuonna 1956. Pienoisromaani ”Venäläinen matruusi Ivan Nikulin” (Ivan Nikulin – russki matros, 1943) kertoo Sevastopolin puolustustaistelusta. Solovjovin keskeneräiseksi jäänyt muistelmateos Iz knigi junosti (”Nuoruuden kirjasta”) ilmestyi vuonna 1963. ==Suomennettuja teoksia== * Stepan Polusuhin: kertoelma. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1947. * Venäläinen matruusi Ivan Nikulin: tositapahtuma. Petroskoi: Karjalais- suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1947. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Leonid Solovjov Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Nikolai Birjukov

Nikolai Zotovitš Birjukov (; 14. helmikuuta (J: 1. helmikuuta) 1912 Orehovo- Zujevo – 31. tammikuuta 1966 Simferopol) oli venäläinen neuvostokirjailija. Nikolai Birjukov alkoi kirjoittaa vammauduttuaan vakavasti rakennustyömaalla vuonna 1930. Hän opiskeli etäopiskelijana Moskovan vieraiden kielten instituutissa ja Maksim Gorkille nimetyssä kirjallisuusinstituutissa. Birjukovin ensimmäinen teos, pienoisromaani Na hutorah (”Erillistiloilla”) ilmestyi vuonna 1938. Partisaanityttö Liza Tšaikinasta kertova romaani ”Lokki” (Tšaika, 1945) sai Stalin-palkinnon vuonna 1951. ==Suomennettu teos== * Lokki: romaani. Suom. N. Jaakkola. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1947. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Nikolai Birjukov Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Australian avoin tennisturnaus 2011 – naisten kaksinpeli

Serena Williams oli turnauksen hallitseva mestari, mutta hän ei pystynyt puolustamaan voittoaan loukkaantumisen takia. Kim Clijsters voitti ensimmäisen kerran urallaan Australian avoimet päihittämällä finaalissa Kiinan Li Nan luvuin 3–6, 6–3, 6–3. Li oli ensimmäinen kiinalainen pelaaja, joka on päässyt Grand Slam -turnauksen kaksinpelin finaaliin. ==Sijoitetut pelaajat== # Caroline Wozniacki (välierät) # Vera Zvonarjova (välierät) # Kim Clijsters (mestari) # Venus Williams (3. kierros, luovutus) # Samantha Stosur (3. kierros) # Francesca Schiavone (puolivälierät) # Jelena Janković (2. kierros) # Viktoryja Azarenka (4. kierros) # Li Na (loppuottelu) # Shahar Pe'er (3. kierros) # Justine Henin (3. kierros) # Agnieszka Radwańska (puolivälierät) # Nadja Petrova (3. kierros) # Marija Šarapova (4. kierros) # Marion Bartoli (2. kierros) # Anastasija Pavljutšenkova (3. kierros) 17. Aravane Rezaï (1. kierros) 18. Marija Kirilenko (2. kierros) 19. Ana Ivanović (1. kierros) 20. Kaia Kanepi (2. kierros) 21. Yanina Wickmayer (2. kierros) 22. Flavia Pennetta (4. kierros) 23. Svetlana Kuznetsova (4. kierros) 24. Alisa Kleibanova (2. kierros) 25. Petra Kvitová (puolivälierät) 26. María José Martínez Sánchez (2. kierros) 27. Alexandra Dulgheru (1. kierros) 28. Daniela Hantuchová (1. kierros) 29. Dominika Cibulková (3. kierros) 30. Andrea Petkovic (puolivälierät) 31. Lucie Šafářová (3. kierros) 32. Tsvetana Pironkova (2. kierros) ==Kaavio== ===Avain=== * Q = karsinnoista * WC = villi kortti * LL = Lucky Loser * PR = suojattu ranking * k. = keskeytti * l. = luovutusvoitto ===Loppukierrokset=== ===Kaavion yläosa=== ====Lohko 1==== ====Lohko 2==== ====Lohko 3==== ====Lohko 4==== ===Kaavion alaosa=== ====Lohko 5==== ====Lohko 6==== ====Lohko 7==== ====Lohko 8==== == Lähteet == *Naisten kaavio Luokka:Australian avoin tennisturnaus 2011
Tommi Saarikivi

Tommi Petteri Saarikivi (s. 1975) on basisti ja juristi. Saarikivi tuli tunnetuksi soittaessaan Ultra Bra -yhtyeessä bassoa 1994–2001, ja on sittemmin toiminut Scandinavian Music Group -yhtyeen basistina yhtyeen alkuperäisessä kokoonpanossa vuodet 2001–2003, ja myöhemmin satunnaisesti. Tommi Saarikivi on koulutukseltaan varatuomari, ja hänet valittiin Suomen teatterit ry:n toimitusjohtajaksi 16.12.2010. Toimitusjohtajan työssään Saarikivi aloitti kesäkuussa 2011. Saarikivi työskenteli vuodet 2006–2009 Suomen Teattereiden lakimiehenä ja vuoden 2009 neuvottelupäällikkönä. Saarikivi valittiin Musiikin edistämissäätiön toimitusjohtajaksi 2021. Saarikivi oli rahapeliasioiden neuvottelukunnan jäsen 2019–2023. Vuosina 2019–2021 hän oli Suomen elokuvasäätiön hallituksen varajäsen ja vuodesta 2022 hallituksen varapuheenjohtaja. Saarikivi kuuluu myös Luovat ry:n valtuuskunnan puheenjohtajistoon ja on Esittävän taiteen valtionosuuslautakunnan (vuodet 2024–2027) jäsen. Juristina Saarikivi on saanut näkyvyyttä tiedotusvälineissä Elokapinan mielenosoitusten ja sen jäsenten puolustajana. Saarikivellä on neljä lasta, joista nuorin (s. 2019) kihlattunsa kirjailija Riikka Pulkkisen kanssa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat
Aleksei Novikov-Priboi

Aleksei Silytš Novikov-Priboi (, oikea sukunimi Novikov; 24. maaliskuuta (J: 12. maaliskuuta) 1877 Tambovin läänin Matvejevskojen kylä – 29. huhtikuuta 1944 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija. Aleksei Novikov-Priboi syntyi talonpoikaisperheeseen. Vuodesta 1899 lähtien hän palveli matruusina Venäjän Itämeren laivastossa. Vuonna 1905 hän oli mukana Tsushiman meritaistelussa, pelastui ja jäi vangiksi. Novikov-Priboin taistelusta vuonna 1907 julkaisemat kirjaset joutuivat sensuurin takavarikoimiksi. Vuosina 1907–1913 hän asui ulkomailla. Vuonna 1914 valmistunut kertomuskokoelma Morskije rasskazy (”Merimieskertomuksia”) ilmestyi vuonna 1917. Novikov-Priboin tyyliltään yksinkertainen, mutta mukaansatempaava meriaiheinen proosa oli aikanaan varsin suosittua. Hänen pääteoksensa on Tsushiman taistelusta kertova romaani ”Tsushima” (Tsusima, 1932–1935, neljäs laitos 1940). Sen ensimmäinen osa kuvaa laivaston jokapäiväistä elämää. Kirjailijan omia kokemuksia eri lähteisiin yhdistävä toinen osa ei ole historiallisesti todenmukainen. Kirja sai Stalin- palkinnon vuonna 1941. ==Suomennettuja teoksia== * Merimiehiä: viisi kertomusta. Suom. L. Kosonen. Leningrad: Kirja, 1931. * Tsusima, osat 1–2. Suom. L. Helo. Leningrad: Kirja, 1935–1936. * Tshushima: Venäjän laivaston tuho Tsushiman saaren luona v. 1905 mukanaolleen kertomana. Suom. Väinö Joensuu alkuteoksen suppeammasta painoksesta. Porvoo: WSOY, 1937. * Nainen merellä: romaani. Suom. Siiri Hannikainen. Turku: Kirjokansi, 1946. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Aleksei Novikov-Priboi Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Australian avoin tennisturnaus 2011 – miesten kaksinpeli

Roger Federer lähti turnaukseen puolustavana mestarina voitettuaan Andy Murrayn vuosi sitten. Novak Đoković voitti turnauksen toisen kerran urallaan. Finaalissa hän voitti Andy Murrayn suoraan kolmessa erässä luvuin 6–4, 6–2, 6–3. ==Sijoitetut pelaajat== # Rafael Nadal (puolivälierät) # Roger Federer (välierät) # Novak Đoković (mestari) # Robin Söderling (4. kierros) # Andy Murray (loppuottelu) # Tomáš Berdych (puolivälierät) # David Ferrer (välierät) # Andy Roddick (4. kierros) # Fernando Verdasco (4. kierros) # Mihail Južnyi (3. kierros) # Jürgen Melzer (4. kierros) # Gaël Monfils (3. kierros) # Jo- Wilfried Tsonga (3. kierros) # Nicolás Almagro (4. kierros) # Marin Čilić (4. kierros) # Mardy Fish (2. kierros) 17. Ivan Ljubičić (3. kierros) 18. Sam Querrey (1. kierros) 19. Stanislas Wawrinka (puolivälierät) 20. John Isner (3. kierros) 21. Marcos Baghdatis (3. kierros, luovutus) 22. Michaël Llodra (2. kierros) 23. Nikolai Davydenko (1. kierros) 24. Ernests Gulbis (1. kierros) 25. Albert Montañés (2. kierros) 26. Juan Mónaco (2. kierros) 27. David Nalbandian (2. kierros, luovutus) 28. Richard Gasquet (3. kierros) 29. Viktor Troicki (3. kierros, luovutus) 30. Thomaz Bellucci (2. kierros) 31. Feliciano López (2. kierros) 32. Guillermo García-López (3. kierros) ==Kaavio== ===Avain=== * Q = karsinnoista * WC = villi kortti * LL = Lucky Loser * PR = suojattu ranking * k. = keskeytti * l. = luovutusvoitto ===Loppukierrokset=== ===Kaavion yläosa=== ====Lohko 1==== ====Lohko 2==== ====Lohko 3==== ====Lohko 4==== ===Kaavion alaosa=== ====Lohko 5==== ====Lohko 6==== ====Lohko 7==== ====Lohko 8==== == Lähteet == Miesten kaavio Luokka:Australian avoin tennisturnaus 2011
Ruokoperho

Ruokoperho eli ruokotuhooja (Phragmataecia castaneae) on melko harvinainen, puuntuhoojiin kuuluva perhoslaji. == Koko ja ulkonäkö == Ruokoperho on yleisvaikutelmaltaan tasaisen harmaa perhoslaji. Siipien pohjaväri on harmaa, siipisuonten kohdalla hieman ruskeampi. Etusiivissä on himmeitä tummia täpliä. Erikoisena piirteenä perhosen takaruumis on huomattavan pitkä ja ulottuu lepäävällä perhosella selvästi siivenkärkiä pitemmälle. Siipiväli 32-37 mm.UK Moths Svenska fjärilar == Levinneisyys ja lentoaika == Eurooppalainen laji. Suomessa ruokoperhoa tavataan pääasiassa lounaisrannikolla. Lisäksi sillä vaikuttaa olevan erilliset esiintymät Jurvassa ja RuotsinpyhtäälläPanu Välimäki & Jari-Pekka Kaitila: Huomionarvoiset pikkuperhoshavainnot 2009. Baptria, 2010, 35. vsk, nro 3, s. 84. Suomen Perhostutkijain Seura.. Aikuiset perhoset lentävät kesä-heinäkuussa.Perhoswiki == Elinympäristö ja elintavat == Ruokoperho on yöaktiivinen ja elää kaislikoissa. Perhoset myös lentävät valolle ja naaraita voi löytää lepäämästä ruokojen varsilla. Toukka elää järviruo'on varren alaosan sisällä ja talvehtii kahdesti ruo'on varren alaosassa koteloituen varren sisään, lähelle toukan tekemää ulostuloaukkoa vasta kolmantena kesänään. Ennen perhosen kuoriutumista kotelo työntyy osittain ulos varresta. Toukan vaivaamat ruo'ot eivät yleensä tuota kukintoa.Vlindernet == Ravintokasvi == Toukan ravintokasvi on järviruoko (Phragmites australis). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Moths and Butterflies of Europe and North Africa * Bestimmungshilfe des Lepiforums Luokka:Puuntuhoojamaiset
Petro Denysenko

Petro Denysenko (, / Pjotr Denisenko; s. 13. syyskuuta 1920 Tšernihiv - 9\. syyskuuta 1998) oli neuvostoliittolainen seiväshyppääjä ja kymmenottelija. Denysenko oli kymmenottelussa maailmantilaston kymmenen parhaan joukossa vuonna 1946 ja vuosina 1948-1951. Hän kilpaili seiväshypyssä Helsingin olympialaisissa 1952 ja sijoittui neljänneksi tuloksellaan 440 senttimetriä. Denysenko sivusi seuraavana vuonna lajin Euroopan-ennätystä tuloksellaan 444. == Ennätykset == * Seiväshyppy: 446 (1954) * Kymmenottelu: 7287 (1949) == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset seiväshyppääjät Luokka:Neuvostoliittolaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Bogdan Kondracki

Bogdan Kondracki on puolalainen laulaja, multi-instrumentalisti ja musiikkituottaja. Hän on toiminut yhtyeissä Kobong, Neumahttp://www.metal- archives.com/band.php?id=28202 ja NYIAhttp://www.metal- archives.com/band.php?id=20770. == Diskografia == Kobong * * Neuma * NYIA * Andrzej Smolik * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Puolalaiset metallimusiikin kitaristit Luokka:Puolalaiset metallimusiikin basistit Luokka:Puolalaiset metallimusiikin kosketinsoittajat Luokka:Multi- instrumentalistit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Lebor Gabála Érenn

Lebor Gabála Érenn, nykyiiriksi Leabhar Gabhála Éireann ja englanniksi The Book of Invasions, on keskiaikainen kokoelma runo- ja proosamuotoisia irlantilaisia myyttejä. Kirja kertoo irlantilaisten alkuperästä ja Irlannin myyttisistä alkuasuttajista. Lebor Gabála koottiin yhteen 1100-luvulla, mutta se perustuu jo 500–600-luvuilla luostareissa kirjoitettuihin Irlannin kansojen historiankirjoihin. Kirja kuvaa Irlannin myyttisiä valloituksia ennen vedenpaisumusta. Keskeisessä osassa on jumalten heimo Tuatha Dé Danann, joka tarinoiden mukaan asui Irlannissa ennen Milin poikia eli kelttejä. Keltit ajavat lopulta Tuatha Dé Danannin maanalaiseen valtakuntaan. Green 1997, s. 18 == Lähteet== *Miranda J. Green: Dictionary of Celtic Myth and Legend. Thames & Hudson 1997. ISBN 0-500-27975-6 ===Viitteet=== Luokka:Kelttiläinen mytologia Luokka:Irlantilainen mytologia Luokka:Irlantilainen kirjallisuus
Tunisian perustuslaillinen demokraattipuolue

Tunisian perustuslaillinen demokraattipuolue (, , lyhenne RCD) oli tunisialainen poliittinen puolue, jonka perusti Zine el-Abidine Ben Ali helmikuussa 1988.Constitutional Democratic Rally Answers.com Viitattu 16.1.2011 Se korvasi sosialistisen Destourian puolueen. 6\. helmikuuta 2011 sisäministeriö kielsi puolueen kokoontumiset ja 9. maaliskuuta oikeus määräsi sen hajotettavaksi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Tunisian puolueet
JiiPee

Jiipeenetti.fi (aiemmin JiiPee) oli Suomen Poikien ja Tyttöjen Keskuksen (PTK), Suomen Lähetysseuran ja Kirkon kasvatus ja perheasiat -yksikön yhdessä julkaisema lasten ja nuorten verkkolehti, joka ilmestyi vuosina 2012–2019. Tämän jälkeen lukijat ohjattiin TTila-nimiselle YouTube-kanavalle. Sen tuottaminen päättyi vuoteen 2021. Jiipeenetti.fi oli kristilliseltä arvopohjalta toimitettu lehti, jonka lukijakuntaa olivat 9–13-vuotiaat tytöt ja pojat. Lehden päätoimittaja oli PTK:n koulutussihteeri Juha Kinanen. ==Historia== Verkkolehden taustalla oli Joka Poika -lehti, joka alkoi ilmestyä paperimuodossa vuonna 1938. Vuonna 1985 sen nimeksi vaihdettiin JP, koska lehti suunnattiin poikien lisäksi tytöille. Lehti ilmestyi paperimuodossa kuusi kertaa vuodessa 32–48-sivuisena. Lehdessä ilmestyi sarjakuva Billy Binnsin ihmerillit (piirtäjä Ted Cowan). Päätoimittajia olivat muun muassa Pentti Tapio ja Eero Jokela. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Jiipeenetti.fi- verkkolehti Luokka:Kristilliset lastenlehdet Luokka: Suomalaiset nuortenlehdet Luokka:Suomalaiset verkkolehdet