EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Johann Wilhelm Hertel

Johann Wilhelm Hertel (9. lokakuuta 1727 Eisenach – 14. kesäkuuta 1789 Schwerin) oli saksalainen säveltäjä, viulisti ja cembalisti. Hänen isänsä oli muusikko Johann Christian Hertel.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Hertel, Johann Wilhelm Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 19.3.2024 Hertel aloitti kiertämisen isäänsä säestävänä cembalistina 12-vuotiaana. Hän opiskeli viulunsoittoa Carl Höckhin johdolla Zerbstissä. Lisäksi hän sai opetusta Johann Heinrich Heililtä ja Berliinissä Franz Bendalta. Hertel oli Strelitzissä hoviviulistina ja -cembalistina vuosina 1744–1753. Vuodesta 1754 hän oli hovisäveltäjänä Schwerinissä. Hertelin tuotantoon kuuluu orkesterimusiikkia, lauluja ja suurimuotoisempia vokaalimusiikin sävellyksiä, joihin kuuluu sekä maallisia että hengellisiä teoksia. Hertel kirjoitti kaksi omaelämäkerrallista kuvausta, jotka julkaistiin musiikkitieteilijä Erich Schenkin toimittamina vuonna 1957. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset viulistit Luokka:Saksalaiset cembalistit Luokka:Vuonna 1727 syntyneet Luokka:Vuonna 1789 kuolleet
Anssi Eriksson

Anssi Eriksson on suomalainen pop-kulttuuriin erikoistunut toimittaja, kääntäjä ja tietokirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa Soundi- ja Riffi- lehtiin. == Tuotanto == === Kirjat === *Anssi Eriksson & Timo Tolkki: Hymni elämälle – Stratovarius-kitaristin tarina, Minerva, 2020, ISBN 9789523129825 === Käännökset === *Tarja Turunen: Laulun virta veressäni. Englanninkielisestä alkuteoksesta suomeksi kääntäneet Pasi Rakas Jääskeläinen ja Anssi Eriksson, Bazar kustannus, 2021, ISBN 9789523765764 *Paul Brannigan: Eruption - Eddie Van Halenin tarina, suomentaja Anssi Eriksson, Bazar kustannus, 2022, ISBN 9789523765733 *James Gavin: George Michael: Elämä, suomentaja Anssi Eriksson, Bazar kustannus, 2023, ISBN 9789523767423 *Zarifa Ghafari ja Hannah Lucinda Smith: Zarifa - Naisen taistelu Afganistanissa, suomentaja Anssi Eriksson, Bazar kustannus, 2023, ISBN 9789523769274 *Mick Wall: Dark Desert Highway - Eaglesin tarina, suomentaja Anssi Eriksson, Bazar kustannus, 2023, ISBN 9789523764149 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Anssi Eriksson Hyvinkään kaupunginkirjaston podcastin vieraana *Eriksson Facebookissa Luokka:Suomentajat Luokka:Elävät henkilöt
Östernäs

Östernäs on kaupunginosa Maarianhaminassa, joka sijaitsee noin kaksi kilometriä Maarianhaminan keskustasta etelään. Östernäsiin johtaa tie 303, joka alkaa keskustassa Ålandsvägeniltä ja päättyy etelässä Järsövägeniin. Vuoden 2022 lopussa Östernäsissä asui 971 ihmistä. Asukasmäärältään Östernäs on Maarianhaminan toiseksi suurin kaupunginosa Västernäsin jälkeen. Östernäsin nykyisestä rakennuskannasta suurin osa on 1970- ja 80-luvuilla valmistuneita pientaloja. Katujen nimistössä suurin teema on puut ja pensaat. Kaupunginosassa sijaitsee myös ahvenanmaalaisen kirkkoherran ja kirjailijan Valdemar Nymanin mukaan nimetty Valdemar Nymans stig. Skolstigenillä sijaitsee entinen Övernäs folkskola, jossa toimi koulu vuodesta 1905–1906 vuoteen 1977 saakka, kunnes opetus siirtyi Ytternäs skolaan. Rakennuksessa toimii nykyisin päiväkoti ja se on suojeltu vuonna 2009. Nykyinen Övernäs skola toimii keskustassa Dalbergin kaupunginosassa. Östernäs sijaitsee entisen Ytternäsin kylän mailla, joka vuoteen 1961 saakka kuului Jomalan kuntaan. == Lähteet == Luokka:Maarianhamina Luokka:Suomen kaupunginosat
Flatey (Breiðafjörður)

Flatey on saari Islannin luoteisrannikolla Breiðafjörðurin lahdella. Se on suurin noin neljänkymmenen pienen saaren ryppäässä. Saari on noin kaksi kilometriä pitkä ja kilometrin leveä. Se on varsin tasainen. Saari on ollut aikanaan vilkas kauppapaikka, mutta nykyisin siellä on asutusta vain kesäisin. Siellä on kirjasto ja vuonna 1926 valmistunut kirkko. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Islannin saaret
Paolo Giorza

Paolo Giorza (11. marraskuuta 1832 Milano – 5. toukokuuta? 1914 Seattle) oli italialainen säveltäjä ja kapellimestari.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Giorza, Paolo Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 19.3.2024 Nadia Carnevale, Giorza, Paolo Treccani, viitattu 19.3.2024 Giorza sai varhaisimman musiikkikasvatukseltaan isältään, muusikko-kuvataiteilija Luigi Giorzalta. Lisäksi hän opiskeli kontrapunktia La Croixin johdolla. Giorza tuli tunnetuksi kevyen musiikin ja baletin säveltäjänä. Hänen tuotantoonsa kuuluu yli 70 balettia. Giorza teki yhteistyötä monien 1800-luvun jälkipuoliskon maineikkaimpiin kuuluneiden koreografien, kuten Luigi Manzottin kanssa. Hänen ensimmäiset balettinsa ovat vuodelta 1853. Suuren suosion hänen sävellyksistään sai isänmaallinen laulu "La bella Gigogin", joka esitettiin ensimmäisen kerran 31. joulukuuta 1858. Vuonna 1860 La Scalassa kantaesitettiin Giorzan ooppera Corrado, Console di Milano (libretto: Luigi Gualtieri), mutta vastaanotto oli kielteinen. Giorzan tuotantoon kuuluu myös toinen ooppera, Alba Barozzi (libretto: Antonio Ghislanzoni), joka jäi kuitenkin esittämättä. Hän sävelsi myös jonkin verran hengellistä musiikkia. Vuonna 1863 Giorza kutsuttiin Lontooseen säveltämään musiikkia Viktoriaa varten. Sieltä hän lähti Pariisiin, josta hän palasi Italiaan vuonna 1866. Giorza sai Giuseppe Garibaldilta henkilökohtaisen kiitoskirjeen vapaushenkisen musiikin säveltämisestä. Myöhemmällä urallaan hän työskenteli muun muassa oopperakapellimestarina Pohjois-Amerikassa. Giorza suuntasi vuonna 1867 pitkille kiertueille Meksikoon, Kuubaan ja Yhdysvaltoihin. Vuonna 1879 hän lähti Australiaan, jossa pääsi Sydney International Exhibitionin musiikkijohtajaksi. Hän sävelsi tapahtumaa varten kantaatin. Giorza palasi Italiaan, mutta jakoi 1890-luvun alusta lähtien aikansa Italian ja Yhdysvaltain välillä. Viimeisinä vuosinaan hän asui pysyvästi Yhdysvalloissa, jossa hän työskenteli urkujensoiton yksityisopettajana. Giorza kuoli köyhyydessä Seattlessa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Italialaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1832 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Chilen ilmavoimien lento-onnettomuus 2019

Chilen ilmavoimien lento-onnettomuus tapahtui 9. joulukuuta 2019, kun mannertenvälisellä sotilaallisella lennolla ollut Lockheed C-130 syöksyi Drakensalmeen 520 kilometriä luoteeseen Kuningas Yrjön saaresta. Kaikki koneessa olleet 21 matkustajaa ja 17 miehistön jäsentä kuolivat onnettomuudessa. == Tausta ja tapahtumien kulku == Onnettomuuskone teki ensilentonsa vuonna 1978, jolloin se siirrettiin Yhdysvaltain laivastolle. Se siirtyi Chilen ilmavoimille heinäkuussa 1995. Onnettomuuslento 9. joulukuuta 2019 oli huoltolento Kuningas Yrjön saarelle. Kone lähti Santiago de Chilestä kello 16.53 paikallista aikaa, ja kulki ensimmäisen välietapin ohi kello 17.44. Koneeseen saatiin yhteys viimeisen kerran kello 18.13, minkä jälkeen siihen menetettiin yhteys. Lentokone julistettiin kadonneeksi ja sen etsintöihin tarjosivat apua Uruguayn ja Argentiinan ilmavoimat. == Onnettomuuden jälkeen == Onnettomuuskone löydettiin 12. joulukuuta noin 30 kilometrin päästä koneen viimeisestä tiedetystä sijainnista, noin 3 200 metrin syvyydestä. Chilen ilmavoimien pääkomentaja kertoi onnettomuuden jälkeen, että lentokoneen hylyn ylössaaminen on hyvin vaikeaa, eikä onnettomuuden syytä välttämättä saada koskaan selville. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2019 lento- onnettomuudet Luokka:Etelämantereen historia Luokka:Chilen ilmavoimat
Kolbeinsey

Kolbeinsey on luoto Islannin pohjoispuolella. Se sijaitsee noin 105 km pääsaaresta pohjoiseen. Saari on tuliperäinen, ja eroosio on pienentänyt sitä vuosikymmenten kuluessa. Saari on syntynyt vulkaanisessa purkauksessa noin 12 000 vuotta sitten. Alue on edelleen vulkaanisesti ja seismisesti aktiivista, ja siellä havaittiin maanjäristyksiä vuonna 2017. Kolbeinsey mitattiin ensimmäisen kerran vuonna 1616. Silloin se oli 100 m leveä ja 700 m pitkä. Vuonna 1903 sen pinta-ala oli kutistunut noin puoleen, ja vuonna 2001 se oli enää 90 m2. Vuonna 2021 Kolbeinsey oli 20 m leveä länsi-itäsuunnassa, ja 14,5 m pohjoisesta etelään. Luodolla on suuri poliittinen merkitys, sillä se on Islannin pohjoisin piste ja määrittää maan aluevesien laajuutta. Saarelle rakennettiin helikopterin laskeutumispaikka vuonna 1989, mutta eroosio tuhosi siitä puolet vuonna 2006. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Islannin saaret
Sörnäisten rantapromenadi

Sörnäisten rantapromenadi () tai lyhyemmin Sörnäistenranta (), on kävelykatu Helsingissä Hanasaaren osa-alueella Sörnäisten kaupunginosassa. Se sijaitsee Sörnäisten rantatien vieressä Hanasaaren länsipuoleisen altaan rannalla. Rantapromenadin varrella ei toistaiseksi ole kiinteitä rakennuksia, mutta siihen on pystytetty muun muassa kesäterassi, padelkenttiä, ulkokuntosali ja koirapuisto. Vuosina 2017–2023 siinä toimi myös ravintolalaiva. == Tulevaisuus == Sörnäistenrantaan on suunniteltu suurimittaista uudisrakentamista 2020-luvulla. Sörnäisten rantatien uudelleenlinjauksen myötä sen varrelle valmistuisi kaksi pitkulaista toimistokorttelia, jotka toimisivat liikennemelua peittävänä muurina rannan puolelle valmistuvalle 1 400 asukkaan asuinalueelle. Asuinkerrostalojen väliin on suunniteltu autoliikenteeltä rauhoitettuja kujia, ja samalla ranta-alueen virkistysmahdollisuuksia parannettaisiin lisäämällä vehreyttä. Sörnäistenrannan ja Hanasaaren eteläkärjen välistä siltaa on myös suunniteltu. Helsingin kaupunginhallitus ja -valtuusto hyväksyivät uuden asemakaavan ja kaavamuutoksen helmikuussa 2024. == Lähteet == Luokka:Helsingin kadut Luokka:Suomen kävelykadut Luokka:Sörnäinen
Thomas Smith Webb

Thomas Smith Webb (13. lokakuuta 1771 Boston, Massachusetts, Brittiläinen Amerikka – 6. heinäkuuta 1819 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) oli amerikkalainen kirjapainaja ja vapaamuurarikirjailija. Webbia pidetään vapaamuurariuden Yorkin riitin tai amerikkalaisen riitin luojana. ==Elämä== Webb pääsi 16-vuotiaana kirjapainon oppipojaksi Bostoniin, ja muutti sen jälkeen Keeneen, New Hampshireen, jossa hän työskenteli jonkin aikaa ammatissaan. Tässä kaupungissa Rising Sun -loosi myönsi hänelle vapaamuurariuden kolme astetta. Vuonna 1793 hän muutti Albanyyn ja perusti paperin värjäystehtaan. 14. syyskuuta 1797 hän julkaisi teoksen The Freemason's Monitor, or Illustrations of Masonry ja tuli sillä kuuluisaksi vapaamuurarien ritualistina ja kirjailijana. Tämä pieni, nykyään erittäin harvinainen teos koostui kahdesta osasta, joista toinen osa sisälsi selostuksen "vapaamuurariuden sanomattomista asteista" sekä useita kirjoittajan laatimia vapaamuurarilauluja. Teoksen julkaisemista seurasivat peräkkäiset laajennetut ja parannetut painokset vuosina 1802, 1805, 1808, 1816 ja 1818 sekä lukuisat painokset tekijän kuoleman jälkeen. Sitä pidetään edelleen keskeisenä teoksena. Webb on tunnettu amerikkalaisen vapaamuurariuden chapter- ja encampment-järjestelmän, eli kapitteli- ja ritariasteiden perustajana. Hän toimi puheenjohtajana kokouksessa Kuninkaallisen Kaaren vapaamuurareiden yleisen suurchapterin perustamiseksi Bostonissa lokakuussa 1797, ja Providencessa tammikuussa 1799 pidetyssä kokouksessa hän esitti komitean puheenjohtajana perustuslain, joka hyväksyttiin. Yhdysvaltain suur-encampmentin perustaminen oli myös hänen toimintansa ansiota. Vuonna 1799 Webb muutti perheineen Providenceen, jossa hän vietti suurimman osan jäljellä olevista vuosistaan. Hänen musiikilliset kykynsä olivat huomattavat, ja hän oli ensimmäinen puheenjohtaja pyhän musiikin Psallonian-seurassa. Vuonna 1815 hän muutti Bostoniin ja perusti yhdessä muiden kanssa Händel- ja Haydn-seuran, jonka ensimmäinen puheenjohtaja hän toimi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset vapaamuurarit Luokka:Vuonna 1771 syntyneet Luokka:Vuonna 1819 kuolleet
Johannes Verhulst

Johannes (Jean) Josephus Herman Verhulst (19. maaliskuuta 1816 Haag – 17. tammikuuta 1891 Haag) oli hollantilainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän opiskeli Haagissa, Kölnissä ja Leipzigissa. Verhulst oli Mendelssohnin ystävä. Hän toimi 1838–1842 Leipzigissa Euterpe-konserttien johtajana ja sen jälkeen Haagin hovikapellimestarina. Hän johti myös Rotterdamin ja Amsterdamin konserttiseuroja. Hänen sävellyksiinsä kuuluu sinfonioita, jousikvartettoja ja kirkkokuoroteoksia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Alankomaalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1816 syntyneet Luokka:Vuonna 1891 kuolleet
Papey

Papey on saari Islannin itäpuolella. Sen pinta-ala on noin kaksi neliökilometriä. Saari tunnetaan lintujen, etenkin lunnien ja etelänkiislojen pesimäalueena. Saarella on asunut irlantilaisia erakkomunkkeja 1100-luvulla. Skandinaavit ajoivat heidät pois. Väkiluku on ollut suurimmillaan vuonna 1726, jolloin asukkaita oli 16. Siellä on eletty omavaraista elämää maatalouden, metsästyksen ja kalastuksen varassa. Viimeiset asukkaat lähtivät saarelta vuonna 1966. 1800-luvun alussa rakennettu kirkko on edelleen jäljellä, samoin majakka ja automaattinen sääasema. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Islannin saaret
William Preston

William Preston (28. heinäkuuta 1742 Edinburgh, Skotlanti – 1. huhtikuuta 1818 Lontoo) oli skotlantilainen kustannustoimittaja ja vapaamuurarikirjailija. Prestonin Illustrations of Masonry -kirjalla on kuvattu olleen suurempi vaikutus vapaamuurariuteen kuin millään muulla teoksella. ==Elämä== Prestonin isä oli eräänlainen asianajaja ("writer to the signet"). Preston kävi kotikaupunkinsa lukion ja yliopiston, ja hänestä tuli kielitieteilijä Thomas Ruddimanin sihteeri, jonka veli, kirjapainaja Walter, otti hänet oppipojakseen. Vuonna 1760 Preston lähti Lontooseen suosituskirjeiden kanssa kuninkaan kirjapainajan William Strahanin palvelukseen, joka palkkasi hänet kustannustoimittajaksi ja jätti hänelle perinnön heinäkuussa 1785. Andrew Strahan, joka jatkoi isänsä liiketoimintaa, piti Prestonin palkkatöissä juhannukseen 1804 asti, jolloin hän otti Prestonin liiketoimensa osakkaaksi. Hänen ja Strahanin välisen yhteyden kautta Preston oli ystävällisissä väleissä muun muassa David Humen, Edward Gibbonin ja Samuel Johnsonin kanssa. Preston on haudattu St Paulin katedraaliin. Preston vihittiin vapaamuurariuteen vuonna 1763 hiljattain avatun "'Muinaisen" tai "'Athollin" suurloosin loosissa nro 111. Preston tuli tunnetuksi luennoitsijana, ja hänet otettiin vuonna 1774 jäseneksi Lodge of Antiquity No. 1 -loosiin, jonka mestari hänestä sittemmin tuli. Samana vuonna hän piti luentokurssin vapaamuurariuden eri asteista Fleet Streetillä Lontoossa sijainneessa Mitre-kapakassa. Jätettyään Englannin suurloosin hän ja muutamat muut perustivat oman kilpailevan suurloosin vuonna 1779. Järjestö ei menestynyt, ja Preston ja muut separatistit, jotka olivat tarjoutuneet myöntymään, palasivat takaisin vuonna 1789. Hänen teoksensa Illustrations of Masonry saavutti erittäin suuren suosion, ja siitä otettiin uusia painoksia sadan vuoden ajan. Ensimmäinen painos julkaistiin vuonna 1772 Lontoossa. Se julkaistiin suurmestari lordi Robert Petren luvalla, jolle teos oli omistettu. Se sisältää seremonioiden kuvauksia, lauluja ja historiallisen selostuksen vapaamuurariudesta. Myöhemmät painokset ovat pääasiassa historiallisia ja kuvailevia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Brittiläiset kirjailijat Luokka:Brittiläiset vapaamuurarit Luokka:Vuonna 1742 syntyneet Luokka:Vuonna 1818 kuolleet
Viðey

Viðey on saari Islannissa Reykjavíkin edustalla. Se on aikaisemmin ollut asuttu, mutta nykyisin siellä ei ole asukkaita. Saari tunnetaan taideteoksistaan, etenkin Yoko Onon teoksesta John Lennonin muistolle, rauhan ja rakkauden kunniaksi. Saarelle on lauttayhteys Reykjavíkista kesällä päivittäin, talvella viikonloppuisin. Saarella on merkkejä asutuksesta 900-luvulta alkaen. Viimeiset asukkaat poistuivat 1940-luvulla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Islannin saaret
Kazuha Nakamura

Kazuha Nakamura (s. 9. elokuuta 2003 Kōchin prefektuuri, Japani) on japanilainen laulaja ja tanssija. Hän kuuluu eteläkorealaiseen tyttöyhtyeeseen Le Sserafim. Nakamura on luonut uraa ennen Le Sserafimia balettitanssijana. Nakamura on toiminut muiden Le Sserafimin jäsenten kanssa luksusbrändi Louis Vuittonin lähettiläänä vuodesta 2023. Luokka:Japanilaiset laulajat Luokka:Japanilaiset tanssijat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eustathios

Eustathios (, ) tai Efstáthios () voi viitata seuraaviin: * Eustathios Afrikkalainen (400-luku), kristitty kirjailija * Eustathios Antiokialainen tai Sideläinen (300-luku), Antiokian piispa * Eustathios Berytoslainen (400-luku), Berytoksen piispa * Eustathios Epifaneialainen (400/500-luku), reettori * Eustathios Kappadokialainen (300-luku), uusplatonilainen filosofi * Eustathios Makrembolites (n. 1150–1200), bysanttilainen romaanikirjailija * Eustathios Rhomaios (Eustathius Romanus, n. 975–1034), bysanttilainen juristi * Eustathios Sebasteialainen (300-luku), Sebasteian piispa * Eustathios Thessalonikelainen (n. 1118–1195/1198), Thessaloniken piispa ja Homeros- kommentaattori * Eustathios (300-luku), lääkäri * Pyhä Eustachius tai Eustathios (k. 118?), pyhä * Efstáthios Chorafás (1871 – ?), kreikkalainen uimari * Ágios Efstáthios, saari Kykladien saariryhmässä Kreikassa.
Fanodemos

Fanodemos (, ; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen atthidografi eli Attikan historiasta kirjoittanut, joka oli kotoisin Ateenasta. == Elämä == Fanodemos oli historioitsija Diylloksen isä ja politiikassa Lykurgoksen seuraaja. Hänet mainitaan Ateenan bulen eli neuvoston jäsenenä eräässä piirtokirjoituksessa noin vuodelta 344–342 eaa., sekä useissa muissa piirtokirjoituksissa vuosilta 332/331–329/328 eaa. Ennen kyseisten piirtokirjoitusten löytymistä Fanodemoksen kotipaikkaa ja ajoitusta ei tunnettu, ja hänen kotipaikoikseen ehdotettiin Ikosta ja Tarasta, ja ajoituksesta tiedettiin hänen teoksistaan tehtyjen lainausten perusteella varmuudella vain, että hän eli ennen ajanlaskun alkua.Harpokration: Kymmenen puhujan käyttämistä sanoista, ; Dionysios Halikarnassoslainen: Rooman historia 1.61. Eräästä Prokloksen maininnasta on päätelty, että Theopompos olisi kirjoittanut häntä vastaan, mutta kyseinen Prokloksen tekstikohta ei todista asiaa.Proklos: Kommentaari Platonin Timaiokseen (Ad Platon. Tim., s. 30, ed. Basil.) == Teokset == Fanodemoksen mainitaan kirjoittaneen ainakin seuraavat kolme teosta; niistä on säilynyt nykyaikaan vain katkelmia: * Atthis eli Attikan historia () – Esitys Attikan muinaishistoriasta ja legendoista. Selvästi Fanodemoksen merkittävin teos, joka valmistui noin vuonna 330 eaa. Siitä on säilynyt 27 katkelmaa. Teos vaikuttaa olleen laaja, koska Harpokration viittaa sen yhdeksänteen kirjaan. Sitä lainaavat myös muun muassa Athenaios ja Plutarkhos. Kirjoittaja puhuu suurella innolla Attikan suuruudesta ja kunniasta. Teos vaikuttaa myös kiinnittäneen paljon huomiota uskonnollisiin asioihin.Harpokration: Kymmenen puhujan käyttämistä sanoista, ; Athenaios: Deipnosofistai 3.114c, 9.392d, 10.437c, 11.465a; Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Themistokles 13, Kimon 12, 19. * Deloksen historia () – Esitys Deloksen historiasta. Harpokration mainitsee sen Fanodemoksen teoksena. Joskus kyseisessä maininnassa nimi on ehdotettu korjattavaksi Fanodikokseksi, ja joskus taas teos on laitettu Semoksen nimiin; kummankin mainitaan kirjoittaneen samannimisen teoksen.Harpokration: Kymmenen puhujan käyttämistä sanoista, . * Ikoksen historia () – Esitys Ikoksen historiasta.Stefanos Byzantionlainen: Ethnika, . == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:300-luvulla eaa. syntyneet Luokka:Antiikin kreikkalaiset historioitsijat
Fanodikos

Fanodikos (, ) oli antiikin kreikkalainen kirjailija, joka kirjoitti Deloksen saaren historiaa käsitelleen teoksen Deloksen historia (). Hänen ajoitustaan tai kotipaikkaansa ei tunneta.Skolia Apollonios Rhodoslaisen Argonautikaan 1.211, 419; Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit 1.31, 1.82. Sigeionista on löydetty bustrofedonilla kirjoitettu piirtokirjoitus, jonka August Böckh on ehdottanut liittyvän tähän Fanodikokseen. Se on ollut kirjoitettu kyseisen nimiselle henkilölle osoitetun patsaan jalustaan ja alkaa sanoilla ”Olen Fanodikos Prokonnesoslaisen, Hermokratoksen pojan” (). Se ajoitetaan Augustuksen ja Tiberiuksen aikaa myöhemmäksi, vaikkakin kirjoituksen tyyli on hyvin arkaisoiva. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset historioitsijat
Isa Hasan al-Yasiri

Isa Hasan al-Yasiri (myös Issa Hassan Al-Yasiri, Aisa Alyasiri, ; s. 1942 Maysan) on irakilaissyntyinen kanadalainen runoilija. Issan teoksia on käännetty eri kielille ja hän on palkittu muun muassa vuonna 2002 Rotterdamin kansainvälisillä runousfestivaaleilla ja vuonna 2008 Irakissa. Isa Hasan muutti vuonna 2001 Kanadaan ja asuu sittemmin Montrealissa. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Kanadalaiset runoilijat Luokka:Irakilaiset runoilijat Luokka:Elävät henkilöt
Mahdoton tapaus

Mahdoton tapaus on ranskalainen tv-sarja jonka ensimmäinen tuotantokausi tehtiin vuonna 2021. Sarjan käsikirjoittajat ovat Stéphane Carrié, Alice Chegaray-Breugnot ja Nicolas Jean. Suomessa sarjaa esitettiin ensimmäisen kerran Yle TV1:ssä keväällä 2024. == Juoni == Lillen kaupungin poliisilaitoksella iltaisin siivoamassa käyvä kolmen lapsen yksinhuoltajaäiti Morgane Alvaro sattuu pudottamaan murharyhmän tutkintapaperit lattialle. Papereita selaillessaan hän tekee tapauksesta oikeita päätelmiä. Ylikomisario Céline Hazan palkkaa Alvaron murharyhmän avustajaksi, ja määrää hänet johtavan etsijän Adam Karadecin työpariksi. Työparin välillä on runsaasti jännitteitä. Joka jaksossa tutkittavaksi tulee uusi murhatapaus, jonka älykkyysosamäärän 160 omaava Alvaro pystyy selvittämään. == Näyttelijät == Tiedosto:Audrey Fleurot Cabourg 2013 3 (cropped).jpg|Audrey Fleurot Tiedosto:Mehdi Nebbou Cabourg 2013 (cropped).jpg|Mehdi Nebbou Tiedosto:Marie Denardaud Cabourg 2012 (cropped).jpg|Marie Denardaud Tiedosto:Bruno Sanches par Claude Truong-Ngoc avril 2015 (cropped).jpg |Bruno Sanches ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *TF1 HPI-sivut Luokka:Ranskalaiset rikossarjat Luokka:2020-luvun televisiosarjat Luokka:Lille
İsa Çelebi

İsa Çelebi (k. 1403) oli Osmanien valtakunnan prinssi, sulttaani Bayezid I:n poika. İsa Çelebi oli yksi kilpailijoista sulttaanin valtaistuimesta Osmanien interregnumin aikana. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1403 kuolleet Luokka:Osmanien valtakunnan henkilöt
Stygiomysida

Stygiomysida on pieni kuoriäyriäisten lahko. Aiemmin se on luettu osaksi massiäyriäisten lahkoa (Mysida), mutta erotettiin siitä omaksi lahkokseen 2000-luvulla fylogeneettisin perustein.Meland, K.; Mees, J.; Porter, M.; Wittmann, K. J. (2015). Taxonomic Review of the Orders Mysida and Stygiomysida (Crustacea, Peracarida). PLoS ONE 10(4): e0124656 Lahkosta tunnetaan 16 lajia kahdessa heimossa. Stygiomysida-äyriäiset elävät useimmiten luolissa tai muissa maanalaisissa vesissä. ==Lähteet== Luokka:Kuoriäyriäiset
H’orostkiv

H’orostkiv () on kaupunki Ukrainan Ternopilin alueen Tšortkivin piirissä. H’orostkiv sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Tainajoen varrella, maanteitse noin 62 kilometriä aluekeskus Ternopilistä kaakkoon. Valtatie M19, joka on osa eurooppatietä , kulkee kahdeksan kilometriä kaupungin länsipuolelta. Kaupungissa on rautatieasema. Tammikuun keskilämpötila on −5,5 ja heinäkuun +18 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 560 millimetriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 6 652 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 7 304 asukasta, joista etnisesti ukrainalaisia oli 98,70 prosenttia, venäläisiä 0,78 % ja puolalaisia 0,22 %. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 8 811 asukasta. Paikkakunta mainitaan historiallisissa dokumenteissa ensimmäisen kerran vuonna 1564. Kaupungiksi H’orostkiv nimettiin vuonna 1977. Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen H’orostkiv on kuulunut Tšortkivin piiriin; sitä ennen se oli Husjatynin piiriin kuulunut kaupunki. Церква Возложення Ризи (мур.), Хоростків.jpg|Kirkko H’orostkivissä. Хоростків5297.jpg|Pyhän Mikaelin kirkko (katolinen kirkko). Хоростків Каплиця 1.jpg|Pyhän Mikaelin kappeli. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * H’orostkivin hromada (gov.ua) Luokka:Ternopilin alueen kaupungit Luokka:Tšortkivin piiri
Berkåk

Berkåk on taajama Rennebun kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,3 neliökilometriä ja asukasluku 981 vuonna 2023. ==Kuvia== Rennebu rådhus (01).JPG|Rennebun kunnantalo Berkåk kirke kyrkje Church 1878 Kjerkeveien Rennebu Trøndelag Norway Kirkegård Cemetery Vår Spring etc 2019-04-25 DSC04807.jpg|Berkåkin kirkko ==Tunnettuja henkilöitä== * Vebjørn Rodal (s. 1972), juoksija * Astrid S (s. 1996), laulaja-lauluntekijä ==Lähteet== Luokka:Rennebu Luokka:Norjan taajamat
Berkåkin kirkko

Berkåkin kirkko () on Rennebun kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1878. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Rennebu
Rennebun kirkko

Rennebun kirkko () on Rennebun kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen y-kirjaimen muotoinen kirkko vuodelta 1669. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot kirkko
Innsetin kirkko

Innsetin kirkko () on Rennebun kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 2000. Se rakennettiin vuonna 1995 tulipalossa tuhoutuneen edeltäjänsä mallin mukaan. Innset kirke T119 01 0001.jpg|Kirkko ennen paloa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Rennebu
Emilie Joramo

Emilie Joramo (s. 13. tammikuuta 2002) on norjalainen jalkapalloilija, joka on pelannut ruotsalaisessa Hammarby IF:n naisten joukkueessa vuodesta 2024. Hänen sopimuksensa ulottuu vuoteen 2026. Tätä ennen hän pelasi norjalaisessa Rosenborg BK:ssa. Joramo debytoi Norjan maajoukkueessa vuonna 2022. Pelipaikaltaan Joramo on keskikenttäpelaaja. Joramo on kotoisin Rennebusta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bengt August Carlson

Bengt August Carlson (25. marraskuuta 1833 Tydje, Ruotsi – 4. joulukuuta 1920 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen metodistipappi, joka perusti Helsinkiin metodistiseurakunnan ja vaikutti metodismin kehittymiseen Suomessa, varsinkin pääkaupunkiseudulla. Carlsonin vanhemmat olivat Karl Olof Olsson ja Anna Maria Andersdotter ja puoliso vuodesta 1870 Emelie (Emma) Sofia Rydow (k. 1889 Helsingissä). Carlson oli metodistisen kirkon saarnaaja ja pastori New York 1866–1869, Karlskronassa 1869–1870, Kalmarissa 1870–1872 ja 1900–1901, Tukholmassa 1872 ja 1891–1894, Helsingissä 1884–1889, uudelleen Tukholmassa 1894–1899, Köpingissä 1899–1900 ja Södertäljessä 1904–1906. Hän oli metodistipiirikunnan vanhin Yhdysvalloissa 1867–1869, Tukholmassa 1872–1874 ja 1878, Karlskronassa 1874–1878, Göteborgissa 1880–1884 ja Suomessa 1885–1891. Carlson oli Gustaf Wagnssonin ohella ensimmäinen Ruotsista virallisesti Suomeen lähetetty metodistipastori. Hän oli myös Nya Budbäraren -lehden perustaja ja toimittaja 1886–1892. Se on edelleen Suomen ruotsinkielisen metodistikirkon säännöllisesti julkaisema lehti. (ei-vapaa) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka: Ruotsalaiset papit Luokka:Ruotsalaiset toimittajat Luokka:Metodismi Suomessa Luokka:Vuonna 1833 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
Zdeněk Chalabala

Zdeněk Chalabala (18. huhtikuuta 1899 Uherské Hradiště – 4. maaliskuuta 1962 Praha) oli tšekkiläinen kapellimestari.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Chalábala, Zdenek Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 20.3.2024 Chalabala opiskeli viulunsoittoa, orkesterinjohtoa ja sävellystä Brnon konservatoriossa, jossa hänen pääasialliset opettajansa olivat Leoš Janáček ja František Neumann. Lisäksi hän sai sävellysopetusta Vítězslav Novákilta Prahassa. Chalabala toimi Prahan Kansallisteatterin pääkapellimestarina vuodesta 1953 kuolemaansa. Sitä ennen hän oli työskennellyt muun muassa Brnon kansallisteatterin, Slovakian kansallisteatterin, Brnon kansallisteatterin ja Ostravan oopperan pääkapellimestarina. == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Václav Kašlík

Václav Kašlík (28. syyskuuta 1917 Poličná – 4. kesäkuuta 1989 Praha) oli tšekkiläinen kapellimestari, oopperaohjaaja ja säveltäjä.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Kašlík, Václav Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 20.3.2024 Václav Kašlík National Theatre, viitattu 20.3.2024 Václav Kašlík Britannica, viitattu 20.3.2024 Kašlík opiskeli vuosina 1936–1939 musiikin teoriaa ja estetiikkaa Kaarlen yliopistossa. Samalla hän opiskeli vuosina 1936–1940 Prahan konservatoriossa orkesterinjohtoa Metod Doležilin ja Pavel Dědečekin sekä sävellystä Karel ja Alois Hában johdolla. Valmistuttuaan Kašlík sai vielä oopperaohjauksen opetusta Ferdinand Pujmanilta ja osallistui Václav Talichin orkesterinjohdon mestarikursseille. Hän debytoi kapellimestarina Prahassa vuonna 1940. Hänen ensimmäinen itse säveltämänsä näyttämöteos oli baletti Juan. Vuonna 1941 Kašlík pääsi Prahan Kansallisteatterin avustavaksi johtajaksi. Siellä hän teki ensimmäisen ohjauksensa vuonna 1942 kahdesta Pavel Bořkovecin yksinäytöksisestä näyttämöteoksesta. Työskenneltyään välillä Brnossa Kašlík oli vuonna 1945 Prahassa mukana perustamassa Toukokuun 5. päivän teatteria, jonka taiteellisena johtajana hän toimi, kunnes se integroitiin Kansallisteatteriin vuonna 1948. Kašlík oli vuosina 1948–1989 yksi keskeisistä Prahan Kansallisteatterin näyttämöohjaajista. Hän johti myös Smetana- teatterissa vuosina 1952–1962. Lisäksi hän työskenteli vierailijana eri puolilla maailmaa. Kašlík hyödynsi tuotannoissaan muun muassa kokeellista valaistusta ja stereoääntä. Hän myös ohjasi oopperoista elokuvaversioita. Kašlíkin sävellystuotannossa tärkeässä asemassa on ooppera Krakatit (1960), jossa elektroniikkaa on yhdistelty orkesterimusiikkiin, jazziin ja populaarimusiikkiin. Hän sävelsi myös muun muassa lukuisia baletteja ja sinfonista musiikkia. Kašlík sai vuonna 1956 Klement Gottwaldin valtionpalkinnon ja vuonna 1958 hallituksen myöntämän kunniataiteilijan arvonimen. Hän julkaisi muistelmateoksensa vuonna 1987. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Tšekkiläiset säveltäjät Luokka:Oopperaohjaajat Luokka:Tšekkiläiset kapellimestarit Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Mah-Jong (vaatemerkki)

Mah-Jong oli ruotsalainen vaatemerkki, joka oli toiminnassa vuosina 1966–1976. Sen perustivat Kristina Torsson, Veronica Nygren ja Helena Henschen. Heidän ajatuksenaan oli luoda ajattomia, Ruotsissa valmistettuja vaatteita. Mah- Jongin vaatteista tuli suosittuja erityisesti vasemmistolaisissa piireissä. ==Lähteet== Luokka:Vaatemerkit Luokka:Entiset ruotsalaiset yritykset Luokka:1900-luvun muoti
Ossi Jaala

Ossi Jaala (s. 13. huhtikuuta 1982) on suomalainen mainosalan toimija ja muusikko. Hänen yhtyeitänsä ovat @Junkmail ja Saving Jack jossa hän soittaa rumpuja. Jaala työskentelee mainosalalla tuotantoyhtiö Miracle Soundissa. Hän on saanut useita palkintoja muun muassa Vuoden Huiput-, Effie- sekä Kaiku- audiomainoskilpailuissa. Hän on ollut mukana suunnittelemassa, säveltämässä, sanoittamassa ja soittamassa monissa mainokappaleissa ja tunnuksissa brändeille kuten R-Kioski, Radio Nova, Lidl, Radio City, Yle TV2 ja Veikkaus. Hän on myös tuottanut tunnusmusiikin Vaasan kaupungille. Vuonna 2018 Jaala sai jonkun verran näkyvyyttä ajamalla autolla ylinopeutta Kehä 1:llä ja näyttämällä keskisormea valvontakameroille. Hän esitteli tekoaan sosiaalisessa mediassa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset mainonnan suunnittelijat
Ari Pazovski

Ari Moisejevitš Pazovski (; 2. helmikuuta 1887 Perm – 6. tammikuuta 1953 Moskova) oli venäläinen, myöhemmin neuvostoliittolainen kapellimestari.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Pazovsky, Ariy (Moiseievich) Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 20.3.2024 Pazovski oppi lapsena soittamaan viulua. Hän oli Pjotr Krasnokutskin ja Leopold Auerin oppilaana Pietarin konservatoriossa. Vuosina 1905–1908 Pazovski johti alueellisia oopperaseurueita. Vuosina 1908–1910 hän oli kapellimestarina Sergei Ziminin oopperassa Moskovassa. Tämän jälkeen hän johti Harkovassa, Odessassa ja Kiovassa. Pazovski oli Petrogradin kansanoopperan musiikillinen johtaja vuosina 1916–1918. 1920–1930-luvuilla hän johti Bolšoi-teatterissa, Bakussa, Sverdlovskissa, Harkovassa ja Kiovassa. Pazovski oli taiteellisena johtajana Kirov-teatterissa vuosina 1936–1943 ja Bolšoi-teatterissa vuosina 1943–1948. Hän sai vuonna 1940 Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen. == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Herrakunta

Herrakunta on Vihdin kunnan koillisosassa sijaitseva kylä. Herrakunnan alueella on aikanaan sijainnut useita säterikartanoita, joiden maat on aikojen kuluessa lohkottu. Herrakunnan alueella harjoitetaan edelleen aktiivista maataloutta ja alueella on lisäksi useita luomutiloja, joiden vuoksi peltoja on nimitetty leikkisästi luomulaaksoksi. Herrakunnan kylällä sijaitsee monitoimitalo. == Lähteet == Luokka:Vihdin kylät
Huhmari

Huhmari on Vihdin kunnan eteläosassa sijaitseva kylä. Kylä on muodostunut aikaisemman postitoimipaikan pohjalta ja käsittää Palojärven kylän, Ridalin ja Torholan kylien eteläosat. Tiet Helsingin suunnasta Vihtiin ovat kulkeneet kylän läpi, minkä vuoksi kylätoimikunta on käyttänyt tunnuslauseenaan Vihdin porttia. Nykyisin kylän halki kulkevat 1930-luvulta lähtien Vanha Turuntie ja 1960-luvulta lähtien moottoritie. Huhmarin alueella toimii Palojärven koulu sekä urheiluseura Huhmarin Haka. Lisäksi kylällä on koulun yhteydessä urheilukenttä, luistelukenttä ja uimaranta. == Lähteet == Luokka:Vihdin kylät
Irjala (Vihti)

Irjala on Vihdin kunnan pohjoisosassa sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee Hiidenveden pohjoisrannalla ja koostui muiden Vihdin seutujen tapaan 1900-luvun alussa suurtiloista. Alueella toimivat muun muassa Irjalan kartano, Koikkilan tila sekä Pääkslahden vanhainkoti maatiloineen. == Lähteet == Luokka:Vihdin kylät
Karl Gotthelf von Hund und Altengrottkau

Karl Gotthelf von Hund und Altengrottkau (11. syyskuuta 1722 Mönau, Saksin vaaliruhtinaskunta – 8. marraskuuta 1776 Meiningen, Saksi-Meiningenin herttuakunta) oli saksalainen vapaaherra, kartanonomistaja ja vapaamuurari. Von Hundin vuonna 1751 perustama "ankaran kuuliaisuuden" (Strict Observance) vapaamuuraririitti rakensi legendaa temppeliritarien ja vapaamuurariuden väitetystä yhteydestä ja on monien vapaamuurariuden ritariasteiden alkuperä. ==Elämä== Von Hund oli 20-vuotiaana Kölnin vaaliruhtinaan kamariherra, sittemmin Saksin vaaliruhtinaan kamariherra, valtioneuvos ja keisarin neuvonantaja. Von Hund sai mahdollisesti ritarin arvon maanpaossa olleilta Stuartin suvun kannattajilta. Von Hund väitti, että hänet oli ottanut ritarikuntaan "punaisen sulan ritari", joka saattoi olla jakobiitti Alexander Seton, tunnetaan myös nimellä Alexander Montgomery, 10. Eglintonin jaarli. Vuonna 1751 von Hund perusti Löbaussa loosin Aux trois Colonnes ja skottilaisen chapterin. Seitsenvuotisen sodan jälkeen hän joutui "Johnson" -nimisen henkilön vaikutuksen alaiseksi, joka väitti olevansa Jerusalemin ritarikunnan suurpriori, mutta joka sittemmin paljastui huijariksi. Von Hundin aikana "ankaran kuuliaisuuden" riitti hallitsi saksalaista vapaamuurariutta, ja siitä tuli muiden riittien kehitykseen vaikuttava voima. Riitti väitti olevansa temppeliritariaatteen jatkumo tulkitsemalla muurariutta uudelleen: vapaamuurarilegendan Hiram Abiff oli itse asiassa temppeliherrojen alipriori Carolus de Monte Carmel, jonka petturiveljet murhasivat, ja kaikki vapaamuurariuden symbolit jäljitettiin temppeliherroihin. Riitti oli kiistelty siitä, että se vaati tiukkaa kuuliaisuutta "tuntemattomille ylimmille" eli ritarikunnan johtajille, erityisesti suurmestariksi väitetylle Charles Edward Stuartille. Von Hund ei ollut huijari, sillä hän ei hyötynyt taloudellisesti riitin edistämisestä. Riitti levisi 1770-luvulla Ranskaan. Von Hundin kuoltua vuonna 1776 riitin johtoon nousi Södermanlandin herttua Kaarle (myöhemmin Ruotsin kuningas Kaarle XIII). Vapaamuurariuden ruotsalainen riitti rakentui von Hundin järjestelmän pohjalta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset vapaamuurarit Luokka:Saksalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1722 syntyneet Luokka:Vuonna 1776 kuolleet
Walerian Bierdiajew

Walerian Bierdiajew (7. maaliskuuta 1885 Hrodna – 28. marraskuuta 1956 Varsova) oli puolalainen kapellimestari.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Bierdiajew, Walerian Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 20.3.2024 Bierdiajew opiskeli sävellystä Max Regerin ja orkesterinjohtoa Arthur Nikischin johdolla Leipzigin konservatoriossa. Vuonna 1906 hän teki debyyttinsä Dresdenissä. Vuodesta 1908 hän johti säännöllisesti esityksiä Mariinski-teatterissa Pietarissa. Bierdiajew työskenteli myöhemmällä urallaan monissa Venäjän, sittemmin Neuvostoliiton oopperataloissa. Vuodesta 1930 hän opetti orkesterinjohtoa Varsovassa, myöhemmin myös Poznańissa. Bierdiajew oli vuosina 1947–1949 Krakovan filharmonikkojen kapellimestari ja johti vuosina 1954–1956 Varsovan oopperaa. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Dilauroyyliperoksidi

Dilauroyyliperoksidi (C24H46O4) eli lauroyyliperoksidi on orgaanisiin peroksideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää radikaali-initiaattorina polymeerien ja muiden orgaanisten yhdisteiden valmistukseen. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa dilauroyyliperoksidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee hieman alkoholeihin ja paremmin useisiin muihin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi kloroformiin ja bentseeniin. Dilauroyyliperoksidi on voimakas hapetin ja voi reagoida kiivaasti orgaanisten yhdisteiden ja muiden pelkistimien kanssa. Kuumennettaessa yli sulamispisteeseensä yhdiste hajoaa radikaaleiksi. Dilauroyyliperoksidi on ärsyttävä yhdiste.Terry N. Myers: Initiators, Free- Radical, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2001 Dilauroyyliperoksidia valmistetaan hapettamalla lauroyylikloridia tai lauriinihappoanhydridiä vetyperoksidilla emäksisissä oloissa. Dilauroyyliperoksidia voidaan käyttää radikaali-initiaattorina esimerkiksi polyvinyylikloridin, polystyreenin ja polyakrylaattien valmistuksessa. Yhdistettä käytetään lisäksi polyesterihartsien kovettamiseen ja valkaisuaineena. Orgaanisen kemian synteeseissä dilauroyyliperoksidia käytetään radikaali-initiaattorina esimerkiksi halogenointi-, alkylointi- ja syklisointireaktioissa. == Lähteet == Luokka:Orgaaniset peroksidit
Andrew Michael Ramsay

Andrew Michael Ramsay tai Chevalier Ramsay (9. heinäkuuta 1686 Ayr, Skotlannin kuningaskunta – 6. toukokuuta 1743 Saint-Germain-en-Laye, Ranskan kuningaskunta) oli skotlantilaissyntyinen ranskalainen kirjailija ja vapaamuurari. Ramsayn vuonna 1737 pitämä kuuluisa luento teki tunnetuksi hänen teoriansa siitä, että vapaamuurariutta ei perustettu muinaisessa Israelissa tai Salomonin temppelin rakentamisen aikaan, kuten vapaamuurariuden legendaarisissa historiateoksissa väitetään, vaan ristiretkien aikana Ristiretkivaltioissa. Vapaamuurarit ovat Ramsayn mukaan ristiretkeläisten seuraajia ja veljeskunta on siis itse asiassa ritarikunta. Ramsayn teoriat innoittivat vapaamuurariuden ritariasteiden syntyä. ==Elämä== Ramsay oli leipurin poika ja vakaumukseltaan alunperin kalvinisti. Hän opiskeli Edinburghin yliopistossa ja toimi jonkin aikaa Wemyssin jaarlin kahden pojan kotiopettajana. Noin vuonna 1706 hän lähti englantilaisten joukkojen mukana Alankomaihin Espanjan perimyssodan aikana. Manner-Euroopassa ollessaan hän tutustui mystikko Pierre Poiret'hen, jonka vaikutuksesta hänen uskonnolliset näkemyksensä muuttuivat. Armeijasta vapauduttuaan hän lähti vuonna 1710 Cambrayn arkkipiispa François Fénelonin luo. Fénelonin suostuttelemana hän liittyi katoliseen kirkkoon, ja hän pysyi Fénelonin luona tämän kuolemaan saakka tammikuussa 1715. Fénelon jätti Ramsaylle kaikki paperinsa. Ramsay toimi myös hetken Madame Guyonin sihteerinä. Fénelonin kuoltua Ramsay lähti Pariisiin. Siellä hän tapasi Orléansin herttuan, joka otti Ramsayn Jerusalemin Pyhän Lasaruksen kuninkaallisen ja sotilaallisen ritarikunnan jäseneksi ja antoi hänelle Chevalierin arvonimen. Ramsayn Fénelonia koskevat kirjoitukset toivat hänet kruununtavoittelija James Francis Edward Stuartin tietoisuuteen, joka oli ollut Fénelonin ystävä. Stuart myönsi Ramsaylle arvon jakobiittien aatelisjärjestelmässä. Kruununtavoittelijan pyynnöstä Ramsay lähti vuonna 1724 Roomaan Stuartin kahden pojan, prinssi Charles Edwardin ja Henryn kotiopettajaksi. Hän viipyi siellä noin vuoden ja kolme kuukautta. Palattuaan Pariisiin Ramsaylle ehdotettiin, että hänestä tulisi Yrjö II:n kolmannen pojan, Cumberlandin herttuan kotiopettaja, mutta hän kieltäytyi. Vuonna 1728 hän kuitenkin Yrjö II:n erikoisluvalla teki matkan Englantiin, jolloin hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi, ja hän sai Oxfordin yliopistosta oikeustieteen tohtorin arvon. Hän myös liittyi Lontoossa vapaamuurareihin. Palattuaan Pariisiin hänet nimitettiin Bouillonin herttuan pojan Vicomte de Turennen kotiopettajaksi. Ramsayn pääteos oli Les voyages de Cyrus (1727), joka on kirjoitettu Fénelonin Télémaquea mukaillen. Hän myös toimitti itse Télémaquen (1717) johdantokirjoituksineen ja kirjoitti Histoire de la vie et des ouvrages de Fénelon -teoksen 1723) sekä Turennen osittaisen elämäkerran (1735), joitakin englanninkielisiä runoja (1728) ja muita teoksia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset vapaamuurarit Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Royal Societyn jäsenet Luokka:Vuonna 1686 syntyneet Luokka:Vuonna 1743 kuolleet
Constante (1730)

Constante eli San Cristóbal oli Espanjan laivaston vuonna 1730 vesille laskettu Constante-luokan kaksikantinen 64-tykkinen linjalaiva. == Valmistus == Alus tilattiin Havannasta Kuubasta. Alus laskettiin vesille 22. joulukuuta 1730. Se luovutettiin 10. kesäkuuta 1732 Espanjan laivastolle, joka otti sen palvelukseen 17. kesäkuuta 1732.Winfield et al 2023 s. 180 == Palvelus == Alus lähti 10. heinäkuuta 1732 Havannasta Aldereten laivueessa, jonka muut alukset olivat Fuerte, San Antonio, fregatti Santa Rosa ja joitakin kaappareita. Laivue saapui 16. syyskuuta Cádiziin mukanaan 3,5 miljoonaa pesoa. Alus suojasi 26. lokakuuta Cádizista Fuerten kanssa joukkojen siirtoja Ceutaan ja Oraniin. Alus lähti tammikuussa 1733 Alicantesta Conquistadorin ja Leónin kanssa partiomatkalle Välimerelle, mistä ne palasivat tammikuun lopulla Alicanteen. Alus lähti heinäkuussa Alicantesta Conquistadorin kanssa partiomatkalle. Se lähti 29. marraskuuta Barcelonasta Sisilian ja Napolin sotaretkille Clavijon laivastossa, johon kuului 16 linjalaivaa. Alus saapui vaurioituneena Cádiziin, kun se oli joutunut 2. helmikuuta 1734 myrskyyn. Toukokuussa alus oli La Carracassa kunnostettavana. Alus palautettiin elokuussa 1734 palvelukseen Cádizissa, mistä se kuljetti 1. syyskuuta Europan ja Áfrican kanssa miljoona pesoa Napoliin. Tehtävästä vapauduttuaan laivue partioi Italian ja Ranskan rannikoilla. Alus kuljetti 8. heinäkuuta 1735 Palermosta kuningas Carlosin Napoliin. Aluksen saattajina oli Espanjan laivaston aluksia, viisi espanjalaista kaljuunaa sekä viisi espanjalaista kaljuunaa. Alus suojasi 1735 Livornosta Europan kanssa 50 rahtialuksen saattueen, joka kuljetti joukkoja ja tarvikkeita Palermosta ja muista Italian satamista. Se saapui 16. lokakuuta 1735 Cádiziin Europan ja Áfrican kanssa. Vuonna 1736 alus oli huollettavana La Carracassa ja reservissä Cádizissa 1736-1739. Alus lähti Cádizista 'Hérculeksen ja Américan kanssa Francisco Oquendon alaisuudessa ja saapuivat 24. kesäkuuta 1739 Cartagenaan, mistä ne lähtivvät 22. syyskuuta Conde de Bena-Masseranon alaisuudessa takaa-ajamaan Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia. Laivasto palasi 24. syyskuuta Cartagenaan, mistä alus lähti 21. huhtikuuta 1740 Américan kanssa Conde de Clavijon alaisuudessa. Vuonna 1742 alus suojasi 6 kaljuunan kanssa saattueen Orbiteloon. Se osallistui 22.helmikuuta 1744 Cape Sicién taisteluun päällikkönään Agustin de Iturriaga y Aguirre. Alus palasi 27. helmikuuta Cartagenaan. Alus myytiin vuoden 1752 jälkeen. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Constante-luokan linjalaivat
Thomas Osborne

Thomas Osborne, Danbyn jaarli ja myöhemmin myös Leedsin ensimmäinen herttua (20. helmikuuta 1632 – 26. heinäkuuta 1712) oli englantilainen valtiomies, joka toimi kavaljeeri-parlamentin johtajana ja Kaarle II:n hallituksessa rahastonhoitajana ja joka organisoi toryt Englannin parlamentissa. == Poliittinen ura == Thomas Osborne nimitettiin valtakunnan rahastonhoitajaksi vuonna 1673. Vuodet 1679–1684 Osborne istui Towerissa, koska Ranskan lähettiläs Montugu oli joulukuun 19. päivänä 1678 paljastanut parlamentin alahuoneelle Osbornen kirjoittamia kirjeitä, jotka koskivat Ranskan salassa antamaa taloudellista tukea Englannin kuninkaalle. Alahuoneen mielestä Osborne oli pelannut kaksinaamaista peliä, vaikka todellisuudessa hän oli kirjoittanut kirjeet Kaarle II:n käskystä. Ranskan Aurinkokuningas Ludvig XIV palkitsi Montagun kirjeiden paljastamisesta. Aurinkokuningas piti Osbornea vastustajanaan ja oli saanut Montagun avulla pelattua Osbornen pois tieltään. Mainion vallankumouksen aikana Vilhelm III:n joukkoihin kuulunut Osborne valtasi Yorkin ja Kingston upon Hullin. Vilhelm III:n hallitsijakaudella Osborne toimi valtakunnanneuvoston puheenjohtajana vuoteen 1695 asti. Hänen uransa politiikassa päättyi lahjontakäytännön paljastumiseen vuonna 1695. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset herttuat Luokka:Vuonna 1632 syntyneet Luokka:Vuonna 1712 kuolleet
Neutronisieppaus

Neutronisieppaus on ydinreaktio, jossa atomiydin ja yksi tai useampi neutroni törmäävät ja sulautuvat yhteen muodostaen raskaamman ytimen. Koska neutroneilla ei ole sähkövarausta, niiden on helpompi päästä positiivisesti varautuneeseen ytimeen kuin protonien, ja ainoastaan vahva ydinvoima synnyttää hylkivän vaikutuksen. Neutronisieppauksen todennäköisyys riippuu kohdeytimen vaikutusalasta. Neutronisieppaus on tärkeässä roolissa raskaiden alkuaineiden ydinsynteesissä. Tähdissä se voi edetä kahdella eri tapaa: nopeana R-prosessina tai hitaana S-prosessina. Fuusioreaktiot eivät voi tuottaa ytimiä, joiden massaluku on yli 56, mutta niitä voi syntyä neutronisieppauksen tuloksena. ==Neutronisieppaus vähäisessä neutronivuossa== Kun neutronivuo on vähäinen, kuten ydinreaktorissa, atomiydin sieppaa yhden neutronin kerrallaan. Jos esimerkiksi kullan luonnossa esiintyvää isotooppia 197Au säteilytetään neutroneilla, syntyy epävakaa 198Au-isotooppi. Se on syntyessään virittynyt ja purkautuu nopeasti perustilaan emittoimalla gammafotoneja. Tässä prosessissa ytimen massaluku nousee yhdellä. Sitä voidaan kuvata kaavalla 197Au + n → 198Au + γ. Isotooppi 198Au on epävakaa ja hajoaa beetahajoamisen kautta elohopeaytimeksi 198Hg. ==Neutronisieppaus suuressa neutronivuossa== Luhistuvan tähden sisällä neutronivuo on niin suuri, että ydin ei ehdi beetahajota neutronisieppausten välillä. Tällöin sen massaluku kasvaa nopeasti, mutta järjestysluku ei muutu, eli alkuaine pysyy samana. Kun neutronisieppaus ei ole enää mahdollista, syntynyt erittäin epävakaa ydin käy läpi useita beetahajoamisia, kunnes se saavuttaa stabiilin olotilan jonkin raskaamman alkuaineen isotooppina. Tämä R-prosessi tuottaa raskaiden alkuaineiden runsasneutronisempia isotooppeja, mukaan luettuna radioaktiiviset alkuaineet. ==Neutroniabsorptio ydintekniikassa== Neutronisieppausta voidaan käyttää ydintekniikassa absorboimaan liiallisia neutroneita ydinreaktorissa. Tärkein tähän käytetty ydin on 10B, yleensä boorikarbidin muodossa säätösauvoissa tai boorihappona reaktorin jäähdytysvedessä painevesireaktoreissa. ==Lähteet== Luokka:Ydinfysiikka [[Luokka:
Sanna Svahn

Sanna Svahn (s. 1975 Järvenpää) on suomalainen virkamies ja hyvinvointialueen johtaja. Svahn työskentelee Länsi-Uudenmaan hyvinvointialueen johtajana. Aikaisemmin Svahn on työskennellyt sosiaali- ja terveyspalvelujohtamisen parissa muun muassa Länsi-Uudenmaan hyvinvointialueen valmistelujohtajana, Espoon kaupungin perusturvajohtajana sekä Attendon terveydenhuollon johtajana. Koulutukseltaan Svahn on lääketieteen tohtori. Svahn on työskennellyt myös Uudenmaan liiton suoran valinnan palveluiden hankejohtajana 2017–2018. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Länsi-Uudenmaan hyvinvointialue Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt