EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Työssäkäyvä köyhä

Työssäkäyvä köyhähttps://research.fi/en/results/publication/0330840618 on (korkean elintason maassa elävä) henkilö, jonka tulot jäävät köyhyysrajan alle. Henkilö ei ole työtön mutta hänen palkkansa ei riitä elättämään häntä.https://voima.fi/artikkeli/2021/kun-tyo-ei-elata-tyossakayvien-koyhyys- on-myos-suomalainen-ilmio/ Kansainvälinen työjärjestö (ILO) tilastoi työllisten köyhyyttä koko maailmassa ja tilastointia varten laadituilla alueilla, ja ILOSTAT:n mukaan Afrikassa työssäkäyvien köyhien osuus on työllisistä kaikkein korkein.https://ilo.org/wcmsp5/groups/public/---dgreports/---stat/documents/publication/wcms_696387.pdf Bonolin ja Natalin (2013) mukaan työssäkäyvien köyhyyteen monet maat ovat omaksuneet ansiotulovähennysten tyyppisiä ratkaisuja.Bonoli, Giuliano & Natali, David (2013) Introduction: The Politics of the ‘New Welfare State’ & Conclusion: Multidimensional Transformations in the Early 21th Century Welfare States. Teoksessa Giuliano Bonoli & David Natali (eds.) The Politics of the New Welfare State. Analysing Reforms in Western Europe. Oxford University Press, Oxford, s. 3-17, s. 287-305. ISBN 9780199645244 __NOTOC__ ==Työssäkäyvät köyhät Suomessa== Suomessa elää noin 200 000 henkilöä (2021), joiden pelkät työtulot eivät riitä köyhyysrajan ylittämiseen.https://sorsafoundation.fi/tyoelaman-prekarisaatio-tuo-mukanaan- lisaa-tyossakayvien-koyhyytta/ Vuonna 2015 tosin arvio määrästä oli yli puoli miljoonaa henkilöä. Ilmiön syiksi on esitetty muiden muassa pätkätöiden ja vuokratöiden yleistymistä. Työssäkäyvien köyhien määrästä ei ole tarkkaa tietoa, koska työllisyyttä tilastoidaan karkeasti vain työllisiin ja työttömiin. Työssäkäyviin köyhiin luetaan nollatuntisopimuslaisia ja harjoittelijoita.https://yle.fi/a/3-8078329 Työssäkäyvät köyhät nostavat soviteltua ansiopäivärahaa, asumistukea ja toimeentulotukea.https://duunitori.fi/tyoelama/tyossakayvat-koyhat Yhteiskuntapolitiikan professorin Mikko Jakosen mukaan suomalaiset työssäkäyvät köyhät valitsevat epäsäännöllisen työn työttömyyden sijasta. ==Katso myös== *Työmarkkina-asema *Prekariaatti ==Lähteet== == Kirjallisuutta == *Airio, Ilpo 2007: Työssäkäyvien köyhyyden taustatekijät EU-maissa. Kansantaloudellinen aikakauskirja 2/2007, 172–185. *Fraser, N., Gutierrez, R., Pena-Casas, R. (Eds.). 2011: Working Poverty in Europe. Palgrave MacMillan. New York. *Kangas, Olli ja Kalliomaa-Puha, Laura 2018: ESPN Thematic Report on In-work poverty – Finland 2018–2019. European Comission, Bryssel. *Palviainen, Heikki 2018: Työssäkäyvien köyhyys Suomessa 1990–2010. Kansantaloudellinen aikakauskirja 4/2018 *Pyöriä, Pasi (toim.) 2017: Työelämän myytit ja todellisuus. Helsinki: Gaudeamus ==Aiheesta muualla== * Kainulainen, Ville. Työssäkäyvät köyhät: Katsaus aiheeseen tutkimuskirjallisuuden valossa Palvelualojen ammattiliitto PAM, 2/2013 ISBN 978-951-9409-95-5 Luokka:Luokkayhteiskunta Luokka:Politiikan käsitteet Luokka:Sosiaaliturva Luokka:Työ
Soviteltu ansiopäiväraha

Soviteltu ansiopäiväraha, soviteltu päiväraha tai soviteltu työttömyyspäiväraha on Suomessa työttömyysturvaan kuuluva etuus, jota maksetaan henkilölle jolla on työttömyyden tai lomautuksen aikana tuloja osa- aikatyöstä.https://peda.net/yhdistykset/oajks/paikallisyhdistykset/oajjkl/ajankohtaista/j%C3%A4sentietoutta/spl Sovitellun ansiopäivärahan maksaja on työttömyyskassa. Vuoden 2024 tietojen mukaan oikeus soviteltuun ansiopäivärahaan päättyy kun työaika on yli 80 prosenttia kokoaikaisen työntekijän työajasta. Palkka ja soviteltu ansiopäiväraha voivat olla yhteensä enintään päivärahan perusteena olevan palkan suuruiset.https://www.tehytk.fi/fi/tyottomyysturvan-abc/tyossa- tyottomyyden-aikana ==Lähteet== Luokka:Työttömyys Luokka:Sosiaaliturva
Martres-Tolosane

Martres-Tolosane (oksitaaniksi: Martras Tolosana) on kunta Ranskan eteläosassa Haute-Garonnen departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Garonnejoen varrella, noin 62 kilometriä Toulousen kaupungista lounaaseen. == Historia == Kylä on säilyttänyt alkuperäisen pyöreän muodon, jota kutsutaan circladeksi. Keskiaikainen kylä on linnoitettu 1200-luvun alussa. Osa valleista on näkyvissä sekä yksi puolustustorni, jossa on nykyään arkeologinen museo. Kylän keskipisteenä on Saint-Vidianin kirkko. Martres-Tolosanessa asui merkittävä paikallinen aatelisto. Kaupungin poikki kulkeva tie on osa vanhaa Toulousen ja Bayonnen välistä tietä, joka oli yksi Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitti Santiago de Compostelaan. Tämä oli tärkeä Martres-Tolosanen kaupalle ja liikenteelle. Siellä oli lukuisia yrityksiä ja käsityöläisiä. 1700-luvulta sinne perustettiin keramiikkapajoja. Vallihaudat ja keskiaikaiset muurit tuhottiin, ja nykyiseen muotonsa kaupunki sai toisen maailmansodan lopussa. == Chiraganin roomalainen huvila == 1800-luvulla Martres-Tolosanesta löydettiin Chiraganin roomalaisen huvilan jäännökset. Huvila kattaa 16 hehtaarin alueen. Siellä tehtyjen arkeologisten kaivauksien aikana löydettiin toiseksi suurin tähän mennessä löydettyjen roomalaisten patsaiden kokoelma. Ainoastaan Rooman lähistöltä Tivolin kaupungista olevasta Rooman keisari Hadrianuksen Villa Adrianasta on löydetty enemmän patsaita. Löydetyt patsaat ovat nähtävillä Toulousessa olevassa museossa Musée Saint-Raymondissa. == Martres-Tolosanen keramiikka == Martres-Tolosane on tunnettu keramiikkatuotannostaan 1700-luvulta lähtien. Keskiajalta lähtien savenvalajat asettuivat sinne sekä läheisiin kyliin. Yksi syy tälle on, että läheisestä Marignac-Laspeyresin kunnassa on savilouhoksia, joiden savi on ihanteellista fajanssin valmistukseen. Käsityöläiset jatkavat edelleen Martres-Tolosanessa tätä perinnettä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Haute-Garonnen kunnat
Hopeakloraatti

Hopeakloraatti (AgClO3) on hopean, kloorin ja hapen muodostama kloraattiyhdiste, jonka moolimassa on 191,32 g/mol. Sen sulamispiste on 230 °C ja kiehumispiste 250 °C, jolloin aine hajoaa. Hopeakloraattia käytetään esimerkiksi orgaanisessa kemiassa hapettimena. == Lähteet == Luokka:Hopeayhdisteet Luokka:Kloraatit
Hurmaava noita

Hurmaava noita (Bell, Book and Candle) on Richard Quinen ohjaama romanttinen fantasiakomedia vuodelta 1958. Se perustuu John Van Drutenin Broadway- näytelmään vuodelta 1950. Elokuvan pääosia näyttelevät James Stewart ja Kim Novak, ja muissa keskeisissä osissa ovat Jack Lemmon, Elsa Lanchester, Ernie Kovacs, Hermione Gingold ja Janice Rule. ==Juoni== Eksoottisia veistoksia Greenwich Villagen galleriassaan myyvä taidekauppias ja sivutoiminen noita Gillian Holroyd (Novak) kiinnostuu uudesta yläkerran naapuristaan, kirjankustantaja Hendersonista (Stewart), joka on juuri menossa naimisiin kihlattunsa kanssa. Siamilaiskissansa avulla Gillian lumoaa miehen pauloihinsa niin, että tämä jättää avioaikeensa ja rakastuu häneen. Noitapiiriin kuuluvat myös Gillianin veli, muusikko Nicky (Lemmon) ja Hendersonin yläkerran naapuri Queenie (Lanchester). ==Tuotanto== Jim Stewart ja Kim Novak kuvasivat samoihin aikoihin Alfred Hitchcockin elokuvaa Vertigo – punainen kyynel (1958). Tarinan mukaan Novak saatiin mukaan Paramount Picturesin Vertigoon sillä ehdolla, että James Stewart puolestaan lupautui näyttelemään miespääosaa Columbia-yhtiön Hurmaavassa noidassa. ==Vastaanotto== Elokuva sai Oscar-ehdokkuudet lavastuksesta ja puvustuksesta ja oli ehdolla parhaan musikaali- tai komediaelokuvan Golden Globe -palkintoon. Siamilaiskissa ”Pyewacket” palkittiin roolisuorituksestaan Yhdysvaltojen eläinsuojelujärjestön leikkimielisellä Patsy-palkinnolla eli ”eläinten Oscarilla”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1958 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Axel Sandin Pellikka

Axel Sandin Pellikka (s. 11. maaliskuuta 2005 Jällivaara) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa SHL-seura Skellefteå AIK:ssa, mutta hänellä on myös NHL-sopimus Detroit Red Wingsin kanssa. ==Maajoukkueura== Sandin Pellikka saavutti alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2023 hopeaa, ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen turnauksen parhaana puolustajana. Sandin Pellikka edusti myös Ruotsin alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta nuorten MM- kilpailuissa vuosina 2023, 2024 ja 2025. Vuoden 2024 turnaus päättyi hopeaan. Seuraavan vuoden turnauksessa Sandin Pellikka valittiin turnauksen tähdistökentälliseen ja koko turnauksen parhaaksi puolustajaksi. == Yksityiselämä == Sandin Pellikan isän puolen suku on suomalainen. Sandin Pellikan isä on syntynyt Ruotsissa, mutta on suomalainen. Heidän perheensä sukunimi Pellikka on tullut Karjalan alueelta. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Ruotsinsuomalaiset henkilöt Luokka:Ruotsalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2005 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anton Heikkinen

Anton Heikkinen on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edustaa seuratasolla Skellefteå AIK -joukkuetta. == Yksityiselämä == Heikkinen on sukutaustaltaan ruotsinsuomalainen. Hänen isänsä isä ja isänsä äiti ovat lähtöisin Suomesta. == Lähteet == Luokka:Ruotsinsuomalaiset henkilöt Luokka:Ruotsalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Skellefteå AIK:n pelaajat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Iron Claw

The Iron Claw on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen elämäkerrallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Sean Durkin. Elokuva perustuu Von Erichin showpainiperheen, sekä erityisesti perheen vanhimman pojan, Kevin Von Erichin, elämään. Päärooleja esittävät Zac Efron, Jeremy Allen White, Harris Dickinson, Maura Tierney, Holt McCallany ja Lily James. The Iron Claw sai maailmanensi-iltansa Dallasissa, Texasissa 8. marraskuuta 2023. Yhdysvaltain-ensi-iltansa se sai 22. joulukuuta 2023. Elokuva sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta, ja National Board of Review listasi sen vuoden 2023 kymmenen parhaan elokuvan joukkoon. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2023 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset elämäkertaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset urheiluelokuvat Luokka:Elokuvat kamppailulajeista Luokka:A24:n elokuvat
Elokuvavuosi 2025

Elokuvavuosi 2025 käsittelee vuoden 2025 aikana ensi-iltansa saavia elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia. == Ensi-iltoja == * 100 litraa sahtia * Anna minun rakastaa enemmän * Aurinko laskee Lemmenjoella * Avatar: Fire and Ash * Captain America: Brave New World * Ei koskaan yksin * Elio * Gabby’s Dollhouse: The Movie * Hurja jengi 2 * Häjyt 2 * Jurassic World: Rebirth * Karate Kid * Kenraaliharjoitus * Kesäkirja * Koiramies * Lilo ja Stitch * Lumikki * Meduusalla ei ole sydäntä * Minecraft-elokuva * Mission: Impossible – The Final Reckoning * Nosferatu * Näin koulutat lohikäärmeesi * Orenda * Rajalla * Risto Räppääjä ja kaksoisolento * Smurffit * Superman * Sysimetsä * The Conjuring: Last Rites * The Fantastic Four: First Steps * The Helsinki Effect * Thunderbolts* * Tron: Ares * Uhma * Valitut * Wicked: For Good == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Tulevat elokuvat Luokka:Elokuvavuodet
Erik Jöransson Tegel

Erik Jöransson Tegel (n. 1560 – 12. helmikuuta 1636Tegel, Erik Jöransson Nordisk familjebok. Osa 28, palsta 635 ) oli ruotsalainen historioitsija, Eerik XIV:n suosikin Yrjänä Pietarinpojan poika. Tegel opiskeli yliopistoissa ulkomailla, ja sen jälkeen hänestä tuli 1598 Kaarle-herttuan sihteeri. Hän oli tehtävässä taitava, mutta toistaalta hänet tunnettiin isänsä tavoin vehkeilijänä. Kuninkaan kansliassa palvellessaan hänellä oli mahdollisuus käyttää parhaita lähteitä, ja niiden perusteella hän kirjoitti merkittävät ja monessa suhteessa ansiokkaat historiateoksensa Konung Gustaff then Förstes Historia (1622) ja Konung Erik XIV:s Historia (painettu vasta 1751). Hän sai 1614 nimityksen valtakunnan historiografiksi, 1617 kamarineuvokseksi, 1626 kihlakunnantuomariksi.Tegel, Erik Jöransson, Tietosanakirja. Osa 9, palsta 1331. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset historioitsijat Luokka:1560-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1636 kuolleet
Ranskan europarlamenttivaalit 2024

Vuoden 2024 europarlamenttivaalit järjestettiin Ranskan osalta 9. kesäkuuta. Vaaleissa valittiin kaikki Ranskan 81 europarlamentaarikkoa seuraavaksi viisivuotiskaudeksi. Syyskuussa 2023 hyväksytyn ehdotuksen mukaan jäsenmaille jaettiin 15 lisäpaikkaa, kun parlamentin paikkojen määrä nostettiin 720 (aiemmin 705). Tämän seurauksena Ranska sai kaksi lisäpaikkaa, eli sen paikkamäärä nousi 81. == Äänioikeus ja ehdokasasettelu == Äänioikeus vaaleissa on kaikilla Ranskan kansalaisilla, jotka ovat vaalipäivään mennessä täyttäneet 18. Myös sellaiset toisen EU-jäsenmaan kansalaiset, jotka ovat vähintään 18-vuotiaita ja jotka ovat rekisteröityneet asuinpaikakseen jonkin kunnan Ranskassa, ovat äänioikeutettuja. Entinen presidenttivaalien ehdokas Éric Zemmour ilmoitti, että hänen Reconquête-puolueensa osallistuu vaaleihin ja puolueen listalla on ehdolla mm. Marion Maréchal, joka on Marine Le Penin sisarentytär. Sosialistinen puolue osallistui vaaleihin nimellä "Herää Eurooppa ()". Renessanssi ja sen liittolaispuolueet sen sijaan osallistuivat nimellä "Tarve Euroopalle ()". == Mielipidemittaukset == == Tulokset ja seurauksia == Taulukossa vain ne puolueet ja vaaliliitot, jotka saivat edustajiaan läpi. Puolue Äänet Osuus (%) Paikat RN 7 755 143 31,47 20 Bd'E 3 589 114 14,56 13 Rl'E 3 401 076 13,80 13 FRI 2 432 976 9,87 9 LR 1 783 965 7,24 6 EEVL 1 348 049 5,47 5 Reconquête 1 345 234 5,46 5 Hyväksyttyjä yhteensä 24 645 046 Hylättyjä ääniä 371 208 Tyhjiä ääniä 345 206 Ääniä yhteensä 25 361 460 Äänioikeutettuja 48 930 274 Lähde: Vaali-iltana presidentti Emmanuel Macron ilmoitti, että hajottaa parlamentin. Ennenaikaisten vaalien ensimmäinen kierros on tarkoitus järjestää jo 30. kesäkuuta. Macronin puolue ja tämän liittolaiset olivat menettäneet enemmistönsä Ranskan kansalliskokouksessa jo vuoden 2022 vaaleissa. Heti EU-vaalien jälkeen alkaneen parlamenttivaalien kampanjan alettua Marion Maréchal ehdotti yhteistyötä Reconquête'n ja kansallisen liittouman kanssa. Hänet, ja kolme muuta puolueen listoilta valittua Maréchalia tukenutta meppiä, erotettiin puolueesta 12. kesäkuuta. Puolueen meppien määräksi jäi tapauksen jälkeen vain yksi. == Lähteet == Luokka:Ranskan vaalit Luokka:Europarlamenttivaalit 2024
Riccardo Orsolini

Riccardo Orsolini (s. 24. tammikuuta 1997 Ascoli Piceno) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 183-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa Bolognaa. Orsolini nousi Ascolin junioreista edustusjoukkueeseen ensi kerran huhtikuussa 2015. Juventus osti hänet tammikuussa 2017, mutta hän pelasi vielä loppukauden lainalla Ascolissa. Hän ei pelannut Juventuksen edustusjoukkueessa yhtään ottelua vaan teki Serie A -debyyttinsä lainalla Atalantassa ja jatkoi Serie A:ssa lainalla Bolognassa, joka osti hänet kesällä 2019. Hän on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä Serie A:ssa 196 ottelua ja tehnyt niissä 44 maalia, joista 11 maalia kaudella 2022–2023. Lokakuussa 2023 hän teki Empolia vastaan kolme maalia eli hattutempun. Orsolini saavutti alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssia vuonna 2017 ja oli viidellä maalillaan turnauksen paras maalintekijä. Hän teki yhden maalin kahdessa alkulohko-ottelussa, neljännesvälierässä, puolivälierässä ja välieräottelussa. Hän pelasi kaksi ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Orsolini pelasi Italian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Armeniaa vastaan. Hän tuli ottelun puolivälissä vaihdosta kentälle ja teki Italian yhdeksästä maalista yhden sekä syötti kaksi. Toisessa maaottelussaan Viroa vastaan marraskuussa 2020 hän teki yhden maalin. Tämän jälkeen hän on pelannut syys- lokakuussa 2023 kolmessa EM-karsintaottelussa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maria Amalia (Ranskan kuningatar)

Maria Amalia (; 26. huhtikuuta 1782 Caserta, Molempain Sisiliain kuningaskunta – 24. maaliskuuta 1866 Esher, Surrey, Iso-Britannia)Marie-Amélie de Bourbon Encyclopædia Britannica Online. Viitattu 31.12.2023. oli Ranskan kuninkaan Ludvig Filip I:n puoliso ja Ranskan viimeinen kuningatar. ==Elämä== Maria Amalia oli syntyjään Molempain Sisiliain kuningaskunnan prinsessa. Hänen vanhempansa olivat kuningas Ferdinand I ja itävaltalaissyntyinen kuningatar Maria Karoliina.Maria Amalia (1782–1866) Women in World History: A Biographical Encyclopedia (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 31.12.2023. Vallankumouksen aikana teloitettu Ranskan kuningatar Maria Antoinette oli Maria Amalian täti.Maria Carolina Encyclopædia Britannica Online. Viitattu 31.12.2023. Maria Amalia sai uskonnollisen kasvatuksen eikä osoittanut kiinnostusta politiikkaan. Molempain Sisiliain kuningasperhe joutui pakenemaan Napoleonin sotien aikana kahdesti Napolista Palermoon Sisilian saarelle, minkä lisäksi Maria Amalia asui vuosina 1800–1802 äitinsä kanssa Itävallan hovissa.Marie Amélie Thérèse, Encyclopædia Britannica (1911) Wikiaineisto. Viitattu 31.12.2023. Sisiliassa hän tutustui niinikään maanpaossa eläneeseen Orléansin herttua Louis Philippeen (Ludvig Filip), ja he menivät naimisiin Palermossa 25. marraskuuta 1809. He asettuivat Ranskaan Napoleonin kukistuttua vuonna 1814, pakenivat Englantiin satapäiväisen keisarikunnan aikana vuonna 1815 ja palasivat Ranskaan vuonna 1817. Ludvig Filipistä tuli Ranskan kuningas ja Maria Amaliasta kuningatar vuoden 1830 heinäkuun vallankumouksen seurauksena. Maria Amalia pelkäsi uutta vallankumousta ja vältteli julkista elämää. Kun Ludvig Filip syöstiin vallasta vuoden 1848 helmikuun vallankumouksessa, syrjäytetty kuningaspari pakeni jälleen Englantiin. Maria Amalia asui loppuikänsä Englannin Claremontissa. Maria Amalia on haudattu miehensä kanssa Dreux’n kuninkaalliseen kappeliin Ranskaan.The Domaine’s history Domaine royal de Dreux. Viitattu 31.12.2023. Maria Amalian päiväkirjat julkaistiin kahdessa osassa vuosina 1938–1943. ==Lapset== Maria Amalialle ja Ludvig Filipille syntyi kymmenen lasta: nuorena kuollut kruununprinssi Ferdinand-Philippe (1810–1842), prinsessa Louise d’Orléans (1812–1850), josta tuli Leopold I:n puolisona Belgian kuningatar, kuvanveistäjä Marie d’Orléans (1813–1839), Nemoursin herttua Louis d’Orléans (1814–1896), prinsessa Clémentine d’Orléans (1817–1907), Joinvillen prinssi François d’Orléans (1818–1900), Aumalen herttua Henri d’Orléans (1822–1897), Montpensier’n herttua Antoine d’Orléans (1824–1900) sekä lapsina kuolleet prinsessa Françoise (1816–1818) ja prinssi Charles (1820–1828).Nordisk familjebok (1912), s. 1256–1257 Runeberg.org. Viitattu 31.12.2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskan kuninkaalliset Luokka:Vuonna 1782 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet
Viipurin Karjala

Viipurin Karjala eli Ruotsin Karjala oli Käkisalmen Karjalan länsipuolella sijainnut osa Karjalaa. Siihen kuuluivat Viipurin lisäksi Äyräpään ja Jääsken kihlakunnat. Paikannimi Länsi-Karjala on tavallisimmin tarkoittanut Viipurin Karjalaa, mutta joskus jopa Suomen Karjalaa. Viipurin Karjala oli Ruotsille tärkeä alue, ja sinne sijoitettiin jo keskiajan lopulla läntisiä uudisasukkaita. Viipurin kaupungista tuli tärkeä itäisen Suomen hallinnollinen, taloudellinen ja uskonnollinen keskus. Tämä kaikki lisäsi suomen kielen länsimurteiden vaikutusta Viipurin Karjalassa. Viipurin seuduilla ei enää keskiajan ja uuden ajan taitteessa puhuttu karjalan kieltä, vaan siellä oli jo syntynyt suomen kaakkoismurteiden esimuoto. Toisaalla Savon alueen vaikutus laajeni vähitellen kaikkiin suuntiin erityisesti kaskiviljelyn ja väkiluvun lisääntymisen vuoksi. Vuoden 1617 Stolbovan rauhan jälkeen Laatokan Karjalaan muutti uudisasukkaita Savosta ja Viipurin Karjalasta. == Katso myös == * Viipurin linnalääni * Viipurin lääni == Lähteet == Luokka:Karjala
Jesper Karlsson

Karl Jesper Karlsson (s. 25. heinäkuuta 1998 Falkenberg) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 179-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa Bolognaa. Karlsson edusti Ruotsin pääsarjassa Allsvenskanissa Falkenbergiä kaudella 2016 ja Elfsborgia kausilla 2017–2020. Hän pelasi Allsvenskanissa kaikkiaan 109 ottelua ja teki niissä 26 maalia, joista 11 maalia kaudella 2020. Karlsson siirtyi syyskuussa 2020 alankomaalaisseura AZ Alkmaariin, jossa hän pelasi kolme kautta. Hän pelasi Eredivisiessä 89 ottelua ja teki niissä 35 maalia. Hän teki kaudella 2021–2022 Eredivisiessä 15 maalia, millä hän oli koko liigan maalintekijätilastossa jaetulla viidennellä sijalla yhden maalin seuratoveriaan Vangélis Pavlídisia vähemmän tehneenä. Lisäksi hän teki kaksi maalia Konferenssiliigapaikan karsintoina toimineiden pudotuspelien toisessa loppuottelussa Vitesseä vastaan. Karlsson siirtyi elokuussa 2023 italialaisseura Bolognaan. Karlsson pelasi Ruotsin nuorisomaajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi Ruotsin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran tammikuussa 2020 ystävyysotteluissa Moldovaa ja Kosovoa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä 14 A-maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia: yhden maaliskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan, kaksi kesäkuussa 2023 ystävyysottelussa Uutta-Seelantia vastaan ja kaksi lokakuussa 2023 ystävyysottelussa Moldovaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Salomon Morel

Salomon Morel (15. marraskuuta 1919 Garbów - helmikuu 2007 Tel Aviv) oli puolanjuutalainen, joka oli helmikuusta marraskuuhun 1945 Puolan valtion turvallisuuden viraston (Urząd Bezpieczeństwa; UB) Zgodan siirto- ja internointileirin komendantti. Puolassa häntä syytettiin sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan. Morel oli leipurin poika ja auttoi perheen leipomossa ja työskenteli myöhemmin makeismyymälässä tai vaatekaupassa Łódźissa, jossa hänen tätinsä asui. Sodan alettua hän piiloutui vanhempiensa luokse välttääkseen ghettoon joutumisen. Sodan aikana Józef Tkaczyk piilotti perheen Israelin mukaan hän liittyi partisaaneihin 1942 ja piileskeli metsissä sillä aikaa kuin Puolan sininen poliisi (Granatowa policja; natsien yhteistoimintamiehet) surmasivat hänen vanhempansa ja veljensä. Puna-armeijan saapuessa kesällä 1944 Lublinin alueelle Morel järjesti Lublinin kansanmilitian, jonka jälkeen pääsi vartijaksi Lublinin linnaan, jossa pidettiin Puolan kotiarmeijan (Armia Krajowa) jäseniä. Świętochłowicessa lähellä Katowicea sijaitsi Zgodan konetehdas (Eintrachthütte), jonka saksalaiset laittoivat valmistamaan ilmatorjuntatykkejä ja ammuksia. Sodan aikana tehtaassa käytettiin orjatyövoimaa, myöhemmin Auswitchin vankeja. Leiri otettiin uudelleen käyttöön vankileirinä. Leirille siirrettiin maanpettureita, natseja sekä puolansaksalaisia ja Saksan kansalaisia. Leirille mahtui noin 1500, mutta siellä oli kerralla 2500. Leirillä kuoli 1 855, monet lavantautiepidemiaan kesällä 1945, joka johtui nälästä ja puutteellisesta hygieniasta. Ajoittain vangeille ei annettu ruokaa päiviin, ja osa söi ruohoa. Morelin esimiehet rankaisivat häntä vastuullisena epidemian leviämisestä kolmen päivän arestilla ja palkan alennuksella. Vankeja kidutettiin päivittäin mm. seisottamalla heitä tunteja leirin aukiolla, kerran 72 tuntia yhtä mittaa. Vankeja hakattiin joka yö, etenkin parakissa numero 7, jota kutsuttiin nimellä "Deutsches Haus" tai "ruskea parakki", jonka asukkaina oli NSDAP-puolueen tai Hitler-Jugendin jäseniksi syytettyjä. Salomon Morel hakkasi vankeja henkilökohtaisesti nyrkein, pistoolin perällä tai tuolilla. Joskus vangit laitettiin lyömään toisiaan.}} Morel jatkoi työtään vankiloissa Opolessa, Katowicessa, Raciborzissa ja Jaworznossa ja opiskeli myöhemmin ylioppilaaksi ja lakia ja valmistui 1964 maisteriksi. Hän jätti työnsä vankeinhoidossa 1968 everstin arvoisena. Tutkinta Zgodan leiristä aloitettiin 1990 oikeusministerin saatua kirjeen erään leirillä kuolleen omaiselta. Morelia kuulusteltiin 1991. ==Lähteet== Luokka:Puolalaiset henkilöt Luokka:Juutalaiset Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Alexis Saelemaekers

Alexis Jesse Saelemaekers (s. 27. kesäkuuta 1999 Berchem-Sainte-Agathe) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa AS Romaa lainasopimuksella saman sarjan AC Milanista. Saelemaekers nousi Anderlechtin junioreista edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran helmikuussa 2018. Hän pelasi Belgian liigassa 57 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän siirtyi italialaisseura AC Milaniin tammikuussa 2020, aluksi lainasopimuksella. Kauden 2023–2024 hän pelasi lainalla Bolognassa. Hän on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä Serie A:ssa 124 ottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia. Hän voitti kaudella 2021–2022 Italian liigamestaruuden. Saelemaekers on pelannut Belgian alle 16-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi kaksi ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Hän pelasi Belgian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Norsunluurannikkoa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä 12 A-maaottelua, joista viisi on kuulunut MM-karsintaan, kaksi EM-karsintaan ja yksi Kansojen liigaan. Hän on tehnyt ainoan maaottelumaalinsa syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Tšekkiä vastaan. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tieteen ja taiteen ansiomerkki

pienoiskuva|Kunniamerkin tunnuksia Tieteen ja taiteen ansiomerkki () on itävaltalainen kunniamerkki. Se perustettiin vuonna 1935, ja lakkautettiin jo kolme vuotta myöhemmin, kun Itävalta liitettiin Natsi-Saksaan. Kunniamerkki perustettiin uudelleen 25. maaliskuuta 1955 kansallisneuvoston päätöksellä tunnustuksena esimerkillisestä luovuudesta tai palveluksesta tieteen tai taiteen alalla. Kunniamerkkiä jaetaan kolmessa luokassa: * I luokka * II luokka * III luokka Ylimpään luokkaan voidaan nimetä enintään 72 henkilöä, joista puolet tutkijoille ja puolet taiteilijoille. Molemmissa alaluokissa enintään puolet, eli 18, on myös varattu Itävallan kansalaisille. Alemmissa luokissa vastaavia rajoitteita ei ole. == Lähteet == Luokka:Itävallan kunniamerkit Luokka:Itävallan taide Luokka:Itävallan tiede ja tekniikka
Berylliumkarbonaatti

Berylliumkarbonaatti on berylliumyhdisteisiin kuuluva kiinteä valkoinen jauhe, jonka kemiallinen kaava on BeCO3. Berylliumkarbonaatti liukenee happoihin tai emäksiin, mutta ei veteen. Berylliumkarbonaattia käytetään malmirikasteiden jalostamiseen kemiallisissa tai ydinvoimaan liittyvissä prosesseissa. Berylliumkarbonaattia valmistetaan esimerkiksi berylliumionien reagoidessa ammoniumkarbonaatin kanssa. Berylliumkarbonaatista on olemassa myös erilaisia kompleksiyhdisteitä, jotka muodostuvat berylliumionien reagoidessa vetykarbonaatti-ionien kanssa. Berylliumkarbonaatti on muiden berylliumyhdisteiden tavoin ihmisen terveydelle vaarallista ja mahdollinen karsinogeeni. Hapoissa berylliumkarbonaatti hajoaa hiilidioksidiksi (CO2) ja berylliumsuoloiksi. Berylliumkarbonaatin kuumentaminen vapauttaa myrkyllistä berylliumoksidia (BeO). == Lähteet == Luokka:Karbonaatit Luokka:Berylliumyhdisteet
Joshua Zirkzee

Joshua Orobosa Zirkzee (s. 22. toukokuuta 2001 Schiedam) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 193-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa Manchester Unitedia, johon hän siirtyi heinäkuussa 2024. Hän on aiemmin pelannut kotimaansa lisäksi Saksassa, Italiassa ja Belgiassa. Zirkzee siirtyi kotimaastaan Feyenoordin junioreista Saksaan Bayern Müncheniin vuonna 2017. Hän pelasi Bayernin edustusjoukkueessa yhdeksän bundesliigaottelua kaudella 2019–2020 ja teki niissä neljä maalia. Mestarien liigassa hän pääsi kentälle yhdessä ottelussa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi kolme bundesliigaottelua ja muutaman minuutin yhdessä Mestarien liigan ottelussa. Helmikuusta kesäkuuhun 2021 hän oli lainalla italialaisseura Parmassa ja pelasi neljä Serie A -ottelua. Kauden 2021–2022 Zirkzee oli lainalla belgialaisseura Anderlechtissä, jossa hän teki 38 liigaottelussa 16 maalia. Elokuussa 2022 hän siirtyi Bolognaan, jossa hän pelasi kaudella 2022–2023 Serie A:ssa 19 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 34 Serie A -ottelua, joista 32 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä 11 maalia. Zirkzee siirtyi heinäkuussa 2024 englantilaisseura Manchester Unitediin. Hän teki elokuussa maalin ensimmäisessä valioliigaottelussaan Fulhamia vastaan. Zirkzee on pelannut Alankomaiden nuorisomaajoukkueissa alle 15-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi kolme ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2023. Hän pelasi ensimmäisen kerran Alankomaiden A-maajoukkueessa EM-kilpailuissa 2024 tullessaan hetkeksi vaihdosta kentälle puolivälierässä Turkkia ja välierässä Englantia vastaan. Hän on pelannut lokakuun 2024 puoliväliin mennessä viisi A-maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, syyskuussa 2024 Kansojen liigan ottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viktor Lindkvist

Johan Viktor Lindkvist (12. maaliskuuta 1882 Helsinki – 4. elokuuta 1928 Kyrö) oli suomalainen toimittaja.Viktor Lindkvist, Aamulehti, 7.8.1928, nro 214, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotViktor Lindkvist, Suomen poliisilehti, 15.8.1928, nro 15, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Viktor Lindkvist pääsi ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta 1903, opiskeli sitten lakitiedettä Helsingin yliopistossa ja kävi Suomen Liikemiesten Kauppaopiston. Lindkvist oli aluksi vuodesta 1905 lähtien Helsingin Sanomien urheiluosaston hoitajana. Hän työskenteli sitten jonkin aikaa Suomen Tietotoimistossa, kunnes hän muutti 1908 Turkuun ja aloitti toimittajana Turun Sanomissa, jossa hän työskenteli parikymmentä vuotta 1920-luvun puoliväliin saakka. Turun Sanomista lähdettyään Lindkvist muutti maaseudulle ja toimi vuodesta 1926 Suomen Poliisilehden toimitussihteerinä ja julkaisi perustamaansa Kunnallista Viikkolehteä. Hän osallistui 1926 pohjoismaisiin sanomalehtimieskursseihin Oslossa. Lindkvist harrasti uintia, ja hän toimi Helsingin Uimaseuran uimakoulun opettajana 1903–1906. Hän jatkoi uintiharrastustaan myös Turussa ja Turun seudulla asuessaan ja toimi vuodesta 1912 alkaen Turun Uimaseuran puheenjohtajana. Lindkvist kuului Suomen Uimaliiton perustajiin ja oli liiton hallituksen jäsen. Turun kaupunginvaltuustossa Lindkvist oli notaarina 1919–1920 ja tulkkina useita vuosia vuodesta 1919 lähtien. Viktor Lindkvist kuoli 47-vuotiaana elokuussa 1928 sairastamaansa keuhkotautiin. ==Huomautuksia== == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet
Maria Amalia

Maria Amalia on ainakin seuraavien kuninkaallisten nimi: *Maria Amalia (1653–1711), Hessen-Kasselin maakreivitär, Ruotsin kuninkaan Fredrik I:n äiti *Maria Amalia (1701–1756), Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna *Maria Amalia (1724–1760), Napolin, Sisilian ja Espanjan kuningatar *Maria Amalia (1746–1804), Parman herttuatar *Maria Amalia (1782–1866), Ranskan kuningatar *Maria Amalia (1817–1888), Badenin prinsessa, Monacon perintöprinsessan Mary Victoria Hamiltonin äiti *Maria Amalia (1831–1853), Brasilian prinsessa
Burfjord

Burfjord (pohjoissaameksi Buvrovuotna) on taajama Naavuonon kunnassa Tromssan läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 390 vuonna 2023. Burfjord kirke.jpg|Burfjordin kirkko ==Lähteet== Luokka:Naavuono Luokka:Norjan taajamat
Frank Kjosås

Frank Kjosås (s. 28. heinäkuuta 1981 Kvam) on norjalainen näyttelijä. Hän valmistui Norjan taidekorkeakoulusta vuonna 2006 ja on siitä lähtien ollut kiinnitettynä Det Norske Teatretiin. Kjosås on esiintynyt myös elokuvissa ja televisiosarjoissa. Vuonna 2013 hän sai parhaan miesnäyttelijän Gullruten- palkinnon. Kjosås oli vuosina 2011–2016 naimisissa näyttelijä Marie Blokhusin kanssa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Spiders from Mars

The Spiders from Mars oli brittiläinen yhtye, joka toimi David Bowien taustayhtyeenä tämän 1970-luvun alun glam rock -aikakaudella. Yhtye julkaisi myös yhden oman albumin vuonna 1976. Spiders from Marsin tunnetuimman kokoonpanon muodostivat kitaristi Mick Ronson, basisti Trevor Bolder ja rumpali Mick Woodmansey. == Historia == Yhtye oli kotoisin Hullin kaupungista. Alkuperäiset jäsenet Mick Ronson (kitara), Mick Woodmansey (rummut) ja Trevor Bolder (bassokitara) olivat soittaneet yhdessä 1960-luvun lopulta lähtien. He käyttivät yhtyeestä aluksi nimiä The Rats sekä Ronno, joka julkaisi vähälle huomiolle jääneen singlen ”Fourth Hour of My Sleep” / ”Powers of Darkness”. Ronson tutustui 1970-luvun vaihteessa tuolloin folk-musiikkia esittäneeseen David Bowieen. Bowie halusi viedä musiikkiaan etenkin hard rockin suuntaan ja panostaa visuaaliseen ilmeeseen. Ronson ja Woodmansey valittiin Bowien uuteen taustayhtyeeseen, ja he soittivat myös Bowien vuoden 1970 albumilla The Man Who Sold the World . Bolder soitti Bowien seuraavalla albumilla Hunky Dory (1971). Bowien vuoden 1972 konseptialbumi The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars oli ensimmäinen, jossa yhtye esiintyi The Spiders from Mars -nimisenä. Albumi vaikutti merkittävästi glam rock -tyylin suosion kasvuun. Sitä seurannut Aladdin Sane jatkoi musiikillisesti samoilla linjoilla. Bowie ilmoitti esiintymisessään 3. heinäkuuta 1973 Lontoon Hammersmith Odeonissa, että kyseessä on yhtyeen viimeinen konsertti. Ronson ja Bolder jatkoivat Bowien mukana vielä hetken aikaa ja soittivat Bowien samanvuotisella cover-albumilla Pin Ups sekä televisiossa lähetetyssä The 1980 Floor Show’ssa. Bowie-yhteistyön päätyttyä Ronson siirtyi soolouralle ja teki yhteistyötä muun muassa Ian Hunterin, Bob Dylanin ja John Cougarin kanssa. Bolder ja Woodmansey sen sijaan herättivät Spiders from Marsin uudelleen henkiin ja julkaisivat yhtyeen nimikkoalbumin vuonna 1976. Lähteneen Ronsonin tilalla kitaraa soitti Dave Black, laulusolistina toimi Pete McDonald ja kosketinsoittajana Mike Garson. Yhtyeen toiminta päättyi samana vuonna. == Jäsenet == * Mick Ronson – kitara, piano, laulu (1971–1973) * Mick Woodmansey – rummut * Trevor Bolder – bassokitara, trumpetti * Pete McDonald – laulu (1975–1976) * Dave Black – kitara (1975–1976) == Albumit == === David Bowien kanssa === * * * === Omat albumit === * == Lähteet == Luokka:Brittiläiset glam rock -yhtyeet Luokka:David Bowie Luokka:1970-luvun rockyhtyeet ja -artistit
Rocky Aur Rani Kii Prem Kahaani

Rocky Aur Rani Kii Prem Kahaani (, ) on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Karan Johar. Ranveer Singh ja Alia Bhatt näyttelevät paria, jolla on persoonallisuuseroja, ja he päättävät asua toistensa perheiden kanssa kolme kuukautta ennen naimisiinmenoa. Dharmendra, Jaya Bachchan, Shabana Azmi, Tota Roy Chowdhury, Churni Ganguly, Aamir Bashir ja Kshitee Jog näyttelevät heidän perheenjäseniään. == Näyttelijät == == Soundtrack == == Arviot == *Bollywood Hungama: *Filmfare: *India Today: *The Times of India: *The Week: *Rediff: *The Guardian: *NDTV: *The Indian Express: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2023 intialaiset elokuvat Luokka:Intialaiset romanttiset elokuvat Luokka:Intialaiset draamaelokuvat Luokka:Intialaiset komediaelokuvat Luokka:Hindinkieliset elokuvat Luokka:Karan Joharin ohjaamat elokuvat
Kimmo Kalela

Kimmo Risto Erkki Kalela (s. 7. lokakuuta 1941 Helsinki) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 1.1.2024. Kalelan vanhemmat olivat professori Erkki Kalela, aiemmin Cajander, ja Marjatta Saarinen. Hän avioitui 1967 Sari Annukka Karhusen kanssa. Kalela tuli ylioppilaaksi Munkkiniemen yhteiskoulusta 1961 ja valmistui diplomi-insinööriksi puunjalostustekniikan alalta Teknillisestä korkeakoulusta 1967. Hän oli Metsäliiton Selluloosa Oy:n Kirkniemen tehtaan käyttöinsinööri Lohjalla 1967–1968 ja projekti-insinööri 1970–1973, Savon Sellu Oy:n käyttöinsinööri Kuopiossa 1969–1970, Jaakko Pöyry Engenharia Ltda:n projektijohtaja Sao Paulossa Brasiliassa 1974–1978 ja Tervakoski Oy:n tuotantojohtaja ja varatoimitusjohtaja 1978–1986. Enso-Gutzeit Oy:n, vuodesta 1996 Enso Oy ja vuodesta 1998 Stora Enso Oyj, Summan tehtaan paikallisjohtaja Kalela oli 1986–1991, yhtiön hallituksen varajäsen 1989–1990, jäsen 1991–1998, yritysstrategiasta ja liiketoiminnan kehittämisestä vastannut johtaja 1998–2001 ja Suomen aluejohtaja 2001. Enso Publication Papers Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen Kalela oli 1991–1999. Hänellä on ollut myös useita liike-elämän ja muita kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Kalela sai 2001. (ei- vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Christophe Laporte

Christophe Laporte (s. 11. joulukuuta 1992 La Seyne-sur-Mer) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän on maantieajon Euroopan-mestari, olympia- ja MM- mitalisti ja Gent–Wevelgemin voittaja. Hän aloitti ammattilaisuransa Cofidis- tallissa vuosina 2014–2021. Hän siirtyi Team Jumbo-Vismaan vuonna 2022, ja edustaa edelleen samaa joukkuetta, nykyiseltä nimeltään Team Visma–Lease a Bike. Laporte voitti Cahorsiin päättyneen 19. etapin Ranskan ympäriajossa 2022. Hän saavutti samana vuonna maantieajon MM-hopeaa oltuaan Remco Evenepoelin voittamassa kilpailussa nopein pääjoukon kirissä. Hän voitti Gent–Wevelgem-klassikon 2023 oltuaan 50 kilometriä irtiotossa tallitoverinsa Wout van Aertin kanssa. Kolme päivää myöhemmin hän voitti niin ikään UCI World Tour -sarjaan kuuluneen Dwars door Vlaanderenin 15 sekunnin erolla Oier Lazkanoon. Hän voitti samana vuonna maantiejon Euroopan-mestaruuden Drenthessä kukistettuaan kolmen ajajan kirissä Wout van Aertin ja Olav Kooij'n. Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti maantieajon pronssia. == Saavutuksia == Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives ;2013 :Välimeren kilpailut, maantieajossa hopeaa ;2015 :Tour de Vendée, voitto ;2017 :Tour de Vendée, voitto ;2018 :Etoile de Bessèges, kokonaiskilpailussa toinen, 2. etapin voitto :Tour Cycliste International La Provence, pistekilpailun sekä 1. ja 3. etapin voitto :Gent–Wevelgem, neljäs :Tro-Bro Léon, voitto :Belgian ympäriajo, 3. etapin (aika-ajo) voitto :Luxemburgin ympäriajo, 1. etapin voitto :Ranskan ympäriajo, 18. etapilla toinen :Grand Prix d'Isbergues, toinen ;2019 :Etoile de Bessèges, kokonais- ja pistekilpailun sekä 2. ja 4. (aika-ajo) etapin voitto :Luxemburgin ympäriajo, prologin ja 1. etapin voitto :Tour Poitou- Charentes en Nouvelle Aquitaine, kokonaiskilpailun sekä 1., 2. ja 4. (aika- ajo) etapin voitto :Duo Normand, toinen :Tour de Vendée, toinen ;2021 :Etoile de Bessèges, pistekilpailun ja 1. etapin voitto :Dwars door Vlaanderen, toinen :Circuit de Wallonie, voitto :Ranskan ympäriajo, 19. etapilla toinen :Tour du Limousin, 1. etapin voitto :Grand Prix de Wallonie, voitto :Pariisi–Roubaix, kuudes ;2022 :Pariisi–Nizza, 1. etapin voitto :E3 Saxo Bank Classic, toinen :Gent–Wevelgem, toinen :Ranskan ympäriajo, 19. etapin voitto, 4. etapilla kolmas :Tanskan ympäriajo, kokonais- ja pistekilpailun sekä 5. etapin voitto :MM-kilpailut, maantieajossa hopeaa :Binche–Chimay–Binche, voitto ;2023 :Omloop Het Nieuwsblad, kolmas :Gent–Wevelgem, voitto :Dwars door Vlaanderen, voitto :Critérium du Dauphiné, pistekilpailun sekä 1. ja 3. etapin voitto :Grand Prix Cycliste de Québec, kuudes :EM-kilpailut, maantieajossa kultaa ;2024 :Omloop Het Nieuwsblad, viides :Olympialaiset, maantieajossa pronssia :Benelux Tour, kokonaiskilpailussa neljäs :Pariisi–Tours, voitto == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uuno Talvio

Uuno Johannes Talvio (6. maaliskuuta 1890 Turku – 13. lokakuuta 1947) oli suomalainen toimittaja ja kääntäjä.50-åringar, Åbo Underrättelser, 06.03.1940, nro 64, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKansaneläkelaitoksen henkilökortit -arkisto - 38_5 Vuosina 1946-1949 kuolleiden henkilöiden hakemistokortit, Svahn, Eetu - Tenkanen, Anna, jakso 872: TALVIO UUNO JOHANNES 06.03.1890 Turku (Helsinki); Kansallisarkisto Viitattu 1.1.2024 Uuno Talvio pääsi ylioppilaaksi 1909 ja hän opiskeli sitten taide- ja kirjallisuushistoriaa Helsingin yliopistossa. Talvio oli Uusi Aura-lehden toimittajana 1913–1916 ja sen jälkeen hän oli työssä Maakansa-lehdessä, Suomen Tietotoimistossa ja Iltalehdessä. Vuonna 1930 Talvio siirtyi Ajan Suunta- lehteen ja toimi vuodesta 1932 alkaen lehden toimitussihteerinä. Hän toimitti myös Kodin Kuvasto- ja Suomen Teollisuus-aikakauslehtiä. Talvion artikkeleita, runoja ja käännöksiä ilmestyi myös muissa lehdissä. == Suomennoksia == * Rudolf Herzog : Elämän unelmia: kertomuksia ; saksankielestä suomensi Uuno Talvio. Karisto 1910 * Ellen Key : Ihmissuvun lapsuuden ajoilta. Sosialistinen kirjapaino-osuuskunta, Turku 1910 * Orison Swett Marden : Minulla oli ystävä. Karjalan kirjallisuuden ystävät, Viipuri 1918 (alkuteos I had a friend) * T. Vogel-Jørgensen : Winston Churchill 1-2. Suomen kirja, Helsinki 1945 (alkuteos Winston Churchill: sejrens organisatør) * Hans Zinsser : Lääkärin päiväkirja: R. S:n elämäkerta. Mantere, Helsinki 1947 (alkuteos As I remember him ; the biography of R. S.) * Karen Erichsen : Poikiensa äiti: romaani. Gummerus 1948 (alkuteos Silkekysen) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Ritva Ylönen

Ritva Kyllikki Ylönen (s. 30. toukokuuta 1945 Puolanka) on helsinkiläinen kirjallisuudentutkija ja tietokirjailija. Ennen väitöskirjansa Tervaksinen toteemi – Kalle Päätalon Iijoki-sarjan vastaanotto ja vaikutus (TUP 2013) kirjoittamista Ylönen työskenteli mediapäällikkönä eri medioissa, joista pisimpään Yhtyneet Kuvalehdet Oy:ssä (1989–2007). Hänen pääpainonsa kirjallisuudentutkimuksessa on teosten vastaanoton ja vaikutuksen tutkiminen, kirjoittamisessa kirjailijaelämäkerrat. Ylönen on esitelmöinyt Kalle Päätalosta, Saima Harmajasta ja Laura Harmajasta yliopistoissa ja muilla foorumeilla ja kirjoittanut heistä artikkeleita eri lehtiin. == Teokset == *Tervaksinen toteemi – Kalle Päätalon Iijoki-sarjan vastaanotto ja vaikutus. Tampere: Tampere University Press, 2013. ISBN 978-951-44-9213-6. * Kalle Päätalo – Kirjailijan elämä. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017. ISBN 978-952-222-845-1. * Saima Harmaja – Sydänten runoilija 1913-1937. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2019. ISBN 978-951-858-045-7. * Järjellä ja tunteella – Kodin taloustieteen uranuurtajan, opettajan, lehti- ja naisasianaisen, kirjailijan ja runoilijan äidin Laura Harmajan traaginen elämä. Sastamala: Warelia, 2023. ISBN 978-952-387-036-9. == Kokoomateosten artikkelikirjoittajana == * Kirja, joka auttoi minua. Artikkeli teoksessa Saima Harmaja – runoilijoista runoilijoin (toim. Päivi Istala). Helsinki: WSOY, 2007. ISBN 978-951-0-40156-9. * Mika Waltarin merkitys runoilija Saima Harmajan tiellä sydänten runoilijaksi. Artikkeli Mika Waltari -seuran vuosikirjassa Illusioni 2020 (vastaava toimittaja Päivi Istala). Helsinki: Mika Waltari -seura, 2020. ISSN -LI1799-294X. * Kalle Päätalon yksilöpsykologinen vaikutus. Artikkeli teoksessa Kalle Päätalo tutkijoiden silmin (toim. Maija Saviniemi). Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden Seura, Tietolipas 271, 2022. ISBN 978-951-858-434-9. == Lähteet == *https://www.finna.fi/Search/Results?lookfor=Ritva+Yl%C3%B6nen&type;=AllFields&limit;=20&sort;=relevance%2Cid+asc Luokka:Kirjallisuudentutkijat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Voihan veljet!

Voihan veljet! (For Pete’s Sake) on Peter Yatesin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen farssielokuva vuodelta 1974. Stanley Shapiron ja Maurice Richlinin käsikirjoittamassa tarinassa Barbra Streisand esittää nuorta aviovaimoa, joka joutuu monenlaisiin kommelluksiin saadakseen rahaa taksinkuljettajamiehensä (Michael Sarrazin) opintoihin. Nuori nainen joutuu koronkiskurien pauloihin lainatessaan 3 000 dollaria miehensä saamaan sisäpiirin sijoitusvinkkiin raaka-ainemarkkinoilla. Hän on ajautumassa jopa prostituutioon, ja farssi huipentuu karjavarkausepisodiin keskellä Manhattania. Brittiläinen Sight & Sound harmitteli elokuvan muistuttavan ikävällä tavalla siitä, miten paljon paremmin screwballkomediaa tehtiin 30 vuotta aiemmin. Helsingin Sanomien Paula Talaskivi piti uutuuselokuvaa vuonna 1974 ”hyvin toimivana crazypyörteenä”. Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen antoi kaksi tähteä viidestä tälle ”kivanoloiselle perus-Streisandille”, yhdelle monista näyttelijän 1970-luvun alkupuolella tähdittämistä komediaelokuvista.”Voihan veljet!” Video-opas 95, s. 788. WSOY 1994. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1974 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Peter Yatesin ohjaamat elokuvat
Terho Vitikainen

Terho Teodor Vitikainen (26. kesäkuuta 1903 Enonkoski – 7. tammikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.Kuolleita : Toimittaja Terho Witikainen, Helsingin Sanomat 9.1.1992 (Tilaajille) Terho Vitikainen pääsi ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta vuonna 1923 ja hän opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Vitikainen suoritti Pohjola-Norden-yhdistyksen sanomalehtikurssin 1926. Hän oli pitkään Maaseudun Tulevaisuus-lehden toimittajana. == Julkaisuja == * Kotiviinien valmistus; tekijät Himmi ja Terho Vitikainen. Otava 1932, 3. painos 1939 * 105 taistelun päivää: Suomen ja Neuvostoliiton sota talvella 1939-40; toimituskunta Örnulf Tigerstedt, Eino Reponen, Terho Vitikainen ja Richard Winter. Itsenäisyyden liitto, Helsinki 1940 == Suomennoksia == * John Björkhem : Parapsykologian arvoitus ; suom. Toivo S. Järvinen ja Terho Vitikainen. 2. uus. ja laaj. painos Tammi 1951 (alkuteos Det ockulta problemet) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Maaseudun Tulevaisuus sanomalehden henkilökuntaa 1940-luvulla. Vasemmalta oikealle: Maatalous- ja metsätieteen kandidaatti Matti Paasio, maisteri Lea Leonen, maatalous- ja metsätieteen kandidaatti Ilmari Neronen, Antti Markkanen, toimittaja Terho Vitikainen sekä Nils Enbom. Museovirasto, JOKA Journalistinen kuva-arkisto (Finna) Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
László Teleki

László Teleki (1811 – 8. toukokuuta 1861) oli unkarilainen poliitikko ja diplomaatti. Hänen veljensä oli kuvernööri József Teleki. Teleki oli 1839–1842 Transsilvanian maapäivien jäsen. Hänet valittiin 1843 Unkarin ylähuoneen jäseneksi, ja hän liittyi Lajos Kossuthiin. Teleki lähti syyskuussa 1848 Unkarin lähettiläänä Pariisiin. Itävallan hallitus hirtätti hänet kotimaassa maanpetturina kuvaannollisesti. Teleki oli sittemmin unkarilaisten emigranttien johtajia. Hänet vangittiin 1860 Dresdenissä ja luovutettiin Itävallan hallitukselle mutta päästettiin vapaaksi, kun hän lupasi keisarille luopua poliittisesta toiminnasta. Helmikuussa 1861 hänet valittiin Unkarin valtiopäivien alahuoneeseen, jossa hänestä tuli äärimmäisen oppositiopuolueen johtaja. Teleki kuitenkin ampui itsensä 8. toukokuuta samana vuonna, koska hän oli joutunut ristiriitaan keisarille antamansa lupauksen kanssa. Hän kirjoitti murhenäytelmän A kegyencz (1842, 'Suosikki').Teleki, László, Tietosanakirja. Osa 9, palsta 1357–1358. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Unkarilaiset poliitikot Luokka:Unkarilaiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1811 syntyneet Luokka:Vuonna 1861 kuolleet
Vladimir Zavadski

Vladimir Vasiljevitš Zavadski (; 11. tammikuuta 1978 – 28. marraskuuta 2023) oli venäläinen kenraalimajuri, joka toimi 14. armeijakunnan varakomentajana. Hän kuoli Ukrainassa marraskuussa 2023. Hänen välittömänä kuolinsyynä pidetään maamiinan räjähdystä, mutta joidenkin väitteiden mukaan ukrainalaisjoukkojen tykistökeskitystä pidetään mahdollisena. Kenraali Zavadski oli ilmeisesti ajanut ukrainalaisilta sotasaaliiksi saadulla ajoneuvolla kyydissään kolme muuta upseeria, jolloin he olivat joutuneet omien joukkojen kranaatinheitintulen kohteeksi. Hän ei ollut ilmoittanut ajoreittiään. Vaikka kranaatit eivät osuneet, hän joutui paetessaan venäläisten asettamaan miinakenttään, jossa ajoneuvo räjähti. Zavadski oli naimisissa ja hänellä oli kaksi poikaa. == Lähteet == Luokka:Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan kaatuneet Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet