EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
E-koodi

E-koodi on eurooppalainen (numeron edessä E-kirjain, joka tarkoittaa Eurooppaa) merkintätapa sellaisille lisäaineille, jotka viranomaiset ovat katsoneet Euroopan unionin alueella hyväksyttäviksi elintarvikkeiden lisäaineiksi. EU:ssa lisäaineiden turvallisuutta valvoo Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen EFSA. EFSAn tutkimusten perusteella lisäaineille määritetään aineen suurin hyväksyttävä päiväsaanti eli ns. ADI- arvo. Suomessa elintarvikkeiden turvallisuutta tutkii ja valvoo Ruokavirasto. Joskus E-koodilla luokitellut lisäaineet ovat osoittautuneet terveydelle haitallisiksi ja ne ovat päätyneet käyttökieltoon tai niiden käyttöä on rajoitettu. Kielletyksi on päätynyt esimerkiksi atsoväri E128 eli punainen 2G ja käyttörajoituksien piiriin keltainen väriaine E110 eli paraoranssi. E-koodilla luokitelluista lisäaineisiin kuuluu myös terveydelle välttämättömien ravintoaineiden lähteitä synteettisessä muodossa, esimerkkinä C-vitamiini eli askorbiinihappo, E300, ja A-vitamiinilähde beetakaroteeni, E160a. == Lisäaineiden ryhmät == E-koodien eri numerovälit tarkoittavat seuraavia käyttötarkoituksen perusteella muodostettuja aineryhmiä: * E100–E199 - väriaineet * E200–E299 - säilöntäaineet * E300–E399 - hapettumisenesto- ja happamuudensäätöaineet * E400–E499 - sakeuttamis-, stabilointi- ja emulgointiaineet * E500–E599 - happamuudensäätö- ja paakkuuntumisenestoaineet * E600–E699 - makeutusaineet * E700–E799 - antibiootit * E900–E999 - sekalaiset * E1000–E1999 - muihin ryhmiin kuulumattomat kemikaalit == Katso myös == * Luettelo E-koodatuista aineista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * EU:n jäsenmaiden lisäaineita koskeva lainsäädäntö * E-koodit.fi riippumaton palvelu, joka pyrkii kokoamaan elintarvikkeiden lisäaineista tietoa mahdollisimman puolueettomasti. * Luokka:Kemikaalien numerointijärjestelmät Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kielen elvytys

Kielen elvytys on kuolleen puhuttavan kielen ottaminen uudelleen käyttöön tai uhanalaisen kielen pelastaminen häviämiseltä. Esimerkiksi hallitus voi aloittaa kielen elvytyksen. Esimerkki elvytetystä kielestä on heprea, jota puhuu nykyään äidinkielenään noin kuusi miljoonaa ihmistä. Kielen elvytys voi joskus kohdistua myös tiettyyn murteeseen. Joillekin murteille on esimerkiksi luotu kirjakieliä niiden elvyttämiseksi. Kielen elvyttämisen merkitystä terveydelle tutkitaan Australian alkuperäiskansan aboriginaalien keskuudessa.Zuckermann, Ghil‘ad (2020). Revivalistics: From the Genesis of Israeli to Language Reclamation in Australia and Beyond, Oxford University Press. / Tutkimusta johtaa professori Ghil'ad Zuckermann.Kielen elvyttämisen terveysvaikutuksia tutkitaan Australiassa, Sisuradio, sverigesradio.se 6.5.2017. == Elvytettyjä kieliä == Ainakin seuraavien kielten käyttöä ja asemaa on kannustettu määrätietoisella kampanjoinnilla: *baski *friisi *havaiji *heprea (kuollut kieli, joka palautettu käyttöön) *iiri *katalaani *korni (kuollut kieli, joka palautettu käyttöön) *kymri *manksi (kuollut kieli, joka palautettu käyttöön) *mirandeesi *provensaali ==Kieliä, joita elvytetään== Seuraavat kielet ovat uhanalaisia tai niiden puhujakunta on ikääntynyttä. Näitä kieliä on hiljattain alettu elvyttää mm. kouluopetuksen avulla: *liivi *inarinsaame *karjala *meänkieli (kielitieteellisesti suomen murre) == Lähteet == * Luokka:Kielipolitiikka
Transvestisuus

Transvestisuus tai transvestismi on sukupuolinen halu esiintyä ajoittain vastakkaiseen sukupuoleen kuuluvana varsinkin "ristiinpukeutumalla" eli pukeutumalla vastakkaisen sukupuolen vaatteisiin. Transvestista ihmistä kutsutaan transvestiitiksi. Transvestiittien ja heidän puolisoidensa edunvalvonta- ja vertaistukijärjestöksi perustettu Dreamwear Club ry:n mukaan transvestiitteja on arviolta noin kaksi prosenttia väestöstä ja se jakautuu melko tasaisesti sukupuolten kesken. Miesten transvestismi tunnetaan naisten transvestismia paremmin. Naisten transvestismi ei ole yhtä näkyvää, koska naisilla on länsimaissa miehiä vapaampi pukukoodi. Yliampuvuus ei yleensä ole transvestismin tavoite, toisin kuin dragissa. Suurin osa ainakin miespuolisista transvestiiteista piilottelee transvestismiaan eli ei liiku koskaan julkisesti vastakkaisen sukupuolen asussa. Osasyynä tähän on se, että miesten transvestismi herättää joissain miehissä aggressioita. Kaapissa eläminen koetaan kuitenkin henkisesti kuluttavaksi. == Historiaa == Transvestismi luokiteltiin Suomessa kansainvälisen tautiluokituksen perusteella fetisismin ja sadomasokismin ohella sairaudeksi aina vuoteen 2011 saakka. Tuolloin Terveyden ja hyvinvoinnin laitos päätti poistaa ne luokituksesta, koska niiden mukana ololle ei nähty enää lääketieteellisiä perusteluita. ==Yhteys seksuaalisuuteen== Miespuolisten transvestiittien seksuaali-identiteetin jakauma on todennäköisesti samankaltainen kuin miehillä keskimäärin. Yleensä naiseksi pukeutumiseen liittyy eroottisen latauksen sijaan levollinen tunne siitä, että on "oikeassa olomuodossa". Siihen liittyy kuitenkin osalla miespuolisista transvestiiteista myös seksuaalinen ulottuvuus. Transvestiittinen fetisismi perustuu pelkkään fetisismiin. ==Yhteys sukupuoli-identiteettiin== Transvetismi poikkeaa transsukupuolisuudesta siten, etteivät sen harrastajat koe tarvetta muuttaa fyysistä ulkonäköä vastaamaan vastakkaista sukupuolta. Vastakkaisen sukupuolen identiteetti voimistuu tosin ajan mittaan osalla transvestiitteja, mutta sukupuoli-identiteetti ei yleensä poikkea. == Tunnettuja transvestiitteja == *Ed Wood – amerikkalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, näyttelijä ja tuottaja *Eddie Izzard – brittiläinen näyttelijä ja stand up -koomikko *George Sand – ranskalainen kirjailija *Markus Kuotesaho – yrittäjä ja poliitikko ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Transvestiittiyhdistys Dreamwear Club ry. * Transtukipiste * Transvestismi pois tauti­luokituksesta (Lääkärilehti) Luokka:Sukupuoli Luokka:Pukeutuminen Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Teijo-Kalevi Lusa

Teijo-Kalevi Lusa (s. 11. helmikuuta 1970 Kauhajoki) on kirjailija, eskatologi ja toimittaja. Hän on tutkinut Raamatun profetioita vuodesta 1982 saakka ja kirjoittanut niistä useita kirjoja. Ultra-lehden arvostelijan mukaan "Lusan kirjat vilisevät viittauksia populaarikulttuuriin, science fictioniin ja rajatietoon". Lusan lokakuussa 2001 julkaistu esikoisteos Maailmanloppu 2028? oli ensimmäinen suomalainen kirja, jossa käsiteltiin syyskuun 11. päivän terroritekoja sekä niiden merkitystä tuoreeltaan. Kirja julkaistiin myös viroksi keväällä 2002. Lusa ennakoi 2000-luvun alussa julkaistuissa kirjoissaan muun muassa Venäjän uuden nousun sotilasmahdiksi ja sen hyökkäyksen Lähi-itään sekä Eurooppaan. Ihmiskunnan pahimpana uhkana Lusa piti jo tuolloin ilmastonmuutosta. Lusa soitti nuorena kitaraa hardcorepunk-yhtye Valse Tristessä demolla Palava enkeli (1986). Vuosina 1985–1989 hän julkaisi omakustanteista fanzinea nimeltä Maailman valot. Saman vuosikymmenen lopulla Lusa toimi anarkistisen ja poikkitaiteellisen Musta Lokakuu -taiteilijaryhmän puheenjohtajana. Ryhmä järjesti kotimaakunnassaan useita taidenäyttelyitä 1980-luvun lopulla herättäen huomiota voimakkaalla ja kantaa ottavalla taiteellaan sekä järkyttävillä tilataideteoksillaan. Vuoden 2016 alussa Lusa oli perustamassa ortodoksista rukoushuonetta Seinäjoelle. Hän toimi vuosina 2014–2018 seinäjokelaisen ortodoksiyhdistyksen puheenjohtajana. Keväällä 2020 Lusa kertoi julkisuudessa, että häneltä ilmestyy 13 vuoden tauon jälkeen uusi teos nimeltä Ilmastoilmestyskirja nyt! Kyseessä on hänen mukaansa "ekologiaa ja eskatologiaa kansantajuisesti ja jalat maassa yhdistelevä teos ilmastokriisistä", jossa aihetta tarkastellaan myös vanhojen profetioiden valossa. == Kirjallinen tuotanto == === Omat teokset === *Universaali armo. Reformistinen traktaatti. Omakustanne, Ilmajoki 1996. *Maailmanloppu 2028? Kuva ja Sana, Saarijärvi 2001. ISBN 951-585-093-2 *Maailmalõpp 2028? (vironkielinen käännös). Euromar, 2002. Kääntänyt Jane Korba. ISBN 9985785258 *Lopun ajan salaiset kansiot. Kuva ja Sana, Saarijärvi 2004. ISBN 951-585-122-X *Avaruuden terroristit – Taivaan ilmiöt profetian valossa. Kuva ja Sana, Saarijärvi 2005. ISBN 951-585-139-4 *Ehtoosade – Sata vuotta Pyhän Hengen työtä. Kuva ja Sana, Saarijärvi 2006. ISBN 951-585-154-8 *Rakkauden herätys. Kuva ja Sana, Saarijärvi 2007. ISBN 978-951-585-174-1 === Muiden kirjoissa julkaistuja artikkeleita === * Irakin sota ja salaperäisen eefa- mitan arvoitus. Kirjassa 5 minuuttia keskiyöhön. Kirjoittanut Leo Meller. Kuva ja Sana, Saarijärvi 2003. ISBN 951-585-110-6 * Hardcorepunk lopun ajan ilmiönä. Kirjassa Punk on kuollut, eläköön hardcore. Kirjoittanut Juha-Pekka Inkinen. Like, Keuruu 2009. ISBN 978-952-01-0102-2 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ilmastoilmestyskirja nyt! -teoksen Facebook-sivu Luokka:Kristillinen eskatologia Luokka:Suomalaiset kristilliset kirjailijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1970 syntyneet
Aurto

Aurto, myös aurtua tai äyrityinen (, ), on eräs kaksipuolinen hopearaha. Aurto otettiin käyttöön Gotlannissa noin vuonna 1340 ja Ruotsissa noin vuonna 1370 Albrekt Mecklenburgilaisen kaudella. Myöhemmin sitä on käytetty vuosina 1523–1534, 1535–1540 Tukholmassa, 1528–1531 Västeråsissa sekä 1589–1591 Tukholmassa ja Uppsalassa. Keskiajalla lyötiin myös Turussa aurtoja. Aurron arvo oli 1/24 markkaa eli 1/3 äyriä eli 8 penninkiä. Se painoi runsaan gramman. == Nimitykset == Rahan nimi Ruotsissa oli aluksi artogh, kunnes se vakiintui muotoon örtug. Baltiassa rahan nimi oli artig. Varhaisimmassa suomenkielisessä kirjallisuudessa rahasta käytettiin nimitystä aurto. 1600-luvulla, jolloin raha ei enää ollut käytössä, alettiin käyttää muotoa aurtua. Nimitys äyrityinen on todennäköisesti ollut 1900-luvun alun uudismuodoste. Äyrityiseksi rahaa sanottiin erityisesti 1900-luvun alussa mutta myöhemmin vain harvoin. == Lähteet == Luokka:Historialliset rahayksiköt
Kybele

Kybele tai Kibele () oli muinainen Vähän-Aasian kansojen palvoma äitijumalatar. Kybelen palvontamenoille olivat ominaisia hurjat ekstaattiset tanssit. == Historia == Vaikka Kybelen palvontamenot yleistyivät Fryygiassa, muualla Vähässä-Aasiassa oli muita samankaltaisia jumalattaria, joten Kybele saattoi olla anatolialaisen jumalan fryygialainen muoto. Vähästä-Aasiasta Kybelen palvonta levisi kreikkalaisille, jotka samaistivat tämän Rheaan ja pitivät heitä lopulta samana jumalattarena. Sibyllan kirjojen suosituksesta Rooman senaatti lähetti vuonna 204 eaa. toisen puunilaissodan lopulla lähetystön Fryygian Pessinukseen. Heidän oli tarkoitus hakea sieltä Kybelen pyhä musta kivi, joka lienee ollut meteoriitti.Castrén, s. 69. Sibyllan kirjojen mukaan vihollinen pystyttäisiin karkottamaan, jos ”Idan Äiti” tuotaisiin Roomaan. Roomassa kivi sijoitettiin ensin Victorian temppeliin, kunnes Kybelelle rakennettiin oma temppeli. Roomassa Kybeleä palvottiin nimellä Magna Mater (Suuri äiti) tai Mater Deum Magna Idaea.Cotterell 1996, s. 218 Rooman tasavallan loppuvaiheissa hän oli noussut jo merkittävien jumalten joukkoon. == Kultti ja palvonta == Kybele oli luonnon ja sen elinvoiman, eläinten, kasvillisuuden ja viljelyksien sekä yhteiskuntaelämän suojelija. Lähi-idän, Kreikan ja Rooman kulteissa yhdistyivät Kybelen piirteet universaalina äitihahmona. Hän oli jumalten, ihmisten ja eläinten äiti. Hänen seuraajinaan oli usein villejä ja puolidemonisia korybantteja. Kybelen kultissa jumalattaren rooli villin luonnon äitihahmona ilmeni riehakkaana palvontana. Hänen pappinsa, gallit kastroivat itsensä ennen tehtävään astumista. Kastraatiota perusteltiin myytillä, joka liittyi Kybelen rakastamaan hedelmällisyyden jumala Attikseen. Attis rakastui kuolevaiseen ja halusi tämän kanssa naimisiin. Kybele puuttui tilanteeseen, ja Attis pakeni vuoristoon, missä hän kastroi itsensä. Roomassa senaatti kielsi Rooman kansalaisten toimimisen Kybelen eunukkipappeina. Kybelen kunniaksi vietettiin vuosittain 15.–27. maaliskuuta suurta juhlaa, jota kutsuttiin nimellä megalensia. Sen aikana seurattiin Kybelen ja Attiksen vaiheita, ja osa tapahtumista vietettiin yleisöltä salassa.Castrén, s. 70. Juhlien aikana Kybelen pyhäkölle tuotiin mänty, jota kunnioitettiin jumalana. ”Veren päivänä” 24. maaliskuuta pääpappi archigallus vuodatti verta käsivarsistaan ja tarjosi sitä Kybelelle. Alempi papisto pyöri villisti ja pirskotti vertansa alttarille ja pyhälle männylle. Jumalattaren hopeinen patsas kylvetettiin 27. marraskuuta Tiberin sivujoessa Almossa. == Katso myös == * Attis * Korybantit * Nana == Lähteet == * * Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6 === Viitteet === ==Aiheesta muualla == * The Great Other of Gods: The Greek Elite's Image of the Cult of Kybele until the First Century CE. Vieras jumalten joukossa: Kreikkalaisen eliitin kuva Kybelen kultista ennen ajanlaskun alkua (väitös) Luokka:Aasialaiset jumalattaret Luokka:Antiikin Kreikan jumalattaret Luokka:Äitijumalattaret
Afrikansatulahaikara

Afrikansatulahaikara (Ephippiorhynchus senegalensis) on lintu, jolta puuttuu kurkunpään lihakset eivätkä ne pysty juuri ääntelemään. == Koko ja ulkonäkö == Afrikansatulahaikaralla on valkoinen rinta, jossa paljas punainen iholaikku. Linnun kaula, pää, osa höyhenpeitteestä ja pyrstö ovat mustia. Nokka on pitkä punainen, jossa musta raita ja keltaiset heltat. Naaras on koirasta pienempi, ja sen iiris on keltainen. Pituus koiras 145–150, naaras n. 130 cm, siipiväli 240–270 cm ja paino 5–7 kg. == Levinneisyys == Trooppinen Afrikka. == Elinympäristö == Järvet, joet, lammet, kosteikot ja suot. == Lisääntyminen == Sukukypsä aikaisintaan 3-vuotiaana. 2–3 munaa, joita emo hautoo 30–35 vrk. Pesä on veden äärelle puuhun tai pensaaseen oksista kyhätty risulautta. == Ravinto == Kalat, sammakkoeläimet, käärmeet, äyriäiset, pienet nisäkkäät, linnunpoikaset ja nilviäiset. == Lähteet == Luokka:Haikaralinnut
Korybantit

Korybantit (), myös kureetit ( tai Kourētes), olivat kreikkalaisessa mytologiassa miespuolisia tanssijoita, jotka osoittivat kunnioitustaan asepuvuissa hurjalla rumpujen soitolla ja tanssilla. == Euboian korybantit == Euboian korybantit, jotka olivat Sokoksen ja Komben poikia, toimivat myös Dionysos-jumalan lapsuuden ajan vartijoina, ja tarinan mukaan he myös löysivät lapsen Inon jätettyä tämän kalliolle.Nonnos: Dionysiaka 13.135–170 (engl. käännös) Rhean huolehtiessa lapsesta korybantit tanssivat Dionysoksen ympärillä häntä arvostaen lyöden yhteen kilpiään ja miekkojaan.Nonnos: Dionysiaka 9.160–168 (engl. käännös) == Samothraken korybantit == Samothraken korybanttien alkuperästä on monia erilaisia versioita. Mahdollisia vanhempia voisivat olla: * Zeus ja KalliopeStrabon: Geografika iii.1.19–22 (engl. käännös) * Apollon ja Rhetia * Apollon ja ThaleiaApollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 1.3.4 (engl. käännös) Samothraken korybantit olivat äitijumalatar Kybelen seuralaisia, jotka palvelivat jumalatarta hurjin menoin kuin riivattuina.Diodoros Sisilialainen: Historian kirjasto 5.49.2–3 (engl. käännös) == Kreetan kureetit == Kreetan kureetit olivat kolme, viisi tai yhdeksän tanssijaa, jotka kunnioittivat Rheaa, kreetalaista vastinetta Kybelelle. Yleisimmin heidän alkuperäkseen mainitaan Gaia, maaDiodoros Sisilialainen: Historian kirjasto 5.65.1 (engl. käännös), tai vaihtoehtoisesti he saivat alkunsa Uranoksen kuohitsemisesta syntyneistä veritipoista.Ovidius: Muodonmuutoksia iv.282 (engl. käännös) Rhea uskoi heille Kronokselta salaa synnyttämänsä Zeuksen hoivaamisen. Kureettien tuli peittää Zeuksen äänet kilpiensä kalkkeella siten, ettei Kronos saanut tietää lapsen syntymästä.Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 1.1.6 (engl. käännös) == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Biblia pauperum

Biblia pauperum (latinaa, ’köyhien Raamattu’) oli keskiajalla köyhille, lukutaidottomille ihmisille tarkoitettu kokoelma raamatullisia kuvia. Ajatus raamatullisten kuvien kokoelmasta syntyi todennäköisesti 1200-luvun benediktiiniluostareissa, ja aluksi kirjat olivat käsin maalattuja. Alkuperäinen nimi olikin biblia picta eli kuvaraamattu. Varsinaiseksi köyhän kansan raamatuksi kirjatyyppi tuli vasta 1400-luvun alussa, kun Kaukoidässä kehitetty puupiirrosten painotekniikka opittiin myös Euroopassa. Laattamenetelmällä kuvia voitiin monistaa tehokkaasti suuria määriä. Köyhäinraamattujen täydennykseksi levitettiin myös kuvitettuja hartauskirjoja.Kämäräinen et al 1986, s. 81–82 Köyhäinraamatut olivat yleisiä keskiajalla. Niiden sisältö ryhmiteltiin pedagogisin perustein yhdistelemällä Vanhan ja Uuden testamentin tapahtumia. Usein Vanhan testamentin kuvia liitettiin rinnastuksina Uuden testamentin kohtauksiin, molempien testamenttien vertailua kutsutaan typologiaksi. Nimitystä on käytetty myös keskiaikaisten kirkkojen seinien Raamatun kertomuksia esittävistä kalkkimaalauksista, 1400-luvun puupiirrokset olivat usein esikuvia varsinkin pohjoiseurooppalaisten kirkkojen kalkkimaalauksille. ==Lähteet== * Kämäräinen, Aki et al. (toim.): Suomen ja maailman taide - Hakemisto, Sanasto. WSOY, 1986. ISBN 951-0-10729-8 === Viitteet === == Aiheesta muualla == * The Internet Biblia Pauperum * Catholic Encyclopedia: Biblia pauperum Luokka:Raamatun versiot ja käännökset Luokka:Keskiajan taide
Vostok 3

Vostok 3 oli järjestyksessään Neuvostoliiton kolmas avaruuslento (11.–14. elokuuta 1962). Vostok 3 suoritti yhteislennon Vostok 4:n kanssa. Tämä oli ensimmäinen kerta kun Maan kiertoradalla oli yhtä aikaa kaksi miehitettyä avaruusalusta. Vostok 3:n ja Vostok 4:n yhteislento oli alun perin haluttu suorittaa jo alkuvuodesta 1962, jotta se olisi jättänyt varjoonsa amerikkalaisen John Glennin matkan Maan kiertoradalle. Lentoja oli kuitenkin pakko lykätä loppukesään, ja Vostok 3 pääsi lopulta matkaan 11. elokuuta 1962. Alusta lensi kosmonautti Andrijan Nikolajev. Vostok 4 kyydissään Pavel Popovitš nousi avaruuteen seuraavana päivänä. Nikolajev kiersi maapallon 64 kertaa, lentokorkeuden ollessa 166 kilometrin ja 218 kilometrin välillä. Lento kesti noin 94 tuntia. Neuvostoliittolaiset harjoittelivat kahden aluksen kohtaamista avaruudessa myöhemmin tulevia alusten telakointeja varten. Niitä puolestaan tarvittaisiin avaruusaseman käytössä. Neuvostoliiton onnistuneesti suorittama avaruusalusten kaksoislento tuli amerikkalaisille yllätyksenä. Nasassa ei ollut osattu odottaa, että venäläiset kykenisivät lähettämään kaksi alusta lähes samanaikaisesti ja hoitamaan niiden lennonjohdon. ==Lähteet== *Ilpo Lagerstedt, Rakettimiehiä: Kilpajuoksu Kuuhun. Karisto 2008. ISBN 978-951-23-5018-6 Luokka:Miehitetyt avaruuslennot Luokka:Vostok-ohjelma Luokka:Vuoden 1962 avaruustoiminta
Taikinamarja

Taikinamarja (Ribes alpinum) on punaisia marjoja tuottava 50–150 senttimetrin korkuinen kaksikotinen pensas. Se muistuttaa punaherukkaa, mutta sen marjat ovat melko mauttomat. Taikinamarjan aromi on melko karvas, ja marja on pehmeä. Taikinamarjaa kasvaa villinä Etelä- ja Keski-Suomen lehtimetsissä, mutta sitä on käytetty myös koristekasvina. Pensaaseen tulee keväällä lehdet hyvin aikaisin, Suomen etelärannikolla jo huhtikuun lopulla, joten se sopii esimerkiksi kevätsipulikukkaryhmien taustalle. Taikinamarja sopii myös aita- ja aidannepensaaksi, koska se on nopeakasvuinen, hyvin leikkausta kestävä ja viihtyy sekä auringossa että varjossa. == Kuvaus == Taikinamarja kasvaa noin 1,5 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat kolmiliuskaisia. Kukat ovat vihertäviä ja sijaitsevat pystyissä tertuissa. Marjat ovat punaisia ja syötäviä, mutta maultaan jauhoisia. === Marjat === Vain noin joka kolmanteen taikinamarjapensaaseen tulee marjoja. Hedepensaissa on kussakin kukinnossa 20–30 pientä, kellanvihreää kukkaa. Emipensaissa kukkia on keskimäärin kolme. Kukat avautuvat toukokuun lopulla ja kesäkuun alussa. Linnut syövät taikinamarjan marjoja halukkaasti ja levittävät marjojen sisältämiä kivikovia siemeniä ulosteillaan alkukasvua edistäen. == Levinneisyys == Suomessa taikinamarja on luontaisena eteläinen kasvi. Levinneisyyden koillisraja on Keski-Pohjanmaalla ja Etelä-Savossa. Viljeltynä taikinamarja menestyy myös pohjoisempana. Taikinamarjoja tavataan kaikkialla Euroopassa, Kaukasuksella, Länsi-Turkissa ja Marokossa. Taikinamarjoja kasvaa kivikkoisissa ja kallionseinämien alaisissa lehdoissa, jokien läheisyydessä, metsien reunoilla, ahoilla, sekametsissä, harjurinteillä ja valoisilla paikoilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Taikinamarja (Ribes alpinum) * Luontoportti: Taikinamarja (Ribes alpinum) * ITIS: Ribes alpinum * United States Department of Agriculture (USDA): Ribes alpinum Luokka:Herukat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Lucius Calpurnius Piso

Lucius Calpurnius Piso oli monen roomalaisen nimi, joista kolme oli merkittävämpiä: *Lucius Calpurnius Piso (konsuli 15 eaa.), pontifex *Lucius Calpurnius Piso (konsuli 1 eaa.), auguuri *Lucius Calpurnius Piso (konsuli 27) Muita: * Lucius Calpurnius Piso Caesoninus, poliitikko, Julius Caesarin appi, Ciceron vastustaja * Lucius Calpurnius Piso Frugi Licinianus, poliitikko
Diadeemi

Diadeemi (, otsanauha) oli alkujaan valkoinen kunnianauha, Dionysoksen tunnus. Se voitiin antaa esimerkiksi voittoisalle urheilijalle. Siitä tuli sittemmin kuninkaan arvovallan tunnus. Valkeaa koristeellista nauhaa käytti esimerkiksi Aleksanteri Suuri ja sitä tarjottiin Julius Caesarille 44 eaa. Myöhemmin diadeemilla alettiin tarkoittaa kruunua, erityisesti pyöreän muotoista. Diadeemiksi voidaan sanoa myös naisten käyttämää otsalle sijoitettua puolikruunua, tiaraa. Sanan diadeemi suomenkielinen vastine on otsaripa tai otsavanne. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikki
Umpiputki

Umpiputki oli karjalaisten tuntema taikakalu, sormenpaksuinen kuparinen tai pronssinen putki, jossa on käärmeet päissä. Putki roikkuu yleensä renkaassa tietäjän voimavyössä, ja on sen olennaisen tärkeä osa. Kansanperinteen mukaan umpiputken kantajia kunnioitettiin. Ihmisestä voitiin sanoa, että älä mene sille isottelemaan, koska sillä on umpiputki vyöllä. Umpiputken kantajaa ja koko hänen sukuaan voitiin kutsua umpiputken suvuksi. Kalevalaisessa runoudessa umpiputki tunnetaan myös noidannuolen roolissa. Noita heittää umpiputken ihmiseen, joka vahingoittuu. Umpiputkista on vuoltu lastuja eläinten sairauksiin. Umpiputken lävitse on laskettu vettä, jolla on parannettu sairaita. On kuitenkin todennäköistä, etteivät nämä olleet umpiputken pääasiallisia merkityksiä. Umpiputken alkuperäinen merkitys lienee unohtunut. Se voi kuitenkin liittyä merkityksiin, joita on ollut muissa kulttuureissa pitkillä luilla, jotka olivat samaan tapaan onttoja taikaesineitä. Kuparisen umpiputken läpi veden laskemisen tapauksessa on hyvä muistaa, että kuparilla on antibakteerisia ominaisuuksia.https://yle.fi/uutiset/3-8773201 Umpiputkea voitiin pyytää loitsussa Ukko ylijumalalta: ==Katso myös== *Aseet ja varusteet suomalaisessa tarustossa ==Lähteet== * Martti Haavio: Suomalainen mytologia (1967) === Viitteet === Luokka:Suomalaiset taikaesineet Luokka:Karjalainen kansanperinne Luokka:Suomalaiset myyttiset esineet
Eurostar International

thumb|Eurostar Eurostar International (aiemmin European Passenger Services Limited ja Eurostar (U.K.) Limited) on rautatieliikenneoperaattori, joka liikennöi suurnopeusjunilla Lontoosta Brysseliin, Pariisiin, Marseilleen ja Bourg-Saint-Mauriceen. Junat kulkevat Kanaalitunnelin kautta. == Historia == Yhtiö aloitti toimintansa European Passenger Services -nimisenä vuonna 1990. Liikennöinti alkoi 14. joulukuuta 1994. Yhtiön nimeksi tuli 1.10.1996 Eurostar (U.K.). Vuoden 2010 alusta alkaen yhtiön virallinen nimi on ollut Eurostar International Limited. Eurostar Internationalin omistajia ovat Ranskan ja Belgian valtiolliset rautatieyhtiöt SNCF (55 %) ja SNCB (5 %) sekä Ison- Britannian valtiovarainministeriö eli Her Majesty’s Treasury, HM Treasury (40 %). Yhtiön pääkonttori on Lontoossa. Eurostar-junat käyttivät Lontoon päässä 13. marraskuuta 2007 asti Waterloon rautatieasemaa. 14.11.2007 lähtien junat ovat käyttäneet St Pancrasin rautatieasemaa uuden suurnopeusradan valmistuttua. Muutoksen seurauksena matka-ajat lyhenivät noin 20 minuuttia. == Liikenne == Eurostar International on Kanaalin tunnelin ainoa henkilöliikenneoperaattori. Se kuljetti vuonna 2014 Kanaalin ali 10,4 miljoonaa matkustajaa. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2014 857 milj. puntaa ja liikevoitto 55 milj. puntaa. Vuonna 2015 matka-aika Lontoosta Pariisin Gare du Nordille oli 2 tuntia 16 minuuttia ja Brysselin Bruxelles-Midi-asemalle 2 tuntia ja 1 minuutti. Juna kulkee myös kerran päivässä suuntaansa Pariisin Disneylandiin, 1.3.2015 alkaen viisi kertaa viikossa Marseilleen ja talvikuukausina kahdesti viikossa Bourg Saint-Mauriceen Alpeilla. Suunnitelmien mukaan liikenne Lontoosta Amsterdamiin alkaa vuonna 2017. Ennen radan avautumista sillä ajettiin junan nopeus- ja matka-aikaennätys 334,7 kilometriä tunnissa ja 2 tuntia 3 minuuttia Pariisista LontooseenBBC: Eurostar sets Paris-London record. Brysselin-väli taittui tunnissa ja 43 minuutissaEurostar breaks another record. == Kalusto == Ensimmäiset Eurostar- junat ovat muunnoksia TGV-junista (Eurostar e300). Ne ovat 16–20 vaunun mittaisia, ja niitä on käytössä yhteensä 27 kappaletta. Junien huippunopeus normaalikäytössä on 300 km/h. Marraskuussa 2015 Eurostar International alkoi käyttää toisen sukupolven Eurostar-junia tyyppimerkinnältään Eurostar e320. Junat ovat Siemensin valmistamia Velaro-suurnopeusjunia, joiden huippunopeus on 320 km/h. Junia on tilattu kaikkiaan 17 kappaletta, ja niissä on kussakin tilaa 902 matkustajalle. ==Lähteet== *Eurostarin verkkosivut === Viitteet === ==Aiheesta muualla== Luokka:Brittiläiset rautatieyhtiöt Luokka:Ranskan rautatieliikenne Luokka:Henkilöjunaliikenne
Sukupuu

Sukupuu on puun muotoinen sukuselvitys. Sukututkimuksessa esivanhemmat ovat alimpana (suvun juuret) ja nuorimmat lapset ylimpänä, lehvästössä. Sukupuu haarautuu normaalin puun tapaan. Vanhin lapsista on kunkin haarautuman vasemmassa reunassa. Sukupuun voi laatia myös sukutauluksi, jolloin esi-isä ja -äiti ovat ylimpänä ja heidän edessään on numero yksi. Heidän lapsensa ovat numerolla kaksi hieman sisennettyinä. Heidän lapsensa merkitään numerolla kolme niin, että ensin käydään läpi kaikki ensimmäisen kakkoslapsen lapset vanhimmasta nuorimpaan, ja sen jälkeen siirrytään seuraavan kakkoslapsen lapsiin - aina sisentäen niin, että sama numero on samalla sarkaimella. 1 Matti Meikäläinen, pso Liisa Teikäläinen 2 Pekka Matinpoika Meikäläinen, pso Aino A. Suomi 3 Kalle Pekanpoika Meikäläinen 3 Maria Pekantytär Meikäläinen 2 Leena Matintytär Meikäläinen, pso Sulo Susi 3 Aulis Sulonpoika Susi, pso Tanja Tiikeri 4 Eeva Auliksentytär Susi 3 Hannele Sulontytär Susi Luokka:Sukututkimus
Sergei Prokudin-Gorski

Sergei Mihailovitš Prokudin-Gorski (; 30. elokuuta (J: 18. elokuuta) 1863 Funikova Gora – 27. syyskuuta 1944 Pariisi) oli venäläinen kemisti ja valokuvaaja. == Elämä ja tuotanto == Prokudin-Gorski opiskeli kemiaa Pietarissa, Berliinissä ja Pariisissa sekä kehitti värivalokuvien tekniikkaa. Vuoden 1905 tienoilla hän hahmotteli suunnitelman uusien värivalokuvatekniikoiden käyttämisestä Venäjän keisarikunnan dokumentoimiseen. Hänen päämääränään oli käyttää kuvia Venäjän historian, kulttuurin ja modernisoinnin opettamiseen koululaisille. Hänen kuvaustekniikassaan käytettiin kameraa, joka otti yksivärisiä kuvia nopeassa sarjassa kolmen erivärisen (punainen, vihreä, sininen) suodattimen läpi lasilevyille. Heijastamalla yhdessä kaikkien kuvien läpi oikeansävyisellä valolla saatiin aikaiseksi alkuperäinen värimaisema. Hän kehitti myös tekniikan näiden kuvien vedostamiseksi paperille, mutta prosessi oli hankala ja aikaavievä. Prokudin- Gorski dokumentoi Venäjän keisarikuntaa vuosina 1909–1912 ja uudelleen vuonna 1915. Tsaari Nikolai II oli antanut hänen käyttöönsä erikoisvarustellun junanvaunun pimiöineen ja hänellä oli lupa matkustaa kielletyillä alueilla. Hänen kuvansa tarjoavat värikkään kuvan kadotetusta maailmasta: Venäjän keisarikunnasta ensimmäisen maailmansodan ja vallankumouksen aattona. Hänen kuvausaiheensa vaihtelivat keskiaikaisista kirkoista ja luostareista rautateihin ja tehtaisiin sekä Venäjän vaihtelevan väestön jokapäiväiseen elämään ja työntekoon. Prokudin-Gorski lähti Venäjältä vuonna 1918 ja asettui aluksi Norjaan, josta muutti myöhemmin Englantiin ja sieltä lopulta Ranskaan. Yhdysvaltain kongressin kirjasto hankki hänen kuvansa vuonna 1948 hänen perillisiltään. Kongressin kirjasto järjesti vuonna 2001 näyttelyn The Empire that was Russia, jota varten lasilevyt skannattiin ja värikuvat tuotettiin digitaalisesti. === Suomessa ja Karjalassa === Prokudin-Gorski matkusti myös Suomessa ja kuvasi muun muassa Saimaan rantoja ja Saimaan kanavaa, sekä Lappeenrantaa. Hän matkusti vuonna 1915 Karjalaan, jossa kuvasi muun muassa Muurmanskin rataa. Valikoima Prokudin-Gorskin värivalokuvia oli esillä Gallen- Kallelan museossa Tarvaspäässä vuonna 2013 näyttelyssä Värivalokuvia ennen värifilmiä. Tiedosto:Prokudin-Gorskii-08.jpg|Nuoria venäläisiä talonpoikaisnaisia, 1909. Tiedosto:Gorskii 04425u.jpg|Taidevalimo Jekaterinburgin lähellä, 1910. Tiedosto:Prokudin-Gorskii-19-v2.png|Mohammed Alim Khan, Buharan emiiri, 1911. Tiedosto:Prokudin-Gorskii-12.jpg|Omakuva Korolistskali-joella, 1912. Tiedosto:Gorskii. Austrian prisoners of war in Olonets province.jpg|Itävaltalaisia sotavankeja Itä-Karjalassa rakentamassa Muurmannin rataa, 1915. Tiedosto:Prokudin-Gorskii-09.jpg|Luostari Tverin alueella. Tiedosto:Gorskii 20246u.jpg|Rautatiesilta Suojoen yli Itä- Karjalassa, 1916. ==Lähteet== * * * ==Aiheesta muualla== * Prokudin-Gorski, Sergei Mihailovitš Prokudin-Gorski, Sergei Mihailovitš Prokudin-Gorski, Sergei Mihailovitš Prokudin-Gorski, Sergei Mihailovitš
DMT

DMT tarkoittaa seuraavia asioita: * Dimetyylitryptamiini, lyhenne DMT, useissa eläin- ja kasvilajeissa esiintyvä alkaloidi, jota käytetään myös päihteenä * DMT-modulointi (Discrete Multitone), tiedonsiirtotekniikka * Desoksimetyylitestosteroni on designsteroidi
Jerry García

Jerome John ”Jerry” García (1. elokuuta 1942 – 9. elokuuta 1995) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka tuli tunnetuksi psykedeelistä rockia soittaneen Grateful Dead -yhtyeen johtohahmona. Hän aloitti soittamisen pianosta, mutta siirtyi sitten kitaraan ja hallitsi lopulta monenlaisia kielisoittimia – huolimatta siitä, että hän oli menettänyt lapsuudessaan puutyöonnettomuudessa oikean kätensä keskisormen. García syntyi San Franciscossa, Kaliforniassa. Hän jätti koulunsa kesken vuonna 1960 ja liittyi armeijan palvelukseen. Vapaa-ajallaan hän soitti kitaraa ja totesi pian, ettei armeijan kuri sopinut hänelle. Hän sai vapautuksen liian monen luvattoman poissaolon jälkeen. Palattuaan Bay Arealle García lyöttäytyi yhteen Robert Hunter -nimisen runoilijan kanssa tekemään musiikkia. Myöhemmin Hunterista tuli Grateful Deadin pääsanoittaja. Noin neljän vuoden ajan García soitti akustista kitaraa ja banjoa, kunnes liittyi paikalliseen bluegrassia ja folkia soittavaan Mother McCree's Uptown Jug Champions -yhtyeeseen, jonka riveistä löytyivät myös muusikot Bob Weir ja Ron ”Pigpen” McKernan. Vuonna 1965 tästä ryhmästä tuli the Warlocks, joka puolestaan muutti nimensä myöhemmin saman vuoden aikana Grateful Deadiksi ja Garcia vaihtoi akustisen kitaran sähköiseen. García kuoli 9. elokuuta 1995 sydänkohtaukseen ollessaan kalifornialaisessa huume- ja alkoholiparantolassa. == Valikoitu diskografia == === Soololevyt === * Hooteroll? (1971) Howard Walesin kanssa * Garcia (1972) * Garcia (Compliments) (1974) * Reflections (1976) * Cats Under the Stars (1978) * Run for the Roses (1982) * Almost Acoustic (1988) * Lonesome Prison Blues (1992) * Blues From the Rainforest: A Musical Suite (1994) * Ladder to the Stars: Garcia Plays Dylan (2005) == Lähteet == * Jerry Garcia: The Collected Artwork, April Higashi, ISBN 1-56025-791-1 * Garcia: A Signpost to New Space, Jerry Garcia, Jann Wenner & Charles Reich, ISBN 0-306-81253-3 * A Long Strange Trip: The Inside History of the Grateful Dead, Dennis McNally, ISBN 0-7679-1186-5 == Aiheesta muualla == * The Jerry Site * JerryGarcia.com Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Amputoidut henkilöt Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet Luokka:Hipit
Michael Jeffery

Philip Michael Jeffery (12. joulukuuta 1937 – 18. joulukuuta 2020) oli australialainen kenraalimajuri evp. Hän toimi Länsi-Australian kuvernöörinä vuosina 1993–2000 ja koko Australian kenraalikuvernöörinä vuosina 2003-2008. Jeffery palveli Vietnamin sodassa ja hänet palkittiin Military Crossilla. Vuodesta 1975 hän komensi erikoisjoukkoja ja kehitti myöhemmin Australian terrorisminvastaisia suunnitelmia. Hän oli myös pääesikunnan varapäällikkö ennen siirtymistään siviiliin 1993. == Lähteet == Luokka:Australian kenraalikuvernöörit Luokka:Australialaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Albert I (Belgia)

Albert I (8. huhtikuuta 1875 Bryssel, Belgia – 17. helmikuuta 1934 Marche-les- Dames, Belgia) oli järjestyksessä kolmas Belgialaisten kuningas. Hän hallitsi vuosina 1909–1934. Hän oli edeltäjänsä, kuningas Leopold II:n veljenpoika. == Suku == Albert Léopold Clément Marie Meinrad syntyi Flanderin kreivi Philipin ja ruhtinatar Marie de Hohenzollern-Sigmaringenin nuorimpana poikana ja seurasi Belgian valtaistuimelle setäänsä Leopold II:ta. == Avioliitto ja lapset == Albert avioitui 2. lokakuuta 1900 Baijerin herttuatar Elisabeth Gabrielle Valérie Marien kanssa, jonka hän oli tavannut yhteisen sukulaisen hautajaisissa. Tämän vanhemmat olivat Wittelsbachin sukuun kuuluva Baijerin herttua Karl Theodor ja tämän puoliso Portugalin infanta Maria-Josepha. Heidät vihittiin morsiamen kotona Possenhofen linnassa Baijerissa. Heille syntyi kolme lasta: *Léopold Philippe Charles Albert Meinrad Hubertus Marie Miquel (3. marraskuuta 1901 – 25. syyskuuta 1983), Brabantin herttua, Belgian prinssi ja myöhemmin neljäs belgialaisten kuningas Leopold III *Charles Théodore Henri Antoine Meinrad (10. lokakuuta 1903, Bryssel – 1. kesäkuuta 1983, Oostende) oli Flanderin kreivi, Belgian prinssi ja sijaishallitsija. *Marie-José Charlotte Sophie Amélie Henriette Gabrielle (4. elokuuta 1906, Oostende – 27. tammikuuta 2001, Geneve, Sveitsi) oli Belgian prinsessa ja avoliittonsa kautta Italian kuningatar, avioitui Roomassa 8. tammikuuta 1930 Piemonten ruhtinas Umberto Nicola Tomasso Giovanni Marian (15. syyskuuta 1904 – 18. maaliskuuta 1983) kanssa. Umberto II:sta tuli Italian kuningas 9. toukokuuta 1946. == Kuningas == Albert nousi valtaan Leopold II:n kuoleman jälkeen 23. joulukuuta 1909. Hän määräsi vuonna 1913 yleisen asevelvollisuuden. Ensimmäisen maailmansodan alussa Albert otti armeijan johdon itselleen, ja hän sai kansalaisiltaan lisänimet Sotilaskuningas ja Ritarikuningas. Albert taisteli armeijoineen saksalaisia vastaan, kunnes Britannia ja Ranska pääsivät mukaan sotaan. Sodan loputtua hän palasi kotimaahan ja pääkaupunkiin juhlittuna sankarina. Ensimmäisen maailmansodan tapahtumiin liittyy myös hänen puolisonsa, saksalaissyntyisen kuningatar Elisabethin lausuma: "rautaesirippu on laskeutunut minun ja heidän (saksalaisten) väliin". Lausumaa on myöhemmin monesti siteerattu hivenen toisessa yhteydessä. Kuningatar Elisabethin nimeä kantavat musiikkikilpailut ovat yhdet maailman arvostetuimmista. Kuningas Albert I oli paljon värittömämpi hallitsija kuin edeltäjänsä. Hän kuoli patikointiretkellä Ardennien vuoristossa, Maasjoen laaksossa lähellä Namurin kaupunkia. Belgian muiden monarkkien tavoin hänet on haudattu Laekenin Neitsyt Marian kirkon kryptaan. == Lähteet == ==Aiheesta muualla == *Alakuloinen kuningas. Kuningas Albert I, ihmisvihaaja valtaistuimella, Suomen Kuvalehti, 02.11.1935, nro 44, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Albert I (Belgia) Albert I (Belgia) Albert I (Belgia)
Erkkeri

thumb|250px|Erkkereitä San Franciscossa. Erkkeri (vanh. karnappiTietosanakirja 1909, osa 11, Hakusana: karnappi) on ikkunallinen ulkonema talon rungossa. Erkkerin avulla saadaan lisää valoa huoneeseen, sillä valoa tulee yleensä kolmelta eri suunnalta. Usein se sijoitetaan joko olohuoneeseen tai ruokailutilaan. Se nostaa talon hintaa, mutta myös lisää talon näyttävyyttä ja laajentaa sisustusmahdollisuuksia. Erkkeri on luonteenomainen keskiajan ja pohjoiseurooppalaisen renessanssin arkkitehtuurille. Se on nykyäänkin eräänlainen sisustuselementti. Sillä luodaan vaihtelua ja ilmettä talon julkisivuun tai puutarhan puolelle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Rakennuksen runko Luokka:Arkkitehtuurin käsitteet Luokka:Asuinhuoneiston tilat
Asevelikylä

Asevelikylä () on osa-alue Vaasassa, joka muodostaa yhdessä Purolan kanssa Vaasan 23. kaupunginosan.Vaasan karttapalvelu (Julkiset palvelut > Kaupunginosat) Vaasan kiinteistötoimi Viitattu 23.1.2025 Alue sai alkunsa, kun kaupunki etsi rintamalta palaaville miehille sopivaa paikkaa perustaa oma koti. Vaasan kaupungintalolla pidettiin Akseli Rodénin johdolla kokous, jossa perustettiin yhdistys Vaasan rakentajat ry, jonka tehtävänä oli rintamalta palanneiden asuttamisessa auttaminen. Yhdistyksen perustamispäivä oli 5. kesäkuuta 1946. Myöhemmin, kun suurin osa taloista oli saatu valmiiksi, Vaasan rakentajat ry muutti nimensä vuonna 1951 Jukolan rakentajat ry:ksi, koska Kiemuratietä lukuun ottamatta teiden nimet Asevelikylässä tulevat Aleksis Kiven teoksesta Seitsemän veljestä (1870). Yhdistys keskittyi alueelle muuttaneiden asukkaiden auttamiseen ja neuvomiseen. Viimeiset alueen talot valmistuivat vuoteen 1956 mennessä. Asevelikylä valittiin vuoden kaupunginosaksi vuonna 2012. Vaasan kaupunginhallinnon tilastoalueista Asevelikylä kuuluu Huutoniemen suuralueeseen. Kartta Vuonna 2013 Asevelikylän alueella oli 1 131 asukasta. Asevelikylän koulu lakkautettiin keväällä 2016. == Kuvia Asevelikylästä == Tiedosto:18. Edvinin taidepuisto ja korsukylä, 1980-2000, kuva 26.5.2017.jpg | Edvininpolun taideteoksia Tiedosto:128. Rauhansilta, Jukolanpuisto, kuva 12.6. 2017.jpg | Rauhansilta Jukolanpuistossa == Lähteet == *
Transmeta

Transmeta oli vuosina 1995–2009 toiminut yhdysvaltalainen teknologiayritys. Se julkaisi kaksi x86-yhteensopivaa suoritinperhettä, Transmeta Crusoen ja Transmeta Efficeonin, joiden kehityksessä pääpaino on ollut alhaisella virrankulutuksella ja lämmöntuotolla. Novafora osti Transmetan vuonna 2008 http://sektori.com/uutinen/novafora-osti-transmetan/8539/ ja ajautui puolestaan itse konkurssiin 2009 http://www.eetimes.com/showArticle.jhtml?articleID=219100495. Crusoe- ja Efficeon-suorittimia on käytetty mm. kannettavissa tietokoneissa, Blade- palvelimissa sekä taulutietokoneissa. 10. elokuuta 2005 Transmeta julkisti ensimmäisen voitollisen neljännesvuosituloksensa. Transmetan palkkalistoilla oli Linus Torvaldsin ja Dave Taylorin kaltaisia alan kärkinimiä. Torvalds jätti Transmetan heinäkuussa 2003 voidakseen omistautua enemmän Linux-ytimen kehitystyölle. == Suoritinteknologia == Transmetan suorittimet ovat x86-yhteensopivia VLIW-suorittimia, jotka joutuvat x86-ohjelmia ajettaessa tulkkaamaan suoritettavaa ohjelmakoodia ajonaikaisesti. Tulkkaamisesta vastaa täysin ohjelmistopohjainen ratkaisu. Transmetan mukaan tällä lähestymistavalla saadaan useita teknisiä etuja: # Mikäli markkinajohtajat Intel ja AMD laajentaisivat x86-käskykantaa, Transmeta voisi ohjelmistopäivityksellä päivittää suorittimensa yhteensopiviksi uusien käskykantojen kanssa sen sijaan, että itse suorittimet olisi vaihdettava. # Suorituskykyä ja tehoa voidaan hienosäätää ohjelmallisesti vastaamaan markkinoiden tarpeita. # Olisi suhteellisen yksinkertaista korjata laitteisto- tai valmistusvikoja ohjelmallisilla korjauksilla. # Voitaisiin keskittyä paremmin parantamaan suoritinytimen ominaisuuksia tai alentamaan sen virrankulutusta ilman, että tarvitsisi huolehtia kuudentoista vuoden taaksepäin yhteensopivuuden säilyttämisestä. # Suoritin voisi emuloida useita muita arkkitehtuureja, mahdollisesti jopa yhtä aikaa. Ennen ensimmäisten tuotteidensa julkaisua Transmeta lupasi paljon, mutta tammikuussa 2000 julkaistun alkuperäisen Crusoen (TM3200) heikko suorituskyky kuitenkin heikensi vakavasti Transmetan uskottavuutta. Sen virrankulutus oli huomattavasti Intelin ja AMD:n tuon aikaisia suorittimia alhaisempi, mutta loppukäyttäjälle ero (esimerkiksi akun käyttöajassa) oli ainoastaan marginaalinen. Kaupallisesti Crusoe- ja Efficion- suoritinperheet olivat yritykselle pettymys. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Studly Work: Talking Transmeta with Linus Torvalds Luokka:Yhdysvaltalaiset tietotekniikkayhtiöt Luokka:Puolijohdevalmistajat
Julia (Caesarin täti)

Julia (kuoli 69 eaa.) oli roomalaiseen Julius-sukuun kuuluva nainen, joka oli Julius Caesarin täti ja Gaius Mariuksen vaimo. Häntä kutsuttiin myös nimellä Julia Maria. Plutarkhoksen mukaan Marius meni naimisiin patriisisäätyyn kuuluvan Julian kanssa, koska hänellä ei muuten olisi ollut mahdollisuuksia päästä senaatin suosioon. Pari sai yhden lapsen Gaius Marius nuoremman. Julia selvisi Sullan hirmuvallasta vain maineensa ansiosta. Julius Caesar piti tätinsä hautajaisissa vuonna 69 eaa. kuuluisaksi tulleen hautajaispuheen. Luokka:Antiikin Rooman naiset Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Vuonna 69 eaa. kuolleet
Perry Farrell

Perry Farrell (s. Perry Bernstein 29. maaliskuuta 1959 New York City) on yhdysvaltalainen muusikko, joka on vaikuttanut yhdysvaltalaisen vaihtoehtorockin luomiseen. Hänen taiteilijanimensä on sanaleikki englanninkielisestä termistä peripheral, (), mutta myös hänen veljensä nimi on Farrell. Farrell johti alternative metal -yhtyeitä Psi-com, Jane's Addiction ja Porno for Pyros. Ennen Jane's Addictionin hajoamista vuonna 1991 Farrell, Ted Gardener ja Marc Geiger loivat Lollapalooza-festivaalin, jonka alkuperäinen tarkoitus oli olla yhtyeen jäähyväiskiertue. Festivaali jäi kuitenkin itsessään elämään aina vuoteen 1997 asti. Vuonna 2001 Farrell julkaisi soololevyn Song Yet to be Sung, jonka sanoituksiin oli otettu vaikutteita juutalaisesta mystiikasta, Kabbala-uskonnosta. Hän toimii myös ajoittain DJ:nä nimellä DJ Peretz. Farrell herätti henkiin Jane's Addictionin ja Lollapalooza-festivaalin vuonna 2003. Uudelleenkoottu yhtye julkaisi kriitikoiden arvostaman levyn Strays. Yhtye teki Yhdysvaltojen ja Euroopan kiertueen, mutta sisäiset riidat johtivat bändin toiseen hajoamiseen vuonna 2004. Tämän jälkeen Perry on perustanut uuden yhtyeen nimeltä The Satellite Party, joka debytoi Los Angelesissa The Key Clubilla vuoden 2005 heinäkuussa. Yhtyeen debyyttialbumi Ultra Payloaded julkaistiin vuonna 2007. Perry on naimisissa tanssija Etty Farrellin kanssa ja heillä on yhteinen poika, Hezron. Farrellin aikaisempia naisystäviä ovat olleet nuorena kuollut taiteilijatar Xiola sekä Casey Niccoli, jotka muodostivat pohjan monille Jane's Addiction -yhtyeen kappaleille ja levyjen teemoille. Niccoli ohjasi seurusteluaikanaan Farrellista ja Jane's Addictionista osittain fiktiivisen elokuvan Gift. == Yhtyeitä == * Psi-com * Jane's Addiction * Porno for Pyros * The Satellite Party == Kirjallisuutta == * Mullen, Brendan: Whores: An Oral Biography of Perry Farrell and Jane's Addiction, ISBN 0-306-81347-5 == Aiheesta muualla == *Xiola.org - kattava englanninkielinen fanisivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Jane’s Addiction
Uruk-hai

Uruk-hai ovat J. R. R. Tolkienin Taru sormusten herrasta -kirjasarjassa valioörkkejä, jotka Saruman loi. Ne ovat vahvempia, suurempia ja älykkäämpiä kuin tavalliset örkit. Uruk-hait kestävät myös paremmin päivänvaloa, kuin tavalliset örkit. Kirjassa uruk-hai ja tavalliset örkit esitetään kahtena eri örkkirotuna. Peter Jacksonin ohjaamassa Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiassa sen sijaan Gandalf sanoo Elrondille Sarumanin luoneen uuden örkkilajin yhdistelemällä hiisi-ihmisiä ja örkkejä, eikä elokuvissa näytetä Rautapihassa syntyvän muita örkkejä kuin uruk-haita. Myös useissa peleissä Mordorilla on tavallisia, joskin hieman vahvempia örkkejä, muttei ainuttakaan uruk-haita, kun taas Rautapihalla ei ole muita örkkejä kuin uruk- hai. Kuten muutkin örkit, myös uruk-hai olivat joskus haltioita. == Lähteet == Luokka:Keski-Maan olennot de:Figuren in Tolkiens Welt#Orks nl:Ork (Tolkien)#Uruk-hai
Pärnumaa

Pärnumaa on yksi 15:stä Viron maakunnasta. Se sijaitsee Viron lounaiskolkassa Riianlahden rannikolla Pärnun kaupungin ympärillä. Pärnu on maakunnan pääkaupunki. Pärnumaan asukasluku on noin 88 000\. Maakunnan pinta-ala on 5 419 km², ja se on pinta-alaltaan maan suurin. == Kaupungit ja kunnat == Vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen Pärnumaa koostuu seitsemästä kunnasta, joista yksi on kaupunki. Ennen kuntauudistusta kuntia oli 19. Muutoksessa kaksi Läänemaan kuntaa, Lihula ja Hanila, siirrettiin osaksi Pärnumaata. Maakunnan kunnat ovat (asukasluku 1.1.2018): ;Kaupungit * Pärnu, 51 649 as. ;Kunnat * Häädemeesten kunta, 4 985 as. * Kihnun kunta, 702 as. * Läänerannan kunta, 5 494 as. * Põhja-Pärnumaan kunta, 8 435 as. * Saarden kunta, 4 722 as. * Torin kunta, 11 694 as. ==Väestö== Vuonna 2011 silloisella Pärnumaalla oli 82 598 asukasta, joista 73 449 (88,9 %) oli virolaisia, 6 699 (8,1 %) venäläisiä ja 2 357 (2,9 %) muita kansallisuuksia. == Talous == Maakunnan teollisuudenaloja ovat metsä- ja puuteollisuus, metalli-, vaate- ja elektroniikkateollisuus. Näiden lisäksi maakunnassa työllistää turvetuotanto sekä matkailu ja kylpylätoiminta. == Hallinto ja politiikka == Pärnumaa muodostaa Viron riigikogun vaalien vaalipiirin numero 12, josta valitaan kahdeksan kansanedustajaa Viron 101-jäseniseen parlamenttiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Mesoamerikkalaiset kalenterit

Mesoamerikkalaisilla kalentereilla tarkoitetaan mayojen, atsteekkien ja muiden mesoamerikkalaiseen kulttuuripiiriin kuuluvien kansojen ennen espanjalaisten valloittajien saapumista 1500-luvulla käyttämiä kalentereita. Niillä oli yleensä rituaalinen tai uskonnollinen merkitys. Espanjalaiset valloittajat toivat Väli-Amerikkaan ensin juliaanisen kalenterin, jonka myöhemmin syrjäytti nykyisinkin käytössä oleva gregoriaaninen kalenteri. Silti joissakin alkuperäiskansojen yhteisöissä on edelleen käytössä perinteinen tapa laskea päiviä. Kaikki mesoamerikkalaiset kulttuurit käyttivät 260 päivän kiertoon perustuvaa rituaalista kalenteria, joista esimerkkinä on mayojen tzolkin. Useissa Mesoamerikan kulttuureissa ihmisille annettiin syntymäpäivänä nimi tai nimeen kuuluva lisänimi, joka oli tuon kalenterin päivän nimi. Tämä 260 päivän kierto oli yhtenevä aurinkovuoden kanssa siten, että 52 vuoden jälkeen nämä kaksi kalenterijaksoa kohtasivat toisensa. 52 vuoden kiertojakso, jota kutsutaan kalenterikierroksi, oli hyvin merkittävä. Yleisesti yksityiskohtaisia rituaaleja vietettiin tuon jakson päätteeksi: kaikki tulet sammutettiin, vanhoja keramiikka-astioita rikottiin ja sytytettiin uusi tuli symboloimaan uutta alkua. Uskottiin, että tietty tapahtuma tapahtui tarkalleen uudelleen samana päivänä 52 vuotta myöhemmin noudattaen tätä 52 vuoden jaksoa. Mesoamerikkalaiset pitivät 52 vuoden jaksoa kaikkein tärkeimpänä ajanjaksona. Poikkeuksen tähän teki Mesoamerikan klassisella kaudella mayaeliitti, joka antoi erityisen merkityksen mayojen Long Count-kalenterille. Myös muita kalenterijaksoja ylläpidettiin, kuten esimerkiksi kuukalenteria ja muiden astronomisten kohteiden jaksoihin perustuvia kalentereita, joista tärkein oli Venus-planeettaan perustuva. ==Aiheesta muualla== * Strange Horizon'in artikkeleita: Mesoamerikkalaiset kalenterit Luokka:Kalenterit
Monitori

Monitori voi tarkoittaa seuraavia: * monitori, tietokonenäyttö tai muu näyttölaite tai mikä tahansa tarkkailu- tai valvontalaite * monitorikaiutin, jolla seurataan äänitystä tai esitystä * monitorialus, panssarilaiva * Monitori, Turun kaupungin ja Kelan yhteinen palvelupiste.
Vincent Gallo

Vincent Gallo (s. 11. huhtikuuta 1961 Buffalo, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, taiteilija, moottoripyöräilijä, break-tanssija, malli ja muusikko. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat kulttimaineen saavuttanut elokuva Buffalo 66 ja viime aikoina festivaaliyleisöjä kuohuttanut, ristiriitainen The Brown Bunny. Gallo oli nuoruudessaan tekemisissä myös New Yorkin underground- kulttuurin kanssa ja hän soitti muun muassa Jean-Michel Basquiatin kanssa Gray-nimisessä kokeellisessa yhtyeessä. Hän on tunnettu kitkeristä kommenteista kriitikoita, fanejaan sekä ohjaamiaan näyttelijöitä kohtaan. == Diskografia == * It Took Several Wives (1982) Bohack-yhtyeen kanssa * The Way It Is (1984) elokuvamusiikkia * Arizona Dream (1993) * Buffalo 66 (1998) elokuvamusiikkia * When (2001) * So Sad (2001) single * Honey Bunny (2001) single * Recordings Of Music For Film (2002) == Aiheesta muualla == * Vincent Gallon virallinen kotisivu Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset muusikot Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt