EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Iiyama

Iiyama () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Kōshin’etsun alueella Naganon prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Chikumajoen alajuoksulla. Kaupunki käsittää valtaosan Iiyaman altaasta, jota ympäröivät vuoristoalueet, lounaassa Madaraon ylänkö. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Niigatan prefektuuriin. Iiyamassa on 19 550 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 202,43 neliökilometriä. Iiyama kehittyi 1500-luvulta lähtien linnanaluskaupunkina, mutta ei syrjäisen sijaintinsa ja runsaslumisen ilmastonsa vuoksi kaupungistunut kovin voimakkaasti. Iiyaman linnan rakennutti Uesugi Kenshin. Perinteisiä elinkeinoja ovat japaninpaperin ja buddhalaisten alttareiden (butsudan) valmistus. Nykyisin kaupungissa on esimerkiksi hiihtovälineiden tuotantoa ja sinne on rakennettu useita laskettelukeskuksia. Maaseutualueilla viljellään riisiä ja vihanneksia. Kaupunkioikeudet Iiyama sai vuonna 1954, kun Iiyaman maaseutukaupunkiin liitettiin kuusi ympäröivää kyläkuntaa. Iiyaman kantakaupunki on säilyttänyt vanhan linnanaluskaupungin rakenteensa. Iiyaman linnanrauniot tunnetaan kirsikankukkien katselupaikkana. Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat muun muassa Hakusan-jinjan šintolainen pyhäkkö, joka on rakennettu Muromachi-kaudella, sekä Shinshū-jin ja Shōju-anin buddhalaiset temppelit. Eräs luonnonnähtävyys on kaupungin itäosassa sijaitseva Hokuryūjärvi. Iiyamaa palvelevat suurnopeusjunayhteys Hokuriku Shinkansen ja JR Higashi-Nihonin Iiyama-linja. == Kuvia == Tiedosto:Iiyama in winter.jpg|Iiyamaa talvella Tiedosto:桜吹雪の湖 (Lake Hokuryu in spring) 03 May, 2014 - panoramio.jpg|Hokuryūjärvi Tiedosto:Public Library of Iiyama City.jpg|Iiyaman kaupunginkirjasto Tiedosto:Iiyama city center area Aerial photograph.1976.jpg|Iiyaman kantakaupunki vuoden 1976 ilmakuvassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Naganon prefektuurin kaupungit
Wororalaiset kielet

Wororalaiset kielet, joskus myös worrorralaiset, on pieni australialaisiin kieliin kuuluva kieliperhe. Maantieteellisesti se sijoittuu Länsi-Australian pohjoisosiin (Kimberleyn alue). Kieliä katsotaan olevan yhteensä 16, jotka jaetaan kolmeen alaryhmään: * Ngarinyikielet eli itäwororalaiset ** Andadjin ** Guwidj ** Munumburru ** Ngarnawu ** Waladja ** Wolyamidi ** Wurla * Pohjoiswororalaiset ** Gambera ** Kwini ** Miwa ** Wilawila ** Wunambal * Länsiwororalaiset ** Umiida-Unggarangu ** Unggumi ** Winjarumi ** Worrorra Kuten pama-nyungalaisissa kielissä, erotetaan wororalaisissa kielissäkin inklusiivi ja ekslkusiivi. Pronominien lukuja ovat yksikkö, kaksikko, kolmikko ja monikko. == Lähteet == *
Pohjoismansi

Pohjoismansi on mansin kielen ainut nykyisin puhuttava murre. Tosin itämansilla saattaa vielä olla muutama puhuja. Pohjoismansilla on vajaa tuhat puhujaa, ja se on erittäin uhanalainen. Pohjoismansia puhutaan nykyään Severnaja Sosva -, Sygva- ja Verhnjaja Lozva -jokien varsilla Hanti-Mansiassa Venäjällä. Murre jakautuu neljään paikalliseen murteeseen: Ob, Sosva, Sygva ja Ylä-Lozva. Pohjoismansin Sosvan murre on mansin kielen kirjakielen pohjana. 1930-luvulla sille luotiin latinaiseen kirjaimistoon perustuva kirjakieli ja aakkosto, mutta 1937 siirryttiin käyttämään kyrillistä kirjaimistoa. Pohjoismansin, kuten obinugrilaisten kielten, sanajärjestys on subjekti- objekti-verbi (SOV). Pohjoismansin sanastoon kuuluu melko suuri määrä metsästykseen, poronhoitoon, kalastukseen ja luonnonalueisiin liittyviä sanoja ja muotoja. ==Katso myös== * Mansin kieli ==Aiheesta muualla== * Sosva: Pohjoismansin sanasto ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Hanti-Mansia Luokka:Murteet Luokka:Ugrilaiset kielet
Reet

Reet on virolainen naisen etunimi, joka kuuluu Viron 50 yleisimmän naisennimen joukkoon. Nimi pohjautuu Margaretaan. Reetin nimipäivää vietetään Virossa 13. heinäkuuta. Reet-nimeä käytetään myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on vuoteen 2020 mennessä ollut etunimenä noin kahdellasadalla naisella. ==Tunnettuja Reetejä== * Reet Krusten (1934–2021), virolainen kirjallisuudentutkija ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Haukiputaan Veikot

Haukiputaan Veikot r.y. on SLU:n alainen vuonna 1930 Oulun Haukiputaalla perustettu yleisseura, jonka lajivalikoimaan kuuluvat hiihto, judo, yleisurheilu ja kuntourheilu. Haukiputaan Veikot-kotisivu Seuran alkuvaiheet 1930-luvulta linkittyvät Martinniemessä toiminneeseen sahaan ja sen urheilukerhoon. https://vkkmedia.fi/web/wp- content/uploads/2010/06/haukiputaan-veikot-61-20103.pdf Seuran 80-vuotisjuhlajulkaisu == Haukiputaan Veikkojen kasvatteja == * Riitta-Liisa Roponen * Jussi Hautamäki * Matti Hautamäki * Heidi Hannula == Lähteet == Luokka:Haukiputaan urheilu Luokka:Suomalaiset urheilun yleisseurat
Aithikos Istrialainen

Aithikos (Æthicus) Istrialainen mainitaan erään myöhäislatinan kielellä säilyneen maailmankertomuksen eli kosmografian tekijänä. Kirjan on käsikirjoitusten tiedonannon mukaan kreikkalaisesta alkuteoksesta lyhennellen latinaksi kääntänyt presbyteri Hieronymus. Tekijä kertoo matkustaneensa muun muassa kaukaisissa Pohjoismaissakin ja antaa oudonnimisistä maista ja kansoista outoja, osaksi satumaisia tietoja.Æthicus Istrialainen, Tietosanakirja, osa 1, palsta 82, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1912 Teoksen syntyperästä ja arvosta on oltu eri mieltä. Useimmat tutkijat ovat tulleet siihen päätökseen, että kreikkalaista alkutekstiä ei ole ollut olemassakaan, vaan että kirja on kauttaaltaan myöhempi kirjoitus, kirjoitettu noin 600-luvulla jaa. Toiset taas, kuten teoksen julkaisija Wuttke, ovat koettaneet todistuksilla tukea kirjassa olevia tietoja sen syntyperästä ja ovat sitä mieltä, että sen on kreikasta kääntänyt kirkkoisä Hieronymus (347–420). Samoin on koetettu todistaa, että Aithikoksen kertomuksilla on ainakin jotakin arvoa. Niinpä on suomalainen tutkija Kustavi Grotenfelt koettanut Aithikoksen outoja juttuja seulomalla osoittaa, että muutamat niissä olevat tiedot kohdistuvat Suomeenkin (Munitian saari) ja sen silloisiin asukkaisiin (”koirankuonolaiset” eli cananealaiset). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * K. Grotenfelt, Aithikos Istrialaisen matkakertomus Suomesta ja Pohjoismaista, Valvoja 1.3.1895 no 3, s. 166–177 (33–47) Luokka:Kuvitteelliset henkilöt Luokka:Keskiajan kirjallisuus
Sinappikuoriainen

Sinappikuoriainen (Phaedon cochleariae) on lehtikuoriaisten heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Aikuinen sinappikuoriainen on ulkonäöltään pyöreä, metallinkiiltoinen ja väriltään tummanvihreä tai melkein musta. Aikuisena sen pituus on 3,5–4,5 mm. Lajin tuntosarvet ovat pitkät, ohuet ja pääasiallisesti mustat. Sinappikuoriaisen muna on vaaleankeltainen, pituudeltaan noin 1 mm ja muodoltaan soikea. Yksi sinappikuoriaisnaaras voi tuottaa 400 munaa. Alkioiden kehitys kestää 9–10 päivää. Toukka on väriltään likaisen keltainen ja sillä on kiiltävän musta pää. Toukan pituus on 5,5 mm.AgroAtlas: Phaedon cochleariae - Mustard Leaf Beetle Sinappikuoriaista esiintyy Euroopassa, Etu- ja Keski- Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Sinappikuoriainen on Suomessa luokiteltu vakiintuneeksi ja elinvoimaiseksi lajiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Sinappikuoriainen (Phaedon cochleariae) Luokka:Lehtikuoriaiset
Nyulnyulaiset kielet

Nyulnyulaiset kielet on australialaisiin kieliin kuuluva kieliperhe Australian pohjoisosissa. Kieliperheeseen kuuluu kymmenen kieltä: * Itänyulnyulaiset kielet ** Nyigina ** Warrwa ** Ngumbarl ** Dyugun ** Wayuru * Länsinyulnyulaiset kielet ** Bardi ** Djawi ** Nimanbur ** Dyaberdyaber ** Nyulnyul == Lähteet == *
Itäbalttilaiset kielet

Itäbalttilaiset kielet on balttilaisten kielten päähaaran alaryhmä länsibalttilaisten kielten ohella. Itäbalttilaisia kieliä puhutaan ja on puhuttu nykyisten Latvian, Liettuan, Puolan ja Venäjän alueilla. Itäbalttilaiset kielet, joihin kuuluvat latvian kieli ja latgallin kieli sekä liettuan kieli ja samogitian kieli, ovat ainoita nykyisin puhuttavia balttilaisia kieliä. Latvialla on noin 2,2 miljoonaa puhujaa, latgallilla 200 000, liettualla 3,4 miljoonaa ja samogitianilla 500 000. Selonin kieli ja semgallin kieli ovat hävinneet keskiajalla tai hieman sen jälkeen. 1600-luvulla hävinneen kuurin kielen asema suhteessa itä- ja länsibalttilaisiin kieliin on epäselvä. ==Luokittelu== Itäbalttilaiset kielet: * Latvian kieli *: Latgallin kieli * Liettuan kieli *: Samogitian kieli * Selonin kieli * Semgallin kieli * (Kuurin kieli) ==Katso myös== * Balttilaiset kielet * Länsibalttilaiset kielet * Latvian kieli * Liettuan kieli ==Lähteet== * * * Luokka:Balttilaiset kielet
Tõnis

Tõnis on virolainen miehen etunimi, joka pohjautuu kreikkalais-latinalaiseen nimeen Antonius. Tõnis ja samaa perua oleva etunimi Tõnu tulivat laajalti käyttöön jo 1400–1700-luvuilla. Tõnisin ja Tõnun nimipäivää vietetään Virossa 17. tammikuuta. Nimeä tavataan jonkin verran myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on vuoteen 2020 mennessä ollut etunimenä noin 290 miehellä. ==Nimen ääntäminen== Tõnis-nimessä olevaa keskivokaalia õ ei esiinny suomen kielessä. Se tuotetaan muuten samaan tapaan kuin u-äänne, mutta huulia ei pyöristetä, vaan ne ovat hymyasennossa (eli e-asennossa). Tõnis- nimessä konsonantti n liudentuu eli sen kanssa äännetään samanaikaisesti i tai j.Pajusalu ym. 2002, s. 13, 15. ==Tunnettuja Tõnis-nimisiä== * Tõnis Erm (s. 1982), virolainen hiihto- ja pyöräsuunnistaja * Tõnis Kasemets (s. 1974), virolainen autourheilija * Tõnis Kaumann (s. 1971), virolainen säveltäjä ja laulaja * Tõnis Kint (1896–1991), Viron pakolaishallituksen presidentti 1970–1990 * Tõnis Lukas (s. 1962), virolainen poliitikko * Tõnis Mägi (s. 1948), virolainen laulaja, kitaristi, säveltäjä ja näyttelijä * Tõnis Mölder (s. 1989), virolainen poliitikko * Tõnis Palts (s. 1953), virolainen yrittäjä ja poliitikko * Tõnis Vint (1942–2019), virolainen taiteilija * Tõnis Vähi (s. 1987), virolainen salibandymaalivahti == Lähteet == Luokka:Etunimet
Ai shang liang ge wo

Ai shang liang ge wo (, ) on televisioyhtiö TTV:n esittämä taiwanilainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Aaron Yan, Tia Lee, Jack Li ja Katherine Wang. ==Näyttelijät== == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:2010-luvun draamasarjat Luokka:2010-luvun komediasarjat Luokka:Taiwanilaiset draamasarjat
Ting jian xing fu

Ting jian xing fu (, ) on televisioyhtiö TTV:n esittämä taiwanilainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Kingone Wang ja Lorene Ren. ==Näyttelijät== == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:2010-luvun televisiosarjat Luokka:2010-luvun komediasarjat Luokka:Taiwanilaiset draamasarjat
Zhi, di san zhe

Zhi, di san zhe (, ) on televisioyhtiö TTV:n esittämä taiwanilainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Amber An, Melvin Sia, Aggie Hsieh ja Marcus Chang. ==Näyttelijät== == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:2010-luvun draamasarjat Luokka:Taiwanilaiset draamasarjat
Lang wang zi

Lang wang zi (, ) on televisioyhtiö TTV:n esittämä taiwanilainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Derek Chang, Amber An, Samuel Gu, Katie Chen ja Simon Hsueh. ==Näyttelijät== == Aiheesta muualla == * IMDB Luokka:2010-luvun televisiosarjat Luokka:Taiwanilaiset draamasarjat
Cheongchunsidae

Cheongchunsidae (, ) on televisioyhtiö JTBC:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Han Ye-ri, Han Seung-yeon, Park Eun-bin, Ryu Hwa-young ja Park Hye-su. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:JTBC:n televisiosarjat
Kantavaakuna

Kantavaakunat ovat saksalaisen kielialueen vanhimman aatelin (Uradel) muinaisaateliston vaakunoita ajalta ennen varsinaisen heraldiikan yleistystä käyttöä. Vaakunat ovat ikivanhoja ennen 1400-luvun silloisen merkittävien aatelissukujen vaakunoita. Aateliselle ominaisen kilven muodostaa kilpi, sen yläpuolelle sijoitettu patakypärä. Vaakunoihin on vaihdettu kypärä, joka nykyisin vakiintuneen saksalais-pohjoismaisen käytännön mukaan sopii kaikille aatelisille ei ainoastaan vain niiden sukunsa vanhimmille, vaakunat luokitellaankin usein jalosukuisten eli vähintään vapaaherran tai paronin arvoisiksi vaakunoiksi. == Terminologia == Kantavaakunan termi (saksaksi Uradel) on termi joka on otettu käyttöön saksassa 1800-luvun lopulla viittaamaan niihin perheisiin jotka olivat jalosukuisten (vapaaherran tai paronisukuisten) jälkeläisiä ja peräisin ennen 1400-luvulta vuoteen 1100-luvulle, Uradel termillä viitataan Pohjoiseurooppalaisten ritarisukujen aatelistoon jotka ovat jalosukuisen syntyperää ennen vuoden 1400-luvulta, kirjassa kerrotaan aateliskirjeiden lähettämisestä sekä niiden myöntöpäivistä. Uradel venäläinen aatelisto , venäläinen muinainen aatelisto, adjektiivi uradelig tai uradlig) on termi, joka otettiin käyttöön Saksassa 1800-luvun lopulla viittaamaan niihin tai niiden perheisiin jotka olivat jalosukuisia peräisin 1400-luvulta tai aikaisemmin. == Katso myös == * Sukuvaakuna Luokka:Vaakunat
Arvo Suomela

Arvo Aarne Suomela (6. marraskuuta 1909 Vehmaa – 28. heinäkuuta 1941 Suojärvi) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti urallaan Turun Urheiluliittoa (TuUL) ja saavutti seuran riveissä useita SM- viestimestaruuksia. Suomela kilpaili 1930-luvulla niin 800 kuin 1 500 metrillä. Hän saavutti TuUL:n riveissä maastojuoksun lyhyen matkan joukkuekilpailussa mestaruuden vuonna 1932. Hän voitti saman matkan joukkuemestaruuden myös vuonna 1934 ja oli henkilökohtaisissa kilpailussa viides. Ratajuoksun SM-viesteissä Suomela oli TuUL:n riveissä vuosina 1932, 1933 ja 1934 juoksemassa seuralleen mestaruutta 4 × 1 500 metrin viestissä. Vuoden 1934 viestikisoissa TuUL ja Suomela saavuttivat kultaa myös 4 × 800 metrillä. Hän oli mukana myös TuUL:n 4 × 1 500 metrin joukkueessa vuonna 1935 sen saavuttaessa hopeaa ja vuonna 1937 pronssia. Suomela saavutti TuUL- riveissä pronssia 4 × 800 metrin viestissä vuoden 1932 kisoissa. Arvo Suomela sijoittui Kalevan kisoissa 1 500 metrillä kuudenneksi vuosina 1933 ja 1934. Parhaat ratajuoksuajat olivat 800 metrillä 1.57,0 ja 1 500 metrillä 3.58,9. Ne syntyivät kaudella 1933, jolloin hän oli mukana myös Turun Urheiluliiton 4 × 1 500 metrin Suomen ennätyksen ja samalla epävirallisen seurojen maailmanennätyksen tehneessä nelikössä, jossa muut jäsenet olivat Kalle Tuominen sekä olympiavoittajat Paavo Nurmi ja Harri Larva. Suomela oli jo aiemmin mukana Suomen ennätyksen 4 × 800 metrin tehneessä vuoden 1934 SM- viestijoukkueessa SE-ajan ollessa 7.56,8. Suomela oli ennen sotavuosia yksityisyrittäjä. Hän kaatui Jatkosodan hyökkäysvaiheessa Suojärven Näätäojalla. Hän oli kaatuessaan sotamies Jalkaväkirykmentti 56:ssa. ==Lähteet== * Arponen, Antti O. & Kasila, Markku & Peltola, Vesa-Matti: He antoivat kaikkensa. Viime sodissa menehtyneet suomalaiset mestariurheilijat. Kustannusosakeyhtiö Auditorium. 2014. ISBN 978-952-7043-03-5. Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Mariansiivet

Mariansiivet (Blotiella) on tesmasaniaiskasvien (Dennstaedtiaceae) heimoon kuuluva saniaissuku. Sukuun kuuluu noin 10–20 lajia. == Lajeja == * Blotiella coursii * Blotiella currorii * Blotiella glabra – varjomariansiipi * Blotiella hieronymi * Blotiella lindeniana * Blotiella madagascariensis * Blotiella mannii * Blotiella natalensis * Blotiella pubescens * Blotiella reducta * Blotiella stipitata – tansanianmariansiipi * Blotiella tisserantii == Lähteet == Luokka:Tesmasaniaiskasvit
Justinus Kerner

Justinus Andreas Christian Kerner (1786–1862) oli saksalainen runoilija ja piirilääkäri, joka kirjoitti myös lääketieteellisistä aiheista. Hän oli Weinsbergissä ylilääkärinä 1818–1851. Viimeisinä ikävuosinaan hän sokeutui. Kernerin runot ovat milloin henkevän sielukkaita, milloin surumielisiä, milloin ne taas uhkuvat elämäniloa ja voimakasta huumoria. Kernerin kaunokirjallisista tuotteista ovat mainittavia oivalliset romanssit, humoristinen romaani Reiseschatten (1811), omaelämäkerta Bilderbuch aus meiner Knabenzeit (1849), Dichtungen (1841), Lyrische Gedichte (1848), Der letzte Blütenstrauß (1852), Winterblüten (1859). Hänen henkimaailmaa ja sen ulottumista maalliseen elämään koskevia tutkistelujaan on aikoinaan pidetty erikoisina. Niitä on esimerkiksi teoksissa Geschichte Zweier Somnambulen (1824) ja Die Seherin von Prevorst (1829).Kerner, Justinus Andreas Christian, Tietosanakirja osa 4, palsta 743–744, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1911 Kerner julkaisi ensimmäisenä botulismin taudinkuvan 1817 ja sen jälkeen aiheesta kaksi kirjaa vuosina 1820 ja 1822. Hän teki aiheesta tutkimusta syöttämällä pilaantuneista makkaroista valmistamaansa uutetta eläimille ja kokeili sitä myös itseensä.Arno Forsius: Botulismi ja botuliini. Arnoldus, saunalahti.fi, viitattu 15.6.2020 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset runoilijat Luokka:Saksalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1786 syntyneet Luokka:Vuonna 1862 kuolleet
Henkilöstöhallintajärjestelmä

Henkilöstöhallintajärjestelmä on tietojärjestelmä jonka avulla organisaation henkilöstöhallinto pyrkii hallinnoimaan henkilöjohtamiseen ja työsuhteeseen liittyviä asioita. == Sisältö == Henkilöstöhallintajärjestelmä sisältää usein työntekijöistä muun muassa seuraavanlaista tietoa:HR-järjestelmän hankinta - Mitä tulee huomioida? Accountor.com Viitattu 2.6.2020 * työntekijän perustiedot * työsopimus liitteineen * suoritetut koulutukset * pätevyydet, luvat ja sertifikaatit * työsuhde- ja palkkatiedot * äitiys-, isyys- ja vanhempainvapaat * vuosilomat * sairauslomat ja muut poissaolot * lähtöhaastattelut * rekrytointeihin liittyviä asioita == Lähteet == Luokka:Hallinto
Voisalmenrata

Voisalmenrata on Lappeenrannassa sijaitseva vähäliikenteinen teollisuusrautatie, jonka pituus on 5,6 kilometriä. Se erkanee Lappeenrannan rautatieaseman eteläpuolelta ja mutkittelee kaupungin keskustan läpi päättyen Metsä Woodin sahalle Voisalmensaaressa. Radan varrella on sijainnut Lappeenrannan alkuperäinen rautatieasema. == Lähteet == Luokka:Lappeenrannan liikenne Luokka:Suomen rataverkko Luokka:Teollisuusjunat ja -radat
Jukolan viesti 2010

Jukolan viesti 2010 eli Kytäjä-Jukola oli 62. Jukolan viesti -tapahtuma. Se käytiin 19.–20. kesäkuuta 2010 Hyvinkään Kytäjällä. Järjestävät seurat olivat Hyvinkään Rasti ja Rajamäen Rykmentti. Samalla alueella järjestettiin vuoden 1981 Jukolan viesti. Lisäksi Hyvinkään Rasti oli järjestämässä vuoden 1970 Jukolan viestiä Riihimäellä. Miesten Jukolan viestin voitti Halden SK, jolle voitto oli kuudes. Naisten 33:nen Venlojen viestin voitti Tampereen Pyrintö, jolle voitto oli neljäs. == Tulokset == === Venlojen viesti === 1\. osuus: 5,1 km 2\. osuus: 4,4 km 3\. osuus: 6,2 km 4\. osuus: 7,5 km Joukkueita: 1 107, joista hyväksytysti maaliintulleita: 997 Sija nro. Joukkue Loppuaika 1 3 Tampereen Pyrintö Venla Niemi Saila Kinni Riina Kuuselo Anni-Maija Fincke 3.07.12 2 1 Ulricehamns OK Maja Alm Jenny Johansson Ida Bobach Simone Niggli \+ 4.46 3 4 Halden SK Céline Dodin Ida Marie Næss Bjørgul Vendula Klechová Anne Margrethe Hausken \+ 7.39 4 21 NTNUI + 8.00 5 7 IFK Lidingö SOK + 8.26 6 8 Sävedalens AIK + 10.29 7 5 OK Linne + 13.18 8 17 SK Pohjantähti + 13.29 9 20 Konnerud IL + 14.25 10 15 Bækkelagets SK + 14.44 11 6 Turun Suunnistajat + 17.41 12 23 Lynx + 17.48 13 14 Angelniemen Ankkuri + 19.33 14 36 Tampereen Pyrintö -2 + 20.16 15 9 Domnarvets GoIF + 20.24 === Jukolan viesti === 1\. osuus: 9,8 km 2\. osuus: 10,0 km 3\. osuus: 11,3 km 4\. osuus: 6,9 km 5\. osuus: 6,8 km 6\. osuus: 9,2 km 7\. osuus: 13,4 km Joukkueita: 1 556, joista hyväksytysti maaliintulleita: 1 232 Sija nro. Joukkue Loppuaika 1 3 Halden SK Kiril Nikolov Erik Axelsson Anders Nordberg Mattias Karlsson Mats Haldin Emil Wingstedt Olav Lundanes 8.32.42 2 2 Kalevan Rasti Jan Procházka Tommi Tölkkö Hannu Airila Simo Martomaa Philippe Adamski Fabian Hertner Thierry Gueorgiou \+ 7.08 3 11 Vaajakosken Terä Antti Anttonen Jouni Kahelin Pasi Ikonen Timo Joensuu Juha Sorvisto Jonne Lakanen Jani Lakanen \+ 17.42 4 25 Lynx + 22.57 5 67 Paimion Rasti + 24.14 6 16 IL Tyrving + 24.37 7 5 Vehkalahden Veikot + 25.48 8 7 Delta + 26.29 9 13 OK Linne + 26.38 10 17 Angelniemen Ankkuri + 26.42 11 28 Tampereen Pyrintö + 27.38 12 23 Halden SK -2 + 27.45 13 29 Bækkelagets SK + 33.36 14 46 Kristiansand OK -2 + 34.29 15 15 Turun Metsänkävijät + 34.40 == Lähteet == *Venlojen viestin 2010 tulokset *Jukolan viestin 2010 tulokset == Aiheesta muualla == *Salpa-Jukolan tiivistelmä Jukola.com-sivustolla *Venlojen viestin 2010 GPS-seuranta ja kartat RouteGadget-palvelussa *Jukolan viestin 2010 GPS-seuranta ja kartat RouteGadget-palvelussa Luokka:Jukolan viesti Luokka:Hyvinkään urheilutapahtumat Luokka:Vuoden 2010 urheilu
Aino Karppinen

Aino Karppinen (s. 7. elokuuta 1998 Rovaniemi) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Svenska damhockeyliganissa pelaavaa Luleå HF:ää. ==Ura== ===Seuraura=== Karppinen on Rovaniemen Kiekon oma kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset aikuisten pelinsä kaudella 2013–2014 naisten Mestiksessä, jossa pelasi yhteensä kuusi ottelua ilman tehopisteitä. Karppinen toimi kaudella 2016–2017 RoKin varakapteenina. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi naisten Liigassa pelaavan Oulun Kärppien riveihin, jossa voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Karppinen siirtyi kaudeksi 2020–2021 naisten Liigaan nousseen kasvattajaseuransa RoKin riveihin. Karppinen on pelannut naisten liigassa 75 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 13 ja syöttänyt 24 maalia. Pelaamissaan 15 pudotuspeliottelussa hän on antanut yhden maalisyötön. Hän siirtyi kesken kauden 2021–2022 Ruotsin SDHL:ssä pelaavaan Luleå HF:ään. ===Maajoukkueura=== Karppinen on pelannut 13 alle 18-vuotiaiden tyttöjen maaottelua. Ikäluokan MM-kilpailuissa hän on pelannut viisi ottelua. Hän on pelannut 24 naisten maaottelua, joissa hän on syöttänyt neljä maalia. Hän pelasi kaksi ottelua ilman tehopisteitä Suomen pronssijoukkueessa Kanadan MM- kilpailuissa 2021. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bolšoje Orlovo (järvi Pihkovan alueella)

Bolšoje Orlovo () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Outovan piirissä. == Maantietoa == Järvi on 1,3 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 74 hehtaaria. Se sijaitsee laajalla suoalueella Bereznon länsipuolella. Järvi on muuten pyöreän muotoinen, mutta sen länsirannassa on 250 metriä pitkä lahti. Sen keskisyvyys on 2,6 metriä ja sen syvänteessä on 3,8 metriä vettä. Järvi on saareton. Järvi on asumaton eikä sinne tule tietä. Bereznon itärannassa sijaitsee lähin kylä Gluš (). == Luontoarvoja == Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, kiiski, made, salakka, ruutana, sorva, säyne, suutari, mutakala ja rantanuoliainen, sekä jokirapua, jota on niukasti. Järvessä on mutapohja, mutta rannoilla saattaa näkyä hiekkapohjaa. Sen rannat ovat suomaata tai paikoitelleen metsämaata. Suolla ranta muodostuu kelluvista turvehetteiköstä. Metsäisillä rannoilla on puunrunkoja kaatunut rantaveteen. == Vesistösuhteita == Bolšoje Orlovo sijaitsee Tšorjanan sivujoen Volosnjan valuma-alueella. Tšorjana laskee Peipsijärveen, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkaa laskujoki Narvanjoki, joka jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. Järven valuma-alueen koko on 6,3 neliökilometriä . Orlovo ja Berezno muodostavat yhdessä lammen kanssa kolmen järven kokonaisuuden. Orlovon lahteen laskee lounaasta päin suo-oja ja suurien järvien välillä on luonnollisen oloinen yhdysoja. Tämän vuoksi voidaan olettaa, että myös Orlovossa on vedenpinta 36 metriä mpy. Järvien välissä sijaitsee lampi, mutta sillä ei ole ojaa Orlovoon. Sekä Orlovosta että Bereznosta on kaivettu johto-ojat Volosnjaan. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Pihkovan alueen järvet Luokka:Volosnjan valuma-alue Luokka:Outovan piiri
Tungrit

Tungrit () olivat alun perin germaaninen heimo, joka ylitti Reinin ja asettui asumaan Galliaan. Tungrien pääkaupunki oli Atuacutum tai Aduaca Tungrorum, nykyinen Tongeren. Ilmeisesti tungrit muuttivat alueelle, jossa olivat aiemmin asuneet eburonit, ja heidän naapureinaan olivat nervit. Tacituksen mukaan tungrit olivat ensimmäinen Reinin ylittänyt germaaniheimo, ja heidän alkuperäinen nimensä olisi ollut Germani. == Lähteet == Luokka:Muinaiset kansat Luokka:Rooman viholliset ja liittolaiset Luokka:Germaaniheimot
Martti Luomanen

Martti Luomanen (5. maaliskuuta 1907 Karstula – 4. huhtikuuta 1989 Laukaa) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti urallaan aluksi Karstulan Kivaa ja myöhemmin Jyväskylän Kisa-Tovereita. Luomasen päämatka oli 1 500 metriä, jolla hän saavutti hopeaa vuoden 1930 Kalevan kisoissa ja pronssia seuraavana vuonna. SM-viesteissä Luomanen oli voittamassa seuralleen Jyväskylän Kisa- Toverit (JKT) kultaa vuonna 1931 4 x 1 500 metrillä. JKT:n joukkueessa Luomanen saavutti vuoden 1930 viesteissä 4 x 1500 metrin hopeaa ja vuonna 1933 niin 4 x 800 metrillä kuin 4 x 1 500 metrillä pronssia. Hänet valittiin kolmanneksi edustajaksi Harri Larvan ja Eino Purjeen kanssa Los Angelsin olympialaisten 1 500 metrille, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi. Luomanen kuului seitsenhenkiseen suomalaisyleisurheilijoiden ryhmään, joka olympialaisten jälkeen kilpaili vielä Japanissa. Ammatiltaan Martti Luomanen oli sähköasentaja. Hän osallistui kunnallispolitiikkaan ja toimi Laukaan kunnanvaltuustossa SDP:n valtutettuna. ==Ennätykset== * 800 metriä: 1.58,8 (1932) * 1 500 metriä: 3.56,4 (1932) * 2 000 metriä: 5.27,2 (1931) * 3 000 metriä: 8.44,5 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Laukaan kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Jan Kochanowski

Jan Kochanowski (1530–1584) oli vanhan Puolan suurin runoilija. Hän opiskeli Krakovan ja pitemmän aikaa Padovan ja Pariisin yliopistoissa. Hän oli puolalaisen renessanssin etevin edustaja. Hän on sukkela, usein nerokaskin käänteissään ja herkän lyyrillinen tunteissaan, hänellä oli klassillisten opintojen ansiosta koulutettu ja hienostunut maku ja muodon sirous, ja hän oli jo 1500-luvulla kehittänyt puolalaisen runouden korkealle tasolle. Kochanowskin monista runoteoksista on ehkä ensimmäiseksi asetettava Treny, kokoelma valitusrunoja tyttären kuoleman johdosta.Kochanowski, Jan, Tietosanakirja osa 4, palsta 1136, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1911 Kochanowskin isänmaallisista runoelmista huomattavin on klassillisen draaman muotoon luotu allegoria Odprawa poslów greckich (Kreikkalaisten lähettiläiden matka, 1578). Kochanowskin runopukuinen mukaelma Daavidin psalmeista (1577) kuuluu muotonsa puolesta puolalaisessa kirjallisuudessa merkittäviin teoksiin. Hän on kirjoittanut myös latinankielisiä runoja. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka: Luokka:Vuonna 1530 syntyneet Luokka:Vuonna 1584 kuolleet
Julius Leopold Klein

Julius Leopold Klein eli Gyula Lipót KleinKlein Gyula Lipót, Magyar írók élete és munkái VI, viitattu 15.6.2020 (1810 Unkari – 1876 Berliini) oli saksankielinen unkarilais-saksalainen näytelmäkirjailija ja kirjallisuushistorioitsija. Huomattavin hänen tieteellisistä teoksistaan on keskeneräiseksi jäänyt draaman historia Geschichte des Dramas (1865–1876). Runsaan aineiston ja hienojen arvostelujen rinnalla teoksessa tapaa myös viljalti aiheesta poikkeamista, varsinkin polemiikin alalle. Kleinin kootut näytelmät ilmestyivät 1871–1872.Klein, Julius Leopold, Tietosanakirja osa 4, palsta 1089, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1911 Klein opiskeli ensin Wienin yliopistossa, sitten 1830 Berliinissä, josta hän valmistui lääkäriksi. Hän ei kuitenkaan jatkanut pitkään lääkärinammatissa vaan ansaitsi elantonsa kirjoittamalla. Hän aloitti teatteriarvostelijana, ryhtyi sitten kirjoittamaan näytelmiä ja kirjallisuudenhistorioita.Klein, Julius Leopold, Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 14, palsta 233. Nordisk familjeboks förlags 1911 Kleinin näytelmistä vain muutama, kuten Zenobia 1847, Strafford 1862, Heliodora 1867, pääsi näyttämölle, mutta ne katosivat sieltä pian. Hän pyrki tavoittamaan Shakespearen tyylin ja ilmaisi tämän tavoin kärsimystä voimakkain ilmaisuin, mutta päätyi usein kömpelyyksiin, ylettömään kuvallisuuteen ja kummalliseen detaljimaalailuun. Hänen draamatuotannolleen ominaiset taipumus poiketa aiheesta ja säkenöivät paradoksit ilmenevät myös hänen keskeneräiseksi jääneessä kiinnostavassa työssään Geschichte des Dramas. Klein toimitti Wismarissa ilmestyneen julkaisun Baltische Blätter kolmannen vuosikerran.Klein, Julius Leopold, Deutsche Biographie, viitattu 15.6.2020 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Saksalaiset kirjallisuustieteilijät‎ Luokka:Vuonna 1810 syntyneet Luokka:Vuonna 1876 kuolleet
Atslosilliini

Atslosilliini (C20H23SN5O6) on penisilliineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään lääketieteessä antibioottina. ==Ominaisuudet ja käyttö== Atslosilliinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat muiden penisilliinien tavoin bakteerin soluseinän synteesin estämiseen. Se tehoaa moniin bakteereihin muun muassa grampositiisiin kokkeihin ja gramnegatiivisista bakteereista erityisesti Pseudomonas aeruginosa-lajiin. Lääkeainetta voidaan käyttää keuhkokuumeen ja muiden hengitystieinfektioiden, virtsatulehdusten, munuaistulehdusten ja ihoinfektioiden hoidossa. Atslosilliini on osoittaunut tehokkaaksi hoidettaessa myös muille antibiooteille vastustuskykyisiä borrelioositapauksia ja toimii myös ehkäisevästi. ==Haittavaikutukset== Atslosilliini voi aiheuttaa allergisia oireita, verenvuotoherkkyyttä, maksan entsyymiarvojen nousua ja suurina annoksina se on myrkyllistä hermostolle. ==Valmistus== Atslosilliinin synteesin ensimmäisessä vaiheessa 2-imidatsolidinoni reagoi fosgeenin kanssa happokloridiksi, joka sen jälkeen reagoi fenyyliglysiinin kanssa. Viimeinen vaihe on reaktio 6-aminopenisillaanihapon kanssa emäksisissä olosuhteissa. ==Lähteet== Luokka:Penisilliinit
Tõnu

Tõnu on virolainen miehen etunimi, joka kuuluu Viron 50 yleisimmän miehennimen joukkoon. Se pohjautuu kreikkalais-latinalaiseen nimeen Antonius. Samaa perua on etunimi Tõnis. Tõnun ja Tõnisin nimipäivää vietetään Virossa 17. tammikuuta. Tõnu-nimeä käytetään jonkin verran myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on vuoteen 2020 mennessä ollut etunimenä noin 390 miehellä. ==Nimen ääntäminen== Tõnu-nimessä olevaa keskivokaalia õ ei esiinny suomen kielessä. Se tuotetaan muuten samaan tapaan kuin u-äänne, mutta huulia ei pyöristetä, vaan ne ovat hymyasennossa (eli e-asennossa). ==Tunnettuja Tõnu-nimisiä== * Tõnu Aare (1953–2021), virolainen muusikko * Tõnu Endrekson (s. 1979), virolainen soutaja ja olympiamitalisti * Tõnu Kaljuste (s. 1953), virolainen kuoronjohtaja ja kapellimestari * Tõnu Kilgas (1954–2021), virolainen näyttelijä ja laulaja * Tõnu Kõrvits (s. 1969), virolainen säveltäjä * Tõnu Lepik (s. 1946), virolainen pituushyppääjä * Tõnu Trubetsky (s. 1963), virolainen muusikko, kirjailija ja elokuvaohjaaja * Tõnu Tõniste (s. 1967), virolainen purjehtija ja olympiamitalisti * Tõnu Viik (s. 1968), virolainen professori ja Tallinnan yliopiston rehtori * Tõnu Õnnepalu (s. 1962), virolainen kirjailija ja kääntäjä ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Bugula neritina

Bugula neritina on Bugulidae-heimoon kuuluva merivesissä elävä sammaleläinlaji. Lajia käytetään muun muassa materiaalitieteessä malliorganismina. Bugula neritina on ainakin valkopilkkukaniinikalan (Siganus canaliculatus) ravintoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Bugula neritina (brown bryozoan) Luokka:Cheilostomatida
National Center for Biotechnology Information

National Center for Biotechnology Information (NCBI) on Yhdysvaltain terveysvirastoon kuuluvan Yhdysvaltain kansallisen lääketieteellisen kirjaston osasto, jonka päämaja sijaitsee Marylandin osavaltion Bethesdassa. Osasto perustettiin vuonna 1988 senaattori Claude Pepperin sponsoroimana ja sen tavoitteena on kehittää teknologiaa, joka auttaa ymmärtämään terveyteen vaikuttavia biologisia prosesseja. NCBI ylläpitää monia molekyylibiologiaan, biokemiaan ja perinnöllisyystieteeseen liittyviä tietokantoja ja ohjelmistoja. Näitä ovat muun muassa DNA-sekvenssejä sisältävä GenBank, tieteellisiä julkaisuja kokoava PubMed sekä hakuohjelmat Entrez ja BLAST. == NCBI:n tietokantoja ja ohjelmistoja == * BLAST, sekvenssien samanlaisuutta vertaava työkalu * Entrez, tietokantojen hakuohjelmisto * GenBank, sekvenssitietokanta * Online Mendelian Inheritance in Man (OMIM), tietokanta perinnöllisistä sairauksista * PubChem, molekyylitietokanta * PubMed, biotieteellisten julkaisujen hakuohjelmisto * PubMed Central (PMC), julkaisutietokanta == Lähteet == == Aiheesta muualla == * National Center for Biotechnology Informationin kotisivut Luokka:National Institutes of Health Luokka:Bioinformatiikka
Kokkolan vapaaherrakunta

Kokkolan vapaaherrakunta oli vapaaherrakunta, jonka kuningatar Kristiina 1651 antoi Pietari Banérin vanhimmalle pojalle Kustaa Banérille, kun hän korotti veljesten Svante, Pietari, Akseli, Juhana ja Kaarle (Kustaanpoikain) Banérin perilliset vapaaherrasäätyyn. Vapaaherrakuntaan kuuluivat Kokkolan kaupunki ja pitäjä. Kaikki edellämainitut perilliset saivat hänen ohellaan kantaa Kokkolan vapaaherran nimeä. Vuonna 1654 vapaaherrakunta käsitti Pohjanmaan maakirjan mukaan 111 13/24 manttaalia. Se palautettiin kruunulle Kaarle XI:n peruutuksessa.Kokkolan vapaaherrakunta, Tietosanakirja osa, 4, palsta 1181, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1912 ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Mauno Jokipii: Suomen kreivi- ja vapaaherrakunnat, 2 nidettä, Suomen historiallinen seura 1956–1960, Historiallisia tutkimuksia 48.1 Luokka:Kokkolan historia Luokka:Suomen kreivi- ja vapaaherrakunnat Luokka:Lahjoitusmaat
Kalifornian rikosseuraamuslaitos

Kalifornian rikosseuraamuslaitos (, lyh. CDCR) on Kalifornian osavaltionhallinnon virasto, joka vastaa osavaltion vankila- ja ehdonalaisjärjestelmien toiminnasta. Sen päämaja on pääkaupunki Sacramentossa. Kuvernööri Gavin Newsom nimitti viraston nykyisen pääjohtajan Ralph Diazin tehtävään 27. maaliskuuta 2019. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Viraston kotisivut Rikosseuraamuslaitos Rikosseuraamuslaitos Luokka:Yhdysvaltain poliisitoimi
San Quentin (Kalifornia)

San Quentin on kunnallishallinnoton alue Marinin piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. San Quentin State Prison -vankila sijaitsee kunnan alueella. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Kalifornian kunnallishallinnottomat alueet Luokka:Marinin piirikunta
Hannu Alasaarela

Hannu Alasaarela (s. 1994 Oulu) on suomalainen pianisti.Curriculum vitae Hannu Alasaarela Alasaarela aloitti pianonsoiton 8-vuotiaana. Hän pääsi 12-vuotiaana Oulunsalon taidekouluun, jossa opiskeli Kimmo Pihlajamaan ja Jouko Tötterströmin johdolla. Hän kävi sitten Madetojan musiikkilukionLavalla soi kotiseutukaipuu Forum24 ja eteni Sibelius-Akatemiaan opettajinaan Tuija Hakkila ja Ilmo Ranta. Hän on saanut ohjausta myös Hui-Ying Liu-Tawaststjernalta, Erik T. Tawaststjernalta, Liisa Pohjolalta, Matti Raekalliolta ja Niklas Pokilta. Alasaarela voitti Leevi Madetoja -pianokilpailun vuonna 2012, sai finaalipaikan ja erikoispalkinnon Maj Lind -pianokilpailussa 2017 ja eteni kahdeksan parhaan joukkoon Genèven kansainvälisessä pianokilpailussa 2018. Vuonna 2017 hänelle myönnettiin tunnustuspalkinto Tampereen pianokilpailussa.Hannu Alasaarela (FIN) | Maj Lind -pianokilpailu 2017 YLE Alasaarela on esiintynyt erinäisissä suomalaistapahtumissa, Ruotsissa, Baltian maissa, Saksassa ja Sveitsissä. Hän on soittanut Oulu Sinfonian, Helsingin kaupunginorkesterin ja Lappeenrannan kaupunginorkesterin solistina. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaarlo Henrik Hallikorpi

Kaarlo Henrik Hallikorpi, ent. Schroeder (7. syyskuuta 1884 Joensuu – 9. syyskuuta 1934 Hämeenkylä, Helsingin pitäjä) oli suomalainen pankkivirkailija, joka oli Akateemisen Karjala-Seuran perustajia ja kunniajäsen ja toimi seuran ensimmäisenä puheenjohtajana.Ylioppilasmatrikkeli 1903–1904: no. 28160(Viitattu 15.6.2020) Hallikorven vanhemmat olivat sotakomissaari Aron Schroeder ja Matilda Emilia Jankowsky. Hän tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1903 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914. Opiskeltuaan yliopistossa Besançonissa ja Jenassa ja työskenneltyään opettajana Hämeenlinnassa ja Kuopiossa Hallikorpi siirtyi liikelalalle. Vuonna 1916 hänestä tuli Tampereen Puuvillateollisuus -yhtiön kirjeenvaihtaja. Hallikorpi toimi Kansallis-Osake-Pankin virkailijana vuodesta 1920, sekä pääkonttorissa että Raahen ja Porvoon sivukonttoreiden johtajana. Karjalaisen Osakunnan kuraattori Hallikorpi oli 1920–1923. Hän kuoli sydänkohtaukseen suojeluskunnan suunnistusharjoituksissa Hämeenkylässä syyskuussa 1934.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 11.9.1934, s. 3.Maisteri Kaarlo Hallikorpi, Uusi Suomi, 10.09.1934, nro 243, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Professori Iivo Hallakorpi oli Hallikorven veli.Aikalaiskirja. Kuka kukin on 1934, s. 170. (Viitattu 15.6.2020) Hänen puolisonsa oli Sylvi Sevon.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 11.9.1934, s. 1. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka: Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Börek (albumi)

Börek on yhtyeen Jaakko Laitinen & Väärä Raha vuonna 2020 ilmestynyt studioalbumi. Sen on julkaissut Playground Music. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Soundi: Levyarvio: Jaakko Laitinen muistuttaa kuolevaisuudesta huumorin kautta – Uuden levyn kipakat rytmit ovat ympäri maailmaa poimittu Viitattu 5.1.2022. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2020 albumit Luokka:Jaakko Laitinen & Väärä Raha -yhtyeen albumit
Ivan Moravec

Ivan Moravec (9. marraskuuta 1930 Praha – 27. heinäkuuta 2015 Praha) oli tšekkiläinen pianisti.Unassuming Czech Pianist Ivan Moravec Dies At 84 NPRSTEINWAY & SONS MOURNS PASSING OF IVAN MORAVEC Steinway & Sons Moravec oli juristin poika. Hän mieltyi lapsena oopperaan, etenkin tenori Enrico Carusoon; hän pitikin rakkauttaan ihmisääntä kohtaan soittonsa lyyrisyyden innoittajana. Moravec aloitti pianotunneilla käymisen 7-vuotiaana ja debytoi Prahan radiossa vuonna 1946. Luistelussa sattunut tapaturma heikensivät Moravecin terveyttä ja kuntoa hänen nuoruudessaan; hän pitikin taukoa pianonsoitosta 18-vuotiaasta 24-vuotiaaksi saakka. Hän kuitenkin opiskeli 1950-luvulla Prahan konservatoriossa opettajanaan Erna Grünfeld ja siirtyi vuonna 1957 Arturo Benedetti Michelangelin oppiin Italiaan. Lontoon-debyyttinsä Moravec teki vuonna 1959, ja Yhdysvalloissa hän esiintyi ensimmäisen kerran George Szellin johtaman Clevelandin orkesterin kanssa vuonna 1964. Moravecin albumi Frédéric Chopinin nocturneista pääsi The New York Timesin kritiikoiden luetteloon näille mieluisimmista Chopin-levytyksistä säveltäjän 200-vuotissyntymäjuhlan kunniaksi vuonna 2010. Moravecille läheisiä säveltäjiä olivat Chopinin ohella Wolfgang Amadeus Mozart ja Claude Debussy. Erityisesti Chopin-tulkinnoillaan Moravec saavutti laajaa arvostusta. Peter Shaffer valitsi Moravecin pianistiksi vuoden 1984 Amadeus-elokuvan soundtrackille. Moravec oli vuosikymmenien ajan Steinway-artisti. Hänet otettiin ainoana tšekkiläisenä vuonna 1999 edustetuksi Philips Recordsin Great Pianists of the 20th Century -levysarjaan. Vuonna 2000 hän sai Kaarle IV:n palkinnon saavutuksistaan. Moravec kuoli sairaalassa Prahassa 84-vuotiaana oltuaan hoidossa keuhkokuumeen takia. == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset pianistit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Bertil Johansson

Bertil Johansson -nimisiä henkilöitä ovat: * Bertil Johansson (s. 1930), ruotsalainen poliitikko * Bertil ”Bebben” Johansson (1935–2010), ruotsalainen jalkapalloilija ja valmentaja.
Westlake Village

Westlake Village on kaupunki Los Angelesin piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 8 270. Westlake Village sai kaupunkioikeudet 11. joulukuuta 1981. == Väestö == Kaupungin asukkaista 78,9 prosenttia on valkoisia, 8,57 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 7,83 prosenttia aasialaisia. 96,2 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 51,7 vuotta. ==Kuvia kaupungista== Tiedosto:Las virgenes reservoir westlake village.jpg|Las Virgenes Reservoir. Tiedosto:Westlake Village CA Westlake Lake.JPG|Westlaken järvi Tiedosto:Four Seasons Westlake Village Side 2014.jpg|Four Seasons -hotelli. ==Lähteet== ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Kaupungin kotisivut Luokka:Los Angelesin piirikunnan kaupungit
Visiiri (lehti)

Visiiri on vuonna 2020 perustettu Tampereen ylioppilaslehti. Lehden valmistelutyö aloitettiin keväällä 2020 ja ensimmäinen numero ilmestyi saman vuoden syyskuussa. Visiiriä julkaisee Tampereen ylioppilaskunta kuusi kertaa vuodessa, ja se perustettiin uuden Tampereen yliopiston yhteiseksi ylioppilaslehdeksi. Lehden edeltäjiä olivat jo lakkautetut Tampereen yliopiston ylioppilaslehti Aviisi ja Tampereen teknillisen yliopiston ylioppilaslehti Anturi. Lehden nimi valittiin keväällä 2020 käydyn nimikilpailun perusteella. Visiirin päätoimittajana toimii Maria Muilu. Visiirin ensimmäisenä päätoimittajana toimi Aapo Laakso. == Visiirin päätoimittajat == *2023– Maria Muilu *2020–2022 Aapo Laakso == Lähteet == Luokka:Suomalaiset ylioppilaslehdet Luokka:Suomalaiset verkkolehdet Luokka:Tampereen yliopisto Luokka:Tampereen media
Nils-Erik Nyman

Nils-Erik Wilhelm Nyman (22. helmikuuta 1912 – 7. helmikuuta 2001Hietaniemen hautausmaa, kortteli H28, rivi 8, hauta125) oli suomalainen urheilujohtaja ja urheilun aktiiviurallaan pikajuoksija. Nyman edusti uransa aikana HIFK:ta. Nyman kilpaili HIFK:n väreissä 1930-luvulla. Hän oli mukana vuoden 1934 Suomen mestaruuden voittaneessa 4 × 100 metrin joukkueessa ja pronssia voittaneessa 4 × 400 metrin joukkueessa. Hän kuului vuoden 1936 olympiavalmennettaviin kisamatkan kuitenkaan toteutumatta. Urheilu-uransa jälkeen hän toimi ruotsinkielisen yleisurheiluliiton SFI:n puheenjohtajana vuosina 1959–1970 ja ruotsinkielisen urheilun keskusjärjestön CIF:n hallituksessa vuosina 1959–1972 ja sen jälkeen puheenjohtajana. Vuonna 1989 hänelle myönnettiin suomalaisen urheilun korkein tunnustus eli Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuri ansioristi. Siviiliammatiltaan Nyman oli juristi ja toimi valmistuttuaan oikeusneuvosmiehenä. Nymanin neljästä lapsesta Kurt Nyman oli purjehtija, Kristian Nyman kenttäratsastuksen Suomen mestari. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Madis

Madis (äännetään ”Matjis”) on virolainen miehen etunimi. Sen suomalainen vastine on Matti. Madisin nimipäivää vietetään Virossa 24. helmikuuta. Madis- nimeä käytetään myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on vuoteen 2020 mennessä ollut etunimenä noin 540–550 miehellä. ==Tunnettuja Madis-nimisiä== * Madis Kallas (s. 1981), virolainen poliitikko ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Ina (Nagano)

Ina () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Kōshin’etsun alueella Naganon prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa. Kaupungin keskusta on rakentunut Inan altaan pohjoisosaan Tenryūjoen oikealle rannalle. Idässä kaupungin alue nousee Akaishivuorille yli kolmen kilometrin korkeuteen ja rajautuu Shizuokan ja Yamanashin prefektuureihin. Inassa on 67 383 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 667,93 neliökilometriä. Ina kehittyi historiallisesti postiasemana kolmen tiereitin yhtymäkohdassa. Meiji- kaudella siitä tuli paikallinen hallintokeskus ja se alkoi kaupungistua nopeasti. Kaupunkioikeudet Ina sai vuonna 1954, kun Inan maaseutukaupunkiin liitettiin viisi muuta kuntaa. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2006, kun siihen yhdistettiin Takatōn maaseutukaupunki ja Hasen kyläkunta. Takatō oli Edo-kaudella linnanaluskaupunki Naitō-klaanin hallinnassa. Merkittäviä elinkeinoja olivat aiemmin silkinviljely ja -kehruu, nykyisin elektroniikka- ja hienomekaaninen teollisuus. Maaseutualueilla viljellään riisiä, vihanneksia ja hedelmiä, kuten omenoita. Eräs paikallinen erikoisuus on syötäviksi valmistetut hyönteiset (zazamushi ja hachinoko). Inan nähtävyyksiin kuuluvat Takatōn linnan raunoita ympäröivä puisto, jossa kasvaa noin 1 500 kirsikkapuuta, Chūsen-jin ja Enshō-jin buddhalaiset temppelit sekä Atsuta- jinjan šintolainen pyhäkkö. Matkailijoita kaupunkiin houkuttelevat myös luonnonkauniit vuoristoalueet kiipeily- ja patikointimahdollisuuksineen, kuten Tsuetsukin sola. Osa kaupungin alueesta kuuluu Etelä-Alppien kansallispuistoon. Inaa palvelee ja JR Tōkain Iida-linja. == Kuvia == Tiedosto:Inashi Ekimae Kosaten 2009-08b.JPG|Inan keskustaa Tiedosto:Kaikomagatake from Senjōgatake 2016-10-14.jpg|Kaikomavuori Senjōvuorelta Tiedosto:Kenpukuji.jpg|Kenpuku-ji Tiedosto:Takato downtown.JPG|Takatōn kaupunginosaa Tiedosto:Ina city center area Aerial photograph.1976.jpg|Inan kantakaupunki vuoden 1976 ilmakuvassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Naganon prefektuurin kaupungit
Jokijärventie

Jokijärventie on noin 38 kilometrin pituinen yhdystie Taivalkoskella. Tie kulkee Taivalkosken kirkonkylästä valtatieltä 20 Isokummun, Jokijärven ja Tyrävaaran kylien kautta valtatien 5 risteykseen. Tien varrella sijaitsee muun muassa K-ryhmän kyläkauppa Soronen, jossa on kaupan palvelujen lisäksi asiamiesposti. ==Lähteet== Luokka:Taivalkosken liikenne 8400
Eastvale (Kalifornia)

Eastvale on kaupunki Riversiden piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 69 757. Eastvale sai kaupunkioikeudet 1. lokakuuta 2010. == Väestö == Kaupungin asukkaista 41,2 prosenttia on latinalaisamerikkalaisia, 26,4 prosenttia aasialaisia ja 19,3 prosenttia valkoisia. 89,6 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 33,2 vuotta. ==Kuvia kaupungista== Tiedosto:2-Eastvale-sign.jpg|Eastvale-kyltti. Tiedosto:Amazon Logo at Amazon Fulfillment Center in Eastvale.jpeg|Amazonin logistiikkakeskus. ==Lähteet== ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Kaupungin kotisivut Luokka:Kalifornian kaupungit Luokka:Riversiden piirikunta
Alberto Nosè

Alberto Nosè (s. 1979 Villafranca di Verona) on italialainen pianisti.Alberto Nosè Naxos Nosè aloitti konservatorio-opintonsa Veronassa Laura Palmierin johdolla ja valmistui niistä 17-vuotiaana. Hän jatkoi opintojaan kansainvälisessä "Incontri col Maestro" -pianoakatemiassa Imolassa opettajinaan Franco Scala, Boris Petrušanski ja Leonid Margarius. Hän osallistui mestarikursseille, joita pitivät Maurizio Pollini, Murray Perahia, Andrzej Jasiński, Michel Dalberto, Louis Lortie, Michel Béroff, Alexander Lonquich, Alfons Kontarsky ja Paul Badura-Skoda. Nosè on menestynyt kansainvälisesti monissa kilpailuissa; hän esimerkiksi voitti ensipalkinnon Maj Lind -pianokilpailussa vuonna 2002 ja ylsi viidennelle sijalle vuoden 2000 Chopin-kilpailussa. Nosè on kamarimusiikissa tehnyt yhteistyötä esimerkiksi Ysaÿe-kvartetin kanssa. Hän on pitänyt mestarikursseja Genèven musiikkikonservatoriossa, Mannes School of Musicissa ja Japanissa. Nosèn ohjelmisto vaihtelee Johann Sebastian Bachista Karlheinz Stockhauseniin ja Luciano Berioon. Hän on Steinway-artisti. == Lähteet == Luokka:Italialaiset pianistit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Glen Keane

Glen Keane on yhdysvaltalainen animaattori, joka on ollut töissä Walt Disney Animation Studiosilla. Hän on saanut Reuben-palkinnon vuonna 2017. Lapsena Keane piirsi ahkerasti ja halusi taiteilijaksi tai amerikkalaisen jalkapallon ammattilaiseksi.Harri Römpötti: Animaattori on piirretyn todellinen tähti: Glen Keane – lyijykynän mestari. Aku Ankka 51/2002. Kun hän laittoi hakemuksen taidekouluun, se meni vahingossa animaatio-osastolle. Paikan saatuaan hän ei ollut siitä kovin innoissaan, vaikka myöhemmin animaatiopiirtäminen veikin mukanaan. Keane aloitti työt Disneyn studioilla 1970-luvun puolivälissä ja sai siellä opetusta piirtäjälegendoilta, muun muassa Ollie Johnstonilta, Frank Thomasilta ja Erik Larstonilta. Disneyn animaatioissa Keanen piirtämiä hahmoja ovat olleet esimerkiksi Pienen merenneidon Ariel ja Kaunottaren ja hirviön hirviö sekä Aladdinin, Pocahontasin ja Tarzanin nimihahmot. Jokaisen kanssa kului 3–5 vuotta.Juhani Nurmi: Glen Keane, Tarzanin toinen isä. Aku Ankka 48/1999. Aarreplaneetta-elokuvassa Keane toteutti päähenkilö John Silveristä puolet: hahmon oikeanpuoleisen robottikäden ja -jalan piirsi Eric Daniels tietokoneella ja vasemman puoliskon hän piirsi itse käsin perinteisellä tekniikalla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset animaattorit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt