EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Didier Pironi

Didier Pironi (26. maaliskuuta 1952 Villecresnes, Ranska – 23. elokuuta 1987 Southampton, Englanti, Iso-Britannia) oli ranskalainen kilpa-autoilija ja kilpaveneilijä. Hän opiskeli yliopistossa ennen F1-uraansa ja kuului yliopiston uintijoukkueeseen. == Elämä == === F1-ura === Pironi ajoi Formula 1 -luokassa kausina – Tyrrellin, Ligierin ja Ferrarin F1-talleissa. Kaudella hän oli lähellä voittaa maailmanmestaruuden Ferrarilla, mutta hän ajoi pahan kolarin Hockenheimissa Saksan GP:n harjoituksissa ja loukkaantui hengenvaarallisesti. Pironi jäi pois kauden viidestä viimeisestä osakilpailusta, ja maailmanmestaruuden vei lopulta Keke Rosberg 44 pisteellä. Pironi johti onnettomuushetkellä MM-sarjaa 39 pisteellä ja hän sijoittui kaikesta huolimatta MM-sarjan kokonaispisteissä toiseksi. === Uran jälkeen === F1-uransa jälkeen Pironi siirtyi kilpailemaan avomeriveneillä ja sai surmansa elokuussa 1987 hänen veneensä kaaduttua Wightsaaren edustalla ajetussa offshore-veneiden MM-osakilpailussa. Hänen onnettomuusveneensä nimi oli Colibri. Pironi toimi onnettomuusveneen ohjaajana. Hänen ohellaan onnettomuudessa surmansa saivat veneen navigaattori Bernard Giroux ja kaasuttaja Jean-Claude Guénard. == Tilastot ja saavutukset F1-sarjassa == (Vahvennetut kilpailut tarkoittavat paalupaikkaa ja kursivoidut kilpailun nopeinta kierrosta) Vuosi Talli Malli Moottori 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 Sijoitus Pisteet Elf Team Tyrrell Tyrrell 008 Ford Cosworth V8 ARG 14 BRA 6 RSA 6 USW Kesk. MON 5 BEL 6 ESP 12 SWE Kesk. FRA 10 GBR Kesk. GER 5 AUT Kesk. NED Kesk. ITA Kesk. USE 10 CAN 7 15 7 Team Tyrrell Tyrrell 009 Ford Cosworth V8 ARG Kesk. BRA 4 RSA Kesk. USW DSQ ESP 6 10 14 Candy Tyrrell Team Tyrrell 009 Ford Cosworth V8 BEL 3 MON Kesk. FRA Kesk. GBR 10 GER 9 AUT 7 NED Kesk. ITA 10 CAN 5 USE 3 10 14 Equipe Ligier Gitanes Ligier JS11/15 Ford Cosworth V8 ARG Kesk. BRA 4 RSA 3 USW 6 BEL 1 MON Kesk. FRA 2 GBR Kesk. GER Kesk. AUT Kesk. NED Kesk. ITA 6 CAN 3 USE 3 5 32 Scuderia Ferrari Ferrari Ferrari 126CK Ferrari V6T USW Kesk. BRA Kesk. ARG Kesk. SMR 5 BEL 8 MON 4 ESP 15 FRA 5 GBR Kesk. GER Kesk. AUT 9 NED Kesk. ITA 5 CAN Kesk. CPL 9 13 9 Scuderia Ferrari Ferrari Ferrari 126C2 Ferrari V6T RSA 18 BRA 6 USW Kesk. SMR 1 BEL DNS MON 2 DET 3 CAN 9 NED 1 GBR 2 FRA 3 GER DNS AUT SUI ITA CPL 2 39 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Le Mansin 24 tunnin ajon voittajat Luokka:Moottoriurheilussa surmansa saaneet kuljettajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Memoriaali

Memoriaali tarkoittaa alun perin kirjallista lausuntoa, virkakirjelmää, hakemusta, anomusta tai pohjapöytäkirjaa. Se tulee ranskan sanasta mémorial, joka taas juontaa juurensa latinan sanasta memoria (muisti). == Asiakirja tai pöytäkirja == Memoriaaliksi sanottiin aikaisemmin Suomessa hovioikeuden kanneviskaalin virkasyyteasioissa hovioikeuteen jättämää syytekirjelmää. Memoriaaliksi tai memoriaalipöytäkirjaksi puolestaan kutsuttiin sitä muistipöytäkirjaa, jota pidettiin oikeudessa tai virastossa asian käsittelyn aikana ja josta asia sitten lopullisessa muodossaan kokoonpantiin kantatuomiokirjaksi. == Muistomerkki == Ilmeisesti nykyään sanaa käytetään ulkomaisten kielten vaikutuksesta myös tarkoittamaan jonkun henkilön tai asian muistoksi tehtyä esinettä tai veistosta eli muistomerkkiä. == Lähteet == Luokka:Oikeudelliset asiakirjat
Inter

Inter voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * latinankielinen prepositio (mm. välillä, keskellä, aikana) * italialainen jalkapalloseura FC Internazionale Milano * suomalainen jalkapalloseura FC Inter Turku * azerbaidžanilainen jalkapalloseura PSK Inter Baku * Inter-liike, Viron itsenäistymistä 1988-1991 vastustanut liike * Ukrainalainen, GDF Media Limited -yhtiön hallitsema tv-kanava Inter TV fr:Internacional
Marcus Livius Drusus

Marcus Livius Drusus (n. 120 eaa. – 91 eaa.) oli roomalainen kansantribuuni vuonna 91 eaa. Hän yritti parantaa kansan asemaa ja hankkia Rooman kansalaisoikeudet liittolaiskansoille. Hänet murhattiin vuonna 91 eaa. Hänen isänsä, myös nimeltään Marcus Livius Drusus, toimi tribuunina vuonna 122 eaa. ==Lähteet== * Pieni tietosanakirja: Drusus, Marcus Livius Luokka:Roomalaiset poliitikot Luokka:Roomalaiset henkirikosten uhrit Luokka:100-luvulla eaa. syntyneet Luokka:Vuonna 91 eaa. kuolleet
Gloucester

Gloucester [ˈglɒstə] on noin asukkaan katedraalikaupunki (city) ja hallintopiiri Lounais-Englannissa, lähellä Walesin rajaa. Se sijaitsee Severnjoen varrella Cotswoldsin kukkulajonon ja Forest of Deanin hallintopiirin välissä ja toimii Gloucestershiren kreivikunnan pääkaupunkina. Se muodostaa viereisen Cheltenhamin kaupungin kanssa noin asukkaan konurbaation. Gloucesterista vie merelle kanava, joka oli tärkeä kulkureitti teollistumisen alkuvuosina, jolloin Gloucester oli merkittävä satamakaupunki. Satamarakennukset ja varastot ovat olleet nyt vuosikymmeniä tyhjillään, mutta viime vuosina niihin on rakennettu luksusasuntoja, baareja ja kansallinen vesireittimuseo.Gloucester Docks Vanhojen teollisuus- ja varastorakennusten muokkaaminen asumiskäyttöön on ollut 2000-luvun vaihteessa hyvin trendikästä koko Englannissa. Gloucester on tunnettu kirkoistaan ja katedraalistaan.Ezine Tunnetuimpia ovat: * St. Mary de Lode, normanniaikainen torni Britannian vanhimmassa kristillisessä kirkossa, joka on rakennettu roomalaisen pakanatemppelin paikalle * St. Mary de Crypt, kaunis 1100-luvun ristikirkko * Church of St. Michael, muinaisen Pyhän Pietarin luostarin jäännös * St. Nicholas Church, normannien pystyttämä kirkko == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Asutut paikat Gloucestershiressä Luokka:Englannin kaupungit Luokka:Gloucestershiren hallinnolliset alueet Luokka:Englannin hallintopiirit Luokka:Euroopan teollisen perinteen reitti
Nero Claudius Drusus

Nero Claudius Drusus Germanicus tai Drusus vanhempi (14. tammikuuta 38 eaa.Seager s.7 – 9 eaa.) oli roomalainen sotapäällikkö. joka valloitti Germanian Reinin ja Elben väliset alueet vuosina 12–9 eaa. Drusus oli keisari Tiberiuksen nuorempi veli sekä keisari Claudiuksen isä. Hän oli keisari Augustuksen poikapuoli ja tämän perijä. Hänen vanhempansa olivat Tiberius Claudius Nero ja Livia Drusilla. Drusus syntyi pian sen jälkeen, kun hänen äitinsä Livia Drusilla oli eronnut miehestään Tiberius Claudius Nerosta. Livia meni heti uusiin naimisiin Octavianuksen eli tulevan keisari Augustuksen kanssa. Huhuttiin, että Augustus olisi ollut Drusuksen todellinen isä. Veljensä tavoin Drusus sai luvan hakea julkisia virkoja viisi vuotta ennen kuin se olisi ollut lain mukaan mahdollista. Drusuksesta tuli preettori vuonna 11 eaa ja konsuli vuonna 9 eaa. Hän taisteli Tiberiuksen kanssa alppiheimoja vastaan, ja vuonna 13 eaa hänestä tuli koko Gallian käskynhaltija. Drusus toimeenpani virkakautensa aikana väestönlaskennan ja pystytti Lugdunumiin Augustukselle pyhitetyn alttarin. Vuosina 12–9 eaa. Drusus johti Germaniaan lähetettyjä retkikuntia. Hän perusti tukikohdat Veteraan, Lippen ja Reinin yhtymäkohtaan, ja Mogontiacumiin eli nykyiseen Mainziin. Näillä retkillä roomalaiset alistivat khaukit, kheruskit ja khattit. Drusus pakotti myös markomannien heimon nykyisen Böömin alueelle. Lisäksi roomalaiset rakensivat Fossa Drusiana -kanavan Reiniltä Pohjanmerelle. Vuonna 9 eaa. Drusus saavutti Elben, mutta putosi hevosensa selästä ja kuoli saamiinsa vammoihin 30 päivän päästä. Kuolemansa jälkeen Drusukselle myönnettiin lisänimi Germanicus. Drusuksen valloittamat alueet olivat laajat, mutta ne kaikki menetettiin, kun Arminius voitti Publius Quinctilius Varuksen johtamat legioonat Teutoburgin taistelussa vuonna 9 jaa. Drusus meni vuonna 16 eaa naimisiin Marcus Antoniuksen tyttären Antonian kanssa. Heidän lapsensa olivat Germanicus, Livilla ja Claudius. Yleisesti uskottiin, että Drusus kannatti tasavallan palauttamista, ja hänen vanhin poikansa, menestynyt sotapäällikkö Germanicus oli suuri kansansuosikki. == Lähteet == * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Roomalaiset sotilaat Luokka:Vuonna 38 eaa. syntyneet Luokka:Vuonna 9 eaa. kuolleet
Dunstan

Dunstan Pyhä (n. 925–988Oxford Dictionary of National Biography) on kellonvalajien, metallityöntekijöiden, koruseppien ja kaivertajien suojelupyhimys. Hänet nimitettiin Canterburyn arkkipiispaksi 959. Dunstan tunnetaan Englannin luostareissa aloittamistaan uudistuksista. Hänen nimikkokirkkonsa St Dunstan-in-the-West sijaitsee Fleet Streetin varrella Lontoon Cityssä. == Elämä == Dunstan syntyi aatelisperheeseen Baltonsboroughissa Glastonburyn lähellä, jossa häntä opettivat irlantilaiset munkit. Hän oli jonkin aikaa setänsä, silloisen Canterburyn arkkipiispan Athelmin palveluksessa ennen kuin siirtyi kuningas Athelstanin hoviin. Hovissa hän sai useita vihollisia, jotka syyttivät häntä noituudesta ja mustasta magiasta.Bunson, s. 263–264 Dunstanista tuli benediktiinimunkki, ja hän sai noin vuonna 939 vihkimyksen sedältään Ælfheah Kaljulta. Hänestä tuli kuningas Edredin neuvonantaja Edmund I:n salamurhan jälkeen. Tämän jälkeen Dunstan aloitti luostariuudistuksen. Setänsä jälkeen kuninkaaksi noussut Edwy takavarikoi Dunstanin omaisuuden ja karkotti hänet kuningaskunnasta. Dunstan palasi pian Edwyn veljen Edgarin tultua kapinan seurauksena Edwyn tilalle. Edgar nimitti Dunstanin Worcesterin ja Lontoon piispaksi 957. Edwyn kuoltua pari vuotta myöhemmin Edgar nimitti Dunstanin Canterburyn arkkipiispaksi. Edgarin kuoltua Dunstan auttoi Edvard Marttyyrin valintaa kuninkaaksi, ja kun Edvard kuoli pian valintansa jälkeen, Dunstan auttoi tämän velipuolen Ethelred Neuvotonta nousemaan kuninkaaksi. Viimeiset vuotensa Dunstan vietti Canterburyssa, jossa hän opetti katedraalikoulussa. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Canterburyn arkkipiispat Luokka:Keskiajan henkilöt Luokka:Lontoon piispat Luokka:Worcesterin piispat Luokka:Brittiläiset pyhimykset Luokka:900-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 988 kuolleet
Germania

Germania oli roomalaisten käyttämä latinankielinen nimitys alueelle, joka ulottui Tonavalta Pohjanmereen ja Itämereen. Lännessä raja oli Reinin länsipuolella, idässä rajaa ei ollut tarkasti määritelty. Sen asukkaita olivat germaanit. Germaniasta itään asui sarmaatteja ja muita paimentolaiskansoja. Suurin osa Germanian väestöstä asui hajallaan sijaitsevissa kylissä. Maasto oli metsäistä ja soista. Roomalaisten valloittama osa jakautui kahteen provinssiin: Germania Inferioriin ja Germania Superioriin. Roomalaiset kutsuivat Reinin itäpuolista osaa Suureksi Germaniaksi (). Roomalaiset yrittivät ajanlaskun alun tienoilla valloittaa Suurta Germaniaa keisari Augustuksen aikana. Germaanit kuitenkin väijyttivät keruskipäällikkö Arminiuksen johdolla kolme roomalaista legioonaa Teutoburgin taistelussa vuonna 9 jaa. tuhoten ne miltei kokonaan. Tämän jälkeen Augustus hylkäsi aikeensa liittää Suuri Germania Rooman provinssiksi. Hän myös kehotti seuraajiaan tekemään samoin. Saksan nimi viittaa nykyisin Germaniaan useilla kielillä, muun muassa italiaksi Germania ja englanniksi Germany. Kansallisromanttisessa kuvastossa Germania voi tarkoittaa myös Saksaa naiseksi olennoituna. Germaniasta ovat saaneet nimensä myös germaaniset kielet. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Livius.org - Germania Inferior *
Ea

Ea (sumerien Enki) oli mesopotamialainen veden jumala, joka kuului jumalten kolminaisuuteen, jonka muut jäsenet olivat taivaan jumala Anu (sumerien An) ja tuulen jumala Enlil. Ea oli alun perin Eridun kaupungin suojelija, mutta myöhemmin hän kehittyi huomattavaksi jumalaksi, Apsun tai Abzun herraksi, maanalaisen makean veden hallitsijaksi, ja hänen kulttinsa laajeni käsittämään koko Mesopotamian. Enki merkitsee sumerin kielellä kirjaimellisesti ”maan herra”, ja hän lienee ollut alun perin maan jumala. Sumerien myytissä Enki ja maailman järjestys kerrotaan, että Enki vakiinnutti valtioiden rajat ja asetti jumalille näiden tehtävät. Toisen sumerilaisen myytin mukaan Enki oli luojajumala, joka muotoili ihmiset jumalten orjiksi. Alkuperäisessä roolissaan Enki liitettiin siemeniin ja hedelmällisyyteen. Hänet esitettiin usein puoliksi vuohena ja puoleksi kalana, ja astrologian eläinradan merkki kauris juontuukin Enkistä. Enkin akkadilainen vastine Ea oli puolestaan rituaalisen puhdistautumisen jumala. Vesien puhdistusriittiä kutsuttiin ”Ean vedeksi”. Ea hallitsi myös noituuden ja manaukset. Useissa taruissa hän oli lisäksi kulttuurin tuoja ja muotoilun jumala, ja siten käsityöläisten ja taiteilijoiden suojelusjumala. Ea oli myös kuninkaiden neuvonantaja, jota pidettiin viisaana jumalana. Akkadilaisissa myyteissä hänet esitetään taitavana ja ovelana välittäjänä, joka saattoi tarpeen tullen olla viekas ja kavala. Akkadin mytologiassa hänellä on myös merkittävä rooli Babylonian kansallisjumala Mardukin isänä. == Enki ja Ninhursag == Enki ja Ninhursag -tekstissä kuvataan tarkasti Enkin tekemisiä. Ninhursag on Enkin puoliso, ja he saavat Ninsar-tyttären. Merkittävä osa tätä tekstiä ovat myös Enkin saamat kahdeksan haavaa, joista parantuakseen hän synnyttää kahdeksan jumalaa:Sumerian Mythology: Chapter II. Myths of Origins # Abu, tuntemattomasta haavasta syntynyt jumala # Nintul, lantion haavasta syntynyt jumala # Ninsutu, leuan haavasta syntynyt jumalatar # Ninkasi, suun haavasta syntynyt jumalatar # Nanshe, tuntemattomasta haavasta syntynyt jumala # Dazimua, kyljen haavasta syntynyt jumalatar # Ninti, kylkiluun haavasta syntynyt jumalatar # Enšagag, tuntemattomasta haavasta syntynyt jumala Synnytettyään nämä kahdeksan jumalaa Enki määrää jokaiselle vielä kohtalon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Luojajumalat Luokka:Mesopotamialaiset jumalat Luokka:Veden jumalat Luokka:Viisauden jumalat
Plinius nuorempi

Plinius nuorempi (Gaius Plinius Caecilius Secundus, 63 – noin 113) oli roomalainen kirjailija ja oppinut. Hän oli Plinius vanhemman sisarenpoika. Hän on kirjoittanut ainoan säilyneen silminnäkijäkuvauksen Pompejin tuhonneesta Vesuviuksen purkauksesta. == Kirjallisuutta == === Suomennetut teokset === * * == Aiheesta muualla == Luokka:Roomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 63 syntyneet Luokka:110-luvulla kuolleet
Plinius

Plinius viittaa seuraaviin henkilöihin: * Plinius vanhempi, roomalainen sotilas, kirjailija, oppinut ja luonnontutkija * Plinius nuorempi, roomalainen kirjailija ja oppinut.
Partiopiiri

Partiopiiri on useiden maiden partiotoiminnassa käytetty hallinnollinen yksikkö, joka toimii paikallisten lippukuntien yhteistyöelimenä. == Suomen partiopiirit == Suomen Partiolaiset – Finlands Scouter ry:llä on 11 partiopiiriä. Ne myötäilevät maakuntien rajoja, pois luettuna Finlands Svenska Scouter r.f. (FiSSc), joka on Suomen ruotsinkielisten lippukuntien valtakunnallinen partiopiiri. Piirissä on lippukuntia, ja lippukuntien määrät vaihtelevat piireissä 11:stä 150:een. Ennen piiriuudistusta piirejä oli 18 - mm. Järvi-Suomen partiolaisten alueella toimi aiemmin viisi itsenäistä partiopiiriä. Partiopiireistä pienin on Pohjois-Savon partiolaiset(PoSaPa) johon kuuluu 2 lippukuntaa. Ennen PoSaPa käsitti kaikki Pohjois-Savon maakunnan lippukunnat. === Piirit === *Etelä-Karjalan Partiolaiset *Finlands Svenska Scouter *Hämeen Partiopiiri *Järvi-Suomen partiolaiset *Kymenlaakson Partiopiiri *Lapin Partiolaiset *Lounais-Suomen Partiopiiri *Pohjanmaan Partiolaiset *Pohjois-Savon Partiolaiset *Pääkaupunkiseudun Partiolaiset *Uudenmaan Partiopiiri ==Aiheesta muualla== * Partiopiiri PartioWikin mukaan
Encyclopædia Britannica

Encyclopædia Britannica (latinaa, ”Brittiläinen tietosanakirja”) on vanhin englanninkielinen tietosanakirja ja maailman tunnetuimpia hakuteoksia. Se alkoi ilmestyä 1700-luvun lopulla. Britannica on saatavana nykyään vain sähköisenä versiona.Encyclopaedia Britannica's Transformation. Bloomberg. Viitattu 6.2.2014. Sen kustannuspaikkana toimii Yhdysvallat. Sähköinen Britannica Online sisältää noin 120 000 artikkelia. Painetun Britannican koko on rajattu noin 65 000 artikkeliin. CD- ja DVD-levyversiot käsittävät yli 100 000 artikkelia. Britannicalla on yli 4 000 kirjoittajaa. Aikaisempia kirjoittajia ovat olleet muiden muassa Albert Einstein (aiheesta aika- avaruus), Sigmund Freud (psykoanalyysi) ja Orville Wright (Wilbur Wright) vuoden 1926 laitokseen. 23\. tammikuuta 2009 Britannica Online ilmoitti ryhtyvänsä sallimaan käyttäjien ehdottamat muutokset artikkeleihin. Muutokset vaativat kuitenkin toimituskunnan hyväksynnän.Britannica.com: New Features, and a Clarification 23.1.2009. Britannica.com 23.1.2009. Viitattu 24.1.2009. Britannican paperiversion julkaiseminen lopetettiin vuonna 2012. Myynnin huippuvuonna 1990 sitä myytiin 120 000 sarjaa, mutta jo 1996 määrä oli pudonnut 40 000:een. CD:nä se ilmestyi 1989 ja verkossa 1994. == Encyclopædia Britannican ja Wikipedian vertailu == Vuonna 2005 Nature-lehdessä verrattiin keskenään Britannican ja englanninkielisen Wikipedian luonnontieteellisiä artikkeleita. Tuloksena Wikipediasta löytyi vain hieman enemmän epätäsmällisyyksiä kuin Britannicasta. Britannica esitti vastalauseensa selvityksen laadulle. Todellisuudessa Wikipediassa oli epätäsmällisyyksiä kolmannes enemmän kuin Britannicassa, ja Nature myönsi myöhemmässä vastauksessaan otsikon ”Internet encyclopaedias go head to head” ja aloituksen ”Wikipedia comes close to Britannica in terms of the accuracy of its science entries” liioitelluiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Encyclopædia Britannica Luokka:Brittiläiset tietokirjat Luokka:Yhdysvaltalaiset tietosanakirjat Luokka:Tietosanakirjat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Mokša

Mokša tarkoittaa seuraavia asioita: * mokša, Venäjällä puhuttava uralilainen kieli * Mokša, joki Venäjällä * mokša, elämän päämäärä hindulaisuudessa.
Ilkka Kantola

Ilkka Tapani Kantola (s. 17. maaliskuuta 1957 Rymättylä) on suomalainen pappi ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 2007–2019 ja Turun arkkihiippakunnan piispana vuosina 1998–2005. ==Kirkollinen ura== Kantola valmistui teologian kandidaatiksi vuonna 1985 ja lisensiaatiksi vuonna 1991. Teologian tohtoriksi hän väitteli vuonna 1994. Kantola vihittiin papiksi vuonna 1985 ja valittiin vuonna 1994 Turun arkkihiippakunnan pääsihteeriksi. Piispaksi Kantola valittiin vuonna 1998 kun Turun arkkihiippakuntaan päätettiin arkkipiispan viran ohelle perustaa toinen piispan virka. Kantolan ensimmäinen puoliso oli naistentautien erikoislääkäri, dosentti, lääketieteen ja kirurgian tohtori Päivi Polo. Vuonna 2005 julkisuuteen tuli Kantolan avioero sekä avioliiton ulkopuolinen suhde, mikä johti lopulta Kantolan eroamiseen piispan virasta. Kantola avioitui samana vuonna pastori Satu Norjan kanssa. Piispan viran jälkeen Kantola työskenteli Helsingin Diakonissalaitoksella lapsi- ja perhetyön johtajana. Marraskuussa 2017 Kantola asettui ehdolle arkkipiispan vaaliin,Ilkka Kantola ehdolle arkkipiispan vaaliin jossa hän sai ensimmäisellä kierroksella 8 % äänistä, eikä päässyt toiselle kierrokselle. ==Poliittinen ura== Kantola valittiin kansanedustajaksi vuoden 2007 eduskuntavaaleissa SDP:n listoilta Varsinais-Suomen vaalipiiristä. Kantola ilmoittautui helmikuussa 2008 puheenjohtajaehdokkaaksi SDP:n vuoden 2008 puoluekokoukseen. Äänestyksessä 6. kesäkuuta hän sai kahdeksan ääntä. Lopulta hänet valittiin puolueen varapuheenjohtajaksi. Eduskunnassa Kantola toimii vaalikauden 2011 alusta perustuslaki- ja ulkoasiainvaliokunnassa sekä puheenjohtajana Yleisradion hallintoneuvostossa, jonka jäsen hän on ollut vuodesta 2007 lähtien. Aiemmin hän on toiminut myös laki- ja sivistysvaliokuntien jäsenenä sekä tulevaisuus- ja sosiaali- ja terveysvaliokuntien varajäsenenä. Kantola oli vuosina 2007–2012 eduskunnan ihmisoikeusryhmän puheenjohtaja. Vuonna 2011 Kantola oli ehdolla SDP:n esivaalissa puolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 2012 vaaleihin. Kantola jäi kolmanneksi ja sai 11 % äänistä. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Kantola valittiin Turun kaupunginvaltuustoon, jossa hän jatkoi myös vuoden 2012 vaalien jälkeen. Joulukuussa 2013 Kantola nimettiin SDP:n eurovaaliehdokkaaksi kevään 2014 eurovaaleissa. Joulukuussa 2016 Kantola valittiin Eduskunnan uuden joskin epävirallisen Ukraina-ystävyysryhmän puheenjohtajaksi. Ryhmän tarkoituksena on Suomen ja Ukrainan parlamentaarikkojen välinen yhteydenpito ja vuorovaikutus, jonka tavoitteena on molemminpuolisen tietämyksen lisääminen ja syventäminen. Kantola putosi eduskunnasta vuoden 2019 eduskuntavaaleissa. Tämän jälkeen hänet valittiin Helsingin Diakonissalaitoksen diakoniajohtajaksi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Ilkka Kantolan kotisivut Luokka:Turun arkkihiippakunnan piispat Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Varsinais- Suomen vaalipiiri Luokka:Turun kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dionigi Tettamanzi

Dionigi Tettamanzi (14. maaliskuuta 1934 Renate – 5. elokuuta 2017) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihki papiksi Milanon arkkihiippakuntaan tuleva paavi Paavali VI 28. kesäkuuta 1957. Hänet nimitettiin Ancona-Osimon arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 1. heinäkuuta 1989, ja piispaksi vihkiminen seurasi 23. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Maria Martini, jota avustivat Carlo Maccari ja Bernardo Citterio. Tettamanzi erosi tehtävistään 6. huhtikuuta 1991.Catholic-Hierarchy.org: Dionigi Cardinal Tettamanzi Tettamanzi sai 20. huhtikuuta 1995 nimityksen Genovan arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 18. kesäkuuta. Tettamanzi ylennettiin kardinaaliksi 21. helmikuuta 1998 ja asetettiin Santi Ambrogio e Carlon kardinaalipapiksi 4. marraskuuta. Hän sai 11. heinäkuuta 2002 nimityksen ja hänet asetettiin 14. syyskuuta Milanon arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 28. kesäkuuta 2011. Tettamanzi osallistui vuoden 2005 konklaaviin. Heinäkuussa 2012 hän sai nimityksen Vigevanon apostoliseksi hallitsijaksi; hän erosi 20. heinäkuuta 2013. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Italialaiset kardinaalit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Uljanovskin alue

Uljanovskin alue () on alue Venäjän federaation länsiosassa, Volgan seudulla. Se rajoittuu pohjoisessa Tšuvassiaan ja Tatarstaniin, idässä Samaran alueeseen, etelässä Saratovin alueeseen sekä lännessä Penzan alueeseen ja Mordvaan. Alueen pääkaupunki on Uljanovsk, joka on nimetty kaupungissa syntyneen Vladimir Leninin sukunimen (Uljanov) mukaisesti. Uljanovskin alue perustettiin keskellä toista maailmansotaa, 19. tammikuuta 1943. 37 300 neliökilometrin alueella elää vuonna 2002 suoritetun väestönlaskennan mukaan 1 382 811 henkeä. Alue on tärkeä tiede-, koulutus-, teollisuus- ja taidekeskus. Pelkästään pääkaupungissa on 15 korkeakoulua ja lisäksi muutama sata eri asteen koulua. Teollisuus on keskittynyt instrumenttien rakentamiseen ja koneiden kuten lentokoneiden kokoamiseen. Pääkaupungissa on myös 43 kirjastoa, seitsemän elokuvateatteria ja sinfoniaorkesteri. == Historia == Uljanovskin alue kuului Kazanin kaanikuntaan vuoteen 1552 asti, jolloin Venäjä valtasi koko kaanikunnan. == Hallinto == Uljanovskin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Uljanovsk (nimenä vuoteen 1924 Simbirsk). Alue on jaettu hallinnollisesti 20 piiriin ja 6 kaupunkialueeseen. Paikallishallinnon johdossa ovat kuvernööri ja lakiasäätävä kokous. Kuvernöörinä toimii Vladimir Šamanov. == Talous == Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus-, rakennusmateriaali-, puunjalostus-, tekstiili- ja elintarviketeollisuus. Maatalous tuottaa viljaa, auringonkukan siemeniä, sokerijuurikasta ja karjataloustuotteita. Uljanovskista on rautatieyhteys Kazaniin ja Saratoviin. Volgalla on laivaliikennettä. == Maantiede == Uljanovskin alue kuuluu pääasiassa Volgan ylänköön, vain Volgan itäpuolella oleva alue on alankoa. Alueen merkittävin joki on Volga, joka virtaa alueen itäosan kautta. Samaran tekojärvi ulottuu alueen eteläosaan. == Väestö == Uljanovskin alueen asukasluku on 1 472 000 (1999) ja väestötiheys 39,5 as./km². Suurimmat kaupungit ovat Uljanovsk (698 500 as.), Dimitrovgrad (137 200 as.), Inza (22 900 as.) ja Baryš (21 500 as.). Alueen väestön enemmistö on venäläisiä, joita on 73 % väestöstä. Lisäksi on tataareja 11,4 %, tšuvasseja 8,3 %, mordvalaisia 4,4 % ja muita 2,9 %. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Tulan alue

Tulan alue () on hallinnollinen alue Keski-Venäjällä Itä-Euroopassa Moskovan eteläpuolella. Se rajoittuu pohjoisessa Moskovan alueeseen, idässä Rjazanin alueeseen, kaakossa Lipetskin alueeseen, etelässä Orjolin alueeseen ja lännessä Kalugan alueeseen. == Maantiede == Tulan alue kuuluu Keski-Venäjän ylänköön. Oka virtaa alueen länsiosan kautta sekä alueen pohjoisrajalla. Okan lisäjoista mainittakoon Upa. Lisäksi Don saa alkunsa alueen itäosasta. == Väestö == Tulan alueen asukasluku oli 1 553 925 (2010). Alueen suurimmat, yli 30 000 asukkaan kaupungit ovat Tula (501 169 as.), Novomoskovsk (131 386 as.), Donskoi (64 601 as.), Aleksin (61 732 as.), Štšokino (58 139 as.), Uzlovaja (55 282 as.), Jefremov (42 350 as.) ja Bogoroditsk (31 897 as.). == Hallinto == Tulan alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Tula. Hallinnollisesti alue on jaettu 23 piiriin ja 21 kaupunkialueeseen. Paikallishallinnon johdossa on kuvernööri ja alueduuma. == Talous == Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus, rautametallurgia sekä kemian-, rakennusaine-, kevyt- ja elintarviketeollisuus. Lisäksi on ruskohiilen louhintaa. Alueen maatalous tuottaa viljaa, sokerijuurikasta ja karjataloustuotteita. == Lähteet == == Aiheesta muualla ==
Tomskin alue

Tomskin alue () on Venäjän federaatioon kuuluva alue Keski-Siperiassa Aasiassa. Se rajoittuu luoteessa ja pohjoisessa Hanti-Mansiaan, idässä Krasnojarskin aluepiiriin, etelässä Kemerovon ja Novosibirskin alueisiin sekä lännessä Omskin ja Tjumenin alueisiin. == Maantiede == Tomskin alue kuuluu Länsi-Siperian alankoon. Merkittävimmät joet ovat Ob ja sen lisäjoet Tom, Tšulym ja Vasjugan. Yli puolet alueen pinta-alasta on metsää. == Väestö == Tomskin alueen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 1 047 394\. Suurimmat kaupungit ovat Tomsk (546 049 as.), Seversk (108 590 as.) ja Streževoi (42 219 as.). Pienempiä kaupunkeja ovat Asino (25 618 as.), Kolpaševo (24 124 as.) ja Kedrovyi (2 451 as.). Aiemman, vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan väestöstä 90,8 % on venäläisiä, 1,9 % tataareja ja 1,6 % ukrainalaisia. Alueella asuu jonkin verran myös pohjoisia alkuperäiskansoja: selkuppeja (1 800 henkeä), hanteja (900), evenkejä (100) ja kettejä (100). == Hallinto == Tomskin alue on yksi Venäjän federaation jäsenistä eli subjekteista. Sen pääkaupunki on Tomsk. Aluehallinnon johdossa on kuvernööri sekä alueduuma. Vuoden 2013 alussa kuvernöörinä oli Sergei Žvatškin. Vuoden 2013 alussa voimassa olleen jaon mukaan Tomskin alue on jaettu paikallishallinnon ylemmällä tasolla neljään kaupunkipiirikuntaan ja 16 piiriin. Paikallishallinnon alemmalla tasolla on 3 kaupunkikuntaa ja 115 maalaiskuntaa. Alueella on kaikkiaan kuusi kaupunkia, joista yksi eli Seversk on luonteeltaan suljettu kaupunki (ZATO). ===Kaupunkipiirikunnat=== * Kedrovyi * Seversk * Streževoi * Tomsk ===Kunnallispiirit=== Suluissa piirin hallinnollinen keskus. * Aleksandrovskojen piiri (Aleksandrovskoje) * Asinon piiri (Asino) * Baktšarin piiri (Baktšar) * Kargasokin piiri (Kargasok) * Kolpaševon piiri (Kolpaševo) * Koževnikovon piiri (Koževnikovo) * Krivošeinon piiri (Krivošeino) * Moltšanovon piiri (Moltšanovo) * Parabelin piiri (Parabel) * Pervomaiskojen piiri (Pervomaiskoje) * Šegarskojen piiri (Melnikovo) * Teguldetin piiri (Teguldet) * Tomskin piiri (Tomsk) * Tšainskin piiri (Podgornoje) * Verhneketjen piiri (Belyi Jar) * Zyrjanskojen piiri (Zyrjanskoje) == Talous == Venäjän tilastokeskus Rosstatin mukaan Tomskin alue tuotti vuonna 2010 yhteensä 284,3 miljardia ruplan osuuden eli 0,76 % Venäjän federaation bruttokansantuotteesta. Jokaista alueen asukasta kohti BKT:tä kertyi vuodessa 271 400 ruplaa eli noin 6 649 euroa. Tämä on 104 % Venäjän keskiarvotasosta. Alueella harjoitetaan öljyntuotantoa ja -jalostusta. Tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus, metallinjalostus, sähkötekniikka, metsä-, puunjalostus-, kemian- ja elintarviketeollisuus. Maatalous on keskittynyt karjanhoitoon sekä viljan, vihannesten ja pellavan viljelyyn. Lisäksi harjoitetaan kalastusta sekä turkistarhausta ja -metsästystä. Alueen pääkaupungista on rautatieyhteys Siperian radalle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tomskin alueen sivusto , ,
Perunroseepippuri

Perunroseepippuri (Schinus molle), josta käytetään myös nimiä roseepippuri, ruusupippuri, perunpippuripuu ja rosépippuri, on sumakkikasveihin (Anacardiaceae) kuuluva puu, joka elää villinä Perussa. Toinen laji on Intian valtameressä olevalla saarella elävä pensas. Roseepippuria käytetään lähinnä värinsä vuoksi erilaisiin jälkiruokiin ja kalaan. Sen maku ei ole aivan yhtä terävä kuin tavallisten musta- tai valkopippurin, ja lisäksi se on hivenen makea. Suurissa määrissä käytettynä se saattaa aiheuttaa pahoinvointia. Roseepippuri on ranskalaisen maustekauppiaan Bernard Broquéren löytö 1970-luvun puolivälin jälkeen Réunionin saarelta. Paikalliset asukkaat pitivät marjaa hyvin myrkyllisenä, mutta utelias maustekauppias päätti tutkia huhun todenperäisyyden. Kun hän totesi marjan olevan syömäkelpoinen, roseepippuri lanseerattiin kuluttajille televisiossa ja lehtiartikkeleissa. Nopeasti siitä tulikin suosittu muotimauste joksikin aikaa. == Lähteet == * Stella, A., The Book of Spices, Flammarion, Paris, G. Canale & Co. SpA Borgaro, Italy, 1999. * Rousi, A., Auringonkukasta viiniköynnökseen - ravintokasvit, WSOY, Porvoo, WSOY -kirjapainoyksikkö, Porvoo 1997. * Morris, S., Suuri maustekirja, Gummerus, Jyväskylä, Singapore 1999. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * ITIS: Schinus molle * United States Department of Agriculture (USDA): Schinus molle Luokka:Roseepippurit Luokka:Maustekasvit
Itä-Preussi

Itä-Preussi () oli vuosina 1871–1945 Saksan valtioalueen koillisin osa. Tätä ennen se oli 1500-luvulta lähtien ollut Preussin itäinen provinssi. Nykyisin sen alue on jaettu Puolan, Venäjän federaatioon kuuluvan Kaliningradin alueen ja Liettuan (Memelin alue) kesken. Itä-Preussi sijaitsi Itämeren rannalla ja sen pinta-ala oli 36 990 km². ==Historia== Itä-Preussia asuttivat rautakaudella balttilaista kieltä puhuneet muinaispreussilaiset eli prussilaiset. Pitkällisen sodan jälkeen Saksalainen ritarikunta alisti ja pakkokäännytti heidät 1200-luvulla. Alueen merkittävimpiin kaupunkeihin lukeutui keskiajalta lähtien Königsberg eli nykyinen Kaliningrad. Ritarikuntavaltion hajottua 1500-luvulla perustettiin Preussin herttuakunta, joka oli vuoteen 1660 saakka Puolan kuninkaan ylivallan alainen, mutta sitten itsenäistyi. Tuolloin sillä ja Brandenburgin vaaliruhtinaskunnalla oli yhteinen hallitsija, ja nämä kaksi yhdistettiin Preussin kuningaskunnaksi vuonna 1701. Preussin kuningaskunnalta Itä-Preussi periytyi vuonna 1871 perustetulle Saksan keisarikunnalle. Ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1914 Itä-Preussiin tunkeutuivat venäläiset, mutta Saksa voitti heidät Tannenbergin ja Masurian järvien taistelussa. Versailles’n rauhassa vuonna 1919 Saksa menetti Itä-Preussiin kuuluneet Memelin alueen ja Soldaun. Muu osa Itä- Preussista jäi Saksalle, mutta se jäi muusta Saksasta erilliseksi saarekkeeksi, koska suuri osa Länsi-Preussista liitettiin Puolan käytävänä tuolloin itsenäistyneeseen Puolaan. Itä-Preussiin liitettiin myös Saksalle jäänyt Länsi-Preussin koillisosa. Maaliskuussa 1939 Saksa painosti Liettuan luopumaan Memelin alueesta. Näin tapahtunut Itä-Preussin laajentaminen oli Hitlerin viimeinen aluelaajennushanke, joka onnistui aiheuttamatta sotaa. Toisen maailmansodan päättyessä vuonna 1945 Itä-Preussin alue oli Neuvostoliiton joukkojen hallussa. Sodan jälkeen Memelin eli Klaipėdan alue palautettiin Liettualle, joka oli tällä välin liitetty Neuvostoliittoon sosialistisena neuvostotasavaltana. Loput Itä-Preussista jaettiin Puolan ja Neuvostoliiton kesken siten, että Neuvostoliiton osuudesta muodostettiin Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan eksklaavi, Kaliningradin alue. Itä-Preussin virallinen paikannimistö muutettiin 1940-luvun lopun aluejärjestelyjen myötä uusien valtasuhteitten mukaiseksi. Esimerkiksi Allensteinin viralliseksi nimeksi tuli Olsztyn, Königsbergin kaupunki nimettiin Mihail Kalininin mukaan Kaliningradiksi ja Memelin viralliseksi nimeksi tuli uudelleen Klaipėda. Näistä nimistä Puolan- ja liettuankielisillä oli historiallista taustaa, mutta venäjänkielinen nimistö luotiin neuvostoliittolaisten käytäntöjen mukaan, samaan tapaan kuin Karjalankannaksen nimistö. ==Aiheesta muualla== * Itä-Preussia suomalaisin silmin, Suomen Kuvalehti, 05.08.1939, nro 31, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Preussin provinssit luokka:Puolan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Kallioperä

Kallioperä on maapallon kiinteä ”kuori”, joka koostuu erilaisista kivilajeista. Kivilajit vaihtelevat sekä alueellisesti että syvyyssuunnassa muodostaen lohkoja ja kerroksia. Pinnalla kallioperä on yleensä rapautuneempaa ja rikkonaisempaa kuin syvemmällä emo- eli emäkalliossa. Kallioperä on monin paikoin paksuudeltaan vaihtelevan maaperän peitossa. Kohtia, joissa kallioperä ei ole peitossa, kutsutaan kalliopaljastumiksi. Iältään kallioperän kivilajit voivat vaihdella suuresti. Vanhimmat tunnetut kivet ovat noin neljä miljardia vuotta vanhoja. Vanhimmat kivet löytyvät kratoneilta eli geologisesti stabiileilta alueilta. Paikallisesta kallioperästä voidaan tehdä kallioperäkarttoja, joista selviävät alueellisesti (ylimmän kerroksen) kivilajit sekä merkintöjä kallioperän rakenteista. Monet luonnonvarat, kuten malmit, liittyvät kallioperään. Kallioperästä käytetään usein nimitystä peruskallio, vaikka peruskallion tarkempi merkitys on kallioperän vanhin eli prekambrinen osa. ==Suomen kallioperä== Suomen kallioperän yleisin kivilaji on graniitti. Suomi sijaitsee prekambrisen Fennoskandian kilven keskellä, missä maapallon kuoren liikkeet ovat vähäisiä. Tämä on mahdollistanut sen, että Suomen kallioperä on maapallon vanhimpia. Se on syntynyt eri vaiheissa 1 600 – 3 000 miljoonaa vuotta sitten vaihtelevissa geologisissa olosuhteissa. Nuorimmat Suomen kallioperän osat ovat Kaakkois-Suomessa, vaikkakin kaikkein nuorin kallioperä löytyy Oulun alueelta. Kallioperän ikä näkyy muun muassa siinä, että alueella muinoin taivaita kurotelleet korkeat poimuvuoretkin ehtivät eroosion vaikutuksesta tasoittua lähes nykyiselleen jo prekambrisella maailmankaudella, joka päättyi noin 540 miljoonaa vuotta sitten. Kulutusta kestäviä niin sanottuja jäännösvuoria on kuitenkin säilynyt muutamia, muun muassa Koli ja Ylläs. Suurinta osaa kallioperästä peittää viimeisimmän jääkauden synnyttämä, muutamasta metristä jopa sataan metriä paksu maaperä, mutta paikoitellen kallioperä on näkyvissä. Jääkaudet ovat muutenkin jättäneet paljon merkkejä Suomen kallioperään. Jäätiköt ja niiden sulamisvedet ovat hioneet ja kuluttaneet kallioperää. On arvioitu, että mannerjäätikön toiminta irrotti kallioperästä vähintään seitsemän metrin paksuisen kerroksen niin kutsuttua tervettä kalliota. Suomen kallioperä ei ole yhtenäinen kokonaisuus; kallioperä on aikojen saatossa pirstoutunut useiksi lohkoiksi. Suomen kallioperässä on myös merkkejä kahden muinaisen mantereen törmäyksestä. Mannerten törmäyslinja kulkee Mikkeli–Mäntyharju–Valkeakoski–Vammala–Pori- linjalla. Kallioperä Suomessa on maapallon mittapuussa paksua. == Lähteet == * Kalle Taipale, Jouko T. Parviainen, Jokamiehen geologia, Helsinki: Kirjayhtymä, 1995 ISBN 951-26-4046-5 * Geologian tutkimuskeskus * Tikkanen M.Suomen pinnanmuodot, Helsingin yliopisto * IGCP projekti No. 426 * Martti Lehtinen, Pekka Nurmi ja Tapani Rämö, 1998: Suomen kallioperä, 3000 vuosimiljoonaa . Suomen Geologinen Seura. ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Geologian tutkimuskeskuksen karttoja *Kallio- ja maaperä Ymparisto.fi * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Jarmo Riski

Jarmo Riski on suomalainen maastohiihtovalmentaja. Riski toimi Suomen naisten hiihtomaajoukkueen valmentajana Lahden vuoden 2001 MM-kisojen aikaan. Lahden dopingskandaalin vuoksi hänet erotettiin tehtävästään ja määrättiin elinikäiseen toimitsijakieltoon, josta Suomen Hiihtoliitto hänet kuitenkin vapautti vuonna 2004 ja kansainvälinen hiihtoliitto vuonna 2015. Riski lopetti huippu-urheilijoiden valmentamisen vuonna 2010, mutta palasi valmennukseen vuonna 2016. Hänen valmennettaviaan vuonna 2010 olivat muun muassa Virpi Kuitunen, Aino-Kaisa Saarinen ja Teemu Kattilakoski. Vuonna 2016 hän alkoi valmentaa muun muassa Sami Jauhojärveä ja ampumahiihtäjä Olli Hiidensaloa. Kesällä 2023 Riski aloitti Suomen Hiihtoliitossa maastohiihdon lajikoordinaattorina. Suomen valmentajat ry valitsi Riskin vuoden valmentajaksi vuonna 2007. Lahden dopingtapauksen vuoksi valinta herätti keskustelua. Omalla hiihtourallaan Riski saavutti yhden SM-hopean Ilomantsin Urheilijoiden viestijoukkueessa 1985. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maastohiihtovalmentajat Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Fidžiläiset

Fidžiläiset ovat eräs melanesialainen kansa. He ovat syntyperäisiä kaikilla Fidžin saarilla lukuun ottamatta Rotumaa, jonka alkuperäisasukkaita ovat rotumalaiset. He saapuivat Fidžisaarille 1500 eaa. Heitä muutti myös Tongaan ja Samoaan, mutta näillä saarilla he sekoittuivat polynesialaiseen väestöön. Rotuman väestö on polynesialaista ja ensimmäiset jäljet heistä ovat 800 eaa. tehdyt saviastiat, joita on löydetty saarelta. ==Väestö== Uudessa-Seelannissa on suuri fidžiläinen vähemmistö, heitä oli 231 800 vuonna 2001. Heidän määränsä on kuitenkin vähentynyt kahdeksan prosenttia vuosien 1998 ja 2001 välillä. Australiassa heitä oli 58 815 vuonna 2006. Fidžin saarivaltion asukkaista hieman yli puolet ovat etnisiä fidžiläisiä. Suurin osa fidžiläisistä ovat kristittyjä ja suurimmat kirkot ovat metodismi (66,6 %), katolilaisuus (13,3 %) sekä assemblies of God (6,2 %). Fidžiläisten alkuperäinen kieli on fidži. 86 prosenttia Fidžin maa-alueista on fidžiläisten omistuksessa, siitäkin huolimatta että he muodostavat vain puolet väestöstä. Tämä johtuu siitä, että saaren englantilainen kuvernööri Arthur Hamilton- Gordon kielsi maan myymisen alkuperäisasukkailta uudisasukkaille suojellakseen heidän kulttuuriaan. Hän määräsi myös, ettei fidžiläisiä saanut käyttää työvoimana, mikä johti intialaisten työntekijöiden maahantuontiin. Nykyisin intialais-fidžiläiset muodostavat vähän alle puolet saaren nykyisestä väestöstä. ==Kulttuuri== Fidžiläiset olivat aikoinaan hyviä veneenrakentajia. Laivojen avulla pidettiin yhteyttä muihin saariin, kuljetettiin ruokaa. Veneiden rakennustapa ja tyyli vaihteli eri heimojen keskuudessa. Veneitä käytettiin myös sodankäynissä ja meritaisteluihin saattoi osallisua satoja veneitä. Kun miehet tekivät pääasiassa veneitä naiset tekivät käsitöitä. Käsitöihin kuuluivat ruukkujen ja mattojen teko. Vanha fidžiläinen arkkitehtuuri oli melko kehittynyttä. Talot olivat neliön muotoisia ja niissä oli pyramidin muotoinen katto. Jokaisessa kylässä oli yhteisörakennus ja temppeli. Temppelit rakennettiin pyramidin muotoiselle kivistä tehdylle perustalle. Päälliköiden talot olivat samanlaisia ja ne tehtiin korkeammiksi kuin tavallisten ihmisten talot. Erikoinen fidžiläinen perinne on nuotiossa kuumennettujen kivien päällä käveleminen. Se on alkujaan liittynyt seremonioihin, mutt aon nykyisin turistiviihdettä. Fijians Countries and their cultures 1800-luvulla fidžiläiset kääntyivät kristinuskoon. Ennen kristinuskoa harjoitettiin luonnonuskontoa johon kuului ihmisten uhraaminen. Ihmisiä haudattiin elävältä päälliköiden talojen perustuksiin. Kannibalismia harjoitettiin syömällä voitettujen vihollisten ruumita. Seru Epenisa Cakobau, sotapäällikkö joka yhdisti eri heimot ja kääntyi kristinuskoon, kielsi kannibalismin ja paljolti muutkin alkuperäisuskonnon rituaalit 1854.About Fiji Fiji High Commission == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Fidžin etniset ryhmät
Ville Vakkuri

Ville Petteri Vakkuri (s. 29. syyskuuta 1981 Pudasjärvi) on oululainen Oulun Pyrintöä edustanut pikajuoksija. Vakkuri jäi kiinni toukokuussa 2001, vasta 19 vuoden iässä, kiellettyihin aineisiin kuuluvan nandrolonin käytöstä. Käyttö tapahtui yhteistyössä valmentaja Esko Olkkosen kanssa. Vakkuri myönsi dopingin käytön ja palautti oma-aloitteisesti vuosien 1999 ja 2000 SM-mitalinsa Suomen Urheiluliitolle. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ja lopetti yhteistyönsä Olkkosen kanssa. Ennen kiinnijäämistään Ville Vakkuri oli rikkonut silloisen 100 metrin Suomen ennätyksen juoksemalla 22. kesäkuuta 2000 Pudasjärvellä ajan 10,35. Kilpailukiellon jälkeen Vakkuri jatkoi urheilu-uraansa kauteen 2004. Vuonna 2003 hän juoksi 22-vuotiaiden Suomen mestariksi sekä 100 metrillä että 200 metrillä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * City-lehden haastattelu Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut suomalaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pöntiö

Pöntiö on pieni, alle sadan asukkaan kylä Kalajoen kaupungissa entisen Himangan kunnan alueella Pohjois-Pohjanmaalla, noin seitsemän kilometriä Himangan kirkonkylältä itään. Vielä 1990-luvulla Pöntiössä oli useita karjatiloja ja sikala. Nykyään maitotiloja on jäljellä enää yksi. Kylän lävitse virtaa Pöntiönjoki. Vuoden 2015 alussa Pöntiössä asui 67 henkilöä, valtaosa heistä paluumuuttajia perheineen. Himangan keskustaan on kylältä matkaa kuusi kilometriä, Kalajoelle ja Kannukseen noin 25 kilometriä ja Kokkolaan noin 45 kilometriä. Kylän lapset käyvät Raumankarin koulua. ==Lähteet== Luokka:Himangan kylät