EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Frans Leonard Lindbohm

Frans Leonard Valdemar Lindbohm (31. heinäkuuta 1882 Uurainen – 22. helmikuuta 1952 Mikkeli) oli suomalainen evankelis-luterilaisen kirkon pappi (1908–1917) ja myöhemmin baptistisaarnaaja.Toivola 1983, s. 44–45 == Elämäkerta == === Ura kirkon pappina === Lindbohm valmistui Kuopion yhteiskoulusta ylioppilaaksi vuonna 1902 ja suoritti teologisen erotutkinnon 1908. Lindbohm vihittiin papiksi 1908 ja hänet määrättiin Sortavalan papiston apulaiseksi sekä Suomen Evankelisen Seuran saarnaajaksi. Lindbohm toimi myös uskonnonopettajana Sortavalan seminaarissa. Lindbohm valittiin vuonna 1909 Aunuksen kirkkoherraksi, mutta kuvernööri ei sallinut hänen astua virkaan. Kotiuduttuaan Lindbohm hakeutui Suomen Lähetysseuraan nuorisotyöntekijäksi. === Ura baptistisaarnaajana === Lindbohm erosi papin virasta ja luterilaisesta kirkosta vuonna 1917. Taustalla oli vakuuttuneisuus, ettei hän kykenisi enää toimimaan lapsikasteen pohjalla. Lindbohm liittyi ensin helluntaiherätykseen ja toimi evankeliumin julistustyössä. Vuonna 1931 Lindbohm liittyi Suomen Baptistikirkkoon ja samana vuonna hänet valittiin ulkomaan sihteeriksi. Vuonna 1932 Lindbohm liittyi yhdyskunnan hallitukseen. Lindbohmin esiintymistä on kuvattu kuvarikkaaksi ja sydämelliseksi; hän osasi huomioida olosuhteet ja valitsi tekstit tilanteen mukaan. Lindbohm puhutteli erityisesti teollisuudessa työskenteleviä ja piti lukuisia puhetilaisuuksia eri teollisuuslaitoksissa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Baptismi Suomessa Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomalaiset evankelistat Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Vilho Malin

Vilho Malin (1865 Kalvola – 11. helmikuuta 1938 Läskelä) oli suomalainen baptistisaarnaaja. Malin toimi saarnaajana Yhdysvalloissa sekä Suomessa muun muassa Hammaslahdella sekä Tampereen baptistiseurakunnassa. Malin siirtyi Vapaakirkkoon vuonna 1935.Toivola 1983, s. 46–47 == Elämäkerta == Malin tuli uskoon 1800-luvun loppupuolella ja hän liittyi Suomen Baptistikirkkoon ollen yhdyskunnan ensimmäisiä työntekijöitä. Alkuaikoina Malin työskenteli Pohjois- Karjalassa ja hänen työnsä kautta uskoon tuli satoja. Vuonna 1907 Malin kutsuttiin Yhdysvaltoihin, jossa hänen perheensä asettui Michiganin osavaltioon. Malin toimi viisi vuotta Hancockin suomalaisen baptistiseurakunnan saarnaajana. Vuonna 1912 Malinit vierailivat Suomessa pitäen kokouksia ympäri maata. Samana vuonna he aloittivat Yhdysvalloissa Fitchburgin baptistiseurakunnan palveluksessa. Vuonna 1926 Malinit palasivat Suomeen ja hän toimi muun muassa Hammaslahdella. Tampereen seurakunnan saarnaaja Malin oli vuodet 1927–1928. Vuonna 1935 Hammaslahden seurakunta purkautui ja Malinit liittyivät Joensuun vapaaseurakunnan jäseneksi. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Baptismi Suomessa Luokka:Suomalaiset evankelistat Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Tero Erkkilä

Tero Tatu Juhana Erkkilä (s. 9. maaliskuuta 1974 Lahti) on suomalainen politiikan tutkija, joka on toiminut yleisen valtio-opin professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa 1. tammikuuta 2020 lähtien.Curriculum Vitae, Tero Erkkilän kotisivut, viitattu 12.2.2023.Menestys kansainvälisissä vertailuissa hivelee suomalaisia, mutta mihin suuntaan ranking-tulokset ohjaavat politiikkaa?, Helsingin yliopisto, 3.5.2021, viitattu 12.2.2023. Hän on ollut myös valtio-opin dosentti Turun yliopistossa vuodesta 2015 lähtien.Julkinen opetusnäyte dosentuuria varten 8.9.2015 (VTT Tero Erkkilä), Turun yliopisto, 31.8.2015, viitattu 12.2.2023. Erkkilä valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2000 ja väitteli valtiotieteiden tohtoriksi samassa yliopistossa vuonna 2010.Hallinnon avoimuuden tavoite ei ole enää yksin demokratia, Helsingin yliopiston tiedote, Suomen Tietotoimisto, 19.5.2010, viitattu 12.2.2023. Erkkilä kertoo tutkivansa ”transnationaalista hallintoa, julkisia instituutioita ja kollektiivisia identiteettejä”.Tero Erkkilän kotisivut, viitattu 12.2.2023. "His research interests include transnational governance, public institutions, and collective identities." Erkkilä on toiminut myös Jouko Skinnarin eduskunta- avustajana vuosina 1998–2001. == Julkaisut == * Tero Erkkilä & Teija Tiilikainen: Avain EU-käsitteisiin. Helsinki: Eurooppatiedotus, 2008. * Tero Erkkilä: Reinventing Nordic openness: transparency and state information in Finland (väitöskirja). Helsinki: Helsingin yliopisto, 2010. * Tero Erkkilä: Government Transparency: Impacts and Unintended Consequences. Lontoo: Palgrave Macmillan, 2012. * Tero Erkkilä (toim.): Global University Rankings: Challenges for European Higher Education. Lontoo: Palgrave Macmillan, 2013. * B. Guy Peters, Tero Erkkilä & Patrick von Maravić: Public Administration: Research Strategies, Concepts, and Methods. Lontoo: Routledge, 2015. * Tero Erkkilä & Ossi Piironen: Rankings and Global Knowledge Governance: Higher Education, Innovation and Competitiveness. Lontoo: Palgrave Macmillan, 2018. * Tero Erkkilä: Ombudsman as a Global Institution: Transnational Governance and Accountability. Lontoo: Palgrave Macmillan, 2020. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Tero Erkkilä Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa luokka:Suomalaiset politiikan tutkijat luokka:Suomalaiset professorit luokka:Helsingin yliopiston professorit luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Blanca Paloma

Blanca Paloma Ramos Baeza (s. 9. kesäkuuta 1989 Elche, Espanja), tunnettu myös pelkällä nimellä Blanca Paloma, on espanjalainen laulaja, lavastussuunnittelija ja pukusuunnittelija. Hän edusti Espanjaa vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa Liverpoolissa kappaleella ”Eaea”, voitettuaan maan karsinnan Benidorm Festin. == Ura == Blanca Paloma syntyi ja kasvoi Elchessä. Valmistuttuaan Miguel Hernándezin Elchen yliopistosta kuvataiteen kandidaattina hän muutti Madridiin jatkaakseen uraansa. Vuonna 2022 Blanca Paloma osallistui Benidorm Festiin kappaleella ”Secreto de agua”. Finaalissa hän sijoittui viidennelle sijalle 61 pisteellä. Seuraavana vuonna hän osallistui Benidorm Festin kappaleella ”Eaea”. Hän esiintyi toisessa semifinaalissa ja pääsi finaaliin. Finaalissa hän sijoittui ensimmäiselle sijalle 169 pisteellä ja siten hän edusti Espanjaa vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa Liverpoolissa. == Diskografia == === Singlet === * ”Secreto de agua” (2021) * ”Niña de fuego (canción del fuego fatuo medley)” (2022) * ”Eaea” (2022) == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset laulajat Luokka:Lavastajat Luokka:Pukusuunnittelijat Luokka:Espanjan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2023 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anton Mustonen

Anton Mustonen (16. tammikuuta 1875 Nurmes – 1. toukokuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen baptistisaarnaaja. Mustonen toimi kiertävänä matkasaarnaajana sekä hengellisen työn johtajana Helsingissä.Toivola 1983, s. 48–49 == Elämäkerta == Mustonen syntyi Nurmeksessa ja muutti nuoruusvuosinaan Tampereelle. Siellä hän tuli uskoon ja liittyi 1897 Tampereen baptistiseurakuntaan. Mustonen valittiin 1899 nuorisotyönjohtajaksi ja vuonna 1905 Turun lähetysjuhlilla baptistiyhdyskunnan matkasaarnaajaksi. Mustonen toimi matkasaarnaajana useilla vapaan kristillisyyden piirissä tuntemattomilla alueilla sekä Pietarissa että Inkerissä. Vuonna 1925 Mustonen muutti Helsinkiin, jossa hän aloitti hengellisen työn jonka tuloksena syntyi Tabernaakkeli Lähetys ry. Mustonen toimi yhdistyksen johtajana ja saarnaajana kuolemaansa saakka. Vuosina 1907–1921 Mustonen toimi baptistiyhdyskunnan hallituksessa. Mustonen esiintyi viimeisen kerran julkisesti vuoden 1940 kesäjuhlilla Tampereella. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Baptismi Suomessa Luokka:Suomalaiset evankelistat Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Roman Simovytš

Roman Simovytš, , (28. helmikuuta 1901 Snjatyn, Galitsia – 30. heinäkuuta 1984 Lviv, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen säveltäjä ja opettaja. Simovytš opiskeli säveltämistä ja Vilém Kurzin oppilaana pianonsoittoa Prahan konservatoriossa ja myöhemmin säveltämistä Vítězslav Novákin oppilaana. Hän toimi vuodesta 1936 opettajana Drohobytšissa ja Stanyslavivissa (nyk. Ivano-Frankivsk) ja opetti vuodesta 1951 Lvivin konservatoriossa, jossa professorina 1963 alkaen. Hän on säveltänyt baletin Sopilka Dovbuša (1948), seitsemän sinfoniaa, sinfonisia runoja ja paljon pienimuotoisia sävellyksiä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Simovych, Roman Ukrainian Live Luokka:Ukrainalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Esteri Mäki

Esteri Mäki (1. lokakuuta 1906 Kylmäkoski – 24. joulukuuta 1963 Jyväskylän maalaiskunta) oli suomalainen baptistievankelista. Mäki toimi evankelistana Pirkanmaan eteläosissa sekä Keski-Suomessa vuodesta 1952 lähtien.Toivola 1983, s. 50–51 Mäki toimi aluksi vapaakirkollisten piirissä, mutta siirtyi baptisteihin myöhemmin. Hän toimi hengellisessä työssä vuodesta 1947 lähtien täysipäiväisesti. Alkujaan Mäki työskenteli kotiseudullaan Kylmäkoskella ja sen lähiympäristössä. Vuonna 1952 Mäki muutti Keski-Suomeen, missä hän työskenteli loppuikänsä. Hän raivasi uusia alueita, joissa vapaakristilliset julistajat eivät olleet aikaisemmin toimineet. Vuodesta 1957 lähtien Mäki asui Kolun kunnalliskodissa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Baptismi Suomessa Luokka:Suomalaiset evankelistat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Jaakko Nostaja

Jaakko Nostaja (20. elokuuta 1867 Jurva – 26. joulukuuta 1901 Vaasa) oli suomalainen puuseppä ja baptistisaarnaaja. Nostajaa pidetään suomalaisen baptistiliikkeen merkkimiehenä sekä järkkymättömänä julistajana. Nostaja toimi erityisesti Etelä-Pohjanmaalla, mutta hän ulotti julistusmatkansa myös sen ulkopuolelle.Toivola 1983, s. 48–49 == Elämäkerta == Vuonna 1889 Nostaja valittiin Jurvan baptistiseurakunnan johtajaksi ja saarnaajaksi. Hänen vaikutuksestaan Jurvan seurakunta kasvoi suuresti. Vuosina 1894–1895 Nostaja oli oppilaana ruotsalais-suomalaisessa saarnaajakoulussa Vaasassa ja Petolahdella. Nostaja teki vuonna 1897 julistusmatkan Poriin ja Luvialle polkupyörällä. Nostajan evankelioimismatka kesti kaksi kuukautta. Nostaja suunnitteli suomalaisen baptistiyhdyskunnan perustamista, mutta se jäi toteutumatta ruotsinkielisten vastustuksen vuoksi. Nostaja oli Totuuden Kaiku -lehden perustajajäsen ja kirjoitti aktiivisesti artikkeleita. Hän kuoli yllättäen 34-vuotiaana tapaninpäivänä 1901. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Baptismi Suomessa Luokka:Suomalaiset evankelistat Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1901 kuolleet
Matti Nurmela

Matti Nurmela (29. joulukuuta 1884 Jurva – 19. helmikuuta 1940 Jurva) oli suomalainen puuseppä ja baptistisaarnaaja. Nurmela toimi Jurvan baptiseurakunnan pitkäaikaisena johtajana.Toivola 1983, s. 54–56 == Elämäkerta == Nurmela syntyi baptistiperheeseen ja oli kosketuksissa hengellisten asioiden kanssa jo varhain. Uskonratkaisunsa Nurmela teki kuitenkin vasta 26-vuotiaana J. G. Kokin ulkoilmakokouksessa Viitalan pihamaalla. Nurmela oli ammatiltaan puuseppä ja saavutti myöhemmin jakamatonta suosiota. Nurmela hoiti sekä kunnan että osuustoimintaliikkeen monia luottamustehtäviä. Pian uskoon tulonsa jälkeen Matti Nurmela valittiin Jurvan baptistiseurakunnan saarnaajaksi ja muutamia vuosia myöhemmin sen johtajaksi. Näissä tehtävissä Nurmela toimi kuolemaansa saakka. Nurmelaa on luonnehdittu ennen kaikkea hengellisenä puhujana. Nurmelan saarnat olivat Kristus-keskeisiä. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Baptismi Suomessa Luokka:Suomalaiset evankelistat Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Hot rod

pienoiskuva|Muunneltu vuoden 1932 Ford-malli klassisella liekkikoristeella. Hot rod on auto, jonka nopeutta ja kiihtyvyyttä on parannettu virittämällä tai vaihtamalla osia. Hot rod -kulttuuri on suosittua lähtömaansa Yhdysvaltojen lisäksi Kanadassa, Australiassa, Isossa-Britanniassa, Ruotsissa ja Suomessa. Hot rodin harrastajat esittelevät työnsä tuloksia autonäyttelyissä, joista merkittävimpiä on yhdysvaltalainen Detroit Autorama. Hot rod -liike sai alkunsa eteläkalifornialaisten nuorten 1920- ja 1930-luvuilla perustamista autokerhoista, joissa jaettiin tietoa, käytiin vaihtokauppaa autonosilla ja ajettiin kilpaa kuivilla järvenpohjilla autiomaassa. Termin ’hot rod’ on arveltu alun perin tarkoittaneen varastettua autoa, johon vaihdettiin moottori ja muita osia sekä uusi maalipinta. Vuonna 1948 Robert E. Petersen alkoi julkaista Hot Rod -lehteä eikä mennyt kauaakaan, kun aihetta käsitteleviä lehtiä ilmestyi useita ja hot rodista tuli yleisesti hyväksytty kilpa-autoilun muoto. Nykyään hot rod -kulttuuri on levinnyt ympäri maailmaa, myös Suomeen. Harrastajien keskuudessa ovat suosittuja etenkin 1920- ja 1930-lukujen Ford- mallit. Ilmiön pohjalta on tehty myös useita elokuvia ja televisiosarjoja, kuten Svengijengi ’62 ja Top Gear. == Katso myös == * Finnish Hot Rod Association harrasteajoneuvojärjestö ja lajijärjestö * V8-Magazine suomalainen autoharrastajien aikakauslehti == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Autot Luokka:Yhdysvaltalainen kulttuuri
Hanna Rönkä

Hanna Rönkä (27. elokuuta 1887 Iisalmi – 29. syyskuuta 1949 Joensuu) oli suomalainen baptistievankelista. Rönkä toimi aluksi Pelastusarmeijan upseerina ja myöhemmin baptistisena evankelistana.Toivola 1983, s. 50–51 Rönkä kasvoi herännäiskodin ilmapiirissä ja tuli uskoon 14-vuotiaana Pelastusarmeijan kokouksessa. Myöhemmin Rönkä suoritti Pelastusarmeijan kadettikoulun ja omistautui kokonaan tähän työhön. Rönkä vieraili usein baptistien kokouksissa, joissa hän tutustui evankelista Jenny Vuojärveen. Rönkä ja Vuojärvi ryhtyivät pitämään yhdessä baptistisia kokouksia. Vuonna 1919 Rönkä meni J. G. Kokin kasteelle baptistien kesäjuhlilla ja liittyi Hammaslahden baptistiseurakuntaan. Rönkä kiersi ympäri Suomea julistustyössä ja erityisesti hänen työnsä tuli tunnetuksi Karjalassa. Rönkä kuoli syöpään vuonna 1949. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Baptismi Suomessa Luokka:Suomalaiset evankelistat Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet Luokka:Pelastusarmeija Suomessa
Kustaa Vilhelm Siiriäinen

Kustaa Vilhelm Siiriäinen (6. huhtikuuta 1876 Ristiina – 30. tammikuuta 1946) oli suomalainen koneasiamies ja baptistisaarnaaja. Siiriäinen tuli uskoon Vapaiden Evankelisten Kristittyjen piirissä nuoruusvuosinaan ja tutustui pian suomalaiseen baptistiliikkeeseen. Siiriäinen liittyi baptisteihin 1900-luvun vaihteessa.Toivola 1983, s. 62–63 Siiriäinen toimi 1900-luvun vaihteessa kiertävänä koneasiamiehenä pääasiassa Raja-Karjalassa. Työnsä ohessa Siiriäinen alkoi julistaa evankeliumia kahdenkeskisissä keskusteluissa ja yleisissä kokouksissa. Hän jätti myöhemmin koneasiamiehen tehtävät ja omistautui kokonaan saarnaajaksi. Siiriäinen teki usein saarnamatkoja Inkeriin. Vuonna 1913 Siiriäinen valittiin suomalaisen baptistiyhdyskunnan hallitukseen ja palveli tässä tehtävässä vuosikymmenien ajan. Siiriäistä on kuvattu uskolliseksi, tyyneksi ja asialliseksi saarnaajaksi, joka oli luonteeltaan vakava ja harkitseva. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Baptismi Suomessa Luokka:Suomalaiset evankelistat Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1946 kuolleet
Edvard Tervonen

Edvard Tervonen (1. maaliskuuta 1868 Pietari – 9. marraskuuta 1948 Oulainen) oli baptistisaarnaaja. Tervonen toimi baptistiliikkeen matkasaarnaajana sekä seurakunnan johtajana Keski-Pohjanmaalla parinkymmenen vuoden ajan.Toivola 1983, s. 64–66 == Elämäkerta == Tervonen syntyi Pietarissa 1868 ja hän vietti lapsuus- ja nuoruusvuotensa Neva-joen rannalla, vastapäätä Pietari-Paavalin linnaa. Tervonen tutustui kristinuskoon äitinsä välityksellä. Tervonen alkoi vierailla Pietarissa uskovaisten kokouksissa. Tervosesta tuli 1800-luvun lopulla saarnaaja ja samalla hän siirtyi Suomeen julistustyöhön. Tervonen liikkui ympäri Suomea ja välillä hän vieraili Inkerissä ja Pietarissa. Tervonen työskenteli noin parinkymmenen vuoden ajan Oulaisissa, missä hänen ympärilleen muodostui pieni seurakunta. Vuonna 1924 perhe muutti sieltä pois, mikä oli raskas isku seurakunnalle. Tervonen toimi vuosikymmenten ajan myös Totuuden Kaiku -lehden avustajana. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Baptismi Suomessa Luokka:Suomalaiset evankelistat Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Toivo Tervonen

Toivo Tervonen (4. syyskuuta 1904 Pietarsaaren maalaiskunta – 6. marraskuuta 1977) oli baptistisaarnaaja. Tervonen toimi baptistiliikkeen nuorisosihterinä, Turun baptistiseurakunnan saarnaajana sekä Yhdysvalloissa.Toivola 1983, s. 64–66 == Elämäkerta == Tervonen syntyi Forsbyssä 1904 baptistisaarnaaja Edvard Tervosen perheeseen ja koki omakohtaisen uskoontulon jo nuorena. Uuden murroksen hän koki äitinsä kuolinvuoteella 1929, jolloin hän lupasi elämänsä julistustyöhön. Tervonen opiskeli ruotsinkielisten baptistien saarnaajakoulussa Vaasassa ja työskenteli pääasiassa suomalaisella kentällä. Tervonen tuli tunnetuksi ympäri Suomen nuorisosihteerinä ja oli mukana monissa sen ajan herätyksissä. Vuonna 1932 Tervonen palveli Turun baptistiseurakunnan saarnaajana. Vuonna 1936 Tervoset lähtivät Yhdysvaltoihin ja he työskentelivät myös Kanadassa. Tervoset välittivät evankeliumia radion välityksellä suomeksi ja englanniksi. Eeva-puolison kuoltua Toivo Tervonen sai uuden avun evankeliumityöhönsä avioituessaan Helena-vaimonsa kanssa 1946. Vuonna 1963 Helena ja Toivo Tervonen sekä David-poika vierailivat Suomessa. He olivat mukana baptistiyhdyskunnan kesäkonferenssissa Vaajakoskella. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Baptismi Suomessa Luokka:Suomalaiset evankelistat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Topias Vainonen

Topias Vainonen (7. joulukuuta 1904 Inkeri – 2. lokakuuta 1967 Yhdysvallat) oli suomalainen baptistisaarnaaja. Vainonen toimi suomalaisen baptistiliikkeen matkasaarnaajana ja seurakunnan johtajana Kanadassa ja Yhdysvalloissa.Toivola 1983, s. 69–70 == Elämäkerta == Vainonen syntyi Inkerissä 1904. Kansakoulun jälkeen hän meni opettajaseminaariin tarkoituksenaan valmistua opettajaksi. 1920-luvulla paikkakunnalla oli kuitenkin herätystä, ja Vainonen tuli uskoon. Vainosen äiti oli kristitty, mutta isä ankara uskonnon vastustaja. Uskoontulonsa jälkeen Vainonen joutui lähtemään kotoa, ja hän pakeni saarnaaja August Jauhiaisen luokse. Vainonen alkoi todistaa uskosta. Vuoden 1930 paikkeilla evankeliumin julistaminen Inkerissä muodostui suorastaan mahdottomaksi. Vainonen vangittiin, ja hänet karkotettiin kolmeksi vuodeksi pakkotyöhön Suomen rajan läheisyyteen. Hän pakeni Suomeen 7. joulukuuta 1930. Vainonen saapui Suomessa Tampereelle, jossa hän otti innokkaasti osaa seurakuntatyöhön. Vuonna 1933 hän matkusti Viroon ja viipyi siellä pari vuotta opiskelemassa Tallinnassa Viron baptistien teologisessa seminaarissa. Vuonna 1938 Vainonen matkusti Kanadaan ja työskenteli Toronton suomalaisessa baptistiseurakunnassa. Vuonna 1949 hän muutti Yhdysvaltoihin ja toimi Painesvillen baptistiseurakunnan johtajana kuolemaansa saakka. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Baptismi Suomessa Luokka:Suomalaiset evankelistat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
CAMM (ohjus)

CAMM () on MBDA:n ilmatorjuntaohjusten perhe. Ohjusperhe on tarkoitettu käyttöön maalta, mereltä ja ilmasta torjumaan nopeita lentokoneita, helikoptereita ja risteilyohjuksia sekä matalalla lentäviä meriohjuksia. Ohjus on kehitetty Yhdistyneen kuningaskunnan tarpeisiin, jossa se on osa Future Local Anti-Air Defence System (FLAADS) -järjestelmää Type 23 -frigateissa nimellä Sea Ceptor. Ohjus korvasi aiemman Sea Wolfin. Maalta laukaistavasta mallista käytetään nimeä Land Ceptor. == Lähteet == Luokka:Ilmatorjuntaohjukset Luokka:MBDA
Taras Mykyša

Taras Mykyša, , (2. helmikuuta 1913 Pryimivka (nyk. Pryimivštšyna), Lubnyn piiri, Pultavan kuvernementti – 15. maaliskuuta 1958 Buenos Aires, Argentiina) oli ukrainalainen pianisti, opettaja ja säveltäjä. Hänen isänsä oli oopperalaulaja Myh'ailo Mykyša. Mykyša opiskeli Kiovassa ja Moskovassa ja sittemmin vuodet 1927–1933 Wienissä säveltämistä opettajanaan Joseph Marx. Hän valmistui 1930. Hän opiskeli pianon mestarikoulussa opettajanaan Paul Weingarten ja valmistui sekä teoriasta että pianonsoitosta 1933. Hän aloitti esiintymiset solistina 1933. Hän luopui neuvostokansalaisuudesta 1935 ja jäi länteen, jossa hän kiersi esiintymässä. Hän työskenteli pianonsoitonopettajana vuodesta 1947 Buenos Airesissa. Hänen tuotantoonsa kuuluu ukrainalaiseen kansanmusiikkiin perustuvia pianosävellyksiä. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Laurent Muhlethaler

Laurent Muhlethaler (s. 27. syyskuuta 1997) on ranskalainen yhdistetyn hiihtäjä. Muhlethaler kilpaili ensimmäisen kerran arvokilpailuissa Lahden MM- kilpailuissa 2017, missä hän sijoittui suurmäen kilpailussa 38:nneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurmäen kilpailussa 28:nneksi, normaalimäen kilpailussa 42:nneksi ja joukkuekilpailussa kuudenneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui normaalimäessä 12:nneksi ja suurmäessä yhdeksänneksi. Joukkuekilpailussa sekä parisprintissä hän kilpaili Ranskan kuudenneksi sijoittuneissa joukkueissa. Pekingin olympialaisissa 2022 Muhlethaler sijoittui normaalimäessä 28:nneksi, suurmäessä 26:nneksi ja joukkuekilpailussa viidenneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli normaalimäen Gundersen- kilpailussa 12:s ja suurmäen vastaavassa kilpailussa 13:s. Yhdistetyn maailmancupissa Muhlethaler kilpaili ensimmäisen kerran Lillehammerissa joulukuussa 2015. Ensimmäisen kerran maailmancupin pisteille hän pääsi oltuaan 28:s Rukalla marraskuussa 2016. Ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui oltuaan seitsemäs Klingenthalissa helmikuussa 2021. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti helmikuussa 2023 Schonachin toisessa kilpailussa oltuaan kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli samalla kaudella kahdeksas. Nuorten MM-kilpailuissa Muhlethaler on saavuttanut kaksi mitalia Soldier Hollowin kilpailuissa 2017. Normaalimäen ja 5 kilometrin kilpailussa hän saavutti pronssia ja joukkuekilpailussa hopeaa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tom Spanbauer

Tom Spanbauer (1946 Pocatello, Idaho - 21. syyskuuta 2024) on yhdysvaltalainen kirjailija, jonka teokset käsittelevät usein seksuaalisuutta ja rotukysymyksiä ja ovat varsin omaelämäkerrallisia. Häneltä on suomennettu romaanit Mies joka rakastui kuuhun (1999, alkuteos 1991) ja traaginen kasvukertomus Kaukaiset seudut (2006, alkuteos 1989), joka toi Pulitzer-palkintoehdokkuuden. Spanbauer on kehittänyt metodin nimeltä ”Dangerous writing”, jota hän käyttää kirjoissaan ja opettaa kursseillaan kotikaupungissaan Oregonin Portlandissa. Sen ydinajatus on, että on pelottavaa tuoda oma sisäinen elämänsä ulos ja esittää se ääneen. Erinomaisuus, miten kukin sen määrittele, kuitenkin tulee siitä, ettei pelkää olla kuka on. == Elämä == Spanbauer varttui Idahon osavaltion kaakkoisosassa perheen maatilalla, jonka vieressä oli intiaanireservaatti. Hän opiskeli Idahon osavaltionyliopistossa ja oli sitten Peace Corps -järjestön vapaaehtoisena Afrikan Keniassa. Palattuaan hän työskenteli yliopistossaan opinto-ohjaajana ja tapasi kirjailija Clyde Hallin, jolla oli suuri vaikutus hänen elämäänsä. Hän oli tuolloin naimisissa mutta erosi vaimostaan ja ryhtyi avoimesti homoseksuaaliksi. Vuonna 1978 Spanbauer muutti New Yorkiin, jossa hän työskenteli tarjoilijana samalla kun yritti saada kirjailijanuraansa alkuun. Vuonna 1986 hän valmistui Columbian yliopistosta pääaineenaan luova kirjoittaminen, ja kahta vuotta myöhemmin ilmestyi esikoisromaani Faraway Places. Vuonna 1991 julkaistiin The Man Who Fell in Love with the Moon, jota usein pidetään hänen pääteoksenaan. Samoihin aikoihin hän muutti New Yorkista länsirannikolle Oregoniin ja perusti Portlandiin oman Dangerous Writers -kirjoittajakoulun.Spanbauer, Tom (b. 1946?), GLBTQ Encyclopedia (Internet Archive 3.11.2013). == Teoksia == * Faraway Places (1989) **Kaukaiset seudut, Like 2006, suom. Sirkka Tuovinen, ISBN 952-471-596-1. * The Man Who Fell in Love with the Moon (1991) **Mies joka rakastui kuuhun, Like 2009, suom. Tarmo Haarala, ISBN 9789524715966. * In The City Of Shy Hunters (2001) * Now Is The Hour (2007) * I Loved You More (2014) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Spanbauerin verkkosivusto *Spanbauer Kirjasammossa Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Mervi Pantti

Mervi Katriina Pantti (s. 1964)Pantti, Mervi, 1964–, Finto, 1viitattu 10.4.2023. on suomalainen viestintätieteilijä, joka toimii viestinnän professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa.Mervi Pantti, Helsingin yliopiston tutkimusportaali, viitattu 12.2.2023.Mervi Pantti tutkii, millaista vastuuta ja valtaa media-alustoihin liittyy, Helsingin yliopisto, 3.5.2021, viitattu 12.2.2023. Hän valmistui filosofian lisensiaatiksi elokuva- ja televisiotutkimuksen oppiaineessa Turun yliopistossa vuonna 1997 ja väitteli valtiotieteiden tohtoriksi viestinnän oppiaineessa Helsingin yliopistossa vuonna 2001. Hän on työskennellyt Turun ja Helsingin yliopistojen lisäksi myös Amsterdamin yliopistossa.Curriculum Vitae, Mervi Pantti, Helsingin yliopisto, 1.1.2019, viitattu 12.2.2023. == Julkaisut == * Ari Honka-Hallila, Kimmo Laine & Mervi Pantti: Markan tähden: Yli sata vuotta suomalaista elokuvahistoriaa. Turku: Turun yliopiston täydennyskoulutuskeskus, 1995. * Mervi Pantti: Kaikki muuttuu... Elokuvakulttuurin jälleenrakentaminen Suomessa 1950-luvulta 1970-luvulle. Turku: Suomen elokuvatutkimuksen seura, 1998. * Mervi Pantti: "Kansallinen elokuva pelastettava": Elokuvapoliittinen keskustelu kotimaisen elokuvan tukemisesta itsenäisyyden ajalla (väitöskirja). Helsinki: Helsingin yliopisto, 2000. * Hannu Nieminen & Mervi Pantti: Media markkinoilla: johdatus joukkoviestintään ja sen tutkimukseen. Helsinki: Loki-kirjat, 2004. * Liina Puustinen, Mervi Pantti & Peter Thomas: Mapping media and communication research: the Netherlands. Helsinki: Helsingin yliopisto, 2008. https://www.researchgate.net/publication/240620627_Mapping_Media_and_Communication_Research_The_Netherlands * Kari Andén-Papadopoulos & Mervi Pantti: Amateur Images and Global News. Bristol: Intellect Books, 2012. * Mervi Pantti, Karin Wahl-Jorgensen & Simon Cottle: Disasters and the Media. Bern: Peter Lang, 2012. * Mervi Pantti (toim.): Media and the Ukraine Crisis: Hybrid media practices and narratives of conflict. Bern: Peter Lang, 2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Mervi Pantti ORCID:ssa * Mervi Pantti ResearchGatessa * Mervi Pantti Scopuksessa * Mervi Pantti Google Scholarissa luokka:Suomalaiset mediatutkijat luokka:Suomalaiset professorit luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kristin

Kristin on vanha kristillisperäinen naisen etunimi. Se on Kristinan ja Kristinen lyhentymä, jota on käytetty Ruotsissa kastenimenä jo 1100-luvulla. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2023 mennessä tilastoitu noin 740 Kristin-nimistä naista. == Nimipäivä == Norjassa Kristinillä on nimipäivä 24. heinäkuuta. == Tunnettuja Kristinejä == * Kristin Armstrong (s. 1973), yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä ja olympiavoittaja * Kristin Bekkevold (s. 1977), norjalainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja * Kristin Bengtsson (s. 1970), ruotsalainen jalkapalloilija * Kristin Cashore (s. 1976), yhdysvaltalainen kirjailija * Kristin Chenoweth (s. 1968), yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja * Kristin Auestad Danielsen (s. 1981), norjalainen kirjailija * Kristin Davis (s. 1965), yhdysvaltalainen näyttelijä * Kristin Halvorsen (s. 1960), norjalainen poliitikko * Kristin Hammarström (s. 1982), ruotsalainen jalkapalloilija * Kristin Hildebrand (s. 1985), yhdysvaltalainen lentopalloilija * Kristin Kreuk (s. 1982), kanadalainen näyttelijä * Kristin Lang (s. 1985), saksalainen pöytätennispelaaja * Kristin Lehman (s. 1972), kanadalainen näyttelijä * Kristin Olsoni (s. 1937), suomalainen teatteriohjaaja * Kristin Otto (s. 1966), saksalainen uimari ja olympiavoittaja * Kristin Scott Thomas (s. 1960), englantilainen näyttelijä * Kristin ”Krista” Siegfrids (s. 1985), suomalainen laulaja ja lauluntekijä * Kristin Størmer Steira (s. 1981), norjalainen maastohiihtäjä, kestävyysjuoksija ja olympiavoittaja * Kristin Mürer Stemland (s. 1981), norjalainen maastohiihtäjä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Etunimien taivutus: Kristin (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
H.266

H.266 eli Versatile Video Coding (VVC) on videopakkauksen koodekki, joka on ITUn standardi. Aiempaan H.265/HEVC-koodaukseen verrattuna VVC pakkaa 50% pienempään tilaan. Heinäkuussa 2020 Fraunhofer HHI ilmoitti, että standardi oli viimeistelty. H.266 lisensoidaan FRAND-ehtojen mukaan kuten edeltävä koodekki. Lisenssien käsittelyyn ja koodekin käytön edistämiseen on perustettu Media Coding Industry Forum (MC-IF). Koodekkiin liittyy joukko patentteja. == Lähteet == Luokka:Koodausmenetelmät Luokka:ITU
Erik Polon

Erik Johan Polon, sukunimi alkuaan Polonus (8. heinäkuuta 1740 Hollola – 7. heinäkuuta 1821 Helsinki) oli suomalainen kielenkääntäjä, postimestari ja oikeusraatimies.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Erik Johan Polon. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 12.2.2023.Walfrid Anttila : Europan waldakundain tasa-woiman waarasta. Eräässä 1790 suomeksi ilmestyneessä kirjassa esiitetään Venäjä valtakuntana, joka on ainaisena uhkana ja vaarana Euroopalle ja varsinkin Pohjoismaille, Hakkapeliitta, 15.02.1938, nro 7, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Polonin vanhemmat olivat Hollolan Uskilan kylässä asunut Hannulan rusthollari Karl Andersson (k. 1785) ja Maria Johansdotter. Hän tuli ylioppilaaksi Turussa 1760 ja opiskeli sitten lakitiedettä Turun akatemiassa. Vuonna 1765 Polon kirjoitti vastinekirjelmän maaherralle kun häntä oli vaadittu sotapalvelukseen vaikka hän vielä opiskeli. Polon toimi suomen kielen kääntäjänä Tukholmassa ja suomensi virallisia asetuksia. Hän oli Ahvenkosken vt. postikomissaarina Ruotsinpyhtäällä 1786–1787 ja hän sai kuninkaallisen kielenkääntäjän arvonimen vuoden 1790 tienoilla. Suomen sodan jälkeen Polon oli oikeusraatimiehenä Helsingissä 1811–1819. Hän kuoli Helsingissä vuonna 1821. Vuonna 1790 Polon suomensi ranskalaisen kirjailijan Jacques Mallet du Panin (1749–1800) kirjan Du péril de la balance politique de l'Europe. 140-sivuisessa kirjan mukaan Venäjä oli 1700-luvulla kasvattanut itseään naapureidensa kustannuksella ja vaarantanut Euroopan valtiollisen tasapainon. Erityisesti tämä uhka oli kasvanut kirjan mukaan sen jälkeen kun Katariina II nousi Venäjän valtaistuimelle vuonna 1762. Kirjassa väitettiin Ruotsin olleen kokonaan Venäjän armoilla, Venäjän tukeneen salaa myssypuoluetta ja Turun rauhasta alkaen venäläiset olivat pyrkineet salaisilla juonitteluilla erottamaan Suomen Ruotsista. Venäjän Tukholman lähettilään kreivi Rasumovskin kerrottiin vehkeilleen kuningas Kustaa III:ta vastaan kunnes hänet karkotettiin maasta. == Suomennoksia == * Sota artikelit jotka sildä suuriwaldiaisimmalda kuningalda ja herralda, herra Carle XI:dä Ruotzin Göthin ja Wendin kuningalda [et]c. [et]c. [et]c. wuonna 1683. uudistetut ja wahwistetut owat: nyt jällensä hänen kuningall. korkeudensa Ruotzin waldakunnan perindö ruhtinan ia hertuan Carlen armollisimman käskyn jälkeen suomexi käätyt. Turusa, Prändätty Frenckellin Kirjan=Präntisä, Wuonna 1788 * Europan waldakundain tasa-woiman waarasta : Suomexi käätty ja präntijn toimitettu Eric Polonilda. Turusa, prändätty Frenckellin kirjan-prändisä 1790 (alkuteos Du péril de la balance politique de l'Europe) * Uudistetut sota artikelit : jälkeen käyttämisexi armejallen ja lauttoillen Ruotsisa, Suomesa ja Pommerisa. Annetut Stockholmin linnasa, sinä 6 päiwänä touko-kuusa 1795. Nyt armollisimman käskyn jälkeen suomexi käätyt ja pränttiin annetut Erik Polonilda. Turusa, präntätyt Frenckellin kirja-präntisä wuotena 1797 == Lähteet == Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1740 syntyneet Luokka:Vuonna 1821 kuolleet
Hakkoopiirakka

Hakkoopiirakka on säkkijärveläinen perinneruoka. Hakkoopiirakan täyte valmistetaan porsaan kylkilihasta ja hakkooraudalla hakatuista perunakuutioista, pelkkää suolaa ja voita mausteena käyttäen. Hakkoopiirakka saa nimensä siitä, että perunat pilkotaan hakkaamalla. Täyte tulee taikinakuoren sisälle, joka puolestaan valmistetaan hapanleipäjuuresta, ruisjauhoista ja vehnäjauhoista. Säkkijärvi jäi suurimmalta osalta Neuvostoliitolle sotien jälkeen. Säkkijärven Suomen puolelle jääneet osat liitettiin Ylämaahan ja Miehikkälään. Ylämaalla hakkoopiirakkaperinne voi edelleen hyvin ja se on nykyisin ylämaalainen juhlaruoka. == Lähteet == * Yle * Ylämaa * Etelä-Saimaa * Maaseudun Tulevaisuus * Ylämaan martat * Luovutettu Karjala * Vahvike * Länsi-Saimaa Luokka:Piirakat Luokka:Suolaiset leivonnaiset Luokka:Suomalainen keittiö
Therac-25

Therac-25 oli tietokoneohjattu sädehoitolaite, jonka oli valmistanut kanadalainen yritys Atomic Energy of Canada Limited (AECL). Hoitolaite oli osallisena kuudessa säteilyonnettomuudessa Kanadassa ja Yhdysvalloissa vuosina 1985-1987, jossa sädehoidossa olleet potilaat saivat yliannostuksen radioaktiivista säteilyä. Ohjelmointivirheistä johtuvat tapahtumasarjat johtivat siihen, että laite antoi säteilyä satoja kertoja enemmän verrattuna normaaliin annokseen, jonka johdosta potilas vammautui vakavasti tai jopa kuoli. Onnettomuudet korostivat ohjelmointivirheistä johtuvia vaaroja ja riskejä, ja niitä on käytetty esimerkkitapauksina terveysteknologian, ohjelmistotuotannon ja tietokone-etiikan liittyvien riskien osalta. == Laitteen kuvaus == === Kehityshistoria === Therac-25 oli tyypiltään lineaarikiihdytin, jonka edeltäjiä olivat 1970-luvulla kehitetyt mallit Therac-6 ja Therac-20. Aiemmat mallit AECL oli kehittänyt ranskalaisen CGR- yhtiön kanssa. Mallin numero viittasi käytettävän röntgensäteilyn energiamäärään: Therac-25 pystyi tuottamaan energiamäärältään 25 megaelektronivoltin elektronisuihkun, kun aiemmat mallit pystyivät tuottamaan 6 MeV ja 20 MeV. Therac-25 hyödynsi myös aiemmmissa malleissa käytettyjä ohjelmistoja. Lisäksi aikaisempien mallien tapaan Therac-25 -laitetta ohjattiin PDP-11-sarjan tietokoneella. === Laitteen toiminnot === Laitteessa oli kolme toimintoa: * Kenttävalotila, joka mahdollisti potilaan ja laitteessa olevan kollimaattorin asettamisen oikeaan asentoon suhteessa toisiinsa valaisemalla hoitoalueen näkyvällä tavallisella valolla * Suora elektroniterapia, jossa kapea elektronisuihku johdettiin potilaaseen magneettien avulla * Suuritehoinen säteilyterapia eli fotoniterapia, jossa potilaaseen ohjattiin röntgensäteilyä. Säteily muodostettiin elektronisuihkuvirran avulla joka oli ensin suodatettu. Säteilyterapiaa varten tarvittiin satakertaisesti tehokkaampi elektronisuihkuvirta, kuin elektroniterapiassa. == Laitteen ongelmat ja ongelmien juurisyyt == Laitteessa oli kaksi merkittävää ohjelmistovirhettä. Ensimmäinen virheistä mahdollisti sen, että jos laitteen operaattori valitsi suuritehoisen säteilyterapia-tilan ennen nopeasti siirtymistä elektroniterapia-tilaan, jäi elektronisuihku suuritehoisempaan tilaan ilman suodatinta. Toinen ohjelmistovirhe johti siihen, että laitteen elektronisuihku pystyi aktivoitumaan myös kenttävalotilassa, jolloin suodatinta ei ollut elektronisuihkun edessä. Juurisyitä olivat muun muassa: * AECL ei ollut testannut huolellisesti ohjelmiston ja laitteiston yhteentoimivuutta. * Ohjelmisto ei sisältänyt virheidenpaljatusta tai virheidenkäsittelyä joka olisi huomannut ohjelmointivirheet tai laitteen virheellisen käytön. * AECL ei ollut koskaan testannut sädehoitolaitetta kokonaan ohjelmiston ja laitteiston yhdistelmänä omissa testaustiloissaan, vaan laite otettiin käyttöön suoraan sairaalassa. == Lähteet == Luokka:Ohjelmointivirheet Luokka:Onnettomuudet Yhdysvalloissa Luokka:Onnettomuudet Kanadassa
Kirkottaminen

Kirkottaminen tai kirkotus on uskonnollinen riitti, jossa synnyttänyt nainen ja lapsi rituaalisesti puhdistetaan, siunataan ja hänen puolestaan rukoillaan kirkossa. Ortodoksisen perinteen mukaan kirkotuksessa pappi esittelee lapsen seurakunnalle ja ottaa hänet seurakunnan täysivaltaiseksi jäseneksi. Kirkotuksella on niin ei-kristillisiä kuin kristillisiäkin juuria. Se oli kristinuskossa yleinen käytäntö ainakin keskiajalta 1900-luvulle saakka. 1960-luvulla pidetyn Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen jälkeen katolinen kirkko on suurimmalta osin korvannut kirkotuksen kasteen yhteydessä pidettävällä siunauksella. Ortodoksinen kirkko harjoittaa kirkotusta edelleen. == Historia == Keskiajan Länsi-Euroopassa kirkko piti synnyttänyttä naista epäpuhtaana. Synnytyksen jälkeen yleinen tapa olikin rituaalisesti puhdistaa nainen kirkottamalla tämä. Keskiaikaisesta lähdemateriaalista päätellen naiset pitivät kirkottamista positiivisena juhlatapahtumana, jossa he kiittivät Jumalaa lapsesta ja johon heidän oli hyväksyttyä pukeutua tavallista juhlavammin.Klemettilä, Hannele: Keskiajan julmuus, s. 201. Atena, 2008. ISBN 978-951-796-517-0. alt=Kirkon penkin selkämys tanskalaisessa Mariagerin luostarissa. Selkämyksessä on kehystetty kyltti, josta käy ilmi, että penkki on kirkottamista tai lapsen kastamista odottavia naisia varten.|pienoiskuva|Tanskalaisessa Mariagerin luostarissa sijaitseva penkki, joka on tarkoitettu kirkottamista tai lapsen kastamista odottaville naisille. Varhaisemmin keskiajalla nainen odotti kirkotuksen alkamista kirkon ulkopuolella. 1550-luvulta lähtien nainen sai odottaa rituaalin alkua myös kirkon sisäpuolella esimerkiksi alttarin läheisyydessä. Se saattoi kertoa siitä, että kirkko ei enää pitänyt hiljan synnyttänyttä naista epäpuhtaana. == Ortodoksisessa kirkossa == Ortodoksisen perinteen mukaan sekä äiti että lapsi kirkotetaan 40 päivää synnytyksen jälkeen. Pappi tapaa äidin ja lapsen kirkon ovella ja rukoilee heidän puolestaan, jonka jälkeen hän vie lapsen kirkon sisäpuolelle ja rukoilee tämän puolesta. Kirkotus saattaa tapahtua juuri ennen lapsen kastamista, joskin ainakin Suomessa yleiseksi on tullut, että lapsi on kastettu jo ennen kirkotusta. == Lähteet == Luokka:Kirkolliset toimitukset Luokka:Ortodoksiset kirkolliset toimitukset
Asbjørn Haugstvedt

Asbjørn Haugstvedt (20. marraskuuta 1926 Bergen – 26. kesäkuuta 2008) oli norjalainen kristillisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1969–1985 ja toimi niiden alahuoneen Odelstingetin puhemiehenä 1977–1981. Vuosina 1983–1986 hän oli Norjan ulkomaankauppa- ja merenkulkuministeri. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Asbjørn Haugstvedt Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Odelstingetin puhemiehet Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Anders C. Sjaastad

Anders C. Sjaastad (s. 21. helmikuuta 1942 Oslo) on norjalainen Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1985–1997 ja toimi Norjan puolustusministerinä 1981–1986. Tätä ennen hän toimi tutkijana Norjan ulkopoliittisessa instituutissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Anders C. Sjaastad Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan puolustusministerit Luokka:Norjalaiset politiikan tutkijat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Erva Niittyvuopio

Erva Niittyvuopio (s. 1968) on Utsjoen Karigasniemen kylästä kotoisin oleva äidinkielenään pohjoissaamea puhuva saamelainen pappi. Hänen vanhempansa ovat Niillas Áslat Erva ja Njearrejár-Risten Erva. == Työura == Erva Niittyvuopion ensimmäinen koulutus oli poronhoitajan ammattitutkinto. Hän toimi Paistunturin paliskunnassa poronhoitajana. Vuonna 2005 hän valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta ja samana vuonna piispa Wille Riekkinen vihki hänet papiksi Kuopiossa. Hän on Suomen ensimmäinen saamelaisnaispappi. Hänen aloitti pappisuransa Kajaanin seurakuntapastorina ja siirtyi sieltä Oulun hiippakunnan kuurojenpapiksi. Oulun hiippakuntaan perustettiin vuonna 2008 saamelaistyön sihteerin virka, johon hänet valittiin. Niittyvuopio on toiminut Yle Saamen Radion hartausohjelmien vastaavana toimittajana vuodesta 2005 lähtien. Hän on vaikuttanut saamenkielisen kirkollisen kirjallisuuden ja materiaalin julkaisemiseen. Hän on ollut mukana tekemässä inarinsaamen (2011) ja pohjoissaamen (2012) kielistä katekismusta ja Lasten Raamattua inarinsaameksi. Kaikki kolme Suomessa puhuttavaa saamenkieltä on huomioitu Kauneimmat joululaulut -vihkosissa vuosilta 2012 ja 2015 sekä Sotilaan virsikirjassa 2014. == Tunnukset == Suomen kirkon pappisliitto valitsi Erva Niittyvuopion Vuoden papiksi 2018. == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Saamelaiset henkilöt Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1968 syntyneet
Chooz

Chooz on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, noin 56 kilometriä Charleville- Mézièresin kaupungista pohjoiseen. Kunnan keskustassa on 1600-luvuvulta peräisin oleva Saint-Rémin kirkko. Noin kolmen kilometrin päästä kunnan keskustasta on Choozin ydinvoimalaitos. Laitoksen historia ulottuu 1960-luvulle. Tuolloin ranskalaiset ja belgialaiset perustivat tänne Euroopan suurimman kokeellisen ydinvoimalan. Ensimmäinen yksikkö Chooz A oli käytössä vuosina 1967–1991. Uusi Chooz B käsittää kaksi 1450 megawatin tuotantoyksikköä. Ydinvoimalaitos tuottaa lähes 30 % Grand-Estin alueella kulutetusta sähköstä, ja laitos työllistää suoraan tai välillisesti yli 1 000 henkilöä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ardennesin kunnat
Marjaana Toiminen

Sari Marjaana Toiminen (s. 28. elokuuta 1967 Nokia) on suomalainen johdon konsultti, tietokirjailija, päätoimittaja ja media-alan toimitusjohtaja. Toiminen aloitti työuransa Aamulehden kulttuuritoimituksen avustajana ja Kainuun Sanomien kulttuuritoimituksen kesäsijaisena. Hänet valittiin Tanssi- lehden päätoimittajaksi vuonna 1993, Aamulehden kulttuuritoimittajaksi vuonna 1995 ja Image-lehden toimituspäälliköksi vuonna 1996. Hänet kutsuttiin Imagen vt. päätoimittajaksi vuonna 1998 ja päätoimittajaksi vuonna 2000. Toiminen valittiin Anna-lehden päätoimittajaksi vuonna 2003. Vuonna 2006 hänet valittiin Bonnier Publications -yrityksen Suomen toimitusjohtajaksi. Hän toimi myös yrityksen Suomen toimintojen sisältöjohtajana ja johti suomalaisten lehtikonseptien lanseerauksia ja konseptikehitystä (mm. Olivia-lehti vuonna 2008 ja Divaani-lehti vuonna 2009.) Vuonna 2014 Toiminen siirtyi yrittäjäksi. Hän perusti MindMill Network -verkoston yhdessä ruotsalaisen digitaalisen talouden asiantuntijan Sara Öhrvallin kanssa. Hän erikoistui työelämän tulevaisuuden ja tulevaisuuden ennakoinnin asiantuntijaksi. Toiminen tuotti tulevaisuuden työidentiteetin valmennuskonseptin nimeltä FutureMe. Toiminen työskenteli yrittäjänä vuoteen 2019, jolloin hänet kutsuttiin Ellun Kanat Oy:n liiketoimintajohtajaksi. Vuonna 2022 hänestä tuli yrityksen osakas. Toimisen kirja Hyppy: Työn arvaamaton tulevaisuus ja uudet mahdollisuudet (Tammi 2022) käsittelee työn murrosta ja yksilön mahdollisuuksia. == Julkaisut == * Välähdyksiä tulevaisuudesta: Kymmenen teesiä uuden työn syntymisestä, yritysten muutoksesta ja yksilön mahdollisuuksista työn murroksessa (Sitra ja Tela ry 2017) * Open source tools for chance agents (Futurice, 2018) * Työn arvaamaton tulevaisuus ja uudet mahdollisuudet (Tammi, 2022) === Podcastit === * Steal My Job * Marjaana Toiminen: Ihmisen kokoisia näkökulmia isoihin teemoihin (Yleisradio 2015) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wenchen Qin

Wenchen Qin (; s. 29. lokakuuta 1966 Ordos, Sisä-Mongolia) on kiinalainen säveltäjä.Wenchen Qin Boosey & Hawkes, viitattu 12.2.2023 Qin tutustui kotiseutujensa kansanmusiikkiin varhaisella iällä.Wenchen Qin Naxos, viitattu 12.2.2023 Hän opiskeli sävellystä Xu Shuyan ja Zhu Jian'erin johdolla Shanghain musiikkikonservatoriossa vuodesta 1987. Valmistuttuaan vuonna 1992 Qin opetti Pekingin Keskusmusiikkikonservatoriossa. DAAD-stipendin mahdollistamana hän pääsi Nicolaus A. Huberin oppiin vuonna 1998. Kolme vuotta myöhemmin Qin sai Folkwang-Hochschule Essenistä diplomin kunniamaininnoin. Syyskuussa 2001 hän palasi Keskusmusiikkikonservatorion henkilökunnan jäseneksi Kiinaan. Qinin yhteistyökumppaneihin on kuulunut lukuisia aasialaisia ja länsimaisia toimijoita. Qin on käyttänyt teoksissaan myös kiinalaisen musiikin soittimia ja onkin rakentanut siltaa kiinalaisten traditioiden sekä länsimaisen avantgardistisen musiikin välille. Qin on säveltänyt konserttoja eri soittimille, muita orkesteriteoksia, jousikvartettojen kaltaisia kamarimusiikkiteoksia sekä kamarimusiikkia kiinalaisten soiitinten kokoonpanoille. Lukuisat hänen sävellyksistään ovat olleet tilaustöitä moniin kansainvälisiin musiikkitapahtumiin ja kansainvälisille musiikkialan organisaatioille. Qin on saanut monia palkintoja kansainvälisissä sävellyskilpailuissa Saksassa, Yhdysvalloissa, Japanissa ja Taiwanissa. Hän on Pekingin keskusmusiikkikonservatorion sävellysprofessori ja Kiinan musiikkikonservatorion distinguished professor. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antti Koskinen (kaupunginjohtaja)

Antti Edvard Koskinen (5. elokuuta 1933 Porin mlk – 16. toukokuuta 2024 Pori)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 9.6.2024, s. B 21. Viitattu 9.6.2024. oli suomalainen kunnanjohtaja. == Elämä == Porin Vähäraumalla varttunut Koskinen suoritti merkantin ja merkonomin tutkinnot Porin kauppaoppilaitoksessa, jonka jälkeen hän valmistui sosionomiksi Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta 1959. Koskinen työskenteli 1960-luvun alussa Sallan ja Sotkamon kunnansihteerinä, 1964–1969 Virtojen kunnanjohtajana, 1969–1985 Harjavallan kauppalan- ja kaupunginjohtajana, 1985–1990 Harjavallan sairaalan kuntainliiton johtajana ja 1990–1996 Satakunnan sairaanhoitopiirin johtajana. Puoluekannaltaan Koskinen oli sosialidemokraatti. Vuonna 1995 Koskinen sai maakuntaneuvoksen arvonimen. Koskisen puoliso oli Porin kaupunginjohtaja Aino-Maija Luukkonen. == Lähteet == Luokka:Harjavallan kunnan-, kauppalan- ja kaupunginjohtajat Luokka:Virtain kunnan-, kauppalan- ja kaupunginjohtajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Paris La Défense Arena

Paris La Défense Arena (U Arena 12. kesäkuuta 2018 asti) on modulaarinen ja monikäyttöinen tapahtumapaikka Pariisin pohjoispuolella Nanterressa lähellä Arc de la Défensea. Se otettiin käyttöön 16. lokakuuta 2017«L'Arena 92 sera livrée en septembre 2017», L'Équipe Rolling Stonesin konsertilla ja on ollut «Les Stones et la U Arena étaient en rodage jeudi soir», Le Parisien Ranskan Top 14 -liigan Racing 92 -rugbyjoukkueen kotistadionina joulukuusta 2017.«La U Arena, nouvelle maison du Racing 92», L'Équipe Areenalle mahtuu 40 000 katsojaa, ja se on yksi Euroopan suurimmista monitoimipaikoista. «U Arena, la plus grande salle de spectacle d'Europe, ouvre à Nanterre», Télérama Areenalla järjestetään vuoden 2024 Pariisin kesäolympialaisten uinti- ja vesipallotapahtumat. «En 2024, pour la première fois, l’Arena se mue en piscine olympique.», COI ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Paris La Défense Arena Luokka:Urheiluhallit Luokka:Ranskan urheilupaikat Luokka:Kesäolympialaiset 2024 Luokka:Kesäparalympialaiset 2024 Luokka:Hauts- de-Seine