EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Nordic Futsal Cup 2019

Nordic Futsal Cup 2019 on UEFA:n alainen futsalin maajoukkueturnaus, jossa ratkaistaan Pohjoismaiden mestaruus. Turnaus järjestettiin Turussa 29.11.-3.12. 2019. Voittajaksi selviytyi puolustava mestari Suomi, joka voitti viidennen perättäisen pohjoismaiden mestaruutensa. Turnauksen osallistuivat isäntämaa Suomi, Ruotsi, Norja, Tanska ja Grönlanti.}} === Sarjataulukko turnauksen päättyessä === Turnauksen voittaja ratkaistiin pelaamalla yksinkertainen sarja, jossa jokainen joukkue kohtasi toisensa kerran. Grönlannin otteluita ei tilastoida virallisiksi maaotteluiksi vaan ystävyysotteluiksi, koska Grönlannilla ei ole UEFA:n virallista maajoukkuestatusta. W D L Gf Ga GD Pts 1\. Suomi 4 4 0 0 25 4 12 2\. Norja 4 2 0 2 9 11 6 3\. Ruotsi 4 2 0 2 14 10 6 4\. Grönlanti 4 1 0 3 6 24 3 5\. Tanska 4 1 0 3 12 17 3 === Turnauksen otteluohjelma ja tulokset === Pvm Kotijoukkue Vierasjoukkue Lopputulos 3.12. Ruotsi Suomi 1-3 (1-3) Grönlanti Tanska 4-3 (1-1) 2.12. Suomi Norja 6-1 (2-1) Tanska Ruotsi 4-5 (3-1) 1.12. Tanska Suomi 1-5 (0-4) Grönlanti Norja 0-3 (0-2) 30.11 Ruotsi Grönlanti 7-1 (3-0) Norja Tanska 3-4 (1-3) 29.11. Suomi Grönlanti 11-1 (4-1) Norja Ruotsi 2-1 (1-1) === Suomen joukkue === # Pelaaja Syntymävuosi Seura Maalivahdit 1 Juha-Matti Savolainen 1991 MNK Crnica 12 Antti Koivumäki 1993 GFT 23 Kasper Kangas 1999 Akaa Futsal Kenttäpelaajat 2 Panu Autio (C) 1985 GFT 3 Aleksi Kylmälä 1999 Tornion Palloveikot 4 Iiro Vanha 1994 Tornion Palloveikot 5 Juhana Jyrkiäinen 1990 Akaa Futsal 6 Jukka Kytölä 1988 Mantova Calcio a5 7 Jarmo Junno 1992 Tornion Palloveikot 8 Sergei Korsunov 1992 KaDy 9 Mikko Kytölä 1984 KaDy 10 Miika Hosio 1989 ei seuraa tällä hetkellä 11 Lassi Lintula 1997 KaDy 13 Jani Korpela 1997 BTS Rekord 14 Antti Teittinen 1981 Ilves FS 15 Petri Grönholm 1993 Akaa Futsal 16 Aleksi Pirttijoki 1998 Akaa Futsal maajoukkuedebyytti 17 Henri Alamikkotervo 2001 Tornion Palloveikot maajoukkuedebyytti 18 Teemu Lukkari 1992 KaDy maajoukkuedebyytti == Aiheesta muualla == Suomen ottelut Yle Areenassa suorana ja jälkilähetyksenä == Lähteet == Luokka:Nordic Futsal Cup Luokka:Vuoden 2019 urheilu Luokka:Turun urheilutapahtumat
Haltioletto

Haltioletto on pieni hautasaari Kittilässä, Jerisjärven koilliosassa. Saari on halkaisijaltaan noin 20 metriä. Haltioletto on perimätiedon mukaan ollut lappalaisten uhripaikka ja kalmisto. Siellä on havaittu kaksi selvää kesähaudan kuoppaa ja muutamia muita painaumia. Saari on kokonaisuudessaan muinaismuistolain perusteella rauhoitettu kiinteä arkeologinen muinaisjäännös. Maihinnousu saarelle ja siellä liikkuminen on kielletty ympäri vuoden kulumisherkän luonnon ja muinaishistoriallisten arvojen suojelemisen takia. Saari on mainittu rauhoitusalueena läheisen Pallas-Yllästunturin kansallispuiston järjestyssäännössä ja rajoitusvyöhykkeenä puiston ohjeissa == Lähteet == Luokka:Suomen muinaisjäännökset Luokka:Suomen sisävesien saaret luokka:Kittilän luonto
Kuhva

Kuhva ( , ) on Itä-Latviassa ja Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella virtaava joki, joka on Velikajan sivujoki. == Joen kulku == Kuhva on 106 kilometriä pitkä joki, joka alkaa Latviassa ja yhtyy pääuomaansa Velikajaan Venäjällä. Joen nimi on Latviassa Kūkova ja Venäjällä Kuhva. Se toimii kahdesti ja yhteensä noin 25 kilometrin matkalla maiden välisenä rajajokena. Joen toinen tai molemmat rannat kuuluvat Latvialle 47 kilometrin matkalla ja vastaavasti 84 kilometrin matkalla Venäjälle. Latviassa se virtaa Viļakan-, Baltinavan- ja Kārsavan kuntien läpi. Venäjällä se siirtyy Pihkovan alueella ensin Pytalovon piirin ja alempana Ostrovin piirin alueelle. Joen lähdejärvi on Nūmierņan järvi, jonka laskuojan katsotaan olevan joen alku. Joen yläjuoksulla Latvian puolella sen kulkuun on puututtu voimakkaasti. Niinpä se on monesti kaivettu suoraksi ja monet meanderoivat osuudet ovat lyhentyneet merkittävästi. Aluksi oja kulkee kohti itää ja saavuttaa maiden välisen rajan. Siellä uoma kääntyy kohti pohjois-koillista ja valtioiden raja seuraa sitä kahdesti. Täällä siihen yhtyy ensin sivuoja Supenka ja alempana vielä sen suurin sivujoki Rika, joka saapuu siihen Latvian puolelta. Kuhva jää tämän jälkeen lopullisesti Venäjälle puolelle Nosovon kylän (Носово) alueella. Täällä joki alkaa mutkitella luonnollisesti matkallaan eteenpäin. Sen varrella sijaitsevat kylät Stupani (Ступани) ja Linovo (Линово). Joki saavuttaa 20 kilometrin jälkeen Ostrovin piirin rajan kohdassa, jossa sivujoki Pelegi yhtyy siihen. Raja seuraa jokea Vjadalle asti, jota raja alkaa tämän jälkeen seurata Vjadaa. Samalla Kuhva kääntyy itä-koilliseen ja saavuttaa pian Kahnovan kylän (Кахнова) jälkeen Velikajan. Täällä Kuhva yhtyy pääuomaansa kaksi kilometriä alempana kuin viereinen sivujoki Utroja ja kolme kilometriä ylempänä kuin Vjada. == Valuma- alue ja sivujoet == Kuhvan valuma-alueiden lähteet sijaitsevat Haanjan ylängön ja Latgallian ylängön välisellä vedenjakaja-alueella. Se sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Velikajan valuma-alueella. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Valuma-alueen pinta-ala on 828 neliökilometriä, josta Latviassa sijaitsee 462 neliökilometriä ja loput 366 neliökilometriä Venäjällä. Kuhvan suurimpia sivujokia ja -ojia on esitelty alla taulukossa. yhtyy Kuhvaan (km suusta) nimi nimi () nimi () pituus (km) valuma-alue (km²) lähde 25 Pelegi Пелеги 15 1 44 Ludonka Лудонка Lodumka 23/25 1,2 63 Rika Рика Rika 30/31 136 1,2 82 Supenka Супенка Supenka 21 1 88 Pazlauka Пазлаука Pazlauga 10 1 Lähteet: 1 = , 2 = Joen valuma-alueella on joitakin järviä. Järvistä vain Nūmierņan järvi sijaitsee lähdejärvenä joenuomassa == Hallintoalue == Venäjän valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (). Joen Venäjän vesistörekisterin numero on 01030000212102000028792 . Kummankaan valtion vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy Venäjällä kuitenkin Pihkovan alueeseen. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Pihkovan alueen joet Luokka:Latvian joet Luokka:Rajajoet Luokka:Latvian ja Venäjän raja *
Shhh

Shhh (engl. Hush) on yhdysvaltalainen slasher-kauhuelokuva vuodelta 2016, jonka on ohjannut Mike Flanagan. == Näyttelijät == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Vuoden 2016 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Slasher-elokuvat
Yhdysvaltain kansallisarkisto

Yhdysvaltain kansallisarkisto (, lyh. NARA) on Yhdysvaltain liittovaltion hallinnon alainen virasto, joka vastaa historiallisten asiakirjojen ja muiden dokumenttien arkistotoimesta. NARA:n tehtäviin kuuluu myös kopioiden säilyttäminen laeista, presidenttien antamista asetuksista ja liittovaltion säännöksista. Vaalien jälkeen NARA toimittaa valitsijamiehistön äänet Yhdysvaltain kongressille. Kansallisarkisto perustettiin 19. kesäkuuta 1934 ja siitä tuli itsenäinen virasto 1. huhtikuuta 1985. NARA:n päämaja on Washington DC:ssä sijaitseva National Archives Building. Rakennuksessa pidetään esillä tärkeitä asiakirjoja, kuten alkuperäistä Yhdysvaltain itsenäisyysjulistusta, Yhdysvaltain perustuslakia ja niin sanottua Bill of Rightsia. ==Lähteet== ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Kansallisarkiston kotisivut kansallisarkisto
Abdoulaye Sékou Sow

Abdoulaye Sékou Sow (1931 – 27. toukokuuta 2013 Bamako) oli malilainen juristi ja poliitikko. Hän toimi maan pääministerinä vuosina 1993–1994. Sow opiskeli Terrasson de Fougères -lyseossa ja julkisten töiden teknikkokoulussa ja suoritti oikeustieteen tutkinnon Pariisissa vuonna 1961. Hän työskenteli Malin matkailutoimiston ja virkamieskorkeakoulun johtajana ja suoritti myöhemmin julkisoikeuden jatkotutkinnon ja asianajajatutkinnon. Sow vangittiin Moussa Traorén aikana ja hän vietti viisi vuotta työttömänä. Sow oli yksi Adéma-PASJ -puolueen perustajista. Hän toimi Malin puolustusministerinä siirtymäkauden hallituksessa vuosina 1991–1992 ja Younoussi Tourén hallituksessa vuosina 1992–1993. Sow siirsi Traoréa tukeneet upseerit eläkkeelle ja osallistui uuden perustuslain laatimiseen. Presidentti Alpha Oumar Konaré nimitti Sown Malin pääministeriksi huhtikuussa 1993. Hän erosi tehtävästä helmikuussa 1994 Adéma- PASJ:n radikaalisiiven painostuksesta. Sow oli naimisissa Malin ensimmäisen naistoimittajan Hawa Marikon kanssa. ==Lähteet== Luokka:Juristit Luokka:Malin pääministerit Luokka:Puolustusministerit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Mandé Sidibé

Mandé Sidibé (20. tammikuuta 1940 Bafoulabé – 25. elokuuta 2009 Neuilly-sur- Seine) oli malilainen taloustieteilijä ja poliitikko. Hän toimi maan pääministerinä vuosina 2000–2002. Sidibé syntyi Ranskan armeijan upseerin perheeseen. Opiskeltuaan Terrasson de Fougères -lyseossa Sidibé suoritti ylioppilastutkintonsa Bordeauxissa ja taloustieteen yliopistotutkinnon Pariisissa vuonna 1965. Vuonna 1974 hän suoritti MBA-tutkinnon George Washingtonin yliopistossa Yhdysvalloissa. Sidibé työskenteli Malin keskuspankissa, Kansainvälisessä valuuttarahastossa vuosina 1967–1985 ja Länsi-Afrikan keskuspankissa BCEAO:ssa vuosina 1985–1995. Hän toimi presidentti Alpha Oumar Konarén neuvonantajana vuodesta 1996 ja Malin pääministerinä vuosina 2000–2002. Sidibé oli Adéma-PASJ -puolueen jäsen, mutta hän asettui itsenäiseksi ehdokkaaksi vuoden 2002 presidentinvaaleissa. Hän sai ensimmäisellä kierroksella 2,01 prosenttia äänistä ja kannatti toisella kierroksella Amadou Toumani Touréa. Sidibé toimi Ecobankin hallintotehtävissä vuodesta 2003. Hän kuoli sydänkohtaukseen. Entinen pääministeri Modibo Sidibé on Mandé Sidibén veli ja entinen ministeri Sy Oumou Louise Sidibé hänen sisarensa. ==Lähteet== Luokka:Malin pääministerit Luokka:Malilaiset taloustieteilijät Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Solifer XTR50

thumb|Kuvassa Baotian BT49QT-7 moposkootteri. Teknisesti ja ulkoisesti identtinen Solifer XTR50 kanssa Solifer XTR50 oli Suomessa myytävänä ollut moposkootteri joka tuli markkinoille alkuvuodesta 2006. Moposkootterin virallinen valmistaja oli kiinalainen Sanli. Valmistusmaasta huolimatta Soliferia markkinoitiin "kotimaisena skootterina". Moposkootterin maahantuojana oli Solifertehtaat Oy. Motot.net -sivuston mukaan Solifer XTR50 on ollut Suomen suosituin moposkootteri, lähinnä edullisen hinnan takia. XTR50 moposkootteria on Suomessa myyty kahdella eri mallinimellä, "Export" sekä "Speed". == Tekniset tiedot == (Tiedot EY Tyyppihyväksyntälausunnosta 13.01.2006) * Ajoneuvoluokka: L1E * Merkki: Sanli * Malli: Solifer XTR50-TSTBJ/50 * Kauppanimi: Solifer XTR50 * Omamassa: Yhteensä: 88Kg Omamassa akseleilla: Edessä: 36Kg Takana: 52Kg * Suurin sallittu kantavuus: 150Kg * Suurin sallittu kokonaismassa yhteensä: 238Kg * Kuljettajan lisäksi matkustajia: 1 (Rekisteröity kahdelle) * Mitat: Pituus 189cm Leveys 76cm Akseliväli 138cm * Käyttövoima: Bensiini * Moottorin tilavuus: 50cm3 (1 sylinterinen 4-Tahtinen) * Teho: 2,7kW Kaasutin: Libao LB * Renkaat: Edessä 90/90-12 38B Takana 110/90-12 EY-Tyyppihyväksyntä tulostenumero B986200101/13.01.2006 http://www.motot.net/wiki/Solifer_Export_XTR50 ==Lähteet== Luokka:Soliferin mopot ja skootterit
Ahmed Mohamed ag Hamani

Ahmed Mohamed ag Hamani (s. 1942) on malilainen hallintovirkailija, diplomaatti ja yhteiskuntavaikuttaja. Hän toimi maan pääministerinä vuosina 2002–2004. Ag Hamani on koulutukseltaan tilastotieteilijä. Hän työskenteli Malin valtionyhtiöministerinä vuodesta 1978, tiedotus- ja viestintäministerinä vuodesta 1979, suunnitteluministerinä vuodesta 1980, urheilu-, taide- ja kulttuuriministerinä vuodesta 1984 sekä liikenne- ja julkisten töiden ministerinä vuosina 1986–1987. Ag Hamani toimi sen jälkeen Senegaljoen yhteistyöjärjestön päävaltuutettuna sekä Malin suurlähettiläänä Marokossa, Belgiassa, Luxemburgissa ja Euroopan unionissa. Virkaansa astunut presidentti Amadou Toumani Touré nimitti ag Hamanin Malin pääministeriksi kesäkuussa 2002. Hän oli ensimmäinen tuaregi maan hallituksen johdossa. Ag Hamani erosi tehtävästä huhtikuussa 2004, jolloin hänen tilalleen tuli Ousmane Issoufi Maïga. Pääministerinä ag Hamania luonnehdittiin lähinnä teknokraatiksi. Ag Hamani on toiminut aktiivisesti yhteiskuntarauhan puolesta vuoden 2012 sisällissodan jälkeen. Hän toimii Coalition citoyenne de la société civile pour la paix, l’unité et la réconciliation nationale -järjestön puheenjohtajana ja Banque de développement du Mali -pankin hallitusneuvoston puheenjohtajana. ==Lähteet== Luokka:Diplomaatit Luokka:Malin pääministerit Luokka:Kulttuuriministerit Luokka:Liikenneministerit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Constantin Coandă

Constantin Coandă (5. maaliskuuta 1857 Craiova, Valakia – 4. huhtikuuta 1932 Bukarest, Romania) oli romanialainen kenraali ja poliitikko. Hän otti osaa esimerkiksi ensimmäiseen maailmansotaan toimien vuonna 1918 jonkin aikaa myös Romanian pääministerinä. Sittemmin hän oli mukana esimerkiksi Pariisin rauhankonferenssissa, sekä toimi eri ministerinviroissa ja senaatin puhemiehenä. ==Elämäkerta== Constantin Coandă syntyi Craiovassa 5. maaliskuuta 1857. Hän opiskeli Ranskan Pariisin tunnetussa oppilaitoksessa École polytechnique ja valmistui vuonna 1877. Coandă jatkoi opintojaan Ranskassa liittyen École spéciale militaire de Saint-Cyrin sotilaskouluun Fontainebleaussa. Coandă valmistui Saint-Cyristä vuonna 1891. Coandă palasi myöhemmin Ranskasta ja hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä ja toisessa Balkanin sodassa. Vuosien 1913–1916 välillä hän toimi Romanian armeijan ylitarkastajana ja hetken aikaa myös sen ylipäällikkönä. Romania oli julistanut sodan keskusvalloille ensimmäisessä maailmansodassa. Coandă toimi Romanian armeijan lähettiläänä Venäjän sotilasjohdolle. Toukokuussa 1918 hän oli puolestaan osa romanialaista lähtystöä, joka solmi Romanian erillisrauhan keskusvaltojen kanssa. Romanian kanssa solmitusta rauhausta huolimatta keskusvaltojen ja etenkin Itävalta-Unkarin asema heikkeni nopeasti maailmansodan edetessä. Tilanne johti lopulta Saksan tukeman Alexandru Marghilomanin hallituksen kaatumiseen ja Constantin Coandăn nousuun maan pääministeriksi 6. marraskuuta 1918. Coandăn johtama hallitus julisti uudestaan sodan Saksalle. Saksalaiset joukot alkoivat poistua aiemmin haltuunsa ottamista osista Romaniaa. 28. marraskuuta Bukovinan romanialaiset päättivät liittyä Romaniaan ja 1. joulukuuta heitä seurasivat Transsilvanian romanialaiset. Coandă erosi pääministerin tehtävästään 14. joulukuuta Romanian kuningas Ferdinand I:n palatessa pääkaupunki Bukarestiin hovin oltua sodan aikana Iașissa. Seuraavana vuonna Coandă liittyi kenraali Alexandru Averescun johtamaan Romanian kansapuolueeseen eli Partidul Poporului. Coandă oli mukana romanialaisessa lähetystössä Pariisin rauhankonferenssiin, jossa allekirjoitettiin Unkarin kanssa solmittu Trianonin rauha. Coandăn muihin virkoihin lukeutuivat Romanian senaatin puhemiehenä toimiminen vuosina 1920–1921 ja 1926–1927, teollisuusministerin virka vuonna 1926 ja salkuttoman ministerin virka elokuusta 1926 kesäkuuhun 1927. Coandă kuoli Bukarestissa 4. huhtikuuta 1932. Hänen poikansa Henri Coandă tuli tunnetuksi lentokonesuunnittelijana Ranskassa. ==Lähteet== Luokka:Romanian pääministerit Luokka:Romanialaiset poliitikot Luokka:Romanialaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Brian Dietzen

Brian Dietzen (s. 14. marraskuuta 1977 Colorado Yhdysvallat) on amerikkalainen näyttelijä, joka tunnetaan muiden muassa TV-sarjasta NCIS Rikostutkijat. Siinä hän näyttelee kuolinsyyntutkija Jimmy Palmeria. Dietzen on BFA (Bachelor of Fine Arts) Coloradon yliopistosta pääaineenaan näyttelijäntyö. Hänen ensimmäinen huomattava elokuvaroolinsa oli musiikkikomediassa From Justin to Kelly vuonna 2003. Elokuvan pääosissa nähtiin muiden muassa Kelly Clarkson. Parhaiten Dietzen tunnetaan rooleistaan TV-sarjoissa. Ennen NCIS:a hän näytteli mm. sarjassa Rokkistaran käsikirja Dietzen on ollut naimisissa Kelly Scobyn kanssa vuodesta 2004 lähtien ja heillä on kaksi lasta. Näyttelemisen ohella Dietzen tunnetaan myös tanssijana ja laulajana. Hän on ollut myös tuottajana kolmessa lyhytelokuvassa ja ollut käsikirjoittamassa yhtä niistä. Vuonna 2015 Dietzen oli ehdolla FilmQuest -palkinnon saajaksi parhaasta näyttelijän työstä lyhytelokuvassa One Minute Time Machine. == Filmografia == === Sarjat === * My Guide to Becoming a Rock Star (2002): Owen * Käytäväpeliä (2002): David Caplan * NCIS Rikostutkijat (2004–): tri Jimmy Palmer * NCIS: New Orleans (2016): Jimmy Palmer * Perception (2013): Mark Leighton === Elokuvat === * From Justin to Kelly (2003): Eddie * Purgatory House (2004): Ghost * Self-Inflicted (2005) * Nowhere to Hide (2009) * Every Second Counts (2015) * One-Minute Time Machine (2015, lyhytelokuva) ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paramount Global

Paramount Global, eli Paramount, on yhdysvaltalainen kansainvälisesti toimiva mediakonserni, jonka päämaja sijaitsee New Yorkissa. Yhtiön toiminta käynnistyi 4. joulukuuta 2019, jolloin CBS Corporation ja Viacom fuusioituivat.CBS and Viacom Reveal December Merger Date, The Wrap, viitattu 1.12.2019 Yhtiöllä on toimintaa elokuva-, televisio-, kirjakustannus- ja internetjulkaisualoilla. Yhtiön omistuksiin kuuluvat muun muassa Paramount Pictures -elokuvastudio ja CBS-televisioverkko, useita kaapelikanavia (MTV, Nickelodeon, Comedy Central, Showtime jne.) sekä kirjakustantamo Simon & Schuster. Se omistaa myös Channel 5 -kanavan Britanniassa, Telefen Argentiinassa ja Network 10:n Australiassa. Yrityksen nimi oli alun perin ViacomCBS, mutta se vaihtoi nimensä Paramount Globaliksi 16. helmikuuta 2022.ViacomCBS renames itself Paramount Global after it adds a record 9.4 million streaming subscribers, MarketWatch, viitattu 17.2.2022 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Yhtiön kotisivut *
The New York Times Best Seller list

The New York Times Best Seller list on viikoittain julkaistu Yhdysvaltojen myydyimpien kirjojen luettelo. Sitä julkaisee The New York Timesin kirjallisuusliite The New York Times Book Review. New York Times aloitti listan julkaisemisen vuonna 1931. Se jakautuu nykyisin useisiin tieto- ja kaunokirjallisuuden alaluokkiin. Listan kokoamisen periaatteet ovat liikesalaisuus, mutta tiettävästi myyntimäärät perustuvat tukkumyyntiin. Listaa pidetään myyntilistoista vaikutusvaltaisimpana. Se paljastetaan kirja- alan sisällä kymmenen päivää ennen kuin se julkaistaan lehdessä. Kirjan kannessa "New York Times Bestselling Author" on myyntivaltti. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * New York Timesin bestsellerlista Luokka:Luettelot kirjallisuudesta Luokka:Markkinointi Luokka:Kirjakauppa
Raastinkieli

Raastinkieli eli radula on nilviäisillä tavattava anatominen rakenne, jolla ne hienontavat ruuan. Se on muodostunut kitiinisistä terävistä hampaista, jotka ovat riveissä. Sellainen on kaikilla muilla nilviäisillä, mutta suurimmalta osalta simpukoista se puuttuu, koska ne suodattavat ravintonsa vedestä. Raastinkielen pinnassa on kitiinistä muodostuneita teräviä hampaita riveissä samaan tapaan kun raspissa. Kitiini on samaa ainetta, jota on esimerkiksi niveljalkaisilla ravuilla ja hyönteisillä on ulkoisessa tukirangassaan. Kielen ulkoreunan hampaat hajoavat vanhetessaan ja samalla keskelle kasvaa uusia, jotka vanhetessaan siirtyvät vuorostaan ulommaksi. Kielessä on sauvamainen lihas-rustoelementti (odontofori), joka tukee kieltä, kun se repii ja raastaa ruuan hienoksi, jotta nilviäinen voi niellä sen. Mustekalat, kuten seepia, paloittelevat ruokansa papukaijamaisella nokallaan ennen kuin alkavat hienontaa sitä raastinkielellään. == Kuvia == Tiedosto:Land Snail radula tracks.jpg|Kotilon raastinkielen jättämiä jälkiä kasvihuoneessa kasvavassa vihreässä levässä. Tiedosto:Helix pomatia radula (250 14) radula.jpg|Mikroskooppikuva viinimäkikotilon (Helix pomatia) raastinkielestä. Tiedosto:Squid Radula.jpg|Kalmarin raastinkieltä mikroskooppikuvassa. Tiedosto:Deroceras laeve radula 400 orcein.jpg|Mikroskooppikuva rantaetanan (Deroceras laeve) kielestä. Tiedosto:Radula de Aplysia juliana.jpg|Mikroskooppikuva Aplysia juliana ‑kotilon kielestä. Tiedosto:Marstonia comalensis radula 2.png|Mikroskooppikuva Marstonia comalensis ‑kotilon kielestä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Selkärangattomien anatomia Luokka:Nilviäisten anatomia
Emily Wickersham

Emily Kaiser Wickersham (s. 26. huhtikuuta 1984 Kansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten rikostutkija Ellie Bishopin roolista TV-sarjssa NCIS Rikostutkijat. Hän on näytellyt sarjassa vuodesta 2013 lähtien. Hänellä on aiemmin ollut pienet sivuroolit muiden muassa elokuvissa Ehdottomasti, ehkä ja Remember Me sekä TV-sarjoissa Sopranos ja The Bridge. Wickersham oli naimisissa muusikko ja asianajaja Blake Anderson Hanleyn kanssa marraskuusta 2010 joulukuuhun 2018. Wickersham on äitinsä puolelta Venäjän juutalaista sukua. Isänsä puolelta hänellä on myös ruotsalaisia sukujuuria. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sukanya Srisurat

Sukanya Srisurat (s. 3. toukokuuta 1995) on thaimaalainen painonnostaja. Hän voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kultaa alle 58-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 240 kg. Hänen tuloksensa tempauksessa oli 110 kg ja työnnössä 130 kg. MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2018 yhteistuloksella 232 kg (105 kg + 127 kg).. Hän saavutti MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2017 ja pronssia vuonna 2014 sekä sijoittui neljänneksi vuonna 2015. == Lähteet == Luokka:Thaimaalaiset painonnostajat Luokka:Thaimaalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sopita Tanasan

Sopita Tanasan (s. 23. joulukuuta 1994) on thaimaalainen painonnostaja. Hän voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kultaa alle 48-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 200 kg. Hänen tuloksensa tempauksessa oli 92 kg ja työnnössä 108 kg. MM-kilpailuissa hän voitti kultaa alle 53-kiloisten sarjassa vuonna 2017 yhteistuloksella 210 kg (96 kg + 114 kg). Hän saavutti MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2013 sekä sijoittui neljänneksi vuosina 2014 ja 2015. == Lähteet == Luokka:Thaimaalaiset painonnostajat Luokka:Thaimaalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sinphet Kruaithong

Sinphet Kruaithong (s. 22. elokuuta 1995) on thaimaalainen painonnostaja. Hän saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 pronssia alle 56-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 289 kg. Hänen tuloksensa tempauksessa oli 132 kg ja työnnössä 157 kg. MM-kilpailuissa hän on sijoittunut seitsemänneksi vuonna 2015 ja kahdeksanneksi vuonna 2014. == Lähteet == Luokka:Thaimaalaiset painonnostajat Luokka:Thaimaalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kittima Sutanan

Kittima Sutanan (s. 20. toukokuuta 1992) on thaimaalainen painonnostaja. Hän saavutti MM-kilpailuissa pronssia Wrocławissa 2013 alle 53-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 200 kg (86 kg + 114 kg). == Lähteet == Luokka:Thaimaalaiset painonnostajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Painonnoston maailmanmestaruuskilpailut 1997

Vuoden 1997 painonnoston maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 6.–14. joulukuuta Chiang Maissa, Thaimaassa. Miehet kilpailivat kymmenessä ja naiset yhdeksässä painoluokassa. Kilpailuihin osallistui 143 nostajaa 39 maasta. Kiina voitti painoluokista kymmenen ja Bulgaria kolme. == Lähteet == * 1997 Luokka:Vuoden 1997 urheilu Luokka:Thaimaan urheilu
Painonnoston maailmanmestaruuskilpailut 2007

Vuoden 2007 painonnoston maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 16.–26. syyskuuta Chiang Maissa, Thaimaassa. Miehet kilpailivat kahdeksassa ja naiset seitsemässä painoluokassa. Kilpailuihin osallistui 225 nostajaa 53 maasta. Kiina voitti painoluokista seitsemän sekä Venäjä ja Valko-Venäjä kaksi. == Lähteet == * 2007 Luokka:Vuoden 2007 urheilu Luokka:Thaimaan urheilu
Leon Bailey

Leon Bailey (s. 9. elokuuta 1997 Kingston) on jamaikalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa, jonne hän siirtyi elokuussa 2021 pelattuaan 4,5 kautta Saksassa ja sitä ennen 1,5 kautta Belgiassa. Bailey pelasi Itävallan ja Slovakian juniorisarjoissa vuosina 2011–2015. Kesällä 2015 hän siirtyi belgialaisseura Genkiin. Hän pelasi Belgian pääsarjassa 1,5 vuoden aikana pudotuspelit mukaan lukien 56 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Bailey siirtyi tammikuussa 2017 Saksaan Bayer Leverkuseniin. Kevätkaudella 2017 hän pelasi Bundesliigassa kahdeksan ottelua. Kaudella 2017–2018 hän pelasi 30 liigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Kaudella 2018–2019 tilastoihin kertyi 29 liigaottelua ja viisi maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Bundesliigassa 22 liigaottelua ja teki niissä viisi maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 30 bundesliigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Yhdessä ottelussa hän on tehnyt kaksi maalia joulukuussa 2017 vieraskentällä Hannoveria vastaan, marraskuun 2019 lopussa 1–2-voittoon päättyneessä vierasottelussa Bayern Müncheniä vastaan, joulukuussa 2020 kotiottelussa Hoffenheimia vastaan ja huhtikuussa 2021 kotiottelussa Kölniä vastaan. Saksan cupissa hän teki neljänä kautena 11 ottelussa yhteensä viisi maalia. Bailey siirtyi elokuussa 2021 Englannin Valioliigan Aston Villaan. Hän teki ensimmäisen (ja kauden ainoan) valioliigamaalinsa syyskuussa kolmannessa ottelussaan Evertonia vastaan. Hän pelasi kauden aikana 18 valioliigaottelussa, mutta oli vain seitsemän kertaa avauskokoonpanossa. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 33 liigaottelua, joista 26:ssa hän oli avauskokoonpanossa. Hän sekä teki että syötti neljä maalia. Kaudella 2023–2024 hän oli Valioliigassa 22 kertaa avauskokoonpanossa ja tuli 13 kertaa vaihdosta kentälle. Hän teki kymmenen maalia ja antoi yhdeksän maalisyöttöä. Bailey on pelannut Mestarien liigassa kaksi ottelua kaudella 2016–2017 ja kolme ottelua kaudella 2019–2020. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kaudella 2016–2017 Genkin joukkueessa kuusi ottelua, joissa hän teki neljä maalia, kaudella 2018–2019 Leverkusenissa kahdeksan ottelua, kaudella 2019–2020 viisi ottelua, joissa hän teki yhden maalin, sekä kaudella 2020–2021 kahdeksan ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Konferenssiliigassa hän teki 11 ottelussa kaksi maalia kaudella 2023–2024. Bailey on pelannut Jamaikan maajoukkueessa 30 ottelua, joista ensimmäisen kesäkuussa 2019 CONCACAF Gold Cupissa Hondurasia vastaan. Syyskuussa 2019 hän teki maalin Antigua ja Barbudaa vastaan. Hän kuului joukkueeseen myös vuosien 2021 ja 2023 CONCACAF Gold Cupissa. Hän on 22. kesäkuuta 2024 mennessä tehnyt maaotteluissa viisi ja syöttänyt kuusi maalia. == Lähteet == Luokka:Jamaikalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fishmongers' Hall

Fishmongers' Hall on Lontoossa London Bridgen pohjoispäässä sijaitseva historiallinen rakennus. Rakennus valmistui 1834.Historic England, viitattu 1.12.2019 Sen omistaa ja siinä toimii perinteikäs Lontoon Cityn kalatalousalan järjestö The Fishmongers' Company. Rakennus on suojeltu Grade II* -luokituksella.The Fishmongers' Company viitattu 23.7.2022 Rakennuksessa järjestetyn tilaisuuden jälkeen sillalla tapahtui marraskuussa 2019 puukotus. Tilaisuuden järjestäneeseen vankien kuntoutusohjelmaan osallistunut puukottaja surmasi kaksi ihmistä ja lisäksi kolme loukkaantui. Poliisi ampui puukottajan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Grade II* -luokan rakennukset Lontoon Cityssä
Nūmierņanjärvi

Nūmierņanjärvi (, latg. Kaļvīnes azars, Nūmiernis azars ) on järvi Itä- Latviassa Kārsavan kunnassa. == Maantietoa == Järvi on 1,6 kilometriä pitkä, 650 metriä leveä ja sen pinta-ala on 73,8 hehtaaria. Se sijaitsee Haanjan ylängön eteläpuolella pohjois-etelä-suuntaisella vedenjakaja-alueella. Järven pohjoispuolella sijaitsee pieni Kaļvīnen kylä, jonka peltomaita ulottuu järven pohjoisrantaan asti. Etelä- ja länsipuolella on pieni metsäalue. Järvi on noin neljä metriä syvä ja sen keskisyvyys on 1,5 metriä. Siinä on mutapohja. Loivat ja paikoin hiekkaiset rannat ovat matalia ja kasvavat hyllyvää suohetteikköä. Järven länsipäässä esiintyy runsaasti vesikasvillisuutta. Järven rannat ovat autiot eikä järvellä ole saaria. == Luontoarvoja == Järvi kuuluu pieneen luonnonpuistoon nimeltään ”Numernes valnis” yhdessä kahden muun lammen ja niitä ympäröivän metsäalueen kanssa. Vain järven lounaspään rannat kuuluvat puistoon. Vesi on väritöntä ja kirkasta. Järven kalakanta on runsas ja siinä elää ainakin kiiski, salakka, made, sorva, särki, pasuri, lahna, suutari, hauki ja ruutana. Järvessä esiintyy myös jokirapu. == Vesistösuhteita == Nūmierņanjärvi sijaitsee Kuhvan valuma-alueella. Kuhva on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järveen laskee vain pohjoispuolen peltomaiden kuivatusojia ja lännessä sijaitsevan lammen laskuoja. Nūmierņan laskuoja lähtee järven etelärannasta kohti etelää, jossa se yhtyy itään vievään johto-ojaan. Laskuojaa kutsutaan Kuhvaksi, koska se katsotaan olevan Kuhvajoen lähdejärvi. == Huomautuksia == == Lähteet == Luokka:Latvian järvet Luokka:Kuhvan valuma-alue
Kryoliitti

Kryoliitti on mineraali, jota käytetään muun muassa alumiinin raaka-aineena. Sitä on louhittu ainakin Ivigtutissa, Grönlannissa. Kryoliitti näyttää jääpalalta ja sitä voi normaalilämpötilassa veistää.Martti Blåfield, Nordenskiöld. Into Viro 2016, s. 440 == Katso myös == * Hall–Héroult-menetelmä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kryoliitin kansainvälinen kemikaalikortti * PubChem: Cryolite * Webmineral: Cryolite Mineral Data * Mindat: Cryolite * Handbook of Mineralogy: Cryolite (pdf) Luokka:Halogenidimineraalit
Oskars Dankers

Oskars Dankers (26. maaliskuuta 1886 – 11. huhtikuuta 1965) oli latvialainen sotilas, joka osallistui muun muassa ensimmäiseen maailmansotaan, Suomen sisällissotaan ja Latvian vapaussotaan. Sotien jälkeen hän yleni kenraaliksi. Toisen maailmansodan aikana hän siirtyi ensin Saksaan ja lopulta sodan jälkeen Yhdysvaltoihin. ==Elämäkerta== Oskars Dankers syntyi tuolloisella Kuurinmaalla Lielaucessa 26. maaliskuuta 1883. Opiskeltuaan jonkin aikaa Jelgavassa hän liittyi vuonna 1902 Venäjän armeijaan. Armeija-aikanaan Dankers opiskeli sotilaskoulussa Vilnassa valmistuen vuonna 1906 ja palvellen sittemmin upseerina Suomenlinnalla. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Dankers komensi ensin komppaniaa ja sittemmin pataljoonaa yleten everstiluutnantiksi vuonna 1916. Dankers haavoittui useamman kerran sodan aikana. Lopulta kesäkuussa 1916 hän jäi Itävalta-Unkarin joukkojen sotavangiksi. Dankers vapautettiin joulukuussa 1918. Vapauduttuaan Dankers liittyi kenraali Rüdiger von der Goltzin komentamiin Suomeen lähetettyihin saksalaisjoukkoihin. Suomesta palattuaan Dankers liittyi Latvian armeijaan toukokuussa 1919. Hän komensi ensin rykmenttiä ja hieman myöhemmin Lejaskurzemen eli Ala-Kuurinmaan sotilaspiiriä. Joulukuussa hän yleni Latvian armeijan everstiksi ja nousi divisioonan komentoon. Dankersin alaiset joukot osallistuivat taisteluihin Latvian vapaussodassa saksalaisia ja Pavel Bermondt-Avalovin valkoisia venäläisiä vastaan. Dankers yleni sodan jälkeen vuonna 1925 kenraaliksi ja vuonna 1933 hänestä tuli Kuurinmaan divisioonan komentaja. Dankers jäi eläkkeelle tammikuussa 1940 ja myöhemmin samana vuonna Neuvostoliitto miehitti Latvian. Dankers pakeni Saksaan 19. kesäkuuta ja palasi Latviaan Saksan vallattua Latvian Neuvostoliitolta toisen maailmansodan aikana. Saksalaismiehityksen aikana Dankers toimi Latvian hallinnon sisäasioiden vastaavana, eli tosiasiallisesti hallinnon päämiehenä. Neuvostoliiton joukot alkoivat edetä uudestaan Latviaan saksalaisten vetäytyessä ja Dankers pakeni jälleen vuoden 1944 keskivaiheilla Saksaan. Saksassa hän jäi länsivaltojen sotavangiksi vuosien 1945 ja 1946 välillä. Lopulta vapautettu Dankers muutti vuonna 1957 Yhdysvaltoihin, jossa hän asui loppu elämänsä. Dankers kuoli Grand Rapidsissä Michiganissa 11. huhtikuuta 1965. Ennen kuolemaansa hän kirjoitti teoksen Lai vēsture spriež tiesu ja muistelmansa No atmiņu pūra. ==Lähteet== Luokka:Latvialaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Nikhil Banerjee

Nikhil Banerjee (14. lokakuuta 1931 Kalkutta – 27. tammikuuta 1986 Kalkutta) oli intialainen sitaristi.Nikhil Banerjee AllMusic Banerjee syntyi amatöörimuusikkoisän perheeseen yhtenä viidestätoista lapsesta. Hän sai ensimmäisen pienen sitarinsa 5-vuotiaana ja pääsi jo 9-vuotiaana All India Radion palvelukseen nuorimpana sen työllistämänä henkilönä siihen mennessä. Hän toimi radioesiintyjänä viiden vuoden ajan. Banerjee sai merkittäviä vaikutteita Ustad Amir Khanilta, joka vieraili hänen lapsuudenkodissaan opettamassa vanhempaa siskoa. Banerjee sai opetusta Mushtaq Ali Khanilta kolmen kuukauden ajan ja opetteli tablansoiton Jnan Prakash Ghoshin johdolla. Hänen keskeisin opettajansa oli kuitenkin Allauddin Khan, jonka johdolla hän opiskeli vuosina 1947–1952. Khanin kuoltua Banerjee jatkoi opiskelua tämän pojan Ali Akbar Khanin johdolla viiden vuoden ajan. Hän myös säesti nuorempaa Khania konserteissa. Banerjee harjoitteli myös Allauddin Khanin tyttären Annapurna Devin kanssa.Nikhil Banerjee Steven Baigel Banerjee piti ensimmäiset konserttinsa Intian ulkopuolella vuonna 1955. Hän oli tällöin jäsenenä kulttuuridelegaatiossa, jonka Intian hallitus lähetti esiintymään Puolaan, Neuvostoliittoon ja Kiinaan. Yhdysvaltain-debyyttinsä Banerjee piti vuonna 1967. Monien vuosien ajan hän vietti kolme kesäistä kuukautta esiintymässä ja luennoimassa Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä. Vuonna 1968 hän sai Padma Shri -tunnustuksen. Samana vuonna Sangeet Natak Akademi nimesi hänet vuoden muusikoksi. Kuoltuaan sydäninfarktiin Banerjee sai vielä postuumisti Padma Bhushanin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Intialaiset sitaristit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Cheick Modibo Diarra

Cheick Modibo Diarra (s. 1952 Nioro) on malilainen astrofyysikko ja poliitikko. Hän toimi maan pääministerinä vuonna 2012. Diarra suoritti ylioppilastutkintonsa Bamakon teknisessä lyseossa. Hän opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa ja analyyttista mekaniikkaa Pierre ja Marie Curien yliopistossa Pariisissa sekä ilmailu- ja avaruustekniikkaa Howard Universityssa Washingtonissa. Diarra työskenteli Nasan Jet Propulsion Laboratoryssa ja johti Nasan Mars Outreach -ohjelmaa. Vuonna 1999 hän perusti koulutus- ja kehityssäätiö Pathfinderin. Diarra toimi Africa Virtual Universityn johtajana vuosina 2002–2006 ja Microsoft African johtajana vuosina 2006–2011. Hän on Africa Legal Networkin hallituksen puheenjohtaja sekä Unescon ja islamilaisen koulutus-, tiede- ja kulttuurijärjestö ISESCOn hyvän tahdon lähettiläs. Diarra perusti Malin presidentinvaaleja varten Rassemblement pour le développement du Mali -puolueen vuonna 2011. Väliaikainen presidentti Dioncounda Traoré nimitti hänet sotilasvallankaappauksen jälkeisen siirtymäkauden hallituksen pääministeriksi huhtikuussa 2012. Diarran katsottiin yleisesti epäonnistuneen maan pohjoisosan kriisin ratkaisemisessa. Amadou Haya Sanogon johtamat sotilaat pidättivät pääministerin joulukuussa, ja hän joutui eroamaan. Diarra osallistui vuoden 2013 presidentinvaaleihin saaden 2,14 prosenttia äänistä. Vuoden 2018 vaaleissa hän liittoutui entisen pääministerin Moussa Maran kanssa ja sai 7,39 prosenttia äänistä. Diarra on Malin entisen presidentin Moussa Traorén vävy. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Cheick Modibo Diarran sivusto , Luokka:Astrofyysikot Luokka:Malin pääministerit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johan Forsskåhl

Johan Forsskåhl (28. elokuuta 1691 Sauvo – 13. kesäkuuta 1762 Tukholma) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies. Johan Forsskåhlin vanhemmat olivat kruununvouti Johan Forsskåhl ja Anna Gaddelius ja puolisot vuodesta 1724 Margareta Kolbeckius (k. 1735) ja vuodesta 1738 Katarina Fridelin (k. 1780). Tutkimusmatkailija Peter Forsskål oli Johan Forsskåhlin poika ensimmäisestä avioliitosta. Johan Forsskåhl opiskeli Turussa ja Upsalassa, jossa hänet vihittiin papiksi 1723. Teologian tohtorin arvon hän sai 1752. Forsskåhl oli Tukholman suomalaisen seurakunnan komministeri vuodesta 1723 ja kirkkoherra vuodesta 1725. Helsingin kirkkoherrana hän toimi vuodesta 1729 ja lääninrovasti hänestä tuli 1730. Forsskåhl siirtyi Ruotsiin Tegelsmoran kirkkoherraksi 1740, mutta tuli uudestaan Tukholman suomalaisen seurakunnan kirkkoherraksi 1748. Maria Magdalenan seurakunnan kirkkoherrana Tukholmassa hän toimi vuodesta 1750. Fårsskohl oli valtiopäivämies 1734, 1740–1741, 1751–1752 ja 1755–1756.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Forsskåhl. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 1.12.2019) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset papit Luokka:Ruotsin säätyvaltiopäivien valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1691 syntyneet Luokka:Vuonna 1762 kuolleet
Karttakääpä

Karttakääpä (Antrodia mappa) on Suomessa uhanalainen kääpälaji, jota tavataan myös muualla Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Se elää kuorettomilla ja kelottuneilla, keppimäisen ohuilla oksilla ja rungoilla, käävän isäntäpuita ovat haapa ja pajuista ainakin raita. Karttakäävän aiheuttama ruskolaho on hitaasti kehittyvää ja kuutiomaisesti lohkeavaa. Itiöemä voi elää vuoden tai pari. Tyypiltään se on resupinaattinen ja kokonaispaksuudeltaan 0,5–2 mm, harvoin saattaa kehittyä vain millimetrin alustasta ulkoneva lakki. Tuoreena itiöemä on juustomainen, kuivuessaan se kutistuu ja saattaa halkeilla railoittain muttei muutu kovaksi. Pillipinta on kermavalkea ja sen väri muuttuu kuivuessa vain vähän. Kulmikkaiden pillien sisäpinnat ovat pihkanruskeat ja pillejä on 2–4 millimetrillä. Pillien mataluus saa karttakäävän näyttämään kennomaiselta. Pohjamalto on valkoinen ja varsinainen malto saattaa jopa puuttua. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Karttakääpä (Antrodia mappa) *Karttakääpä. SYKEn lajiesittelyt. www.ymparisto.fi/Lajit. Päivitetty 4.12.2014. Luokka:Rivikäävät Luokka:Ruskolahosienet
Ali Akbar Khan

Ali Akbar Khan (14. huhtikuuta 1922 Shibpur – 18. kesäkuuta 2009 San Anselmo) oli intialainen sarodinsoittaja ja säveltäjä. Hän teki aktiivisesti perinteistä intialaismusiikkia tunnetuksi länsimaiselle yleisölle.Ali Akbar Khan Britannica Khan sai opetusta isältään Allauddin Khanilta, aloitti esiintymisen 13-vuotiaana ja soitti jo pian Jodhpurin maharajan hovissa. Hän toimi hovimuusikkona seitsemän vuoden ajan, maharajan kuolemaan saakka. Vuonna 1955 viulisti Jehudi Menuhin kutsui Khanin New Yorkiin. Tämän jälkeen Khan esiintyi ja levytti usein länsimaissa, monesti lankonsa Ravi Shankarin kanssa. Säveltäjänä Khan tuli tunnetuksi omista ragoistaan sekä elokuvamusiikistaan muiden muassa elokuviin Devi (Satyajit Ray, 1960) ja The Householder (Ismail Merchant/James Ivory, 1963). Hänen albumiensa joukossa ovat The Forty-Minute Raga (1968) ja Journey (1990). Khan perusti musiikkikoulut Kalkuttaan (1956), Kalifornian San Rafaeliin (1967) ja Sveitsin Baseliin (1985). Hän sai vuonna 1989 Padma VibhushaninAli Akbar Khan, Sarod Virtuoso, Dies at 87 The New York Times ja vuonna 1991 MacArthur Foundationin stipendin. Khanila oli vaimo Mary sekä seitsemän poikaa (kuten muusikko Aashish Khan) ja neljä tytärtä. == Lähteet == Luokka:Intialaiset muusikot Luokka:Sarodinsoittajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Mesipillikääpä

Mesipillikääpä (Antrodia mellita) on Suomessa hyvin harvinainen ja vanhoissa metsissä viihtyvä kääpälaji. Sitä on löydetty paikoin runsaasti Etelä-Virosta ja Venäjän Karjalasta. Mesipillikäävän tavallisin isäntäpuu on kosteassa ympäristössä maassa jo pidempään maannut haapa, harvoin raita, koivu tai tuomi (tavattu kerran myös kuuselta). Mesipillikäävän ruskolaho on pehmeää. Punaisen kirjan verkkopalvelu Yhden tai muutaman vuoden elävä itiöemä on alustanmyötäinen tai voi muodostaa portaittaisia, nykerömäisiä pseudopileuksia. Tuoreena itiöemä on tanakka ja nahkea, kuivuessaan rapea. Parhaimpia tuntomerkkejä on itiöemän tyviosan nopea rappeutuminen likaisen vetiseksi ja kuultavaksi. Mesipillikäävän väritys vaihtelee vaaleissa hunajan, mehiläisvahan ja (erityisesti kolhiintuneissa kohdissa) pihkan sävyissä, reunus on pillipintaa vaaleampi. Väri on hyvä tuntomerkki verrattaessa samantapaisiin mutta kuultamattoman valkoisiin väljäpillikääpään ja tanakkakääpään. Isoja, väljiä pillejä on 9-13 senttimetrillä ja ne ovat muodoltaan kulmikkaita, joskus sokkeloisia. Mesipillikääpä tuoksuu heikosti makealle. Vertaa myös kittikääpään, joka on ohuempi ja pienempipillisempi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Mesipillikääpä (Antrodia mellita) *Mesipillikääpä. SYKEn lajiesittelyt. www.ymparisto.fi/Lajit. Päivitetty 20.11.2015. Luokka:Käävät Luokka:Ruskolahosienet
Radko Dimitriev

Radko Dimitriev (24. syyskuuta 1859 Gradets – 18. lokakuuta 1918 Pjatigorsk) oli bulgarialainen kotimaansa ja sittemmin Venäjän armeijassa palvellut kenraali. Dimitriev otti osaa esimerkiksi Venäjän–Turkin sotaan, Serbian–Bulgarian sotaan, molempiin Balkanin sotiin ja Venäjän armeijan palveluksessa ensimmäiseen maailmansotaan. Lopulta hän jäi bolševikkien teloituttamaksi. ==Elämäkerta== thumb|vasen|Dimitrievin muistomerkki Slivnitsassa. Radko Dimitriev syntyi Gradetsissa 24. syyskuuta 1859. Jo nuorena Dimitriev toimi turkkilaisten vastaisissa piireissä ja hän osallistui taisteluihin heitä vastaan Venäjän–Turkin sodassa 1877–1878. Sodan jälkeen hän opiskeli kadettikoulussa Sofiassa jatkaen opintojaan Nikolain yleisesikunta- akatemiassa Venäjän Pietarissa. Opintojensa jälkeen hän taisteli Serbian–Bulgarian sodan taisteluissa vuonna 1885 kunnostautuen erityisesti Slivitsan taistelussa. Bulgarian tuolloinen ruhtinas Aleksanteri I kääntyi Venäjää vastaan Serbian vastaisen sodan jälkeen. Dimitriev oli itse russofiili ja panslavisti, jolle ruhtinaan uusi ulkopoliittinen suuntaus ei käynyt. Dimitriev sekaantui Aleksanterin vastaiseen murhayritykseen elokuussa 1887, jonka epäonnistuttua hän pakeni Romaniaan. Romaniassa Dimitriev kaavaili vallankaappausta Bulgariassa muiden bulgarialaisten upseerien kanssa ja liittyi lopulta Venäjän Kaukasuksen armeijaan. Venäjän ja Bulgarian välit paranivat ajan myötä ja Dimitriev palasi kotimaahansa liittyen Bulgarian armeijaan vuonna 1898. Dimitriev sai tukea Venäjältä, jonka avulla hän sai aseman Bulgarian armeijan esikuntapäällikkönä. Bulgarialaiset saivat merkittäviä voittoja turkkilaisista ensimmäisen Balkanin sodan aikana 1912–1913 Dimitrievin alaisuudessa. Sotaonni ei kuitenkaan ollut yhtä hyvä toisen Balkanin sodan sytyttyä Bulgarian, sekä kreikan, Romanian ja Serbian välillä Bulgarian lopulta hävitessä sodan. Toisen Balkanin sodan tappion jälkeen Dimitrievistä tuli Bulgarian Venäjän lähettiläs. Hän oli myös Bulgarian tsaariksi nousseen Ferninandin saksalaismyönteisen politiikan vastustaja. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Dimitriev liittyi Venäjän armeijaan. Hän johti venäläistä 3. armeijaa lopulta epäonnistuneen Gorlicen–Tarnówin offensiivin aikana vuosina 1914–1915. Dimitrievin alaiset venäläisjuokot joutuivat vetäytymään hyökkäyksensä jälkeen, mutta kaoottiselta paolta vältyttiin. Jonkin aikaa myöhemmin Bulgaria liittyi maailmansotaan keskusvaltojen puolella, jolloin Dimitriev syrjäytettiin 3. armeijan johdosta. Venäjän helmikuun vallankumouksen alkaessa Dimitriev johti 11. armeijaa Baltiassa. Vallankumouksellista liikehdintää oli myös Dimitrievin johtamien joukkojen parissa, mutta Dimitriev sai tehtyä heidän johtonsa kanssa sopimuksen, joka teki mahdolliseksi vastarinnan jatkamisen saksalaisia vastaan. Lopulta Dimitriev jäi kuitenkin Venäjän bolševikkien pidättämäksi ja hänet teloitettiin vain hieman myöhemmin Pjatigorskissa 18. lokakuuta 1918. ==Lähteet== Luokka:Bulgarialaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1859 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
R. M. Ballantyne

Robert Michael Ballantyne (24. huhtikuuta 1825 Edinburgh, Skotlanti – 8. helmikuuta 1894 Rooma, Italia) oli skotlantilainen kirjailija, joka muistetaan erityisesti nuorten seikkailukirjoistaan kuten Korallisaari (1858). Ballantynen kirjat perustuivat hänen omiin kokemuksiinsa Hudson’s Bay Companyn palveluksessa ja muilla matkoillaan. Ballantynen kirjojen sankarit luottavat itseensä ja ovat moraalisesti suoraselkäisiä. ==Suomeksi käännettyjä Ballantynen teoksia== * Korallisaari (The Coral Island, 1858) * Crusoe-koira (The Dog Crusoe and His Master, 1860) * Gorillanmetsästäjät (The Gorilla Hunters, 1861) * Pikku Ailin matka maailman merillä (The Red Eric, 1861) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Vuonna 1825 syntyneet Luokka:Vuonna 1894 kuolleet Luokka:Skotlantilaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Nina O’Brien

Nina O’Brien (s. 29. marraskuuta 1997) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä. Alppihiihdon maailmancupissa O’Brien kilpaili ensimmäisen kerran Killingtonin suurpujottelussa marraskuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Killingtonin pujottelussa marraskuussa 2018 oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Semmeringin pujottelussa joulukuussa 2020. Hän sijoittui yhdeksänneksi myös Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2021. O’Brien osallistui Åren MM-kilpailuihin 2019 sijoittuen suurpujottelussa 28:nneksi ja pujottelussa 34:nneksi. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli suurpujottelussa ja parisuurpujottelussa kymmenes sekä joukkuekilpailussa kuudes. Pujottelussa hän keskeytti toisella kierroksella. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä oli parisuurpujottelussa yhdeksäs ja suurpujottelussa yhdestoista. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset alppihiihtäjät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1997 syntyneet
Lentopallon miesten supersarjan kausi 1999–2000

Lentopallon miesten supersarjan kausi 1999–2000 oli kausi, jolloin Supersarja oli vimeistä edellistä kertaa suomalaisen lentopalloilun toiseksi korkein sarjataso. ==Runkosarja== Joukkue O V H Jaksot P Vihdin Lentopallo 20 18 2 37-12 36 Korson Veto 20 17 3 35-9 34 Perungan Pojat 20 14 6 31-17 28 Virtain Veikot 20 11 9 28-23 22 Kannuksen Ura 20 10 10 25-23 20 Tornion Lentis -88 20 9 11 22-24 18 Salpis Hollola 20 9 11 23-25 18 Rocks Helsinki 20 9 11 21-26 18 Lauttakylän Pyry 20 7 13 17-27 14 Kempeleen Pyrintö 20 4 16 11-34 8 Pyhäselän Urheilijat 20 2 18 7-37 4 Karsinnan jälkeen Pyhäselän Urheilijat säilyi ja Kempeleen Pyrintö putosi. ==Liigakarsinta== Vihdin Lentopallo voitti pudotuspelien loppuottelussa Korson Vedon otteluvoitoin 2-0 ja sai nousuoikeuden Liigaan. Sen tilalla nousupaikan käytti kuitenkin helsinkiläinen Rocks. Korson Veto sai nousumahdollisuuden karsinnan kautta. Korson Veto – Tampereen Isku-Volley 7\. huhtikuuta KoVe Isku 0–2 21-19 , 19-21 , 5-7 ; 16-21 , 20-22 9\. huhtikuuta Isku KoVe 2–0 21-16 , 21-16 ; 21-16 , 21-9 Isku säilyi liigassa otteluvoitoin 2–0 == Supersarjan karsinta == Kempeleen Pyrintö – Pyhäselän Urheilijat 4\. maaliskuuta KemPy PyU 0–2 19-21 , 13-21 ; 15-21 , 19-21 5\. maaliskuuta PyU KemPy 2–0 28-26 , 21-16 ; 26-28 , 21-13 , 7-5 PyU säilyi Supersarjassa otteluvoitoin 2–0 ==Lähteet== * Sanomalehti Karjalainen - maalis-huhtikuun numerot 2000 ==Aiheesta muualla== * PyU-Lentopallo 1999-2000 Luokka:Vuoden 2000 lentopallo Luokka:Vuoden 1999 lentopallo Luokka:Lentopallon Supersarjan kaudet
Franziska Gritsch

Franziska Gritsch (s. 15. maaliskuuta 1997) on itävaltalainen alppihiihtäjä. Nuorten MM-kilpailuissa Åressa 2017 Gritsch sijoittui supersuurpujottelussa toiseksi ja alppiyhdistetyssä kolmanneksi. Vuonna 2018 Davosissa hän oli pujottelussa ja supersuurpujottelussa toinen ja alppiyhdistetyssä kolmas. Hän osallistui Åren MM-kilpailuihin 2019 sijoittuen alppiyhdistetyssä kahdeksanneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli pujottelussa ja alppiyhdistetyssä yhdestoista. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui alppiyhdistetyssä viidenneksi, parisuurpujottelussa seitsemänneksi, suurpujottelussa 12:nneksi ja pujottelussa 13:nneksi. Alppihiihdon maailmancupissa Gritsch kilpaili ensimmäisen kerran Lienzin pujottelussa joulukuussa 2017. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Sankt Moritzin paripujottelussa joulukuussa 2018 oltuaan 13:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2019. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Sankt Moritzin paripujottelussa joulukuussa 2019. Hän sijoittui samalla kaudella toiseksi Crans-Montanan alppiyhdistetyssä. Yhdistetyn cupissa hän oli toinen. Kaudella 2022–2023 hän sijoittui kolmanneksi Kvitfjellin supersuurpujottelussa. Gritsch joutui joulukuussa 2023 jäämään maajoukkueryhmän ulkopuolelle, koska hän oli seurustelusuhteessa maajoukkueessa valmentaneen Florian Stenggin kanssa. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset alppihiihtäjät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1997 syntyneet