EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Phoenice prima

Phoenice prima (Phoenice I, ), myös Phoenice maritima/paralia/paralios () ja Phoenicia (), oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Syyriassa nykyisten Libanonin ja Syyrian valtioiden alueella. Teoksen verkkoversio (Perseus) == Maantiede == Phoenice priman provinssi sijaitsi Syyrian luoteisosan rannikolla pääasiassa nykyisen Libanonin alueella, ja käsitti näin sille nimensä antaneen historiallisen Foinikian ydinosan. Siihen kuului aiemman Syria Phoenicen provinssin länsiosa eli rannikkoalue. Provinssin pohjoispuolella sijaitsi Syria priman provinssi, koillispuolella Syria secundan eli Syria salutariksen provinssi, itäpuolella Phoenice secundan eli Phoenice Libanensiksen provinssi ja eteläpuolella Palaestina priman ja Palaestina secundan provinssit. Provinssin hallinnollinen keskus oli Tyros. === Kaupunkeja === Phoenice priman roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri): * Berytos (Berytus) eli Laodikeia (Laodicea) * Caesarea Philippi eli Caesarea Paneas * Ptolemais * Sidon * Tripolis * Tyros == Historia == Phoenice priman alue oli aiemmin ensin osa Syrian provinssia ja sitten Syria Phoenicen provinssia. Phoenice priman provinssi perustettiin 300-luvun jälkimmäisellä puoliskolla, kun Syria Phoenice jaettiin kahdeksi provinssiksi, joista toinen oli Phoenice secunda. Jako oli voimassa viimeistään Theodosius II:n aikoihin. Provinssi kuului Oriensin prefektuuriin ja Oriensin diokeesiin. Rooman jaon jälkeen se oli osa Itä-Roomaa. Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == Luokka:Libanonin historia Luokka:Rooman provinssit Luokka:Syyria (alue)
Phoenice secunda

Phoenice secunda (Phoenice II, ), myös Phoenice Libanensis () tai Augusta Libanensis (), oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Syyriassa ja käsitti alueen nykyisen Syyrian valtion eteläosassa. Teoksen verkkoversio (Perseus) == Maantiede == Phoenice secundan provinssi käsitti alueen historiallisen Syyrian kaakkoisosassa nykyisen Syyrian valtion eteläosassa. Siihen kuului aiemman Syria Phoenicen provinssin itäosa eli sisämaan puoleinen osa, ja se ulottui lännestä Libanoninvuorilta itään pitkälle Syyrian aavikolle. Provinssin länsipuolella sijaitsi Phoenice priman eli Phoenician provinssi, pohjoispuolella Syria Coelen provinssi, eteläpuolella Arabian provinssi ja luoteispuolella Palaestina secundan provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Emesa. === Kaupunkeja === Phoenice secundan roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri): * Damaskos (Damascus) * Emesa * Heliopolis * Laodikeia (Laodicea) * Palmyra == Historia == Phoenice secundan alue oli aiemmin ensin osa Syrian provinssia ja sitten Syria Phoenicen provinssia. Phoenice secundan provinssi perustettiin 300-luvun jälkimmäisellä puoliskolla, kun Syria Phoenice jaettiin kahdeksi provinssiksi, joista toinen oli Phoenice prima. Jako oli voimassa viimeistään Theodosius II:n aikoihin. Provinssi kuului Oriensin prefektuuriin ja Oriensin diokeesiin. Rooman jaon jälkeen se oli osa Itä-Roomaa. Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == Luokka:Rooman provinssit Luokka:Syyria (alue)
Syria Coele

Syria Coele () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Syyriassa nykyisten Syyrian ja Turkin valtioiden alueella. Teoksen verkkoversio (Perseus) == Maantiede == Syria Coelen provinssi käsitti antiikin aikaisen Syyrian pohjoisosan. Se sai nimensä hellenistisen kauden Koile-Syyriasta, vaikkakaan niiden alueet eivät vastanneet toisiaan kuin joiltakin osin. Nykyisistä valtioista provinssiin kuului alue Turkin kaakkoisosassa sekä Syyrian pohjoisosa mukaan lukien sen rannikko. Provinssin länsipuolella sijaitsi Cilician provinssi, pohjoispuolella Cappadocian provinssi, itäpuolella Osroenen provinssi ja eteläpuolella Syria Phoenicen provinssi. Syria Coelen hallinnollinen keskus oli Antiokia. === Kaupunkeja === Syria Coelen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri): * Aleksandreia Katisson (Alexandria ad Issum) * Anasartha * Antiokia (Antiochia) * Apameia (Apamea) * Arethusa * Balanea eli Claudia Leucas * Barkusos (Barcusus) * Beroia (Beroea) * Dolikhe (Doliche) * Epifaneia (Epiphania) * Europos * Gabala * Gabula * Germanikeia (Germanicea) * Gindaros (Gindarus) * Hierapolis * Issos (Issus) * Khalkis (Chalcis ad Belum) * Kyrrhos (Cyrrus) * Laodikeia (Laodicea ad Mare) * Larissa * Mariamme * Myriandros (Myriandrus) * Paltos (Paltus) * Rafaneia (Raphanea) * Rhosos (Rhosus) * Salamias * Samosata * Seleukeia eli Seleukobelos (Seleucobelus) * Seleukeia Pieria (Seleucia Pieria) == Historia == Syria Coelen alue oli aiemmin osa Syrian provinssia. Syria Coelen provinssi perustettiin keisari Septimius Severuksen aikana vuonna 194, jolloin Syrian provinssi jaettiin kahteen osaan, joista toinen oli pohjoisosan käsittänyt Syria Coele ja toinen eteläosan käsittänyt Syria Phoenice. Syria Coeleen asetettiin tuolloin kaksi legioonaa. Vuodesta 293 provinssi kuului Oriensin diokeesiin. 300-luvulla se oli osa Oriensin prefektuuria. Provinssi lakkautettiin Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 tienoilla tai viimeistään vuoteen 400 mennessä, jolloin se oli jaettu kolmeen provinssiin. Nämä olivat Syria prima, Syria secunda (Syria salutaris) ja Euphratensis (Augusta Euphratensis). Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == Luokka:Rooman provinssit Luokka:Syyria (alue)
Syria Palaestina

Syria Palaestina () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Palestiinassa pääosin nykyisten Israelin ja Palestiinan valtioiden alueella. == Maantiede == Syria Palaestinan provinssi sijaitsi Palestiinassa ja käsitti ennen kaikkea Juudean ja Galilean alueen. Siihen kuului myös Foinikian eteläosaa. Provinssin alue vastasi suurin piirtein nykyisen Israelin pohjoisosaa sekä Palestiinan valtion aluetta. Siihen kuului myös jonkin verran Siinain aluetta nykyisen Egyptin puolelta sekä nykyisten Jordanian ja Syyrian aluetta Jordanjoen itäpuolelta. Syria Palaestinan pohjoispuolella sijaitsi Syria Phoenicen provinssi, koillispuolella Syria Coelen provinssi ja itä- ja eteläpuolella Arabian provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Caesarea Maritima. === Kaupunkeja === Syria Palaestinan roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri): * Abila * Aelia Capitolina eli Jerusalem (Hierosolyma) * Anthedon * Antipatris * Apollonia * Azotos (Azotus) * Askalon (Ascalon) * Betomolakhon (Betomolachon) * Caesarea Maritima * Caesarea Philippi * Dora * Elusa * Emmaus Nikopolis (Emmaus Nicopolis) * Filotera (Philotera) * Flavia Neapolis * Gadara * Gaza * Hippos (Hippus, Hippum) * Iamneia (Jamnia) * Iamneia Paralios (Jamnia Paralius) * Ioppe (Joppe) * Kapernaum (Capernaum) * Lydda * Magdala * Maiuma (Maioma Ascalonitis) * Maiuma (Maioma Gazae) * Mampsis * Marisa * Pella * Rafia (Raphia) * Samaria eli Sebaste * Sepforis eli Diokaisareia (Sepphoris, Diocaesaraea) * Skythopolis (Scythopolis) * Sykomazon * Tiberias == Historia == Syria Palaestinan alue oli aiemmin osa Judaean provinssia. Syria Palaestinan provinssin perusti keisari Hadrianus vuonna 135 Bar Kokhban kapinan murskaamisen jälkeen. Samaan aikaan hän perusti entisen Jerusalemin paikalle Aelia Capitolinan kaupungin. Samalla provinssiin sijoitettiin toinen legioona, Legio VI Ferrata, Galilean alueelle. Toimien tarkoituksena on voinut olla ainakin osittain juutalaisuuden muiston hävittäminen: samalla kun Aelia Capitolina oli tarkoitettu korvaamaan Jerusalem, Syria Palaestina hävitti juutalaisiin viittaavan Judaean nimen provinssien joukosta. Diocletianuksen uudistuksesta noin vuonna 293 lähtien Syria Palaestinan provinssi kuului Oriensin diokeesiin. 300-luvulla se oli osa Oriensin prefektuuria. Jossakin välissä Arabian provinssin eteläosa liitettiin Syria Palaestinaan. Provinssi lakkautettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin, ja se jaettiin kolmeksi provinssiksi, jotka olivat Palaestina prima, Palaestina secunda ja Palaestina salutaris (Palaestina tertia). Jako on tapahtunut vaiheittain, ja esimerkiksi Palaestina salutaris on voinut olla olemassa jo vuonna 358. Viimeistään koko jako on ollut voimassa vuonna 409. Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Palestiina (alue) Luokka:Rooman provinssit Luokka:Syyria (alue)
Compute Express Link

Compute Express Link (CXL) on suorittimen, muistin ja kiihdytinlaitteiden välinen avoimen standardin väyläkytkentä, jota kehittää CXL Consortium. Ratkaisu pyrkii korkeaan kaistanleveyteen ja alhaiseen latenssiin. CXL rakentuu PCI Express -linkin päälle. Käyttökohteita ovat muun muassa älykkäät verkkokortit, grafiikkasuoritinkortit ja tallennusmedialaitteet. CXL Consortium ja Gen-Z Consortium ovat ilmoittaneet yhteistyöstä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.computeexpresslink.org Luokka:Väylät ja liitännät
Syria Phoenice

Syria Phoenice (Phoenice, ; ) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Syyriassa nykyisten Libanonin ja Syyrian valtioiden alueella. Teoksen verkkoversio (Perseus) == Maantiede == Syria Phoenicen provinssi käsitti vanhan Foinikian ydinosat ja suurin piirtein antiikin aikaisen Syyrian alueen eteläosan. Nykyisistä valtioista sen alue käsittää suunnilleen Libanonin sekä Syyrian eteläosan. Lännessä aluetta rajasi Välimeri. Idässä provinssin alue ulottui Palmyraan ja Eufrates-joelle asti. Provinssin pohjoispuolella sijaitsi Syria Coelen provinssi ja eteläpuolella Syria Palaestinan ja Arabian provinssit. Provinssin hallinnollinen keskus saattoi olla Tyros. === Kaupunkeja === Syria Phoenicen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri): * Arados (Aradus) * Arka (Arca) * Berytos (Berytus) eli Laodikeia (Laodicea) * Damaskos (Damascus) * Emesa * Heliopolis * Laodikeia (Laodicea) * Palmyra * Ptolemais * Rafanai (Raphanae) * Sidon * Tripolis * Tyros (Tyrus) == Historia == Syria Phoenicen alue oli aiemmin osa Syrian provinssia. Syria Phoenicen provinssi perustettiin keisari Septimius Severuksen aikana vuonna 194, jolloin Syrian provinssi jaettiin kahteen osaan, joista toinen oli eteläosan käsittänyt Syria Phoenice ja toinen pohjoisosan käsittänyt Syria Coele. Syria Phoeniceen asetettiin tuolloin yksi legioona. Diocletianuksen uudistuksesta noin vuonna 293 lähtien provinssi kuului Oriensin diokeesiin. 300-luvulla se oli osa Oriensin prefektuuria. Provinssi lakkautettiin Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 tienoilla tai viimeistään vuoteen 400 mennessä, jolloin se oli jaettu kahteen provinssiin. Nämä olivat Phoenice prima (Phoenice paralia, Phoenicia) ja Phoenice secunda (Phoenice Libanensis, Augusta Libanensis). Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == Luokka:Rooman provinssit Luokka:Syyria (alue)
Syria prima

Syria prima (Syria I, ) oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Syyriassa nykyisten Syyrian ja Turkin valtioiden alueella. Teoksen verkkoversio (Perseus) == Maantiede == Syria priman provinssi käsitti antiikin aikaisen Syyrian keskisen ja Välimeren rannikon puolisen ydinalueen. Sen pohjoispuolella sijaitsi Cilicia secundan provinssi, koillis- ja itäpuolella Euphratensiksen provinssi, kaakkoispuolella Syria secundan eli Syria salutariksen provinssi ja eteläpuolella Syria Phoenicen provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Antiokia (lat. Antiochia). === Kaupunkeja === Syria priman roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri): * Antiokia (Antiochia) * Beroia (Beroea) * Gabala * Khalkis (Chalcis ad Belum) * Laodikeia (Laodicea ad Mare) * Seleukeia Pieria (Seleucia Pieria) == Historia == Syria priman alue oli aiemmin osa ensin Syrian provinssia ja sitten Syria Coelen provinssia. Syria priman provinssi perustettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin. Viimeistään se oli olemassa noin vuonna 400. Provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Oriensin prefektuuriin ja Oriensin diokeesiin. Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == Luokka:Rooman provinssit Luokka:Syyria (alue)
Syria secunda

Syria secunda (Syria II, ) eli Syria salutaris () oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Syyriassa ja käsitti alueen nykyisen Syyrian valtion keskiosissa. Teoksen verkkoversio (Perseus) == Maantiede == Syria secundan provinssi käsitti alueen antiikin aikaisen Syyrian samoin kuin nykyisen Syyrian valtion keskiosissa. Sen luoteispuolella sijaitsi Syria priman provinssi, pohjoispuolella Euphratensiksen provinssi, eteläpuolella Phoenice secundan eli Phoenice Libanensiksen provinssi ja lounaispuolella Phoenice priman provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Apameia (lat. Apamea). === Kaupunkeja === Syria secundan roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri): * Apameia (Apamea) * Epifaneia (Epiphania) * Rafaneia (Raphanea) == Historia == Syria secundan alue oli aiemmin osa ensin Syrian provinssia ja sitten Syria Coelen provinssia. Syria secundan provinssi perustettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin. Viimeistään se oli olemassa noin vuonna 400. Provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Oriensin prefektuuriin ja Oriensin diokeesiin. Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == Luokka:Rooman provinssit Luokka:Syyria (alue)
Dejan Lazić

Dejan Lazić (s. 1977 Zagreb) on kroatialaissyntyinen, Itävallan kansalaisuuden saanut pianisti ja säveltäjä.Dejan Lazic AllMusic Hän on myöhemmin asettunut Amsterdamiin, Alankomaihin.Dejan Lazić Channel ClassicsDejan Lazic Tampere Filharmonia Lazić syntyi musikaaliseen perheeseen ja varttui Salzburgissa, jossa opiskeli pianon- ja klarinetinsoittoa sekä sävellystä Mozarteumissa. Hän sai oppia muiden muassa Zoltán Kocsisilta ja Imre Rohmannilta, joiden lisäksi Péter Eötvös toimi hänen keskeisenä innoittajanaan.Dejan Lazić Concertgebouworkest Lazić on kiertänyt orkesterien solistina, kamarimuusikkona ja resitalistina Euroopassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Aasiassa sekä Australiassa. Lazić on tehnyt läheistä yhteistyötä sellaisten kapellimestarien kuin Giovanni Antoninin, Iván Fischerin, Andris Nelsonsin, Robert Spanon, John Storgårdsin ja Krzysztof Urbańskin kanssa. Hän on esiintynyt lukuisten aasialaisorkesterien kanssa ja saavuttanut huomattavan seurannan Kaukoidässä. Lazić on tehnyt levytyksiä Channel Classics Recordsille, Sony Classicalille ja Onyx Classicsille. Sergei Rahmaninovin toisesta pianokonsertosta Kirill Petrenkon johtaman Lontoon filharmonisen orkesterin kanssa tekemästään levytyksestä hän sai Echo Klassik -palkinnon. Lazićin omiin sävellyksiin kuuluvat vuonna 2014 kantaesitetty In Istrian Style -pianokonsertto ja huhtikuussa 2017 kantaesitetty sävelruno Mozart and Salieri. Lazić on myös sovittanut Johannes Brahmsin viulukonserton pianokonsertoksi; tämä hänen laatimansa versio sai kantaesityksensä vuonna 2009 ja on sittemmin tullut useasti uudelleen esitetyksi. == Lähteet == Luokka:Kroatialaiset pianistit Luokka:Kroatialaiset säveltäjät Luokka:Itävaltalaiset pianistit Luokka:Itävaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sammonlahden hyvinvointiasema

Sammonlahden hyvinvointiasema on Lappeenrannassa toimiva julkisen palvelun sosiaali- ja terveysasema. Sen palvelut tuottaa Etelä-Karjalan kuntien yhteinen sote-kuntayhtymä (Eksote). Alkuvuonna 2019 viestittiin, että Sammonlahden hyvinvointiasema keskittyy helmikuusta 2019 lähtien asiakkaiden kiireettömään hoitoon. Sammonlahden hyvinvointiasema palvelee normaalisti maanantaista torstaihin kello 8-16 ja perjantaisin (ja pyhien aattona) kello 8-15. Kiireellisestä hoitoa tarvittaessa otetaan yhteys Päivystysapuun (116 117; hätätilanteessa luonnollisesti Yleiseen hätänumeroon 112). Ensiapu- ja päivystyspalvelut tarjoaa ympärivuorokautisesti aukioleva Etelä-Karjalan keskussairaalan päivystys sairaalan K-siivessä (sisäänkäynti ovi 10, Kahilanniementie 2, Lappeenranta). Jo keväällä 2019 havaittiin, että Etelä- Karjalan keskussairaalan päivystysvastaanotto ruuhkaantui, ja vaadittiin kiirevastaanoton palauttamista pikaisesti myös Sammonlahden hyvinvointiasemalle. Sammonlahden hyvinvointiasema on valmistunut vuonna 1986. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Sammonlahden hyvinvointiaseman sijainti (kartta.lappeenranta.fi) Luokka:Lappeenrannan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset Luokka:Etelä-Karjalan sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymä
Pirkko Pitkänen

Pirkko Anneli Pitkänen (s. 31. toukokuuta 1954 Tuusniemi) on suomalainen kasvatustieteilijä ja professori. Pitkänen väitteli tohtoriksi Joensuun yliopistossa vuonna 1996. Hän on työskennellyt Suomen Akatemian vanhempana tutkijana 1998–2001 ja Tampereen yliopiston kasvatustieteen professorina vuodesta 2005 erityisaloinaan koulutuspolitiikka ja monikulttuurisuuskasvatus. ==Viitteet== Luokka:Suomalaiset kasvatustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ballendorf

Ballendorf on kunta Saksan Baden-Württembergin osavaltion Alb-Donau-Kreisin piirikunnassa. Kunnan pinta-ala on 14,21 neliökilometriä, ja kesäkuun 2022 lopussa siellä oli 670 asukasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kunnan verkkosivut Luokka:Alb-Donau-Kreis Luokka:Baden-Württembergin kunnat
Pekka Pitkänen (kuvanveistäjä)

Pekka Sakari Pitkänen (s. 15. maaliskuuta 1950 Jyväskylä) on suomalainen kuvanveistäjä. Pitkänen on opiskellut 1970-luvulla Taideteollisessa oppilaitoksessa ja Suomen Taideakatemian koulussa. Hän on työskennellyt kuvanveiston opettajana Taideteollisessa korkeakoulussa 1979–1984. thumb|upright|Pitkäsen teos Masuunin henki vuodelta 1999 on Keravan Puuvalonaukiolla. Pitkänen on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla vuodesta 1979 alkaen. Hänen teoksiaan on esillä julkisissa tiloissa, muun muassa Eduskuntatalossa. Hän suunnitteli myös Kalevalan 150-vuotisjuhlamitalin. Hänelle on myönnetty Suomen Taideyhdistyksen dukaattipalkinto 1982, ja hän on menestynyt useissa veistoskilpailuissa. Hänelle on myönnetty valtion 5-vuotinen taiteilija-apuraha vuosina 1991, 1996 ja 2002. Pitkäsen varhaista tuotantoa leimasi rosoinen ekspressionismi, mutta hän on sittemmin siirtynyt koruttomiin monumentaalisiin muotoihin. Pekka Pitkäsen toinen puoliso vuodesta 1990 oli kuvanveistäjä Minna Tuominen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Timo Innanen

Timo Innanen (s. 29. toukokuuta 1984) on suomalainen urheilutoimittaja, joka on erikoistunut lajeista jalkapalloon: lisäksi hän on keskittynyt tutkivaan journalismiin. Innanen on työskennellyt vuodesta 2014 lähtien MTV Urheilun Tulosruudun toimittajana. Ennen nykyistä pestiään hän toimi Urheilulehdessä (vuosina 2009–2014). Vuonna 2018 Innanen palkittiin Vuoden urheilutoimittajana. Lisäksi hänelle myönnettiin samana vuonna Koura- erikoispalkinto. Vuonna 2022 marraskuussa Innanen palkittiin Vuoden tennistoimittajana. Lisäksi saman vuoden joulukuussa hän sai Vuoden jalkapallotoimittajan tittelin. Innanen on opiskellut urheilujournalismia Haaga-Helia ammattikorkeakoulussa. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset urheilutoimittajat
Salmijärvi (Vihti)

Salmijärvi on Vihdin kaakkoisosassa läntisellä Uudellamaalla sijaitseva 1,2 neliökilometrin laajuinen matala ja luonnostaan rehevä järvi. Etäisyys Nummelasta on yksitoista kilometriä itäkoilliseen ja Helsingin keskustasta 31 kilometriä luoteeseen. Salmijärvi on Vihdin kahdeksanneksi laajin järvi. == Maantiede == Salmijärven pituus on 2,7 kilometriä ja tilavuus 1,87 miljoonaa kuutiometriä. Järven keskiosan leveys on noin 700 metriä. Järven keskiosassa sijaitsee viiden hehtaarin laajuinen Lammassaari ja länsirannan tuntumassa muutaman aarin laajuinen Sikasaari. Rannoilla on levittäytyy tavanomainen eteläsuomalainen kulttuurimaisema. Lammassaaren eteläpuolella sijaitseva Lautmäen niemi on metsäistä, kuten Lammassaari. Myös länsirannan Kutumäki on metsämaata, sen korkeustaso on noin 100 metriä merenpinnan yläpuolella, eli 50 metriä Salmijärven pinnan yläpuolella.Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 17.3.2021. Salmijärven läheisyydessä on useita järviä ja lampia. Lännessä on Poikkipuoliainen ja Iso-Parikas, pohjoisessa Otalampi ja etelässä muun muassa Lummukas. Salmijärven länsipuolella sijaitsee Salmen ulkoilualue, ja sen itäpuolitse kulkee seututie 120. Salmijärveen virtaa vettä useasta laskuojasta. Järven luoteiskolkasta lähtee Härkälänjoki itään kohti Vantaanjokea. Salmijärvi (21.045.1.007) kuuluu Härkälänjoen valuma-alueeseen (21.045), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vantaanjoen vesistössä (21). Toinen jakovaihe on Lepsämänjoen valuma-alue (21.04). Salmijärvi on Härkälänjoen valuma-alueen laajin vakavesi ja Vantaanjoen vesistön lounaisia vakavesiä.Vantaa (21). Järviwiki. Viitattu 6.3.2021. == Muuta == Salmijärvi on runsasravinteinen, sen ekologinen tila on huono ja kemiallinen tila hyvä. Maa- ja metsätalous sekä haja-asutus kuormittavat järveä. Yleisimmät kalat ovat särki ja hauki. == Lähteet == Luokka:Vihdin järvet Luokka:Vantaanjoen vesistö
Grigori Mirošnitšenko

Grigori Iljitš Mirošnitšenko (, 22. tammikuuta 1904 – 26. huhtikuuta 1985 Azov) oli venäläinen neuvostokirjailija. Grigori Mirošnitšenko syntyi rautatieläisen perheeseen ja osallistui Venäjän sisällissotaan. Hän työskenteli viilaajana ja liittyi komsomoliin ja kommunistiseen puolueeseen. Maksim Gorkin ja Romain Rollandin kiittämä pienoisromaani Nuorten armeija (Junarmija, 1927) teki Mirošnitšenkosta tunnetun tunnetun kirjailijan. Sen sankareita ovat Venäjän sisällissodan nuoret soturit. Mirošnitšenko muutti Leningradiin, valmistui kommunistisesta yliopistosta ja sotilasakatemiasta ja työskenteli kirjakustantamoissa sekä kirjallisuuslehden toimittajana. Hän osallistui talvisotaan ja toiseen maailmansotaan ja keskittyi sen jälkeen historialliseen suurromaaniinsa Azov. Kirjailijana vähäpätöinen Mirošnitšenko toimi vuosina 1936–1938 Leningradin kirjailijajärjestön puolueosaston puheenjohtajana. Han laati poliittisia ilmiantoja, väärensi henkilötietojaan ja osallistui Vera Ketlinskajaan vuonna 1949 kohdistuneeseen vainoon. Mirošnitšenko erotettiin puolueesta vuonna 1964. ==Suomennettu teos== * Nuorten armeija. Petroskoi: Kirja, 1937. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Sirkka Rikka

Sirkka Virginia Rikka (myöh. Vainonen, 4. heinäkuuta 1912 Michigan, Yhdysvallat – 20. tammikuuta 2002 Kankaanpää) oli Neuvostoliitossa kuuluisaksi noussut amerikansuomalaistaustainen laulaja. Sirkka Rikka syntyi amerikansuomalaiseen perheeseen Michiganin osavaltiossa Yhdysvalloissa 1912. Hän työskenteli nuoruudessaan muun muassa tavaratalossa ja vaatemallina. 1930-luvun laman aikaan irtisanottu Rikka muutti suomalaistaustaisen miehensä Aarne Rikan kanssa yleisen muuttoliikkeen houkuttelemana Neuvostoliittoon vuonna 1932. Sirkka Rikka opiskeli lääketiedettä, mutta äänialaltaan koloratuurisopraanon Rikan kyvyt huomattiin ja hänet kiinnitettiin neuvostokarjalaiseen kansanmusiikkiin erikoistuneeseen Kantele-yhtyeeseen. Sirkka Rikka lauloi muun muassa suomenkielisiä, karjalankielisiä, venäjänkielisiä, englanninkielisiä, saksankielisiä ja ranskankielisiä kappaleita. Hänen äänensä taipui myös ooppera-aarioihin. == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset laulajat Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Neuvostoliitonsuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Colapesce

Colapesce (myös Cola Pesce) on eteläitalialainen kansansatu, joka on kirjoitettu muistiin 1100-luvulla. Siitä on kahdeksantoista versiota, joista sisilialainen ja napolilainen ovat tunnetuimmat. Tarina tunnetaan myös muualla Välimeren alueella. Colapescen legendassa on yhtymäkohtia Nikolaos Ihmeidentekijään. == Palermolainen legenda == Messinassa eli kalastajanpoika Nicola (Cola), joka pienestä pitäen oli viihtynyt merellä kaloja, ostereita ja muita meren antimia saalistaen. Colan äitin yritti epätoivoisesti hillitä poikansa kalastusintoa, ja lopulta kyllästyi. Hän kirosi Colan ja sanoi tälle: "Possa diventar pesce!" ("Tulkoon sinusta kala!"). Kirous tehosi. Cola muuttui puolittain kalaksi, ja kansa alkoi kutsua häntä Colapesceksi tai Pescecolaksi. Sisilian kuningas sai kuulla Colapescesta ja hänen kiinnostuksensa heräsi. Kuningas määräsi Colapescen etsimään merenpohjasta arvokkaita esineitä, joita hän sinne viskoi. Colapesce totteli ja nouti esineet tunnollisesti. Mutta kuningas ei tajunnut lopettaa leikkiään ajoissa, vaan meni liian pitkälle. Erään kerran Colapesce ei enää palannut, vaan katosi meren syvyyksiin. Italo Calvinon tarina Colapescesta pohjautuu palermolaiseen versioon. == Muita versioita == Oksitanialainen trubaduuri Raimon Jordan, joka vaikutti suunnilleen vuosina 1178–1195, kertoi kalan tavoin elävästä Nichola de Barista. Englantilaiset Walter Map ja Gervase of Tilbury antoivat taruolennolle nimeksi Nicolaus. Gervasen versiossa Nicolaus on syntyään Apuliasta. Parmassa syntynyt Salimbene de Adam da Parma (1221–1288) kertoi messinalaisesta Nicolasta, joka nouti merenpohjasta kultaisen maljan, jonka kuningas oli sinne heittänyt. Salimbenen versiossa Nicolan äiti mainitaan ensi kerran. Eräässä muunnelmassa Colapesce saa sormuksia etsiessään selville, että Sisilia lepää kolmen pilarin varassa, joista yksi on romahtamaisillaan. Colapesce päättää jäädä kannattelemaan pilaria, ja siten estää Sisilian vajoamisen mereen. Ja siellä Colapesce on edelleen - mutta aina sadan vuoden välein hän nousee merenpinnalle katselemaan rakasta Sisiliaansa. Colapescen napolilainen versio poikkeaa sisilialaisesta, ja siinä on yhteyksiä myöhäispakanalliseen legendaan Neptunuksen pojista, jotka ovat yliluonnollisia kykyjä omaavia sukeltajia. Äitinsä kiroama Colapesce hakee suojaa kookkaiden kalojen vatsoista ja pääsee niistä ulos leikkaamalla vatsat auki. Catanialainen versio keskittyy Etnan tulivuoreen. Sisilian kuningas pyytää nuorukaista (Cola Pesce) ottamaan selville, mitä tulivuoren alle kätkeytyy. Colapesce saa selville, että Sisilian alla palaa liekki, josta Etna saa voimansa. Kuningas vaatii käsinkosketeltavaa todistetta, mutta nuorukainen tähdentää, että hän kuolisi moista hakiessaan. Colapesce sukeltaa puunpalanen mukanaan, ja ainoa joka lopulta nousee pinnalle on kärventynyt puunpala. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Cola Pisci : Leggenda popolare trascritta da Italo Calvino Luokka:Sadut
Colapesce (laulaja)

Colapesce (oik. Lorenzo Urciullo; s. 6. syyskuuta 1983 Solarino, Sisilia) on italialainen laulaja-lauluntekijä. == Ura == Taiteilijanimi Colapesce on otettu keskiaikaisesta sisilialaisesta kansantarusta. Colapesce debytoi solistina vuonna 2010, jolloin ilmestyi EP Colapesce. Kaksi vuotta myöhemmin julkaistiin studioalbumi Un meraviglioso declino. Colapesce yhdistää musiikissaan poppia, fadoa, free jazzia ja elektronista musiikkia. Hänen teksteissään käsitellään muun muassa muuttoliikettä, sosiaalisia ongelmia ja eksistentiaalisia kysymyksiä. Colapesce osallistui Di Martinon kanssa San Remon festivaaleille keväällä 2021. Heidän sävellyksensä "Musica leggerissima" sijoittui neljänneksi 26:sta kilpailukappaleesta. Ennen solistin uraansa Colapesce oli mukana kokoonpanossa Albanopower. == Diskografia == === Studioalbumit === *Un meraviglioso declino (2012) *Egomostro (2015) *Infedele (2017) *I mortali (Dimartinon kanssa) (2020) === EP:t === *Colapesce (2010) *Nove cover (2012) *Compendio Infedele (2018) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *YouTube: Colapesce, Dimartino - Musica leggerissima (Official Video - Sanremo 2021) Luokka:Italialaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Asperg

Asperg on kaupunki Saksan Baden-Württembergin osavaltion Ludwigsburgin piirikunnassa. Kaupungin pinta-ala on 5,80 neliökilometriä, ja kesäkuun 2022 lopussa siellä oli 13 515 asukasta. Kaupungin pormestarina toimii Christian Eiberger. == Historia == Ensimmäinen maininta Aspergista on elsassilaisen Weißenburgin luostarin asiakirjoissa vuodelta 819. Jo tätä ennen alueella on kuitenkin ollut kelttiläistä ja alemannilaista asutusta, ja läheinen 356 metriä korkea Hohenaspergin vuori on toiminut esihistoriallisella ajalla linnavuorena. Alueella sijaitsee kelttiläinen hautakumpu 400-luvulta eKr., ja sieltä löydettyjä esineitä ovat tähän mennessä ainoa Alppien pohjoispuolelta löydetty sfinksi, kelttiläinen nokkakannu ja kultainen juomasarvi. Frankit saapuivat alueelle 500-luvulla jKr. ja työnsivät keltit tieltään kohti etelää. 1300-luvulla Hohenaspergin vuorelle alkoi muodostua Weihenbergin kylä. Vuosisadan lopulla vuorelle oli kehittynyt pieni kaupunki, jonka nimi esiintyy kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1304. Vuonna 1534 kaupunki siirrettiin vuorelta Weihenbergiin, jonka nimeksi tuli nyt Unterasperg. Kaupunki on kokenut historiansa aikana useita tuhoisia sotia, joista ensimmäisiä oli Hohenaspergin linnoituksen piiritys vuonna 1519. Lähes koko kaupunki tuhoutui kolmikymmenvuotisen sodan aikana, kun Hohenaspergia piiritettiin elokuusta 1634 heinäkuun loppuun 1635. Lisäksi kaupunki paloi hieman ennen sodan loppumista. Vuonna 1714 aloitettiin uuden Ludwigsburgin kaupungin rakentaminen, minkä seurauksena Asperg menetti kaupunginoikeutensa. 1800-luvulla paikkakunta alkoi nopeasti kehittyä maaseutuasutuksesta kaupungiksi. Asperg yhdistettiin rautatieverkkoon vuonna 1847 ja sen kaupunginoikeudet palautettiin vuonna 1875. Toisen maailmansodan jälkeen kaupungin väkiluku kasvoi voimakkaasti: kun se vielä sodan päättyessä oli ollut noin 4 700, vuonna 1970 kaupungissa oli jo vajaat 13 000 asukasta. Asperg juhli 1200-vuotista historiaansa vuonna 2019. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kaupungin verkkosivut Luokka:Baden-Württembergin kunnat Luokka:Ludwigsburgin piirikunta Luokka:Saksan kaupungit
Mertsi Lindgren

Mertsi Lindgren on suomalainen muusikko. Hän on Orkestra Suora Lähetys -yhtyeen perustajajäsen.Velipekka Pekkola,Mertsi Lindgrenin mielestä vuoropuhelu valtaväestön ja romanien välillä on muuttunut rakentavammaksi, Yle.fi, uutiset 17.3.2021, viitattu 17.3.2021 Lindgren oli kulttuurisen moninaisuuden läänintaiteilija ajalla 1. kesäkuuta 2016 – 30. toukokuuta 2021. Läänintaiteilijana hänen tehtävänään on romanikulttuurin asiantuntijana edistää kulttuurista monimuotoisuutta muun muassa käynnistämällä ja koordinoimalla yhteistyötä pää- ja vähemmistökulttuurien yhteisissä projekteissa.Mertsi Lindgren, Taiteen edistämiskeskus ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomen romanit
Antonio Di Martino

Antonio Di Martino (s. 1. joulukuuta 1982 Palermo) on italialainen laulaja- lauluntekijä. == Ura == Antonio Di Martino aloitti taiteellisen uransa 1998, jolloin hän perusti yhtyeen Famelika muusikoiden Enrico Orlando (kitara), Giusto Correnti (rummut) ja Pippo Guagliardo (kitara) kanssa Misilmerin kaupungissa Palermon lähellä. Debyyttialbumi Storie poco normali julkaistiin 2002. Vuosina 2003 ja 2004 Famelika esiintyi kiertueilla lämmittely-yhtyeenä. Debyyttialbumi Cara maestra abbiamo perso julkaistiin 2010. Tuolloin Di Martino valitsi yhtyeensä nimeksi Dimartino, ja mukaan liittyi Angelo Trabace (piano). Vuonna 2012 julkaistu albumi Sarebbe bello non lasciarsi mai ma abbandonarsi ogni tanto è utile sai tunnustusta kriitikoilta. Vuonna 2015 julkaistu Un paese ci vuole pohtii italian kielen moniulotteista käsitettä "paese", ja ammentaa Cesare Pavesen romaanista La luna e i falò. Vuonna 2019 julkaistu Afrodite on omistettu Di Martinon esikoistyttärelle. Seuraavana vuonna Di Martino julkaisi levyn I mortali Colapescen kanssa. Di Martino osallistui Colapescen kanssa San Remon festivaaleille keväällä 2021. Heidän sävellyksensä "Musica leggerissima" sijoittui neljänneksi 26:sta kilpailukappaleesta. == Diskografia == === Studioalbumit === *Cara maestra abbiamo perso (2010) *Sarebbe bello non lasciarsi mai, ma abbandonarsi ogni tanto è utile (2012) *Un paese ci vuole (2015) *Un mondo raro (Fabrizio Cammaratan kanssa) (2017) *Afrodite (2019) *I mortali (Colapescen kanssa) (2020) === EP === *Non vengo più mamma (2013) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *YouTube: Colapesce, Dimartino - Musica leggerissima (Official Video - Sanremo 2021) Luokka:Italialaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Savitaipaleen hyvinvointiasema

Savitaipaleen hyvinvointiasema on eteläkarjalaisessa Savitaipaleen kunnassa toimiva julkisen palvelun sosiaali- ja terveysasema. Sen palvelut tuottaa Etelä-Karjalan kuntien yhteinen sote-kuntayhtymä (Eksote). Savitaipaleen hyvinvointiaseman 879 neliömetrin laajuinen, siirtokelpoisista elementeistä koottu uudisrakennus valmistui muutamassa kuukaudessa loppuvuodesta 2020. Se korvasi pois puretun, yli neljäkymmentä vuotta vanhan aiemman, huomattavasti suuremman terveyskeskusrakennuksen. Lisäksi Eksote oli esittänyt vuonna 2019, että Savitaipaleen vuodeosasto siirettisiin Lappeenrantaan keskussairalan A-tornin yhteyteen vuoden 2023 tienoilla. Savitaipaleen hyvinvointiasema palvelee normaalisti maanantaista torstaihin kello 8-16 ja perjantaisin (ja pyhien aattona) kello 8-15. Muulloin ensiapu- ja päivystyspalvelut tarjoaa ympärivuorokautisesti aukioleva Etelä-Karjalan keskussairaalan päivystys sairaalan K-siivessä (sisäänkäynti ovi 10, Kahilanniementie 2, Lappeenranta). Kiireellisestä hoitoa tarvittaessa otetaan iltaisin, öisin ja viikonloppuisin yhteys Päivystysapuun (116 117; hätätilanteessa luonnollisesti Yleiseen hätänumeroon 112). ==Lähteet== Luokka:Savitaipaleen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset Luokka:Etelä-Karjalan sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymä
Orrnäs

Orrnäs on rekisterikylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön pohjoisosassa meren rannalla. Orrnäsin kyläalue on kahdessa osassa. Ydinalue muodostuu Orrnäsin tilan ympäristöstä Ornaistenlahden rannalla ja toinen alue on peltomaata Suomenkulmantien varrella. Skäggbölen kylä jää kyläalueiden väliin. Mosanoja virtaa Orrnäsin läpi laskien Ornaistenlahteen. Orrnäsin tila on kulttuurihistoriallisesti merkittävä kokonaisuus ja tämän lisäksi kylässä on vain muutamia muita taloja ja pari kesämökkiä. Orrnäsin säteri on erotettu Skäggbölen kylästä yksinäistaloksi 1630-luvulla. Orrnäsin säterioikeudet peruutettiin 1695 ja se on muutettu puustelliksi 1711. 1870-luvulla Orrnäsin tilaan liitettiin kaksi tilaa Skäggbölesta. Orrnäsiä on kutsuttu kokonsa puolesta kartanoksi, vaikka se on ollut verovelvollinen. Tilan yhteydessä toimi meijeri vuosina 1910–1929. ==Lähteet== Luokka:Kemiön kylät
Skäggböle

Skäggböle on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön pohjoisassa Suomenkulmantien varrella. Skäggbölen naapurikylät ovat Kuggböle, Orrnäs, Tavastrona ja Berga. Skäggböle on pääasiassa peltoa ja kylän harva asutus sijoittuu Suomenkulmantien varrelle. Kylän historiallinen kylätontti sijaitsee Kukkulamäellä Mosanojan varrella. Tontilla on jäljellä vanhojen rakennusten kivijalkoja. Varhaisin maininta Skäggbölestä on vuodelta 1406. Skäggbölessä on ollut 1500-luvulla viisi taloa, joista kaksi on ollut rälssitiloja. Orrnäs on erotettu Skäggbölestä 1630-luvulla. Skäggbölen rälssimaat on peruutettu kruunulle vuonna 1688. Tuolloin kylässä oli kolme taloa, joista kaksi yhdistettiin Orrnäsiin 1870-luvulla. Viimeisestä kantatalosta Norrgårdista on lohkottu 1900-luvun aikana useampi pientila. ==Lähteet== Luokka:Kemiön kylät
Hildburghausen

Hildburghausen on kaupunki Saksan Thüringenin osavaltion Hildburghausenin piirikunnassa. Kaupungin pinta-ala on 72,9 neliökilometriä, ja vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 11 775 asukasta. Kaupungin pormestarina toimii Tilo Kummer, joka valittiin tehtäväänsä vuonna 2020. == Historia == Hildburghausen mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1234, jolloin se oli pieni maalaiskylä. Kaupunki vahingoittui hirmumyrskyssä vuonna 1572 ja se rakennettiin uudelleen nykyiseen renessanssiasuunsa vuosina 1594–1595. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Hildburghausenin asukkaat joutuivat kärsimään sekä vihollisten ryöstelystä että erilaisista kulkutaudeista. Itse kaupunki kuitenkin säästyi hävitykseltä. Vuonna 1680 perustettiin Saksi-Hildburghausenin herttuakunta, kun Saksi-Gothan herttuan Ernst Hurskaan maat jaettiin hänen seitsemän poikansa kesken. Neljä vuotta myöhemmin herttua Ernst asettui Hildburghauseniin ja rakennutti sinne palatsin ja barokkityylisen puiston. 19. elokuuta 1779 suuri tulipalo tuhosi kolmanneksen kaupungista, mutta se rakennettiin uudelleen. Pikkukaupungin kulttuurielämä saavutti huippunsa viimeisen Hildburghausenin herttuan Fredrikin ja hänen vaimonsa Charlotte von Mecklenburg-Strelitzin aikana. Saksi-Hildburghausenin herttuakunnan aika päättyi vuonna 1826, kun se yhdistyi Saksi-Meiningenin herttuakunnan kanssa ja viimeinen herttua Friedrich muutti Altenburgiin. Toisen maailmansodan lopulla, 7. huhtikuuta 1945 amerikkalaiset joukot valtasivat kaupungin. Sodan jälkeen Hildburghausen jäi lähelle miehitysvyöhykkeiden rajaa, mikä katkaisi sen historialliset yhteydet Frankeniin ja Baijeriin. Yhteys palautui vasta vähän ennen Saksan jälleenyhdistymistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Thüringenin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Sabine Schmitz

Sabine Schmitz () oli saksalainen kilpa-autoilija ja televisio­persoona. == Ura == Hän oli ensimmäinen nainen joka voitti Nürburgringin 24 tunnin ajot vuonna 1996. Kyseisen kilpailun hän voitti uransa aikana kahdesti. Hän voitti vuonna 1998 VLN-sarjan mestaruuden ja Nordschleifen radan mutka T13 on nimetty hänen muistokseen "Sabine-Schmitz-Kurve". Schmitz ajoi ”Ring Taxi” -nimistä kierto­ajelua Nürburgringillä. Schmitz perusti avio­miehensä Klaus Abbelenin kanssa Frikadelli Racing -kilpatallin. Schmitz tuli tunnetuksi muun muassa esiintymisestä Top Gear -televisio-ohjelmassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Saksalaiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Alankomaiden parlamenttivaalit 2021

Alankomaiden parlamenttivaalit 2021 pidettiin 15.–17. maaliskuuta. Vaaleissa valitaan kaikki 150 paikkaa Alankomaiden edustajainhuoneeseen seuraavaksi neljäksi vuodeksi. == Tausta ja vaalijärjestelmä == Rutten hallitus erosi kaksi kuukautta ennen vaaleja. Syynä oli sosiaalietuuksien perusteettomaan takaisinperintään liittyvä skandaali. Takaisinperinnät syöksivät tuhansia lapsiperheitä taloudelliseen ahdinkoon ja aiheuttivat monien parien eroja.. Koronaviruspandemian vuoksi äänestysaikaa pidennettiin alkamaan jo 15. päivä. Tämän lisäksi kaikille yli 70-vuotiaille taattiin mahdollisuus äänestää kirjeitse. Äänioikeus vaaleissa on kaikilla alankomaalaisilla, jotka ovat vaalipäivään mennessä täyttäneet 18. Kaikille äänioikeutetuille lähetetään viimeistään kahta viikkoa ennen vaaleja ilmoitus äänioikeudesta. Myöhemmin äänioikeutetut saavat myös postitse listan kaikista vaalipiirinsä ehdokkaista. Vuoteen 1970 saakka äänestäminen oli pakollista kaikille äänioikeutetuille.. Määräaikaan mennessä ennätykselliset 89 puoluetta oli rekisteröitynyt ehdokaslistoineen. Näistä 26 oli uusia puolueita.. Lain mukaan ehdokkaiden tulee olla äänioikeutettuja ja nämä voivat pyrkiä parlamenttiin niin poliittisten puolueiden listoilta tai itsenäisinä ehdokkaina. Alankomaissa käytetään suhteellista vaalitapaa, jossa paikat jaetaan D’Hondtin menetelmällä. == Kannatuskyselyt == == Tulokset == Puolue Äänet Osuus (%) Paikat VVD 2 279 130 21,9 34 D66 1 565 861 15,0 24 PVV 1 124 482 10,8 17 CDA 990 601 9,5 15 SP 623 371 6,0 9 PvdA 597 192 5,7 9 Groen 537 308 5,2 8 FvD 523 083 5,0 8 PvdD 399 750 3,8 8 CU 351 275 3,4 5 Volt 252 480 2,4 3 JA21 246 620 2,4 3 SGP 215 249 2,1 3 DENK 211 237 2,0 3 50+ 106 702 1,0 1 BBB 104 319 1,0 1 BIJ1 87 238 0,8 1 Hyväksytyt äänet 10 462 677 78,71 Äänioikeutettuja 13 293 186 100 Hylätyt äänet 22 652 0,22 Tyhjät äänet 17 173 0,16 Lähde: Vaalien suurimpana voittajana pidetään D66-puoluetta, joka nousi toiseksi suuremmaksi. Suurimpana puolueena säilyi VVD, ja Rutte on jatkamassa pääministerinä, mikä tekisi hänestä Alankomaiden historian pisimpään virassa olleen pääministerin. Rutte ilmoitti tuloksen selvittyä, ettei aio neuvotella PVV:n tai FvD:n kanssa. Hallitus päädyttiin lopulta muodostamaan VVD:n, D66:n, CDA:n ja CU:n kanssa. Hallitus aloitti toimintansa 10. tammikuuta 2022. == Galleria == Tiedosto:Dutch general elections 2021 ballot.jpg|Vaaleissa käytetty äänestyslipuke Tiedosto:Dutch General Election 2021 - American Hotel Amsterdam 05.jpg|Äänestyspaikka Amsterdamissa Tiedosto:Counting votes.jpg|Ääntenlaskijoita == Lähteet == == Aiheesta muualla == Parlamenttivaalit 2021 Luokka:Vuoden 2021 vaalit
Pentti Kivimäki

Pentti Johannes Kivimäki (s. 18. maaliskuuta 1941 Ilmajoki) on suomalainen pesäpalloilija. Kivimäki voitti Ilmajoen Kisailijoiden joukkueessa Suomen- mestaruuden vuosina 1961 ja 1962. Hän pelasi neljä kertaa Itä–Länsi-ottelussa ja neljä kertaa Liitto–Lehdistö-ottelussa. Kivimäki työskenteli kansa- ja peruskoulunopettajana, muun muassa Ilmajoella Herralan koulun johtajana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The One (televisiosarja)

The One on brittiläinen sci-fi jännityssarja jota esitetään Netflixissä. Sarja perustuu John Marrsin saman nimiseen romaaniin, jonka on sovittanut sarjan käsikirjoitukseksi Howard Overman. The One -sarjassa tiedemiehet ovat havainneet kymmenen vuotta aikaisemmin että jokaisella ihmisellä on rakkausgeeni joka on samanlainen vain yhden ihmisen kanssa. Havaintoa hyödyntämään on kehitetty sovellus jolla voi olla yhteydessä tähän täydelliseen rakkauteen, riippumatta siitä missä tämä asuu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Netflix-alkuperäissarjat Luokka:Brittiläiset scifi-sarjat
Monogatari

Monogatari () tarkoittaa japanilaista legenda- tai kertomuskokoelmaa. Monogatarit olivat suosittuja erityisesti keskiaikana. Varhaisimpia ja kuuluisimpia lajin edustajia ovat noin vuonna 850–950 kirjoitettu Taketori monogatari eli Bambunkerääjän tarina, Ochikubo monogatari ja Utsuho monogatari sekä lajin tunnetuin edustaja Genji monogatari eli Genjin tarina, jonka naispuolinen kirjoittaja käytti salanimeä Murasaki Shikibu. == Lähteet == Luokka:Japanin kirjallisuus
Free.fi

Free-laskutus Oy, joka toimii myös aputoiminimellä FREE.fi - Laskutuspalvelu on suomalainen laskutuspalveluyritys. Se tarjoaa laskutus- ja kirjanpitopalvelua sekä kevytyrittäjille että toiminimiyrittäjille. Palvelulla on noin 20 000 rekisteröitynyttä käyttäjää vuoden 2021 lopussa. Vuonna 2020 yrityksellä oli kymmenen työntekijää. Sen liikevaihto oli 30 miljoonaa euroa ja tappio 36 000 euroa. == Historia == Yrityksen perusti vuonna 2016 yrityksen perustaja ja toimitusjohtaja Joonas Tuompo.Kauppalehti, viitattu 18.03.2021 Vuonna 2020 henkilöstöyritys Barona lähti osasijoittajaksi Free.fi-palveluun kehittämään kevytyrittäjyysmarkkinaa,Barona Group Oy, lehdistötiedote, viitattu 18.03.2021 ja vuonna 2021 Baronasta tuli Free-laskutuksen enemmistöomistaja. Free-laskutus on viiden laskutuspalveluyrityksen muodostaman Uusi työ -yhdistyksen jäsen. Vuonna 2023 yritys jättäytyi pois Uusi Työ Ry:n toiminnasta vedoten yhdistyksen toiminnan rajoittavan yrityksen toimintaa. Samana vuonna HS uutisoi Free.fi:n virheellisesti maksamista palkoista ja verottajan antamasta ohjauksesta yrityksen maksamien verovapaiden kustannusten käsittelyyn. Kauppalehti uutisoi syksyllä 2023 yrityksen joutuneen talousvaikeuksiin virheellisen toiminnan johdosta. == Palvelut == Free-laskutus tarjoaa laskutuspalvelua niin kevytyrittäjille kuin toiminimiyrittäjille. Palvelu kevytyrittäjille on ohjattu henkilöille, jotka haluavat laskuttaa työstään ilman omaa yritystä. Palvelu toiminimiyrittäjille on suunnattu henkilöille, jotka tarvitsevat oman Y-tunnuksen sekä kirjanpidon. Yritys tarjoaa mahdollisuuden oppia yrittäjyydestä FREE Akatemiassa. Yritys myös yhdistää toimeksiantajat sekä itsensätyöllistäjät FREE Talentin avulla.FREE.fi-yrityksen verkkosivut, https://free.fi/, Viitattu 18.03.2021 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset ohjelmistoyritykset
Parikkalan hyvinvointikeskus

Parikkalan hyvinvointikeskus on eteläkarjalaisessa Parikkalan kunnassa toimiva julkisen palvelun sosiaali- ja terveysasema. Rakennuksen omistaa Parikkalan kunta ja siellä tarjottavat palvelut tuottaa Etelä-Karjalan kuntien yhteinen sote-kuntayhtymä (Eksote). Aiempi Parikkalan terveysasema nimettiin loppuvuodesta 2016 Parikkalan hyvinvointikeskukseksi. Nimimuutoksella haluttiin viestiä, että aiemman terveysaseman tiloissa tarjotaan jatkossa myös sosiaalipalveluja. Uutena palveluna aloitti esimerkiksi palveluohjaajan vastaanotto. Lisäksi Eksote on esittänyt sittemmin (2019), että Parikkalan sairaalan vuodeosastokin tunnettu Parikkalan vuodeosasto muuttuisi vuonna 2023 toimintakykykeskukseksi. Parikkalan hyvinvointikeskus palvelee normaalisti maanantaista torstaihin kello 8-16 ja perjantaisin (ja pyhien aattona) kello 8-15. Muulloin ensiapu- ja päivystyspalvelut tarjoaa ympärivuorokautisesti aukioleva Etelä-Karjalan keskussairaalan päivystys sairaalan K-siivessä (sisäänkäynti ovi 10, Kahilanniementie 2, Lappeenranta). Kiireellisestä hoitoa tarvittaessa otetaan iltaisin, öisin ja viikonloppuisin yhteys Päivystysapuun (116 117; hätätilanteessa luonnollisesti Yleiseen hätänumeroon 112). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Parikkalan hyvinvointikeskuksen sijainti (parikkala.karttatiimi.fi) *Parikkalan hyvinvointikeskuksen palvelujen jatkuminen on vielä kysymysmerkki — Huoli palvelujen säilyttämisestä on laittanut asukkaat liikkeelle: ”Onhan se huolestuttavaa, että jopa lääkärit ovat julkisesti tuoneet esille huolen päivystäjien vajeesta” (25.5.2019, tilaajille) (ita-savo.fi) Luokka:Parikkalan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset Luokka:Etelä-Karjalan sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymä
Alamaa (Mikkeli)

Alamaa on Mikkelissä sijaitseva kylä, joka on ollut aiemmin osa Mikkelin maalaiskuntaa. Alamaan kylä sijaitsee Hiirolassa, kaksi kilometriä Pieksämäen valtatien (72) varrelta. Kylä ei muodosta selkeää kyläkokonaisuutta. Alamaalla sijaitsevat Laaja- ja Karvas-nimiset järvet sekä lukuisia muita pienempiä järviä. Ennen vuotta 2001 Alamaa kuului Mikkelin maalaiskuntaan, kunnes se liitettiin Mikkelin kaupunkiin. Alamaan kylä on perinteinen talonpoikaispitäjä, jonka alueella on ollut muun muassa talonpoikien vuokraviljelystä. == Lähteet == * Google maps (Alamaan kylä). === Viitteet === Luokka:Mikkelin kylät
Savonrannan terveysasema

Savonrannan terveysasema on eteläsavolaisen Savonlinnan kaupungin Savonrannan pitäjässä sijaitseva julkisen palvelun terveysasema. Se palvelee normaalisti arkisin kello 8-15.30. Ajanvarauksella saatavat lääkäriajat on tarkoitettu ei- kiireellistä hoitoa ja pitkäaikaissairaiden hoitoa varten. Palvelujen tuottamisesta vastaa Itä-Savon sairaanhoitopiirin kuntayhtymä (Sosteri). Savonrannan terveyskeskukselle valmistui vuonna 1985 tiilinen rakennus (Lamminniementie 3). Syyskuussa 2019 terveysasema siirsi toimintansa samassa pihapiirissä sijaitsevan vanhainkodin tiloihin (Lamminniementie 7). Kiireellisen hoidon tarpeessa Savonrannasta voi hakeutua Savonlinnan keskussairaalan ympärivuorokautisesti palvelevaan yhteispäivystykseen (Keskussairaalantie 6, Savonlinna). ==Lähteet== Luokka:Savonranta Luokka:Savonlinnan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset Luokka:Itä-Savon sairaanhoitopiiri