EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Nightmare (Venomin kappale)

__NOTOC__ Nightmare on äärimetalliyhtye Venomin kappale vuodelta 1985. Se julkaistiin sekä 7" että 12" vinyylisinglenä; jälkimmäistä on kuvailtu myös EP:ksi. ”Nightmaren” myötä Venom siirtyi aiempaa melodisempaan suuntaan. EP oli Venomin viimeinen 1980-luvun studiojulkaisu, jolla yhtyeen alkuperäiskitaristi Jeffrey ”Mantas” Dunn soitti. ”Nightmaresta” kuvattiin musiikkivideo, joka kertoo nuoren naisen painajaisesta. Unessa ruma noita-akka vainoaa naista ja viettelee tämän tekeytymällä komeaksi mieheksi. Videon lopussa nainen herää ja kauhukseen havaitsee noidan istuvan sänkynsä vierellä. == Vastaanotto == ”Nightmare” sai tuoreeltaan ristiriitaisia arvioita. Kerrang!-lehden numerossa 102 Robbin Crosby kuvaili singleä ”juuri sellaiseksi paskaksi, joka pilaa hevimetallin maineen”. Jon Bon Jovin kerrotaan antaneen samansuuntaisen lausunnon. Kerrangin numerossa 104 julkaistiin uusi arvostelu, jonka oli kirjoittanut Derek Oliver. Sen mukaan Venomin tyyli oli siirtynyt pehmeämpään suuntaan jo Possessed-albumilla, ja ”Nightmare” oli tälle kehitykselle luontevaa jatkoa: ”Cronos laulaa (mahdollisesti ensimmäistä kertaa) sävelessä ja Mantasin soitto väliosassa on ehkäpä parasta kitarointia sitten Jeff Beckin hiljattaisen pitkäsoiton.” B-puolen kappaletta ”F.O.A.D.” Oliver kuvailee perinteisemmäksi Venomiksi ja ennustaa sen miellyttävän yhtyeen vanhoja ihailijoita. Imperiumin Janne Peltonen pitää 2005 julkaistussa arviossa ”Nightmarea” osoituksena Venomin hiipuvasta luovuudesta. ”Venomilla oli tapana julkaista albumien välissä loistavia sinkkuja, lukuisina eri versioina tietenkin. Sääntönä oli, että näitä sinkkubiisejä oli turha odottaa albumeilta. Kun Possessedin jälkeen julkaistu Nightmare-sinkku sai kylkeensä albumiraidan Satanachist ja bonusbiisiksi äärimmäisen turhan F.O.A.D-sutaisun, niin todennäköisesti Venomit ovat tuumanneet, että eiköhän tää tässä ollut. Että tuplaliven julkaisupuuhiin.”Peltonen, Janne: Venom: MMV (Castle UK). Imperiumi 15.11.2005. Viitattu 21.10.2021. == Kappaleet == === 7" single === ;A-puoli # ;B-puoli # * === 12" single === ;A-puoli # ;B-puoli # * # === Alankomaalainen EP === ;A-puoli # ;B-puoli # * # # == Kokoonpano == * Conrad ”Cronos” Lant – bassokitara, laulu * Jeffrey ”Mantas” Dunn – kitara * Anthony ”Abaddon” Bray – rummut == Katso myös == * The Seven Gates of Hell. Singles 1980–1985 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Venomin EP:t Luokka:Venomin kappaleet Luokka:Vuoden 1985 EP:t Luokka:Vuoden 1985 kappaleet
Runnin Kansantalo

Runnin Kansantalo on Iisalmen kaupungin (vuoteen 1970 Iisalmen maalaiskunnan) Runnin kylässä sijaitseva työväentalo. ==Historiaa== Suomen Kommunistisen Puolueen Runnin osasto perustettiin vuonna 1945, kun Runnin Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys päätti erota SDP:stä ja liittyä SKDL:n. Yhdistys hankki tontin Runnin kyläkeskustasta, ja talo valmistui vuonna 1955. Rakennushankkeen taustalla oli se, että Runnin vanhan työväentalon omisti Kuopion sosialidemokraattinen piiri, joka kieltäytyi vuokraamasta taloa Runnin yhdistykselle sen jälkeen, kun se oli eronnut SDP:stä. "Pitkän hiljaiselon" jälkeen kiinteistö siirtyi lahjoituksena Runnin seudun kyläyhdistyksen (perustettu vuonna 1996) omistukseen. ==Rakennus== Kansantalo on rakennettu Pörsänmäestä kotoisin olleen rakennusmestari Jaakko Reinikaisen suunnitelman mukaisesti. Talo on runkorakenteinen, laudoitettu ja huopakattoinen. Katto on uusittu vuonna 1987. Sisäkatot ja seinät on pahvitettu. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteiset sekä yhden huoneen ja keittiön asunto talonmiestä varten. Tontilla on lisäksi ulkorakennus. Talo on sähköistetty. Vuonna 2017 talossa oli tekeillä suuria perusparannuksia, viimeisimpänä sokkelin salaojitus ja sadevesien hallinta. Lisäksi vuonna 2016 Runnin seudun kyläyhdistys sai opetus- ja kulttuuriministeriöltä 15 000 euron avustuksen katon korjaamista varten. Juhlasalissa oli vuonna 2017 monipuolinen kuntosalilaitteisto ja pingispöytä; kaikki laitteet oli saatu lahjoituksena läheiseltä kylpylältä. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Iisalmen rakennukset ja rakennelmat
Niiralanniemen työväentalo

Niiralanniemen työväentalo oli Iisalmen kaupungin (vuoteen 1970 Iisalmen maalaiskunnan) Niiralanniemen kylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Niiralanniemen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1910 nimellä Niiralanniemen Työ, ja se liittyi Suomen Työläisliittoon. Vuonna 1916 yhdistyksellä oli vain viisi jäsentä. Vuonna 1922 yhdistyksen oma talo valmistui. Yhdistys kuitenkin ilmoitti jo vuodesta 1917 alkaen sanomalehdissä järjestävänsä tilaisuuksia omalla talollaan, joten ilmeisesti sillä oli talo käytössään jo aiemmin. Vuonna 1921 talon kerrottiin jo olevan melkein velaton. Taloa laajennettiin vuonna 1922, joten talon valmistumisella voidaan jossain yhteydessä viitata laajennusosan valmistumiseen. Vuonna 1932 yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla ja talo takavarikoitiin. Vuonna 1922 perustettu Niiralanniemen Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys anoi talon ostoa ja sai sen vuonna 1935. Vuonna 1938 talo myytiin Osuusliike Ylä-Savon omistukseen, ja Niiralanniemen Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys jatkoi sen vuokraamista kesäisin. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. ==Rakennus== Talo oli runkorakenteinen lautatalo, jonka vesikatto oli päreistä. Vuonna 1938 taloa laajennettiin jälleen. Pinta-ala oli 120 neliömetriä. ==Toimintaa työväentalolla== Helmikuussa 1921 talolla järjestettiin laskiaistanssiaiset. Vuonna 1922 yhdistys järjesti työväentalolla ohjelmallisen iltaman vähävaraisten kansakoululasten hyväksi. Jo kesällä 1917 Salmetar -lehti taas kirjoitti, että Niiralanniemen työväentalolla järjestettiin tansseja "joka pyhä ja vieläpä arki-iltoinakin", ja että näihin tansseihin kertyi "kaikenkarvaista väkeä", myös "huonomaineisia" naisia. == Lähteet == Luokka:Iisalmen työväentalot
Ulmalan työväentalo Ahmola

Ulmalan työväentalo Ahmola oli Iisalmen kaupungin (vuoteen 1970 Iisalmen maalaiskunnan) Peltosalmen kylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Ulmalan Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys perustettiin vuonna 1939, mutta yhdistys pääsi kunnolla toimimaan vasta sotien jälkeen. Yhdistys rakensi tanssilavan, joka valmistui vuonna 1945. Vielä 1980-luvun lopulla lava oli käytössä, mutta sen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. Yhdistys osti vuonna 1985 huutokaupasta vuonna 1930 rakennetun entisen Ahmon kansakoulun ja muutti sen Ahmola-nimiseksi työväentaloksi, joka valmistui syksyksi 1987. Talossa oli juhlasali näyttämöineen, jossa oli istumapaikat 225 hengelle, kahvio, wc-tilat sekä toisessa kerroksessa talonmiehen asunto, toimisto ja varastotiloja. Talo on sittemmin purettu, ja sen hirsistä on rakennettu vuonna 1998 Äkäslompoloon Ylläkselle osoitteeseen Vesikuruntie 11 loma-asunto nimeltä Villa Ahmola. == Lähteet == Luokka:Iisalmen työväentalot
Porasienet

Porasienet (Clionaidae, virheellisesti myös Clionidae) on sarveispiisieniin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä. == Taksonomia ja anatomia == Porasienet jaetaan 10 sukuun. Lajien rakenne muodostuu proteiinisäikeistä, joita tukevat piidioksidista koostuvat piikit eli spikulit. Useat lajeista muodostavat epämääräistä kasvustoa isäntäelöidensä kalkkikuoren alle. Osalla porasienilajeista on ulkouolelle ulottuva epämääräinen möykkymäinen kasvumuoto. == Levinneisyys ja elintavat == Porasieniä tavataan merivesistä ympäri maailmaa. Niitä elää niin matalissa kuin syvissäkin vesissä aina 2 000 metrin syvyyteen asti. Heimon lajit tuottavat happoja, joiden avulla ne porautuvat korallien ja nilviäisten kalkkikuoren läpi ja elävät loisina. Porasienillä on tärkeä osa koralliriuttojen bioeroosiossa. Porasienet elävät symbioosissa zooksantellilevien kanssa. == Lähteet == Luokka:Sarveispiisienet
Bomba (hahmo)

Bomba on päähahmo yhdysvaltalaisen Roy Rockwoodin Tarzan-tyylisiä viidakkopojan seikkailuja sisältävässä kirjasarjassa ja kirjojen pohjalta tehdyissä elokuvissa. Kirjasarjasta on suomennettu ilmeisesti vain Bomba vieraassa viidakossa (Vaasa Oy, 1973). Roy Rockwood oli yhdysvaltalaisen Stratemeyer Syndicate -kustantamon käyttämä nimimerkki, jonka takana oli kustantamon omistaja Edward Stratemeyer. Hän kirjoitti ja kustansi 1920-luvulla Bomba-sarjan lisäksi monia muitakin poikien seikkailukirjoja. Kirjoja tunnetumpia Suomessa ovat vuosina 1949–1955 tuotetut Ford Beeben ohjaamat ja kirjojen tarinoihin pohjautuvat elokuvat, jossa nuorukaisikäistä viidakkopoika Bombaa näyttelee Johnny Sheffield. Kaikki sarjan 12 elokuvaa esitettiin 1950-luvulla myös Suomessa. Elokuvien markkinoinnissa ratsastettiin Sheffieldin maineella tämän näyteltyä Tarzanin poikaa Johnny Weissmullerin tähdittämissä Tarzan-elokuvissa vuosikymmen aiemmin. Monien elokuvien suomenkielisissä nimissä Bombaa kutsutaankin ”Tarzanin pojaksi”, vaikka elokuvasarjoilla on yhteistä vain aihepiiri ja tyylilaji. ==Elokuvat== * Aarniometsän poika (Bomba, the Jungle Boy, 1949) * Viidakon musta pantteri (Bomba on Panther Island, 1949) * Bomba ja kätketty kaupunki (Bomba and the Hidden City, 1950) * Bomba ja kadonnut tulivuori (The Lost Volcano, 1950) * Tarzanin pojan seikkailut (Bomba and the Elephant Stampede, 1951) * Viidakon nuori Tarzan (Bomba and the Lion Hunters, 1951) * Bomba – Tarzanin poika (African Treasure, 1952) * Tarzanin poika ja viidakkotyttö (Bomba and the Jungle Girl, 1952) * Viidakon rummut (Safari Drums, 1953) * Tarzanin pojan kosto (The Golden Idol, 1954) * Tarzanin poika ja tappajaleopardi (Killer Leopard, 1954) * Bomba, viidakon valtias (Lord of the Jungle, 1955) ==Lähteet== Luokka:Kirjallisuuden henkilöhahmot Luokka:Kuvitteelliset henkilöt Luokka:Lastenkirjasarjat Luokka:Elokuvasarjat
Aylmer Bourke Lambert

Aylmer Bourke Lambert (1761–1842) oli brittiläinen kasvitieteilijä. Hän oli Edmund Lambertin ja Bridget Bourken poika. Aylmer Bourke Lambertin äiti kuoli vuonna 1773 ja samana vuonna Aylmer aloitti koulun. Lambert kävi Newcomen koulun (Newcome's School) ja jatkoi sitten opiskelemaan Oxfordin yliopistoon kolmeksi vuodeksi. Vuonna 1791 Lambert valittiin Lontoon Royal Societyyn. Lisäksi hän oli myös yksi Linnean Societyn ensimmäisistä jäsenistä. Lambert tunnetaan parhaiten teoksestaan A description of the genus Pinus, joka julkaistiin useassa osassa vuosina 1803–1824. Teos sisältää runsaiden kuvien kera kaikki havupuut, jotka tuohon aikaan tunnettiin. Teoksesta julkaistiin toinen laitos 1828 ja 1837 sekä kolmas, pienempi laitos vuonna 1832. Monet David Douglasin ja muiden luonnosta löytämät havupuut kuvattiin tieteelle ensimmäisen kerran Lambertin kirjoissa. Monet varsinaisista lajikuvauksista on kuitenkin kirjoittanut joku toinen Lambertin kanssa yhteistyötä tehnyt kasvitieteilijä, erityisesti David Don, joka sisällytti muiden kirjoittamia tekstejä Lambertin kirjoihin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset kasvitieteilijät Luokka:Vuonna 1761 syntyneet Luokka:Vuonna 1842 kuolleet
Bussila

Bussila (myös Pussila, ruotsiksi myös Båssila) on kylä ja kartano entisessä Piikkiön kunnassa ja nykyisessä Kaarinan kaupungissa Varsinais-Suomessa. == Historia == Bussilan omisti 1400-luvun lopulla asemies Jöns Niilonpoika, joka oli niin sanottua Finskilän aatelissukua. Hänen tyttärensä puolisosta Hannu Hannunpojasta polveutui vuonna 1564 aateloitu, mutta ennen ritarihuoneen perustamista sammunut Lax-suku, jonka hallussa Bussila oli ainakin vuoteen 1619, jonka jälkeen se avioliittojen kautta siirtyi peräkkäin Carpelan-, Footangel- ja Starck-suvuille. 1700-luvun keskivaiheilta alkaen Bussilan omisti professori ja kanslianeuvos Henrik Hassel (1700–1776), 1800-luvun alussa tehtaanpatruuna Johan Christian Roos (vuoteen 1822), sitten kauppaneuvos Jacob Johan Maexmontan (puoliso syntyjään Roos) ja hänen jälkeläisensä (vuoteen 1891), vapaaherrat Casper Wrede ja Carolus Wrede (vuoteen 1897) ynnä muut, vuodesta 1914 agronomi Felix Jansson, vuodesta 1916 agronomi Bertel Wilhem Reims ja tämän kuoleman jälkeen maanviljelysneuvos Eric Bertel Reims (1913–1991). Kartanon päärakennus on 1700-luvulla rakennettu ja muutettu vuonna 1902 uusrenessanssityyliseksi. ==Lähteet== Luokka:Piikkiön kylät Luokka:Kaarinan kartanot
Poroveden työväentalo

Poroveden työväentalo oli Iisalmen (vuoteen 1970 asti Iisalmen maalaiskunnan) Niiralanniemen kylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Poroveden työväenyhdistys liittyi Suomen Työläisliittoon helmikuussa 1910, eli se oli luultavasti perustettu vuonna 1909 tai 1910. Yhdistys onnistui hankkimaan talon nopeasti, ja jo syksyllä 1910 se järjesti iltamat omalla talollaan. Vuonna 1911 yhdistys oli jo ajautunut konkurssiin. Huhtikuussa 1911 yhdistykselle kuuluvat rakennukset sekä rakennustarvikkeita, kuten tiiliä ja lautoja, myytiin huutokaupalla. Ennen huutokauppaa, alkuvuodesta 1911, Niiralanniemen työväenyhdistys piti kokouksen ja näytelmäiltamat Poroveden työväenyhdistyksen konkurssipesän talolla. Ei ole tiedossa, mikä taho talon lopulta osti. Poroveden työväenyhdistys perustettiin jossain vaiheessa uudestaan, ja vuonna 1926 sillä oli jälleen oma talo, missä järjestettiin tanssit. Yhdistys lakkautettiin 1930-luvun alussa kommunistilakien nojalla, ja talo myytiin pakkohuutokaupassa vuonna 1933 Ylä-Savon osuusliikkeelle. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. == Lähteet == Luokka:Iisalmen työväentalot
Iisalmen järjestötaloyhdistyksen talo

Iisalmen järjestötaloyhdistyksen talo oli Iisalmessa sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Iisalmen järjestötaloyhdistyksen perustamisajankohdasta ei ole tietoa. Talo oli valmistunut vuonna 1905, ja järjestötaloyhdistys osti sen vanhana. Talo oli yksikerroksinen, hirsirunkoinen ja lautavuorattu, ja siinä oli huopakatto. Sisäkatot oli laudoitettu ja sisäseinissä lastulevyä ja tapettia. Talon pinta-ala oli noin 300 neliömetriä. Siihen kuului juhlasali, keittiö, eteinen sekä yhteensä kymmenen asuntoa. Lisäksi tontilla oli talousrakennus, jossa oli sauna ja puuvaja. Talo oli vuonna 1988 vesijohto- ja viemäriverkossa. Talossa järjestettiin lähinnä kokouksia. Vuonna 1988 talo oli pystyssä, mutta sen myöhemmistä vaiheista tai nykytilasta ei ole tietoa. == Lähteet == Luokka:Iisalmen työväentalot
Rero

Réseau des bibliothèques de Suisse occidentale (; Rero) on Länsi-Sveitsin suurten kirjastojen perustama kirjastoverkko. Kirjastoverkko perustettiin vuonna 1985 Länsi-Sveitsissä sijaitsevalle Romandien ranskankieliselle alueelle. Rero on sanojen ”Réseau Romand” akronyymi. Vuoteen 2020 asti Rero sisälsi suurimman osan Sveitsin kantonikirjastoista, erikoiskirjastoista sekä julkisista ja akateemisista kirjastoista. mukaan lukien mukaan Geneven, Fribourgin ja Neuchâtelin yliopistojen kirjastot. Vuonna 2020 kaksi kolmasosaa Reroon liittyneistä oppilaitoksista siirtyi kilpailevaan Swisscovery- verkostoon, joka kattaa koko Sveitsin ja sisältää suurimman osan sen akateemisista oppilaitoksista. == Lähteet == Luokka:Euroopan kirjastot Luokka:Sveitsiläinen kulttuuri
Joel Elmaci

Joel Elmaci (s. 14. helmikuuta 2000) on kokoomuksen kaupunginvaltuutettu Varkaudessa ja Varusmiesliitto ry:n entinen puheenjohtaja. https://varusmiesliitto.fi/hallitus/#1478160191539-74a8d595-5f51 == Ura == Elmaci on ollut poliittisesti aktiivinen vuodesta 2018 vaikuttaesaan Suomen Lukiolaisten Liiton Itä-Suomen piirin varapuheenjohtajana. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa hän oli Savo-Karjalan Kokoomuksen ehdokkaana. Hän sai 309 ääntä, eikä tullut valituksi. Elmaci aloitti varusmiespalveluksensa vuoden 2020 tammikuussa Karjalan Lennostossa ja suoritti RU-kurssin Tikkakoskella. Elmaci on reservin vänrikki. Vuonna 2021 Elmaci oli ehdolla kuntavaaleissa kotikaupungissaan Varkaudessa. Hän tuli valituksi valtuustoon 81 äänellä Kokoomuksen listalta. Varusmiesliitto ry:n liittokokous vuonna 2021 valitsi Elmacin puheenjohtajaksi vuodelle 2022. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset yhteiskunta-aktivistit Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Varkauden kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 2000 syntyneet
Miksi vihaan miehiä

Miksi vihaan miehiä () on ranskalaisen Pauline Harmangen kirjoittama vuonna 2020 julkaistu pamfletti. Pamfletti oli Harmangen ensimmäinen teos ja se julkaistiin pienen vaihto­ehto­kustantamon kautta, mutta se nousi julkisuuteen, kun Ranskan tasa-arvoministeriön neuvonantaja vaati sen vetämistä pois myynnistä syytteen uhalla. Tasa-arvoministeriö sanoi itsensä irti neuvonantajansa vaatimuksesta ja kohun seurauksena pamfletista tuli kansainvälinen myyntimenestys. Sen suomenkielinen käännös julkaistiin vuonna 2021. Harmange väittää pamfletissaan, että miesviha on seurausta naisvihasta. Hänen mukaansa miehiä ei tule ottaa mukaan feministiseen liikkeeseen, sillä he kuitenkin puhuisivat naisten päälle ja ahdistelisivat naisia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Misandrian punainen kirja Agricola – Suomen humanistiverkko Luokka:Kirjat feminismistä Luokka:Ranskalaiset kirjat Luokka:Vuoden 2020 kirjat Luokka:Seksismi
Iževskin kouluampuminen

Iževskin kouluampuminen tapahtui maanantaina 26. syyskuuta 2022 Udmurtian tasavallassa Keski-Venäjällä, kun Iževskissä sijaitsevassa koulussa ammuttiin. Ainakin 19 ihmistä kuoli ja 24 loukkaantui. == Tapahtumat == Ampuminen tapahtui koululla numero 88 Iževskissä Udmurtian tasavallassa. Kello 10.52 Artjom Kazantsev saapui kouluun aseistautuneena kahdella pistoolilla ja avasi tulen useissa luokkahuoneissa ampuen ikkunoiden ja ovien läpi. Lopulta hän ampui itseään päähän. == Lähteet == Luokka:Koulusurmat Venäjällä Luokka:Udmurtia Luokka:Vuoden 2022 rikokset
Nunnu-nallen seikkailu

Nunnu-nallen seikkailu (ruotsi: En liten julsaga) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut suomalais-ruotsalainen jouluelokuva jonka ovat ohjanneet ja kirjoittaneet Åsa Sjöström ja Mari Marten-Bias Wahlgren. == Juoni == Tarina kertoo pienen tytön nallekarhusta, joka katoaa metroon ja palaa hänen luokseen useiden epätodennäköisten tapahtumien kautta. == Näyttelijät == === Ruotsinkieliset äänet === === Suomenkieliset äänet === Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 1999 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Lastenelokuvat
Fedir Petrun

Fedir Petrun, , (1. maaliskuuta 1894 Ustja, Podilian kuvernementti – 1963 Odessa, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen maantieteen historian tutkija ja bibliografi. Petrun opetti 1920-luvulla Odessassa Kansanopetusinstituutissa, johti Odessan tieteellisen kirjaston erästä osastoa ja oli Ukrainan itämaisen tutkimuksen yhdistyksen Odessan osaston tieteellinen sihteeri. Hän kirjoitti Ukrainan tiedeakatemian julkaisusarjaan Ukrainan historiaan liittyviä artikkeleita ja 1929 julkaistun kirjoituksen Viktor Hryhorovytšin toiminnasta ennen tämän Odessan-aikaa sekä toiminnan suhteesta Ukrainaan. Petrun pidätettiin 1929 mutta vapautettiin 1931. Hän työskenteli vuodesta 1941 Odessan yliopistossa. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset tieteilijät Luokka:Bibliografit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Al-Nahl

Al-Nahl () eli Mehiläisen suura on Koraanin 16. suura ja sisältää 128 jaetta. Ikäluokituksen nojalla suuran jakeet 126-128 ovat medinalaisia, muuten suura on mekkalainen.Hämeen-Antila 2008, s. 95-98 Suura on saanut nimensä jakeesta 68, jossa puhutaan mehiläisistä.Koraani 1942 Islamilaisen tulkinnan suurasta esittää esimerkiksi Ibn Kathir (n. 1300 – 1373). == Sisältö == === Jumalan tunnusmerkit luonnossa === Suura käsittelee eri kohdissa Jumalan tunnusmerkkejä luonnossa (jakeet 3-18, 65-69, 77-83). Tunnusmerkkien esittely antaa kuvan Koraanin luonnontieteellisistä käsityksistä, joita on pidetty nykytiedon vastaisina.Ibn Warraq 1995, s. 138-142 Suuran antama kuva luonnosta ei toisaalta sovi Arabian niemimaan maisemiin.Ohlig 2013, s. 304 Koraani ei vielä tässä tuomitse alkoholin käyttöä (16:67). * Ja Hän on luonut hevoset ja muulit ja aasit, jotta voisitte niillä ratsastaa sekä myöskin ylvästellä (16:8) * Sateen Hän saattaa kasvattamaan teille peltojen viljan, oliivit, taatelipuut, viinirypäleet ja kaikenlaiset hedelmät. Totisesti, tässä on tunnusmerkkejä niille, jotka ajattelevat. (16:11) * Ja juuri Hän hallitsee merta, niin että saatte siitä ravinnoksenne tuoretta lihaa ja etsitte merestä koristeita, joita kannatte. Ja sinä näet laivojen halkovan merta. (16:14) * Ja Hän on luonut maahan vuoret, ettei se horjuisi allanne, ja virrat sekä tiet teitä opastamaan. (16:15) * Totisesti teille on karjastannekin opetus. Me annamme juomaa Teille sen sisälmyksistä, siitä, mitä niiden suolisto ja veri sisältää, puhdasta maitoa, joka tuntuu juodessa suloiselta. (16:66) * Samoin on laita palmupuiden ja viiniköynnösten hedelmien, joista te valmistatte päihdyttäviä juomia ja oivallista ravintoa. Totisesti, tässä on merkki sellaisille, jotka oivaltavat. (16:67) * [Mehiläisille:] "Syökää sitten kaikenlaisia hedelmiä ja kulkekaa nöyrästi Herranne teitä". Niin niiden vatsasta tulee erilaisia juomia, jotka sopivat lääkkeeksi ihmisille. (16:69)Koraani 1995 === Naskh === Naskh eli abrogaatio tarkoittaa Koraanin jakeen kumoamista toisella jakeella. Periaate mainitaan Mehiläisen suurassa: Kun Me vaihdamme jonkun säkeistön toiseen - Jumala tietää parhaiten, mitä Hän ylhäältä lähettää - niin he sanovat: »Sinä olet pelkkä väärentäjä.» Useimmat heistä ovat tietämättömiä. (16:101). === Muuta === Suura sisältää lisää muista suurista tuttuja aiheita, kuten varoituksia tuomiopäivästä ja Helvetistä ja lupauksia uskovien saamasta palkasta Paratiisissa sekä muistutuksia siitä, että Jumala lähettää maan päälle profeettoja. Jae 16:98 sisältää kuuluisan formulan: Haen turvaa Jumalalta kirottua Saatanaa vastaan. Lausetta käytetään esimerkiksi silloin, kun aletaan resitoida Koraania tai kun astutaan käymälään.Al-Ghazali, 2007 Hämeen-Anttilan mukaan suura kertoo myös Muhammedista, mutta nimeä ei tekstissä esiinny. == Lähteet == * * * * * * === Viitteet === Luokka:Suurat
Ibn Kathir

Ibn Kathir (1302–1373) oli suuri islamilainen uskonoppinut, joka syntyi kylässä Damaskoksen lähellä ja myöhemmin matkaili laajalti pyhää tietoa etsimässä tullen merkittäväksi shafi'i-oppineeksi, hadith-mestariksi (hafiz) sekä historioitsijaksi. Hänet tunnetaan parhaiten Koraanin selitysteoksesta Tafsir a-Quran al-'Azim ("Mahtavan Koraanin kommentaari"). Teos tunnetaan myös nimellä Tafsir ibn Kathir.Ibn Kathir Ibn Kathir kuoli Damaskoksessa.Keller 2017, s. 1056 == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Imaamit Luokka:Hadith-oppineet
Mustafe Muuse

Mustafe Mahad Muuse (s. 4. elokuuta 2001 Turku) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja häntä valmentaa Janne Ukonmaanaho. Kalevan kisoista Muuse on saavuttanut 5 000 metrin juoksusta kultaa vuonna 2024 ja hopeaa 2022, 1 500 metrin juoksusta hopeaa 2024 sekä 10 000 metrin juoksusta pronssia vuonna 2022. Maastojuoksun SM-kilpailuista hän on saavuttanut pitkän matkan kultaa vuosina 2022 ja 2024. Muuse on Arvid Kokkosen jälkeen SM-maastojen historian nuorin pitkän matkan voittaja. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 3 000 metrillä hopeaa 2024. Muuse edusti Suomea vuonna 2023 Espoossa järjestetyissä alle 23-vuotiaiden EM- kilpailuissa. Hän osallistui 5 000 metrin juoksuun, jossa oli lopputuloksissa sijalla 18 ajalla 14.33,68.Suomalaisjuoksija soitti Mo Farahille – Homma meni aivan reisille: ”Hävettää niin paljon” Muuse juoksi 8. lokakuuta 2023 Münchenissä 10 kilometrin maantiekilpailun aikaan 28.55. Se on alle 23-vuotiaiden Suomen ennätys ja kaikkien aikojen kolmanneksi nopein suomalaisaika maantiellä. Helmikuussa 2024 Muuse juoksi 3 000 metrillä Suomen kaikkien aikojen kolmanneksi nopeimman halliajan 7.53,84. Hän sivusi Martti Kiilholman vuonna 1980 juoksemaa 10 kilometrin tiejuoksun Suomen ennätystä 28.47 Lillessä 16. marraskuuta 2024. Ennätyksikseen Muuse on juossut 5 000 metrillä ajan 13.30,04, 1 500 metrillä 3.38,16 ja 10 000 metrillä ajan 30.08,53. Muuse valittiin Turun Sanomien, Yle Turun ja Auran Aaltojen järjestämässä yleisöäänestyksessä Vuoden turkulaiseksi helmikuussa 2025. ==Yksityiselämä== Muusen somalialaiset vanhemmat muuttivat Etiopiasta Suomeen 1990-luvun alussa. Hän seurustelee suomalaisen keskimatkojen juoksijan Nathalie Blomqvistin kanssa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomen somalit
Grethe Fenger Møller

Grethe Fenger Møller (s. 6. marraskuuta 1941 Frederiksberg) on tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1977–1994 ja toiminut Tanskan työministerinä 1982–1986. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Grethe Fenger Møller Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan työministerit Luokka:Tanskalaiset juristit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lavardens

Lavardens on kunta Lounais-Ranskassa Gersin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 18 kilometriä Auchin kaupungista luoteeseen. Kunnan nähtävyyksiä ovat linna Château de Lavardens, joka on luokiteltu historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1961. Linna on rakennettu alun perin 1100-luvulla. 1600-luvulla sen rakennutti uudelleen Ranskan marsalkka Antoine de Roquelaure, joka oli Ranskan kuninkaan Henrik IV:n uskollinen kumppani. Linnan vieressa olevan Saint-Michelin kirkon kellotorni on myös listattu historialliseksi muistomerkiksi. Se on ollut alkujaan linnan keskiaikainen torni. Tiedosto:Château de Lavardens, Gers, France.JPG|Château de Lavardens Tiedosto:Lavardens Church, Gers, France.JPG|Saint-Michelin kirkon kellotorni ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Gersin kunnat
Nils Rosenschmidt

Nils Rosenschmidt, alkuperäinen nimi Smith, (1610 – lokakuussa 1673 Porvoo), oli suomalainen skotlantilaissukuinen sotilas ja Sköldvikin kartanon isäntä. Rosenschmidt oli rakuunarykmentin vänrikki, ratsuväen luutnantti. Hänet aateloitiin 1650(ei introd.). Kapteeniluutnantti Uudenmaan ja Hämeen läänin ratsuväkirykmentissä 1652. Ratsumestari. Rosenschmidtia sakotettiin 1672 säädyttömästä elämästä ja siitä, ettei hän ollut 14 vuoteen käynyt ehtoollisella. (runeberg.org) Rosenschmidtin ilmeisesti murhasi syksyllä 1673 hänen alaisensa Markus Göransson, mutta hänet löydettiin kaivoon upotettuna Sköldvikin kartanon mailta rakennustöiden yhteydessä vasta vuonna 1680. ==Lähteet== == Kirjallisuutta == * Lappalainen, Mirkka: Smittenin murha. Siltala 2022 ISBN 978-952-388-079-5 * Jully Ramsay: När Nils Rosenschmidt försvann, SFV-Kalendern 1916, s. 37–42. Luokka:Suomalaiset sotilaat Luokka:Suomalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Suomen skotlantilaiset Luokka:Porvoon historia Luokka:Vuonna 1610 syntyneet Luokka:Vuonna 1673 kuolleet
Marko Vukčević

Marko Vukčević (s. 7. kesäkuuta 1993 Podgorica, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 181-senttimetrinen. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Sloveniassa, Serbiassa, Kroatiassa, Iranissa ja kesästä 2021 alkaen Romaniassa, jossa hän edustaa UTA Aradia. Vukčević pelasi Montenegron alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Montenegron A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2015 ystävyysottelussa Tanskaa vastaan mutta toisen kerran vasta lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Latviaa vastaan. Hän on pelannut 25. syyskuuta 2022 mennessä 13 A-maaottelua, joissa hän on ollut seitsemän kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Romaniaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Montenegrolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marko Simić

Marko Simić (s. 16. kesäkuuta 1987) on montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 186-senttimetrinen. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Bulgariassa, Serbiassa, Unkarissa, Valko- Venäjällä, Turkissa, Israelissa, Venäjällä, Uzbekistanissa ja Latviassa. Hän on kesästä 2022 alkaen edustanut kotimaassaan Budućnost Podgoricaa. Hän voitti Valko-Venäjän liigamestaruuden BATE Borisovin joukkueessa vuosina 2011 ja 2012. Simić on pelannut Montenegron maajoukkueessa 25. syyskuuta 2022 mennessä 50 maaottelua elokuusta 2013 alkaen. Hän on ollut avauskokoonpanossa 46 kertaa. Hän teki maalin syyskuussa 2017 MM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan ja maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan. == Lähteet == Luokka:Montenegrolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Draško Božović

Draško Božović (s. 30. kesäkuuta 1988 Titograd, Montenegron ST, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 182-senttimetrinen. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Israelissa, Sloveniassa ja Kosovossa. Hän on elokuusta 2021 alkaen edustanut kotimaassaan Dečićiä. Hän voitti Montenegron liigamestaruuden Budućnost Podgorican joukkueessa vuosina 2020 ja 2021. Božović on pelannut Montenegron alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 15 ottelua ja Montenegron A-maajoukkueessa elokuusta 2010 alkaen 13 ottelua, joissa hän on ollut avauskokoonpanossa kolme kertaa. == Lähteet == Luokka:Montenegrolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Villa Wolax

Villa Wolax on Kuusistossa, Kaarinan kaupungissa sijaitseva huvila ja konferenssikeskus. Rakennus on valmistunut vuonna 1899 Johan Oswald Wasastjernan ja tämän puolison Johanna Wilhelmina Adelaide Wasastjernan (o.s. Wrede af Elimä) kesähuvilaksi. == Historia ja arkkitehtuuri == 1800-luvulla kaupungeissa asuva kulttuuri- ja talouselämän vaikuttajat innostuivat rakentamaan kaupunkielämän vastapainoksi luonnonläheisiä kesäpaikkoja. Usein kesähuvilan sijainti valittiin maisemien ja luonnonläheisyyden perusteella hyvien kulkureittien varrelta. Kuusiston saarelle kulki 1800-luvulla säännöllinen höyrylaivareitti. Villa Wolax on suurten huviloiden tapaan rakennettu kaksikerroksiseksi. Huvilassa on rannan puolelle rakennettu veranta. Axel Haartman on maalannut Villa Wolaxin salin seinille maisemia Kemiöstä. Viimeisenä rakennuttajasuvun omistajana oli Johan von Wright 1970-luvulle saakka. Tämän jälkeen huvila on ollut suurelta osaa hotelli- ja konferenssitilana. Tontilla sijaitsee huvilarakennuksen lisäksi myös pehtoorintalo ja rantasauna. == Lähteet == Luokka:Kaarinan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Huvilat Luokka:Kuusisto Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Miloš Raičković

Miloš Raičković (s. 2. joulukuuta 1993) on montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi vajaat kaksi vuotta Malesiassa ja kesästä 2022 alkaen Etelä-Koreassa, jossa hän edustaa Seongnam FC:tä. Hän on voittanut Montenegron liigamestaruuden Budućnost Podgorican joukkueessa vuosina 2017, 2020 ja 2021. Raičković pelasi Montenegron nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Montenegron A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Latviaa vastaan. Hän on pelannut 25. syyskuuta 2022 mennessä 14 A-maaottelua, joissa hän on ollut avauskokoonpanossa neljä kertaa. == Lähteet == Luokka:Montenegrolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nikola Šipčić

Nikola Šipčić (s. 17. toukokuuta 1995 Priboj, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 192-senttimetrinen. Hän on pelannut suurimman osan urastaan Serbiassa. Hän siirtyi kesäkuussa 2019 Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaan Tenerifeen. Šipčić pelasi Montenegron maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2022 ystävyysottelussa Armeniaa vastaan. Hän on pelannut 25. syyskuuta 2022 mennessä neljä maaottelua, joissa hän on ollut avauskokoonpanossa kaksi kertaa. == Lähteet == Luokka:Montenegrolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saša Balić

Saša Balić (s. 29. tammikuuta 1990 Kotor, Montenegron ST, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Kroatiassa, Ukrainassa, Romaniassa, Bosnia ja Hertsegovinassa sekä kesästä 2017 alkaen Puolassa, jossa hän on edustanut viisi kautta Zagłębie Lubinia ja kesästä 2022 alkaen Korona Kielceä. Balić on pelannut Montenegron maajoukkueessa vuodesta 2011 alkaen runsaat kymmenen maaottelua. == Lähteet == Luokka:Montenegrolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kimmo Aroluoma

Kimmo Aroluoma (s. 26. helmikuuta 1972 Helsinki) on suomalainen sähkökitaralaitteisiin ja bändien keikkailuun erikoistunut bloggaaja ja tietokirjailija. Aroluoma aloitti musiikkiuransa soittamalla klassista kitaraa. Myöhemmin hän soitti sähköbassoa bändeissä kuten Kyyria, Intomato, Bury My Deep, Lullacry, Jimsonweed, Gandalf ja Blake. Vuodesta 2005 lähtien Aroluoma on työskennellyt päätoimisesti eri bändien kiertueteknikkona työnantajiaan muun muassa The Rasmus, Amorphis, Von Hertzen Brothers, Hanoi Rocks, Michael Monroe, Sielun Veljet, Ismo Alanko ja HIM . Kiertuetöiden ohessa hän on konsultoinut ja rakentanut muusikoille laitekokonaisuuksia keikka- ja studiotöitä varten . Aroluoma kirjoitti vuosina 2013–2017 Backstage – tarinoita lavan takaa -blogia, jonka kautta hän julkaisi satoja erityisesti kitaralaitteisiin liittyviä artikkeleita ja videoita . Blogi ei ole enää aktiivinen, mutta suurin osa artikkeleista löytyy nykyään Custom Boardsin verkkosivuilta. Aroluoma on myös luennoinut keikkailusta, sisältömarkkinoinnista ja kirjoittanut kolumneja ja vieraskirjoituksia eri verkkosivuille. Kimmo Aroluoma on julkaissut kolme tietokirjaa. Ensimmäinen kirja Keikkapäivä – 24 h kiertue-elämää julkaistiin lokakuussa 2014 ja se voitti vuonna 2015 BoD:n ja Image-lehden järjestämässä Indie Book Awardseissa kunniamaininnan . Toinen kirja Jenkkirundi – Seitsemän viikkoa kiertue-elämää julkaistiin syyskuussa 2016 ja se noteerattiin laajasti muun muassa Helsingin Sanomissa , Soundi-lehdessä ja Keskisuomalaisessa . Aroluoman kolmas musiikkiaiheinen kirja Kingston Wallin perintö ilmestyi tammikuussa 2023 . == Levytykset == * Kyyria - Kyyria EP (omakustanne 1993) * Jimsonweed - Hippies From Hell (EP, Heart, Trust & Respect 1999) * Gandalf - Rock Hell (Earache, 2001) * Blake - Starbringer (Ranch Records, 2004) * Blake - Planetizer (Major Leidén Productions, 2005) == Kirjat == * Keikkapäivä – 24 h kiertue-elämää, omakustanne, lokakuu 2014. ISBN 9789529345342 * Jenkkirundi – Seitsemän viikkoa kiertue-elämää, omakustanne, syyskuu 2016. ISBN 9789529376056 * Kingston Wallin perintö, Like Kustannus/Otava, tammikuu 2023 ISBN 9789511443643 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Custom Boardsin blogi * * Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset bloginpitäjät Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pyöreä pöytä (radio-ohjelma)

Pyöreä pöytä on radion keskusteluohjelma. Pyöreää pöytää lähetetään Yle Radio Suomessa keskiviikkoisin klo 17.30 ja sen lisäksi ohjelma on ladattavissa Yle Areenasta. Ohjelman suoralla lähetyksellä on keskimäärin vajaat 180 000 kuulijaa ja sen podcast on viikoittain Areenan kuunnelluimpien joukossa. Lähetys kestää puoli tuntia ja se sisältää pelkkää puhetta. Keskustelua ohjaa puheenjohtaja, jonka lisäksi paikalla on kolme muuta keskustelijaa. Aluksi puheenjohtaja esittelee keskustelijat ja puhuttaa näitä lyhyesti jonkin itse valitsemansa, ajankohtaisen aiheen tiimoiltaMinna Hannula: Päällekkäispuhunta suomenkielisessä radiokeskustelussa. Pro gradu -tutkielma. Helsingin yliopiston suomen kielen, suomalais-ugrilaisten ja pohjoismaisten kielten ja kirjallisuuksien laitos, 2016 https://core.ac.uk/download/pdf/78562832.pdf. Tämän jälkeen puheenjohtaja pyytää ensimmäistä keskustelijaa alustamaan oman keskustelunaiheensa. Kukin keskustelijoista tuo ohjelmaan yhden keskustelunaiheen. Alustuksen jälkeen alkaa ensimmäinen keskustelu. Keskustelu kestää noin 8–9 minuuttia. Keskustelu ei yleensä pääty tiettyyn tulokseen tai johtopäätökseen, vaan keskustelua jatketaan niin pitkään, kunnes ohjelman tuottaja antaa merkin. Kymmenen sekunnin mittainen äänimerkki erottaa aiheet toisistaan. Äänimerkin jälkeen siirrytään seuraavaan aiheeseen. Lopuksi puheenjohtaja kiittää keskustelun osallistujia ja päättää lähetyksen. Ohjelma alkoi tammikuussa 2007. Tuolloin ohjelman nimi oli Taustapeilin pyöreä pöytä, mutta nimi typistyi, kun Taustapeili-nimiset ohjelmat lakkautettiin. Ohjelman ensimmäinen puheenjohtaja oli Peter Nyman. Nymanin siirryttyä vuonna 2009 Puoli seitsemän -ohjelmaan Pauli Aalto-Setälästä tuli uusi puheenjohtaja. Aalto-Setälän ryhdyttyä eduskuntavaaliehdokkaksi joulukuussa 2022 hänen tilalleen puheenjohtajaksi tuli Olli Seuri. Syksyllä 2023 puheenjohtajana aloittaa Maria Pettersson. Virallisen puheenjohtajan ollessa poissa puhetta johtaa joko Ruben Stiller tai Pekka Seppänen. Ohjelman alusta alkaen mukana keskustelemassa ovat olleet Pekka Seppänen, Mika Pantzar ja Kaarina Hazard. Paneelin vakiokaartiin kuuluvat kirjailija Juha Itkonen, professori Anu Koivunen, pastori Hilkka Olkinuora, toimittaja Ruben Stiller, toimitusjohtaja Taru Tujunen ja muusikko Maija Vilkkumaa. Vakituisiin jäseniin ovat aiemmin kuuluneet Olavi Uusivirta, Sirkka Hämäläinen, Rakel Liekki, Tuulikki Petäjäniemi, Pekka Laiho ja Fatbardhe Hetemaj. Ohjelmassa ovat vierailleet mm. Hjallis Harkimo, Anne Berner, Lauri Törhönen, Sari Baldauf, Markku Kuisma, Kimmo Alho ja Tommy Lindgren. Ohjelmaa tehdään Ylen radiotalon A5-studiossa. Keskustelijoiden käyttämä pöytä ei ole pyöreä, vaan munuaisen muotoinen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jaksot Yle Areenassa vuodesta 2016– * Päällekkäispuhunta suomenkielisessä radiokeskustelussa Minna Hannulan pro gradu -tutkielma, 2016 Luokka:Yle Radio Suomen ohjelmat Luokka:Suomalaiset keskusteluohjelmat
Rudolf Hellberg

Rudolf Edward Hellberg (21. helmikuuta 1909 Porvoo – 12. kesäkuuta 1969 Porvoo) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Hellbergin vanhemmat olivat mekaanikko Edward Hellberg ja Emma Lahtinen ja puoliso vuodesta 1960 Irja Laila Myllylä. Kauppaneuvokset Raul Hellberg ja Rakel Wihuri olivat hänen sisaruksiaan. Rudolf Hellberg kävi viisi luokkaa Porvoon suomalaista yhteiskoulua 1919–1925 ja teki opintomatkoja Euroopan maihin ja Yhdysvaltoihin. Hän oli Urheiluliike Raul Hellbergin, vuodesta 1943 Raul Hellberg Oy, palveluksessa 1926–1952 ja yhtiön osakas ja johtokunnan jäsen 1943–1964, Porvoon Panimo Oy:n toimitusjohtaja 1952–1961, Oy Uusi Autokoriteollisuus Ab:n, vuodesta 1964 Oy Wiima Ab, toimitusjohtaja 1953–1967 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1967, Sanduddin Tehdas Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen 1955–1961, Wihuri-Yhtymän, vuodesta 1961 Wihuri-Yhtymä Oy, toimitusjohtaja vuodesta 1955 ja johtokunnan jäsen vuodesta 1961, Metalliosa Oy:n toimitusjohtaja 1956–1961, Teijon Tehtaat Oy:n toimitusjohtaja 1957–1961, Oy Witraktor Ab:n toimitusjohtaja 1957–1961, VW- Auto Oy:n toimitusjohtaja 1957–1966 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1966, Oy Wiima Ab:n toimitusjohtaja 1959–1967 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1967 sekä Wihurin Uutisten toimitusjohtaja ja toimitusneuvoston jäsen vuodesta 1959. Hellbergillä oli myös useita luottamustehtäviä. Hän oli sotilasarvoltaan reservin ylikersantti. Kauppaneuvoksen arvonimen Hellberg sai 1961. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Circé-luokka

Circé-luokka oli Ranskan laivaston viiden miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka, joka oli maailman ensimmäinen varta vasten rakennettu miinantorjunta-alusluokka. == Suunnittelu == Alusten suunnittelun lähtökohtana oli DUBM 20 -miinanetsintäkaikuluotain ja BAP 104 -miinanetsintäluotain, jonka käyttöä varten oli taavetti sijoitettava aluksen perään. Järjestelmä kykeni havaitsemaan miinat jopa 60 metrin syvyydestä ja 500 metrin etäisyydeltä. Aluksille ei asennettu perinteistä raivauskalustoa. Kaikuluotaimen käyttöön varatut tilat olivat komentosillan etupuolelle rakennetussa hytissä. Cerekselle asennettiin automaattisen merkintäjärjestelmän EVECin prototyyppi, joka myöhemmin asennettiin myös muihin luokan aluksiin. 1980-luvun lopulla kaikuluotain vaihdettiin DUBM 20A:ksi ja edelleen DUBM 20B:ksi.Gardner, Robert s. 131 Suunnittelun perusteina olivat pieni magneettinen heräte ja hiljaisuus. Runko valmistettiin sandwich-periaatteella, jossa vuorottelivat puu ja vaahtomuovi. Ulommaisten kerrosten ollessa lasikuitua ylläpidon helpottamiseksi. Kansirakenteet olivat lasikuitua ja puuta. Varsinaisen propulsiojärjestelmän lisäksi aluksille asennettiin miinanraivausta varten kaksi aktiiviperäsintä, joiden juureen asennettiin korkkiruuvipotkurit. Voimanlähteenä oli 260 hevosvoiman sähkömoottori. == Alukset == Circé-luokan miinantorjunta-alukset Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo Cybèle CMN, Cherbourg 2. maaliskuuta 1972 myyty Turkille TCG Erdek (M-263) Calliope CMN 20. lokakuuta 1971 myyty Turkille TCG Edincik (M-260) Clio CMN 10. kesäkuuta 1971 myyty Turkille TCG Erdemli (M-264) Circé CMN 15. joulukuuta 1970 myyty Turkille TCG Edremit (M-261) Ceres CMN 10. elokuuta 1972 myyty Turkille TCG Enez (M-262) Turkin puolustusministeriö ja DCN International allekirjoittivat sopimuksen, jonka mukaan luokan alukset luovutetaan Turkin laivastolle. Ennen siirtoa alukset huollettiin ja niiden miinantorjuntakalusto modernisoitiin. Aluksille muun muassa asennettiin uusi Minetac- taistelunjohtojärjestelmä, GPS ja PAP Plus -kalusto.Dossier 1997 s. 69 ==Lähteet == * * === Viitteet === *
Purppurakuusi

Purppurakuusi (Picea purpurea) on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon, kuusten (Picea) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta puulaji, joka voi kasvaa täysikasvuisena noin 50 metriä korkeaksi. Rungon rinnankorkeusläpimitta voi kasvaa noin metriin. Puun latvus on muodoltaan pyramidimainen ja kaarna on väriltään tummanharmaata. Purppurakuusen neulaset ovat suoria tai hieman kaarevia. Ne ovat 7–12 mm pitkiä ja halkaisijaltaan 1,5–1,8 mm. Kussakin neulasessa on neljästä kuuteen ilmarakojuovaa. Purppurakuusen hedekävyt ovat punaisia ja 1,5–2,5 cm pitkiä. Emikävyt ovat puolestaan aluksi punertavia mutta muuttuvat sitten tummanpurppuraisiksi. Emikävyt ovat 2,5–4 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 1,7–3 cm. Purppurakuusen pölytys tapahtuu huhtikuussa, ja siemenet kypsyvät lokakuussa. Siemenet ovat noin 9 mm pitkiä, ja niissä on ruskea, purppuratäpläinen lenninsiipi. Purppurakuusi kasvaa luonnossa vuoristoissa, pääasiassa pohjoisrinteillä 2 600–3 800 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan luontaisena Kiinassa, jossa sitä kasvaa Gansun eteläosissa, Qinghain itäosissa sekä Sichuanin luoteisosissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Picea purpurea Global Biodiversity Information Facility (GBIF) * Picea purpurea Flora of China Luokka:Kuuset Luokka:Aasian puut Luokka:Silmälläpidettävät kasvit
Yrjö Salmela (kauppaneuvos)

Yrjö Ferdinand Salmela (17. toukokuuta 1904 Masku – 22. marraskuuta 1984 Turku) oli suomalainen kauppias, kultaseppä, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Salmelan vanhemmat olivat maanviljelijä Oskar Ferdinand Salmela ja Bertta Maria Jaakkola ja puoliso 1926–1964 talousopettaja Ella Maria Bahne. Salmela kävi kansakoulun ja oli kultaseppä Gösta Heleniuksen oppilas Turussa 1917–1923, tarkastusleimatutkinnon hän suoritti 1924. Opintomatka useisiin eri maihin Salmela teki 1930-luvulta lähtien. Hän oli Kultaseppä Oy Kaivertamossa, Uusi Kultaseppä Oy:ssä Helsingissä 1924–1925, perusti oman kello- ja kultasepänliikkeen Turkuun 1925, oli Yrjö Salmela Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1943, Kulta ja Hopea Oy:n perustaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1950 sekä Kultarengas Oy:n perustaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja Paraisilla vuodesta 1953. Salmelalla oli myös useita luottamustentäviä. Hän oli aktiivinen urheiluvaikuttaja Turun Urheiluliitossa, Suomen Urheiluliitossa ja SVUL:ssä, Suomen Urheiluliiton Tuen ja Turun Seudun Ampujain perustajia ja osallistui Suomen Ampujainliiton ja Turun Moottorikerhon toimintaan. Sekä talvisotaan että jatkosotaan osallistunut Salmela oli sotilasarvoltaan reservin luutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1961. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset kultasepät Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Ostap Lutskyi

Ostap Lutskyi, , (8. marraskuuta 1883 Luka, Galitsia – 8. lokakuuta 1941 Kotlasin lähellä, Neuvostoliitto) oli ukrainanlainen poliittinen johtaja, osuustoiminnan organisoija, lehtikirjoittaja ja runoilija. Hänen poikansa oli yhdysvaltalaistunut kirjallisuudentutkija ja runoilija George Stephen Nestor Luckyj. Lutskyi opiskeli Prahan ja Krakovan yliopistoissa ja liittyi kirjallisuusryhmään Moloda Muza. Hän kirjoitti muutamia runokokoelmia. Tšernivtsissä hän työskenteli Bukovynan päätoimittajana 1907–1913 ja liittyi siellä osuustoimintaliikkeeseen ja Bukovynan Ruska Besida -seuraan. Hän palveli ensimmäisen maailmansodan aikana luutnanttina Itävallan armeijassa, ja hänet nimitettiin 1918 nuoren arkkiherttuan Wilhelm Habsburg-Lothringenin adjutantiksi. Itävallan keisarikunnan romahdettua hän liittyi ukrainalaiseen Galitsian armeijaan. Sodan päätyttyä Lutskyi asettui Stryin alueelle ja osallistui talouden kehittämiseen muun muassa osuuskuntatoiminnan johtotehtävissä. Hän kirjoitti osuuskunta-aiheesta ja oli merkittävissä tehtävissä galitsialaisessa politiikassa, kuten Puolan sejmin jäsen. Hänet pidätettiin pian sen jälkeen, kun Neuvostoliitto oli miehittänyt Galitsian 2. lokakuuta 1939. Hän joutui keskitysleirille Pohjois-Venäjälle Kotlasin lähelle, missä hän kuoli. Lutskyin tuotantoa ovat 1968 ilmestyneessä teoksessaan tutkineet ja julkaisseet George Stephen Nestor Luckyj ja Bohdan Rubchak. Andri Kachor julkaisi hänestä 1952 lyhyen elämäkerran. Hänen kirjeenvaihtoaan ilmestyi 1994 Luckyj’n toimittamana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset runoilijat Luokka:Ukrainalaiset poliitikot Luokka:Gulagissa vankeina olleet Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Ilmari Säntti

Juuso Ilmari Säntti (8. kesäkuuta 1901 Mouhijärvi – 28. marraskuuta 1973 Jämsä) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Säntin vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Josef (Juuso) Säntti ja Olga Emilia (Milli) Fredriksson ja puoliso vuodesta 1930 Hjördis Linnea Grönholm. Professori Auvo Säntti oli hänen veljensä. Ilmari Säntti kävi Turun suomalaista lyseota ja tuli ylioppilaaksi Porin lyseosta 1922, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi hän valmistui 1929 ja agronomiksi 1930. Säntti oli Suomen Maanviljelijäin Kauppa Oy:n siemen- ja viljaosaston hoitaja vuodesta 1930, apulaisjohtaja vuodesta 1934 ja toimitusjohtaja 1953–1964. Hän oli myös Ulvilan kirkkoherranvirkatalon tilanhoitaja 1926–1928, Auvilan kartanon tilanhoitaja Jämsässä 1929–1930 ja viljelijä vuodesta 1936. Pelto ja sato -lehden päätoimittaja Säntti oli 1938–1953. Hän oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1946–1951 ja kaupunginhallituksen jäsen 1946–1949 ja hänellä oli myös useita muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sotilasarvoltaan Säntti oli reservin kapteeni (1940). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1961. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Tampereen kaupunginvaltuutetut Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Meri-Porin yhtenäiskoulu

Meri-Porin yhtenäiskoulu on Porin Pihlavassa sijaitseva yhtenäiskoulu. Se aloitti toimintansa vuonna 2015, kun Meri-Porin koulu, Pihlavan koulu ja Mäntyluodon koulu yhdistettiin. Vuonna 2021 koulussa oli noin 470 oppilasta, ja sen rehtorina toimii Toni Ranne. == Historia == Alun perin koulun tontilla toimi Meri-Porin koulu (yläkoulu) ja Meri-Porin lukio, mutta molemmat lakkautettiin vuonna 2015 osana Porin kaupungin kouluverkkouudistusta. == Koulurakennus == Koulurakennukset, Vantti ja Skuutti, ovat valmistuneet vuonna 1993, ja ne ovat Markku Haaslahden ja Ritva Kuivalaisen suunnittelemia. Vantti-rakennuksessa toimii myös Pihlavan kirjasto ja koulualueen välittömässä läheisyydessä Meri-Porin uimahalli. == Rehtorit == * Toni Ranne (2015–) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Meri-Porin koulun kotisivut Luokka:Porin peruskoulut