EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Simone Sannibale

Simone Sannibale (s. 10. maaliskuuta 1986 Albano Laziale, Italia) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A -seura Laziota. 186 senttimetriä pitkän Sannibalen pelipaikka on puolustaja. Sannibale on Lazion oma kasvatti, joka nousi edustusjoukkueen rinkiin ensimmäisen kerran vuonna 2004. Hän ei kuitenkaan ole toistaiseksi saanut peliaikaa liigaotteluissa, vaan hankkinut pelikokemusta lainavisiiteillä alasarjaseuroihin. Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Passio (filosofia)

Passio (< lat. patior, ”kärsiä”, ”sallia”) on filosofian käsite, joka tarkoittaa subjektin voimakasta tunnetilaa, johon voi sisältyä esimerkiksi innostusta ja intohimoa, ja joka vaatii usein toimintaa. == Stoalaisuus == Stoalaisuudessa passioilla (, mon. pathē) tarkoitettiin tunneperäisen kärsimyksen eri muotoja. Passioita katsottiin olevan päätasolla neljä: halu, nautinto, pelko ja kärsimys. Passiot voidaan jakaa nelikenttään, jossa kaksi passioista liittyy johonkin, jonka ihminen arvostelee hyväksi (nautinto, halu), ja kaksi johonkin, jonka ihminen arvostelee pahaksi (kärsimys, pelko). Toisaalta kaksi liittyy nykyhetkeen (nautinto, kärsimys) ja toisaalta kaksi tulevaisuuteen kohdistuvaan odotukseen (halu, pelko). == Aristotelismi ja skolastiikka == Latinankielisessä filosofiassa 1600-luvulle asti latinan sana passio tarkoitti vaikutuksen kohdetta tai tulosta. Aristoteleen kategorioihin kuului kahdenlaisia toimintaan liittyviä ominaisuuksia, joita olivat aktit ja passiot. Tällöin akti liittyi toimiluvan subjektiin ja passio sen kohteeseen (objektiin). Myöhäiskeskiajalla ja uuden ajan alussa sanalle kehittyi erityismerkitys, jossa passioksi kutsuttiin erityisesti mielen tapahtumaa, joka oli jonkin ulkoisen aiheuttama (esimerkiksi havainto). Yhtenä tällaisten ulkoisten vaikutusten tuloksena syntyneiden mielen tapahtumien ryhmänä tunteet eli emootiot saivat erityisen merkityksen. Niinpä sanaa passio käytetään toisinaan yksinomaan tunteista. == Lähteet == Luokka:Filosofian termit Luokka:Mielenfilosofia Luokka:Tunteet
Robert Brandt

Robert Brandt (s. 21. lokakuuta 1982 Helsinki) on suomalainen pikaluistelija. Seuratasolla Helsingin Työväen Luistelijoita edustava Brandt sijoittui yleisluistelun EM-kilpailuissa vuonna 2006 30:nneksi, vuonna 2008 25:nneksi ja vuonna 2013 26:nneksi.http://www.luisteluliitto.fi/pikaluistelu/valmennusryhmat/a-maajoukkue/ Marraskuussa 2013 Brandt palasi maailmancup-kilpailuihin kuuden vuoden tauon jälkeen.http://yle.fi/urheilu/poutala_ja_koskela_taas_kaukana_karjesta/6926951 Brandt on kilpaillut myös pikarullaluistelun SM-kisoissa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Brandt Jakub Majerski's Speedskating Database -sivustolla *Brandt SpeedSkatingStats.com -sivustolla Luokka:Suomalaiset pikaluistelijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fernando Muslera

Néstor Fernando Muslera Micol (s. 16. kesäkuuta 1986 Buenos Aires, Argentiina) on uruguaylainen jalkapallomaalivahti. 190 senttimetriä pitkä Muslera edustaa Turkin Superliiga -seuraa Galatasarayta. == Ura == === Seurajoukkueura === Muslera siirtyi Lazioon elokuussa 2007 Nacionalista juuri ennen siirtoikkunan sulkeutumista, koska seura tarvitsi korvaajan uransa lopettaneelle Angelo Peruzzille ja hänen tilalleen hankittavaksi suunnitellun Juan Pablo Carrizon siirto Italiaan kariutui. Musleran ensiesiintyminen Lazion paidassa tapahtui 16. syyskuuta 2007 Cagliaria vastaan pelatussa, 2–2 päättyneessä ottelussa. Tämän jälkeen hän aloitti neljä peräkkäistä ottelua, mutta niistä viimeinen, 7. lokakuuta pelattu 5–1-tappiolukemiin päättynyt peli Milania vastaan toi Musleralle penkkikomennuksen ja ykkösmaalivahdin paikka meni konkari Marco Ballottalle. Ballottan lähdöstä huolimatta Muslera joutui aloittamaan kauden 2008–2009 selkeänä kakkosmaalivahtina, kun Carrizon siirto Lazioon toteutui viimein. Carrizon epävarmojen otteiden ansiosta Muslera sai uuden tilaisuuden ja ottikin vakuuttavilla otteillaan itselleen ykkösmaalvahdin paikan, eikä ole siitä luopunut. Vuoden 2009 Italian cupin finaalissa Muslera oli suuressa roolissa torjuessaan rankkarikisassa kaksi UC Sampdorian rangaistuspotkua ja johdattaen omalta osaltaan Lazion cupin voittoon. Muslera on elokuusta 2011 alkaen edustanut turkkilaisseura Galatasarayta. Hän on voittanut Turkin liigamestaruuden vuosina 2012, 2013, 2015, 2018 ja 2019 sekä Turkin Cupin vuosina 2014, 2015, 2016 ja 2019. === Maajoukkueura === Muslera pelasi Uruguayn maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa lokakuussa 2009 Ecuadoria vastaan. Etelä-Afrikan MM-kilpailuissa 2010 Muslera oli Uruguayn ykkösmaalivahti. Uruguay sijoittui turnauksessa neljänneksi. Muslera oli ykkösmaalivahti Uruguayn voittaessa Copa Américan vuonna 2011. Hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua Brasilian MM-kilpailuissa 2014 ja kaikki viisi ottelua Venäjän MM-kilpailuissa 2018. Hän oli varamaalivahtina mukana vielä Qatarin MM-kilpailuissa 2022. == Lähteet == * http://www.fifa.com/worldcup/players/player=229498/index.html * http://www.transfermarkt.co.uk/fernando-muslera/profil/spieler/58088 Luokka:Uruguaylaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cygnus X-1

Cygnus X-1 eli Joutsen X-1 (usein lyhennetty muotoon Cyg X-1) on Joutsenen tähdistön suunnalla, noin 7200 https://www.tekniikkatalous.fi/uutiset/ensimmainen-koskaan-loydetty-musta- aukko-pyorii-lahes-valon-nopeudella-ja-on-50-raskaampi-kuin- luultiin/ac730664-97ec-4d14-b179-073f73dc8518 valovuoden päässä sijaitseva voimakas röntgenlähde, jonka uskotaan olevan musta aukko. Se löydettiin 1960-luvulla, ja oli eräs ensimmäisistä löydetyistä mahdollisista mustista aukoista ja on yhä yksi tähtijärjestelmistä, joiden kaikkein luotettavimmin uskotaan sisältävän mustan aukon. Greenwichin kuninkaallisessa observatoriossa työskennelleet Louise Webster ja Paul Murdin tunnistivat Cygnus X-1:n seuralaistähden tavalliseksi superjättiläiseksi vuonna 1971. Cygnus X-1:n massan uskotaan olevan noin 21 kertaa auringon massa, mikä on liikaa jopa neutronitähdelle. Tämä tukee olettamusta, että Cygnus X-1 olisi musta aukko. Cygnus X-1 kuuluu röntgenkaksoistähtijärjestelmään. Sen optinen seuralaistähti, HDE 226868, on sininen jättiläinen, jonka näennäiskirkkaus on 8,9 (nähtävissä hyvillä kiikareilla hyvissä havainto-olosuhteissa), rektaskensio ja deklinaatio . Cygnus X-1 kiertää tähteä noin 0,2 AU:n päässä. Cygnus X-1:n ja tähden välille on syntynyt kertymäkiekko. == Tähtijärjestelmä == Cygnus X-1 on kaksoistähti, joka sisältää O9-B0 -spektriluokan ylijättiläisen (pintalämpötila 31 000 kelviniä) ja kompaktin kohteen. Ylijättiläisen massa on noin 19,2 auringon massaa. Kompaktin kohteen massa on 14,8 auringon massaa ja koska neutronitähden suurin mahdollinen massa ei voi ylittää kolmea Auringon massaa, sen uskotaan olevan musta aukko.Karttunen et al, s. 426 Kertymäkiekon sisäosat tuottavat röntgensäteitä, joita muokkaa Comptonin sironta kiekon koronassa ja heijastuminen kiekon pinnasta. Vaihtoehtoisesti röntgensäteet voivat joutua Comptonin sirontaan suihkun perustassa kiekon koronan sijasta. Cygnus X-1 on kirkkain pysyvä röntgensäteiden lähde (E > 20 keV) taivaalla. == Katso myös == * Musta aukko * Röntgenkaksoistähti == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Euroopan avaruusjärjestö: Taiteilijan näkemys Cygnus X-1:stä Luokka:Mustat aukot Luokka:Röntgenkaksoistähdet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Zero Mostel

Samuel Joel ”Zero” Mostel (28. helmikuuta 1915 – 8. syyskuuta 1977) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti kolme Tony-palkintoa vuosina 1961, 1963 ja 1965. Mostel syntyi New Yorkin Brooklynissä juutalaiseen perheeseen ja opiskeli City College of New Yorkissa. Hän joutui 1950-luvulla Hollywoodin mustalle listalle. 13\. tammikuuta 1960 Mostel vammaantui liikenneonnettomuudessa, josta hänelle jäi pysyviä jalkavaivoja. Hänen tähdittämiensä tunnettujen töiden joukossa ovat musikaali Viulunsoittaja katolla (1964) ja näytelmäelokuvat Kevät koittaa Hitlerille (1968) ja Musta lista (1976). Hän vieraili The Muppet Show'ssa, joskin hänen jaksonsa esitettiin vasta postuumisti. Mostel menehtyi Philadelphiassa Pennsylvaniassa sairauskohtaukseen 62 vuoden ikäisenä. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet Luokka:Tony-palkinnon saajat Luokka:Hollywoodin musta lista
Jouko Pynnönen

Jouko Pynnönen on suomalainen tietoturva-alan asiantuntija sekä Java-pohjaisen jääkiekkopelin, kiekko.tk:n kehittäjä. Kiekko.tk:n lisäksi Pynnönen on luonut samantyyppisen jalkapallopelin. Pynnönen on myös kehittänyt eräänlaisen konekirjoitustestin, TyperA:n. Pynnönen on ammatiltaan tietoturvakonsultti ja työskennellyt muun muassa jyväskyläläisen Online Solutionsin tietoturva- asiantuntijana. Pynnönen on yksi Suomen ansioituneimmista ohjelmistohaavoittuvuuksien etsijöistä. Hän on löytänyt muun muassa puolentusinaa vakavaa Windows-haavoittuvuutta sekä kaksi kriittistä aukkoa Sunin Javassa. Joulukuussa 2015 Pynnönen havaitsi Yahoon sähköpostipalvelusta merkittävän tietoturva-aukon, jonka löytämisestä maksettiin hänelle 10 000 dollarin palkkio. Pynnönen avusti ratkaisevasti Suomen keskusrikospoliisia saamaan kiinni vuoteen 2007 asti Suomen kenties suurimman salasanakrakkerin. Krakkeri oli saanut haltuunsa yli 70 000 eri sivustojen salasanaa ja laittanut ne yleiseen jakoon. Murto-osa salasanoista kuului myös Pynnösen oman sivuston, Kiekko.tk:n käyttäjille. Krakkeri jäi kiinni Pynnösen selvitettyä tämän kännykkänumeron, jonka avulla keskusrikospoliisi pääsi tekijän jäljille. Myöhemmin nuori suomalainen mies pidätettiin epäiltynä tietomurrosta. Pynnönen on pitänyt Ylivuoto-blogia Digitodayn verkkosivuilla. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Pynnösen kotisivut * Kiekko.tk * TyperA * Soccer.kiekko.tk Luokka:Suomalaiset ohjelmoijat Luokka:Tietoturva-asiantuntijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Onondagat

Onondagat (Kukkuloiden ihmiset) olivat yksi irokeesien liittokunnan viidestä alkuperäisestä kansasta. Liiton on arveltu syntyneen 1500-luvun aikana estämään keskinäisiä sotia ja vieraiden kansojen maahanhyökkäyksiä. Onondagat tunnettiin liiton "Tulenpitäjinä", mikä käytännössä tarkoitti sitä, että heillä oli liittoneuvostossa muodollinen johtoasema. Kokoukset pidettiin onondagojen pääkylässä ja niiden tärkein tehtävä oli rauhan säilyttäminen. Irokeesiliiton muut kansat olivat mohawkit, senecat, oneidat sekä cayugat. Kuudes kansa tuscarorat liittyi jäseneksi 1700-luvun alkupuoliskolla. Alkuperäiset asuinalueet käsittivät nykyisen New Yorkin osavaltion ja eritoten alueet Niagaran putousten ja Adirondackvuoriston välillä.Iroquois History Irokeesit laajensivat alueitaan 1600-luvun aikana ottamalla haltuunsa eteläisiä osia Ontariosta sekä laajoja alueita Pennsylvaniasta, New Jerseystä ja Ohiosta. Vaikka mohawkit ja senecat muodostivat irokeesien sotavoimien pääjoukot, osallistuivat myös onondagat moniin sotiin liittokunnan yhteisen edun hyväksi. Onondagojen määrän on arveltu olleen suurimmillaan vuonna 1677, jolloin jesuiitat laskivat heidän kokonaismääräkseen 1 750 henkeä.Onondaga Indian History Kun irokeesien valtakausi päättyi 1700-luvulla, monet onondagat liittyivät katolisiin mohawkeihin ja muuttivat Kanadaan. Amerikan vapaussodassa vuonna 1775 lähes kaikki onondagat yhdistyivät vielä kerran irokeesiliiton muihin kansoihin taistellakseen englantilaisten puolella Yhdysvaltoja vastaan. Nykyään onondagoja asuu sekä New Yorkissa että Ontariossa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain alkuperäiskansat Luokka:Kanadan alkuperäiskansat
Koplik

Koplik on kaupunki Shkodërin maakunnassa luoteis-Albaniassa. Kaupungin asukasluku on noin 4 000\. Koplik sijaitsee Shkodërin pohjoispuolella. Osmanimiehityksen aikana kaupungin asukkaat kääntyivät islaminuskoon, ympäröivän maaseudun asukkaat sen sijaan säilyivät katolisina. Kommunistihallinto rajoitti liikkumista rankasti mutta sen kaatumisen jälkeen vuonna 1991 Koplikiin saapui paljon uudisasukkaita maaseudulta. Tämä johti kaupungin ensimmäisen katolisen kirkon rakentamiseen sitten islamiin kääntymisen 1600- ja 1700-luvuilla. Jugoslavian kauppasaarron aikana Koplik hyötyi salakaupasta Shkodër-järven yli Montenegroon. Pyramidihuijausten romahtamisen jälkeen vuonna 1997 kaupunki on jäänyt muiden Albanian pienten kaupunkien tavoin taloudelliseen pysähdykseen. Useimmat työikäiset ovatkin lähteneet kaupungista muualle etsimään työtä. Vaikka kaupungilla itsellään ei ole paljoa tarjottavaa, niin Shkodër-järvi ja ympäröivä vuoristoinen alue ovat kauniita virkistäytymisalueita. Tiet olivat aikaisemmin kehnoja, mutta ne on saatu kuntoon. Koplikista on noin 3 tunnin ajomatka Vermoshiin. Kaupungista on kotoisin jalkapallojoukkue KS Veleçiku Koplik. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Albanian kaupungit Luokka:Albanian entiset kunnat Luokka:Shkodërin maakunta
La Good Life

La Good Life on K-Maron vuonna 2004 julkaistu debyyttialbumi, jonka suurimpia hittejä olivat Femme Like U ja Crazy. Albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli 300 000 kappaletta. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # Luokka:Vuoden 2004 esikoisalbumit Luokka:Kanadalaiset hip hop -albumit
Inkvisitorinen menetelmä

Inkvisitorinen menetelmä eli tutkimismenetelmä tarkoittaa rikosoikeudenkäynnin järjestämistä siten, että aloite oikeudenkäynnin aloittamisesta on tuomioistuimella ja se ei ole tuomiossaan sidottu osapuolten esittämiin todisteisiin tai väitteisiin niin kuin akkusatorisessa menetelmässä. Inkvisitorinen menetelmä oli yleinen keskiajan Euroopassa. Se väistyi akkusatorisen menetelmän tieltä 1700-luvulta alkaen. ==Katso myös== * inkvisitio ==Lähteet== Luokka:Prosessioikeus Luokka:Inkvisitio
Ivan Serov

Ivan Aleksandrovitš Serov (, 13. elokuuta 1905 – 1. heinäkuuta 1990) oli neuvostoliittolainen kenraali, joka toimi KGB:n päällikkönä vuosina 1954–1958 ja GRU:n päällikkönä vuosina 1958–1963. Sitä ennen hän oli NKVD:n johtavia komissaareja Lavrenti Berijan alaisuudessa, ja vaikutti merkittävästi Neuvostoliiton poliittisiin tapahtumiin Josif Stalinin kuoleman jälkeen. Hän myös järjesteli salaisen poliisin organisaatioita Itä-Euroopan maihin, ja vaikutti merkittävästi rautaesiripun syntyyn. == Elämä == Serov syntyi Afimskoje-nimisessä kylässä Vologdan provinssissa Venäjän keisarikunnassa. Venäjällä tapahtui suuria muutoksia hänen lapsuutensa aikana, jolloin tapahtumat huipentuivat bolševikkivallankumoukseen. Hän liittyi puna-armeijaan 1923 ja kävi Frunzen sotilasakatemian Moskovassa. Serov liittyi NKVD:hen, selvisi Stalinin puhdistuksista 1930-luvulla ja oli itsekin teloittamassa marsalkka Mihail Tuhatševskia. Hänen epäillään vastanneen myös Nikolai Ježovin teloituksesta. 1939 Serovista tuli Ukrainan NKVD-komissaari, jolloin hän murhautti tuhansia ukrainalaisia talonpoikia. Hän oli vastuussa myös Katynin joukkomurhasta Puolassa ja Puolan kotiarmeijan jäsenten karkotuksista Siperiaan. 1941 hän järjesteli myös balttien ja kaukasialaisten karkotuksia Siperiaan, ja kohosi sadistisen NKVD-johtaja Lavrenti Berijan lähimmäksi alaiseksi. Vuonna 1946 Serov oli mukana hirttämässä Neuvostoliiton johdon silmissä petturiksi ryhtyneen kenraali Andrei Vlasovin ja hänen lähimmät alaisensa Moskovassa. Serov tuli Berliiniin 1946 ja järjesteli siellä Itä- Saksan salaisen poliisin Stasin toimintaa. Hän toimi myös vastavakoilujärjestö Smeršin palveluksessa toisen maailmansodan aikana. Serov selvisi hengissä myös Stalinin kuolemaa seuranneesta puhdistuksesta, jossa Berija ja tämän alaiset teloitettiin ja NKVD muutettiin KGB:ksi. Serov palveli KGB:n johtajana ja kukisti Unkarin kansannousun verisesti. Brittilehdistö leimasi hänet teloittajaksi, kun puna-armeijan tankit vyöryivät Budapestin kaduille 1956. Serov erotettiin KGB:n viroistaan 1958 ja hän siirtyi GRU:n johtoon. Ura GRU:ssa päättyi Kuuban ohjuskriisin seuraamusten takia ja vuonna 1965 Serov erotettiin myös kommunistisesta puolueesta. Yhdeksi Serovin uran lopun syyksi on usein liitetty hänen alaisensa Oleg Penkovski, joka jäi kiinni vakoilusta syyskuussa 1962. ”Budapestin teurastaja” kuoli vuonna 1990, juuri ennen Neuvostoliiton romahdusta. Luokka:Sotarikoksista syytetyt Luokka:Neuvostoliittolaiset kenraalit Luokka:KGB Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Mani Matter

Mani Matter (4. elokuuta 1936 Herzogenbuchsee, Bernin kantoni – 24. marraskuuta 1972 Kilchberg, Zürichin kantoni, oikealta nimeltään Hans Peter Matter) oli sveitsiläinen chanson-laulaja ja juristi. Hän kuoli auto- onnettomuudessa konsertista palatessaan. ==Aiheesta muualla== * Official website Luokka:Sveitsiläiset laulajat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Spencer Gore

Spencer William Gore (10. maaliskuuta 1850 – 19. huhtikuuta 1906) oli brittiläinen urheilija, joka muistetaan parhaiten varhaisesta tenniksestä. Hän menestyi aikanaan myös kriketinpelaajana. Goresta tuli Wimbledonin kaikkien aikojen ensimmäinen mestari vuonna 1877, jolloin hän voitti miesten kaksinpelin. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1906 kuolleet
Frank Hadow

Patrick Francis "Frank" Hadow (24. tammikuuta 1855 – 29. kesäkuuta 1946) oli brittiläinen tennispelaaja. Hadowista tuli Wimbledonin kaikkien aikojen toinen kaksinpelimestari vuonna 1878, jolloin hän löi finaalissa edellisvuoden voittajan Spencer Goren. Kuollessaan vuonna 1946 Hadow oli 91-vuotias. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1855 syntyneet Luokka:Vuonna 1946 kuolleet
Bob Falkenburg

Robert "Bob" Falkenburg (29. tammikuuta 1926 – 6. tammikuuta 2022 Santa Ynez, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen tennispelaajaRobert Falkenburg. Davis Cup. Viitattu 4.7.2016., joka aloitti Brasiliaan muutettuaan menestyksekkään toisen uran liikemiehenä. Falkenburg syntyi New Yorkin Brooklynissä. Hänet muistetaan parhaiten Wimbledonin vuoden 1948 kaksinpelimestarina, mutta hän selvisi myös vuonna 1944 Yhdysvaltain avoimen ja vuonna 1947 Wimbledonin nelinpelin voittajaparin jäseneksi. Falkenburg kuului Rhode Islandin Newportin International Tennis Hall of Fameen vuodesta 1974. 1950-luvun alussa aloitti Rio de Janeirossa toimintansa Falkenburgin perustama pikaruokaketju Bob's. Hollywood Walk of Fameen kelpuutettu näyttelijä Jinx Falkenburg oli hänen sisarensa. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset tennispelaajat Luokka:Brasilialaiset tennispelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Brasilialaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Aleksandr Zavjalov

Aleksandr Aleksandrovitš Zavjalov (, s. 2. kesäkuuta 1955) on venäläinen maastohiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa. Zavjalov saavutti pronssia 50 kilometrin kilpailussa Lake Placidin olympialaisissa 1980 Nikolai Zimjatovin ja Juha Miedon jälkeen. Oslon MM-kilpailuissa 1982 hän sijoittui 15 kilometrillä toiseksi 9,6 sekuntia Oddvar Brålle hävinneenä. Samoissa kilpailuissa hän hiihti ankkuriosuuden Neuvostoliiton joukkueessa, joka jakoi voiton Norjan kanssa sekä sijoittui kuudenneksi 30 ja 50 kilometrillä. Zavjalov saavutti hopeaa Sarajevon olympialaisissa 1984 30 kilometrin kilpailussa 27 sekuntia Nikolai Zimjatoville hävinneenä. Samoissa kilpailuissa hän hiihti toisen osuuden Neuvostoliiton viestijoukkueessa, joka saavutti Ruotsin jälkeen hopeaa. Lisäksi hän sijoittui seitsemänneksi 50 kilometrillä ja kuudenneksitoista 15 kilometrillä. Zavjalov voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1982–1983. Hän voitti tuolla kaudella 15 kilometrin kilpailut Sarajevossa ja Lahdessa sekä 30 kilometrin kilpailun Falunissa. ==Lähteet== * Luokka:Neuvostoliittolaiset maastohiihtäjät Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Budge Patty

John Edward ”Budge” Patty (11. helmikuuta 1924 – 3. lokakuuta 2021) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja. Patty syntyi Fort Smithissä, Arkansas'n osavaltiossa. Hän oli vuonna 1950 sekä Wimbledonin että Ranskan avoimen tennisturnauksen kaksinpelimestari. Hän saavutti niin ikään kaksi voittoa nelinpelissä; Ranskan avoimessa 1946 ja Wimbledonissa 1957. Patty oli vuosina 1952–1954 miesten kaksinpelin mestari Swedish Openissa. Hän on kuulunut International Tennis Hall of Fameen vuodesta 1977. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Ulf Schmidt

Ulf Christian Johan Schmidt (s. 12. heinäkuuta 1934 Nacka, Ruotsi) on ruotsalainen tennispelaaja. Hän ylsi Ruotsin avoimessa tennisturnauksessa miesten kaksinpelin mestaruuteen vuosina 1957 ja 1961. Vuonna 1958 Schmidt voitti Sven Davidsonin kanssa nelinpelin Wimbledonin tennisturnauksessa Englannissa. Hän pelasi vuosina 1955–1964 Ruotsille 102 ottelua Davis Cupissa. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kurt Nielsen

Kurt Nielsen (19. marraskuuta 1930 – 11. kesäkuuta 2011) oli tanskalainen tennispelaaja. Hän pääsi Wimbledonin tennisturnauksessa miesten kaksinpelin finaaliin vuosina 1953 ja 1955, mutta hävisi ensimmäisellä kerralla Vic Seixasille, sitten Tony Trabertille. Nielsen voitti Althea Gibsonin kanssa sekanelinpelin Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa 1957. Hän pelasi maalleen 96 ottelua Davis Cupissa ja saavutti viisikymmentä Tanskan-mestaruutta. Hänen lapsenlapsensa Frederik Løchte Nielsen aloitti ammattilaisuransa vuonna 2001. Nielsen selosti tanskankielisessä Eurosportissa vuoteen 2006. Nielsen kuoli 11. kesäkuuta 2011 oltuaan 80-vuotias. == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Frank Sedgman

Frank Arthur Sedgman (s. 29. lokakuuta 1927) on australialainen tennispelaaja. Jack Kramer nimesi hänet vuonna 1979 omaelämäkerrassaan yhdeksi lajin 21:sta kaikkien aikojen suurimmasta nimestä. Sedgman menestyi Grand Slam -turnauksissa sekä kaksin- että nelinpelissä. Hän oli pitkäaikainen Davis Cup -pelaaja ja on kuulunut vuodesta 1979 International Tennis Hall of Fameen. Sedgman teki vuonna 1951 nelinpelissä Grand Slamin pelikaverinsa Ken McGregorin kanssa. == Grand Slam -turnausvoitot == * Australian avoin tennisturnaus ** Miesten kaksinpeli: 1949, 1950 ** Miesten nelinpeli: 1951, 1952 ** Sekanelinpeli: 1949, 1950 * Ranskan avoin tennisturnaus ** Miesten nelinpeli: 1951, 1952 ** Sekanelinpeli: 1951, 1952 * Wimbledon ** Miesten kaksinpeli: 1952 ** Miesten nelinpeli: 1948, 1951, 1952 ** Sekanelinpeli: 1951, 1952 * Yhdysvaltain avoin tennisturnaus ** Miesten kaksinpeli: 1951, 1952 ** Miesten nelinpeli: 1950, 1951 ** Sekanelinpeli: 1951, 1952 Luokka:Australialaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elina Koskela

Elina Koskela (o.s. Kivivuori) on kuvitteellinen hahmo Väinö Linnan romaanitrilogiassa Täällä Pohjantähden alla. Hän on Pentinkulman kartanon torpparipariskunnan Otto ja Anna Kivivuoren tytär sekä punapäällikkö Akseli Koskelan vaimo. Elinan roolia ovat romaanin filmatisoinnissa esittäneet Titta Karakorpi ja Ulla Eklund. Eklund esittää hahmoa myös elokuvan jatko-osassa Akseli ja Elina. Vuoden 2009 elokuvassa ja sen jatko-osassa Elinaa esittää Vera Kiiskinen. Luokka:Täällä Pohjantähden alla -kirjasarjan henkilöhahmot Elina syntyy torpparipariskunta Otto ja Anna Kivivuorelle. Hänellä on kaksi vanhempaa veljeä, Janne ja Oskari.
Janne Saksela

Janne Saksela (s. 14. maaliskuuta 1993 Helsinki) on suomalainen uransa päättänyt jalkapalloilija ja entinen lapsinäyttelijä, joka esitti pääosaa Suden arvoitus -elokuvassa (2006) roolihahmonaan Matias Laiti. Jalkapallossa Saksela pelasi oikeana laitapuolustajana. Urallaan hän edusti Veikkausliigassa JJK:ta, RoPS:ia, Ilvestä sekä HJK:ta. Vuosina 2017–2019 hän pelasi 2,5 kautta alankomaalaisessa Sparta Rotterdamissa. == Jalkapalloura == Saksela edusti juniorina ensin SAPA:a, Helsingin Jalkapalloklubia ja Pallokerhoa-35. Aikuisten tasolla Saksela debytoi PK-35 Vantaassa Ykkösessä, jossa hän kaudella 2009 pelasi yhden ottelun FC Kiistoa vastaan. Seuraavalla kaudella 2010 hän esiintyi yhdeksässä ottelussa, kuten myös kaudella 2011. Saksela palasi kasvattajaseuraansa HJK:hon kaudeksi 2012 solmien kahden vuoden sopimuksen sen kanssa. Hän ei kuitenkaan päässyt kentälle liigassa, vaan joutui tyytymään peliminuutteihin reservijoukkue Klubi-04:ssa. Elokuussa 2012 hänet lainattiin toiseen Veikkausliiga-seuraan JJK Jyväskylään aluksi kuukauden sopimuksella, joka myöhemmin muutettiin pysyväksi vuoden 2013 loppuun asti kestäväksi sopimukseksi. Kaudella 2013 Saksela ei kuitenkaan pelannut yhtään liigaottelua toukokuussa aiheutuneen polvivamman vuoksi. Paria viikkoa myöhemmin hänen sopimustaan jatkettiin kauteen 2014, mutta tämä kuitenkin purettiin lopulta saman vuoden lokakuussa. Marraskuussa hänen ilmoitettiin siirtyvän Rovaniemen Palloseuraan kaudeksi 2014 kaksivuotisella sopimuksella. Lokakuussa 2016 hän teki kahden ja puolen vuoden sopimuksen Sparta Rotterdamin kanssa 1. tammikuusta 2017. Elokuussa 2019 Saksela siirtyi takaisin Veikkausliigaan Ilveksen riveihin. Huhtikuussa 2021 Saksela solmi 1+1-vuotisen sopimuksen Helsingin Jalkapalloklubin kanssa.Virallista: HJK vahvistaa alakertaansa – Huuhkajissakin nähty laitapuolustaja palaa Helsinkiin HJK:n paidassa Saksela pääsi juhlimaan Veikkausliigan mestaruutta kausilla 2021 ja 2022. Hän päätti ammattilaisuransa kauden 2022 päätteeksi. === Maajoukkueura === Saksela teki debyyttinsä Suomen A-maajoukkueessa 10. tammikuuta 2016 Ruotsia vastaan. Hän pelasi vuosina 2016–2017 kahdeksan maaottelua, joista kaksi kuului MM-kilpailujen karsintoihin. == Filmografia == *Silta (lyhytelokuva, ohj. Kaija Juurikkala) *Suden arvoitus (ohj. Raimo O. Niemi) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Suomalaiset lapsinäyttelijät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Andreas Wenzel

Andreas Wenzel (s. 18. maaliskuuta 1958 Planken, Liechtenstein) on liechtensteinilainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Wenzel saavutti suurpujottelun olympiahopeaa Lake Placidissa 1980 ja pronssia Sarajevossa 1984. Hän voitti alppiyhdistetyn maailmanmestaruuden ja suurpujottelun hopeamitalin Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 1978. Lake Placidin olympialaisten yhteydessä ratkaistiin myös alppiyhdistetyn maailmanmestaruus, joka ei lajina kuulunut olympialaisten ohjelmaan. Wenzel sijoittui tuossa alppiyhdistetyn kilpailussa hopealle Yhdysvaltain Phil Mahren jälkeen. Wenzelin uralle mahtui muitakin hyviä arvokisasijoituksia, kuten alppiyhdistetyn neljäs tila MM-kisoissa 1985 sekä Calgaryn olympialaisten suurpujottelun kuudes tila. Wenzel voitti urallaan alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun kerran, vuonna 1980, jonka lisäksi hän sijoittui kolme kertaa kolmanneksi. Hän pystyi voittamaan yhteensä 14 maailmancupin osakilpailua, joista 6 tuli alppiyhdistetyssä, 4 pujottelussa, 3 suurpujottelussa ja 1 supersuurpujottelussa. Wenzel lopetti uransa kauden 1987-1988 jälkeen. Andreas Wenzelin sisar Hanni Wenzel oli myös urallaan menestyksekäs alppihiihtäjä. ==Lähteet== * *Wenzel Ski-databasen sivuilla Luokka:Liechtensteinilaiset alppihiihtäjät Luokka:Liechtensteinilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marraskuun ryhmä

thumb|300px|Alvar Cawén, Sokea soittoniekka, 1922. Marraskuun ryhmä oli ekspressionismin innoittamien suomalaisten taiteilijoiden muodostama ryhmä, joka syntyi ensimmäisen maailmansodan aikana marraskuussa 1917. Ensimmäisen näyttelyn näytteilleasettajia olivat Tyko Sallinen, Juho Rissanen, Alvar Cawén, Marcus Collin, Juho Mäkelä ja Gabriel Engberg. Maalaukset jäivät myymättä. Sen muita jäseniä olivat Eero Nelimarkka, Wäinö Aaltonen, Ilmari Aalto, Hannes Autere, Kalle Carlstedt, Mikko Carlstedt, Ragnar Ekelund, Uuno Eskola, Einar Ilmoni, Karl Ingelius, Jussi Jylänki, Albin Kaasinen, Viljo Kojo, Paavo Leinonen, Anton Lindforss, Arvo Makkonen, Alex Matson, Kosti Meriläinen, Jalmari Ruokokoski ja Antti Wanninen. Inni Siegberg oli mukana yhdessä näyttelyssä, mutta hänen nimeään ei mainita näyttelyluettelossa. Muuten jäsenet olivat miehiä ja taiteilijakuva miehinen. Ryhmä piti viisi näyttelyä ja hajosi vuonna 1924. Marraskuun ryhmä seurasi kansainvälistä kubismisuuntausta ja suhtautui väreihin kielteisesti, vaikka ryhmän johtaja Sallinen tekikin uransa alkuaikoina kokeiluja puhtaan paletin ja sateenkaaren väreillä. Yleensä ottaen ryhmän värimaailma oli hyvin tumma ja maanläheinen. Kansalliset aiheet olivat pääosassa. Suomalaisissa taidepiireissä ei kuitenkaan arvostettu uusia taidesuuntauksia, ja etenkin Sallisen vapaata, voimakasta tyyliä arvosteltiin varsin voimakkaasti. Vaikka ryhmä syntyi Sallisen ympärille, suunnan ensimmäisenä edustajana on usein pidetty Juho Mäkelää, jonka voimakkaat maalaukset herättivät huomiota 1910-luvulla. Marraskuun ryhmä piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1917. Ryhmittymä piti eri kokoonpanoissa viisi näyttelyä vuosien 1917–1924 välillä. Ryhmä otti nimensä ensimmäisen näyttelyn ajankohdasta. ==Katso myös== *Lokakuun ryhmä == Lähteet == * Töyssy, Seppo – Vartiainen, Liisa – Viitanen, Pirjo: Kuvataide. Helsinki: WSOY, 2003. ISBN 951-0-21559-7. * Taidesanasto, Oulun taidemuseo * Kirjava Ragnar Ekelund, Marraskuun ryhmä (1950) (vanhentunut linkki) ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Marraskuun ryhmän suomalainen ekspressionismi. Valtion taidemuseo (Web Archive 4.9.2007). *
Deborah Spungen

Deborah Spungen (1938-2024) https://obits.goldsteinsfuneral.com/deborah-deb- spungen oli Nancy Spungenin, punkbändi Sex Pistolsin basistin Sid Viciousin tyttöystävän, äiti. Hän asui perheensä kanssa Pennsylvanian osavaltiossa, Philadelphian ulkopuolella sijaitsevassa lähiössä nimeltä Huntingdon Valley. He olivat keskiluokkainen juutalainen perhe, johon kuului hänen miehensä Frank Spungen sekä lapset Nancy, David ja Suzy. Deborah Spungen tunnetaan hänen kirjoittamastaan kirjasta Nancy, joka kertoo hänen vuonna 1978 kuolleen tyttärensä traagisen tarinan. Kirjassa kerrotaan Nancyn elämän lisäksi myös ajasta hänen kuolemansa jälkeen. Hän perusti The Philadelphia chapter of FMV:n (Families of Murder Victims = murhattujen perheet) pian Nancyn kuoleman jälkeen, mikä auttoi häntä pärjäämään tragedian keskellä. Myöhemmin Deborah Spungen suoritti maisterin koulutuksen sosiaalityössä Bryn Mawrin yliopistossa. Luokka:Yhdysvaltalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1938 syntyneet
Ken McGregor

Ken McGregor (2. kesäkuuta 1929 – 1. joulukuuta 2007) oli australialainen tennispelaaja. Hän voitti vuonna 1952 miesten kaksinpelin Australian avoimessa tennisturnauksessa. McGregor teki vuonna 1951 nelinpelissä Grand Slamin pelikaverinsa Frank Sedgmanin kanssa. Hän kuului Davis Cup -joukkueisiin vuosina 1950–1952. Vuonna 1999 International Tennis Hall of Fameen kelpuutettu McGregor oli 78-vuotias kuollessaan mahasyöpään 1. joulukuuta 2007. == Lähteet == Luokka:Australialaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Guglielmo Stendardo

Guglielmo Stendardo (s. 6. toukokuuta 1981 Napoli, Campania, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. 190 senttimetriä pitkä Stendardo edustaa Serie A -seura SS Laziota. Stendardo on edustanut ammattilaisuransa aikana myös Napolia (1997–98), Sampdoriaa (1999–2002), Salernitanaa (2002–03), Cataniaa (2003–04) ja Perugiaa (2004–05). Laziossa hän on pelannut vuodesta 2005 lähtien. Peliaikaa Laziossa ei ole tullut toivotulla tavalla, ja tammikuussa 2008 hän siirtyi kevätkaudeksi lainalle Juventukseen. Stendardo: «Here to give my best» Hän pelasi Juventuksessa vain viisi ottelua, ja palasi kesällä SS Lazioon. Roomalaisseurassa ei kuitenkaan ollut käyttöä Stendardolle, ja hänet lainattiin kesällä 2008 US Lecceen. Kesällä 2009 Stendardo palasi lainalta Leccestä takaisin Lazioon. ==Lähteet== Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mervyn Rose

Mervyn Rose (23. tammikuuta 1930 – 23. heinäkuuta 2017) oli australialainen tennispelaaja. Hän kuului lajin huippunimiin 1950-luvulla ja edusti maataan Davis Cupissa vuosina 1951–1957. Rose on kuulunut International Tennis Hall of Fameen vuodesta 2001, ja hänelle myönnettiin Australian ritarikunnan mitali vuonna 2006. == Grand Slam -otteluvoitot == * Australian avoin tennisturnaus ** Miesten kaksinpeli: 1954 ** Miesten nelinpeli: 1954 * Ranskan avoin tennisturnaus ** Miesten kaksinpeli: 1958 * Wimbledonin tennisturnaus ** Miesten nelinpeli: 1954 ** Sekanelinpeli: 1957 * Yhdysvaltain avoin tennisturnaus ** Miesten nelinpeli: 1952, 1953 == Lähteet == Luokka:Australialaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Nainen kedolla

Nainen kedolla on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut suomalainen draama- jännityselokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Juha Lehtola. Sen pääosassa ovat Tiina Lymi, Markku Maalismaa ja Hannu-Pekka Björkman. Elokuva voitti Venla-palkinnon vuoden 2003 parhaasta TV-elokuvasta. Elokuvan nimi on viittaus Eero Järnefeltin maalaukseen Saimi kedolla. == Rooleissa == == Lähteet == Luokka:Suomalaiset trilleri-draamaelokuvat Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 2003 suomalaiset elokuvat
St Pancrasin rautatieasema

St Pancrasin rautatieasema on vuonna 1868 avattu rautatieasema Lontoossa. Se sijaitsee lähellä British Librarya ja King’s Crossin rautatieasemaa. Asema peruskorjattiin 2000-luvulla Eurostar-liikennettä varten. Asemalta liikennöi East Midlands Trainsin junia Leicesteriin, Nottinghamiin, Derbyyn ja Sheffieldiin, Thameslinkin paikallisjunat Lontoon seudulla sekä Eurostar Internationalin suurnopeusjunat Brysseliin, sekä Pariisiin ja muualle Ranskaan. St Pancrasin asema palvelee vuosittain noin 50 miljoonaa asiakasta, joista noin 35 miljoonaa on matkustajia. St Pancrasin asemaa on usein kutsuttu ”rautateiden katedraaliksi”. Sen arkkitehtuuri on peräisin viktoriaaniselta aikakaudelta. Laitureita peittävän teräs- ja lasirakenteisen kaarikatoksen, aikanaan maailman suurimman, suunnitteli insinööri William Henry Barlow, raiteiden päässä seisovan punatiilisen, uusgoottilaista tyylisuuntaa edustavan koristeellisen hotellirakennuksen arkkitehti George Gilbert Scott. Rautatieasemalta on yhteys King's Cross St. Pancrasin metroasemalle, joka on Lontoon metron vilkkain asema. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *St Pancrasin rautatieaseman verkkosivut Luokka:Grade I -luokan rakennukset Camdenissa Luokka:Lontoon rautatieliikennepaikat
Fabio Firmani

Fabio Firmani (s. 25. toukokuuta 1978 Rooma, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. 178 senttimetriä pitkä Firmani edustaa Serie A -seura Laziota. Firmani on edustanut ammattilaisuransa aikana myös Vicenzaa (2000–01), Chievoa (2001), Bolognaa (2001–02), Veneziaa (2002–03) ja Cataniaa (2003–05). Laziossa hän on pelannut vuodesta 2005 lähtien. Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Neale Fraser

Neale Andrew Fraser (3. lokakuuta 1933 – 2. joulukuuta 2024Farewell Neale Fraser, 3-time major champion & Australian Davis Cup hero | ATP Tour | Tennis) oli australialainen tennispelaaja. Hän on kuulunut International Tennis Hall of Fameen vuodesta 1984. Fraser oli sekä Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen että Australian ritarikunnan upseeri. == Grand Slam -otteluvoitot == * Australian avoin tennisturnaus ** Miesten nelinpeli: 1957, 1958, 1962 ** Sekanelinpeli: 1959 * Ranskan avoin tennisturnaus ** Miesten nelinpeli: 1958, 1960, 1962 * Wimbledon ** Miesten kaksinpeli: 1960 ** Miesten nelinpeli: 1959, 1961 ** Sekanelinpeli: 1962 * Yhdysvaltain avoin tennisturnaus ** Miesten kaksinpeli: 1959, 1960 ** Miesten nelinpeli: 1957, 1959, 1960 ** Sekanelinpeli: 1958, 1959, 1960 == Lähteet == Luokka:Australialaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Besarion Gugušvili

Besarion Gugušvili (, s. 1945) on georgialainen poliitikko. Presidentti Zviad Gamsakhurdian liittolaisena hän toimi Georgian pääministerinä elokuusta 1991 tammikuuhun 1992. Ennen politiikkaan tuloaan 1991 asti Gugusvili oli tutkija ja kirjapainoalan yrittäjä sekä sanomalehden kustantaja ja elokuvastudion johtaja. Hän oli lyhyen aikaa myös kulttuuriministeri. Gamsakhurdian syrjäyttämisen jälkeen Gugušvili lähti ensin Tšetšeniaan, missä hän toimi Džohar Dudajevin neuvonantajana. Hän sai vuonna 1995 poliittisen turvapaikan Suomesta ja asuu Vantaalla. Koska hän pitää Eduard Ševardnadzen ja Mikheil Saakašvilin hallintoja laittomina, vuonna 2008 Gugušvili ilmoitti pitävänsä itseään edelleenkin Georgian laillisena pääministerinä. ==Lähteet== Luokka:Georgian pääministerit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Safiiri ja Teräs

Safiiri ja Teräs () on brittiläinen science fiction -televisio-ohjelma, jota esitettiin alun perin vuosina 1979–1982 ITV-kanavalla. Sarja oli ITV:n vastaveto BBC:n suositulle Doctor Who -sarjalle. Safiirin ja Teräksen pääosia näyttelivät Joanna Lumley ja David McCallum. Sarja kertoo kahdesta ulottuvuuksien välisestä matkaajasta, jotka kulkevat korjaamassa ajassa tapahtuneita vääristymiä. Sarjaa tehtiin neljä kautta, yhteensä 34 jaksoa. Kukin tarina, esimerkiksi 4-osainen Kasvoton mies (engl. The Man without a Face, 1981) ja 6-osainen Olennon kosto (engl. The Creatures' Revenge, 1981), koostuu useammasta 25 minuutin mittaisesta jaksosta. Siten sarjan jaksot muodostavat kaikkiaan kuusi jatkokertomusta. Sarjaa esitettiin Suomen televisiossa vuosina 1980–1984 ja se uusittiin vuonna 2002 TVTV! -kanavalla. Vuodesta 2004 alkaen Big Finish Productions on tuottanut televisiosarjaan pohjautuvia audiodraamoja. Niissä Safiiria esittää Susannah Harker ja Terästä David Warner. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset scifi-sarjat Luokka:1980-luvun televisiosarjat Luokka:ITV:n televisio-ohjelmat
Peacock-teatteri

Peacock-teatteri on Linnanmäellä toimiva teatteri. Kun Linnanmäki vuonna 1950 avattiin, yksi sen vetonauloista oli Cirkusteltta, jossa esitettiin akrobaatti- ja trapetsinumeroita, klovneriaa ja taikatemppuja.Linnanmäellä Peacock-teatterin juhlavuosi Yle.fi 2.6.2006. Viitattu 1.7.2020. Sen nimi muutettiin seuraavaksi vuodeksi Peacockiksi ja myöhemmin vielä Peacock- teatteriksi. Vuonna 1956 valmistui edellisenä syksynä aloitettu rakennushanke, ja teatteri sai oman rakennuksen. Arkkitehtina oli Kaj Salenius, ja näyttämön suunnitteli näyttämöarkkitehti Eric Löwen-Åberg. Vuosien varrella teatterissa on ollut monenlaista ohjelmaa. Vuonna 1979 Peacockissa aloitti Uusi Iloinen Teatteri, joka jatkoi siellä esitystoimintaa vuoteen 2009 asti.UIT sai potkut Linnanmäeltä! Is.fi 8.6.2009. Viitattu 1.7.2020. Sittemmin siitä on tullut Suomen Komediateatterin päänäyttämöPeacock, Suomen komediateatteri. Viitattu 19.1.2023. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Peacock-teatterin esitysaikataulu Luokka:Helsingin teatterit Luokka:Linnanmäki
Juan José Cobo

Juan José Cobo Acebo (s. 11. helmikuuta 1981 Cabezón de la Sal, Cantabria) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 2004−2014. Cobo ajoi vuonna 2003 harjoittelijana Vini Caldirola - Saunier-Duval -tallissa. Hän voitti Espanjan alle 23-vuotiaiden aika-ajomestaruuden sekä saavutti etappivoittoja Bidasoan ja Navarran ympäriajoissa. Hän aloitti ammattilaisuransa seuraavana vuonna Saunier Duval - Prodir -joukkueessa. Alku oli huono, sillä hän mursi kyynärpäänsä ensimmäisessä kilpailussaan, Qatarin ympäriajossa. Cobo voitti vuonna 2007 Baskimaan ympäriajon kokonais- ja pistekilpailun sekä ensimmäisen ja viidennen etapin. Hän sijoittui lisäksi kolmanneksi Kastilia ja Leónin ympäriajossa sekä Subida Urkiola -kilpailussa. Ranskan ympäriajossa hän oli kahdeskymmenes. Vuoden 2008 Ranskan ympäriajossa Cobo sijoittui tallitoverinsa Leonardo Piepolin jälkeen toiseksi Pyreneillä ajetulla kymmenennellä etapilla. Vuoden 2008 Vuelta a Burgos -kilpailussa Cobo voitti viidennen etapin sekä mäkikilpailun. Lisäksi hän voitti yhdeksännen etapin Portugalin ympäriajossa. Vuonna 2009 Cobo voitti Vuelta a Castilla y León -ajon neljännen etapin. Espanjan ympäriajossa hän voitti 19. etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa kymmenenneksi. Kauden 2010 Cobo edusti Caisse d'Epargnea, mutta palasi vuodeksi 2011 entiseen talliinsa, uudelta nimeltään Geox-TMC. Hän sijoittui kolmanneksi Vuelta a Burgosissa. Espanjan ympäriajossa 2011 hän voitti Anglirun vaativaan nousuun päättyneen 15. etapin, oli toinen 14. ja 17. etapilla sekä kolmas 9. etapilla. Hän siirtyi kokonaiskilpailun johtoon 15. etapin jälkeen. Cobo säilytti johtonsa kilpailun loppuun saakka ja voitti sen lopulta 13 sekunnin erolla Christopher Froomeen. Hän voitti myös yhdistelmäkilpailun. Kansainvälinen pyöräilyunioni UCI ilmoitti kuitenkin 2019, että Cobon biopassissa oli merkkejä dopingin käytöstä vuosina 2009−2011. Hän menetti tämän seurauksena Espanjan ympäriajon voittonsa. Cobo edusti kaudet 2012–2013 Team Movistaria. Vuodeksi 2014 hän siirtyi Torku Sekerspor- joukkueeseen. ==Lähteet== *Juan José Cobo trap-friis.dk-tietokannassa *Profiili www.cyclingarchives.com-sivustolla ===Viitteet=== Luokka:Espanjalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut pyöräilijät Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut espanjalaiset Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Markku Haussila

Markku Haussila (s. 1986) on suomalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja. Haussila on valmistunut tanssijaksi Suomen Kansallisoopperan Balettioppilaitoksesta. Vuosina 2006 ja 2007 Haussila edusti Suomea jazztanssin maailmanmestaruuskilpailuissa Bostonissa ja New Yorkissa voittaen kultaa molempina vuosina. Lisäksi New Yorkissa hän voitti kultaa modernin tanssin sarjassa. Haussila on tehnyt koreografioita useille tunnetuille suomalaisille artisteille, muun muassa Anna Abreulle, Antti Tuiskulle ja Laura Voutilaiselle sekä luistelija Kiira Korvelle. Vuonna 2010 Haussila oli mukana Dance-tanssikilpailussa, pääsi finaaliin ja sijoittui kolmanneksi. Haussila on esiintynyt useissa musikaaleissa ja on tunnettu useiden suomalaisten artistien taustajoukoista. Vuonna 2012 Lahden kaupunginteatteri kiinnitti Haussilan yhdeksi talon näyttelijöistä. Markku-liitto valitsi vuonna 2011 Haussilan 15. "vuoden Markuksi". Suomen Näyttelijäliitto valitsi Haussilan Vuoden teatterinäyttelijäksi 2021. Kesällä 2015 Haussila julkaisi ensisinglensä "Ei mennä" nimellä Markku. ==Teatteri== * Saturday night fever (2004 Uusi iloinen teatteri) – Ensemble/Joey(understudy) * Spin the musical (2005–2006 Ruotsalainen teatteri) – Ensemble/Kameramannen * Musikaali Cats (2007–2008 Lahden kaupunginteatteri) – Mungojerrie * High School Musical on Stage! (2008 Helsingin kaupunginteatteri) – Chad Danforth/Zeke Baylor * Kivat piipussa (2009 Uusi iloinen teatteri) – Ensemble * Juutupen Rapinat (2010 Uusi iloinen teatteri) – Ensemble * Wicked (2010 Helsingin kaupunginteatteri – Ensemble/Boq(understudy) * Ilon kautta (2011 Uusi iloinen teatteri) – Ensemble * Lainahöyhenissä (2011 Helsingin kaupunginteatteri) – Jacob * Ilon Palasia (2012 Uusi iloinen teatteri) – Ensemble * Hair (2012 Lahden kaupunginteatteri) – Ensemble/Robin * Niskavuoren naiset (2013 Lahden kaupunginteatteri) – Ensemble/Apteekkari/Pehtoori * Unelmanuoret (2013 Lahden kaupunginteatteri) – Kössi * Five Guys Named Moe (2013 Samppalinnan kesäteatteri) – Little Moe * West Side Story (2013 Lahden kaupunginteatteri) – Tony * Kissa Kuumalla Katolla (2013 Lahden kaupunginteatteri) Skipper/Sonny/Dr. Baugh * Kun tyttö on hyvä (2014 Lahden kaupunginteatteri) Johtaja C * Mamma Mia (2014 Svenskateatern) Chili (Pepper orig.) ==Tanssi== * Kummajaisten karnevaali (Freak show) 2003 STOA ==Kilpailumenestys== * Jazz dance world championships duo adult 1st place 2007(IDO) * Modern dance world championships solo adult male 1st place 2007 (IDO) * Jazz dance world championships duo adult 1st place 2006 (IDO) * Showtanssi aikuiset SM-1 2007, 2006, 2005 (FDO) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset nykytanssijat Luokka:Suomalaiset balettitanssijat Luokka:Suomalaiset koreografit Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ryūtarō Hashimoto

Ryūtarō Hashimoto (29. heinäkuuta 1937 – 1. heinäkuuta 2006) oli japanilainen poliitikko, joka toimi kaksi kautta pääministerinä vuosina 1996–1998. Hän oli hallitsevan liberaalidemokraattisen puolueen tärkeän siiven johtohahmo lähes koko 1990-luvun ajan. Hashimoto oli valtiovarainministerinä 1990-luvun alussa, mutta joutui eroamaan lahjusskandaalin vuoksi vuonna 1991.Kauppalehti 1998 Pääministerikaudellaan Hashimoto pyrki uudistamaan Japanin taloutta rajusti. Talousuudistusta kutsuttiin nimellä "Big Bang". Aikaisemmat hallitukset olivat jaelleet elvytyspaketteja etenkin rakennusteollisuudelle ja saaneet teollisuuden tuen taakseen. Hashimoto pyrki eroon paketeista ja nosti liikevaihtoveroa. Vuonna 1997 hän ilmoitti alentavansa kansalaisten tuloveroja. Muutos tuli kuitenkin liian myöhään elvyttääkseen taloutta, oppositio vaati hallituksen eroa, Hashimoton suosio laski ja hän hävisi vaalit. Seuraaja Keizō Obuchi palasi vanhalle linjalle. == Lähteet == Luokka:Japanin pääministerit Luokka:Japanin valtiovarainministerit Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Tanith Lee

Tanith Lee Kaiine (19. syyskuuta 1947 – 24. toukokuuta 2015) oli brittiläinen kirjailija. Hän sai useita science fiction-, kauhu- ja fantasiapalkintoja, kuten World Fantasy -palkinnon, August Derleth -palkinnon ja Nebula-palkinnon. Vuonna 1971 Macmillan julkaisi Leen lastenkirjan The Dragon Hoard, jota seurasi lasten kuvakirja Animal Castle sekä novellikokoelma Princess Hynchatti & Some Other Surprises. Vuodesta 1975 vuoteen 1989 Lee oli DAW-kustantamon kirjailija. Tänä aikana Lee julkaisi yhteensä 28 kirjaa. Kolmannen kirjan julkaisemisen aikoihin Lee siirtyi täysipäiväiseksi kirjailijaksi. == Teokset == === Suomennetut teokset === * Veriooppera -sarja ** Pimeyden tytär (Suom. Sari Kallioinen & Anita Puumalainen 1993, WSOY). (Alkuteos Dark Dance,1992 ) * Synnyinhauta -trilogia ** * Pedon sydän (Suom. Sari Kallioinen & Anita Puumalainen 1994, WSOY, FAN-sarja) (Alkuteos Heart-beast,1992) === Suomentamattomat teokset === * Birthgrave: ** Vazkor, Son of Vazkor (1977) ** Quest for the White Witch (1978) * Four-BEE: ** Don't Bite the Sun (1976) ** Drinking Sapphire Wine (1977) * Novels Of Vis: ** The Storm Lord (1976) ** Anackire (1983) ** The White Serpent (1988) * Flat Earth: ** Night's Master (1978) ** Death's Master (1978) ** Delusion's Master (1981) ** Delirium's Mistress (1986) ** Night's Sorceries (1987) * Castle of Dark: ** The Castle of Dark (1978) ** Prince on a White Horse (1982) ** Dark Castle, White Horse (1986) * Blood Stone: ** Kill the Dead (1980) ** Sabella (1980) * Silver Metal Lover: ** The Silver Metal Lover (1981) ** Metallic Love (2005) * Secret Books of Paradys: ** The Book of the Damned (1988) ** The Book of the Beast (1988) ** The Book of the Dead (1986) ** The Book of the Mad (1993) * Tanaquil: ** Black Unicorn (1989) ** Gold Unicorn (1994) ** Red Unicorn (1997) * Blood Opera: ** Personal Darkness (1993) ** Darkness, I (1994) * Secret Books of Venus: ** Faces Under Water (1998) ** Saint Fire (1999) ** A Bed of Earth (2002) ** Venus Preserved (2003) * Claidi Journals: ** Law of the Wolf Tower (1998) ** Wolf Star (2000) ** Queen of the Wolves (2001) ** Wolf Wing (2002) * Piratica: ** Piratica: Being a Daring Tale of Girl's Adventure upon the High Seas (2004) ** Return to Parrot Island (2006) ** The Family Sea (2007) * Lionwolf: ** Cast a Bright Shadow (2004) ** Here in Cold Hell (2005) ** No Flame But Mine (2007) == Lähteet == * http://www.daughterofthenight.com/tlbio.html === Viitteet === == Aiheesta muualla == * http://www.daughterofthenight.com/tlbio.html. * Vesa Sisättö: Holtitonta tieteisfantasiaa. Helsingin Sanomat 1.9.2006. Luokka:Englantilaiset fantasiakirjailijat Luokka:Englantilaiset kauhukirjailijat Luokka:Brittiläiset tieteiskirjailijat Luokka:Englantilaiset novellikirjailijat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet