EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Oneus

Oneus () on eteläkorealainen kuusijäseninen yhtye, jonka levy-yhtiönä toimii RBW. Yhtyeeseen kuuluvat jäsenet Ravn, Seoho, Leedo, Keonhee, Hwanwoong ja Xion. Oneus debytoi Light Us EP:llä tammikuussa 2019. == Jäsenet == Yhtyeen jäsenet: * Ravn (레이븐) * Seoho (서호) * Leedo (이도) * Keonhee (건희) * Hwanwoong (환웅) * Xion (시온) == Diskografia == === Studioalbumit === * Devil (2021) === EP:t === * Light Us (2019) * Raise Us (2019) * Fly with Us (2019) * Lived (2020) * Binary Code (2021) * Blood Moon (2021) === Singlealbumit === * In Its Time (2020) === Singlet === * ”Valkyrie” * ”Twilight” * ”Lit” * ”A Song Written Easily” * ”To Be Or Not To Be” * ”Bbusyeo” * ”No Diggity” * ”Black Mirror” * ”Shut Up 받고 Crazy Hot!” * ”Life is Beautiful” * ”Luna” == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Eteläkorealaiset poikabändit
Olha Kobyljanska

Olha Julianivna Kobyljanska (; 27\. joulukuuta 1863 Gura Humorului, Bukovina, Itävallan keisarikunta – 21. maaliskuuta 1942 Tšernivtsi, Romanian kuningaskunta) oli ensimmäisiä modernistisia ukrainalaisia kirjailijoita. Kobyljanska kirjoitti vuonna 1880 saksaksi ensimmäiset kertomuksensa. Hän asui vuodesta 1891 Tšernivtsissä. Tutustuminen muihin ukrainalaisiin kirjailijoihin muutti hänen näkemyksiään kulttuurista ja politiikasta, ja hän osallistui Ukrainan naisliikkeen toimintaan Bukovinassa ja alkoi kirjoittaa ukrainaksi. Monien teosten päähenkilö on emansipoitunut sivistynyt nainen, joka elää ahdasmielisessä maaseutuympäristössä. Niissä on omaelämäkerrallisia aineksia ja vaikutteita George Sandilta ja Friedrich Nietzscheltä. Hän on laadultaan uusromanttinen symbolisti ja kuvaa tunnetuimmissa romaaneissaan Zemlja (1902, ”Maa” ja V nedilju rano zillja kopala (1909, ”Hän keräsi yrttejä sunnuntaiaamuna”) hyvän ja pahan välistä taistelua ja luonnon salaperäisiä voimia, predestinaatiota, magiaa ja irrationaalisuutta. Jälkimmäinen teos kertoo 1600-luvulla eläneestä ukrainalaisesta laulajasta ja lauluntekijästä Marusja Tšuraista. Tšernivtsiin perustettiin 1944 hänen muistokseen museo. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Amiibo

Amiibo on Nintendon tuotesarja figuriineille ja keräilykorteille. Esineissä on mukana NFC-kommunikaatio, jolla niissä olevan tiedon voi lukea niitä tukevaan peliin.https://www.nintendo.com/amiibo/https://www.nintendo.fi/amiibo Amiiboja voi käyttää Nintendo 3DS, Nintendo Switch ja Wii U konsoleilla niitä tukevien pelien kanssa. Figuriineissa on mukana tekniikkaa, jonka avulla konsoli tunnistaa figuriinin. Toiminnot riippuvat pelistä ja eräissä tapauksissa Amiiboihin voidaan tallentaa pelaajan omia tietoja, jonka voi kuljettaa mukana toiseen konsoliin. Useimmat Amiibot ovat vain luettavia, jolloin ne kertovat konsolille mitä ne ovat, mutta niihin ei tule muutoksia. Marraskuuhun 2018 mennessä Amiibo-hahmojen kokoelma on myynyt noin 50 miljoonaa kappaletta. == Lähteet == Luokka:Nintendo Luokka:Keräily
Towards the Light

Towards the Light on Crimson Sunin debyyttialbumi, joka julkaistiin 3. elokuuta 2015. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Imperiumi: 10-/10Levyarvostelu: Crimson Sun - Towards the Light Viitattu 4.4.2022. * Kaaoszine: 9/10Crimson Sun - Towards the Light Viitattu 4.4.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2015 esikoisalbumit
Fates (Crimson Sunin albumi)

Fates on Crimson Sunin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 24. tammikuuta 2020. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Sini Seppälä – laulu * Joni Junnila – kitara * Jukka Jauhiainen – basso * Miikka Hujanen – koskettimet * Antti Rantavuo – rummut == Arvostelut == * Imperiumi: 9+/10Levyarvostelu: Crimson Sun - Fates Viitattu 4.4.2022. * Kaaoszine: 7/10Crimson Sunin ”Fates” pursuaa melodioita ja on kaunista kuunneltavaa Viitattu 4.4.2022. * Metalliluola: 8+/10Crimson Sun – Fates (2020) Viitattu 24.6.2022. * Soundi: Levyarvio: Pätevämpänä takaisin melohevikarsinaan – Crimson Sunin kakkonen on musiikillisesti pelkkää priimaa Viitattu 4.4.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2020 albumit Luokka:Suomalaiset metallialbumit
Aku Jaakkola

Aku Jaakkola on Bio Rex Cinemas Oy:n toimitusjohtaja ja purjelentäjä. Jaakkola toimii Suomen elokuvateatteriliitto - SEOL ry:n hallituksen puheenjohtajana sekä elokuva-alan yhdistysten keskusjärjestön Suomen Filmikamarin hallituksen varapuheenjohtajana. Kilpapurjelentäjänä Jaakkolan on voittanut kaksi kertaa Suomen mestaruuden ja ollut kolme kertaa toisena. Hän on edustanut Suomea viisi kertaa MM-kilpailuissa ja on ainoana suomalaisena lentänyt MM-kisoissa neljänä peräkkäisenä vuotena (2009-2012). Jaakkola on Räyskälän lentokenttää ja leirikeskusta ylläpitävän Räyskälä-säätiön hallintoneuvoston puheenjohtaja. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elokuva-alan henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset purjelentäjät
Darnytsjan metroasema

Darnytsja () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 5. marraskuuta 1965. == Galleria == Kuva:Darnytsia Metro Station Kiev 2012 07.jpg Kuva:М.Дарница - panoramio.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kiovan metro
Studio Live

__NOTOC__ Studio Live on Vesa Aaltonen Prog Bandin studioalbumi. Albumi julkaistiin 25. maaliakuuta 2022. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Imperiumi: 9/10Levyarvostelu: Vesa Aaltonen Prog Band - Studio Live Viitattu 4.7.2022. * Soundi: Levyarvio: Klassikkobiisit nykykuntoon rennolla otteella – Vesa Aaltonen Prog Bandin uudet tulkinnat vihdoin levylle Viitattu 4.7.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 albumit
Transitus

Transitus on hollantilaisen Arjen Anthony Lucassenin Ayreon -projektin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 25. syyskuuta 2020. == Kappaleet == === Levy 1 === # # # # # # # # # # # # # # === Levy 2 === # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Imperiumi: 7-/10Levyarvostelu: Ayreon - Transitus Viitattu 4.4.2022. * Soundi: Levyarvio: Kuin harrastajanäytelmä uudestaan ja uudestaan – Ayreonin uusin sortuu tyhjäkäyntiin Viitattu 4.4.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2020 albumit
Sleepy Sleepers in the Rio

Sleepy Sleepers in the Rio on Sleepy Sleepersin albumi, joka on ilmestynyt vuonna 1982. Levy äänitettiin Sigla-studiosilla Rio de Janeirossa Brasiliassa. Kustannusten peittämiseksi yhtye hankki myös sponsoreita, joiden logot näkyvät levynkansissa. LP-levyn kannet ovat avattavat, ja kuvamateriaali on eräänlainen valokuva-albumi Rion matkalta. Levyllä soittavat ja laulavat mm. Tiina Tiikeri, Sakke Järvenpää, Mato Valtonen, Albert Järvinen. Levystä tehtiin myös englanninkielinen versio, joka julkaistiin nimellä In the Rio, sekä vhs-videokasetilla julkaistu musiikkivideokokoelma. == Kappaleet == # # # # # (solisti Dave Lindholm) # # # # # # # # (levyn etiketissä Higway) # Luokka:Sleepy Sleepersin albumit Luokka:Vuoden 1982 albumit
Iina Siirilä

Iina Siirilä (s. 4. heinäkuuta 1995) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa vantaalaista Tikkurilan Tiikereitä kaudella 2012–2013, Porvoon Salibandyseuraa kausilla 2013–2016 ja Turun Palloseuraa kaudesta 2016–2017 alkaen. Hän on pelannut liigassa kauden 2020–2021 loppuun mennessä 177 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 44 maalia ja antanut 59 maalisyöttöä, sekä 35 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt viisi maalia ja saanut kuusi syöttöpistettä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sexy 8 Beat

Sexy 8 Beat on Morning Musumen kahdeksas albumi, joka julkaistiin 21. maaliskuuta 2007. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # === Rajoitetun painoksen DVD === # "Egao Yes Nude (Close-up Ver.)" # "Ambitious! Yashinteki de Ii Jan" # "Do It! Now" == Lähteet == Luokka:Morning Musumen albumit Luokka:Vuoden 2007 albumit
Sylvia Lefkovitz

Sylvia Lefkovitz (29. elokuuta 1924 – 21. huhtikuuta 1987) oli kanadalainen, juutalaistaustainen taidemaalari. https://sylvialefkovitz.com/ https://www.artland.com/artists/sylvia-lefkovitz http://garyperlman.com/record.cgi?dir=bdh/C10&loc;=27:196 http://www.bornglorious.com/person/?pi=58641599 Lefkovitz työskenteli sekä maalaustaiteen, että kuvanveiston parissa. Hän teki muraaleja, öljyvärimaalauksia, piirroksia ja veistoksia marmorista, puusta, pronssista ja hopeasta. Hänen töitään on kuvailtu "syvällisesti humaaneiksi" ja olevan "kiinnittyneitä maahan". http://sylvialefkovitz.com/ Taidetta Lefkovitz opiskeli aluksi Montrealin L'Ecole des Beaux-Artsíssa, jatkoi opintojaan sen jälkeen New Yorkissa ja vähän myöhemmin Pariisissa. Seinämaalaustekniikka tuli hänelle tutuksi kun hän oleskeli Meksikossa. Palattuaan Meksikosta Kanadaan Lefkovitz teki seinämaalaussarjan nimeltä Life of Louis Riel, joka on nykyään näytteillä North Battlefordissa Saskatchewanissa. Toinen Lefkovitzin seinämaalaussarja on Nova Scotian yliopistossa. Seinämaalausten valmistuttua vuonna 1960 Lefkovitz muutti Italiaan.http://www.gevik.com/lefkovitz/ Hän asui Italiassa seuraavat kaksikymmentä vuotta. Hänelle myönnettiin parhaan Firenzessä asuvan ulkomaalaisen taiteilijan palkinto. Hän piti Milanossa näyttelyn, joka sai ylistävän vastaanoton. Hänen töissään nähtiin renessanssi yhdistyneenä modernismiin. Hyvien arvostelujen johdosta hän sai paljon tilauksia eripuolilta Eurooppaa. Kanada tilasi Lefkovitzilta teossarjan maan satavuotisjuhliin vuonna 1967. Jokainen osavaltio sai oman osansa teoksesesta. Montrealiin Lefkovitz palasi vuonna 1981. Hän toimi siellä sekä taideopettajana että vapaana taiteilijana. == Viitteet == Luokka: Kanadalaiset taidemaalarit Luokka: Kanadalaiset kuvanveistäjät Luokka: Vuonna 1924 syntyneet Luokka: Vuonna 1987 kuolleet
Abaton (Epidauros)

Abaton () eli Enkoimeterion () oli antiikin aikainen enkoimeterion eli parantolatoimintaan liittynyt nukkumisrakennus Epidauroksen Asklepieionissa eli Asklepioksen pyhäkköalueella Kreikassa. == Historia == Abaton rakennettiin myöhemmällä klassisella kaudella noin vuonna 400–350 eaa. Arkeologisten tutkimusten perusteella rakennuksella on kuitenkin ollut varhaisempia edeltäjiä jo arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. puolivälissä ja klassisen kauden alkupuolella 400-luvulla eaa. Abatonia käytettiin enkoimeterionina eli nukkumistilana, jossa parantajajumala Asklepiokselta apua toivoneet potilaat viettivät yönsä odottaen saavansa apua unen aikana (). Rakennuksesta käytettiin nimitystä abaton (”ei sisään astuttavissa”), koska parantamismenetelmä oli mysteeri, ja tarkoitettu vain niille, jotka olivat valmistautuneet kohtaamaan jumalan. Arvellaan, että valmistautumis- ja puhdistautumismenojen jälkeen potilaat saattoivat lukea rakennuksessa piirtokirjoituksina esillä olleita kertomuksia aiemmista ihmeparantumisista, mikä vaikutti kenties itsesuggestion kautta heidän omaan paranemiseensa, ja tämän jälkeen viettivät siellä yönsä. Nukkuminen symboloi sairauden kuolemaa. Asklepios, joka vieraili potilaan luona unessa, taas antoi uuden, terveen elämän. Rakennusta laajennettiin oletettavasti roomalaisella kaudella. Sen raunioita on ennallistettu vuosina 1989–2004. == Rakennus == Abaton oli kaksiosainen stoa eli pylväshalli, joka edusti joonialaista tyyliä. Se sijaitsi Asklepioksen temppelin pohjoispuolella ja muodosti Asklepioksen pyhäkköalueen luoteiskulman. Stoan pituus oli alun perin noin 38,1 metriä ja leveys noin 9,4 metriä. Se oli kaksilaivainen ja avautui etelään päin, ja siinä oli joonialaiset pylväät sekä julkisivussa että sisäpuolella. Roomalaisaikaisessa laajennosvaiheessa stoaa jatkettiin länteen päin niin, että sen pituus lähes kaksinkertaistui ollen nyt noin 70,9 metriä. Laajennososa oli kaksikerroksinen ja sen yläkerros liittyi alkuperäiseen stoaan, johtuen siitä, että rinne laski paikalla alaspäin. Alakerrokseen pääsi laskeutumaan ulkopuolella olleita portaita pitkin. Laajennoksen jälkeen stoassa oli ylemmän kerroksen julkisivussa 29 joonialaista pylvästä ja sisäpuolella kattoa tukemassa 13 pylvästä. Sisäpuolen pylväiden välissä oli oletettavasti puisia väliseiniä. Alemman kerroksen julkisivu oli suljettu seinällä, jossa oli ovia ja doorilaista tyyliä edustaneita pilastereja. Rakennuksen kaakkoiskulmassa oli kaivo. Sieltä on löydetty suuri määrä laattoja, joihin on kirjoitettu selontekoja ihmeellisistä parantumisista. Rakennuksen länsipäässä oli lähdekaivo. Rakennuksesta on säilynyt vain sen alaosaa sekä joitakin ylempien rakenteiden osasia. Ennallistustöissä on pystyretty osa pylväistä ja seinistä käyttäen uutta materiaalia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Epidauroksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Stoat
Abaton

Abaton (, ”ei (sisään) astuttavissa”) voi viitata seuraaviin: * abaton, antiikin Kreikassa temppelin pyhin osa, jonne vain papit saivat mennä tavallisen kansan jäädessä ulkopuolelle; sama kuin adyton * Abaton, enkoimeterion-rakennuksen nimi Epidauroksen Asklepieionissa == Lähteet ==
Noora Rantanen

Noora Rantanen (s. 30. toukokuuta 1999 Nousiainen) on suomalainen salibandyn pelaaja. Rantanen on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa Turun Palloseuraa kaudesta 2016–2017 alkaen. Kausi 2018–2019 jäi Rantaselta väliin alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018 tulleen polvivamman ja sen jälkeisen kuntoutuksen vuoksi. Rantanen on pelannut liigassa kauden 2022–2023 loppuun mennessä 116 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 36 maalia ja antanut 35 maalisyöttöä, sekä 34 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt kahdeksan maalia ja saanut kahdeksan syöttöpistettä. Hän voitti Suomen- mestaruuden vuosina 2022 ja 2023. Hän teki keväällä 2022 voittomaalin TPS:n 1–2-vierasvoittoon päättyneessä ratkaisevassa seitsemännessä loppuottelussa Porvoon Salibandyseuraa vastaan. Rantanen on pelannut Suomen maajoukkueessa lokakuun 2023 loppuun mennessä yhdeksän maaottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin ja antanut kaksi maalisyöttöä. Noora Rantasen sisko Laura Rantanen on myös salibandypelaaja. Heidän veljensä Mikko Rantanen pelaa jääkiekkoa NHL:ssä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Afroditen temppeli (Epidauros)

Afroditen temppeli (), tutkimuksessa myös Temppeli L, oli antiikin aikainen Afroditelle omistettu kreikkalainen temppeli lähellä Epidauroksen Asklepieionia eli Asklepioksen pyhäkköaluetta Kreikassa. == Historia == Epidauroksen Afroditen temppeliksi tulkittu pyhäkkö rakennettiin hellenistisen kauden alussa noin vuonna 320–280 eaa. Koska tulkinta siitä, että pyhäkkö oli todella omistettu Afroditelle, on jossakin määrin epävarma, rakennukseen on viitattu tutkimuksessa myös nimityksellä Temppeli L. pienoiskuva|vasen|upright=0.64|Epidauroksesta löydetty aseistettua Afroditea esittänyt veistos. Kansallinen arkeologinen museo (esine NAMA 262), Ateena. Temppeli on varhaisimpia tunnettuja esimerkkejä pseudoperipteraalitemppelistä. Kyseinen temppelityyppi oli myöhemmin suosittu roomalaisessa arkkitehtuurissa, jossa Epidauroksen Afroditen temppeliä kopioitiin usein. == Rakennus == Temppeli sijaitsi varsinaisen Asklepieionin eli Asklepioksen pyhäkköalueen ulkopuolella sen itäpuolella, länteen Apollon Maleataan pyhäköstä. Temppelirakennus oli arkkitehtuuriltaan harvinainen: se oli pieni prostyylitemppeli, jossa oli pseudoperipteraali cella. Temppeliä ympäröi yhteensä neljä pylvästä lyhyillä sivuilla ja seitsemän pylvästä pitkillä sivuilla. Pitkien sivujen pylväistä viisi oli pseudoperipteraalisesti kiinni cellan seinässä, samoin kuin takasivun neljä pylvästä. Loput pylväät muodostivat neljän pylvään levyisen ja kahden pylvään syvyisen prostyylin portiikin cellan itäpuolelle. Nämä julkisivun pylväät edustivat joonialaista tyyliä. Cellan sisäpuolen seinissä oli sivuilla viisi ja perällä neljä pylvästä, jotka olivat lähes kiinni seinässä. Nämä pylväät edustivat korinttilaista tyyliä. Pyhäkköalueelta on löydetty aseistettua Afroditea esittänyt veistos, joka saattaa olla peräisin temppelistä tai sen läheltä. Se on ajoitettu hellenistiselle kaudelle, ja sen veistäjäksi on arveltu Polykleitos nuorempaa. Veistos on nykyisin Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa. Temppeli oli rakennettu neliportaiselle krepidomalle. Ylös portiikille ja sisäänkäynnille johti itäpuolelta ramppi. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan temppelit Luokka:Epidauroksen rakennukset ja rakennelmat
Rachel (laulaja)

Rachel (oik. Rachel Ros, s. 11. elokuuta 1942 Cavaillon, Ranska) on ranskalainen laulaja. Rachel voitti vuonna 1961 Mireille Hartuchin järjestämän laulukilpailun, minkä vuoksi Hartuch kutsui Rachelin Petit Conservatoire -ohjelmaan. Barclay Recordsin palkkaamana Rachel julkaisi ensimmäisen levytyksensä "Les Amants Blessés" 1963. Rachel edusti Ranskaa vuoden 1964 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Le chant de Mallory". Kappale sijoittui jaetulle neljännelle sijalle. ==Diskografia== ===45 rpmhttps://www.discogs.com/artist/475803-Rachel-8=== * Les Amants Blessés (1963) * Le Chant de Mallory (1964) * Le Doux Paysage (1964) * Un Pays (1965) * L'oiseau d'Italie (1966) * La Fiesta (1967) * Qu'ils sont heureux (1967) * L'Amour est bleu (1968) ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset laulajat Luokka:Ranskan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1964 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Apollon Maleataan pyhäkkö

Apollon Maleataan pyhäkkö oli antiikin aikainen Apollon Maleataalle omistettu pyhäkkö Argoliissa Kreikassa. Se sijaitsi lähellä Epidauroksen Asklepieionia eli Asklepioksen pyhäkköaluetta. == Historia == Apollon Maleataan pyhäkön paikka on ollut asuttu ja kulttipaikkana jo varhaisella helladisella kaudella paljon ennen tunnetumman Asklepieionin olemassaoloa. Se säilyi kulttikäytössä edelleen mykeneläisellä kaudella ja läpi antiikin ajan. Paikalla palvottiin alun perin paikallista heeros Maleatasta, joka myöhemmin yhdistettiin yleiskreikkalaiseen Apolloniin epiteetillä Maleatas. Paikalla ollut Apollonin temppeli rakennettiin klassisen kauden lopulla noin vuonna 350 eaa., ja sen lähellä ollut stoa eli pylväshalli hellenistisen kauden alkupuolella noin vuonna 300–280 eaa. == Rakennukset == Apollon Maleataan pyhäkkö sijaitsi Kynortion-vuoren rinteessä linnuntietä noin kilometrin itään Asklepieionista. Pyhäkköalueen tärkeimmät rakennukset olivat Apollonin temppeli sekä sen koillispuolella sijainnut stoa. Temppelin pituus oli noin 16 metriä ja leveys noin yhdeksän metriä. Rakennus koostui itään päin avautuneesta cellasta ja pronaoksesta, jonka edessä oli kaksi pylvästä (distylos in antis). Cellan länsipäässä oli adyton. Pronaokselle johti ramppi. Temppelin alttari sijaitsi tavan mukaan sen itäpuolella. Stoan pituus oli noin 44,5 metriä ja leveys noin 10,2 metriä. Se oli yksilaivainen ja edusti doorilaista tyyliä. Pyhäkköalueella oli myös useista huoneista koostunut pappien talo tai ”skana”, joka sijaitsi stoan kaakkoispuolella;Truemper, Monika: ”Bathing in the Sanctuaries of Asklepios and Apollo Maleatas at Epidauros”. Teoksessa Asklepioksen naiskos eli pieni temppeli; suuri suorakulmainen roomalaisella kaudella rakennettu vesisäiliö; sekä nymfaion eli lähdekaivorakennus, jonka perällä oli lähes pyöreä syvennys varsinaista vesilähdettä varten. Hieman pyhäköstä etelään sijaitsi roomalainen kylpylä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan pyhäköt Luokka:Epidauroksen rakennukset ja rakennelmat
Aino Järvinen

Aino Järvinen (s. 2004) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut naisten F-liigassa Turun Palloseuraa kaudesta 2020–2021 alkaen. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän teki 20 ottelussaan kolme maalia ja pelasi lisäksi kolme pudotuspeliä. Kaudella 2021–2022 hän pelasi runkosarjassa 21 ottelua ja teki niissäkin kolme maalia. Pudotuspeleissä hän pelasi 14 ottelua ilman tehopisteitä. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2022. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Apollon Pythios Soterin temppeli

Apollon Pythios Soterin temppeli oli antiikin aikainen Apollonille omistettu kreikkalainen temppeli Ambrakian kaupungissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat nykyisen Ártan kaupungin keskustassa lähellä Kilkíksen aukiota (Plateía Kilkís) ja Pýrrou- ja Nikoláou Plastíra -katujen risteystä. == Historia == Apollon Pythios Soterin temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 500 eaa. Sama paikka on ollut kuitenkin Apollonin kulttipaikkana viimeistään 600-luvulla eaa. Temppeli oli Ambrakian tärkein pyhäkkö, sillä Apollon oli kaupungin suojelija, ja sitä käytettiin muun muassa kaupunkivaltion julkisten asiakirjojen säilytyspaikkana. Varhaiskristilliseltä ajalta lähtien temppelin kiviä käytettiin laajasti uudelleen muihin rakennuksiin, joten se on pääosin hävinnyt. Temppelin rauniot löysi arkeologi Ioulía Vokotopoúlou vuonna 1964. Sen kaivaukset suoritettiin vuosina 1966–1968 ja 1975–1977. == Rakennus == Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Sen koko oli noin 44 × 20,75 metriä, ja sen sisällä oli pronaos ja cella. Rakennuksesta on säilynyt lähinnä sen krepidoma ja euthynteria. Lisäksi on löydetty yksi doorilainen kapiteeli. Cellan perällä on jäänteet Apollonin kulttipatsaan jalustasta. Paikalta tehtyihin piirtokirjoituslöytöiin lukeutuu 100-luvulle eaa. ajoittuva stele, jossa on Ambrakian ja Kharadroksen kaupunkien välinen rajasopimus. Se on nykyisin Ártan arkeologisessa museossa. Temppelin paikalta on löydetty myös kristillisen kauden hautoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Epeiros Luokka:Antiikin Kreikan temppelit
Apolloniksen temppeli

Apolloniksen temppeli () oli antiikin aikainen kreikkalainen temppeli, joka sijaitsi Kyzikoksessa Vähässä-Aasiassa ja kunnioitti Pergamonin kuningatar Apollonis Kyzikoslaista. Se tunnetaan niin kutsutuista Kyzikoksen epigrammeista. Apollonis oli Pergamonin kuningas Attalos I:n vaimo ja myöhempien kuninkaiden Eumenes II:n ja Attalos II:n äiti, ja kotoisin Kyzikoksesta. Hänen poikansa rakensivat temppelin ja omistivat sen äidilleen. Tämä tapahtui oletettavasti hänen kuoltuaan joskus vuosien 175 ja 159 eaa. välillä. Temppeli oli tarkoitettu säilyttämään kuningattaren muisto, mutta samalla sen voidaan nähdä myös pyrkineen ilmaisemaan lojaliteettia sekä kuningasperheen sisällä että Pergamonin ja Kyzikoksen kaupunkien välillä. Temppeli oli koristeltu mytologisilla aiheilla, jotka esittivät poikien rakkautta äitiään kohtaan, esimerkkinä Kleobiksen ja Bitonin tarina. Temppelin stylopinakioneihin, oletettavasti reliefikoristeltuihin pylväisiin, sanotaan olleen kirjoitettu epigrammeja. Näitä niin kutsuttuja Kyzikoksen epigrammeja tunnetaan 19, tosin niistä on säilynyt vain 18, sillä epigrammi 17 on lähes kokonaan hävinnyt. Nykyään katsotaan, että epigrammit ovat ainakin nykyaikaan säilyneessä muodossaan peräisin aikaisintaan 500-luvulta. Temppeliä ei tunneta arkeologisesti, ja Kyzikoksessa on ylipäätään suoritettu vain vähän kaivauksia. Epigrammit ovat säilyneet ja muodostavat Kreikkalaisen antologian (ja Anthologia Palatinan) kolmannen kirjan. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan temppelit Luokka:Myysia
Artemiin temppeli (Epidauros)

Artemiin temppeli () oli antiikin aikainen Artemiille omistettu kreikkalainen temppeli Epidauroksen Asklepieionissa eli Asklepioksen pyhäkköalueella Kreikassa. Epidauroksen Artemiin temppeli rakennettiin klassisen kauden lopulla tai hellenistisen kauden alussa noin vuonna 330–300 eaa. Temppeli sijaitsi Asklepioksen pyhäkköalueen laidalla kaakkoon Asklepioksen temppelistä ja itään Tholoksesta. Rakennus edusti doorilaista tyyliä. Siinä oli cella ja heksastyyli prostyyli pronaos, toisin sanoen kuuden pylvään levyinen ja kahden pylvään syvyinen pronaos-portiikki, joka avautui itään päin. Cellan sisäosaa reunustivat korinttilaiset pylväät, joita oli kummallakin sivulla sekä perällä neljä, eli yhteensä kymmenen. Temppelin katto oli tehty marmorista. Räystäskourujen vedensyöksijät eli koristeelliset ulostuloaukot, jotka olivat myös marmoria, oli muotoiltu koiran pään muotoisiksi. Temppeliin liittynyt Artemiin alttari sijaitsi tavan mukaan sen itäpuolella. Sille johtivat pronaokselta luiska ja kiveys. Temppelin säilyneitä koristeosia on Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa sekä Epidauroksen arkeologisessa museossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan temppelit Luokka:Epidauroksen rakennukset ja rakennelmat
Artemis Tauropoloksen temppeli (Ikaros)

Artemis Tauropoloksen temppeli eli Tauropolion () oli antiikin aikainen Artemis Tauropolokselle omistettu kreikkalainen temppeli, joka sijaitsi Ikaroksen (nyk. Ikaría) saarella. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisellä Nasin rannalla lähellä Káto Ráchesin kylää. Artemiin kultti tuli saarelle Vähästä-Aasiasta. Temppeli sijaitsi saaren luoteisrannikolla olevan rotkon päässä lähellä Oinen kaupunkia, paikalla, jossa oli satama ja mahdollisesti myös asutus. Arkeologisten löydösten perusteella paikka on ollut käytössä arkaaiselta kaudelta 600-luvulta eaa. klassiselle kaudelle 400-luvulle eaa. saakka. Temppeli rakennettiin klassisella kaudella. Paikalta on löydetty yhden suuremman ja kahden pienen rakennuksen jäänteet, pääosin lattiat ja seinien alaosia, sekä marmoriosia, pienoispatsaita ja piirtokirjoituksia. Nykyisen Nasin kylän nimen katsotaan tulevan joko muinaiskreikan temppeliä tarkoittavasta sanasta naos tai jumalattaren eräästä nimestä Ma. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan temppelit Luokka:Ikaría
Milla Nordlund

Milla Nordlund (s. 26. joulukuuta 1997) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa Turun Palloseuraa kausina 2013–2018 ja kaudesta 2019–2020 alkaen. Hän on pelannut liigassa kauden 2022–2023 loppuun mennessä 184 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 187 maalia ja antanut 144 maaliin johtanutta syöttöä, sekä 38 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt 37 maalia ja saanut 31 syöttöpistettä. Kaudella 2018–2019 Nordlund edusti Ruotsin liigassa Endre IF:ää. Nordlund voitti ensimmäisen Suomen-mestaruutensa vuonna 2022 ja oli tuolloin pudotuspelien pistepörssin ykkönen 23 pisteellään ja paras maalintekijä 13 maalillaan. Voittaessaan toisen Suomen-mestaruutensa vuonna 2023 hän teki yhden kauden pudotuspelien piste-ennätyksen 35 pisteellään, joka koostui 19 maalista ja 16 syötöstä. Hänet valittiin F-liigan F-gaalassa 2022 vuoden hyökkääjäksi. Nordlund on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa lokakuun 2023 loppuun mennessä 29 ottelua, joissa hän on tehnyt 17 maalia ja saanut 14 syöttöpistettä. Hän saavutti MM-hopeaa vuonna 2023. Nordlund on pelannut Suomen tyttöjen maajoukkueessa ja oli mukana alle 19-vuotiaiden tyttöjen MM-kilpailuissa 2016 Kanadan Bellevillessä, jossa Suomi saavutti hopeaa. Nordlundin ote mailasta on poikkeuksellinen. Hänellä eivät ole peukaloa lukuun ottamatta alemman käden sormet samalla tavalla lähellä toisiaan kuin useimmilla muilla pelaajilla, ja hänen sormiensa asennon on sanottu muistuttavan petolinnun jalkoja. Nordlundin kolmisen vuotta nuorempi pikkuveli kuoli seitsemänvuotiaana aivotulehdukseen. Tapahtuman myötä alkoholisoitunut isä kuoli vuonna 2018. Ravintolakokkina aiemmin työskennellyt Nordlund opiskelee sosionomiksi ja on kiinnostunut työskentelemään lastensuojelussa. Nordlundin avopuoliso on salibandypelaaja Ville Hirvisuo. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stig Udd

Stig Udd (s. 28. kesäkuuta 1967 Hanko) on suomalainen basisti. Hän on ollut mukana useissa yhtyeissä kuten Loyal Action, Black Maid ja Poison of Zelda, joista hän on yhä mukana Poison of Zeldassa yhtyeen basistina, ja on ollut mukana tuottamassa yhteensä yhdeksää eri musiikkialbumia. Lisäksi hän esiintyy pääosassa sarjassa Stig Udd etsii legendoja, joka koostuu yhteensä yhdeksästä eri haastattelusta. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Stig Udd etsii legendoja -haastattelut Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Suomalaiset basistit
Häkälänjärvi

Häkälänjärvi on rannoiltaan osin soistunut, saareton järvi Virolahden koillisosassa Kymenlaakson maakunnassa. Sen pinta-ala on 37,3 hehtaaria. Etäisyys Kotkasta on 51 kilometriä itäkoilliseen. Vaalimaan raja-asema sijaitsee kaksi kilometriä Häkälänjärveltä kaakkoon.Häkälänjärvi. Järviwiki. Viitattu 21.3.2022. == Maantiede == Häkälänjärven pituus etelästä pohjoiseen on 1,2 kilometriä. Järven pohjoisosan leveys on noin puoli kilometriä, eteläosa on kapeampi. Lounaisella rannalla sijaitsee pieni luonnonsuojelualue. Häkälänjärven pohjoisrannalta alkaa Nurmisaara-niminen laskuoja, joka virtaa luoteeseen ja päätyy Tyllinjärven kaakkoiskulman Nurmisaaranpohjaan. Tyllinjärven korkeustaso on noin kaksi metriä Häkälänjärveä alempi. Häkälänjärvi (10.001.1.010) kuuluu Vaalimaanjoen alaosan alueeseen (10.001), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vaalimaanjoen vesistössä (10). Häkälänjärvi on Vaalimaanjoen alaosan alueen toiseksi laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu kymmenen vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajin on Tyllinjärvi.Vaalimaanjoen alaosan alue (10.001). Järviwiki. Viitattu 27.3.2022. == Lähteet == Luokka:Virolahden järvet Luokka:Vaalimaanjoen vesistö
Nora Nova

Nora Nova (oik. Ahinora Kumanova, , 8. toukokuuta 1928 – 9. helmikuuta 2022) oli bulgarialais-saksalainen laulaja. Nova oli Bulgarian tsaari Boris III:n virkamiehen tytär, minkä vuoksi toisen maalimansodan päättymisen ja vallanvaihdoksen myötä moni Novan sukulaisista joutui Belenen työleirille. 1959 Nova avioitui länsisaksalaisen miehen kanssa, minkä ansiosta pääsi Länsi- Saksaan. Saksassa Nova voitti 1960 levy-yhtiö Electrolan järjestämän Die große Chance -laulukilpailun, minkä vuoksi hän sai levytyssopimuksen. Nova voitti 1964 saksalaisen Ein Lied für Kopenhagen -laulukilpailun kappaleella Man gewöhnt sich so schnell an das Schöne ja valikoitui näin Saksan edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Nova sijoittui jaetulle viimeiselle sijalle nollalla pisteellä. Nova palasi Bulgariaan 1989 kylmän sodan päättyessä ja perusti muotiliikkeen Sofiaan. 2001 Nova oli mukana perustamassa Bulgariaan liberaalia Kansallinen liike vakauden ja vaurauden puolesta -puoluetta. Nova kuoli 93-vuotiaana 9. helmikuuta 2022. ==Diskografia== ===Singlethttps://www.discogs.com/artist/2301716-Nora-Nova=== *Die große Chance / Ich bleib bei dir (1960) *Ti-Pi-Tin / Du bist so lieb, wenn du lächelst (1960) *Wolken, Wellen und Wind / Siesta (1961) *Che vera / Am weißen Strand von Santorin (1961) *Tombola-Lola / Eine falsche Perlenschnur (1961) *Männer gibt’s wie Sand am Meer / Nora (Telefon aus St. Tropez) (1962) *Ich bin kein Engel – Ich bin ein Biest / Jose-Jose (1963) *Immer, immer auf die alte Tour / Dreh Dich nicht um nach anderen Frau’n (1963) *Man gewöhnt sich so schnell an das Schöne / Schöne Männer haben’s schwer (1964) *Mit Gefühlen darf man nicht spielen / Papagallo (1965) ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Saksalaiset laulajat Luokka:Bulgarialaiset laulajat Luokka:Saksan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1964 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Kyzikoksen epigrammit

Kyzikoksen epigrammit () on nimitys 19 antiikin kreikkalaiselle epigrammille, joiden sanotaan olevan peräisin 100-luvulla eaa. rakennetusta Apolloniksen temppelistä, joka sijaitsi Kyzikoksessa Vähässä-Aasiassa. Nykyisin epigrammit ajoitetaan aikaisintaan 500-luvulle. Epigrammit muodostavat Kreikkalaisen antologian (ja Anthologia Palatinan) kolmannen ja lyhyimmän kirjan. Apolloniksen temppeli kunnioitti Pergamonin kuningatar Apollonis Kyzikoslaista. Sen rakensivat hänen poikansa Eumenes II ja Attalos II. Tähän sopivasti temppeli oli koristeltu reliefeillä, jotka esittivät mytologisia aiheita, jotka liittyivät poikien rakkauteen äitiään kohtaan. Reliefien aiheisiin liittyvät epigrammit ilmeisesti liitettiin reliefien yhteyteen 500-luvulla. Kreikkalaisessa antologiassa jokaista epigrammia edeltää proosamuotoinen kuvaus reliefistä. Itse epigrammien pituus vaihtelee kahden ja kuuden säkeen välillä. Epigrammi 17 on suurimmaksi osaksi tuhoutunut, ja siitä on säilynyt vain kolme sanaa. == Epigrammien aiheet == # Dionysos ja Semele # Telefos ja hänen äitinsä # Foiniks, Amyntor ja Alkimede # Polymedes ja Klytios, Fineuksen pojat # Kresfontes, Polyfontes ja Merope # Apollon, Artemis, Python ja Leto # Amfion, Zethos, Dirke ja Antiope # Odysseus ja Antikleia (Odysseuksen nekromanteia) # Pelias ja Neleus, Poseidonin pojat # Euneus (Eunoos) ja Thoas sekä heidän äitinsä Hypsipyle # Polydektes ja Perseus # Iksion, Forbas ja Polymelos # Herakles ja Alkmene # Tityos, Apollon ja Artemis # Bellerofon, Glaukos ja Pegasos # Aiolos ja Boiotos, Poseidonin pojat, sekä heidän äitinsä Melanippe # Amfinomos ja Anapias (Anapis) # Kleobis ja Biton sekä heidän äitinsä Kydippe # Romulus ja Remus sekä heidän äitinsä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Greek Anthology, Book 3. Perseus. * Greek Anthology, Book 3: The Cyzicene Epigrams. Luokka:Antiikin kreikkalaiset runot
Kiiskijärvi (Virolahti)

Kiiskijärvi on kapea, matala ja rehevä järvi Virolahden kaakkoisosassa Kymenlaakson maakunnassa. Sen pinta-ala on 30,8 hehtaaria. Etäisyys Kotkasta on 49 kilometriä itäkoilliseen. Järven eteläpuolisko sijaitsee Suomen ja Venäjän rajavyöhykkeellä ja eteläisin osa Venäjän alueella.Kiiskijärvi. Järviwiki. Viitattu 27.3.2022. == Maantiede == Kiiskijärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,4 kilometriä. Järven suurin leveys on noin kymmenesosa pituudesta. Saaria ei ole. Järven keskikohdan yli on rakennettu maantiesilta. Kiiskijärven länsirannalla levittäytyy viljelysaukea, itärannalla on jyrkänteitä. Järven pohjoiskolkasta alkaa Vaalimaanjokeen virtaava laskuoja. Kiiskijärvi (10.001.1.001) kuuluu Vaalimaanjoen alaosan alueeseen (10.001), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vaalimaanjoen vesistössä (10). Kiiskijärvi on Vaalimaanjoen alaosan alueen kolmanneksi laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu kymmenen vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajin on Tyllinjärvi ja toiseksi laajin on Häkälänjärvi.Vaalimaanjoen alaosan alue (10.001). Järviwiki. Viitattu 27.3.2022. == Lähteet == Luokka:Virolahden järvet Luokka:Vaalimaanjoen vesistö
Sini Niinikoski

Sini Niinikoski (s. 15. elokuuta 2001) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa turkulaista FBC Loistoa kausina 2019–2021 ja Turun Palloseuraa kaudella 2021–2022. Hän on pelannut liigassa kauden 2021–2022 loppuun mennessä 48 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 30 maalia ja antanut 15 maalisyöttöä, sekä viisi pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt yhden maalin. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Savanjärvi

Savanjärvi on saareton läpivirtausjärvi Miehikkälän eteläosassa Kymenlaakson maakunnassa. Sen pinta-ala on 31 hehtaaria. Etäisyys Kotkasta on 48 kilometriä itäkoilliseen.Savanjärvi. Järviwiki. Viitattu 27.3.2022. == Maantiede == Savanjärven pituus etelästä pohjoiseen on 800 metriä. Järven leveys on noin puolet pituudesta. Rannat ovat suurelta osin suomaata. Savanjärveen laskee koillisesta Savankoski. Savanjärvi laskee Vaalimaanjokea kaakkoon. Savanjärvi (10.001.1.005) kuuluu Vaalimaanjoen alaosan alueeseen (10.001), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vaalimaanjoen vesistössä (10). Savanjärvi on Vaalimaanjoen alaosan alueen neljänneksi laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu kymmenen vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Tyllinjärvi, Häkälänjärvi ja Kiiskijärvi.Vaalimaanjoen alaosan alue (10.001). Järviwiki. Viitattu 27.3.2022. Miehikkälässä on toinenkin Savanjärvi (11.003.1.007). Se sijaitsee Vironjoen vesistössä noin kymmenen kilometriä Vaalimaanjoen vesistön Savanjärveltä luoteeseen.Savanjärvi (11.003.1.007). Järviwiki. Viitattu 27.3.2022. == Lähteet == Luokka:Miehikkälän järvet Luokka:Vaalimaanjoen vesistö
Sähköinen julkaiseminen

Sähköinen julkaiseminen on materiaalin julkaisemista digitaalisessa muodossa. Monet arkipäiväiset aiheeseen liittyvät termit ovat syntyneet 1980-luvulla ja se on muuttanut kommunikointia sekä informaation käsittelyä. Muutoksien johdosta syntynyttä aikakautta kutsutaan informaatioajaksi. Laajasti kuvattuna sähköinen julkaiseminen viittaa ei-painettuun materiaaliin, joka tuotetaan digitaalisesti. Tämä sisältää uutisryhmät, BBS-järjestelmät, sähköpostilistat, CD-ROMit ja verkkosivustot. Kirja-alalla sähkökirja ja äänikirja ovat kasvattaneet suosiotaan 2020-luvulla Suomessa. Joillakin aloilla painettu tieto vanhenee nopeasti ja sähköinen julkaiseminen on ensisijaista. == Katso myös == * Työpöytäjulkaiseminen * Digitaalinen lataus * Suoratoisto == Lähteet ==
Kolmisoppi (Sotkamo)

Kolmisoppi on järvi Sotkamossa Kainuun eteläosassa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 26 kilometriä kaakkoon. Kolmisopen alla makaa merkittävä malmio.Kolmisoppi. Järviwiki. Viitattu 28.3.2022. == Maantiede == Kolmisopen pituus kaakosta luoteeseen on 3,0 kilometriä ja leveys lännestä itään 1,9 kilometriä. Koillinen Niskalanlahti leventää allasta merkittävästi, valtaosa järvestä on alle kilometrin leveä. Järven pohjoisosan muodostaa Aittolahti, eteläisimmässä osassa on Hovinlahti. Noin viideosa Kolmisopesta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvimmät kohdat sijaitsevat järven keskellä. Kolmisopen ainoan saaren pinta-ala on kuutisen aaria. Rannat ovat metsää ja suota, lounaisella rannalla ja pohjoisella rannalla on pientaloja. Itärannan Sopenvaaran huippu on lähes 250 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 70 metriä Kolmisopen pintaa korkeammalla Kolmisoppeen virtaa Korentojoki–Kalliojoki lännestä. Kolmisoppi laskee järven itäkolkasta Niskalankoskea Tuhkajokeen, joka päätyy itään Jormasjärveen (144,9 metriä mpy). Kolmisopen ja Jormasjärven välinen etäisyys on runsaat kolme kilometriä. Kolmisopen vesitilavuus on 11 185 000 kuutiometriä. Kolmisoppi (59.885.1.002) kuuluu Tuhkajoen valuma-alueeseen (59.885), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Jormasjärven valuma-alue (59.88) ja ensimmäinen on Nuasjärven–Kiimasjärven alue (59.8). Kolmisoppi on Tuhkajoen valuma-alueen laajin vakavesi. Toiseksi laajin on Saarijärvi. Valuma-alueeseen kuuluu 26 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.Tuhkajoen valuma-alue (59.885). Järviwiki. Viitattu 28.3.2022. Sotkamon Kolmisoppi on laajin Suomen 40:stä Kolmisoppi-nimisestä vakavedestä. Seuraavaksi laajin on Siilinjärven Kolmisoppi.Kolmisoppi. Järviwiki. Viitattu 28.3.2022. == Lähteet == Luokka:Sotkamon järvet Luokka:Nuasjärven–Kiimasjärven alue
Haituvaheinät

Haituvaheinät (Tricholaena) on pääosin Afrikassa ja Etelä-Aasiassa esiintyvä heinäsuku, jossa on neljä lajia monivuotisia heiniä. Lajit: * Tricholaena capensis (Licht.) Nees – Esiintyy Etelä-Afrikassa ja Namibiassa. * Tricholaena monachne (Trin.) Stapf & C.E.Hubb. – Esiintyy eteläisessä Afrikassa ja Pakistanissa. * haituvaheinä (Tricholaena teneriffae (L.f.) Link) – Esiintyy Kanariansaarilla, Lounais-Italiassa, Pohjois- ja Itä-Afrikassa, Lounais- Aasiassa Lähi-idästä Arabiaan ja Intiaan. * Tricholaena vestita (Balf.f.) Stapf & C.E.Hubb. – Esiintyy Sokotrassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tricholaena Luokka:Heinäkasvit
Kolmisoppi (Tohmajärvi)

Kolmisoppi on pieni ja syvähkö metsäjärvi Tohmajärven itäosassa Pohjois- Karjalassa. Sen pinta-ala on 6,4 hehtaaria ja vesitilavuus 0,64 kuutiohehtometriä. Etäisyys Joensuusta on 62 kilometriä kaakkoon. Kolmisoppi sijaitsee alle kahden kilometrin päässä Suomen ja Venäjän rajalta.Kolmisoppi. Järviwiki. Viitattu 28.3.2022. == Maantiede == Kolmisopin pituus on 400 metriä ja rantaviivan pituus 1 313 metriä. Saaria ei ole. Noin viidesosa järvestä on vähintään 15 metriä syvä. Syvin kohta sijaitsee järven keskiosassa. Länsirannalla kymmenen metrin syvyyskäyrä kulkee noin kymmenen metrin päässä rantaviivasta. Kolmisopin rantavyöhykkeellä on muutamia pientaloja ja järven kaakkoispuolitse kulkee maantie. Kolmisopin vesitilavuus on 642 000 kuutiometriä eli 642 miljoonaa litraa. Kolmisoppi (01.011.1.008) kuuluu Jänisjoen alaosan alueeseen (01.011), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Jänisjoen vesistöalueella (01). Toinen jakovaihe on Jänisjoen alue (01.01). Kolmisoppi on syvin Jänisjoen alaosan alueen 20:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Alueen laajimman järven, Sääperin, keskisyvyys on alle 2,5 metriä. Alueen pienimmän järven, Humalalammen, keskisyvyys on noin 5,2 metriä.Jänisjoen alaosan alue (01.011). Järviwiki. Viitattu 28.3.2022. == Lähteet == Luokka:Tohmajärven järvet Luokka:Jänisjoen vesistö
Karla Kosola

Karla Kosola (s. 13. kesäkuuta 1993 Alahärmä) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa Turun Palloseuraa kaudesta 2019–2020 alkaen. Hän on pelannut liigassa kauden 2021–2022 loppuun mennessä 39 runkosarjaottelua, joissa hän on saanut yhden syöttöpisteen, sekä 16 pudotuspeliä ilman tehopisteitä. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2022. Hänen kasvattajaseuransa on Alahärmän Kisa, ja hän on edustanut neljä kautta kaarinalaista West Coast Sheriffsiä 1. divisioonassa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kuitubambu

Kuitubambu (Bambusa bambos) on kookkaaksi kasvava monivuotinen heinälaji. Sen varret ovat pystykasvuisia, puutuneita, 20–30 metriä korkeita ja 10–15 cm paksuja. Korren solmut ovat piikikkäitä. Lehtiä kasvaa korressa lehtimäisinä pois varisevina tuppina ja korren haaroissa. Kukintona on kerrannaiskukinto, jonka nivelissä kasvaa tähkylöitä hajanaisina ryhminä. Kuitubambu esiintyy alkuperäisenä Intiassa ja Indokiinassa.GrassBase – The Online World Grass Flora: Bambusa bambos Viitattu 1.3.2021. Kuitubambun puutuneita osia voidaan hyödyntää rakennusmateriaalina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kuitubambu (Bambusa bambos) *ITIS: Bambusa bambos *Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Bambusa bambos *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Bambusa bambos (giant thorny bamboo) Luokka:Bambut
Anna Marttala

Anna Marttala (s. 26. huhtikuuta 2000) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut naisten F-liigassa turkulaista FBC Loistoa kaudella 2020–2021 ja Turun Palloseuraa kaudella 2021–2022. Hän on pelannut liigassa kauden 2021–2022 loppuun mennessä 43 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 14 maalia ja antanut 11 maalisyöttöä, sekä 19 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt kaksi maalia ja saanut yhden syöttöpisteen. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2022. Ennen liigakausiaan Marttala edusti 1. divisioonassa Seinäjoen Peliveljiä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bastsjö

Bastsjö on kaksialtainen järvi Raaseporissa Länsi-Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 48 hehtaaria. Etäisyys Helsingistä on 71 kilometriä länteen.Bastsjö. Järviwiki. Viitattu 28.3.2022. Bastsjö kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen. == Maantiede == Bastsjön pituus kaakosta luoteeseen on 2,1 kilometriä. Levein kohta on noin 400 metriä. Bastsjön altaat ovat läntinen Lilla Bastsjö ja itäinen Bastsjö, joka on edellistä huomattavasti laajempi. Altaita erottaa Smalön ja yhdistää muutaman metrin levyinen salmi. Bastsjön keskiosassa sijaitsee Plitan-luoto. Bastjön pohjoisrannalla levittäytyy peltoalueita, eteläranta on metsämaata ja osin jyrkkää. Järven koillispuolella sijaitsee Bastsjöviken, jonka korkeustaso on 28,5 metriä merenpinnan yläpuolella. Bastsjöhön laskee Porssjön (49,5 metriä mpy) etelästä Porssjöbäcken-nimistä laskuojaa. Luoteesta laskee Svartsjön (Mustajärvi, 29,2 metriä mpy). Bastsjö laskee Fraset-nimistä laskuojaa lounaaseen Degersjöniin (18,8 metriä mpy). Bastsjö (82.002.1.009) kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen (82.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöalueella (82). Fiskarsinjoen alueella on 76 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Määrjärvi, Degersjön, Seljänalanen, Simijärvi, Brunkom träsk ja Bastsjö. Lohjanjärven lounaispuolella levittäytyvä Fiskarsinjoen alue sijaitsee Saaristomeren rannikkoalueen kaakkoisosassa Uudenmaan ja Varsinais-Suomen rajaseudulla.Fiskars ån valuma-alue (82.002). Järviwiki. Viitattu 28.3.2022. == Lähteet == Luokka:Raaseporin järvet Luokka:Fiskarsinjoen vesistö
Mummun saappaassa soi fox

Mummun sappaassa soi fox on Sirkku Peltolan kirjoittama näytelmä, joka sai ensi-iltansa vuonna 2001 Teatteri Jurkassa. Seuraavana vuonna se esitettin menestyksekkäästi Tampereen Työväen Teatterissa, ja Peltolalle myönnettiin Näytelmäkirjailijaliiton Lea-palkinto. Näytelmä on sittemmin ollut ohjelmistossa muun muassa paikoissa kuten Tampereen Komediateatteri, Savonlinnan Teatteri, Naantalin Teatteri, Teatteri Vantaa ja Nuu- Teatteri.Suomen Hevonen - näytelmä - ISBN: 952-5601-03-X == Kriitikoiden mietteitä == Näytelmästä on kirjoitettu muun muassa seuraavasti; \- "Se on kuvaelma välinpitämättömyydestä ja muka-välittämisestä.Peltola avaa näkymän hyvän perheen pahoinvointiin". \- "Näytelmä on surumielinen ja koskettava komedia tämän päivän suomalaisesta perheestä: tavallisen perheen yrityksistä ymmärtää itseään ja perheenjäseniään". \- "Se kertoo siitä, miten helposti katsomme ohi, kävelemme ohi ja puhumme ohi juuri silloin, kun käsissä on ongelma, jota olisi uskallettava katsoa silmiin. Se pakottaa ainakin jokaisen perillisiä omassa elämässään saaneen katsojan miettimään omia kasvatusalan saavutuksiaan. Siksi jokaisessa MSSF:n kirvoittamassa naurussa on säälin, surun ja ahdistuksen sivumaku mukana." \- Mummun saappaassa soi fox lienee jo tietynlainen klassikko jota tullaan esittämään Suomen teattereissa vielä vuosikymmeniä. Ja täysin ansaitusti. Tarina on hyvä kuvaus siitä, kuinka ollaan paikalla olematta kuitenkaan läsnä. Myös yleisön kannattaa olla läsnä ja kuunnella myös mitä vuorosanojen rivien välissä sanotaan. Ehkä siitä voi oppia jotain." == Lähteet == Luokka:Suomalaiset näytelmät
Ekhammarsjön

Ekhammarsjön on pitkänomainen metsäjärvi Raaseporissa Länsi-Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 20,4 hehtaaria. Etäisyys Helsingistä on 73 kilometriä länteen.Ekhammarsjön. Järviwiki. Viitattu 29.3.2022. Ekhammarsjön kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen. == Maantiede == Ekhammarsjönin pituus kaakosta luoteeseen on 1,1 kilometriä. Järven pohjoisosa on eteläosaa leveämpi. Järven ainoa saari on noin 25 aaria laaja nimetön saari. Rannoilla ei ole lainkaan rakennuskantaa. Ekhammarsjöniin virtaa laskuoja pohjoisesta. Järven luoteisrannalta lähtee laskuoja länteen Mörkbäckeniin, joka virtaa lounaaseen Finnsjöniin (25,9 metriä mpy). Ekhammarsjönin ja Finnsjönin välinen lyhin etäisyys on alle 400 metriä. Ekhammarsjön (82.002.1.017) kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen (82.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöalueella (82). Fiskarsinjoen alueella on 76 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Määrjärvi, Degersjön, Seljänalanen, Simijärvi, Brunkom träsk ja Bastsjö. Lohjanjärven lounaispuolella levittäytyvä Fiskarsinjoen alue sijaitsee Saaristomeren rannikkoalueen kaakkoisosassa Uudenmaan ja Varsinais-Suomen rajaseudulla.Fiskars ån valuma-alue (82.002). Järviwiki. Viitattu 29.3.2022. == Lähteet == Luokka:Raaseporin järvet Luokka:Fiskarsinjoen vesistö
Seraina Fitzi

Seraina Fitzi (s. 25. tammikuuta 2003) on sveitsiläinen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut naisten F-liigassa Turun Palloseuraa kaudella 2021–2022, jolloin TPS voitti Suomen-mestaruuden. Hän pelasi runkosarjassa 20 ottelua, joissa hän teki kolme maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän teki 14 ottelussa viisi maalia, joista kaksi toisessa välieräottelussa EräViikinkejä vastaan, ja sai neljä syöttöpistettä. Ennen tuloaan Suomeen Fitzi edusti Sveitsin NLA:ssa Unihockey Red Lions Frauenfeldiä. Hän edusti Sveitsiä vuonna 2021 alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt