EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Allied Land Command

Allied Land Command (LANDCOM) on sotilasliitto Naton taktisen tason johtoporras, eräänlainen esikunta kaikille jäsenmaiden maavoimille. Johtoportaan päämaja sijaitsee İzmirissä Turkissa. Allied Land Commandista käytetään joskus suomenkielistä nimeä Naton maavoimaesikunta. == Historia == Allied Land Command perustettiin nykyisellään 1. joulukuuta 2012, kun johtoportaita yksinkertaistettiin. Izmirissä on ollut komentokeskus jo kauan ja aiemmin siellä on toiminut ennen muun muassa Naton Allied Land Forces South-Eastern Europe (LANDSOUTHEAST). Nykyään Allied Land Commandin tehtävä on suunnitella ja hallita Naton yhteisiä maaoperaatioita. == Katso myös == * Allied Air Command * Allied Maritime Command == Lähteet == Luokka:Nato
Valasavaus

Valasavaus eli kuningassotilasavauksen valasmuunnelma syntyy siirroilla 1.e4 e5 2.c4. Tähän voidaan päätyä myös englantilaisesta avauksesta siirtovaihdolla 1.c4 e5 2.e4. Tätä avausta pelataan harvoin, koska se antaa etuja mustalle.Chess Opening Explorer == Lähteet == Luokka:Shakkiavaukset
TA-125 -indeksi

TA-125-indeksi eli Israelin pörssi-indeksi on Tel Avivin pörssin merkittävin indeksi. Indeksiä pidetään Israelin talouden vertailuindeksinä. Indeksi koostuu 125 markkina-arvoltaan suurimmasta osakkeesta, jotka sisältyvät myös TA-35 ja TA-90-indekseihin. == Luettelo indeksin yhtiöistä == Indeksin yhtiöt 10. tammikuuta 2024: * Ackerstein Group * Africa Israel Residences * Airport City * Alony Hetz * Altshuler Shaham Financial * Amot * Arad * Arad Investment and Industrial Development * Ashdod Refinery * Astrom Group * Audiocodes * Aura Investments * Azorim Investment, Development and Construction * Azrieli Group * B Communications * Bank Hapoalim * Bank Leumi * Bezeq The Israeli Telecommunication Corp. * Big Shopping Centers * Blue Square Real Estate * Camtek * Carasso Motors * Carasso Real Estate * Cellcom Israel * Clal Insurance Enterprises * Danel (Adir Yeoshua) * Danya Cebus * Delek Automotive Systems * Delek Group * Delta-Galil Industries * Direct Finance of Direct Group * Doral Group Renewable Energy Resources * Duniec Bros. * Elbit Systems * Elco * Electra * Electra Consumer Products * Electra Real Estate * Energean * Energix Renewable Energies * Enlight Renewable Energy * Equital * F.I.B.I. Holdings * Fattal Holdings * First International Bank of Israel * Formula Systems * FOX-Wizel * G City * Gilat Satellite Networks * Harel Insurance Investments and Financial Services * Hilan * I.D.I. Insurance Company * ICL Group * IES Holdings * Inrom Construction Industries * Isracard * Israel Canada * Israel Discount Bank * Israel Shipyards Industries * Isramco Negev 2 * Isras Investment Company * ISSTA * Kenon Holdings * Kvutzat Acro * Lapidoth Capital * M. Yochananof and Sons * Magic Software Enterprises * Malam Team * Matrix IT * Maytronics * Mediterranean Towers * Mega Or * Melisron * Menivim - The New REIT * Menora Mivtachim * Meshek Energy - Renewable Energies * Migdal Insurance and Financial * Mivne Real Estate * Mizrahi Tefahot Bank * Naphtha Israel Petroleum * Navitas Petroleum * Nayax * Newmed Energy * Next Vision Stabilized Systems * Nice * NOVA * O.Y. Nofar Energy * Oil Refineries * One Software Technologies * OPC Energy * OPKO Health * Ormat Technologies * Partner Communications Company * Paz Oil Company * Perion Network * Plasson Industries * Prashkovsky Investments and Construction * Priortech * Property and Building Corporation * Rami Levi Chain Stores * Ratio Energies * REIT 1 * Retailors * Sapiens International * Scope Metals Group * Sella Capital Real Estate * Shapir Engineering and Industry * Shikun & Binui * Shikun & Binui Energy * Shufersal * Strauss Group * Summit Real Estate * Tadiran Group * Tamar Petroleum * Tel Avivin pörssi * Telsys * TEVA - Pharmaceutical Industries * The Israel Corporation * The Israel Land Development Company * The Phoenix Holdings * Tower Semiconductor * Veridis Environment * Villar International * Y.H.Dimri Construction and Development * Zephyrus Wing Energies == Lähteet == Luokka:Israelin talous Luokka:Osakeindeksit
Podilin piiri

Podilin piiri () on yksi Ukrainan pääkaupungin Kiovan kymmenestä hallinnollisesta piiristä (kaupunkipiiristä). Podilin piiri sijaitsee Kiovan ydinkeskustassa, Dneprin oikeanpuoleisella eli länsirannalla. Naapuripiirejä ovat Petšerskin piiri ja Ševtšenkon piiri etelässä, Svjatošynin piiri lännessä, Obolonin piiri pohjoisessa sekä Dnipron piiri Dneprin vastarannalla idässä. Podilin kaupunginosa, joka on osa Podilin piiriä, on osa Kiovan vanhaa kaupunkia. Podilin alueen rajat ovat vaihdelleet Kiovan aluejakojen mukaan. Podilin piiri on perustettu vuonna 1921, nykyinen piirien jako on vuodelta 2001. Podilin piirissä sijaitsevat muun muassa: * Kiovan metron asemat: Poštova ploštša, Kontraktova ploštša ja Tarasa Ševtšenka * Kiovan Mohyla- akatemia * Ukrainan kansallinen Tšernobyl-museo * Mihail Bulgakovin museo * Ukrainan kansan vapauden kaari (julkisen taideteoksen luoteisosa) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Piirin rajat Open Street Map -kartalla (openstreetmap.org) * Podilin piirihallinnon sivu (kyivcity.gov.ua) *
Eric Ragnar Sventenius

pienoiskuva|336x336px|Erik Ragnar Svenssonin patsas Viera y Clavijon kanarian kasvitieteellisessä puutarhassa, Ana Luisa Benítezin työ Eric Ragnar Sventenius (1910−23. kesäkuuta 1973), syntyjään Erik Ragnar Svensson oli ruotsalainen kasvitieteilijä, joka tutki erityisesti Kanariansaarten kasvistoa. Hän oli mahdollisesti itse oppinut kasvitieteilijä sekä myös taiteilija ja kielitieteilijä, jonka intohimona oli Kanariansaarten kasviston suojeleminen. Kaiken kaikkiaan Sventeniuksen elämästä ei kuitenkaan tiedetä kovin paljoa. Sventenius syntyi Skirön kylässä Smålannissa. Hän oli jo lapsena kiinnostunut puutarhanhoidosta ja 20-vuotiaana hän lähti Ruotsista ulkomaille opiskelemaan ja työskentelemään. Sventeniuksen on arveltu opiskelleen Erfurtissa, Luganossa ja Prahassa, mutta hänen opinnoistaan ei ole varmoja tietoja. Vuonna 1934 Karl Faust kutsui Sventeniuksen sekä muita kasvitieteilijöitä Blanesiin Espanjan Costa Bravalle suunnittelemaan uudistettavaa Marimurtran kasvitieteellistä puutarhaa. Sventenius toimi Marimurtran kasvitieteellisen puutarhan johtajana vuodesta 1935 syyskuuhun 1940, jolloin Faust irtisanoi hänet johtajan tehtävästä. Tuolloin Euroopassa oli käynnissä toinen maailmansota ja Sventenius oli köyhä ja koditon. Hän vetäytyi Barcelonan lähelle Montserratin luostariin, jossa hän opiskeli latinaa ja hoiti luostarin kasvikokoelmaa sekä puutarhaa. Luostarissa Sventenius myös ystävystyi munkki Adeodato Marcetin kanssa. Vuonna 1942 Sventenius vaihtoi nimensä Erik Svenssonista Eric Sventeniukseksi ja seuraavana vuonna 1943 hän siirtyi kasvitieteilijäksi Teneriffalle. Siellä hänen ensisijainen työtehtävänsä oli tutkia Kanariansaarten kasvistoa, ja sitä hän tekikin loppuelämänsä ajan. Sventeniuksella oli pitkä suhde saksalaisen Lotti Kercherin kanssa ja heidän oli ilmeisesti tarkoitus mennä naimisiin. Sventenius kuitenkin kuoli auto-onnettomuudessa puutarhansa edustalla Kanariansaarilla 23. kesäkuuta 1973. Sventenius julkaisi kaiken kaikkiaan 23 tieteellistä julkaisua, joissa hän kuvasi tieteelle kaksi uutta sukua sekä noin sata tieteellistä nimeä, joista osa oli lajinsisäisten taksonien ja risteymien nimiä. Noista nimistä noin 60 on edelleen käytössä olevia tieteellisiä lajinimiä, joskin osa lajeista luokitellaan nykyisin eri sukuun. Sventeniuksen kunniaksi on nimetty asterikasvisuku Sventenia sekä kymmenkunta muuta, eri heimoihin kuuluvaa kasvilajia. Auktorinimi on Svent. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsalaiset kasvitieteilijät Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Johannes Aventinus

Johannes Aventinus (oikealta nimeltään Johannes Turmair tai Thurmayr; 1. helmikuuta 1477 Abensberg, Baijeri – 9. tammikuuta 1534 Regensburg) oli saksalainen humanisti ja historioitsija. Häntä on kutsuttu "Baijerin Herodotokseksi". ==Elämä ja ura== Johannes Turmair otti Aventinum-nimen synnyinkaupunkinsa Abensbergin latinankielisen nimen mukaan. Opiskeltuaan Ingolstadtissa, Wienissä, Krakovassa ja Pariisissa hän palasi Ingolstadtiin vuonna 1507, ja hänet nimitettiin vuonna 1509 Baijerin ja Münchenin edesmenneen herttuan Albrekt IV:n kahden nuoremman pojan, Ludvigin ja Ernstin, kotiopettajaksi. Hän pysyi tässä tehtävässä vuoteen 1517, kirjoitti latinankielisen kieliopin ja muita oppikirjoja oppilaidensa käyttöön ja matkusti vuonna 1515 Ernstin kanssa Italiassa. Vuonna 1517 Baijerin herttua Vilhelm IV nimitti hänet Baijerin historiankirjoittajaksi ja hän sai tehtäväkseen kirjoittaa maan historian. Monet hänen tätä tarkoitusta varten keräämistään tärkeistä asiakirjoista ovat säilyneet vain hänen kopioissaan. Saatuaan Annales Boiorum -teoksen valmiiksi vuonna 1521, hän ryhtyi kirjoittamaan siitä saksankielistä versiota nimeltä Bayerische Chronik, jonka hän sai valmiiksi joitakin vuosia myöhemmin. Teos oli ensimmäinen merkittävä saksankielinen historiikki. Hän oli mukana perustamassa Sodalitas litteraria Angilostadensis -järjestöä. Vaikka Aventinus ei lopullisesti omaksunut protestanttista uskoa, hän suhtautui myötätuntoisesti reformaattoreihin ja heidän opetukseensa ja osoitti voimakasta vastenmielisyyttä munkkeja kohtaan. Hän myös vastusti pyhiinvaelluksia ja aneita. Tästä syystä hänet vangittiin vuonna 1528, mutta hänen ystävänsä saivat pian hänet vapaaksi. Hänen loppuelämänsä oli jokseenkin levotonta. Seitsemässä niteessä julkaistu Annales käsittelee Baijerin historiaa yhdessä maailmanhistorian kanssa varhaisimmista ajoista vuoteen 1460 asti. Aventinus osoittaa voimakasta myötätuntoa keisarikuntaa kohtaan sen taistelussa paavinvaltaa vastaan. Teos jossain määrin ennakoi nykyaikaista tieteellistä historian tutkimusmenetelmää. Annales julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1554, mutta monet tärkeät kohdat jätettiin tästä painoksesta pois, koska ne vastustivat roomalaiskatolisia. Nicholas Cisner julkaisi täydellisemmän painoksen Baselissa vuonna 1580. Aventinus kirjoitti muitakin vähemmän tärkeitä kirjoja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Humanistit Luokka:Saksalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1477 syntyneet Luokka:Vuonna 1534 kuolleet
Hanhi, joka muni kultamunia

Hanhi, joka muni kultamunia tai Hanhi ja kultamuna on Aisopoksen faabeli nro 87 Perryn indeksin mukaan. Tarina kertoo maanviljelijästä ja hänen kultaisia munia munineesta hanhestaan. Joissain versioissa hanhi on korvattu kanalla. Satu on julkaistu suomeksi ainakin Hanhiemon satuaarteessa vuonna 1954. Eräs tulkinta faabelin opetuksesta on, että ihmiset haluavat usein saada enemmän kuin tarvitsevat ja samalla menettävät senkin vähän, mitä heillä jo oli. == Juoni == Satu kertoo ahkerasta, mutta köyhästä maanviljelijästä. Eräänä päivänä hän löytää hanhen pesästä kultaisen munan. Hän alkaa käydä hanhen pesällä päivittäin ja löytää joka kerta uuden kultamunan. Kun maanviljelijä keksii myydä munia markkinoilla, tulee hän vähitellen hyvin rikkaaksi. Hän ei kuitenkaan pidä siitä, että hanhi munii vain yhden munan päivässä, vaan hän haluaisi rikastua nopeammin. Eräänä päivänä hän päättääkin tappaa hanhen siinä toivossa, että hän saisi sillä tavoin kaikki kultamunat yhdellä kertaa. Kuolleen hanhen sisällä ei kuitenkaan ollut yhtään munia, ja niin maanviljelijä menetti hanhensa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Aisopoksen faabelit
Justus Jonas

Justus Jonas (oikealta nimeltään Jodocus Koch; 5. kesäkuuta 1493 Nordhausen – 9. lokakuuta 1555 Eisfeld) oli saksalainen luterilainen uskonpuhdistaja. Hän oli Martti Lutherin työtoveri, ja hänellä oli merkittävä rooli uskonpuhdistuksen alkuvaiheen tilaisuuksissa, erityisesti Marburgin uskontokeskustelussa (1529) ja Augsburgin valtiopäivillä (1530). ==Elämä ja ura== Opiskellessaan Erfurtin yliopistossa Jonas muutti nimensä 1500-luvun saksalaisten oppineiden yleisen tavan mukaisesti. Hän tuli kyseiseen yliopistoon vuonna 1506, opiskeli oikeustiedettä ja humanistisia tieteitä ja valmistui maisteriksi vuonna 1510. Vuonna 1511 hän meni Wittenbergiin, jossa hän suoritti oikeustieteen tutkinnon. Hän palasi Erfurtiin vuonna 1514 tai 1515, hänet vihittiin papiksi ja vuonna 1518 hänet ylennettiin tohtoriksi molemmissa tiedekunnissa ja nimitettiin St. Severin kirkkoon kaniikiksi, johon liitettiin oikeustieteen professuuri. Hän ihaili Erasmuksen humanismia ja otti kreikan ja heprean kielen opetusohjelmaan tullessaan Erfurtin yliopiston rehtoriksi toukokuussa 1519. Jonas kääntyi Lutherin puolelle vasta Lutherin ja Johann Eckin välisen Leipzigin väittelyn jälkeen. Hän lähti Lutherin mukana Wormsiin vuonna 1521, ja Saksin vaaliruhtinas Fredrik Viisas nimitti hänet siellä Wittenbergin yliopiston kanonisen oikeuden professoriksi. Lutherin oleskellessa Wartburgissa Jonas oli yksi aktiivisimmista Wittenbergin reformaattoreista. Hän omistautui saarnaamiselle ja väittelyille ja auttoi uskonpuhdistusta kääntämällä Lutherin ja Melanchthonin teoksia saksaksi tai latinaksi tapauksesta riippuen. Merkittävä oli erityisesti hänen Augsburgin tunnustuksen puolustuksen käännös. Seuraavat 20 vuotta hän järjesteli tapaamisia ja tilaisuuksia sekä oli diplomaattisessa työssä ruhtinaiden kanssa. Vuonna 1541 hän aloitti menestyksekkään saarnaretken Hallessa. Hänestä tuli Hallen kirkkojen superintendentti vuonna 1542. Vuonna 1546 hän oli läsnä Lutherin kuolinvuoteella Eislebenissä ja piti hautajaissaarnan, mutta samana vuonna herttua Morits karkotti hänet herttuakunnasta. Tuosta ajasta kuolemaansa saakka Jonas ei löytänyt vakaata toimeentuloa. Hän vaelsi paikasta toiseen saarnaten ja meni lopulta Eisfeldiin vuonna 1553, jossa hän kuoli. Hän oli ollut naimisissa kolme kertaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset papit Luokka:Saksalaiset luterilaiset teologit Luokka:Uskonnolliset julistajat Luokka:Vuonna 1493 syntyneet Luokka:Vuonna 1555 kuolleet
(Pri)sons

(Pri)sons on suomalainen rikostoimintaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Esa Jussila. Elokuva tuli ensi-iltaan helmikuussa 2024. Elokuva kertoo hämärämiesten ja rikollisten porukasta, jotka joutuvat liittoutumaan taistellakseen alamaailman kauppapaikkaa uhkaavia palkkamurhaajia vastaan. Elokuvaa on lähdetty markkinoimaan mahdollisesti "Suomen väkivaltaisimpana elokuvana", ja sille on määrätty ikärajaksi K-18 raaistavan sisältönsä vuoksi. ==Rooleissa== ==Arvosteluja== * Tony Öhberg, Finland Today * Leffahullu, Leffamedia * Henri Waltter Rehnström, Turun Sanomat * Matti Kuusniemi, Videospace * Maichklang, OFDb * Tero Kartastenpää, Helsingin Sanomat * Atte Alhainen, Seiska * Jussi U. Pellonpää, FilmiFIN * Hanna Kleemola, Jurvan Sanomat * Beiträge von Freeman, Actionfreunde{{Verkkoviite|osoite=https://www.actionfreunde.de/prisons/?fbclid=IwZXh0bgNhZW0CMTEAAR0MN5OudpVnva6YijLrPdlIPlYFJAV5FsrVZsTMBdNG1_swBBqi5swwhy8_aem_IlrlLZTMwoDh6QT6UdBh0w|nimeke=(Pri)sons|julkaisu=actionfreunde.de|ajankohta=2024-11-08|viitattu=2024-12-07|ietf- kielikoodi=de} * Joonas Pikkarainen, Muropaketti * Niko Ikonen, Episodi * Emmi Koivumäki, Film-o-holic ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen kotisivu * Virallinen traileri – YouTube * Luokka:Suomalaiset rikoselokuvat Luokka:Suomalaiset toimintaelokuvat Luokka:Vuoden 2024 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset independent-elokuvat
Maksym Kryvtsov

Maksym Oleksandrovytš Kryvtsov (; 22. tammikuuta 1990 Rivne – 7. tammikuuta 2024) oli ukrainalainen runoilija, sotilas ja kansalaisaktivisti.На війні за Україну загинув доброволець, поет Максим Кривцов Новинарня 7.1.2024, viitattu 10.1.2024 Anett Abramova, Памяти павшего поэта и военного Максима Кривцова Hromadske 8.1.2024, viitattu 10.1.2024 Hänestä käytettiin kutsumerkkiä "Dali".Найкращі українські книжки 2023 року за версією ПЕН PEN Ukraine 28.12.2023, viitattu 10.1.2024 Kryvtsov aloitti runojen kirjoittamisen teini- ikäisenä.На фронте погиб украинский поэт Максим Кривцов Meduza 8.1.2024, viitattu 10.1.2024 Hän osallistui Kiovassa Ukrainan vallankumoukseen 2014 johtaneisiin mielenosoituksiin ja valmistui vuonna 2014 Kiovan kansallisesta teknologia- ja suunnitteluyliopistosta. Vuosina 2014–2015 Kryvtsov taisteli Oikean sektorin puolisotilaallisten vapaaehtoisjoukkojen viidennessä pataljoonassa. Vuosina 2016–2019 hän palveli Ukrainan kansalliskaartin nopean toiminnan joukoissa (nykyinen Rubiž-prikaati). Kryvtsov työskenteli myös rintamalta palanneiden ukrainalaissotilaiden sopeutumista tukevassa keskuksessa. Hän palasi rintamalle Venäjän aloitettua täysimittaisen hyökkäyksen Ukrainaan helmikuussa 2022. Kryvtsovin runoja ilmestyi useissa antologioissa. Vuonna 2023 ilmestyi Naš Format -kustantamon julkaisemana hänen runokokoelmansa Virši z bijnytsi. Ukrainan PEN nimesi teoksen yhdeksi vuoden 2023 parhaista ukrainalaisista kirjoista. Euromaidan Pressin mukaan Kryvtsov oli yksi lupaavimmista luovista kyvyistä maassaan.Acclaimed poet killed defending Ukraine Euromaidan Press 8.1.2024, viitattu 10.1.2024 Hän kaatui sodassa tammikuussa 2024. Kirjailija Ljubko Derešin mukaan Kryvtsov kirjoitti rintamalla myös romaania, joka jäi keskeneräiseksi hänen kuollessaan. Yurcash- yhtye on käyttänyt sanoituksinaan Kryvtsovin runoja. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset runoilijat Luokka:Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan kaatuneet Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Givaudan

Givaudan on sveitsiläinen aromaattisten yhdisteiden, aromien, tuoksujen ja värien valmistaja. Givaudan valmistaa tuotteita elintarviketeollisuuden ja panimoalan tarpeisiin. Yhtiön tuotteita käytetään laajalti myös kosmetiikka- ja hygieniatuotteissa. Yhtiöllä on sivuliike Suomessa. == Katso myös == * Luettelo Sveitsin pörssissä noteeratuista yhtiöistä == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset pörssiyhtiöt Luokka:Kemianteollisuusyhtiöt Luokka:SMI- indeksi Luokka:SLI-indeksi
Kuehne + Nagel

Kuehne + Nagel on sveitsiläinen logistiikka-alan yritys. Yritys tarjoaa logistisia kokonaisratkaisuja. Yhtiö on erikoistunut kansainvälisiin kuljetuksiin sekä huolintapalveluihin. Yrityksen kuljetuspalveluita ovat meri- ja lentorahti, maantiekuljetukset sekä varastointipalvelut. == Katso myös == * Luettelo Sveitsin pörssissä noteeratuista yhtiöistä == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset pörssiyhtiöt Luokka:Logistiikkayhtiöt Luokka:SMI-indeksi Luokka:SLI-indeksi
Mihail Lisitsyn

Mihail Aleksandrovitš Lisitsyn (; 13. joulukuuta 1872 Duhovštšina – todennäköisesti 3. kesäkuuta 1918 Petrograd) oli venäläinen kirkkomusiikin säveltäjä, rovasti, kirjoittaja ja musiikkikriitikko.Lisitsyn, Archpriest Mikhail Orthodox Sacred Music Reference Library, viitattu 10.1.2024 Lisitsyn valmistui Smolenskin teologisesta seminaarista ja toimi siellä kuoronjohtajana. Vuosina 1888–1889 hän opiskeli musiikin teoriaa S. Vorobjevin johdolla. Lisitsyn pääsi vuonna 1893 Kiovan teologiseen akatemiaan, jossa myös johti kuoroa. Vuonna 1897 hän väitteli teologian tohtoriksi. Väitöskirjatyön ohjaajana toimi Aleksei Dmitrijevski. Lisitsyn asettui Pietariin, jossa hänen kehitykseensä säveltäjänä vaikutti erityisesti Semjon Pantšenkolta saatu oppi. Lisitsyn hyödynsi hengellisissä sävellyksissään vaikutteita muun muassa varhaisesta venäläisestä polyfoniasta, 1700–1800-lukujen vaihteen italialaisesta tyylistä ja saksalaisen myöhäisromanttisen harmonian piirteistä. == Lähteet == Luokka:Venäläiset säveltäjät Luokka:Venäläiset papit Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Johannes Brenz

Johannes Brenz (24. kesäkuuta 1499 Württemberg – 11. syyskuuta 1570 Stuttgart) oli saksalainen luterilainen uskonpuhdistaja. Hän oli Württembergin uskonpuhdistuksen pääasiallinen johtaja. ==Elämä ja ura== Brenz opiskeli vuodesta 1514 alkaen Heidelbergin yliopistossa, pääasiassa Johannes Oecolampadiuksen johdolla ja hänet vihittiin papiksi vuonna 1520, mutta vuoteen 1523 mennessä hän oli lopettanut messun viettämisen ja alkanut puhua uskonpuhdistuksen puolesta. Hän liittyi varhain Lutherin seuraajiin. Hän otti vastaan kutsun saarnata Schwäbisch Hallissa vuonna 1522 ja pysyi siellä 26 vuotta. Hän laati siellä kaksi kirkkojärjestystä vuosina 1526 ja 1543 ja niihin liittyvät avioliitto-, koulu- ja köyhäinhoitojärjestykset sekä usean kateketiikkateoksen. Vuonna 1525 kapinalliset talonpoikaisjoukot hyökkäsivät Schwäbisch Halliin, ja Brenz kehotti vastarintaan. Brenz esitti talonpoikaissotaan liittyen samoja näkemyksiä kuin Luther, mutta rauhallisemmin. Keisarin voitettua Schmalkaldenin sodan 1546 Brenz joutui pakenemaan kaupungista kun keisarilliset joukot valtasivat sen. Hän palasi pian takaisin, mutta kun hän kieltäytyi alistumasta Augsburgin interim -välirauhaan, joutui hän vuonna 1548 pakenemaan lopullisesti. Hän oli osallistunut merkittävästi ajan opillisiin kiistoihin; hän oli uskollisesti toiminut Philipp Melanchthonin puolella Augsburgin valtiopäivillä, vastusti sitten voimakkaasti ajatusta väkivaltaisesta vastarinnasta keisarin suunnitelmia vastaan; hän oli avustanut Nürnberg-Ansbachin (1532) ja Württembergin (1536) kirkkojärjestysten valmistelussa, ja myöhemmin hän oli itse jonkin aikaa johtanut uskonpuhdistustyötä. Württembergin herttua Kristoffer kutsui hänet kirkolliseksi neuvonantajakseen. Brenz laati niin sanotun Confessio Wirtembergican Trenton kirkolliskokousta varten vuonna 1551 Saksan luterilaisten yksimielisen uskon ilmaisuksi, ja hän itse osallistui hetkellisesti kirkolliskokoukseen. Vuodesta 1553 kuolemaansa saakka hän oli Stuttgartin provosti ja herttuan neuvonantajana koko Württembergin kirkollisen järjestelmän johtaja. Hänen lukuisiin teoksiinsa tältä ajalta kuuluu muun muassa Württembergin toinen ja lopullinen kirkkojärjestys (1559). Hän osallistui ahkerasti myös hyvin moninaisiin kirkollisiin neuvotteluihin sekä Saksassa että sen ulkopuolella. Brenziä voidaan luonnehtia yhdeksi reformaation toisen sukupolven tärkeimmistä henkilöistä. Hän puolusti Lutherin ajatuksia ehkä uskollisemmin kuin yksikään muu aikalainen kaikkia niistä poikkeavia suuntia vastaan. Hänen tiukka luterilaisuutensa näkyy erityisesti eukaristiaopissa, joka oli hänen todellinen teologinen päätyönsä. Hänen Syngramma Suevicum -teoksensa (1525) on yksi klassisimmista aidosti luterilaisen opin ilmauksista Zwinglin ehtoolliskäsitystä vastaan. Brenzin tiukasta ortodoksisuudesta huolimatta hän oli suvaitsevainen erityisesti anabaptisteja kohtaan. Saarnaajana hän oli yksi reformaation ajan ahkerimpia ja merkittävimpiä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Johannes Brenzin katekismukset Luokka:Saksalaiset papit Luokka:Saksalaiset luterilaiset teologit Luokka:Uskonnolliset julistajat Luokka:Vuonna 1499 syntyneet Luokka:Vuonna 1570 kuolleet
Samu Kyhyräinen

Samu Kyhyräinen (s. 1. heinäkuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Kyhyräinen edustaa Superpesiksessä pelaavaa Hyvinkään Tahkoa. Hän on edustanut Superpesiksessä myös Kankaanpään Mailaa. Kyhyräisen kasvattajaseura on Päiväkummun Pesis. https://www.pesistulokset.fi/pelaaja/12934#tab:1 Hän pelaa ulkokentällä kakkosvahtina. https://www.pesistulokset.fi/ottelut/58785 Kyhyräinen on pelannut 38 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kolme kunnaria ja 12 tavallista juoksua, tuonut 16 juoksua ja kerännyt 96 kärkilyöntipistettä. Kyhyräinen on pelannut kaksi Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun, tuonut yhden juoksun ja kerännyt yhdeksän kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2023 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tamara Milaškina

Tamara Andrejevna Milaškina (; 13. syyskuuta 1934 Astrahan – 10. tammikuuta 2024) oli venäläinen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.Ушла из жизни Тамара Милашкина Classical Music News 10.1.2024, viitattu 10.1.2024 Milaškina opiskeli vuodesta 1953 musiikkikorkeakoulussa Astrahanissa. Hän siirtyi Moskovan konservatorioon, josta valmistui Olena Katulskan luokalta vuonna 1959. Milaškina voitti laulukilpailun Moskovan Nuorisofestivaalilla vuonna 1957. Hän teki toukokuussa 1958 debyyttinsä Bolšoi-teatterissa Tatjanan roolissa Pjotr Tšaikovskin oopperassa Jevgeni Onegin. Hänestä tuli myös ensimmäinen neuvostoliittolainen oopperalaulaja, joka esiintyi Milanon La Scalassa. Milaškinalla oli rooleja muiden muassa Tšaikovskin, Sergei Prokofjevin, Giuseppe Verdin ja Giacomo Puccinin oopperoissa. Milaškina vetäytyi Bolšoi-teatterista, mutta kiersi sen jälkeenkin aktiivisesti ulkomailla. Hän teki esiintymisiä muun muassa Italiassa, Yhdysvalloissa, Ranskassa, Saksassa, Kreikassa ja Japanissa. Milaškina sai Leninin kunniamerkin, Työn punalipun kunniamerkin, Venäjän SFNT:n Glinka- valtionpalkinnon ja Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen. Hän oli naimisissa oopperalaulaja Vladimir Atlantovin kanssa. == Lähteet == Luokka:Venäläiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Liernen kansallispuisto

Liernen kansallispuisto () on yksi Norjan 48 kansallispuistosta. Se sijaitsee Liernen kunnassa Ruotsin vastaisella rajalla. Kansallispuisto avattiin vuonna 2004 ja sen pinta-ala on 333 neliökilometriä. Alueella elää suuri määrä vesilintulajeja ja karhukannan tiheys on Norjan korkein. Kasvisto ei ole erityisen monipuolinen, mutta erilaisia sieniä esiintyy runsaasti. Nasjonalparker Syd-Norge.JPG|Liernen kansallispuisto on merkitty karttaan numerolla 16. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kansallispuistot kansallispuisto
Nordlin kirkko

Nordlin kirkko () on Liernen kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1873. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Lierne
Theodor Hesselberg

Hans Theodor Hesselberg (7. tammikuuta 1885 Lierne – 10. marraskuuta 1966 Oslo) oli norjalainen meteorologi. Hän johti Norjan ilmatieteen laitosta vuosina 1915–1955. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset meteorologit Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Viktor Netšipailo

Viktor Tymofijovytš Netšipailo (, ; s. 1. toukokuuta 1926 Boryslav) on ukrainalais-venäläinen oopperalaulaja (bassobaritoni).Нечіпайло Віктор Тимофійович Українська музична енциклопедія, viitattu 10.1.2024 Нечіпайло Віктор Тимофійович – довідка Репортер, viitattu 10.1.2024 Netšipailo opiskeli alun perin viulunsoittoa Mykolajivissa. Vuosina 1941–1945 hän toimi Itämeren laivaston kokoonpanon solistina, ja vuosina 1945–1946 hän sai opetusta Tallinnan konservatoriossa. Netšipailo työskenteli solistina Leningradissa vuosina 1948–1952 ja Bolšoi-teatterissa vuosina 1953–1975. Hänet palkittiin Moskovan Nuorisofestivaalilla vuonna 1957. Netšipailo toimi myös konserttilaulajana tulkiten ukrainalaisia kansanlauluja ja venäläisten säveltäjien teoksia. Hänellä oli rooleja Mihail Glinkan, Aleksandr Borodinin, Modest Musorgskin, Pjotr Tšaikovskin, Nikolai Rimski-Korsakovin, Sergei Rahmaninovin, Juri Šaporinin, Ivan Dzeržinskin, Dmitri Kabalevskin, Sergei Prokofjevin, Vano Muradelin, Tihon Hrennikovin, Giuseppe Verdin, Ludwig van Beethovenin ja Ferenc Erkelin oopperoissa. Netšipailo sai Venäjän SFNT:n kunniataiteilijan arvonimen vuonna 1961. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset oopperalaulajat Luokka:Venäläiset oopperalaulajat Luokka:Bassobaritonit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Obolonin piiri

Obolonin piiri () on yksi Ukrainan pääkaupungin Kiovan kymmenestä hallinnollisesta piiristä (kaupunkipiiristä). Obolonin piiri sijaitsee Kiovan pohjoisosassa, Dneprin oikeanpuoleisella eli länsirannalla, keskustan pohjoispuolella. Naapureina ovat Kiovan Podilin piiri etelässä, Svjatošynin piiri lännessä, Kiovan alueen Vyšhorodin piiri pohjoisessa, sekä Kiovan alueen Brovaryn piiri ja Kiovan Desnan piiri Dneprin vastarannalla idässä. Piiri on perustettu vuonna 1975 alkujaan nimellä Minskin piiri. Kiovan nykyinen piirijako on vuodelta 2001, jolloin piiri sai nykyisen nimensä. Piirin pinta- ala on 108,6 neliökilometriä, ja siellä asui 316 100 asukasta helmikuun 2022 alussa. Arkeologisten tutkimusten mukaan piirin alueella on ollut asutusta jo 20 000 vuotta sitten. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Piirin rajat Open Street Map -kartalla (openstreetmap.org) * Obolonin piirihallinnon sivu Luokka:Kiovan piirit
Kadafi Zaman

Kadafi Zaman (s. 8. heinäkuuta 1973 Drammen) on norjalainen toimittaja ja televisiojuontaja. Hän on työskennellyt TV 2:n uutistoimituksessa vuodesta 2006. ==Ura== Zamanin isä muutti Punjabista Norjaan vuonna 1970. Zaman oli 1990-luvulla mukana työväenpuolueen nuorisojärjestössä ja hänet valittiin vuonna 1995 Lierin kunnanvaltuustoon työväenpuolueen listalta. Hän julkaisi vuonna 1999 kirjan Norge i svart, hvitt og brunt: En multikulturell mosaikk, ja opiskeli sen jälkeen toimittajaksi Stavangerissa. Zaman on erikoistunut Aasiaan ja Lähi-itään, ja on usein raportoinut kriisialueilta. Vuonna 2015 hän tekeytyi pakolaiseksi selvittääkseen miten ihmissalakuljettajat toimivat. Vuonna 2018 Zaman pidätettiin ja pahoinpideltiin Pakistanissa, missä hän oli seuraamassa vaaleja. Zaman on vuodesta 2019 tehnyt Norge bak fasaden -dokumenttisarjaa yhdessä Janne Amblen kanssa, ja he voittivat vuonna 2021 parhaan juontajan Gullruten-palkinnon. ==Yksityiselämä== Zaman on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset toimittajat Luokka:Norjalaiset televisiojuontajat Luokka:Norjalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ateenan pörssi

Ateenan pörssi (lyh. ATHEX) on Ateenassa Kreikassa toimiva pörssi. Se hoitaa yhdessä tytäryhtiöidensä kanssa käteis- ja johdannaismarkkinoita sekä rekisteröi kauppoja ja arvopapereita. Ateenan pörssi on perustettu vuonna 2000 ja se on yksityistetty vuonna 2003. == Lähteet == Luokka:Arvopaperipörssit Luokka:Ateena Luokka:Kreikan talous
Myh’ailo Olšanskyi

Myh’ailo Olšanskyi (; 1863 Lviv – 25. tammikuuta 1908 Tšernivtsi) oli ukrainalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja oopperalaulaja. Hän oli äänialaltaan tenori.Нечіпайло Віктор Тимофійович Українська музична енциклопедія, viitattu 10.1.2024 Olšanskyi työskenteli useissa eri teatteriseurueissa vuodesta 1879 lähtien. Vuonna 1897 hän aloitti työskentelyn Lvivin Teatr ukrajinskoji besidyssa, jossa hän toimi sekä näyttelijänä että ohjaajana. Olšanskyilla oli roolit muun muassa Mykola Lysenkon oopperassa Rizdvjana nitš ja Arthur Sullivanin oopperassa The Mikado. Hän esiintyi muiden muassa Ivan Karpenko-Karyin, Ivan Frankon, Nikolai Gogolin ja Maksim Gorkin näytelmissä. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset näyttelijät Luokka:Teatteriohjaajat Luokka:Ukrainalaiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1908 kuolleet
Edgar Ortenberg

Edgar Ortenberg (17. kesäkuuta 1900 Odessa – 16. toukokuuta 1996 Philadelphia, Pennsylvania) oli ukrainalaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut viulisti ja musiikkipedagogi.Нечіпайло Віктор Тимофійович Українська музична енциклопедія, viitattu 10.1.2024 Ortenberg pääsi 8-vuotiaana Pjotr Stoljarskin oppilaaksi. 15-vuotiaana hän pääsi Odessan konservatorioon, jossa hän valmistui Naoum Blinderin viululuokalta saaden kultamitalin vuonna 1921. Ortenberg täydensi opintojaan Pariisissa opettajanaan Jacques Thibaud. Hän pääsi opettajaksi Odessan konservatorioon, mutta muutti Moskovaan ja sitten vuonna 1926 Berliiniin. Vuonna 1933 Ortenberg asettui Pariisiin, jossa hän perusti oman kansainvälisesti kiertäneen jousikvartettinsa. Ortenbergin kokoonpano oli ensimmäinen ranskalainen jousikvartetti, joka esiintyi Yhdysvalloissa. Ortenberg muutti pysyvästi Yhdysvaltoihin vuonna 1941 ja opetti siellä ensin viulunsoittoa New Yorkissa. Vuodesta 1944 hän soitti Budapestin jousikvartetissa. Vuodesta 1949 Ortenberg asui Philadelphiassa. Hän opetti Settlement Music Schoolissa ja Templen yliopistossa vuoteen 1985 saakka. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset viulistit Luokka:Yhdysvaltalaiset viulistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Bohodar Kotorovytš

Bohodar Antonovytš Kotorovytš (; 1941–2009) oli ukrainalainen viulisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi.Богодар Которович. Перша скрипка України Ukrinform, viitattu 11.1.2024 Которович, Богодар Антонович Velyka ukrajinska entsyklopedija, viitattu 11.1.2024 Kotorovytš opiskeli Lvivissä ja sitten Juri Jankelevitšin johdolla Moskovan konservatoriossa. Hän voitti vuonna 1967 kansainvälisen George Enescu -viulukilpailun Bukarestissa. Kotorovytš opetti Kiovan Pjotr Tšaikovski -musiikkiakatemiassa 1960-luvulta lähtien. Kotorovytšia on pidetty ukrainalaisen viulukoulun perustajana, ja monista hänen opiskelijoistaan tuli Ukrainan musiikkielämän tunnettuja vaikuttajia. Hän johti perustamaansa Kyjivski solisty -kokoonpanoa. Kotorovytš toimi usein tuomarina kansainvälisissä viulukilpailuissa, joihin kuuluivat Kansainvälinen ARD-musiikkikilpailu, Genovan Paganini-kilpailu ja kansainvälinen Tšaikovski- kilpailu. Kotorovytš soitti sellaisten kapellimestarien kuin Carlo Zecchin, Kurt Masurin, Saulius Sondeckiksen, Maksim Šostakovitšin, Ihor Blažkovin, Roman Kofmanin, Stefan Turtšakin, Volodymyr Kožuh’arin ja Volodymyr Sirenkon johdolla. Hän soitti muun muassa Il Cannone -viululla. Kotorovytš opetti Sydney Conservatorium of Musicissa vuosina 1994–1999. Vuonna 1995 Harkovassa järjestettiin ensimmäisen kerran hänen mukaansa nimetty nuorten viulistien kilpailu. Kotorovytšille myönnettiin Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan kansantaiteilijan arvonimi vuonna 1979 ja Ševtšenkon palkinto vuonna 1985. Kotorovytš oli viulisti Myroslava Kotorovytšin isä. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset viulistit Luokka:Ukrainalaiset kapellimestarit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Väärin eletty vapaus

Väärin eletty vapaus () on vuonna 1941 ensi-iltansa saanut Mervyn LeRoyn ohjaama yhdysvaltalainen film noir -tyylinen rikosdraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Robert Taylor ja Lana Turner. Elokuvan käsikirjoituksen laativat James Edward Grantin tarinan pohjalta John Lee Mahin ja Grant itse. Väärin eletty vapaus sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa joulukuussa 1941 ja Suomessa maaliskuussa 1950. Van Heflin palkittiin roolisuorituksestaan elokuvassa parhaan miessivuosan Oscarilla. == Juoni == Kun gangsteri Johnny Eager (Robert Taylor) vapautetaan vankilasta, hän huijaa ehdonalaisvalvojansa Vernen (Henry O’Neill) uskomaan, että hänen tapansa ovat muuttuneet. Todellisuudessa hän haluaa palata rikosten pariin, mutta hänen tiellään on hänet aiemmin vankilaan laittanut John Benson Farrell (Edward Arnold). Kun Farrellin tytärpuoli Lisbeth (Lana Turner) rakastuu Eageriin, Eager alkaa käyttää Lisbethiä hyväkseen saadakseen haluamansa. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Väärin eletty vapaus -elokuvan traileri YouTubessa Luokka:Vuoden 1941 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset rikosdraamaelokuvat Luokka:Film noir -elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Mervyn LeRoyn ohjaamat elokuvat Luokka:Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvat Luokka:Parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Ševtšenkon piiri

Ševtšenkon piiri () on yksi Ukrainan pääkaupungin Kiovan kymmenestä hallinnollisesta piiristä (kaupunkipiiristä). Ševtšenkon piiri sisältää suuren osan Kiovan ydinkeskustaa, ja esimerkiksi Vanha Kiova (Staryi Kyjiv) sijaitsee piirin alueella. Naapuripiirejä ovat Petšerskin, Holosijivin ja Solomjankan piirit etelässä, Svjatošynin piiri isässä, Podilin piiri pohjoisessa sekä Dnipron piiri Dneprin vastarannalla idässä . Ševtšenkon piirin pinta-ala on 26,6 neliökilometriä. Piirin väkiluku oli 220 600 asukasta (noin 7,4 prosenttia Kiovan asukkaista; 1.1.2020). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Ševtšenkon piirin rajat Open Street Map -kartalla * Ševtšenkon piirihallinnon sivu *
Péter Szijjártó

Péter Szijjártó (s. 30. lokakuuta 1978 Komárom) on unkarilainen Fidesz- puolueen poliitikko.Péter Szijjártó OECD, viitattu 11.1.2024 Szijjártó valmistui Budapestin Taloustieteiden ja julkishallinnon yliopistosta vuonna 2002. Samana vuonna hänestä tuli Unkarin parlamentin jäsen. Hän aloitti kuudennen kautensa parlamentissa vuonna 2022. Szijjártó toimi Fideszin viestintäjohtajana vuosina 2006–2010 ja Unkarin pääministerin tiedottajana vuosina 2010–2012. Vuosina 2012–2014 hän oli Unkarin ulkoministeriön valtiosihteeri. Kesäkuusta syyskuuhun 2014 Szijjártó toimi Unkarin varaulko- ja kauppaministerinä, ja 23. syyskuuta 2014 hänestä tuli maansa ulko- ja kauppaministeri. Szijjártó sai vuonna 2021 Venäjältä Ystävyyden kunniamerkin suureksi kuvatusta panoksestaan Venäjän ja Unkarin kahdenvälisten suhteiden ja yhteistyön hyväksi.Putin Awards Order of Friendship to FM Szijjártó Hungary Today 19.11.2021, viitattu 11.1.2024 Huhtikuussa 2023 Szijjártó teki kolmannen Moskovaan suuntautuneen matkansa Venäjän Ukrainaan kohdistaman suurhyökkäyksen alkamisen jälkeen. Matkan syyksi kerrottiin Unkarin energiaturvallisuuden varmistaminen.Gabriela Greilinger, The end of a friendship? Orbán’s opportunism on Russia may break the Polish-Hungarian axis in the EU New Eastern Europe 15.5.2023, viitattu 11.1.2024 Suomi on suhtautunut kriittisesti Unkarin toimintaan Euroopan unionin sisällä. Tämän johdosta Szijjártó vertasi joidenkin suomalaisten päättäjien toimintaa Unkaria kohtaan "nyrkkeilysäkin hakkaamiseen".Matti Posio, "Miksi Suomen po­lii­ti­kot nou­se­vat aa­mui­sin lyömään Un­ka­ria?" – Ul­ko­mi­nis­te­ri Peter Szijjártó ar­vos­te­lee Lännen Median haas­tat­te­lus­sa maansa koh­te­lua epä­rei­luk­si Kaleva 29.8.2019, viitattu 11.1.2024 Szijjártó on katolilainen. Hänellä on vaimo ja kaksi poikaa. Szijjártó on poliittisen uransa lisäksi toiminut futsalpelaajana. Hän pelasi vuosina 2011–2016 kaksi ottelua Unkarin 1. liigassa ja 85 ottelua Unkarin 2. liigassa. == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset poliitikot Luokka:Futsalpelaajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mykola Hobdytš

Mykola Mykolaiovytš Hobdytš (; s. 1961 Bytkiv) on ukrainalainen kuoronjohtaja.Гобдич, Микола Миколайович Velyka ukrajinska entsyklopedija, viitattu 11.1.2024 Гобдич Микола Миколайович Комітет з Національної премії України імені Тараса Шевченка, viitattu 11.1.2024 Hänet tunnetaan Kiovan kamarikuoron perustajana ja johtajana. Hobdytšile myönnettiin Ševtšenkon palkinto vuonna 2007. Vuonna 2018 hän sai Ukrainan kansantaiteilijan arvonimen.Указ Президента України №188/2018 Prezydent Ukrajiny 2018, viitattu 11.1.2024 Hobdytš valmistui Drohobytšin musiikkiopistosta ja Kiovan Tšaikovski-musiikkiakatemiasta. Hän työskenteli kuoronjohtajana Lev Revutskyin mukaan nimetyssä mieskuorossa ja Akateemisessa Dumka-kuorossa. Vuonna 1990 Hobdytš perusti Kiovan kamarikuoron. Hän on perustanut myös Zolotoverhyi Kyjiv -kuorofestivaalin. Hobdytš on esiintynyt lukuisissa Euroopan kaupungeissa ja ensimmäisenä ukrainalaisena 70 vuoteen Carnegie Hallissa. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset kuoronjohtajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vingnes

Vingnes on taajama Lillehammerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Se sijaitsee Mjøsan länsirannalla Lillehammerin keskustaa vastapäätä. Taajaman pinta-ala on yksi neliökilometri ja asukasluku 1 516 vuonna 2023. ==Kuvia== Vingnesbrua fra Saksumdalsvegen.jpg|Vingesbrua-silta ==Lähteet== Luokka:Lillehammer Luokka:Norjan taajamat
Vingrom

Vingrom on taajama Lillehammerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Se sijaitsee Mjøsan länsirannalla noin yhdeksän kilometriä kaupungin keskustasta. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 741 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Lillehammer Luokka:Norjan taajamat
Fåberg

Fåberg on taajama Lillehammerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 703 vuonna 2023. ==Kuvia== Fåberg church Lillehammer.jpg|Fåbergin kirkko ==Lähteet== Luokka:Lillehammer Luokka:Norjan taajamat
Jørstadmoen

Jørstadmoen on taajama Lillehammerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 651 vuonna 2023. ==Kuvia== Jørstadmoen leir.jpg|Jørstadmoenin varuskunta. ==Lähteet== Luokka:Lillehammer Luokka:Norjan taajamat
Lillehammerin kirkko

Lillehammerin kirkko () on Lillehammerissa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1882. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot kirkko
Norsk Litteraturfestival

Norsk Litteraturfestival on Norjan Lillehammerissa joka kevät järjestettävä maansa suurin kirjallisuustapahtuma. Se perustettiin vuonna 1993 ja tunnetaan myös Sigrid Undset -päivinä kaupungissa asuneen kirjailijan mukaan. Tapahtuman yhteydessä julkistetaan Dobloug-palkinto, nuorisokirjallisuuden Upris- palkinto, Norjan kääntäjäyhdistyksen käännöspalkinto ja helppolukuisen kirjan Ordknappen-palkinto. Vuosina 2020 ja 2021 tapahtuma järjestettiin digitaalisena koronapandemian vuoksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tapahtuman verkkosivut Luokka:Kirjallisuustapahtumat Luokka:Norjan kirjallisuus Luokka:Norjan tapahtumat Luokka:Lillehammer
San Pascual Bailón (1766)

San Pascual Bailón oli Espanjan laivaston vuonna 1766 vesille laskettu San Juan Nepomuceno -luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva. == Valmistus == Laivastoministeri Julian de Arriaga määräsi 20. syyskuuta 1763 Manuel de Zubirían valmistamaan aluksen kuninkaallisella telakalla Guarnizossa, missä köli laskettiin 9. heinäkuuta 1765. Alusten piti perustua Jorge Juan y Santacilian järjestelmään, mutta suunnittelusta vastannut Francsico Gautier muutti ne omien suunnitelmiensa mukaisiksi. Alus laskettiin vesille 16. joulukuuta 1766 ja otettiin palvelukseen 1767 ensimmäisenä päällikkönään Manuel de Lastarría.Winfield et al 2023 s. 143-145. == Palvelus == Vuonna 1768 alus oli Ferrolissa eikä sen ensimmäisestä vuosikymmenestä ole juurikaan palvelustietoja, kunnes se lähti joulukuussa 1777 Ferrolista Cádiziin. Kesäkuussa 1779 alus osallistui 1. Englannin kanaalin sotaretkeen, mistä se palasi syyskuussa Cádiziin ja edelleen Ferroliin marraskuussa. Alus lähti 17. toukokuuta 1780 Ferrolista kahdeksan linjalaivan ja kahden fregatin kanssa Cádiziin osallistuakseen Gibraltarin piiritykseen. Se kuului Luis de Córdovan laivastoon, joka valtasi 9. elokuuta 1780 Azorien edustalla brittiläisen 52 aluksen saattueen. Alus lähti 22. heinäkuuta 1781 Cádizista Menorcan sotaretkelle, jossa se osallistui piiritykseen ja rynnäkköön 18. elokuuta. Alus palasi 21. lokakuuta Cádiziin Atlanten kanssa. Lokakuussa 1782 se oli Jamaikan sotaretkeä varten huollettavana ja pohjan kuparoinnissa La Carracassa. Tammikuussa 1783 Jamaikan sotaretki peruutettiin sotatoimien päättyessä. Alus lähti Cartagenasta Antonio de Barcelón laivueessa osallistuakseen Algerin piiritykseen ja valtaukseen elokuussa 1783. Se lähti 1783 Istanbuliin Triunfanten ja priki Infanten kanssa allekirjoittamaan rauhan Ottomaanien kanssa. Alus ajoi 27. kesäkuuta 1784 karille Lemnoksella Dardanellien edustalla. Se korjattiin tilapäisesti ennen kotimatkaa. Alus siirrettiin 8. toukokuuta 1785 Cartagenassa reserviin ja romutettiin 1797 saman aikaisesti Velascon kanssa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:San Juan Nepomuceno -luokan linjalaivat
Rolf Ladau

Rolf Ladau (s.1967) on suomalainen yritysjohtaja. Hän aloitti Paulig-konsernin toimitusjohtajana kesäkuussa 2018. Ladaun ura alkoi 1993 Suomen Unilever Van den Bergh Foodsilla Helsingissä, josta hän siirtyi vuonna 1994 Tanskaan Nordisk Kellogg’sille. Vuonna 1997 Ladau muutti Saksaan ja aloitti työt The Gillette Companyssa, joka on nykyisin osa Procter & Gamblen (P&G;) liiketoimintaa. Gillettellä hän toimi erilaisissa uutuustuote-, markkinointi- ja liiketoimintarooleissa Saksassa, Englannissa ja Sveitsissä. Vuonna 2006 Ladau siirtyi yrityskaupan myötä P&G;:lle. Vuonna 2008 Ladau aloitti Pohjoismaiden markkinointijohtajana The Coca-Cola Companyssa Tanskassa. Vuosina 2008-2014 hän toimi markkinointi-ja kategoriajohtajan rooleissa Tanskassa, Englannissa ja Yhdysvalloissa. Suomeen Ladau palasi vuoden 2014 lopussa, ja vuosina 2015-2018 hän toimi Fazer Makeisten toimitusjohtajana. ==Lähde== *Rolf Ladau, LinkedIn. Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1967 syntyneet
Harri Niemelä

Harri Antero Niemelä (s. 22. joulukuuta 1944 Lohtaja) on suomalainen insinööri, yrittäjä ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 11.1.2024. Niemelän vanhemmat olivat maanviljelijä Väinö Niemelä ja Siiri Harmaala. Hän avioitui 1968 Laila Tellervo Salon kanssa. Niemelä tuli ylioppilaaksi Kokkolassa 1963 ja valmistui sähkövoimatekniikan alan insinööriksi Vaasan teknillisestä oppilaitoksesta 1970. Hän oli Oy Strömberg Ab:n suunnitteluinsinööri 1970–1972, käyttöönotto- ja huoltoinsinööri 1973–1976, laboratorio- ja laatupäällikkö 1977–1980 ja suunnittelupäällikkö 1981–1983. Kymi-Strömberg Oy:n markkinointipäällikkö Niemelä oli 1984–1985 ja automaatio-osaston johtaja 1986–1987 ja sitten ABB Strömberg Teollisuus Oy:n divisioonajohtaja 1987–1989. Niemelä oli Vaasa Engineering Oy:n perustajaosakas, hallituksen jäsen 1989–2004 ja toimitusjohtaja 1989–2002. Hän on ollut myös Vaasa Group Invest Oy:n, vuodesta 2003 Vaasa Industrial Invest Oy, perustajaosakas, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja, samoin kuin Vaasa Service Oy:n ja Control Oy:n, vuodesta 2000 Vacon Oyj, perustajaosakas ja useiden muiden sähkö- ja elektroniikka-alan yritysten osakas ja hallintoelinten jäsen. Niemelällä on lisäksi ollut monia liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2003. (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sähköinen terveydenhuolto

Sähköinen terveydenhuolto (myös e-terveyspalvelut tai eHealth) tarkoittaa digitaalitekniikan ja televiestinnän, kuten tietokoneiden, internetin ja mobiililaitteiden, käyttöä terveyden parantamiseksi ja terveydenhuoltopalvelujen helpottamiseksi. Sähköistä terveydenhuoltoa käytetään usein perinteisten lähetymistapojen rinnalla potilaille ja terveydenhuollon kuluttajille suunnatun tiedon toimittamisessa. Euroopan unionin määritelmän mukaan sähköinen terveydenhuolto tarkoittaa tieto- ja viestintäteknologian käyttöä terveydenhuollon tuotteissa, palveluissa ja prosesseissa. Sähköisellä terveydenhuollolla voidaan tarkoittaa myös digitaalisia tietojärjestelmiä ja -palveluita. WHO:n määrittelee tieto- ja viestintäteknologian kustannustehokkaaksi ja turvalliseksi ratkaisuksi terveyden ja terveyteen liittyvien alojen tukemisessa. WHO:n määritelmän mukaan sähköinen terveydenhuolto soveltuu terveydenhuoltopalveluihin, terveydentilan seurantaan, terveyskirjallisuuteen ja -kasvatukseen sekä tietoon ja tutkimukseen. == Lähteet == Luokka:Terveydenhoito Luokka:Tietoliikenne
Spooky Tooth

Spooky Tooth oli brittiläinen blues rockia ja progressiivista rockia esittänyt yhtye, joka perustettiin Carlislessa vuonna 1967. Yhtyeen kokoonpano vaihteli paljon, mutta sen pääasialliset jäsenet olivat kosketinsoittaja-laulaja Mike Harrison, basisti-laulaja Greg Ridley, urkuri-laulaja Gary Wright, rumpali Mike Kellie ja kitaristi-laulaja Luther Grosvenor. Rumpali Mike Kellie soitti myöhemmin myös legendaarisessa The Only Ones -yhtyeessä. == Studioalbumit == * * * * * * * * == Lähteet == Luokka:Bluesrock-yhtyeet Luokka:Brittiläiset progressiivisen rockin yhtyeet
Leo Baxendale

Joseph Leo Baxendale (27. lokakuuta 1930 – 25. huhtikuuta 2017) oli brittiläinen sarjakuvapiirtäjä. Hän loi useita The Beano -lehdessä esiintyviä hahmoja, kuten Minnie the Minx ja The Bash Street Kids. Hänen ensimmäinen sarjakuvahahmonsa oli huhtikuussa 1953 Beanossa esitelty Little Plum. Baxendale oli Ken Reidin ohella arvostetuimpia brittiläisiä huumorisarjakuvapiirtäjiä. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet