EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Koiramme Firenzessä

Koiramme Firenzessä () on Felix Saltenin kirjoittama romaani vuodelta 1923. Romaani on innoittanut The Walt Disney Companyn elokuvia Koiruutta kerrakseen (1959) ja Takkuturkki (1976) ynnä jatko-osia. Koiramme Firenzessä on seikkailutarina, johon sisältyy taianomaisia aineksia. Tapahtumat sijoittuvat 1700-luvun alun Itävaltaan ja Italiaan. Nuori Lucas Grassi on jäänyt orvoksi ja elää köyhänä Wienissä. Hän haluaisi matkustaa isänsä kotimaahan opiskelemaan taiteita ja hankkimaan ammatin. Hänen toiveensa toteutuu taianomaisesti ja hän saa matkustaa arkkiherttua Ludwigin seurueessa Firenzeen, mutta joka toinen päivä hänen on elettävä arkkiherttuan koiran Kambyseen hahmossa. Koiramme Firenzessä on ainut Saltenin tarina, jossa esiintyy yliluonnollisia aineksia, ja niissä näkynee E. T. A. Hoffmannin vaikutus. Romaanin taustalla on ”avoimia” omaelämäkerrallisia aineksia. Työskennellessään Wienissä hovitoimittajana Salten oli tutustunut arkkiherttua Leopold Ferdinandiin, ja romaanissa Salten kuvaa arkkiherttuaa ja tämän veljiä. Hän hautoi tarinaa 25 vuotta, ennen kuin uskalsi julkaista romaanin. Vuonna 1907 hän oli maininnut Arthur Schnitzlerille, että käsikirjoitus oli valmistumassa, mutta se valmistui vasta vuonna 1921. Koiramme Firenzessä julkaistiin vuonna 1923, samana vuonna kuin Saltenin tunnetuin teos Bambi: Tarina metsästä.Eddy (2010), s. 33, 87–89, 131, 195–196, 204–205. Tietyt Saltenin tuotannon perusaiheet toistuvat myös romaanissa Koiramme Firenzessä: köyhien ja rikkaiden välinen juopa sekä aatelin arvostelu.Ehness (2002), s. 219. Elämäkerturi Beverley Driver Eddyn mukaan romaanin vahvuus piilee koira Kambyseen kuvauksessa, jota Eddy pitää ”loistavana”.Eddy (2010), s. 195. Hänen mukaansa Koiramme Firenzessä on Saltenin kiinnostavimpia teoksia.Koiramme Firenzessä, s. 158 (jälkisanat). Salten itse oli koiraihmisiä, ja hän piti koiria enimmän osan elämäänsä.Eddy (2010), s. 33. Romaanista julkaistiin vuonna 1930 Yhdysvalloissa englanninkielinen käännös The Hound of Florence, jonka loppu eroaa olennaisesti saksankielisestä alkuteoksesta. Der Hund von Florenz on tragedia, ja se päättyy Lucaksen kuolemaan, mutta amerikkalaisessa julkaisussa on onnellinen loppu. Ei tiedetä, onko vaihtoehtoinen loppu Saltenin kirjoittama tai hyväksymä. — Suomenkielinen käännös sisältää molemmat loppuratkaisut. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1923 kirjat Luokka:Itävaltalaiset romaanit Luokka:Fantasiaromaanit Luokka:Kuvitteelliset muodonmuuttajat Luokka:Kuvitteelliset koirat
Vilnan vanhakaupunki

Vilnan vanhakaupunki (, ) on liettualaisen Vilnan kaupungin historiallinen osa. Se on noin 360 hehtaarin laajuinen ja käsittää kolmen linnan ja keskiaikaisen muurin ympäröivän muurin alueen. Sitä halkovat kapeat kadut, ja sen rakennukset edustavat useaa eri arkkitehtonista tyylisuuntaa. == Kaupunkikuva == Vilnan vanhakaupunki on keskisen ja itäisen Euroopan suurin barokkia edustava vanhakaupunki. Sen pinta-ala on 360 hehtaaria. Vanhakaupunki käsittää kolmen linnan alueen sekä keskiaikaisen muurin ympäröivän alueen. Kaava on säilynyt keskiaikaisena, ja vanhaakaupunkia halkovat kapeat kadut, jotka jakavat sen epäsäännöllisen muotoisiin kortteleihin. Myöhemmin alueelle on lisätty suuria aukioita.Advisory Body Evaluation, s. 1–2. Vanhankaupungin rakennukset edustavat gotiikkaa, renessanssia, barokkia ja uusklassista arkkitehtuuria. Arkkitehtonisesti ja historiallisesti vanhakaupunki on merkittävä, sillä lähes 40 prosenttia rakennuksista on määritelty erittäin merkittäviksi. == Historia == Vilnan vanhakaupunki perustettiin paikalle, joka on ollut asuttu jo neoliittisella kaudella. Puinen linna rakennettiin Gediminon kukkulalle noin vuonna 1000. Asutus kehittyi kaupungiksi vasta 1200-luvulla, ja vuoteen 1323 mennessä Vilnasta oli tullut Liettuan suuriruhtinaskunnan pääkaupunki. Nopeasti kasvava kaupunki tuhoutui pahoin vuoden 1471 tulipalossa. Ainoat todisteet tulipaloa edeltävästä ajasta ovat osat muurista, jotka ovat jääneet jäljelle vuosina 1503–1522 tataareita vastaan tehtyjen puolustusrakennelmien alta. Vuoden 1610 tulipalon jälkeen vanhaankaupunkiin rakennettiin monia uusia kirkkoja, ja Vilnassa oli Puolan–Venäjän sodan alkaessa 1654 peräti 41 uskonnollista rakennusta. Monet niistä tuhoutuivat sodan aikana, ja monet vanhat rakennukset paloivat 1700-luvun tulipalojen aikana. Vanhaakaupunkia on kuitenkin sen jälkeen jälleenrakennettu, mikä antaa sille sen nykyisen ulkoasun. Toisessa maailmansodassa tuhoutui yli 80 vanhaa rakennusta, mutta monia niistä rakennettiin uudelleen sodan jälkeen. Vanhassakaupungissa toteuttiin 1956–1958 ja 1970–1974 laajoja kunnostuksia. Se valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1994. == Väestö == Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan Vilnan vanhassakaupungissa asui 20 400 asukasta. Vuonna 1996 asukkaita oli vielä 30 000\. Vaikka rikkaimmat liettulaiset suosivat esikaupunkialueita, Vilnan vanhakaupunki on Liettuan kallein asuinalue. Se on suosittu rikkaiden ulkomaalaisten keskuudessa. ==Nähtävyydet== * Aamunkoiton portti * Bernardinain puutarha * Gediminasin torni * Gedimino prospektas * Katedraaliaukio * Liettuan suuriruhtinaiden palatsi * Pilies katu * Presidentinlinna * Pyhän Annan kirkko * Pyhien Johanneksien kirkko * Pyhän Kasimirin kirkko * Pyhän Teresan kirkko * Raatihuone * Raatihuoneentori * Vilnan tuomiokirkko == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Vanhakaupunki Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Liettuassa
Michal Krčmář (ampumahiihtäjä)

Michal Krčmář (s. 23. tammikuuta 1991 Vrchlabí) on tšekkiläinen ampumahiihtäjä. Hän edustaa SKP Kornspitz Jablonec -seuraa. == Arvokilpailut == Krčmář osallistui nuorten MM-kisoihin vuosina 2009–2012 parhaana sijoituksenaan viestihopea Kontiolahdella 2012. Ridnaun-Val Ridannan nuorten EM-kisoista 2011 hän saavutti pronssia pikakilpailussa ja takaa-ajossa. Nové Měston MM-kisoissa 2013 Krčmář hiihti Tšekin miesten kuudenneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli normaalimatkan 60:s ja viestin 11:s. Kontiolahden MM-kisoissa 2015 Krčmářin paras sijoitus oli takaa-ajon 57:s. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui normaalimatkalla viidenneksi. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän oli samalla matkalla kuudes. Krčmář saavutti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hopeaa pikakilpailussa. Normaalimatkalla hän sijoittui seitsemänneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän sai sekaviestissä pronssia. Duszniki- Zdrój'n EM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa takaa-ajokilpailussa. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän oli pikakilpailussa yhdestoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli pikakilpailussa kuudestoista. Oberhofin MM- kilpailuissa 2023 hän sijoittui normaalimatkalla kahdeksanneksi ja pikakilpailussa 14:nneksi. Hän hiihti ankkuriosuuden Tšekin saadessa sekaviestissä hopeaa Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025. Normaalimatkalla hän oli kahdeksas. == Maailmancup == Maailmancupissa Krčmář debytoi henkilökohtaisella matkalla kaudella 2011–2012 ollen Kontiolahden pikakilpailussa 73:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteet hän saavutti kaudella 2013–2014 ollen Annecyn pikakilpailussa 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran kaudella 2015–2016 oltuaan kymmenes Ruhpoldingin normaalimatkalla. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Ruhpoldingin takaa-ajokilpailussa tammikuussa 2017. == Muut kilpailut == Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailujen nuorten sarjassa Krčmář saavutti hopeaa takaa-ajossa ja pronssia pikakilpailussa 2012. Aikuisten sarjassa hän saavutti kultaa pikakilpailussa sekä hopeaa takaa-ajossa ja sekaviestissä 2018. == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset ampumahiihtäjät Luokka:Tšekkiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cēsisin linna

Cēsisin linna (, , , ) on keskiaikainen raunioitunut ritarilinna Cēsisin kaupungissa Latviassa. Linnan rakentamisen aloittivat Kalparitarikunnan soturit vuonna 1209. Linna toimi ritarikunnan suurmestarin linnana. Siihen lisättiin myöhemmin torneja ja muita rakenteita. Linna vaurioitui suuressa Pohjan sodassa ja autioitui. Nykyisin linna kuuluu tärkeänä osana vanhankaupungin rakenteeseen. Linnaan voi tutustua oppaan johtamana tai omin päin. Linnan pihamaalla voi myös tutustua keskiaikaisiin huvituksiin ja peleihin, sekä kasvimaahan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Latvian linnat Luokka:Latvian historia
Tomi Astikainen

Tomi-Pekka Astikainen (s. 11. marraskuuta 1981 Lappeenranta) on suomalainen kirjailija. Hänet tunnetaan Suomessa parhaiten kirjastaan ”Miten elää ilman rahaa” (Into Kustannus, 2015). Se perustuu Astikaisen 2010–2014 harjoittamaan rahattomaan elämäntapaan. Kirjassa annetaan monentasoisia vinkkejä eri elämäntilanteissa oleville lukijoille. Astikainen on julkaissut koko aikaisemman tuotantonsa ilmaiseksi internetissä Creative Commons Zero -lisenssillä. == Elämä ja ura == Tomi Astikainen valmistui kauppatieteiden maisteriksi Lappeenrannan teknillisestä yliopistosta vuonna 2006. Opiskeluaikoinaan hän toimi Teekkarilehti Aalefin päätoimittajana ja maailmanlaajuisessa, nuorten johtajuuskehitysorganisaatiossa AIESEC:ssa. Sen jälkeen hän on ollut mm. johtajuuskouluttaja, konsultti, yrittäjä, liftari ja toimitusjohtaja. Hänen rahattomasta elämästään tehtiin lyhyt dokumenttielokuva "Auki elämälle". ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Helsingin Sanomat: Tomi Astikainen eli neljä vuotta ilman rahaa koska halusi Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marmoripeukaloinen

Marmoripeukaloinen (Microcerculus bambla) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Marmoripeukaloista tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 1 640 000 km2. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Peukaloiset
Leander Rauma

Matti Leander "Lekko" Rauma (19. kesäkuuta 1869 Kaustinen – 4. tammikuuta 1969 Haapavesi) oli suomalainen maanviljelijä ja kansanrunoilija. Rauma muutti 1876 Kaustiselta Haapavedelle ja sitten vuonna 1915 Kärsämäen Rannankylään. Viimeiset vuotensa hän vietti 1960-luvulla Haapaveden vanhainkodissa. Rauma kirjoitti sanat Kärsämäen kunnan kotiseutulauluun vuonna 1948. Laulun sävelsi 1970-luvulla Anna Pulkkinen ja se esitettiin ensimmäisen kerran valtakunnallisilla kotiseutupäivillä Kärsämäellä vuonna 1977.Kirjasampo.fi : Leander RaumaKirjastovirma kotiseutulauluja : Kärsämäen laulu - Kärsämäen kotiseutulaulu Raumalle pystytettiin muistomerkki Kärsämäen hautausmaalle 1979. == Teoksia == * Puhemies ja kosiva ritari sekä valittuja runoja. Tekijä, Kärsämäki 1937 * Pyykkärin valitus. Tekijä, Kärsämäki 1938 * Runoja Kärsämäen sankarihautajaisiin. Tekijä, Oulu 1940 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Huilupeukaloinen

Huilupeukaloinen (Microcerculus ustulatus) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Huilupeukaloista tavataan Brasiliassa, Guyanassa ja Venezuelassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 266 000 km2. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Peukaloiset
Matilda Kaihosalo

Matilda Kustaava ”Tintti” Kaihosalo (alkuperäinen sukunimi Ylen, 29\. helmikuuta 1885 Tampere – huhtikuu 1942 Leningrad) oli suomalainen toimittaja ja työväenliikkeen aktivisti. Frenckellin paperitehtaan työmiehen perheeseen syntynyt Matilda Kaihosalo liittyi työväenliikkeeseen vuonna 1905. Hän osallistui Paperiteollisuustyöväen liiton perustamiskokoukseen huhtikuussa 1906 ja tuli valituksi sen liittotoimikuntaan. Tamperelainen Kaihosalo oli mukana työväenliikkeen nais- ja nuorisotoiminnassa ja tuli tunnetuksi aktiivisena työväenasian puolestapuhujana. Vuosina 1915–1916 hän oli palvelijattarien ammattiosaston johtokunnan jäsen. Kaihosalo toimi Tampereen vallankumouksellisen keskusneuvoston jäsenenä talvella 1917–1918 ja keväällä 1918 hän työskenteli Kansan Lehden toimituksessa. Sisällissodan jälkeen hän sai kahden vuoden vankilatuomion. Vapauduttuaan vankilasta syksyllä 1918 Kaihosalo toimi SKP:n äänitorvena Tampereella. 1920-luvulla hän työskenteli ensin Suomen Ammattijärjestön toimitsijana ja sitten Työläisnaisen ja pilalehti Paukun toimittajana. Kaihosalo siirtyi 1930-luvulla Neuvostoliittoon, jossa hän työskenteli Kustannusliike Kirjan Leningradin osastossa. Hän kuoli Leningradin piirityksen aikana. ==Lähteet== Luokka:Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomen sisällissodan punaiset Luokka:Neuvostoliitonsuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Kastanjapeukaloinen

Kastanjapeukaloinen (Cyphorhinus thoracicus) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Kastanjapeukaloista tavataan Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 141 000 km2. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta laikuttaisesti esiintyväksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Peukaloiset
Laulupeukaloinen

Laulupeukaloinen (Cyphorhinus arada) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Laulupeukaloista tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan pohjoisosissa; sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 4 460 000 km2. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Peukaloiset
Kolumbianlaulupeukaloinen

Kolumbianlaulupeukaloinen (Cyphorhinus phaeocephalus) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Kolumbianlaulupeukaloista tavataan Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan luoteisosissa. ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 293 000 km2. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Peukaloiset
Kauko Roine

Kauko Pellervo Roine (3. lokakuuta 1935 PukkilaKuka kukin on 1982. Otava, Helsinki 1982. – 30. elokuuta 1982Kuka kukin on 1986, s. 1133. Otava, Helsinki 1986.) oli suomalainen eläinlääkäri ja professori. Roine oli Eläinlääketieteellisen korkeakoulun 1975–1979 obstetriikan ja gynekologian sekä ambulatorisen klinikan dosentti ja 1967–1979 obstetriikan ja gynekologian yliassistenttiHelsingin yliopiston opettajat ja virkamiehet, Eläinlääketieteellisen dosentit sekä 1979–1982 professoriHelsingin yliopiston opettajat ja virkamiehet, Eläinlääketiede, elintarvike- ja ympäristöhygienia ==Julkaisut== * Studies on reproduction in female reindeer : with special reference to morphological and physiological conditions and foetal development, omakustanne, 1974. Väitöskirja Eläinlääketieteellinen korkeakoulu. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset eläinlääkärit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Eläinlääketieteellisen korkeakoulun professorit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Nukkeilu

Nukkeilu on nukkejen, kuten pullipien ja figuurien muokkausta, pukemista, valokuvaamista ja bloggailua aiheesta.Perämäki, Pertti: Nukkeilu kiinnostaa Keski-Suomen museossa Radio Jyväskylä, 28.1.2015. Nukkeilijat järjestävät myös keskenään tapaamisia, miittejä, joissa he tutustuvat muihin harrastajiin. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Luokka:Nuket
Rupert Brooke

Rupert Brooke (3. elokuuta 1887 Rugby, Englanti – 23. huhtikuuta 1915 Skyros, Kreikka) oli englantilainen runoilija, jota pidettiin kuolemansa aikaan Britannian parhaimpiin kuuluvana nuorena lyyrikkona. Hän kuoli 27-vuotiaana Turkin Gallipolissa ensimmäisessä maailmansodassa saamaansa verenmyrkytykseen. Monet hänen parhaina pidetyt runonsa julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen.Brooke, Rupert, Gale Contextual Encyclopedia of World Literature 2009. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 6.12.2015. Rupert Brookella oli kaksi veljeä, ja kaikki kuolivat nuorena. Komea nuori mies harrasti jalkapalloa, krikettiä, tennistä ja uintia ja alkoi jo yhdeksänvuotiaana kirjoittaa runoja. Jo teini-ikäisenä hän harrasti kirjoittamista vakavissaan. Hän opiskeli Cambridgen yliopiston King’s Collegessa ja tuli tunnetuksi biseksuaalisista suhteistaan niin mies- kuin naisopiskelijoihin. Yksi heistä oli Lytton Stracheyn pikkuveli James, joka tunsi Virginia Woolfin ja muita Bloomsburyn ryhmän jäseniä. Brooke matkusteli laajasti. Jo teinivuosinaan hän kävi kaksi kertaa Italiassa, sitten Saksassa, ja vuonna 1912 hän matkusti ensin maitse halkih Yhdysvaltojen ja Kanadan ja lähti sitten San Franciscosta laivalla Havaijille, Samoalle, Fidžille ja Tahitille. Brooke liittyi ensimmäisen maailmansodan alussa vuonna 1914 vapaaehtoisena Britannian kuninkaalliseen laivastoon. Hänen palveltuaan ensin Belgiassa hänet lähetettiin Gallipoliin, jossa hän ei ehtinyt mukaan taisteluihin ennen kuin sai hyttysenpuremasta kuolettavan verenmyrkytyksen. Sotilaat hautasivat 27-vuotiaan runoilijan Kreikkaan Skýroksen saarelle. Runoilijauransa alussa Brooke ihaili niin sanottuja ”dekadentteja” kirjailijoita, kuten Charles Baudelairea, Algernon Swinburnea, Oscar Wildea ja Walter Pateria. Hänen opiskeluaikaiset rakkausrunonsa ilmentävät vaikutteita romanttisilta runoilijoilta John Keatsiltä ja Percy Shelleyltä. Brooke tapasi sitten William Butler Yeatsin, joka neuvoi häntä siirtymään tyhjistä abstraktioista kohti modernismia. Hän ei ottanut neuvosta vaarin vaan löysi esikuvakseen Shakespearen aikalaisen John Donnen. Brooken parhaina runoina pidetään hänen viimeisinä vuosinaan syntyneitä sota-aiheisia sonetteja, joista tunnetuin on ”The Soldier”. Ne sisältyvät hänen kuolemansa jälkeen 1915 julkaistuun kokoelmaan 1914 and Other Poems. ==Teokset== *The Pyramids (1904) *The Bastille (1905) *Poems (1911) *1914, and Other Poems (1915) *Letters from America (1916) ==Suomennettu tuotanto== * Fafaja, suom. Heikki Harma, säv. Toni Edelmann, Toni Edelman: 60 v. juhlakonsertti, Edelmusic (CD) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Englantilaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Hittikärpänen

Hittikärpänen on suomalainen TV5-kanavalla syksyllä 2015 esitetty musiikkiviihdeohjelma. Ohjelman juontajana nähtiin Roope Salminen ja tuomarina Sami Saari. Ohjelma noudatteli hyvin pitkälti samaa kaavaa kuin noin viisi vuotta aiemmin MTV3-kanavalla esitetty Biisikärpänen. == Lähteet == Luokka:2010-luvun suomalaiset musiikkiohjelmat Luokka:TV5:n televisio-ohjelmat
Jonna Mäkelä

Jonna Mäkelä (s. 24. toukokuuta 1984) on suomalainen salibandyn pelaaja ja pesäpalloilija. Mäkelä edusti salibandyssä Salibandyliigan NST:tä PSS:ää sekä Suomen naisten salibandymaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 165 senttimetriä pitkä Mäkelä oli maalivahti.http://www.floorball.org/pelaajakortti.asp?pelaaja_id=1177917363 Mäkelä on lappeenrantalaisen NST:n kasvatti. Hän voitti seuran kanssa Suomen- mestaruuden kaudella 2005–2006 ja kaudella 2015–2016. Suomen liigassa hän on pelannut NST:n lisäksi PSS:n joukkueessa kausina 2007–2009. Sveitsissä Mäkelä pelasi vuosina 2011–2013 Red Ants Rychenbergin riveissä.http://floorball.fi/huippu- urheilu/maajoukkueet/naiset/joukkue/pelaajakortti-jonna-makela/ Ruotsin Superliigassa Mäkelä on pelannut kahteen otteeseen KAIS Moran riveissä, voittaen Superliigan mestaruuden kaudella 2014–2015. Mäkelä edusti Suomen naisten salibandymaajoukkuetta kuusissa MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti viisi hopeaa ja yhden pronssin. Hän pelasi kaikkiaan 102 maaottelua. Mäkelä pelasi pesäpalloa vuodet 2001–2013 Pesä Yseissä.http://www.nst- lappeenranta.net/uutiset.html?aNaN=2353 Kaudet 2002–2013 Mäkelä pelasi Superpesiksessä.http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=1654&view;=pelaajakortti Hän osallistui pesäpallourallaan myös kolmeen Itä–Länsi- otteluun.http://yle.fi/uutiset/jonna_makela_siirtyy_torjumaan_ruotsiin/7699549 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Martti Raive

Martti Henrik Raive (26. syyskuuta 1907 – 15. joulukuuta 1973) oli suomalainen Oulusta kotoisin ollut matkakirjailija. Raive julkaisi vuonna 1948 kirjan Kanootilla Oulusta Helsinkiin jossa hän kuvasi kesällä 1931 tekemäänsä melontamatkaa Oulusta Helsinkiin. Raive oli keuhkosairas ja lääkäri oli suositellut hänelle ulkoilmaelämää. Hän löysi halkovajan takaa polttopuiksi menossa olleen vanhan kajakin rungon, kunnosti sen ja verhoili rungon vehnäjauhosäkeistä saadulla kankaalla. Raive varmisti kajakin kelluvuuden kolmen tyhjän pirtukanisterin avulla ja hän veisti myös lähes kolmimetrisen melan itse. Hänellä oli matkavarusteina kamera, muistiinpanovihko, pelastusliivinä käytetty korkkivyö, koulukartta, juomapullo, linkkuveitsi sekä siimaa ja koukkuja. Kajakin korjaamista varten Raive varasi kaksi liimatuubia ja palan kangasta. Hänellä oli lisäksi pieni apupurje mukana matkantekoa helpottamaan. Matkan rahoituksen Raive hoiti postikortteja myymällä. Pari kuukautta kestänyt matka alkoi juhannuksen alla Oulusta. Raive teki matkaa vaihtelevissa olosuhteissa yöpyen matkan varrella taloissa, mökeissä, luotsituvissa ja kalamajoissa. Päivämatkat olivat keskimäärin muutaman kymmenen kilometrin mittaisia. Matkan varrella Raive muun muassa joutui toimimaan kätilönä Vaasan saariston kalastajamökissä, tapasi Pyhäjoella talossa yöpyessään kansanrunoilija Matti Viinamaan ja joutui keskelle pirtun salakuljettajien ja merivartijoiden tulitaistelua.Melanvetoja-blogi 27.2.2014 : Erilasista luettavaaKraaseleista Krunneille - melontaretkiä Perämerellä 9.12.2014 : Martti Raive - Kanootilla Oulusta Helsinkiin (1948) Joni Skiftesvik : Oman elämänsä sankareita, Raive tapaa Matti Viinamaan == Teoksia == * Kanootilla Oulusta Helsinkiin ; valokuvat tekijän. Karisto 1948 * Merituuli tappaa bakteerit, ilmestynyt Joni Skiftesvikin toimittamassa meriaiheisten kertomusten antologiassa Jo viheltää takilassa. WSOY 1993 Pohjoista kirjallisuutta : Joni Skiftesvik : antologiat == Lähteet == Luokka:Suomalaiset matkakirjailijat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
FK Kruoja

Kruojos futbolo klubas on jalkapalloseura Pakruojisin kaupungista. Seura pelasi kaudella 2015 Liettuan korkeimmalla sarjatasolla A Lygassa, mutta sijoittui viimeiseksi pudoten 1 Lygaan seuraavaksi kaudeksi. Seura on pelannut kahdesti Eurooppa-liigassa: kausina 2013–2014 ja 2015–2016, jolloin jäi kummallakin kerralla ensimmäiselle karsintakierrokselle. ==Lähteet== Kruoja Luokka:Vuonna 2001 perustetut urheiluseurat
Valko-Venäjä Turkvision laulukilpailussa

Valko-Venäjä on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kerran, vuonna 2013. == Historia == === 2013 === Valko-Venäjä osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Siellä Valko-Venäjää edusti Gunesh Abbasova kappaleella ”Son Hatiralar”. Abbasova pääsi semifinaalista jatkoon ja sijoittui finaalissa toiseksi 205 pisteellä. === 2014 === Vuoden 2014 kilpailuun Valko-Venäjä ei osallistunut. Syytä vetäytymiselle ei kerrottu. === 2015 === Vuonna 2015 Valko-Venäjä osallistui uudestaan Turkvision laulukilpailuun, joka järjestettiin Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi valittiin laulaja Aleksandra Kazimova kappaleella "Azadliq". Finaalissa Kazimova sijoittui kahdenneksikymmeneksi 126 pisteellä. === 2017 === Valko-Venäjä osallistui uudelleen vuoden 2017 kilpailuun, joka olisi järjestetty Astanassa, Kazakstanissa. Edustajaksi oli valittu Svetlana Agarval kappaleella "Məni anla". == Kilpailijat == ;Värien selitykset Vuosi Artisti(t) Kieli Kappale Sija Pisteet Semif. Pisteet 2013 Gunesh Abbasova Turkki ”Son Hatiralar” 2 205 Jatkoon – 2014 colspan="7" 2015 Aleksandra Kazimova Azeri ”Azadliq” 20 126 colspan="2" 2016 Svetlana Agarval Azeri ”Məni anla” colspan="4" 2017 Svetlana Agarval Azeri ”Məni anla” colspan="4" == Lähteet == Luokka:Maat Turkvision laulukilpailussa Turkvision
Brigid Brophy

Brigid Antonia Brophy, Lady Levey (12. kesäkuuta 1929 Lontoo, Englanti – 7. elokuuta 1995 Louth, Lincolnshire, Englanti), oli brittiläinen kirjailija.Brophy, Brigid, Gale Contextual Encyclopedia of World Literature, 2009. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 6.12.2015 (Arkistolinkki, osin luettavissa). Brophyn isä oli irlantilainen kirjailija John Brophy. Perhe asui Lontoossa mutta vieraili usein Irlannissa, josta Brigid sai paljon vaikutteita. Varhaiskypsän tytön sanotaan lukeneen James Joycen Finnegan’s Waken yhdeksänvuotiaana. Brigid Brophy menestyi opinnoissaan Oxfordin yliopistossa, mutta hänet erotettiin kurinpidollisista syistä. Siellä hän perusti eläinten suojelua ajavan aktivistiryhmän. Oxfordin jälkeen hän teki toimistotöitä samalla kun hän aloitti kirjailijanuraansa. Hän työskenteli Oxfordissa klassisten kielten opettajana. Hän oli naimisissa taidehistorioitsija Michael Leveyn kanssa. Hän kuoli 1995 sairastettuaan pitkään MS-tautia. Brophy tuli 1960- ja 1970-luvuilla tunnetuksi muun muassa ihmisoikeus- ja eläinoikeusaktivistina ja esiintyi usein tiedotusvälineissä. Hänen tuotantonsa on saanut vaikutteita Sigmund Freudin teorioista, Ronald Firbankin kirjallisesta tyylistä ja George Bernard Shaw’n estetiikasta. Hän esitti teoksissaan ja niiden ulkopuolella poleemisia mielipiteitä muun muassa koulujen uskonnonopetuksesta, sukupuolten tasa-arvosta ja nykyajan ihmissuhteista. Hänen esikoisnovellikokoelmansa The Crown Princess, and Other Stories (1953) sai osin erinomaisia arvosteluja, ja se sai Cheltenhamin kirjallisuusfestivaalien esikoiskirjailijapalkinnon. Brophy kirjoitti romaaneja, novellikokoelmia, näytelmiä, lastenkirjan, journalistisia esseekokoelmia ja elämäkertoja. Brophy kirjoitti puolisonsa Michael Leveyn ja kriitikko Charles Osbornen kanssa kiistellyn teoksen Fifty Works of English and American Literature We Could Do Without (1967). ==Teoksia== *The King of a Rainy Country (1956) *The Finishing Touch (1963) *In Transit (1969) ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset kirjailijat Luokka:Brittiläiset ihmisoikeusaktivistit Luokka:Vuonna 1829 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Rauno Pankola

Rauno Kalervo Pankola (28. syyskuuta 1930 – 21. marraskuuta 1986)Henkilötiedot hautakivessä Hietaniemen hautausmaalla, kortteli U1 oli suomalainen toimittaja ja matkakirjailija. Pankola kirjoitti juttuja muun muassa Seura-lehteen. Rauno Pankola teki vaimonsa kanssa 56 000 kilometriä pitkän automatkan 32 Afrikan maan läpi Elmeriksi ristityllä Land Rover-maastoautolla. Automatka alkoi juhannuksena 1959 ja päättyi 2. tammikuuta 1961. Matka kulki aluksi Saharan halki Afrikan länsirannikolle ja sieltä Kapkaupunkiin. Täällä malariaan sairastunut rouva Pankola joutui palaamaan Suomeen ja Rauno Pankola jatkoi matkaa yksin Afrikan itärannikolle. Matkan aikana Pankola muun muassa tapasi Lambarénéssa tohtori Albert Schweitzerin ja nousi Kilimanjaron huipulle. Pankola kirjoitti matkasta kirjan Afrikan safari : autolla Afrikan ympäri. Seuraavaksi hän matkusti Australiaan ja kuvasi suomalaissiirtolaisten elämää siellä matkakirjassaan Australian safari. Helsingin kaupunginkirjaston kysymyspalvelu 18.10.2010bookcrossing.com : Afrikan safari : autolla Afrikan ympäri (in Finnish) Vuonna 1963 Pankola kuvasi ja tuotti joukon lyhyitä dokumenttifilmejä otsikolla Suomalaisia maailman turuilla. Dokumenteissa esiintyivät Mirva Arvinen, Taina Elg, Jukka Lampinen, Carita Järvinen, Tuulikki Paananen ja Kim Borg. EloNet : Rauno Pankola == Teoksia == * Afrikan safari : autolla Afrikan ympäri. Gummerus 1961 * Australian safari. Gummerus 1965 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Elinkeinoelämän Keskusarkistossa oleva video toimittaja Rauno Pankolan ja asentaja Sulo Flinckin 1960-luvun alussa tekemästä viikon kestäneestä 3 300 kilometrin pituisesta automatkasta Moskvitsh Skandinavialla Suomen rajoja pitkin (Youtube) * Rauno Pankolan juttu Uudestakaarlepyystä : Suomen pienin kaupunki, ilmestynyt Seura-lehdessä 1958 Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset matkakirjailijat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Need for Speed Rivals

Need for Speed Rivals on Ghost Gamesin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema avoimen pelimaailman ajopeli. Se on Need for Speed -sarjan 12. osa. Peli julkaistiin PlayStation 3, PlayStation 4, Xbox One, Xbox 360 ja Microsoft Windowsille marraskuussa 2013. == Vastaanotto == GameSpotin arvostelussa peli sai arvosanaksi 8/10. Peli sai kehuja muun muassa visuaalisuudesta ja kritiikkiä tökkivästä tekoälystä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Need for Speed -pelit Luokka:Vuoden 2013 videopelit
Kamala Markandaya

Kamala Purnaiya Taylor, o. s. Kamala Purnaiyas, tunnettu kirjailijanimellä Kamala Markandaya (1924 Mysore, Intia – 16. toukokuuta 2004 Lontoo) oli intialais-brittiläinen kirjailija.Markandaya, Kamala, Kirjasampo. Viitattu 6.12.2015. Kamala Markandaya syntyi yläluokkaiseen bramiiniperheen tyttärenä Etelä-Intian Mysoressa. Hän opiskeli historiaa Madrasin yliopistossa ja työskenteli toisen maailmansodan aikana Intian siirtomaa-armeijassa. Sodan jälkeen hän tuli tunnetuksi journalistina ja novellien kirjoittajana. Hän avioitui englantilaisen toimittajan Bertrand Taylorin kanssa ja muutti tämän kanssa Britanniaan vuonna 1948, juuri kun Intia oli itsenäistymässä.Markandaya, Kamala, Gale Contextual Encyclopedia of World Literature, 2009. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 6.12.2015. Markandayan kolmanneksi kirjoittama mutta ensimmäinen julkaistu romaani oli vuoden 1954 Nectar in a Sieve. Siitä tuli kansainvälinen menestys, joka käännettiin 17 kielelle, suomeksi nimellä Savimaja ja temppeli (WSOY 1955). Se on säilyttänyt asemansa monien Yhdysvaltojen ja Britannian yliopistojen kirjallisuuden opetuksen lukulistoilla. Seuraavana vuonna suomeksi julkaistiin Punaista tomua (Some Inner Fury) ja vuonna 1962 Kirjuri ja hänen vaimonsa (A Silence of Desire, 1960). Hänen myöhempiä, suomeksi julkaisemattomia romaaneja ovat Possession (1963), A Handful of Rice (1966), The Coffer Dams (1969) sekä intialaisten siirtolaisuudesta Britanniaan kertova The Nowhere Man (1972), jota monet pitävät kirjailijan parhaana. Sen jälkeen hän kirjoitti vielä romaanit Two Virgins (1973), The Golden Honeycomb (1977) ja Pleasure City (1982, Yhdysvalloissa nimellä Shalimar), joka sai huonot arvostelut. Markandaya eli sen jälkeen vielä yli 20 vuotta, muttei julkaissut enää mitään. ==Suomennettuja teoksia== *Savimaja ja temppeli, suom. Kaija Lintumaa, 1955. *Punaista tomua, suom. Mikko Kilpi. WSOY 1956. *Kirjuri ja hänen vaimonsa, suom. Kyllikki Mäntylä, WSOY 1962. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Markandayan elämäkerta Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet Luokka:Intialaiset kirjailijat Luokka:Brittiläiset kirjailijat
Virslīgan kausi 2015

Virslīgan kausi 2015 oli järjestyksessään 24. Virslīgan kausi. Hallitseva mestari oli FK Ventspils. Kauden voitti Liepāja. ==Joukkueet== * BFC Daugavpils (Daugavpils) * FB Gulbene (Gulbene) * FK Jelgava (Jelgava) * FK Ventspils (Ventspils) * Liepāja (Liepāja) * FS Metta (Riika) * Skonto FC (Riika) * FK Spartaks Jūrmala (Jūrmala) ==Sarjataulukko== ==Ottelut== ==Parhaat maalintekijät== # Nimi Joukkue Maalit 1\. Dāvis Ikaunieks Liepāja 15 2\. Ndue Mujeci Ventspils 11 3\. Vladislavs Gutkovskis Skonto 10 4\. Ģirts Karlsons Ventspils 9 5\. Andrejs Kovaļovs Skonto 8 ==Lähteet== Luokka:Latvian jalkapallosarjat Luokka:Jalkapallosarjojen kausi 2014–2015/2015
A Lyga -kausi 2015

A Lyga -kausi 2015 oli A Lygan 26. kausi. Hallitsevana mestarina kauteen lähti FK Žalgiris. Žalgiris uusi myös mestaruutensa kauden päätteeksi. ==Joukkueet== *FK Atlantas *FK Klaipėdos Granitas *FK Kruoja *FK Sūduva *FK Šiauliai *FK Spyris Kaunas *FK Stumbras *FK Trakai *FK Utenis Utena *FK Žalgiris ==Sarjataulukko== ==Parhaat maalintekijät== # Nimi Joukkue Maalit 1\. Tomas Radzinevičius Sūduva 28 2\. David Arshakyan Trakai 25 3\. Andrey Panyukov Atlantas 20 Artūras Rimkevičius Stumbras 4\. Darvydas Šernas Žalgiris 17 5\. Linas Pilibaitis Žalgiris 17 ==Lähteet== Luokka:Liettuan jalkapallosarjat Luokka:Jalkapallosarjojen kausi 2014–2015/2015
FC Šiauliai

FC Šiauliai on jalkapalloseura Šiauliain kaupungista. Se pelaa Liettuan korkeimmalla sarjatasolla A Lygassa. FK Šiauliai on perustettu vuonna 1995. Seura on pelannut kahdesti Eurooppa-liigassa: kaudella 2010–2011 se jäi toiselle karsintakierrokselle ja kaudella 2012–2013 ensimmäiselle karsintakierrokselle. Vuonna 2016 klubi joutui konkurssiin. == Kausi == Kausi Sarjataso Liiga Paikka Linkki 2004 2. Pirma lyga 1. http://www.rsssf.com/tablesl/lito04.html#alygahttp://almis.sritis.lt/ltu04lyga.html 2005 1. A lyga 9. http://www.rsssf.com/tablesl/lito05.html#alygahttp://almis.sritis.lt/ltu05lyga.html 2006 1. A lyga 8. http://www.rsssf.com/tablesl/lito06.html#alygahttp://almis.sritis.lt/ltu06lyga.html 2007 1. A lyga 8. http://www.rsssf.com/tablesl/lito07.html#alygahttp://almis.sritis.lt/ltu07lyga.html 2008 1. A lyga 7. http://www.rsssf.com/tablesl/lito08.html#alygahttp://almis.sritis.lt/ltu08lyga.html 2009 1. A lyga 4. http://www.rsssf.com/tablesl/lito09.html#alygahttp://almis.sritis.lt/ltu09lyga.html 2010 1. A lyga 8. http://www.rsssf.com/tablesl/lito2010.html#alygahttp://almis.sritis.lt/ltu10lyga.html 2011 1. A lyga 4. http://www.rsssf.com/tablesl/lito2011.html#alygahttp://almis.sritis.lt/ltu11lyga.html 2012 1. A lyga 5. http://www.rsssf.com/tablesl/lito2012.html#alygahttp://almis.sritis.lt/ltu12lyga.html 2013 1. A lyga 7. http://www.rsssf.com/tablesl/lito2013.html#alygahttp://almis.sritis.lt/ltu13lyga.html 2014 1. A lyga 7. http://www.rsssf.com/tablesl/lito2014.html#alygahttp://almis.sritis.lt/ltu14lyga.html 2015 1. A lyga 9. http://www.rsssf.com/tablesl/lito2015.html#alygahttp://almis.sritis.lt/ltu15lyga.html 2016 x x x konkurssiin ==Lähteet== Šiauliai Luokka:Šiauliain urheilu Luokka:Vuonna 1995 perustetut urheiluseurat
FK Klaipėdos Granitas

Futbolo Klubas Klaipėdos Granitas on jalkapalloseura Klaipėdan kaupungista. Seura pelaa Liettuan korkeimmalla sarjatasolla A Lyga. Se on perustettu vuonna 2012. Se on voittanut kertaalleen 1 Lygan vuonna 2013, joka on Liettuan toiseksi korkein sarjataso. Vuonna 2015 klubi joutui konkurssiin. ==Lähteet== Klaipėdos Granitas Luokka:Klaipėdan urheilu Luokka:Vuonna 2012 perustetut urheiluseurat
Latvian naisten jalkapallomaajoukkue

Latvian naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Latviaa naisten virallisissa jalkapallo-otteluissa. Se kuuluu UEFAan. Joukkue ei ole koskaan selviytynyt EM- tai MM-kilpailuihin. ==Lähteet== Luokka:Naisten jalkapallomaajoukkueet Luokka:Latvian jalkapallo
Liettuan naisten jalkapallomaajoukkue

Liettua naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Liettuaa naisten virallisissa jalkapallo-otteluissa. Se kuuluu UEFAan. Joukkue ei ole koskaan selviytynyt EM- tai MM-kilpailuihin. == Lähteet == Luokka:Naisten jalkapallomaajoukkueet Luokka:Liettuan jalkapallo
Pentti Rokkanen

Pentti Uolevi Rokkanen (14. heinäkuuta 1927 Helsinki – 26. maaliskuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. ==Henkilöhistoria ja ammattiura== Rokkasen vanhemmat olivat William (Vili) Rokkanen ja Ada Kontio ja ensimmäinen puoliso vuodesta 1953 silmätautien erikoislääkäri Aila Annikki Karjalainen. Rokkanen tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1946 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1953. Kirurgiaan hän erikoistui 1961 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1962. Kirurgin työhön perehtymisen Rokkanen aloitti Lahden kirurgisessa sairaalassa 1955, mutta siirtyi 1959 Helsinkiin ja toimi vuodesta 1960 HYKSin I kirurgian klinikan ortopedian apulaislääkärinä. Rokkanen työskenteli myös Keski-Suomen keskussairaalassa ylilääkärinä, mutta ryhtyi sitten tutkimus- ja opetusuralle. Hän oli 1976–1980 Tampereen yliopiston kirurgian professoriFacta 2001, WSOY 1985, 13. osa, palsta 8 ja 1981–1994 Helsingin yliopiston ortopedian ja traumatologian professori sekä 1968–1981 ortopedian ja traumatologian dosentti ja 1994–1995 kirurgian dosentti.Helsingin yliopiston opettajat ja virkamiehet Eläkkeelle Rokkanen jäi vuonna 1994. Tutkijana Rokkasta kiinnostivat biomateriaalit, joista kehitettiin elimistössä liukenevia luun, nivelsiteiden ja jänteiden kiinnittimiä. Tutkimuksen tuloksia kaupallistettiin ja mainitunlaiset kiinnittimet ovat laajasti käytössä ympäri maailmaa. Rokkanen julkaisi peräti 1 609 tieteellistä kirjoitusta, joista on alkuperäisjulkaisuja on lähes 400, ja ohjasi 49 väitöskirjaa. Niistä 33 käsittelee elimistössä liukenevia luunkiinnittimiä. Rokkanen oli myös järjestöaktiivi, hän toimi puheenjohtajana Suomen Lääkäriliitossa, Suomen Ortopediyhdistyksessä, Ortopedian ja traumatologian tutkimussäätiössä ja Pohjoismaisessa Ortopediyhdistyksessä. ==Tunnustukset== * 1992 Pohjolan ja Suomi-yhtiön lääketieteen palkinto == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirurgit Luokka: Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
FC Stumbras

Football Club Stumbras on jalkapalloseura Kaunasin kaupungista. Se on perustettu vuonna 2013. Strumbras pelaa A Lygassa, joka on Liettuan korkein sarjataso. Toiseksi korkeimman sarjatason 1 Lygan seura voitti vuonna 2014. Kesällä 2019 klubi lakkasi olemasta. Lopuksi heidät erotettiin eliitin jaosta.https://alyga.lt/naujiena/stumbro-klubo-nebeliko-lietuvos-futbolo- zemelapyje/6174 == Saavutukset == Liettuan cupin eli LFF taurėn seura on voittanut yhdeksän kertaa: 2017.http://www.rsssf.com/tablesl/litocuphist.html == Kausi == Kausi Sarjataso Liiga Paikka Linkki 2013 3. Antra lyga 2. http://almis.sritis.lt/ltu13lyga2s.html 2014 2. Pirma lyga 1. http://www.rsssf.com/tablesl/lito2014.html#1lyga 2015 1. A lyga 7. http://www.rsssf.com/tablesl/lito2015.html#alyga 2016 1. A lyga 5. http://www.rsssf.com/tablesl/lito2016.html#alyga 2017 1. A lyga 7. http://www.rsssf.com/tablesl/lito2017.html#alyga 2018 1. A lyga 4. http://www.rsssf.com/tablesl/lito2018.html#alyga 2019 1. A lyga 8. http://www.rsssf.com/tablesl/lito2019.html#alyga ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * fcstumbras.lt * Facebook * A lyga alyga.lt * soccerway Stumbras
FK Utenis Utena

Futbolo Klubas Utenis on liettualainen jalkapalloseura Utenan kaupungissa. Seura pelaa Liettuan korkeimmalla sarjatasolla A Lygassa. Seura on perustettu vuonna 1933. == Kausi == Kausi Sarjataso Liiga Paikka Linkki 2014 2. Pirma lyga 3. http://www.rsssf.com/tablesl/lito2014.html#1lyga 2015 1. A lyga 6. http://www.rsssf.com/tablesl/lito2016.html#alyga 2016 1. A lyga 7. 2017 1. A lyga 5. http://www.rsssf.com/tablesl/lito2017.html#alyga 2018 2. Pirma lyga 8. http://www.rsssf.com/tablesl/lito2018.html#1lyga 2019 3. Antra lyga (Pietūs) 11. http://lietuvosfutbolas.lt/klubai/utenis-1308/?cid=3932514 2020 3. Antra lyga (Pietūs) 12. 2021 3. Antra lyga 14. http://lietuvosfutbolas.lt/varzybos/10967045/ii-lyga-11-20-v/ 2022 3. Antra lyga 11. Antra lyga 2022 2023 X. X. X. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * utenosutenis.lt * Facebook Utenis
R. K. Narayan

R. K. Narayan (10. lokakuuta 1906, Madras, Intia – 13. toukokuuta 2001, Madras, Intia) oli intialainen kirjailija. Pitkäikäinen Narayan julkaisi 1930-luvulta 1990-luvun alkuun saakka vähintään kolme teosta vuosikymmentä kohti: romaaneja, novelleja, esseitä, matkakirjoja ja intialaisten tarujen uusia versioita. Valtaosa Narayanin proosasta tapahtuu kuvitteellisessa eteläintialaisessa Malgudin kaupungissa.Narayan, R. K. . Gale Contextual Encyclopedia of World Literature, 2009. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 6.12.2015. Rasipuram Krishnaswami Narayan syntyi opettajaperheen pojaksi, mutta vietti lapsuutensa enimmäkseen isoäitinsä ja enonsa luona Madrasissa ja tapasi perhettään lähinnä koulujen loma-aikoina. Hän aloitti koulunsa Madrasissa ja siirtyi sitten Mysoreen kouluun, jossa hänen isänsä oli rehtorina. Hän ei menestynyt kouluissa hyvin, mutta onnistui lopulta suorittaa bachelor-tutkinnon. Narayan alkoi kirjoittaa vakavammin 1920-luvulla, mutta joutui tottumaan kustantamoiden ja lehtien hylkäyskirjeisiin. Lopulta hän sai julkaistuksi joitakin lehtijuttuja ja pääsi Justice-nimisen sanomalehden Mysoren-kirjeenvaihtajaksi. Englanniksi kirjoittavana intialaisena hänen oli vaikea vakuuttaa kirjankustantajia sekä Intiassa että Britanniassa. Lopulta hän sai apua kirjailija Graham Greeneltä, joka kiinnostui Narayanin romaanikäsikirjoituksesta Swami and Friends ja löysi sille kustantajan. Kirja julkaistiin 1935, ja sitä seurasivat romaanit The Bachelor of Arts (1937) ja The Dark Room (1938), jotka eivät kuitenkaan menestyneet erityisemmin. Narayanin viisi vuotta aiemmin vihkimä vaimo kuoli, ja kirjailija vaipui masennukseen. Hän elätti itseään lehti- ja radiotoimittajana. Vuonna 1945 hän sai julkaistuksi neljännen romaaninsa The English Teacher, ja seuraavat kirjat ilmestyivät Intian itsenäistymisen jälkeen: Mr. Sampath (1949), The Financial Expert (1952), Waiting for the Mahatma (1955), The Guide (1958) ja The Man- Eater of Malgudi (1961, suom. Ihmissyöjätiikeri, 1980). Viimeinen kriitikoiden noteerama Narayanin romaani oli vuoden 1983 A Tiger for Malgudi, mutta sen jälkeen hän julkaisi yli 80 vuoden iässä vielä romaanit Talkative Man (1986) ja The World of Nagaraj (1990). == Suomennetut romaanit == * * == Lähteet == Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet Luokka:Intialaiset kirjailijat
Luettelo pöytätenniksen olympiamitalisteista

Pöytätennis on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1988 lähtien. Menestynein maa olympialaisten pöytätenniksessä on Kiina. == Nykyinen olympiaohjelma == === Miesten kaksinpeli === === Naisten kaksinpeli === === Miesten joukkuepeli === === Naisten joukkuepeli === == Poistetut tapahtumat == === Miesten nelinpeli === === Naisten nelinpeli === == Lähteet == Pöytätennis Luokka:Pöytätennis olympialaisissa
Täydellinen elämä – Suurimmat hitit

Täydellinen elämä – Suurimmat hitit on Suvi Teräsniskan 6. marraskuuta 2015 julkaistu kokoelma-albumi. Kokoelman kappaleet on julkaistu alun perin vuosina 2007–2015. Kokoelma nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan yhdeksänneksi, joka on myös sen paras sijoitus. Kokoelma on myynyt kultaa eli yli 10 000 kappaletta. Kokoelma sisältää kaksi ennen julkaisematonta kappaletta ”Uusi aamunkoi” sekä ”Erinomanlaisia”. Kokoelman ensimmäisenä singlenä julkaistun ”Uusi aamunkoi” -kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Juha Tapio Teräsniskan häihin vuonna 2014. Kappale nousi parhaimmillaan kahdeksanneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi. ”Erinomanlaisia”-kappale julkaistiin singlenä 4. joulukuuta 2015. == Kappaleet == == Lähteet == Luokka:Vuoden 2015 kokoelma-albumit Luokka:Suvi Teräsniskan albumit
Lewis Nkosi

Lewis Nkosi (5. joulukuuta 1936, Durban, Natal – 5. syyskuuta 2010 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen kirjailija, journalisti ja kirjallisuuskriitikko. Nkosi, Lewis, Gale Contextual Encyclopedia of World Literature, 2009. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 6.12.2015. Häneltä on suomennettu mustan miehen ja valkoisen naisen romanssista kertova esikoisromaani Linnun kiima (Mating Birds, suom. Raija Mattila, Tammi 1986). Lewis Nkosi syntyi Natalin siirtomaassa Etelä-Afrikassa 1936, jäi orvoksi 12-vuotiaana äitinsä kuoltua ja sai teknillisen koulutuksen Durbanissa. Hän kirjoitti Drum-kirjallisuuslehteen yhteiskunnallisia tekstejä, jotka joutuivat apartheid-hallinnon tiukan sensuurin alaisiksi. Vuonna 1961 hän sai stipendin opiskelemaan Yhdysvaltoihin Harvardin yliopistoon, ja Etelä-Afrikan viranomaiset antoivat hänelle poistumisluvan maasta mutta ottivat samalla pois kansalaisuuden ja mahdollisuuden palata.Lewis Nkosi, the first black South African fellow, dies at 73, Harvard University 9.9.2010. Viitattu 7.12.2015. Nkosi opetti kirjallisuutta korkeakouluissa Wyomingissa, Bostonin Brandeis- yliopistossa, Varsovassa ja Sambiassa ja kirjoitti samaan aikaan rotuerottelupolitiikkaa vastustavia tekstejä. Hän asettui välillä Lontooseen opettamaan afrikkalaista kirjallisuutta, josta hän myös julkaisi monia artikkeleita näytelmien ja elokuvakäsikirjoitusten lisäksi. Vuoden 1994 apartheidin kukistumisen ja Nelson Mandelan vapauttamisen jälkeen Nkosi palasi asumaan osan vuotta Etelä-Afrikassa, mutta säilytti myös asuntonsa Sveitsin Baselissa. Nkosi kuoli Johannesburgissa 73-vuotiaana 2010. ==Teoksia== *Home and Exile (esseekokoelma, 1965) *The Rhythm of Violence (näytelmä, 1965) *The Transplanted Heart (esseekokoelma, 1975) *Tasks and Masks. Themes and Styles of African Literature (esseekokoelma, 1981) *Mating Birds (romaani 1986, suom. Linnun kiima) *Underground People (romaani, 2002) *The Black Psychiatrist (näytelmä, 2001) *Mandela’s Ego (romaani, 2006. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet Luokka:Eteläafrikkalaiset kirjailijat
Claude de Forbin

Claude de Forbin (6. elokuuta 1656 Gardanne, Ranska – 4. maaliskuuta 1733 Saint-Marcel, Ranska) oli ranskalainen laivastoupseeri, joka tunnetaan ansioistaan Ludvig XIV:n armeijassa."Forbin, Claude de." Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2015. Ennen sotilasuraansa de Forbin työskenteli merimiehenä. De Forbinin sotilasuran ensimmäinen merkittävä palvelus alkoi vuonna 1685, kun Ranska lähetti hänet Siamin (nykyisen Thaimaan) kuninkaan palvelukseen. Palattuaan Ranskaan vuonna 1687 de Forbinista tuli Dunkerqueen sijoitetun fregatin komendantti. Komendanttina ollessaan de Forbin jäi kerran Englannin armeijan vangiksi, mutta onnistui pakenemaan vangitsijoiltaan. Espanjan perimyssodassa (1701–1714) ansioitui yhdessä laivueensa kanssa, kun hän sodan alussa katkaisi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan huoltoreitin Italiaan. Myöhemmin de Forbin siirrettiin pohjoiseen, jossa hän vuoden 1706 aikana saavutti useita voittoja Alankomaiden laivoja vastaan. Vuonna 1708 de Forbin epäonnistui tehtävässään toimittaa Englannin kruunua tavoitellut James Stuart Skotlantiin. De Forbin erosi laivastosta pian tapahtuman jälkeen. Sotilasuransa jälkeen de Forbin kirjoitti muistelmateoksensa Mémoires, joka julkaistiin vuonna 1730. De Forbin kuoli Saint-Marcelissa vuonna 1733. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1656 syntyneet Luokka:Vuonna 1733 kuolleet
Jutta ja superdieetit

Jutta ja superdieetit oli tositelevisio ohjelma, jossa seurattiin Jutta Gustafsbergin elämää, valmistautumista body fitnessin maailmanmestaruuskisoihin dieetin ja treenien siivittämänä. Mukana Jutan kanssa nähtiin Jari Mentula ja Ari Kokkonen. Ohjelman ensimmäinen tuotantokausi alkoi Liv-kanavalla 11. tammikuuta 2012. Ohjelma on jatkoa Jutta ja puolen vuoden superdieetit ohjelmalle jonka toinen tuotantokausi alkoi Liv- kanavalla 2. tammikuuta 2013. Jossa seurataan ylipainon kanssa kamppailevia ihmisiä puolen vuoden ajan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset televisiosarjat
Henry Ford II

Henry Ford II (4. syyskuuta 1917 Detroit, Yhdysvallat – 29. syyskuuta 1987 Detroit) oli yhdysvaltalainen autotehtailija, joka tunnetaan parhaiten Ford Motor Companyn johtamisesta. Hänen isänsä oli Fordin edellinen johtaja Edsel Ford ja isoisänsä yhtiön perustaja Henry Ford.”Ford, Henry, II.” Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2015. Ford kävi Yalen yliopistoa, mutta jätti opintonsa kesken vuonna 1940 työskennelläkseen Ford Motor Companyssa, jota tuolloin johti hänen isänsä Edsel Ford. Ford ei ehtinyt kuitenkaan olla pitkään yhtiön palveluksessa, sillä hän värväytyi jo seuraavana vuonna Yhdysvaltain laivastoon. Fordin sotilasura jäi kuitenkin kesken, kun Edsel vuonna 1943 yllättäen kuoli ja Henry Ford II vapautettiin tämän johdosta asepalveluksesta. Fordista tuli ensin Ford Motor Companyn varapääjohtaja ja jo vuonna 1945 yhtiön pääjohtaja. Yhtiö oli Fordin tullessa pääjohtajaksi pahoissa vaikeuksissa, mutta Ford onnistui kymmenessä vuodessa kääntämään yhtiön jälleen kannattavaksi. Fordin merkittävimpiä päätöksiä yhtiön pääjohtajana olivat yrityksen henkilöstöjohtaja Harry Bennettin (joka tunnettiin kiivaana ammattiliittojen vastustajana) irtisanominen ja lahjakkaiden analyytikkojen, niin kutsuttujen ”taikurilasten” (whiz kids), palkkaaminen yrityksen palvelukseen. Yksi Fordin palkkaamista analyytikoista oli Robert S. McNamara, josta myöhemmin tuli koko yhtiön pääjohtaja. Henry Ford II:n aikana Ford julkaisi muun muassa suositut Mustang- ja Thunderbird- automallinsa. Myös yhtenä automaailman suurimmista epäonnistumisista tunnettu Edsel julkaistiin Ford II:n valtakaudella. Henry Ford II kuoli 29. syyskuuta 1987 Detroitissa. == Lähteet == Luokka:Ford Luokka:Yhdysvaltalaiset yritysjohtajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet