EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut 1939

Vuoden 1939 nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin 18.–22. huhtikuuta 1939 Dublinissa. Nämä järjestyksessään 6. kisat oteltiin kahdeksassa painoluokassa ja niihin osallistui 71 nyrkkeilijää 12 maasta. ==Mitalistit== Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia Kärpässarja (alle 50,8 kg) Jimmy Ingle Nikolaus Obermauer Guido Nardecchia Kääpiösarja (alle 53,5 kg) Ulderico Sergo Miksa Bondi Erich Wilke Höyhensarja (alle 57,2 kg) Patrick Dowdall Antoni Czortek Lambert Genot Kevytsarja (alle 61,2 kg) Herbert Nürnberg Harald Kanepi Zbigniew Kowalski Välisarja (alle 66,7 kg) Antoni Kolczyński Erik Ågren Charles Evenden Keskisarja (alle 72,6 kg) Anton Raadik Józef Pisarski Oscar Ågren Raskas keskisarja (alle 79,4 kg) Luigi Musina Franciszek Szymura Lajos Szigeti Raskas sarja (yli 79,4 kg) Olle Tandberg Nemesio Lazzari Herbert Runge ==Mitalitaulukko== Sija Maa Kultaa Hopeaa Pronssia Yhteensä 1 Italia 2 1 1 4 2 2 0 1 3 3 1 3 1 5 4 Saksa 1 1 2 4 5 1 1 1 3 6 1 1 0 2 7 Unkari 0 1 1 2 8 0 0 1 1 Yhteensä 8 8 8 24 ==Suomen joukkue== Painoluokka Nyrkkeilijä Sijoitus 50,8 kg Olli Lehtinen 4. sija 66,7 kg Sulo Rossi Tappio 1. ottelussa 72,6 kg Viljo Suhonen Tappio 2. ottelussa 79,4 kg Aleksi Lehtinen Tappio 1. ottelussa == Lähteet == *Vuoden 1939 EM-kisat Dublinissa Luokka:Nyrkkeilyn Euroopan- mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 1939 urheilu Luokka:Irlannin nyrkkeily Luokka:Dublinin urheilu
Jacques Lipchitz

thumb|Jacques Lipchitz, Birth of the Muses (1944–1950), Massachusetts Institute of Technologyn kampuksella. Jacques Lipchitz (oik. Chaim Jacob Lipschitz, 22. elokuuta 1891 Druskininkai, Liettua – 26. toukokuuta 1973 Capri, Italia) oli liettualaissyntyinen kubistinen kuvanveistäjä, joka asui ja työskenteli ensin Pariisissa, kunnes pakeni 1941 saksalaismiehittäjiä juutalaisen syntyperänsä vuoksi Yhdysvaltoihin. Siellä hän asettui New Yorkin osavaltion Hastings-on-Hudsoniin. ==Elämä ja ura== Lipchitz syntyi liettuanjuutalaisen rakennusurakoitsijan poikana Venäjällä, johon Liettua silloin kuului. Hän opiskeli ensin isänsä toiveesta insinööriksi mutta muutti äitinsä avustuksella vuonna 1909 Pariisiin, jossa opiskeli École des Beaux- Arts- ja Académie Julian -taideoppilaitoksissa. Pariisissa hänen tuttavapiiriinsä kuuluivat Juan Gris, Pablo Picasso ja Amedeo Modigliani. Ystäviensä ja ajan hengen vaikutuksesta Lipchitz suuntautui kuvanveistossaan kubismiin vuonna 1920, jolloin hän piti ensimmäisen näyttelynsä. Pian hän eteni kubismista kohti persoonallisempaa tyyliä, kevyempiä muotoja ja tunnepitoistempaa ilmaisua. Vuonna 1925 hän kehitti tyylin, joka pohjautui arabeskien hienovaraiseen liikkeeseen. Myöhemmin häntä alkoi kiinnostaa surrealismi ja muun muassa uudelleensyntymiseen liittyvät mysteerit. Vuonna 1949, asuessaan jo Yhdysvalloissa, Lipchitz oli yksi niistä 250 kuvanveistäjästä, jonka töitä asetettiin näytteille Philadelphian taidemuseon kansainvälisessä veistosnäyttelyssä. Vuonna 1954 Lipchitzin takautuva näyttely oli esillä New Yorkin Modernin taiteen museossa sekä Minneapolisissa ja Ohion Clevelandissä. Vuodesta 1963 Lipchitz vietti osan vuodesta työskennellen Italian Pietrasantassa, jossa hän ystävystyi intersukupuoliseksi itsensä kokeneen kuvanveistäjä Fiore de Henriquezin (1921–2004) kanssa. Lipchitz kuoli 1973 Caprin saarella ja haudattiin Jerusalemiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet Luokka:Liettualaiset taiteilijat
Luigi Musina

Luigi Musina (17. huhtikuuta 1914 Gorizia – 10. helmikuuta 1990 Cormons) oli italialainen nyrkkeilijä. Hän oli sekä amatööriuransa aikana kaksinkertainen Euroopan mestari ja sen jälkeen ammattilaisnyrkkeilyn Euroopan mestari. Hänen amatööriuransa oli 1930-luvulla ja ammattilaisuransa 1940-luvulla. ==Ura== Luigi Musina saavutti amatöörinä Euroopan mestaruuden vuosina 1937 ja 1939. Molemmilla kerroilla loppuotteluvastustaja oli Puolan Franciszek Szymura. Ensimmäisen ammattilaisottelunsa Musina kävi huhtikuussa 1940. Hän saavutti huhtikuussa 1942 Euroopan mestaruuden voitettuaan Saksan Richard Vogtin. Musina piti EM-arvoaan vuoteen 1947. Musina nyrkkeili uransa loppuvaiheessa entistä raskan sarjan italialaismestaria Primo Carneraa vastaan. Carnera oli sodan jälkeen voittanut kaksi ottelua, mutta kaksi häviötä Musinaa vastaan päättivät Carneran uran keväällä 1946. Viimeisen ammattilaisottelunsa Musina nyrkkeili kesällä 1947. Viimeisiä vastustajia oli Ruotsin Olle Tandberg, jota vastaan Musina otteli kaikkiaan kolme kertaa ammattilaisurallaan. Kaikkiaan Musinan ammattilaisuralla kertyi 52 ottelua, joista 38 voittoa ja yhdeksän tappiota sekä viisi ratkaisematonta. == Lähteet == Luokka:Italialaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Retrohelmet

Retrohelmet on touko–syyskuussa 2015 MTV3-kanavalla esitetty ohjelma, jossa esitettiin MTV:n arkistoista digitoituja musiikkivideoita, joita on esitetty alun perin ohjelmissa kuten Levyraati, Toivotaan toivotaan sekä Desibeli Appelsiini. Musiikkivideoiden lisäksi ohjelmassa haastateltiin videoilla esiintyviä artisteja ja kappaleiden tekijöitä. Ohjelmaa juonsi Tanja Huutonen, joka myös ohjasi, käsikirjoitti ja tuotti ohjelman. == Jaksot == Jakso Nimi Esityspäivä Katsojaluvut 1 Coverhitit 23. toukokuuta 2015 408 000 2 Retrohuumori 30. toukokuuta 2015 269 000 3 Kasarisynkistely 13. kesäkuuta 2015 alle 192 000 4 Retrohuumori II 20. kesäkuuta 2015 297 000 5 Suomirock 27. kesäkuuta 2015 324 000 6 Kasaridisko 4. heinäkuuta 2015 249 000 7 Retrorakkaus 11. heinäkuuta 2015 alle 118 000 8 Kasarikaihoa 18. heinäkuuta 2015 225 000 9 Kasaridisko II 25. heinäkuuta 2015 281 000 10 Isänmaa ja työ 1. elokuuta 2015 368 000 11 Suomirock II 8. elokuuta 2015 244 000 12 Lastenlaulut 15. elokuuta 2015 239 000 13 Lauluja naisista 22. elokuuta 2015 252 000 14 Coverhitit II 29. elokuuta 2015 215 000 15 Tähtien unohdetut esitykset 5. syyskuuta 2015 236 000 16 Jouluspecial 19. joulukuuta 2015 379 000 == Lähteet == Luokka:2010-luvun suomalaiset musiikkiohjelmat Luokka:MTV3:n televisio-ohjelmat
Estadio Regional de Antofagasta

Estadio Regional de Antofagasta on jalkapallostadion, joka sijaitsee Antofagastan kaupungissa Chilessä. Stadion otettiin käyttöön vuonna 1964 ja sen nykyinen yleisökapasiteetti on 21 178\. Stadion toimii yhtenä pelipaikkana vuoden 2015 Copa Américassa. == Aiheesta muualla == * Stadion World Stadiums -sivustolla Luokka:Chilen jalkapallostadionit
Herbert Runge

Herbert Runge (23. tammikuuta 1913 Elberfeld – 11. maaliskuuta 1996 Wuppertal) oli saksalainen nyrkkeilijä, jonka amatööriura ajoittui 1930-luvulle ja ammattilasiura 1940-luvulle. ==Ura== Herbert Rungen nyrkkeilyura sai alkunsa kotiseudulla Elberfeldessä (kuuluu kaupunkiliitosten jälkeen nykyiseen Wuppertalin kaupunkiin). Vuosina 1935–1943 hän saavutti kahdeksan raskaan sarjan Saksan mestaruutta. Amatööriurallaan hän sai kolme Euroopan mestaruusmitalia eli hopeaa vuosina 1934 ja 1937 sekä pronssia 1939. Vuoden 1934 EM-kisoissa finaalivastustajana oli Suomen Gunnar Bärlund, jolle Runge hävisi pistein. Vuoden 1937 EM-kisojen finaalissa vastustaja oli Ruotsin Olle Tandberg, jolle tuli myös pistetappio. Vuoden 1939 EM-kisoissa Runge kohtasi jälleen Tandbergin, mutta nyt välierässä ja hävisi jälleen. Suurin menestys Rungelle tuli Berliinin vuoden 1936 olympialaisissa, joissa hän voitti raskaan sarjan kultamitalin. Finaalissa hän voitti pistein Argentiinan Guillermo Lovellin. Sodan jälkeen Runge jatkoi ammattilaisena 1946–1949. Ammattilasiurasta ei kuitenkaan tullut enää menestyksekästä. Otteluita kertyi kaikkiaan 25, joissa tuli vain viisi voittoa, ratkaisemattomia kuusi ja tappioita kaikkiaan 14. Uransa jälkeen Runge työskenteli lihamestarina kotiseudullaan Wuppertalissa. Runge nähtiin julkisuudessa Münchenin vuoden 1972 olympialaisten nyrkkeilytapahtumissa yleisön joukossa. == Muisto == Rungen olympiavoiton yhteydessä saama tammi istutettiin Wuppertalin urheilustadionin Stadion am Zoon alueelle. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset nyrkkeilijät Luokka:Saksalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Vittorio Monti

Vittorio Monti (6. tammikuuta 1868 – 20. kesäkuuta 1922) oli italialainen säveltäjä, viulisti, mandolinisti ja kapellimestari. Hänen kuuluisin sävellyksensä on "Csárdás" noin vuodelta 1904. Lady Gaga kopioi kappaleen melodian sävellykseensä "Alejandro". Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1922 kuolleet
Johdanto ja Rondo capriccioso a-molli

Johdanto ja Rondo capriccioso a-molli (Introduction et Rondo capriccioso en la mineur) opus 28 on Camille Saint-Saënsin sävellys vuodelta 1863 viululle ja orkesterille. Hän teki kappaleen viulisti Pablo de Sarasatelle. Viululla soitetaan virtuoosisia murtosointuja ja kromaattisia sävelkulkuja. Säveltäjä suunnitteli kappaleen alun perin kuuluvaksi ensimmäiseen viulukonserttoonsa. == Aiheesta muualla == * Nuotit ja muuta tietoa International Music Score Library Project -sivustolla Luokka:Taidemusiikin teokset Luokka:1860-luvun musiikkiteokset Luokka:Camille Saint-Saënsin teokset
Mustalaislauluja

Mustalaislauluja (Zigeunerweisen, op. 20) on Pablo de Sarasaten sävellys viululle ja orkesterille vuodelta 1878. Kappale perustuu romanimusiikkiin ja csárdás-sävellystyyppiin. Se on säveltäjän kuuluisimpia töitä. Säveltäjä levytti sen itse vuonna 1904. Luokka:Taidemusiikin teokset Luokka:1870-luvun musiikkiteokset
David Nutter

David Nutter on yhdysvaltalainen ohjaaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten pilottijaksojen ohjaajana. Lisäksi hän on ohjannut jaksoja muun muassa televisiosarjoissa Salaiset kansiot, Entourage ja Game of Thrones, josta hän voitti parhaan ohjauksen Emmyn vuonna 2015. Hän sai jaetun Emmy -palkinnon parhaasta ohjauksesta minisarjasta Taistelutoverit. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisio-ohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Elävät henkilöt
Kim Manners

Kim Manners (13. tammikuuta 1951 – 25. tammikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen tuottaja ja ohjaaja, joka tunnetaan parhaiten televisiosarjoista Salaiset kansiot ja Supernatural. Manners kuoli syöpään 25. tammikuuta 2009 Los Angelesissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset televisio-ohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
EHC Winterthur

EHC Winterthur on sveitsiläinen jääkiekkoseura, joka on perustettu vuonna 1963. Se pelaa Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Swiss League:ssa. Joukkue pelasi pitkään maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, mutta kauden 2014-2015 jälkeen sen onnistui nousta toiseksi korkeimmalle sarjaportaalle. == Joukkue kaudella 2024–2025 == Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Numero Pelaaja Hanskakäsi Sopimus Syntymäpaikka 26 Damian Stettler R 2027 30 Christof von Burg L 2025 Locarno, Sveitsi Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Numero Pelaaja Kätisyys Sopimus Syntymäpaikka 14 Sangye Flütsch L 2025 Frauenfeld, Sveitsi 25 Silvan Landolt R 2026 Zürich, Sveitsi 27 Marc Steiner (A) L 2026 Schüpfen, Sveitsi 46 Raphael Marti L 2025 55 Tamás Ortenszky R 2026 Budapest, Unkari 62 Nicolas Yanick Warmbrodt R 2026 Biel/Bienne, Sveitsi 91 Sandro Koster L 2025 Zürich, Sveitsi Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Numero Pelaaja Kätisyys Pelipaikka Sopimus Syntymäpaikka 7 Janis Embacher R KH / OLH Laina 9 Gianluca Ogi L H 2028 Winterthur, Sveitsi 10 Yanick Gil Antenen L H 2025 Menziken, Sveitsi 11 Lucas Hedlund L H Laina 16 Nico Lehmann (A) L KH 2025 Lauperswil, Sveitsi 17 Ramon Kaufmann L H 2025 Zürich, Sveitsi 21 Allan McShane L KH 2025 Collingwood, Ontario, Kanada 22 Tomáš Vlček L H 2026 Plzeň, Tšekki 44 Anthony Staiger (C) R OLH 2026 47 Jan Hornecker L VLH Laina Grüt, Sveitsi 71 Devin Muller L VLH 2026 Zug, Sveitsi 89 Silvan Furrer L KH / VLH 2025 === Valmennus & Joukkueenjohto === * Päävalmentaja: Frédéric Rothen * Apuvalmentaja: Adrian Wichser * Maalivahtivalmentaja: Silvano Brasi * Huoltopäällikkö: Roger Weinhart * Puheenjohtaja: Rolf Löhrer * Toimitusjohtaja: Alexander Keller * Urheilutoimenjohtaja: Christian Weber * Pelaajakehitysjohtaja: Jürg Wuffli Lähde: EliteProspectshttps://www.eliteprospects.com/team/4069/ehc-winterthur Viitattu 28.9.2021. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Joukkueen kotisivu Luokka:Sveitsiläiset jääkiekkoseurat Luokka:Winterthurin urheilu Luokka:Vuonna 1963 perustetut urheiluseurat
Kiitos ja kunnia live – Hartwall Areena 10.12.2011

Kiitos ja kunnia live – Hartwall Areena 10.12.2011 on maaliskuussa 2012 ilmestynyt Yön DVD, joka sisältää yhtyeen konsertin Helsingin Hartwall Areenalta 10. joulukuuta 2011. Kyseessä oli Yön 30-vuotisjuhlakiertueen huipentuma, josta tehty kooste esitettiin tammikuussa 2012 myös Yle TV2:lla. DVD nousi heti ilmestyttyään Suomen virallisen DVD-listan kärkeen ja pysyi listalla kaikkiaan 24 viikon ajan.Yö: Kiitos Ja Kunnia Live – Hatwall Areena 10.12.2011 Musiikkituottajat. Viitattu 8.6.2015. == Muusikot == ;Yö *Olli Lindholm – laulu *Daffy Terävä – kitara *Jukka Lewis – basso, taustalaulu, laulu (kappaleet 9 ja 23) *Ari Toikka – rummut *Mikko Kangasjärvi – kosketinsoittimet, taustalaulu *Jari Latomaa – kosketinsoittimet, taustalaulu ;Vierailevat solistit *Jussi Hakulinen laulu (7-8,21-22) *Juha Tapio laulu (11-12) *Suvi Teräsniska taustalaulut, laulu (14,19) *Annika Eklund taustalaulut, laulu (14,25) *Miina Mikkonen taustalaulut, laulu (14,20) == Kappaleet == #Intro #Likaiset legendat I #Särkynyt enkeli #Kuorotyttö #Laulu rakkaudelle #Tia-Maria #Sunnuntaisin kuolee kuninkaat #Joutsenlaulu #Oikee enkeli #Onnen hohteessa #Ohikiitävää #Kuin sävel oisi hän #Ihmisen poika #Potpuri :#Tuhat kilometriä luotasi :#Lasisilmä :#Kuuhullu :#Kiertolainen :#Satelliitit :#En rakasta sua enää :#Laulu meille kahdelle # * Vie mut minne vaan #Niin paljon me teihin luotettiin #Tie sydämeeni #Tällaisina aikoina #Särkyvää #Katujen kuningatar #Hän tanssi kanssa enkeleiden #Parrasvalot #Deadline #Yötä vastaanottamaan #Pettävällä jäällä #Loisto #Kiitos ja kunnia #Rakkaus on lumivalkoinen ;Ekstrat #Tällaisina aikoina (musiikkivideo) == Lähteet == *KIITOS JA KUNNIA LIVE – DVD Likaiset Legendat. ===Viitteet=== Luokka:Yön DVD:t Luokka:Vuoden 2012 konserttitallenteet Luokka:Konserttielokuvat
RN Folgore (1931)

RN Folgore () oli Italian kuninkaallisen laivaston Folgore-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Napolista OC Partenopeilta, missä köli laskettiin 30. tammikuuta 1930. Alus laskettiin vesille 26. huhtikuuta 1931 ja liitettiin laivastoon 1. heinäkuuta 1932.Whitley, M. J. s. 166 == Palvelus == Alus upotettiin 2. joulukuuta 1942. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Folgore-luokan hävittäjät Luokka:Italialaiset toisen maailmansodan hävittäjät
RN Lampo (1931)

RN Lampo () oli Italian kuninkaallisen laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Folgore-luokan hävittäjä. == Valmistus == Alus tilattiin Napolista OC Partenopeilta, missä köli laskettiin 30. tammikuuta 1930. Alus laskettiin vesille 26. heinäkuuta 1931 ja liitettiin laivastoon 13. elokuuta 1932.Whitley, M. J. s. 166 == Palvelus == Alus upotettiin 16. huhtikuuta 1941 sen ollessa suojaamassa Tarigon johtamaa saattuetta. Italian laivasto nosti hylyn elokuussa 1941 ja alus palautettiin korjausten jälkeen palvelukseen. Alus joutui huhtikuussa 1943 kuljettaessaan ampumatarvikkeita Tunisiaan ilmahyökkäykseen, jossa se upposi uudelleen.Page 2002 s. 91 ==Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Folgore-luokan hävittäjät Luokka:Italialaiset toisen maailmansodan hävittäjät
RN Fulmine (1931)

RN Fulmine () oli Italian kuninkaallisen laivaston Folgore-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Fiumesta Cantieri navali del Quarnarolta, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1929. Alus laskettiin vesille 2. elokuuta 1931 ja liitettiin laivastoon 14. syyskuuta 1932.Whitley, M. J. s. 166 == Palvelus == Alus upotettiin 9. marraskuuta 1941. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Folgore-luokan hävittäjät Luokka:Italialaiset toisen maailmansodan hävittäjät
RN Baleno (1931)

RN Baleno () oli Italian kuninkaallisen laivaston Folgore-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin CNQ Fiumelta, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1929. Alus laskettiin vesille 22. maaliskuuta 1931 ja liitettiin laivastoon 15. kesäkuuta 1932.Whitley, M. J. s. 166 == Palvelus == Alus upotettiin 17. huhtikuuta 1941. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Folgore-luokan hävittäjät Luokka:Italialaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Tolpuddlen marttyyrit

Tolpuddlen marttyyrit olivat kuusi brittiläistä maatyöläistä Dorsetin Tolpuddlessa, jotka vuonna 1834 muodostivat ammattiyhdistyksen Friendly Society of Agricultural Labourers paremman palkan ja parempien työolojen ajamiseksi. Heidän johtajanaan toimi George Loveless (1797–1874). Heidät tuomittiin lähtemään seitsemäksi vuodeksi rangaistussiirtolaan Australian New South Walesiin, mutta yleisön painostuksesta heidät vapautettiin 1836 yli 800 000 nimeä sisältäneen kansalaisadressin vaikutuksesta. Tolpuddlen kylässä on marttyyreista kertova museo ja siellä järjestetään aiheeseen liittyvä festivaali vuosittain heinäkuussa. Tolpuddlen marttyyreista on tullut merkittävä osa Britannian ammattiyhdistysliikkeen historiallista perinnettä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ammattiyhdistysliike Luokka:Maatalouden historia Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan historia
RN Dardo (1930)

RN Dardo () oli Italian kuninkaallisen laivaston Freccia-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 23. tammikuuta 1929. Alus laskettiin vesille 6. syyskuuta 1930 ja liitettiin laivastoon 25. tammikuuta 1932.Whitley, M. J. s. 165 == Palvelus == Saksa valtasi aluksen syyskuussa 1943 liittäen sen laivastoonsa nimellä TA31. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Freccia-luokan hävittäjät Luokka:Italialaiset toisen maailmansodan hävittäjät Luokka:Cantieri navali Odero
RN Strale (1931)

RN Strale () oli Italian kuninkaallisen laivaston Freccia-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 20. helmikuuta 1929. Alus laskettiin vesille 26. maaliskuuta 1931 ja liitettiin laivastoon 6. helmikuuta 1932.Whitley, M. J. s. 165 == Palvelus == Alus upotti 14. kesäkuuta 1940 törmäämällä Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusveneen HMS Odinin RN Balenon avustamana. Alus ajautui 21. kesäkuuta 1942 Cape Bonin lähistöllä matalikolle, jonne sen lopullisesti tuhosi HMS Turbulent torpedoimalla. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Freccia-luokan hävittäjät Luokka:Italialaiset toisen maailmansodan hävittäjät Luokka:Cantieri navali Odero
RN Freccia (1930)

RN Freccia () oli Italian kuninkaallisen laivaston Freccia-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Riva Trigososta Cantieri del Tirrenolta, missä köli laskettiin 20. helmikuuta 1929. Alus laskettiin vesille 3. elokuuta 1930 ja liitettiin laivastoon 21. lokakuuta 1931.Whitley, M. J. s. 165 == Palvelus == Alus upotettiin 8. elokuuta 1943. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Freccia-luokan hävittäjät Luokka:Italialaiset toisen maailmansodan hävittäjät Luokka:Cantiere navale di Riva Trigoso
RN Saetta (1932)

RN Saetta () oli Italian kuninkaallisen laivaston Freccia-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Riva Trigososta Cantieri del Tirrenolta, missä köli laskettiin 27. toukokuuta 1929. Alus laskettiin vesille 17. tammikuuta 1932 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 10. toukokuuta.Whitley, M. J. s. 165 == Palvelus == Alus upotettiin 3. helmikuuta 1943. ==Lähteet== * * === Viitteet === Luokka:Freccia-luokan hävittäjät Luokka:Italialaiset toisen maailmansodan hävittäjät Luokka:Cantiere navale di Riva Trigoso
Alberto Nepoti

Alberto Nepoti (25. lokakuuta 1876 Torino – 8. kesäkuuta 1937 Torino) oli italialainen elokuvanäyttelijä. Nepotin elokuvaura alkoi vuonna 1909 Film d’Arte Italiana -yhtiön näyttelijänä. Hänen läpimurtonsa tapahtui Maria Jacobinin rinnalla Savoia Filmin tuottamissa ja Nino Oxilian ohjaamissa elokuvissa Il cadavere vivente (1913) ja Il focolare domestico (1914). Kilparakastajan rooleihin erikoistuneen Nepotin suurimpia menestyksiä olivat Pina Menichellin kanssa tehdyt melodraamat Tigre reale (1916) ja La trilogia di Dorina (1917). Näyttelijän ura jatkui 1930-luvun alkuun saakka. Hän myös ohjasi muutamia elokuvia. ==Elokuvia== * Il focolare domestico, 1914 * Per amore di Jenny, 1915 * Rapsodia satanica, 1915/1917 * Tigre reale, 1916 * Momi näkee unta sodasta, 1917 * Gemma di Sant’Eremo, 1918 * Il dramma di una notte, 1918 * La moglie di Claudio, 1918 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Alberto Nepoti Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Imatralainen

Imatralainen oli Imatran seudulla vuosina 1996–2019 kahdesti viikossa ilmestynyt kaupunkilehti, jonka kustantajana ennen lakkauttamista toimi Kaakon Viestintä. Lehden lakkauttaminen oli seurausta siitä, että Keskisuomalainen- konsernin ostaessa Kaakon Viestinnän sillä oli kaksi Imatran seudulla ilmestyvää kaupunkilehteä. Toinen Kaakon Viestinnän kustantama kaupunkilehti, Uutisvuoksi jatkoi ilmestymistään entiseen tapaan. Ennen yrityskauppoja seurannutta uudelleenjärjestelyä lehteä kustansi Keskisuomalainen-konserniin kuuluva Etelä-Suomen Media. == Historia == Syksyllä 2008 Suomen Lehtiyhtymä -konserni (nykyinen Etelä-Suomen Media) osti lehden samaan aikaan Kaakkois- Suomen Sanomien (nykyinen Lappeenrannan Uutiset) kanssa ja muodosti lehdille yhteisen organisaation. Uudistuksen jälkeen lehdet olivat toistensa osapainoslehtiä, eli niiden alkupään sivut olivat vaihtuvia ja kaupunkikohtaisia, loppupään sivut yhteisiä ja maakunnallisia. Lehtien yhteenlaskettu jakelulevikki ennen Imatralaisen lakkauttamista oli keskiviikkoisin 67 500 ja viikonvaihteessa 65 500 kappaletta. Imatralaisen jakelulevikki peitti Imatran, Rautjärven sekä Ruokolahden. Lehti uudistui tammikuussa 2013 tabloidiformaattiin ja vuoden 2014 tammikuussa lehden ilmestymiskerrat kaksinkertaistuivat siten, että keskiviikon lisäksi alkoi ilmestyä myös viikonvaihdenumero. Lehden viimeisenä päätoimittajana toimi Ilkka Pohjalainen. Lehden viimeinen numero ilmestyi 18. joulukuuta 2019. Imatralainen oli Sanomalehtien liiton jäsen ja sitoutunut noudattamaan Julkisen sanan neuvoston ohjeita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Imatralainen Luokka:Suomalaiset kaupunkilehdet Luokka:Imatran kulttuuri
Himno de Riego

Himno de Riego on vuonna 1820 sävelletty Espanjan ensimmäisen ja toisen tasavallan kansallislaulu. Sen sävelsi José Melchor Gomis ja sanoitti Evaristo San Miguel. ==Sanat (espanjaksi)== Serenos y alegres, valientes y osados, Cantemos, soldados, el himno a la lid. De nuestros acentos el orbe se admire Y en nosotros mire los hijos del Cid. Soldados, la patria nos llama a la lid. Juremos por ella vencer o morir. El mundo vio nunca, más noble osadía, Ni vio nunca un día más grande el valor, Que aquel, inflamados, nos vimos del fuego, Excitar a Riego de Patria el amor. Soldados, la patria nos llama a la lid. Juremos por ella vencer o morir. La trompa guerrera sus ecos al viento, Horror al sediento, ya ruge el cañón. A Marte sañudo la audacia provoca Y el ingenio invoca de nuestra nación. Soldados, la patria nos llama a la lid. Juremos por ella vencer o morir. ===Satiirinen versio=== Laulusta on tehty myös satiirinen versio: Si los curas y frailes supieran, la paliza que les van a dar, subirían al coro cantando: "¡Libertad, libertad, libertad!" Si los Reyes de España supieran lo poco que van a durar, a la calle saldrían gritando: "¡Libertad, libertad, libertad!" La Reina vol corona? Corona li darem... que vingui a Barcelona I el coll li tallarem! Un hombre estaba cagando, y no tenía papel, pasó el Rey Alfonso XIII ¡Y se limpió el culo con él! Laulun kolmas säkeistö on katalaania. Luokka:Kansallislaulut Luokka:1820-luvun musiikkiteokset Luokka:Espanjan kansallissymbolit
Lappeenrannan Uutiset (kaupunkilehti)

Lappeenrannan Uutiset oli Lappeenrannan seudulla kerran viikossa ilmestyvä kaupunkilehti, jonka kustantajana toimi Kaakon Viestintä. Lehti oli Sanomalehtien liiton jäsen ja sitoutunut noudattamaan Julkisen sanan neuvoston ohjeita. Lehden jakelulevikki kattoi koko Lappeenrannan, Lemin ja Taipalsaaren. Luumäellä ja Savitaipaleella lehti jaetaan noutopisteisiin. Lappeenrannan Uutiset on ollut huhtikuusta 2020 lähtien ilmestymistauolla koronaviruksesta aiheutuneiden taloudellisten syiden vuoksi. Tauko jatkuu edelleen vuonna 2024. Lehden vt. päätoimittajana toimi ennen ilmestymistaukoa Ilkka Pohjalainen. Hän tuurasi päätoimittajan tehtävässä äitiyslomalle jäänyttä Tuija Horttanaista. == Historia == Lappeenrannan Uutiset alkoi ilmestyä nykyisellä nimellään tammikuussa 2009. Tätä ennen lehti tunnettiin Kaakkois-Suomen Sanomina, joka perustettiin vuonna 1994. Suomen Lehtiyhtymä -konsernin (nykyisen Etelä-Suomen Median) ostettua lehden syksyllä 2008 käynnistettiin uudistustyö, joka johti Lappeenrannan Uutisten syntymiseen. Vuoden 2020 yritysjärjestelyiden jälkeen Lappeenrannan Uutisten kustantajaksi tuli Keskisuomalainen-konsernin ostama Kaakon Viestintä. Lappeenrannan Uutisten sisarlehti oli vuoden 2019 loppuun asti Imatran seutukunnalla ilmestynyt Imatralainen. Lehdet olivat toistensa osapainoslehtiä, eli niiden alkupään sivut ovat vaihtuvia ja kaupunkikohtaisia, loppupään sivut yhteisiä ja maakunnallisia. Lappeenrannan Uutiset uudistui tammikuussa 2013 tabloidiformaattiin. Vuosina 2014–2018 lehti ilmestyi keskiviikon lisäksi myös lauantaisin, kunnes muuttui syksyllä 2018 jälleen yksipäiväiseksi. Ilmestymistiheyden harventamisen taustalla oli jakelukustannusten nousu. Jo vuosina 1885–1898 Lappeenrannassa ilmestyi Lappeenrannan Uutiset -niminen sanomalehti, mutta sillä ei ole yhteyttä nykyisen lehden kustannusliiketoimintaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lappeenrannan Uutiset Luokka:Suomalaiset kaupunkilehdet Luokka:Lappeenrannan media
Stille-kytkentä

Stille-kytkentä tai Migita-Kosugi-Stille-kytkentä on palladiumin katalysoima kytkentäreaktio, jossa aryyli- tai alkenyylitinayhdiste reagoi aromaattisen tai vinyylisen halogenidin tai triflaatin kanssa muodostaen kytkeytyneen tuotteen. Stille-kytkentä on hyvin tehokas ja usein käytetty menetelmä hiilten välisten sidosten muodostamiseen orgaanisissa synteeseissä. Reaktio on nimetty löytäjänsä John Stillen mukaan ja Stille raportoi reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1978. ==Reaktion historiaa ja mekanismi== Ensimmäiset orgaanisten tinayhdisteiden ja aromaattisten elektrofiilien väliset palladiumkompleksien katalysoimat reaktiot raportoi Colin Eaborn ryhmineen vuonna 1976. Vuonna 1977 japanilaiset Toshihiko Migita, Masanori Kosugi ja Yutaka Shimizu raportoivat aromaattisen halidin ja allyylistannaanin palladiumkatalysoidun kytkentäreaktion. Jälleen vuotta myöhemmin Stille julkaisi reaktionsa, jossa aromaattinen triflaatti reagoi aryyli- tai alkenyylistannaanin kanssa muodostaen kytkentätuotteen. Stille-kytkentä sietää hyvin erilaisia funktionaalisia ryhmiä molekyyleissä niiden reagoimatta reaktio-olosuhteissa. Elektrofiilinä käytetään tyypillisesti aromaattisia tai vinyylisiä elektrofiilejä erityisesti aryylihalideja tai -triflaatteja. Organoreagenssina on tyypillisimmin yhdiste, jossa tina on sitoutunut sp2-hybridisoituneeseen hiiliatomiin, esimerkiksi aryyli- tai allyylistannaanit, mutta myös bentsyyli- ja vinyylistannaanit voivat reagoida Stille-kytkennällä. Katalyyttinä käytetään usein tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0):a. Reaktion katalyyttisen syklin ensimmäinen vaihe on hapettava additio, jossa palladiumkatalyytti muodostaa organopalladiumkompleksin aromaattisen tai vinyylisen halogenidin tai triflaatin kanssa. Seuraavassa vaiheessa tapahtuu transmetallaatio, jossa palladium vaihtaa triflaatti- tai halogenidiryhmän stannaanin aryyli- tai alkenyyliryhmään. Tämä on reaktion mekanismin hitain vaihe eli niin kutsuttu reaktionopeutta rajoittava vaihe. Viimeisessä vaiheessa tapahtuu pelkistävä eliminaatio, jolloin kytkentätuote irtoaa palladiumista ja katalyytti regeneroituu. : Stille-kytkennöissä käytetään organotinareagensseja, joiden hyvänä puolena on niiden stabiilius ilmaa ja kosteutta vastaan. Reaktio voidaan suorittaa jopa vesiliuoksessa. Huonona puolena on kuitenkin organotinayhdisteiden myrkyllisyys ja reaktiossa sivutuotteina muodostuvien tinahalogenidijohdannaisten myrkyllisyys, minkä vuoksi reaktion käyttö suuressa mittakaavassa on suhteellisen vähäistä. Reaktiota on kuitenkin käytetty useiden rakenteeltaan monimutkaisten luonnonaineiden laboratoriomittakaavan synteeseissä hyvillä saannoilla. ==Lähteet== Luokka:Orgaaniset reaktiot
Segundo de Chomón

Segundo de Chomón (17. lokakuuta 1871 Teruel – 2. toukokuuta 1929 Pariisi) oli Ranskassa, Espanjassa ja Italiassa vaikuttanut espanjalainen elokuvantekijä. Hänet tunnetaan yhtenä animaatioelokuvan ja erikoistehosteiden käytön uranuurtajista. Chomónin elokuvaura sai alkunsa Pariisissa, jossa hän nai Georges Mélièsille ja Pathén veljeksille työskennelleen näyttelijän Julienne Mathieun. Vuonna 1901 Chomón muutti perheineen Barcelonaan, jossa hän toimi Pathén levittäjänä, kuvasi uutiselokuvia ja teki useita kokeellisia näytelmäelokuvia. Vuonna 1905 Chomón palasi Pariisiin, jossa hän teki Pathélle joukon aikansa parhaita trikkielokuvia kuten Le Roi des dollars (1905), Les Cent Trucs (1906), Les Fleurs animées (1906) ja Kiriki, acrobates japonais (1907). Myöhemmin hän ohjasi myös esine-, nukke- ja piirrosanimaatioita kuten La Légende du fantôme (1908), Hôtel électrique (1908), Voyage à la planète Jupiter (1909), Le Voleur invisible (1909), Le Théâtre électrique de Bob (1909) ja Une Excursion incohérente (1910). Vuonna 1910 Chomón palasi Barcelonaan, jossa hän perusti oman tuotantoyhtiön. Vuosina 1911–1912 hän työskenteli Ibérico-yhtiölle ja patentoi cinemacoloris-nimellä tunnetun elokuvien väritysjärjestelmän. Vuonna 1912 Chomón siirtyi Torinoon Itala Filmille, jossa hän toimi elokuvaajana ja erikoistehostemiehenä. Hän työskenteli muun muassa Giovanni Pastronen Cabiriassa (1914) ja laati nukkeanimaatioita elokuvaan Momi näkee unta sodasta (La guerra e il sogno di Momi, 1916). Chomónin viimeisiä elokuvia oli Abel Gancen ohjaama Napoléon (1927). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Segundo de Chomón Luokka:Elokuvaajat Luokka:Erikoistehosteiden suunnittelijat Luokka:Espanjalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Sony Xperia SP

Sony Xperia SP (koodinimeltään "HuaShan") on Sony Mobile Communicationsin keskihintainen älypuhelin. Se julkaistiin 18. maaliskuuta 2013. Laitteessa on 1,7GHz prosessori, 1 gigatavu RAM-muistia, 8 megapixelin kamera Exmor RS -kennolla ja 4,6 tuuman näyttö HD-tarkkuudella. ==Muotoilu== Xperia SP:ssä on alumiinikehys ja irroitettava takakansi. Laitteen alareunassa on läpinäkyvä osa, joka toimii antennina. Alareunasta löytyy myös kolme LED-valoa, jotka toimivat ilmoitusvaloina ja vilkkuvat musiikin rytmissä. ==Järjestelmäpäivitykset== 16\. tammikuuta 2014 Sony ilmoitti Twitterissä, että Android 4.3-päivitys saapuu Xperia SP:lle tammikuun loppupuolella tai helmikuun alussa. Australiasta alkaen päivitystä alettiin jaella 11. helmikuuta. Myöhemmin Sony ilmoitti, että laitteelle ei enää tule Android- päivityksiä. ==Lähteet== Luokka:Android-pohjaiset laitteet Luokka:Älypuhelimet SP Luokka:Vuoden 2013 matkapuhelimet
Cantieri navali Odero

Cantieri navali Odero oli italialainen telakka, joka oli toiminnassa vuosina 1846 – 1949\. == Historia == Westermanin veljekset perustivat yrityksen vuonna 1846 Genovan Sestri Ponenteen. Vuonna 1872 Nicolò Odero valtasi yrityksen. Muggianossa toiminut Ansaldon San Giorgion telakka sekä aseita valmistanut Vickers-Terni sulautettiin yritykseen, josta muodostui Attilio Oderon hallinnoima Odero-Terni. Yritys sulautui kaksi vuotta myöhemmin Livornossa sijainneeseen Cantiere navale fratelli Orlandoon. Näin muodostunut yritys nimettiin Società per la Costruzione di Navi, Macchine et Artiglierie Odero- Terni-Orlando (OTO), josta myöhemmin muodostui edelleen OTO Melara. Telakka suljettiin vuonna 1949. *
Cantiere navale di Riva Trigoso

Cantiere navale di Riva Trigoso oli italialainen telakka, jonka Erasmo Piaggio perusti 1. elokuuta 1897 Riva Trigosoon nimellä Società Esercizio Bacini. Yhtiö valmisti pääasiassa kauppamerenkulkuun soveltuvia aluksia. Vuonna 1925 Piaggion perilliset päättivät lopettaa kuivatelakan ja yhtiön nimi vaihtui Cantieri del Tirrenoksi. Yhtiö aloitti sotalaivojen valmistuksen ja telakka vaurioitui pahoin toisen maailmansodan aikana. Telakka liitettiin 1973 Italcantieriin ja edelleen 1984 Fincantieriin. *
IndustriALL Global Union

IndustriALL Global Union on vuonna 2012 Kööpenhaminassa perustettu teollisuustyöntekijöiden maailmanlaajuinen ammattiliittojen kattojärjestö, joka edustaa yli 50 miljoonaa teollisuustyöläistä 140 eri maassa. Se syntyi International Metalworkers' Federation (IMF), International Federation of Chemical, Energy, Mine and General Workers' Unions (ICEM) ja International Textile, Garment and Leather Workers' Federation (ITGLWF) -liittojen yhdistäessä toimintansa. Suomalaisista ammattiliitoista IndustriALL Global Unionin jäsenenä on Metallityöväen Liitto. Järjestön päämaja on Sveitsin Carougessa, Geneven eteläpuolella. Järjestön pääsihteerinä toimii suomalainen Jyrki Raina. == Lähteet == *IndustriALL Global Unionin kotisivut ===Viitteet=== Luokka:Ammattiliittojen kansainväliset järjestöt Luokka:Carouge
Shanghai Tower

Shanghai Tower () on Shanghaissa Kiinassa sijaitseva pilvenpiirtäjä, joka on Kiinan korkein ja maailman kolmanneksi korkein rakennus. Rakennus on 632 metriä korkea, ja siinä on 128 kerrosta. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 2009, ja torni valmistui vuoden 2015 lopulla. Shanghai Towerissa oli sen avaamisen aikoihin maailman nopein hissi, korkein rakennuksessa oleva hissi ja nopein kaksikerroksinen hissi. Nopeimman hissin nopeus on 20,5 metriä sekunnissa. Yhteensä rakennuksessa on 114 hissiä. Lisäksi siinä oli avauduttuaan maailman korkeimmalla sijaitseva hotelli ja maailman korkein näköalatasanne. Lisäksi rakennusta on väitetty maailman vihreimmäksi pilvenpiirtäjäksi, ja se on saanut energiaystävällisyydestään platinatason LEED-sertifikaatin. Rakennuksen lattiapinta-ala on 420 000 neliömetriä, ja sen 118. ja 119. kerroksissa on näköalatasaneet. Rakennuksessa on myös muun muassa toimistotiloja ja hotelleja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Shanghain pilvenpiirtäjät
Csárdás (Monti)

"Csárdás" on Vittorio Montin kappale alun perin viululle ja pianolle, vuodelta 1904. Muillekin kokoonpanoille on tehty sovituksia. Se on säveltäjän kuuluisin teos. Tempon ja energisyyden vaihtelut ovat teoksen aikana suuria. Teos perustuu unkarilaiseen csárdás-musiikkityyliin. == Aiheesta muualla == * Nuotteja IMSLP-projektissa Luokka:Taidemusiikin teokset Luokka:1900-vuosikymmenen musiikkiteokset
Jihaengin asema

Jihaengin asema (, hanja 紙杏驛, ) on metroasema Dongducheonissa, Etelä-Koreassa. Aseman avattiin 30. tammikuuta 2005 ja sen kautta alkoi kulkea Gyeongwon- linja. Soulin metron linja 1 aloitti 15. joulukuuta 2006. ==Laiturit== * Laiturilta 1: Ganeung / Soulin asema / Incheon * Laiturilta 2: Ganeung / Soulin asema / Incheon * Laiturilta 3: Soyosan / Dongducheon * Laiturilta 4: Soyosan / Dongducheon ==Uloskäynnit== * Uloskäynti 1: Idan-ala-aste, Dongducheonin koulutuksen virasto, Dongducheonin paloasema * Uloskäynti 2: Jihaengin postitoimisto, Saengyeonin yläaste * Uloskäynti 3: Dongducheonin väestörekisterikeskus, Dongducheonin vieraiden kielten lukio * Uloskäynti 4: Jihaengin ala-aste, Korean sähkövoimayhtiö, Dongducheon Jungangin lukio, Jungangin yläaste ==Valokuvia== Jihaeng Station Platforms.JPG|Asemalaiturit Jihaeng Station Entrance.JPG|Aseman sisäänkäynti Jihaeng Station Shop.JPG|Aseman kauppa Jihaeng Station - Looking North.JPG|Näkymä asemalta pohjoiseen ==Aiheesta muualla== Edeltävä asema: Dongducheonjungang Soyosaniin päin Linja 1 Seuraava asema: Deokjeong Incheoniin päin Luokka:Soulin metroasemat
Turo Kautonen

Turo Tapani Kautonen (s. 28. joulukuuta 1969 Lahti) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Kautonen on Lahden Reippaan kasvatti. Hän teki Reippaassa ensiesiintymisensä pääsarjatasolla SM-sarjan kaudella 1987 ja pelasi yhdeksässä ottelussa. Seuraavat kolme kautta jäivät väliin keväällä 1988 tapahtuneen loukkaantumisen vuoksi. Vuonna 1991 hän teki läpimurtonsa joukkueen avauskokoonpanoon, pelaten 30 ottelussa Reippaan pudotessa pääsarjatasolta ennätyksellisen pienellä pistemäärällä. Yhdeksän kauden aikana Kautonen esiintyi Reippaan riveissä 109 sarjaottelussa kolmella korkeimmalla sarjatasolla ja onnistui kolmesti maalinteossa. Kaudeksi 1996 Kautonen siirtyi Reippaan paikalliskilpailija FC Kuusysiin. Yhden Ykkösessä pelatun vuoden jälkeen Reippaan ja Kuusysin edustusjoukkueet yhdistyivät FC Lahdeksi ja Kautonen edusti uutta seuraa sen kahdella ensimmäisellä kaudella, joista jälkimmäisellä hän oli mukana saavuttamassa nousua Veikkausliigaan. Kautonen ei kuitenkaan jatkanut FC Lahdessa pääsarjatasolla, vaan siirtyi Ykkösessä pelanneeseen FC Mikkeliin. Hän lopetti uransa yhden Mikkelissä pelatun vuoden jälkeen kauden 1999 päätteeksi. Pääsarjatasolla Kautonen pelasi kolme kautta ja esiintyi yhteensä 47 ottelussa, tehden yhden maalin. Kautonen edusti alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta viidesti 1991. Alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa hän esiintyi neljä kertaa 1987. Kautosen isä Timo ja nuorempi veli Tommi olivat maajoukkuetason jalkapalloilijoita. Myös hänen setänsä Mikko ja Olli pelasivat jalkapalloa pääsarjatasolla. ==Lähteet== * Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tails’ Skypatrol

Tails' Skypatrol on Segan julkaisema tasohyppely, joka julkaistiin vuonna Sega Game Gearille. Peli kuuluu Sonic the Hedgehog -pelisarjaan ja on Tails-hahmon ensimmäinen soolopeli. == Aiheesta muualla == * * Sega Retro -sivustolla Luokka:Sonic the Hedgehog -pelit Luokka:Sega Game Gear -pelit Luokka:Vuoden 1995 videopelit
Tails Adventure

Tails Adventure on Segan julkaisema tasohyppely, joka julkaistiin vuonna Sega Game Gearille. Peli kuuluu Sonic the Hedgehog - pelisarjaan ja on Tails-hahmon toinen soolopeli. == Aiheesta muualla == * Luokka:Sonic the Hedgehog -pelit Luokka:Sega Game Gear -pelit Luokka:Vuoden 1995 videopelit
Roman Vlasov

Roman Andrejevitš Vlasov (, s. 6. lokakuuta 1990 Novosibirsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän on olympiavoittaja sekä maailman- ja euroopanmestari. Vlasov voitti olympiakultaa 74 kg:n painoluokassa Lontoossa 2012 kukistettuaan loppuottelussa armenialaisen Arsen Julfalakyanin ja Rio de Janeirossa 2016, jossa voitti finaalissa Tanskan Mark Madsenin. Hän voitti maailmanmestaruuden 74-kiloisissa Istanbulissa 2011, 75 kg:n sarjassa Las Vegasissa 2015 ja 77-kiloisissa Oslossa 2021. Hän sai MM-hopeaa 74-kiloisissa Budapestissa 2013. Euroopan- mestaruuden hän voitti samassa painoluokassa Belgradissa 2012 ja Tbilisissä 2013 sekä sai EM-pronssia Dortmundssa 2011. Hän voitti 77-kiloisten Euroopan- mestaruuden Kaspijskissa 2018 ja Bukarestissa 2019. Vlasov voitti kadettien Euroopan-mestaruuden 46 kg:n painoluokassa 2006 ja 54-kiloisissa 2007. Hän voitti kultaa 74 kg:n sarjassa Kazanin univerdiadeissa 2013. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venäläiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fokker T.V

Fokker T.V (myös Fokker T.5) on Fokkerin valmistama kaksimoottorinen keskiraskas pommituskone, joka esiteltiin vuonna 1938 ja lentänyt edellisen vuoden lopulla ensilentonsa. Sitä valmistettiin vain 16 kappaletta, vaikka lentokonetta voitiin pitää vuonna 1939 varsin modernina. Fokker T.V:n ainut käyttäjä oli Alankomaiden ilmavoimat. Saksan hyökätessä Alankomaihin toukokuussa 1940 oli palveluskelpoisina ainoastaan yhdeksän konetta.Humble, R., 1976: s. 10 Koneessa oli viiden hengen miehistö. Moottorit olivat 925 hevosvoiman (690 kW) Bristol Pegasus -tähtimoottorit. Aseistukseen kuului 1 000 kg pommeja ja viisi 7,9 mm FN -konekivääriä sekä keula-ampumon kuvussa 20 mm tykki. Kantama oli 1 550 kilometriä. Suurin lakikorkeus oli 8 550 metriä. Matkanopeus oli 335 km/h ja huippunopeus 417 km/h - joka oli itse asiassa aivan sama, kuin Fokker D.XXI:lla.http://www.airwar.ru/enc/bww2/fokt5.html Viitattu 9.6.2015. ==Lähteet== * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *http://www.waroverholland.nl/index.php?page=fokker-t-v-bomber-t-5 *http://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.asp?aircraft_id=933 *http://forum.warthunder.com/index.php?/topic/229010-data-sheet-fokker-tv/ *http://pverp.home.xs4all.nl/info/fokker_t-5.html *http://www.nfla.nl/F850.html *https://www.tracesofwar.nl/articles/60/Fokker- TV-T-5.htm *http://www.sas1946.com/main/index.php?topic=24689.0 *http://www.wardrawings.be/WW2/Files/2-Airplanes/Allies/5-Others/02-Netherlands/Fokker-T.V/Fokker-T.V.htm *http://www.the- blueprints.com/blueprints/ww2planes/ww2-german/64002/view/fokker_t_v/ *http://www.axlsairplanes.com/wwii_allies/fokker_t.v/412 T.05 Luokka:Alankomaalaiset pommikoneet Luokka:1930-luvun pommikoneet
Alan Anatoljevitš Hugajev

Alan Anatoljevitš Hugajev (, s. 27. huhtikuuta 1989 Vladikavkaz) on venäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän on olympiavoittaja sarjassa 84 kg. Hugajev voitti olympiakultaa 84 kg:n painoluokassa Lontoossa 2012 kukistettuaan loppuottelussa egyptiläisen Karam Gaberin. Hän sai samassa sarjassa EM-hopeaa Dortmundssa 2011 ja sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi Istanbulissa 2011. Hugajev voitti junioreiden Euroopan-mestaruuden 84 kg:n sarjassa 2007 ja sai samassa painoluokassa junioreiden MM-hopeaa 2009. Hän voitti kultaa 84 kg:n sarjassa Kazanin univerdiadeissa 2013. == Lähteet == Luokka:Venäläiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kolme veljee

Kolme veljee on Topi Sahan toinen sooloalbumi. Levyn kappaleista suurin osa on Topi Sahan tekemiä. Lisäksi levy sisältää suomalaisen kansansävelmän Velisurmaajan, joka perustuu Kantelettaren samannimiseen runoon, ja Kuru- nimisen arkkiveisun, johon Topi on tehnyt sävellyksen. == Singlet == Albumilta on julkaistu kaksi singleä: Se joka karkuun pääs, josta on julkaistu myös musiikkivideo ja Pappi, lukkari, talonpoika ja kuppari, jonka Topi esitti vuoden 2012 Syksyn sävel-kilpailussa. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Soundi: TOPI SAHA: Kolme veljee Viitattu 1.12.2022. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset popalbumit Luokka:Suomalaiset folkalbumit Luokka:Vuoden 2013 albumit
Lapiosammalet

Lapiosammalet eli savikkolapiosammalet (Tortula) on toukosammalten heimoon kuuluva lehtisammalsuku. Suvun jäsenet tunnistetaan leveistä, usein soikeista lehdistään. Savikkolapiosammalten ja lähisukujen luokittelu on muuttunut 2000-luvulla. Savikkolapiosammalia on eri kokoisia. Ne muodostavat tyypillisesti kellanvihreitä tupsuja, jotka kasvavat muureilla tai kallioilla, harvemmin puunrungoilla. == Sukuun kuuluvia lajeja == * Alppilapiosammal (Tortula systylia) * Etelänlapiosammal (Tortula subulata) * Kalkkilapiosammal (Tortula mucronifolia) * Muurilapiosammal (Tortula muralis) * Nuokkulapiosammal (Tortula cernua) * Peltolapiosammal (Tortula caucasica, aiemmin T. modica) * Savikkolapiosammal (Tortula truncata) * Silmulapiosammal (Tortula acaulon) (aiemmin suippusilmusammal Phascum cuspidatum) * Tunturilapiosammal (Tortula hoppeana, aiemmin T. eucalyptrata) * Umpisammal (Tortula protobryoides) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Lapiosammalet – Tortula Luokka:Toukosammalet (heimo)
Henry Maine

Henry James Sumner Maine (15. elokuuta 1822 – 3. helmikuuta 1888) oli brittiläinen juristi, joka tunnetaan vertailevan oikeustieteen uranuurtajana. Vuonna 1861 julkaistussa teoksessaan Ancient Law Maine selvitti ja vertaili Rooman ja Intian sekä Itä- ja Länsi-Euroopan oikeusjärjestelmien kehitystä. Maine opiskeli Cambridgen yliopistossa ja toimi siellä sitten yksityisoikeuden professorina 1847–1854. Sen jälkeen hän opetti lontoolaisessa Inns of Court -lakioppilaitoksessa vuoteen 1862 asti, kunnes sai tehtävän Intian Kalkutasta siirtomaahallinnon oikeustieteellisenä asiantuntijana. Palattuaan Intiasta 1869 hänet nimitettiin Oxfordin yliopiston professoriksi ja sitten Cambridgen Trinity Hallin rehtoriksi ja kansainvälisen oikeuden professoriksi. ==Teoksia== *Ancient Law (1861) *Village Communities (1871) *Lectures on Modern Theories of Succession to Property After Death (1871) *Early History of Institutions (1875) *Early Law and Custom (1883) *International Law (1888). ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset rehtorit Luokka:Brittiläiset juristit Luokka:Brittiläiset professorit Luokka:Cambridgen yliopiston professorit Luokka:Oxfordin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1822 syntyneet Luokka:Vuonna 1888 kuolleet
Turbine-luokka

Turbine-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kahdeksan 1925-1928 valmistetun hävittäjän muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa. == Alukset == Turbine-luokan hävittäjätWhitley, M. J. s. 161 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo Aquilone Cantieri navali Odero, Sestri Ponente 18. toukokuuta 1925 3. elokuuta 1927 3. joulukuuta 1927 uponnut osuttuaan miinaan 17. syyskuuta 1940 Borea Ansaldo, Genova 29. huhtikuuta 1925 28. tammikuuta 1927 14. marraskuuta 1927 upotettu 17. syyskuuta 1940 Espero Ansaldo 29. huhtikuuta 1925 31. elokuuta 1927 30. huhtikuuta 1928 upotettu 28. kesäkuuta 1940 Euro Cantieri del Tirreno, Riva Trigoso 24. tammikuuta 1925 7. heinäkuuta 1927 22. joulukuuta 1927 upotettu 1. lokakuuta 1943 Nembo Cantieri del Tirreno 21. tammikuuta 1925 27. tammikuuta 1927 14. lokakuuta 1927 upotettu 20. heinäkuuta 1940 Ostro Ansaldo 29. huhtikuuta 1925 2. tammikuuta 1928 9. kesäkuuta 1928 upotettu 20. heinäkuuta 1940 Turbine Odero 24. maaliskuuta 1925 21. huhtikuuta 1927 27. elokuuta 1927 liitetty syyskuussa 1943 Saksan laivastoon nimellä TA41 Zeffiro Ansaldo 29. huhtikuuta 1925 27. toukokuuta 1927 15. toukokuuta 1928 upotettu 5. heinäkuuta 1940 == Lähteet == * * === Viitteet === *
Lepidonotothen larseni

Lepidonotothen larseni on jääahveniin kuuluva kylmien subantarktisten vesien kalalaji. Se kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Se syö krillejä, katkoja ja massiäyriäisiä. == Lähteet == Luokka:Jääkalamaiset
Pekanpään seisake

Pekanpään laiturivaihde oli rautatieliikennepaikka rataosalla Tornio-Kolari liki Poikkilahden kyläaluetta Ylitorniolla. Laiturirakennus valmistui muiden Ylitornion liikennepaikkojen tapaan vuonna 1926. Pekanpäässä oli myös oma vesitorni. Miehitys liikennepaikalla poistettiin lähes yhtäaikaa Martimon liikennepaikan kanssa 1953. Liikennepaikka lakkautettiin henkilöliikenteen (1967) ja tavaraliikenteen (1968) loppuessa. Rakennukset ja sivuraiteet on purettu. == Lähteet == * Radan varrella - Suomen rautatieliikennepaikat, Iltanen Jussi, s. 241, kolmas painos, Karttakeskus 2011 Luokka:Ylitornion liikenne Luokka:Lapin lakkautetut rautatieliikennepaikat
Kainuunkylän rautatieasema

Kainuunkylän rautatieasema oli rautatieliikennepaikka rataosalla Tornio-Kolari samannimisellä kyläalueella Ylitorniolla. Laiturirakennus valmistui vuonna 1926, mutta on nykyisin jo purettu kuten liikennepaikan sivuraiteet. Miehitys asemalla loppui 1954 ja liikennepaikka lakkautettiin tavara- ja henkilöliikenteen loputtua 1968. Myöhemmin Kainuunkylän asemalla toimi vaihteeton radioloppuopastinpaikka, mutta ei varsinaisena liikennepaikkana. == Lähteet == * Radan varrella - Suomen rautatieliikennepaikat, Iltanen Jussi, s. 241, kolmas painos, Karttakeskus 2011 Luokka:Ylitornion liikenne Luokka:Lapin lakkautetut rautatieliikennepaikat
Lepidonotothen nudifrons

Lepidonotothen nudifrons on jääahveniin kuuluva kylmien vesien kalalaji. Se jää vähän alle 20 cm:n pituiseksi. Sen vartalon pohjaväri on kellanpunainen, vatsapuoli valkea ja kyljissä epäsäännöllisiä mustia läikkiä. == Lähteet == Luokka:Jääkalamaiset