EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Anna (täsmennyssivu)

Anna tarkoittaa seuraavia: * Anna, naisen etunimi * Anna (1665–1714), Englannin, Skotlannin ja Irlannin hallitseva kuningatar 1702–1714 * Anna (1693–1740), Venäjän hallitseva kuningatar 1730–1740 * Anna, suomalainen aikakauslehti * Anna, sukunimenä: ** Luigi de Anna (s. 1946), italialainen kulttuurihistorioitsija, Turun yliopiston professori * anna, vanha intialainen rahayksikkö * Anna, käteisautomaattiketju * Anna, Alberto Lattuadan ohjaama vuoden 1951 elokuva * Anna, Jörn Donnerin ohjaama vuoden 1970 elokuva * Anna, Anastasia Lapsuin ja Markku Lehmuskallion ohjaama elokuva vuodelta 1997 * Anna, Anna, Express yhtyeen kappale vuodelta 1972 * Anna, kaupunki Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa * Anna, kaupunki Ohion osavaltiossa Yhdysvalloissa * Anna, kaupunki Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa * Anna, kunta Valenciassa, Espanjassa. * Kuunari Anna, suomalainen vuonna 1925 kaatunut kaksimastoinen kuunari * Hotel Anna, hotelli Helsingissä ;Britannian kuninkaallinen laivasto *HMS Anna, 8-tykkinen varastolaiva *HMS Anna, 10-tykkinen kuunari *Katso myös: HMS Anne
Jean de Joinville

Jean de Joinville (n. 1224 – 24. joulukuuta 1317) oli ranskalainen kronikoitsija. Hän kirjoitti Filip IV:n vaimon Johanna Navarralaisen pyynnöstä Ludvig IX:n elämäkerran. Teos valmistui vasta vuonna 1309, jolloin sen tilaaja oli jo kuollut. Joinville omisti siksi työn Johannan pojalle, tulevalle Ranskan Ludvig X:lle. Jean de Joinville kuului champagnelaiseen aatelissukuun. Hän syntyi Simon de Joinvillen ja Beatrice d'Auxonnen pojaksi ja oppi lapsena lukemisen ja kirjoittamisen sekä latinan alkeet. Hän osallistui seitsemännelle ristiretkelle ja oli Ludvig IX:n ystävä ja tärkeä neuvonantaja. Kuningas kuoli vuonna 1270. Joinville kuoli yli 90 vuoden ikäisenä 24. joulukuuta 1317, miltei viisikymmentä vuotta Ludvig IX:n kuoleman jälkeen. Luokka:Ranskalaiset historioitsijat Luokka:Kronikoitsijat Luokka:1220-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1317 kuolleet
Ianeira

Ianeira oli kreikkalaisessa mytologiassa kahden eri hahmon nimi. == Okeanidi == Ianeira oli yksi okeanideista, Okeanoksen ja Tethyksen tytärHesiodos, Jumalten synty 346–370 (engl. käännös). Sukuluettelojen lisäksi hänet mainitaan nimeltä antiikin kirjoituksissa ainoastaan kerrottaessa hänen olleen Persefonen seurassa sisariensa kanssa kisailemassa ja keräämässä kedon kukkiaHomeros, Hymni Demeterille 405–433 ( engl. käännös). == Nereidi == Ianeira oli yksi nereideistä, Nereuksen ja Doriksen tytärApollodoros, Kirjasto 1.2.7 (engl. käännös)Homeros, Ilias 18. 35–49 (engl. käännös)Hyginus, Fabulae esipuhe (engl. käännös). == Lähteet == Luokka:Nereidit Luokka:Okeanidit
Abdulsalami Abubakar

Kenraalimajuri Abdulsalami Alhaji Abubakar (s. 13. kesäkuuta 1942, Minna) on nigerialainen sotilas, joka nimitettiin maan presidentiksi kesäkuussa 1998 kenraali Sani Abachan kuoleman jälkeen. Abdulsalami Abubakar ei ollut ikinä ollut julkisessa virassa ja ilmoitti maan palauttamisesta siviilivaltaan. Nigeriassa hyväksyttiin uusi perustuslaki ja järjestettiin monipuoluevaalit, joissa voittanut Olusegun Obasanjo astui virkaansa 29. toukokuuta 1999, samana päivänä kuin uusi perustuslaki tuli voimaan. Luokka:Nigerian presidentit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jacques Barzun

Jacques Martin Barzun (30. marraskuuta 1907 Créteil, Ranska – 25. lokakuuta 2012 San Antonio, Texas, Yhdysvallat) oli ranskalaissyntyinen yhdysvaltalainen kulttuurihistorioitsija. Hänelle myönnettiin vuonna 2003 Presidential Medal of Freedom. Barzun syntyi Henri-Martin ja Anna-Rose Barzunin pojaksi Créteilissä. Hän vietti lapsuutensa Pariisissa ja Grenoblessa ennen kuin muutti 12-vuotiaana Yhdysvaltoihin. Hän valmistui vuonna 1932 Columbiasta, jossa hän opetti pitkään historiaa. Barzun sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1933 ja asui vuodesta 1996 kuolemaansa asti San Antoniossa, Texasissa. Hänen lukuisiin tietokirjajulkaisuihinsa kuuluu A Catalogue of Crime: Being a Reader’s Guide to the Literature of Mystery, Detection, & Related Genres, jolla hän ja Wendell Hertig Taylor voittivat vuonna 1972 erikois-Edgarin. Hän teki lisäksi merkittävää työtä muun muassa säveltäjä Hector Berlioziin liittyen. Barzun valmistui Columbian yliopistosta, jonka opettajana ja professorina hän itse myöhemmin toimi. Kaikkiaan Barzunin teosluetteloon kuuluu kymmeniä kirjoja eri aihealueista. Hän jatkoi kirjoittamista 2000-luvulle asti. Hän valmisteli vuoteen 2008 asti kirjaa nimeltä Janus, jota ei koskaan julkaistu. Eräs hänen viimeisistä teoksistaan on From Dawn to Decadence: 500 Years of Western Cultural Life, 1500 to the Present (2000). Vuonna 2002 Barzun kirjoitti esipuheen Mortimer H. Frankin kirjaan Arturo Toscanini: the NBC years. Barzun oli naimisissa kolmesti. Vuonna 1931 alkanut liitto Lucretia Muellerin kanssa päättyi eroon vuonna 1936, jona vuonna hän avioitui Mariana Lowellin kanssa. Barzunilla ja Lowellilla oli kolme yhteistä lasta, kaksi poikaa ja tytär. Liitto päättyi Lowellin kuolemaan vuonna 1979. Vuodesta 1980 Barzun oli naimisissa Marguerite Davenportin kanssa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset historioitsijat Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset Luokka:Presidential Medal of Freedom Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Kuusiot

Kuusiot (Pedicularis) on 350–600 lajia kattava kasvisuku,Pedicularis UH Botany jonka lajit ovat yksi-, kaksi- tai monivuotisia ruohoja. Kaikki lajit ovat puoliloisia; ne imevät muiden kasvien juuristosta itselleen ravinteita. Kukat, jotka puhkeavat kasvin latvassa olevaan terttuun, ovat yleensä kirkasväriset: punaiset, keltaiset tai harvoin valkoiset, joskus kaksiväriset. Lehdet ovat yleensä liuskoittuneet. == Lajeja == Suomessa esiintyviä kuusiolajeja ovat: * kaarlenvaltikka (Pedicularis sceptrum-carolinum) * karvakuusio (Pedicularis hirsuta) * lapinkuusio (Pedicularis lapponica) * luhtakuusio (Pedicularis palustris) ** kesäluhtakuusio (Pedicularis palustris subsp. palustris) ** pohjanluhtakuusio (Pedicularis palustris subsp. borealis) ** syysluhtakuusio (Pedicularis palustris subsp. opsiantha) * nummikuusio eli metsäkuusio (Pedicularis sylvatica) – satunnainen ** euroopannummikuusio (Pedicularis sylvatica subsp. sylvatica) ** irlanninnummikuusio (Pedicularis sylvatica subsp. hibernica) Muualla kasvavia kuusiolajeja: * arokuusio (Pedicularis kauffmannii tai kaufmannii) * kiehkurakuusio (Pedicularis verticillata) * kultakuusio eli keltakuusio (Pedicularis oederi) * mainenkuusio (Pedicularis furbishiae) * nokkakuusio (Pedicularis rostratocapitata) * purppurakuusio (Pedicularis nordmanniana) * sudeettikuusio eli sudeettivaltikka (Pedicularis sudetica) * sulkakuusio (Pedicularis dolichorrhiza) * tulikuusio (Pedicularis flammea) * tundrakuusio (Pedicularis dasyantha) * valtikkakuusio (Pedicularis condensata) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kuusiot (Pedicularis) * Suomen Lajitietokeskus: Kuusiot – Pedicularis * Funet: Kuusiot (Pedicularis) * ITIS: Pedicularis * United States Department of Agriculture (USDA): Pedicularis * Flora of China: Pedicularis *
Hongkongin dollari

Hongkongin dollari (, , ISO 4217 -koodi: HKD) on Kiinan kansantasavallan erityishallintoalueella Hongkongissa käytettävä rahayksikkö. Hongkongin dollari on sidottu Yhdysvaltain dollariin vuodesta 1983 lähtien ja Macaon pataca on taas sidottu Hongkongin dollariin. Nimi lyhentyy yleensä HK$. Yksi dollari jakautuu 100 senttiin (cent). Yleisimpiä seteleitä ovat $10, $20, $50, $100, $500 ja $1000. Kolikoista käytetyimpiä ovat 10¢, 20¢, 50¢, $1, $2, $5, $10. Hong Kong Monetary Authority (HKMA) toimii keskuspankkina. Keskuspankki laskee liikkeelle kaikki viralliset metallirahat, mutta useimmista keskuspankeista poiketen Hongkongin setelit ovat liikepankkien liikkeellelaskemia. HKMA laskee liikkeelle kymmenen dollarin setelit, muista seteleistä se vain valvoo liikkeellä olevien setelien määrää. Setelipankkeja ovat mm. HSBC, Bank of China ja Standard Chartered Bank. Kymmenen dollarin setelillä tehtiin kahden vuoden kestänyt kokeilu vuonna 2007, jonka aikana se painettiin tavallisen setelipaperin sijasta polymeerisubstraatille eli eräänlaiselle muoville. Polymeerisetelit ovat perinteistä seteliä kestävämpiä, koska ne eivät ime vettä tai likaa ja niihin ei synny arkikäytössä niin teräviä taitoksia, että ne alkaisivat helposti repeillä paperiseteleiden tapaan. == Lähteet == Luokka:Aasian rahayksiköt Luokka:Hongkongin talous
Hannah Frank

Hannah Frank (23. elokuuta 1908 Glasgow, Skotlanti - 18\. joulukuuta 2008 Glasgow, Skotlanti) oli skotlantilainen kuvataiteilija. Hän opiskeli synnyinkaupungissaan Glasgow School of Artissa ja sai jo nuorena mainetta piirrostöillään. 1950-luvulla hän siirtyi kuvanveistoon, jonka taitajana hän menestyi yli 90-vuotiaaksi saakka. Viimeiset vuotensa hän eli skotlantilaisessa hoitokodissa. == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Brittiläiset kuvanveistäjät Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet brittiläiset Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Lettosiemenkotilo

Lettosiemenkotilo (Vertigo geyeri) on nilviäislaji, jota tavataan Länsi- ja Pohjois-Euroopassa. Suomessa se on rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella. == Koko ja ulkonäkö == Lettosiemenkotilo muistuttaa etenkin kalkkisiemenkotiloa (Vertigo genesii), josta se erotettiin omaksi lajikseen vasta 1966. Kotilo on muiden siemenkotiloiden tapaan pieni: 1,8–2,0 mm korkea ja 1,1 mm leveä. Kuori on hieman munanmuotoinen, kiiltävä, väriltään vaalean punaruskea, ja sen pinnassa on säännöllisesti heikkoja uurteita. Kierteet ovat pulleita, ja niitä on viisi. Kierteiden väliset saumat ovat syvät. Kuoren suuaukkoa ympäröivä huuli ei yleensä ole paksuuntunut, ja suuaukolla on neljä (joskus harvoin vähemmän) hammasmaista uloketta, jotka ovat muodoltaan tappimaiset, eikä niiden tyvellä ole paksunnosta. Kotilo näyttää tummalta, jos itse eläin on vielä sen sisällä. s. 71–73 ja 146–147SUB Göttingen: AnimalBase SLU: Artfaktablad == Levinneisyys == Lettosiemenkotiloa tavataan Euroopassa Britteinsaarilta Venäjälle. Esiintymät keskittyvät kuitenkin vuoristoihin ja Fennoskandiaan. Suomessa laji on harvinainen. Sitä tavataan Ahvenanmaalla, Lounais-Suomessa, Hämeessä, Pohjois-Pohjanmaalla, Kainuussa ja Lapissa, mutta esiintymät sijoittuvat hyvin pirstoutuneesti sinne tänne ja niitä tunnetaan kaikkiaan vain toistakymmentä. Samaan tapaan pirstaleinen esiintymiskuva on myös Ruotsissa. == Elinympäristö ja elintavat == Nimensä mukaisesti lettosiemenkotilon ominta elinympäristöä ovat lettosuot. Sitä voidaan tavata kuitenkin myös rantaniityillä, lähteiköissä ja Etelä-Suomessa jopa rehevissä lehtometsissä. Ruotsin ja Norjan tunturialueilla laji elää myös puurajan yläpuolella. Se ei siedä vedenpinnan korkeuden vaihtelua tai elinpaikan ajoittaistakaan kuivumista ja suosii kalkkipitoista elinympäristöä. Karpaateilta tiedetään yksilömäärien kasvavan veden pH:n kasvaessa, mutta Ruotsissa sitä on tavattu soilta, joiden pH on vain 5,75–7,5. Lajilla ei ole selkeää elinkiertoa, vaan nuoruusvaiheen yksilöitä tavataan ympäri vuoden. Kukin yksilö tuottanee elämänsä aikana korkeintaan 10 munaa. Kotilon ravintoa ovat luultavasti mikroskooppiset levät, mutta muuten sen elintapoja ei juuri tunneta.Ympäristö.fi Lettosiemenkotilo kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin II liitteen lajeihin, eli sen suojelemiseksi tulee perustaa Natura 2000 -alueita. Suomessa laji on rauhoitettuLuonnonsuojeluasetus 30.11.2023/1066 Finlex ja luokiteltu vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa silmälläpidettäväksi (NT)Pertti Rass ym. (toim.): Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010 (2. osa). Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki ISBN 978-952-11-3805-8. s. 346–354 . Sama luokitus sillä on myös Ruotsissa. Etenkin lettosoiden kuivatus uhkaa lajin säilymistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla== * The Vertiginidae of Poland (myös kuva) Luokka:Maakeuhkokotilot
Nnamdi Azikiwe

Benjamin Nnamdi Azikiwe (16. marraskuuta 1904 – 11. toukokuuta 1996) oli nigerialainen nationalisti ja maan ensimmäinen presidentti vuodesta 1963–1966. Azikiwe syöstiin vallasta vallankaappauksessa 1966, joka johti sisällissotaan kesäkuussa 1967 Biafran yrittäessä itsenäistyä Nigeriasta. Azikiwe syntyi Zungerussa Pohjois-Nigerian protektoraatissa. Hänen isänsä oli brittien siirtomaavallan palveluksessa. Azikiwe kävi lähetyskoulua, ennen kuin lähti 1920-luvulla Yhdysvaltoihin opiskelemaan Lincolnin yliopistossa, Pennsylvaniassa ja Pennsylvanian yliopistossa. Rahoittaakseen opintonsa hän teki sekalaisia töitä hissinkuljettajana, kaivoksessa ja tiskaajana ja sai myöhemmin paikan yliopistolta. Hän sai tutkinnon filosofiasta ja ylemmän antropologiasta ja lempinimen ”Zik”. Ensimmäisen artikkelinsa Liberia in World Politicsjulkaistu: The Journal of Negro History, Vol. 20, No. 3 (Jul., 1935), pp. 351–353 hän julkaisi 1931. Hän palasi Afrikkaan 1934 ja oli African Morning Postin toimittajana Accrassa Kultarannikolla (nyk. Ghana) ja perusti 1937 West African Pilot -lehden Lagosissa ja myöhemmin viisi muuta. Hän perusti 1946 Nigerian ja Kamerunien kansallisen neuvoston ja johti sitä 1946–1960 ja kohosi kansallisen liikkeen messiashahmoksi. Hänet nimitettiin Itä-Nigerian pääministeriksi 1954–1959 ja maan itsenäistyttyä Nigerian liittovaltion ensimmäiseksi syntyperäiseksi kenraalikuvernööriksi 1960–1963 ja kun maa julistettiin tasavallaksi ensimmäiseksi presidentiksi. Nigerian itsenäisyyttä hän piti elämäntyönsä täyttymyksenä. Azikiwe ja kollegansa poistettiin vallasta sotilasvallankaappauksella 15. tammikuuta 1966. Biafran sodan aikana hän tuki aluksi Biafran separatisteja, jotka edustivat hänen kansaansa igboja, mutta vaihtoi keskushallituksen tukijaksi 1969. Hän oli mm. Lagosin yliopiston kanslerina 1972–1976. Hän johti Nigerian kansanpuoluetta vuodesta 1978 ja yritti uudelleen presidentiksi 1979 ja 1983. Kun puolueet kiellettiin uuden sotilasvallankaappauksen jälkeen 1984, hän jätti politiikan. Azikiwen poliittista filosofian alettiin kutsua zikismiksi. Hän hahmotteli sitä teoksissaan kuten Renascent Africa (1973). == Lähteet == * Dr. Nnamdi Azikiwe (Online Nigeria) * Obituary: Nnamdi Azikiwe * Azikiwe, Nnamdi (1904–1996) (Hutchinson Encyclopedia) ===Viitteet=== Luokka:Nigerian presidentit Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Kurt Schwaen

Kurt Schwaen (21. kesäkuuta 1909 Katowice – 9. lokakuuta 2007 Berliini) oli saksalainen säveltäjä. Schwaen opiskeli vuosina 1929–1933 musiikkitiedettä, taidehistoriaa, filosofiaa ja saksan kieltä Berliinissä ja Breslaussa. Varhaisimman varsinaisen musiikinopetuksensa hän oli saanut Katowicessä tapaamaltaan Fritz Lubrichilta, joka itse oli aiemmin ollut Max Regerin oppilaana. Suurilta osin Schwaen oli säveltäjänä kuitenkin itseoppinut. Schwaen suljettiin vuonna 1935 kolmeksi vuodeksi vankeuteen natsihallinnon vastaisista toimista pidätettynä. Selvittyään toisesta maailmansodasta hän teki huomattavaa työtä musiikkiopistojen elvyttämisessä ja toimi myös Berliinin Volksbühne-teatterin musiikillisena neuvonantajana. Vuodesta 1953 aina 2000-luvulle hän työskenteli vapaana säveltäjänä. Hän kuoli 98-vuotiaana lokakuussa 2007. Schwaenin sävellystuotanto on tyylillisesti monipuolista; siihen kuuluu mm. orkesteriteoksia, näyttämö- ja vokaalimusiikkia, kamarimusiikkia sekä pianokappaleita. Hän julkaisi myös musiikkikirjallisuutta. == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut , Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset musiikkikirjailijat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Nalle Puh ja Möhköfantti

Nalle Puh ja Möhköfantti (engl. Pooh’s Heffalump Movie) on vuonna 2005 julkaistu animaatioelokuva, jonka ohjasi Frank Nissen. Se huomioitiin myös Young Artist -ehdokkuudella parhaasta kokoperheen animaatioelokuvasta vuonna 2006. Elokuva tuotti noin 53 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria eli noin 42 miljoonaa euroa. == Ääniroolit == === Alkuperäiset äänet === === Suomenkieliset äänet === Muissa rooleissa: Inna Vintturi, Päivi Hilska, Markus Bäckman, Matti Holi, Pekka Kuorikoski, Jenna Haverinen, Ella Jaakola, Pilvi Kekkonen, Henri Piispanen ja Ulla Renko. Laulut: Nalle on Puh Laulajat: Merja Larivaara & Pekka Lehtosaari Möhköfanttilaulu Laulajat: Petteri Summanen, Jari Karjalainen, Aarre Karén & Riko Eklundh Pikku herra Ruu Laulajat: Ulla Renko & Merja Larivaara Nimileikki Laulaja: Nuutti Jaakkola Rinta rinnan Laulaja: Merja Larivaara Pikku herra Ruu repriisi Laulaja: Akira Takaki Suomenkielisen dialogin on ohjannut Carla Rindell. Luokka:Nalle Puh -elokuvat Luokka:Vuoden 2005 yhdysvaltalaiset elokuvat
Pähkinäpensaslehto

Pähkinäpensaslehto on lehtometsän kasvillisuustyyppi, joka on Suomessa yksi luonnonsuojelulain mukaan suojeltavista luontotyypeistä. Luontotyyppikriteerit täyttäväksi pähkinäpensaslehdoksi katsotaan alue, jolla on vähintään kaksikymmentä kahden metrin korkuista tai levyistä pähkinäpensasta hehtaarin pinta-alalla yhtenä tai useampana ryhmänä yhtenäisellä rajattavalla olevalla alueella. Pähkinäpensaslehtoja esiintyy Suomessa ainoastaan Etelä-Suomessa. Niitä esiintyy rehevällä ja tuoreella tai kuivahkolla lehtomaalla. Pähkinäpensaslehdoille tyypillisiä kasveja ovat jalot lehtipuut (kuten metsälehmus tai metsätammi), kuusi, koivu ja sinivuokko. Luonnontilaisia pähkinäpensaslehtoja on Suomessa säilynyt vain vähän. Niitä on raivattu muun muassa pelloiksi ja uhkana voivat nykyisin olla myös uudisrakentaminen ja hakkuut. Ilman hoitotoimia niitä voi uhata myös kuusettuminen, joten lehtoja voidaan hoitaa kuusten ja mahdollisten muiden pähkinää varjostavien puiden hyvin suunnitellulla poistolla. Pähkinäpensas kuitenkin viihtyy yleensä hyvin jalojen lehtipuiden sekä haavan ja raidan kanssa, ja siksi näitä on säästettävä. Itse pähkinäpensaita ei yleensä pidä harventaa, ja lehto pysyy elinvoimaisena kun kuolleet rungot jätetään lahoamaan. Pensaat kukkivat ja tuottavat pähkinöitä vain saadessaan sopivasti valoa. Pähkinäpensaslehdot ovat yleensä varsin pienialaisia, mutta paikallisesti ne ovat voivat olla melko yleisiäkin, kuten Lohjan seudulla. Uudellamaalla suojeltuja lehtoja on yhteensä useita kymmeniä. Helsingissäkin pieniä lehtoja on muun muassa Pasilassa, Jakomäessä, Maunulassa ja Viikissä. == Pähkinäpensaslehtojen eliöstö == Pähkinäpensaslehtojen eliöstö on hyvin monimuotoista. Kasvillisuus on tavallisesti käenkaali-oravanmarjatyyppiä, mutta voi olla myös esimerkiksi käenkaali-mesiangervotyyppiä tai sinivuokko-käenkaalityyppiä. Aluskasvillisuuteen kuuluu siten lehdoille tyypillisiä lajeja, kuten käenkaali, oravanmarja, mesiangervo, sini- ja valkovuokko, kielo, lehto- orvokki, hentokiurunkannus, kivikkoalvejuuri, kevätlinnunherne, mustakonnanmarja, sudenmarja, jänönsalaatti, hiirenporras, metsäimarre, korpi- imarre, nuokkuhelmikkä, metsäkastikka, lillukka ja vuohenputki. Pensaskerroksessa pähkinäpensaan seurassa kasvaa usein taikinamarjaa ja korpipaatsamaa sekä tuomia, haapoja ja pihlajia. Alus- ja pensaskasvillisuuden ohella pähkinäpensaan lähiympäristössä tai itse pensaalla viihtyy useita uhanalaisia eliöitä. Suomessa harvinainen lintu, pähkinähakki, on riippuvainen pähkinäpensaista. Kuolleiden pensaiden lahot rangat ovat monien sienten ja hyönteisten elinpiiriä. Pähkinäpensaalle ominainen juuriloinen on suomukka, joka on rauhoitettu loiskasvi. == Lähteet == * Pähkinäpensaslehdot (Suomen ympäristökeskus) * List of Protected Habitat: Finland * == Aiheesta muualla == * * Lounaisluonto luokka:Suojeltavat luontotyypit luokka:Lehto luokka:Pähkinäpensaat
Axel Borup-Jørgensen

Axel Borup-Jørgensen (22. marraskuuta 1924 – 15. lokakuuta 2012) oli tanskalainen säveltäjä. Hän kasvoi Ruotsissa ja opiskeli pianonsoittoa ja soitinnusta Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa vuosina 1946–1950. Säveltäjänä hän piti itseään itseoppineena. Hän sai vaikutteita usein ruotsalaisesta kulttuurista, varsinkin runoudesta. Hänet on palkittu esimerkiksi Carl Nielsen -palkinnolla. Borup-Jørgensenin tuotantoon kuuluu muun muassa orkesteriteoksia, vokaalimusiikkia sekä jousikvartettoja. == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Johnson Aguiyi-Ironsi

Kenraalimajuri Johnson Thomas Umunnakwe Aguiyi-Ironsi (3. maaliskuuta 1924 Umuahia – 29. heinäkuuta 1966 Lalupon, Oyo) oli nigerialainen sotilas, joka oli maan valtionpäämies korkeimman sotilasneuvoston johdossa 194 päivää 16. tammikuuta 1966 lähtien aina uuteen kaappaukseen ja kuolemaansa 29. heinäkuuta 1966 asti. Thomas Umunnakwe Aguiyi-Ironsi syntyi Umuahiassa, nykyisessä Abian osavaltiossa. Kahdeksanvuotiaasta hän oli sisarensa ja tämän diplomaattimiehen Theophilius Johnsonin kasvatettavana ja lisäsi nimen Johnson nimeensä. 22-vuotiaana hän liittyi Nigerian armeijaan. Hän sai sotilaskoulutusta Eaton Hallissa Englannissa ja nimitettiin upseeriksi kesäkuussa 1949. Hän oli Nigerian kenraalikuvernööri John Macphersonin adjutanttina. Kongon kriisin aikana YK:n pääsihteeri Dag Hammarskjöld pyysi Nigeriaa lähettämään joukkoja Kongoon ja everstiluutnantti Ironsi komensi pataljoonaa Kivussa ja Leopoldvillessä. ”Johnny Ironsides”, kuten häntä kutsuttiin, nimitettiin pian YK:n joukkojen (ONUC) komentajaksi. Ironsi palasi Nigeriaan vuonna 1964, jolloin itsenäistyneen maan instituutioiden johtoon nimettiin paikallisia, ja hän seurasi armeijan komentajana (General Officer Commanding) kenraalimajuri Welby-Everardia 9. helmikuuta 1965. Ensimmäisen tasavallan poliittinen kriisi johti lain ja järjestyksen murtumiseen joissakin maakunnissa, eikä pääministeri Tafawa Balewa kyennyt hallitsemaan tilannetta. Sotilaat päättivät päättää siviilivallan verisellä vallankaappauksella 14. tammikuuta 1966. Vallankaappaukseen ryhtyneitä johti itämaakunnasta kotoisin ollut majuri Chukwuma Kaduna Nzeogwu, joka likvidoi yhdessä yössä maan merkittävimmät poliitikot. Ironsi ja muut korkeimmat upseerit saivat kuitenkin joukot puolelleen, Ironsi erotti Nzeogwun ja nimitti maltilliset upseerit neljän autonomisen maakunnan sotilaskuvernööreiksi ja ilmoitti sotilashallituksen luopuvan vallasta kun aika koittaisi. ”Meidän ainoa tehtävämme on pitää yllä lakia ja järjestystä”, hän ilmoitti. Päätös päättää maakuntien itsehallinto ja se, etteivät kaappauksen näkyvimmät uhrit olleet igboja, sai hausat ja jorubat uskomaan, että kyseessä oli igbojen salaliitto. Ironsi ei myöskään selvittänyt tapausta tai rangaissut kaappaajia. Heinäkuussa 1966 Ironsi vietti yön Ibadanissa maanlaajuisella matkallaan. Isäntä, Länsi-Nigerian sotilaskuvernööri kenraaliluutnantti Adekunle Fajuyi, varoitti häntä mahdollisesta kapinasta, mutta Ironsi ei saanut yhteyttä pääesikuntaan. Aamuyöllä rakennukset piirittivät sotilaat Theophilus Danjuman johdolla. Ironsin ja Fajuyin luodinreikien täyttämät ruumiit löydettiin myöhemmin läheisestä metsästä. ==Lähteet== Luokka:Nigerian presidentit Luokka:Nigerialaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Henry Harris

Henry Harris (28. tammikuuta 1925 – 31. lokakuuta 2014) oli australialaissyntyinen lääketieteilijä. Hän oli Oxfordin yliopiston lääketieteen professori ja 1960-luvun johtavia syöpätutkijoita ja geneetikkoja. Hän oli vuodesta 1968 Royal Societyn jäsen. == Lähteet == Luokka:Australialaiset lääkärit Luokka:Onkologit Luokka:Australialaiset professorit Luokka:Oxfordin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Pohjois-Louko

Pohjois-Louko () on Suomen rataverkon liikennepaikka Seinäjoen kaupungissa 17 kilometriä Seinäjoen rautatieasemalta etelään rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee entisen Peräseinäjoen kunnan Louonmäen kylän pohjoispuolella. Pohjois-Louosta alkaa kaksiraiteinen rataosuus Seinäjoelle. Liikennepaikalla kaksoisraideosuuden eteläpäässä sijaitseva vaihde on Suomen ensimmäinen suurnopeusvaihde, ja sen suurin sallittu nopeus on 140 kilometriä tunnissa poikkeavalle raiteelle. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Vaunut.org: Kuvia Pohjois-Louosta Luokka:Seinäjoen rautatieliikennepaikat
The Whitest Boy Alive

The Whitest Boy Alive on berliiniläinen yhtye. Se aloitti vuonna 2003 elektronisen musiikin projektina, josta se on ajan myötä muovautunut soitinyhtyeeksi. Yhtyeen päähahmoja on norjalainen Kings of Convenience -yhtyeen keulahahmo Erlend Øye. Yhtyeen esikoisalbumi Dreams julkaistiin kesäkuussa 2006. == Diskografia == ===Albumit=== * Dreams (2006) * Rules (2009) === Singlet === * "Inflation" (2004) * "Burning" (2006) * "Burning" (2007)(Britannian versio) * "1517" (2009) == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut * * Erlend Øyen sivut Whitest Boy Alive
Alkiolaisuus

Alkiolaisuus on poliittinen ideologia, joka perustuu kirjailija-poliitikko Santeri Alkion ajatuksiin. Alkio pyrki monitahoisella julkisella toiminnallaan herättämään maaseutuväestössä tietoisuuden sen omasta merkityksestä. Alkio oli nuorisoseuraliikkeen aatteellinen ja käytännöllinen johtaja sekä eräs Maalaisliiton perustajista. Alkio toimi puolueen edustajana valtiopäivillä ja eduskunnassa sekä sosiaaliministerinä. Alkio perusti myös Ilkan ja toimi sen päätoimittajana. == Kansanvalistus == Alkio nousi nuorisoseuraliikkeen johtohahmoksi 1890-luvulla. Alkion myötä harrastus- ja edistysseuratoiminta sai tiiviin aattellisen linjan, joka tiivistyy sanapareissa "hyvä ihminen" ja "kunnon kansalainen". Alkiolainen nuorisoseura-aate perustui edistysuskoon, eli ihmisen kykyyn kehittyä kasvatuksen ja varsinkin itsekasvatuksen avulla. Yhteiskunnallisesti nuorisosta haluttiin kasvattaa kansalaisia, jotka veljeyden hengessä ja säätyrajat poistaneina rakentaisivat kansakuntaa.Kalliokoski 2006, s. 11-12 Raittiusaatteen leviämisessä yhteiskunnalliset rajat murtuivat: raittiutta ajoivat sekä työväenliike, nuorisoseuraliike että herätysliikkeet. Alkoholin saannin rajoittamisen kannalla ollut Santeri Alkio esitteli kieltolain vuonna 1919 ollessaan Castrénin hallituksen sosiaaliministeri. == Poliittinen aate == Alkujaan Alkio oli poliittisesti nuorsuomalainen, mutta liike oli pääosin kaupunkilaisväestön puolue, josta ei tullut maaseudun valtapuoluetta. Alkion mielestä nuorsuomalaisuus liukui oikealle ja "yhteiskunnalliseen värittömyyteen". Alkio ja nuorisoseuralaiset perustivat vastaliikkeenä Etelä-Pohjanmaan oikeistolaiselle lehdistölle uuden sanomalehden, Ilkan, vuonna 1906. Lehti oli osa uudistusmielisen maalaisväestön järjestäytymistä Etelä-Pohjanmaalla. Alkiosta muodostui uuden maalaisväestön poliittisen liikkeen henkinen ja aatteellinen keulakuva, jonka ajatukset levisivät nuorisoseurojen kautta ympäri maata. Alkiolaisuuden johtoajatuksena on edistyksen kannattaminen. Nuorsuomalaiset olivat innokkaampia uudistajia kuin suomettarelaiset. Sosialistista ajattelua Alkiossa liittyy köyhän asiaan. Tämä tiivistettiin kahteen asiaan: köyhän asiaan ja edistyksen lipun kantamiseen. Suomen itsenäistymisen ja torpparivapautuksen jälkeen vahvistunut maalaisliitto pyrki lisäämään pienviljelijöiden viljelemää pinta-alaa. Tähän liittyi muun muassa Lex Kallio -laki. == Keskustelu alkiolaisuudesta == Suomen Keskustan piirissä ei keskustelu alkiolaisuudesta ole dogmaattista, mutta ajoittain se johtaa kysymyksenasetteluun Keskustan ja Perussuomalaisten välillä, sillä Perussuomalaisten edeltäjä Suomen Maaseudun Puolue erkaantui aikanaan Keskustapuolueesta. Kesällä 2007 Keskustan puoluesihteeri Jarmo Korhonen totesi, että Perussuomalaiset ja Keskusta voisivat yhdistyä, koska niillä on samaa aateperinnettä. Suomen Keskustan historiankirjasarjan yhden osan kirjoittajan, Tytti Isohookana-Asunmaan mukaan yhteyttä ei ole, koska Perussuomalaiset on suvaitsematon puolue. Kari Hokkanen puolestaan kirjoitti, että yhteinen aateperintö on olemassa. ==Lähteet== * * * * ===Viitteet=== Luokka:Suomen Keskusta Luokka:Poliittinen ideologia
Greatest Hits (Alice in Chains)

Greatest Hits (tunnettu myös nimellä Alice in Chains Greatest Hits) on grunge- yhtyeen Alice in Chains "Greatest Hits" -kokoelmalevy. Se julkaistiin 24. heinäkuuta 2001 levy-yhtiöstä Columbia Records. Se on yhtyeen toinen hittikokoelma, lyhyempi kuin edellinen; Nothing Safe: The Best Of The Box. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2001 kokoelma-albumit Luokka:Alice in Chainsin albumit
Laura Lehtonen

Laura-Maija Lehtonen (o.s. Raittila) on suomalainen urheilutoimittaja. Hän toimi vuosina 2001–2007 Yleisradion urheilutoimituksen toimittajana ja Urheiluruudun uutisankkurina. Vuonna 2007 hän alkoi juontaa ja toimittaa Offseason-ohjelmaa Urheilukanavalla. Lehtonen palasi Yleisradioon vuonna 2018. Hän toimii myös yrittäjänä Klue Oy:ssä. Lehtonen on aikaisemmin pelannut pesäpalloa Järvenpään Palossa, muun muassa naisten edustusjoukkueessa.Pesäpallo on Laura Raittilan ykköslaji (Arkistoitu versio) Suomen Pesäpalloliitto. Lehtonen opiskeli Helsingin yliopistossa viestintää. Hänen pro gradu -työnsä on nimeltään Ekan joutsenlaulu – Televisiouutisten raportointi Ekan romahduksesta ja se valmistui vuonna 2001.Viestinnän laitoksella tehdyt tutkielmat (Arkistoitu versio) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset urheilutoimittajat Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
The Essential Alice in Chains

The Essential Alice in Chains on kaksilevyinen kokoelma-albumi yhtyeeltä Alice in Chains. Se suunniteltiin alun perin julkaistavan 30. maaliskuuta 2004, mutta se myöhästyi, ja albumi julkaistiin lopulta vasta 5. syyskuuta 2006. ==Kappalelista== CD 1 # # # # # # # # # # # # # # # # CD 2 # # # # # # # # # # # # == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2006 kokoelma-albumit Luokka:Alice in Chainsin albumit Luokka:The Essential
Musta pörssi

Musta pörssi on luvatonta kaupankäyntiä, jota esiintyy usein erilaisten poikkeustilanteiden, kuten sodan tai laajojen lakkojen yhteydessä. Yleensä mustan pörssin kauppa käynnistyy, kun jonkin tuotteen saatavuutta säännöstellään esimerkiksi ostokorttien avulla tai siitä muuten on pulaa. Kauppatavarat ovat tyypillisesti esimerkiksi alkoholia, ylellisyystuotteita, lääkkeitä ja elintarvikkeita. Yleensä tuotteita myydään markkinahinnalla eli sillä hinnalla, jolla kysyntä ja tarjonta ovat yhtä suuret. Jos tuotteelle määrätään tätä alempi enimmäishinta, sitä yleensä myydään salaa markkinahintaan, mutta tällöin yleensä saatavuus heikkenee ja markkinahinta nousee, koska kannustin tuottaa tuotetta on heikentynyt. Mustan pörssin eräitä muotoja ovat ”tiskin alta myyminen” ja tietynlainen kytkykauppa. ”Tiskin alta” myytäessä kauppiaat varaavat osan tuotteistaan ainoastaan tietyille asiakkaille tai asiakasryhmille, kun taas muille kerrotaan ettei kysyttyä tavaraa ole saatavilla. ”Kytkykaupassa” puolestaan asiakkaan edellytetään ostavan varsinaisesti tarvitsemansa hyödykkeen ohella muuta tavaraa, joka ei eri syistä käy hyvin kaupaksi. Mustan pörssin kehittymiseen vaikuttaa myös yleinen suhtautuminen siihen. Esimerkiksi Suomessa talvisodan aikana salakauppaa paheksuttiin eikä vakavaa tavarapulaa ehtinyt sodan kuluessa muodostua, joten musta pörssi ei kehittynyt. Jatkosodan aikana oli toisin: ratsiat ja rangaistukset eivät estäneet salakauppaa, koska tavarapula lisääntyi ja yleinen mielipide hyväksyi salakaupan.Vuorenmaa 1987, 395 ==Esimerkkejä== Diocletianus (Rooman keisarina 284-305 jaa.) yritti estää nopeaa hintojen nousua määräämällä yli tuhannen tuotteen enimmäishinnat kuolemantuomion uhalla. Moni tuottaja lakkasi myymästä ja kaupankäynti lähes loppui. Toiset myivät kalliimmalla salaa mustassa pörssissä. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Katso myös== *Hintasääntely ==Aiheesta muualla== * Musta pörssi (Keski-Suomen museo: Sota ja pula) Luokka:Kauppa Luokka:Rikollisuus
Commerzbank Tower

Commerzbank Tower on pilvenpiirtäjä Frankfurt am Mainin kaupungissa, Saksassa. Vuosina 1994–1997 rakennetun pilvenpiirtäjän on suunnitellut isobritannialainen arkkitehti Norman Foster. Antenni mukaan laskettuna pilvenpiirtäjän korkeus on 300 metriä, ilman antennia 259 metriä. Commerzbank Towerin rakentaminen maksoi noin 600 miljoonaa Saksan markkaa. 56-kerroksinen rakennus kantoi vuosien ajan Euroopan korkeimman rakennuksen titteliä, kunnes sen ohitti Moskovan 264-metrinen Voiton palatsi joulukuussa 2003. Saksan korkein rakennus se on edelleen. Sitä kutsutaan myös maailman ensimmäiseksi ekopilvenpiirtäjäksi. Nimitys juontuu siitä, että pilvenpiirtäjä käyttää enimmäkseen luonnollista ilmanvaihtoa . Pilvenpiirtäjässä pitää pääkonttoriaan pankkiyhtiö Commerzbank AG. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Emporis.com - Commerzbank Tower * Structurae.de - Commerzbank Tower Luokka:Frankfurt am Mainin pilvenpiirtäjät
M/S Mistral

M/S Mistral () on ahvenanmaalaisen Godby Shipping Ab:n omistama ro-ro- rahtialus. Se on rakennettu vuonna 1998 J.J. Sietaksen telakalla Hampurissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 7 438 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Mistral on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Brändö. Nykyisin Mistral on rahdattu Färsaarelaiselle Smyril Line konsernille ja ajaa väliä Hirtshals- Torshavn-Thorlakshoven väliä. Mistralin sisaraluksia ovat M/S Caroline Russ, M/S Elisabeth Russ, M/S Friedrich Russ, M/S Pauline Russ, M/S Miranda ja M/S Seagard. == Käyttöhistoria == Godby Shipping tilasi aluksen telakalta marraskuussa 1997 ja 29. joulukuuta 1998 se siirtyi nykyisen omistajan omistukseen, joka rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Ahvenanmaalla sijaitseva Brändö. Samalla laiva vuokrattiin viideksi vuodeksi Transfennicalle. 2. tammikuuta 1999, Lyypekissä tapahtui sen luovutus ja kastaminen Mistraliksi. Aluksen kummina toimi Anna-Kaisa Kälviänen. Kastamista seuraavana päivänä Mistral aloitti liikennöinnin reitillä Hanko–Lyypekki. Vuonna 2003 laiva siirtyi uudelle reitille: Hamina–Antwerpen. 20\. joulukuuta 2003 UPM-Kymmene vuokrasi aluksen. Tammikuussa 2004 Mistral aloitti liikennöinnin linjalla Rauma–Santander / El Ferrol. 17\. syyskuuta 2013, Tallink Silja aikarahtasi aluksen liikennöimään M/S Seawindin pariksi Turku- Tukholma väliä. Loppuvuodesta 2014 vuoden 2019 loppuun Mistral oli aikarahdattuna P&O; Ferries -laivayhtiölle. Alusta käytettiin pääasiallisesti Zeebrugge–Teesport-reitillä. Alus kulki myös satunnaisesti Zeebruggesta Tilburyn satamaan ja Rotterdamista Teesportin satamaan. Lyhyt poikkeus P&O;:n rahtaukseen tapahtui kesällä 2018, jolloin Mistral oli aikarahdattu Stena Linen liikenteeseen Europoort–Harwich-reitille. Vuoden 2019 alusta loppuun P&O; Ferries käytti Mistralia Irlannin merellä Dublinin ja Liverpoolin satamien välisessä liikenteessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Mistral *Godby Shipping (suomeksi) Mistral
Yamataikoku

Yamataikoku () oli kiinalaisten historiankirjojen mukaan Japanissa Yayoi- kaudella ajanlaskun alun vuosisatoina sijainnut muinainen valtio. Japani oli tähän aikaan jakautunut lukuisiin pieniin valtiomuodostelmiin, joista joillakin oli yhteyksiä Kiinaan. Yamatai on näistä valtioista tunnetuin. Kronikoiden mukaan Yamataikokua hallitsi kuningatar Himiko. Hänellä oli vallassaan yli 30 kunin (maan tai maakunnan) liittouma, ja hän vaikuttaa hallinneen kansaansa šamaanin tavoin. Hän vaikuttaa myös pitäneen yhteyttä Kiinaan ja käyttäneen Kiinalta saamaansa hyväksyntää tuomaan vallalleen legitimiteettiä. Himikon tiedetään lähettäneen lähetystön Kiinaan vuonna 238. Hänen kuolemansa jälkeen kysymys vallanperimyksestä johti sotaan Yamataikokun ympäristössä, kunnes Himikon 13-vuotias sukulaistyttö nousi maan uudeksi kuningattareksi. Myös hän lähetti lähettiläitä Kiinaan. Tämän jälkeen Yamataikokua ei mainita kiinalaisissa teksteissä. Yamataikokun sijaintia ei tiedetä, ja siitä onkin kiistelty. Kolmen kuningaskunnan kronikassa kuvaillaan valtion sijaintia suhteessa muihin kuni-valtioihin, joita tekstissä mainitaan seitsemän, mutta näiden pikkuvaltioiden sijainnista on erilaisia tulkintoja. Suosituimpien teorioiden mukaan Yamataikoku sijaitsi joko Kyūshūn saarella tai Kinain alueella Honshūn keskiosassa. == Kirjallisuutta == * == Lähteet == Luokka:Japanin historia
Friulin kieli

Friulin kieli on Friuli-Venezia Giuliassa, Koillis-Italiassa puhuttava kieli, jota puhuvat friulit. Se muistuttaa paljon ladinin kieltä, mutta on saanut myös vaikutteita saksan, italian ja slovenian kielistä. Friulin kielestä on tekstejä 1000-luvulta, ja runoutta ja kirjallisuutta löytyy 1300-luvulta. Kielellä oli 300 000 puhujaa vuonna 2002.Ethnologue: Friulian Viitattu 18.7.2015. ==Lähteet== Luokka:Itaaliset kielet Luokka:Romaaniset kielet Luokka: Friuli-Venezia Giulia
Grimstad

Grimstad on kaupunki ja kunta Etelä-Norjassa Agderin läänissä Skagerrakin rannikolla. Sen rajanaapureita ovat Arendal idässä, Froland ja Birkenes pohjoisessa ja Lillesand lännessä. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 24 587 asukasta. == Historia == Grimstadin puutavarasatama tunnetaan jo vuodelta 1528. Se oli luotsiasema () vuonna 1791 ja sai kaupunkioikeudet () vuonna 1816. Purjelaivojen aikakaudella kaupunki kukoisti laivanrakennus- ja varustamotoiminnan ansiosta. Fjæren ja Landvikin kunnat liitettiin Grimstadiin vuonna 1971. == Elinkeinoelämä == Kaupungissa on huomattavaa laivanvarustamotoimintaa sekä öljynporaus- ja informaatioteknologian tuotekehitystä ja tuotantoa. Hedelmien, marjojen ja vihannesten tuotanto on tärkeää. Kaupungissa toimii erikoisoluistaan myös Norjan rajojen ulkopuolella tunnettu pienpanimo Nøgne Ø. ==Urheilu == Kaupungin tunnetuin urheiluseura on FK Jerv. Se onnistui nousemaan jalkapallossa maan pääsarjaan kaudeksi 2022. == Koulutus == Grimstadissa toimii Agderin yliopiston tekninen tiedekunta ja osa taloustieteellistä tiedekuntaa. == Media == Grimstadissa ilmestyy paikallislehti Grimstad Adressetidende. == Tunnettuja henkilöitä == * Sigrun Gjerløw Aasland (s. 1978), poliitikko == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *
Mike Reid

Michael "Mike" Reid (19. tammikuuta 1940 – 29. heinäkuuta 2007) oli englantilainen näyttelijä ja koomikko, joka muistetaan parhaiten Frank Butcherin roolista sarjassa EastEnders. Hän oli syntynyt Lontoossa, mutta perhe muutti Lontoon pommitusten jälkeen Tottenhamiin, jossa Reid opiskeli Rowland Hill Schoolissa. Reid meni vuonna 1958 naimisiin ensimmäisen vaimonsa Sheilan kanssa ja sai ensimmäisenä lapsenaan Jane-tyttären. Vuonna 1967 otetun avioeron jälkeen hän solmi vuonna 1971 uuden avioliiton Shirley Collinsin kanssa. Reid ja Collins saivat pojat Michael ja Mark, joista jälkimmäinen teki itsemurhan vuonna 1990. Reid työskenteli 1960-luvun alussa stand up -koomikkona ja sai pian sivurooleja suosituissa televisiosarjoissa, kuten Doctor Who'ssa, Pyhimyksessä (The Saint) ja Department S'ssa. Hän oli myös stunttina elokuvissa Casino Royale (1967) ja Likainen tusina (1967). Reid liittyi EastEndersiin vuonna 1987. Hän sai tällä roolilla uransa suurimman menestyksen. Vuonna 1994 hän aloitti stressin johdosta tauon. Hän teki useita lyhytaikaisia paluita vuosina 1995–1997 ja palasi täyspäiväisesti joulukuussa 1997. Toukokuussa 2000 hän ilmoitti jättävänsä sarjan, ja hänen viimeinen jaksonsa näytettiin saman vuoden marraskuussa. Samana vuonna hän esiintyi elokuvassa Snatch – hävyttömät, ja vuonna 2003 hänellä oli rooli espanjalaisessa elokuvassa Oh Marbella! Viimeisten elinvuosiensa aikana Reid teki useita lyhyiksi jääneitä comebackeja EastEndersiin. Hän esitti myös korruptoitunutta liikemies Brian Stevensiä sarjan The Bill kahdessa jaksossa. Pääasiassa hän oli kuitenkin jo vetäytynyt Espanjaan, jossa hän kuoli heinäkuussa 2007 Marbellassa saamaansa sydänkohtaukseen. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Viimeinen kesä (vuoden 2007 elokuva)

Viimeinen kesä (Der geköpfte Hahn) on Radu Gabrean ohjaama saksankielinen elokuva vuodelta 2007. Se kertoo aikuisuuden kynnyksellä elävien nuorten ystävyydestä ja rakkaudesta pienessä romanialaisessa kaupungissa vuonna 1944. ==Juoni== Eginald Schlattnerin romaaniin perustuva elokuva kertoo toisen maailmansodan vaikutuksista transilvanialaiseen Făgărașin seutuun, jossa asuu saksalaisia, unkarilaisia, romanialaisia ja juutalaisia. Suvaitseva monikulttuurinen yhteisö saa kärsiä natsien ja sodanuhkan alla. Elokuvan tarina kerrotaan vapaamielisen ja vauraan saksalais-unkarilaisen perheen teinipojan näkökulmasta. Hän liittyy parhaan kaverinsa mukana enempiä ajattelematta Hitler-Jugendin jäseneksi. Pojat ihastuvat rikkaan talon ja juutalaisen elokuvakoneenkäyttäjän tyttäriin, mutta sota-ajan tuomat ristiriidat saavat vanhan kyläidyllin ja nuoruuden viattomuuden nopeasti katoamaan.Sheila Seacroft: Cluj 2007: The Beheaded Rooster (Cocosul decapitat) 6/10, Neil Young's Film Lounge 6.6.2007. Viitattu 24.12.2013. ==Lähteet== == Aiheesta muualla== * Viimeinen kesä Internet Movie Databasessa Luokka:Vuoden 2007 saksalaiset elokuvat Luokka:Itävaltalaiset elokuvat Luokka:Saksalaiset draamaelokuvat Luokka:Unkarilaiset elokuvat Luokka:Romanialaiset elokuvat
Nina Lundström

thumb|right|Nina Lundström Nina Lundström (s. 26. lokakuuta 1961, Savonlinna) on ruotsinsuomalainen poliitikko, joka istui vuosina 2002–2006, 2010–2012 ja jälleen vuodesta 2016 alkaen liberaalien edustajana Ruotsin valtiopäivillä. Hänet valittiin Tukholman läänin vaalipiiristä. Paikallispolitiikassa hän on ollut kotikuntansa Sundbybergin kunnanvaltuustossa 1994–2003 ja 2006–2010. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://sundbyberg.liberalerna.se/liberaler/nina-lundstrom/ Luokka:Ruotsin liberaalien poliitikot Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ruotsinsuomalaiset henkilöt
Tulihuulikala

Tulihuulikala (Cirrhilabrus lubbocki) on koralliriuttojen huulikala, jota pidetään joskus myös riutta-akvaariossa. == Koko ja ulkonäkö == Tulihuulikala kasvaa noin 7,5 cm pitkäksi. Sen väritys vaihtelee. Usein vartalo on tulipunainen, evät keltaiset.Fishbase (paras kuva) Lajista on jalostettu myös muotoja, joiden vartalossa on laajoja sinisiä alueita.Meerwasser-lexikon == Alkuperä == Tulihuulikala elää luonnossa Indopasifisella merialueella. == Käyttäytyminen == Tulihuulikala saattaa hypätä ulos akvaariosta. Se viihtyy pienissä parvissa. == Ravinto == Tulihuulikala syö liha- ja leväpitoista ruokaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Cirrhilabrus lubbocki *ZipcodeZoo: Cirrhilabrus lubbocki Luokka:Meriakvaariokalat Luokka:Huulikalat
Kultaraputokko

Kultaraputokko (Amblyeleotris randalli) on tokkoihin kuuluva kala. == Koko ja ulkonäkö == Kultaraputokko kasvaa noin 10 cm pitkäksi. Sen vartalossa on vaalealla pohjalla kapeita kullankeltaisia juovia. Selkäevän tyvessä on tumma silmäkuvio. Silmät kohoavat kulmikkaan pään yläpuolelle. Rintaevät ovat muiden tokkojen tapaan voimakkaat. == Alkuperä == Kultaraputokko elää luonnossa Tyynen valtameren länsiosassa. (myös kuva) == Käyttäytyminen == Kultaraputokko voi elää symbioottisesa suhteessa samassa hiekkakuopassa tai kolossa suunnilleen samankokoisten pistoolirapujen (Alpheus sp.) kanssa. Se on tokoista vähiten aggressiivisia, ja voi asua samassa kolossa myös toisen raputokon kanssa. == Vesiolot ja ravinto == Kultaraputokkoja pidetään meriakvaariossa jossa on paljon uintitilaa ja korallihiekkapohja. Ne eivät näyki koralleja, joten ne käyvät myös riutta-akvaarioon. Ne syövät lihaisaa pakasteruokaa, jota suositellaan annettavaksi kahdesti päivässä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *The Aquarium Wiki Luokka:Meriakvaariokalat Luokka:Tokot
Teen gongfu-haudutus

Teen gongfu -haudutus () on Etelä-Kiinassa kehittynyt tapa hauduttaa ja juoda teetä. Sitä kutsutaan myös gongfu-teeseremoniaksi. Ensimmäinen historiallinen maininta teeseremoniasta on 1600-luvun alkupuolelta. Haudutusta käytetään hyvän oolong-teen nauttimiseen, jota voidaan hauduttaa useaan kertaan. Näin ollen käytetään hyvin pientä teekannua, jossa on suuri määrä teelehtiä, joita haudutetaan uudelleen ja uudelleen. Gongfu-haudutukseen käytetään oolongin lisäksi myös vanhaa pu’er-teetä (). Taiwanilainen gongfu-haudutus sisältää enemmän välineitä ja on hieman erilainen. Japanilaiseen teeseremoniaan verrattuna gongfu-haudutus on melko yksinkertainen tapa valmistaa teetä. Lisäksi siinä pääpaino on korkealaatuisen teen hauduttamisessa ja nauttimisessa aivan toisin kuin japanilaisessa teeseremoniassa. ==Lähteet== * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Kuinka taiwanilaista teetä valmistetaan ja juodaan Luokka:Tee Luokka:Kiinalainen kulttuuri de:Tee#Teekulturen
Nathan Deakes

Nathan Deakes (s. 17. elokuuta 1977) on australialainen kävelijä. Deakes kilpaili 1997 kävelyn maailmancupissa, jossa sijoittui 20 kilometrin kävelyssä viidenneksikymmenenneksikolmanneksi ajalla 1.23.58. Kaksi vuotta myöhemmin hän käveli Sevillan MM-kisoissa samalla matkalla seitsemänneksi. Hän kilpaili Sydneyn olympialaisissa 2000 20 kilometrin kävelyssä, jossa sijoittui kahdeksanneksi ajalla 1.21.03 sekä 50 kilometrin kävelyssä, jossa sijoittui kuudenneksi ajalla 3.47.29. Edmontonin MM-kisoissa 2001 Deakes oli 20 kilometrillä neljäs ajalla 1.20.55. Seuraavana vuonna hän voitti Kansainyhteisön kisoissa 50 kilometrin kävelyn. Deakes käveli 2004 kävelyn maailmancupissa kolmanneksi 20 kilometrillä ajalla 1.19.11. Myöhemmin samana vuonna hän voitti olympiapronssia Ateenan olympialaisissa 20 kilometrillä. Kansainyhteisön kisoissa 2006 hän voitti 10 kilometrin kävelyn ajalla 39.36, 20 kilometrin kävelyn sekä 50 kilometrin kävelyn ajalla 3.42.53. Myöhemmin samana vuonna hän oli viides kävelyn maailmancupissa 20 kilometrillä. Deakes on voittanut Australian mestaruuden 20 kilometrin kävelyssä vuosina 2002–2006. Hän voitti maansa mestaruuden 2005 50 kilometrillä ja 2006 30 kilometrillä. Hän käveli 50 kilometrillä uuden maailmanennätyksen, 3.35.47, 2. joulukuuta 2006 Geelongissa.http://www.iaaf.org/news/Kind=2/newsId=36938.html Deakes voitti Osakan maailmanmestaruuskisoissa 2007 kultaa 50 kilometrillä. ==Ennätykset== * 3 000 metrin ratakävely: 11.17,91 (2003) * 5 000 metrin ratakävely: 18.45,19 (2006) * 10 000 metrin ratakävely: 38.44,87 (2002) * 10 kilometrin kävely: 38.10 (2001) * 20 000 metrin ratakävely: 1.19.48,1 (2001) * 20 kilometrin kävely: 1.17.33 (2005) * 30 kilometrin kävely: 2.05.06 (2006) * 50 kilometrin kävely: 3.35.47 (2006) ==Lähteet== Luokka:Australialaiset kävelijät Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Udon

Udon ( tai 饂飩) tarkoittaa japanilaisia paksuja, vehnästä valmistettuja nuudeleita. Kuten muitakin japanilaisia nuudeleita, udonia tarjotaan usein viileänä kesällä ja kuumana talvella. Lisäkkeetkin voidaan valita vuodenajan mukaan. Suurinta osaa lisäkkeistä ei kypsennetä erityisemmin ennen niiden lisäämistä, vaikka jotkut onkin keitetty rasvassa. Monia udon-lisäkkeitä voidaan käyttää myös soban kanssa. Yleisimmin udonia tarjotaan kuumana nuudelikeittona miedosti maustetulla liemellä, yksinkertaisimmassa muodossaan (kake udon) pelkässä dashista, soijakastikkeesta ja mirinistä valmistetussa liemessä. Yleisiä lisäkkeitä ovat tempura (yleensä rasvassa keitettyä katkarapua tai kakiagea) tai abura-age (rasvassa paistettuja tofukuutioita sokerilla, soijakastikkeella ja mirinillä maustettuna). Mukana voi olla ohut viipale kamaboko-kalakakkua, shichimi-maustetta ja beni shōga -pikkelsiä. Liemen maku ja lisukkeet vaihtelevat alueelta toiselle. Yleensä tummanruskeaa, tummasta soijakastikkeesta (koikuchi shōyu) valmistettua lientä käytetään Itä- Japanissa, kun taas vaaleaa, vaaleasta soijakastikkeesta (usukuchi shōyu) valmistettua Länsi-Japanissa. Tämä on otettu huomioon myös valmiiksi pakatuissa pikanuudeleissa, joita usein myydään eri versioina idässä ja lännessä. Udonin alkuperästä on useita erilaisia näkemyksiä. Erään version mukaan udon on lähtöisin Kiinasta Nara-kaudella tuoduista myvyistä, joiden vehnästä leivotun taikinakuoren sisälle oli laitettu punapaputahnaa. Niitä kutsuttiin nimellä konton (混沌, ’sekava’, ’kaoottinen’), koska niillä oli epämääräinen muoto. Myöhemmin sana muuntui muotoon undon (温飩) ja lopulta Muromachi-kaudella muotoon udon. Itse nuudelien alkuperä voi kuitenkin olla pikemminkin vettä apuna käyttäen venytetyissä kiinalaisissa nuudeleissa (水引餅). Joka tapauksessa Edo-kauden alkupuolella 1600-luvulla Osakaan syntyi udonia tarjoavia ravintoloita, jotka ottivat jo pian valikoimaansa sobaruokalajeja. Myöhemmin soba nousi niissä udonia tärkeämmäksi tarjottavaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Udon Noodles japan-guide.com Luokka:Japanilaiset nuudelit