EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kaariritariyökkönen

Kaariritariyökkönen (Catocala elocata) on kookas ritariyökkösiin kuuluva yöperhoslaji. Suomesta se on tavattu kerran. == Koko ja ulkonäkö == Kookas yökkönen. Etusiipien perusväri on vihertävän harmaa eikä siivissä ole silmiinpistävää kuviointia ehkä kärkiosan harmaata aaltoviirua lukuun ottamatta. Ulomman ja sisemmän poikkiviirun sekä niiden välisen keskivarjon alueella vihertävä sävy erottuu hieman muuta siipeä selkeämmin. Takasiivet ovat heleän kirkkaanpunaiset ja niissä on etenkin etureunastaan leveä mustanruskea reunus, jonka takaosassa on terävä, ulospäin suuntautuva lovi. Siiven keskellä on tumma vyö, joka vain hyvin loivasti sisäänpäin. Siipiväli on 67-80 mm. Samannäköisiä lajeja ovat kulmaritariyökkönen (Catocala nupta) sekä idänritariyökkönen (Catocala adultera). == Levinneisyys ja lentoaika == Kaariritariyökkönen esiintyy Etelä- ja Keski-Euroopassa. 1900-luvun alkupuoliskolla sitä tavattiin satunnaisena vaeltajana myös pohjoisempana. Perhosten lentoaika Euroopassa on heinäkuusta lokakuuhun. Suomessa kaariritariyökkönen on tavattu harhailijana kerran. Yksilö tavattiin Kauniaisista syyskuun alussa vuonna 1928. Myöhemmin on arveltu, että kyseessä olisi ollut kauppapuutarhaan taimien mukana päätyneestä toukasta tai kotelosta kehittynyt yksilö eli niin kutsuttu importti. == Elinympäristö ja elintavat == Laji elää kosteissa mutta avoimissa lehti- ja sekametsissä, etenkin rantojen lähellä. Lisäksi sitä tavataan sukulaistensa tapaan erilaisissa kulttuuriympäristöissä. Perhoset tulevat hyvin syötille ja hieman huonommin valolle. Toukka koteloituu yhteenkehrättyjen lehtien väliin maahan. Muna talvehtii. == Ravintokasvi == Toukan ravintokasveja ovat haapa (Populus tremula) ja erilaiset pajut (Salix). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Perhoset: Kaariritariyökkönen * Bestimmungshilfe des Lepiforums * Moths and Butterflies of Europe and North Africa * vlinderrnet Luokka:Ritariyökköset
William Herald

William Sharp Hannah "Billy" Herald (1900 Glebe - 13\. helmikuuta 1976) oli australialainen uimari ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Manly Swimming Clubia. Herald osallistui olympialaisiin kerran, Antwerpenissa 1920. Hän sijoittui tuolloin neljänneksi 100 metrin vapaauinnissa ja ui maansa joukkueessa, joka voitti hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. == Lähteet == * Heraldin profiili sports-reference.com -sivustolla Luokka:Australialaiset uimarit Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Lakana

Lakana on vuodevaate, joka suojaa patjaa tai peitettä ja tarjoaa niiden välissä nukkujalle miellyttävän tuntuman. Aluslakanaa käytetään patjan tai sijauspatjan päällysteenä, peittolakanaa peitteen ja nukkujan välissä. Perinteiset peittolakanat ovat yksikerroksisia, ja niiden usein pitsikoristeltu tai nimikoitu yläpää taitetaan peitteen päälle. Viime vuosikymmeninä suosioon ovat nousseet erilaiset pussilakanat, jotka peittävät myös nukkumapeitteen yläpuolen ja joiden sisään peite pujotetaan. Peitto pujotetaan pussilakanan alareunassa olevasta leveästä aukosta, ja pujottamisen helpottamiseksi yläkulmissa on käsien mentävät aukot. Alus- ja peittolakanan lisäksi käytetään tyynyä peittävää tyynyliinaa. Peittolakana, varsinkin pussilakana, ja tyynyliina, joskus myös aluslakana, valmistetaan usein yhteensopivaksi ”setiksi” samasta kankaasta, joka voi olla valkoista, yksiväristä tai kuvioitua. Perinteinen peittolakana ja tyynyliina koristellaan samanlaisin pitsein tai kirjailuin. == Lakanoiden materiaaleja == Lakanakankaiden perinteiset materiaalit ovat silkki, puuvilla ja pellava. Nykyisin käytetään myös tekokuitu- ja sekoitekankaita. Yleisin lakanamateriaali nykyisin on puuvilla. Tavalliset puuvillalakanat ovat palttinasidoksella, hienommat kiiltävällä satiinisidoksella kudottuja. Pidempikuituinen kampapuuvilla on parempaa materiaalia lakanoihin kuin edullisempi karstapuuvilla. Lakanakangas voidaan myös merseroida.Lakanat ja vuodevaatteet – ostajan opas , Yhteishyva.fi. Viitattu 2.7.2014. == Suomalaiset aluslakanoiden koot == * Aikuisten aluslakana yhden hengen vuoteessa: 150 cm × 270 cm * Aikuisten aluslakana 120 cm leveässä vuoteessa: 180 cm × 270 cm * Aikuisten aluslakana parisängyssä: 240 cm × 270 cm * Lasten aluslakana: 100 cm × 150 cm * Vauvan aluslakana: 90 cm × 120 cm == Suomalaiset pussilakanoiden koot == * Aikuisten pussilakana: 210 cm × 150 cm * Lasten pussilakana: 120 cm × 160 cm * Vauvan pussilakana: 85 cm × 125 cm ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Vuoteet Luokka:Kodintekstiilit
Fred Winters

Frederick "Fred" Winters (7. tammikuuta 1873 - 26\. huhtikuuta 1915) oli yhdysvaltalainen painonnostaja ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli newyorkilainen New West Side AC. Winters voitti St. Louisin olympialaisissa 1904 hopeaa kymmenestä osiosta koostuneessa kilpailussa. Hän johti ensimmäisen yhdeksän osan jälkeen, mutta jäi viimeisellä, vapaavalintaisella, osuudella voittaja Oscar Osthoffin taakse. == Lähteet == * Wintersin profiili sports- reference.com -sivustolla === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset painonnostajat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1873 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Beumer

Beumer voi tarkoittaa seuraavia: * Famke Beumer Janssen (s. 1964), alankomaalainen näyttelijä ja malli * Jürgen Beumer, Jürgen Marcus (s. 1948), saksalainen laulaja * Toos Beumer (s. 1947), alankomaalainen uimari
Tom Richards (rugbynpelaaja)

Thomas James "Tom" Richards (29. huhtikuuta 1883 Rose Valley - 25\. syyskuuta 1935 Windsor, Queensland) oli australialainen rugby union -pelaaja ja olympiavoittaja. Richards pelasi urallaan rugbyä neljässä eri maassa, mikä oli niihin aikoihin erikoista. Hän aloitti kotiseudullaan Queenslandissa, jonka joukkueessa hän oli ennen kuin muutti Etelä-Afrikkaan. Richards nousi siellä maajoukkueeseen, mutta lähti jälleen ulkomaille. Hän pelasi uudessa kotimaassaan Englannissa Bristolin ja Glouchestershiren joukkueissa ja ansaitsi näytöillään paikan Australian maajoukkueeseen, joka kiersi Englannissa vuonna 1908. Kyseisellä kiertueella Richards oli voittamassa olympiakultaa Lontoon kisoissa. Vuonna 1910 Richards oli Etelä-Afrikassa, jossa Ison-Britannian joukkue oli pelaamassa. Useat joukkueen pelaajat olivat loukkaantuneina, ja niinpä he ottivat Richardsin pelaamaan isäntämaata vastaan. Hän esiintyi lyhyesti myös Ranskan maajoukkueessa vuonna 1913. Richards taisteli Australian joukoissa ensimmäisessä maailmansodassa sekä itä- että länsirintamalla ja sai Military Cross -tunnustuksen 1917. Toimittajana työskennellyt Richards kuoli tuberkuloosiin vuonna 1935. == Lähteet == * Richardsin profiili sports-reference.com -sivustolla Luokka:Australialaiset rugby union -pelaajat Luokka:Eteläafrikkalaiset rugby union -pelaajat Luokka:Brittiläiset rugby union -pelaajat Luokka:Ranskalaiset rugby union -pelaajat Luokka:Australialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
İstanbul Başakşehir FK

İstanbul Başakşehir Futbol Kulübü, entiseltä nimeltään Istanbul Büyükşehir Belediyesi Spor Kulübü, on istanbulilainen jalkapalloseura. Joukkue pelaa Turkin Superliigassa ja kotiottelunsa se pelaa Istanbulissa sijaitsevalla Fatih Terimin stadionilla. İstanbul Başakşehir pelaa Turkin Superliigassa, jonka se voitti kaudella 2019–2020. Seura on perustettu vuonna 1990 nimellä İSKİspor edustaen Istabulin vesilaitosta, mutta vaihtoi nimekseen İstanbul Büyükşehir Belediyespor Istanbulin metropolihallinnon mukaan seuraavana vuonna sarjanousun jälkeen. Vuonna 2014 yksityistetty seura otti käyttöön nykyisen nimensä Başakşehirin kaupunginosan mukaan. Yksityistämisen myötä seura kytkeytyi läheisesti Turkin presidentti Recep Tayyip Erdoğaniin ja tämä tekikin seuralle uuden stadionin avausottelussa hattutempun jonka jälkeen hänen käyttämänsä pelinumero 12 jäädytettiin. Seuran värit oranssi ja sininen ovat myös Erdoğanin Oikeus ja kehitys -puolueen tunnusvärit. == Edustusjoukkue == Päivitetty 15. syyskuuta 2018. {| style="width: 255px;" Maalivahdit 1 Volkan Babacan 34 Mert Günok 55 Faruk Çakir Puolustajat 3 Gaël Clichy 4 Joseph Attamah 6 Alexandru Epureanu 23 Karim Hafez (lainalla Wadi Deglasta) 27 Manuel da Costa 33 Uğur Uçar 39 Alparslan Erdem 80 Júnior Caiçara == Saavutukset == === Kansalliset kilpailut === * Turkin pääsarjamestaruus (Superliiga): 1 ** 2019–2020 == Aiheesta muualla == * Seuran kotisivut == Lähteet == Istanbul Basaksehir Istanbul Basaksehir Luokka:Vuonna 1990 perustetut urheiluseurat
Tom Richards

Tom Richards voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin: * Tom Richards, australialainen rugby union -pelaaja * Tom Richards, australialainen näyttelijä * Tom Richards, brittiläinen squashinpelaaja * Thomas "Tom" Richards, brittiläinen yleisurheilija
Sieniyökkönen

Sieniyökkönen (Parascotia fuliginaria) on huomattavan paljon mittaria muistuttava yökkönen. == Koko ja ulkonäkö == Pienikokoinen ja hentorakenteinen perhonen, jonka olemus ei muistuta lainkaan yökköstä vaan on harhaanjohtavan mittarimainen. Sekä etu- että takasiivet ovat leveät, pyöreäkärkiset, pohjaväriltään mustanharmaat. Ulomman poikkiviirun ulkopuolella sekä himmeämmän aaltoviirun kohdalla on kellertävää väriä. Siivissä on myös musta keskitäplä. Lajin siipisuomut irtoavat herkästi ja perhoset ovat usein kuluneita. Koiraan tuntosarvet ovat selvästi kaksoiskampahampaiset. Siipien kärkiväli on 15-28 mm.http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/p/parascotia_fuliginaria.htmlhttp://www.ukmoths.org.uk/show.php?bf=2475Mikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1979. ISBN 951-1-04297-1 s. 236-237 == Levinneisyys ja lentoaika == Sieniyökköstä tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa ja idässä Uralille ja Kaukasukselle saakka. Välimeren alueella se on paikoittainen.http://www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/noctuidae/fuliginaria.html Suomessa laji on melko yleinen ja havaintoja on tehty Keski-Pohjanmaan ja Pohjois-Karjalan korkeudelle saakka. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesä-heinäkuun vaihteesta elokuun loppupuolelle. Lennon huippu on heinäkuun lopulla.Perhoswiki == Elinympäristö ja elintavat == Sieniyökkönen elää lehti- ja sekametsissä, puistoissa ja puutarhoissa, erityisesti sellaisissa, joissa kasvaa ikääntyneitä puita. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat sekä valolle että syötille. Keskenkasvuinen toukka talvehtii. Kotelo sijaitsee seitin suojaamana maassa tai kaarnanraossa. == Ravintokasvi == Toukka elää puiden rungoilla kasvavilla jäkälillä ja käävillä sekä laholla puuaineksella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen perhostutkijain seura * Bestimmungshilfe des Lepiforums * Moths and Butterflies of Europe and North Africa Luokka:Ritariyökköset
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2008 – miesten joukkuepeli

Pöytätenniksen miesten joukkuepeli kesäolympialaisissa 2008 alkoi 13. elokuuta ja päättyi 18. elokuuta. Olympiakultaa voitti Kiina. == Kokoonpanot == Sijoitus Joukkue Pelaajat Wang Hao / Ma Lin / Wang Liqin Dimitrij Ovtcharov / Timo Boll / Christian Süß Oh Sang-Eun / Ryu Seung-Min / Yoon Jae-Young 4 Chen Weixing / Werner Schlager / Robert Gardos 5 Ko Lai Chak / Cheung Yuk / Li Ching 5 Jun Mizutani / Kan Yo / Seiya Kishikawa 7 Zoran Primorac / Tan Ruiwu / Andrej Gaćina 7 Kiinan Taipei Chuang Chih-yuan / Chiang Peng-lung / Chang Yen-shu 9 William Henzell / Kyle Davis / David Zalcberg 9 Hugo Hoyama / Thiago Monteiro / Gustavo Tsuboi 9 Zhang Peng / Pradeeban Peter-Paul / Qiang Shen 9 Panagiotis Gionis / Kalinikos Kreanga / Daniel Tsiokas 9 Segun Toriola / Monday Merotohun / Kazeem Nosiru 9 Fedor Kuzmin / Alexey Smirnov / Dmitry Mazunov 9 Gao Ning / Yang Zi / Cai Xiaoli 9 Jörgen Persson / Jens Lundqvist / Pär Gerell 9 == Alkusarja == === Lohko A === === Lohko B === === Lohko C === === Lohko D === == Pudotuspelit == {{Turnauspuu4 pronssiotteluton |16.8. | | 3 | | 0 |16.8. | | 3 | | 2 |18.8. | | 3 | | 0 }} === Välierät === === Loppuottelu === == Pronssiottelupelit == === 1. kierros === === 2. kierros === === Pronssiottelu === == Lähteet == * ITTF - Alkusarja * ITTF - Kultamitalisarja * ITTF - Pronssimitalisarja miesten joukkuepeli
ChamSys

ChamSys Ltd. on brittiläinen valo-ohjaimia valmistava yhtiö. Yhtiö on perustettu vuonna 2003. Suomen ChamSys-jälleenmyyjä on F-Pro Esitystekniikka / F-Musiikki. ==Aiheesta muualla== *http://chamsys.co.uk/home Luokka:Brittiläiset yritykset
Aune Siimes

Aune Linnea Siimes (18. heinäkuuta 1909 Värtsilä – 3. marraskuuta 1964 HelsinkiUppslagsverket.fi viitattu 9.9.2012) oli suomalainen keramiikkataiteilija. Hän sai kultamitalin Milanon triennaalissa 1951 ja 1954.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7 p. 1388 Siimes opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa 1932–1933 ja työskenteli Arabialla 1932–1964. Hänet tunnetaan erityisesti ohuista, reliefikuvioiduista kulhoistaan. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset keramiikkataiteilijat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Urpo Siirala

Uuno Urpo Tapio Siirala, vuoteen 1935 Sirelius (3. tammikuuta 1908 Helsinki – 19. toukokuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. Siiralan vanhemmat olivat kansatieteilijä U. T. Sirelius ja Elli Natulin ja puoliso vuodesta 1935 lääketieteen lisensiaatti Anni Sirkka Maija-Liisa Wegelius. Siirala tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1926 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1934. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1939, korva-, nenä- ja kurkkutautien erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1937. Siirala työskernteli ensin sekä Helsingin yliopiston että Helsingin yleisen sairaalan ja Kiljavannummen parantolan palveluksessa. Hän oli korva-, nenä- ja kurkkutautiopin professori Turun yliopistossa 1947–1958 ja vuodesta 1958 Helsingin yliopistossa. Eläkkeelle Siirala jäi vuonna 1973. Siirala oli Suomen lääkäriliiton hallituksen puheenjohtaja 1954–1962.Otavan Iso tietosanakirja, osa 7, p. 1390. Otava 1966. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Ida Silfverberg

Ida Gustava Silfverberg (23. tammikuuta 1834 Helsinki – 23. joulukuuta 1899 Firenze, Italia) oli suomalainen taidemaalari.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7 palsta 1432 Silfverberg aloitti maalausopintonsa 13-vuotiaana muotokuvamaalari Johan Erik Lindhin ohjauksessa. Myöhemmin hän oli Berndt Godenhjelmin yksityisoppilaana. Hän sai 15-vuotiaana ensimmäisen kerran maalauskopioita Suomen Taideyhdistyksen näyttelyyn vuonna 1849. Silfverberg asui loppuelämänsä Firenzessä, jossa hän myös kuoli. Hän esiintyi vuodesta 1849 aina 1880-luvun puoliväliin asti Taideyhdistyksen näyttelyissä asetelma-, kukka- ja henkilökuvilla, mutta etupäässä hän asetti näytteille vanhempien italialaisten, alankomaalaisten ja ranskalaisten mestarien tauluista tekemiään jäljennöksiä, joiden valmistamista ulkomaiden gallerioissa hän harjoitti ammattinaan.Silfverberg, Ida. Tietosanakirja osa 8. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1916 Dresdenissä Silfverberg kopioi 1600-luvun alankomaalaisten ja italialaisten taiteilijoiden teoksia. Vuonna 1860 hän voitti nuorten taiteilijoiden kannustamiseksi järjestetyn dukaattikilpailun toisen palkinnon ja vuonna 1862 ensimmäisen palkinnon teoksella Äiti paranevan lapsensa vuoteen äärellä, joka ostettiin Suomen Taideyhdistyksen kokoelmiin. Vuonna 1866 Silfverberg osallistui Pohjoismaiseen taidenäyttelyyn Tukholmassa. Vuodesta 1857 Silfverberg asui ulkomailla Dresdenissä, Pariisissa ja Firenzessä. Hän maalasi alttaritaulut Bromarvin ja Liljendalin kirkkoon sekä Pälkjärven kirkkoon. Viimeksi mainittu on nyt Viinijärven kirkon alttaritauluna Liperin Viinijärvellä. Serlachiuksen taidemuseoon Mänttään ostettiin Pehr Hilleströmin teoksena Lukemaan opetteleva tyttö, mutta vuonna 2015 paljastui että nimi "Pehr Hillerström" maalauksessa on väärennös, ja oikea tekijä on Silfverberg. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1834 syntyneet Luokka:Vuonna 1899 kuolleet
Mittariyökkönen

Mittariyökkönen (Trisateles emortualis) on pieni, ulkonäöltään erehdyttävästi mittarimainen yökköslaji. == Koko ja ulkonäkö == Sekä etu- että takasiivet ovat tasaisen kellertävänharmaat, aavistuksen vihertävät. Etusiiven ulkoreuna on erityisen pyöristynyt. Etusiivessä sisempi ja ulompi poikkiviiru sekä viivamainen munuaistäplä erottuvat vaalean kellertävinä. Takasiivessä on yksi kellertävä poikkiviiru. Siipiväli on 24–28 millimetriä.http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/t/trisateles_emortualis.htmlhttp://www.ukmoths.org.uk/show.php?id=690Mikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1979. ISBN 951-1-04297-1 s. 247 == Levinneisyys ja lentoaika == Mittariyökköstä tavataan Euroopassa eteläisimpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Idässä levinneisyysalue ulottuu Japaniin.http://www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/noctuidae/emortualis.html Suomessa se on melko harvinainen laji, jonka levinneisyys keskittyy maan eteläosiin. Mittariyökköset lentävät yhtenä pitkänä sukupolvena kesäkuun alusta elokuun puoleenväliin.Perhoswiki == Elinympäristö ja elintavat == Mittariyökkönen on lehto- ja lehtimetsälaji, jota tavataan yleensä yksitellen. Se lentää yöllä ja tulee sekä valolle että syötille. Sen kotelo on yhteen sidottujen lehtien välissä maassa. Kotelo talvehtii. == Ravintokasvi == Toukka käyttää ravinnokseen tammen (Quercus robur) ja joidenkin muiden lehtipuiden kuolleita lehtiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Bestimmungshilfe des Lepiforums * Moths and Butterflies of Europe and North Africa * vlindernet Luokka:Ritariyökköset
Gustaf Johan Silfversvan

Gustaf Johan Silfversvan (18. lokakuuta 1819 Ruotsi – 14. helmikuuta 1888 Kemiö) oli suomalainen valtiopäivämies ja maanviljelijä. Silfversvanin vanhemmat olivat Carl Gustaf Silfversvan ja Catharina Sofia Gadell ja puoliso vuodesta 1843 Charlotte Olivecreutz (k. 1896). Silfversvan oli Ruotsissa upseerina vuodesta 1839 vuoteen 1842, jolloin hän siirtyi Suomeen Kemiön Västankärrin tilalle. Hän harjoitti karjanjalostusta ja vuoroviljelyä ja oli tuolloin Suomen merkittävimpiä maanviljelijöitä. Hän oli valtiopäivillä 1863–1864, 1867 ja 1877–1878 aatelissäädyn jäsen. Silfversvan toimi 1860-luvulla myös usean vuoden ajan Suomen talousseuran esimiehenä.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7 p. 1432 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * LUokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka: Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Vuonna 1819 syntyneet Luokka:Vuonna 1888 kuolleet
Antti Siltala (eläintieteilijä)

Antti Johannes Siltala, alk. Silfvenius, (4. elokuuta 1878 Haapajärvi – 19. toukokuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen eläintieteilijä ja oli vuodesta 1906 dosentti Helsingin yliopistossa. Hänen tutkimuskohteitaan olivat vesiperhosten (Trichoptera) kehitysasteet ja elintavat. Hän kehitti suomenkielistä kasvi- ja eläintieteen oppisanastoa. Hän julkaisi tieteenalalta kirjallisuutta, esimerkiksi vuonna 1910 Gunnar Ekmanin kanssa teoksen Luurankoisten rakenne.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7 p. 1462. Siltalan tutkijanura jäi lyhyeksi hänen varhaisen kuolemansa takia. Hän ehti kuitenkin saada kansainvälistäkin mainetta vesiperhosten tutkijana. Hän väitteli tohtoriksi 1906 ja sai nimityksen dosentiksi Helsingin yliopistoon. Vanamo- seuran aktiivisena jäsenenä hän kehitti suomen kielen käyttöä ja suomenkielistä oppisanastoa. Hänen tärkeimmät tieteelliset saavutuksensa liittyvät vesiperhosten lajistoon, levinneisyyteen ja biologiaan. Tunnetuin teos on lisääntymis- ja kehitysbiologinen Trichopterologische Untersuchungen 1–2 (1906–1907). ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset eläintieteilijät Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1910 kuolleet
Rauha Eklund

Rauha Eklund (s. Huutoniemi; 24. maaliskuuta 1918 Evijärvi – 5. lokakuuta 1992 Pori) oli kokkolalainen taiteilija. Hän tuli tunnetuksi tinatöistään: uransa hän aloitti koruilla ja siirtyi yhä suurempiin töihin. Hänen päätyönsä on Kokkolan kaupungintalon aulassa oleva viisiosainen tinatyö Meren äärellä, joka valmistui vuonna 1980. == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset taidekäsityöläiset Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Jakob Simelius

Jakob Simelius (16. elokuuta 1785 Kalajoki – 21. maaliskuuta 1826 Helsinki) oli suomalainen kielenkääntäjä, kirjapainonomistaja, sanomalehtimies ja lakitieteen kandidaatti.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7 p. 1465 Simeliuksen vanhemmat olivat Kalajoen kirkkoherra Jakob Simelius (1755—1806) ja Kokkolan kirkkoherran Jakob Chydeniuksen tytär Helena Chydenius (1756—1828). Hän kävi Vaasan triviaalikoulua 1800—1802 ja tuli ylioppilaaksi 1803. Simelius valmistui filosofian maisteriksi 1810 ja oli hallituskonseljin suomen kielen kääntäjä 1810 lähtien. Molempien oikeuksien kandidaatti hänestä tuli 1817. Simelius sai luvan perustaa Helsinkiin kaupungin ensimmäisen kirjapainon, muun muassa hoitaakseen sinne 1819 siirtyneen senaatin antamat tehtävät. Julkaisutoiminnan merkityksen Simelius oli nähnyt enonsa Anders Chydeniuksen toiminnassa. Simeliuksen kirjapaino siirtyi 1970—1980 -luvun aikoihin Multiprintin omistukseen.Multiprintin historia Simelius toimitti Finlands allmänna Tidning -lehteä vuodesta 1825. Simelius avioitui 1820 Anna Maria Tulindbergin kanssa. Heillä oli kaksi tytärtä, Helena Kristina (1821–1889) ja Jacobina Maria (1822–1895). Maria Simelius jatkoi kirjapainon toimintaa kuolemansa 1843 asti. Simeliuksen hauta on Helsingin Vanhassa kirkkopuistossa. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *A. V. Nylander, Några dokument rörande Simelii Arvingars boktryckeri, 1919. Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset kielenkääntäjät Luokka: Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1785 syntyneet Luokka:Vuonna 1826 kuolleet
Linnunruohoyökkönen

Linnunruohoyökkönen (Phytometra viridaria) on pieni ja hento, tumma yökkönen. == Koko ja ulkonäkö == Varsin pienikokoinen yökkönen, jonka siipiväli on vain 16-20 mm. Etusiivet ovat pohjaväriltään ruskehtavan oliivinvihreät. Siiven ulkoreuna on leveälti purppuranpunainen, samoin keskisaran ulkoreuna ja siiven etureuna lähellä tyveä. Joskus siipi on jokseenkin yksivärisen oliivinruskea. Takasiivet ovat ruskeat ja niissä on tummempi poikittaisvyö.http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/p/phytometra_viridaria.htmlhttp://www.ukmoths.org.uk/show.php?id=4529Mikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1979. ISBN 951-1-04297-1 s. 237-238 == Levinneisyys ja lentoaika == Levinneisyysalue ulottuu Euroopasta Japaniin saakka.http://www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/noctuidae/viridaria.html Toukan ravintokasvien levinneisyys rajoittaa lajin esiintymisen Suomessa Ahvenanmaalle, lounaissaaristoon ja etelärannikolle. Ainoa sukupolvi lentää toukokuun lopulta heinäkuun alkuun.Perhoswiki == Elinympäristö ja elintavat == Linnunruohoyökkönen elää rantaniityillä ja metsäaukioilla, joilla kasvaa toukan ravintokasveja. Sopivalla paikalla Perhoset lentävät matalalla, pääasiassa päivällä auringonpaisteessa. Niitä on kuitenkin saatu myös valopyydyksillä. Kotelo talvehtii. == Ravintokasvi == Toukka syö ainoastaan linnunruohoja (Polygala). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Bestimmungshilfe des Lepiforums * Moths and Butterflies of Europe and North Africa Luokka:Ritariyökköset
Tapio Wirkkalan puisto

Tapio Wirkkalan puisto on taidepuisto Helsingin Arabianrannassa. Se on nimetty muotoilija Tapio Wirkkalan mukaan. Puisto avattiin 22. lokakuuta 2012 ja se on yksi Helsingin kaupungin omista World Design Capital Helsinki 2012 -hankkeista. Puiston avasi Helsingin apulaiskaupunginjohtaja Pekka Sauri. Puiston on suunnitellut yhdysvaltalainen taiteilija Robert Wilson. Se koostuu yhdeksästä pensasaitojen muodostamasta huonemaisesta tilasta. Huoneiden sisällä on erilaisia elementtejä, kuten erimuotoisia ja kokoisia kiviä, penkkejä, portteja sekä hevosia. Huoneiden lattiamateriaalit ovat alhaaltapäin valaistu lasitiili (symbolisoi vettä), rantasora ja puu. Valaistuksella on puistossa erityisen tärkeä rooli. Puiston kokonaispinta-ala on 2 361 m². Kokonaisuus kuuluu Helsingin taidemuseon julkisen taiteen kokoelmaan. Puiston suunnittelu alkoi jo vuonna 2004 ja rakennustöiden piti alun perin alkaa vuonna 2010. Yleisten töiden lautakunta katsoi hankkeen tuolloin liian kalliiksi ja sen toteuttamista lykättiin. Rakentaminen aloitettiin marraskuussa 2011. Puiston kustannusarvio on noin 1,2 miljoonaa euroa. Puistoaluetta ylläpitää kaupungin katu- ja puisto-osasto, jolle sen vuotuiset ylläpitokustannukset arvioitiin vuonna 2010 olevan noin 10 000 euroa ja taideteosta ylläpitävän kaupungin taidemuseon vuosittaiset kustannukset ovat arviolta 6 000 euroa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Helsingin kaupungin Raksakamera seuraa puiston valmistumista * Riku Kettusen kuvia puiston rakennusvaiheista * Robert Wilsonin kuvia puistosta * Arabian Kotikaupunkipolut * Arabianrannan taidekoordinaattori Tuula Isohannin kirjoitus (arkistoitu 21.10.2021) Luokka:Toukola Luokka:Helsingin puistot Luokka:Helsingin patsaat ja veistokset
Tuuli ja leijona

Tuuli ja leijona (The Wind and the Lion) on vuonna 1975 ensi-iltansa saanut seikkailuelokuva. Sen on ohjannut John Milius. Elokuvan keskeisimpiä rooleja esittävät Sean Connery, Candice Bergen, Brian Keith ja John Huston. Tarina perustuu löyhästi vuonna 1904 Espanjan Marokossa sattuneeseen sieppaukseen, jossa heimopäällikkö Mulai Ahmed el-Raisuli otti panttivangiksi kreikkalais- amerikkalaisen naistenmiehen Ion Perdicarisin.Blackwell, Jon: "1904: 'Perdicaris alive or Raisuli dead!" Capital Century. Viitattu 8.4.2014. == Näyttelijät == ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvan yhdistelevän epävakaasti toimintaseikkailua ja puhedraamaa. Hän antaa Tuulelle ja leijonalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat Luokka:Vuoden 1975 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Columbia Picturesin elokuvat Luokka:Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvat
Nunnanlahden kaivosonnettomuus

Nunnanlahden kaivosonnettomuudessa, joka tapahtui Mustavaaran vuolukivilouhoksella Juuan Nunnanlahdessa 29. elokuuta 1912, kuoli seitsemän työmiestä. Onnettomuus on toistaiseksi pahin Suomessa tapahtunut kaivosonnettomuus. Louhoksen omistaja oli Osakeyhtiö Wuolukivi. Turman syynä pidettiin lehtitietojen mukaan työnjohdon virhettä, sillä vuolukiveä oli louhittu väärällä tavalla viistoon. Onnettomuus tapahtui kello 18.20, kun leveimmillään noin 20 metrin levyinen ja 6 metrin korkuinen kiilanmuotoinen kalliomöhkäle sortui noin kymmenen metrin matkalta. Alla työskenneistä kahdeksasta miehestä seitsemän kuoli heti. Yksi pelastui jäätyään kallioon nojanneen ison kiven suojaan. Uhrit olivat 19–36-vuotiaita. Heidän esiinkaivaminen kesti useita päiviä, koska pudonneen kiviaineksen määrä oli saattanut olla jopa 10 000 tonnia. Uhreista kuusi haudattiin yhteishautaan ja yksi sai oman haudan. Hautojen sijainnista ei ole tietoa. Vuonna 1993 paljastettiin onnettomuuden uhrien muistomerkki Nunnanlahdessa Kivikeskuksen alueella, Vuolukivimuseon läheisellä rinteellä. Työnjohtajille määrättiin sakko- ja vankeusrangaistuksia. Heidät kuitenkin vapautettiin, sillä Romanovien keisarisuvun 300-vuotisen valtaantulon muistojuhlan kunniaksi ”pienten rikosten tekijät” armahdettiin. ==Lähteet== *Salme Kivivuori: Juuan Nunnanlahden vuolukivityöstä ja kyläelämästä. 1981 ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 1912 onnettomuudet Luokka:Juuka Luokka:1900-luvun kaivosonnettomuudet Luokka:1910-luvun onnettomuudet Suomessa Luokka:Suomen kaivosteollisuus
Nikolai Jarošenko

thumb|250px|Omakuva, 1895 Nikolai Aleksandrovitš Jarošenko (; 13. joulukuuta (J: 1. joulukuuta) 1846 Pultava – 7. heinäkuuta (J: 25. kesäkuuta) 1898 Kislovodsk) oli venäläinen taidemaalari. ==Elämäkerta== Nikolai Aleksandrovitš Jarošenko syntyi 13. joulukuuta (1. joulukuuta juliaanista kalenteria) 1846 Pultavassa, Venäjän keisarikunnassa (nykyisessä Ukrainassa) Venäjän keisarillisen armeijan upseerin pojaksi. Hän valitsi sotilasuran opiskellen Pultavan Kadettiakatemiassa ja myöhemmin Mihailovskin sotilastykistöakatemiassa Pietarissa, mutta hän opiskeli myös taidetta Ivan Kramskoin piirustuskoulussa ja Pietarin Keisarillisessa taideakatemiassa. Vuonna 1876 hänestä tuli venäläisen taiteilijaryhmän Vaeltajien johtava jäsen. Hän sai lisänimen “vaeltajien omatunto“ hänen rehellisyydestään ja kiinnittymisestään ryhmän periaatteisiin. Jarošenko eläköityi armeijan palveluksesta kenraalimajurina vuonna 1892. Hän vietti joitain vuosia Pultavan ja Tšernihivin alueilla nykyisessä Ukrainassa ja myöhäiset vuotensa Kislovodskissa Kaukasus-vuorilla nykyisellä Venäjällä, jonne hän muutti huonon terveytensä vuoksi. Hän kuoli tuberkuloosiin 7. heinäkuuta (25. kesäkuuta juliaanista kalenteria) 1898 ja hänet haudattiin Kislovodskiin. Jarošenko maalasi monia muotokuvia, laatukuvia ja teki piirustuksia. Hänen laatukuvansa kuvaavat kidutusta, taisteluja, hedelmiä, kylpykohtauksia ja monia muita Venäjän keisarikunnan kohtaamia vaikeuksia. 1800-luvun kahtena viimeisenä vuosikymmenenä hän oli venäläisen realismin johtavia maalareita. Taiteilijan lesken Maria Pavlivna Jarošenkon testamentin tahdon mukaisesti taiteilijan taidekokoelma testamentattiin Pultavan kunnalliselle taidegallerialle vuonna 1917. Kokoelma sisältää yli 100 taiteilijan maalausta ja 23 hänen luonnoslehtiötään kuten myös monia muita teoksia muilta Vaeltajien taiteilijoilta; ja se muodostaa Pultavan taidemuseon perustan. ==Teosgalleria== File:Nikolaj Alexandrowitsch Jaroschenko - On swing.jpg|Keinussa 1888 Image:1878. Nikolaj Alexandrowitsch Jaroschenko 005.jpg|Lämmittäjä 1878 Image:Nikolaj Alexandrowitsch Jaroschenko 002.jpg|Vanki 1878 Image:Nikolaj Alexandrowitsch Jaroschenko 003.jpg|Opiskelija 1881 Image:Nikolaj Alexandrowitsch Jaroschenko 004.jpg|Lämpimässä maassa 1890 Image:1888. Nikolaj Alexandrowitsch Jaroschenko 008.jpg|Elämää on kaikkialla 1888 Image:Nikolaj Alexandrowitsch Jaroschenko - Girl student.jpg|Opiskelijatyttö 1880 File:Gypsy Woman.jpg|Mustalaisnainen 1886 Image:Vladimir Solovyov 1892 by Nikolay Yarochenko.jpg|Vladimir Solovjovin muotokuva 1892 File:Слепцы.jpg|Sokea tai Ryhmä sokeita 1879 File:Шат-гора (Эльбрус).jpg|Elbrus 1884 File:Nikolaj Alexandrowitsch Jaroschenko 001.jpg|Elbrus pilvien takana 1894 File:Кавказ. Тебердинское озеро.jpg|Teberdinski-järvi, Kaukasus 1894 File:Funeral of Firstborn 1893.jpg|Vastasyntyneen hautajaiset 1893 Luokka:Venäläiset taidemaalarit Luokka:Ukrainalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1846 syntyneet Luokka:Vuonna 1898 kuolleet
Jekaterina Makarova

Jekaterina Valerjevna Makarova (, s. 7. kesäkuuta 1988) on venäläinen tennispelaaja. Hänen korkein rankingsijoituksensa kaksinpelissä on kahdeksas sija huhtikuulta 2015. Nelinpelissä hän nousi rankingykköseksi kesäkuussa 2018. Makarova aloitti tenniksen pelaamisen kuusivuotiaana. Hän on voittanut urallaan kolme WTA-turnausta kaksinpelissä ja 13 turnausta nelinpelissä. Grand Slam -turnauksissa hän on voittanut naisten nelinpelin Ranskan avoimissa 2013, Yhdysvaltain avoimissa 2014 ja Wimbledonissa 2017 sekä sekanelinpelin Yhdysvaltain avoimissa 2012. Naisten nelinpelissä hän voitti olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016. == Lähteet == * * Luokka:Venäläiset tennispelaajat Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
San Cristóbal (tulivuori)

San Cristóbal on Nicaraguan korkein tulivuori. Kerrostulivuoren korkeus on 1 745 metriä. Tulivuori on aktiivinen. == Purkauksia == *Syyskuussa 2012 tulivuori syöksi tuhkapilven 1,6 kilometrin korkeuteen. == Lähteet == Luokka:Nicaraguan tulivuoret Luokka:Kerrostulivuoret Luokka:Pohjois-Amerikan vuoret
Adrian Johns

Adrian Johns CBE (s. 1951) on brittiläinen laivaston upseeri ja Gibraltarin kuvernööri 2009–2013. Ennen kuvernööriksi nimittämistään Johns teki 35 vuotta pitkän uran Britannian laivastossa, missä hän palveli kaikkiaan 13 aluksella. Hän aloitti uransa sukellusveneessä, kouluttautui helikopterilentäjäksi ja nousi lopulta HMS Oceanin, Britannian suurimman sota-aluksen komentajaksi. Johns työskenteli välillä myös puolustusministeriössä.Patron: Vice-Admiral Sir Adrian Johns KCB Johns oli ensimmäinen kuvernööri, jonka virkaanastujaiset järjesti Gibraltarin hallitus, vuonna 2007 voimaan tullen perustuslain mukaisesti.Press Release Gibraltar Government Kuvernöörin tehtävässään hän toimii kuningattaren edustajana, mikä tarkoittaa usein virallisia vierailuja ja hyväntekeväisyystapahtumien suojelijana toimimista ja vastaavia tehtäviä. Toimenkuvaan kuuluu kuitenkin myös dilplomatiaa ja Gibraltarin asioiden ja näkökantojen esille tuomista Lontoossa sekä emämaan näkökulmien viestintää Gibraltarilla. Johns toimi kuvernöörinä vuoteen 2013, jolloin virka vaihtui kenraaliluutnantti James Duttonille. Johns on naimisissa ja hänellä on neljä lasta. Hän on opiskellut fysiikkaa Imperial College Londonissa ja käynyt sen jälkeen Dartmouthin kuninkaallisen laivastoakatemian. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset amiraalit Luokka:Gibraltarin kuvernöörit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yanito

Yanito tai llanito on nimi Gibraltarissa puhutulle kielimuodolle, jossa on voimakkaita vaikutteita englannista ja espanjasta. Se on kreolikieli. ==Nimityksestä== Yaniton eli llaniton virallisesta lausunta- ja kirjoitustavasta on kiistelty. Osa pitää muotoa yanito oikeampana kuin llanito. Nimien alkuperää ei tiedetä varmasti. Yksi selitys on, että nimi tulee englanninkielisestä nimestä Johnny. Esimerkiksi Kanariansaarilla englantilaisia ja joskus pohjoiseurooppalaisia yleensä kutsutaan nimityksillä chone tai choni, joilla on sama juuri. Toisen, hieman epäuskottavamman, selityksen mukaan nimitys tulee espanjan kielen sanasta lano/a, joka tarkoittaa adjektiivina selvää tai yksinkertaista sekä substantiivina tasaista maata. ==Piirteet== Yaniton luokittelu ei ole helppoa, sillä eri gibraltarilaisten sukupolvien edustajat liittävät sen usein hyvin erilaisiin puhetapoihin. Sitä voi kuvailla Andalusian murteella puhutuksi espanjan kieleksi, jossa on käytössä myös englantilaisia lainasanoja ja kielioppia. Lainasanoja on englannin lisäksi myös vähemmissä määrin Genovan murteesta, hepreasta ja Kanariansaarten espanjan murteesta. Joitakin lainoja on saattanut tulla myös romanin kielestä. Englanninkielisiä lainasanoja käytetään etenkin, kun sopivaa espanjalaista korvaavaa sanaa ei ole olemassa. Niiden lausumiseen on usein vaikuttanut kuitenkin espanja. Viime aikoina englantilaiset lainasanat ovat yleistyneet myös tapauksissa, joissa espanjankielinen vastine on olemassa.Levey 2008, s. 1−6 ==Käyttö== Yanitoa ei pidetä arvovaltaisena ilmaisutapana, mutta sitä ei varsinaisesti myöskään katsota alaspäin. Yanitoksi ei juurikaan julkaista kirjallisuutta, eikä sitä ylipäätänsä käytetä usein kirjoitettaessa. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan kielet Luokka:Gibraltarilainen kulttuuri
Aleksei Venetsianov

Aleksei Gavrilovitš Venetsianov (; 18. helmikuuta (J: 7. helmikuuta) 1780 Moskova - 16. joulukuuta (J: 4. joulukuuta) 1847 Poddubje lähellä Tveriä) oli venäläinen taidemaalari, joka on parhaiten tunnettu talonpoikaiselämää ja tavallisia ihmisiä kuvaavista teoksistaan. == Elämäkerta == Aleksei Venetsianov syntyi kreikkalaissyntyiseen kauppiasperheeseen Moskovassa. Hän ryhtyi virkamieheksi 1800-luvun alussa ja muutti Pietariin, jossa hän alkoi opiskella taidetta. Aluksi hän harjoitteli Eremitaašin teoksia kopioimalla ja tekemällä muotokuvia ystävistään. Myöhemmin hän tutustui Vladimir Borovikovskiin ja asui hänen talossaan oppipoikana. Hän yritti työskennellä vapaana muotokuvamaalarina, mutta hän sai vain muutamia tilauksia. Vuonna 1811 Taideakatemian johtokunta myönsi hänelle akateemikon arvonimen hänen kahden teoksensa vuoksi - Omakuva ja K. I. Golovatševskin ja akatemian nuorten oppilaiden muotokuva. Vuonna 1819 omistautuen täysin taiteelle Venetsianov jätti paikkansa viranhaltijana, osti Safonkovon kylän ja asettui sinne. Tänä aikana hän maalasi näkymiä luonnosta, joita hän huomasi ympärillään. Nämä teokset olivat ensisijaisen tärkeitä hänen urallaan. Hän maalasi talonpoikien muotokuvia ja näkymiä maalaiselämästä. Hän oli ensimmäinen talonpoikaiselämän kuvaaja Venäjän taiteessa. Hänen teoksensa menestyivät näyttelyssä vuonna 1824, jossa hän sai kriitikoiden ylistystä. Venetsianov toivoi tulevansa Taideakatemian professoriksi, mutta akateemikot eivät myöntäneet hänelle suostumustaan, etupäässä hänen akateemisen koulutuksen puutteensa vuoksi. Vuosien aikana ennen vuotta 1820 hän alkoi houkutella köyhistä oloista olevia ihmisiä ja jopa maaorjia, kuten Grigori Soroka, opettaakseen heille maalaamista. 1820-luvun puoleenväliin mennessä hänen ympärilleen oli kerääntynyt ryhmä seuraajia, ja hän perusti oman taidekoulun. Keisari Nikolai I, joka halusi tukea kansallisia suuntauksia, antoi taiteilijalle hyväksyntänsä ja nimitti hänet hovimaalariksi. Titteli toi hänelle rahallista tukea, joka oli tarpeellista taidekoulun toiminnalle, jossa ei ollut käytössä lukukausimaksuja. Venetsianov kuoli onnettomuudessa vuonna 1847, kun hänen hevosensa vauhkoontuivat ja hänen vaununsa putosivat jyrkältä rinteeltä. ==Teoksia== File:Venetsianov Reapers.jpg|Elonkorjaajat File:Venetsianov Threashing Floor.jpg|Puimahuoneessa 1821-1823 File:Venetsianov Peasant Girl with Cornflowers.jpg|Talonpoikaistyttö ruiskukkien kanssa 1820-luku File:Aleksey_Venetsianov_-_На_пашне._Весна_- _Google_Art_Project.jpg|Kynnöksellä, kevät 1820-luku File:Venetsianov Reaping, Summer.jpg|Elonkorjuu, kesä 1820-luku File:Venetsianov Zakharka.jpg|Zaharka 1825 File:Venetsianov tartan shawl.jpg|Tyttö ruudullisessa šaalissa File:Venetsianov Girl In Shaul.jpg|Tyttö šaalissa File:Venetsianov GirlwithaCalf.jpg|Tyttö vasikan kanssa File:Fortunetelling by A.Venetsianov (1842, Russian museum).jpg|Ennustus 1842 File:Alexey Venetsianov 01.jpeg|Talonpoikaisnainen maidon kanssa File:Venetsianov_Spyaschiy_pastushok.jpg|Nukkuva paimenpoika 1823-1824 == Aiheesta muualla == Luokka:Venäläiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1780 syntyneet Luokka:Vuonna 1847 kuolleet
Fasioskapulohumeraalinen lihasdystrofia

Fasioskapulohumeraalinen lihasdystrofia (FSHD) on perinnöllinen lihastauti. Sairauden ensioireet ilmaantuvat lapsuudessa tai varhaisessa aikuisiässä. Lapaluiden siirrotus (”enkelinsiivet”) on yleensä ensimmäinen oire, ja sen seurauksena olkavarsien nosto olka-hartiatason yläpuolelle vaikeutuu. Lihasheikkoutta yläraajojen rintakehän lihaksissa ei varsinaisesti siis esiinny. Lihasheikkous painottuu lähinnä kasvojen lihaksiin, erityisesti silmäluomiin ja huuliin. Silmien sulkeminen jää usein epätäydelliseksi, ja osa potilaista ei pysty koskaan viheltämään. Mikäli sairaus alkaa lapsuudessa, voi osalle potilaista ilmaantua liitännäisoireina kuulohäiriö ja verkkokalvon rappeutuminen. Yleensä sairaus on hyvänlaatuinen ja hitaasti etenevä eikä vaikuta eliniän pituuteen. Sairauteen ei yleensä liity hengitysvajetta. Sairaus periytyy autosomeissa vallitsevasti. Taudin kliininen kuva on tyypillinen ja johtaa usein oikeaan diagnoosiin. Varmentavia tutkimuksia ja lisätutkimuksia ovat DNA-analyysi, ENMG, seerumin kreatiinikinaasin määritys ja EKG. Fysioterapia on olennainen osa hoitoa ja seurantaa. Lapaluiden asentoa voidaan tarvittaessa korjata kirurgisesti. Maailman FSHD-päivää vietetään vuosittain 20.6. https://www.fshdsociety.org/world-fshd-day/ == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lihastautiliitto.fi: Facioskapulohumeraalinen lihasdystrofia * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Facioscapulohumeral muscular dystrophy * Muscular Dystrophy Association (MDA): Facioscapulohumeral Muscular Dystrophy (FSH, FSHD) * Johns Hopkins Medicine: Facioscapulohumeral Muscular Dystrophy in Children Luokka:Sairaudet Luokka:Lihassairaudet
Sonus Borealis

Sonus Borealis on suomalainen vanhaa musiikkia esittävä orkesteri. Sen muusikot ovat pääosin kotoisin Imatralta ja muualta Etelä-Karjalasta. Taiteellisena johtajana toimii yhtyeen vuonna 1999 perustanut kanttori Johannes Vesterinen. Orkesterin kokoonpano vaihtelee esitettävän ohjelmiston mukaan. Vuonna 2008 Sonus Borealis julkaisi toistaiseksi ainoan levytyksensä, joka sisältää 1700-luvulta peräisin olevien Porin triviaalikoulun nuottikirjojen musiikkia. Se äänitettiin Imatralla Kolmen Ristin kirkossa. ==Levytykset== *Musiikkia Porin triviaalikoulun nuottikirjoista – Music from the partbooks of Pori trivial school (Fuga 2008) ==Lähteet== *Sonus Borealiksen kotisivut Luokka:Suomalaiset orkesterit
Itaú Unibanco

Itaú Unibanco on brasilialainen pankki. Se perustettiin marras­kuussa 2008 yhdistämällä Banco Itáu ja Unibanco.http://www.bloomberg.com/apps/news?pid=newsarchive&sid;=auHS65t3tMe8http://articles.marketwatch.com/2008-11-03/news/30742918_1_central- bank-financial-conglomerate-major-heavyweight == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset yritykset Luokka:Pankit
Porin triviaalikoulu

Porin triviaalikoulu oli Porissa vuosina 1640–1698 ja 1722–1843 toiminut triviaalikoulu. Se sijaitsi nykyisen Hallituskadun varrella tontilla jolla myöhemmin toimi Porin oluttehdas. Porin triviaalikoulun nykyisenä seuraajana pidetään vuonna 1879 perustettua Porin lyseota. == Historia == Pietari Brahe päätti koulun perustamisesta vuonna 1638, jolloin triviaalikoulut perustettiin myös Turkuun ja Helsinkiin. Satakunnan ohella kouluun tuli oppilaita myös Pohjanmaalta. Porin triviaalikoulu oli arvostettu oppilaitos. Piispa Johannes Terserus kutsui sitä vuonna 1662 jopa maan parhaaksi. Vuoden 1698 kaupunkipalon jälkeen koulu siirrettiin väliaikaisesti Raumalle, jossa se toimi vuoteen 1722 saakka. Vuoden 1801 kaupunkipalon jälkeen koulu toimi väistötiloissa muun muassa kirkossa, kunnes uusi koulurakennus valmistui entisen paikalle 1812. Porin koululla oli oikeus järjestää ylioppilastutkinto eli päästää oppilaita suoraan yliopistoon aina vuoteen 1830 saakka, minkä jälkeen koulun oppilaat joutuivat jatkamaan Turun kymnaasissa. Lopulta triviaalikoulun toiminta päättyi uuden alkeiskouluasetuksen myötä vuonna 1842 ja se jatkoi toimintaansa yläalkeiskouluna. Viimeinen koulurakennus tuhoutui Porin palossa vuonna 1852. 1900-luvun alussa Porin lyseon kirjastosta löydettiin käsin kopioidut niin sanotut Porin triviaalikoulun nuottikirjat. Vuodelta 1725 peräisin olevat vihot sisältävät 1600-luvun alkupuolelta peräisin olevaa Pohjois-Euroopan protestanttisten koulujen hengellistä musiikkia. == Entisiä oppilaita ja opettajia == Porin triviaalikoulun ja sitä seuranneen yläalkeiskoulun tunnettuja oppilaita ja henkilökuntaa. *Antti Ahlström *Carl Jacob Arrhenius *Nils Ludvig Arppe *Edvin Avellan (opettaja) *Marcus Pauli Björneburgensis (konrehtori) *Carl Johan Boy *Elias Brenner *Gustaf Erik Eurén *Carl Rudolf Forsman (opettaja) *Jaakko Forsman *Gabriel Fortelius *Fredrik Ignatius Färling (opettaja) *Daniel Gadolin *Jakob Gadolin *Johan Glas *Karl Emil Granqvist (opettaja) *Josef Grönberg *Fredrik Hertzberg *K. E. F. Ignatius *Johan Kraftman (rehtori) *Fredrik Lebell *Mikael Lebell *Sakari Levänen *Anton Wilhelm Lindgren (opettaja) *Carl Ferdinand Nordlund (rehtori) *Johan Paulinus *Isak Pihlman *Emil von Qvanten *Samuel Roos *Elias Malakias Rosengren *Fredrik Wilhelm Rosenlew *Frans Wilhelm Rothsten *Johan Fredrik Sacklén *Johannes Salmenius (rehtori) *Johan Saxberg *Filip von Schantz *Nils Magnus Tolpo *Lars Henrik Törnroth *Gabriel Wallenius *Antero Warelius *Jakob Zidén ==Lähteet== Luokka:Porin oppilaitokset
Zbigniew Juszczak

Zbigniew Juszczak -nimisiä henkilöitä ovat: * Zbigniew Juszczak (s. 1946), puolalainen maahockeypelaaja * Zbigniew Juszczak (s. 1975), puolalainen maahockeypelaaja
Likholefossen

250px|pienoiskuva|oikea|Likholefossen Gaularissa. Likholefossen on vesiputous, joka sijaitsee Gaularin kunnassa, Sognin ja Fjordanen läänissä, Norjassa. Putous on osa Gaula-jokea. Putouksen yläpuolella kulkee vuonna 2004 rakennettu 24 metriä pitkä kävelysilta. == Lähteet == Luokka:Norjan vesiputoukset Luokka:Gaular
Ivan Vazov

Ivan Mintšov Vazov (bulgariaksi Иван Минчов Вазов) (27. kesäkuuta 1850 Sopot – 1921Vazov Heritage, Radio Bulgaria 23.6.2005, päivitetty 7.7.2005, viitattu 7.11.2020 Vazov, Nordisk familjebok 31. 1921 ) oli bulgarialainen runoilija, novellisti ja näytelmäkirjailija. ==Vapaustaistelijana== Vazov osallistui Bulgarian vapautusliikkeeseen ja joutui siksi oleskelemaan maanpakolaisena Romaniassa ja Venäjällä (1886). ==Kirjailijana== Vazovin esikoisteos oli runokokoelma Prěporec i gusla. Parhaan romaaninsa Ikeen alla (Kustannusosakeyhtiö Kirja, 1913) hän kirjoitti maanpakolaisuusaikanaan Venäjällä. Myöhemmin hän asettui asumaan Sofiaan ja antautui kirjallisiin töihin. Balladien ja lyyristen runojen ohella hän kirjoitti isänmaallisia runoja, joissa hän kuvailee Bulgarian vapaustaistelua ja ylistää muun muassa Venäjän keisaria Aleksanteri II:ta. Hän kirjoitti myös novelleja ja julkaisi aikakauskirjoja.Vazov, Ivan. Tietosanakirja osa 10. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 ==Suomennettu teos== * Ikeen alla: romaani bulgarialaisten vapaustaistelun ajoilta. 1–2 osa. suom. Tyyni Leisio. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kirja 1913. (Suomennos julkaistu alun perin Työmies- lehdessä alkaen 4.1.1910.Verkossa == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Bulgarialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1921 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Messukylän Työväenyhdistys

Messukylän Työväenyhdistys on Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenyhdistys Messukylässä Tampereella. Työväenyhdistys perustettiin 14. maaliskuuta 1902 puolueen perusosastoksi silloisessa Messukylän kunnassa. Yhdistys on Tampereen sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön sekä Pirkanmaan sosialidemokraattien jäsen. Yhdistyksen piirissä on toiminut nuoriso-osasto, varhaisnuorisojärjestöjä, rakennustyöväen ammattiosasto ja ulkotyöväen ammattiosasto. Sen sisaryhdistys on Messukylän Sos.dem.naiset, joka on lopettanut aktiivitoimintansa 1990-luvulla. Messukylän Työväen Näyttämö toimi yhdistyksen alaosastona aina 1990-luvulle, jolloin se itsenäistyi. Yhdistyksen laaja kirjasto oli merkittävä messukyläläisten sivistyksenlähde ja työväentalo Messukylän Työväentalo iltamien ja kokoontumisten paikka. Vuonna 1907 ensimmäisissä eduskuntavaaleissa yhdistyksen aktiivijäsen mylläri Penna Tervo tuli valittua eduskuntaan. Itsenäisessä Messukylän pitäjässä yhdistys oli merkittävä poliittinen voima pitäen kunnanhallituksen ja valtuuston johtoa käsissään vuosikymmenet. Sota-aikana rintamamiesten perheiden avustaminen oli erityisesti Messukylän sos.dem.naisten avustustyön kohteena. Sotien jälkeen riita yhdistyksen omistamasta työväentalosta päättyi kommunistien tappioon. Poliittinen vasemmisto jakautui Messukylässaäkin SDP:n ja SKDL/kommunistit jaon mukaisesti. Messukylän kunnan liityttyä Tampereeseen vuonna 1948 yhdistyksen poliittinen painoarvo laski. Valtuutettujen joukossa yhdistys on kyennyt pitämään edustajansa myös Tampereella. Sosialidemokraattisessa kunnallisjärjestössä yhdistyksellä on edustajansa tärkeässä kunnallistoimikunnassa. Tampereen kaupunginvaltuuston pitkäaikaisia jäseniä ovat olleet Eero Vuorinen, Mikko Hakala, kunnallisneuvos Marianne Viitanen, ja sosiaalineuvos Sirkka Merikoski. Messukylän hautausmaalla sijaitsevan Punaisten hautamuistomerkin pystytys vuonna 1945 on yhdistyksen määrätietoisen toiminnan tulosta. Messukylän työväenyhdistys on enemmistöosakas Messukylän työväentalo Oy:ssä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Messukylän Työväenyhdistyksen sivusto *Messukylän Juhlatalo Luokka:Tamperelaiset järjestöt Luokka:Suomen Sosialidemokraattinen Puolue Luokka:Suomalaiset työväenyhdistykset Työväenyhdistys