EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Antonin oireyhtymä

Antonin oireyhtymä on neurologinen aivovauriosta johtuva tila, jossa sokea henkilö ei itse tajua olevansa sokea. Oireyhtymä ilmenee usein näköhavainnoista vastaavan aivokudoksen tuhouduttua, jolloin henkilöltä ei ainoastaan katoa kyky nähdä vaan myös kyky ymmärtää, näkeekö hän vai ei. Antonin oireyhtymästä kärsivät luulevat näkevänsä täysin tavallisesti, eivätkä suostu uskomaan olevansa sokeita. Lääkärin kysyessä, mihin hän on asettanut silmälasinsa, oireyhtymästä kärsivä keksii nopeasti mutta varmasti vastauksen täysin päästään. Hän ei kuitenkaan osoita valehtelun merkkejä vaan ilmeisesti uskoo väitteensä. Oireyhtymästä kärsivät eivät myöskään mitä luultavimmin luule aivojensa esittämiä vanhoja visuaalisia muistoja näköhavainnoiksi, koska visuaalisten muistojen esittämisestä vastaa sama aivokudos kuin näköhavaintojenkin tulkinnasta. Filosofisesti Antonin oireyhtymästä kärsivät ovat vahva vastaväite kartesiolaiselle dualismille, jonka mukaan ihmisellä on metafyysisen suoraa ja varmaa tietoa omista ajatuksistaan, muttei näkökyvystään. Luokka:Neurologiset poikkeavuudet Luokka:Oireyhtymät
Hiisi-TV

Hiisi-TV oli joulukuussa 2003 aloittanut Vihdin, Karkkilan ja Lohjan paikallistelevisio, jota pyöritti nummelalainen Oy KoDa Productions AB. Ohjelmat näkyivät Lohjan puhelimen sekä Hiisi-Vision verkossa noin 20 000 kotitaloudelle. Kanava lähetti ohjelmaa joka päivä. Sitä oli voinut seurata myös valtakunnallisesti Internetissä. 11.01.2006 alkaen Hiisi-TV yhdistyi Diggari-televisiokanavaan. Hiisi-TV lähetti edelleen päivittäin alueellisen ohjelman ja muina aikoina kanava lähetti ainoastaan Diggari-kanavan ohjelmaa. Diggari lopetti toimintansa vuoden 2009 lopussa. ==Aiheesta muualla== *Hiisi- TV netissä (arkistoitu) *Diggari-kanavan verkkosivut arkistoituna Luokka:Suomalaiset televisiokanavat Luokka:Karkkilan historia Luokka:Lohjan historia Luokka:Vihdin historia Luokka:Vuonna 2003 perustetut televisiokanavat Luokka:Vuonna 2006 lakkautetut televisiokanavat
Hiiden alue

Hiiden alueella tarkoitetaan Lohjan lähiseutua. Siihen kuuluvat Lohjan lisäksi Karkkila, Siuntio ja Vihti. Alueen entisiä kuntia ovat Lohjaan vuosina 2007 ja 2013 liitetyt Sammatti, Nummi-Pusula ja Karjalohja. Alueella tehdään yhteistyötä muun muassa Hiiden opiston ja LUKKI-kirjastokimpan muodossa. Sana "hiisi" on ennen Hiiden alueeseen liittyvien laitosten ja yhteisöjen nykyisten nimien antamista esiintynyt alueen kahden suurimman kunnan, Vihdin ja Lohjan, alueelle ulottuvan Hiidenveden nimessä. ==Katso myös== * Länsi-Uusimaa ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Hiiden Opisto *LUKKI-kirjastot Luokka:Uusimaa Luokka:Karkkila Luokka:Lohja Luokka:Siuntio Luokka:Vihti Luokka:Maakuntien osat
Solaris

Solaris (lat. aurinkoinen) voi tarkoittaa seuraavia asioita: *Solaris Bus & Coach S.A., suuri puolalainen yritys jonka tuotteita ovat linja-autot ja raitiotievaunut *Solaris, Stanisław Lemin tieteisromaani vuodelta 1961 *Solaris (1972), Andrei Tarkovskin elokuva Lemin romaanin pohjalta *Solaris (2002), Steven Soderberghin elokuva Lemin romaanin pohjalta *Oracle Solaris, Oracle Corporationin käyttöjärjestelmä *Solaris-lomat ry, sosiaalisen lomatoiminnan järjestäjä *Solaris, viiniköynnös, joka menestyy Suomessa menestymisvyöhykkeellä I.
Karel Bossart

Karel "Charlie" Jan Bossart (9. helmikuuta 1904 Antwerpen, Belgia – 3. elokuuta 1975, San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) oli flaaminkielinen belgialainen raketti-insinööri, joka oli amerikkalaisten Atlas-kantorakettien ja Centaur-raketin suunnittelija. Hän oli flaaminkielinen belgialainen, jonka nuoruuteen vaikutti ensimmäinen maailmansota. Bossart valmistui vuori- insinööriksi Brysselin yliopistosta vuonna 1924. Hän sai stipendin amerikkalaiseen MIT-yliopistoon sillä ehdolla, että opiskelee englannin kielen. Hän teki sen kuudessa viikossa. Hän opiskeli Amerikassa ilmailutekniikkaa erikoistuen rakennesuunnitteluun. Hän jäi Amerikkaan ja osallistui useiden lentokoneiden suunnitteluun. Hän toimi siellä noin 40 vuotta. Suurimmat saavutuksensa hän sai aikaan General Dynamics -yhtiöiden Convair-yksikössä. Vuonna 1945 hän oli Consolidated Vultee Aircract (”ConVAir”) rakennesuunnittelun päällikkö. Silloin hän osallistui Projekti MX-774:ään, joka oli USA:n ensimmäinen pitkän matkan ohjuksen suunnitelma. Tämä "HIROC"-ohjus oli amerikkalainen versio V-2 -ohjuksesta. V-2-ohjusten eräs päämaali oli vuonna 1944 ollut Bossartin kotikaupunki Antwerpen. Hän toimi Convairin Atlas-ohjuksen pääsuunnittelijana. Se oli yhdysvaltalainen ensimmäinen mannertenvälinen ydinohjus. Atlasin ajoainetankkien runkorakenne suunniteltiin niin keveäksi, että tyhjät tankit pysyivät muodossaan vain kaasulla paineistamalla - ohjuksen rakennepaino lienee alhaisin edelleenkin. Atlasissa oli ensimmäisenä ohjuksena suunnattavat rakettimoottorit ja irrotettava nokkakartio. ”Charlie” Bossart oli ohjustekniikan ja myöhemmin miehitettyjen avaruuslentojen lobbaaja ja yksi merkittävimpiä ballististen ohjusten suunnittelun uranuurtajia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Raketti-insinöörit Luokka:Belgialaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Mars Express

Mars Express laukaistiin 2. kesäkuuta 2003 venäläisellä Sojuz-kantoraketilla. Se on Euroopan avaruusjärjestön ensimmäinen Marsiin lähettämä avaruusluotain. Mars Express tutkii Marsia vuoden 2003 lopusta alkaen vähintään yhden Marsin vuoden (687 Maan päivää) eli noin kahden Maan vuoden ajan. Luotain oli toiminnassa edelleen lokakuussa 2014, jolloin Marsin ohitti Siding Spring -komeetta. Luotain selvisi ohituksesta ilman vaurioita. ==Teknisiä tietoja== Luotain nimettiin Mars Expressiksi, koska Ranskan Toulousessa sijaitseva EADSin Astrium SAS-yhtiö rakensi sen nopeammin kuin yksikään planeettaluotain oli sitä ennen rakennettu. *Avaruusaluksen massa: 1 120 kg (ml. 113 kg laitteita ja 60 kg laskeutuja) *Avaruusaluksen mitat: 1,5 m × 1,8 m × 1,4 m *Rakettimoottorin työntövoima: 400 N *Asennonsäätötrustereiden (8 kpl) työntövoima: 10 N *Ajoainetankkien koko: 2 × 270 = 540 litraa *Avaruusaluksen suuntaustarkkuus: 0,15° *Aurinkopaneelien pinta-ala: 11,42 m² *Litiumparistojen (3 kpl) varaus: 22,5 ampeerituntia Mars Express lähettää tietonsa ja saa komentonsa ESA:n maa-asemalta New Norciasta, joka sijaitsee lähellä Perthiä Australiassa. ==Tieteelliset mittalaitteet== Sen tieteelliset laitteet ovat pääosin epäonnistuneessa laukaisussa tuhoutuneen venäläisen Mars-96-luotaimen mittalaitteiden varakappaleita. Pintaa tutkivat laitteet: *HRSC (High Resolution Stereo Camera) *OMEGA (Visible and Infrared Mineralogical Mapping Spectrometer) *MARSIS (Sub-surface Sounding Radar Altimeter) Kaasukehää ja ionosfääriä tutkivat laitteet: *PFS (Planetary Fourier Spectrometer) *SPICAM (Ultraviolet and Infrared Atmospheric Spectrometer) *ASPERA (Energetic Neutral Atoms Analyser). Ilmatieteen laitos on osallistunut eri missioiden ASPERA-neutraaliatomilaitteiden suunnitteluun ja valmistukseen vuodesta 1985. Radiolinkkilaite *MaRS (Mars Radio Science Experiment) ==Laskeutuja== Luotaimen mukana oli myös englantilainen laskeutuja Beagle 2, joka tuhoutui kokonaan sen laskeutuessa Marsiin jouluna 2003. Beagle 2 -laskeutuja sai nimensä Beagle-laivasta, jolla Charles Darwin teki 1831 lajien evoluutiota koskevia tutkimuksia. Beagle 2:n tarkoitus oli etsiä elämän jälkiä Marsin pinnalta. Laskeutujan tuhosta käytiin pitkä keskustelu sekä Englannissa että ESA:ssa. Mars Expressin suunnittelun alettua venäläis- ranskalais-suomalainen Metegg-laskeutuja oli yksi ehdokas Mars-laskeutujaksi. Sitä ei kuitenkaan valittu. ==Planeettatutkimus ja tutkimusmatkat== Mars Expessin sisaralus Venus Express laukaistiin keväällä 2005 kohti Venus- planeettaa. ESA:n Aurora-ohjelma on suunnitellut Euroopan osallistumista Marsiin jne. suuntautuviin tutkimusmatkoihin, jotka tehtäisiin 2030-luvulla miehitettyinä avaruuslentoina. Yhdysvaltain NASAn alkaessa 2004 alusta lähtien muuntua tutkimusmatkoja (exploration) tekeväksi avaruusjärjestöksi, ESA on joutunut pohtimaan oman ohjelmansa suhdetta laajempaan amerikkalaiseen ohjelmaan. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Mars Express Luokka:Mars- luotaimet
Matkapuhelinvirus

Matkapuhelinvirukset ovat matkapuhelimissa tai langattomissa kämmentietokoneissa (PDA-laitteet) tuhoa aiheuttavia viruksia. Langattomat verkot kehittyvät yhä monimutkaisemmiksi, joten on yhä vaikeampaa suojautua elektronisilta hyökkäyksiltä virusten tai muiden haittaohjelmien muodossa. Asennuttuaan tietokonevirus alkaa etsiä uusia kohteita käyttäen Bluetoothia, ja lähettää itsestään kopion toiseen matkapuhelimeen tai kaikkiin puhelinnumeroihin, joita puhelimen yhteystiedoissa on. Uuden sukupolven virukset saattavat tulevaisuudessa hyödyntää 3G-yhteyksiä. Uudet virukset voivat tulevaisuudessa hyödyntää nykyisten kehittämiä tekniikoita. ==Historia== Kesäkuussa vuonna 2004 löydettiin ensimmäinen matkapuhelinvirus. Ojam-yhtiö valmisti antipiratismiviruksen heidän Mosquito-pelinsä vanhaan versioon. Tämä virus lähetti tekstiviestejä yhtiölle matkapuhelimen käyttäjän tietämättä. Virus poistettiin pelin uudemmista versioista, mutta se voi olla vielä ladattavissa jostain tiedostojenjakolähteestä tai ilmaisista ohjelmistolähteistä. Heinäkuussa vuonna 2004 tietokoneharrastajat julkaisivat langattoman Bluetooth-yhteyden kautta leviävän Cabir-nimisen tietokoneviruksen.Malware Goes Mobile, Mikko Hypponen, Scientific American, November 2006, pp. 70-77. Maaliskuussa vuonna 2005 raportoitiin, että tietokonemato Commwarrior-A on saastuttanut Symbian sarjan 60 matkapuhelimia. Tämä mato monistaa itseään multimediaviestien (MMS) kautta. Se lähettää itseään puhelimen osoitekirjassa oleviin matkapuhelimiin. Tätä tietokonematoa ei pidetä vaarallisena. Asiantuntijat pitävät sitä uuden sukupolven matkapuhelinhaittaohjelmana. ==Haitat== Matkapuhelinviruksen lähettämien tekstiviestien kustannus tulee luonnollisesti liittymän omistajalle. Virukset kuluttavat laitteen akun virrat loppuun nopeasti etsiessään uusia laitteita. Suurin haitta puhelimen omistajalle tulee, jos virus latailee dataa Internetistä siinä tapauksessa, että operaattoriyhteys ei ole pakettihintainen vaan veloitetaan käytön mukaan. ==Suojautuminen== Viruksilta voidaan välttyä käyttämällä Bluetooth-yhteyttä vain silloin kun sitä tarvitaan. Puhelimeen kannattaa ladata vain puhdasta aineistoa. Puhelimeen voi hankkia virustentorjuntaohjelmiston. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Mobile Malware Evolution: An Overview * JavaMites: Next Generation Mobile Security Threats Luokka:Tietokonevirukset
Departementti

Departementti (, ) on hallinnollinen alue useissa ranskan- ja espanjankielisissä maissa. ==Departementit maittain== ===Ensimmäisen tason hallintoalueina=== * Beninin departementit * Bolivian departementit * El Salvadorin departementit * Guatemalan departementit * Haitin departementit * Hondurasin departementit * Kolumbian departementit * Kongon tasavallan departementit * Nicaraguan departementit * Paraguayn departementit * Uruguayn departementit ===Toisen tason hallintoalueina=== * Argentiinan departementit * Gabonin departementit * Kamerunin departementit * Mauritanian departementit * Nigerin departementit * Ranskan departementit (101 departementtia, joista 96 Euroopassa) * Senegalin departementit * Tšadin departementit ===Kolmannen tason hallintoalueina=== * Burkina Fason departementit * Norsunluurannikon departementit ==Maat, joissa ei enää ole departementteja== * Chilen departementit * Perun departementit *
Cayleyn lause

Cayleyn lause on ryhmäteorian perustulos. Se sanoo, että jokainen ryhmä G on isomorfinen erään symmetrisen ryhmän SG aliryhmän kanssa. Erityisesti jos G on kertalukua n oleva äärellinen ryhmä, niin se on isomorfinen erään symmetrisen ryhmän Sn aliryhmän kanssa. Cayleyn lause on eräs sovellus ryhmän G toiminnasta itselleen. Lause on nimetty matemaatikko Arthur Cayleyn mukaan. Cayleyn lause on merkittävä, koska sen perusteella konstruktioiltaan hyvinkin erilaiset ryhmät ovat pohjimmiltaan vain permutaatioiden muodostamia ryhmiä. Ennen Cayleytä matemaatikot eivät käyttäneet ryhmän modernia määritelmää, vaan varhainen ryhmäteoria oli yksinomaan permutaatioiden ominaisuuksien tutkimista. Cayley määritteli ryhmän ensimmäisenä modernilla tavalla binäärisen operaation avulla ja osoitti, että tämä määritelmä johtaa pohjimmiltaan saman rakenteen tutkimiseen kuin permutaatioryhmien tapauksessa. Tämän lähestymistavan etu on, että se abstraktimpana soveltuu useampiin tilanteisiin. Lisäksi Cayleyn lause osoittaa, että isomorfismin suhteen on olemassa vain äärellinen määrä tiettyä kertalukua olevia ryhmiä. Täten on olemassa vain äärellinen määrä kertalukua n olevia rakenteeltaan "merkittävästi" eroavia ryhmiä. ==Todistus== Todistuksen ideana on muodostaa jokaista ryhmän alkiota kohti sellainen yksikäsitteinen joukon G permutaatio, että ryhmän rakenne säilyy siirryttäessä tarkastelemaan näiden permutaatioiden muodostamaa ryhmää. Olkoon g ryhmän (G, *) \ mielivaltainen alkio. Asetetaan funktio :f_g : G \rightarrow G, f_g(x)=g*x \ . Koska :g*x = g*y \Leftrightarrow x=y \ ja f(g^{-1}x) = g* (g^{-1} * x) = x \ kaikilla x,y \in G, niin kuvaus f_g \ on bijektio ja siten joukon G \ permutaatio. Siis f_g \in S_G \ ja lisäksi nämä kuvaukset muodostavat ryhmän (G, *) \ toiminnan itselleen. Mikäli ryhmä (G, *) \ on äärellinen ja sen alkiot ovat 1, g_2, g_3, \ldots, g_{n-1} \ , niin syklimuodossa permutaation esitys on : f_g = \begin{pmatrix} 1 & g_2 & g_3 & \ldots & g_{n-1} \\\ g & gg_2 & gg_3 & \ldots & gg_{n-1} \end{pmatrix} . \ Asetetaan funktio :f : G \rightarrow S_G, f(g)=f_g . \ Kyseessä on homomorfismi, sillä :(f_g \circ f_h)(x) = f_g (f_h(x)) = f_g (h*x) =g*(h*x) = (g*h)*x = f_{g*h}(x) \ kaikilla g,h,x \in G \ . Lisäksi \mathop{\mathrm{ker}}(f) = \\{ 1 \\} \ , joten homomorfismien peruslauseen nojalla :G \cong G / \mathop{\mathrm{ker}}(f) \cong \mathop{\mathrm{im}}(f) \leq S_G , \ mikä todistaakin lauseen väitteen. Vaihtoehtoisesti voidaan todeta, että joukko : K = \\{ f_g \in S_G \ | \ g \in G \\} \ on ryhmän S_G \ aliryhmä ja \mathop{\mathrm{im}}(f) = K \ . Koska f_g = f_h \ jos ja vain jos g=h \ kaikilla g,h \in G \ , niin kuvaus f \ on injektio. Tällöin sen rajoittuma joukkoon K \ on bijektio, ja lause on täten todistettu. == Lähteet == Luokka:Ryhmäteoria Luokka:Matemaattiset teoreemat
Ikonostaasi

Ikonostaasi on ortodoksisessa kirkossa alttarin ja kirkkosalin erottava seinä, jolla sijaitsee ikoneja. Sitä nimitetään myös alttariseinäksi, kuvaseinäksi, joka alkuaan tehtiin kivestä tai marmorista muistuttamaan vanhojen roomalaisten basilikojen vastaavaa rakennelmaa. Myöhemmin seinälle ripustettiin kirkollisten juhlien aikana kuvia ja lopulta ikonostaasi kuvitettiin pysyvästi. Muun muassa Andrei Rubljovin ja Theofanes Kreikkalaisen myötävaikutuksella ikonostaasit alettiin rakentaa korkeiksi, lattiasta kattoon ulottuviksi seiniksi, jotka erottavat alttarin kirkkosalista ja estävät näkyvyyden. Ikonostaasin rakentaminen puusta on alkuaan venäläistä perinnettä. Ikonostaasissa ikonit sijoitetaan niin, että keskellä olevan Pyhän portin oikealla puolella on Kristuksen ja vasemmalla puolella Jumalansynnyttäjän ikonit. Perinteisesti naiset seisovat jumalanpalveluksissa Jumalansynnyttejän puolella, ja miehet Kristuksen puolella. Pyhän portin yläpuolella on ns. deesis-ryhmä, ikoni, johon on kuvattu Kristus, Neitsyt Maria ja Johannes Kastaja tai vaihtoehtoisesti siellä voi olla ehtoollisen asettamista kuvaava ikoni. Ikonostaasissa on yleensä kolme sisäänkäyntiä, keskellä olevan pyhän portin lisäksi pohjoinen ja eteläinen ovi. Ortodoksinen kirkkohan on yleensä aina itä-länsi-suunnassa siten, että alttari on idässä. Ortodoksisessa kirkossa ei välttämättä ole aina ikonostaasia tai ikonostaasi voi nykyään olla myös matala, aitamainen seinämä. Joissain idän ortodoksisissa kirkoissa ikonostaasin paikalla voi olla myös vedettävä verho tai harso. == Katso myös == *Kuoriaita, vastaava rakennelma läntisessä kristikunnassa *Ikoni *Ortodoksinen kirkko *Suomen ortodoksinen kirkko == Aiheesta muualla == *Ikonostaasi / Ortodoksi.net Luokka:Alttarin osat Luokka:Ortodoksisen kirkon käytännöt
Kirkkoslaavi

Kirkkoslaavi (vanh. kirkkoslavonia) on muinaisen bulgarian kielen ilmeisesti makedonialaisesta murteesta kehittynyt kieli. Kieli on otettu slaavilaisissa maissa ortodoksisen kirkon kirkkokieleksi (vrt. katolisuus ~ latina). Kirkkoslaavin edeltäjä on muinaiskirkkoslaavi. Kirkkoslaavista on paikallisesti sekoitettuja muunnoksia muun muassa Venäjällä ja Serbiassa. Taustavaikuttajana kielen syntymiselle lienee ollut Suur-Määriä hallinnut Rotislav, joka pyysi Bysanttia lähettämään maahansa slaavinkielisiä kristinuskon opettajia. Matkaan lähetettiin kaksi veljestä, Kyrillos ja Methodios. He suunnittelivat oman aakkoston, ns. glagolitsan ja näin syntyi kirkkoslaavi, joka luojiensa oppilaiden kautta levisi Bulgariaan ja sieltä muun muassa Venäjälle ja muualle slaavilaiseen maailmaan. Ortodoksiset maat omaksuivat kuitenkin melko pian glagoliittisen kirjaimiston tilalle kyrillisen kirjaimiston ja alkuperäinen kirjaimisto säilyi vain katolisessa Kroatiassa. Ensimmäinen painettu kirkkoslaavinkielinen kirja oli 1483 Kroatiassa julkaistu Ⰿⰹⱄⰰⰾⱏ ⱂⱁ ⰸⰰⰽⱁⱀⱆ ⱃⰹⰿⱄⰽⱁⰳⰰ ⰴⰲⱁⱃⰰ (Misal po zakonu rimskoga dvora, Rooman lain mukainen messukirja.) Kirkkoslaavi vakiinnutti asemansa oppineiden kielenä, jota käytettiin kirkoissa ja asiakirjoissa, aivan kuten latinaa. Nykyisin käytettävän kirkkoslaavin eri muotojen kielioppia on ymmärtämisen helpottamiseksi jonkin verran nykyaikaistettu. Erityisesti joitain muinaisia pronomineja on poistettu (esimerkiksi еръ /jeter/, "tietty henkilö tai asia" on venäjällä käytössä olevassa kirkkoslaavissa nykyisin нѣкій). Nykyinen kielimuoto on säilynyt muuttumattomana 1600-luvun jälkipuolelta eteenpäin. Kirkkoslaavista tuli ja se on osittain yhä merkittävä osa slaavilaisten kansojen identiteettiä. Se elää edelleen ortodoksisen kirkon jumalanpalveluksissa muun muassa Venäjällä ja muissa slaavilaisissa maissa. Suomen ortodoksisessa kirkossa keskeiset jumalanpalvelustekstit käännettiin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa suomeksi, jolloin suomi vakiintui jumalanpalveluskielenä. Joissakin seurakunnissa jumalanpalveluksia on tähän päivään saakka toimitettu myös kirkkoslaaviksi tai slaavia on voitu käyttää suomen ja muiden kielten rinnalla. Helsingin seurakunnassa slaavinkieli oli hyvin kauan, aina 1980-luvulle asti, hallitseva kieli: Uspenskin katedraalin palvelukset toimitettiin miltei yksinomaan kirkkoslaaviksi. Viime aikoina kirkkoslaavin käyttö on slaavilaisen maahanmuuton seurauksena jälleen ollut yleistymässä. Maailmalla kirkkoslaavi ja kirkkoslaavinkielisten kirjojen julkaisutoiminta elää vahvaa nousukautta. Vaikka Unicode-tuki slaavin ortografialle on toistaiseksi riittämätön, parannuksia on lähivuosina tulossa. Sitä odotettaessa julkaisutoiminnassa on käytettävä epästandardeja ratkaisuja. Historiallisten jumalanpalvelustekstien ohella slaaviksi julkaistaan jatkuvasti myös uudempina aikoina laadittuja tekstejä ja rukouksia (esimerkiksi rukous lentokonetta siunattaessa). == Lähteet == Luokka:Ortodoksisen kirkon historia Luokka:Ortodoksisen kirkon käytännöt Luokka:Eteläslaavilaiset kielet
Aleksanteri II (paavi)

Paavi Aleksanteri II ( n. 1010–21. huhtikuuta 1073 Rooma) toimi paavina 30. syyskuuta 1061 – 21. huhtikuuta 1073.Hanska 2005: 320. Hän syntyi Milanon lähellä sijaitsevassa Baggiossa. Luccan piispana hän oli yhdessä Hildebrandin (myöhemmin paavi Pyhä Gregorius VII) kanssa toimelias simonian vastustaja ja papiston selibaatin kannattaja. Vuoden 1059 kirkolliskokouksen (katso paavi Nikolaus II) päätöksen mukaisesti Hildebrand järjesti Aleksanterin paaviuden ilman Saksan keisarin hovin hyväksyntää. Hovi valitsi tavan mukaan oman paavinsa Baselin kirkolliskokouksessa. Paaviksi valittiin Parman piispa Cadalus, joka otti nimen Honorius II. Honorius marssi Roomaan ja uhkasi pitkään Aleksanterin asemaa, mutta jonkin ajan kuluttua Saksan hovi hylkäsi hänet, eikä Aleksanterin asema enää ollut uhattuna. Aleksanterin seuraaja oli hänen toverinsa Hildebrand eli Gregorius VII. ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Paavit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1073 kuolleet
Marja (kasvitiede)

Marja on kasvitieteessä mehevien hedelmien tyyppi, joka on kehittynyt emin sikiäimestä ja on yleensä monisiemeninen. Marja on kokonaan mehevä lukuun ottamatta pintakerrosta. Uloin kerros on usein vahapeitteinen kuori. Marjan pääosana on malto, joka pehmenee kypsetessään. Sisin kerros on marjoissa ohut ja pehmeä, eikä erotu paljon maltokerroksesta, toisin kuin luumarjoilla, joilla se on paksuseinäinen ja puutunut ”kivi” siemenen ympärillä. Yleiskielessä marjalla on eri merkitys kuin kasvitieteessä. Yleiskielessä marja tarkoittaa pientä, mehevää ja pyöreähköä hedelmää.Mitä marjat ovat? Ruokatieto.fi Yleiskielessä marjoiksi kutsutaan yleensä muun muassa mansikoita ja vadelmia, vaikka kasvitieteellisesti ne eivät ole marjoja. Suomessa tavattavista tavallisista luonnonmarjoista iso osa ei ole kasvitieteellisesti marjoja. == Yleisiä marjoja == Tunnettuja ruokana käytettäviä marjoja ovat esimerkiksi banaani, sitrushedelmät, passiohedelmä, papaija, munakoiso, kurkku, tomaatti, paprika ja kurpitsa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Hedelmätyypit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Lännenhopeapensas

Lännenhopeapensas (Elaeagnus commutata) on hopeapensaiden (Elaeagnus) sukuun kuuluva laji. Lajista käytetään myös nimityksiä hopeapensas ja aitokilsepensas. ==Levinneisyys== Lännenhopeapensas esiintyy alkuperäisenä Pohjois-Amerikan länsiosissa Alaskan eteläosista Brittiläiseen Kolumbiaan ja idässä Manitobaan ja etelässä Utahiin ja Yhdysvaltain Keskilännen pohjoisosien kautta Etelä-Dakotaan ja Minnesotan länsiosiin.Elaeagnus commutata information from NPGS/GRIN ==Kuvaus== Lännenhopeapensas on kesävihanta yksikotinen pensas, joka on leveäkasvuinen ja kasvaa 1–2,5 metriä korkeaksi. Laji tekee runsaasti juurivesoja. Oksat ovat punertavanruskeita. Lehtilapa on 2–8 cm:n pituinen, soikea, ehytlaitainen ja molemmilta puolilta hopeanhohtoinen. Kukat puhkeavat kuluvan kesän kasvaimen lehtihankoihin. Ne ovat pieniä, keltaisia ja voimakastuoksuisia. Hedelmä on marjamainen ja noin 1 cm läpimitaltaan. ==Käyttö== Lännenhopeapensasta käytetään koristekasvina sen hopeanväristen lehtien takia. Lajin talvenkestävyys on hyvä ja kasvupaikkavaatimukset vähäisiä. Se menestyy hyvinkin kuivilla ja aurinkoisilla paikoilla. Laji sopii yksittäiskasviksi ja pensasryhmiin. Pensas ei tarvitse muuta hoitoa kuin liiallisten juurivesojen poistoa. Suomessa lännenhopeapensas menestyy vyöhykkeillä I–VI. Lajilla ei ole Suomessa merkittäviä kasvitauteja tai -tuholaisia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Lännenhopeapensas – Elaeagnus commutata Luokka:Hopeapensaat
Konstantinopolin neljäs kirkolliskokous

Kahdeksas ekumeeninen eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi" itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous pidettiin vuonna 869 Konstantinopolissa. Sitä kutsutaan myös nimellä Konstantinopolin neljäs kirkolliskokous. Paavi Hadrianus II:n ja keisari Basileuksen aikana pidettyyn kokoukseen osallistui 102 piispaa, kolme paavin legaattia ja neljä patriarkkaa. Kokous katsoi aiemmin pidetyn, patriarkka Fotios Suuren paavi Nikolaus I:tä ja Konstantinopolin patriarkka Ignatiosta vastaan kutsuman kokouksen laittomaksi ja tuomitsi sen päätökset poltettaviksi. Kokous tuomitsi Fotioksen ja katsoi hänen ottaneen laittomasti patriarkan arvon itselleen. Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi. == Katso myös == * Konstantinopolin neljäs kirkolliskokous (ortodoksinen) Luokka:Ekumeeniset kirkolliskokoukset Luokka:Katolisen kirkon kirkolliskokoukset Luokka:Istanbulin historia
1\. Lateraanikonsiili

Ensimmäinen lateraanikonsiili oli yhdeksäs ekumeeninen, eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi" itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous. Kirkolliskokous pidettiin 16.–27. maaliskuuta vuonna 1123 Rooman Lateraanikirkossa. Tähän paavi Calixtus II:n aikana pidettyyn konsiiliin osallistui noin 900 piispaa ja apottia. Ensimmäinen lateraanikonsiili päätti kirkon ja keisarin riidan ylimmästä hallintovallasta eli niin sanotun investituurariidan. Se myös tuomitsi simonian eli kaupankäynnin kirkollisilla viroilla. Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi. Luokka:1120-luku Luokka:Ekumeeniset kirkolliskokoukset Luokka:Katolisen kirkon kirkolliskokoukset Luokka:Rooman historia
2\. Lateraanikonsiili

Kymmenes ekumeeninen eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi" itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous pidettiin vuonna 1139 Rooman Lateraanikirkossa. Sitä kutsutaan myös nimellä Toinen lateraanikonsiili. Paavi Innocentius II:n aikana pidettyyn konsiiliin osallistui noin tuhat prelaattia sekä keisari Konrad III. Konsiili pyrki ratkaisemaan kirkkoa tuolloin repineen kiistan vastapaavi Analektus II:n asemasta. Kokous myös määräsi selibaatin pakolliseksi läntisen kristikunnan papeille. Kirkolliskokous myös erotti Sisilian kuninkaan Roger II:n kirkon sakramenttiyhteydestä eli julisti tämän pannaan. Se myös kielsi varsijousen käyttämisen kristittyjen välisissä sodissa. Viimeksi mainittu kielto jäi tosin käytännössä ilman merkitystä. Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi. Luokka:1139 Luokka:Ekumeeniset kirkolliskokoukset Luokka:Katolisen kirkon kirkolliskokoukset Luokka:Rooman historia
3\. Lateraanikonsiili

Yhdestoista ekumeeninen eli yleinen, koko ”yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi” itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous pidettiin vuonna 1179 Rooman Lateraanikirkossa. Sitä kutsutaan myös nimellä kolmas lateraanikonsiili. Paavi Aleksanteri III:n ja keisari Fredrik I:n aikana pidettyyn kokoukseen osallistui 302 piispaa. Konsiili piti kolme istuntoa 5., 14. ja 19. maaliskuuta ja hyväksyi yhteensä 27 kaanonia. 3\. Lateraanikonsiili lujitti kirkollista yhtenäisyyttä erottamalla vastapaavien viimeiset kannattajat kirkon yhteydestä. Se pyrki myös lujittamaan kirkkokuria. Konsiili kävi myös taisteluun harhaoppeja vastaan julistamalla kataarit harhaoppisiksi ja asettamalla valdolaiset tarkkailun alaisiksi. Se myös kehotti maallisia vallanpitäjiä aseelliseen taisteluun harhaoppisia vastaan. Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi. Luokka:1100-luku Luokka:Ekumeeniset kirkolliskokoukset Luokka:Katolisen kirkon kirkolliskokoukset Luokka:Rooman historia
4\. Lateraanikonsiili

Kahdestoista ekumeeninen eli yleinen, koko ”yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi” itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous pidettiin vuonna 1215 Rooman Lateraanikirkossa. Sitä kutsutaan myös nimellä Neljäs lateraanikonsiili. Paavi Innocentius III:n aikana pidetyssä kirkolliskokouksessa läsnä olivat paavin lisäksi Konstantinopolin ja Jerusalemin latinalaiset patriarkat, 71 arkkipiispaa, 412 piispaa, 800 apottia, maroniittikatolilaisten priimas sekä pyhä Dominicus. Aleksandrian ja Antiokian latinalaiset patriarkat eivät olleet saapuvilla, mutta lähettivät edustajansa. 4\. Lateraanikonsiili on monessa suhteessa merkittävin keskiajan kirkolliskokouksista. Konsiilin tavoitteina oli investituurariidan heikentämän kirkon opillisen yhtenäisyyden tukeminen, taistelu harhaoppeja vastaan sekä Palestiinaan syntyneiden kristillisten kuningaskuntien tukeminen. Kirkolliskokous hyväksyi ensimmäisen koko katolista kirkkoa sitovan uskontunnustuksen ja julisti siitä poikkeavat uskonkäsitykset harhaoppisiksi. Harhaoppiset tuli kirkon mielestä erottaa kirkon sakramenttiyhteydestä eli heidät tuli julistaa pannaan. Se myös kehotti maallisia vallanpitäjiä taisteluun harhaoppeja vastaan ja vaati heitä tuomitsemaan katumattomat harhaoppiset kuolemaan sekä takavarikoimaan näiden omaisuuden. Kirkolliskokous päätti myös, että juutalaisten ja muslimien tuli käyttää erityistä hattua ja ommella vaatteisiinsa keltainen merkki, jotta heidät olisi helpompi tunnistaa. Kirkolliskokouksesa annettiin sinunaus Liivinmaalle suuntautuneeseen ristiretkeen ja Riikaan rakennetulle tuomiokirkolle. Opillisesti 4. Lateraanikonsiili vahvisti transsubstantiaation eli opin siitä, että ehtoollisen leipä ja viini muuttuvat todellisesti Jeesuksen ruumiiksi ja vereksi. Se myös vaati kirkon jäseniä ripittäytymään vähintään kerran vuodessa sekä ottamaan samoin ehtoollisen vastaan vähintään kerran vuodessa. Tämä lujitti kirkkoa ja antoi samalla kirkon viranhaltijoille tilaisuuden kontrolloida uskovia. Konsiili myös vahvisti paavin valtaa. Samoin se antoi lukuisia papistoa koskevia määräyksiä, esim. papiston oikeudesta harjoittaa papinviran ohella muita ammatteja. 4. Lateraanikonsiilissa määriteltiin myös ensimmäistä kertaa virallisesti paholaisen rooli kristinuskossa.Katajala- Peltomaa 2004, s. 79. Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:1210-luku Luokka:Ekumeeniset kirkolliskokoukset Luokka:Katolisen kirkon kirkolliskokoukset Luokka:Rooman historia
Lyonin ensimmäinen kirkolliskokous

Lyonin ensimmäinen kirkolliskokous oli kolmastoista ekumeeninen eli yleinen, koko ”yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi” itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous. Se pidettiin vuonna 1245 Lyonissa. Paavi Innocentius IV:n johtamaan konsiiliin osallistuivat Konstantinopolin, Antiokian ja Aquileian eli Venetsian patriarkat, 140 piispaa, latinalainen keisari Balduin II ja Ranskan kuningas Ludvig IX. Konsiili kutsuttiin koolle ensisijaisesti pohtimaan mongolien uhkaa. Kirkolliskokous mm. erotti kirkosta ja suisti vallasta keisari Fredrik II:n. Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi. Luokka:1240-luku Luokka:Ekumeeniset kirkolliskokoukset Luokka:Katolisen kirkon kirkolliskokoukset Luokka:Lyonin historia Luokka:Katolinen kirkko Ranskassa
Lyonin toinen kirkolliskokous

Neljästoista ekumeeninen eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi" itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous pidettiin vuonna 1274 Lyonissa. Sitä kutsutaan myös nimellä Lyonin toinen kirkolliskokous. Paavi Gregorius X:n aikana pidettyyn kirkolliskokoukseen osallistuivat paavin lisäksi Antiokian patriarkka, Konstantinopolin patriarkka, 15 kardinaalia, 500 piispaa ja yli tuhat muuta edustajaa. Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi. Luokka:1270-luku Luokka:Ekumeeniset kirkolliskokoukset Luokka:Katolisen kirkon kirkolliskokoukset Luokka:Lyonin historia Luokka:Katolinen kirkko Ranskassa
Viennen kirkolliskokous

Viidestoista ekumeeninen eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi" itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous pidettiin vuosina 1311–1312 Viennen kaupungissa Ranskassa. Sitä kutsutaan myös nimellä Viennen kirkolliskokous. Paavi Klemens V:n kutsumaan kokoukseen osallistuivat paavin lisäksi Antiokian patriarkka, Aleksandrian patriarkka, 300 piispaa sekä Ranskan kuningas Filip IV, Englannin kuningas Edvard II ja Aragonian kuningas Jaakko II. Kokous kutsuttiin koolle vahvistamaan Ranskan kuninkaan toimeenpanema ja paavin hyväksymä Temppeliherrain ritarikunnan hajottaminen. Päätös tästä saavuttikin lopulta hyväksynnän ja Temppeliherrain ritarikunta lakkautettiin. Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi. Luokka:1310-luku Luokka:Ekumeeniset kirkolliskokoukset Luokka:Katolisen kirkon kirkolliskokoukset Luokka:Katolinen kirkko Ranskassa
Konstanzin kirkolliskokous

Konstanzin kirkolliskokous oli Kuudestoista ekumeeninen eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, yleiseksi ja apostoliseksi" itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous. Se pidettiin vuosina 1414–1418 Konstanzissa. Kokouksen sai aikaan keisari Sigismund Luxemburgilainen painostamalla paavi Johannes XXIII:n tekemään aloitteen siitä.Maailmanhistorian pikkujättiläinen 2002, 310. Paavi Gregorius XII:n muodollisesti koolle kutsuma kokous sai läntisen kirkon suuren skisman (vatikaanin paavin ja Avignonin vastapaavin välisen hajaannuksen) loppumaan valitsemalla uudeksi paaviksi Martinus V:n. Katolinen kirkko katsoo kirkolliskokouksen olleen ekumeeninen viimeisten neljän istuntonsa (nrot 42–45) sekä eräiden aiempien paavin hyväksymien dekreettien osalta. Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi. Prahan yliopiston rehtori Jan Hus poltettiin kerettiläisyydestä syytettynä roviolla Konstanzin kirkolliskokouksen aikana 6. heinäkuuta 1415. Kirkolliskokoukseen saapunut Hus oli vangittu keisari Sigismundin antamasta turvakirjasta piittaamatta. Husin kuoleman aiheuttama kuohunta käynnisti hussilaissodat.Maailmanhistorian pikkujättiläinen 2002, 310–311, 321–322. ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:1410-luku Luokka:Baden-Württembergin historia Luokka:Ekumeeniset kirkolliskokoukset Luokka:Katolisen kirkon kirkolliskokoukset
Firenzen kirkolliskokous

Seitsemästoista ekumeeninen eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, yleiseksi ja apostoliseksi" itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous avattiin vuonna 1431 Baselissa, mutta siirrettiin 1438 Ferraraan ja 1439 Firenzeen. Siksi sitä kutsutaan myös nimillä Baselin kirkolliskokous ja Firenzen kirkolliskokous. Paavi Eugenius IV:n ja keisari Sigismundin aikana pidetyn kirkolliskokouksen päätavoite oli Böömin alueen rauhoittaminen. Kirkolliskokouksessa pyrittiin myös katolisen ja ortodoksisen kirkon yhdistämiseen. Katolinen kirkko katsoo kirkolliskokouksen olleen ekumeeninen ensimmäisten 25 istuntonsa osalta. Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi. Mika Waltarin historiallinen romaani Nuori Johannes sijoittuu osittain Firenzen kirkolliskokoukseen. ==Kirjallisuutta== * Aeneas Sylvius Piccolomini, De rebus Basileae gestis (Fetmo, anno 1803) * Monumenta Conciliorum generalium seculi xv., Scriptorum, vol. i., ii. and iii. (Vindobonae, 1857–1895) * J. Haller, Concilium Basiliense, vol. i.-v. (Basiliae, 1896–1904) * Joachim W. Stieber, Pope Eugenius IV, the Council of Basle and the secular and ecclesiastical Authorities in the Empire. The Conflict over supreme Authority and Power in the Church (Studies in the History of Christian Thought 13) Leiden 1978 * Johannes Helmrath, Das Basler Konzil; 1431–1449; Forschungsstand und Probleme, Köln 1978. * Giuseppe Alberigo, La chiesa conciliare. Identità e significato del conciliarismo (Testi e ricerche per le Scienze religiose di Bologna 19), Brescia 1981 * Heribert Müller, Die Franzosen, Frankreich und das Basler Konzil (1431–1449), Paderborn 1990 * Stefan Sudmann, Das Basler Konzil: Synodale Praxis zwischen Routine und Revolution (= Tradition – Reform – Innovation, t. 8), Peter-Lang-Verlag, Frankfurt 2005 Luokka:Ekumeeniset kirkolliskokoukset Luokka:Katolisen kirkon kirkolliskokoukset Luokka:Firenzen historia Luokka:Basel Luokka:1430-luku
5\. Lateraanikonsiili

Kahdeksastoista ekumeeninen eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi" itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous avattiin vuonna 1512 Rooman Lateraanikirkossa. Sitä kutsutaan myös nimellä Viides lateraanikonsiili. Paavien Julius II ja Leo X ja keisari Maksimilian I:n aikana pidettyyn kokoukseen osallistui 15 kardinaalia ja noin 80 arkkipiispaa ja piispaa. Kokous käsitteli lähinnä kirkkojärjestystä. Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi. Luokka:1510-luku Luokka:Ekumeeniset kirkolliskokoukset Luokka:Katolisen kirkon kirkolliskokoukset Luokka:Rooman historia
Trenton kirkolliskokous

Trenton kirkolliskokous (latinaksi Concilium Tridentinum) oli katolisen kirkon yhdeksästoista ekumeeninen kirkolliskokous, joka pidettiin vuosina 1545–1563 Trentossa Pohjois-Italiassa. Sitä kutsutaan myös nimellä Tridentin kirkolliskokous.Tridentin kirkolliskokous, Tietosanakirja. Osa 9, palsta 1792–1793. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 Keisari Kaarle V:n useista vaatimuksista paavi Paavali III:n kutsuma kokous kesti kolmessa jaksossa 1545–1547. 1551–1552 ja 1562–1563 paavien Julius III, Marcellus II ja Paavali IV hallintojen ajan ja päättyi Pius IV:n kaudella. Kokouksen alkaessa keisarina oli Kaarle V ja sen päättyessä Ferdinand I. Läsnä oli viisi paavin kardinaalilegaattia, kolme patriarkkaa, 33 arkkipiispaa, 235 piispaa, seitsemän apottia, seitsemän luostarijärjestön johtajaa ja 160 muuta teologia. thumb|left|Trenton kirkolliskokous Kirkolliskokous kutsuttiin koolle reaktiona protestanttisen uskonpuhdistukselle, ja tarkoitus oli vahvistaa katolisen kirkon oppia ja rakenteita. Protestanteille myönnettiin läsnäolo-oikeus, mutta heitä ei osallistunut kirkolliskokoukseen. Kokous kokosi yhteen ja järjesti katolisen kirkon keskiaikaisen opinkehityksen tulokset ja julisti ne osaksi ilmoitettua, muuttumatonta totuutta ja katolilaisille pakollisiksi uskonkappaleiksi. Siten muotoiltiin katolisen kirkon virallinen oppi asioista, joissa protestantit olivat eri mieltä, muun muassa sakramenteista, vanhurskauttamisesta, Raamatun kaanonista ja kiirastulesta. Kokouksessa myös kanonisoitiin latinankielisen messun virallinen muoto ja määrättiin sillä korvattavaksi paikalliset muunnelmat. Kirkon oppia ei ollut aiemmin muotoiltu näin tarkasti. Lisäksi kokous uudisti kirkon rakenteita ja kirkkojärjestystä sekä määräsi useita uusia käytäntöjä, jotta monien mielestä byrokratisoitunutta kirkkoa voitaisiin hallita paremmin. Nyt lakkautettiin lopullisesti muun muassa anekauppa, joka oli muuttunut pelkäksi harmin aiheeksi; sen tuotto hupeni liian moniin ahnaisiin välikäsiin: oli itse asiassa varsin tavallista, että rosvot tai jopa anekauppiaan itsensä palkkaamat vartijat ryöstivät hyvin menestyneen kauppiaan ja ohittivat moisen rikoksen varastamalla tämän aneet – jotka teoriassa antoivat kaikki pahimmatkin rikokset anteeksi. Tämän vuoksi koko anekäytäntö todettiin toivottomaksi jatkaa ja lakkautettiin. Pietarinkirkkoa rahoitettiin nyt suorilla lahjoituksilla ja vain lähialueilla – tosin tällaisia lahjoituksia vastaan sai myös synninpäästön, mutta tämä jäänne aneista hiipui nopeasti. Myös kirkkokuria tiukennettiin, ja jesuiitat saivat tehtäväkseen laatia kysymyksiin ja vastauksiin perustuvan katekismuksen kansaa varten. Sen sijaan Lutherin ja eräiden muiden protestanttien vaatimaa kansankielistä Raamattua ei haluttu levittää. Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi. == Katso myös == * Trento * Tridentiininen messu ==Lähteet== Luokka:Ekumeeniset kirkolliskokoukset Luokka:Katolisen kirkon kirkolliskokoukset Luokka:1500-luku
Vatikaanin ensimmäinen kirkolliskokous

Kahdeskymmenes ekumeeninen eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi" itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous avattiin vuonna 1869 Vatikaanissa. Konsiili kesti vuoteen 1870, jolloin se käytännön syistä keskeytyi, vaikkei sitä muodollisesti suljettukaan. Sitä kutsutaan myös nimellä Vatikaanin ensimmäinen kirkolliskokous. Paavi Pius IX:n kutsumaan kokoukseen osallistui paavin lisäksi 11 patriarkkaa, kuusi arkkipiisparuhtinasta, 49 kardinaalia, 680 arkkipiispaa ja piispaa, 28 apottia ja 29 luostarijärjestöjen johtajaa. Kirkolliskokous mm. dogmatisoi paavin erehtymättömyyden. Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi. Kirkolliskokouksen lopuksi määriteltiin dogmi, jonka mukaan paavi on erehtymätön niissä asioissa, jotka hän on lausunut piispanistuimeltaan ex cathedra (lat. istuimelta). Tämä perustuu kolmeen ensimmäisen paavin, Pietarin, aseman määrittävään Raamatun kohtaan (Matteus 16:18–19, Luukas 22:31–32 ja Johannes 21:15–17). Käytännössä monet paavit ovat oikeudestaan huolimatta välttäneet antamasta lausuntoja "ex cathedra", koska tämä sitoisi myös heidän seuraajiaan teologisesti tai seuraajien olisi joko uudelleen tulkittava edeltäjiensä päätöksiä tai mahdollisesti jopa tehtävä vastakkaisia päätöksiä, mikä heikentäisi katolisen kirkon perinteen uskottavuutta raamatuntulkinnan rinnalla. == Lähteet == Luokka:Katolisen kirkon kirkolliskokoukset Luokka:Vatikaanivaltion historia Luokka:Kirkkovaltio Luokka:1869 Luokka:1870
Schmalkaldenin sota

Schmalkaldenin sota käytiin 1546–1555 keisari Kaarle V:n ja Saksan protestanttisten ruhtinaiden muodostaman Schmalkaldenin liiton välillä. Sota päättyi Augsburgin valtiopäivillä 1555 solmittuun Augsburgin uskonrauhaan. Schmalkaldenin sota lasketaan yhdeksi varsinaisista uskonsodista, muut olivat Ranskan hugenottisodat, Alankomaiden vapaussota ja kolmikymmenvuotinen sota Saksassa. == Tausta == thumb|left|150px|Saksin herttua Morits. Schmalkaldenin liitto oli perustettu jo vuonna 1531, mutta suora sotilaallinen yhteenotto keisari Kaarle V:n ja liiton välillä vältettiin aina vuoteen 1546 asti. Aikaisemmin italialaissodat ja turkkilaiset olivat Kaarlen suurimmat uhkakuvat, mutta kun 1544 solmittiin Crépyn sopimus Ranskan kuningas Frans I:n kanssa, vapautuivat Kaarlen voimavarat Schmalkaldenin liittoa vastaan. Sopimus myös purki aikaisemman Ranskan ja protestanttien välisen liiton. Myös välirauha turkkilaisten kanssa solmittiin. Lisäksi Kaarlen onnistui solmia salainen liittosopimus protestanttisen Saksin herttua Moritsin kanssa. == Sotatoimet == Sotatoimet alkoivat kesällä 1546, kun Schmalkaldenin liiton armeija operoi Etelä-Saksassa. Syksyyn mennessä keisari kokosi oman armeijansa ja kohtasi liiton armeijan Ingolstadtissa. Kun liiton armeija operoi etelässä, Morits otti tilaisuudesta vaarin ja hyökkäsi serkkunsa Saksin vaaliruhtinas Juhana Fredrikin maihin. Yllätetty vaaliruhtinas marssi johtamansa liiton armeijan kanssa pohjoiseen lyödäkseen Moritsin ja vallatakseen maansa takaisin. Kaarle V seurasi perässä oman keisarillisen armeijansa kanssa. Keisarin armeija vahvistui nopeasti: ensiksi keisarin veljen arkkiherttua Ferdinandin armeijalla, ja myöhemmin vielä Moritsin armeijalla. Keisari löi liiton armeijan täydellisesti Mühlbergin taistelussa 24. huhtikuuta 1547. Juhana Fredrik jäi vangiksi ja Morits sai tavoittelemansa vaaliruhtinaan arvon ja Juhana Fredrikin maat. Vaikka Schmalkaldenin liiton armeija olikin murskattu, Kaarle ei saavuttanut lopullista voittoa protestanteista. Protestantit jatkoivat vastarintaa ja Kaarlella ei ollut sotilaallista voimaa tai poliittisia mahdollisuuksia vallata jokaista protestanttien tukikohtaa Saksassa. Augsburgin valtiopäivillä 1548 Kaarle V antoi Augsburgin välituomion kompromissiratkaisuksi. Protestantit eivät osanneet päättää esityksen hyväksymisestä tai hylkäämisestä ja 1552 Morits vaihtoi puolta aloittaessaan Ranskan kuningas Henrik II:n kanssa sodan keisaria vastaan. Keisarin oli 1552 suostuttava Passaun välirauhaan, mutta lopullinen ratkaisu saatiin vasta Augsburgissa 1555. == Rauha == Augsburgin uskonrauhassa 1555 päätettiin periaatteeksi "Cuius regio, eius religio", "kenen maa, sen uskonto" ja protestantit saivat siten pitää asemansa. Reformoitujen asemaa ei käsitelty, ja protestanteiksi kääntyneet saivat pitää katoliselta kirkolta läänityksinä saamansa maat. Asiaa puitiin eteenpäin kolmikymmenvuotisessa sodassa. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:1500-luvun sodat Luokka:1540-luku Luokka:1550-luku Luokka:Saksan historia Luokka:Uskonpuhdistus Saksassa
Michael Stipe

John Michael Stipe (s. 4. tammikuuta 1960 Decatur, Georgia) on yhdysvaltalainen lauluntekijä, laulaja ja vuosina 1980-2011 toimineen R.E.M.-yhtyeen keulahahmo. Hänet tunnetaan erityisesti yhtyeen alkuaikojen mumisevasta laulutyylistään ("mumbling"), surrealistisista sanoituksistaan sekä poliittisesta aktivismistaan (viimeksi John Kerryn kannattajana Yhdysvaltain presidentinvaaleissa). Monissa R.E.M:n kappaleissa Stipe laulaa duettona stemmoja yhdessä Mike Millsin kanssa. Out of Time -levyn "Shiny Happy People" -kappaleen hän laulaa yhdessä The B-52's -yhtyeen Kate Piersonin kanssa. == Elämä R.E.M.-yhtyeen ulkopuolella == R.E.M:n yhtyeen ohessa Stipe on vieraillut monien artistien kuten Natalie Merchantin (entisen tyttöystävänsä) levyillä, pitänyt taidenäyttelyitä ja tuottanut Single Cell -yhtiönsä kautta elokuvia (mm. Being John Malkovich ja Velvet Goldmine). == Yksityiselämä == Stipe on Kurt Cobainin ja Courtney Loven tyttären Frances Bean Cobainin kummisetä. Kummitäti on Drew Barrymore. Stipe on ns. pescovegetaristi (kasvissyöjä, joka syö kalaa muttei muita eläintuotteita). Stipe on julkisesti kertonut olevansa biseksuaali.http://news.bbc.co.uk/2/hi/entertainment/1329994.stm (luettu 12.3.2007) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:R.E.M. Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Victor III

Victor III (n. 1026 – 16. syyskuuta 1087) oli paavina 24. huhtikuuta 1086 – 9. toukokuuta 1087.Hanska 2005: 320. Hänen oikea nimensä oli Dauferus ja hänen isänsä oli Beneventon prinssi Landolfo V. 30-vuotiaana Dauferus meni Monte Cassinon luostariin ja muutti nimensä Desideriukseksi. Hänestä tuli pian luostarin apotti ja vuonna 1059 Nikolaus II nosti hänet kardinaaliksi. Desiderius teki monia tärkeitä palveluita paavi Pyhä Gregorius VII:lle, joka kuolinvuoteellaan nimesi Etelä-Italian kardinaaleille Desideriuksen varteenotettavimmaksi seuraajakseen. Hänet valittiin 24. huhtikuuta 1086, mutta oli aidosti vastahakoinen hänelle osoitettua kunniaa kohtaan. Pitkälle venyneen paaviksi vihkimisen jälkeen, joka tapahtui vasta 9. toukokuuta 1087, hän vetäytyi välittömästi Monte Cassinoon. Toscanan kreivitär Matilda houkutteli hänet takaisin Roomaan, mutta oleskelu siellä jäi lyhytaikaiseksi vastapaavi Klemens III ja hänen voimakkaiden kannattajiensa takia. Elokuussa hän piti Beneventossa kirkolliskokouksen, jossa Klemens III julistettiin pannaan, maallikoiden investituura kiellettiin ja sota Afrikassa olevia saraseeneja vastaan julistettiin. Kirkolliskokouksen aikana Victor sairastui ja vetäytyi Monte Cassinoon, jossa hän kuoli syyskuun 16. päivä. ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Paavit Luokka:Italialaiset kardinaalit Luokka:Benediktiinit Luokka:Apotit Luokka:Autuaaksi julistetut Luokka:1020-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1087 kuolleet
Alaluokka

Alaluokka voi viitata ainakin seuraaviin asioihin: * alaluokka, työväenluokka, yhteiskunnan ryhmä * luokkaa alempi jako tieteellisessä jaottelussa, esim. biologiassa * alaluokka, koulun ensimmäiset 2 luokkaa kansakoulussa
Luokka

Luokka voi tarkoittaa seuraavia: * luokka, biologiassa taksonomian taso * luokka, joukko-opin käsite * luokka, filosofian käsite * luokka, olio- ohjelmoinnin käsite * luokka, opetusryhmä ja opetustila erityisesti peruskoulussa ja toisen asteen koulutuksessa * Luokka, Laurent Cantetin ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 2008 * yhteiskuntaluokka, samassa taloudellisessa ja sosiaalisessa asemassa olevien ihmisten muodostama ryhmä. ==Katso myös== * Wikipedian pääluokat ja Wikipedian selailu luokittain