Omandongo

Omandongo on asuttu paikka Onayenan vaalipiirissä Oshikoton alueella Pohjois- Namibiassa alueella, jota aiemmin kutsuttiin Ambomaaksi. Suomen Lähetysseuran lähetystyö alkoi vuonna 1870 Omandongolla, jossa tuolloin sijaitsi Ondongan kuninkaan Shikongo Kalulun hovi. Paikka oli suomalaisten ensimmäinen lähetysasema koko maailmassa, ja se toimi lähetysasemana vuosien 1870–1888 välisen ajan.Peltola 1958, s. 91. ==Omandongon historia== Suomen Lähetysseuran ensimmäiset lähetyssaarnaajat saapuivat Omandongolle Hereromaan Otjimbingwesta Omarurun kautta 9. heinäkuuta 1870. Omandongo kuului tuolloin Ondongan kuninkaan Shikongon valtakuntaan. Omandongolla oli lähetyssaarnaajien saapuessa yksi talo, jonka oli rakentanut kauppias Anderssonin apulainen Frederick Green, ja Andersson oli lahjoittanut sen Reinin Lähetysseuran lähetyssaarnaaja Carl Hugo Hahnille ja tämä edelleen suomalaisille. Omandongolle saapuneet suomalaiset olivat:Peltola 1958, s. 33, 38–41, 259–260. Nimi Ammatti 1. työkausia 2\. työkausi 3. työkausi Botolf Bernhard Björklund lähetyssaarnaaja 1870–1882 Karl Emanuel Jurvelin lähetyssaarnaaja 1870–1873 Pietari Kurvinen lähetyssaarnaaja 1870–1874 Alexander Malmström lähetyssaarnaaja 1870–1873 Martti Rautanen lähetyssaarnaaja 1870–1891 1892–1903 1904–1926 (†) Karl Leonhard Tolonen lähetyssaarnaaja 1870–1876 Karl August Weikkolin lähetyssaarnaaja 1870–1878 1880–1887 1890–1891 (†) Juho Heinonen käsityöläisveli 1870–1878 Antti Piirainen käsityöläisveli 1870–1874 b Alaviitteet: a Huom: Virallisissa historiateoksissa näiden lähetyssaarnaajien ensimmäinen työkausi on merkitty alkaneeksi 1868, sillä he saapuivat 30. joulukuuta tuona vuonna Kapkaupunkiin ja samana päivänä edelleen junalla Stellenboschiin.Peltola 1958, s. 33. b Piirainen toimi 1874–1910 SLS:n edustajana Hereromaalla Omarurussa.Peltola 1958, s. 66. Omandongon lähetysasema jouduttiin hylkäämään syys–lokakuun vaihteessa 1888 itäisen Ondongan perintöruhtinas Nehalen omavaltaisen käytöksen vuoksi. Tämän miehet murhasivat erään William Jordan -nimisen eteläafrikkalaisen kauppiaan miltei lähetysaseman pihapiirissä. Nehalen miehet yrittivät myös “ostaa” suomalaisilta ilman korvausta härkävaunun, ja suomalaiset pakenivat Olukondaan läntisen Ondongan kuninkaan Kambonden suojiin. Viimeinen suuri suomalaisten järjestämä tapahtuma Omandongolla oli huhtikuun alussa 1888 pidetty “yleinen seurakuntakokous”, johon osallistui 200 ambolaista, joista tosin suurin osa oli pakanoita. Tässä kokouksessa ilmeisesti käsiteltiin “törkeitä syntejä, joissa yksityinen neuvominen ei auttanut”, mutta esillä oli myös muita kysymyksiä.Peltola 1958, s. 117. Ondongassa Lähetysseuran työ laajeni pian myös uusille lähetysasemille, joita olivat Olukonda (1871–), Oniipa (1872–1876, 1888–), Ondjumba (1872–1876) ja Omulonga (1874–1888).Peltola 1958, s. 46, 56–57, 62–63, 65, 90–91, 131. Peltola, Matti & Saarilahti, Toivo & Savolainen, Paavo 1959, s. 36–37. Myöhemmin perustettiin myös Ondangwan lähetysasema (1890–1913, vuodesta 1915 alkaen hallituksen asemana) ja Ontananga (1900–), Onayena (1902–1906, 1907–), Oshigambo (1908–) ja Onandjokwe (1910–).Peltola 1958, s. 92–93, 104, 131, 140, 182–184. Pisimpään suomalaiset ovat toimineet Oniipassa, Onandjokwella ja Oshigambossa. (Lähetysasemien tyhjenemisen vuodet ovat viitteellisiä tai niitä ei anneta tässä lainkaan, johtuen siitä, että historiateoksissa tätä asiaa ei esitetä systemaattisesti.) ==Ambomaan lähetystyön juhlavuosia== ===30-vuotisjuhla=== Lähetystyön 30-vuotisjuhlaa vietettiin Omandongon tyhjennyttyä suomalaisista Olukondassa 9. heinäkuuta 1900. Paikalla oli myös ensimmäiselle lähetysjohtajan tarkastusmatkalle saapunut lähetysjohtaja Jooseppi Mustakallio. Kokouspaikka oli ulkosalla, minne kerääntyi 600 henkeä. ===100-vuotisjuhla=== Ambomaan lähetystyön 100-vuotisjuhlaa vietettiin 1970 ensimmäisellä lähetysasemalla Omandongolla. Paikalle oli pystytetty suuri risti, ja ensimmäisenä ohjelmanumerona oli kuvaelma, jossa esitettiin ensimmäisten lähetyssaarnaajien saapuminen paikalle härkävankkureilla. Tuolloiset suomalaiset miespuoliset lähetystyöntekijät hellekypärissään esittivät sata vuotta aiemmin saapuneita lähetyssaarnaajia, ja Engelan seurakuntaopiston oppilaat taas esittivät paikallisia ambolaisia. Juhlilla arvioitiin olleen ainakin 5500 osallistujaa, sillä näin moni osti tarkoitusta varten valmistetun juhlamerkin. Ilman juhlamerkkejäkin oli moni ihminen, arvioiden mukaan 1000 tai jopa 2000:kin henkeä. Juhlajumalanpalveluksen liturgeina toimivat Mikko Ihamäki ja piispa Leonard Auala, ja saarnan piti Kleopas Dumeni. Itse juhlamenoista vastasi pastori Matias Ngipandula. Juhlilla pidettiin 28 puhetta, joista 15 tulkittiin toiselle kielelle. Seitsemän kuoroa esiintyi, ja nämä lauloivat yhteensä 18 laulua. Myös Reinin lähetyksen nuorten torvisoittokunta esiintyi. Näytelmiä esitettiin yhteensä viisi. Juhlat olivat myös ekumeeniset, sillä edustettuina olivat eri rotujen lisäksi eri kirkot, luterilaiset, myös eri kirkkoon kuuluneen luterilaiset hererot, sekä reformoidut, anglikaanit ja roomalaiskatoliset. Valtiovaltaa edusti pääkomissaari J. M. de Wet, joka korosti sitä, että ambolaisten, buurien ja suomalaisten tuli yhdessä tehdä työtä ambokansan parhaaksi. Juhlat sujuivat rauhallisesti, ja suurimmaksi ongelmaksi jäivätkin pari skorpioninpistoa. Juhlapaikalla ollut suurikokoinen puinen risti on sittemmin poltettu. Kyseessä oli ilkivalta. ==Omandongolle haudattuja suomalaisia== *Henrik Rautanen (1874–1880)Peltola 1958, s. 69. *Liisa Greta Roiha o.s. Bexar (11. joulukuuta 1850 Teerijärvi – 5. huhtikuuta 1886) ==Lähteet== * *Peltola, Matti & Saarilahti, Toivo & Savolainen, Paavo (1959): Mestarin käskystä. Suomalaisen pakanalähetystyön historiaa. Helsinki: Agricola-seura. ===Viitteet=== Luokka:Namibian maantiede Luokka:Suomen Lähetysseuran lähetysasemat Ondongassa