Mark Robson

Mark Robson (4. joulukuuta 1913 Montréal, Québec, Kanada – 20. kesäkuuta 1978 Lontoo, Englanti, Iso-Britannia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja leikkaja. == Ura == Robson aloitti uransa elokuva-alalla 20th Century Foxin lavasteosastolla ja siirtyi sieltä RKO:lle, jossa hän lopulta päätyi leikkaajaksi. Hän leikkasi Robert Wise kanssa Orson Wellesin elokuvat Citizen Kane ja Mahtavat Ambersonit. 1942 hän ja Wise päätyivät RKO:n vasta perustettuun B-luokan kauhuelokuvien tuotantoyksikköön, jota johti Val Lewton. Robson leikkasi Lewtonin kauhuelokuvan klassikot Kissaihmiset, Yö voodoo- saarella ja Leopardimies. Eder Kun Lewtonin vakio-ohjaaja Jacques Tourneur sai muita tehtäviä RKO:lla, Lewton antoi ohjaustyöt Robsonille ja Wiselle. Robsonin ensimmäinen ohjaus oli Seitsemäs uhri 1943. Hän ohjasi Lewtonille vielä neljä elokuvaa: Aavelaiva (1943), Kotirintaman ongelmanuoret (1944) sekä Boris Karloffin elokuvat Tuhoon tuomittu saari (1945) ja Bedlam – kauhujen talo (1946). Hän lähti RKO:lta 1948 ja ryhtyi ohjaamaan elokuvia Stanley Kramerille.Eder Nyrkkeilysankari (1949) oli Kirk Douglasin tähdittämä film noir -elokuva, joka sai peräti kuusi Oscar-ehdokkuutta, joista voitti yhden. Hupsu sydämeni (1949) sai kaksi Oscar-ehdokkuutta. Kaksi Oscar-ehdokkuutta sai myös Kirkas voitto (1951), Haluan sinut! (1951) saatua "vain" yhden. Etelämeren paratiisi (1953) esitteli Gary Cooperin James Michenerin menestysromaanin Morganina. Vuonna 1955 Toko-Rin sillat on yksi Robsonin uran suurimmista hiteistä, jonka pääosissa nähtiin William Holden ja Grace Kelly. Elokuva voitti yhden Oscarin ja sai lisäksi vielä yhden ehdokkuuden. Oscar- ehdokkuus parhaasta miessivuosasta tuli Arthur Kennedylle elokuvasta Murhaajako?. Vuonna 1956 valmistunut Mitä kovemmin he kaatuvat oli Humphrey Bogartin ja Rod Steigerin tähdittämä film noir -klassikko, joka sai Oscar- ehdokkuuden parhaasta mustavalkoelokuvan kuvauksesta. Se jäi Bogartin viimeiseksi elokuvaksi. Peyton Place – vihan tyyssija (1957) oli suosittu romanttinen draama, joka sai yhdeksän Oscar-ehdokkuutta, muun muassa Robsonille parhaan ohjauksen ehdokkuus. Kuudennen onnen majatalo (1958) oli Ingrid Bergmanin tähdittämä elämäkertaelokuva, joka toi Robsonille toisen ja viimeisen Oscar-ehdokkuuden parhaasta ohjauksesta. Paul Newman ja Ina Balin olivat pääosassa vuonna 1960 valmistuneessa Rahalla ei rakkautta -draamassa. Newman näytteli myös Takaa-ajettuna elokuvassa vuonna 1963. Kuoleman juna (1965) pääosassaan Frank Sinatra sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta efektisuunnittelusta. Nukkelaakso on vähän arvostettu hittielokuva vuodelta 1967, joka tuotti maailmanlaajuisesti peräti 50 miljoonaa dollaria. Elokuva sai myös yhden Oscar-ehdokkuuden. Maanjäristys (1974) jäi Robsonin uran suurimmaksi taloudelliseksi menestykseksi ja viimeiseksi suurelokuvaksi. Los Angelesiin iskevää voimakasta maanjäristystä kuvannut klassikko oli aikaansa edellä erikoistehosteiden osalta, ja saikin neljä Oscar-ehdokkuutta, joista voitti yhden. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti lähes 80 miljoonaa dollaria. Atlantin pikajuna jäi Robsonin viimeiseksi ohjaustyöksi. Sen ensi-ilta oli vasta ohjaajan kuoleman jälkeen vuonna 1979, koska Robson ei ehtinyt viimeistelemään sitä. Myös näyttelijä Robert Shaw kuoli tuotannon ollessa kesken. == Filmografia == === Leikkaajana (valikoima) === *1941: Citizen Kane *1942: Mahtavat Ambersonit *1942: Kissaihmiset *1943: Yö voodoo-saarella *1943: Leopardimies === Ohjaajana === Vuosi Alkuperäinen nimi Suomenkielinen nimi 1943 The Seventh Victim Seitsemäs uhri 1943 The Ghost Ship Aavelaiva 1944 Youth Runs Wild Kotirintaman ongelmanuoret 1945 Isle of the Dead Tuhoon tuomittu saari 1946 Bedlam Bedlam – kauhujen talo 1949 My Foolish Heart Hupsu sydämeni 1949 Home of the Brave He olivat sankareita 1949 Roughshod 1949 Champion Nyrkkeilysankari 1950 Edge of Doom Tuomion miekka 1951 I Want You Haluan sinut 1951 Bright Victory Kirkas voitto 1953 Return to Paradise Etelämeren paratiisi 1954 Phffft! Rakkaani, antaudun! 1954 Hell Below Zero Afrikasta etelään 1955 Trial 1955 A Prize of Gold Kultaa Berliinissä 1955 The Bridges at Toko-Ri Toko-Rin sillat 1956 The Harder They Fall Mitä kovemmin he kaatuvat 1957 Peyton Place Peyton Place – vihan tyyssija 1957 The Little Hut Kolmas pyörä 1958 The Inn of the Sixth Happiness Kuudennen onnen majatalo 1960 From the Terrace Rahalla ei rakkautta 1963 The Prize Takaa-ajettuna 1963 Nine Hours to Rama 9 tuntia ikuisuuteen 1965 Von Ryan's Express Kuolemanjuna 1966 Lost Command Vihreät paholaiset 1967 Valley of the Dolls Nukkelaakso 1969 Daddy's Gone A-Hunting Vihreä kantolaukku 1971 Happy Birthday, Wanda June 1972 Limbo Kahlehdittu eiliseen 1974 Earthquake Maanjäristys 1979 Avalanche Express Atlantin pikajuna == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet