EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tuovi Puupponen

Tuovi Marja Valvikki Puupponen, vuoteen 1937 Virtanen (23. toukokuuta 1920 Viipuri – 12. toukokuuta 1999 Tuusula) oli suomalainen toimittaja ja televisiokäsikirjoittaja. Hän käytti myös nimimerkkiä Mura. Tuovi Puupposen vanhemmat olivat rakennusmestari Erkki Olavi Muraja ja Ida Emilia Lönnqvist. Hän oli naimisissa 1945–1967 kirjailija ja toimittaja Simo Puupposen (nimimerkki Aapeli) kanssa. Tuovi Puupponen pääsi ylioppilaaksi Arkadian yhteislyseosta 1941. == Televisiosarjojen ja tv-näytelmien käsikirjoituksia == * Hulukkoset. 1968, 1974 * Koko kaupungin Vinski : tv-näytelmä. 1969 (Aapelin tekstin pohjalta) * Lyyli ja aikamiespoikansa Anselmi. 1969 * Vinski ja Vinsentti : tv-näytelmä. 1970 (Aapelin tekstin pohjalta) == Toimitustöitä == * Hermanni Hulukkonen ja puolisonsa Eveliina ; kirj. Aapeli ; Aapelin tuotannosta valikoinut Tuovi Puupponen. WSOY 1968 * Parraat piältä : Savolaishuumoria ; toim. Tuovi Puupponen ; piirrokset Oki Räisänen. WSOY 1970 * Aapelin valitut ilot ; kirj. Aapeli ; koonnut Tuovi Puupponen. WSOY 1972 * Alapertin pitkä sota : pakinoita sodan ajalta 1941-1944 ; kirj. Aapeli ; toim. Tuovi Puupponen. WSOY 1986 * Aapelin lukemattomat ; toim. Tuovi Puupponen. Kustannuskiila, Kuopio 1986 == Lähteet == * * Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Tuovi Puupponen * Kirjasampo.fi : Tuovi Puupponen * Internet Movie Database : Tuovi Puupponen Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset televisiokäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Pauli Taskinen

Pauli Kullervo Taskinen (30. toukokuuta 1920 – 14. toukokuuta 1998)https://www.galleriainter.fi/myyntikokoelmat/pauli-taskinen oli suomalainen taidemaalari ja kirjailija. Hän oli syntynyt Sippolassa, josta perhe muutti ensin Kymiin ja sieltä Turkuun, jossa Pauli Taskinen asui kuolemaansa asti. Hänen isänsä Petter Taskinen oli syntynyt 1893 Nilsiässä. == Kirjallista tuotantoa == * Pappani passotorvi: romaani. Gummerus, 1962. * Kuin huhtikuinen päivä: romaani. Turku: Tajo, 1963. == Lähteet == * (käyttäjätunnuksella) * Kirjasampo.fi: Pauli Taskinen === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Liisa Vuorinen

Alma Elisabet Sipiläinen, kirjailijanimi Liisa Vuorinen (o.s. Vuorinen; 28. toukokuuta 1920 Luopioinen – 13. huhtikuuta 2004 Lammi)Kuollut: Liisa Vuorinen, Etelä-Suomen Sanomat N:o 112, sivu 30, julkaistu 24.4.2004 oli suomalainen näkövammainen kirjailija. Vuorisella oli opintoja Turun yliopistossa. Hän oli toimittajana Lasten Lehdessä 1950–1973. Pistekirjojen jäljentäjänä hän toimi vuodesta 1975. Vuorinen osallistui aktiivisesti Lammin seurakunnan ja Pipliaseuran toimintaan. Erityisen kiinnostunut hän oli Raamatun käännöstyöstä Afrikassa. Vuorisen äiti oli siivooja Vilhelmiina Vuorinen. Puoliso oli Olavi Sipiläinen 1950–1977. == Teoksia == * Kultaisia hetkiä'. Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys, Helsinki 1947 * Pääsen taivaaseen. Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys, Helsinki 1953 * Tulenkantajia : ohjelmia nuorisoiltoihin. Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys, Helsinki 1955 * Tähdenlennon äiti. Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys, Helsinki 1958 * Pirjo Tähtityttö. Suomen evankeliumiyhdistys, Helsinki 1960 * Lapsuuden kuvat. Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys, Helsinki 1965 * Tyttö ja tytön tie. Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys, Helsinki 1971 * Puhun Taivaan Isälle ; kirj. Liisa Vuorinen, Kaarina Ahonen. Suomen luterilainen evankeliumiyhdistys, Helsinki 1974 * Pimeys ja paluu. Uuusi tie, Helsinki 1985 == Palkinnot == * Novellipalkinto Braille Instituten kilpailussa New Yorkissa 1958 == Lähteet == * (Arkistolinkki) * Liisa Vuorinen Kirjasampo.fi * Eero Vartio :Näkövammaisuus maailman ja Suomen kirjallisuudessa === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Vanalinn

Vanalinn on asuinalue () Kesklinnan kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 110 hehtaaria ja väkiluku 4 943 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 57 prosenttia oli virolaisia. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Tallinnan asuinalueet
Tulan taistelu

Tulan taistelu oli toisessa maailmansodassa Saksan 2. panssariarmeijan yritys raskaasti linnoitetun Tulan kaupungin valloittamiseksi ja siten Moskovan piirittämiseksi etelästä. Saksan keskustan armeijaryhmän aloitettua hyökkäyksensä kohti Moskovaa 24. lokakuuta, Heinz Guderianin johtama Saksan 2. panssariarmeija aloitti hyökkäyksen Orjolin valtatietä pitkin kohti Tulaa. Etummaiset yksiköt yrittivät 29. lokakuuta vallata kaupungin rintamahyökkäyksellä, mutta se kuitenkin torjuttiin 7. marraskuuta mennessä Neuvostoliiton 15. armeijan, 3. armeijan, 49. armeijan, 156. kiväärirykmentin ja 732. tykistörykmentin vastahyökkäyksellä. Saksan 2. panssariarmeijaan kuulunut Saksan 17. panssaridivisioona aloitti uuden hyökkäyksen 18. marraskuuta kaupunkia kohti vallaten Stalinogorskin ja Kaširan kaupungit. Neuvostoliiton 112. panssaridivisioonan ja 1. ratsuväkirykmentin joukot aloittivat vastahyökkäyksen 27. marraskuuta pysäyttäen saksalaisten etenemisen. Kolmas ja viimeinen yritys kaupungin valtaamiseksi alkoi 2. joulukuuta, mutta 15. ja 49. armeijan vastahyökkäykset pakottivat saksalaiset ryhmittymään puolustukseen 5. joulukuuta mennessä. Saksalaiset eivät yrityksistä huolimatta onnistuneet valtaamaan Tulaa ja siten piirittäneet Moskovan etelästä. Luokka:Operaatio Barbarossa
Jari Pulsa

Jari-Pekka Pulsa (s. 4. kesäkuuta 1961 Rovaniemi) on suomalainen muusikko, säveltäjä, sanoittaja ja runoilija. Musiikkiuransa ohella hän on toiminut mm. museotyöntekijänä. Pulsan yhtyeitä ovat olleet mm.Lapin Kullat, Karu Selli, Pulsa, Avanto ja The Vävyt. Rockyhtye Jalla Jalla on levyttänyt hänen sanoituksiaan. Jazzyhtye JARRING on ollut hänen pääprojektinsa vsta 2014 lähtien. Pulsa soittaa bändissä tenorisaksofonia ja säveltää materiaalin. == Teokset == * * * * * * * * * * Karu Selli: Myrskymaanantai (KS-001), single, 1987. * Avanto: Elämää suurempaa (ALE-1), single, 1992. * Pulsa: Little Boy Blues (Jarru 1), CD, 2012. * Lapin Kullat: Miehentie (RokuRecords 051), LP, 2014. * Jarring: One false move (Jarru 3), promo-CD, 2015. * Jarring: Give me back my zen (Jarru 4), CD, 2017. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Per Fosshaug

Per Fosshaug (s. 24. helmikuuta 1965 Ljusdal) on ruotsalainen jääpalloilija ja tällä hetkellä myös jääpallovalmentaja. Per Fosshaugin isä on tunnettu jääpalloilija Örjan Modin. Fosshaug asui nuoruutensa Borlängessä, jossa hän aloitti myös jääpalloilijan uransa. Fosshaugin jääpallouran seuroja ovat sen jälkeen olleet Borlänge Bandy, Falu BS, IFK Vänersborg, Västerås SK, Sandvikens AIK ja Tillberga Bandy. Ylimmällä sarjatasolla, silloisessa Allsvenskanissa, Fosshaug aloitti syksyllä 1986 siirryttyään Falu BS:n riveihin. Kaikkiaan kausia Ruotsin ylimmällä sarjatasolla kertyi 18. Ruotsin jääpallomaajoukkuetta Fosshaug edusti kausina 1993–2005 kaikkiaan 129 kertaa ja MM-kisoihin hän osallistui yhdeksän kertaa, joissa saavutti viisi maailmanmestaruutta, pelasi kaikkiaan 45 MM-ottelua ja teki 33 maalia. Tammikuussa 2012 Fosshaug teki 47-vuotiaana comebackin Elitserieniin Tillbergan riveissä. Kauden 2008 jälkeen Fosshaug oli siirtynyt jo Tillbergan valmennustehtäviin. Erikoisena valmennustehtävänä Fosshaug ilmoitti keväällä 2013 valmentavansa Ruotsissa asuvista somalisiirtolaisista jääpallojoukkueen vuoden 2014 jääpallon MM-kisoihin. Fosshaug on joutunut urallaan skandaaleihin niin kentällä kuin kentän ulkopuolella muun muassa veroasioiden osalta. Kaikkeen tähän skandaalinkäryiseen jääpalloilijan elämäänsä liittyen Fosshaug on kirjoittanut yhdessä Anders Lifin kanssa kirjan. ==Saavutukset== Maajoukkueessa * Viisi MM-kultaa: 1993, 1995, 1997, 2003 ja 2005 * 2 MM- hopeaa: 1991 ja 2001 * 2 MM-pronssia: 1989 ja 1999. Seurajoukkueissa * Kuusi Ruotsin mestaruutta: 1993, 1994, 1996, 1998, 1999 ja 2001 Västeråsin väreissä * 3 Jääpallon maailmancup voittoa: 1994, 1997 ja 2000 Västeråsin riveissä * 4 Jääpallon Euroopan cup voittoa: 1993, 1994, 1996 ja 1998 Västeråsin riveissä. Henkilökohtaisesti. * vuoden jääpalloilija: 1994 * Stor grabbar #197 * Fosshaugin Tillbergassa käyttämä paitanumero 20 jäädytetty ja vedetty ABB Arenan kattoon. == Lähteet == *International Bandy Database === Viitteet === Luokka:Ruotsalaiset jääpalloilijat Luokka:Ruotsalaiset jääpallovalmentajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hélène Dorion

Hélène Dorion (s. 1958 Quebec) on kanadalainen kirjailija, joka on julkaissut lukuisia runoteoksia. Hän on työllään voittanut monia palkintoja, joihin lukeutuvat Kenraalikuvernöörin kirjallisuuspalkintoWords Without Borders: Hélène Dorion (2006) sekä Mallarmé-palkinto (2005), jonka Dorion sai ensimmäisenä quebeciläisenä naiskirjailijana. Vuonna 2010 Dorionista tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeriThe Governor General of Canada: Governor General announces 74 new appointments to the Order of Canada. Hän oli jo tätä ennen ollut Ordre national du Québecin ritari. Dorionin julkaisuja on käännetty yli 15 kielelle. Hän on paitsi runoilija, myös romaanikirjailija ja esseisti.Quill & Quire: Hélène Dorion named Officer to the Order of Canada == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lihula

Lihula on Läänerannan kuntaan kuuluva epäitsenäinen kaupunki ja entinen kaupunki Länsi-Virossa, Pärnumaan maakunnassa, noin 50 kilometriä Haapsalusta kaakkoon. Se on Läänerannan kunnan hallinnollinen keskus. Vuoden 2015 alussa Lihulassa on asukkaita 1 237, ja asukastiheys on 295 asukasta neliökilometrillä. Lihulan pinta-ala on 4,19 neliökilometriä. ==Historia== Lihula oli Viron piispan asuinpaikka 1200-luvulla. Lihulan piispanlinnasta ovat jäljellä Lihulan linnanrauniot. Kaupungissa käytiin elokuussa vuonna 1220 Lihulan taistelu ruotsalaisten ja virolaisten välillä. Taistelu päättyi virolaisten voittoon. Kaupunkioikeudet Lihula sai vuonna 1993, mutta vuonna 1999 se menetti itsenäisen asemansa, kun Lihulan kunta ja Lihulan kaupunki yhdistyivät uudeksi Lihulan kunnaksi. Ennen vuoden 2017 kuntauudistusta Lihulan kunta kuului Läänemaan maakuntaan ja Lihulan kaupunki oli Lihulan kunnan keskuspaikka. ==Väestö== Vuonna 2011 Lihulan epäitsenäisessä kaupungissa oli 1 338 asukasta, joista 1 302 (97,3 %) oli virolaisia, 21 (1,6 %) venäläisiä ja 15 (1,1 %) muita kansallisuuksia. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Lääneranna Luokka:Viron epäitsenäiset kaupungit
Räpina

Räpina on epäitsenäinen kaupunki ja entinen kaupunki Räpinan kunnassa Kaakkois-Virossa, Põlvamaan maakunnassa, noin 60 kilometriä Tartosta kaakkoon. Asukkaita Räpinassa on 2 312, ja asukastiheys on 607 asukasta neliökilometrillä (1.1.2015). Räpinan pinta-ala on 3,81 neliökilometriä. ==Historia== Kaupunkioikeudet Räpina sai vuonna 1993, mutta vuonna 2002 se menetti itsenäisen asemansa, kun Räpinan kunta ja Räpinan kaupunki yhdistyivät uudeksi Räpinan kunnaksi. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Räpinan kunta, Meeksi ja Veriora yhdistettiin jälleen uudeksi Räpinan kunnaksi. ==Väestö== Vuonna 2011 Räpinan epäitsenäisessä kaupungissa oli 2 455 asukasta, joista 2 097 (85,4 %) oli virolaisia, 315 (12,8 %) venäläisiä ja 39 (1,6 %) muita kansallisuuksia. == Talous == Räpinassa on AS Räpina Paberivabrikin keräyspaperia jalostava paperitehdas.Paperitehtaan kotisivut == Lähteet == * === Viitteet === * Luokka:Viron epäitsenäiset kaupungit
Kohila

Kohila on kauppala () Virossa Raplamaan maakunnassa. Se on Kohilan kunnan keskus ja sijaitsee 30 kilometriä Tallinnasta etelään. ==Väestö== Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Kohilan kauppalassa oli 3 346 asukasta, joista 2 940 (87,9 %) oli virolaisia, 252 (7,5 %) venäläisiä ja 153 (4,6 %) muita kansallisuuksia. ==Lähteet== * Luokka:Viron kauppalat Luokka:Viron entiset kunnat
Märjamaa

thumb|Viron vapaussodan muistomerkki Märjamaan kirkon yhteydessä. Märjamaa on kauppala () Virossa Raplamaan maakunnassa. Se on Märjamaan kunnan keskus ja sijaitsee valtatie 4:n varrella 60 kilometriä Tallinnasta lounaaseen. ==Väestö== Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Märjamaan kauppalassa oli 2 821 asukasta, joista 2 769 (98,2 %) oli virolaisia, 21 (0,7 %) venäläisiä ja 30 (1,1 %) muita kansallisuuksia. ==Lähteet== * Luokka:Viron kauppalat Luokka:Viron entiset kunnat
John Russell (näyttelijä)

John Lawrence Russell (3. tammikuuta 1921 – 19. tammikuuta 1991) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja toisen maailmansodan veteraani. Hän muistetaan parhaiten rooleistaan Nathan Burdette elokuvassa Rio Bravo (1959) ja Marshal Stockburnina Clint Eastwoodin elokuvassa Kalpea ratsastaja (1985). Russell syntyi Los Angelesissa Kaliforniassa ja opiskeli Kalifornian yliopistossa. Hän liittyi Yhdysvaltain merijalkaväkeen toisen maailmansodan aikana, vaikka häntä ei ensin kelpuutettu pituutensa takia (191 cm). John Russell avioitui kahdesti ja hänellä oli kolme lasta. Hän kuoli keuhkolaajentumaan vuonna 1991. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * John Russell Find a Gravessa Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Jacob Avshalomov

Jacob Avshalomov (28. maaliskuuta 1919 Qingdao, Kiina – 25. huhtikuuta 2013 Oregon) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän oli säveltäjä Aaron Avshalomovin poika sekä säveltäjä David ja alttoviulisti Daniel Avshalomovin isä.American Composers Alliance: Jacob Avshalomov Avshalomov opiskeli isänsä johdolla. Lisäksi Reed Collegessa ja Eastman School of Musicissa hän sai opetusta Bernard Rogersilta ja Aaron Coplandilta. Vuosina 1946–54 hän itse opetti Columbian yliopistossa; lisäksi hän opetti Northwestern Universityssa, Illinoisin yliopistossa, Reed Collegessa, Tanglewoodissa ja Aspenilla. Avshalomov johti Brucknerin, Tippettin, Händelin ja Sessionsin teosten Yhdysvaltain-ensiesityksiä. Avshalomov esiintyi kapellimestarina Yhdysvaltain lisäksi muun muassa Kiinassa ja Venäjällä. Hän voitti säveltäjänä lukuisia palkintoja. Hänen säveltämiään tilaustöitä ovat muiden muassa Oregon: The Symphony, The Thirteen Clocks, Phases of the Great Land, Glorious th'Assembled Fires ja Symphony of Songs. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Rodismi

Rodismi (), tai rodnoverilaisuus (, rodnoverie), on uuspakanallinen uskonto, jonka harjoittajat näkevät itsensä slaavilaisen uskonnon perillisinä. ==Kirjallisuutta== * Aitamurto, Kaarina (2007). Neoyazychestvo or rodnoverie? : reflection, ethics and the ideal of religious tolerance in the study of religion, Omsk: Aleksanteri Institute (Finnish Centre for Russian and East European Studies). ISBN 978-5-98867-009-4 * Ivakhiv, Adrian (2005). In Search of Deeper Identities Neopaganism and Native Faith in Contemporary Ukraine, in Nova Religio. * Potrzebowski, Stanisław (1982). Eine völkische Bewegung in Polen, in Zadruga, Bonn: Institut für Angewandte Sozialgeschichte. * Shnirelman, Victor (2002). "Christians, Go Home!": A Revival of Neo-Paganism Between the Baltic Sea and Transcaucasia (An Overview), in Journal of Contemporary Religion, Vol. 17, No. 2. * Shnirelman, Victor (1998). Russian Neo-pagan Myths and Antisemitism, in Acta no. 13, Analysis of Current Trends in Antisemitism, The Vidal Sassoon International Center for the Study of Antisemitism, Hebrew University of Jerusalem. * Simpson, Scott (2000). Native Faith: Polish Neo-Paganism At the Brink of the 21st Century. ISBN 83-88508-07-5 * Wiench, Piotr (1997). Neo-Paganism in Central Eastern European Countries, in New Religious Phenomena in Central and Eastern Europe. ISBN 83-85527-56-7 ==Aiheesta muualla== * rodnovery.ru * velesovokrug.ru * alatyr.org.ua * rodnoverie.org * Aitamurto, Kaarina: Perestroika ja slaavilaisen pakanuuden uusi tuleminen. Idäntutkimus 2/2008. (PDF) Luokka:Uuspakanalliset perinteet
Paulina Goto

Paulina Goto (s. 29. heinäkuuta 1991 Monterrey) on meksikolainen laulaja, näyttelijä ja juontaja. Hän varttui Tampicossa ja kilpaili lapsena rytmisessä voimistelussa. Vuonna 2008 hän osallistui juontajana Roomies-sarjaan. Hän pääsi 17-vuotiaana opiskelemaan Centro de Educación Artísticaan ja muutti Méxicoon. Vuonna 2010 Goto sai tähtiroolin telenovelassa Niña de mi corazón, ja vuonna 2011 hän voitti TVyNovelas-palkinnon parhaana nuorena näyttelijättärenä. Goto on esiintynyt myös telenovelassa Miss XV. Hän kuuluu Eme 15 -yhtyeeseen Natasha Dupeyrónin, Eleazar Gómezin, Yago Muñozin, Jack Duarten ja Macarena Achagan kanssa.EsMas.com: Paulina Goto :: Entretenimiento Goto debytoi laulusolistina albumilla Paulina Goto (2010), joka julkaistiin Sony Music Entertainmentin kautta.AllMusic: Paulina GotoPaulina Goto sorprende con fotos provocadoras en su disco Vuonna 2012 Goto julkaisi Eme 15:n kanssa albumin Eme 15, joka debytoi Meksikon Top 100 -listalla toisella sijalla ja myi lopulta kultaa.AllMusic: Eme 15 == Lähteet == Luokka:Meksikolaiset näyttelijät Luokka:Meksikolaiset laulajat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jim Carter

Jim Carter (s. 19. elokuuta 1948, Harrogate, Yorkshire, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa hovimestari Charles Carsonin roolistaan televisiosarjassa Downton Abbey. Hän on näytellyt myös elokuvissa Top Secret – huippusalaista (1984), Rakastunut Shakespeare (1998), Cassandra’s Dream (2007), Kultainen kompassi, (2007) ja My Week with Marilyn (2011). Carter on naimisissa näyttelijä Imelda Stauntonin kanssa ja heillä on tytär. Pariskunta tapasi toisensa vuonna 1982 esiintyessään yhdessä näytelmässä Guys and Dolls. Kaikilla perheen jäsenillä oli roolit televisiosarjassa Cranfordin naiset. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Englantilaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alfred Garson

Alfred Henrik Garson (22. lokakuuta 1924 Berthier-en-Haut – 23. toukokuuta 2022) oli kanadalainen säveltäjä, viulisti ja musiikkipedagogi. Hän kiersi lapsena soittamassa Euroopassa ja Etelä-Amerikassa. Kaksi stipendiä (Rhodes 1945, Beit 1947) mahdollistivat Kapkaupungin yliopistossa suoritetut opinnot. Garson opiskeli orkesterinjohtoa Albert Coatesin, viulunsoittoa Editha Brahamin ja kamarimusiikkia Lili Krausin johdolla. Lisäksi Garson valitsi kursseja antropologiassa ja Afrikan kielissä. Hän voitti vuosina 1948 ja 1950 Etelä-Afrikan lähetysyhtiön sävellyskilpailun orkesterisarjallaan sekä teoksella Song and Dance for Orchestra. Garson voitti myös Myer Levinssohn -palkinnon baletillaan The Witch vuonna 1949. Hän toimi vuosina 1949–1955 orkesteroijana ja sovittajana Kapkaupungin kunnallisen orkesterin palveluksessa.The Canadian Encyclopedia: Alfred Garson Garson asettui Lontooseen vuonna 1956 ja opiskeli siellä sävellystä Mátyás Seiberin sekä musiikkitiedettä Jack Westrupin johdolla. Gabriel d'honot -stipendin (1958) turvin hän tutki myös keskiaikaista musiikkia ja kirjallisuutta Montserratin luostarissa Espanjassa. Garson palasi Montrealiin 1963. Hän oli yksi ensimmäisistä kanadalaisista Suzuki-metodin edistäjistä, ja hänet nimitettiin Suzuki-ohjelman johtoon McGill-yliopistossa 1970. Hän on kirjoittanut aiheesta ja luennoinut siitä lukuisissa yliopistoissa. Garson sai filosofian tohtorin arvon vuonna 1970. Hänen väitöskirjansa oli From Creation to Appreciation : An Approach to the Appreciation of Contemporary Music by Young Children Through a Creative Method. Garsonin tuotantoon kuuluu monia baletteja, joissa hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa John Crankon kanssa. Hän sävelsi myös messun neljälle solistille, sekakuorolle ja orkesterille (1950), kamarimusiikkia, lauluja, elokuva- ja näyttämömusiikkia sekä kuoro- ja soitinteoksia lapsille. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset säveltäjät Luokka:Kanadalaiset viulistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Jatvingit

Jatvingit eli jatvjagit (, , , , , muin.-ven. jatvezj) olivat nykyisen Valko- Venäjän Hrodnan alueen länsiosassa, Liettuan eteläosissa sekä Puolan Lublinin ja Podalskien voivodikunnan alueilla asunut balttilainen pääheimo. Heitä pidetään kolmen itäslaavilaisten heimon ohella yhtenä valkovenäläisten kantaheimoista. Heimon tärkeimmät asuinalueet sijoittuivat Hrodnan lähiseudulle, sekä Läntisen Bugjoen varsille aiempien Lomzan ja Lublinin läänien alueella. Jatvingit mainitaan usein venäläisissä aikakirjoissa ja taistelivat 900-luvulta lähtien milloin venäläisten ja milloin puolalaisten kanssa. 1200-luvun lopussa historialliset maininnat vähenevät. On arveltu, että jatvingit ovat ehkä kutsuneet itseään nimellä dainava (deinova, denova; ). Sekä Valko-Venäjän Hrodnan alueella että Liettuan puolella on nykyäänkin useita kyliä, joiden nimi on Dainava () tai Dainova ). Vielä 1800-luvulla joidenkin kylien asukkaat puhuvat omituisena pidettyä, vanhanaikaista liettuan kieltä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Maria Gimbutas, 1963: The Balts. Chapter I: Linguistic and Historic Background (Thames & Hudson, London) (vaidilute.com) Luokka:Valko-Venäjän historia Luokka:Liettuan historia Luokka:Baltit
Circle of Love

Circle of Love on yhdysvaltalaisen The Steve Miller Bandin studioalbumi vuodelta 1981. Levy-yhtiö on Sailor Records. Miller yhtyeineen oli tätä ennen julkaissut kolme korkeatasoista ja hyvin menestynyttä albumia aikavälillä 1973–1977. Circle of Lovea saatiinkin sitten odottaa muutaman vuoden ajan aina vuoden 1981 syksyyn. LP-levyn ensimmäinen puolisko jatkaa edellisten levyjen hyväksi havaittua linjaa, mutta kääntöpuolella oleva laaja teos on arvioitu hieman epäonnistuneeksi, koska Miller on mm. käyttänyt tarpeettoman runsaasti aikaisemminkin suosimiaan äänitehosteita. LP-levyn kanteen liitetyn tarran mukaan albumi sisältää hittisinglen Heart Like a Wheel. == Kappaleet == ; Sivu 1 # Heart Like a Wheel – 3:55 # Get on Home – 3:58 # Baby Wanna Dance – 2:11 # Circle of Love – 6:22 ; Sivu 2 # Macho City – 18:32 Kappaleet ovat Steve Millerin säveltämiä ja sanoittamia, paitsi perinnekappale "Get on Home", johon Miller on tehnyt uudet sanat ja sovituksen. == The Steve Miller Band == * Byron Allred – kosketinsoittimet * Gerald Johnson – basso * Gary Mallaber – rummut, lyömäsoittimet * Steve Miller – kitara, laulu Gerald Johnson oli ollut yhtyeessä aikaisemmin tehtäessä albumia Recall the Beginning... A Journey from Eden (1972) ja Gary Mallaber oli ollut mukana albumista Fly Like an Eagle (1976) lähtien. == Tuotantotiedot == * Julkaistu: syksyllä 1981 * Levy-yhtiö: Sailor Records, One Century Plaza, Suite 1370, 2029 Century Park East, Los Angeles, California 90067 * Muut osalliset levy-yhtiöt: Capitol Records, EMI * Äänitys- ja miksauspaikka: Kaye-Smith Studios * Äänittäjä: Rick Fisher * Kansitaide ja LP-levyn suojakuoren kuvat: Stephen Peringer * Design: John Browning / Ken Trimpe * Kalligrafia: Greg Stadler == Lähteet ja viitteet == * The Steve Miller Band LP Circle of Love (Sailor Records ST-12121) 1981 Luokka:Vuoden 1981 albumit Luokka:Steve Miller Bandin albumit
Lauttamies-patsas

Lauttamies-patsas on kuvanveistäjä Ensio Seppäsen veistämä patsas Tornion Kukkolankoskella. Patsas paljastettiin vuonna 1961.http://www.lions.fi/district107-l/TornioRaja/?page_id=16 == Lähteet == Luokka:Suomen patsaat ja veistokset Luokka:Tornion kulttuuri
Olten

Olten on vanha kaupunki Pohjois-Sveitsissä. Kaupungissa on noin 17 000 asukasta. Olten on Solothurnin kantonin asukasluvultaan suurin kaupunki. == Sijainti== Olten sijaitsee tiheästi asutulla Sveitsin keskitasangolla, Aarejoen rannalla, viitisenkymmentä kilometriä Baselista kaakkoon. == Liikenne == Olten on rautatieliikenteen solmukohta. Sieltä lähtee rautatie seitsemään suuntaan, sillä SBB:n pääradat Baseliin, Zürichiin, Luzerniin, Berniin ja Solothurniin risteävät Oltenissa. Lisäksi Oltenista lähtee rata Burgdorfin kautta Berniin sekä vanhan Hauensteinin tunnelin kautta Baseliin. Moottoritiet A1 ja A2 ohittavat Oltenin eteläpuolelta. == Urheilu == Oltenilainen EHC Olten pelaa jääkiekkoa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla National League B:ssä. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *
Walter Goehr

Walter Goehr (28. toukokuuta 1903 Berliini – joulukuu 1960 Sheffield) oli saksalaissyntyinen säveltäjä, kapellimestari ja sovittaja. Hän sai opetusta Arnold Schönbergiltä Berliinissä. Goehr toimi Berliinissä radion kapellimestarina vuosina 1925–31 ja sävelsi tänä aikana oopperan Malpopita. Vuonna 1933 hän lähti Englantiin, jossa hän käytti vuoteen 1948 saakka taiteilijanimeä George Walter. Hän toimi Columbia Gramophone Companyn musiikillisena johtajana 1933–9 ja BBC Theatre Orchestran kapellimestarina 1945–8. Lisäksi hän johti Morley Collegen konsertteja vuodesta 1943 lähtien.Bach Cantatas: Walter Goehr (Conductor, Composer, Arranger) Goehr sävelsi musiikkia teatteriin ja radioon sekä elokuvamusiikkia. Hän teki Modest Mussorgskin Näyttelykuvia-teoksesta orkestraation. Hän johti Benjamin Brittenin, Michael Tippettin, Mátyás Seiberin ja poikansa Alexander Goehrin teosten kantaesityksiä. Lisäksi hän johti Gustav Mahlerin kuudennen sinfonian Britannian-ensiesityksen. Goehr teki suuren määrän levytyksiä. Hän kuoli sydänkohtaukseen Sheffieldissä, jossa hän oli johtamassa Georg Friedrich Händelin Messias-oratorion esitystä.Naxos: Walter Goehr == Lähteet == Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset kapellimestarit Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Brittiläiset kapellimestarit Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Franklin Menges

Franklin Menges (26. lokakuuta 1858 Menges Mills, Pennsylvania – 12. toukokuuta 1956 Arlington, Virginia) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän valmistui Gettysburg Collegesta, josta hän sai filosofian tohtorin arvon vuonna 1888. Hän opetti samassa oppilaitoksessa kemiaa ja fysiikkaa vuosina 1886–96. Hän toimi luonnontiedeosaston johtajana York High Schoolissa 1897–1903 ja toteutti maaperäkartoituksen Pennsylvanian osavaltiossa.Biographical Directory of the United States Congress: MENGES, Franklin, (1858 - 1956) Menges valittiin republikaanina Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen kolmesti. Hän istui siellä 4. maaliskuuta 1925 – 3. maaliskuuta 1931. Vuonna 1930 hän oli vielä epäonnistuneesti ehdolla 72. kongressin jäseneksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1947, jonka jälkeen hän asettui Arlingtoniin, Virginiaan. Hänet on haudattu Gettysburgin Evergreen Cemeteryyn Pennsylvaniassa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Peter Sculthorpe

Peter Sculthorpe (29. huhtikuuta 1929 Launceston, Tasmania, Australia – 8. elokuuta 2014 Woollahra, Sidney, Australia) oli australialainen säveltäjä, Australian tunnetuin nykysäveltäjä. Hänen musiikistaan heijastui rakkaus kotimaahan, mutta hän kommentoi myös ajankohtaisia aiheita.Säveltäjä Peter Sculthorpe on kuollut. Helsingin Sanomat 10.8.2014 s. C 18 == Elämäkerta == Sculthorpe opiskeli Melbournen yliopistossa ja Oxfordin Wadham Collegessa. Hän alkoi vuonna 1964 opettaa Sydneyn yliopistossa. Hän oli Yalen yliopiston Harkness Fellow (1966) ja vierailevana professorina Sussexin yliopistossa vuosina 1971–72. Hänellä oli useita kunniatohtorin arvoja. Hänet nimitettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeriksi vuonna 1977 ja Australian ritarikunnan upseeriksi 1990. Orden de Isabel la Católican komentaja Sculthorpesta tuli vuonna 2011.Faber Music: Peter Sculthorpe Sculthorpen tuotantoon kuuluu yli 350 teosta. Vuodesta 1965 hänen kansainvälinen kustantajansa oli Faber Music Ltd.. Hän sai teoksiinsa vaikutteita aasialaisista musiikkikulttuureista, esimerkiksi 1960-luvun tuotannossaan Japanista ja Indonesiasta. Joihinkin teoksiin vaikutti myös aboriginaalien musiikki. Sculthorpen teoksissa pitkäaikainen innoittaja oli Australian ja koko planeetan ympäristö. Joissain teoksissa on esillä humanistinen teema. Esimerkiksi Requiem (2003) syntyi Irakin sodassa kuolleiden siviilien kohtalosta. Säveltäjän 16. jousikvartetin aiheena ovat turvapaikanhakijat ja 18. jousikvartetin aiheena ilmastonmuutos. Sculthorpe kuului Australian sataan ”elävään aarteeseen” (1997). Hän oli Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian elinikäinen ulkomaalaiskunniajäsen ja yksi sadasta vaikutusvaltaisimmasta australialaisesta (The Bulletin, 2006). Sculthorpen tuotantoa on levytetty laajasti, ja sitä on kuultavissa muiden muassa ABC Classicsin, Chandos Recordsin ja Naxoksen levyillä. Sculthorpe julkaisi oman muistelmateoksensa (Sun Music) vuonna 1999. Sculthorpe kuoli Wolperin juutalaisessa sairaalassa Woollahrassa pitkään sairastettuaan. == Lähteet == Luokka:Australialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Jens Henttinen

Jens Henttinen (s. 2. tammikuuta 1993) on suomalainen alppihiihtäjä. Hän on pituudeltaan 184 cm . Hän edustaa Helsinki Ski Clubia. Valmentajana toimii Matti Henttinen. Henttinen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Levin pujottelussa marraskuussa 2012, muttei selviytynyt toiselle kierrokselle. Henttisellä on Suomenmestaruus miesten pujottelussa vuosina 2013, 2018 ja 2019. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Irving Kolodin

Irving Kolodin (21. helmikuuta 1908 Manhattan – 29. huhtikuuta 1988 Manhattan) oli yhdysvaltalainen musiikkikriitikko ja musiikin historioitsija. Hän kirjoitti tuotteliaasti erilaisista musiikkiaiheista Wolfgang Amadeus Mozartista jazziin. Hän työskenteli vuosina 1947–82 Saturday Reviewille ja oli maan vaikutusvaltaisimpia kriitikoita varsinkin 1950–60-luvuilla.The New York Times: Obituaries: Irving Kolodin, Music Critic, Dies; Historian of Met Opera Was Kolodinin julkaisemia levytysaiheisia kirjoja olivat muiden muassa A Guide to Recorde Music (1941) ja Mozart on Records (1942). Kolodin kuitenkin nousi julkisuuteen Metropolitan-oopperan historiaa koskevan teoksen The Metropolitan Opera: 1883-1935 (1936) myötä. Hän julkaisi päivitetyt versiot teoksestaan vuosina 1953 ja 1966. Hänen muita kirjojaan olivat The Continuity of Music: A History of Influence (1969), The Interior Beethoven (1975), The Opera Omnibus (1976) ja In Quest of Music (1980). Kolodin varttui Newarkissa, jossa hänen isällään oli kirjakauppa. Hän opiskeli musiikkia varhaisesta iästä. Vuonna 1932 hän liittyi The New York Sun -lehden palvelukseen. Hän työskenteli lopulta sen pääkriitikkona ennen kuin lopetti tämän työn vuonna 1950. Kolodin kirjoitti New Yorkin filharmonikkojen ohjelmatekstit vuosina 1953–8. Hän myös kokosi RCA Victorille levytyksiä, joihin lukeutui viiden levyn kokoelma 50 Years of Great Operatic Singing. Vuosina 1968–86 Kolodin opetti Juilliard Schoolissa. Saturday Review'n lopettamisen jälkeen (1982) hän jatkoi toimintaansa freelancerina. Hän kärsi työkyvyn vieneestä aivoverenkiertohäiriöstä vuotta ennen kuolemaansa. Hän oli vuosina 1936–70 naimisissa Irma Rose Levyn kanssa. == Lähteet == Luokka:Musiikkikriitikot Luokka:Musiikkihistorioitsijat Luokka:Yhdysvaltalaiset musiikkikirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Le Locle

Le Locle on vanha teollisuuskaupunki Neuchâtelin kantonissa Länsi-Sveitsissä. Kaupungissa on runsaat 10 000 asukasta. Le Locle on Neuchâtelin kantonin asukasluvultaan neljänneksi suurin kaupunki. == Sijainti== Le Locle sijaitsee Juravuoristossa noin 900 metrin korkeudessa Ranskan rajalla. == Talous == Le Locle on kelloteollisuuden keskus, jonka kukoistuskausi alkoi 1800-luvun lopulla. Kaupungissa on edelleen runsaasti kelloteollisuutta, ja se on usean ison kelloyrityksen, muun muassa Certinan, Tissotin ja Midon kotipaikka. Yhdessä La Chaux-de-Fonds’n kanssa Le Locle on nimetty Unescon maailmanperintökohteeksi. == Liikenne == Rautatie La Chaux-de-Fonds’sta Ranskan Besançoniin kulkee Le Loclen kautta. Kaupungista on lyhyt, kapearaiteinen rautatie Les Brenets’hen. Valtatie 20 kulkee Le Loclen kautta Ranskaan. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *
Rauna Kuokkanen

Rauna Kuokkanen (, s. 1971 Utsjoki rauna.net. Viitattu 2.3.2019) on saamelainen alkuperäiskansojen tutkija ja Lapin yliopiston arktisen alkuperäiskansatutkimuksen tutkimusprofessori. Kuokkanen oli Toronton yliopiston alkuperäiskansojen tutkimuksen apulaisprofessori 2008–2018 ja Norjan Koutokeinossa toimivan Saamelaisen korkeakoulun dekaani. Kuokkanen kutsuttiin Lapin yliopiston arktisen alkuperäiskansatutkimuksen tutkimusprofessorin tehtävään 1. heinäkuuta 2017 lukien. ulapland.fi. Viitattu 2.3.2019 Kuokkanen opiskeli saamen kieltä ja kirjallisuutta Oulun yliopistossa ja väitteli filosofian tohtoriksi Brittiläisen Kolumbian yliopistossa Kanadassa. Rauna Kuokkasen äiti on saamelaiskirjailija Kirste Paltto.Rauna Kuokkasen blogi Kuokkanen on kääntänyt englanniksi äitinsä lastenkirjan Vilges geađgi (The White Stone, 2011).Rauna Kuokkanen, University of Toronto Canadian Political Science Association palkitsi Kuokkasen kirjan Restructuring Relations: Indigenous Self-Determination, Governance, and Gender (2019) Best Book in Comparative Politics -palkinnolla ja British International Studies Association Susan Strange Best Book Award -palkinnolla kesäkuussa 2020. ==Julkaisuja== *Juoga mii geasuha: Sámi girječálliid searvvi antologiija, Davvi Girjii, 2001. ISBN 9788273744500. *Reshaping the University: Responsibility, Indigenous Epistemes, and the Logic of the Gift, University of British Columbia Press, 2008. ISBN 9780774813570. *Boaris dego eana: eamiálbmogiid diehtu, filosofiijat ja dutkan, Čálliidlágádus, 2009. ISBN 9788292044704. *Restructuring Relations: Indigenous Self-Determination, Governance, and Gender, Oxford University Press, 2019. ISBN 9780190913281. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Linkkejä Rauna Kuokkasen artikkeleihin verkossa Luokka:Suomalaiset kasvatustieteilijät Luokka:Saamelaiset henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Tinadioksidi

Tinadioksidi eli tina(IV)oksidi (SnO2) on epäorgaaninen ioniyhdiste ja yksi tinan oksideista. Yhdistettä käytetään väriaineena, katalyyttinä ja lasin ja keramiikan valmistuksessa. Luonnossa tinadioksidia esiintyy kassiteriittimineraalissa. ==Ominaisuudet== Tinadioksidi on puhtaana huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Kiderakenteeltaan pysyvin rakenne on alkeiskopiltaan tetragonaalinen rutiilimineraalin rakennetta muistuttava rakenne, mutta myös rombinen ja heksagonaalinen tinadioksidi tunnetaan. Tinadioksidi ei liukene veteen eikä kovin helposti happoihin, mutta kuuma rikkihappo liuottaa sen. Kuumat emäksiset liuokset liuottavat yhdisteen hitaasti. Kuumennettaessa tinadioksidia sulien alkalimetallioksidien kanssa muodostuu stannaatteja (MSnO3). Kuumennettaessa tinadioksidia se osittain hajoaa tinaoksidiksi ja hapeksi.M. N. Gitlitz & M. K. Moran: Tin Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 17.11.2013Günter G. Graf: Tin, Tin Alloys, and Tin Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 17.11.2013 ==Valmistus ja käyttö== Luonnossa kassiteriittina esiintyvä tinadioksidi on tärkein tinan valmistukseen käytetty malmimineraali. Siitä eristetty tina voidaan kuitenkin tarvittaessa muuttaa takaisin tinadioksidiksi polttamalla hienojakoista tinaa, johtamalla sulaan tinaan kuuma ilmavirta tai kuumentamalla tinadioksidin hydraattia: :Sn + O2 → SnO2. Paitsi metallisen tinan valmistukseen, käytetään tinadioksidia myös lasin valmistuksessa himmeän opaalilasin aikaansaamiseksi ja emaleissa. Lisäksi tinadioksidista voidaan valmistaa lasin valmistuksessa käytettäviä elektrodeja, koska se kestää hyvin sulaa lasia ja sillä on kuumana hyvä sähkönjohtavuus. Epäpuhdasta tinadioksidia käytetään metallien ja lasien hioma-aineena. Tinadioksidia käytetään yhdessä antimonitrioksidin kanssa katalyyttinä valmistettaessa propeenista akroleiinia, akryylihappoa tai akryyliamidia. Yhä tärkeämpi tinadioksidin käyttökohde on indiumtinaoksidiohutkalvojen valmistus, joita käytetään muun muassa lentokoneiden ikkunoissa ja litteissä tietokoneiden näytöissä. ==Lähteet== Luokka:Oksidit Luokka:Tinayhdisteet
Lars Saxberg

Lars Holger Saxberg (9. toukokuuta 1913 – 21. elokuuta 2002) oli suomalainen jalkapalloilija, joka päätti pelaajauransa kauden 1948 jälkeen. Pelipaikaltaan hän oli tukimies. Saxberg pelasi HIFK:ssa kaudet 1933–1948. Hän voitti Suomen mestaruuden HIFK:n riveissä vuosina 1937 ja 1947. Keilailussa Saxberg edusti Suomea Helsingin MM-kilpailuissa 1954 ja saavutti SM-hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa 1961. Hän kilpaili myös jousiammunnassa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen mestarit Luokka:Suomalaiset keilaajat Luokka:Suomalaiset jousiampujat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Sápmelaš

Sápmelaš (), alun perin Sabmelaš, oli pohjoissaameksi ilmestynyt aikakauslehti, jota julkaistiin Suomessa vuodesta 1934 vuoteen 2001. Lehti korosti saamen kielen asemaa sekä kristillisiä arvoja. Lehden perusti 1934 Lapin sivistysseura. Aluksi se oli vain nelisivuinen julkaisu, mutta se jaettiin ilmaiseksi jokaiseen Suomen saamelaistalouteen. Lehti sai tukea Suomen valtiolta vuoteen 1995, jonka jälkeen sitä rahoitti Suomen saamelaiskäräjät. Vuonna 2001 lehti jouduttiin lakkauttamaan rahoituksen puutteen vuoksi. Lehden ensimmäisiä päätoimittajia olivat Paavo Ravila (1934–1943) ja Erkki Itkonen (1934–1950), jotka molemmat olivat Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisten kielten professoreita. 1940-luvulla lehteä toimittivat myös Hans-Aslak Guttorm ja Pekka Lukkari. Jouni Kitti oli päätoimittajana 1981–1998.Jouni Kitti CV (Archive.org) Sápmelaš-lehti ja sen toimituskunta Samuli Alkio, Pekka Sammallahti, Helvi Nuorgam- Poutasuo ja Sulo Aikio saivat tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon sanomalehtityöstä vuonna 1976.Tiedonjulkistamisen neuvottelukunta myonnetyt palkinnot ==Lähteet== ==Huomautukset== ==Aiheesta muualla== * Jouni Kitti, Sapmelas-lehden historiaa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet Luokka:Saamenkieliset lehdet
Maren Wiesler

Maren Wiesler (s. 7. helmikuuta 1993) on saksalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Ski Club Münstertalia. Alppihiihdon maailmancupissa Wiesler kilpaili ensimmäisen kerran Levin pujottelussa 16. marraskuuta 2013 sijoittuen heti maailmancupin pisteille oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan jaetulla yhdeksännellä sijalla Tukholman paripujottelussa helmikuussa 2016. "Tavallisessa" maailmancupkilpailussa hän on ollut parhaimmillaan yhdestoista Santa Caterinan pujottelussa tammikuussa 2016. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli pujottelussa kahdestoista. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset alppihiihtäjät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1993 syntyneet
Luxemburgin filharmoninen orkesteri

Luxemburgin filharmoninen orkesteri (entinen RTL-sinfoniaorkesteri) on vuonna 1933 perustettu Luxemburgissa toimiva orkesteri. Se oli alun perin yksityisesti johdettu radion orkesteri, mutta siirtyi valtion Henri Pensis -säätiön kautta johtamaksi vuonna 1996. Orkesterin pääkapellimestareina toimivat pitkään Henri Pensis, Louis de Froment ja Leopold Hager. Vuosina 1997–2000 musiikillisena johtajana oli David Shallon, ja syyskuussa 2002 pääkapellimestariksi ja musiikilliseksi johtajaksi tuli brittiläinen Bramwell Tovey. Hänen kaudellaan säännöllisesti vierailevana kapellimestarina toimi Emmanuel KrivineNew World Classics: Luxembourg Philharmonic Orchestra , jonka ilmoitettiin joulukuussa 2005 tulevan Toveyn seuraajaksi.PlaybillArts: Emmanuel Krivine to Lead Luxembourg Philharmonic Luxemburgin filharmoninen orkesteri julkaisee levyjä pääasiassa Timpani-levy-yhtiön kautta. Se on muun muassa levyttänyt kaikki Jean Crasin ja Maurice Ohanan orkesteriteokset. Levytyksillään orkesteri on saanut Gramophone-palkinnon, Deutscher Schallplattenpreisin ja Cannesin klassisen palkinnon. == Lähteet == Luokka:Luxemburgin musiikki Luokka:Sinfoniaorkesterit
Emmanuel Krivine

Emmanuel Krivine (s. 1947 Grenoble) on ranskalainen kapellimestari.ArkivMusic: Emmanuel Krivine Hän sai vuonna 2005 nimityksen Luxemburgin filharmonisen orkesterin musiikilliseksi johtajaksi Bramwell Toveyn tilalle. Ennen tätä nimitystä Krivine oli jo johtanut Luxemburgin filharmonista orkesteria vierailevana kapellimestarina 23 kertaa.PlaybillArts: Emmanuel Krivine to Lead Luxembourg Philharmonic Krivine kouluttautui aluksi viulistiksi ja teki ammattimaisen debyyttinsä solistina teini-iässään. Tavattuaan kapellimestari Karl Böhmin hän siirsi uransa painopisteen kohti orkesterinjohtoa. Vuosina 1976–83 hän oli pysyvä vieraileva kapellimestari Orchestre Philharmonique de Radio Francessa, ja hän oli Orchestre National de Lyonin musiikillinen johtaja vuosina 1987–2000. Hän on myös johtanut vierailijana Lontoon sinfoniaorkesteria, Bostonin sinfoniaorkesteria, Concertgebouw-orkesteria ja Los Angelesin filharmonikkoja. Hän perusti La Chambre Philharmoniquen. Krivine opiskeli Pariisin konservatoriossa ja Chapelle musicale Reine Élisabethissa.Orchestre Philharmonique Luxembourg: Directeur musical == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Burkhard Glaetzner

Burkhard Glaetzner (s. 1943 Posen) on saksalainen kapellimestari, oboisti ja pedagogi. Hän opiskeli Itä-Berliinin kaupungin musiikkikoulussa vuosina 1958–62 ja Hans Werner Wätzigin johdolla oboensoittoa Hanns Eisler -musiikkiakatemiassa 1962–5. Glaetzner toimi Leipzigin radion sinfoniaorkesterin ensimmäisenä oboistina vuosina 1966–82 ja työskenteli samanaikaisesti opettajana Leipzigin Felix Mendelssohn-Bartholdy -musiikkiakatemiassa.AllMusic: Burkhard Glaetzner Vuonna 1968 Glaetzner perusti Aulos-trion sellisti Wolfgang Weberin ja kosketinsoittaja Gerhard Erberin kanssa. Kokoonpano erikoistui barokkiin ja nykymusiikkiin. Lopulta se jaettiin kahdeksi eri kokoonpanoksi, jotka ovat Uuden musiikin Hanns Eisler -ryhmä (perustettu 1970) ja Glaetznerin johtama I Solisti Instrumentali Leipzig (1983). Vuonna 1988 Glaetzner aloitti toiminnan Neues Bachisches Collegium Musicum -kamariorkesterin johdossa. Vuodesta 1992 Glaetzner on ollut Berliinin taideakatemian professori. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset kapellimestarit Luokka:Saksalaiset oboistit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marina Wallner

Marina Wallner (s. 7. marraskuuta 1994) on saksalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Ski Club Inzelliä. Alppihiihdon maailmancupissa Wallner kilpaili ensimmäisen kerran Levin pujottelussa 16. marraskuuta 2013 sijoittuen heti maailmancupin pisteille oltuaan 16:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Squaw Valleyn pujottelussa maaliskuussa 2017 oltuaan seitsemäs. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset alppihiihtäjät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1994 syntyneet
Christina Ager

Christina Ager (s. 11. marraskuuta 1995) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa WSV Söll -seuraa. Nuorten talviolympialaisissa Innsbruckissa 2012 Ager saavutti pronssia supersuurpujottelussa. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2013 hän saavutti hopeaa pujottelussa ja pronssia suurpujottelussa. Alppihiihdon maailmancupissa Ager kilpaili ensimmäisen kerran Levin pujottelussa 16. marraskuuta 2013 sijoittuen heti maailmancupin pisteille oltuaan neljäs. 26. tammikuuta 2024 hän saavutti Cortina d'Ampezzon ensimmäisessä syöksylaskussa jaetun kolmannen sijan yhdessä Valerie Grenierin ja Sofia Goggian kanssa, == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset alppihiihtäjät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1995 syntyneet
Sinkiitti

Sinkiitti on mineraali, joka koostuu sinkkioksidista sekä rauta- ja mangaaniepäpuhtauksista. Mineraali voi olla väritön, mutta epäpuhtaudet antavat sille yleensä värin, joka voi olla keltainen, oranssi, punainen, ruskea tai vihreä. Punaista sinkiittiä kutsutaan rubiinisinkiksi. Viirun väri on keltainen tai oranssi. Kiteet ovat läpinäkyviä tai läpikuultavia. Ne ovat kidejärjestelmältään heksagonisia ja muodostavat prismoja. Kovuus on Mohsin asteikolla 4. Kemiallinen kaava on ZnO. == Esiintyminen == Sinkiittiä esiintyy metamorfisissa ja rapautuneissa sinkkimalmeissa. Sitä on löydetty Yhdysvalloista, Namibiasta ja Kongosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Webmineral: Zincite Mineral Data * Mindat: Zincite * Handbook of Mineralogy: Zincite (pdf) Luokka:Oksidimineraalit
Thomsoniitti

Thomsoniitti on hohkasilikaatteihin kuuluva silikaattimineraali. Se kuuluu stilbiitteihin, jotka kuuluvat puolestaan zeoliitteihin. Thomsoniitti muistuttaa natroliittia. Se on nimetty skotlantilaisen kemistin Thomas Thomsonin mukaan. Väriltään se on valkoinen tai ruskea. Viiru on valkoinen. Kovuus on 5–5,5 Mohsin asteikolla. Kiilto on lasinkiilto tai helmiäiskiilto. Kidejärjestelmä on monokliininen. Kemiallinen kaava on NaCa2(Al5Si5)O20 · 6 H2O. == Esiintyminen == Thomsoniittia esiintyy mafisissa magmakivissä ja hydrotermisissä juonissa. Samoissa paikoissa esiintyy kalsiittia, prehniittiä, kvartsia ja muita zeoliitteja. Sitä on löydetty Italiasta, Yhdysvalloista, Skotlannista,Färsaarilta, Grönlannista ja Norjasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Webmineral: Thomsonite-Ca Mineral Data * Mindat: Thomsonite-Ca * Handbook of Mineralogy: Thomsonite (pdf) Luokka:Silikaattimineraalit
Marlene Schmotz

Marlene Schmotz (s. 6. maaliskuuta 1994) on saksalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Ski Club Leitzachtalia. Alppihiihdon maailmancupissa Schmotz kilpaili ensimmäisen kerran Flachaun pujottelussa tammikuussa 2013 keskeyttäen ensimmäisellä kierroksella. Levin pujottelussa 16. marraskuuta 2013 hän saavutti ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan 23:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 14:nneksi Crans-Montanan alppiyhdistetyssä helmikuussa 2017. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset alppihiihtäjät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1994 syntyneet
Milan Turkovic

Milan Turkovic (s. 1939 Zagreb) on kroatialaissyntyinen fagotisti. Hän varttui ja sai koulutuksensa Wienissä. Hän liittyi varhain urallaan Wienin sinfoniaorkesteriin ensifagotistina. Vuonna 1967 hän aloitti soittamisen Concentus Musicus -kokoonpanossa, jonka yli 200 levytyksen joukkoon kuuluu Bachin kantaattien sarja. Varhain urallaan Turkovic oli myös mukana perustamassa Ensemble Wien-Berlin -puhallinkvintettiä. Hän toimi fagotinsoiton professorina Salzburgin Mozarteumissa vuosina 1984–1992. Tämän jälkeen hän pääsi opettamaan Wienin konservatorioon, jossa hän työskenteli vuoteen 2003.AllMusic: Milan Turkovic Solistina ja kamarimuusikkona Turkovic on julkaissut yli 40 levytystä. Hänen ohjelmistonsa on laaja ja ulottuu barokista nykysäveltäjiin. Hän on 1990-luvulta lähtien myös säännöllisesti johtanut kamariorkestereita ja puhallinyhtyeitä. Hän on kirjoittanut tai ollut mukana kirjoittamassa kolmea musiikkikirjaa. Turkovicin ensimmäinen kirja, Was Musiker Tagsueber tun: senza sordino julkaistiin Wienissä vuonna 1998. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut , , Luokka:Itävaltalaiset fagotistit Luokka:Itävaltalaiset kapellimestarit Luokka:Musiikkikirjailijat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stephanie Brunner

Stephanie Brunner (s. 20. helmikuuta 1994) on itävaltalainen alppihiihtäjä ja joukkuekilpailun olympiamitalisti, joka edustaa WSV Hippach -seuraa. Vuoden 2012 nuorten MM-kilpailuissa Brunner saavutti kultaa pujottelussa ja 2015 hopeaa suurpujottelussa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli suurpujottelussa viides. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli parisuurpujottelussa neljästoista. Alppihiihdon maailmancupissa Brunner kilpaili ensimmäisen kerran Schladmingin pujottelussa maaliskuussa 2012 sijoittuen heti maailmancupin pisteille oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran tammikuussa 2016 oltuaan Flachaun suurpujottelussa viides. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Killingtonin suurpujottelussa marraskuussa 2018. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset alppihiihtäjät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Itävaltalaiset olympiamitalistit