EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kalle Jutila

Kaarle (Kalle) Teodor (K. T.) Jutila (sukunimi vuoteen 1906 Lindfors) (27. tammikuuta 1891 Pirkkala – 21. kesäkuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen professori, diplomaatti ja Maalaisliiton kansanedustaja ja ministeri. Jutilan vanhemmat olivat maanviljelijä Adolf Malakias Lindfors ja Helena Matilda Mäkelä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1910, suoritti agronomin ja filosofian kandidaatin tutkinnot 1919, filosofian lisensiaatin tutkinnon 1921 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1922. Jutila oli Maataloushallituksen maanviljelystaloudellisen osaston assistenttina 1915–1916, Sörnäisten kristillisen kansanopiston maatalousaineiden opettajana 1915–1916, Helsingin maanviljelyslyseon opettajana 1916–1917 sekä tutki Peräpohjolan ja Lapin maatalous- ja asutusasioita valtion toimeksiannosta 1917–1921. Jutila toimi metsähallituksen maankäyttöosaston agronomina 1921–1924, maataloushallituksen maanviljelystaloudellisen tutkimustoimiston johtajana 1924–1928, Helsingin yliopiston maatalouspolitiikan ylimääräisenä opettajana 1921–1926 ja yliopiston agraaripolitiikan professorina 1928–1938. Lisäksi Jutila oli Suomen Pankin johtokunnan jäsenenä 1938–1958, Teknillisen korkeakoulun maanviljelystalouden opettajana 1928–1945 ja Suomenmaa-lehden päätoimittajana 1930–1931. Sodan jälkeen Jutila nimitettiin lokakuussa 1945 Suomen lähettilääksi Washingtoniin. Hän oli Suomen lähettiläs Washingtonissa 1945–1951, Havannassa 1948–1951 ja Meksikossa 1950–1951. Jutila valittiin 1945 Maalaisliiton kansanedustajaksi Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä ja hän oli kansanedustajana lähettilääksi nimittämiseensä saakka. Jutila oli Sunilan I hallituksessa salkuttomana ministerinä 1927–1928 ja vt. apulaismaatalousministerinä 1928. Hän oli maatalousministerinä Kivimäen hallituksessa 1932–1936, kansanhuoltoministerinä Paasikiven II hallituksessa 1944–1945 ja maatalousministerinä Paasikiven III hallituksessa 1945. Viimeksi Jutila oli maatalousministerinä Tuomiojan hallituksessa 1953–1954. Kivimäen hallituksesta Kalle Jutila joutui eroamaan kesken sen toimikauden, koska etsivän keskuspoliisin muistio, jossa hänet ja muita arvovaltaisia kansalaisia mainittiin, pääsi julkisuuteen. Jutila erosi Kivimäen hallituksesta 25. syyskuuta 1936 Maatalousministerin tehtävää Jutilan jälkeen hoiti Kivimäen hallituksessa Edistyspuolueen Eemil Linna. == Lähteet == ==Aiheesta muualla == * * * K. T. Jutila : Presidentti Hoover - parempien kotien presidentti, Suomen Kuvalehti, 08.12.1928, nro 50, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Suomen kansanhuoltoministerit Luokka:Suomen maatalousministerit Luokka:Pirkanmaan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset maataloustieteilijät Luokka:Suomen Pankin johtajat Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Antero Väyrynen

Onni Antero Väyrynen (26. syyskuuta 1916 Kemijärvi – 2. elokuuta 1970 Sodankylä) oli suomalainen apulaistaloustarkastaja ja sosiaalidemokraattinen kansanedustaja ja ministeri 1960-luvulla. Väyrysen vanhemmat olivat suutarimestari Antti Väyrynen ja Hilda Susanna Kujala. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun Lyseosta 1935 ja suoritti alemman oikeustutkinnon 1939. Ennen sotia Väyrynen oli ylimääräisenä tullivartijana ja kamarikirjurina tullihallituksessa 1935–1938. Sodan jälkeen hän toimi Oulun läänin siirtoväen huollon läänintarkastajana 1945–1946, Oulun kaupungin sosiaalisihteerinä 1946–1957 ja apulaistaloustarkastajana 1957–1970. Väyrynen oli SDP:n kansanedustajana Oulun läänin vaalipiiristä 1962–1970. Hän toimi sisäasiainministerinä Paasion I hallituksessa 1967–1968 ja Koiviston I hallituksessa 1968–1970. Väyrynen oli myös presidentin valitsijamies vuoden 1968 presidentinvaaleissa ja kunnallispolitiikassa hän oli mukana Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä. == Lähteet == * * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen sisäministerit Luokka:Oulun vaalipiiri Luokka:Oulun kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Pentti Pekkarinen

Pentti August Pekkarinen (20. syyskuuta 1917 Maaninka - 20\. tammikuuta 1975 Kuopio) oli suomalainen maanviljelijä ja Maalaisliitto/Keskustapuolueen kansanedustaja ja ministeri. Pekkarisen vanhemmat olivat torppari Kaarle Pekkarinen ja Helmi Johanna Huuskonen. Hän kävi kansakoulun ja sen jälkeen suoritti 1937 maamieskoulun ja 1940 maamiesopiston. Pekkarinen toimi maatalousneuvojana Kiuruvedellä 1939, Kuopion maanviljelysseuran alueneuvojana Vehmersalmella 1944–1945 ja maatalousneuvojana Leppävirralla 1945–1948. Hän oli maanviljelijänä Leppävirralla 1946–1975 ja toimi myös Leppävirran kunnan asutuskassanhoitajana ja asutusneuvojana 1951–1962. Pekkarinen oli Maalaisliiton kansanedustajana 1958–1965 ja keskustan kansanedustajana 1965–1975. Hän edusti vuoteen 1961 saakka Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä sen jälkeen Kuopion läänin vaalipiiriä. Pekkarinen oli II sosiaali- ja terveysministeri Sorsan I hallituksessa 1972–1975. Hän toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa Pekkarinen oli mukana Leppävirran kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Pekkarinen kuoli liikenneonnettomuudessa tammikuussa 1975 kesken ministeri- ja kansanedustajakautensa. Pekkarinen oli matkalla Rissalan lentoasemalle, kun hänen ohjaamansa Ford Granada -henkilöauto alkoi heittelehtiä liukkaalla tiellä, ajautui vastaantulevien kaistalle ja törmäsi vastaan tulleeseen kaavilaisen naisen kuljettamaan autoon. Pekkarinen kuoli saamiinsa vammoihin Kuopion keskussairaalassa myöhemmin saman päivän aikana. Hänen tilalleen ministeriksi nousi Reino Karpola ja kansanedustajaksi Toivo Yläjärvi.Mikko Heino: Jäinen maantie koitui ministerin kohtaloksi. Ilta- Sanomat 25. helmikuuta 2017, Plus-liite s. 14. Helsinki: Sanoma Media Finland. Pentti Pekkarisen lisäksi Suomessa on kuollut toinen ministeri liikenneonnettomuudessa, Penna Tervo. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen ministerit Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Leppävirran kunnanvaltuutetut Luokka:Pohjois-Savon vaalipiiri Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Joe Tehan

Joseph "Joe" Tehan (s. 15. syyskuuta, Utica, New York) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. MBA-tutkinnon suorittanut Tehan aloitti pokerin ammattilaisuransa Las Vegasissa käteispelaajana. Vuonna 2005 hän pelasi ensimmäiset turnauksensa ja joulukuussa 2005 hän oli Five Diamond World Poker Classic -tapahtuman 1 500 dollarin no limit hold'em -turnauksen kakkonen ja kuukautta myöhemmin L.A. Poker Classicin 294 dollarin kisan voittaja. Näistä hän voitti 101 480 ja 179 605 dollaria. Kesäkuussa 2006 Tehan saavutti uransa toistaiseksi suurimman voiton, kun hän oli ykkönen World Poker Tourin Mandalay Bay Poker Championship -turnauksessa. Voitostaan Tehan ansaitsi 1 033 440 dollaria. Joulukuussa 2006 Five Diamond World Poker Classic -tapahtuman 5 000 dollarin no limit hold'em -turnauksessa Tehan sijoittui toiseksi Erik Cajelaisin jälkeen ja ansaitsi 250 290 dollaria. Toukokuussa 2007 Tehan voitti Mirage Poker Showdownin 2 500 dollarin no limit hold'em -turnauksen ja ansaitsi 105 910 dollaria. Elokuussa 2007 Tehanin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Yhdysvaltalaiset pokerinpelaajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Esko Niskanen

Esko Antti Niskanen (14. syyskuuta 1928 Nivala – 28. elokuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtaja sekä sosialidemokraattinen kansanedustaja ja ministeri. ==Elämä== Niskasen vanhemmat olivat pienviljelijä Antti Niskanen ja opettaja Iida Johanna Lysti. Hän pääsi ylioppilaaksi 1947 ja suoritti farmaseutin tutkinnon 1951 ja humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon 1960. Niskanen työskenteli farmaseuttina apteekeissa 1951–1956 ja lääketeollisuudessa 1956–1959. Hän oli Turun sos.dem. kunnallisjärjestön sihteerinä 1959–1965, Turun Päivälehden toisena päätoimittajana 1965–1966 ja Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajana vuodesta 1975 alkaen. Niskanen oli SDP:n kansanedustajana 1966–1975 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän toimi II valtiovarainministerinä Sorsan I hallituksessa 1972–1975. Niskanen oli presidentin valitsijamies vuoden 1968 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli Luumäen kunnanvaltuuston jäsenenä ja Turun kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Niskanen oli Julkishallinnon ylimpien tarkastajien maailmanliiton hallituksen (INTOSAIn) jäsenenä 1987–1991. Lisäksi hän toimi neljän hallituksen ajan sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana. == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Kansanedustajat Luokka:Turun kaupunginvaltuutetut Luokka:Luumäen kunnanvaltuutetut Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Suomen valtiovarainministerit Luokka:Varsinais-Suomen vaalipiiri Luokka:Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Irma Toivanen

Irma Hellin Toivanen (27. lokakuuta 1922 Kymi – 30. heinäkuuta 2010 Turku) oli suomalainen opettaja ja poliitikko. Toivanen toimi Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajana sekä sosiaali- ja terveysministerinä. Toivasen vanhemmat olivat lasimestari Johan Taavitsainen ja Hilda-Maria Kuuva. Naimisiin hän meni vuonna 1947 rehtori Aappo E. Toivasen kanssa. Heillä oli kaksi lasta. Toivanen valmistui kansakoulunopettajaksi 1942 ja suoritti myöhemmin jatko-opintoja yliopistoissa saaden erivapaudella lehtorin arvon vuonna 1975. Opettajana hän työskenteli eri oppilaitoksissa vuosina 1942–1970. Jatkosodan aikana Toivanen toimi lääkintälottana.Kuka kukin on 1978 Toivanen oli LKP:n kansanedustajana Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä 1970–1979. Sosiaali- ja terveysministerinä Toivanen toimi Miettusen II hallituksessa 1975–1976 ja Miettusen III hallituksessa 1976–1977. Kunnallispolitiikassa Toivanen vaikutti toimimalla Kaarinan kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen jäsenenä 1960-luvulla ja Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä 1970–1980-luvuilla. Toivanen vastusti presidentti Urho Kekkosen virkakauden jatkamista poikkeuslailla maaliskuun alusta 1974 lähtien ja äänesti eduskunnassa puoluetoverinsa Olavi Borgin kanssa lain hyväksymistä vastaan tammikuussa 1973. Muut LKP:n kansanedustajat äänestivät lain hyväksymisen puolesta. Häikiö, Martti: Presidentin valinta: Miten valtionpäämiehet on Suomessa valittu, millaisiin poikkeusmenetelmiin valinnoissa on turvauduttu ja miksi presidentin virkakautta jatkettiin kokonaan ilman vaalia vuonna 1973, s. 336. Porvoo–Helsinki: WSOY, 1993. ISBN 951-0-19058-6. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomalaiset liberaalit poliitikot Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen sosiaali- ja terveysministerit Luokka:Turun kaupunginvaltuutetut Luokka:Kaarinan kaupunginvaltuutetut Luokka:Varsinais-Suomen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Esko Ollila

Esko Juhani Ollila (14. heinäkuuta 1940 Rovaniemi – 1. joulukuuta 2018 PorvooEntinen ministeri Esko Ollila kuollut. Iltalehti 3.12.2018.) oli suomalainen pankinjohtaja ja Keskustapuolueen ministeri. Koulutukseltaan hän oli varatuomari. Ollila valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1965 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1967. Hän toimi Lapin tuomiokunnan notaarina vuosina 1965–1966, Rovaniemen asutuspiirin lakimiehenä vuosina 1966–1967 ja Rovaniemen Säästöpankin toimitusjohtajana vuosina 1971–1975. Vuosina 1967–1971 hänellä oli oma asianajotoimisto Rovaniemellä.Suomen lakimiehet 1988, s. 753. Helsinki: Suomen Lakimiesliitto, 1988. ISBN 951-640-395-6. Ollila toimi kauppa- ja teollisuusministerinä Sorsan III hallituksessa 1982–1983 ja valtiovarainministerinä Sorsan IV hallituksessa 1986–1987. Ollila oli Kehitysaluerahaston toimitusjohtaja 1975–1979, Säästöpankkien Keskus- Osakepankin johtokunnan jäsen 1979–1983 ja Suomen Pankin johtokunnan jäsen vuosina 1983Facta 2001, osa 12, p. 287. WSOY 1985.–2000. Lisäksi hän oli Enso- Gutzeitin hallintoneuvoston puheenjohtaja sekä Tervakoski Oy:n ja Rantasipi Oy:n hallintoneuvostojen jäsen. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti. Ollila oli Viron itsenäisyyspyrkimysten pitkäaikainen taustavaikuttaja ja tulevan presidentin Lennart Meren ystävä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Esko Ollilan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Suomen valtiovarainministerit Luokka:Suomen kauppa- ja teollisuusministerit Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen Pankin johtajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Karl Emil Berg

Karl Emil Berg (16. syyskuuta 1869 Lappeenranta – 22. kesäkuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen kenraali, joka toimi vuoden 1921 suojeluskuntaselkkauksen yhteydessä kaksi päivää suojeluskuntien ylipäällikkönä ennen kuin teki itsemurhan kunniasyistä. Berg toimi myös Suomen sotaministerinä 1919–1920. == Elämä == Aviottomana lapsena syntyneen Bergin vanhemmat olivat kuvernööri Otto Gustav Nyberg ja Maria Udd (ent. Rönkkö). Berg suoritti Haminassa Suomen Kadettikoulun 1892 ja Pietarissa Nikolain yleisesikunta-akatemian 1899. Hän palveli upseerina Venäjän armeijassa 1894–1906 ja jäätyään eläkkeelle pataljoonankomentajan virasta Berg oli sitten Helsingin poliisimestarina 1906–1911 ja toimi liikealalla 1911–1914. Ensimmäisen maailmansodan aikana silloinen eversti Berg oli Venäjän armeijan esikuntatehtävissä 1914–1917. Suomen itsenäistyttyä Berg toimi Suomen armeijan ylipäällikön esikuntapäällikkönä, Päämajan henkilöstöpäällikkönä ja Reserviupseerikoulun ja Sotavänrikkikoulun johtajana 1918. Hän oli myös hallituksen tammikuussa 1918 perustaman Suomen Tasavallan Vartiosto -nimisen poliisikurssin päällikkönä. Kenraalimajuriksi vuonna 1918 ylennetty Berg oli sotaväen esikuntapäällikkö 1918–1921, ja hän hoiti ammattiministerinä sotaministerin tehtäviä Vennolan I hallituksessa 1919–1920. === Suojeluskuntaselkkaus === Ministerikaudellaan Berg joutui aktivistipiirien arvostelun kohteeksi. Berg ei aktivistien mielestä ollut entisenä "ryssän upseerina" isänmaallinen ja riittävän suomenmielinen. Tämä arvostelu kärjistyi vuoden 1921 suojeluskuntaselkkauksen yhteydessä. Hallitus määräsi kesäkuussa 1921 suojeluskuntain ylipäällikön G. D. von Essenin erottamaan Helsingin suojeluskuntapiirin päällikön Paul von Gerichin, koska tämä oli julkaisemassaan sanomalehtiartikkelissa arvostellut Ranskaa ja Puolaa ja niiden harjoittamaa reunavaltiopolitiikkaa. Kun von Essen ei suostunut erottamaan von Gerichiä vedoten suojeluskuntien itsenäiseen asemaan, hallitus erotti von Essenin 20. kesäkuuta 1921 ja nimitti Bergin hänen tilalleen suojeluskuntain ylipäälliköksi.Jägerskiöld 1973, s. 35–36. Berg erotti von Gerichin hallituksen tahdon mukaan, mutta hän joutui tämän vuoksi voimakkaan kritiikin kohteeksi upseeriston ja suojeluskuntajärjestön taholta. Kovan paineen alle joutunut Berg ampui itsensä virkahuoneessaan 22. kesäkuuta oltuaan vain kaksi päivää virassaan.Jägerskiöld 1973, s. 36. == Lähteet == * Jägerskiöld, Stig: Mannerheim rauhan vuosina, Helsinki Otava 1973 ISBN 951-1-01146-4. * === Viitteet === Luokka:Suomen puolustusministerit Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Suomalaiset poliisit Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1921 kuolleet
Robert Boldt

Johan Georg Robert Boldt (3. tammikuuta 1861 Kuopio - 26\. kesäkuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja kotiseutututkimuksen uranuurtaja. Boldt oli perustamassa Suomen ensimmäistä kotiseutuyhdistystä Lohjalla 1894. ==Ura== Boldtin vanhemmat olivat kenraalimajuri Johan Dietrich Boldt ja Kuopion piispan, tohtori Robert Frosteruksen tytär Nanny Frosterus. Toimittaja Jean Boldt, kirjailija ja kirjastonhoitaja Alexander Boldt sekä sosialisti ja uskontofilosofi Georg Boldt olivat hänen veljiään. Boldt pääsi ylioppilaaksi 1878 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1881. Boldt opiskeli tämän jälkeen pari vuotta kasvitiedettä Tukholmassa. Boldt kävi ensimmäisen kerran Lohjalla 1886 kasvitieteellisten tutkimustensa yhteydessä ja 1887 Boldtin leskeksi jäänyt äiti Nanny Frosterus vuokrasi kesähuvilan Lohjan Humppilanniemestä Hormajärven rannalta. Boldt tutustui läheisen Paloniemen kartanon omistajan, insinööri Albert Granstedtin tyttäreen Signe Maria Granstedtiin (1865–1929) ja meni hänen kanssaan naimisiin 1891. Boldt toimi Helsingissä luonnonhistorian ja maantieteen opettajana ja kesät hän vietti vaimoineen Lohjan seudulla. Boldtin aloitteesta Lohjalla perustettiin 24. maaliskuuta 1894 Suomen ensimmäinen kotiseutuyhdistys, Lohjan Kotiseutututkimuksen ystävät. Boldt oli erityisen kiinnostunut suullisen kansanperinteen keräämisestä ja hän julkaisi uuden yhdistyksen nimissä useita tutkimuksia. Vuosina 1896-1897 yhdistys julkaisi kaksi Lohjanjärven syvyyskarttaa joista Boldt ol laatinut järven itäpuolen käsittävän osuuden tehtyään noin 1400 syvyysluotausta. Siirryttyään opettajaksi Poriin 1899 Boldt perusti sinne 1901 Länsi-Satakunnan kotiseutuyhdistyksen. Palattuaan myöhemmin Helsinkiin hän oli perustamassa Uudenmaan Kotiseutututkimuksen ystävät -nimistä yhdistystä ja vaikutti myös uusien kotiseutuyhdistysten perustamiseen lähinnä ruotsinkieliselle Uudellemaalle. Boldt kuoli 1923 vähän ennen Lohjan Kotiseutututkimuksen ystävien järjestämiä Lohjan 600-vuotisjuhlia. Hänet haudattiin lähelle Lohjan Pyhän Laurin kirkkoa. Boldtin haudalla on Lohjan Kotiseutututkimuksen ystävien pystyttämä muistokivi, ja Boldtin aloitteesta 1911 perustetun Lohjan museon alueella sijaitsee Boldtin syntymän 100-vuotispäivän muistoksi 1961 paljastettu taiteilija Theodor Schalinin 1914 veistämän kipsisen Boldtin rintakuvan mukaan 1961 tehty pronssiveistos. Lohjalla sijaitsee myös Boldtinkatu. == Lähteet == ===Verkkosivustot=== * * Lohjan kotiseutuyhdistyksen sivu ===Viitteet=== ==Kirjallisuutta== * * * Luokka:Suomalaiset kotiseututyön vaikuttajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1923 kuolleet
Trident (sarjakuvahahmo)

Trident on nimi neljälle eri DC Comicsin kustantamalle sarjakuvaroistolle. Marv Wolfmanin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1983 The New Teen Titans sarjakuvalehden numerossa 33. Trident on tullut tunnetuksi Teinititaanien vihollisena. ==Taustaa== Tarinassa Tridentin kolme alter-egoa olivat H.I.V.E.:n toimihenkilöitä, jotka myöhemmin erosivat ryhmästä. "Prof" oli aseiden suunnittelun asiantuntija, Sammy Jaye oli toimeenpanija ja kolmas oli tuntematon musta mies, joka taisteli Kultaisissa Käsineissä. Lopulta he päättävät liittyä yhteen ja toimia omin päin. Jokainen omaksuu Tridentin puvun ja koodinimen, ja jokainen on aseistettu voimakkaalla tridentillä. Kolmikärjen oikea piikki ampuu tulta, vasen piikki jäätä ja keskipiikki vapauttaa tuhoisan voiman. Trident toimii New Yorkissa, ja jokainen rikollinen vuorotellen tekee useita suuria ryöstöjä, mikä saa yleisön uskomaan heidän olevan yksi henkilö. Lopulta Sammy Jaye Trident yrittää huijata kahdelta kumppaniltaan heidän osuutensa saaliista. Kaksi muuta tappavat Sammyn, ja Teinititaanit ja poliisit löytävät hänen puetun ruumiinsa. Tähtituli tajuaa lopulta, että Tridentiä on enemmän kuin yksi. Jäljitettyään kaksi muuta Tridentiä, Teinititaanit voittivat Tridentit ja heidät luovutettiin poliisille. Jonkin aikaa sen jälkeen, kun kaksi elossa olevaa Tridentiä on vangittu, Wildebeest vapauttaa nimettömän Tridentin, Gizmon, Puppeteerin ja Disruptorin vankilasta. Nämä roistot vangitaan lopulta Teinititaanien toimesta. "Infinite Crisis" -tarinan aikana joku, joka saattoi olla nimeämätön Trident, nähtiin Injustice Gangin satelliitissa Alexander Luthor Jr.:n Superrikollisten Salainen Yhteisö -seuran jäsenenä. Nimeä Trident käytti myös Starro-tartunnan saanut Karate Kid, joka väitti olevansa Trident Guildin jäsen. Nämä uskomukset johtuivat kuitenkin Starron aivopesun vaikutuksista. ==Muissa medioissa== ===Teen Titans=== Trident esiintyi Teen Titans animaatiosarjan jaksoissa "Deep Six", "Homecoming, osa 2" ja "Calling All Titans". Hahmon äänenä toimi Clancy Brown.Teen Titans Characters titanstower.com Viitattu 12.1.2011 Trident on pelätyin konna Atlantiksessa, ja Vesipoika yrittää saada hänet kiinni. Tridentin tavoitteena oli vallata koko Atlantis ja sitä myötä koko maailman vesistöt. Tämän saavuttamiseksi Trident kaappasi merellä purjehtineen laivan, joka oli lastattu ydinjätteellä. Hän käytti laivassa olevaa ydinjätettä kloonatakseen itsensä, sillä hän pitää itseään täydellisenä ja ajatteli olevan maailman johtaja. Hänen suunnitelmansa kuitenkin epäonnistui, kun Tridentin kaikki kloonit alkoivat tapella keskenään siitä kuka on alkuperäinen Trident ja Teinititaanit vangitsivat Tridentin ja tämän kloonit merenalaiseen luolaan Vesipojan avustuksella. Viidennellä tuotantokaudella Trident liittyy Brotherhood of Eviliin tappaakseen nuoria sankareita ympäri maailmaa, mutta Titaanit kukistavat ja jäädyttävät heidät muiden järjestön jäsenten rinnalla. ==Lähteet== Luokka:DC-universumin superroistot Luokka:DC-universumin kamppailulajien harrastajat
Matt Blunt

Matthew Roy ”Matt” Blunt (s. 20. marraskuuta 1970 Springfield Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän oli Missourin osavaltion 54. kuvernööri ja virassa 2005–2009. Bluntin vanhemmat olivat poliitikko Roy Bluntin ja hänen vaimonsa Roseann Blunt. Valmistuttuaan Jefferson City High Schoolista hän lähti United States Naval Academyyn ja suoritti tutkinnon historiasta. (toimimaton linkki, ei Archive.orgissa) Bluntin puoliso on Melanie Blunt, ja heillä on kaksi lasta. (toimimaton linkki, ei Archive.orgissa) Blunt valittiin Missourin edustajainhuoneeseen republikaanina vuonna 1998. Hän toimi vuosina 2001–2005 Missourin ulkoministerinä. Hän voitti vuoden 2004 kuvernöörinvaaleissa vastaehdokkaansa, demokraattien Claire McCaskillin, ja astui virkaansa 10. tammikuuta 2005. Hänen edeltäjänsä oli Bob Holden. Blunt ei pyrkinyt toiselle kaudelle, ja hänen seuraajansa kuvernöörinä oli demokraatti Jay Nixon. == Lähteet == Luokka:Missourin kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tytti Parras

Tytti Kristiina Parras (28. tammikuuta 1943Kuka kukin on 2003, s. 731. Helsinki 2002. ISBN 951-1-18086-X Parras vietti lapsuus- ja nuoruusvuotensa Lohjalla ja valmistui ylioppilaaksi Lohjan yhteislyseosta 1963. Hän opiskeli lehdistö- ja tiedotusoppia Tampereen yliopistossa. Parraksen 1968 ilmestynyt esikoisromaani Jojo kuvasi 1960-luvun opiskelijaelämää Tampereella, ja siinä palattiin myös Parraksen omiin lapsuudenmuistoihin. Vanhemman polven kriitikot kauhistelivat Jojon rohkeutta ja suorasukaisuutta, mutta romaanista tuli syksyn 1968 myyntimenestys. Parrasta verrattiin esikoiskirjailijana yleisesti Hannu Salamaan ja Veijo Mereen, ja Anja Kaurasen esikoisteosta Sonja O. kävi täällä verrattiin kymmenkunta vuotta myöhemmin vastaavasti Jojoon. Parraksen tuotannossa toistuva teema on kapina keskiluokkaista perhetaustaa vastaan ja irtautuminen siitä. Päähenkilöt vapautuvat varovasti, samastumiskohteiden kautta. Parras asui Tampereella vuoteen 1991 saakka ja sen jälkeen Helsingissä. Hän kuoli 18. elokuuta 2018 sairastettuaan pitkään. Tytti Parraksen puoliso oli vuodesta 1965 TV-toimittaja Timo Jokinen, joka kuoli vuonna 1991. __NOTOC__ == Teokset == *Jojo, romaani. 1968 *Rakkaat, romaani. 1970 *Turkkilainen satula, romaani. 1976 *Pieni hyvinkasvatettu tyttö, romaani. 1978 *Pensionaatti, romaani. 1984 *Vieras, romaani. 1992 *Vieras, radiokuunnelma, 1994 *Rakkaudesta, radiokuunnelma, 1996 == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * 1968 – Tytti Parras: Jojo. 101 kirjaa. YLE Areena. * Tytti Parraksen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Kit Bond

Christopher Samuel ”Kit” Bond (s. 6. maaliskuuta 1939) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Bond valmistui Virginian yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta 1963. Hän toimi Missourin kuvernöörinä vuosina 1973–1977 ja uudelleen 1981–1985. Hän toimi sen jälkeen vuodesta 1987 vuoteen 2011 neljän kauden ajan Yhdysvaltain senaatin jäsenenä. Jäätyään pois senaatista hän toimi lakimiehenä Great Plains Legal Foundation -nimisessä yrityksessä. Bond on toisessa avioliitossaan Linda o.s. Pellin kanssa ja hänellä on yksi lapsi ensimmäisestä avioliitosta. Hän on toisesta silmästään sokea (amblyopia) ja hän on kampanjoinut lasten paremman silmäterveyden puolesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Missourin kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Vammaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cádiz CF

Cádiz Club de Fútbol on espanjalainen jalkapalloseura Cádizista Andalusiasta. Seura perustettiin vuonna 1910, ja sen edustusjoukkue pelaa Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Cádiz pelasi Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa edellisen kerran kaudella 2005–2006, ja yhteensä se on pelannut sarjassa 12 kautta. Suurin menestys ajoittui vuosille 1985–1993, jolloin Cádiz pelasi korkeimmalla sarjatasolla kahdeksan kautta peräkkäin. Paras sijoitus on 12. kaudelta 1987–1988. Cádizin lempinimi on El Submarino Amarillo (), johtuen kotipelipaidan keltaisesta väristä. Seuran kotistadionina toimii 20 724 -paikkainen, vuonna 1955 käyttöönotettu Estadio Ramón de Carranza. Stadion, kuten myös seuran vuosittain järjestämä kutsuturnaus Trofeo Ramón de Carranza, on nimetty Cádizin kunnan entisen pormestarin mukaan. Seuran tunnuksessa esiintyy kunnan vaakunan tavoin Herakles kahden leijonan kanssa. Cádizin kannattajat () ovat maankuuluja ystävällisyydestään ja joviaalisuudestaan. == Edustusjoukkueen pelaajat == :Päivitetty 3. syyskuuta 2022. {| style="width: 250px;" Maalivahdit 1 Jeremías Ledesma 13 David Gil Puolustajat 2 Raúl Parra 3 Fali 5 Momo Mbaye 16 Cala 20 Iza 21 Santiago Arzamendia 22 Pacha Espino 23 Luis Hernández 32 Víctor Chust == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Cádiz Club de Fútbolin sivusto Cadiz Luokka:Cádizin maakunta Luokka:Vuonna 1910 perustetut urheiluseurat
Ted Kulongoski

thumb|right|Ted Kulongoski Theodore R. ”Ted” Kulongoski (s. 5. marraskuuta 1940) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Kulongoski syntyi Missourissa. Hän toimi vuodesta 2003 vuoteen 2011 Oregonin kuvernöörinä. Hänet valittiin ensimmäiselle kaudelleen vuonna 2002 ja toiselle kaudelleen vuonna 2006. Ennen kuvernööriyttään hän toimi vuosina 1993–1997 Oregonin oikeusministerinä ja vuosina 1997–2001 osavaltion korkeimman oikeuden tuomarina. Kulongoski on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Oregonin kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Yhdysvaltalaiset tuomarit Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lisa Murkowski

Lisa Ann Murkowski (s. 22. toukokuuta 1957 Ketchikan, Alaska) on yhdysvaltalainen juristi, poliitikko ja republikaanipuolueen senaattori. Hän on toiminut Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Alaskasta 20. joulukuuta 2002 lähtien. Paikka vapautui hänen isänsä Frank Murkowskin erotessa senaattorin tehtävästä. Murkowski valittiin kuusivuotiskaudelle vuoden 2004 vaalissa. Vuonna 2010 Murkowski hävisi republikaanien Alaskan esivaalin niukasti entisen kuvernöörin Sarah Palinin tukemalle ehdokkaalle Joe Millerille. Hän jatkoi kuitenkin pyrkimistä jatkokaudelle niin sanottuna write-in- ehdokkaana(ehdokkaana, jota ei voi äänestää numerolla, vaan jota äänestävien on kirjoitettava ehdokkaan nimi äänestyslippuun) ja löi marraskuun 2010 vaalissa demokraattien haastajan Scott McAdamsin ja hyvin täpärästi myös Joe Millerin. Murkowski on ensimmäinen Yhdysvaltain senaattiin valittu write-in- ehdokas Etelä-Carolinasta vuonna 1954 valitun Strom Thurmondin jälkeen. Murkowski toimi Yhdysvaltain senaatin energia- ja luonnonvaravaliokunnan puheenjohtajana 2015–2021. Murkowskia pidetään maltillisena republikaanina, joka tulee hyvin toimeen demokraattien kanssa. Murkowski oli ensimmäinen republikaanisenaattori, joka vaati presidentti Donald Trumpin eroa, kun 6.1.2021 väkivaltaiset Trumpia kannattaneet joukot onnistuivat valtaamaan kongressitalon. == Yksityiselämä == Murkowski kävi Fairbanksin Monroe High Schoolin ja valmistui vuonna 1975. Vuonna 1980 Murkowski suoritti Bachelor of Arts-tutkinnon taloustieteessä Georgetownin yliopistossa. Murkowski suoritti Willamette University College of Law:ssa oikeustieteen tohtorin tutkinnon ja valmistui vuonna 1985. Murkowski meni naimisiin Verne Martellin kanssa vuonna 1987 ja pariskunnalla on kaksi lasta. Murkowskin vapaa-ajan harrastuksiin kuuluu mm. murtomaahiihto, vuorikiipeily sekä vaellus ja sorsastus. == Lähteet == === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Murkowskin kotisivut Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Amerikanpuolalaiset Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paula Hawkins

Paula Hawkins, o.s. Fickes (24. tammikuuta 1927 Salt Lake City, Utah, Yhdysvallat – 3. joulukuuta 2009) oli yhdysvaltalainen republikaani, joka istui Yhdysvaltain senaatin floridalaisena jäsenenä vuosina 1981–1987. Hawkins oli ehdolla uudelle senaattorikaudelle vuoden 1986 vaalissa, mutta häntä ei tällöin valittu. Hän oli mormoni. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
John Prescott

John Leslie Prescott (31. toukokuuta 1938 Prestatyn, Wales – 21. marraskuuta 2024) oli brittiläinen työväenpuolueen poliitikko ja Tony Blairin hallituksen varapääministeri vuosina 1997–2007. Työväenluokkaistaustainen Prescott oli rautatietyöläisen poika. Hän epäonnistui 11+-kokeessa, eikä päässyt grammar schooliin, ja aloitti työuransa 15-vuotiaana kokin apulaisena. Hän oli kymmenen vuotta kauppalaivastossa muonittajana ja suoritti 1963 tutkinnon taloustieteessä ja politiikassa ammattiyhdistysten kursseja järjestävästä Ruskin Collegesta Oxfordista. Myöhemmin hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon taloustieteessä Hullin yliopistossa. Prescott valittiin 1970 työväenpuolueen edustajaksi Itä-Hullin vaalipiiristä sen pitkän oppositiokauden aikaan. Vuonna 1994 hänestä tuli Työväenpuolueen varapuheenjohtaja. Vuoden 1997 vaalivoiton jälkeen hänestä tuli varapääministeri ja First Secretary of State vastuullaan ympäristö, liikenne ja alueet. Varapääministerin vakinaistettiin Britannian hallitukseen 2001. Prescott ilmoitti 10. toukokuuta 2007, samana päivänä kuin Tony Blair, eroavansa kesäkuussa. Prescott oli median huomion kohteena useita kertoja. Hän tunnusti olleensa vuosina 2002–2004 suhteessa sihteerinsä Tracey Templen kanssa. Sen sijaan hän kielsi nimittäneensä George W. Bushin hallinnon Lähi- idän tiekartta-rauhansuunnitelman hoitoa ’paskaksi’ (crap). The Independent totesi hänen tehneen ehkä enemmän hallaa englannin kielelle kuin kenenkään muun poliitikon. Prescott kertoi keväällä 2008 ilmestyneissä muistelmissaan sairastaneensa bulimiaa 1980-luvulla, jolloin hänelle jäi pitkien työpäivien aikana ainoaksi rentoutumiskeinoksi ruoan ahmiminen. Prescott kärsi viimeisinä vuosinaan Alzheimerin taudista, ja hän kuoli marraskuussa 2024 hoitokodissa. == Lähteet == * Deputy Prime Minister and First Secretary of State (Number-10.gov.uk) * Profile: John Prescott (BBC) === Viitteet === Luokka:Brittiläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Frank Roque

Frank Silva Roque (8. heinäkuuta 1959 – 11. toukokuuta 2022) oli yhdysvaltalainen rikollinen. Roque ampui 15. syyskuuta 2001 huoltoasemanpitäjä Balbir Singh Sodhin kuoliaaksi Arizonassa kostona syyskuun 11. päivän iskuista. Hän oli luullut intialaissyntyistä sikhimiestä muslimiksi tämän turbaanin vuoksi. Surman jälkeen Roque ajoi noin 10 mailia ja yritti ampua autostaan amerikanlibanonilaista virkailijaa, mutta epäonnistui. Hän ammuskeli myös afganistanilaisten asuttaman talon pihalla saamatta uusia kuolonuhreja. Roquen oikeudenkäynti alkoi 18. elokuuta 2003. Hänet tuomittiin alun perin kuolemaan, mutta vuonna 2006 tuomio muuttui Arizonan korkeimmassa oikeudessa elinkautiseksi vankeudeksi ilman armahduksen mahdollisuutta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset murhaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elinkautisvangit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
NFS

NFS voi tarkoittaa seuraavia asioita: * Network File System, verkkolevyjärjestelmä * Need for Speed, videopelisarja * Pohjolan ammatillinen yhteisjärjestö, NFS (Nordens Fackliga Samorganisation)
Villa Hammerschmidt

Villa Hammerschmidt on rakennus Saksan Nordrhein-Westfalenissa Bonnissa. Se on Saksan presidentin toinen virallinen residenssi. Ensisijainen residenssi se oli 1951–1994, mutta kun pääkaupunki 1994 siirrettiin Bonnista Berliiniin, se menetti tittelin Berliinin Bellevuen linnalle. Rakennuksen ylimmässä kerroksessa sijaitsee presidentin yksityistiloja, ja alemmassa kerroksessa on valtiollisia edustustiloja seremoniallisia tilaisuuksia varten. Villa Hammerschmidt valmistui 1860 varakkaalle teollisuusmiehelle August Dieckhoffille. Vuonna 1868 sitä uudistettiin arkkitehti Otto Pennerin johdolla. Villa Hammerschmidt on vaihtanut omistajaa useaan otteeseen, sen omistajia ovat olleet: * 1860-1868: Albrecht Troost * 1868-1899: Leopold Koenig * 1899-1928: Rudolf Hammerschmidt * 1928-1945: Myytiin huutokaupalla ja muutettiin useiksi asunnoiksi * 1945-1949: Britit takavarikoivat toisen maailmansodan jälkimainingeissa * Vuodesta 1950 lähtien rakennus on ollut Saksan liittotasavallan omaisuutta. == Aiheesta muualla == Luokka:Bonn Luokka:Saksan virka-asunnot Luokka:Nordrhein-Westfalenin rakennukset ja rakennelmat
PCLinuxOS

PCLinuxOS on Mandrivaan pohjautuva GNU/Linux -käyttöjärjestelmän jakelupaketti, joka käyttää oletuksena KDE-työpöytäympäristöä. PCLinuxOS käyttää pakettienhallintaohjelmanaan Debianista tuttua APT:tä ja sen graafisena käyttöliittymänä Synaptic Package Manageria. Internet-selaimeksi on valittu Mozilla Firefox ja sähköpostiohjelmaksi Mozilla Thunderbird. Toimisto- ohjelmistona PCLinuxOS käyttää OpenOffice.orgia. PCLinuxOS 2007 Final (tunnettu myös versiona 1.0) julkaistiin 21. toukokuuta 2007. PCLinuxOS:sta on nyt saatavilla pclinuxos-kde-2011.09, pclinuxos-lxde-2011.09, pclinuxos- phoenix-xfce-2011.09 ja pclinuxos-openbox.2011.09 versiot. == Historia == Alun perin PCLinuxOS oli vain kokoelma Mandrake Linuxiin (nykyisin Mandriva Linux) perustuvia RPM-paketteja. Nämä paketit olivat nykyisin paremmin Texstarina tunnetun Bill Reynoldsin käsialaa. Vuodesta 2000 vuoteen 2003 Texstar piti yllä omaa pakettilähdettään rinnakkain PCLinuxOnline-sivuston kanssa. Elokuussa 2006 Texstar julkaisi kolme uutta live-CD:tä, versionumeroiltaan 0.93a: MiniME, Junior ja Big Daddy. Toukokuussa 2007 julkaistu PCLinuxOS 2007 oli valtava harppaus edellisestä. Sen sisältämien suurten uudistusten vuoksi päivittäminen 0.93 versiosta uuteen vaati täydellisen uudelleenasennuksen. Uusi versio sisälsi mm. uuden ulkoasun ja 3D työpöytäefektit mahdollistavat Compizin ja Berylin (päivitysten myötä nykyisin Berylin korvaa Compiz Fusion), KDE 3.5.6:n, OpenOffice.org 2.2:n ja Mozilla Firefox 2.0.0.3:n. 2007 version julkaisun yhteydessä julkaistiin myös uusi logo. == Erityistä == PCLinuxOS osaa toistaa automaattisesti useimmat multimediaformaatit kuten ogg, wma, mp3, mpg, rm ja mov, mutta kopiosuojattujen DVD-elokuvien katsomiseen vaadittava libdvdcss ei oletuksena ole asennettuna. Tosin sekin löytyy virallisista asennuslähteistä. == Lähteet == * http://linux.fi/index.php/PCLinuxOS === Viitteet === == Aiheesta muualla == * PCLinuxOS:n kotisivut * Texstar * PCLinuxOS Gnome Edition * PCLinuxOS – Suomi * PCLinuxOS Distrowatchissa Luokka:Linux-jakelupaketit
Big (elokuva)

Big (televisioesityksessä ja VHS-julkaisussa käytetty nimeä Big – Isoksi yhdessä yössä) on Penny Marshallin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1988. Elokuvan pääosassa on Tom Hanks. Elokuva kertoo pojasta, joka kasvaa aikuiseksi yhdessä yössä toivottuaan sitä tivolin toiveita toteuttavalta laitteelta. Hän muuttuu lapsenmieliseksi kolmikymppiseksi, muuttaa pois kotoa ja saa paikan leluyrityksestä lahjakkaana mutta omalaatuisena lelukehittäjänä. Tästä seuraa muun muassa kömpelö romanssi tympeän esimiehen naisystävän kanssa. ==Rooleissa== == Lähteet == Luokka:Vuoden 1988 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Penny Marshallin ohjaamat elokuvat Luokka:Elokuvat kehonvaihdosta Luokka:Elokuvat liike-elämästä
Palais Schaumburg

Palais Schaumburg on linnamainen rakennus Bonnin kaupungissa, Saksan Nordrhein-Westfalenissa. Vuosina 1949–1976 rakennus toimi Saksan liittokanslerin ensisijaisena residenssinä. Vuodesta 1999 lähtien se on ollut liittokanslerin toinen residenssi, pääresidenssinä on nykyään Berliinin Bundeskanzleramt. Alun perin rakennuksen rakennutti teollisuusmies Wilhelm Loeschigk vuosina 1858–1860. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Bonn Luokka:Saksan linnat Luokka:Nordrhein-Westfalenin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Saksan virka-asunnot
Upi Sorvali

Urpo Tapani ”Upi” Sorvali (31. heinäkuuta 1952 Helsinki – 24. maaliskuuta 1989 Helsinki)Tony Latva ja Petri Tuunainen: Iskelmän tähtitaivas: 500 suomalaista viihdetaiteilijaa, s. 408. Porvoo-Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-27817-3. oli suomalainen muusikko, rumpali, säveltäjä, sovittaja, tuottaja ja musiikinopettaja. Hän toimi Oulunkylän Pop & Jazz musiikkiopistossa sekä konservatoriossa opettajana 1970-luvulta kuolemaansa asti. Sorvalin oppilaita ovat muun muassa Jari "Kepa" Kettunen, Janne Haavisto, Sami Kuoppamäki, Rami Eskelinen ja Leevi Leppänen. Hän itse oli opiskellut musiikkia nuoresta pojasta lähtien kuolemaansa saakka. Sorvali keräili erilaisia lyömäsoittimia, joita kertyi vuosien saatossa satoja. Studiomuusikkona hän soitti lukuisilla levytyksillä ja useissa kokoonpanoissa, kuten Anssi Tikanmäen orkesterissa ja Tuomari Nurmion albumin Punainen planeetta yhtyeessä. Taiteilijanimellä Urpo hän kiersi ahkerasti Suomea 1970-luvulla. "Teryleeniä"-hitti soi ahkerasti radiossa. Urpon levyillä rummut soitti Urpon salaperäinen serkku Upi, ja keikoilla rumpalina oli Leevi Leppänen. Oulunkylän opiskelijoista ja ystävistä kasattu Big Bad Family saavutti positiivista huomiota jazz-piireissä 1980-luvulla. Tämä kokoonpano jäi Sorvalin viimeiseksi hänen sairastuttua syöpään. Hän kuitenkin jatkoi työskentelyään loppuun asti, ja Big Bad Family julkaisi LP-levyn vain kuukausia ennen hänen kuolemaansa. Sorvali kuoli syöpään vain 37-vuotiaana. Hänet on haudattu Honkanummen hautausmaalle Vantaalle. Sorvali osallistui säveltäjänä Suomen euroviisukarsintaan vuonna 1982 kappaleella "Omenakuu", jonka esitti Opus 5. Kappale sijoittui karsinnassa neljänneksi.Latva & Tuunainen 2004, s. 490. Progressiivinen Open Eye Band julkaisi elokuussa 2008 debyyttialbuminsa Screaming Baby, jossa Upi Sorvalin elämäntyötä kunnioitetaan versiolla Sorvalin kappaleesta "Aku-Aku". Kosketinsoittimissa vierailee Upi Sorvalin poika Henri Sorvali. == Diskografia == * Urpo: Se oli mannaa * Urpo: Taikaspittarit * Upi Sorvali - Mattijuhani Koponen: Aurinko ja tuuli == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Suomalaiset sanoittajat Luokka:Suomalaiset sovittajat Luokka:Suomalaiset rumpalit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
CD Numancia

Club Deportivo Numancia de Soria on vuonna 1945 perustettu espanjalainen urheiluseura Sorian kunnasta Kastilia ja Leónista. Seura tunnetaan jalkapallosta, jossa sen edustusjoukkue pelaa Espanjan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Federaciónissa. Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Numancia on pelannut neljä kautta vuosina 1999–2001, 2004–2005 ja 2008–2009. Paras sijoitus on ensimmäisellä kaudella saavutettu 17. sija. Pelatessaan kolmannella sarjatasolla Segunda División B:ssä kaudella 1995–1996 seura menestyi cup-kilpailu Copa del Reyssä pudottaen pääsarjaseurat Real Sociedadin, Racing Santanderin ja Sporting Gijónin ennen puolivälierätappiota Barcelonaa vastaan. Numancian kotivärit ovat punainen ja sininen, ja sen kotistadionina toimii 9 500 -paikkainen, vuonna 1999 käyttöönotettu Los Pajaritos. Seuran nimi tulee muinaisesta Numantian () kylästä, jonka asukkaat taistelivat pitkään menestyksekkäästi roomalaisia valloittajia vastaan 100-luvulla eaa. Kylän rauniot sijaitsevat seitsemän kilometriä pohjoiseen nykypäivän Soriasta. Jalkapallon lisäksi seuralla on toimintaa lentopallossa, käsipallossa ja rytmisessä voimistelussa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Club Deportivo Numancia de Sorian virallinen sivusto Numancia Luokka:Sorian maakunta
Barrett

Barrett on entisen Pink Floydin keulahahmon Syd Barrettin toinen sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 1970. Albumi on Barrettin viimeinen, joka sisältää täysin uutta materiaalia. Albumin tuottivat Pink Floydin jäsenet David Gilmour ja Rick Wright, joista Gilmour oli ollut mukana myös edellisen The Madcap Laughs -albumin teossa. Kummatkin myös soittavat Barrettilla ja laulavat taustoja. ==Tekeminen ja vastaanotto== Syd Barrettille oli tällä albumilla tarkoitus antaa paremmat mahdollisuudet luovuuteen, sillä edellisen albumin nauhoitukset eivät olleet menneet toivotulla tavalla. Levytys meni nopeammin kuin ensimmäisellä sooloalbumilla, mutta loppujen lopuksi Barrett ei saanutkaan se parempaa ”luovuuden tilaa” kuin aikaisemminkaan. Barrett nauhoitettiin helmikuun ja heinäkuun 1970 välillä, ja se ilmestyi marraskuussa 1970. Albumi on edeltäjäänsäkin hajanaisempi, ja epätasaisesti laulaneen Barrettin käytös studiolla "painajaismaista" tuottajille ja muusikoille.Schaffner 2006, s. 179–180. Tuottaja David Gilmour kursi levyn kokoon Barrettin kitaralla säestämien ja laadultaan hyvin epätasaisten esitysten osista.Chapman 2010, s. 249–251. Heinäkuun 1970 nauhoitukset kappaleista "Word Song" ja "It Is Obvious" jäivät Barrettin viimeisiksi studioäänityksiksi.Chapman 2010, s. 261. Vaikka albumi ei ollutkaan aikaisemman The Madcap Laughsin kaltainen arvostelumenestys, sitä pidetään silti lähes yhtäläisenä teoksena. Albumin hyönteisaiheisen kannen maalasi Barrett itse. ==Kappaleet== Kaikki kappaleet Syd Barrettin säveltämiä ja sanoittamia # # # # # # # # # # # # ==Kokoonpano== * Syd Barrett – laulu, kitara * David Gilmour – kitara, basso, urut, rummut, taustalaulu * Rick Wright – koskettimet, piano, urkuharmoni, Hammond-urut, taustalaulu * Vic Saywell – tuuba * Jerry Shirley – rummut ja lyömäsoittimet * Willey – lyömäsoittimet * John Wilson – rummut ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 1970 albumit Luokka:Syd Barrettin albumit
Ann Brashares

Ann Brashares (1967 Aleksandria, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoittaa lähinnä nuorille aikuisille. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on sarja Neljä tyttöä ja maagiset farkut. Opiskeltuaan filosofiaa Brashares työskenteli kustannustoimittajana, vaikka hänen oli alun perin tarkoitus jatkaa opintojaan pidemmälle. Muutaman vuoden kustannustoimittajana työskenneltyään hän ryhtyi kirjoittamaan itse. Neljä tyttöä ja maagiset farkut (alkup. The Sisterhood of the Traveling Pants) ilmestyi 2001 vuonna ja on menestynyt eri puolilla maailmaa. Sarjassa on sen jälkeen ilmestynyt neljä teosta. Neljä tyttöä ja maagiset farkut muokattiin samannimiseksi elokuvaksi vuonna 2005. Sittemmin Brashares on kirjoittanut romaanin myös aikuisille, The Last Summer (of You and Me), joka ilmestyi vuonna 2007. Brashares asuu New Yorkissa miehensä, taiteilija Jacob Collinsin kanssa, ja heillä on kolme lasta: Nathaniel, Samuel ja Susannah. ==Teokset== ===Suomennetut teokset=== *Neljä tyttöä ja maagiset farkut (Sisterhood of the Traveling Pants, 2001) *Neljän tytön farkkukesä (The Second Summer of the Sisterhood, 2003) *Neljä tyttöä ja viimeinen farkkukesä (Girls in Pants: The Third Summer of the Sisterhood, 2005) *Neljä tyttöä - ikuisesti ystäviä (Forever in Blue: The Fourth Summer of the Sisterhood, 2007) * Pajunkissat ja kasvun kesä (3 Willows: Sisterhood Grows 2009, suom. 2010) ===Muut teokset=== *Linus Torvalds, Software Rebel (2001) *Steve Jobs Thinks Different (2001) *Keep in Touch: Letters, Notes, and More from the Sisterhood of the Traveling Pants (2005) *The Last Summer (of You and Me) (2007) ==Aiheesta muualla== *Tietoa kirjailijasta Teenreads-sivusto. * Art Above and Below, With Life in the Middle New York Timesin artikkeli Brasharesista ja hänen miehestään. Julkaistu 4.1.2007. * Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Theodore F. Green

Theodore Francis Green (2. lokakuuta 1867 Providence, Rhode Island – 19. toukokuuta 1966 Providence, Rhode Island) oli yhdysvaltalainen lakimies, sotilas ja demokraattisen puolueen poliitikko. Green syntyi Providencessä, Rhode Islandilla, ja valmistui Brownin yliopistosta. Hän palveli upseerina Espanjan ja Yhdysvaltain sodassa ja työskenteli myös lakimiehenä. Green toimi vuosina 1933–1937 Rhode Islandin 57. kuvernöörinä. Vuosina 1937–1961 hän istui Yhdysvaltain senaatissa. Senaatissa lopettaessaan 93-vuotias Green oli Yhdysvaltain siihenastisen historian vanhin senaattori.1937–1961 T. F. Greenin lentoasema Warwickissa on nimetty Greenin mukaan. Greenin isoisoisä Jonathan Arnold ja isoisä James Burrill, Jr. olivat myös kummatkin mukana Yhdysvaltain politiikassa. == Lähteet == Luokka:Rhode Islandin kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
The Peel Session

The Peel Session on entisen Pink Floyd -keulakuvan Syd Barrettin ainoa soololivealbumi. Se julkaistiin 1987. Kappaleet nauhoitettiin legendaarisen John Peelin sessioissa 24. helmikuuta 1970, jolloin Barrett oli juuri julkaissut ensimmäisen sooloalbuminsa The Madcap Laughs. Kappale "Two of a Kind" saattaa olla Rick Wrightin tekemä. ==Kappalelista== # # # # # ==Muusikot== * Syd Barrett - laulu, akustinen kitara * David Gilmour - basso, sähkökitara, urut, taustalaulu * Jerry Shirley - lyömäsoittimet Peel Session, The Peel Session, The
Elise Langenoja

Elise Tellervo Langenoja on suomalainen ääninäyttelijä. Hän on ollut äänenä useissa suomenkielisissä animaatiossa vuodesta 1996. Langenoja työskentelee lisäksi Gasthaus Willa Elsa Ay -nimisessä yrityksessä. == Ääniroolit == ==Aiheesta muualla== * Voice Chasers Luokka:Suomalaiset ääninäyttelijät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Barbara Mikulski

Barbara Ann Mikulski (s. 20. heinäkuuta 1936 Baltimore, Maryland) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Yhdysvaltain senaattorina Marylandista vuodesta 1987 vuoteen 2017. Hän istui sitä ennen vuosina 1977–87 Yhdysvaltain edustajainhuoneessa. Ennen politiikkaan lähtemistä Mikulkski työskenteli sosiaalityöntekijänä ja korkeakouluopettajana. Hän pyrki Yhdysvaltain kongressiin ensimmäisen kerran vuonna 1974, mutta ei vielä tuolloin tullut valituksi. Valintansa jälkeen Mikulski toimi Yhdysvaltain kongressissa yhtäjaksoisesti 30 vuoden ajan, kunnes hän päätti olla hakematta enää vuoden 2016 vaaleissa jatkokaudelle ja poistui näin senaatista tammikuussa 2017. Mikulskin seuraajaksi senaattiin nousi demokraattien Chris Van Hollenhttps://www.huffingtonpost.com/entry/chris-van-hollen-maryland- senate_us_581b43d6e4b0c43e6c1e56cd?guccounter=1. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Yhdysvaltain senaatin jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Willie Adams

Willie Adams (s. 22. kesäkuuta 1934) on kanadalainen poliitikko, joka kuuluu Kanadan liberaalipuolueeseen. Adams oli Kanadan senaatin jäsenistä pitkäaikaisin. Pääministeri Pierre Trudeau nimitti hänet senaattoriksi 5. huhtikuuta 1977. Vuonna 2009 Adamsin täytettyä 75 vuotta hänen täytyi Kanadan lakien mukaisesti jäädä eläkkeelle poliittisesta virasta. Adams edusti senaatissa Luoteisterritorioita ennen Nunavutin luomista vuonna 1999. Adams syntyi Fort Chimon kylässä Quebecissa. Adams on naimisissa ja hänellä on kymmenen lasta, joista yksi kuoli vuonna 1983. ==Lähteet== Luokka:Eskimokansoihin kuuluvat henkilöt Luokka:Kanadan senaattorit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt