EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Marraskuun 17.

Marraskuun 17. () oli 1970-luvulla perustettu kreikkalainen marxilais- nationalistinen terroristijärjestö. == Historia == Järjestön perustaja oli matemaatikko ja trotskilaisen poika Aléxandros Giotópoulos. Giótopoulos kuului vasemmistolaiseen Kreikan sotilasjunttaa vastustaneeseen opiskelijaliikkeeseen. Terroristijärjestö nimettiin 17. marraskuuta 1973 tapahtuneen Ateenan kansallisen teknillisen korkeakoulun opiskelijoiden kansannousun mukaan. Kansannousu murskattiin panssarivaunuilla. Järjestön ideologiaksi otettiin marxismi ja nationalismi. Pääviholliseksi tuli Naton johtaja Yhdysvallat. Järjestö sai rahaa ryöstämällä pankkeja sekä mahdollisesti ulkomailla oleskelevilta saman aatteen kannattajilta. Marraskuun 17. teki salamurhia ja räjäytteli pommeja. Järjestö surmasi esimerkiksi joulukuussa 1975 Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIAn paikallisjohtaja Richard Welchin. Muut uhrit olivat muun muassa Turkin edustajia, Yhdysvaltain tukikohtien sotilaita ja teollisuusmiehiä. Vuonna 2000 järjestö surmasi brittiläisen sotilasattasea Stephen Saundersin. Järjestöön kuulunut Sávvas Xirós pidätettiin heinäkuussa 2002, kun hänen pomminsa ei räjähtänytkään. Xiróksen kuulusteluissa ilmi tulleiden tietojen ansiosta muutkin järjestön jäsenet pidätettiin sittemmin. Marraskuun 17. saattoi olla ainoastaan 25 jäsenen ryhmä. Joulukuussa 2003 järjestön kaksi johtajaa, Giotópoulos ja Dimítris Koufontínas, saivat elinkautiset vankeusrangaistukset. == Lähteet == Luokka:Äärivasemmistolaiset terroristijärjestöt Luokka:Kreikan historia
Deroceras gavdosense

Deroceras gavdosense on Agriolimacidae-heimoon kuuluva kotilolaji. Deroceras gavdosense on Välimeressä sijaitsevien ja Kreikalle kuuluvien, Kreetan eteläpuolisten, Gávdoksen ja Gavdopoúlan saarten kotoperäinen laji. Saarilla elää myös kaksi muuta kotoperäistä maalla elävää nilviäislajia. == Lähteet == Luokka:Maakeuhkokotilot Luokka:Kreikan kotoperäiset eläimet Luokka:Uhanalaiset selkärangattomat
Ononis verae

Ononis verae on hernekasvien heimoon ja orakkojen sukuun kuuluva kasvi. Ononis verae on kotoperäinen laji Välimeressä sijaitsevilla ja Kreikalle kuuluvilla Kreetan saaren eteläpuolisilla Gávdoksen ja Gavdopoúlan saarilla. Lisäksi kasvia tavataan Kreetan rannikolla vastapäätä näitä kahta saarta. Ononis verae on suojeltu Kreikan presidentin asetuksella (67/81). Kasvi sisältyi IUCN:n uhanalaisten lajien punaiseen listaan (1993). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kuva kasvista verae
Jan Aarts

Johannes Godefridus (Jan) Aarts (28. helmikuuta 1937 Vlierden, Alankomaat – 26. tammikuuta 2022 Nijmegen, Alankomaat) oli hollantillaissyntyinen roomalaiskatolisen kirkon pappi, joka työskenteli Suomessa kirkon pappina vuosina 1966–2002 ja sitten 20 vuotta piispa Paul Verschurenin sijaisena eli yleisvikaarina ja viimeisen vuoden piispa Józef Wróbelin sijaisena ja hiippakunnan ekonomina. Aarts opiskeli teologiaa Roomassa Gregoriana- yliopistossa 1961–1966, ja hänet vihittiin papiksi 1964. Verschurenin jälkeen jotkut odottivat hänestä Helsingin hiippakunnan seuraavaa piispaa, mutta piispaksi nimitettiin Wróbel. Piispa Wróbel erotti Aartsin 2002 ilman julkistettua syytä ja kielsi tätä oleskelemasta hiippakunnan alueella, jolloin tämä palasi kotimaahansa. Tapahtuma sai Suomessa runsaasti huomiota. Hollannissa hän työskenteli Pyhä sydämen sisarkunnan pappina ja kappalaisena 's-Hertogenboschin seurakunnassa. Piispa purki dekreetin 2007 ja pyysi anteeksi. Aarts väitteli 1972 ensimmäisenä katolisena pappina suomalaisessa yliopistossa. Väitöskirjan aiheena oli Martin Lutherin virkakäsitys. Väitöskirja on usein siteerattu teos. Hän sai Suomen kansalaisuuden 1985. == Julkaisut == * * * * * == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Cantell, R.: Jan Aarts, Suomen Kuvalehti 21.4.1972. * Fides 9/2002. * Kekkonen, L.: Pyhät potkut, Suomen Kuvalehti 31.10.2003. * Aarts, Jan: Isä Jan vastaa, Suomen Kuvalehti 7.11.2003. Luokka:Suomen katolisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Teräketjuöljy

Teräketjuöljy on moottorisahan teräketjun ja laipan voiteluun tarkoitettua voiteluöljyä, jonka tärkein tehtävä on vähentää laipan ja teräketjun välistä kulumista.http://www.teboil.fi/FolderProducts.asp?path=1;1510;1508;4351;4393;4395 Teräketjuöljyistä löytyy mineraalipohjaisia ja synteettisiä vaihtoehtoja, muuten mitään yhteistä laatuluokitusstandardia ei teräketjuöljyille ole. Valmistaja saattaa erikseen ilmoittaa millaiseen käyttöön öljy on tarkoitettu ja mitä ominaisuuksia sillä on. Teräketjuöljyä voidaan valmistaa esimerkiksi uusiotuotantona; puhdistamalla ja uudelleen lisäaineistamalla käytettyä hydrauliikka- vaihteisto- ja turbiiniöljyä.http://www.ekokem.fi/files/attachments/uusiooljytuotteet/metsuri__.pdfhttp://www.stuk.fi/julkaisut/stuk-b/stuk- b-yto200.pdf Teräketjuöljyä vapautuu luontoon moottorisahan terän pyöriessä. Mikäli joudutaan sahaamaan esimerkiksi lähdevesialueella, pitää huolehtia ettei teräöljyä pääse lähteeseen.https://web.archive.org/web/20071108051559/http://www.metsakeskus.fi/NR/rdonlyres/2E212434-736C-44BD- BB22-952142FAF8EA/7015/lahde1a.pdf Sivu 11 Metsäntutkimuslaitoksen tutkimuksessa on selvitetty, että mänty- ja rypsiöljypohjaiset teräketjuöljyt hajosivat mineraalipohjaisia nopeammin luonnossa. Pienien öljypäästöjen ei havaittu vaikeuttavan taimien kasvua, mutta mineraaliöljyjen havaittiin aiheuttavan joillekin ihmisille silmäoireita tai allergisia reaktioita.http://www.metla.fi/hanke/3173/index.htm ==Lähteet== Luokka:Öljynjalostustuotteet Luokka:Öljyt
Aavikkosirkut

Aavikkosirkut (Amphispiza) on sirkkulien heimoon kuuluva pohjoisamerikkalainen varpuslintusuku, johon luettuja lajeja ovat: * Aavikkosirkku (Amphispiza bilineata) * Kalliosirkkuli (Amphispiza quinquestriata)Amphispiza quinquestriata IUCN Red List, luettu marraskuussa 2012Klicka J, Banks RC (2011) A generic name for some sparrows (Aves: Emberizidae) Zootaxa (= Aimophila quinquestriata) Marunasirkku luettiin aikaisemmin tähän sukuun, mutta sen on kuitenkin sittemmin katsottu kuuluvan erilliseen sukuun Artemisiospiza yhdessä siitä erotetun A. nevadensis -lajin kanssa.The Clements Checklist. 2012 Updates & Corrections Cornell Laboratory of Ornithology == Lähteet == Luokka:Sirkkulit
Amerikansirkut

Amerikansirkut (Zonotrichia) on sirkkulien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Amerikansirkkujen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan viisi lajia. == Amerikansirkkuihin kuuluvia lajeja == * Eskimosirkku (Zonotrichia querula) * Eteläamerikansirkku (Zonotrichia capensis) * Juovapääsirkku (Zonotrichia leucophrys) * Kultakruunusirkku (Zonotrichia atricapilla) * Valkokurkkusirkku (Zonotrichia albicollis) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *ITIS: Zonotrichia (englanniksi) Luokka:Sirkkulit
Kuisma Niemelä

Kuisma Veli-Pekka Kalervo Niemelä (s. 26. joulukuuta 1958 Rovaniemi) on suomalainen yritysjohtaja. Hän toimi S-ryhmää johtavan Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan (SOK) pääjohtajana 2010–2013. == Elämä ja ura == Niemelä aloitti S-ryhmän palveluksessa vuonna 1983. Hän on toiminut tavaratalopäällikkönä pohjoissuomalaisten Osuuskauppa Arinan ja Koillismaan Osuuskaupan Sokoksissa Kittilässä ja Kemijärvellä, toimitusjohtajana Arinaan sulautuneessa Pohjois- Suomen Osuuskaupassa, toimialajohtajana pohjoissavolaisessa Osuuskauppa PeeÄssässä ja ketjunjohtajana Helsingin Osuuskaupassa. Vuodesta 1999 hän toimi keskisuomalaisen osuuskauppa Keskimaan toimitusjohtajana, kunnes tuli valituksi SOK:n pääjohtajaksi vuonna 2010. Niemelän luottamustehtäviin ovat lukeutuneet muun muassa Jyväskylän Kongressikeskus Oy:n hallituksen, Keski- Suomen kauppakamarin, Jyväskylän Ydin Oy:n hallituksen ja Jyväskylän yliopistosäätiön puheenjohtajuudet. SOK:n hallituksen jäsen hän on ollut vuosina 2002–2007. Syyskuussa 2013 hän ilmoitti eroavansa pääjohtajan tehtävästä. Eron syyksi hän kertoi tarpeen vaihtaa vetäjää kaupparyhmän uuden strategian toteuttamiseksi. Niemelä valmistui Oulun yliopistosta filosofian maisteriksi pääaineinaan kansantalous ja yrityksen taloustiede. Sotilasarvoltaan hän on alikersantti. Niemelällä on aviopuolisonsa Riitan kanssa tytär. == Lähteet == Luokka:SOK:n johtajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vallenarin maanjäristys 1922

Vallenarin maanjäristys 1922 oli 8,5 momenttimagnitudin maanjäristys, joka tapahtui klo. 04.32 UTC 11. marraskuuta 1922 Atacaman alueella Chilessä. Se aiheutti tuhoisan tsunamin, joka havaittiin Australiassa asti, ja surmasi useita satoja erityisesti Coquimbossa ja muissa Chilen rannikkokaupungeissa. Aineellisten vahinkojen suuruudeksi arvioitiin 5–25 miljoonaa dollaria. ==Tsunami== Calderan kaupungissa tsunami alkoi noin 15 minuuttia järistyksen jälkeen ja sen maksimikorkeus oli noin 7 metriä. Tsunami havaittiin myös Kaliforniassa 13 tunnin päästä, Havaijilla ja Samoalla noin 14 tunnin kuluttua. ==Lähteet== Luokka:Maanjäristykset Chilessä Luokka:Vuoden 1922 maanjäristykset
Antilliensirkut

Antilliensirkut (Loxigilla) on tangarojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Antilliensirkkujen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 2 lajia. Joissain lähteissä sukuun on liitetty neljä lajia. == Antilliensirkkuihin kuuluvia lajeja == * Barbadosinsirkku (Loxigilla barbadensis) * Pientenantilliensirkku (Loxigilla noctis) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *ITIS: Loxigilla (englanniksi) Luokka:Tangarat
Prusik

Prusik-solmu on erityisesti kiipeilyssä käytettävä kitkasolmu, joka mahdollistaa kiinnittymisen suoraan köyteen ohuemmalla köydellä tai narulla. Solmu on nimetty itävaltalaisen tohtori Karl Prusikin mukaan. Solmu tehdään pujottamalla ohuemmasta köydestä tehty silmukka köyden ympäri ja kaksi kertaa itsensä läpi. Kun silmukka kiristetään ja sitä vedetään köyden suuntaisesti, se pysyy paikallaan. Kun silmukkaa löysätään, sitä pystyy liu'uttamaan köydessä. ==Käyttö kiipeilyssä== Etenkin vuorikiipeilyssä on usein tarpeen päästä ylös valmiiksi kiinnitettyä köyttä. Kiipeilyköydet ovat 8–11 mm paksuja ja prusik-solmu tehdään yleensä valmiiksi solmitusta 3–5 mm narulenkistä. Pystysuoraan edettäessä kiipeilijällä voisi esimerkiksi olla kaksi tällaista lenkkiä, joista lyhyemmän hän kiinnittää köyden ympärille ja valjaisiinsa ja pidemmän edellisen lenkin alle ja astuu siihen jaloillaan. Oikaisten jalkansa, hän pystyy löysäämään ylemmän lenkin ja nostamaan sitä ylöspäin, koukistaen jalkansa hän pystyy löysäämään alemman ja nostamaan sitä, edeten näin köyttä ylöspäin. Prusik-solmulla on myös muuta käyttöä, laskeutumisen yhteydessä kiipeilijä, joka saa vaikkapa paitansa jumiin laskeutumisvälineen ja köyden kanssa, voi sitoa prusik-solmun laskeutumisvälineen yläpuolelle, astua lenkkiin ja nostaa painonsa pois laskeutumisvälineeltä ja selvittää sotkun. ==Variaatioita solmusta== Tohtori Prusikin alkuperäinen solmu on yleistynyt kiipeilypiireissä verbiksi, mutta saman toiminnon toteuttavat myös nimillä Bachmann, Klemheist ja Tarbuck tunnetut solmut, joissa on sama perusperiaate mutta pieniä eroja. Nimellä Autobloc tai "ranskalainen prusik" tunnettu solmu ei korvaa prusik-solmua yleisesti, mutta sopii hyvin kiinnitettäväksi valjaiden reisilenkkiin jarruksi laskeutumisen yhteydessä. Kiipeilykäyttöön on olemassa mekaanisia prusikin korvaavia välineitä. Mikäli on tiedossa että joudutaan nousemaan köyttä pitkin, useimmat kiipeilijät ottavat mukaan nousukahvat, jotka toimivat kuten prusik-solmu, mutta automaattisesti. Niitä ei siis tarvitse löysätä, vaan ne liukuvat ylöspäin työnnettäessä. == Aiheesta muualla == *http://www.mountainshop.fi/oppaat/kalalkeet/page12.html Luokka:Solmut Luokka:Kiipeily
Petri Ruutu

Petri Ruutu (s. 1945 Tampere) on Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) tutkimusprofessori. Hän on työskennellyt Kansanterveyslaitoksessa ja THL:ssa vuodesta 1995. Ruutu on tutkinut muun muassa tartuntatauteja, tuberkuloosia, sairaa­lain­fek­tioita, pneumokokki-in­fek­tioita ja suku­puo­li­tauteja. Vuonna 2009 Mediuutiset nimesi Ruudun Vuoden vaikuttajaksi sikainfluenssaan liittyvästä työstä yhdessä THL:n ylilääkäri Terhi Kilven kanssa. Suomen epidemiologian seura valitsi Ruudun vuoden 2010 epidemiologiksi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
Exän jäljillä

Exän jäljillä () on yhdysvaltalainen romanttinen toimintakomedia, jonka pääosissa esiintyvät Jennifer Aniston ja Gerard Butler. Elokuvan ohjasi Andy Tennant vuonna 2010. ==Rooleissa == == Lähteet == Luokka:Vuoden 2010 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat Luokka:Andy Tennantin ohjaamat elokuvat Luokka:New Yorkissa tapahtuvat elokuvat Luokka:Columbia Picturesin elokuvat
Kuuppaäyriäiset

KuuppaäyriäisetKuuppaäyriäiset - Cumacea. laji.fi. Suomen Lajitietokeskus (Cumacea) on kuoriäyriäisiin kuuluva äyriäislahko. Ryhmään kuuluvat lajit ovat suhteellisen pieniä, yleensä 1–10 mm:n mittaisia yleensä meren pohjassa eläviä äyriäisiä. Ruumiinmuoto on omaperäinen, ikään kuin nuijamainen. Eturuumis on munamainen ja sen etuosaa peittää vahva selkäkilpi. Takaruumis on kapea ja koostuu kuudesta liereästä tasapaksusta jaokkeesta ja on päästään haarainen. Verkkosilmät ovat varrettomat. Kuuppaäyriäisiä tunnetaan noin 1600 lajia kaikista maailman meristä, vuorovesirannoilta merten syvyyksiin. Ne elävät myös Kaspianmeressä ja sen jokisuissa lähes makeassa vedessä. Itämeren pohjoisosassa Suomen aluevesien tuntumassa on alun perin elänyt vain yksi laji, Diastylis rathkei. Hiljattain Itämereen on levinnyt Japanin ja Korean suunnalta peräisin oleva japaninkuuppaäyriäinen Nippoleucon hinumensis, todennäköisesti laivojen painovesilastien mukana. Suomessa sitä on tavattu vuodesta 2021 alkaen. Kuuppaäyriäiset elävät yleensä kaivautuneena muta- tai hiekkapohjaan muutaman sentin syvyyteen ja syövät pieneliöstöä ja hajoavaa ainesta. Jotkin lajit liikkuvat öisin myös uiden. Cumacea-lahko kuuluu Peracarida-ylälahkoon, jolle on tyypillistä suora yksilönkehitys. Poikaset kehittyvät aikuisen kaltaisiksi äyriäisiksi naaraan marsupiossa, hautomataskussa. Sukupuolet eroavat muutenkin toisistaan. Kuuppaäyriäisiä tunnetaan fossiiliaineistoista varhaiselta kivihiilikaudelta (yli 300 miljoonaa vuotta sitten). Nykylajit luokitellaan kahdeksaan heimoon. == Lähteet== Watling, L.; Gerken, S. (2025). World Cumacea Database. doi:10.14284/354 === Viitteet === Luokka:Kuoriäyriäiset
Elämä pelissä

Elämä pelissä (The Blind Side) vuonna 2009 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen urheiludraamaelokuva. Sen on ohjannut ja käsikirjoittanut John Lee Hancock. Elokuva perustuu Michael Lewisin romaaniin The Blind Side: Evolution of a Game vuodelta 2006. Sandra Bullock palkittiin roolistaan parhaan naispääosan Oscarilla. == Näyttelijät == ==Katso myös== * Michael Oher == Lähteet == ==Aiheesta muualla == * Ray McKinnon interview at The Oregon Herald * The Blind Side History vs. Hollywood at Chasing the Frog * The Blind Side at The Fan Carpet * Sandra Bullock Interview at UGR Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Tositapahtumiin perustuvat elokuvat Luokka:Elokuvat amerikkalaisesta jalkapallosta Luokka:Vuoden 2009 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:SAG-palkitut elokuvat Luokka:John Lee Hancockin ohjaamat elokuvat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Janvier

Janvier (käytetään myös nimiä Janvier South ja Chard) on Bohn Lake järven rannalla sijaitseva 194 asukkaan (2008) pikkukylä Kanadassa, Albertan provinssissa, Wood Buffalon kunnassa. Kylä sijaitsee noin 120 kilometriä etelään Fort McMurraystä, Highway 881 maantien varrella. Kylän pohjoispuolella sijaitsevaa First Nations intiaanireservaattia lukuun ottamatta Janvier sijaitsee kaukana muista asutuskeskuksista metsäisellä alueella. == Lähteet == Luokka:Wood Buffalo
Inna Latiševa

Inna Latiševa (s. 1955, Baku) on suomenvenäläinen yritysjohtaja, joka on herättänyt huomiota Suomen yhteiskuntaa arvostelevalla kirjallaan. Kirjassaan Ryssänä Suomessa Latiševa syyttää suomalaisia russofobiasta. Latiševa muutti Suomeen Leningradista vuonna 1989 ja työskenteli muun muassa vientijohtajana ja toimitusjohtajana. Leningradissa Latiševa työskenteli Inturistin matkaoppaana. Nykyään hän asuu BarcelonassaKeskisuomalainen: INNA LATIŠEVA - Ryssänä Suomessa Vieras väärästä maasta (Pentti Stranius, 24.3.2010) Viitattu 30.3.2010. == Teokset == * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * – Inna Latiševan haastattelu MTV3-kanavalla * – Arto Nyberg haastattelee Latiševaa YLE TV1:ssä Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomen venäläiset
MTR Music

MTR Music on suomalainen äänitteiden kustantaja, joka on julkaissut Matin ja Tepon äänitteitä. ==Lähteet== *MTR Music kauppalehden rekisterissä Luokka:Suomalaiset levy-yhtiöt
Aito tunne

Aito tunne on suomalaisen laulajaduon Matin ja Tepon albumi vuodelta 1989, joka tehtiin uuden MTR Music levy-yhtiön suojissa. Albumi on myynyt platinalevyn oikeuttavan määrän. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 1989 albumit Luokka:Matin ja Tepon albumit
Tuhat ja yksi yötä (elokuva)

Tuhat ja yksi yötä () on Pier Paolo Pasolinin ohjaama ranskalais-italialainen eroottinen draamaelokuva vuodelta 1974. Siinä on kymmenen tarinaa Tuhat ja yksi yötä -tarinakokoelmasta.Firsching Tuhat ja yksi yötä on Pasolinin ”elämän trilogian” päätösosa, jota olivat edeltäneet Decamerone (Decameronen tarinoiden pohjalta, 1971) ja Canterburyn tarinoita (Canterburyn tarinoita -teoksen pohjalta, 1972). Tommi Aition mukaan niissä on aidosti hilpeää riehakkuutta ja valtoimenaan ryöpsähtelevää eroottisuutta. Aitio 1993, 4 Tuhat ja yksi yötä jäi Pasolinin toiseksi viimeksi elokuvaksi. Sitä seurasi vielä Sodoman 120 päivää, joka väkivaltaisuudessaan ja sadismissaan on räikeä vastakohta elämän trilogian elokuville. == Rooleissa == == Palkinnot == Tuhat ja yksi yötä sai 1974 Cannesin elokuvajuhlilla tuomariston Grand Prix -palkinnon (Grand Prix Spécial du Jury). == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Italialaiset draamaelokuvat Luokka:Ranskalaiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 1974 italialaiset elokuvat Luokka:Novelleihin perustuvat elokuvat Luokka:Pier Paolo Pasolinin ohjaamat elokuvat Luokka:Episodielokuvat Luokka:Vuoden 1974 ranskalaiset elokuvat
Tuhat ja yksi yötä (täsmennyssivu)

Tuhat ja yksi yötä voi viitata esimerkiksi seuraaviin: * Tuhat ja yksi yötä, arabialainen tarinakokoelma ** Tuhat ja yksi yötä, Jaakko Hämeen-Anttilan käännöskirja vuodelta 2010 * Tuhat ja yksi yötä, Pier Paolo Pasolinin elokuva vuodelta 1974
Lypsy

Lypsy on maidon kokoamista poikasia synnyttäneen nisäkkään maitorauhasista, joita eläimillä kutsutaan utareiksi. Lypsää voidaan esimerkiksi lehmiä, lampaita ja vuohia sekä ihmisiä. Lypsäminen tehdään perinteisesti käsin tai nykyisin varsinkin lehmiltä lypsykonetta tai lypsyrobottia käyttäen. Lypsyrobottia käytettäessä lehmä hakeutuu lypsettäväksi, kun se tuntee tarvetta siihen. Maito kerätään esimerkiksi Suomessa lähes poikkeuksetta tilatankkeihin meijeriin toimitettavaksi. Lypsäminen ja oikea ravinto lisäävät maidontuotantoa, joten lypsy voi olla ympärivuotistakin. Käsinlypsyssä on käytettävä suurta puhtautta ja taitoa. Lypsytapa vaikuttaa jossain määrin myös maidon rasvaisuuteen. Aamuisin maidon vesipitoisuus on säännönmukaisesti iltamaitoa korkeampi. Tunnetaan venytys- ja puristuslypsy, joista jälkimmäinen sopii lehmälle paremmin. Lypsy voidaan suorittaa kahdesti tai joskus kolmestikin vuorokaudessa. Tehokkaat lypsäjät voivat lypsää jopa kymmenenkin lehmää tunnissa. Lypsämättä jättäminen on eläimelle kivuliasta ja se aiheuttaa umpeenmenon eli maidontulon loppumisen. Lypsytyön ergonomiaan tarvitaan kunnon varusteet. Lypsyjakkaran suositeltuna korkeutena on pidetty 22 cm tai jopa matalampaa, mutta jos utareet ovat kovin matalalla, ei sekään riitä. Agronomi, ylilehtori Laina Vehasen mukaan nämä ovat tapauksia, joissa olisi lypsyastiana parempi käyttää paistinpannua kuin ämpäriä. Käytössä on myös vyötäisille sidottavia yksijalkaisia malleja. Erilaisia nännivoiteita on käytetty, mutta näihin lisättyjä apuaineita kuten tervaa, kreoliinia tai karbolihappoa ei pidä käyttää, koska ne antavat maitoon sivumakua. Lypsyvoide ei ole välttämättömyys, mutta lähinnä ahavoituneisiin ja kovettuneisiin tai varsinkin kipeytyneisiin nänneihin voi rasvaa laittaa. Utaretulehdusta on vältettävä lypsytyössä, ja nännin pesu keitetyllä vedellä käsitetyllä pyyhkeellä eli lypsyliinalla on tarpeen ennen lypsyä. Lypsettäessä ei ole aiheellista pitää kovaa meteliä, mutta lehmiä voi rauhoittaa, jos niille puhuu tai laulaa. Konelypsy on ollut käytössä lypsytyön helpottamiseksi jo ainakin 1920-luvulta, mutta loppulypsy käsin on yleensä tarpeen. Yksinkertainen lypsykone ei osaa erotella eri lehmien käsittelyä siten kuin käsityön tekijä. Lypsykoneessa toiminta perustuu paineen vaihteluihin neljässä utareisiin asetetussa imukupissa ja kumiletkuissa, ja maito kootaan lypsyasemalla keskitetysti putkilla tankkiin. Lypsykoneen käyttövoimana on alusta alkaen ollut pääosin sähkö. Myös konelypsy vaatii ehdotonta hygieniaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == == Katso myös == *Ruutulypsy Luokka:Lypsykarjatalous Luokka:Maito
Kuputeurikka

Kuputeurikka (Teucrium brevifolium) on huulikukkaiskasveihin kuuluva ikivihreä pieni pensas, jota tavataan Egeanmeren eteläosassa kuivilla paikoilla meren läheisyydessä. Sen lehdet ovat sinivihreät. Kasvi kukkii joulukuusta maaliskuuhun. Kukkien halkaisija on noin sentin ja väri vaihtelee valkeasta violetinpunaiseen.West Crete Flowers Kasvia tavataan Kreikassa, Turkin Anatoliassa, Libyassa ja Egyptissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Valokuva Stridvall Luokka:Teurikat
Ahvenkosken kartano

Ahvenkosken kartano on kartano Pyhtäällä Kymenlaakson maakunnassa. Kartano on alkujaan rakennettu jo 1500-luvulla, mutta sen vanha päärakennus tuhoutui tulipalossa vuonna 1859.http://www.muuka.com/finnishpumpkin/manor/a/manor_a_fi.html Nykyisen Ahvenkosken kartanon päärakennuksen rakennutti kenraalimajuri Johan Henrik Clayhills vuosien 1892–1895 aikana ja sitä korjattiin nykyisen kaltaiseksi vuonna 1911. Kartano on ympäristöineen suojeltu kulttuurihistoriallisesti arvokkaana rakennuksena vuonna 1981 säädetyn lain perusteella.http://www.ymparisto.fi/default.asp?node=4556&lan;=fi Kartanoon johtaa tammikuja Suurelta rantatieltä ja Kymijoki virtaa lähistöllä. Kartanon päärakennus on harvoja 1800–1900-lukujen vaihteen arkkitehtuurilla tehdyistä kartanorakennuksista. Se on torneineen ja avokuisteineen huvilamainen. Piirustukset teki Carl C:son Armfelt. Myös harmaakiviset viljamakasiini ja entinen talli lienevät Armfeltin suunnittelemat. Puutarha on Paul Olssonin suunnittelema. http://www.rky.fi/read/asp/r_kohde_det.aspx?KOHDE_ID=1163 == Lähteet == Luokka:Suomen kartanot Luokka:Pyhtään rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Syreenitulppaani

Syreenitulppaani eli kreetantulppaani (Tulipa saxatilis) on Kreikassa, Kreetalla ja Lounais-Turkissa villinä elävä tulppaanilaji. Aiemmin kaksi erillistä tulppaanilajia, kreetantulppaani (T. saxatilis) ja syreenitulppaani (T. bakeri) on yhdistetty yhdeksi lajiksi.Suomen Lajitietokeskus: Syreenitulppaani – Tulipa saxatilis Viitattu 4.12.2022. Laji kasvaa kivikkoisilla alueilla. Sen kukat ovat tyvestä keltaiset, muuten violetinpunaiset.West Crete == Lähteet == Luokka:Tulppaanit
Hurmio (yhtye)

Hurmio (myöhemmin The Hurmio) on vuonna 1991 perustettu rautalankamusiikkiyhtye. ==Historia== Yhtyeen alku juontaa vuoteen 1975 kun yhtye perustettiin nimellä Matchbox. Vuonna 1991 kaikki vanhan Matchboxin jäsenet olivat saapuneet takaisin kotiseudulle Ulvilaan ja Poriin ja yhtye aloitti toimintansa uudelleen. Nimeksi valittiin 'Rautakitaralankayhtye Hurmio' ja tyyliksi suomeksi esitetty tanssi- ja instrumentaalimusiikki rock- asenteella. Agents oli avannut mahdollisuuksia rautalankayhtyeille joten tyylisuunnan valinta oli luonnollinen. Hurmion esiintyi ensimmäisen kerran loppuvuodesta 1991. Vuosina 1991 - 1996 yhtye esiintyi 30 - 50 kertaa vuodessa. Erilaisten omaäänitteiden innoittamana ensimmäinen levy äänitettiin loppuvuodesta 1996 ja julkaistiin Twang '97 -rautalankatapahtumassa tammikuun lopussa 1997. Twangissa 1998 yhtye julkaisi neljän kappaleen instrumentaali CD:n 'Moontan' TwangTeam Ecstacyn nimellä. 'Single' julkaistiin 1999, 'Väreilyä' -levy 1999, Instrumentaalilevy 'Instruducing' 2000, ja EP-CD 'IV' vuonna 2002. Yhtye esiintyi vuosina 2002 - 2004 solistinaan Kim Willman ja nimenä oli tällöin Kim & The Hurmio. Vuonna 2004 yhtye lopetti aktiivikautensa mutta esiintyy edelleen muutaman kerran vuodessa vaihtelevissa kokoonpanoissa. ===Kokoonpanot=== 1991–1997 *Jussi Anttila, rummut *Jaakko Anttila, kitara, laulu *Pasi Törmälä, basso, laulu *Reijo Koivula, kitara, laulu 1997–1998 *Rami Koivula, rummut *Kari Heiskari, kitara, koskettimet, laulu *Pasi Törmälä, basso, laulu *Reijo Koivula, kitara, laulu 1998–2004 *Rami Koivula, rummut *Max Laine, kitara, laulu *Kari Heiskari, basso, laulu *Jussi Reunamäki, urut *Reijo Koivula, kitara, laulu == Diskografia == === Albumit === *Palava Unelma (1997) *Moontan (1998, TwangTeam Ecstacy -nimellä) === Singlet === *Single (1999) *Väreilyä (1999) *Instruducing (2000) *IV (2002) Luokka:Suomalaiset rautalankayhtyeet
Tähtikudospistiäinen

Tähtikudospistiäinen (Acantholyda posticalis) on pistiäisiin kuuluva hyönteinen, jonka toukat syövät männynneulasia. == Koko ja ulkonäkö == Aikuinen pistiäiskoiras on yleisväriltään mustahko ja sen pää on puoliksi mustan ja puoliksi keltaisen värinen. Naaras on mustan- ja keltaisenkirjava. Aikuinen tähtikudospistiäinen on kooltaan noin 14 mm. Lajin toukat ovat ruskeapäisiä ja ruumiin väriltään vihertäviä tai rusehtavia. Toukkien kyljillä on tummempia juovia. Maahan pudottautuneet toukat ovat väriltään keltaoransseja. == Elinkierto == Aikuinen pistiäinen lentää Suomessa touko- heinäkuussa. Koiraat ovat naaraita useammin lennossa. Naaras laskee 30–50 veneenmuotoista munaa yksitellen männyn neulasille alkukesän aikana. Munat sijaitsevat usein puun latvaosissa ja neulasten kärkipuoliskossa. Toukat kuoriutuvat munista kesä-heinäkuussa ja syövät männynneulasia pääosin heinäkuun ajan. Ne elävät yksittäin kutomansa seittikudoksen sisällä. Tämän jälkeen toukka laskeutuu maahan ja viettää siellä kahdesta neljään vuotta. Toukat koteloituvat keväällä ja lyhyen kotelovaiheen aikana ne kehittyvät täysikasvuisiksi pistiäisiksi. == Levinneisyys ja elinympäristö == thumb|left|Tähtikudospistiäisen tuhoamaa metsää on uudistettu avohakkuulla Yyterissä. Tähtikudospistiäinen on sukunsa yleisin laji. Sitä tavataan etenkin Keski-Euroopan ja Baltian mäntymetsissä. Suomessa lajilla on ollut tähän mennessä joukkoesiintymä Porin Yyterissä, jossa pistiäisiä on tavattu vuodesta 2006 lähtien ja jossa pystyyn kuollutta männikköä on jouduttu uudistamaan avohakkuin jopa luonnonsuojelualueella. Muualta maasta lajista on vain yksittäisiä havaintoja, vaikka se on levinnyt lähes kaikkialle männyn levinneisyysalueella. == Torjunta == Tähtikudospistiäisen toukat syövät pahimmassa tapauksessa yksittäisen männyn kaikki neulaset, jolloin puu kuolee. Pistiäisten torjunta on hyvin vaikeaa, sillä laji selviää hengissä muun muassa maaston kulottamisesta. Lajin tuhokausi yhdellä paikalla kestää yleensä 10–20 vuotta ja laajoja tuhoja havaitaan noin kolmen vuoden välein. Yyterin alueella on kokeiltu sukkulamatojen käyttöä pistiäisen biologiseen torjuntaan. Marraskuussa 2011 raportoitiin torjunnan onnistuneen myös luonnossa lupaavasti. Tähtikudospistiäisen luonnollisia vihollisia ovat esimerkiksi seuraavat loiset: Exetastes lucifer, Myxexoristops bonsdorffi, Myxexoristops hertingi, Pseudopachystylum gonioides ja Trichogramma dendrolimi.Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Acantholyda posticalis (pine tree web-spinning sawfly) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Tähtikudospistiäinen (Acantholyda posticalis) *Metsämaailma: UPM Metsä Metsiemme pistiäisiä, Tähtikudospistiäinen (Acantholyda posticalis) (pdf) *UniProt: Taxonomy - Acantholyda posticalis *Insectoid: Taxonomy for Acantholyda posticalis Luokka:Sahapistiäiset Luokka:Metsätuhot
Jaloleinikki

Jaloleinikki (Ranunculus asiaticus) on Välimerellä villinä elävä ruohovartinen kasvi, jota kasvatetaan koristekasvina ja leikkokukaksi.Exotic Garden Siitä on monen värisiä lajikkeita, joilla on kerratut tai yksinkertaiset kukat. thumb|left|Keltainen kerrattukukkainen lajike == Lähteet == Luokka:Leinikit ja:ラナンキュラス
Ophrys doerfleri

Ophrys doerfleri on orhoihin kuuluva kämmekkälaji. Se löydettiin Kreikalle nykyisin kuuluvalta Gávdoksen saarelta vuonna 1904 ja nimettiin 21 vuotta myöhemmin. Lajia pidettiin välillä Ophrys cretican synonyymina.Ophrys doerfleri Fleischmann 1925 (added December 3, 2008) News Orhys Be Ophrys doerfleri on suojeltu Kreikan presidentin asetuksella. == Lähteet == doerfleri
Arolan kartano

Arolan kartano on kartano Kylmäkoskella Akaan kaupungissa Pirkanmaan maakunnassa. Arolan kartanon päärakennus on rakennettu eri vaiheissa 1700-luvun jälkipuoliskolla. Maapinta-ala 566,28 ha. Vuonna 1945 Pirkko ja Atte Arola perustivat kartanoon kutomon, josta tuli vuoteen 1990 asti toiminut neulevaatevalmistaja Arola Oy. == Lähteet == * nba.fi * Kiinteistötietojärjestelmä Luokka:Kylmäkoski Luokka:Suomen kartanot Luokka:Akaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Akaan historia Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Degerön kartano

Degerön kartano on kartano Helsingissä Laajasalon kaupunginosassa. Saaren itärannalla Yliskylän osa-alueella sijaitseva kartano perustettiin 1600-luvulla, mutta sen nykyinen päärakennus ja maisemapuisto ovat peräisin 1800-luvulta. == Historia == Kartanon omisti 1600-luvulla Augustin Svanströmin suku. Kartanon sai avioliiton kautta omistukseensa everstiluutnantti, vapaaherra Lorentz Mellin. Melliniltä kartano siirtyi vuonna 1736 hänen vävylleen luutnantti Otto Armfeltille. Armfeltin leski Sofia Armfelt hallitsi kartanoa vuodet 1742–1751, ja hänen toinen miehensä everstiluutnantti Otto Ludvig Taube vuodet 1752–1774. Perillisten joukosta kartanon lunasti itselleen kapteeni Carl Adam Armfelt, joka omisti kartanon vuoteen 1792. Leskirouva Catarina Armfeltin aikana velkaantunut rälssisäteri jaettiin vuonna 1798 neljään osaan. Holmgårdiksi kutsuttu kantatila joutui sotatuomari Carl Limnellille, Stansvik meni majuri Johan L. Brandtille ja Jollas torppineen laivaston välskäri Johan Engströmille. Leskirouva ja hänen poikansa Otto Adam Armfelt pidättivät itsellään Villingin. Hovioikeuden asessori Carl Limnell myi Holmgårdin vuonna 1807 sotaneuvos Pehr Silfverskiöldille. Vuosina 1810–1819 tilanherrana oli Silfverskiöldin lanko everstiluutnantti Gustaf Gutofsky, joka aateloitiin nimellä von Gutofsky. Hän rakennutti vuonna 1818 nykyisen päärakennuksen, jonka suunnitteli arkkitehti O. Stenius. Sitä laajennettiin 1800-luvun puolivälissä kapeilla siipiosilla.Degerön kartano, päärakennus Helsingin kaupunginmuseo. Viitattu 5.6.2023. Von Gutofskyn leskeltä kartano siirtyi vuonna 1820 senaattori Johan Magnus Krookille, joka puolestaan myi kartanon vuoden 1828 tienoilla midshipman Fredrik von Christiersonille. Vuonna 1831 kartanon osti von Christiersonilta senaattori Jacob Wilhelm Hisinger. Kirjuri N. A. Rosenbröijer osti Degerö-Holmgårdin Hisingereiltä vuonna 1834. Tampereelle postimestariksi siirtynyt Rosenbröijer myi vuonna 1841 kartanon vuorimestari Fredrik Tengströmille. Tengström puolestaan myi kartanon vuonna 1849 venäläiselle kenraalikuvernöörin apulaiselle Platon Rokassovskille, jonka hallussa se pysyi 1870-luvulle asti. Vuonna 1879 kartanon osti toimittaja Robert Castrén, jonka suku omistaa sen edelleen. Kartanossa harjoitettiin maanviljelyä 1940-luvulle asti. Pääosa kartanon maista, 130 hehtaaria, myytiin vuonna 1958 Helsingin kaupungille. ==Katso myös== *Anna Jönsintyttären suku == Lähteet == * Degerön kartano Rakennusviraston sivuilla. ===Viitteet=== Luokka:Helsingin kartanot Luokka:Laajasalo Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Helsingin suojellut rakennukset
Rattikelkkailu olympialaisissa

Rattikelkkailu on ollut talviolympialaisten ohjelmassa ensimmäisistä talviolympialaisista, vuodesta 1924 lähtien. Se on ollut kilpailuohjelmassa kaikissa talviolympialaisissa lukuun ottamatta vuoden 1960 talviolympialaisia. Vuoden 1924 talviolympialaisissa kilpailtiin ainoastaan neljän miehen kelkoissa. Vuonna 1932 mukaan tuli myös kahden miehen kelkat. Naisten rattikelkkailu tuli olympiaohjelmaan vuonna 2002. ==Tapahtumataulukko== Rattikelkkailu Miesten kilpailut 24 28 32 36 48 52 56 60 64 68 72 76 80 84 88 92 94 98 02 06 10 14 18 Neljän miehen kelkat X X* X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X Kahden miehen kelkat - - X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X Kahden naisen kelkat - - - - - - - - - - - - - - - - - X X X X X *Talviolympialaisissa 1928 neljän miehen kelkat korvattiin viiden miehen kelkoilla ==Mitalitaulukko== ==Lähteet== *
Peter London

Peter London (oik. Peter Lunden, s. 28. syyskuuta 1982 Ruotsi) on ruotsalainen basisti, tunnetuin ruotsalaisesta sleaze/glam metal -yhtyeestä Crashdïetista. Hänellä on myös hänen oma yhden miehen yhtye Alter Egon. Alter Egonissa London soittaa kaikki instrumentit itse ja hän laulaa ruotsiksi. Kappaleet ovat enimmäkseen hänestä itsestään ja seksuaalista vapaudesta. London meni naimisiin 25. kesäkuuta 2010 ruotsalaisen mallin ja entisen Miss Ruotsi -tittelin haltijan Isabel Lestapier Winqvistin kanssa. He erosivat maaliskuussa 2012http://crashdiet.org/blog/?p=1242 . ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset basistit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ruskoniskasirkku

Ruskoniskasirkku (Arremon brunneinucha) on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava sirkkuleihin kuuluva varpuslintu. == Koko ja ulkonäkö == Kooltaan ruskoniskasirkku on noin 19 cm. Selästään ja siivistään ruskoniskasirkku on väriltään oliivinvihreä. Päälaki on kastanjanruskea. Silmänympärystät ja otsa on musta ja otsassa on kolme valkoista täplää. Kurkku on valkoinen ja alareunassa on kapea musta viiru. Vatsa on väriltään harmaa. Nuorten lintujen pää on tumman ruskea ja selkä oliivinruskea. Vatsassa on keltaista viirutusta. == Levinneisyys ja elinympäristö == Ruskoniskasirkun elinalue ulottuu Keski- Amerikassa Meksikon eteläosista Panaman ja Etelä-Amerikassa Venezuelasta Perun eteläosiin. Linnun elinympäristöä ovat kosteiden metsien aluskasvillisuus. Lajin elinympäristöt sijaitsevat yleensä 800-3 000 metrin korkeudella merenpinnasta. == Elintavat == Ruskoniskasirkut elävät yleensä pareittain eivätkä muodosta parvia. Laji syö pääasiassa hyönteisiä ja voi seurata sotilasmuurahaisten laumoja, jotka ajavat muut hyönteiset pois tieltään. Tällöin muurahaisia pakenevat hyönteiset ovat helppoja saaliita. Ruskoniskasirkun pesimäkausi kestää maaliskuulta elokuulle. Kuppimainen pesä sijaitsee pensaikon suojissa. Naaras munii yhdestä kahteen vaaleansinistä munaa. == Lähteet == Luokka:Sirkkulit
Blythe (nukke)

Blythe on japanilainen nukke. Blythejä on kolmea eri kokoa: 28-senttinen "Neo Blythe", 15-senttinen "Middie Blythe" ja pienin alle 10-senttinen "Petite Blythe". Neo Blythen ominaisuuksiin kuuluu nuken pään takana oleva naru, jota vetämällä nuken silmät vaihtavat väriä. Blythen pää suunniteltiin alun perin isoksi, jotta nuken silmämekanismi mahtuisi nuken pään sisään. Blythe oli alun perin kehitelty lasten leluksi, mutta se vedettiin pois markkinoilta kehnon myynnin takia. Myöhemmin Blythejen myynti aloitettiin uudelleen, mutta tällä kertaa niiden kohderyhmänä olivat aikuiset keräilijät. == Katso myös == * Pallonivelnukke * Pullip ==Lähteet== * http://www.mollamania.net Luokka:Koriste-esineet Luokka:Pienoismallit Luokka:Nuket
Artemisia herba-alba

Artemisia herba-alba on koiruohon sukuinen kasvi, jota tavataan kuivilla alueilla Välimeren seudulla ja Pohjois-Afrikan rannikolla. Se kasvaa 20–40 cm korkeaksi. Sillä on harmahtavat lehdet. Se kukkii syyskuun ja joulukuun välisenä aikana. Kasvi on aromaattinen, ja sitä on käytetty rohdoksena monenlaisiin vaivoihin.FAO == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ITIS: Artemisia herba-alba * United States Department of Agriculture (USDA): Artemisia herba-alba * Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Artemisia herba-alba herbaalba
Skeleton olympialaisissa

Skeleton eli mahakelkkailu, on ollut talviolympialaisten kilpailuohjelmassa yhtäjaksoisesti vuoden 2002 talviolympialaisista lähtien. Aiemmin se oli olympiaohjelmassa ensimmäisen kerran vuoden 1928 talviolympialaisissa ja toisen kerran vuonna 1948. Tämän jälkeen skeleton oli poistettuna olympiaohjelmasta aina talviolympialaisiin 2002 asti, jolloin ohjelmaan otettiin myös naisten kilpailu. Skeletonin menestynein maa olympialaisissa on Yhdysvallat. == Tapahtumat == Skeleton Kilpailut 28 48 02 06 10 14 18 Miesten skeleton X X X X X X X Naisten skeleton - - X X X X X ==Mitalitaulukko== ==Lähteet== *
Levyvarvasgekko

Levyvarvasgekko eli kotigekko (Hemidactylus turcicus) on gekkojen heimoon kuuluva kiipeilevä liskolaji. Se on kotoisin Välimeren rannikolta ja Lähi- idästä. Levyvarvasgekko on levinnyt vieraslajina Yhdysvaltoihin 1950-luvulla. Se kasvaa 10–13 senttiä pitkäksi, josta noin puolet on hännän osuutta. Se on vaaleana valkoinen tai läpikuultavan vaaleanpunainen, tummana harmaanruskea. Laji on aktiivinen öisin ja hämärän aikaan, ja elää usein ihmisasutusten liepeillä, missä se saalistaa pienikokoisia selkärangattomia.Hemidactylus turcicus - Mediterranean House Gecko == Lähteet == Luokka:Gekot Luokka:Lemmikkimatelijat
Labyrinttitaistelu

Labyrinttitaistelu () on Rick Riordanin kirjoittama neljäs Percy Jackson -sarjaan kuuluva fantasiaromaani. Kirja julkaistiin vuonna 2008. Suomeksi kirja on julkaistu Otavan kustantamana ja Ilkka Rekiaron kääntämänä vuonna 2010.Kirjasampo Viitattu 3.9.2024. == Juoni == Percyn tutustuessa uuteen kouluunsa hän huomaa aiemmassa kirjassa tapaamansa Rachel Daren ja heidän kimppuunsa hyökkää empuusoja. Percy menee Puoliveristen leirille, jossa hänelle selviää, että Groverilla on ongelmia Sarvipäiden Vanhinten Neuvoston kanssa, koska hän ei ole löytänyt Pania. Percy ja Annabeth löytävät Labyrintin sisäänkäynnin heidän tehdessä uuden miekkailuopettaja Quintuksen harjoituksia. Annabeth valitaan johtamaan etsintäretkeä Labyrinttiin etsimään Daidalosta ja estämään häntä antamasta Adrianen lankaa Lukelle. Annabeth valitsee mukaansa Percyn, Groverin ja Tysonin. Percy alkaa nähdä unia Nicosta ja hänelle selviää, että tämä aikoo herättää kuolleista siskonsa Biancan. Labyrintissä he kohtaavat Briareksen, Sfinksin ja Januksen ennen kuin he saapuvat Geryonin maatilaalle ja tapaavat Nicon. He tapaavat myös Hefaistoksen, joka käskee heidän mennä lempipajalleen Mount Saint Helensille, jossa on tunkeilijoita. Labyrinttiin lähdettyään he jakautuvat - Percy ja Annabeth menevät Saint Helensille ja Grover ja Tyson lähtevät etsimään Pania. Annabeth ja Percy löytävät Labyrintin kautta Mount Saint Helensille, josta he löytävät telekhinejä. Percy käskee Annabethin pelastautua ja jää itse ansaan. Percy on hyvin lähellä kuolla, mutta saa aikaan maanjäristyksen ja lentää Ogygialle, Kalypson saarelle. Leiriläiset luulevat, että Percy kuoli. Hän tulee leirille, kun amfiteatterilla poltetaan hänen kääriliinaansa. Percy ja Annabeth lähtevät Manhattanille etsimään Rachelia, joka näkee Sumun läpi. He löytävät Luken ja Percy joutuu taistelemaan henkensä edestä vapauttaakseen ystävänsä. He löytävät Daidaloksen pajan, jossa heidän miekkailuopettajansa Quintus paljastuu Daidalokseksi, joka on huijannut kuolemaa tekemällä itselleen robottikehoja. He pakenevat ja Percy kohtaa Kronoksen, joka on herännyt ja sulautunut Luken ruumiiseen. Nico pelastaa Percyn ja paljastaa samalla titaaneille olevansa Haadeksen poika. Puoliveristen leiriin hyökätään heidän juuri päästessä sinne. Leiriläiset taistelevat vastaan ja voittavat, kun Grover aiheuttaa Paniikin ja Daidalos uhraa itsensä, jolloin labyrinnti sortuu ollessaan yhteydessä tämän elinvoimaan. Kheiron loukkaantuu lievästi ja muutama kuolee. Percy lähtee leirin loputtua kotiinsa. Poseidon tulee käymään Percyn syntymäpäivillä ja Percy kertoo hänelle tarinansa ja merenjumala antaa tälle hietadollarin. Kirja loppuu siihen, kun Nico di Angelo saapuu Percyn luo uskoen tietävänsä mikä voi auttaa heitä Kronoksen voittamisessa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Risingshadow.fi Luokka:Percy Jackson Luokka:Vuoden 2008 kirjat
Vihantasalmen silta

Vihantasalmen silta on Vihantasalmella Mäntyharjun kunnassa sijaitseva riippuansassilta, joka ylittää Lahnaveden. Sillan yli kulkee valtatie 5. Silta on pääosin puurakenteinen. Se valmistui vuonna 1999 ja avattiin liikenteelle 3. marraskuuta 1999. Vihantasalmen silta sai vuoden 2000 puurakennepalkinnon.http://www.kajaaninyliopistokeskus.oulu.fi/omasto/rheikkin/sillat/sillat.htm ==Tekniset tiedot== Sillan pituus on 168 metriä, ajoradan leveys 11 metriä, kevyenliikenteen väylän leveys 3 metriä, korkeus 31 metriä ja alituskorkeus 4 metriä. Sillan pituus muodostuu viidestä tukivälistä, joiden pituudet ovat 21, 42, 42, 42 ja 21 metriä.http://www.ponvia.fi/Tietoikkunat/vihantasalmi.htm Silta on maailman pisin valtatiekäytössä oleva puurakennesilta. Kolmen keskimmäisen välin tukikaaret ovat liimapuupalkista valmistettuja, lisäksi rakenteissa on betonia ja terästä. Sillan rakennuskustannukset olivat noin 33 miljoonaa markkaa vuonna 1999.http://alk.tiehallinto.fi/hanke/vsalmi.htm ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Suomen tieliikennesillat Luokka:Mäntyharjun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Riippuansassillat
Paavalniemi

thumb|250px|Seututie 926 Paavalniemeltä etelään päin. Paavalniemi on iso niemi Kemijoessa ja samanniminen asutuspaikka Rovaniemellä. Se sijaitsee noin 6 kilometrin päässä keskustasta Kemijoen itäpuolentien varrella. Paavalniemellä on peruskoulun ala-aste ja tien loppupäässä sijaitsee seurakunnan leirikeskus, Paaniemen maja. Paavalniemi oli ennen vuotta 2006 Rovaniemen maalaiskuntaa. Luokka:Rovaniemen niemet
Antonio Álvarez Giráldez

Antonio Álvarez Giráldez (s. 10. huhtikuuta 1955 Marchena, Sevillan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Viimeksi hän on toiminut Sevillan päävalmentajana. ==Ura pelaajana== Álvarez pelasi valtaosan urastaan Sevillassa. Hän aloitti reservijoukkue Sevilla Atléticossa vuonna 1973 ja nousi edustusjoukkueeseen vuonna 1975. Hän pelasi joukkueessa 13 kautta ja lähes 300 Espanjan korkeimman sarjatason Primera Divisiónin ottelua. Hän siirtyi Málagaan vuonna 1988 ja lopetti pelaajauransa 40-vuotiaana Granadan joukkueessa vuonna 1995. ==Ura valmentajana== Valmentajana Álvarez toimi Joaquín Caparrósin, Juande Ramosin ja Manolo Jiménezin apuvalmentajana Sevillassa vuosina 2000–2008 kunnes siirtyi muihin tehtäviin seuran urheilutoimenjohdossa. Ramosin apulaisena hän oli voittamassa muun muassa kahta UEFA-cupia ja yhtä Espanjan cupia. Kun Jiménez sai maaliskuussa 2010 potkut, nousi Álvarez seuran päävalmentajaksi loppukauden mittaisella sopimuksella. Hänen johdollaan Sevilla sijoittui lopulta La Ligassa neljänneksi ja kruunasi kautensa Copa del Reyn voittoon. Finaalissa Álvarezin suojatit kaatoivat Atlético Madridin 2–0.Sevilla huipensi kautensa cup-mestaruuteen MTV3. Viitattu 20.5.2010. Kauden jälkeen Álvarez allekirjoitti seuran kanssa vuoden jatkosopimuksen.Antonio Alvarez lands extended Sevilla deal Soccernet. Viitattu 26.5.2010 Kausi 2010–2011 alkoi Sevillan osalta kuitenkin hyvin heikosti, sen pudottua muun muassa Mestarien liigan karsintakierroksella portugalilaiselle Sporting Bragalle. Sarjan neljällä ensimmäisellä kierroksella joukkue saavutti kahdeksan pistettä, mutta vain kaksi niistä kotikentällä. Lopulta 26. syyskuuta 2010 pelattu viidennen kierroksen ottelu Hérculesia vastaan jäi Álvarezin valmentajapestin viimeiseksi, Sevillan hävittyä 0–2-numeroin. Hänen potkuistaan ilmoitettiin hieman ottelun jälkeen, ja hänet korvaa tehtävässä Gregorio Manzano.El Sevilla destituye a Álvarez y nombra a Manzano Marca. Viitattu 27.9.2010. ==Meriitit valmentajana== * Copa del Rey: 2010 ==Lähteet== Luokka:Espanjalaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sin Moo Hapkido

Sin Moo Hapkido (suomennettuna "Taivaallinen taistelutaito") on korealainen itsepuolustusmenetelmä, joka yhdistää aikijutsun, erilaisten kungfutyylien ja judon pehmeyden aggressiivisiin korealaisiin potkutekniikoihin. Monipuolisuudessaan se kattaa lyönnit, potkut, torjunnat, vapautumiset eri puolilta kehoa, asetekniikat sekä monia muita itsepuolustusmenetelmiä. Pohjoismaalainen variaatio Sin Moo Hapkidosta sisältää näiden lisäksi myös ns. "nyrkkeilylyönnit". Muodollisia asentoja Sin Moo Hapkido ei tunne, eikä se myöskään sisällä liikesarjoja. Perusajatuksena lajissa on se, että taistelut eivät etene ennalta harjoitetun kaavan mukaan, vaan ne vaativat nopeita reaktioita ja opitun soveltamista syntyneeseen tilanteeseen. Voima ei ole määräävä tekijä Sin Moo Hapkidon tekniikoissa. Tekniikat tehdään rennon räjähtävästi, veden periaatteen mukaisesti. Sin Moo Hapkidon tekniikat on tarkoitettu päällekarkaustilanteisiin kadulla. Sin Moo Hapkido on suoraviivainen, mutkaton ja tehokas tyyli. **Sin Moo Hapkidon osa-alueita** * Lyönnit, potkut ja torjunnat * Heitot, kaadot ja pyyhkäisyt * Käsi- ja jalkalukot * Hallinta- ja kuljetusotteet * Kuristukset ja sidonnat * Otteleminen maassa ja pystyssä * Hermopistetaistelu * Asetekniikat (pitkä keppi, kävelykeppi, lyhyt keppi, naru, puukko, miekka, heittoveitsi) * Hengitystekniikat, meditaatio * Akupunktio ja hermoratahieronta * Itämainen ensiapu * Murskaukset **Vyöarvot** Kuten monissa itämaisissa kamppailulajeissa, myös Hapkidossa vyön väri kuvastaa harrastajan tasoa. Saavuttaakseen seuraavan vyöarvon on oppilaan taitotason luonnollisesti oltava vyön värin edellyttämällä tasolla. Myös edellisestä vyökokeesta on täytynyt kulua riittävästi aikaa. Oppilasarvoissa "Ylempi vyö" tarkoittaa vyöhön kiinnitettävää "natsaa", jolloin oppilasta voidaan pitää kokelaana seuraavaan värivyöhön. **Oppilasarvot** * 9. GUP | Valkoinen vyö * 8. GUP | Keltainen vyö * 7. GUP | Vihreä vyö * 6. GUP | Ylempi vihreä vyö * 5. GUP | Sininen * 4. GUP | Ylempi sininen vyö * 3. GUP | Punainen * 2. GUP | Ylempi punainen vyö * 1. GUP | Ruskea Valkoisesta vyöstä 1. DAN mustaan vyöhön mimini suoritusaika aktiivisella harjoittelulla on 6 vuotta. Kaikkiin mustan vyön kokeisiin kutsutaan henkilökohtaisesti. **Opettaja- ja mestariasteet** * 1.-5. DAN | Opettaja-asteet * 6.-8. DAN | Mestariasteet * 9. DAN | Suurmestari * 10. DAN | Lajin päämies Luokka:Taistelulajit
RMS Oceanic

RMS Oceanic on ollut kolmen White Star Linen aluksen nimenä. *Oceanic laskettu vesille 1870 *Oceanic laskettu vesille 1899 *Oceanic, köli laskettu 1928, työt keskeytettiin seuraavana vuonna, tilaus peruutettiin 1932
Kuolan ydinvoimalaitos

Kuolan ydinvoimalaitos () on Luoteis-Venäjällä Murmanskin alueella Kuolan niemimaan lounaisosassa sijaitseva ydinvoimalaitos. Voimalaitos sijaitsee Imandrajärven laskureitillä, järven etelärannalla, Poljarnyje Zorin kaupunkipiirikunnan alueella, linnuntietä 10 kilometriä itse kaupungista pohjoiseen. Laitoksessa on neljä 440 megawatin VVER-tyyppistä painevesireaktoria, yhteiseltä nimellisteholtaan 1 760 MW. Voimalan omistaa Rosenergoatom. Laitoksen rakentaminen alkoi vuonna 1969. Rakentamisen yhteydessä syntyi Poljarnyje Zorin asutuskeskus. Ensimmäiset reaktorit otettiin käyttöön vuosina 1973 ja 1974. Kaksi uudempaa, vuosina 1981 ja 1984 valmistunutta reaktoria edustavat turvallisuudeltaan parempaa toista VVER- sukupolvea, ja ovat samaa tyyppiä kuin Loviisan voimalaitoksen reaktorit. Reaktoreita on pidetty ikänsä takia riskialttiina. Kaksi vanhempaa yksikköä oli määrä sulkea 2003 ja 2004. Laitoksia on kuitenkin modernisoitu pohjoismaisella rahoituksella ja ne pysynevät tuotannossa 2030-luvulle asti. Kuolan ydinvoimalaitos on keskeisin Murmanskin alueelle ja Karjalan tasavallalle sähköä tuottava voimalaitos. ==Tulevaisuuden suunnitelmia== Kuolan ydinvoimalaitos on tarkoitus korvata uusilla VVER-600 -yksiköillä 2030-luvulla. VVER-600 on pienempi versio VVER-1200-reaktorista jonka kaltaisia rakennetaan muun muassa Leningrad II -ydinvoimalaitokseen. Kuva:RIAN archive 146342 Kola nuclear power plant.jpg|Kuolan ydinvoimalaitos Kuva:Мурманская обл. Кольская АЭС Сбросной кананал.2008-22.jpg| Voimala. Kuva:Russai.Atomprom.KolaNPP.MashZal 2.Panorama 2009.jpg|Turbiinihalli Kuva:Russia.Rosatom.KolaNPP.AO.1 Blok.jpg|Reaktoriyksikkö 1 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kuolan ydinvoimalaitos rosenergoatom.ru * Kuolan ydinvoimalaitos rosenergoatom.ru * Luokka:Venäjän ydinvoimalat Luokka:Murmanskin alue