EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali

Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali voi viitata seuraaviin: == Kreikassa == Kreikassa Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali () voi viitata: * Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali, katedraali Ámfissassa * Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali, katedraali Argostólissa * Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali, katedraali Ateenassa * Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali, katedraali Íliossa * Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali, katedraali Kíssamoksessa * Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali, katedraali Lamíassa * Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali, katedraali Lefkaksella * Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali, katedraali Patraksessa * Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali, katedraali Peristérissä * Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali, katedraali Spártissa * Neitsyt Marian ilmestyksen ja Pyhän Akhillioksen katedraali, katedraali Grevenássa == Katso myös == * Neitsyt Marian ilmestyksen luostari, useita merkityksiä
Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen katedraali (Neápoli)

Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen katedraali () eli Megáli Panagía (Μεγάλη Παναγία, ”Suuri Neitsyt Maria”) on ortodoksinen kirkko Neápolin kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on Kreetan kirkon Pétran ja Cherrónisoksen hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu Neitsyn Marian kuolonuneen nukkumiselle. Katedraali on rakennettu aikaisemman Suuren Neitsyt Marian luostarin (Moní Megális Panagías) paikalle. Luostari oli olemassa viimeistään 1600-luvulla ja tuhoutui 1800-luvulla. Tämän jälkeen osmaniviranomaiset antoivat luvan uuden kirkon rakentamiseen. Niin vuonna 1819 rakennettiin pieni Neitsyt Maria Fermalínan (Panagía Fermalína) kirkko, joka sijaitsee heti katedraalin pohjoispuolella. Katedraalin itsensä rakentaminen alkoi vuonna 1889 ja se valmistui taloudellisten ongelmien vuoksi vasta vuonna 1927. Se vihittiin käyttöön 27. syyskuuta kyseisenä vuonna. Katedraali on itäisen Kreetan suurin kirkko ja hallitsee Neápolin kaupunkikuvaa. Kirkkorakennus on pohjakaavaltaan ristinmuotoinen. Siinä on kupoli ja länsipäässä kaksi tornia. Sisällä kirkossa on puukaiverruksin koristeltu ikonostaasi sekä seinämaalauksia, jotka ovat vuosilta 1962–1965. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ágios Nikólaos Luokka:Kreetan ortodoksiset katedraalit
Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali

Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali voi viitata seuraaviin: == Kreikassa == Kreikassa Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali () voi viitata: * Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali, katedraali Chaniássa Kreetalla * Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali, katedraali Drámassa * Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali, katedraali Livadeiássa * Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali, katedraali Réthymnossa Kreetalla * Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali, katedraali Ródoksen kaupungissa == Katso myös == * Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko, useita kirkkoja
Neljän marttyyrin kirkko

Neljän marttyyrin kirkko () on ortodoksinen kirkko Réthymnon kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Kreetan uusmarttyyreille, jotka olivat Angelis, Manuel, Georgios ja Nikolas. Kreetan uusmarttyyrit teloitettiin Réthymnossa Suuren portin eli Guoran portin lähellä 28. lokakuuta 1824. Nykyisin heitä pidetään kaupungin suojeluspyhinä. Kirkko on rakennettu surmapaikalle, ja sijaitsee nykyisen Neljän marttyyrin aukion (Plateía Tessáron Martýron) laidalla heti Réthymnon vanhankaupungin eteläpuolella. Sen paikalla on ollut aiemmin varhaisempia neljälle marttyyrille omistettuja kirkkoja. Niistä ensimmäisen rakentaminen alkoi vuonna 1905, ja se purettiin vielä keskeneräisenä vuonna 1947. Tämän jälkeen paikalle rakennettiin pienempi kirkko, joka purettiin vuonna 1972. Tämän jälkeen paikalle rakennettiin nykyinen kirkko, joka vihittiin käyttöön 28. joulukuuta 1975. Kirkkorakennus on kolmilaivainen ja varustettu kupolilla. Sen julkisivussa on kaksi tornia. Kirkko on koristeltu sisältä bysanttilaistyylisillä seinä- ja kattomaalauksilla. Alttarin yhteydessä säilytetään marttyyrien pyhäinjäännöksiä. Kirkon alakerroksessa on pyhittäjä Sabbakselle (Ósios Sávvas) omistettu kappeli. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreetan ortodoksiset kirkot Luokka:Réthymno
Pyhän Georgioksen katedraali (Náfplio)

Pyhän Georgioksen katedraali () on ortodoksinen kirkko Náfplion kaupungissa Kreikassa. Se on Kreikan kirkon Argoliin hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu pyhälle suurmarttyyri Georgios Voittajalle (Pyhä Yrjö). Kirkko on rakennettu arviolta 1500-luvun alussa kaupungin ensimmäisen venetsialaisvallan aikana. Turkkilaisten vallattua kaupungin vuonna 1540 se muutettiin moskeijaksi. Rakennus palautettiin kirkoksi vuonna 1686 alkaneella toisella venetsialaiskaudella ja muutettiin moskeijaksi uudelleen toisella osmanikaudella. Kaupungin vapauttamisen vuonna 1822 jälkeen se muutettiin ortodoksiseksi kirkoksi. Kirkossa toimitettiin muun muassa monien Kreikan vapaussodassa kaatuneiden merkkihenkilöiden hautajaiset, mukaan lukien arkkipiispa Germanos (1824) sekä sotapäällikkö Dimítrios Ypsilántis (1832), joka on myös haudattu kirkkoon. Siellä pidettiin myös Ioánnis Kapodístriaksen hautajaiset vuonna 1831. Kirkosta tuli Náfplion katedraali vuonna 1834. Kirkko on muodoltaan kupolilla varustettu basilika. Sen kellotorni ja nartheks lisättiin vuonna 1834. Kirkon seinä- ja kattomaalaukset on tehty läntisellä tyylillä. Viimeistä ehtoollista esittävä maalaus jäljittelee Leonardo da Vincin tunnettua maalausta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan ortodoksiset katedraalit Luokka:Náfplio
Pyhän Georgioksen katedraali

Pyhän Georgioksen katedraali tai Pyhän Yrjön katedraali voi viitata seuraaviin kirkkoihin: == Kreikassa == Kreikassa Pyhän Georgioksen katedraali () voi viitata: * Pyhän Georgioksen katedraali, Gouménissa * Pyhän Georgioksen katedraali, Gýtheio * Pyhän Georgioksen katedraali, Ierápetra, Kreeta * Pyhän Georgioksen katedraali, Moíres, Kreeta * Pyhän Georgioksen katedraali, Náfplio * Pyhän Georgioksen katedraali, Néa Zíchni * Pyhän Georgioksen katedraali, Neápoli * Pyhän Georgioksen katedraali, Sidirókastro == Turkissa == * Pyhän Georgioksen katedraali, Istanbul == Ukrainassa == * Pyhän Yrjön katedraali, Lviv == Katso myös == * Pyhän Yrjön tai Georgioksen kirkko, useita kirkkoja
Gabriel Wilhelm Cadenius

Gabriel Wilhelm (Vilhelm) Cadenius (30. heinäkuuta 1850 Helsinki – 10. lokakuuta 1903 Kotka) oli suomalainen yrittäjä, yritysjohtaja, konsuli ja valtiopäivämies. Cadeniuksen vanhemmat olivat raatimies ja kauppias Karl Wilhelm Cadenius ja Albertina Henriette Bergholm ja puoliso vuodesta 1879 Jenny Wilhelmina Dromberg (k. 1898). Cadenius suoritti ylioppilastutkinnon ja opiskeli hetken yliopistossa, mutta siirtyi liikealalle. Hän toimi ensin pari vuotta konttoristina, mutta perusti sitten huolinta- ja kauppaliike Cadenius & Grahnin, jonka johtajana Kotkassa hän työskenteli. Cadenius oli vuodesta 1896 Kotkan kirjapaino -osakeyhtiön toimitusjohtaja ja toimi myös Etelä-Suomen sukellus -osakeyhtiön johtajana. Hän oli Tanskan varakonsuli ja Ranskan konsuliasiamies Kotkassa. Hän oli myös Kotkan kaupunginvaltuutettu kaksitoista vuotta ja toimi Kotkan kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana. Cadenius oli Kotkan edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1900.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 26.10.2020)Kuollut. Päivälehti, 11.10.1903, s. 2. Gabriel Wilhelm Cadeniuksen kuoleman jälkeen huolinta- ja kauppaliike Cadenius & Grahnia johti hänen poikansa Johan Wilhelm Cadenius (1880-1939).Akatemiasampo (Viitattu 28.12.2024) ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset yritysjohtajat Luokka: Suomalaiset yrittäjät Luokka: Kotkan kaupunginvaltuutetut Luokka: Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka: Vuonna 1850 syntyneet Luokka: Vuonna 1903 kuolleet
Pyhän Theraponin kirkko

Pyhän Theraponin kirkko () on kirkko Mytilínin kaupungissa Lesboksen saarella Kreikassa. Kirkon rakentaminen alkoi 1850-luvulla ja se valmistui vuonna 1935. Sen suunnitteli paikallinen arkkitehti Argýris Adalís, joka oli Ernst Zillerin oppilas ja avustaja tämän rakennusprojekteissa Ateenassa. Kirkko on omistettu Pyhälle Theraponille. Kirkko on saaren suurin. Se on ristinmuotoinen ja siinä on suurikokoinen kupoli. Kirkkorakennus on tyyliltään omalaatuinen, ja sen arkkitehtuuri yhdistelee bysanttilaista tyyliä sekä gotiikkaa, barokkia, rokokoota ja uusklassismia. Kirkossa on Pyhän Theraponin ikoni vuodelta 1651. Puisen ikonostaasin on kaivertanut Dimítrios Kóvalas. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan ortodoksiset kirkot Luokka:Mytilíni
Pyhän Tituksen kirkko

Pyhän Tituksen kirkko voi viitata seuraaviin kirkkoihin: * Pyhän Tituksen kirkko, kirkko Gortynin arkeologisella alueella Kreetan saarella Kreikassa * Pyhän Tituksen kirkko, kirkko Iraklionin kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa
Pyhän Tituksen kirkko (Iraklion)

Pyhän Tituksen kirkko () on ortodoksinen kirkko Iraklionin kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Kreetan ensimmäisenä piispana pidetylle apostoli Titukselle. pienoiskuva|vasen|upright=0.96|Kirkko sisältä. Kirkko sijaitsee Iraklionin vanhassakaupungissa Ágios Títoksen aukion laidalla lähellä venetsialaisaikaista Loggiaa. Paikalla alun perin ollut Pyhälle Titukselle omistettu kirkko oli kolmilaivainen basilika. Se rakennettiin Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella, jolloin saaren keskus siirrettiin Gortynistä Iraklioniin eli tuolloiseen Khandakakseen. Näin kirkko peri Gortynin Pyhän Tituksen kirkon aseman toimien Kreetan kirkollisena keskuksena, ja sinne siirrettiin kyseisestä kirkosta pyhäinjäännöksiä ja muuta esineistöä. Venetsialaisvallan aikana kirkko toimi Kreetan katolisen arkkihiippakunnan katedraalina. Osmanivallan aikana kirkko muutettiin moskeijaksi. Se tuhoutui vuoden 1856 maanjäristyksessä. Tämän jälkeen rakennettiin uusi moskeija eli nykyinen kirkko. Sen arkkitehti oli Athanásios Moúsis, joka suunnitteli myös Pyhän Menaksen katedraalin. Moskeija valmistui käyttöön vuonna 1871. Moskeijan minareetti purettiin Kreikan ja Turkin väestönvaihdon aikaan 1920-luvulla. Rakennus muutettiin kirkoksi vuonna 1925. Kirkkorakennus edustaa eklektistä tyyliä. Se on pohjakaavaltaan suorakulmion muotoinen, ja siinä on nartheks ja neljän pylvään tukema kupoli. Kirkon julkisivu on koristeltu kivikaiverruksin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Iraklion Luokka:Kreetan ortodoksiset kirkot
Hilding Nyström

Olof Hilding Waldemar Nyström (26. marraskuuta 1921 Hanko – 1. kesäkuuta 2018 Hanko)Kuolinilmoitus frontveteranen, pol. lic. Hilding Nyström, Hangötidningen No 25, sivu 7, julkaistu 21.6.2018 oli suomalainen pankkimies ja ruotsin kielellä kirjoittanut muistelmakirjailija.Uppslagsverket Finland : Nyström, Hilding Hilding Nyström valmistui valtiotieteen lisensiaatiksi 1954. Hän oli Ab Pojoviks Klädesfabrikin sosiaalipäällikkönä 1949–1952 ja toimi sitten Pohjoismaiden Yhdyspankin palveluksessa osasto-, arkisto- ja museopäällikkönä 1952–1986. Nyström on julkaissut päiväkirjoihinsa perustuvia muistelmateoksia jatkosodan vuosilta JR 61:ssä sekä muistelmia työstään pankkimaailmassa ja elämästä sodanjälkeisessä Helsingissä (Gräsrot bland toppar). Hän on kirjoittanut myös yhden tositapahtumiin perustuvan romaanin Tyst som muren: rysk militärbas svarar inte. Hilding Nyströmin veli oli biologi ja kuvittaja Viking Nyström. Viking Nyström on kuvittanut veljensä julkaisemia kirjoja. == Teoksia == * Rekryter 1941: från Österbotten till Svir. Schildt, Helsingfors 1985, uusi tark. ja laaj. painos nimellä Rekryter 1941. Schildt, Helsingfors 2009 * Soldater 1942: hårt mot hårt i Schemenski. Schildt, Helsingfors 1988, uusi tark. ja laaj. painos nimellä Soldater 1942. Schildt, Helsingfors 2009 * Frontmän 1943: vår styrka kan ej brytas. Schildt, Helsingfors 1990, uusi tark. ja laaj. painos nimellä Frontmän 1943. Schildt, Helsingfors 2009 * Kamrater 1943-44: krigsdagbok från Svirfronten. Schildt, Helsingfors 1992, uusi tark. ja laaj. painos nimellä Kamrater 1943-44. Schildt, Helsingfors 2009 * Krigare 1944: från Svir till Karelska näset. Schildt, Helsingfors 1994, uusi tark. ja laaj. painos nimellä Krigare 1944. Schildt, Helsingfors 2009 * Gräsrot bland toppar: i bank, bok och brev. Schildt, Helsingfors 2000 * Tyst som muren: rysk militärbas svarar inte. Schildt, Helsingfors 2007 == Lähteet == Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset sotakirjailijat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Sandomierzin piirikunta

Sandomierzin piirikunta () on yksi Świętokrzyskien voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 77 017\. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Sandomierz. Yhdeksän maalaiskuntaa ovat Dwikozy, Klimontów, Koprzywnica, Łoniów, Obrazów, Samborzec, Wilczyce sekä Zawichost ja niissä on kylien lisäksi kolme kaupunkia; Klimontów, Koprzywnica ja Zawichost. Sandomierzin piirikunnan pinta-alasta arviolta seitsemän prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018. Sandomierzin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 6,9 prosenttia. Vuoden 2019 lopussa Sandomierzin piirikunnassa arvioitiin olevan 77 017 asukasta, joista 51,3 prosenttia naispuolisia ja 48,7 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 81 192 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 56 224 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 15,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 60,2 prosenttia ja eläkeikäisten 23,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,4 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 600 lasta. == Lähteet == Luokka:Świętokrzyskien piirikunnat
Claude Tillier

Claude Tillier (11. huhtikuuta 1801 Clamecy, Nivernais, Ranska – 18. lokakuuta 1844 Nevers, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, toimittaja ja pamfletisti. Tillier oli ensin opettaja mutta ryhtyi sitten toimittajaksi. Hän kirjoitti satiirisia kuvauksia kotiseutunsa talonpojista, aatelisista ja työläisistä. Hän oli Ranskassa ensimmäisiä talonpoikaisromaanien kirjoittajia. Hänen kirjansa Mon oncle Benjamin (1842, kuvitettu laitos 1915) on humoristinen kuvaus maalaislääkärin elämästä talonpoikien keskuudessa. Hän kohdistaa siinä kovaa kielenkäyttöä myös pappeihin, tuomareihin ja maalaisaateliin. Œuvres complètes julkaistiin 1846.Tillier, Claude, Salmonsen 23. 1927 Tillier, Claude, BnF päivitetty 14.11.2007, viitattu 26.10.2020 Kirjan Mon oncle Benjamin pohjalta on tehty elokuvia ja televisiosarjoja. ==Suomennettu teos== * Enoni Benjamin: romaani (Mon oncle Benjamin), suomentanut Eino Palola. Helsinki: Otava 1930. Sarja: Kirsikka-sarja, 40. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1801 syntyneet Luokka:Vuonna 1844 kuolleet
Jutta Annala

Jutta Annala (s. 1975 Tornio) on suomalainen laulaja, lauluntekijä, säveltäjä, sanoittaja, laulupedagogi, tietokirjailija ja ääninäyttelijä. "Kotimainen poplaulaja ja ennakkoluuloton lauluntekijä, joka on viimeisen parin vuosikymmenen ajan laulanut taustoja kotimaisen kentän raskassarjalaisille." Lokakuussa 2020 Hunch & Boogie julkaisi Annalan kappaleen Traumantaju, jota Mika Roth kuvaa arviossaan muun muassa näin: "Traumantaju yhdistää kauniista kauneimman draamankaaren, laulumelodian hyväillessä korvia ja sanojen kolhiessa sielua. Vastavoimia, vastapainoja ja sopivasti vastakarvaan. Kummallinen pop-biisi, jonka melankolia purskahtelee silmille, lähes hypnoottisen poljennon viedessä samalla mukanaan. Biisi on syntynyt kuuleman mukaan romahduksen jälkeisestä oivalluksesta, että tärkeintä on se kuinka olet, ei se mitä omistat. Ilman pelkoa ei ole kahleita, ja ilman kahleita olet vapaa – jopa itsestäsi. Tässä on kiistatta jotain tylerdurdenmaista, mutta eikö meistä jokainen tahtoisi joskus vain antaa palaa, sulkea silmät, painua synkimpään korpeen ja jättää turvavyöt kytkemättä." Syksyllä 2019 Annala julkaisi ensimmäisen EP:n Taajuus Vol. 1 sisältäen kappaleet: Hävyttömän hyvä elämä, Repriisi, Liikaa, Sinivalaat ja Tämä meni nyt näin. Vuonna 2007 Annala on kirjoittanut kirjan Pop-laulajan arkipäivä. Kirja sisältää myös äänitteen teoksen ääniharjoitteille. ==Lähteet== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Suomalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat
Verkkoviiva-ahven

Verkkoviiva-ahven (Mesonauta guyanae) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji. Se voi kasvaa korkeintaan kymmenen senttimetrin mittaiseksi. Lajia tavataan Brasiliasta ja Guyanasta. Laji elää noin 24–28 asteen lämpöisissä vesissä. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Patrick Konrad

Patrick Konrad (s. 13. lokakuuta 1991 Mödling, Ala-Itävalta) on itävaltalainen maantiepyöräilijä. Konrad aloitti ammattilaisuransa Tyrol–Teamissa, jota edusti vuodet 2010–2011. Seuraavan vuoden hän ajoi Team Vorarlbergissa, 2013 Etixx-iHNed-joukkueessa ja kauden 2014 alkupuolen Team Gourmetfein Simplon Wels -tallissa. Hän aloitti Team NetApp–Endurassa harjoittelijana syksyllä 2014. Seuraavina kahtena vuonna talli tunnettiin nimellä Bora-Argon 18 ja vuodesta 2017 lähtien Bora-Hansgrohe. Hän siirtyi Lidl-Trekiin 2024. Konrad voitti 16. etapin Ranskan ympäriajossa 2021. == Saavutuksia == ;2009 :Int. Oberösterreich Juniorenradrundfahrt, 2. etapin voitto ;2012 :Ratapyöräilyn takaa-ajon Itävallan-mestaruus ;2013 :Tour de l'Avenir, kokonaiskilpailussa kolmas ;2014 :Int. Oberösterreich Juniorenradrundfahrt, 2b. etapin voitto :Oberösterreichrundfahrt, kokonaiskilpailun voitto :Itävallan ympäriajo, nuorten kilpailun voitto :Ratapyöräilyn takaa-ajon Itävallan-mestaruus ;2017 :Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 16:s ;2018 :Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa seitsemäs :Puolan ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto :Grand Prix Cycliste de Québec, viides ;2019 :Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas :Maantieajon Itävallan-mestaruus :Clásica de San Sebastián, kuudes ;2020 :Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas ;2021 :Aika-ajon Itävallan-mestaruus :Ranskan ympäriajo, 16. etapin voitto, 14. etapilla toinen ;2022 :Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viidestoista :BEMER Cyclassics, viides ;2023 :Liège–Bastogne–Liège, kahdeksas :Eschborn–Frankfurt, toinen :Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Positions

Positions on Ariana Granden kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 30. lokakuuta 2020. Grande ryhtyi nauhoittamaan uutta albumia vuoden 2020 huhtikuussa. Albumin nimikkosingle julkaistiin 23. lokakuuta 2020. Samana päivänä Grande vahvisti Twitterissään, että albumi julkaistaan 30. lokakuuta. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # # ===Deluxe editionin bonuskappaleet=== # * # # # # == Arvostelut == * AllMusic: * Soundi: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2020 albumit Luokka:Ariana Granden albumit
Pyhän Kolminaisuuden katedraali

Pyhän Kolminaisuuden katedraali voi viitata seuraaviin Pyhälle Kolminaisuudelle omistettuihin kirkkoihin: __NOTOC__ == Kreikassa == * Pyhän Kolminaisuuden katedraali, Karpenísi * Pyhän Kolminaisuuden katedraali, Mýrina, Límnos * Pyhän Kolminaisuuden katedraali, Pireus == Suomessa == * Pyhän Kolminaisuuden katedraali, Oulu == Ukrainassa == * Pyhän Kolminaisuuden katedraali, Dnipro == Venäjällä == * Pyhän Kolminaisuuden katedraali, Pietari == Katso myös == * Pyhän Kolminaisuuden kirkko, useita kirkkoja
Vapahtajan temppeliintuomisen katedraali

Vapahtajan temppeliintuomisen katedraali voi viitata seuraaviin kirkkoihin: * Vapahtajan temppeliintuomisen katedraali, Firá, Santoríni, Kreikka * Vapahtajan temppeliintuomisen katedraali, Kalamáta, Kreikka * Vapahtajan temppeliin­tuomisen katedraali, Náxos, Kreikka
Shinjō

Shinjō () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Yamagatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin koillisosassa Shinjōn allaslaaksossa. Kaupungin alue ulottuu Mogamijoen varrelta koilliseen Ōuvuoriin kuuluvalle Kamurovuorelle. Shinjōssa on 35 465 asukasta (huhtikuussa 2019) ja sen pinta-ala on 222,85 neliökilometriä. Shinjōn historia alkaa Hino- klaanin 1500-luvulla perustamasta Numatan linnasta, jota kutsuttiin aiempaan Shimizun linnaan verrattuna uudeksi linnaksi (新城, shinjō). Edo-kaudella 1600-luvulla linnaa laajennettiin, ja Shinjōsta tuli Tozawa-klaanin hallitsema linnanaluskaupunki. Meiji-restauraation jälkeen Shinjō toimi lyhytikäisen Shinjōn prefektuurin pääkaupunkina. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Shinjō sai vuonna 1949. Se on paikallinen talous- ja kulttuurikeskus, jossa on muun muassa elektroniikka-, kone- ja huonekaluteollisuutta. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään riisiä ja vihanneksia. Shinjōn nähtävyyksiin kuuluu vaunuistaan (yatai) tunnettu, elokuisin järjestettävä festivaali Shinjō-matsuri. Se on otettu Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Torigoe Hachiman-jinjan šintolainen pyhäkkö ja entinen Yahagi-suvun asuintalo edustavat Edo-kauden arkkitehtuuria. Osa kaupungin ruokakulttuuria on keväisin syötävä paistettu silli (kadoyaki). Koillisosan vuoristoalueet kuuluvat Kurikoman puolikansallispuistoon. Shinjōta palvelevat JR Higashi-Nihonin Ōu-päälinja, jota pitkin kulkee suurnopeusjunayhteys Yamagata Shinkansen, Rikuu-länsilinja ja Rikuu-itälinja. == Kuvia == Tiedosto:Sinzyou castle mizubori.JPG|Shinjōn linnan vallihautaa Tiedosto:JR Shinjo sta 002.jpg|Shinjōn rautatieaseman edustaa Tiedosto:新庄駅 - panoramio (8).jpg|Shinjōn rautatieasema Tiedosto:Shinjo city center area Aerial photograph.1976.jpg|Shinjōn kantakaupunki vuoden 1976 ilmakuvassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Yamagatan prefektuurin kaupungit
Skarżyskon piirikunta

Skarżyskon piirikunta () on yksi Świętokrzyskien voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 73 991\. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Skarżysko-Kamienna. Neljä maalaiskuntaa ovat Bliżyn, Łączna, Skarżysko Kościelne sekä Suchedniów ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; Suchedniów. Skarżyskon piirikunnalla on yhteistä rajaa Szydłowiecin, Starachowicen, Kielcen ja Końskien piirikuntien kanssa. Sen pinta-alasta arviolta 58,8 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018. Skarżyskon piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 14,5 prosenttia. Luku on huomattavan suuri koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna. Vuoden 2019 lopussa Skarżyskon piirikunnassa arvioitiin olevan 73 991 asukasta, joista 51,8 prosenttia naispuolisia ja 48,2 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 79 470 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 49 285 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 14,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 58,6 prosenttia ja eläkeikäisten 26,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 45,1 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 521 lasta. == Lähteet == Luokka:Świętokrzyskien piirikunnat
Pennsville

Pennsville on kunta (township) Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Salemin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 13 409\. == Maantiede == Pennsville sijaitsee Salemin piirikunnassa Delawarejoen varrella. New Jersey Turnpike eli valtatie I-295 ja valtatie I-95 yhdistyvät Pennsvillessä Delaware Memorial Bridgen lähellä. == Historia == Nykyisen Pennsvillen asukkaat olivat ruotsalaisia ja suomalaisia siirtolaisia Delawarejoen vastarannalta. He olivat alun perin vuonna 1638 asettuneet nykyisen Wilmingtoniin (Uusi-Ruotsi), mutta pian joukko siirtolaisia siirtyi viljelemään maata nykyisen New Jerseyn puolelle. Ruotsalaiset siirtolaiset asuttivat niin sanotun Churchtownin ja suomalaisten siirtolaisten asuttama paikka tuli tunnetuksi nimellä Finn's Point. Pennsville itsessään tunnettiin alun perin nimellä Lower Penn’s Neck ja nykyisen nimensä se sai vasta vuonna 1965. Nykyisessä Pennsvillessä on useita 1700-luvulla rakennettuja rakennuksia, jotka ovat säilyneet näihin päiviin saakka. Vapaussodan aikana brittien aluksia tarkkailtiin Guard House-nimisestä kivitalosta, joka on sittemmin purettu. 1800-luvun loppupuolella paikkakunnalle avattiin tomaattien purkittamo ja vuonna 1917 DuPont avasi kemikaalitehtaita Delawarejoen varteen. Riverview Beach Park oli Pennsvillessä vuosina 1914–1917 toiminut huvipuisto. == Talous == Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Pennsvillessä aikavälillä 2014–2018 olivat 63 443 USD ja henkilöä kohden 36 042 USD. 10,1 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella. == Väestö == Kunnan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 13 409 ja vuoden 2019 arvion mukaan 12 418\. Kaupungin asukkaista 92,1 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 90,6 %), 2,7 % afroamerikkalaisia, 2 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 2 % aasialaisia. 4,7 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 4,6 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == Luokka:New Jerseyn kunnat
Felix Tegengren

Felix Reinhold Tegengren (5. toukokuuta 1884 Vaasa – 2. maaliskuuta 1980 Stocksund, Ruotsi) oli suomalaissyntyinen Ruotsissa vaikuttanut geologi.Ylioppilasmatrikkeli 1901, matrikkelinumero 27568Vem är det : Svensk biografisk handbok 1969Loffe.net : Felix Tegengren - internationell malmexpert Felix Tegengrenin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Ernst Wilhelm Tegengren (1835–1910) ja Anna Aline Boy (1837–1913). Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 Vaasan ruotsalaisesta lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1904. Opiskeluaikanaan Tegengren osallistui Ab Prospektorin kullanetsintätutkimuksiin Suomen Lapissa. Hän suoritti vuoriopintoja Tukholman teknillisessä korkeakoulussa 1905–1907 ja valmistui filosofian lisensiaatiksi Uppsalan yliopistosta 1908. Samana vuonna hänestä tuli Ruotsin kansalainen.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Ernst Wilhelm Tegengren Tegengren oli Ruotsin geologisen tutkimuslaitoksen SGU:n geologina vuodesta 1909 alkaen ja toimi valtiongeologina 1915–1918. Hän oli virkavapaalla 1914–1917 ja toimi silloin Kiinan hallituksen palveluksessa suorittaen malmigeologisia tutkimuksia Kiinassa. Hän oli Kailan Mining Administrationin geologisena neuvonantajana Kiinassa 1923–1924 ja vuosina 1927–1928 hän oli Mantsurian provinssihallinnon palveluksessa Mukdenissa. Tämän jälkeen Tegengren siirtyi Pohjois-Amerikkaan ja työskenteli parin vuoden ajan geologina Newfoundlandissa Kanadassa. Hän suoritti vielä malmigeologisia tutkimuksia Filippiineillä 1930–1932. 1930-luvulla Tegengren meni ruotsalaisen Boliden Gruv Ab:n palvelukseen ja toimi 1937–1944 malminetsintätöiden teknillisenä johtajana Pohjois-Suomessa. Sotien jälkeen Tegengren toimi vuosina 1944–1961 Boliden- yhtiön palveluksessa malmigeologina Norjassa, Neuvostoliitossa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Japanissa, Malesiassa ja Brasiliassa. Felix Tegengren oli naimisissa vuodesta 1909 ruotsalaisen Anna Maria Johansonin kanssa. Felix Tegengrenin veljiä olivat kirjailija K. V. Tegengren, kirjailija Jacob Tegengren ja kouluneuvos Gustav Tegengren. == Julkaisuja == *Undersökningar angående malminmutningarna i närheten af den s.k. inlandsbanan mellan Orsa och Pite älfdal. SGU 1911 *Järnmalms- och magnesitförekomsterna inom Kvikkjokks kapellag jämte en redogörelse för likartade utländska förekomster och deras tekniska tillgodogörande. SGU 1911 *Jordens järnmalmstillgångar. 1911 *Jernmalmstillgångarna i mellersta och södra Sverige. SGU 1912 *Iron Ores and Iron Industry of China. 1921–1924 *Sveriges ädlare malmer och bergverk. SGU 1924 *Vassbo blymalmsfyndighet i Idre och dess geologiska inramning. SGU 1962 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset geologit Luokka:Ruotsalaiset geologit Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Tegengren

Tegengren on ruotsinkielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: *Ernst Wilhelm Tegengren (1835–1910), suomalainen tuomari, valtiopäivämies ja hovioikeudenneuvos *Felix Tegengren (1884–1980), suomalais- ruotsalainen geologi, Ernst Wilhelm Tegengrenin poika *Gustav Tegengren (1871–1951), suomalainen opettaja, rehtori, virka- ja kunnallismies ja oppikirjojen tekijä, Ernst Wilhelm Tegengrenin poika *Helmer Tegengren (1904–1974), suomalainen historioitsija ja pohjoismaisen kulttuurihistorian ja kansatieteen professori *Jacob Tegengren (1875–1956), suomalainen kirjailija, kansanopiston johtaja ja historioitsija, Ernst Wilhelm Tegengrenin poika *K. V. Tegengren (1868–1934), suomalainen tilanhoitaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija, Ernst Wilhelm Tegengrenin poika *Liv Tegengren (1905–1995), suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija ja kääntäjä
Fausto Masnada

Fausto Masnada (s. 6. marraskuuta 1993 Bergamo) on italialainen maantiepyöräilijä, joka on parhaimmillaan mäkisessä maastossa ja etappikilpailuissa. Masnada aloitti ammattilaisuransa harjoittelijana Lampre- Meridassa syksyllä 2016. Seuraavat kolme vuotta hän edusti Androni Giocatolli - Sidermec -joukkuetta. Kaudella 2020 hän ajoi elokuun puoliväliin saakka CCC Teamissa, kunnes siirtyi Deceuninck–Quick-Stepiin, myöhemmältä nimeltään Soudal-Quick Step. Vuodesta 2025 alkaen hän on edustanut XDS Astana Teamia. Hän voitti Giovanni Rotondoon päättyneen kuudennen etapin Italian ympäriajossa 2019. == Saavutuksia == Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives ;2015 :Nuorten Lombardian ympäriajo, voitto ;2016 :Giro del Medio Brenta, voitto ;2017 :Presidential Cycling Tour of Turkey, kokonaiskilpailussa kolmas ;2018 :Slovenian ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto :Tour of Hainan, kokonaiskilpailun ja 8. etapin voitto ;2019 :Giro di Sicilia, mäkikirikilpailun voitto :Tour of the Alps, 3. ja 5. etapin voitto :Giro dell'Appennino, toinen :Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s, mäkikirikilpailussa toinen, 6. etapin voitto, 16. etapilla kolmas ;2020 :Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa kuudes :Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs ;2021 :Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa kolmas :Coppa Bernocchi, kolmas :Lombardian ympäriajo, toinen ;2022 :Tour of Oman, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin voitto ;2024 :Dunkerquen neljän päivän ajo, mäkikirikilpailun voitto == Lähteet == Luokka:Italialaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John Nyman

John Emanuel Nyman (25. huhtikuuta 1908 Sundsvall – 19. lokakuuta 1977 Sundsvall) oli ruotsalainen kreikkalais-roomalaisen raskaansarjan painija ja olympiamitalisti ja kolminkertainen EM-hopeamitalisti. Hänen uransa ajoittui 1930-luvun lopulle. Uransa jälkeen hän toimi seuransa Sundsvall AIK:n valmentajana. John Nyman aloitti painiuransa Sundsvall AIK:n riveissä 1930-luvun alussa. Hänen uransa alkuaikoina Ruotsissa oli useampia vahvoja kreikkalais-roomalaisen raskaansarjan painijoita, kuten Carl Westergren, Rudolf Svensson ja Georg Nilsson. Voitettuaan vuonna 1935 Ruotsin mestaruuden sai edustuspaikan vuoden 1935 EM-kisoihin Kööpenhaminaan. Ensimmäisessä ottelussa tuli tappio Saksan Kurt Hornfischerille, sen jälkeen voitto Tanskan Peter Larsenista ja lopuksi tappio Suomen Hjalmar Nyströmille. Loppusijoitus oli näin neljäs voittajan ollessa Saksan Hornfischer. Vuosi 1936 oli Berliinin kesäolympialaisvuosi ja kisat olivat Nymanille menestykselliset. Ensin tuli voitot Romanian Zoltan Kondorossystä ja Itävallan Eduard Schöllista, sen jälkeen tappio Viron Kristjan Palusalulle ja lopuksi voitot Suomen Nyströmistä ja Saksan Hornfischeristä. Tämä takasi hänelle olympiahopeaa Palusalun voittaessa näin toisenkin painimuodon raskaansarjan. Toisen Ruotsin mestaruutensa hän sai vuonna 1937 ja kilpaili Pariisissa EM-kisoissa, jossa voitot Ranskan Herlandista, Tanskan Larsenista ja Tšekkoslovakian Josef Klapuchista veivät hänet loppuotteluun, jossa Viron Palusalu otti jälleen voiton. Vuonna 1938 EM-kisat kilpailtiin Tallinnassa ja Nyman eteni voitoilla Norjan Knutsenista, Suomen Uuno Ventosta ja Latvian Edvīns Bietagsista jälleen loppuotteluun, jossa vastassa oli isäntämaan uusi raskaansarjan tähti Johanns Kotkas, jolle Nyman joutuu taipumaan. Viimeisissä sotia edeltävissä EM- kisoissa kisapaikka oli Oslo ja voitot Turkin Mehmet Çobanista, Tanskan Larsenista ja Unkarin Gyula Bóbisista veivät hänet loppuotteluun, jossa vastassa oli jälleen Viron Kotkas. Lopputulos oli jälleen sama eli Kotkaksen voitto. Nymanille kyseessä oli kolmas EM-hopea. Syksyllä 1939 käynnistynyt toinen maailmansota keskeytti käytännössä kansainvälisen urheilun. Nyman kilpaili vielä ja voitti vuosina 1941 ja 1942 Ruotsin mestaruuden eli hänelle kertyi niitä kaikkaan neljä. Vuonna 1943 hän saavutti vielä hopeaa uuden mestarin Bertil Erikssonin ottaessa voiton. Uransa jälkeen Nyman toimi aktiivisti seuransa Sundsvall AIK:n painvalmentajana. ==Viitteet== Luokka:Ruotsalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Ruotsalaiset olympiamitalistit Luokka:Ruotsalaiset painivalmentajat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Kader Khan

Kader Khan (, ; 22. lokakuuta 1937 Kabul, Afganistan – 31. joulukuuta 2018 Toronto, Ontario, Kanada) oli intialainen näyttelijä ja käsikirjoittaja, joka työskenteli hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän näytteli yli 300 elokuvassa ja hänet tunnettiin parhaiten koomisista rooleistaan. Intian valtio myönsi postuumisti Khanille Padma Shri -palkinnon vuonna 2019. == Valikoitu filmografia == * Daag (1973) * Muqaddar Ka Sikandar (1978) * Himmatwala (1983) * Tohfa (1984) * ChaalBaaz (1989) * Saajan (1991) * Aankhen (1993) * Main Khiladi Tu Anari (1994) * Coolie No. 1 (1995) * Judwaa (1997) * Judaai (1997) * Mr. and Mrs. Khiladi (1997) * Mujhse Shaadi Karogi (2004) == Palkinnot == * Filmfare Awards ** 1982: Paras dialogi – Meri Aawaz Suno ** 1991: Paras koominen rooli – Baap Numbri Beta Dus Numbri ** 1993: Paras dialogi – Angaar * Screen Awards ** 1996: Paras koominen rooli – Taqdeerwala * Muita palkintoja: ** 2013: Sahitya Shiromani Award ** 2019: Padma Shri == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Intialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Xenniaalit

Xenniaalit () on mikrosukupolvi, jonka edustajat ovat syntyneet X-sukupolven ja millenniaalien välisessä taitekohdassa 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa. Xenniaalit omaavat molempien naapurisukupolviensa piirteitä samastumatta selvästi kumpaankaan näistä: "(Heillä on) sekä terve annos X-sukupolven grunge-kyynisyyttä että ripaus millenniaalien pidäkkeetöntä optimismia." Marleen Stollenin ja Gisela Wolfin mukaan xenniaaleja yhdistää "analoginen lapsuus ja digitaalinen aikuisuus", toisin sanoen he ovat viimeisiä "digiaikaan muuttaneita siirtolaisia" – siinä missä myöhemmät sukupolvet eivät enää muista aikaa ilman kotitietokoneita ja internetiä. Termiä käyttivät ensimmäisenä Sarah Stankorb ja Jed Oelbaum GOOD Magazine -lehteen kirjoittamassaan artikkelissa syyskuussa 2014. Sittemmin sukupolveen on englanninkielisessä maailmassa viitattu myös nimillä "The Lucky Ones", "The Oregon Trail Generation" sekä "The Star Wars Generation" (viitaten siihen, että sen edustajat ovat erään tarkentavan määreen mukaan syntyneet alkuperäisen Tähtien sota -trilogian ensi-iltavuosina 1977–83). Vuonna 2020 sana lisättiin Oxfordin sanakirjaan. == Lähteet == Luokka:Sukupolvet
Hamsa

Hamsa on amuletti, jonka uskotaan suojelevan pahalta silmältä. Amuletti on kädenmuotoinen, ja usein siinä esiintyy myös silmä. Hamsa on suosittu Lähi- idän ja Pohjois-Afrikan kulttuureissa, ja se on yleinen juutalaisten, muslimien ja Lähi-idän kristittyjenD.R. McElroy: Signs & Symbols of the World: Over 1,001 Visual Signs Explained, s. 174. Wellfleet, 2019. käyttämä symboli. Juutalaiset ovat käyttäneet siitä myös nimitystä Mirjamin käsi, muslimit nimitystä Fatiman käsi ja kristityt nimitystä Marian käsi. Hamsan on alkuperä on mahdollisesti kanaanilaisten kulttuurissa. On arveltu, että juutalaiset ovat yksi ensimmäisistä hamsaa amulettina käyttäneistä ryhmistä, joskin on myös esitetty näkemys, jonka mukaan juutalaiset olisivat omaksuneet symbolin muslimeilta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lähi-idän kulttuuri Luokka:Islamilainen kulttuuri Luokka:Juutalaiset symbolit Luokka:Kristilliset symbolit
Viktor Janka

Viktor Janka von Bulcs (24. joulukuuta 1837 Wien, Itävallan keisarikunta – 9. elokuuta 1890 Budapest, Itävalta-Unkari) oli unkarilainen kasvitieteilijä. Hän kouluttautui alun perin Wienissä sotilaaksi, ja hän osallistui Preussin–Itävallan sotaan kadettina. Hänet nimitettiin Wienin luonnontieteellisen museon kasvitieteen osaston johtajaksi, missä ominaisuudessa matkusteli Balkanilla sekä Maltalla. Hän löysi muun muassa tieteelle uusia kukkakasvilajeja. Luettelossa kasvitieteilijöiden auktorilyhenteistä hänet tunnetaan nimellä Janka. == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset kasvitieteilijät Luokka:Unkarilaiset aateliset Luokka:Vuonna 1837 syntyneet Luokka:Vuonna 1890 kuolleet
Hermann Pernsteiner

Hermann Pernsteiner (s. 7. elokuuta 1990 Oberwart) on itävaltalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Amplatz-BMC-joukkueessa 2016 ja on edustanut Bahrain-Merida / Bahrain-McLaren / Team Bahrain Victorious -tallia vuodesta 2018. == Saavutuksia == Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives ;2016 :"Mäkiajon" Itävallan-mestaruus ;2017 :Tour de Azerbaijan, kokonaiskilpailun voitto ;2018 :Tour of Japan, kokonaiskilpailussa toinen :Gran Premio di Lugano, voitto :Itävallan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen ;2019 :Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 15:s ;2020 :Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes, 17. etapilla toinen == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kirjoapteekkarinruusu

Kirjoapteekkarinruusu (Rosa 'Rosa Mundi') on Rosa Gallica -ryhmään eli ranskanruusuihin kuuluva ruusulajike, jolle tunnusomaista ovat puna- valkoraidalliset kukat. Ruususta käytetään myös nimeä Rosa gallica 'Versicolor'. Ruusu on syntynyt apteekkarinruusun (Rosa 'Officinalis') silmumutaationa. Mutaatiosta johtuen kirjoapteekkarinruusun silmuista muodostuviin oksiin tulee puna-valkoraidalliset kukat. Kirjoapteekkarinruusu on geneettisesti lähellä apteekkarinruusua. == Alkuperä == Kirjoapteekkarinruusu, kuten muutkin ranskanruusut, ovat keski- ja eteläeurooppalaisen gallianruusun (Rosa gallica) risteymälajikkeita. Gallianruusu oli yksi varhaisimmista viljellyistä ruusulajeista Euroopassa. Kreikkalaiset ja roomalaiset ottivat sen ensin käyttöön ja sittemmin sitä kasvatettiin keskiaikaisissa puutarhoissa. Kirjoapteekkarinruusun alkuperää ei tunneta eli milloin silmumutaatio muodostui ja ruususta tuli apteekkarinruususta erillinen lajike. Myöskään apteekkarinruusun alkuperää ei tunneta. Ensimmäiset historiatiedot kirjoapteekkarinruusun olemassaolosta perustuvat legendaan, jonka mukaan Englannin kuningas Henrik II:lla oli rakastajatar nimeltä Rosamund Clifford. Mustasukkainen kuningatar Eleonoora myrkytti hänet vuonna 1176. Kuningas määräsi, että Rosamundin haudalla piti aina olla hänen lempiruusuja eli Rosa gallica 'Versicoloria'.Gudrun Manell & Bertil K. Johansson: Ruusut - Suomen oloihin soveltaen suomentanut Hannele Vainio - Otava - Sivu 80 Kasvitieteilijä Carolus Clusius mainitsee Rosa Mundi -ruusun vuonna 1583 ja kirjoittaa siitä kuvauksen. == Kuvaus == Kirjoapteekkarinruusu kasvaa 80–100 cm korkeaksi pystyksi, tuuheaksi pensaaksi. Versoissa on vähän piikkejä. Lehdet ovat kauniin vihreät, nahkamaiset ja himmeäpintaiset. Kukinta alkaa heinäkuun alussa jatkuen kolmisen viikkoa. Puolikerrannaisissa kukissa on purppuranpunaisella pohjalla vaaleanpunaisia tai valkoisia raitoja. Kukat ovat halkaisijaltaan noin 8 cm ja terälehtiä niissä on parikymmentä kolmessa kerroksessa. Heteet ovat ruskeankeltaiset. Kukissa on voimakas, miellyttävä, klassinen ruusuntuoksu. Kukinnan jälkeen muodostuu isoja pyöreitä kiulukoita. Ruusu kasvaa parhaiten aurinkoisessa paikassa, hedelmällisessä maaperässä, mutta sietää myös varjoa ja niukkaravinteista maaperää. Kirjoapteekkarinruusu menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I–III. == Lähteet == Luokka:Ruusulajikkeet
László Nemes

László Nemes (s. 18. helmikuuta 1977 Budapest, Unkari) on unkarilainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan erityisesti holokaustia käsittelevästä Son of Saul -esikoisohjauksestaan. == Elämä ja ura == Nemes syntyi Unkarissa, mutta muutti jo nuorena äitinsä kanssa Pariisiin ja opiskeli myöhemmin historiaa ja kansainvälistä politiikkaa Institut d'Études Politiques -kauppakorkeakoulussa. Hän työskenteli apulaisohjaajana lyhytelokuvissa Pariisissa ja Budapestissa, kunnes lähti opiskelemaan elokuvaohjausta New Yorkin Tisch School of the Arts -kouluun vuonna 2006. Nemes lopetti opiskelun kuitenkin jo ensimmäisenä opiskeluvuonnaan ja otti yhteyttä unkarilaiseen elokuvaohjaajaan Béla Tarriin. Seuraavien vuosien aikana Nemes työskenteli Tarrin apulaisohjaajana ja ohjasi itse kolme useaan kertaan palkittua lyhytelokuvaa. Nemes on itse kutsunut Tarrin kanssa työskentelyä elokuvakoulukseen. Nemes valittiin lyhytelokuviensa ansiosta Cannesin elokuvasäätiön Résidence-ohjelmaan, jonka aikana hän kehitti Son of Saul -projektia, josta tuli hänen esikoisohjaukseensa. Elokuva sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2015 ja voitti pääpalkinnon. Son of Saul voitti myös parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnon vuonna 2015 ja Golden Globe -palkinnon parhaana ulkomaisena elokuvana vuonna 2016. Nemesin seuraava pitkä elokuva oli vuonna 2018 valmistunut Sunset, joka sijoittuu Itävalta-Unkarin silloiseen pääkaupunkiin Budapestiin vuonna 1913. Nemes on puhunut kriittisesti elokuvallisen kielen köyhtymisestä ja siitä, miten nykyinen identiteettipolitiikka ja -keskustelu kaventaa keskustelua ja tekijöiden mahdollisuuksia. Hän on maininnut elokuvallisiksi vaikutteikseen esimerkiksi Elem Klimovin, Ingmar Bergmanin, Andrei Tarkovskin, Stanley Kubrickin ja Michelangelo Antonionin. == Filmografia == ==== Pitkät elokuvat ==== * Son of Saul (2015) * Sunset (2018) ==== Lyhytelokuvat ==== * With a Little Patience (2007), 14 minuuttia. * The Counterpart (2008), 14 minuuttia. * The Gentleman Takes His Leave (2010), 29 minuuttia ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Unkarilaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alajõgi

Alajõgi eli Välgi jõgi on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnassa virtaava 29 kilometriä pitkä joki, joka laskee Peipsijärven pohjoisrantaan. Se sijaitsee kokonaan Alutagusen alangolla. == Joen kulku == Alajuoksulla jokena kohdeltu uoma on latva-alueella Ongassaaren kylässä sijaitsevassa Kõnnun kulmakunnalla Pikkjärvestä alkava kapea puro, joka varsin pian muuttuu ruopatuksi ja suoristetuksi ojaksi. Joki toimii useita kilometrejä metsäojien johto-ojana ja siksi sen luontainen uoma purona on ohitettu yli kuuden kilometrin matkalla. Kanavaksi miellettävä uoma seuraa ojien ruudukkomaista suunnitelmaa tehden välillä suorakulmaisia käännöksiä. Joen vanha uoma luikertelee metsässä sen rinnalla tehden pieniä mutkia edestakaisin. Joki on aivan suora myös ensimmäistä alavaa peltoaukeata ylittäessään. Vaikalan ja Poostikun kylissä alkaa joki taas seurata vanhaa uomaansa, mutta vielä nytkin sitä on oikaistu suurimpien mutkien kohdalla. Mutkat ovat syntyneet löysään maahan meanderoitumalla. Viimeinen muutaman kilometrin osuus tapahtuu metsäjokena ennen kuin se laskee Alajõen kylässä Peipsijärven pohjoisrantaan. Alajõgi 01.jpg|Joen alajuoksua Alajõen kylässä Alajõgi 03.jpg == Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä == === Valuma-alue === Alajõen valuma-alueen pinta-ala on 154,5 neliökilometriä. Joen länsipuolella virtaavan Rannapungerja jõen valuma- alue sijaitsee kokonaisuudessaan sen luoteispuolella. Etelässä jokien välissä on muutama lyhyt oja kuten Rosseli oja ja Kauksi oja. Joen itäpuolella virtaa suuri Narvanjoki, jonka sivu-uomista Keetsemanni kraavin, Permisküla ojan ja Gorodenka ojan latva-alueet yltävät Alajõen valuma-alueelle asti. Etelässä mahtuu suurten jokien väliin lyhyet Karjamaa oja ja Tsistenka kraav, jotka myös laskevat Peipsijärveen. === Sivu-uomia === Alajõen suurimpia sivu-uomia on lueteltu seuraavassa taulukossa. Virolaisessa vesistönimistössä kraav tarkoittaa kaivettua oja ja peakraav suurta kaivettua johto-ojaa. yhtyy Alajõgeen (km suusta) Nimi Pituus (km) Valuma-alue (km²) Lähde 8 Imatu oja 15 33 11 Jõemäe oja 6 9 14 Varesmetsa peakraav 10 26 22 Virussaare kraav 3 7 === Järviä === Alajõen valuma-alueella on vain muutamia järviä, jotka ovat kaikki pieniä. Niiden lisäksi sijaitsee soilla runsaasti suolampia ja allikoita. Monet järvistä sijaitsevat alueen poikki kulkevan harjujaksolla () tai sen vieressä. Tällaisia ovat Pikkjärv ja Ümmargune järv sekä lounaassa sijaitsevat Jõugajärvet Linajärv, Liivjärv ja Pesujärv. Näistä hieman erillään sijaitsee pieni Armise järv. Jõugajärvillä ei ole laskuojia, mutta niiden vesi suotuu pohjavetenä ilmeisesti myöhemmin pääuomaan. Suoalueella sijaitseva Imatu järv laskee Imatu ojaan. == Huomautuksia == == Lähteet == * Luokka:Viron joet
Jaakko Paavela

Jaakko Paavela (s. 17. kesäkuuta 1939 Suojärvi) on suomalainen varatuomari, joka työskenteli erityisesti matkailun ja viestinnän alalla, pisimpään MTV:n varatoimitusjohtajana 1972–1999. Hän oli 1980-luvulla luomassa MTV:n uutisia, suomalaista paikallisradiotoimintaa, television Kolmoskanavaa, vuoden 1993 tv- kanavauudistusta sekä Aamulehti-yhtymän ja MTV:n fuusiota 1998. Hän toimi fuusiosta syntyneen Alma Median hallintojohtajana ja viestintäasiantuntija vuoteen 2000. Paavela sai viestintäneuvoksen arvonimen 1995. Jaakko Paavela syntyi Laatokan Karjalan Suojärvellä ja kävi koulunsa Helsingissä. Hän tuli ylioppilaaksi 1958 ja valmistui lainopin kandidaatiksi 1958. Hän työskenteli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön eri tehtävissä vuoteen 1967. Paavela nimitettiin vuonna 1967 ensimmäiseksi matkailuasioihin keskittyväksi kauppa- ja teollisuusministeriön ylitarkastajaksi. Pian perustettiin matkailuneuvosto, jonka puheenjohtaja Paavela oli 1969–1972. Vuonna 1971 hänet nimitettiin KTM:n matkailutoimiston toimistopäälliköksiPaavela, Jaakko: Valtion matkailuorganisaation synty. PDF-tiedosto nimeämättömän kirjan sivusta 75, luvusta Organisaatiot.. Keväällä 1972 Paavela siirtyi matkailualalta viestintäalalle, kun hänet nimitettiin Mainostelevision varatoimitusjohtajaksi. Paavela oli Karjalan Liiton hallituksen jäsen vuosina 1988–1996 ja 2000–2015Ruusukemerkki erittäin ansioituneille, Karjalan Liitto 9.5.2019. Viitattu 27.10.2020.. Suomen Ladun puheenjohtajana hän toimi vuosina 1983–1995 ja nimettiin järjestön kunniapuheenjohtajaksi. Hänen nimeään kantavan rahaston stipendi myönnetään vuosittain yhdelle Suomen Ladun jäsenyhdistykselleJaakko Paavela täyttää 80 vuotta , Suomen latu 17.6.2019. Viitattu 27.10.2020.. Jaakko Paavelan isoveli oli rautatiehallituksen pääjohtaja ja 1970-luvun loppupuolen valtiovarainministeri Paul Paavela. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt