EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tammun

Tammun on kylä Palestiinan Länsirannalla. Kylän asukasluku oli vuonna 2018 arviolta 13 293\. ==Maantiede== thumb|vasen|Lähiseudun maisemaa. Tammun sijaitsee Palestiinan Länsirannan koillisosassa Tubasin kuvernoraatissa. Sen naapuripaikkakuntia ovat Khirbet 'Atuf idässä, Tubas pohjoisessa, Wadi Al Far'a ja El Far'an pakolaisleiri lännessä, sekä Al Aqrabaniah ja Al-Nasaria etelässä. Kylän korkeus merenpinnasta on 332 metriä. Tubasin vuotuinen sadanta on 331 mm ja vuoden keskilämpötila 20 °C. ==Historia== Tammunin nimen alkuperästä ei ole täyttä yhteisymmärrystä ja siitä on esitetty useampia eri teorioita. Yhden mukaan nimi on johdettu arabian sanasta tammen, joka viittaa hiljaiseen paikkaan. Muiden teorioiden mukaan nimi viittaa joko linnaan, torniin tai linnan päällikköön. Ensimmäisissä historiallisissa lähteissä kylä mainitaan noin 600 vuotta sitten. Sen asukkaat saapuivat tuolloin Arabian niemimaalta. Sittemmin paikalle on muuttanut asukkaita myös esimerkiksi Egyptitä ja Halhulista. Oman kunnanvaltuustonsa Tammun sai vuonna 1997. ==Talous== Maatalous on merkittävin elinkeino paikallisille, mutta vuodesta 1967 lähtien yhä useammat ovat työskennelleet Israelin työmarkkinoilla. Vuonna 2005 Tammunin työssäkäyvästä väestöstä 50 % työllistyi maataloudessa, 35 % Israelin työmarkkinoilla, 10 % palveluissa, 3% kaupanalalla ja 2 % rakennusalalla. ==Väestö== Tammunin asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2018 arvion mukaan 13 293\. Vuonna 2007 vastaava luku oli 11 074. Vuonna 1997 sen asukasluku oli 7 640. ==Lähteet== Luokka:Palestiinan kaupungit
Kami (täsmennyssivu)

Kami voi tarkoittaa: * kami, pyhä tai kunnioitettu ilmiö šintolaisuudessa * kamit, etninen ryhmä Tansaniassa == Paikat == * Kami, Japanin kaupunki Kōchin prefektuurissa * Kami, Japanin maaseutukaupunki Miyagin prefektuurissa * Kami, Japanin maaseutukaupunki Hyōgon prefektuurin Mikatan piirikunnassa * Kami, Japanin entinen maaseutukaupunki Hyōgon prefektuurin Takan piirikunnassa * Kami, Japanin entinen kyläkunta Naganon prefektuurissa == Henkilöt == * Kami, japanilainen muusikko * Hisao Kami, japanilainen entinen jalkapalloilija
Yhteenluodut

Yhteenluodut on singlejulkaisu vuodelta 2015, jonka Marion Rung levytti Petri Munckin studioilla Nummelassa. Kappaleen on säveltänyt Maria Söder (Kikka Laitinen), sanoittanut Kalle Munck ja sovittanut Petri Munck. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2015 kappaleet
Vivian Kong

Vivian Kong Man Wai (; 8. helmikuuta 1994, Hongkong) on hongkongilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hän kilpailee kalvassa ja on vasenkätinen. Kong osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin 2016, jolloin hän ei kilpaillut ensimmäisellä kierroksella ja voitti toisella kierroksella venäläisen Ljubov Šutovan. Hän kuitenkin hävisi kolmannella kierroksella italialaiselle Rossella Fiamingolle. Hänen lopullinen sijoituksensa Riossa oli 11. Vuodelle 2021 siirtyneissä Tokion olympialaisissa hän oli viides. Hänellä on kaksi MM- pronssia vuosien 2019 ja 2022 MM-kilpailuista. Kong oli heinäkuussa 2024 FIE:n naisten kalvan yksilörankingin ensimmäinen. Pariisin olympialaisissa 2024 Kong voitti kalvan yksilökilpailussa olympiakultaa noustuaan finaalissa Auriane Malloa vastaan 1–7-tappioasemasta ensin tasoihin ja sitten jatkoajalla 13–12-voittoon. Hänestä tuli Hongkongin historian kolmas olympiavoittaja. == Poliittiset näkemykset == Kongin olympiavoiton jälkeen hänen vuonna 2021 Renminin yliopistossa tekemänsä maisterin tutkielma herätti huomiota. Tutkielmassa Kong puolusti Pekingin poliittista linjaa Hongkongin vaaliijärjestelmän suhteen ja esitti, että kiinalaisvastaiset häiriköijät olivat tulkinneet väärin yksi maa, kaksi järjestelmää -periaatetta. Kong on ollut jäsen Y. Elites Associationissa, Kiina-myönteisessä järjestössä joka on assosioitu Kiinan kommunistiseen puolueeseen. == Lähteet == Luokka:Hongkongilaiset miekkailijat Luokka:Hongkongilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Myllykosken voimalaitos (Kuusamo)

Myllykosken voimalaitos on vesivoimala Kuusamossa Suomessa Ala-Vuotunki-järven alapuolella Kuusinkijoessa. Sen omisti vuonna 2005 Fortum. Voimalaitoksen lakkauttamisesta kerrottiin vuonna 2021, ja uhanalaiselle järvitaimenelle vapautetaan kutuvesiä 50 kilometrin matkalta. Voimalan rakensi Imatran Voima vuonna 1956. ==Lähteet== Luokka:Suomen vesivoimalat Luokka:Kuusamon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Koutajoen vesistö
International Plant Names Index

International Plant Names Index (IPNI) on tietokanta putkilokasvien nimistä ja niihin liittyvistä kirjallisuustiedoista. Tietokanta kattaa parhaiten nimet lajien ja sukujen tasolla. Sen tavoitteena on poistaa tarve toistuvasti viitata kasvien nimien ensisijaisiin kirjallisuuslähteisiin. IPNI ylläpitää myös luetteloa auktorilyhenteistä. Uusia nimiä ja lyhenteitä lisätään luetteloon jatkuvasti. IPNIn ovat perustaneet Kew Gardens, Harvard University Herbaria ja Australian National Herbarium. IPNI-tietokanta on kokoelma kolmen yhteistyössä toimineen laitoksen rekisteröimiä nimiä. Digitaalinen ja jatkuvasti päivitettävä luettelo auktoreista ja lyhenteistä on saatavana verkossa osoitteessa IPNI. IPNI tarjoaa tietokantaa tieteellisissä julkaisuissa esiintyneistä nimistä, mutta sen tarkoituksena ei ole määritellä hyväksyttyjä tieteellisiä nimiä. == Katso myös == * Index Fungorum == Lähteet == Luokka:Kasvitaksonomia Luokka:Biologiset tietokannat Luokka:Tieteellinen nimeäminen
Kalliolampi (Joensuu, Sarvinki)

Kalliolampi on Vuoksen vesistöön kuuluva pieni järvi Joensuun Sarvingissa, entisen Enon kunnan alueella. Kalliolampi sijaitsee noin neljätoista kilometriä Enon keskustasta kaakkoon. Sinne on tieyhteys sekä pohjoisesta päin Ilomantsiin menevältä tieltä metsäautoteitä myöten että etelästä Sarvingin suunnasta. Järven itäranta, Kalliolammen metsä, on Natura 2000 -luonnonsuojelualuetta.Kalliolammen metsä. Pohjois-Karjalan Ely-keskus. (Viitattu 30.10.2019) Sitä seurailee Koverojärven aarniometsäpolku, jonka varressa järven kaakkoiskolkassa on laavu nuotiopaikkoineen.Koverojärven aarniometsäpolku 2,5 km. Via Karelia. (Viitattu 30.10.2019) Järven rannat ovat kallioiset ja jyrkät ja syvimmillään järvi on yli 17 metrin syvyinen. Luoteis- kaakkosuuntainen järvi on vajaan kilometrin mittainen ja leveimmilläänkin vain parisataa metriä. Se laskee ojia myöten kaakon suuntaan Ylimmäinen-järveen. ==Lähteet== Luokka:Joensuun järvet Luokka:Oriveden–Pyhäselän alue
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2020

Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2020 oli tarkoitus järjestää Kanadan Halifaxissa ja Trurossa. Turnaus peruttiin 7. maaliskuuta 2020 koronavirusepidemian vuoksi. Isäntäkaupunkien Halifaxin ja Truron oli määrä järjestää seuraavan vuoden turnaus. Vaikka ylimmän sarjatason turnaus perutiin, niin 2. divisioonan B-lohkon ja 3. divisioonan turnaukset järjestettiin. == 2. divisioonan B-lohkon ja 3. divisioonan lopputulokset == 2\. divisioonan B-lohko Sija Joukkue 1\. 2\. 3\. 4\. 5\. 6\. 3\. divisioona Sija Joukkue 1\. 2\. 3\. 4\. 5\. 6\. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen kotisivu Luokka:Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 2020 jääkiekko Luokka:Kanadan jääkiekko Luokka:Peruutetut urheilutapahtumat
Bhilwara

Bhilwara on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Bhilwara on Intian sisällä kuuluisa tekstiilituotannostaan, joka 2010-luvun loppupuolella on joutunut vaikeuksiin joutuessaan kilpailemaan ulkomailta maahantuodun tekstiilin kanssa. Ennen vuotta 1948, jolloin kaupunki liitettiin Rajasthaniin, se oli osa Udaipurin ruhtinaskuntaa. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Bhilwaran väkiluku on 359 483 henkeä. Noin 80 prosenttia väestöstä on uskonnoltaan hindulaisia, toiseksi suurin uskonto on islam, jota kannattaa 14 % väestöstä. Jainalaisuus on kolmanneksi suosituin uskonto viiden prosentin kannatuksella. Lukutaitoisten osuus väestöstä on 82 prosenttia. ==Lähteet== Luokka:Rajasthanin kaupungit
Laura Leisma

Laura Leisma on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hänen ohjelmistoonsa kuuluu yli 20 pääroolia eri oopperoistaPianosta pipettiin Helsingin yliopisto, joihin on kuulunut muiden muassa Vincenzo Bellinin Norma.Sällsynt uppsättning av bel canto-operornas drottning Hufvudstadsbladet Leisma on vieraillut Suomen Kansallisoopperassa. Leisma on valmistunut Sibelius-Akatemiasta, ja hänellä on lisäksi hammaslääkärin koulutus. Hän on harjoittanut hammaslääkärin ammattia yksityisellä hammaslääkäriasemalla Helsingissä. Leisma levytti Alba Recordsille Eero Hämeenniemen laulusarjan Lintu ja tuuli.Eero Hämeenniemi Red Earth and Rain Alba Records == Lähteet == Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Yding Skovhøj

Yding Skovhøj on Tanskan korkein kohta ja toiseksi korkein luonnollinen kohta. Sen korkeus on 172,54 metriä ja se sijaitsee Jyllannin niemimaalla, Horsensin kunnassa. Mäen päällä on pronssikautinen hauta, joka on tehnyt siitä korkeamman. Yding Skovhøj’n luonnollinen korkeus on 170,77 metriä, joka on noin kymmenen senttimetriä vähemmän kuin Tanskan korkeimman luonnollisen kohdan, Møllehøj’n, korkeus. == Lähteet == Luokka:Tanskan maantiede Luokka:Horsensin kunta
Painin maailmanmestaruuskilpailut 2019

Painin maailmanmestaruuskilpailut 2019 järjestettiin 14.–22. syyskuuta 2019 Nur-Sultanissa Kazakstanissa. Menestynein maa oli Venäjä, joka saavutti yhdeksän kultamitalia ja yhteensä 19 mitalia. == Tulokset == === Miehet === ==== Kreikkalais-roomalainen ==== 55 kg Nugzari Tsurtsumia Khorlan Zhakansha Eldaniz Azizli Shota Ogawa 60 kg Ken’ichirō Fumita Sergey Emelin Meirambek Ainagulov Alireza Nejati 63 kg Shinobu Ota Stepan Maryanyan Slavik Galstyan Almat Kebispayev 67 kg Ismael Borrero Artem Surkov Frank Stäbler Mate Nemeš 72 kg Abuyazid Mantsigov Aram Vardanyan Aik Mnatsakanian Bálint Korpási 77 kg Tamás Lőrincz Alex Bjurberg Kessidis Mohammad Ali Geraei Jalgasbay Berdimuratov 82 kg Lasha Gobadze Rafig Huseynov Qian Haitao Saeid Abdevali 87 kg Zhan Beleniuk Viktor Lőrincz Rustam Assakalov Denis Kudla 97 kg Musa Evloev Artur Aleksanyan Mikheil Kajaia Cenk İldem 130 kg Rıza Kayaalp Óscar Pino Heiki Nabi Iakob Kajaia ==== Vapaapaini ==== 57 kg Zaur Ugujev Süleyman Atlı Nurislam Sanayev Ravi Kumar Dahiya 61 kg Beka Lomtadze Magomedrasul Idrisov Behnam Ehsanpour Rahul Aware 65 kg Gadzhimurad Rashidov Daulet Niyazbekov Bajrang Punia Iszmail Muszukajev 70 kg David Baev Nurkozha Kaipanov Magomedmurad Gadzhiev Younes Emami 74 kg Zaurbek Sidakov Frank Chamizo Zelimkhan Khadjiev Jordan Burroughs 79 kg Kyle Dake Jabrayil Hasanov Gadzhi Nabiev Tajmuraz Salkazanov 86 kg Hassan Yazdani Deepak Punia Stefan Reichmuth Artur Naifonov 92 kg J'den Cox Alireza Karimi Irakli Mtsituri Alikhan Zhabrailov 97 kg Abdulrashid Sadulaev Sharif Sharifov Kyle Snyder Magomedgadzhi Nurov 125 kg Geno Petriashvili Taha Akgül Oleksandr Khotsianivskyi Khasanboy Rakhimov === Naiset === 50 kg Mariya Stadnik Alina Vuc Valentina Islamova Ekaterina Poleshchuk 53 kg Pak Yong-mi Mayu Mukaida Vinesh Phogat Pang Qianyu 55 kg Jacarra Winchester Nanami Irie Olga Khoroshavtseva Bat-Ochiryn Bolortuyaa 57 kg Risako Kawai Rong Ningning Iryna Kurachkina Odunayo Adekuoroye 59 kg Linda Morais Lyubov Ovcharova Pei Xingru Baatarjavyn Shoovdor 62 kg Aisuluu Tynybekova Taybe Yusein Henna Johansson Yukako Kawai 65 kg Inna Trazhukova Iryna Koliadenko Wang Xiaoqian Elis Manolova 68 kg Tamyra Mensah Jenny Fransson Soronzonboldyn Battsetseg Anna Schell 72 kg Natalia Vorobieva Alina Berezhna Masako Furuichi Pa Liha 76 kg Adeline Gray Hiroe Minagawa Epp Mäe Aline Rotter-Focken === Mitalitaulukko === Isäntämaa 1\. 9 5 5 19 2\. 5 0 2 7 3\. 4 0 2 6 4\. 3 3 3 9 5\. 1 3 2 6 6\. 1 2 1 4 6\. 1 2 1 4 8\. 1 1 5 7 9\. 1 1 2 4 10\. 1 1 0 2 11\. 1 0 0 1 11\. 1 0 0 1 11\. 1 0 0 1 14\. 0 3 4 7 15\. 0 2 1 3 16\. 0 1 5 6 17\. 0 1 4 5 18\. 0 1 3 4 19\. 0 1 1 2 19\. 0 1 1 2 21\. 0 1 0 1 21\. 0 1 0 1 23\. 0 0 4 4 24\. 0 0 3 3 25\. 0 0 2 2 25\. 0 0 2 2 27\. 0 0 1 1 27\. 0 0 1 1 27\. 0 0 1 1 27\. 0 0 1 1 27\. 0 0 1 1 27\. 0 0 1 1 27\. 0 0 1 1 Yhteensä Yhteensä 30 30 60 120 == Lähteet == 2019 Luokka:Vuoden 2019 urheilu Luokka:Kazakstanin urheilutapahtumat Luokka:Astanan urheilu
Zolotarjov

Zolotarjov voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: *Aleksei Zolotarjov (s. 1969), venäläinen jääpalloilija *Andrei Zolotarjov (s. 1971), venäläinen jääpalloilija *Igor Zolotarev (synt. Zolotarjov) (s. 1970), suomalainen jääpalloilija *Vladislav Zolotarjov (1942–1975), neuvostoliittolainen säveltäjä.
Ken’ichirō Fumita

Ken’ichirō Fumita (, s. 18. joulukuuta 1995 Yamanashi) on japanilainen kreikkalais-roomalainen painija, maailmanmestari ja olympiavoittaja. Ensimmäisen maailmanmestaruuden Fumita saavutti Pariisissa 2017 59 kg sarjassa. Hän voitti myös kaksi vuotta myöhemmin Nur-Sultanin MM-kilpailuissa 60 kg sarjan. Näistä jälkimmäinen varmisti myös Fumitalle paikan Tokion olympialaisiin. Olympialaisissa Fumita sai 60 kg:n sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa Luis Ortalle. Hän saavutti Belgradissa MM-pronssia 2022 ja MM- hopeaa 2023. Hänellä on myös Aasian-mestaruus 59 kg sarjasta vuodelta 2017 ja 60 kg:n sarjasta vuodelta 2020 sekä pronssi 60-kiloisista 2019. Fumita voitti olympiakultaa Pariisissa 2024 kukistettuaan loppuottelussa Kiinan Cao Liguon 4–1. Hän oli Japanin ensimmäinen kreikkalais-roomalaisen painin olympiavoittaja sitten Atsuji Miyaharan, joka sai kultaa Los Angelesissa 1984. Fumita oli aiemmin tunnettu aggressiivisena heittäjänä, mutta Tokion finaalitappion jälkeen hän pyrki parantamaan myös puolustustaan, minkä ansiosta hän onnistui nousemaan voittajaksi Pariisissa. Fumita voitti alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden 60 kg:n painoluokassa 2018. Hän sai kadettien (eli 17-vuotiaiden) MM-kilpailuissa pronssia 50-kiloisissa 2011 ja saman ikäluokan Aasian-mestaruuskilpailuissa hopeaa 46-kiloisissa 2010. ==Lähteet== Luokka:Japanilaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Japanilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Päämajan linnoitustoimisto

Päämajan linnoitustoimisto oli toisen maailmansodan aikana yksi Suomen armeijan suurimmista esikunnista. Linnoitustoimiston isänä voidaan pitää kenraali Rudolf Waldenia. Waldenia kiinnosti sodan aikana Itä-Suomessa sijaitsevien paperitehtaittensa toimintaedellytykset, koskivoiman ja paperin raaka-aineen saatavuus. Valtioneuvosto asettikin puolustusministeri, kenraali Waldenin esittelystä Linnoitusasiain toimikunnan Päämajan linnoitustoimiston johtoon. Linnoitustoimiston työt lisääntyivät nopeasti ja toimistosta tuli yksi suurimmista esikunnista. Toimistoon kuului suunnitteluosasto, rakennusosasto ja maanhallintakysymyksiä hoitava maanlunastustoimisto. Toimiston päällikkönä oli aluksi maanmittausinsinööri. Linnoitustoimiston kokoonpanoa muutettiin usein. Muun muassa perustettiin metsätoimisto, joka hoiti paperiteollisuudelle tärkeää metsän ostoa ja pakkolunastusta. Puolustusvoimain pääesikunnan linnoitustoimisto muutettiin 18. kesäkuuta 1941 Päämajan linnoitusosastoksi. Linnoitustoimiston päällikkönä toimi vuodesta 1942 Reino Rimala. Myllykoskelaiset muistelevat, kuinka lapset toimivat Sodan aikana lähetteinä tuoden viestejä Matkustajakoti Rauhalassa majoittuneille päämajan linnoitustoimiston esikuntaupseereille linnoitustoimistosta, joka sijaitsi läheisen Myllykosken Paperitehtaan tiloissa Pajuoja Reijo (1998) Myllykosken seudun kyläkirja 1. Myllykosken Kotiseutuyhdistys ISBN 952-91-0581-9 . Linnoitusosasto toimikin kätevästi Waldenin tehtaitten alueella Myllykoskella jatkosodan päättymiseen saakka Kellä saaret ja selät on hallussaanEnqvist Ove (2007) Maanpuolustuskorkeakoulun Sotahistorian laitos.. Talvella 1943 Walden oli Stalingradin jälkeen varma sodan häviämisestä. Tämän seurauksena oli riski, että itäraja saattaisi siirtyä lisää esimerkiksi Kymijoelle, jolloin Imatra ja Kymijoen voimalaitokset menetettäisiin. Siksi hän Yhtyneitä ajatellen lähetti nuoren insinööri Erkki Aallon ostamaan kaiken vesivoiman, mitä Kemijoesta Rovaniemen ja Kemin väliltä sai. Linnoitustöitä laajennettiin Salpalinjalta Kymijoen länsipuolelle. ==Lähteet== Luokka:Suomen Salpa Luokka:Jatkosodan erikoisyksiköt
En Garde

En Garde on miekkailuseura Virossa Haapsalussa. Seuran perusti Endel Nelis liikunnanopettajana toimiessaan. Seura on kasvattanut useita huippumiekkailijoita. Seura on Viron parhaita miekkailuseuroja. ==Lähteet== Luokka:Miekkailuseurat Luokka:Virolaiset urheiluseurat
Pohjoismaiden neuvoston ympäristöpalkinto

Pohjoismaiden neuvoston ympäristöpalkinto on Pohjoismaiden neuvoston myöntämä vuosittainen palkinto, joka myönnetään ”pohjoismaiselle yritykselle, organisaatiolle tai henkilölle, joka on esikuvallisesti ottanut luonnon ja ympäristön huomioon toiminnassaan tai joka on muutoin antanut merkittävän panoksen luonto- ja ympäristötyöhön”, kuten neuvosto perustelee. Palkintoa on jaettu vuodesta 1997. ==Palkitut== *1995: Torleif Ingelög (Ruotsi) *1996: Inuit Circumpolar Conference (Grönlanti) *1997: Institut for Produktudvikling, Tanskan teknillinen yliopisto (Tanska) *1998: Jarðvegsvernd-hanke ja sen johtaja Ólafur Arnalds (Islanti) *1999: Ålands Natur & Miljö (Ahvenanmaa) *2000: Ympäristöjärjestö Bellona (Norja) *2001: Mats Segnestam (Ruotsi) *2002: Arne Næss (Norja) *2003: Nuorisojärjestö Luonto-Liitto ry (Suomi) *2004: Coalition Clean Baltic *2005: Ann-Cecilie Norderhaug (Norja) *2006: Bogi Hansen (Färsaaret) *2007: Albertslundin kunta (Tanska) *2008: Marorka (Islanti) *2009: Ulkoilujärjestö I Ur och Skur (Ruotsi) *2010: Merkur Andelskasse (Tanska), Ekobanken (Ruotsi) ja Cultura bank (Norja) *2011: Scandic Hotels (Norja) * 2012: Olli Manninen, uraauurtavasta metsiensuojelutyöstä pohjoisten metsien puolesta (Suomi) * 2013: Selina Juul, ruokahävikkiä vähentävä Stop Spild Af Mad -liike (Tanska) * 2014: Reykjavík (Islanti) * 2015: SEV, energiayhtiö (Färsaaret) * 2016: Steen Olesen ja Klaus Pedersen "Too Good to Go" -mobiilisovellus (Tanska) * 2017: Jonne Hellgren, RePackin johtaja, yrityksen pakkaustuotteesta, joka ottaa huomioon ympäristön (Suomi) * 2018: PISUNA luonnonvaraneuvosto Attussa (Grönlanti).Andersen, E.Ø (2.10.2018). Miljøpris til grønlandske fangere. Deres viden kan bruges på linje med forskernes. https://politiken.dk/indland/art6807991/Deres-viden-kan- bruges-på-linje-med-forskernes * 2019: Greta Thunberg (Ruotsi) – Ei ota palkintoa vastaan * 2020: Jens-Kjeld Jensen (Färsaaret) * 2021: Big Climate Database -tietopankki (Tanska) * 2022: Maarianhaminan kaupunki (Ahvenanmaa) * 2023: Renewcell (Ruotsi) * 2024: Arnhildur Pálmadóttir (Islanti) ==Lähteet== Luokka:Pohjoismaiden neuvoston palkinnot Luokka:Ympäristöpalkinnot
Wallhofin taistelu

Wallhofin taistelu käytiin 7. tammikuuta 1626 Ruotsin ja Puola-Liettuan välillä. == Taistelun kulku == Puolalainen noin 7 000 miehen armeija oli marsalkka Jan Stanisław Sapiehan johdolla talvileirissä Wallhofin kylässä. Ruotsin kuningas Kustaa II Adolf johti sinne noin 3 000 sotilasta, joista 1 000 oli jalka- ja 2 000 ratsuväkeä. Jälkimmäisistä merkittävä osa oli suomalaisia. Lyhyen tykistövalmistelun jälkeen vasemmalla sivustalla Gustav Hornin johtama suomalainen ratsuväki rynnäköi ajalle epätyypillisesti suoraan vihollisen keskiseen ryhmitykseen saattaen puolalaisen armeijan sekasortoon.Juvelius, Einar. Suomen kansan aikakirjat III: 1617–1680. Helsinki: Otava, 1931, s. 120. Kuningas oli ennen taistelua murehtinut kirjeessä marsalkka Jacob De la Gardielle, ettei uskonut suomalaisten ratsumiesten pärjäävän maineikkaalle puolalaiselle ratsuväelle.Korhonen, Arvi. Hakkapeliittain historia I. Porvoo: WSOY, 1939, s. 524. Myöhemmin kuninkaan hollantilainen henkilääkäri Juhana Narssius kertoi taistelusta: file:Slaget vid Wallhof 1628 SP230.jpg|Taistelu kuvattuna aikalaispiirroksessa. == Merkitys == Kyseessä oli ensimmäinen Kustaa Adolfin kentällä itse johtama taistelu. Häviön seurauksena Puola-Liettua anoi aselepoa ja Ruotsi täydensi Itämeren maakuntien herruutensa.Juvelius, Einar. Suomen kansan aikakirjat III: 1617–1680. Helsinki: Otava, 1931, s. 120–1. Gabriel Reinin aikalaislähteisiin perustavan tutkimuksen mukaan suomalainen ratsuväki sai hakkapeliitat- lempinimensä Wallhofin taistelun jälkeen.Rein, Gabriel. Suomi ja suomalaiset ulkomaan kirjallisuudessa 1500-luvulla ja 1600-luvun alkupuoliskolla. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1909, s. 174(2). == Lähteet == *Juvelius, Einar. Suomen kansan aikakirjat III: 1617–1680. Helsinki: Otava, 1931. *Korhonen, Arvi. Hakkapeliittain historia I. Porvoo: WSOY, 1939. *Rein, Gabriel. Suomi ja suomalaiset ulkomaan kirjallisuudessa 1500-luvulla ja 1600-luvun alkupuoliskolla. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1909. == Viitteet == Luokka:Ruotsin taistelut Luokka:Puolan taistelut Luokka:Liettuan taistelut Luokka:1626
Monkhaen Kaenkoon

Monkhaen Kaenkoon (, s. 20. heinäkuuta 1973 Yasothon)Towers of energetic strength“มนต์แคน แก่นคูน”เสียงดีใจหล่อ สร้างบ้านให้เด็กเรียนดีด้อยโอกาส“มนต์แคน” นำเงินทิปหน้าเวที สร้างบ้านให้กับเด็กเรียนดีแต่ยากจน on thaimaalainen laulaja. == Diskografia == === Studioalbumit === * 2005 - Yang Koay Thee Soai DermYoung Kauy Tee Soy Derm * 2006 - Yam Tor Khor Toe Haa * 2008 - Sang Fan Duai Kan Bor * 2009 - Roang Bgan Pit Kid Hot Nong * 2010 - Fan Eek Krang Tong Pueng Ther * 2012 - Trong Nan Kue Na Thee Trong Nee Kue Hua Jai * 2016 - Hai Khao Rak Ther Muean Ther Rak Khaw * 2018 - Ai Hak Khaw Toan Jao Bor Hak * 2019 - San Ya Nam Ta Mae == Lähteet == Luokka:Thaimaalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Morlammuusikot
Ulan Bator -kirjamessut

Ulan Bator -kirjamessut järjestetään vuosittain toukokuussa ja syyskuussa Ulan Batorissa Mongoliassa. Tapahtumaan osallistuu yli 300 kirjailijaa, yli 120 kustantamoa ja niihin liittyvää organisaatiota yhdessä tuhansien kirjojen lukijoiden kanssa. Tapahtuman järjestävät Mongolian kaupungin kulttuuriosasto ja opetusministeriö. Tämän kirjamessun avulla lukija voi tutustua uusimpiin kirjoihin, tavata kirjoittajia ja osallistua heidän kirjakeskusteluihinsa, verkostoitua ja laajentaa kirjakulttuurikokemuksiaan. Samanaikaisesti muissa Mongolian kaupungeissa ja provinssien pääkaupungeissa järjestetään vuosittain samat kirjamessut merkittävänä kulttuuritapahtumana. Tämän kirjamessun aikana kirjailijoiden ja kustantajien on paljon helpompaa verkostoitua ja löytää yhteistyömahdollisuuksia. Paikallisilla lukijoilla on myös mahdollisuus oppia syvällisesti muiden yhteisöjen varaamisesta. Kansallinen kirjafestivaali järjestetään tänä viikonloppuna. 13. syyskuuta 2019. Ulaanbaatarin kirjamessut avataan Sukhbaatar-aukiolla. 15. toukokuuta 2018 ”Ulaanbaatarin kirjamessut” juhlitaan Chinggis-aukiolla. 20. toukokuuta 2016 ==Lähteet== Luokka: Kirjamessut Luokka:Ulan Bator Luokka:Mongolialainen kulttuuri
Étoile Rouge (Cotonou)

Étoile Rouge (, ) on Cotonoussa, Beninissä sijaitseva suuri aukio, joka toimii liikenneympyränä ja monumenttina. Beninissä on useita kansantasavallan (1975–1990) aikaisia monumentteja, joista ”Punatähti” on suurin. Monumentin suunnittelivat ja rakensivat neuvostoliittolaiset ja sen paljasti vuonna 1975 kenraali Mathieu Kérékou. Hän pyrki afrikkalaiseen marxilaisuuteen ja pystytti maahan useita muistomerkkejä. Punatähden aukio on suuri liikenneympyrä, jossa on viisisakarainen, punaiseksi maalattu paviljonkirakennelma. Keskeltä nousee ylös suippeneva pylväs, jonka huipulla on seisova, lihaksikas mies, joka on veistetty sosialistisen realismin tyylin sankariksi. Häntä kutsutaan nimellä ”Jacob”. Miehen selässä on AK-47 Kalašnikov, vasemmassa kädessä oksakimppu ja kuokka suoraan ylös kohotetussa oikeassa kädessä. Nämä muistuttavat aikansa beniniläisistä perusarvoista: ase asevelvollisuudesta, polttopuut, jotka olivat aikoinaan 90 prosenttisesti väestön energian lähde. Kuokka symboloi Beninin talouden perustaa, maataloutta. Punatähden alueelle pääsy oli kielletty marxilaishallinnon aikana. Siellä järjestettiin tärkeimpiä valtiollisia juhlatilaisuuksia. Kun Beninin poliittinen järjestelmä alkoi muuttua 1990-luvulla viheralueeksi muutetusta Punatähdestä tuli nuorison suosima paikka, jossa taiteilijat esittelivät teoksiaan ja urheilijat, muun muassa nyrkkeilijät esiintyvät. == Kuvia teoksesta == File:Place de Etoile rouge.jpg|Étoile Rougen liikenneympyrän alue Tiedosto:Etoille Rouge Cotonou Benin.JPG|Monumentin keskiosa File:Étoile rouge à Cotonou.jpg|Alaosan rakennelmia File:ANGLE INTERIEUR DE L'ETOILE.jpg|Alaosan rakennelmia == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Place de l'étoile rouge : symbole d'une époque, 2019 Office de Radiodiffusion et Télévision du Bénin (ORTB), Luokka:Muistomerkit Luokka:Beninin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Beninin taide Luokka:Cotonou
Starcke

Starcke Oy on 1983 perustettu brändin suojaukseen erikoistunut suomalainen yritys. Se on erikoistunut kehittämään erilaisia menetelmiä pakkausten suojaamiseen ja digitaalisen tiedon liittämiseen pakkauksiin muun muassa NFC-, UHF- ja RF- (RFID)-tekniikoilla. Starcke on holografia-alan vanhin yritys. Yrityksen ovat perustaneet Ari-Veli Starcke ja Milla-Riitta Reunanen.Stacke Henkilöstö on investointi.Työelämä 2020 StarckeGate on Starcke Oy:n rekisteröimä tuotenimi, joka on yksilölliseen QR-koodiin perustuva pakkauksen seurantajärjestelmä, jonka etiketti on väärentämätön. Yritys on esitelty vuonna 2009 Alliance Graphique Internationalen lehdessä. ==Palkinnot ja tunnustukset== * Kauppalehden jokasyksyisessä menestyjät-vertailussa yritys oli vuonna 2009 Suomen menestynein.Starcke Suomen menestynein yritys! PM-lehti 7.12.2009 * Palkittu lukuisina vuosina FSEA:n kansainvälisessä kilpailussa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Starcken sivut * Lakritsipakkaus syntyi yhteistyönä - Aarnio suunnitteli, Starcke toteuttaa Länsi-Suomi 29.4.2016 * Starcke on vahvin, Kauppalehti 2.12.2009 * Aito vai kopio, Tekniikka ja Talous 16.11.2006 * Yritykset taistelevat tuoteväärennöksiä vastaan, Turun Sanomat 6.2.2011 * Suomalainen paperi taipui palkintosijaan kansainvälisessä kilpailussa, Grano.fi 17.10.2018 * Yritykset taistelevat tuoteväärennöksiä vastaan, Etelä-Suomen Sanomat 6.12.2011 * Merkkituotteiden valmistajat suojautuvat väärennöksiä vastaan, Mtv.fi 6.2.2011 * Kaisa Kuusinen, Brand Owners’ Awareness of Brand Integrity Satakunnan amk 2014 (opinnäytetyön aihe). Luokka:Suomalaiset yritykset Luokka:Eura
Atlas de Trudaine

Atlas des routes de France eli Atlas de Trudaine on laaja Ranskan maantiekartasto, joka laadittiin vuosina 1745–1780 ranskalaisen insinöörin Daniel-Charles Trudainen määräyksestä. Kartasto ei kata koko Ranskan aluetta, vaan ulkopuolelle jäivät pays d’états ja pays d’imposition. Ranskan valtionarkisto on julkaissut karttoja verkossa. Kartasto koostuu 62 osasta ja yli 3 000 tarkasti vesivärillä väritetystä käsinkirjoitetusta karttalehdestä. Kokoelmaa säilytetään Ranskan kansallisarkistossa Pariisissa. Kartasto laadittiin vuosina 1745–1780 Charles Daniel Trudainen, silloisen Ranskan siltojen ja teiden hallinnon johtajan, määräyksestä. Kokoelma sisältää kartat niin rakennetuista kuin rakenteilla olleista teistä ja niiden lähiympäristöstä 22 hallintoalueella. Jokainen kartta kattaa noin 6,5 kilometrin pituisen ja 2,5 kilometrin levyisen tiealueen, jossa näkyy yksityiskohtaisesti teiden ympäristön rakennukset. Kartoissa painotetaan teknisiä elementtejä, kuten maaleikkausten ja pengerrysten kuvauksia, mutta niistä puuttuvat tarkat päivämäärät ja selkeä erottelu toteutettujen ja suunnitteilla olevien osuuksien välillä. Pariisin seudun tieverkko on esitetty kokoelman seitsemännessä osassa, jossa kuvataan kaupungin pääväyliä 1700-luvulla. Kartat ovat myös historiallisesti merkittäviä, sillä ne havainnollistavat Pariisin silloisia rajoja ja alueita, jotka liitettiin kaupunkiin vuonna 1860. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * BibliOdyssey: Atlas de Trudaine, sisältää karttaesimerkkejä Luokka:Kartat Luokka:Ranskan maantiede
Route nationale 26

Route nationale 26 eli RN26 on valtatie Malissa. Se johtaa maan pääkaupungista Bamakosta Kangaban piirikeskuksen kautta Guinean rajalle. Tien pituus on 140 kilometriä. RN26 yhdistää Nigerjoen vasemman rannan maatalousalueen sekä hiekka- ja sorakaivokset Malin pääkaupunkiin. Liikenteen ja luonnonvoimien kuluttama tie oli aikaisemmin hyvin huonokuntoinen. Matka Kangabasta Bamakoon kesti kolme tuntia ja sadekaudella liikennöinti oli lähes mahdotonta. Kiinalainen Covec-yhtiö aloitti Bamakon ja Kanbagan välisen 86 kilometrin tieosuuden asfaltoinnin vuonna 2008. Valtion budjetista rahoitettu lähes 17 miljardia CFA-frangia maksanut työ valmistui vuonna 2011. Kymmenen metriä leveällä tiellä on seitsemän metrin levyinen päällyste, josta 50 kilometriä on vahvistettua asfalttibetonia. Mandinguevuorilta valuvaa vettä varten on rakennettu 92 poistoaukkoa. Kangaban ja Guinean rajan välinen 51 kilometrin osuus oli aikaisemmin sadeaikana kulkukelvoton maastoreitti. Sen uudistaminen ja asfaltointi alkoi vuonna 2017 ja valmistui elokuussa 2019. Valtion rahoittama ja malilaisen EGK-yhtiön suorittama työ maksoi yli 20 miljardia CFA-frangia. ==Lähteet== Luokka:Malin valtatiet
Heinäsaari (Asikkala, Päijänne)

Heinäsaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalan Vääksyssä Anianpellon edustalla. == Maantietoa == Saari on 570 metriä pitkä, 450 metriä leveä ja sen pinta-ala on 11,3 hehtaaria. Se sijaitsee Asikkalanselän eteläosassa lähellä Vääksynharjun rantaa Lautasaaren ulkopuolella. Saarien väliin jää Heinäsaarensalmi, joka on 80–170 metriä leveä. Saaren pohjoispuolella on vielä pieni saari Kiviniemi, jonka välissä sijaitsee Kivinokansalmi. Heinäsaari on hyvin matala ja sen rannat ovat kosteikkoa ja niittymaata. Saaren keskikohta kohoaa korkeintaan kahden metrin korkeuteen Päijänteestä. Saaren keskelle on rakennettu kuusi vapaa-ajan asuntoa, joille on vedetty mantereelta sähköt. == Virkistystoiminta == Saaressa on Heinolan seurakunnan koulutus- ja vapaa-ajanviettopaikka, joka on varattu yleensä seurakunnan käyttöön. == Historiaa == Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa on sekä Heinäsaari että Lautasaari merkitty karttanimellä ”Lammassaaret”. Monien muiden saarien nimi on annettu niiden käyttötavan mukaan ja tämän vuoksi voidaan ajatella, että saarille vietiin lampaita kesälaitumelle . Heinolan seudun taloudellisissa kartoissa vuosilta 1920 ja 1942 on saaren nimi muuttunut jo Heinäsaareksi. Saari on kaikissa vanhoissa kartoissa piirretty autiosaarena . Vuoden 1965 peruskartassa saarelle on merkitty useita puutomia niittymäisiä alueita ja saaren kuiville alueille on rakennettu kaksi vapaa- ajan asuntoa. Seuraavassa vuoden 1980 kartassa asuntoja on jo viisi. Saarelle on tämän kartan jälkeen vedetty, mantereelta alkava ja Lautasaaren kautta kulkeva, sähkölinja. Vuoden 1994 kartassa yksi mökeistä on purettu, mutta saaren kaakkoisrantaan on rakennettu uusi mökki. Tämän jälkeen on tehty vielä kuudeskin mökki alkuperäisten mökkien väliin. == Lähteet == Luokka:Asikkalanselän saaret Luokka:Asikkalan saaret
Pernasaari (Asikkala)

Pernasaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa. == Maantietoa == Saari on 1,0 kilometriä pitkä, 720 metriä leveä ja sen pinta-ala on 46,9 hehtaaria . Se sijaitsee Asikkalanselän eteläosassa, Vääksynharjun ja Salonsaaren välisellä järvenselällä yhdessä Mäntysaaren kanssa. Saarella on yksi mäki, joka kohoaa 25 metrin korkeuteen Päijänteestä. Mäen eteläosassa on pieni kosteikko, joka kasvaa korpimetsää. Muualla kasvaa mäntyvaltaista metsää, joka kuitenkin muuttuu kaakossa lehtometsäksi . Juuri saaren kaakkoisosassa sijaitsee Asikkalan kunnan omistama metsäalue, joka on osoitettu virkistysalueeksi . Saaressa on kymmenen vapaa-ajan asuntoa, joille on vedetty sähköt lännestä päin Katslahdelta. Sen itärannassa sijaitsee kummeli. == Virkistystoiminta == Saaren kaakkoisosassa on kunnan omistuksessa 25,8 hehtaaria ja se on varattu kuntalaisten virkistyskäyttöön. Päijänne aerial 6.jpg|Pernasaari on suurin järveselän saarista. == Historiaa == Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa on saari piirretty autiona ja ”Pernasaaren” nimisenä . Heinolan seudun taloudellisissa kartoissa vuosilta 1920 ja 1942, sekä peruskartassa vuodelta 1965, on saari autio . Naapurissa eli Mäntysaaressa on viisi mökkiä samaan aikaan. Seuraavassa vuoden 1980 kartassa saareen ilmaantuu ensimmäinen mökki, joka saa seurakseen muita mökkejä vasta vuoden 1994 kartan jälkeen. == Huomautukset == == Lähteet == Luokka:Asikkalanselän saaret Luokka:Asikkalan saaret
Kalliolampi (Puolanka, Luppoperä)

Kalliolampi on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva pieni järvi Puolangan kunnan luoteiskolkassa Luppoperällä. Järvelle on yhteys metsäautotieltä sekä lännestä Utajärven Juorkunan Olvakselta että idästä Puolangan Lupposesta. Järvi laskee ojia myöten Kiiminkijokeen. Kaakon puolen Kalliolamminsuota lukuun ottamatta järven rannat ovat kangasmaata, koilliskulmassa on avokallioita. Asumaton järvi on pohjois-eteläsuunnassa vajaa puoli kilometriä pitkä ja itä-länsisuunnassa reilut kolmesataa metriä leveä. == Lähteet == Luokka:Puolangan järvet Luokka:Kiiminkijoen vesistö
Sergei Soldatov

Sergei Soldatov (24. kesäkuuta 1933 Narva – 24. tammikuuta 2003 Tallinna) oli virolainen, neuvostomiehityksen aikainen toisinajattelija. Soldatov syntyi virolais-venäläiseen sekaperheeseen ja kävi koulunsa loppuun Jõhvissä. Sen jälkeen hän kävi Leningradin teknillisen korkeakoulun, minkä jälkeen työskenteli tallinnalaisissa tehtaissa ennen kuin pääsi luennoitsijaksi Tallinnan polyteknilliseen instituuttiin. Neuvostoliiton turvallisuuspoliisi KGB suoritti kotietsinnän Soldatovin asunnossa 20.7.1969, koska häntä epäiltiin yhteistyöstä Taisteluliitto poliittisten oikeuksien puolesta -nimisen järjestön kanssa. Soldatovia ei tuomittu vankeuteen, mutta hän menetti insinöörinvirkansa. Soldatovin kuulustelupöytäkirja on julkaistu vuonna 1979. 1970-luvun alussa Soldatov toimi maanalaisen sanomalehden toimittajana ja oli jäsen kielletyssä Viron demokraattisessa liikkeessä. Hän oli toisinajattelija Tunne Kelamin ystävä ja hänellä oli myös yhteyksiä muihin venäjänkielisiin toisinajattelijoihin ympäri Neuvostoliittoa. Vuonna 1974 KGB pidätti joukon hänen ystäviään kuten Kalju Mätikin, Artjom Juškevitsin ja Mati Kiirendin, päätti Soldatov mennä piiloon. Hänet pidätettiin seuraavana vuonna ja tuomittiin kuudeksi vuodeksi vankeuteen. Vankeustuomionsa hän suoritti Mordvan autonomisella alueella sijainneella työleirillä josta hän vapautui vuonna 1981. Pian vapauttamisen jälkeen Soldatov ja hänen vaimonsa Ludmila karkotettiin Neuvostoliitosta. Soldatovin perhe asettui asumaan Länsi-Saksaan ja Aleksandr Solženitsynin avustuksella pääsi töihin Radio Free Europeen tekemään vironkielisiä ohjelmia. Viroon Soldatov palasi vuonna 2000 eikä ollut aina tyytyväinen kotimaassaan tapahtuneeseen kehitykseen. == Lähteet == Luokka: Neuvostoliittolaiset toisinajattelijat Luokka: Virolaiset henkilöt Luokka: Vuonna 1933 syntyneet Luokka: Vuonna 2003 kuolleet
Frederick Law Olmsted

Frederick Law Olmsted (26. huhtikuuta 1822 – 28. elokuuta 1903) oli yhdysvaltalainen maisema-arkkitehti, joka suunnitteli New Yorkin Central Parkin ja monia muita merkittäviä puistoja. Hän kiinnostui maiseman muodoista ollessaan pitkällä lomalla Euroopassa, ja julkaisi havainnoistaan kirjan Walks and Talks of an American Farmer in England vuonna 1852. Olmsted vaikutti myös Yosemiten ja Niagaran putousten suojeluun. Olmsted on yksi 1800-luvun merkittävimmistä maisema-arkkitehdeista.Curl 1999, s. 461–462 Ennen uraansa maisema-arkkitehtinä Olmsted ehti toimia myös maanviljelijänä, toimittajana, kirjailijana ja kustantajana. Keskuspuiston suunnitelma toi hänelle mainetta ja tilauksia, ja hän perusti maisema-arkkitehtuuritoimiston Massachusettsin Brooklineen, mihin hän myös asettui asumaan perheensä kanssa. Olmstead laati New Yorkin Central Parkin suunnitelman vuonna 1858 yhdessä Calvert Vauxin kanssa. Se on nerokas suunnitelma, joka sisälsi monenlaisia maisematyyppejä. Puistossa on kalliorakenteita vesiputouksineen, niittyjä ja lampia sekä teitä, joiden yli ja ali menee polkuja tarpeen mukaan. Kaliforniaan Olmstead suunnitteli vuonna 1864 Berkelyn yliopiston kampusalueen ja Mountain View'n hautausmaan. Hän ehdotti myös luonnonsuojelualueen perustamista Yosemiteen ennen kuin ajatus kansallispuistoista oli syntynyt. Yhteistyössä Vauxin kanssa syntyi myös Brooklynin Prospect Parkin suunnitelma (1866). He myös jatkoivat Central Parkin kehitystöitä ja suunnittelivat vuonna 1868 Riversiden Chicagon lähistölle. Riversiden suunnitelmassa ehdotettiin asuntoalueita julkisen maa- alueen ja puistojen ympärille sekä ennakoitiin erillisiä jalankulkuväyliä. Olmsted aloitti lisäksi työskentelyn Washingtonin Capitol-kukkulan maisemoinnin parissa vuonna 1874. Tätä työtä jatkoi 1920-luvulla Olmstedin poika F. L. Olmsted junior. Vuonna 1878 Olmsted laati kunnianhimoisen suunnitelman puistokokonaisuudesta Bostoniin, joka muodostui polveilevista vehreistä puistoalueista ja vesistöistä. Vuonna 1887 hän työskenteli jälleen yhdessä Vauxin kanssa, tällä kertaa Niagaran putousalueen parissa. Olmstedin viimeinen suuri työ oli vuoden 1893 Chicagon maailmannäyttely, jonne hän loi upean puistoympäristön, johon Daniel Burnham ja muut arkkitehdit saattoivat sijoittaa uusklassiset näyttelyrakennukset. == Lähteet == *Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8 === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Maisema- arkkitehdit Luokka:Yhdysvaltalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1822 syntyneet Luokka:Vuonna 1903 kuolleet
Himalajan vanki

Himalajan vanki (Lost in The Himalayas) on James Scottin ja hänen sisarensa Joanne Robertsonin kirjoittama, vuonna 1993 julkaistu kirja, joka kuvaa James Scottin eksymistä Himalajan talveen ja sitä kuinka Scott selviytyy 43 päivää hengissä syömättä ja vain hänen sulattamaansa lunta juoden. Kirjassa on lähes vuorotellen Scottin ja sisaren Robertsonin lukuja, ja Robertsonin luvuissa kerrotaan, kuinka hän yrittää löytää veljensä. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1993 kirjat
Myles Amine

Myles Nazem Amine (s. 14. joulukuuta 1996) on yhdysvaltalainen vapaapainija, jolla on myös San Marinon kansalaisuus. Hänen äitinsä sanmarinolainen isoisä muutti synnyinmaastaan Yhdysvaltoihin 1900-luvun alussa. Myles Amine edustaa veljensä Malik Aminen tapaan kansainvälisissä kilpailuissa San Marinoa. Amine saavutti Yhdysvaltojen edustajana hopeaa kadettien (eli 17-vuotiaiden) Pan- Amerikan-mestaruuskilpailujen kreikkalais-roomalaisen painin 63 kg:n sarjassa 2013. Bukarestin EM-kilpailuissa 2019 hänestä tuli veljensä ohella ensimmäinen San Marinon edustaja painin EM-kilpailuissa kautta aikojen. Myles Amine sijoittui vapaapainin 86 kg:n painoluokassa yhdeksänneksi. Amine saavutti Minskin Euroopan kisoissa 2019 pronssia vapaapainin 86 kg:n sarjassa. Tämä oli San Marinon ensimmäinen painin arvokisamitali. Saman vuoden Nur-Sultanin MM- kilpailuissa hän sijoittui 86-kiloisissa viidenneksi. Hän saavutti samassa painoluokassa EM-hopeaa Roomassa 2020 ja EM-pronssia Varsovassa 2021. Amine saavutti Tokion 2020 olympialaisissa pronssia 86 kg:n painoluokassa. Hän voitti 86-kiloisten Euroopan-mestaruuden Budapestissa 2022. Hän voitti samana vuonna kultaa Välimeren kilpailuissa ja oli kahdeksas MM-kilpailuissa. Hän saavutti 86 kg:n painoluokassa EM-hopeaa Zagrebissa 2023, MM-pronssia Belgradissa 2023 ja EM-hopeaa Bukarestissa 2024. == Lähteet == Luokka:Sanmarinolaiset vapaapainijat Luokka:Sanmarinolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Déraciné

Déraciné on From Softwaren kehittämä ja Sonyn julkaisema virtuaalitodellisuuteen pohjautuva seikkailupeli. Peli on julkaistu yksinoikeudella PlayStation 4 -pelikonsolille marraskuussa 2018, ja se vaatii toimiakseen PlayStation VR -virtuaalitodellisuuslasit, PlayStation Cameran, sekä kaksi PlayStation Move -ohjainta. Déraciné on ensimmäinen peli, jonka From Softwaren toimitusjohtaja Hidetaka Miyazaki on käsikirjoittanut itse. Hidetaka Miyazaki on myös ohjannut pelin. == Pelaaminen == Pelissä pelataan keijukaisella, jota maanpäälliset ihmiset eivät voi aistia, eikä havaita, koska keijukaisten fyysinen olemus perustuu toiseen ulottuvuuteen. Maan ulkopuolisena olentona keijukainen kokee maanpäälisen ajan pysähtyneen paikoilleen. Tämän lisäksi ihmiset eivät voi nähdä, eivätkä millään muullakaan tavalla aistia keijukaisia. Tämä tarkoittaa ettei pelaaja voi puhua tai näyttäytyä ihmisille vaan joutuu elämään eristyksissä kaikesta maanpäällisestä elämästä. Pelaaja voi vaikuttaa maanpäällisiin asioihin käyttämällä apunaan vedettävää kelloa. Kellon avulla pelaaja voi kelata maanpäällistä aikaa eteen tai taaksepäin. Kellon avulla pelaaja voi vaikuttaa asioihin esimerkiksi siirtämällä jotain esinettä ja kelaamalla aikaa eteenpäin, jolloin esineen siirtämisen aiheuttama vaikutus näkyy pelaajalle. Pelaajan tavoite on aikaa manipuloimalla saada ihmiset huomaamaan että hän on olemassa. == Tarina == Tarinan vaikutteina on skotlantilaisen runoilijan Fiona McLeodin teokset. Pelin tarinaa kuvastaa yksinäisyys, sekä eristyneisyys, jotka olivat usein myös Fionan runojen keskeisiä teemoja. Peli sijoittuu 1900-luvun ranskalaiseen sisäoppilaitokseen, jossa elää keijukainen, mutta koulun oppilaista Yuliya- niminen nuori tyttö on ainut, joka uskoo keijukaisten olemassa oloon. Pelin tarina alkaa kun Yuliya päättää tehdä testin, jonka avulla hän voi todistaa luokkakavereilleen että keijukaiset ovat olemassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pelin läpipeluu * A Story Playthrough of Déraciné Luokka:Vuoden 2018 videopelit Luokka:PlayStation 4 -pelit Luokka:Seikkailupelit Luokka:Virtuaalitodellisuuspelit
Vesansalo

Vesansalo on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa Salonsaaren itäpuolella. == Maantietoa == Saari on 2,6 kilometriä pitkä, 1,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,6 neliökilometriä . Se sijaitsee Asikkalanselän kaakkoisosassa ja Kinisselän länsipuolella. Saari on aivan kiinni Salonsaaren Venäjänniemessä ja saaria erottaa kapea Luopstensalmi, jonka leveys on 10–220 metriä. Salmella on kaksi kapeikkoa: Yläsuu, jonka ylittaa maantie, ja Hevosuitin. Vesansalolla on kilometrin pituinen niemi Kupinkärki, joka työntyy Uitonsalmen suuntaisena kohti luodetta. Niemen ja mantereen väliin jää 250–730 metriä tilaa. Saaren toinen huomattava niemi on Lammasaidanniemi, joka saaren lounaispäässä työtyy kohti länttä ja Särkilahtea. Saaren ympärillä on joitakin lähisaaria, joista kaakkoispuolella sijaitseva Kinissaari on huomattavin. Saarien välimatka on 200 metriä. Uitonsalmessa sijaitsevat Kaakkosaaret ja Röhnä, Kupinkärjen tuntumassa Suutarinsaari, Konkosensaari, Simonluoto, Ritosaaret, Terrikallio, Sepänsaari sekä Savonsaaret, joiden väliin jää Perslaukunsalmi, ja Vesansalon länsipuolelle jäävät Herrasaari, Humatlahdensaaret ja Verkkosaari. Saaressa on viisi matalaa mäkeä, joiden välisiä metsäalueita on hieman ojitettu. Korkein mäki sijaitsee saaren länsipuolella ja se kohoaa 37 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saareen on tieyhteys Salonsaaresta. Tien silta ylittää Luopostensalmen sen Yläsuun kohdalla. Se haarautuu Salon kylässä yhdystieltä 14133, joka alkaa mantereella Anianpellon kautta kulkevalta seututieltä 313. Vesansalossa on lähes 70 vapaa- ajan asuntoa, mutta kiinteää asutusta ei ole. == Historiaa == Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa Vesansalo on autio, mutta sen pohjoisrannassa on raivattu kaksi niittyä. Kartassa on saarella kaksi polkua, jotka vaikuttavat Salonsaaren ja mantereen välisiltä talviteiltä . Heinolan seudun taloudellisissa kartoissa vuosilta 1920 ja 1942 näkyy kuvailtu tie sekä pieni niitty saaren pohjoisosassa, joka on suurentunut myöhemmässä kartassa ja saanut samalla seuraksi toisen niityn saaren eteläpäähän . Niityt ovat kadonneet vuoden 1965 peruskartassa, mutta saaren länsirannoille on rakennettu kaksi mökkiä ja pohjoisniemeen kolmas. Saarelle rakennetaan tie, joka näkyy vuoden 1980 kartassa ja tien vuoksi on saaren itärannoille tullut toista kymmentä mökkiä lisää. Myös tiettömään Lammasaidanniemeen on rakennettu yli kymmenen mökkiä ja länsirantaan viisi muuta mökkiä. Tiestä rakennetaan jatkeet Lammasaidanniemeen, länsirantaan ja pohjoiselle niemelle ja nämä näkyvät valmiina vuoden 1990 kartassa. == Huomautukset == == Lähteet == Luokka:Asikkalanselän saaret Luokka:Asikkalan saaret
Kōnan (Kōchi)

Kōnan () on Japanin kaupunki Shikokun saarella Kōchin prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren Tosanlahden rannikolla noin 20–30 kilometriä prefektuurin pääkaupungista Kōchista itään. Kaupungin eteläosaan kuuluu osa Kachōn tasangosta ja sen länsirajalla mereen laskee Monobejoki. Pohjoisosat nousevat Shikokuvuorille 300–600 metrin korkeudelle merenpinnasta. Kōnanissa on 33 349 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 126,46 neliökilometriä. Kōnan on hallinnollisena yksikkönä suhteellisen uusi: kaupunki perustettiin vuonna 2006 liittämällä yhteen Akaokan, Kagamin, Noichin ja Yasun maaseutukaupungit sekä Yoshikawan kyläkunta. Niistä Akaoka ja Kagamin alueen Kishimoto keihttyivät historiallisesti Tosa-kaidō-tien varren solmukohtina, Yasussa sijaitseva Tein alue vuorostaan vilkkaan satamansa ansiosta. Merkittäviä elinkeinoja ovat riisin, vihannesten, kukkien ja mikan- mandariinien viljely. Kōnanin nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi matalat Tosanlahden hiekkarannat ja Dainichi-jin temppeli, joka on osa Shikokun pyhiinvaellusreittiä (temppeli nro. 28). Kōnania palvelee Tosa Kuroshio -rautateiden Asa-linja. == Kuvia == Tiedosto:夕暮れの吉川漁港 - panoramio.jpg|Yoshikawan satama illanhämyssä Tiedosto:Houkaisan Dainichiji 04.JPG|Dainichi-jin temppeli Tiedosto:TKT-NoichiStation.jpg|Noichin rautatieasema Tiedosto:仁井田十二所神社 - panoramio.jpg|Niidajūnishon pyhäkkö == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Kōchin prefektuurin kaupungit
Luis Carlos Murillo

Luis Carlos Murillo (s. 16. lokakuuta 1990 Turbo, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Veikkausliigassa pelaavaa Vaasan Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on aiemmin edustanut Veikkausliigassa myös Kuopion Palloseuraa ja Helsingin Jalkapalloklubia. Luis Carlos Murillo aloitti jalkapallouransa kotimaassaan Kolumbiassa, jossa ensimmäinen aikuisten joukkue oli Manizalesin kaupungin Once Caldas. Kahdeksan kauden ja yli sadan Kolumbian pääsarjaottelun jälkeen hän siirtyi kauden 2018 alussa Suomeen Veikkausliigaan Kuopion Palloseuran riveihin. Kaudella 2018 Murillo oli InStat-yhtiön mukaan Veikkausliigan paras pelaaja ja KuPS käytti Murillon sopimuksessa olleen jatko-option. KuPS:n riveissä Murillo oli mukana kaudella 2018 pronssia saavuttaneessa joukkueessa ja kaudella 2019 KuPS:n Suomen mestaruuden voittaneessa joukkueessa. Kahden KuPS-kauden jälkeen Murillo siirtyi kaudeksi 2020 helsinkiläisen HJK:n riveihin. HJK:ssa Murillo voitti Veikkausliigan kausilla 2020 ja 2021. Alkuvuonna 2022 Murillo siirtyi Maltan Valioliigaan Valletta FC:n riveihin. Huhtikuussa 2022 Murillo jatkoi matkaansa Yhdysvaltoihin Valley United FC:n paitaan, mutta jätti seuran vain kuukautta myöhemmin. Elokuussa 2022 Murillo teki kauden loppuun asti ulottuvan sopimuksen VPS:n kanssa. ==Saavutukset== * Suomen mestaruus: 2019 KuPS:n ja 2020 ja 2021 HJK:n riveissä * Suomen mestaruuspronssia: 2018 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Luis Carlos Murillo soccerwayn sivustolla Luokka:Kolumbialaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Konan

Konan tai Kōnan voi tarkoittaa: == Paikat == * Konan, Japanin kaupunki Shigan prefektuurissa * Kōnan, Japanin kaupunki Aichin prefektuurissa * Kōnan, Japanin kaupunki Kōchin prefektuurissa * Kōnan, Japanin entinen maaseutukaupunki Saitaman prefektuurissa * Kōnan, Japanin entinen maaseutukaupunki Kagawan prefektuurissa * Kōnan, Japanin entinen maaseutukaupunki Shigan prefektuurissa * Kōnan, kaupunginosa Tokion Minaton erillisalueella * Kōnan-ku, yksi Japanin Jokohaman kaupungin suuralueista == Henkilöt == * Didier Ya Konan (s. 1984), norsunluurannikkolainen jalkapalloilija * Oussou Konan (1989–2022), norsunluurannikkolainen jalkapalloilija * Charles Konan Banny (s. 1940), Norsunluurannikon entinen pääministeri * Henri Konan Bédié (1935–2023), Norsunluurannikon presidentti 1993–1999 == Muita == * Kōnan-rautatiet, japanilainen Aomorin prefektuurissa toimiva rautatieyhtiö
Vinko Soldo

Vinko Soldo (s. 15. helmikuuta 1998 Zagreb) on kroatialainen jalkapalloilija. Suomessa hän on edustanut Veikkausliigassa Kuopion Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. == Saavutukset == *Suomen mestaruus: 2019 KuPS:n riveissä Luokka:Kroatialaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt