EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vientianen kuningaskunta

Vientianen kuningaskunta oli kuningaskunta nykyisen Laosin alueella vuosien 1707 ja 1828 välillä. Kuningaskunta muodostui entisen Lan Xangin kuningaskunnan hajotessa kolmeen osaan. Kuningaskunnan pääkaupunki oli sen nimen mukaisesti Lan Xangin entinen pääkaupunki Vientiane (). Siamilaiset valtasivat Vientianen vuonna 1778 ja tekivät kuningaskunnasta vasallivaltion. Lopullisesti se liitettiin Siamiin Vientianen kuningas Anuvongin epäonnistuneiden itsenäisyyspyrkimysten jälkeen vuonna 1828. ==Historia== Nykyisen Laosin alueella oli muodostunut 1300-luvulla Lan Xangin kuningaskunta, eli miljoonien elefanttien maa. Kuningaskunta muodostui useista keskushallinnon alaisista vasallivaltioista. Maan kuningas Xetthathirat siirsi maansa pääkaupungin Luang Prabangista Vientianeeseen () vuonna 1560. 1700-luvun alussa Lan Xang hajosi kolmeen erilliseen kuningaskuntaan. Pohjoisessa sijaitsivat Vientiane ja Luang Prabang, kun taas Champassak muodostui entisen valtakunnan eteläosiin. Vientianen kuninkaaksi nousi vietnamilaisten tukema Sai Ong Hue. Vuonna 1778 kuningas Taksinin johtama Siam teki sotaretken Vientianeen. Vientianen kuninkaiden vallan symboli Smaragdi- Buddha ryöstettiin ja vietiin Siamiin. Veistosta säilytetään edelleen Bangkokin Wat Phra Kaewissa. Vientianesta tuli Siamin vasallivaltio. Siamilaisten sotaretkeä johtaneesta kenraali Chakrista tuli sittemmin Siamia hallinneen Chakri-dynastian ensimmäinen kuningas Rama I. Kuningas Nanthasen onnistui yhdistää valtakaudellaan 1700-luvun lopussa valtaansa Luang Prabangin kuningaskunnan vuonna 1792. Siamilaiset alkoivat kuitenkin epäillä häntä yhteistyöstä burmalaisten kanssa ja hänet kutsuttiin Bangkokiin. Kuningas kuoli ennen syytösten selvittämistä ja hänen jälkeensä kuningaskuntaa hallitsi hänen veljensä Inthavong. 1800-luvun puolella Vientianea hallitsi Siamin alaisuudessa kuningas Chao Anou eli Anuvong. Hänen poikansa oli puolestaan nimitetty Champassakin kuninkaaksi. Anuvong tavoitteli maansa itsenäisyyttä Siamista ja suunnitteli ilmeisesti myös kolmen erillisen lao-kuningaskunnan yhdistämistä. Hän teki Siamiin epäonnistuneen sotaretken, jonka jälkeen siamilaiset valloittivat jälleen Vientianen vuonna 1827. Vientianen kuninkaallinen perhe vangittiin ja kuningaskunta liitettiin suoraan Siamiin vuonna 1828. Anuvongin itse onnistui paeta Vietnamiin. Vietnamin Huếssa Anuvong sai tukea Annamin keisari Minh Mạngilta. Tuen turvin Anuvong teki jälleen sotaretken, tällä kertaa menettämäänsä Vientianea kohti. Sotaretki päättyi kuitenkin jälleen epäonnistumiseen hänen sotilaidensa karattua. Tällä kertaa Anuvong joutui pakenemaan pieneen Xieng Khouangin kuningaskuntaan, jonka kuningas Chao Noi päätti luovuttaa hänet siamilaisille. Vientianen viimeinen kuningas kuoli vankeudessa vuonna 1835. Hänen pojastaan tuli kuitenkin myöhemmin vietnamilaisten vasallihallitsija Xieng Khouangissa. ==Vientianen kuninkaat== *Sai Ong Hue (1707–1735) *Ong Long (1735–1760) *Siribunnyasan (1760–1781) *Nanthasen (1781–1794) *Inthavong (1795–1804) *Anuvong (1803–1828) ==Lähteet== Luokka:Laosin historia Luokka:Aasian entiset valtiot
Michael Rasmussen

Michael Rasmussen voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: *Michael Rasmussen, kanadalainen jääkiekkoilija *Michael Rasmussen, tanskalainen pyöräilijä
Arthur Sackler

Arthur Mitchell Sackler (22. elokuuta 1913 – 26. toukokuuta 1987) oli yhdysvaltalainen psykiatri, yrittäjä ja taiteen keräilijä. Hän kokosi suuren omaisuuden lääketeollisuuden markkinoinnissa ja lääketieteellisen julkaisun kustantajana. ==Nuoruus== Sackler kasvoi Brooklynissä, opiskeli lääketiedettä ja työskenteli valmistuttuaan Credmoorin psykiatrisessa keskuksessa. Hän oli erityisen kiinnostunut psykiatrian ja biologian välisestä yhteydestä ja lääkkeiden käytöstä siihenastisten menetelmien eli sähköshokkihoidon ja psykoanalyysin sijaan. ==Ura== Sackler rahoitti opintojaan työskentelemällä copywriterinä William Douglas McAdams -nimisessä lääkkeiden markkinointiyrityksessä. Hän pärjäsi alalla hyvin ja osti koko yrityksen itselleen. Hän ymmärsi, että lääkemainonta pitää suunnata lääkäreille, ei potilaille. Sackler rikastui markkinoimalla Valiumia ja Libriumia. Mainostoimistotyön ohella hän kustansi lääketieteellistä aikakauslehteä Medical Tribune. Vuonna 1959 lehti tuomittiin korkean virkamiehen lahjonnasta. Vuonna 1952 Sacklerin veljekset ostivat pienen patenttilääkkeitä myyvän yrityksen nimeltä Purdue Frederick, myöhemmin Purdue Pharma. Sen tuotteet edistivät ruoansulatusta ja korvavaikun poistoa. Jokainen veljeksistä omisti kolmanneksen yrityksestä, mutta koska Arthur Sacklerilla oli jo oma markkinointiyritys ja lehti, hänellä oli Purduessa passiivinen rooli, kun taas nuoremmat veljet Mortimer ja Raymond olivat yhdessä toimitusjohtajia. Sacklerin kuoltua hänen veljensä tarjoutuivat ostamaan perikunnalta tämän osuuden Purduesta. Sacklerin leski on korostanut, että Arthur Sackler kuoli ennen kuin Purdue Pharma alkoi tuottaa OxyContinia, eivätkä pariskunnan tekemät lahjoitukset perustu kiistanalaisen opioidin myynnistä saatuihin varoihin. Sackler keräsi tuhansien taideteosten ja museoesineiden kokoelman. Hän perusti nimeään kantavat galleriat Metropolitan Museum of Artiin ja Princetonin yliopistoon, museon Harvardin yliopistoon sekä gallerian nimeltä Arthur M. Sackler Gallery of Asian Art in Washington, DC. Hän rahoitti myös lääketieteen opetusta Tel Avivin, New Yorkin, Clarkin ja Tuftsin yliopistoissa. Sacklerien nimi on poistettu opioidikriisin vuoksi useiden museoiden tiloista. Näin ovat ilmoittaneet muun muassa British Museum, Tate, jonka Sackler Octagon -galleria nimetään uudelleen, samoin New Yorkin Metropolitan-museo ja Pariisin Louvre.Riitta Koivuranta, British Museum poistaa Yhdysvaltain historian pahinta opioidikriisiä edesauttaneen Sacklerin nimen kaikista tiloistaan, Helsingin Sanomat 26.3.2022, viitattu 26.3.2022 ==Yksityiselämä== Sackler oli kolme kertaa naimisissa ja sai neljä lasta. Hänen vanhin tyttärensä Elizabeth (s. 1948) on historioitsija ja feministinen aktivisti. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Yhdysvaltalaiset yrittäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset psykiatrit Luokka:Taiteen keräilijät Luokka:Sacklerin suku Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Ilmari Piilonen

Onni Ilmari ”Illu” Piilonen (5. kesäkuuta 1917 Sumiainen – 9. lokakuuta 1999 Konginkangas)Onni Ilmari Piilonen, Konginkankaan hautausmaa, Konginkangas, 03 10 01 008009 (hautasija 009/S1), viitattu 14.10.2023 oli suomalainen Konginkankaalla asunut pienviljelijä ja sotainvalidi joka näytteli monissa Mikko Niskasen elokuvissa.Mikon matkassa XIX : Ilmari Piilonen ja Sulo Hokkanen -ystävät hyvässä ja pahassa, Äänekosken kaupunkisanomat 4.2.2018 Piilosella oli pientila Konginkankaan Koivulassa, Lapinnimen rannalla. Hänen vaimonsa kuoli varhain ja Piilonen jäi yksin huoltamaan kuutta lastaan. Hän oli elokuvaohjaaja Mikko Niskasen ystävä, oli mukana rakentamassa Niskasen ateljeekotia Käpykoloa Konginkankaalle, toimi illanvietoissa viulua soittavana pelimannina sekä kulki Niskasen mukana matkoilla Suomessa ja ulkomailla. Niskanen teki hänestä Ruotsin televisiolle 12 minuutin pituisen lyhytelokuvan Illu, Rantojen Keisari. Piilonen esiintyi myös Mikko Niskasen vuonna 1973 ohjaaman neliosaisen Pienviljelijöitä dokumenttisarjan kolmannessa osassa Pellot paketissa.Mikko Niskanen: Pienviljelijöitä, Yle Elävä arkisto == Elokuva- ja tv-rooleja == * Laulu tulipunaisesta kukasta (1971), tukkilainen sekä muusikko Illu ja Risti duon mandoliininsoittaja * Kahdeksan surmanluotia (1972), riistapäällikkö * Pulakapina (1977), piirieläinlääkäri Engelberg * Odotus (1980), sepitteellinen lyhytelokuva alkoholin vaaroista liikenteessä * Tullivapaa avioliitto (1980), soittaja laiturilla EloNet : Ilmari Piilonen * Rauta-aika (1982), seppä == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Xieng Khouang

Xieng Khouang oli phuanien pieni kuningaskunta nykyisen Laosin Ruukkujen tasangon alueella. Valtio oli Lan Xangin vasallivaltio, kunnes valtakunta hajosi 1700-luvun alussa. Sittemmin se oli kiistakapula Siamin ja Vietnamin välillä. Lopulta asioihin sekaantui Ranska. Laosista tehtiin ranskalainen protektoraatti vuonna 1893, ja siihen asti Ranskan suojeluksessa ollut Xieng Khouang liitettiin muuhun Laosiin vuonna 1899. ==Historia== Xieng Khouangin historiankirjoituksen mukaan phuanitaustaisen kuningaskunnan nykyisen Laosin Ruukkujen tasangolla perusti Khun Boromin poika Chet Chuong. Kuningaskunnan pääkaupunki oli nykyinen Muang Khoun (ennen samaan tapaan Xieng Khouang) nykyisessä Laosin Xieng Khouangin maakunnassa. Vuonna 1353 maasta tuli Lan Xangin vasallivaltio. Lang Xang ja Vietnam kilpailivat herruudesta alueella ja Xieng Khouang maksoi tribuuttia ajoittain myös Hanoihin. Yritys liittää alue kiinteäksi osaksi Vietnamia johti Vietnamin ja Lang Xangin sotaan vuonna 1478. Sota ei ratkaissut kiistoja alueesta, vaan sen hallitsijat maksoivat tribuuttia edelleen vaihtelevasti molempiin valtakuntiin. Lähemmät yhteydet kuningaskunnalla voidaan kuitenkin katsoa olleen Lang Xangin kanssa. Lang Xang jakautui 1700-luvulla kolmeen kuningaskuntaan, Luang Prabang, Vientiane ja Champassak. Lang Xangin kadottua kartalta vietnamilaisvaikutus Xieng Khouangissa kasvoi. 1800-luvulla hallinneella kuningas Chao Noilla oli yhteyksiä sekä Vietnamiin että Siamiin maksaen tribuuttia molempiin valtakuntiin. Siamilaisten vallattua Vientianen vuonna 1827 maan kuningas Anuvong pakeni ensin Vietnamiin ja lopulta Xieng Khouangiin. Chao Noin oli nyt luovutettava paennut kuningas joko Vietnamiin tai Siamiin. Lopulta hän päätti luovuttaa kuninkaan siamilaisille. Kostoksi Vietnamin keisari Minh Mạng lähetti sotajoukon vangitsemaan Chao Noin ja hänet teloitettiin Vietnamin pääkaupunki Huếssa. Chao Noin kuoleman jälkeen Xieng Khouangia hallittiin suoraan Vietnamin alaisuudessa. Vuonna 1855 vietnamilaiset tekivät kuitenkin Vientianen entisen kuninkaan Anuvongin pojasta Xieng Khouangin hallitsijan arvonimellä keisarillinen valtuutettu prinssi. Vietnamilaisten alainen hallitsija maksoi myös tribuuttia Luang Prabangiin. Siamissa Vietnamin pelättiin yrittävän ulottaa vaikutusvaltaansa myös muualle nykyiseen Laosiin. Vastatoimena siamilaiset valtasivat Luang Prabangin vuonna 1885. Virallinen syy valloitukselle oli paikallisten suojeleminen Kiinasta tulleita sotajoukkoja vastaan. Vietnamissa nyt vaikutusvaltainen Ranska lähetti nootin Siamiin varoittaen heitä loukkaamasta Vietnamin oikeuksia Xieng Khouangissa ja Luang Prabangissa. Ranskan vastaisen sodan uhkaama Siamin kuningas Mongut taipui tekemään vuonna 1886 sopimuksen, jolla Ranskan sallittiin asettavan varakonsulin Luang Prabangiin. Vuonna 1893 Laosista tehtiin puolestaan Ranskan protektoraatti. Xieng Khouang oli ranskalaisten suojeluksessa aina vuoteen 1899, jolloin se liitettiin muuhun Laosiin. ==Lähteet== Luokka:Laosin historia Luokka:Aasian entiset valtiot
Ecublens (Fribourg)

Ecublens on kunta Sveitsissä Fribourgin kantonissa. Kunnassa on runsaat 300 asukasta. == Historiaa == Nykyinen Ecublens syntyi vuonna 1969, kun kolme pikkukuntaa Ecublens, Eschiens ja Villangeaux yhdistyivät uudeksi Ecublensin kunnaksi. == Maantiede == Ecublens sijaitsee Broyejoen laaksossa, joen länsipuolella, parikymmentä kilometriä Lausannesta koilliseen ja saman verran Bullestä länteen. == Liikenne == SBB:n rautatie Payernesta Palézieux’hön kulkee kunnan kautta. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Fribourgin kantonin kunnat
Blodeuwedd

Blodeuwedd on Mabinogion-tarusikermän tarussa Math, Mathonwyn poika esiintyvä tammen, väriherneen ja mesiangervon kukista luotu nainen. Velho Gwydion ja ruhtinas Math luovat Blodeuweddin vaimoksi Lleu Llaw Gyffesille, Arianrhodin pojalle. Arianrhod on nimittäin määrännyt, ettei Lleu saa koskaan ottaa ihmisnaista vaimokseen. Blodeuwedd on hyvin kaunis, mutta petollinen. Hän ottaa rakastajakseen Gronw Pebyrin, ja yhdessä he punovat juonen murhatakseen Lleun. Taioin suojeltu Lleu on lähes kuolematon, mutta Blodeuwedd saa miehensä paljastamaan, kuinka surma voisi onnistua. Lleun voisi surmata ainoastaan jos hänen toinen jalkansa on vuohen selässä ja toinen vesivadin reunalla. Blodeuwedd houkuttelee Lleun tähän asentoon ja Gronw keihästää tämän. Juoni ei kuitenkaan onnistu, sillä Lleu ehtii keihään iskiessä muuttua kotkaksi ja lentää lumottuun tammeen. Rangaistuksena murhayrityksestä Gronw surmataan ja Blodeuwedd muutetaan pöllöksi.Green 1997, s. 44 ja 134 ==Lähteet== *Green, Miranda J. : Dictionary of Celtic Myth and Legend. Thames & Hudson 1997. ISBN 0-500-27975-6 === Viitteet === Luokka:Kelttiläinen mytologia
Käpykolo

Käpykolo on elokuvaohjaaja Mikko Niskasen entinen ateljeekoti, joka sijaitsee Konginkankaalla Liimattalan kylässä Kytänsalon saaressa.Mikon matkassa VII : Käpykolo, unelma joka romuttui, Äänekosken Kaupunkisanomat 11.2.2017 Niskanen osti saaresta alle puolen hehtaarin kokoisen louhikkoisen tontin jo 1960-luvun lopulla rakentaakseen tontille piilopirtin, jossa hän voisi levätä ja suunnitella uusia elokuvia. Tontti sijaitsi noin viiden kilometrin päässä Niskasen lapsuudenkodista. Vuonna 1969 valmistui ensimmäinen päärakennus, joka sai nimekseen Käpykolo Niskasen ohjaaman elokuvan Käpy selän alla mukaan. Rakentamisessa käytettiin Niskasen kotitalon Laitalan navetan ja Uuraisilta hankitun 1700-luvun savupirtin hirsiä. Tontille valmistui myös Niskavillaksi kutsuttu talviasuttava mökki, Karakoloksi kutsuttu pyörivä aitta sekä paja ja savusauna. Käpykolosta tuli Niskasen työhuone ja se toimi myös Niskasen filmiyhtiön Käpy-Filmi Oy:n edustustilana. Kun Niskanen ohjasi kirjailija Ilmari Kiannosta kertonutta Omat koirat purivat -elokuvaa, Käpykolon tontille rakennettu Turjanlinnan kulissi synnytti Niskasessa ajatuksen rakentaa vastaavanlainen rakennus, jota hän voisi käyttää myös elokuvastudiona. Keväällä 1975 valmistui Sinikka ja Erik Bruunin suunnittelema nelikerroksinen siniseksi maalattu Käpylinnaksi kutsuttu rakennus, joka oli kooltaan 16x10 metriä. Käpylinnassa oli 18 huonetta ja 350 neliömetrin työtilat Niskaselle. Käpylinnan viereen valmistui myöhemmin vielä Erik Bruunin suunnittelema Talvipalatsiksi kutsuttu 35-paikkainen majoitusrakennus Niskasen vieraille. Käpylinnassa oli mietiskelytorni sekä lasiseinäinen torni, joka toimi Niskasen työhuoneena. Rakennuksen kerrotaan tulleen maksamaan lopulta 1,3 miljoonaa markkaa. Talon rakentamiseen osallistuivat Niskasen sukulaiset ja vieraatkin kykyjensä mukaan. Niskanen rakensi Kytänsalon saareen omalla kustannuksellaan myös tien ja sillan, joka yhdisti saaren mantereeseen. Mikko Niskanen asui Käpykolossa 1975–1981. Hän luopui paikasta elokuussa 1981, uusi vuokralainen oli kaavilainen Ihmisyyden tunnustajat -niminen teosofinen yhdistys. Niskanen oli pettynyt hänen suunnitelmiensa Konginkankaalla kohtaamaan vastustukseen ja myös siihen, ettei Käpykolosta ollut kehittynyt hänen suunnittelemaansa elokuvanteon keskusta. Ihmisyyden tunnustajat -yhteisö oli vuokralaisena Käpykolossa neljä vuotta vuoteen 1985 saakka jolloin he muuttivat Vilppulaan. Mikon matkassa VIII: Käpykolo osa 3: Tulikuumia keskusteluja ja kutsumattomia vieraita, Äänekosken Kaupunkisanomat 5.3.2017 Käpykolo toimi sitten hotellina sekä Urpo Leppäsen ja hänen vaimonsa Anan edustustilana. Nykyisin se on yksityiskotina eikä ole avoinna yleisölle.Konginkangas kyläsuunnitelma 2010-2015, luku 5.2 Konginkangas ja taide == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mikko Niskanen Käpykolossa vuonna 1974 (Youtube-video) Luokka:Konginkangas Luokka:Äänekosken rakennukset ja rakennelmat
Karl Knies

Karl Gustav Adolf Knies (29. maaliskuuta 1821 Marburg – 3. elokuuta 1898 Heidelberg) oli saksalainen ekonomisti, joka edusti vanhempaa historiallista koulua. Karl Knies syntyi Marburgissa ja opiskeli historiaa sekä valtiotieteitä paikallisessa yliopistossa, johon hänet nimitettiin luennoitsijaksi vuonna 1846. Kniesin tohtorinväitöksen ohjaaja oli Bruno Hildebrand, jolla oli huomattava vaikutus Kniesin ajatteluun. Vuonna 1855, hänen uransa kohdattua poliittisia vaikeuksia, Knies nimitettiin professoriksi Freiburgin yliopistoon. Hän muutti Heidelbergiin 1865, missä hän opetti Heidelbergin yliopistossa yli 30 vuoden ajan. Hänet tunnetaan eräänä teoreettisemmin suuntautuneista vanhemman historiallisen koulukunnan edustajista. Kuten muillakin historiallisen koulukunnan edustajilla, hänen taloustieteensä oli kriittistä klassista taloustiedettä kohtaan, varsinkin David Ricardon ja Adam Smithin ajattelua kohtaan. Knies oli tärkeä varhaiselle amerikkalaiselle taloustieteelle, sillä hänen oppilaitaan olivat John Bates Clark sekä Richard T. Ely. == Julkaisuja == * Die Statistik als selbständige Wissenschaft: Ein Beitrag zu einer kritischen Geschichte der Statistik seit Achenwall () (1850) * Die politische Ökonomie vom Standpunkt der geschichtlichen Methode () (1. painos 1853, Braunschweig; 2. painos 1883) * Geld und Credit () (1873–1879) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Karl Kniesin julkaisuja Deutsche Digitale Bibliothekin sivulla Luokka:Saksalaiset taloustieteilijät Luokka:Vuonna 1821 syntyneet Luokka:Vuonna 1898 kuolleet
Cibes Lift

Cibes Lift ['siːbes] on ruotsalainen hissien valmistaja, joka on erikoistunut pienten tilojen kevythisseihin ja on sillä alalla Euroopan suurimpia. Vuonna 1947 perustettu Cibes toimii 14 maassa. Henkilöstöä sillä on nelisensataa ja liikevaihtoa noin 100 miljoonaa euroa vuodessa. Loppuvuodesta 2018 Cibesin suomalainen tytäryhtiö Cibes Hissit Oy (vuoteen 2013 Hissipörssi) osti turkulaisen jälkiasennettaviin hisseihin erikoistuneen Amslift Oy:n koko osakekannan sen perustajilta Juha Kivirannalta ja Paavo Lammelalta. Molemmat yritykset jatkavat omilla nimillään, ja Kiviranta nimitettiin molempien toimitusjohtajaksi. Cibes Hissit Oy:n toimitusjohtaja Pekka Pippuri siirtyi molempien yhtiöiden myyntijohtajaksi. Amslift on saanut alkunsa puoliksi ruotsalaisomisteisena Amslerina, jonka Kiviranta ja Lammela ostivat vuonna 1997 kokonaan itselleen. ==Historiaa== Cibes Lift sai alkunsa vuonna 1947, kun ruotsalainen hissien kehittäjä Bertil Svedberg perusti yrityksen valmistamaan tavarahissejä. 1960-luvun keskivaiheilla yritys laajeni asuinrakennusten henkilöhisseihin. 1980-luvun loppuun asti Cibes toimi pelkästään Ruotsin markkinoilla, kunnes 1990-luvun mittaan se laajeni toimimaan ensin Suomessa ja Norjassa ja sitten tytäryhtiöiden kautta yhteensä yhdeksässä Euroopan maassa. Vuonna 2012 yrityksen tuotantolaitokset ja pääkonttori siirrettiin Järbosta Gävleen. Cibesin hissejä on myyty noin 50 maahan. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset teollisuusyritykset Luokka:Hissien valmistajat Luokka:Rakentamisen tuotemerkit
Mortimer Sackler

Mortimer Sackler (7. joulukuuta 1916 − 24. maaliskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen psykiatri, yrittäjä ja taiteen keräilijä. Hän kokosi suuren omaisuuden lääketeollisuudessa, ja lahjoitti miljoonia koulutus-, tiede- ja kulttuurilaitoksille. Sackler kasvoi Brooklynissä, opiskeli kahden veljensä Arthurin ja Raymondin tavoin lääketiedettä ja työskenteli valmistuttuaan Credmoorin psykiatrisessa keskuksessa. Vuonna 1952 Sacklerin veljekset ostivat pienen patenttilääkkeitä myyvän yrityksen nimeltä Purdue Frederick, myöhemmin Purdue Pharma. Sen tuotteet edistivät ruoansulatusta ja korvavaikun poistoa. Jokainen veljeksistä omisti kolmanneksen yrityksestä, ja Mortimer ja Raymond olivat yhdessä toimitusjohtajia. Vuonna 2007 Purdue Pharman johto todettiin oikeudessa syylliseksi harhaanjohtavaan mainontaan. Yritys oli markkinoinut lääkäreille ja potilaille OxyContinia väittäen että tuote aiheuttaa vähemmän riippuvuutta kuin muut saman ryhmän valmisteet. Tuomiota seurasi satoja muita oikeusjuttuja. Vuonna 2018 yhtiötä syytettiin Yhdysvaltojen opioidi- epidemiasta. Mortimer Sackler oli naimisissa kolme kertaa. Kolme hänen seitsemästä lapsestaan on Purdue Pharman hallituksessa. Sacklerien nimi on poistettu opioidikriisin vuoksi useiden museoiden tiloista. Näin ovat ilmoittaneet muun muassa British Museum, Tate, jonka Sackler Octagon -galleria nimetään uudelleen, samoin New Yorkin Metropolitan-museo ja Pariisin Louvre.Riitta Koivuranta, British Museum poistaa Yhdysvaltain historian pahinta opioidikriisiä edesauttaneen Sacklerin nimen kaikista tiloistaan, Helsingin Sanomat 26.3.2022, viitattu 26.3.2022 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Yhdysvaltalaiset yrittäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset psykiatrit Luokka:Taiteen keräilijät Luokka:Sacklerin suku Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Raymond Sackler

Raymond Sackler (16. helmikuuta 1920 – 17. heinäkuuta 2017) oli yhdysvaltalainen psykiatri, yrittäjä ja taiteen keräilijä. Hän kokosi suuren omaisuuden lääketeollisuudessa, ja lahjoitti miljoonia koulutus-, tiede- ja kulttuurilaitoksille. Sackler kasvoi Brooklynissä, opiskeli lääketiedettä Glasgowissa ja Walthamissa, missä hän väitteli vuonna 1944. Hän työskenteli valmistuttuaan kahden veljensä Mortimer ja Arthurin tavoin lääketiedettä ja Credmoorin psykiatrisessa keskuksessa. Vuonna 1952 Sacklerin veljekset ostivat pienen patenttilääkkeitä myyvän yrityksen nimeltä Purdue Frederick, myöhemmin Purdue Pharma. Sen tuotteet edistivät ruoansulatusta ja korvavaikun poistoa. Jokainen veljeksistä omisti kolmanneksen yrityksestä, ja Mortimer ja Raymond olivat yhdessä toimitusjohtajia. Vuonna 2007 Purdue Pharman johto todettiin oikeudessa syylliseksi harhaanjohtavaan mainontaan. Yritys oli markkinoinut lääkäreille ja potilaille OxyContinia väittäen että tuote aiheuttaa vähemmän riippuvuutta kuin muut saman ryhmän valmisteet. Tuomiota seurasi satoja muita oikeusjuttuja. Vuonna 2018 yhtiötä syytettiin Yhdysvaltojen opioidikriisistä. Sacklerien nimi on poistettu opioidikriisin vuoksi useiden museoiden tiloista. Näin ovat ilmoittaneet muun muassa British Museum, Tate, jonka Sackler Octagon -galleria nimetään uudelleen, samoin New Yorkin Metropolitan-museo ja Pariisin Louvre.Riitta Koivuranta, British Museum poistaa Yhdysvaltain historian pahinta opioidikriisiä edesauttaneen Sacklerin nimen kaikista tiloistaan, Helsingin Sanomat 26.3.2022, viitattu 26.3.2022 Kaksi hänen lastaan ja yksi lapsenlapsi ovat Purdue Pharman hallituksessa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Yhdysvaltalaiset yrittäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset psykiatrit Luokka:Sacklerin suku Luokka:Taiteen keräilijät Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Hyvät katsojat

Hyvät katsojat on Endemol Shine Finlandin tuottama visailuohjelma, jota esitettiin Yle TV1 -kanavalla lauantai-iltaisin vuosina 2018–2019 == Jaksot == === Ensimmäinen tuotantokausi 2018 === Jakso Esityspäivä Esityspäivä Joukkueet Joukkueet Joukkueet Katsojaluvut Lähde 1 1. syyskuuta Kummeli Heikki Hela, Heikki Silvennoinen, Timo Kahilainen 1 1. syyskuuta Siskonpeti Niina Lahtinen, Krisse Salminen, Sanna Stellan 2 8. syyskuuta Katja Ståhl, Matti Rönkä, Pirjo Nuotio 2 8. syyskuuta Anna-Liisa Tilus, Maria Jungner, Minna Kuukka 3 15. syyskuuta Vappu Pimiä, Heikki Paasonen, Mikko Leppilampi 3 15. syyskuuta Henri Alén, Meri-Tuuli Väntsi, Jyrki Sukula 4 22. syyskuuta Vesku Show Hannele Lauri, Vesa-Matti Loiri, Juha Muje 4 22. syyskuuta Klikkaa mua Minttu Mustakallio, Minna Suuronen, Timo Tuominen 5 29. syyskuuta Sorjonen Ville Virtanen, Laura Malmivaara, Kristiina Halttu 5 29. syyskuuta Taivaan tulet Kari Väänänen, Minna Kivelä, Juha Veijonen 6 6. lokakuuta Blondi tuli taloon Anu Hälvä, Saara Widbom, Niko Sinervä 6 6. lokakuuta Käenpesä Maria Kuusiluoma, Turkka Mastomäki, Lotta Lindroos 7 13. lokakuuta Selviytyjät Suomi Juhana Helmenkalastaja, Noora Karma, Kimmo Vehviläinen < 7 13. lokakuuta Alina Tomnikov, Riku Rantala, Lotta Kaihua < 8 20. lokakuuta Vintiöt Niko Saarela, Santeri Kinnunen, Kari Hietalahti 8 20. lokakuuta Lapinlahden Linnut Mikko Kivinen, Tapio Liinoja, Puka Oinonen 9 27. lokakuuta Enbuske, Veitola & Salminen Tuomas Enbuske, Maria Veitola, Roope Salminen < 9 27. lokakuuta Min Morgon Bettina Sågbom, Eva Kela, Sonja Kailassaari < 10 3. marraskuuta Alivaltiosihteeri Simo Frangén, Jyrki Liikka, Pasi Heikura 10 3. marraskuuta Janne Porkka, Taru Valkeapää, Jussi Halli 11 10. marraskuuta Jyrki Mikko Silvennoinen, Jussi Heikelä, Tea Khalifa < 11 10. marraskuuta Putous Ernest Lawson, Kiti Kokkonen, Timo Lavikainen < 12 17. marraskuuta Aamu-TV Arto Nyberg, Sanna Savikko, Jan Erola 12 17. marraskuuta Huomenta Suomi Pekka Pouta, Ivan Puopolo, Jesse Kamras 13 24. marraskuuta Kotikatu Jukka Puotila, Risto Autio, Inka Kallén < 13 24. marraskuuta Salatut elämät Esko Kovero, Johanna Puhakka, Nora Rinne < 14 1. joulukuuta Antero Mertaranta, Kaj Kunnas, Matti Kyllönen < 14 1. joulukuuta Villi kortti Kalle Palander, Jenni Poikelus, Paula Noronen < 15 8. joulukuuta Pitääkö olla huolissaan? Jenni Pääskysaari, Miika Nousiainen, Tuomas Kyrö < 15 8. joulukuuta Mustat lesket Malla Malmivaara, Ville Tiihonen, Wanda Dubiel < == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yle Areena: Hyvät katsojat Luokka:2010-luvun suomalaiset televisiosarjat Luokka:Visailuohjelmat Luokka:Yle TV1:n televisio-ohjelmat
Juho Keskinen

Juho Keskinen (s. 19. maaliskuuta 1983) on suomalainen futsalmaalivahti. Keskinen edustaa kaudella 2018–2019 Futsal-liigassa pelaavaa Oulun Tervareita, jonka riveissä hän on pelannut valtaosan urastaan. Keskinen on voittanut Suomen mestaruuden Ilves FS:n kanssa sekä hopeaa (kaudella 2013–2014) ja pronssin (kaudella 2011–2012) Tervareissa. Keskinen on pelannut maalivahtina myös jalkapalloa edustaen mm. AC Oulua ykkösessä ja OPS:ia kakkosessa . Keskinen lopetti jalkapallouransa 2015. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset futsalpelaajat Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tōkyō rinkai kōsokutetsudō

Tōkyō rinkai kōsokutetsudō eli Tōkyō rinkai -pikarautatie (, eli TWR) on Japanin pääkaupungissa Tokiossa rautatieliikennettä harjoittava kolmannen sektorin yritys. Se liikennöi Rinkai-linjaa, kaupungin rannikkoalueita palvelevaa 12,2 kilometriä pitkää pääosin maanalaista rautatielinjaa, jolta harjoitetaan kuitenkin myös vastavuoroista läpiajoliikennettä JR Higashi- Nihonin Saikyō-linjalle. Rinkai-linjalla on kahdeksan asemaa ja vuonna 2016 sitä käytti noin 250 000 matkustajaa päivässä. Valtaosan yhtiön osakepääomasta, 91,32 prosenttia, omistaa Tokion metropoli. Sillä on 273 työntekijää (vuonna 2016). Yhtiön pääkonttori sijaitsee Tokion Kōtōn erillisalueen Aomin kaupunginosassa. == Historia == Yurikamome- automaattimetron tavoin Rinkai-linja rakennettiin palvelemaan Tokion kehittyviä rannikkoalueita, kuten Odaibaa. Tōkyō rinkai -pikarautatie perustettiin 12. maaliskuuta 1991 (rinkai tarkoittaa merenrantaa). Rinkai- linjan ensimmäisen vaiheen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1992 ja Shin-Kiban ja Tōkyō teleportin välinen, lähes 5 kilometrin pituinen osuus avattiin vuonna 1996. Linjaa jatkettiin Tennōzun saarelle vuonna 2001 ja lopulta Ōsakiin saakka vuoden 2002 joulukuussa. == Linjat== Tōkyō rinkai -pikarautatie liikennöi metron kaltaista, pääosin maan alla kulkevaa Rinkai-linjaa, joka liittää toisiinsa Shin-Kiban ja Ōsakin vaihtoasemat useiden Tokionlahden tekosaarien kautta. Ōsakista harjoitetaan vastavuoroista läpiajoliikennettä JR Higashi-Nihonin Saikyō-linjalle Shibuyan ja Shinjukun suuntaan aina Kawagoeen saakka. Symboli Linja Japaniksi Reitti Pituus Rinkai-linja りんかい線 Shin- Kiba–Ōsaki 12,2 km == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Yhtiön internetsivut Luokka:Tokion liikenne Luokka:Japanin metroliikenne Luokka:Japanilaiset rautatieyhtiöt
Grönlantilaiset

Grönlantilaiset ovat Grönlannin inuiitteja, jotka voidaan jakaa asuinalueen mukaan kolmeen ryhmään: kalaallit, tunumiitit ja inughuitit. Suurin osa Grönlannin inuiiteista on kalaallit-inuiitteja. Vuonna 2022 Grönlannin asukkaista oli grönlantilaisia 89 % eli 51 349 henkilöä. Vuonna 2013 noin 20 000 grönlantilaista asui Tanskassa. Ensimmäiset inuiitit saapuivat Grönlantiin Kanadasta vuonna 3000–2000 eaa. Viimeisin inuiittien saapumisaalto tapahtui vielä ennen vuotta 1000. Perinteisiin grönlantilaisten elinkeinoihin on kuulunut mursujen ja jääkarhujen metsästys merijäällä, mutta jää on vuosien kuluessa heikentynyt eikä meri jäädy yhtä helposti kuin aiemmin. Metsästyksen vaikeutuminen on omalta osaltaan aiheuttanut inuiittiyhteisöissä myös sosiaalisia ongelmia. Monet grönlantilaiset työskentelevät kalastusalalla, mutta myös palvelualoilla, hotelli- ja ravintola-alalla, liikennöinnissä ja rakennusalalla. Noin kaksi kolmasosaa heistä on työllistynyt julkiselle sektorille. Ammattikoulutukseen hakeutuminen on kasvattanut suosiotaan grönlantilaisten keskuudessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tanskan etniset ryhmät *
Räyhä-Ralf valloittaa Internetin

Räyhä-Ralf valloittaa Internetin (engl. Ralph Breaks the Internet) on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut Disneyn animaatioelokuva. Elokuva on Walt Disney Animation Studiosin 57. animaatioelokuva. ==Juoni== Pelihallissa asuvat pelihahmot Räyhä-Ralf ja Nelli Karamelli ovat päivisin töissä peleissään ja iltaisin he viettävät aikaa yhdessä. Räyhä-Ralf on tyytyväinen rauhalliseen elämään, mutta Nelli kaipaa seikkailuja. Ralf tekee Nellille tämän kilpa- autopeliin lisäradan, jotta Nelli saisi jännitystä elämäänsä, mutta ihmispelaaja hermostuu, kun pelikoneen Nelli ei tottele hänen ohjausliikkeitään ja pelikoneen ratti rikkoutuu. Vanhaan koneeseen aletaan etsiä varaosaa eBay-verkkohuutokaupasta. Ralf ja Nelly eivät kuitenkaan ymmärrä nettihuutokaupan sääntöjä ja tarjoavat ratista epähuomiossa 27 001 dollaria. He alkavat epätoivoisesti hankkia rahaa pelien ja viraalivideoiden avulla. == Ääninäyttelijät == Alkuperäinen ääninäyttelijä Suomenkielinen ääninäyttelijä Rooli John C. Reilly Niko Saarela Räyhä-Ralf Sarah Silverman Iina Kuustonen Nelli Karamelli Gal Gadot Mimosa Willamo Shank Taraji P. Henson Kaisa Hela Yesss Jack McBrayer Riku Nieminen Fixari-Felix Jane Lynch Elina Knihtilä Calhoun Pamela Ribon Saara Lehtonen Lumikki Jennifer Hale Alina Tomnikov Tuhkimo Kate Higgins Anna-Maija Tuokko Aurora Jodi Benson Nina Tapio Ariel Paige O'Hara Maaria Nuoranne Belle Linda Larkin Ulla Renko Jasmine Irene Bedard Raili Raitala Pocahontas Ming-Na Wen Heidi Kyrö Mulan Anika Noni Rose Hanna Kaila Tiana Mandy Moore Maria Ylipää Tähkäpää Kelly McDonald Heljä Heikkinen Merida Kristen Bell Saara Aalto Anna Idina Menzel Katja Sirkiä Elsa Auli'i Cravalho Yasmine Yamajako Vaiana Roger Craig Smith Alex Nieminen Sonic the Hedgehog Flula Borg Cristal Snow Ehkä Alex Moffat Sami Harmaala Jimmy Tiffany Herrera Jenny Pitkänen Tiffany Jaboukie Young-White Eetu Pesonen McNeely Alan Tudyk Juha Varis Hakunen Alfred Molina Jussi Lampi Tupla-Dan Ed O’Neill Ilari Johansson Herra Litwak Timothy Simons Tommi Korpela Butcher Boy Bill Hader Lari Halme Spämmi Brad Garrett Markus Bäckman Ihaa Suomenkielisen version ohjasi Antti L. J. Pääkkönen ja käänsi Marko Hartama. == Ensi-ilta == Elokuva esitettiin Yhdysvalloissa 21. marraskuuta 2018 ja se sai Suomessa ensi-iltansa 1. helmikuuta 2019. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Disneyn animaatioelokuvat Luokka:3D-elokuvat Luokka:IMAX-elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Fantasiatoimintaelokuvat
Eero Hautaniemi

Eero Ilmari Hautaniemi (s. 1965) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Oriolan toimitusjohtajana vuodesta 2006 vuoteen 2017. Hän aloitti Lassila & Tikanojan toimitusjohtajana 1. tammikuuta 2019. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilmari Jokinen

Ilmari Alexander Jokinen (25. elokuuta 1878 HelsinkiAikalaiskirja 1934, s. 264 (Viitattu 25.11.2018) – 20. heinäkuuta 1938 HelsinkiPääjohtaja Ilmari Jokinen kuollut. Helsingin Sanomat, 21.7.1938, s. 2.) oli merikapteeni, joka toimi merenkulkuhallituksen pääjohtajana.Kuka kukin oli (Viitattu 25.11.2018) Ilmari Jokisen vanhemmat olivat talonomistaja Jonas Jokinen ja Sofia Oxén ja puoliso vuodesta 1912 Karin Walborg Frida Elisabeth Godenhjelm. Jokinen kävi teknillisen reaalikoulun, opiskeli Pietarissa ja lähti merille 1896. Perämiestutkinnon hän suoritti 1901 ja merikapteenin tutkinnon 1904. Jokinen oli parkkilaiva Fennian päällikkö 1906, kuunari ja koululaiva Glenardin päällikkö 1907–1910, höyrylaiva Mareografin päällikkö 1911–1912 ja jäänmurtaja Tarmon päällikkö 1917–1918 Suomen sisällissodan aikana. Jokinen vei tuolloin Tarmolla senaatin puheenjohtaja P. E. Svinhufvudin turvaan Helsingistä Tallinnaan. Eläköön-nimisen tarkastuslaivan päällikkönä Jokinen toimi 1918–1926. Luotsilaitoksen palveluksessa hän oli 1910–1912 ja Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön palveluksessa 1912–1918. Oltuaan Vaasan luotsipiirin päällikkö 1926–1931 Jokisesta tuli merenkulkuhallituksen pääjohtaja vuodesta 1931 aina kuolemaansa saakka. Aliluutnatiksi Jokinen ylennettiin 1910 ja reservin kapteeniluutnantiksi 1920. Eri aluksilla hän kiersi maapallon kuusi kertaa ja ylitti päiväntasaajan 24 kertaa. ==Lähteet== Luokka: Valtionlaitosten johtajat Luokka: Suomalaiset merikapteenit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomalaiset upseerit Luokka: Vuonna 1878 syntyneet Luokka: Vuonna 1938 kuolleet
Pikkulehtikala

Pikkulehtikala (Pterophyllum leopoldi) on ahvenkaloihin kuuluva kala, jota pidetään myös akvaariokalana. == Koko ja ulkonäkö == Pikkulehtikala kasvaa noin 12 cm pitkäksi. Se on muuten vaalea, mutta siinä on kolme mustaa raitaa, silmän kohdalla, ruumiin keskellä ja pyrstön lähellä. == Alkuperä == Pikkulehtikala on kotoisin Brasiliasta ja Guyanasta. == Käyttäytyminen == Pikkulehtikala on hyvin sävyisä ja rauhallinen, aika arka parvikala. Se sopii hyvin pienten tetrojen ja monnisten kanssa. == Vesiolot ja ravinto == Pikkulehtikalalle sopiva pH on 6-7, veden kovuus alle kymmenen ja lämpötila 25-29 astetta. Kala tarvitse ravinnokseen paljon eläviä ja pakastettuja hyönteistoukkia ja kuivaruokia. == Lähteet == * Luokka:Akvaariokalat
Suomi–Katalonia-ystävyysseura

Suomi–Katalonia-ystävyysseura on vuonna 2018 perustettu ystävyysseura, jonka tarkoituksena on katalaanin kielen sekä Katalonian kulttuurin ja historiatietämyksen edistäminen Suomessa. Seura järjestää katalaanin kielikursseja ja Katalonia-aiheisia tapahtumia. Seuran käytännön asioista huolehtii Janne Riitakorpi. Seura ei ota kantaa Kataloniaa koskeviin poliittisiin kysymyksiin, kuten kysymykseen Katalonian itsenäistymisestä. ==Lähteet== Suomi–Katalonia Seura Katalonia-ystävyysseura Luokka:Katalonia
Villars-sur-Glâne

Villars-sur-Glâne on kaupunki Sveitsissä Fribourgin kantonissa. Kaupungissa on runsaat 12 000 asukasta. == Maantiede == Villars-sur-Glâne sijaitsee Glâne- ja Sarinejokien laaksoissa pari kilometriä Fribourgista lounaaseen. Kaupungit muodostavat yhteisen kaupunkialueen. == Liikenne == SBB:n rautatie Fribourgista Romontiin, Palézieux’hön ja Lausanneen kulkee kaupungin kautta. Myös moottoritie A12 kulkee Villars-sur-Glânen kautta. Pont de la Glâne2 May 2011.jpg|Maantiesilta Glânejoen yli. Ste-Apolline Bridge and Chapel Apr 2011.jpg|Vanha maantiesilta Glânejoen yli. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Sveitsin kaupungit Luokka:Fribourgin kantonin kunnat
Dodi Lukebakio

Dodi Lukebakio Ngandoli (s. 24. syyskuuta 1997 Asse, Belgia) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän on pelannut Kongon demokraattisen tasavallan maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 2016 ja edustanut sen jälkeen Belgian alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta muun muassa ikäluokan EM-kilpailuissa 2019. Hän on pelannut Belgian A-maajoukkueessa vuodesta 2020. Seuratasolla hän aloitti ammattilaisuransa Anderlechtin joukkueessa kaudella 2015–2016. Pelattuaan Anderlechtin lisäksi lainasopimuksilla ranskalaisseura Toulousessa ja Belgian Charleroissa hän siirtyi englantilaisseura Watfordiin tammikuussa 2018. Kauden 2018–2019 hän pelasi lainasopimuksella Saksan Bundesliigan Fortuna Düsseldorfissa. Kaudeksi 2019–2020 hän siirtyi saksalaisseura Hertha Berliniin. Hän pelasi Saksassa neljä kautta, joista yhden lainalla Wolfsburgissa. Elokuussa 2023 hän siirtyi Espanjan La Ligassa pelaavaan Sevillaan. Lukebakion ensimmäinen huippuhetki maalintekijänä oli bundesliigaottelu vieraskentällä Bayern Müncheniä vastaan 24. marraskuuta 2018. Tuolloin hän teki kolme maalia, joiden ansiosta Düsseldorf nousi tasapeliin 3–3 ennakkosuosikkia vastaan. Hän pelasi kaudella 2018–2019 kaikkiaan 31 Bundesliiga-ottelua ja teki niissä kymmenen maalia sekä antoi neljä maalisyöttöä. Elokuussa 2019 Lukebakio teki maalin kauden ensimmäisessä bundesliigaottelussa, kun Hertha Berlin ylsi tasapeliin 2–2 vierasottelussa Bayern Müncheniä vastaan. Hän pelasi kaudella 2019–2020 kaikkiaan 30 bundesliigaottelua ja teki niissä seitsemän maalia sekä antoi seitsemän maalisyöttöä. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 29 bundesliigaottelua, joissa hän teki viisi maalia ja syötti samoin viisi maalia. Kauden 2021–2022 hän aloitti Hertha Berlinin joukkueessa pelaamalla kolme bundesliigaottelua ja tekemällä niissä maalin Wolfsburgia vastaan. Elokuun lopulla hän siirtyi kauden loppuun kestäneelle lainalle juuri Wolfsburgiin, jossa hän pelasi 29 bundesliigaottelua ja teki yhden maalin. Mestarien liigan alkulohkossa hän pelasi kuusi ottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Bundesliigassa 32 ottelua ja teki niissä 11 maalia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Sevillassa 23 Espanjan La Ligan ottelua ja teki niissä viisi maalia. Mestarien liigan alkulohkossa hän pelasi neljä ottelua. Lukebakio pelasi vuonna 2016 yhden maaottelun Kongon demokraattisen tasavallan maajoukkueessa. Hän pelasi Belgian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuosina 2017–2019. Hän pelasi kolme ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019, mutta Belgia hävisi nuo kaikki ottelut. Lukebakio pelasi Belgian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Sveitsiä vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa alkulohko-ottelussa Romaniaa vastaan ja tuli kahdessa ottelussa vaihdosta kentälle. Hän on pelannut syyskuun 2024 puoliväliin mennessä Belgian A-maajoukkueessa 20 maaottelua, joissa hän on ollut yhdeksän kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan kaksi maalia, jotka molemmat lokakuussa 2023 EM-karsintaottelussa Itävaltaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chico

Chico on noin 90 000 asukkaan kaupunki Butten piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Chico sijaitsaee noin 145 km Sacramentosta pohjoiseen Sacramentojoen laaksossa. Sen perusti vuonna 1869 John Bidwell. Kaupunki oli aluksi maataloustuotannon keskus. Teollistuminen alkoi vuonna 1904 perustetusta tulitikkutehtaasta. Kalifornian osavaltionyliopistolla, CSU:lla on ollut kampus Chicossa vuodesta 1887. Se aloitti opettajankoulutuslaitoksella, mutta nykyisin siellä voi suorittaa maisterin tutkinnon jo sadassa pääaineessa. Suurimmat koulutusohjelmat ovat liiketalous, psykologia, sairaanhoito, rikosoikeus ja kasvatustiede. Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungissa oli 86 187 asukasta, arvio vuodelle 2017 oli jo yli 93 000. Asukkaista noin 83% on valkoisia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Butten piirikunta Luokka:Kalifornian kaupungit
Ilkka Hanski (muusikko)

Ilkka Hanski (s. 1. joulukuuta 1952) on suomalainen jazz-basisti ja bassonsoiton opettaja. Hanski opiskeli kontrabassonsoittoa Sibelius- Akatemiassa Olli Kososen johdolla. Hän on soittanut sekä kontra- että sähköbassoa monissa jazz- ja rock-kokoonpanoissa, kuten Piirpaukessa ja Tapiola Big Bandissä sekä Jukka Tolosen, Eero Koivistoisen, Jukka Linkolan ja Vladimir Shafranovin yhtyeissä. Hän on säestänyt muun muassa Archie Sheppiä, Buck Claytonia, Mark Murphyä ja Bob Brookmeyeria heidän Suomen-vierailuillaan. Ilkka Hanski on opettanut bassonsoittoa muun muassa Helsingin pop- ja jazzkonservatoriossa. Vuonna 2018 häneltä ilmestyi 400-sivuinen oppikirja Jazzbasso, Perusteet ja improvisointi. Hanskille myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2016. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Ilkka Hanski Discogs-levytystietokannassa Luokka:Suomalaiset basistit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Meritähtipäivikki

Meritähtipäivikki (Sesuvium portulacastrum) on monivuotinen ruohovartinen päivikkikasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Se on trooppisten ja subtrooppisten rantojen pioneerilaji. == Kuvaus == Meritähtipäivikki on ruohovartinen, ja se voi kasvaa lähes pystynä, suikertavasti tai köynnöstävästi. Kasvi voi kasvaa 30 senttimetriä korkeaksi. Versot ovat vihertävän vaaleanpunaisia tai punaisia. Niissä kasvaa hajanaisesti vastakkaisesti asettuneita lehtiä. Kasvi kukkii ympäri vuoden, ja sen kukat ovat vaaleanpunaisesta purppuraan, todella harvinaisesti valkoisia. == Levinneisyys ja elinympäristö == Meritähtipäivikki kasvaa yleensä hiekkaisilla ja kosteilla paikoilla, kuten rannoilla, mangroveilla, dyyneillä, hiekkatasangoilla ja soilla. Meritähtipäivikki on rantojen pioneerilaji, jota kasvaa laajalla alueella trooppisen ja subtrooppisen vyöhykkeen rannoilla. Sen levinneisyys ulottuu suurin piirtein 34:nnelle pohjoiselle ja 42:nnelle eteläiselle leveysasteelle. == Lähteet == Luokka:Päivikkikasvit
Marjatta Moulin

Aino Marjatta Moulin (o.s. Heimolainen, 23. marraskuuta 1926 Mänttä – 6. marraskuuta 2018) oli suomalainen miekkailija. Moulin edusti Suomea miekkailijana Rooman olympialaisissa 1960. Hän karsiutui florettimiekkailun alkukilpailuissa. Maailmanmestaruuskilpailuihin Moulin osallistui useita kertoja vuosina 1953–1974. Vuonna 1959 hän voitti ensimmäisenä suomalaisena naismiekkailijana henkilökohtaisessa kilpailussa Pohjoismaiden mestaruuden. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden joukkuekilpailussa. Kotimaassa Moulin edusti Helsingin Miekkailijoita. Hän voitti floretilla henkilökohtaisen Suomen mestaruuden kahdeksan kertaa, vuosina 1955, 1957, 1960, 1962, 1966, 1967, 1968 ja 1972. Lisäksi hän voitti yli 20 joukkuemestaruutta vuosina 1954–1973. Marjatta Moulinin sisko Aune Pärnänen (o.s. Heimolainen) voitti 100 metrin vapaauinnissa Suomen-mestaruuden vuosina 1944, 1946 ja 1948. == Lähteet== Luokka:Suomalaiset miekkailijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Heikki Vappula

Heikki Antero Vappula (6. tammikuuta 1967 Tuusula – 23. marraskuuta 2018 Zimbabwe)Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 16.12.2018, s. C 15 oli UPM:n biorefining-liiketoiminta-alueen johtaja. Vappula aloitti UPM:n palveluksessa hankinnasta vastaavana johtajana 2006. Vuosina 2010–2013 hän toimi UPM:n Energy & Pulp -liiketoimintaryhmän johtajana. Vuodesta 2013 alkaen hän työskenteli viimeisimmässä tehtävässään UPM:n Biorefining -liiketoiminnan johtajana. Vappula kuoli 23. marraskuuta 2018 lento-onnettomuudessa Zimbabwessa.https://www.hs.fi/talous/art-2000005911007.html Vappula oli Metsäteollisuus ry:n hallituksen jäsen. Aiemmin hän työskenteli 13 vuotta Nokian palveluksessa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Nokian henkilöstö Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet Luokka:Lento-onnettomuudessa kuolleet
Silokoirahai

Silokoirahai (Mustelus mustelus) on Koillis-Atlantin ja Välimeren vesien kalalaji, joka kuuluu koirahaiden heimoon. == Ulkonäkö ja koko == Silokoirahai on tavallisesti noin metrin pituinen, mutta kaksimetrisiäkin on tavattu. Se elää noin 25 vuoden ikäiseksi. == Levinneisyys ja elintavat == Silokoirahai elää Koillis-Atlantilla Britanniasta Pohjois-Afrikkaan sekä Välimeressä. Sitä tavataan myös Intian valtameren puolella. Amerikan vesien silokoirahait luetaan nykyisin toiseen lajiin Mustelus canis. Yleisimmin lajia tavataan 5-50 metrin syvyydestä, syvimmillään noin 600 metristä. Silokoirahai tulee sukukypsäksi 70–80 senttimetrin pituisena. Naaras synnyttää viidestä viiteentoista elävää poikasta, jotka syntyessään ovat 40 senttimetrin pituisia. == Lähteet == Luokka:Hait Luokka:Uhanalaiset kalat
Vappula (sukunimi)

Vappula on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Auvo Vappula (s. 1934), insinöörikontra-amiraali *Heikki Vappula (1967–2018), yritysjohtaja *O. V. Vappula (1895–1967), kansakoulunopettaja ja näytelmäkirjailija
Susisilli

Susisilli (Chirocentrus nudus) on susisillien heimoon kuuluva merikala, joka elää indopasifisella merialueella, 47 eri maassa. Susisilli painaa noin 400 grammaa ja on korkeintaan metrin pituinen. Laji elää pinnassa, korkeintaan 150 metrin syvyydessä. Joidenkin vahvistamattomien havaintojen mukaan laji esiintyisi Japanissa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Sillikalat
Jyrki Matra

Jyrki Matra (ent. Georg Skutnabb; 1. lokakuuta 1897 Imatra – 14. marraskuuta 1966 Lappeenranta)Kuolinilmoitus, Näyttelijä Jyrki Matra ent. Georg Skutnabb, Helsingin Sanomat, 1966, No 318, sivu 2, julkaistu 24.11.1966 oli suomalainen näyttelijä. Hän teki uransa maailmansotien välisenä aikana, ja aikakaudelleen tyypillisesti hänellä oli useita lyhyitä kiinnityksiä eri teattereihin. == Ura == Matran vanhemmat olivat kauppias Gustaf Adolf Skutnabb ja Sofie Backlund. Imatran yhteiskoulun käytyään hän opiskeli muun muassa piirustusta, lausuntaa ja laulua. Matra aloitti näyttämötaiteellisen uransa Suomalaisessa Operetissa Viipurissa vuonna 1919. Sieltä hän siirtyi jo samana vuonna Jyväskylän Teatteriin. 1920- ja 1930-luvuilla Matra työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä muun muassa Porin Näyttämöllä, Joensuun Teatterissa, Koiton Näyttämöllä ja Viipurin Kaupunginteatterissa. Vuosina 1938–1939 Matra toimi Rauman Teatterin johtajana.Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin 1930, s. 290 ja 291Teatterin maailma 1950, s. 200 Matra näytteli komediallisia rooleja ja rakastajatehtäviä - termi, jota 1930 julkaistussa näyttelijämatrikkelissa käytetään. Hänen roolitehtäviään olivat muun muassa Ilveilijä näytelmässä Itkevä ilveilijä ja nimiosa näytelmässä Lemmin poika. Hän näytteli myös rättärin roolin suositussa laulunäytelmässä Tukkijoella. Matran rooliluetteloon kuuluu niin ikään Klaus Kurjen ja Uolevin roolit Elinan surmassa. Matralla oli yksi elokuvarooli: hän näytteli saksalaista kapteenia Kalle Kaarnan draamaelokuvassa Jääkärin morsian (1931). Elokuvaan hänet on kreditoitu alkuperäisellä nimellään, Georg Skutnabb. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Pienet rukoukset

Pienet rukoukset on Samuli Putron soolouran kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 1. maaliskuuta 2019. Levyltä julkaistiin single ”Ilmasta tehtyjä” 22. marraskuuta 2018. Se kertoo ”kahdesta ihmisestä, jotka ovat olleet toistensa elämissä sekä rakastavaisina että ystävinä. He ovat toistensa historia, nykyisyys ja tulevaisuus, vaikka eivät sitä aina olisi tahtoneet.” Albumin tiimoilta Putro piti samannimisen, yhdeksänosaisen konserttisarjan Helsingin Ateneumissa tammi–helmikuussa 2019. == Kappaleet == == Arviot == * Desibeli.net: * Helsingin Sanomat: * Soundi: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2019 albumit Luokka:Samuli Putron albumit
Leena Valmu

Leena Valmu (s. 31. lokakuuta 1966 Hämeenlinna) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija ja biolääketieteen tutkija. Valmu on julkaissut sekä kaunokirjallisuutta että tieteellisiä julkaisuja. Valmun lastenkirja Veera tiellä oli Topelius-palkintoehdokkaana 2010. Valmu on koulutukseltaan on filosofian tohtori. Hän väitteli Helsingin yliopiston biotieteellisestä tiedekunnasta immunologian alalta vuonna 1999. Hänet nimitettiin biotieteen dosentiksi vuonna 2006. Valmun puoliso on graafikko, kuvittaja Lasse Rantanen. ==Teokset== *Veera tiellä, WSOY 2010 *Probus ja Suuri suoliston taistelu, Aulakustannus 2016 *Filius ja Elinkaikkeuden arvoitus, WSOY 2013 *Poika: murha seitsemännellä luokalla, Karisto 2017 *Lappilainen: kuolema kahdeksannella luokalla, Karisto 2018 *Odina ja uuden elämän alku, Aula & co 2018 *Ystävä: katoaminen yhdeksännellä luokalla, Karisto 2020 *Osaston tähti, Karisto 2022 *Ulos baarikaapista, Docendo 2023 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Leena Valmun verkkosivut Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt