EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Skudeneshavn

Skudeneshavn on taajama ja kaupunki Karmøyn kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa. Sen pinta-ala on 2,5 neliökilometriä ja asukasluku 3 326 vuonna 2022. Skudeneshavn on vanha kalastajakylä ja nykyisin suojeltu kulttuuriympäristö. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kaupungit Luokka:Norjan taajamat Luokka:Norjan entiset kunnat Luokka:Karmøy
Åkrehamn

Åkrehamn on taajama ja kaupunki Karmøyn kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa. Sen pinta-ala on 4,4 neliökilometriä ja asukasluku 7 823 vuonna 2022. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan taajamat Luokka:Karmøy Luokka:Norjan kaupungit
Avaldsnesin kirkko

Avaldsnesin kirkko () on Karmøyn kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa sijaitseva keskiaikainen kivikirkko. Se on peräisin 1200-luvulta. Kirkon nykyinen torni on vuodelta 1929. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Karmøy
Pembrolitsumabi

Pembrolitsumabi, kauppanimeltään Keytruda, on monoklonaalinen vasta-aine, jota käytetään lukuisten syöpätautien hoidossa. Sitä käytetään suoneen annettavana infuusiona. Se on väritön tai kellertävä liuos, jonka pH-arvo on 5,2–5,8.Keytruda Terveyskirjasto 22.7.2022, viitattu 15.12.2023 Pembrolitsumabin kemiallinen kaava on C6504H10004N1716O2036S46, moolimassa 146286,2902 g/mol ja CAS-numero 1374853-91-4. == Käyttöaiheet == Euroopan unionin alueella pembrolitsumabia käytetään seuraavien sairauksien hoidossaKeytruda, INN-pembrolizumab European Medicines Agency, viitattu 15.12.2023: * edennyt melanooma (monoterapiana) * ei-pienisoluinen keuhkosyöpä (monoterapia tai osana lääkeyhdistelmää) * Hodgkinin tauti (monoterapiana muiden hoitokeinojen tehon ollessa riittämätön) * uroteelikarsinooma (monoterapiana) * pään ja kaulan alueen levyepiteelikarsinooma (monoterapiana) * munuaissolukarsinooma (monoterapiana tai osana lääkeyhdistelmää) * suolistosyöpä (monoterapiana levinneissä MSI-H- tai dMMR-tyypin taudeissa) * endometriaalikarsinooma (monoterapiana MSI-H- tai dMMR-tyypin levinneissä, uusiutuneissa tai leikkaushoitoon soveltumattomissa taudeissa) * mahasyöpä (monoterapiana MSI-H- tai dMMR-tyypin taudeissa) * ohutsuolen syöpä (monoterapiana MSI-H- tai dMMR-tyypin taudeissa) * sappitiesyöpä (monoterapiana MSI-H- tai dMMR-tyypin taudeissa) * ruokatorven syöpä (osana lääkeyhdistelmää) * triplanegatiivinen rintasyöpä (kemoterapiaan yhdistettynä) * endometriaalikarsinooma (osana lääkeyhdistelmää) * mahan tai mahan ja ruokatorven yhtymäkohdan adenokarsinooma (osana lääkeyhdistelmää) == Sivuvaikutukset == Yleisimmät pembrolitsumabin haittavaikutukset ovat: * ruokahalun aleneminen * päänsärky * hengenahdistus * yskä * vatsavaivat * ihottuma * kutina * nivel-, lihas- ja luukivut * anemia * kilpirauhasen vajaatoiminta * voimattomuuden tunne ja väsymys * turvotus * kuume Mahdollisia ovat lukuisat muutkin sivuvaikutukset, kuten huimaus, makuaistin häiriöt, keuhkokuume, unettomuus, limakalvojen kuivuminen, rytmihäiriöt, verenpaineen nousu, hepatiitti, vilunväristykset, nivel- ja lihastulehdukset, munuaistulehdus sekä kilpirauhasen liikatoiminta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * DrugBank: Pembrolizumab * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Pembrolizumab * Cancer Research UK: Pembrolizumab (Keytruda) * Mayo Clinic: Pembrolizumab (Intravenous Route) Luokka:Vasta-aineet
Asbjørn Sunde

Asbjørn Edvin Sunde (salanimeltään Osvald Pettersen; 12. joulukuuta 1909 Rørvik – 23. huhtikuuta 1985 Oslo) oli norjalainen merimies, kommunisti ja vastarintaliikkeen jäsen. Hän johti Osvaldgruppen-nimistä ryhmää, joka teki yli sata sabotaasi-iskua saksalaisia miehittäjiä vastaan. Hän oli aiemmin osallistunut vapaaehtoisena Espanjan sisällissotaan tasavaltalaisten puolella. Vuonna 1954 hänet tuomittiin kahdeksan vuoden vankeuteen vakoilusta Neuvostoliiton hyväksi. Hän pääsi vapaaksi vuonna 1959. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan vastarintaliikkeen henkilöt Luokka:Norjalaiset kommunistit Luokka:Merimiehet Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Matti Vartia

Seppo Matti Ilmari Vartia (s. 5. elokuuta 1937 Hämeenlinna) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 15.12.2023. (ei vapaa) Vartia syntyi varatuomari Heikki Iimari Vartian ja Elna Kivilahden perheeseen. Hän avioitui 1961 lastenhoitaja Terhi Marjatta Karelahden kanssa. Vartia tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1955 ja valmistui koneenrakennuksen diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1961. Vartia oli Printal Oy:n suunnittelupäällikkö Hangossa 1961–1962, Oy Sako Ab:n patruunaosaston johtaja Riihimäellä 1962, patruuna- ja aseosaston johtaja 1963–1970 ja konepajakoulun johtaja 1966–1969. Vartia toimi myös Riihimäen teknillisen oppilaitoksen tuntiopettajana 1963–1964 ja 1968–1970. Oy Bensow Ab:n Solifer- tehtaiden tekninen johtaja Helsingissä hän oli 1970–1972 ja Printal Oy:n tuotannonjohtaja 1972–1977. Oy G. W. Sohlberg Ab:n kalusteteollisuuden tekninen johtaja Jyväskylässä Vartia oli 1978–1986, vt. toimialajohtaja 1984, kehitysjohtaja Helsingissä 1986–1987, myymäläkalusteet-toimialan johtaja 1988–1990 ja johtokunnan jäsen 1988–1996. GWS Perlos Oy:n, vuodesta 1997 Perlos Oy, toimitusjohtaja Nurmijärvellä hän oli 1990–1997 ja hallituksen jäsen 1990–2000. Vartialla oli työuransa aikana myös useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Käsipalloa harrastanut Vartia voitti Suomen mestaruuden Unionin joukkueessa 1953, 1955 ja 1957–1960 ja oli Suomen käsipallomaajoukkueen jäsen 1959–1961. Suomen Käsipalloliiton puheenjohtaja hän oli 1991–1993. Teollisuusneuvoksen arvonimen Vartia sai 1998. (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset käsipalloilijat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tormod Torfæus

Tormod Torfæus (synt. Þormóður Torfason; 27. toukokuuta 1636 Reykjavík – 31. heinäkuuta 1719 Karmøy) oli islantilaissyntyinen Norjassa vaikuttanut historioitsija, joka tutki muinaispohjoismaisia käsikirjoituksia, käänsi islantilaisia saagoja tanskaksi sekä kirjoitti muun muassa ensimmäisen yhtenäisen teoksen Norjan historiasta vuoteen 1387 saakka. Torfæus opiskeli teologiaa Kööpenhaminan yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1657. Hän työskenteli aluksi historioitsijana Tanskan hovin palveluksessa, ja vuonna 1664 hän muutti Karmøyhyn Norjaan Stavangerin hiippakunnan kruununvoudiksi. Hänen päätyönsä, neliosainen Historia rerum Norvegicarum, ilmestyi vuonna 1711. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Islantilaiset tieteilijät Luokka:Norjalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1636 syntyneet Luokka:Vuonna 1719 kuolleet
1,2-diklooripropaani

1,2-diklooripropaani (C10H8O2) eli propyleenidikloridi on kloorattuihin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää esimerkiksi muiden yhdisteiden valmistukseen. == Ominaisuudet == Huoneenlämpötilassa 1,2-diklooripropaani on väritöntä nestemäistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen vain vähäisessä määrin, sen sijaan useisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja hiilivetyihin, se liukenee hyvin. 1,2-diklooripropaani reagoi voimakkaiden emästen kanssa ja hajoaa kuumennettaessa allyylikloridiksi. 1,2-diklooripropaani on ärsyttävä yhdiste ja todennäköisesti karsinogeenistä Viitattu 15.12.2023. == Valmistus ja käyttö == 1,2-diklooripropaania muodostuu muiden reaktioiden sivutuotteina. Tällaisia prosesseja ovat esimerkiksi propyleenikloorihydriinin valmistus ja allyylikloridin valmistus klooraamalla propeenia. 1,2-diklooripropaania käytetään valmistettaessa propyleenikloorihydridiä tai tetrakloorieteeniä. Sitä on käytetty myös rasvojen, hartsien ja öljyjen liuottimena, puhdistusaineissa, veden poistamiseen orgaanisista liuoksista ja maaperän fumigaatioon. == Lähteet == Luokka:Organohalidit Luokka:Klooriyhdisteet
Kieli-ideologia

Kieli-ideologia on kielitieteen alaan kuuluvan sosiolingistiikan tutkimuksen tarkastelema ilmiö, jolla tarkoitetaan erilaisia uskomuksia ja käsityksiä kielestä, sen arvosta, merkityksestä ja luonteesta. Kieleen liittyvät tunteet, odotukset ja näkemykset ovat sosiaalisesti rakentuneita ja usein myös tiedostamattomia ja hyvin luonnollistuneita tapoja ajatella ja toimia. Kieli- ideologiat tulevat esiin esimerkiksi tavoissa käyttää kieltä tai vaatia tietyn kielen käyttöä tai tietynlaista kielenkäyttöä erilaisissa tilanteissa, tavoissa esittää ja kuvata eri kieliä ja niiden puhujia sekä erilaisissa käytännön toimissa, kuten vaikka kielipoliittisissa päätöksissä ja opetussuunnitelmissa. Kieli-ideologiat ovat kiinteä osa kaikki kieliyhteisöjä ja kielenkäyttöä, ja vallalla on monia, keskenään toisinaan myös ristiriitaisia, kieli-ideologioita. Ne ovat ainaisessa muutostilassa, mutta toisaalta muutokset voivat tapahtua hyvin hitaastikin. Kieli-ideologiat eivät ilmaannu tyhjästä, vaan niiden juuret ovat syvällä yhteiskunnan rakenteissa ja sen eri vaiheissa. Kieli-ideologioita on vaikea tutkia niiden sosiaalisesti rakentuvan luonteen ja tiedostamattomuuden vuoksi. Muun muassa tämän takia kieli-ideologioita tutkitaan monin eri tavoin. == Osana koulujärjestelmää == Kieli-ideologiat ovat läsnä myös koulujen arjessa ja toiminnassa. Kieli- ideologioiden tutkimuksessa kouluja pidetäänkin erityisesti paikkoina, joissa kieli-ideologioita ylläpidetään. === Suomen kouluissa === Perinteisesti suomalaista koulujärjestelmää voidaan pitää yksikielisenä ja yhtenäistävänä instituutiona, mihin ovat vaikuttaneet muun muassa toisen maailmansodan jälkeinen yhtenäiskulttuurin aika ja kielellisen moninaisuuden näkymisen rajallisuus. == Lähteet == Luokka:Sosiolingvistiikka
Tapti

Tapti on Intian keskiosassa virtaava joki. Se on 724 kilometriä pitkä. Joki saa alkunsa Madhya Pradeshin osavaltiosta ja laskee länsisuuntaan Maharashtran ja Gujaratin osavaltioiden läpi Khambatinlahteen Arabianmereen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Intian joet Luokka:Arabianmereen laskevat vesistöt
Kuollut internet -teoria

Kuollut internet -teoria on verkossa toimiva salaliittoteoria, jonka mukaan internet koostuu nykyään pääasiassa bottien toiminnasta ja automaattisesti tuotetusta sisällöstä, jota manipuloidaan algoritmisella kuratoinnilla, jolloin orgaaninen inhimillinen toiminta jää marginaaliin. Teorian kannattajat uskovat, että botit luodaan tarkoituksellisesti auttamaan algoritmien manipuloinnissa ja parantamaan hakutuloksia, jotta kuluttajia voitaisiin lopulta manipuloida. Lisäksi jotkut teorian kannattajat syyttävät valtion virastoja bottien käyttämisestä yleisön käsitysten manipuloimiseksi ja toteavat: ”Yhdysvaltain hallitus harjoittaa koko maailman väestön tekoälyllä toimivaa tajunnan sekoittamista.” Tämän "kuoleman" päivämääräksi ilmoitetaan yleensä noin vuosi 2016 tai 2017. Teoria on saanut kannatusta, koska suuri osa havaituista ilmiöistä perustuu mitattavissa oleviin ilmiöihin, kuten lisääntyneeseen bottien liikenteeseen. The Atlantic -lehden kirjoittaja Kaitlin Tiffany on kuitenkin kuvannut ajatusta ”vainoharhaiseksi kuvitelmaksi”, vaikka bottien liikennöintiin ja internetin eheyteen liittyvää kritiikki on perusteltua. == Lähteet == Luokka:Internet-aktivismi Luokka:Kaupunkitarinat Luokka:Tieteeseen ja tekniikkaan liittyvät salaliittoteoriat
Slovo Kyrgyzstana

Slovo Kyrgyzstana (Слово Кыргызстана, ”Kirgisian sana”) on Kirgisian pääkaupungissa Biškekissä ilmestyvä venäjänkielinen sanomalehti. Lehti perustettiin vuonna 1925 nimellä Batratskaja pravda (”Maatyöläisen totuus”). Se sai nimen Krestjanski put (”Talonpojan tie”) vuonna 1926 ja Sovetskaja Kirgizia (”Neuvosto-Kirgisia”) vuonna 1927. Sovetskaja Kirgizia oli neuvostoaikana Kirgisian kommunistisen puolueen sekä Kirgisian sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 131 000 kappaletta vuonna 1980. Sen rinnalla ilmestyi kirgiisinkielinen päivälehti Sovettik Kyrgyzstan. Lehti sai nimen Slovo Kyrgyzstana maan itsenäistyessä vuonna 1991. Sitä julkaisee samanniminen kustannusyhtiö, mutta käytännössä lehti on valtion äänenkannattaja. Kolmesti viikossa ilmestyvän lehden levikki oli 6 000 kappaletta vuonna 2004. Perjantaisin ilmestyvää V kontse nedeli (”Viikon lopussa”) -nimistä numeroa painettiin 20 000 kappaletta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden sivusto Luokka:Kirgisialaiset sanomalehdet Luokka:Neuvostoliittolaiset sanomalehdet
Ivan Golitsyn

Ivan Jurjevitš Golitsyn (; k. 1583) oli venäläinen ruhtinas, kuvernööri, pajari, päämies ja voivodi Venäjän tsaari Iivana Julman aikana. == Perhe == Ivan Jurjevitš Golitsyn syntyi aristokraattiseen Golitsyn-ruhtinassukuun. Golitsyn oli ruhtinas Juri Mihailovitš Bulgakov-Golitsynin ja Ksenija Golitsynin poika. Ivanin vaimo oli Irina Ivanovitš Mstislavskaja. Pariskunta sai viisi lasta: Andrei, Ivan, Jelena, Marfa ja Jevdokija. Ruhtinatar Jevdokija avioitui pajari Aleksandr Romanovin kanssa, joka oli Venäjän tsaari Mikael Romanovin setä. Ruhtinatar Jelena avioitui pajari Gregori Mihailovitš Aminevin kanssa. Heidän poikansa on Aminoff-suvun kantaisä Fjodor Grigorjevitš Aminov. == Ura == Golitsyn osalistui taisteluihin Kolyvan alueella, joka sijaitsee Novosibirskin alueella Etelä-Siperiassa. Golitsyn johti pajareiden lapsista koostunutta joukko-osastoa, joka kuului hallitsijan rykmenttiin. Golitsyn johti samaa joukko-osastoa taisteluissa Ruotsia vastaan. Golitsyn osallistui sotaan tataareja vastaan Kolomnassa ja Tulassa. Hänet ylennettiin Tulan kuvernööriksi vuonna 1566. Vuonna 1568 hänet siirrettiin suuren rykmentin varakuvernööriksi. Rykmentti taisteli Krimin kaanikuntaa vastaan. Hänet siirrettiin takaisin Tulan kuvernööriksi vuonna 1570. Vuonna 1572 hänet siirrettiin Permin kuvernööriksi. Vuonna 1573 hänet ylennettin kaartin rykmentin kuvernööriksi.Golitsyn korotettiin pajarin arvoon vuonna 1574. Vuonna 1575 hänet ylettiin suuren rykmentin komentajaksi Serpukhovissa. Vuonna 1577 hänestä tuli suuren rykmentin kuvernööri Kalugassa. Hän oli Novgorodin voivodi vuonna 1580 ja myöhemmin Pihkovan voivodi. Golitsyn toimi viimeisinä vuosinaan Novgorodin kuvernöörinä. == Lähteet == Luokka:Venäläiset aateliset Luokka:Vuonna 1583 kuolleet
Aaloesta öljypuuhun – Suomen kielellä mainittuja kasveja Agricolan aikaan

Aaloesta öljypuuhun – Suomen kielellä mainittuja kasveja Agricolan aikaan on professori Kaisa Häkkisen ja Terttu Lempiäisen kirjoittama kielitiedettä ja kasvitiedettä käsittelevä monitieteinen tietokirja, jonka Teos-kustantamo on julkaissut vuonna 2011. Kirjassa käsitellään 70 Mikael Agricolan teoksissa esiintyvää kasvia. Kasvit on ryhmitelty mauste- ja rohdoskasveihin, eksoottisiin puihin ja pensaisiin, koristekasveihin sekä kotimaisiin hyöty- ja luonnonkasveihin. Teoksessa selvitetään kunkin yksittäisen kasvin osalta esimerkkejä käyttäen, missä yhteydessä ja miten Agricola on sen maininnut. Tämän jälkeen kirjassa esitetään kasvin nimen etymologia. Lisäksi jokainen kasviartikkeli sisältää kasvitieteellisen osion, josta selviävät muun muassa kyseisen kasvin ominaisuudet, levinneisyys ja erilaiset käyttötavat. Kirjan hakemisto tarjoaa yhteyden nykykielen ja Agricolan ajan kasvinimistön välille. Teos on kuvitettu Agricolan ajan mukaisesti. Tärkein kuvalähde on Leonhart Fuchsin vuonna 1542 latinaksi julkaisema kasviopas De historia stirpium. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2011 kirjat
Valitustaulu Ea-nāṣirille

pienoiskuva|Valitustaulu näytteillä British Museumissa. Valitustaulu Ea- nāṣirille on muinaisen Urin kaupungin alueelta löydetty artefakti, joka on peräisin noin vuodelta 1750 eaa. Se on akkadilaisella nuolenpääkirjoituksella kirjoitettu savitaulu, jonka Nanni-niminen asiakas on lähettänyt kauppias Ea- nāṣirille. Sitä pidetään vanhimpana tunnettuna kirjallisena valituksena. Se kuuluu British Museumin kokoelmiin. Se nousi vuonna 2015 suosituksi internetilmiöksi etenkin Redditissä ja Tumblrissa. == Kuvaus == Taulu on 11,6 senttimetriä korkea, 5 senttimetriä leveä ja 2,6 senttimetriä paksu. Siinä on nuolenpääkirjoitusta etu- ja takapuolella sekä vasemmalla reunalla. Taulussa on jonkin verran vaurioita. == Löytäminen ja käännöksiä == Savitaulun löysi ja hankki British Museumin kokoelmiin arkeologi Sir Leonard Woolley, joka johti Pennsylvanian yliopiston ja British Museumin yhteistä retkikuntaa muinaisen sumerilaisen Urin alueelle vuosina 1922–1934. Assyriologi A. Leo Oppenheim käänsi taulusta joitakin rivejä vuonna 1954. Kokonaisen englanninkielisen käännöksen teki vuonna 1960 W. F. Leemans, joka käytti käännöksessään Oppenheimin kääntämiä rivejä ja pyysi lisäksi joidenkin kohtien käännöksiin neuvoa Fritz Rudolf Krausilta. Oppenheim itse julkaisi taulusta täyden käännöksen vuonna 1967 tietämättä Leemansin käännöksestä. == Sisältö == Taulun kirjoituksissa Nanni-niminen asiakas valittaa Ea-nāṣirille, että tämä oli luvannut toimittaa Nannille korkealaatuista kuparia, mutta sen sijaan tämä oli saanut ala-arvoisia kupariharkkoja. Nanni valittaa myös Ea-nāṣirin kohdelleen huonosti kaupankäyntiä hoitanutta Nannin avustajaa. Nanni oli ilmeisesti lähettänyt avustajansa Ea-nāṣirin luokse ainakin kerran vaatimaan Nannin suorittaman maksun palauttamista, mutta avustaja oli lähetetty takaisin tyhjin käsin. Ea-nāṣirin asumukseksi uskottujen raunioiden läheltä on löydetty useita savitauluja, joiden sisältö on vastaava. Eräässä taulussa Arbituram-niminen mies valittaa, ettei ole saanut tilaamaansa kuparia, ja toinen asiakas puolestaan kertoo olevansa kyllästynyt Ea-nāṣirin huonolaatuiseen kupariin. == Internetilmiö == Valitustaulusta tuli vuonna 2015 internetilmiö, kun sen Redditissä ja Tumblrissa saama huomio johti moniin siitä kirjoitettuihin artikkeleihin kansainvälisissä tiedotusvälineissä. Sen saama suosio johtuu pitkälti taulun sisällön anakronistisesta luonteesta, sillä se muistuttaa nykyajan asiakaspalautteita ja reklamaatioita. Siitä on tullut Tumblrissa suosittu sisäpiirin vitsi, jota yhdistellään populaarikulttuuriviittauksiin ja ajankohtaisiin tapahtumiin. Taululla on hallussaan vanhimman kirjallisen reklamaation Guinnessin maailmanennätys. == Lähteet == Luokka:Muinaisjäännökset Luokka:Mesopotamia Luokka:1700-luku eaa. Luokka:British Museumin kokoelmat Luokka:Internet-ilmiöt
Karjalankieliset rajalla

Karjalankieliset rajalla on professori Pekka Suutarin toimittama ja Suomen Kansantietouden Tutkijain Seuran vuonna 2021 julkaisema tietokirja, joka käsittelee monitieteisen kulttuurintutkimuksen keinoin ylirajaista Karjalaa, karjalankielisiä Suomessa sekä kielivähemmistöjä Venäjän Karjalassa. Suutari työskentelee Karjalan tutkimuslaitoksessa, Itä-Suomen yliopistossa. Suomen Kansantietouden Tutkijain Seuran mukaan Karjalankieliset rajalla tuo tuoreita tulkintoja ja näkökulmia Suomen ja lähialueiden itämerensuomalaisia ja karjalaisia koskevaan keskusteluun. Kirjassa tutkijat luotaavat muun muassa rajakarjalaisuuden identiteettiä, murrehaastattelupuheita, karjalan ja vepsän kielen muutosta, karjalankielistä musiikkia, median etnisyyskäsityksiä, karjalankielisiä radiouutisia, vepsänkielistä mediaa ja lyydin puhujia. Teoksen näkökulmat vaihtelevat karjalaisuuden määrittymisestä mediaan ja kielenelvyttämiseen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2021 kirjat
Svegder

Svegder on Ynglingien sukuun kuuluva tarunomainen Ruotsin kuningas, joka tarinan mukaan ollessaan matkalla etsimässä kansansa entistä kotia Suuressa Svitjodissa, toisin sanoen Itä-Euroopassa, katosi kun kääpiö houkutteli hänet ison kiven rakoon, joka sitten sulkeutui. ==Lähteet== Luokka:Skandinaavinen mytologia Luokka:Ruotsin kuninkaat
Jälkijäristys

Jälkijäristys on voimakasta maanjäristystä usein seuraava voimakkuudeltaan pienempi maanjäristys. Suurempaa järistystä edeltänyt pienempi järistys puolestaan on esijäristys. Maanjäristykset voivat esiintyä myös saman suuruusluokan sisällä pysyttelevänä maanjäristyssarjana.Perustietoa maanjäristyksistä Seismologian instituutti, viitattu 15.12.2023 Jälkijäristysten määrä vaihtelee eikä sitä tai jälkijäristysten magnitudeja voi tarkasti ennustaa.FACTSHEET: Earthquake Damage and Aftershocks BC Gov News 6.6.2016, viitattu 15.12.2023 Ennakoiminen on kuitenkin mahdollista. Yhdysvaltain geologian tutkimuskeskus käyttää ennakoinnin pohjana sellaisia tietoja, jotka pätevät jälkijäristyksiin pääsääntöisesti. Suuremmilla maanjäristyksillä on esimerkiksi taipumus johtaa useampiin maanjäristyksiin kuin pienemmillä maanjäristyksillä. Jälkijäristysten keskimääräiseen lukumäärään vaikuttaa myös se, millä siirrosvyöhykkeellä maanjäristys esiintyy. Ajan myötä jälkijäristysten tiheydellä on taipumus vähentyä ilman magnitudin pienenemistä.Aftershock Forecast Overview United States Geological Survey, viitattu 15.12.2023 Kaikkein voimakkaimpien maanjäristysten seurauksena voidaan jälkijäristyksiä tuntea usean vuoden ajanjaksolla tuhansittain. == Lähteet == Luokka:Maanjäristykset
Vaietut ja vaiennetut – Karjalankieliset karjalaiset Suomessa

Vaietut ja vaiennetut – Karjalankieliset karjalaiset Suomessa on professori Anneli Sarhimaan kirjoittama ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran vuonna 2017 julkaisema tietokirja, joka käsittelee Suomen karjalankielisiä. Sarhimaan kirja käsittelee sitä, miten ja miksi karjalan kieli ja karjalankielisten oikeudet on sivuutettu Suomessa aina 2010-luvulle saakka. Teos pohtii, miten nyky-Suomessa tulisi tukea karjalan kielen puhujia, jotta heidän ei enää tarvitsisi vaieta omalla kielellään. Teoksen kustantajan Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran mukaan Vaietut ja vaiennetut -teos on ensimmäinen kokonaisvaltainen esitys Suomessa kotoperäisestä karjalankielisestä väestöstä. Historian, kielen ja kulttuurin lisäksi teos kuvaa karjalankielisten asemaa toisen maailmansodan jälkeisessä Suomessa ja ottaa kantaa siihen, miten heidän mahdollisuuksiaan käyttää karjalaa ja siirtää kieltä uusille puhujapolville tulee parantaa. Kirja on kustantajan mukaan suunnattu Suomen karjalankieliselle yhteisölle, kielellisten oikeuksien toteutumisesta vastaaville päättäjille ja virkamiehille, tutkijoille ja opiskelijoille sekä kaikille vähemmistökielten asemasta ja Suomen kieli-ilmastosta kiinnostuneille. == Arvioita == Filosofian tohtori folkloristi Eila Stepanova totesi teoksesta, että Sarhimaan teos voi oikeasti muuttaa karjalan kielen tilannetta Suomessa, jos poliitikot ja virkamiehet tekevät päätöksiä tutkittuun tietoon perustuen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2017 kirjat
Suhoi Su-9

Suhoi Su-9 () on OKB Suhoin 1950-luvun lopulla kehittämä neuvostoliittolainen torjuntahävittäjä, jonka ensilento oli kesällä 1956 ja joka esiteltiin vuonna 1959.https://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.php?aircraft_id=926 Viitattu 15.12.2023. Konetta valmistettiin 1 150 kappaletta. Tyypin käyttö päättyi vuonna 1979.https://nuke.fas.org/guide/russia/airdef/su-9.htm Viitattu 18.12.2023. Koneen moottorina oli Ljulka AL-7F. TsAGIn kanssa tehty yhteistyöhttp://www.tsagi.com/ Viitattu 15.12.2023. aiheutti saman kaltaisuuden MiG-21:n kanssa.https://nuke.fas.org/guide/russia/airdef/su-9.htm Viitattu 18.12.2023. Myös koneiden lentoarvot ovat lähellä toisiaan. Huippunopeus oli yli 2.0 Machia (2 120 km/h) ja lakikorkeus 20 000 metriä.http://www.avia-su.ru/su9.php Viitetty 15.12.2023. Pisin lentomatka oli 1 350 kilometriä. Su-9:ssä oli pelkkä ohjusaseistus, normaalisti neljä ilmataisteluohjusta (R-5; AA-1 Alkali) http://www.flugzeuginfo.net/acdata_php/acdata_su9_en.php Viitattu 15.12.2023. ja myöhemmin myös R-8 eli AA-3 Anab. Vladimir Iljušin rikkoi 1959 konetyypillä korkeuslennon maailmanennätyksen: 94 659 jalkaa eli 28 852 metriä.https://www.thisdayinaviation.com/tag/sukhoi-su-9/ Viitattu 15.12.2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *https://fi.pinterest.com/mstockha/sukhoi- su-9/ *https://aircraft.fandom.com/wiki/Sukhoi_Su-9 Su-9 Luokka:Neuvostoliittolaiset hävittäjälentokoneet Luokka:1950-luvun hävittäjälentokoneet
Habiba Bouhamed Chaabouni

Habiba Bouhamed Chaabouni () on tunisialainen lääkäri ja geneetikko.Habiba Bouhamed Chaabouni Université de Montpellier, viitattu 15.12.2023 Bouhamed Chaabouni valmistui pediatrian ja genetiikan opinnoista Tunisissa ja Pariisissa. Hän sai sertifikaatin genetiikasta, diplôme d'études approfondies’n fysiologiassa, diplôme d'études approfondies’n kehitysbiologiassa ja certificat d'études supérieuresin tilastotieteessä.Habiba Bouhamed Chaabouni - Médecin Futura Santé, viitattu 15.12.2023 Bouhamed Chaabouni toimii Tunis El Manar -yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa professorina ja johtaa sinne perustamaansa ihmisen genetiikan tutkimuslaboratoriota.Habiba Chaabouni, membre(étranger) de l'Académie française de médecine Leaders.com.tn 21.12.2011, viitattu 15.12.2023 Hän johtaa myös Tunisin Charles Nicolle -sairaalan synnynnäisten ja perinnöllisten sairauksien laitosta, jonka perusti ensimmäisenä lääketieteellisen genetiikan laitoksena tunisialaisessa sairaalassa. Bouhamed Chaabouni oli vuonna 2006 yksi L'Oréal-UNESCO For Women in Science Awardin saajista. Palkinto myönnettiin hänelle hänen panoksestaan genetiikan kehitykseen Tunisiassa, Afrikassa ja Arabimaissa. Bouhamed Chaabouni on toiminut konsultoijana Maailman terveysjärjestölle ja Arabiliitolle. Hän oli mukana valmistelemassa UNESCO:n Maailmanlaajuista julistusta ihmisen genomista ja ihmisoikeuksista. Bouhamed Chaabouni on Ranskan Académie nationale de médecinen ja Tunisian Beit al-Hikma -akatemian jäsen. == Lähteet == Luokka:Tunisialaiset lääkärit Luokka:Geneetikot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Kyrgyz Tuusu

Kyrgyz Tuusu (Кыргыз Туусу, ”Kirgiisilippu”) on Kirgisian pääkaupungissa Biškekissä ilmestyvä kirgiisinkielinen sanomalehti. Lehti perustettiin Taškentissa vuonna 1924 nimellä Erkin-Too (”Vapaat vuoret”). Se siirtyi Biškekiin seuraavan vuoden alussa. Lehden nimenä oli Kyzyl Kyrgyzstan (”Punainen Kirgisia”) vuodesta 1927 ja Sovettik Kyrgyzstan (”Neuvosto- Kirgisia”) vuodesta 1956. Sitä julkaistiin aluksi arabialaisella, vuodesta 1927 latinalaisella ja vuodesta 1940 kyrillisellä kirjaimistolla. Sovettik Kyrgyzstan oli neuvostoaikana Kirgisian kommunistisen puolueen sekä Kirgisian sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 127 000 kappaletta vuonna 1980. Sen rinnalla ilmestyi venäjänkielinen päivälehti Sovetskaja Kirgizija. Lehti sai nimen Kyrgyz Tuusu Kirgisian itsenäistyttyä vuonna 1991. Se on maan hallituksen äänenkannattaja. Kahdesti viikossa ilmestyvän lehden painosmäärä oli 4 400 kappaletta marraskuussa 2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden sivusto Luokka:Kirgisialaiset sanomalehdet Luokka:Neuvostoliittolaiset sanomalehdet
Anna-Liisa Varis

Anna-Liisa Varis (o.s. Tuomola; 25. elokuuta 1925 Antrea – 4. syyskuuta 2023 Tampere) oli suomalainen maatalouseläintieteen tutkija ja professori. Varis väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1971. Hänen tutkimusaloihinsa kuului maatalouden tuhohyönteisten tutkimus, ja hän teki maatalouseläintieteestä itsenäisen tutkimus- ja oppiaineen. Varis hoiti maatalouseläintieteen apulaisprofessuuria Helsingin yliopistossa vuodesta 1974 ja varsinaista professuuria 1987–1990. Hän koulutti useita opiskelija- ja tutkijasukupolvia. Anna-Liisa Variksen puoliso vuodesta 1955 oli kasvieläintieteen professori Eero Varis. ==Viitteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset maataloustieteilijät
Tolkien ja Kalevala

Tolkien ja Kalevala on Jyrki Korpuan kirjoittama kirjallisuudentutkimuksen alaan lukeutuva tietokirja, joka käsittelee fantasiakirjailija J. R. R. Tolkienin ja Kalevalan suhdetta. Kirjan on julkaissut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura vuonna 2022. Tolkien on maailman tunnetuin fantasiakirjailija ja modernin fantasiakirjallisuuden isä. Teoksessa käsitellään sitä, mistä hän ammensi inspiraationsa. Kirja valottaa myös, miten suomen kieli ja Kalevala liittyvät Tolkienin luomien hobittien, haltioiden ja kääpiöiden kansoittamaan fantasiamaailmaan. Kirjailijanuransa ohella Tolkien oli myyttejä rakastava kielitieteilijä ja Oxfordin yliopiston professori. Hän haltioitui Kalevalasta, opiskeli suomea ja hyödynsi Kalevalan sanastoa omissa kirjoituksissaan. Tolkien ja Kalevala selvittää, minkälainen on Kalevalan vaikutus Tolkienin tarinoiden ja maailman taustalla. == Taustaa == Fantasiakirjallisuuteen erikoistunut kirjallisuudentutkija Jyrki Korpua oli kirjan julkaisun aikaan tutkinut Tolkienin kirjallisuutta kaksi vuosikymmentä. Korpuan mukaan Kalevalan merkitystä Tolkienin tekstien vaikuttimena ei ole tiedostettu riittävissä määrin, sillä muita länsimaalaisille yleisöille tutumpia myyttiaineistoja on helpompi Tolkienin tekstien taustalla. Korpua on todennut, että suuri osa Tolkienin tutkijoista tai Tolkienin fantasiakirjallisuutta pohtivista harrastajista tulee angloamerikkalaisesta maailmasta, jossa Kalevala on vieras. == Sisältö == Korpua tuo teoksessaan esiin miten Kalevala vaikutti Tolkienin teosten teemoihin, hahmoihin ja kieleen. Korpuan näkee, että Kalevala oli merkittävä Tolkienille. Tolkienin fantasiamaailma rakentuu moninaisista tausta-aineistoista ja kirjailijan luomistyöstä, mutta se on silti monin tavoin kalevalainen. Kalevalan sankaruuden malli, kalevalaiset tarinakokonaisuudet sekä kalevalaisen kerronnan vaikutus näkyvät Tolkienin fantasiassa. Musiikin, laulun ja sanan mahti sitoo niin Kalevalaa kuin Tolkienin fantasiakirjallisuuttakin. Se on etenkin esteettinen malli, mutta siitä löytyy myös selkeitä esimerkkejä. Kalevalassa kertoja laulaa kuulijoilleen totuudet maailmasta, Tolkienilla Ainurit soittavat maailman todeksi. Silmarillionissa Kalevalan sampo vertautuu jalokiviin, joihin on kiinnittynyt koko Keski-Maan kohtalo. Taru sormusten herrasta -kirjan lopussa suurin sankari Frodo Reppuli ei saa rauhaa omilla maillaan, vaan matkaa pois, kuten Väinämöinen Kalevalassa konsanaan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2022 kirjat
Elore

Elore tai aluksi Elektroloristi on Suomen Kansantietouden Tutkijain Seuran vuodesta 1994 julkaisema verkkolehti. Lehden aihepiiri on folkloristiikka ja sen lähialueet. Lehteä pidetään ensimmäisenä suomalaisena open access -julkaisuna ja se oli yksi ensimmäisistä suomalaisista verkkolehdistä. Lehteä julkaistiin ensimmäisenä vuotena sähköpostilehtenä ja tiedostoina, sekä vuodesta 1995 www-lehtenä. Lehdestä tehtiin muutamia paperikappaleita kirjasto- ja arkistokäyttöä varten. Lehden ensimmäisenä päätoimittajana toimi Jyrki Pöysä. Vuonna 2023 Eloren päätoimittajana ovat Anna Kinnunen ja Pihla Siim. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Journal.fi: Elore Luokka:Suomalaiset tiedelehdet Luokka:Suomalainen kansanperinne
Kaksoisvaltion haaveilija – Konstantin Päts ja Suomi

Kaksoisvaltion haaveilija – Konstantin Päts ja Suomi on professori Seppo Zetterbergin kirjoittama tietokirja, joka käsittelee Viron presidentin Konstantin Pätsin suhdetta Suomeen. Teos kertaa, miten Päts saapui Suomen suuriruhtinaskuntaan poliittisena pakolaisena syksyllä 1906. Runsaan kahden vuoden oleskelun aikana Suomesta muodostui hänelle ihannemaa, esikuva Virolle. Kirjassa valotetaan, miten jo Viron vapaussodan aikana vuosina 1918–1920 Päts kehitteli pitkäaikaista mieliaihettaan, unionia tai kaksoisvaltiota Suomen kanssa. Ajatusta vahvisti Suomen Virolle vapaussodassa antama sotilasapu, Pohjan Pojat ja I suomalainen vapaajoukko. Kaksoisvaltio sai Virossa laajaa kannatusta, mutta Suomessa aihetta kohtaan oltiin pidättyväisiä. Varsinaisesti kirjan keskiössä on vuosien 1918–1940 ajanjakso, eli Viron itsenäistymisestä Viron neuvostomiehitykseen. Pätsin pyrkimykset kulminoituivat ajanjakson molempiin päihin. Kirjassa kerrotaan, miten hän teki sekä vuonna 1918 että vuonna 1940 Suomelle kirjalliset ehdotukset suomalais-virolaisen kaksoisvaltion muodostamisesta. Suomessakin oli kaksoisvaltion puoltajia, merkittävimpänä P. E. Svinhufvud. Konstantin Pätsin pyrkimysten lisäksi kirja luo yleiskuvaa Viron poliittisesta historiasta maailmansotien välisenä aikana. Teos kertoo myös Suomen ja Viron poliittisista suhteista tuona aikana. Juuri Konstantin Päts teki ensimmäisen Suomeen suuntautuneen valtiovierailun vuonna 1922, ja myös ensimmäisen Suomen presidentin tekemän valtiovierailun kohteena oli juuri Viro. Zetterberg kertoo, että Suomen ja Viron välinen korkeimman tason yhteistyö säilyi senkin jälkeen, kun Pätsin johdolla muodostettiin autoritaarinen Viro vuonna 1934. Maiden päämiesten vuotuiset tapaamiset alkoivat 1931, jolloin riigivanem (suom. 'valtion vanhin') Päts vieraili Suomessa. Päämiehet kehittelivät muun muassa salaisia suunnitelmia maiden sotilaallisesta yhteistyöstä ja Suomenlahden sulkemisesta. Kyösti Kallion sairastelu ja Suomen talvisota lopettivat presidenttien vierailut. Kesällä 1940 Viro menetti itsenäisyytensä ja Päts kuljetettiin Neuvostoliittoon. Muutamaa päivää ennen kyydittämistä Päts palasi vielä mieliteemaansa ja laati ohjelman Suomen ja Viron liittovaltiosta. == Arvioita == Tuglas-seuran Elo- lehdessä Heikki Rausmaa kirjoittaa Zetterbergin kirjoittamisesta, että sen työn laadussa ei ole moitteen sijaa. Rausmaa jatkaa, että Zetterbergin teos on oikea makupala Viron historian harrastajille. Rausmaan näkemyksen mukaan kirjan sisältö on vankkaa, huolellisesti lähdeaineistoon perustuvaa historiantutkimusta, mutta silti kirja on helppolukuinen kuin kioskidekkari. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2020 kirjat
Joséphine Pagnier

Joséphine Pagnier (s. 4. kesäkuuta 2002) on ranskalainen mäkihyppääjä. Pagnier kilpaili arvokilpailuissa ensimmäisen kerran Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 ollen joukkuekilpailussa seitsemäs ja normaalimäessä 31:s. Oberstdorfin MM- kilpailuissa 2021 hän sijoittui normaalimäessä 16:nneksi ja suurmäessä 22:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui normaalimäessä yhdenneksitoista. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui joukkuekilpailussa seitsemänneksi, normaalimäessä kolmanneksitoista ja suurmäessä neljänneksitoista. Pagnier kilpaili Mäkihypyn maailmancupissa Prémanonissa joulukuussa 2018 sijoittuen heti maailmancupin pisteille ollen 30:s. Ensimmäistä kertaa kymmenen parhaan joukkoon Hinzenbachissa helmikuussa 2021 ollen seitsemäs. Hän sijoittui ensimmäisen kerran palkintokorokkeelle samalla paikkakunnalla seuraavan vuoden helmikuussa oltuaan kolmas. Kaudella 2023−2024 Pagnier sijoittui kauden ensimmäisessä kilpailussa Lillehammerissa toiseksi ja voitti toisen kilpailun. Hän voitti myös Engelbergin ensimmäisen kilpailun kaksi viikkoa myöhemmin. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs. == Lähteet == * Luokka:Ranskalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suomalais-Ugrilaisen Seuran Aikakauskirja

Suomalais-Ugrilaisen Seuran Aikakauskirja (Journal de la Société Finno- Ougrienne, lyh. SUSA) on Suomalais-Ugrilaisen Seuran julkaisema kansainvälinen fennougristiikkaa käsittelevä tieteellinen aikakauslehti, jonka ensimmäinen numero ilmestyi jo vuonna 1886. Lisäksi aikakauslehdessä käsitellään kansojen uralilaisten kansojen kulttuurien, kansatieteen, kansanrunouden ja esihistorian tutkimusta. Nykyään aikakauskirja ilmestyy kahdesti vuodessa. Aikakauskirjan nykyinen päätoimittaja on Susanna Virtanen. Se noudattaa molemminpuolista anonyymia vertaisarviointikäytäntöä, jossa sekä kirjoittaja että arvioija säilyvät nimettöminä arviointiprosessin ajan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tiedelehdet Luokka:Aikakauskirjat
Canal de Brienne

Canal de Brienne on Ranskassa Toulousen kaupungissa sijaitseva kanava. Se yhdistää Canal du Midin ja Canal latéral à la Garonnen Garonnejokeen. Kanava rakennettiin vuosina 1768-1775. Kanavan pituus on 1,5 kilometriä, ja se yhdisti noin sata vuotta aiemmin valmistuneen Canal du Midin Garonnejokeen, lähelle Bazaclea. 1800-luvulla kanava sai nimen "Briennen kanava" Toulousen arkkipiispan de Briennen mukaan. 1800-luvun loppupuolella rakennettiin Canal latéral à la Garonne, jonka veden saanti otettiin Canal de Briennen kautta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskan kanavat Luokka:Garonnen vesistö Luokka:Toulouse
Korean yliopisto

Korean yliopisto () on Etelä-Korean Soulissa toimiva yksityinen yliopisto. Yi Yong-ik perusti sen keisari Gojongin rahoituksella vuonna 1905 Bosungin korkeakoulun nimellä.Abou KU Korea University, viitattu 15.12.2023 Korean yliopistossa on yli 33 000 opiskelijaa (2023) eri puolilta Etelä-Koreaa ja ulkomailta. Vuodelle 2024 tehdyssä kansainvälisessä QS World University Ranking -vertailussa Korean yliopisto pääsi 79. sijalle.Korea University Top Universities, viitattu 15.12.2023 == Historia == Korean yliopiston perustaja Yi siirtyi ulkomaille johtamaan vastarintaa Japania vastaan Korean niemimaan jouduttua Japanin kanssa vuonna 1905 tehdyn sopimuksen myötä protektoraatin asemaan. Son Byong-hi oli yliopiston seuraava johtaja. Kim Seong-sunin noustua johtoon alettiin muodostaa perustaa kansallisen tason yliopistolle reaktiona julkisiin kouluihin, joiden opetuksen japanilaiset olivat muovanneet mieleisekseen. Muun muassa yliopiston pääsali ja pääkirjasto perustettiin tässä vaiheessa. Korkeakoulu sai yliopiston aseman Korean niemimaan vapauduttua miehityksestä vuonna 1946. Sen uudeksi nimeksi tuli Korean yliopisto. Etelä-Korean ollessa diktatuurihallinnon alainen opiskelijat olivat mukana demokratiaa ajaneessa vastarinnassa, joka osaltaan johti huhtikuun vallankumoukseen 19. huhtikuuta 1960. Vuonna 2004 Korean yliopisto liittyi Universitas 21 -verkostoon. Vuonna 2008 siitä tuli myös Tyynenmeren reunan yliopistojen liiton jäsen. == Lähteet == Luokka:Etelä-Korean yliopistot ja korkeakoulut Luokka:Soul (kaupunki)
Suomalais-udmurttilainen sanakirja

Suomalais-udmurttilainen sanakirja on vuonna 2013 julkaistu suomen ja sen sukukielen udmurtin sanakirja, jonka ovat laatineet Sergej Maksimov, Sirkka Saarinen, Vadim Danilov ja Ekaterina Seliverstova ja jonka on julkaissut Suomalais-Ugrilainen Seura vuonna 2013. Suomalais-udmurttilainen sanakirja on rinnakkaisteos vuonna 2008 ilmestyneelle Udmurttilais-suomalaiselle sanakirjalle. Se perustuu normatiiviseen yleiskieleen, eli teokseen on otettu mukaan puhekielisyyksiä vain vähän. Mukaan otetut puhekielimäisyydet ovat lähinnä sellaisia, jotka esiintyvät suomalaisissa sanakirjoissa ja yleisesti kirjoitettuina. Jokainen hakusana on pyritty kääntämään monella udmurtinkielisellä vastineella, sillä käännösvastineet ovat usein laajamerkityksisiä ja sen vuoksi udmurttilukijoiille vaikeita ymmärtää ilman synonyymeja. Tätä tapaa noudattaessaan suomenkielinen lukija saa kaikki mahdolliset udmurtin käännösvastineet tietoonsa. Sanan merkitysten havainnollistamiseksi teokseen on mukaan otettu runsaasti esimerkkejä, lausekkeiden lisäksi kokonaisia lauseita. Sanakirja sisältää runsaasti uudissanoja, joista osa on vakiintunut kirjoitettuun ja puhuttuun kieleen ja osa taas on syntynyt lähinnä sosiaalisessa mediassa. Uudissanat on merkitty kirjaan erikseen, jotta käyttäjä erottaa, että kyse ei ole normatiivisesta sanasta. Sen sijaan esimerkiksi sellaiset tavanomaiset deverbaaliset teonnimet, kuten minen-johdokset, sekä yhdyssanat, joiden merkitys on pääteltävissä suoraan osistaan, on jätetty pois teoksesta pois. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Sanakirjat Luokka:Vuoden 2013 kirjat
Marin kielioppi

Marin kielioppi on vuonna 1985 julkaistu kielioppikirja marin kielestä. Teoksen on laatinut Alho Alhoniemi ja julkaissut Suomalais-Ugrilainen Seura. Toinen painos on vuodelta 2010. Teoksen tarkoituksena on julkaisijansa mukaan antaa lukijalle perustiedot marin äänne- ja muotorakenteesta, oikeinkirjoituksen periaatteista sekä taivutusmuotojen käytöstä. Teos on pyritty laatimaan mahdollisimman konkreettiseksi ja havainnolliseksi sekä oppikirjaksi soveltuvaksi. Kielioppi pyrkii kuvaamaan nimenomaan marin kahta kirjakieltä, niittymarin eli itämarin ja vuorimarin eli länsimarin kirjakieltä. Vain muutamissa kohdin on vertailun vuoksi viittauksia murteiden erikoispiirteisiin. Marin kirjakieliä kirjoitetaan kyrillisin kirjaimin, mutta kieliopissa kirjakielten ilmaukset on kuitenkin esitetty käyttämällä suomalais-ugrilaista transkriptiota. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 1985 kirjat
Suomen Kansantietouden Tutkijain Seura

Suomen Kansantietouden Tutkijain Seura on tieteellinen seura, joka keskittyy folkloristiikkaan ja perinteen tutkimukseen. Seura perustettiin vuonna 1937 ja on osa Tieteellisten seurain valtuuskuntaa. Yhteisö julkaisee Elore-nimistä verkkolehteä vuodesta 1994, joka käsittelee folkloristiikkaa ja sen lähialoja. Seura on julkaissut vuodesta 1996 Kultaneito-sarjassa kansantietouteen liittyviä tutkimuksia ja muita julkaisuja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * kansantietoudentutkijat.fi Luokka:Etnologia Luokka:Suomalaiset tiedeyhdistykset
Vogulien (mansien) kansankulttuuri

Vogulien (mansien) kansankulttuuri on Ildikó Lehtisen ja Jenni Souraman laatima tietokirja, joka käsittelee suomensukuisten mansien kansankulttuuria. Teos perustuu Artturi Kanniston keräämään etnografiseen aineistoon, ja kirjan on julkaissut Suomalais-Ugrilainen Seura vuonna 2007. Kirjassa esitellään luvuittain mansien elinympäristö, asumismuodot, kulkemis- ja kuljettamistavat, lukuisat eri kalastus- ja metsästystavat ja -välineet sekä muut elinkeinot samoin kuin ruoanvalmistus, tekniset taidot, parantamistavat ja lastenhoito. Teoksessa on runsaasti kuvia. Kanniston Siperian-matka alkoi syksyllä 1901 ja päättyi joulukuussa 1906. Hän matkusti järjestelmällisin suunnitelmin läpikotaisin mansien aluetta, ja matkakilometrejä hänelle kertyi yli 4 000. Kannisto myös oli kielitieteilijä, joka pyrki harvinaisen suurella tarkkuudella merkitsemään muistiin mansin kielen ja eri murteiden sanoja. Hänen tutkimusmatkansa toisena tavoitteena oli mansien olojen kuvaus. Kannisto tarkkaili mansien elämää ulkopuolisen havainnoitsijan silmin, ja alan kirjallisuuteen ja museokokoelmiin perehtyneenä hän osasi asettaa oppailleen ja kielimestareilleen oikeat kysymykset. Tutkimusmatkailijat pääsevät harvoin irti kulttuuritaustastaan ja oman kulttuurinsa käsitteistä. Kannisto kuitenkin, kenties tiedostamattaan, tavoitti mansien omaa käsitemaailmaa ja kulttuurin sisäistä logiikkaa, joka perustui ympäröivän luonnon kunnioittamiseen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2007 kirjat
Valkoisen jumalan tyttäret – Marilainen nainen ja modernisaatio

Valkoisen jumalan tyttäret – Marilainen nainen ja modernisaatio on Ildikó Lehtisen toimittama kansatieteen alaan lukeutuva tietokirja, joka käsittelee suomensukuisen kansan, marien, naisten arkielämää 2000-luvun alussa. Teoksen marinkielinen nimi on Ош Юмын ÿдырышт-влак. Марий ÿдырамаш модернизаций корнышто. Kirjan on julkaissut Suomalais-Ugrilainen Seura vuonna 2009. Valkoisen jumalan tyttäret kertoo marilaisten naisten arjesta Untšon kylässä Marinmaan tasavallassa 2000-luvun Venäjällä. Aihetta lähestytään kansatieteen näkökulmista, ja teokseen koottuja kirjoituksia yhdistää kenttätyömenetelmä. Kirja valottaa marilaista identiteettiä, etnisen uskonnon merkitystä jokapäiväisessä elämässä ja muutoksia naisen asemassa. Kirjan artikkelit käsittelevät häämenoja nuoren naisen kannalta, arjen toimintoja ja naisten pukuja puhtauden näkökulmasta, vainajainjuhlaa, sukupuolitettua tilaa ja valokuvien välittämää mielikuvaa. Kirjoittajat ovat kansatieteen tutkijoita Suomesta ja Marinmaan tasavallasta. Teoksessa on runsaasti kuvia, ja se on kaksikielinen eli suomen- ja marinkielinen. Suomalais-ugrilaisen kansatieteen alalla teos erottuu sikäli, että kirjan tutkimuskohde painottuu nykyaikaan. Teos on myös ensimmäinen gendertutkimus marilaisesta kulttuurista. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2009 kirjat
Kieli-identiteetti

Kieli-identiteetti on kielitieteen alalla käytettävä käsite, joka tarkoittaa ihmisen suhdetta eri kielten puhujiin sekä hänen eri kieliin liittämiään arvoja ja merkityksiä. Kokemukset eri kielten omaksumisesta, oppimisesta, käyttämisestä ja unohtamisesta vaikuttavat kieli-identiteettiin. Jonkin kielen osaaminen ei kuitenkaan yksiselitteisesti välttämättä tarkoita siihen identifioitumista, eikä kieleen identifioituminen vaadi kielen osaamista. Kielellinen identiteetti kytkeytyy vahvasti kielielämäkertaan, joka on ikään kuin kronologinen kuvaus yksilön kieli-identiteetin muutoksesta. Yksittäisten ihmisten kielielämäkerrat ja kieli-identiteetit ovat yhtä aikaa henkilökohtaisia ja sosiaalisia. Samalla kun ne kuvaavat ihmisen käsityksiä itsestään, ne heijastavat omaa aikaansa ja yhteisön asenteita ja arvostuksia suhteessa kieliin. Eri historian ajanjaksot ja eri yhteisiöjen käsitykset ja arvot vaihtelevat sen mukaan, että kuka voi ja saa puhua mitäkin kieltä ja kenellä on mahdollisuuksia ylläpitää omaksumiaan kieliä. Kielet eivät ole merkityksellisiä vain yksilön identiteetin ja elämäkerran kannalta, vaan ne avaavat hänelle erilaisia ovia myös vuorovaikutukseen, koulutukseen ja työelämään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kieli ja identiteetti -sivusto, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran teemasivusto Luokka:Kielitiede
McKinney (Texas)

McKinney on kaupunki Yhdysvalloissa Texasin osavaltiossa. Vuoden 2020 väestönlaskennassa McKinneyssä oli 195 308 asukasta. Kaupunki toimii Collinin piirikunnan hallintokeskuksena. McKinney kuuluu Dallasin–Fort Worthin metropolialueeseen. McKinney oli Yhdysvaltain neljänneksi nopeimmin kasvava kaupunki vuosina 2010–2019. == Väestö == Vuonna 2020 McKinneyn väkiluku oli 195 308\. Arvion mukaan asukkaista valkoisia on 60,6 %, aasialaisia 13,0 %, mustia 12,3 %, alkuperäisasukkaita 0,5 % ja Tyynenmeren alkuperäisasukkaita 0,1 %. Asukkaista 11,1 % kuuluu kahteen tai useampaan rotuun. 25,1 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 18,4 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Texasin kaupungit
René Drucker Colín

René Raúl Drucker Colín (15. toukokuuta 1937 México – 17. syyskuuta 2017 México) oli meksikolainen fysiologi ja neurotieteilijä.Mexican specialist wins UNESCO award for popularizing science UN News 3.1.2012, viitattu 15.12.2023 Oscar Prospero Garcia, Raúl Aguilar-Roblero, In Memoriam: René Raúl Drucker- Colín (1937–2017) Springer Link 2.11.2017, viitattu 15.12.2023 Drucker Colín sai kandidaatin arvon psykologiassa Meksikon kansallisesta autonomisesta yliopistosta vuonna 1962 ja maisterin arvon psykofysiologiassa Northern Illinois Universitysta vuonna 1964.Derrick Kunz, U of S alumnus receives UNESCO prize for popularization of science University of Saskatchewan 18.1.2012, viitattu 15.12.2023 Hän väitteli filosofian tohtoriksi fysiologiassa Saskatchewanin yliopiston School of Medicinesta vuonna 1971. Drucker Colín tuli tunnetuksi unen tutkimuksesta; ensimmäisen kerran hän työskenteli unitutkimuksen parissa liityttyään Raúl Hernández-Peónin tutkijaryhmään Méxicon aivotutkimuksen instituutissa vuonna 1964. Drucker Colín teki merkittävää tutkimusta aivojen välittäjäaineiden osuudesta unessa. Hän tutki myös narkolepsiaa. Unitutkimuksen ulkopuolella hän teki tutkimustyötä Parkinsonin taudista. Drucker Colín oli laitoksen päällikkönä Meksikon kansallisen autonomisen yliopiston neurotieteellisessä solufysiologian instituutissa vuosina 1985–1990. Vuosina 1991–2000 hän johti lääketieteellisessä tiedekunnassa fysiologian laitosta. Vuosina 2000–2002 Drucker Colín oli Meksikon tiedeakatemian puheenjohtaja.René Raúl Drucker Colin, Ph.D. Global Union of Scientists for Peace, viitattu 15.12.2023 Hän jäi eläkkeelle Meksikon kansallisesta autonomisesta yliopistosta emeritusprofessorina vuonna 2005. Drucker Colín kirjoitti säännöllisesti La Jornada -lehteen ja osallistui usein Televisan tiedeohjelmiin. Hän sai vuonna 2011 UNESCO:n Kalinga-palkinnon työstään tieteen kansantajuistamisen hyväksi. Hän sai monia muitakin palkintoja ja tunnustuksia, kuten Guggenheim-stipendin 1980, Kansallisen tiede- ja taidepalkinnon 1987, Meksikon kansallisen autonomisen yliopiston tieteellisen tutkimuspalkinnon 1988, Meksikon terveysjärjestön palkinnon 1995 ja terveysministeriön palkinnon 2000. Venezuelan tasavallan hallitukselta Drucker Colín sai Orden de Andrés Bellon mitalin. Drucker Colín toimi kuolemaansa saakka Méxicon kaupungin hallituksen tiede-, teknologia- ja innovaatioministerinä. == Lähteet == Luokka:Meksikolaiset tieteilijät Luokka:Fysiologit Luokka:Neurotieteilijät Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet