EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Robert Vaughn

Robert Francis Vaughn (22. marraskuuta 1932 New York, New York – 11. marraskuuta 2016 Ridgefield, Connecticut) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Vaughn syntyi näyttelijävanhemmille New Yorkissa, mutta vanhemmat erosivat pian ja Robert-poika vietti lapsuutensa isovanhempien luona Minnesotan osavaltiossa, kun hänen äitinsä teki teatterikiertueita. Vaughn kannatti demokraattipuoluetta ja ystävystyi Robert Kennedyn kanssa ollessaan mukana tämän veljen presidentinvaalikampanjassa. Vaughn tuli tunnetuksi sekä televisiosta että elokuvista. 1960-luvulla hänellä oli rooli televisiosarjassa Napoleon Solo (The Man from U.N.C.L.E., 1964–1968), ja vuonna 1978 hänelle myönnettiin Emmy-palkinto. Etsivä Harry Rulen roolissa Vaughn oli 1970-luvun sarjassa The Protectors. Vaughn oli vuonna 1959 ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa Mies Philadelphiasta (1959). Hänet nähtiin television rikossarjassa Columbo kaksi kertaa. Myöhempiin rooleihin kuuluvat muun muassa roolit elokuvissa Sekopallo (1998) ja Pootie Tang – supersankari (2001). 2000-luvulla Vaughn esiintyi myös televisiosarjassa Kelmien kerho. Vaughn sai tähden Hollywood Walk of Famella vuonna 1998. Hän oli vuodesta 1974 naimisissa Linda Staabin kanssa. Vaughn oli viimeinen elossa oleva näyttelijä vuonna 1960 ilmestyneen westernelokuvan 7 rohkeata miestä sankareista. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Revue philosophique

Revue philosophique de la France et de l’étranger on ranskalainen filosofinen tiedejulkaisu, jonka perusti Théodule Ribot vuonna 1876. Sitä julkaisee Pariisissa Presses Universitaires de France. Revue philosophique ilmestyi aluksi kuukausittain, sittemmin neljästi vuodessa. Se julkaisee sekä tieteellisiä filosofisia artikkeleita että kirja-arvosteluja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Revue philosophique de la France et de l’étranger . * Revue philosophique de la France et de l’étranger. Wikisource. Luokka:Filosofiset julkaisut
Cycleurope-konserni

Cycleurope-konserni on polkupyöräalan yritys. Konsernin tuotemerkkeihin kuuluvat Bianchi, Crescent, Monark sekä Spectra.Cycleurope:Etusivu Cycleurope on Pohjois-Euroopan suurin polku- ja sähköpyörävalmistaja. Se tuottaa vuodessa 100 000 polkupyörää. Cycleurope on nykyisin kansainvälinen ja sen juuret ulottuvat 1950-luvulle saakka. Alusta lähtien Cycleuropen tuotteisiin lukeutuivat polkupyörät sekä polkupyörätarvikkeet ja varaosat.Cycleurope:Historia ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Cycleurope Finland OY Luokka:Yritykset Luokka:Polkupyörävalmistajat en:Cycleurope
Patrick McGoohan

Patrick Joseph McGoohan (19. maaliskuuta 1928 Astoria, Queens, New York – 13. tammikuuta 2009 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalaissyntyinen irlantilainen näyttelijä. Hän tuli 1960-luvulla tunnetuksi televisiosarjoista Vaarojen mies ja Saarroksissa. McGoohanin mieleenpainuvia rooleja elokuvissa ovat muun muassa Pako Alcatrazista (1979), Braveheart – taipumaton (1995) ja John Grishamin romaaniin perustuva On aika tappaa (1996). McGoohan palkittiin kahdella Emmy-palkinnolla vuosina 1975 ja 1990 rooleistaan televisiosarja Columbossa. McGoohan oli vuodesta 1951 naimisissa Joan Drummondin kanssa, ja heillä oli kolme lasta. McGoohan oli Peter Falkin läheinen ystävä, jonka vastanäyttelijänä hän toimikin peräti neljässä Columbo-televisioelokuvassa, joista kaksi roolisuoritusta palkittiin Emmyllä vuosina 1975 ja 1990. Hän myös ohjasi joitakin jaksoja. McGoohan lainasi äänensä televisiosarja Simpsoneiden jaksoon Homerin kotisivu (The Computer Wore Menace Shoes), joka parodioi hänen tähdittämäänsä sarjaa Saarroksissa. McGoohan menehtyi sairaalassa Santa Monicassa, Kaliforniassa lyhyen sairauden jälkeen. == Aiheesta muualla == * Patrick McGoohanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (tilaajille) * * * Patrick McGoohan Find a Gravessa Luokka:Irlantilaiset näyttelijät Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Archiv für Geschichte der Philosophie

Archiv für Geschichte der Philosophie on saksalainen filosofinen tiedejulkaisu, jonka perusti Ludwig Stein vuonna 1888 ja uudelleen Paul Wilpert vuonna 1960. Se oli yksi varhaisimpia varsinaisia filosofisia tiedejulkaisuja. Julkaisu on keskittynyt filosofian historiaan antiikista 1900-luvulle. Julkaisussa ilmestyy vuodessa kolme numeroa, yhteensä noin 360 sivua. Artikkeleita julkaistaan sekä saksan, englannin, ranskan että italian kielillä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Archiv für Geschichte der Philosophie . Luokka:Filosofiset julkaisut
Émile Augier

Guillaume Victor Émile Augier (7. syyskuuta 1820 Valence, Ranska – 25. lokakuuta 1889 Croissy-sur-Seine) oli ranskalainen runoilija ja dramaturgi, joka oli myös Ranskan akatemian jäsen. ==Elämäkerta== Émile Augier oli tunnetun ranskalaisen romaanikirjailija Guillaume Pigault-Lebrunin lapsenlapsi. Hän syntyi Valencessa porvarilliseen, arvostettuun ja hyvin toimeentulevaan perheeseen. Hän sai huolellisesti suunnitellun ja toteutetun kasvatuksen, ja kun hänen perheensä muutti Pariisiin vuonna 1828, hän jatkoi loistavasti edenneitä opintojaan kuuluisassa lycée Henri-IV -koulussa, jossa hänen koulutoverinaan oli Aumalen herttua, Ranskan kuninkaan Ludvig Filipin poika. Sen jälkeen olivat vuorossa oikeustieteen opinnot yliopistossa, ja hänen tarkoituksensa oli suuntautua tuomarin tehtäviin. Samalla hän kuitenkin kirjoitteli näytelmiä. Hänen draamanäytelmänsä La cigué saavutti vuonna 1844 suunnattoman suosion, kun sitä esitettiin Odéon-teatterissa. Näytelmä ei ollut kelvannut Comédie-Françaisen ohjelmistoon. Alku dramaattisen näyttämötaiteen kirjoittajan uralle oli hieno, ja sen jälkeen hänen uraansa viitoittivat suuret menestykset. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan 1857. Vuonna 1862 hän hyökkäsi näytelmällään Le Fils de Giboyer yhteiskunnan pappisvaltaisuutta vastaan. Näytelmä esitettiin vain keisari Napoleon III:n henkilökohtaisen asiaan puuttumisen jälkeen. Hänen viimeinen näytelmänsä, komedia Les Fourchambault esitettiin vuonna 1879 Émile Augier sai myös Ranskan arvostetuimpiin kuuluvan kunniamerkin, Ranskan kunnialegioonan suurupseerin arvomerkin. ==Teokset== (Luettelo on valikoima) * Le Joueur de Flûte, pastiche néo-grec * L'Aventurière * Gabrielle * Le Mariage d’Olympe * Ceinture dorée * Les Hommes pauvres * Un beau Mariage * Maître Guérin * Madame Caverlet * Les Fourchambault. * Le Gendre de Monsieur Poirier * Les Effrontés * Le Fils de Giboyer * Lions et Renards * La Pierre de touche * La Contagion * Paul Forestier * Jean de Thommeray. ==Lähteet== *Henry Gaillard de Champris : Émile Augier et la comédie sociale. Uusi painos. Éd. de Paris, 1910. Genève : Uusin painos. Slatkine. 1973. *Pierre Danger : Émile Augier ou le théâtre de l'ambiguïté: éléments pour une archéologie morale de la bourgeoisie sous le second empire. Paris: Harmattan, 1998. ISBN 2-7384-6330-4 *Études drômoises n° 1-2 1995. ==Aiheesta muualla== *Ranskan akatemian elämäkertatiedosto * L'Habit vert: näytelmän teksti ja esitysten luettelo Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1820 syntyneet Luokka:Vuonna 1889 kuolleet
Andrei Kirilenko (koripalloilija)

Andrei Gennadjevitš Kirilenko (, s. 18. helmikuuta 1981 Iževsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen urheiluvaikuttaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän edusti urallaan venäläisiä Pietarin Spartakia, Moskovan TsSKA:a ja NBA-joukkueita Utah Jazz, Minnesota Timberwolves ja Brooklyn Nets. Kirilenko oli ensiottelussaan 18. tammikuuta 1997 nuorin Venäjän superliigassa esiintynyt pelaaja. Venäjän maajoukkueessa hän pelasi Sydneyn kesäolympialaisissa 2000, jolloin maa oli kahdeksas ja Lontoossa 2012, jolloin Venäjä voitti pronssia. EM-kilpailuista Kirilenko voitti Venäjän maajoukkueessa kultaa vuonna 2007, jolloin hänet valittiin kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi, ja pronssia vuonna 2011. Kirilenko sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 2011.http://sports.espn.go.com/nba/news/story?id=6015994 Hänet tunnettiin lempinimellä AK-47, koska hänen pelaajanumeronsa oli 47, nimikirjaimensa AK, ja hän syntyi Iževskin kaupungissa, jossa kuuluisa samanniminen rynnäkkökivääri suunniteltiin. == NBA-ura == Kirilenko oli NBA:n vuoden 1999 varaustilaisuudessa Utah Jazzin ensimmäisen kierroksen varaus. Hänestä tuli nuorin eurooppalainen NBA:han varattu pelaaja 18 vuoden, neljän kuukauden ja 11 päivän ikäisenä 30. kesäkuuta 1999. Hän liittyi Utah Jazziin kaudella 2001–2002. Hän sijoittui kolmanneksi levypallotilastossa ja neljänneksi pallonriistoissa kaudella 2003–2004. Hän oli NBA:n historiassa, David Robinsonin ohella, toinen pelaaja, joka oli kymmenen parhaan joukossa kummassakin tehotilastossa. NBA-kaudella 2005–2006 Kirilenko oli liigan paras heittojen torjuja ja puolustaja. Vuonna 2011, kymmenen Utah Jazzissa pelatun kauden jälkeen, Kirilenko palasi NBA:n työsulun alettua Moskovan TsSKA:han ja jatkoi Venäjällä myös työsulun päätyttyä. Hänet nimettiin toukokuussa 2012 Euroliiga-kauden 2011–2012 arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän oli johdattamassa joukkuettaan Euroliigan loppuotteluun, jossa se kuitenkin hävisi Olympiakosille. Heinäkuussa 2012 Kirilenko teki vapaana pelaajana kaksivuotisen ja 20 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen NBA-seura Minnesota Timberwolvesin kanssa. Hän edusti seuraa kuitenkin vain yhden kauden ajan ja siirtyi kesällä 2013 Brooklyn Netsiin. Kirilenko ilmoitti lopettavansa pelaajauransa kesäkuussa 2015.http://yle.fi/urheilu/venajan_entinen_nba- supertahti_lopettaa_uransa/8099490 Elokuussa hänet valittiin sekavassa tilassa olleen Venäjän koripalloliiton puheenjohtajaksi.http://www.eurobasket2015.org/en/compID_qMRZdYCZI6EoANOrUf9le2.season_2015.roundID_-1.coid_0JBj0lWmHnQmTPDFqpJVe0.articleMode_on.html == Muita saavutuksia == * 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruus ja kisojen paras pelaaja * 19-vuotiaiden maailmanmestaruus ja paras pelaaja * Venäjän-mestaruus 2000 ja paras pelaaja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * NBA:n pelaajaprofiili Luokka:Venäläiset koripalloilijat Luokka:Venäläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juri Tjukalov

Juri Sergejevitš Tjukalov (; 4. heinäkuuta 1930 – 19. helmikuuta 2018) oli Neuvostoliittoa edustanut kilpasoutaja ja olympiavoittaja. Tjukalov oli ensimmäinen neuvostoliittolainen soudun olympiavoittaja. Hän voitti yksiköitten olympiakultaa Helsingissä 1952 ja Aleksandr Berkutovin kanssa pariairokaksikoitten olympiakultaa Melbournessa 1956. Vielä Rooman 1960 olympialaisissa Berkutov ja Tjukalov saivat hopeaa. Pariairokaksikoitten Euroopan mestaruuden Tjukalov ja Berkutov voittivat viidesti. Tjukalov toimi Neuvostoliiton soutumaajoukkueen päävalmentajana vuosina 1968–1972. ==Saavutukset== * Olympiakultaa yksiköissä 1952 * Olympiakultaa pariairokaksikoissa 1956 * Olympiahopeaa pariairokaksikoissa 1960 * EM-kultaa pariairokaksikoissa 1956, 1957, 1958, 1959 ja 1961 * EM-hopeaa yksiköissä 1955 ==Lähteet== * sports123.com: soudun arvokisatilastoja ===Viitteet=== Luokka:Neuvostoliittolaiset soutajat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Revue de métaphysique et de morale

Revue de métaphysique et de morale on ranskalainen filosofinen tiedejulkaisu, joka on perustettu vuonna 1893. Sen perustajia olivat Xavier Léon, Léon Brunschvicg, Élie Halévy, Célestin Bouglé ja Dominique Parodi. Alun perin julkaisu syntyi idealismin hengessä vastustamaan positivistista filosofiaa. Nykyisin julkaisu ilmoittaa olevansa koulukunnista riippumaton. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Revue de métaphysique et de morale . Luokka:Filosofiset julkaisut
Hannu Kangas

Hannu Antero Kangas (s. 26. toukokuuta 1968) on suomalainen yleisurheiluvalmentaja ja entinen keihäänheittäjä. Hän toimi Suomen Urheiluliiton keihäänheiton lajivalmentajana vuosina 2005–2011. Hän valmensi Tero Pitkämäkeä koko tämän uran ajan. Lisäksi hän valmensi Teemu Wirkkalaa elokuuhun 2010 saakka ja nykyään hän toimii myös tyttärensä, Jenni Kankaan valmentajana. Hän toimi Etelä.Pohjanmaan Yleisurheilu ry:n puheenjohtajana vuosina 2013–2020. Suomen Urheiluliitto on valinnut Kankaan vuoden valmentajaksi vuosina 2004, 2007 ja 2010. Kankaan ennätys keihäänheitossa on miesten 800 gramman keihäällä 72,48 metriä.Kangas: Oman tyttären valmentaminen on ollut haasteellista Siviiliammatiltaan Kangas on luokanopettaja. Hän on naimisissa ja hänellä on viisi lasta, joista neljä on harrastanut keihäänheittoa.Syyskuun valmentaja: Hannu Kangas Kankaan lapsista Emilia voitti kuulantyönnössä EM-pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Espoossa 2023.Emilia Kankaalle EM-pronssia Espoossa – intoili palkintojen jakoa: ”Varmaan itku tulee” == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pernell Roberts

Pernell Elvin Roberts (18. toukokuuta 1928 Waycross, Georgia – 24. tammikuuta 2010 Malibu, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Roberts syntyi Waycrossissa, Georgiassa, ja tuli tunnetuksi Adam Cartwrightin roolistaan televisiosarjassa Bonanza vuosina 1959–1965. Hänellä oli vuosina 1979–1986 päärooli sarjassa Trapper John, M.D.. Etupäässä televisiosta tunnetulla Robertsilla on ollut osia myös elokuvissa, muun muassa Lainsuojattoman jäljillä, ja hänet nähtiin vuonna 2001 vierailijana sarjassa Diagnoosi: Murha. Pernell Robertsin kolme ensimmäistä avioliittoa päättyivät eroon. Hänellä oli ensimmäisestä avioliitostaan Vera Mowryn kanssa yksi poika, Jonathan Roberts, joka kuoli vuonna 1989 moottoripyöräonnettomuudessa 37-vuotiaana. Kuollessaan Pernell Roberts oli aviossa neljännen kerran, Eleanor Criswellin kanssa. Hän menehtyi kotonaan haimasyöpään. Pernell Roberts oli myös lahjakas laulaja. Hän lauloi useassa Bonanzan jaksossa ja levytti RCA Victor-levymerkille folk musiikkia sisältäneen levyn Come All Ye Fair and Tender Ladies vuonna 1962. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *Pernell Roberts Internet Broadway Databasessa Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Jim Rathmann

Richard 'Jim' Rathmann (16. heinäkuuta 1928 − 23. marraskuuta 2011) oli yhdysvaltalainen kilpa-ajaja ja Dick Rathmannin veli. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun 14 kertaa kausilla 1949-1950 ja 1952–1963, joista 1950-1960 kuuluivat Formula 1 -sarjaan. Jim voitti Indianapolis 500 -kilpailun vuonna 1960. Voitto oli merkittävä siinä mielessä, että kilpailun aikana tapahtui eniten kärkipaikanvaihdoksia, kun Rathmann nousi keskivaiheilta kärkeen ja kävi kilpailun puolivälissä taistelun Rodger Wardia vastaan, jonka hän voitti paremman renkaiden säästämistaktiikkansa ansiosta. Dick ja Jim Rathmann vaihtoivat nimiään vuonna 1946, jotta Dick voisi kilpailla alaikäisenä, ja pian Dick sekä Jim omaksuivat uudet nimensä pitäen ne itsellään. Rathmann siirtyi eläköityessään auttamaan veljeään heidän Chevroletia myyvään autoliikkeeseen. Hänet kelpuutettiin Motorsports Hall of Fame of Americaan 15. elokuuta 2007. Rathmann kuoli vuonna 2011. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Strip-tease (albumi)

Strip-tease on suomalaislaulaja Harri Marstion kolmas studioalbumi. Se on myös Marstion ensimmäinen suomenkielinen albumi. Levy julkaistiin vuonna 1986. == Kappaleet == Kaikki sävellykset Harri Marstio, paitsi B5 Safka Pekkonen. Kaikki sanoitukset Jukka Itkonen. Sovitukset Marstio-yhtye. === A-puoli === # # # # # === B-puoli === # * # # # # == Muusikot == * Harri Marstio - laulu * Safka Pekkonen - urut, piano, haitari, kuoro * Juuso Nordlund - basso * Nipa Niilola - kitarat * Vesa Hyrskykari - saksofonit, kuoro * Arska Rautajoki - rummut, percussion, kuoro * Pedro Hietanen - haitari (A2), kuoro (B2) == Lähteet == * Albumi Marstion sivuilla Luokka:Harri Marstion albumit Luokka:Vuoden 1986 albumit Luokka:Pedro Hietasen tuottamat albumit
Juri Malyšev (soutaja)

Juri Aleksandrovitš Malyšev (, s. 1. helmikuuta 1947) on Neuvostoliittoa edustanut entinen kilpasoutaja ja olympiavoittaja. Malyšev voitti yksikkösoudun olympiakultaa Münchenissä 1972. Se jäi hänen ainoaksi arvokisamitalikseen. ==Lähteet== * * * sports123.com: soudun arvokisatilastoja Luokka:Neuvostoliittolaiset soutajat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Huoneestasi loistaa valo

Huoneestasi loistaa valo on suomalaislaulaja Harri Marstion neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1988. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt Harri Marstio ja sanoittanut J. Itkonen, ellei toisin mainittu. === A-puoli === # # # # # === B-puoli === # # # # # == Kokoonpano == * Harri Marstio – laulu * Ismo Kätkä – rummut * Juuso Nordlund – basso * Seppo Alajoki – kitarat, kuoro * Eero Pekkonen – kosketinsoittimet, kuoro * Vesa Hyrskykari – saksofonit, kuoro * Heikki Silvennoinen – kuoro * Pedro Hietanen – piano (B1), harmoni (A3) == Lähteet == * Albumi Marstion sivuilla Luokka:Harri Marstion albumit Luokka:Vuoden 1988 albumit Luokka:Pedro Hietasen tuottamat albumit
Andy Soucek

Andy Christian Soucek (s. 14. kesäkuuta 1985 Madrid) on espanjalainen autourheilija. == Ura == Soucek voitti Espanjan Formula 3 -sarjan mestaruuden vuonna 2005. Hän on ajanut muun muassa Formula Renault 3.5 -sarjassa, jossa hän kaudella 2006 sijoittui loppupisteissä neljänneksi. Soucek ajoi kaudella 2007 GP2-sarjassa David Price Racing -tallissa ollen loppupisteissä kuudestoista 15 pisteellä. Kaudella 2008 hän kilpaili Super Nova Racing tallissa sijoittuen sijalle 14. loppupisteissä. Soucek kilpaili myös Aasian GP2 -sarjassa vuonna 2008 saavuttaen yhden kolmossijan. Hän kilpaili myös Superleague Formula -sarjassa vuonna 2008. Soucek voitti FIA Formula Two Championship -sarjan mestaruuden kaudella 2009. Vuonna 2010 Soucek toimi Virgin tallin testikuljettajana yhdessä Luiz Razian kanssa. == GP2 -tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 Pisteet Sijoitus 2007 DPR BHR FEA 12 BHR SPR 9 ESP FEA 14 ESP SPR Kesk. MON FEA 14 FRA FEA 13 FRA SPR 10 GBR FEA Kesk. GBR SPR 20 EUR FEA Kesk. EUR SPR 13 HUN FEA 12 HUN SPR Kesk. TUR FEA Kesk. TUR SPR Kesk. ITA FEA Kesk. ITA SPR 7 BEL FEA 6 BEL SPR 2 VAL FEA 6 VAL SPR 3 15 16. 2008 Super Nova Racing ESP FEA ESP SPR TUR FEA 19 TUR SPR Kesk. FRA FEA 13 FRA SPR Kesk. GBR FEA 12 GBR SPR Kesk. GER FEA 7 GER SPR Kesk. HUN FEA 8 HUN SPR 2 EUR FEA 7 EUR SPR Kesk. BEL FEA 6 BEL SPR Kesk. ITA FEA 9 ITA SPR 18 14 14. 2008 DPR MON FEA 13 MON SPR 6 14 14. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset autourheilijat Luokka:Formula Renault 3.5 -kuljettajat Luokka:GP2-kuljettajat Luokka:Aasian GP2 -kuljettajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paz Vega

Paz Campos Trigo eli Paz Vega (s. 2. tammikuuta 1976 Sevilla, Sevillan maakunta, Espanja) on espanjalainen näyttelijä. Vega päätti, että hänestä tulee näyttelijä nähtyään 15-vuotiaana Federico García Lorcan näytelmän Bernarda Alban talo. Suoritettuaan oppivelvollisuutensa hänet hyväksyttiin arvovaltaiseen Centro Andaluz de Teatro -näyttämökouluun, jossa hän opiskeli kaksi vuotta. Opiskeltuaan vielä toiset kaksi vuotta journalismia hän muutti Madridiin. Taiteilijanimensä Vega hän otti isoäidiltään. Vega aloitti näyttelijänuransa televisiosarjoissa Más que amigos, Compañeros ja 7 vidas. Vuonna 2002 hänet palkittiin parhaan uuden naisnäyttelijän Goyalla roolistaan elokuvassa Lucia ja seksi ja samana vuonna hän oli ehdolla myös parhaan naispääosan kategoriassa roolistaan elokuvassa Sólo mía. Sittemmin hän on näytellyt myös useissa ulkomaalaistuotannoissa kuten vuoden 2004 elokuvassa Spanglish – käännöskukkasia ja vuoden 2013 elokuvassa Grace of Monaco. == Aiheesta muualla == * Paz Vegan virallinen sivusto * Luokka:Espanjalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
163 Erigone

163 Erigone on tumma, suhteellisen suurikokoinen päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Henri Joseph Perrotin 26. huhtikuuta 1876, ja se nimettiin kreikkalaisen mytologian Erigonen, Ikarioksen tyttären, mukaan. ==Lähteet== * JPL Small-Body Database Browser: 163 Erigone *Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets (1)-(5000): Minor Planet Center Luokka:Päävyöhykkeen asteroidit
Mervyn Wood

Mervyn Thomas Wood (30. huhtikuuta 1917 – 19. elokuuta 2006) oli australialainen kilpasoutaja ja olympiavoittaja. Mervyn Wood kilpaili olympialaisissa jo Berliinin 1936 kisoissa kahdeksikkosoutajana mutta ei menestynyt. Yksikkösoudun olympiakultaa hän voitti Lontoossa 1948 ajalla 7.24,4. Hopealle sijoittunut Uruguayn Eduardo Risso hävisi hänelle 13,8 sekuntia. Helsingin 1952 olympialaisissa Wood sai yksiköissä hopeaa hävittyään Neuvostoliiton Juri Tjukaloville 1,7 sekuntia. Melbournen 1956 olympialaisissa Wood sai pronssia pariairokaksikoissa, joissa hänen parinaan souti Murray Riley. Ammatiltaan Wood oli poliisi. ==Lähteet== * * * sports123.com: soudun arvokisatilastoja ===Viitteet=== Luokka:Australialaiset soutajat Luokka:Australialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Godby Shipping

thumb|M/S Misana Nauvossa, kuvattuna M/S Eivorilta. Godby Shipping Ab on ahvenanmaalainen varustamo. Yrityksen kotipaikka sijaitsee Maarianhaminassa. Godby Shipping on perustettu vuonna 1973 ja sen toimitusjohtaja on Dan Mikkola. Varustamolla on seitsemän ro-ro-alusta, jotka liikennöivät Euroopan alueella. Varustamo on Rahtialusyhdistyksen jäsen. Kansainvälinen merenkulkujärjestö (IMO) on sertifioinut Godby Shippingin alukset ja konttorin ISM-koodilla (International Safety Management code). == Laivasto == *M/S Midas *M/S Mimer *M/S Miranda *M/S Mistral *M/S Misana *M/S Misida == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Varustamon verkkosivut Luokka:Suomalaiset varustamot Luokka:Ahvenanmaalaiset yritykset
Pekka Valkeejärvi

Pekka Juhani Valkeejärvi (19. joulukuuta 1957 Helsinki – 13. syyskuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, joka näytteli elokuvien ja televisiosarjojen lisäksi KOM-teatterissa vuodesta 1984 lähtien. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Elokuva Rooli 1981 i + i Hannu, "Hanski" 1982 MP – Minä pelkään Isä 1985 Suuri illusioni Hart 1985 Pimeys odottaa Matti Ensio Mäki 1992 Mestari konstaapeli Matikainen 1993 Romanovin kivet Marco Routasydän Uuttu 1994 Marskin risti Pekka Hilippa 1995 Kosketa minua Raimo Höri 1996 Syrjähyppyjä Kulygin 1997 Sairaan kaunis maailma Esa, Papun isä 1998 Armon aika kalakauppias 1999 Pitkä kuuma kesä poliisi, Nooran ja Jimin isä Rikos & Rakkaus Torsti Rautapää, komisario 2003 Helmiä ja sikoja Ukko 2004 Lapsia ja aikuisia lääkäri Vares – yksityisetsivä Jari ”Hillosilmä” Munck 2005 Paha maa kauppias 2008 8 päivää ensi-iltaan Risto 2009 Rööperi Uki Täällä Pohjantähden alla nimismies 2010 Täällä Pohjantähden alla II 2011 Hyvä poika Hannu 2013 8-pallo poliisipäällikkö Kaappari Komisario Merivaara 2016 Jättiläinen appiukko ===Televisiosarjat=== Vuosi Sarja Rooli 1997 Vuoroin vieraissa Ilkka 2000 Pesärikko Olavi 2002 Kylmäverisesti sinun Rafu Tummien vesien tulkit Kallio 2005 Handu pumpulla talonmies Presidentit kenraali Lauri Malmberg 2007 Rakkauden nälkä Lampinen 2007–2012 Karjalan kunnailla Pauli Puhakka 2010 Rikospaikalla Rane 2011 Virta Juhani Kumpu 2012 Kotikatu Antti Pilkama 2015 Punainen kolmio Esko Riekki == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Pekka Valkeejärven muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Henri Jan Wienese

Henri Jan Wienese (s. 4. kesäkuuta 1942) on entinen alankomaalainen kilpasoutaja ja olympiavoittaja. Wienese voitti yksikkösoudun olympiakultaa Méxicossa 1968. Hopealle sijoittunut Länsi-Saksan Jochen Meissner hävisi hänelle 4,2 sekuntia. Maailmanmestaruuskilpailuissa Wienese sai hopeaa Bledissä 1966. Euroopan mestaruuskilpailuissa hän sai pronssia Duisburgissa 1965 ja Vichyssä 1967. ==Lähteet== * * * sports123.com: soudun arvokisatilastoja Luokka:Alankomaalaiset soutajat Luokka:Alankomaalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
ABI

ABI, eli Application Binary Interface on alhaisen tason rajapinta käyttöjärjestelmän ja suoritettavan ohjelman välillä. ABI määrittelee tietokoneohjelman ja käyttöjärjestelmän, ohjelman ja kirjaston, kahden eri ohjelman tai ohjelman sisäisten osien välisiä toimintamalleja. Siihen kuuluvat kirjaston ja käyttöjärjestelmän aliohjelmien kutsukäytännöt, järjestelmäkutsut, se mitä aliohjelmia on saatavilla sekä ohjelma-, kirjasto- ja objektitiedostojen tiedostomuodot. ABI:n tekniset yksityiskohdat peitetään ohjelmointirajapintojen alle helpottamaan ohjelmoijien työtä ja ohjelman toteuttamista eri järjestelmissä. Esimerkiksi kaikki Unixit toteuttavat saman ohjelmointirajapinnan (POSIX API), mutta eivät samaa binäärirajapintaa (ABI), joten ohjelmat on käännettävä erikseen joka alustalle ja suoritinarkkitehtuurille. Muun muassa Debian tukee kahta EABI (embedded application binary interface) muotoa ARM-suorittimille tavujärjestyksen mukaan: `armel` (pieni-endiaaninen) ja `armeb` (iso-endiaaninen). ABI:n on määriteltävä myös poikkeuksien käsittely, tietorakenteiden tasaus () ja muita seikkoja. ABI voi olla erilainen käytetyn suorittimen, käyttöjärjestelmän, kääntäjän tai kielen mukaan. Tyypillisesti kutsukäytännöt sovitaan käyttöjärjestelmän ja prosessorin mukaan, mutta eri käytäntöjä on ollut. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Ohjelmointi Luokka:Käyttöjärjestelmätekniikka
Luudutusleikkaus

Luudutusleikkaus (arthrodesis) on jäykistysleikkaus, jossa yhdistetään vioittuneen nivelen luut toisiinsa siten, että nivel ei enää liiku. Leikkauksella pyritään kivun vähentämiseen ja nivelen tukevoittamiseen. Leikkaus voidaan tehdä tilanteissa, joissa nivel on kipeä, voimaton ja virheasennossa, eikä ole enää lääkkein tai tuin hoidettavissa. Luudutusleikkauksia tehdään muun muassa sormiin, polviin, nilkkoihin, ranteisiin ja selkään. Luudutusleikkaus on hoitomuotona mm. nivelreumassa. == Leikkauksen kulku == Operoitavan alueen verenkierto pysäytetään esimerkiksi puristussiteellä. Leikkauksessa poistetaan tuhoutuneet nivelpinnat rustoineen. Luutuminen varmistetaan luusiirteellä ja usein luuston sisään asennettavilla metallisauvoilla tai levyillä. Näin taataan asennon säilyminen. Luokka:Ortopedia ja traumatologia
Juha Kukkonen

Juha Kukkonen on suomalainen näyttelijä, joka on ollut mukana televisiosarjoissa, elokuvissa ja usein myös Ryhmäteatterin näytelmissä. Hänet muistetaan ehkä parhaiten rikosylikomisario Takamäen roolista televisiosarjasta Rikospoliisi ei laula sekä tv-sarjoista Itse valtiaat ja Ugrilampaat. Nuoruudessaan Juha Kukkonen oli aktiivi jalkapalloilija. Hän voitti oululaisen OTP:n joukkueessa A-juniorien Suomen mestaruuden vuonna 1983. == Valikoitu filmografia == * Lähtö (1995) (lyhytelokuva) * Sirpaleita (1996) (lyhytelokuva) * Pala valkoista marmoria (1998) * Rakastin epätoivoista naista (1999) (lyhytelokuva) * Ugrilampaat (1999–2000) – ohjaaja * Itse valtiaat (2003, 2008) – ohjaaja ja kiitokset * Onnenpeli 2001 (2001) (lyhytelokuva) * Joki (2001) * Lapsia ja aikuisia (2004) * Juoksuhaudantie (2004) * Rikospoliisi ei laula (2006) (sarja) * Suden arvoitus (2006) * Tehdas (2012) (sarja) * Korsoteoria (2012) * Miss Farkku-Suomi (2012) * Elämää suurempaa (2012) (sarja) * Miesten välisiä keskusteluja (2013) * Nuoren Wertherin jäljillä (2013) *Pieniä suuria valheita (2018) * Ratamo (2018) (sarja) *Invisible Heroes (2019) (sarja) * Kotka 10 (2023) (sarja) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Jukka Salin

Jukka Sakari Salin on Jouko Keskisen esittämä kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Salatut elämät, jossa hän oli mukana vuosina 1999–2004. Jukka nähtiin pikaisesti myös Salattujen elämien kymmenvuotisjuhlalähetyksessä vuonna 2009. Jukka esiintyi myös Salattujen elämien spin-off-sarjassa Pihlajasatu vuonna 2019. == Rooli == Ennen sarjan alkua Jukka oli naimisissa Maarit Salinin kanssa ja heille syntyi kolme lasta: Aleksi, Saku ja Silja. He erosivat, koska Maarit kärsi pahasta alkoholismista. Sarjan alussa arkkitehtina työskentelevä Jukka menee naimisiin kuntosalilla työskentelevän Hannan kanssa. He eroavat, kun Jukalle selviää vastasyntyneen Sofian olevankin Hannan ja poikansa Aleksin salasuhteesta syntynyt tytär. Hänen mielenterveytensä kokee pahan kolauksen, ja hän pyrkii monin tavoin pilaamaan Aleksin ja Hannan elämän. Jukka hylkää arkkitehdin työnsä ja ryhtyy taiteilijaksi. Hänen järjestämänsä taidenäyttelyn pääteos on muotokuva Hannasta ja Aleksista Sofian kanssa. Teoksen nimi on alun perin ”Sofia – syntynyt poikani synnistä”, mutta näyttelyn asettelussa apuna toimiva Katja Vainio vaihtaa teoksen nimen säästääkseen Hannan ja Aleksin nöyryytykseltä. Jukka myös uhkailee Hannaa ja Aleksia kirveellä. Hanna jatkaa elämäänsä Aleksin kanssa, mutta hänellä kuitenkin ilmenee joitakin tunteita Jukkaa kohtaan. He suutelevat Hannan työpaikalla, mutta lopulta Hanna kuitenkin menehtyy auto-onnettomuudessa. Geeli-yökerhon avajaisissa Jukka tutustuu Camilla Mustavaaraan, ja he tulevat hyvin juttuun. Jukalla on myös yhteinen yö Katjan kanssa. Yksi Jukan ystävistä Pihlajakadulla on Ismo Laitela, pitkälti siksi, että Silja ja Saku ovat Ismon lasten, Kallen ja Miian hyviä ystäviä. Myöhemmin Miia myös seurustelee Sakun kanssa. Jukka ja Ismo ovat toistensa tukena vaikeina aikoina ja usein vaihtelevat kuulumisiaan Ismon valinnassa. Sittemmin Jukka palaa yhteen Maaritin kanssa ja jatkaa arkkitehdin töitä. Suhde rakoilee muutamaan otteeseen, ja kenties suurimman erimielisyyden aiheuttaa Maaritin aloittama kirjailijan ura: tämä on päättänyt kirjoittaa kirjan alkoholisminsa aiheuttamista ongelmista elämässään muun muassa silloin, kun lapset olivat pieniä. Jukan mielestä Maarit esittää hänet kirjassa negatiivisessa sävyssä, mutta Maarit julkaisee kirjan kaikesta huolimatta. Jukka hakee tukea nuoruudenrakkaudestaan Jaana Niemisestä, ja he päätyvät harrastamaan seksiä useamman kerran Maaritin tietämättä. Salasuhteen paljastuessa Maarit jättää Jukan. Vastaavasti Jaanalla on suhde Ismoon, mutta lopulta hän joutuu myöntämään salasuhteensa Jukkaan joutuessaan Ismon kosimaksi. Raivostunut Ismo lyö Jukkaa. Jukka ja Jaana suunnittelevat muuttavansa Turkuun, mutta epäröivä Jaana toivoo saavansa uuden mahdollisuuden Ismon kanssa, mihin tämä suhtautuu varsin myönteisesti. Pian Ismo kuitenkin näkee Jukan ja Jaanan suutelevan kauppakeskuksessa ja pahoinpitelee Jaanan. Jukka ja Jaana päättävät muuttaa Turkuun yhdessä Jaanan tyttären, Roosa Kemppaisen kanssa. Pihlajakadulla vuosia myöhemmin vieraileva Aleksi kertoo Jukan ja Jaanan eronneen ja Jukan alkaneen seurustella nuoren jumppaohjaajan kanssa. == Lähteet == Luokka:Salatut elämät -hahmot
Ilon sekunnit

Ilon sekunnit on suomalaisen laulajan Harri Marstion viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1989. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Aiheesta muualla == * Ilon sekunnit Marstion kotisivulla (Internet Archive) Luokka:Harri Marstion albumit Luokka:Vuoden 1989 albumit
Zohra Lampert

Zohra Lampert (s. 13. toukokuuta 1937) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli nimirooli kauhuelokuvassa Säikyttäkäämme Jessica hengiltä (Let's Scare Jessica to Death, 1971). Lampert syntyi New Yorkissa venäjänjuutalaisille vanhemmille. Hän on tehnyt työtä myös televisiossa ja näyttämöllä. Hänet on palkittu Emmy-palkinnolla vuonna 1974, ja hän on ollut kahdesti ehdolla Tony- palkinnon saajaksi. Myöhempiin rooleihin kuuluu osa William Peter Blattyn elokuvassa Manaaja III (1990). Hän oli 1950-luvulla lyhyesti naimisissa Bill Altonin kanssa. Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sametinpehmeä yö

Sametinpehmeä yö on suomalaisen laulajan Harri Marstion kuudes studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1991. == Kappaleet == # # # # # # # # # # Luokka:Harri Marstion albumit Luokka:Vuoden 1991 albumit
Sateenkaaren pää

Sateenkaaren pää on suomalaislaulaja Harri Marstion seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1993. Levy on Marstion Maanantai-orkesterin ainoaksi jäänyt. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Muusikot == * Harri Marstio – laulu * Nipa Niilola – kitara * Arto Rautajoki – rummut * Pertsa Tolonen – basso == Lähteet == * Harri Marstio Pertsa Tolosen kotisivuilla Luokka:Harri Marstion albumit Luokka:Vuoden 1993 albumit Luokka:Pedro Hietasen tuottamat albumit
Peggy McCay

thumb|McCay roolihahmossaan televisiosarjassa Tohtori Ben Casey. Peggy McCay (3. marraskuuta 1927 New York – 7. lokakuuta 2018) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Caroline Bradyn roolista televisiosarjassa Päivien viemää. McCaylle myönnettiin vuonna 1991 draamasarjan parhaan vierailevan naisnäyttelijän Emmy-palkinto (Primetime). Hän opiskeli Barnard Collegessa ja Columbian yliopistossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Elämä vie

Elämä vie on suomalaisen laulaja Harri Marstion kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1999. == Kappaleet == Sävellykset Harri Marstio, ellei toisin mainita. # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Harri Marstio – laulut (1–13), akustinen kitara (1, 7, 13) * Nipa Niilola – sähkökitarat ja akustiset kitarat (1–13), kosketinsoittimet (3), taustakuoro (2) * Safka – piano (1, 4), urut (8, 9, 11), haitari (1–3), kosketinsoittimet (13) * Jyrki Niemi – koneet ja kosketinsoittimet (3, 5, 6, 12), perkussiot (8), taustakuoro (6) * Otto Hallamaa – syntetisaattori (13) * Juuso Nordlund – basso (1, 3–6, 8, 9, 12, 13) * Harri Rantanen – basso (7, 10, 12) * Jaan Wessman – basso (11) * Tommi Mykkänen – basso (2) * Anssi Nykänen – rummut (1, 3, 5, 7–10, 12) * Ari Toikka – rummut (4, 6, 11) * Kuja – rummut (2) * Matti Nyström – taustalaulu (1, 3, 7, 10), akustinen kitara (6) * Toni Lähteenmäki – taustalaulu (1, 7, 10) * Heikki Silvennoinen – taustalaulu (5, 6, 8) === Tuotanto === * Juuso Nordlund – äänittäjä, miksaaja * Otto Hallamaa – äänittäjä * Matti Nyström – äänittäjä * Jyrki Niemi – tuottaja, miksaaja * Nipa Niilola – tuottaja, miksaaja * J-P Järvinen – masteroija * Harri Marstio – kannen ideointi * Jussi Koivunen – valokuvat * Pekka Kuokka – graafinen suunnittelu * ESEKiä – tuotantotuki == Aiheesta muualla == * Elämä vie discogs.com -sivustolla Luokka:Harri Marstion albumit Luokka:Vuoden 1999 albumit
Elaine Stritch

Elaine Stritch (2. helmikuuta 1925 Detroit, Michigan – 17. heinäkuuta 2014 Birmingham, Michigan) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi sekä televisiossa, elokuvissa että teatterissa, ja eräs tunnetuimmista rooleista oli musikaalissa Company (1970). Stritch syntyi katoliseen perheeseen Detroitissa, Michiganissa. Hän muutti vuonna 1972 Lontooseen, johon hän jäi mentyään 2. helmikuuta 1973 naimisiin näyttelijä John Bayn kanssa. Hän asui kuitenkin jälleen Yhdysvalloissa miehensä kuoltua syöpään vuonna 1982. Eräs elokuvaosa Stritchillä oli Woody Allenin Syyskuussa (1987). Stritch oli neljästi ehdolla Tony-palkinnon saajaksi, ja hänelle myönnettiin kolme Emmy- palkintoa vuosina 1993, 2004 ja 2007. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Tony-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Morrison

Morrison voi viitata seuraaviin asioihin: Paikkana: * Morrison, kaupunki Coloradossa * Morrison, kaupunki Illinoisissa * Morrison, kaupunki Iowassa * Morrison, kaupunki Missourissa * Morrison, kaupunki Oklahomassa * Morrison, kaupunki Tennesseessä * Morrison, kaupunki Wisconisinissä * Morrison Bluff, kaupunki Arkansas'ssa * Morrisonin piirikunta, piirikunta Minnesotassa * Morrison Ranch * Morrison Township, kaupunkikunta Minnesotassa Sukunimenä: *Adam Morrison (s. 1984), yhdysvaltalainen koripalloilija *Brendan Morrison (s. 1975), kanadalainen jääkiekkoilija *Denny Morrison (s. 1985), kanadalainen pikaluistelija *F. Bam Morrison, yhdysvaltalainen huijari *Grant Morrison (s. 1960), skotlantilainen sarjakuvakäsikirjoittaja ja -piirtäjä *Hannah Morrison, alankomaalainen sopraanolaulaja *Helen Morrison (s. 1942), yhdysvaltalainen oikeuspsykiatri *Herbert Morrison (1888-1965), brittiläinen poliitikko *Herbert Morrison (1905–1989), yhdysvaltalainen radiotoimittaja *James Morrison (s. 1984), englantilainen laulaja ja lauluntekijä *Jasper Morrison (s. 1959), brittiläinen muotoilija *Jennifer Morrison (s. 1979), yhdysvaltalainen näyttelijä *Jim Morrison (1943–1971), yhdysvaltalainen rocklaulaja ja runoilija *John Morrison (s. 1979), yhdysvaltalainen showpainija *Justin Morrison (s. 1979), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija *Mark Morrison (s. 1982), brittiläinen jääkiekkoilija *Mary Morrison (s. 1926), kanadalainen taidemusiikin laulaja *Matthew Morrison (s. 1978), yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja *Melissa Morrison-Howard (s. 1971), yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija *Mike Morrison (s. 1989), yhdysvaltalainen koripalloilija *Natasha Morrison (s. 1992), jamaikalainen pikajuoksija *Norman Morrison (1933–1965), yhdysvaltalainen kveekari *P. R. Morrison, brittiläinen lasten- ja nuortenkirjailija *Ravel Morrison (s. 1993), englantilainen jalkapalloilija *Scott Morrison (s. 1968), Australian pääministeri 2018–2022 *Sean Morrison (s. 1991), englantilainen jalkapalloilija *Shelley Morrison (1936–2019), yhdysvaltalainen näyttelijä *Sterling Morrison (1942–1995), yhdysvaltalainen sähkö- ja bassokitaristi ja taustalaulaja, The Velvet Underground -yhtyeen perustajajäsen *Temuera Morrison (s. 1960), uusiseelantilainen näyttelijä *Tommy Morrison (1969–2013), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä *Toni Morrison (1931–2019), yhdysvaltalainen kirjailija, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja *Van Morrison (s. 1945), pohjoisirlantilainen laulaja *Walter Frederick Morrison (1920–2010), yhdysvaltalainen keksijä, frisbeen kehittäjä Taiteissa: *Morrison Hotel, The Doorsin albumi *Minä ja Morrison, Kata Kärkkäisen romaani *Minä ja Morrison, Lenka Hellstedtin ohjaama elokuva *Morrison, Pokémon.
Kari Jylhä

Kari Juhani Jylhä (13. syyskuuta 1939 Tampere – 26. toukokuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Jylhä opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1960–1965. Hän debytoi vuonna 1965 informalistisilla maalauksilla. Vuonna 1964 Jylhä oli tutustunut Tukholman Moderna museetissa yhdysvaltalaiseen pop- taiteeseen, jonka myötä hän siirtyi taiteessaan valokuvapohjaiseen uusrealismiin. Hän piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä pop-taiteilijana Galleria Pinxissä Helsingissä 1967. Vuodesta 1966 Jylhä osallistui yhteisnäyttelyihin Suomessa ja vuodesta 1968 ulkomailla, muiden muassa Pohjoismaissa, Saksassa, Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Vuonna 1974 hän oli mukana Ateneumin taidemuseon realismiin keskittyneessä ARS 74-näyttelyssä. Jylhän teoksia on muiden muassa Kiasman, Sara Hildénin taidemuseon, Suomen valtion ja useiden kaupunkien kokoelmissa. Jylhä toimi opettajana Lahden Taidekoulussa 1973 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1974–1977. Hän toimi vuodesta 1961 taidekriitikkona useissa lehdissä, muun muassa Keskisuomalaisessa ja Uudessa Suomessa. 1980-luvun puolivälissä Jylhä toimi Suomi–DDR-Seuran varapuheenjohtajana.DDR-Kulturzentrum Helsinki 25 vuotta (DDR-Kulturzentrum Helsinki 1985) Vuonna 1997 Jylhälle myönnettiin Pro Finlandia -mitali. Hän oli Suomen Taiteilijaseuran kunniapuheenjohtaja ja Taidemaalariliiton kunniajäsen. Jylhän vanhemmat olivat toimittaja, kirjailija Heikki Jylhä ja toimittaja Rakel Jylhä (o.s. Rikkonen). Jylhä oli kahdesti naimisissa. Hänen toinen puolisonsa oli kirjailija Orvokki Autio vuodesta 1976. Jylhä kuoli tapaturmaisesti 26. toukokuuta 2013.Turun Sanomat, 26.5.2013 ==Palkinnot ja tunnustukset== * Valtion kuvataidepalkinto 1969 * Nuoren Voiman Liiton kultainen ansiomerkki 1980 * Die Ehrennadel für Verdienste um die Freundschaft der Völker, hopeinen, DDR 1979, kultainen 1984 * Medaille für Verdienste um die Freundschaft der Völker, DDR 1987 * Suomen Taiteilijaseuran 125-v. juhlamitali * Pro Finlandia 1997 * Kuvataidejärjestöjen liiton tunnustuspalkinto 2002 * Kuvaston Erik Enroth -palkinto 2006 Lähde ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Edward White

Edward Higgins ”Ed” White, II (14. marraskuuta 1930 – 27. tammikuuta 1967) oli Yhdysvaltain ilmavoimien upseeri ja NASA:n astronautti. 3. kesäkuuta 1965 White suoritti Yhdysvaltain ensimmäisen avaruuskävelyn. White sai surmansa Apollo 1:n harjoituksessa sattuneessa tulipalossa 27. tammikuuta 1967. ==Varhaiset vuodet== White syntyi San Antoniossa, Texasissa. Hän valmistui West Pointista vuonna 1952 ja suoritti ilmailualan insinöörin tutkinnon Michiganin yliopistossa 1959. White oli Yhdysvaltain ilmavoimien everstiluutnantti ja lensi F-86 ja F-100 hävittäjiä. Koelentäjänä White suoritti yli 3 000 lentotuntia. Hän oli naimisissa Patricia Finegan Whiten kanssa ja hänellä oli kaksi lasta, Bonnie Lynn ja Edward III. ==Ura NASA:ssa== White valittiin astronauttikoulutukseen 1962. Gemini 4 -lennon pilottina hän suoritti Yhdysvaltain ensimmäisen avaruuskävelyn 3. kesäkuuta 1965. White oli Gemini 7:n varamiehistön komentaja (command pilot) ja hänet ylennettiin 1966 epäonnisen Apollo 1:n komentomodulin pilotiksi. ==Kuolema== White kuoli "Gus" Grissomin ja Roger Chaffeen kanssa Apollo 1:n harjoituksessa sattuneessa tulipalossa 27. tammikuuta 1967 Kennedy Space Centerissä Floridassa. Hänet haudattiin täysin sotilaallisin kunnianosoituksin West Pointin hautausmaalle. Whiten muistoksi on Yhdysvalloissa ja avaruudessa nimetty useita kohteita. Steven Ruge näytteli Whitea 1995 elokuvassa Apollo 13 ja Chris Isaak vuonna 1998 HBO:n minisarjassa From the Earth to the Moon. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *NASA biography *Astronaut Memorial Foundation website Luokka:Yhdysvaltalaiset avaruuslentäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset lentäjät Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Rob Gardner

Rob Gardner on rumpali, joka on soittanut yhtyeissä Guns N' Roses sekä L.A. Guns. Hän on soittanut molemmissa yhtyeissä Axl Rosen, Tracii Gunsin ja Ole Beichin kanssa. Hän on myös soittanut L.A Guns -yhtyeessä Michael Jagoszin kanssa, joka oli Axl Rosen sijaisena hänen ollessaan vankilassa. Rob Gardner korvattiin Steven Adlerilla vuonna 1985, ja Guns N'Roses syntyi. Luokka:Yhdysvaltalaiset rumpalit Luokka:Guns N’ Rosesin jäsenet Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Lynyrd Skynyrd 1991

Lynyrd Skynyrd 1991 on Lynyrd Skynyrdin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1991. Albumi oli yhtyeen uuden kokoonpanon ensimmäinen. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Johnny Van Zant – laulu * Gary Rossington – kitara * Ed King – kitara * Randall Hall – kitara * Leon Wilkeson – bassokitara * Billy Powell – kosketinsoitin, piano * Artimus Pyle – rummut, lyömäsoittimet * Kurt Custer – rummut === Vierailevat muusikot === * Dale Krantz-Rossington – taustalaulu * Stephanie Bolton – taustalaulu * Susan Marshall – taustalaulu === Tuotanto === * Tom Dowd – tuottaja * Kevin Elson – äänittäjä, miksaaja, overdub * Carol Friedman – valokuvat * John Hampton – äänittäjä * Bob Ludwig – masteroija * Jeff Powell – avustava äänittäjä * Joe Reagoso – uudelleenjulkaisun tuottaja, remasteroija * Randy Tuten – grafiikka, design == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review * Rolling Stone: Rolling Stone == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lynyrd Skynyrd 1991 discogs.com -sivustolla Luokka:Lynyrd Skynyrdin albumit Luokka:Vuoden 1991 albumit
Rämekurppelo

Rämekurppelo (Limnodromus griseus) on pohjoinen kahlaaja. Lajin nimesi Johann Friedrich Gmelin vuonna 1789. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on 23–25 senttimetriä, siipien kärkiväli 45–51 senttimetriä ja paino 65–153 grammaa. Naaras on keskimäärin 10 prosenttia koirasta suurempi. Pitkät jalat ja pitkä suora nokka tuovat mieleen kuirit, jotka ovat kuitenkin jonkin verran suurempia. == Esiintyminen == Rämekurppelo pesii kolmella erillisellä alueella Pohjois-Amerikan pohjoisosassa: Etelä-Alaskassa (alalaji caurinus), Kanadan luoteisosassa (alalaji hendersoni) ja Quebecin pohjoisosassa (nimialalaji griseus). Maailman populaation koko on 320 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Se on muuttolintu, joka talvehtii Yhdysvaltain eteläosissa, Keski-Amerikassa ja Länsi-Intian saaristossa sekä Etelä-Amerikassa Perua ja Brasiliaa myöten. Lajia ei ole tavattu Suomessa. == Elinympäristö == Pesii pääasiassa sisämaan havumetsäalueella järvien ja jokien tuntumassa, mutta myös rannikon tundran kuivalla maalla, täälläkin kosteikkojen tuntumassa. Pesimäajan ulkopuolella laji viihtyy sekä sisämaan järvien rannoilla että vuorovesirannoilla. == Lisääntyminen == Pesä on maassa ja munia on 4, joskus vain 3. Molemmat puolisot hautovat, yhteensä 3 viikkoa. Naaras jättää poikasten hoidon koiraalle ja lähtee itse syysmuutolle. == Ravinto == Syövät hyönteisiä, nilviäisiä, äyriäisiä, matoja sekä vähäisessä määrin kasvien osia. == Lähteet == * Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. III. – Oxford University Press. Hong Kong. ISBN 0-19-857506-8 === Viitteet === Luokka:Kurpat Luokka:Uhanalaiset linnut
Ansioritarikunta

Ansioritarikunta () on englantilainen, kuningas Edvard VII:n vuonna 1902 perustama kunniaritarikunta. Ritarikunta seuraa arvojärjestyksessä Bathin ritarikunnan suurristiä. Ritarikunnan jäseneksi voidaan ottaa henkilö, joka on ansioitunut tieteen, taiteen, kirjallisuuden tai kulttuurin allalla. Ritarikunnassa on myös sotilasluokka. Ritarikunnan jäsenmäärä on rajoitettu, ja jäseniä voi olla yhtäaikaisesti 24. Ulkomaalaisia ei tosin yleensä lasketa tähän kiintiöön, vaan he ovat ”kunniajäseniä”. Ritarikunnassa on yksi luokka, josta tosin erotettaan siviili- ja sotilasdivisioona: * ritarikunnan nauha Ritarikunnan nykyisiä jäseniä ovat esimerkiksi Prinssi Philip, Edinburghin herttua, tuottaja David Attenborough, WWW:n kehittäjä sir Tim Berners-Lee, taiteilija David Hockney ja Australian entinen pääministeri John Howard. Aikaisempia ritarikunnan jäseniä ovat olleet muun muassa Florence Nightingale, Yehudi Menuhin, Winston Churchill, filosofi Bertrand Russell, kirjailija Graham Greene, runoilija T. S. Eliot, fyysikko Ernest Rutherford, koloratuurisopraano Joan Sutherland ja Margaret Thatcher. Kunniajäseninä ritarikunnan merkin ovat saaneet esimerkiksi Dwight D. Eisenhower, Albert Schweitzer, Äiti Teresa ja Nelson Mandela. Toistaiseksi viimeinen sotilasluokan kantaja oli Intian viimeinen varakuningas Louis Mountbatten, jonka IRA murhasi attentaatissa vuonna 1979. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset ritarikunnat