EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tsakonian kieli

Tsakonian kieli on Kreikassa Peloponnesoksen alueella puhuttu kreikan kielen murre, tosin sen asemasta kiistellään. Jotkut kielentutkijat luokittelevat sen omaksi kielekseen, koska kreikan ja tsakonian kielten puhujat eivät täysin ymmärrä toisiaan, noin 70 prosenttia tsakonian kielen sanoista on yhteneviä normaalin kreikan kielen kanssa. ==Levinneisyys== 180px|thumb|vasen|Peloponnesoksen etninen kartta, tsakonialaisten alueet sinisellä. Nykyisin tsakoniaa puhutaan Peloponnesoksen itäosan vuoristokylissä. Kieltä puhuttiin aiemmin laajemmalla alueella myös Peloponnesoksen eteläisemmissä ja läntisemmissä osissa muun muassa muinaisen Spartan alueella sekä muutamissa kreikkalaisten asuttamissa kylissä Marmaranmeren rannoilla. Marmaranmeren tsakonialaisyhteisö muutettiin Kreikkaan Turkin ja Kreikan väestönvaihdoissa 1928. Marmaranmeren tsakonian murre kuoli Kreikassa 1970-luvulla. Kreikassa tsakonialla ei ole virallista asemaa. Kielellä oli vuoden 1981 arvion mukaan 1 200 puhujaa. ==Kielen piirteet== Tsakonialaisen laulun sanat tsakoniaksi ja kreikaksi: Tsakoniaksi Poulaki ema echa t-tho klouvi tse meroute oi ema echa tachigha ni ema zachari pokicha ema mosko tse apo to mosko to persu tse apo ta mirodia eskantaliste to klouvi ts efitze mi taidine. Tsafegi si ni tsinighou me to klouvi t-tha chera Ela pouli t-tho topo oti ela t-tha katitsia o alatsou ta koudhounia oti na valou alla tsenourza Kreikaksi Poulaki icha sto klouvi ke meromeno to icha to taiza zachari ke to potiza moscho ke apo ton poli ton moscho ke tin mirodia tou eskantalisti le to klouvi ke mou efyghe taidoni. ke o afegis to kinigai me to klouvi sto cheri Ela pouli ston topo sou, ela stin katikia sou Nallaxo ta koudounia sou na valo alla kenourgia ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tsakoniankielinen Wikipedia hautomossa Luokka:Kreikan kieli
Esa Lepola

Esa Olavi Lepola (25. syyskuuta 1948 Helsinki – 17. heinäkuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen, 1960-luvulla menestynyt uimari.Urheilumme kasvot, Osa 4, Lepola, Esa Olavi, sivu 864, vastaavat toimittajat Risto Rantala ja Markku Siukonen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1976 Lepola karsiutui Tokion 1964 olympialaisissa 1 500 metrin vapaauinnin alkuerissä. Hänellä oli tuolloin ikää 16 vuotta ja 20 päivää, mikä teki hänestä Suomen siihen mennessä kaikkien aikojen nuorimman olympiaurheilijan (ennätyksen rikkoi sittemmin Hannu Manninen osallistumalla 15 vuoden ja 307 päivän iässä Lillehammerin 1994 talviolympialaisten yhdistettyyn) sekä edelleen nuorimman miespuolisen kesäolympiaedustajan. EM-kilpailuissa 1966 hän sijoittui 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä kahdeksanneksi. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti 1 500 metrin vapaauinnissa hopeaa vuonna 1965. Helsingin Työväen Uimareita edustanut Lepola voitti 12 Suomen mestaruutta vuosina 1965–1968. Hän paransi Suomen ennätyksiä kahdeksan kertaa ja edusti Suomea seitsemässä maaottelussa. Määrätietoisen harjoittelun Lepola aloitti vuonna 1961 ja nousi nopeasti 1960-luvun suomalaisten uimarien kärkiryhmään. Merkittävä osuus tähän oli hänen isällään Erkki Lepolalla, joka toimi hänen valmentajanaan. Vuonna 1963 Lepola oli Dortmundin nuorisokilpailuissa (epäviralliset nuorten EM- uinnit) hopealla 100, 200 ja 400 metrin vapaauinnissa. Siirryttyään yleiseen sarjaan Lepola menestyi erityisesti pitkien matkojen vapaauinnissa. Hän saavutti Suomen mestaruuden 400 metrillä vuosina 1965 ja 1967 sekä 1 500 metrillä vuosina 1964 ja 1965. Lepola saavutti lisäksi kymmeniä kärkisijoja Työväen Urheiluseurojen Keskusliiton, Suomen Akateemisen Urheiluliiton, Suomen Oppikoulujen Urheiluliiton ja Puolustusvoimien uinneissa Lepola kouluttautui juristiksi ja työskenteli muun muassa Sosiaali- ja terveysministeriössä vuosina 1977–1986. Lepolan kotikunta oli Helsinki. == Henkilökohtaiset ennätykset 50 metrin radalla == * 100 metrin vapaauinti: 57,5 * 200 metrin vapaauinti: 2.05,0 * 400 metrin vapaauinti: 4.25,8 * 1 500 metrin vapaauinti: 18.04,6 == Lähteet == * * Kuva Esa Lepolan hautakivestä: === Viitteet === Luokka:Suomalaiset uimarit Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Kitasampi

Kitasampi (Huso huso), myös beluga,Huso huso (Linnaeus, 1758) FAO Species Fact SheetsPieni Tietosanakirja (1925–1928): Sampi Luettu 20.12.2011 on suurikokoisin sampilaji. Kitasammen nimitys beluga ja maitovalaan nimitys beluga juontuvat ilmeisesti samasta kannasta, ja sekaannuksia on ilmennyt. Kitasampi on arvostettu erityisesti mätinsä takia: siitä saatava beluga- kaviaari on parhaita kaviaarilajeja.Raholan syötävät sanat Kitasampi on vaelluskala, jonka alkuperäistä esiintymisaluetta ovat Kaspianmeri, Asovanmeri, Mustameri ja Adrianmeri ja niihin laskevat joet. Adrianmereltä laji on ilmeisesti hävinnyt, muualla sen luonnollinen lisääntyminen on estynyt jokien patoamisen takia, ja kannat ovat lähes täysin istutusten varassa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on arvioinut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. Nykyään kitasampea ja sen mätiä tuotetaan monissa maissa kalanviljelmillä, joiden tuotanto on jo suurempi kuin luonnosta pyydetty. Tilastoitu kokonaistuotanto on kuitenkin vain sadan tonnin luokkaa. Viljelyssä on käytetty myös naarasbelugan ja koirassterletin risteytystä ("bester"), jonka mäti on hyvälaatuista. Kitasampi voi väitetysti kasvaa jopa kahdeksan metriä pitkäksi ja 1360 kilogramman painoiseksi. Vanhin tunnettu yksilö eli 118-vuotiaaksi. Kitasampi kutee luonnossa jokien yläjuoksulla kevään runsasvetiseen aikaan, yleensä usean metrin syvyyteen kovalle pohjalle. Poikaset siirtyvät pian mereen ja vaihtavat selkärangattomista varhain kalaravintoon, alle 30 cm:n mittaisena. Merivaiheessaan kitasampi syö pientä kalaa ja oleskelee varsin syvässä vedessä. Koiraskalat tulevat sukukypsiksi noin 15 ja naaraat 20 vuoden ikäisinä. Jokeen noustessaan ne noudattelevat joen syvintä pääuomaa. Ne palaavat mereen ja kutevat uudelleen vasta noin viiden vuoden kuluttua. == Lähteet == Luokka:Sammet Luokka:Uhanalaiset kalat
Maailman lääkärit

Maailman lääkärit () on ranskalainen humanitäärinen apujärjestö. MdM:n perusti vuonna 1980 ranskalainen Bernard Kouchner. == Aiheesta muualla == * MDM:n verkkosivut == Lähteet == Luokka:Kansainväliset järjestöt Luokka:Humanitaariset apujärjestöt
Petrus Ekerman

Petrus Ekerman (s. 1697 Vadstena, Ruotsi – 1. lokakuuta 1783 Uppsala) oli ruotsalainen professori, joka ohjasi väitöskirjan Ahvenanmaasta vuonna 1745. Petrus (Per) Ekermanin vanhemmat olivat Maria Löfgren ja Länsi-Enebyn kirkkoherra Paulus Ekerman. Vuonna 1727 Ekerman nimitettiin Uppsalan yliopiston filosofian dosentiksi, seuraavana vuonna filosofian apulaiseksi eli adjunktiksi ja 1729 yliopiston sihteeriksi. Runouden ja kaunopuheisuuden professoriksi Ekerman nimitettiin 1737 ja hän pysyi virassa aina vuoteen 1779 asti, jääden silloin virkavapaalle. Vuonna 1745 Ekerman ohjasi Christopher Tärnströmin väitöskirjan Dissertatio Academica de Alandia Maris Baltici Insula, missä herrat tekivät havaintoja Ahvenanmaasta ja muun muassa sen linnustosta. Ekerman on jäänyt historiaan Ruotsin yliopistojen tuotteliaimpana väitöskirjojen tekijänä. Kaikkiaan hän laati 615 opinnäytetyötä. Ekerman ja Anna Törner, joka oli professorin tytär, menivät avioliittoon vuonna 1730. Heille syntyi ainakin neljä lasta, joista kaksi tytärtä kuoli jo alle vuoden ikäisinä. Kolmas tytär Eva Maria Ekerman (s. 1733, k. 1803) avioitui professori Carl Aurivilliuksen (s. 1717, k. 1786) kanssa vuonna 1764, ja heille syntyi tytär Eva Maria Aurivillius (s. 1758, k. 1844). == Lähteet == * Lehikoinen, Esa; Lemmetyinen, Risto; Vuorisalo, Timo & Kivistö, Sari 2009: Suomen lintutieteen synty – Turun Akatemian aika. Faros, Turku. ISBN 978-952-5710-04-5 *Adelsvapen-wiki Luokka:Ruotsalaiset ornitologit Luokka:Ruotsalaiset professorit Luokka:Vuonna 1697 syntyneet Luokka:Vuonna 1783 kuolleet
Ricochet

Ricochet on Valve Corporationin kehittämä ja julkaisema toimintapeli. Peli on julkaistu vuonna Windowsille ja vuonna 2013 Linuxille ja OS X:lle. Ricochet 2:n kehitys on Valven mukaan alkanut. == Kehitys == Peli on kehitetty modina Half-Life-pelille. Peli oli yksi ensimmäisistä peleistä Steam-palvelussa. == Pelaaminen == Pelissä hypitään pyöreillä alustoilla, joiden reunoissa on joissain kohdin nuolen mutotoiset rampit, joiden kautta siirrytään alustalta toiselle. Pelin tarkoituksena on osua vastapelaajaan suoraan eteenpäin lentävällä kiekolla, joita pelaajalla on alun perin kolme. Lennätetty kiekko tulee muutaman sekunnin jälkeen pian takaisin pelaajalle. Oikealla hiiren näppäimellä voi ampua erikoisvahvan kiekon, joka käyttää kaikki kolme kiekkoa ja kykenee osuessaan katkaisemaan vastustajan kaulan, kun taas normaalit vain tönäisevät. Kentän jostain kohdasta ilmasta löytyy yleensä piste, johon ilmaantuu välillä erikoistaitoja. Yleensä erikoistaito kestää kolmen kiekon ajan. Erikoistaitoja voi myös yhdistellä esimerkiksi niin, että nopeat kiekot jakautuvat kolmeksi ja ne ovat erikoisvahvoja. Kentästä löytyy myös keltaisia seiniä, joiden kautta voi kimmottaa kiekkoja. == Lähteet == * Ricochet (Valve Corporation 2000) === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2000 videopelit Luokka:Half-Lifen modit Luokka:Valven videopelit Luokka:GoldSrc- pelit Luokka:Windows-pelit Luokka:Linux-pelit Luokka:MacOS-pelit
Knut Drake

Knut Hemming Drake (6. maaliskuuta 1927 Helsinki – 19. helmikuuta 2013 Turku) oli suomalainen keskiajan linnoihin erikoistunut rakennushistorioitsija ja filosofian tohtori. Hän johti muun muassa Hämeen linnan kunnostustöitä vuosina 1955–1970 ja toimi pitkään Turun maakuntamuseon johtajana.Vem och vad 1996, s. 82–83. Helsingfors 1996. ISBN 951-50-0800-X Knut Drakella on viisi lasta; heistä tytär Sunniva Drake on kirjailija. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset arkeologit Luokka:Suomalaiset taidehistorioitsijat Luokka:Suomalaiset museonjohtajat Luokka:Suomalaiset keskiajantutkijat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Jari Pehkonen

Jari Pehkonen (s. 26. kesäkuuta 1961 Kuusjärvi) on suomalainen näyttelijä, joka työskentelee Helsingin Kaupunginteatterissa. Pehkonen näyttelee Jouko Turkan ohjaamassa televisiossarjassa Seitsemän veljestä (1989) Simeonin roolissa. Pehkonen kirjoitti 1980 ylioppilaaksi Outokummun lukiosta ja opiskeli kaksi vuotta lääketiedettä Kuopion yliopistossa. Näyttelemistä hän harjoitti Kuopion ylioppilasteatterissa ja pääsi toisella yrityksellä Teatterikorkeakouluun, josta valmistui 1987. Lisäoppia näyttelijäntyöhön hän hankki Los Angelesissa Yhdysvalloissa 1994–1995. Työuransa Pehkonen aloitti freelance-näyttelijänä 1987–2004 ja on ollut Helsingin Kaupunginteatterin näyttelijä vuodesta 2004. ==Filmografia== ===Televisiosarjat === * Fakta homma (1986) * Tabu (1986–1987) * Seitsemän veljestä (1989) * Kiimaiset poliisit (1993) * Tuntemattomalle jumalalle (1993) * Hobitit (1993) * Viimeiset siemenperunat (1993–1994) * Herkku & Partanen (1995–1996) * Kotikatu (1995) * Vuoroin vieraissa (1997) * Liljankukka (1997) * Raid (2000) * Korkeajännitystä – eli sähköä kotiin kuljetettuna (2001) * Kaverille ei jätetä (2001, 2003) * Thilia Thalia (2002) *Rumble (2002) * Irtiottoja (2003) * Rikospoliisi Maria Kallio (2003) * Handu pumpulla (2005) * Mogadishu Avenue (2006) * Kymenlaakson laulu (2008) * Uutishuone (2009) * Mökki (2010) * Maailma on valmis (2012) * Roba (2012) * Onnela (2018) * Maanantai (2019) ===Elokuvat === * Kun Hunttalan Matti Suomen osti (1984) * V. Y. Vihdoinkin yhdessä (1986) * Back to the USSR – takaisin Ryssiin (1992) * Anita (1994) * Johanneksen leipäpuu (1994) * Aapo (1994) * Kivenpyörittäjän kylä (1995) *Syrjähyppyjä (1996) * Siivoton juttu (1997) * Poliisin poika (1998) * Hurmaava joukkoitsemurha (2000) * Rumble (2002) * Umur (2002) * Raid (2003) * Klooni (2003) * Valkoinen kaupunki (2006) * Bodomin legenda (2006) * Hulluna Saraan (2012) * Juoppohullun päiväkirja (2012) * Kalervo Palsa ja kuriton käsi (2013) * He ovat paenneet (2014) * Linnan juhlat (2017). ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mia Ehrnrooth

Mia Mikela Ehrnrooth (s. 21. tammikuuta 1987) on suomenruotsalainen näyttelijä, malli ja yrittäjä. Ehrnrooth näytteli vuosina 2009–2014 televisiosarjassa Salatut elämät kosmetologi Cindy Rintalaa. Hän teki pikapaluun sarjaan marraskuussa 2016. Vuonna 2020 uutisoitiin Ehrnroothin palaavan Cindyn rooliin seuraavana vuonna. Hän näytteli samaa roolia myös vuonna 2010 kuvatussa nettisarjassa Lillukanvarsia. Ehrnrooth vierailee vuonna 2022 yhdysvaltalaisessa saippuasarjassa Kauniit ja rohkeat Alyssa-nimisen naisen roolissa. Jakso esitetään Yhdysvalloissa syys-lokakuussa 2022 ja Suomessa alkuvuodesta 2023. Syksyllä 2013 Ehrnrooth kilpaili Dancing on Ice -jäätanssiohjelmassa. Ehrnrooth on toiminut myös mallina. Hänellä on nettikauppa, joka myy sukkia. == Yksityiselämä == Mia Ehrnrooth kuuluu tunnettuun aateliseen Ehrnroothin sukuun. Purjehduksen olympiamitalisti Tuuli Petäjä-Sirén on Ehrnroothin serkku. Ehrnrooth avioitui vuonna 2012, mutta liitto päättyi eroon vuonna 2016. Helsingissä asuvat Ehrnrooth ja hänen nykyinen puolisonsa Joel Roos saivat esikoispojan tammikuussa 2018 ja heidät vihittiin lokakuussa 2018. Ehrnroothin raskaudesta julkaistiin Mamma Mia – Meille tulee vauva -sarja Viafreellä. Kesäkuussa 2019 Ehrnrooth ilmoitti odottavansa toista lasta, joka syntyi joulukuussa 2019. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Elokuva Rooli 2015 Bunny the Killer Thing Lara Jessica Svensson Televisio Televisio Televisio Vuosi Televisiosarja Rooli 2009–2014, 2016, 2021– Salatut elämät Cindy Rintala 2010–2011 Lillukanvarsia 2014 Kämppikset Pike 2019 Sorjonen nainen 2022 Sininen enkeli julkkis kuntosalilla Exit Mette von Hasselfeldt Kauniit ja rohkeat Alyssa ;Ääninäyttelijänä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Ehrnrooth Suku geneanet.org:ssa Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset mallit Luokka:Suomalaiset televisionäyttelijät Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Köhniö

Köhniö on asuinalue Jyväskylän keskustaajaman länsilaidalla Kypärämäen kaupunginosassa. Köhniön pääväylänä on Erämiehenkatu, jota yhdessä Keihäsmiehenkadun kanssa pidetään Köhniön ja varsinaisen Kypärämäen rajana. Muutenkin Köhniön kadunnimistössä on viitteitä eränkäyntiin, ainakin riistanpyydyksien mukaan nimensä saaneet Loukkukatu, Luttoskatu, Permikatu ja Ansapolku. Köhniötä alettiin asuttaa jatkosodan jälkeen. Köhniön alue rakennettiin Rautpohjan tehtaan työntekijöitä varten. Tehdas tarvitsi sotakorvausten vuoksi kasvaneen tuotantonsa takia lisää työläisiä, mutta asuntopula haittasi työntekijöiden saamista. Yhteistyössä Jyväskylän kaupungin kanssa tehdas järjesti työntekijöille asuntolainoja, ja alueen rakentaminen alkoi 1948. Lainarahoitteisen rakentamisen vuoksi Köhniötä kutsuttiin pitkään "Velkamutkaksi". Rakentamisessa käytettiin useiden erilaisten tyyppitalojen piirustuksia, joten Köhniö on rakennuskannaltaan melko monipuolinen ja vaihteleva. 1960-luvulla rakennettiin kerrostaloja Erämiehenkadun pohjoispuolelle, alueelle joka Jyväskylän kaupungin virallisessa pienaluejaossa on nimeltään Köhniönranta. Myöhempinä vuosikymmeninä alueelle rakennettiin useita rivitaloja. Köhniön omakotialue on määritelty Keski-Suomen maakuntakaavassa maakunnallisesti arvokkaaksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Köhniön länsilaidalla on Köhniönjärvi. Köhniön eteläpuolella, osittain järven rannalla kulkee Haapamäki–Jyväskylä-rata. Aiemmin radalla oli Köhniönjärven rautatieseisake. Järven ja länteen vievän valtatien väliin jäävää metsäaluetta kutsutaan nimellä Köhniöntaus. ==Kuvia== == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kypärämäki
Tero Jartti

Tero Einar Jartti (s. 16. maaliskuuta 1962 Valtimo) on suomalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, näyttelijä ja taiteilija. Suuren yleisön tietoisuuteen hän tuli vuonna 1989 Jouko Turkan ohjaamassa televisiosarjassa Seitsemän veljestä, joka perustui Aleksis Kiven samannimiseen romaaniin. Siinä hän esiintyi Eeron roolissa. Jartti kävi Teatterikorkeakoulun näyttelijälinjan Jouko Turkan kaudella ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1993. Jartin ohjauksia ovat muun muassa, Panostaja (1991, myös käsikirjoitus), Kun piru tuli polkupyörällä sepän tölliin ja sepän vaimo sai uuden nenän (1992, myös käsikirjoitus) sekä dramatisointi Runar Schildtin novellista Aapo (1994, myös käsikirjoitus), kaikki yhteistyössä Jari Hietasen kanssa. Jartin tuotantoon kuuluvat myös animaatio Kuinka karhu menetti häntänsä (2005, myös käsikirjoitus, animaatio ja kertoja) sekä useat lyhytelokuvat. Vuonna 2006 Jartilta ilmestyi animaatioon perustuva lastenkirja Kuinka karhu menetti häntänsä. Vuonna 1993 Jartti perusti yhdessä Timo Harakan ja Jari Hietasen kanssa Gnu Films -elokuvayhtiön. Yhtiön tuotantoa ovat muun muassa Auli Mantilan ohjaama Neitoperho (1997) ja Olli Saarelan Bad Luck Love (2000). Näyttelijänä Jartti on esiintynyt muun muassa elokuvissa Back to the USSR – takaisin Ryssiin (1992), Kauas pilvet karkaavat (1999) ja Cyclomania (2001). Teatterissa Jartti on esittänyt päärooleja Kristian Smedsin Kansallisteatterille tekemissä näytelmissä Mr Vertigo (2010) ja Tabu (2015). 2020-luvulla Jartti on laajentanut monipuolista taiteellista ilmaisuaan valotaiteen kentälle. Hänen teoksiaan on esitetty useilla valotaiteen tapahtumissa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
KaPa

KaPa voi tarkoittaa seuraavia urheiluseuroja: *Kajaanin Palloilijat *Kankaanpään Pallo
Imja Tse

Imja Tse tai Island Peak on Himalajalla Nepalin itäosassa sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 6 189 metriä. 8 393-metrinen Lhotse Shar sijaitsee huipun pohjoispuolella. Sagarmāthān kansallispuistossa, Mount Everestin eteläpuolella sijaitseva Imja Tse on teknisesti helposti kiivettävä huippu, jonka saavuttaminen voi olla mahdollista vähäisemmälläkin kokemuksella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Nepalin vuoret Luokka:Himalajan vuoret
Peak 41

Peak 41 on Himalajalla Nepalissa sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 6 649 metriä. ==Lähteet== Luokka:Nepalin vuoret Luokka:Himalajan vuoret
Kyashar

Kyashar on Himalajalla Nepalissa sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 6 770 metriä. ==Lähteet== Luokka:Nepalin vuoret Luokka:Himalajan vuoret
Ombigaichan

Ombigaichan on Himalajalla Nepalissa sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 6 340 metriä. ==Lähteet== Luokka:Nepalin vuoret Luokka:Himalajan vuoret
Move90

Move90 on Valmetin valmistama teollisuusveturimalli. Niitä valmistettiin kaksi kappaletta vuosina 1966–1967. Veturi muistuttaa ulkomuodoltaan hyvin suuresti Dv12-veturia, ja myös tekniikan osalta molemmissa vetureissa on käytetty pitkälti samoja osia. Moottori on samaa mallisarjaa mutta pienempi kuin Dv12:ssa (vain 12-sylinterinen 16-sylinterisen asemesta). Koska veturi on tarkoitettu yksinomaan vaihtotöihin, ovat sen välityssuhteen erilaiset ja huippunopeus alhaisempi. Tunnistettavimpia piirteitä verrattuna Dv12:een ovat muun muassa pitkän konesuojan keulapalan viisto muotoilu ja kyseisen keulapalan selvästi pienikokoisemmat jäähdyttimen säleiköt. Lisäksi kummassakaan veturissa ei ole keulanumeroita. Ensimmäiseksi vuonna 1966 valmistunut Move90-veturi (Valmet 901/1966) oli käytössä UPM:llä Kuusankoskella aina vuoden 2008 loppuun asti, jolloin Kuusankosken vaihtotyöt siirtyivät VR:n hoidettaviksi. Sittemmin veturi myytiin Imatran veturipalvelulle jonka käytössä se nykyään palvelee. Veturi on väritykseltään kelta-musta. Toinen veturi valmistui 1967 valmistenumerolla 902. Se toimitettiin Karhulan–Sunilan rautatielle ja on siellä käytössä edelleen. KSR:n veturi on väritykseltään VR:n vetureiden tapaan puna-harmaa. Kummallekin veturille on tehty pientä saneerausta 2000-luvun alussa. Muun muassa isot valonheittimet kummastakin päästä on korvattu VR:n kalustosta tutuilla kaksoisvalonheittimillä. Lisäksi veturit on maalattu uudestaan. Ohjaamot ovat molemmissa vetureissa kuitenkin edelleen lähes täysin 1960-luvun tasolla. ==Move90:n käyttäjät== * (Valmet 902/1967) Karhulan–Sunilan rautatie * (Valmet 901/1966) Imatran veturipalvelu (ent. UPM, Kuusankoski) ==Lähteet== * Luokka:Teollisuusjunat ja -radat Luokka:Suomalainen rautatiekalusto Luokka:Valmet
Mera North

Mera North on Himalajalla Nepalissa sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 6 476 metriä. ==Lähteet== Luokka:Nepalin vuoret Luokka:Himalajan vuoret
Mera Central

Mera Central on Himalajalla Nepalissa sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 6 461 metriä. ==Lähteet== Luokka:Nepalin vuoret Luokka:Himalajan vuoret
Mera South

Mera South on Himalajalla Nepalissa sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 6 065 metriä. ==Lähteet== Luokka:Nepalin vuoret Luokka:Himalajan vuoret
Lobuche West

Lobuche West on Himalajalla Nepalissa sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 6 145 metriä. ==Lähteet== Luokka:Nepalin vuoret Luokka:Himalajan vuoret
Lobuche East

Lobuche East on Himalajalla Nepalissa sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 6 119 metriä. ==Lähteet== Luokka:Nepalin vuoret Luokka:Himalajan vuoret
Whatever Works

Whatever Works on Woody Allenin käsikirjoittama ja ohjaama suurkaupunkikomedia vuodelta 2009. == Juoni == Newyorkilainen Boris Yellnikoff on äreä ja kriittinen intellektuelli, ja hänellä on vakiintuneet käsityksensä niin uskonnosta, ihmissuhteisita kuin elämän tarkoituksestakin. Tai paremminkin elämän tarkoituksettomuudesta. Yellnikoff joutuu sattumalta majoittamaan kotoaan karanneen nuoren ja naiivin Melodie St. Ann Celestinen muutamaksi yöksi. Kaksi kovin erilaista ihmistä ystävystyy ja myöhemmin rakastuu. ==Rooleissa == == Vastaanotto == TV-Nytissä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle tähtikeskiarvon 3,0. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Twilight of the Tummlers. New York magazine, June 1, 2009. * Elokuvateatterimainos. Luokka:Vuoden 2009 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Woody Allenin ohjaamat elokuvat Luokka:Woody Allenin käsikirjoittamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Yasmina Khadra

Muhammed Moulessehoul (s. 1955), pseudonyymiltään Yasmina Khadra (), on algerialainen kirjailija. Moulessehoul on entinen Algerian armeijan upseeri, joka aloitti kirjoittamisen vuonna 1984 vaimonsa Yasmina Khadran nimellä. Syynä salanimen käyttöön on ollut sensuurin välttäminen sekä selviytyminen kirjailijana Algerian sisällissodan aikana. Todellisen henkilöllisyytensä hän paljasti vasta muutettuaan Ranskaan 2001. Khadra on julkaissut 20 teosta, ja niitä on käännetty yli kymmenelle kielelle. Suomeksi on julkaistu neljä teosta, toisiinsa löyhästi liittyvät Attentaatti, Bagdadin kutsu ja Kabulin pääskyset sekä Osattomien Olympos. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Algerialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suzanne Collins

Suzanne Collins (s. 10. elokuuta 1962http://www.openisbn.com/author/Suzanne_Collins/162394) on yhdysvaltalainen nuortenkirjailija. Collins tunnetaan Suomessa parhaiten Nälkäpeli- trilogiastaan ja Alismaan tarinoista. Collinsin ura alkoi vuonna 1991 lastentelevisiosarjojen käsikirjoittajana esimerkiksi Nickelodeonilla. Hän käsikirjoitti muun muassa sarjoja Clarissa Explains it All, The Mystery Files of Shelby Woo, Little Bear ja Oswald. Collinsin työskennellessä Kids WB:n Generation O! -parissa hän kohtasi lastenkirjailija James Proimosin, joka suostutteli hänet kokeilemaan lastenkirjojen kirjoittamista. Nykyään Collins asuu Connecticutissa. == Tuotanto == ===Nälkäpeli-trilogia=== * Nälkäpeli (The Hunger Games, 2008) * Vihan liekit (Catching Fire, 2009) * Matkijanärhi (Mockingjay, 2010) * Nälkäpeli: Balladi laululinnuista ja käärmeistä (The Ballad of Songbirds and Snakes, 2020) ===Alismaan tarinat=== # # # # # ===Muu tuotanto=== * Fire Proof: Shelby Woo #11 (1999) * When Charlie McButton Lost Power (2005) *Year of the Jungle (2013) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiokäsikirjoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sylkiäiset

Sylkiäiset (Spitting Image) on brittiläinen satiirisarja, jota ITV esitti vuosina 1984-1996 ja jota alettiin esittää uudestaan vuonna 2020. Sarjassa käytetään poliitikkoja ja muita julkisuuden henkilöitä esittäviä nukkehahmoja. Kaikkien poliittisten puolueiden henkilöitä satirisoidaan, mutta erityisen huomion kohteena olivat 1980–1990-luvuilla konservatiivipuoluetta edustanut pääministeri Margaret Thatcher ja tämän hallituksen ministerit Norman Tebbit, Geoffrey Howe ja Michael Heseltine ja 2020-luvulla Donald ja Melania Trump, Vladimir Putin, Boris Johnson sekä Harry ja Meghan. Myös aikaisemmin varsin lempeästi kohdeltu Britannian kuninkaallinen perhe on satiirin kohteena 1980–1990-luvuilla. Sarjan alkuperäiset luojat olivat aikaisemmin pilapiirtäjinä toimineet Peter Fluck ja Roger Law, jotka 1970-luvun puolestavälistä alkaen tekivät nukkekarikatyyrejä muun muassa Sternille, Timelle ja The Sunday Timesille. Sarjan ääninäyttelijöinä esiintyivät muun muassa Steve Coogan ja Harry Enfield. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * The Museum of Broadcast Communications: Spitting Image Luokka:Brittiläiset televisiosarjat Luokka:Satiirisarjat Luokka:1980-luvun televisiosarjat Luokka:ITV:n televisio-ohjelmat
Taivaallinen pyhäkkö

Taivaallinen pyhäkkö on adventtikirkon piirissä tutuksi tullut käsitys taivaassa sijaitsevasta temppelistä, jossa Jeesus Kristus toimii ylimmäisenä pappina. Ylipapin virassaan Jeesus toimittaa sovitusta katuville ja parannuksen tehneille syntisille. Taivaallisen pyhäkön voi katsoa olevan suoraa jatketta muinaiselle Jerusalemin temppelille, jonka roomalaiset hävittivät vuonna 70. Olihan se rakennettu taivaallisen esikuvansa mukaan. Taivaallinen pyhäkkö liittyy kiinteästi tutkivaan tuomioon, joka sekin on seitsemännen päivän adventistien omintakeinen oppi, joka perustuu Raamattuun. Luokka:Adventismi
Waltonin perhe

Waltonin perhe (The Waltons) oli yhdysvaltalainen draamasarja, jota CBS esitti 1972-1981\. Sarja pohjautui Earl Hamner Jr.:n puolielämäkerralliseen romaaniin Spencer's Mountain. CBS oli tehnyt kirjan pohjalta vuonna 1971 jouluohjelman The Homecoming, josta saadun positiivisen yleisöpalautteen perusteella päädyttiin sarjan tekoon. Sarja sijoittuu kuvitteelliseen Walton's Mountainin maaseutuyhteisöön Virginiassa, ja se seuraa siellä asuvien Waltoneiden elämää 1930-luvulla. Kirjailija Earl Hamner Jr. toimi sarjan kertojana. ==Roolit== == Katso myös == * Luettelo draamasarjan Waltonin perhe jaksoista ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Walton's Mountain Museumin virallinen sivusto * www.the-waltons.com Luokka:1970-luvun televisiosarjat Luokka:1980-luvun yhdysvaltalaiset draamasarjat Luokka:Romaaneihin perustuvat televisiosarjat Luokka:Primetime Emmy -palkitut ohjelmat Luokka:CBS:n televisio-ohjelmat
Combat!

Combat! on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota ABC esitti 1962-1967. Sarjassa kuvataan jalkaväen joukkueen vaiheita Euroopassa toisen maailmansodan aikana. Sarjan toteutus on realistinen ja joissain sen jaksoissa käytetään autenttista arkistomateriaalia. Osan jaksoista käsikirjoitti ja ohjasi Robert Altman, joka kolme vuotta sarjan päättymisen jälkeen ohjasi elokuvan MASH. ==Roolit== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jo Davidsmeyerin Combat!-sivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintasarjat Luokka:1960-luvun televisiosarjat Luokka:ABC:n televisio-ohjelmat
Minder

Minder oli brittiläinen rikosdraamasarja, jota ITV esitti 1979-1994\. Sarjan päähenkilönä oli henkivartijana itseään elättävä entinen nyrkkeilijä Terry McCann, jota esitti Dennis Waterman. McCannin työllistäjänä toimi George Colen esittämä autokauppias ja liikemies Arthur Daley, jonka epämääräisten liiketoimien jälkiä McCann joutui selvittämään. Watermanin esittämä sarjan tunnuskappale "I Could Be So Good For You" nousi kolmanneksi Britannian singlelistoilla marraskuussa 1980. Kappale mainitaan usein myös hänen säveltämäkseen, mutta todellisuudessa sen sävelsi hänen silloinen puolisonsa Patricia Waterman. Vuonna 2009 BBC alkoi esittää uutta versiota Minderista. Uudessa versiossa McCannin roolissa esiintyy Shane Richie. ==Roolit== ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset draamasarjat Luokka:Brittiläiset rikossarjat Luokka:1970-luvun televisiosarjat Luokka:ITV:n televisio-ohjelmat
Suomalaista sosiaalipolitiikkaa

Suomalaista sosiaalipolitiikkaa on Tampereen yliopiston sosiaalipolitiikan professorien Anneli Anttosen ja Jorma Sipilän oppikirja,Hoivan ja sosiaalipolitiikan tutkimusryhmä (CaSo). Ryhmän jäsenet Tampereen yliopisto, uta.fi, viitattu 21.11.2016 jonka on julkaissut Vastapaino vuonna 2000. Teoksessa tarkastellaan suomalaista sosiaalipolitiikkaa historiallisesti ja vertaillen Saksaan ja Yhdysvaltoihin. Sosiaalipolitiikan historiaa kuvataan hyvinvointipolitiikkana, joka sisältää toimeentuloturvan, terveydenhuollon, koulutuksen ja sosiaalipalvelut.Kirjan kansiteksti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Erkki Tuomiojan kirjoitus kirjasta, huhtikuu 2001. Luokka:Kirjat sosiaalipolitiikasta Luokka:Suomalaiset politiikan tietokirjat Luokka:Vuoden 2000 kirjat
Suuri päivä

Suuri päivä (Den Store dag) on tanskalaisen Morten Arnfredin 2005 ohjaama romanttinen komediafilmi. Elokuvassa Anne (Louise Mieritz) pyörittää hääsuunnittelufirmaa ystävänsä Jesperin (Henrik Prip) kanssa. He houkuttelevat asiakkaakseen julkkispariskunnan, mutta suunnitelmat eivät mene putkeen, kun Anne rakastuu sulhaseen jota näyttelee Nikolaj Steen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Tanskalaiset elokuvat Luokka:Romanttiset komediat Luokka:Vuoden 2005 elokuvat
Stortinden (Andersdalen)

Stortinden on Skandeihin kuuluva vuori Tromssan kunnassa Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee Andersdalenin ja Lavangsdalenin välissä. Vuoren korkeus merenpinnan tasosta on 1 320 metriä. == Lähteet == Luokka:Tromssa Luokka:Tromssan läänin vuoret Luokka:Skandit
Tverrbotnfjellet

Tverrbotnfjellet on Skandeihin kuuluva vuori Tromssan kunnassa Pohjois- Norjassa. Se sijaitsee Lavangsdalenin länsipuolella. Vuoren korkein kohta on 1 299 metriä merenpinnan tasoa ylempänä. == Lähteet == Luokka:Tromssa Luokka:Tromssan läänin vuoret Luokka:Skandit
Stormheimfjellet

Stormheimfjellet on Skandeihin kuuluva vuori Tromssan kunnassa Pohjois- Norjassa. Se sijaitsee Tepphaugdalenin ja Nakkedalenin välissä. Vuoren korkein kohta on 1 222 metriä merenpinnan tasoa ylempänä. == Lähteet == Luokka:Tromssa Luokka:Tromssan läänin vuoret Luokka:Skandit
Tepphaugdaltinden

Tepphaugdaltinden on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Tromssan kunnassa Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee Tepphaugdalenin eteläpuolella. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 251 metriä. == Lähteet == Luokka:Tromssa Luokka:Tromssan läänin vuoret Luokka:Skandit
Hamperokken

Hamperokken on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Tromssan kunnassa Pohjois- Norjassa. Se sijaitsee Bjørnskarddalenin ja Namdalenin välissä. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 404 metriä. == Lähteet == Luokka:Tromssa Luokka:Tromssan läänin vuoret Luokka:Skandit
Bjørnskardtinden

Bjørnskardtinden on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Tromssan kunnassa Pohjois- Norjassa. Se sijaitsee Bjørnskarddalenin ja Namdalenin välissä. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 358 metriä. == Lähteet == Luokka:Tromssan läänin vuoret Luokka:Tromssa Luokka:Skandit
Finnheimfjellet

Finnheimfjellet on Skandeihin kuuluva vuori Tromssan kunnassa Pohjois- Norjassa. Se sijaitsee Breidalenin ja Langdalenin välissä. Vuoren korkein kohta on 1 148 metriä merenpinnan tasoa ylempänä. == Lähteet == Luokka:Tromssa Luokka:Tromssan läänin vuoret Luokka:Skandit
Nakkefjellet

Nakkefjellet () on Skandeihin kuuluva vuori Tromssan kunnassa Pohjois- Norjassa. Se sijaitsee Ullsfjordenin ja Sørfjordenin länsirannalla. Vuoren korkein kohta on 1 206 metriä merenpinnan tasoa ylempänä oleva Karltinden. == Lähteet == Luokka:Tromssa Luokka:Tromssan läänin vuoret Luokka:Skandit
Karltinden

Karltinden on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Tromssan kunnassa Pohjois- Norjassa. Se sijaitsee Nakkefjelletin vuorimassiivissa Sørfjordenin länsirannalla. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 206 metriä. == Lähteet == Luokka:Tromssa Luokka:Tromssan läänin vuoret Luokka:Skandit
Globaali demokratia

__NOTOC__ Globaali demokratia on Heikki Patomäen ja Teivo Teivaisen kirja, jonka on julkaissut Gaudeamus vuonna 2003. == Sisältö == Kirjoittajien mukaan yhä useammat ihmisten elämää koskevat päätökset tehdään maan rajojen ulkopuolella. Täten demokratian tulisi löytää uusia muotoja, jotta kansalaiset voivat vaikuttaa päätöksiin. Tekijät tarkastelevat ylikansallisia globalisaation piirissä toimivia laitoksia Maailmanpankkia, Kansainvälistä valuuttarahastoa, Maailman kauppajärjestöä, Euroopan unionia ja Yhdistyneitä kansakuntia. He ehdottavat YK:n talous- ja sosiaalineuvoston aseman vahvistamista sekä IMF:n ja WTO:n uudistamista. == Vastaanotto == Mika Hannula sanoi Helsingin Sanomien arvostelussaan, että ajatusleikkinä maailmanlaajuisen kansanvallan rajat tulevat pian vastaan. Esimerkiksi maapallon väestön enemmistö ei välttämättä kannata tekijöiden korostamaa avoimuutta ja suvaitsevuutta. Kansanvalta on hänen mukaansa ehkä enemmän väline kuin arvo sinänsä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tapani Hietaniemi: Tulevaisuuden (vähät?) vaihtoehdot. Historiallisia arvosteluja 10/2003. Luokka:Kirjat kansainvälisestä politiikasta Luokka:Suomalaiset politiikan tietokirjat Luokka:Vuoden 2003 kirjat
Kuinka teknologia kesytetään

Kuinka teknologia kesytetään: Kulutuksen tieteestä kulutuksen taiteeseen on Mika Pantzarin kirja tekniikan sosiaalihistoriasta. Teoksen on julkaissut Tammi vuonna 1996. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kalle Michelsen: Kuka kesyttäisi teknologian? Tieteessä tapahtuu 1/1997. Luokka:Kirjat yhteiskunnasta Luokka:Kirjat tekniikasta Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 1996 kirjat
Saukkovaara

Saukkovaara on Kainuun vaaramaisemaan kuuluva 320 metriä merenpinnasta korkea graniittiperäinen ympäristöstään huomattavasti eroava kohomuodostuma. Se on Kölin vuoriston jääkauden aikaisiin jäänteisiin kuuluva laeltaan pyöreäksi hioutunut lähes kymmenen kilometrin mittainen luoteis-kaakkoissuunnassa kulkeva massiivi. Sen eteläisimmät osat ovat Paltamon puolta, mutta pääosin vaara on Ristijärveä ja ulottuu kunnan keskustaajaman vierelle. Keskustaajama on rakennettu ohuelle kaistaleelle järvien ja vaaran väliin; siitä kulkee myös Valtatie 5 sekä rautatie. Ristijärveltä itään Sotkamoon kulkeva maantie on huomattavan jyrkkä noustessaan heti suoraan vaaralle. Vaaralla on kosteikkoa, suomaastoa, neulakuusikkoa ja marja- ja sienimaastoa, muun muassa suppilovahveroa. Vuonna 2010 Koljatinvaaran maastosta löytyi Suomelle uutena lajina maanalainen sieni lymytantereinen. Vaaralla on myös asutusta. Saukkovaaran luoteispää kulkee nimellä Koljatinvaara. Se ulottuu 320 metrin korkeuteen ja on vaarajakson korkein kohta. Sinne on rakennettu vedenottamo ja pienehkö hotelli sekä laskettelukeskus, jossa on kaksi hissiä. Laskettelurinteen profiili on loppua kohti jyrkkenevä. Alueella on myös murtomaalatua. UKK-reitti kulkee vaaraa pitkin. Saukkovaara on myös Saukkovaaralla toimivan Scandinavian Berry Oy:n rekisteröity aputoiminimi, jota yritys käyttää ravintola- ja majoitusliiketoiminnan yhteydessä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Saukkovaaran osayleiskaavaehdotus , Ristijärvi.fi (pdf) *Saukkovaarantie itäpuolen asemakaavaselostus , Ristijärvi.fi (pdf) Luokka:Kainuu Luokka:Vaarat Luokka:Suomen talviurheilukeskukset Luokka:Ristijärven luonto Luokka:Paltamon luonto
Kultajousipyrstö

Kultajousipyrstö (Cicinnurus magnificus) on Papua-Uudessa-Guineassa ja Indonesiassa tavattava paratiisilintuihin kuuluva varpuslintu. == Koko ja ulkonäkö == Kooltaan kultajousipyrstö on noin 19-26 cm. Koiraan selkä ja pää ovat väriltään mustat ja päälaki ruskea. Niskan höyhenet ovat keltaviiruiset ja viuhkamaisessa muodostelmassa, jonka koiras voi nostaa ylös. Kultajousipyrstön rinta on tumman vihreä ja siivet kullankeltaiset. Koiraan pyrstöhöyhenistä kaksi on muita pidemmät ja piiskamaiset ja kiertyvät spiraalimaisesti. Naaras on koirasta pienikokoisempi. Selkä on vaalean oliivinruskea, ja rinnassa on mustia viiruja. Silmien yläpuolella on sinertävä viiru, jonka perusteella naaraan erottaa muista paratiisilintunaaraista. Kultajousipyrstön nokka ja jalat ovat siniset. == Levinneisyys ja elinympäristö == Kultajousipyrstöä tavataan Uuden-Guinean saarelta Indonesian ja Papua-Uuden-Guinean alueelta. Lajin elinympäristöä ovat sademetsät rannikkoseudun alankomailta aina 1 500 metrin korkeuteen merenpinnasta. Lajia ei kuitenkaan tavata rannikkoseudun lietteisistä suometsistä. == Elintavat ja ravinto == Laji viettää piileskelevää elämää, ja sen voi kuulla useammin kuin nähdä. Lajin pesimäkausi kestää heinäkuulta joulukuulle. Koiraat kokoontuvat aamuisin esiintymispaikoilleen, joissa ne houkuttelevat naaraita kutsuillaan ja esittelemällä höyhenpukuaan. Samalla naaraalla voi olla useita koiraita. Naaras rakentaa pesän sammalista, lehdistä, oksista ja kasvikuiduista. Se munii pesään yhdestä kahteen munaa, jotka ovat kellanruskeita harmain pilkuin. Naaras hautoo munat ja ruokkii poikaset yksin. Kultajousipyrstöjen ravinto koostuu pääosin marjoista ja hedelmistä. Lisäksi laji syö pieniä hyönteisiä, kuten muurahaisia ja kovakuoriaisia. Kultajousipyrstöt ruokailevat usein yhdessä muiden paratiisilintulajien kanssa. == Lähteet == Luokka:Paratiisilinnut
Sir Tor

Sir Tor on yksi pyöreän pöydän ritareista, joka esiintyy kuningas Arthuriin liittyvissä legendoissa. Varhaisemmissa tarinoissa hän on kuningas Ariesin poika, mutta Thomas Maloryn Le Morte d'Arthur -teoksessa Aries on Torin kasvatti-isä, kun taas kuningas Pellinore olisi hänen biologinen isänsä. Maloryn versiossa pyöreän pöydän ritarit Aglovale, Lamorak, Dornar, Percival ja Dindrane ovat Torin veljiä. Tarinan mukaan Pellinore on ottanut Torin äidin väkisin, ja tämä menee myöhemmin naimisiin Ariesin kanssa, joka on paimen, eikä kuningas. Tor varttuu paimenena, mutta haaveilee ritarin urasta. Lopulta hänen vanhempansa vievät hänet kuningas Arthurin hoviin, jossa Torista tehdään ritari ja Pellinore tunnustaa hänet pojakseen. Luokka:Pyöreän pöydän ritarit
Musta hiekka (albumi)

Musta hiekka on suomalaisen Absoluuttinen Nollapiste -yhtyeen kymmenes studioalbumi. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 18. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # Sovitukset Hast, Krutsin, Lääkkölä ja Otsala == Tekijät == === Absoluuttinen Nollapiste === * Tommi Liimatta – laulu * Janne Hast – kosketinsoittimet, ohjelmointi, lyömäsoittimet * Tomi Krutsin – rummut, lyömäsoittimet * Aake Otsala – basso, äänisuunnittelu, ohjelmointi, taustalaulu * Aki Lääkkölä – kitara, kosketinsoittimet, taustalaulu === Tuotanto === * Absoluuttinen Nollapiste – tuotanto ja äänitys (Studio Kuu, Helsinki) * Jonas Olsson – miksaus (Victory Audio) * Jaakko Viitalähde – masterointi (Virtalähde Analog Audio) * Hannu Iso-Oja – valokuvat * Tommi Liimatta – maalaukset * Japa Mattila – kansitaitto == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == * Absoluuttinen Nollapiste: Musta hiekka * Musta hiekka discogs.com -sivustolla === Viitteet === Luokka:Absoluuttisen Nollapisteen albumit Luokka:Vuoden 2009 albumit
Nikolai Lvov

Nikolai Aleksandrovitš Lvov (, 15. toukokuuta (J: 4. toukokuuta) 1753 Nikolskoje-Tšerentšitsyn maatila Toržokin lähellä – 3. tammikuuta 1804 (J: 22. joulukuuta 1803) Moskova) oli venäläinen arkkitehti, graafikko, runoilija ja muusikko. Nikolai Lvov ei saanut muodollista koulutusta. Arkkitehtuuria hän opiskeli itsenäisesti. Vuonna 1783 hänestä tuli Venäjän tiedeakatemian jäsen ja vuonna 1786 Pietarin taideakatemian kunniajäsen. Arkkitehtina Lvov oli klassistisen tyylin edustaja. Hänen töitään ovat Pietari-Paavalin linnoituksen Nevan portti (1784–1787), Pietarin pääposti (1782–1789), Borisin ja Glebin katedraali Toržokissa (1785–1796), Kolminaisuuden kirkko (Kulitsa ja pasha), Prioraattipalatsi Hatsinassa (1798–1799) sekä lukuisat kartanorakennukset Moskovan, Tverin ja Novgorodin alueilla. Lvov on myös yksi ensimmäisistä venäläisistä maisemapuistojen suunnittelijoista. Lvovin runoudessa näkyy sentimentalismin ja varhaisen romantismin vaikutus. Hän käytti runsaasti kansankielen ja -runouden aineksia. Vuonna 1790 Lvov julkaisi kaksiosaisen venäläisten kansanlaulujen kokoelman. Hänet tunnetaan myös klassisen kirjallisuuden venäjäntäjänä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Nikolai Lvov Krugosvet-tietosanakirjassa * Nikolai Lvov Pietari-tietosanakirjassa Luokka:Venäläiset arkkitehdit Luokka:Venäläiset runoilijat Luokka:Vuonna 1753 syntyneet Luokka:Vuonna 1804 kuolleet Luokka:Uusklassinen arkkitehtuuri
Kiovan luolaluostari

Kiovan luolaluostari eli Petšerskin lavra () on Kiovassa sijaitseva ortodoksinen luostari, joka vaikutti merkittävästi ortodoksisuuden leviämiseen Venäjällä 1600–1800-luvuilla. Luostari kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Luostari on eräs vanhimmista ja merkittävimmistä itäslaavilaisista luostareista, ja se sijaitsee Kiovan eteläosassa Dneprjoen varrella. Historiallisten kirjoitusten mukaan luostarin perusti Athos-vuorelta palannut munkki Antoni vuonna 1051. Luostarista muodostui pian Kiovan Venäjän merkittävä kulttuurinen keskus."List of cave monasteries." James R. Millar (toim.), Encyclopedia of Russian History, New York: Thomson Gale, 2004, ISBN 0028656938. Kopio: Answers.com 23 Oct. 2009 Luostari tuhoutui vuonna 1240 mongolien valloituksen yhteydessä, mutta se nousi uuteen kukoistukseen 1300- ja 1400-luvuilla Puola-Liettuan alaisuudessa. Brestin unionin jälkeen luostaria oltiin liittämässä Kiovan uniaattikirkon alaisuuteen, mutta luostarin veljestön vastustuksesta johtuen se pysyi ortodoksisen kirkon yhteydessä. Luostari sai vuonna 1598 ensimmäisenä venäläisenä luostarina lavran (pääluostarin) arvonimen. Neuvostovallan aikana luostari toimi museona, mutta se avattiin uudelleen alkuperäiseen tarkoitukseensa 1988. Ukrainan itsenäistymisen jälkeen luostarin alue on ollut Ukrainan valtion omistuksessa, ja sen kirkkoja on vuokrannut käyttöönsä Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksinen kirkko. Tammikuussa 2023 valtio päätti jättää jatkamatta Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen eli Uspenskin katedraalin sekä refektoriokirkon vuokrasopimusta ja luovutti niiden hallinnan autokefaliselle Ukrainan ortodoksiselle kirkolle, jonka ensimmäisen jumalanpalveluksen Uspenskin katedraalissa piti metropoliitta Epifani 7. tammikuuta 2023 juliaanisen kalenterin mukaisena joulupäivänä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Ukrainassa Luokka:Kiovan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kiovan historia Luokka:Lavrat Luokka:Petšerskin piiri Luokka:Ukrainan luostarit Luokka:Ukrainan museot
Pyhän Katariinan armenialainen kirkko

thumb|175px|Armenialainen kirkko Pietarissa. Pyhän Katariinan armenialainen kirkko () on varhaista klassismia edustava kirkkorakennus Pietarissa Nevski- prospektin varrella. Vuosina 1771–1780 rakennetun Pietarin armenialaisen seurakunnan kirkon on suunnitellut arkkitehti Juri Felten. Pieni yksikupolinen kirkkorakennus sijaitsee Nevskin katulinjaan ulottuvien asuinrakennusten muodostamalla pihalla. Kadulle suunnattu joonialaisen pylväikön koristama julkisivu on siro ja sopusuhtainen. Seurakunnan idänpuoleisessa rakennuksessa (Juri Felten 1771–1775, uudelleenrakentanut Avraam Melnikov 1835–1837) ovat asuneet valtiomies Mihail Speranski, dekabristi Gavriil Batenkov ja runoilija Fjodor Tjuttšev. Armenialaisen kirkon osoite on Nevski-prospekti 40–42. Lähimmät metroasemat ovat Gostinyi dvor ja Nevski prospekt. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Armenialaisen kirkon sivusto * Armenialainen kirkko Pietari-tietosanakirjassa Luokka:Pietarin kirkot Luokka:Uusklassinen arkkitehtuuri Luokka:Armenian apostolinen kirkko
Imatran veturipalvelu

Imatran veturipalvelu Oy on suomalainen, Imatralla toimiva rautatieyritys. Se perustettiin 1993, kun silloinen Enso-Gutzeit halusi luopua Imatran tehtaidensa rautatieliikenteen hoitamisesta. Imatran tehtaiden lisäksi Veturipalvelu hoitaa nykyään myös Anjalan paperitehtaan ja Inkeroisten kartonkitehtaan vaihtotyöt. Imatran veturipalvelun tehtäviin kuuluu ainoastaan omistamansa kaluston kunnossapidosta huolehtiminen. Veturipalvelulla onkin vain kaksi työntekijää, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Stora Enso huolehtii tehtaiden rataverkon kunnossapidosta, ja sillä on Imatralla yhteensä 24 veturinkuljettajaa ja junamiestä. ==Kalusto== Veturipalvelun kalusto on varsin iäkästä. Vanhimmat veturit ovat 1960-luvun alusta ja silti päivittäisessä käytössä. Veturipalvelulla on kuitenkin toistaiseksi laaja varaosavarasto näitä vetureita varten. Erikoisuutena yrityksellä on Dv15:n teollisuusversio (Valmet 1501/1960), joka on säilyttänyt alkuperäisen Vv15-sarjamerkintänsä. Kaikille Vv15-/Dv15 -veturille on annettu lempimi (Diesel, Masi ja Jussi). Veturipalvelu on tehnyt runsaasti kalustohankintoja 2000-luvulla ostamalla muun muassa kaksi täysin uutta Otso100 robot -robottiveturia sekä UPM:n Move90-veturin. Veturi Hankintavuosi Sijoitus Huomautukset Move90 (Valmet 902/1960) 2009 Stora Enson Imatran tehtaat Hankittu UPM:ltä Kuusankoskelta(UPM:n veturi nro. 14) Vv15 2000 (Valmet 2000/1961) 2009 Stora Enson Imatran tehtaat Hankittu UPM:ltä Kuusankoskelta Vv15 1994 (Valmet 1501/1960) 1994 Stora Enson Imatran tehtaat Lempinimi Diesel, numeroitu veturipalvelulle tulovuotensa mukaan. Alun perinkin Dv15-veturin teollisuusversio. Dv15 2001 (Lokomo 517/1961) 1994 Stora Enson Imatran tehtaat Lempinimi Masi, hankittu VR:ltä vuonna 1994 Dv15 1993 (Lokomo 513/1961) 1994 Stora Enson Imatran tehtaat Lempinimi Jussi, hankittu VR:ltä vuonna 1994 Otso2 (Saalasti 47/1962) 1994 Stora Enson Imatran tehtaat Ajokuntoisena, mutta ei käytössä 2 kpl Otso100 robot 2000 Stora Enson Imatran tehtaat C600 (Lokomo 637/1969) 2008 Stora Enson Imatran tehtaat Ostettu Kaukas Oy:ltä Move66 (Valmet 13/1973) 200x Anjalan paperitehdas Ostettu UPM-Kymmene Oyj:ltä Kuusankoskelta Move67 (Valmet 01/1975) 200x Inkeroisten kartonkitehdas Kuusankoskelta ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset rautatieyhtiöt
Mahwa Aser

Mahwa Aser on slummialue Sanaan kaupungissa Jemenissä. Sen alueella asuu noin 17 000 ihmistä. Alueen asumukset ovat yksikerroksisia hökkeleitä. Ihmiset ovat rakentaneet asumuksensa tilapäismateriaaleista kuten muovista, aaltopelleistä tai pahvista. Alueella ei ole sanitaatiota, jätevesihuoltoa ei ole ja vessat ovat kuoppia maassa. Vettä käyvät yksityiset vesikauppiaat myymässä alueen asukkaille tankkiautoilla ja 20 litran kanistereissa. Sateisena aikana siellä leviää vaarallisia tauteja. Ripuli, tuhkarokko, flunssa, malaria ja aivokalvontulehdus ovat alueella yleisiä. Päällystettyjä teitä, terveydenhoitoa tai kouluja ei ole. Hökkelien väleissä olevat kulkuväylät ovat kapeita ja sinne ei pääse autolla. Asumusten läheisyyden vuoksi tuli on levinnyt siellä monta kertaa ja tuhonnut asumuksia. Hallitus on tällöin joutunut sijoittamaan asukkaita Sawad Sa’awanin uudelleenasuttamisprojektiin. Asukkaiden haastatteluissa on käynyt ilmi että viranomaiset ovat haluttomia auttamaan asukkaita ja toivovat tämän saamaan asukkaat muuttamaan pois alueelta. Heinäkuussa 2008 poliisi yritti häätää ihmisiä väkivaltaisesti pois slummista ja noin kymmenen asumusta tuhoutui siinä yhteydessä. == Lähteet == Luokka:Slummit Luokka:Sanaa
Brestin unioni

Brestin unioni on 1595 solmittu sopimus, jossa Puola-Liettuaan alaisuuteen kuuluneet Länsi-Ukrainan ortodoksit siirtyivät paavin alaisuuteen ja Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko syntyi. Ortodoksinen kirkko oli kielletty alueella 1595-1632. Venäjän ortodoksisessa kirkossa Brestin unionia on pidetty lähinnä osoituksena katolisen kirkon tunkeutumisesta ortodoksiselle alueelle ja kirkollisena imperialismina. Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko lakkautettiin Neuvostoliitossa 1946, ja sen varallisuus siirrettiin Venäjän ortodoksiselle kirkolle. Ukrainan itsenäistyttyä 1991 varallisuus palautettiin, ja nykyään noin 10% miltei 50 miljoonan asukkaan Ukrainan väestöstä kuuluu uniaattikirkkoon.Sana-lehti: Paavi matkalla ortoksisuuden ydinmaille. 1990-luvulla Ukrainassa oli kiistoja ortodoksien ja uniaattien kesken kirkollisesta omaisuudesta, ja ryhmien välit ovat edelleen jännittyneet. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The Catholic Encyclopedia: Union of Brest luokka:Ukrainan historia luokka:Katolisen kirkon historia Luokka:Katolinen kirkko ja ekumenia Luokka:Brestin historia Luokka:Ortodoksisen kirkon historia Luokka:Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko Luokka:1595