EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Raivo (nimi)

Raivo on virolainen miehen etunimi. Sitä pidetään Virossa nimen Raimund ja Robert muunnoksena, mutta on myös esitetty, että sen taustalla olisi kuitenkin viron kielen sana raev, joka vastaa suomen kielen sanaa raivo. Suomessa nimeä Raivo on annettu erittäin vähän. == Tunnettuja Raivoja == *Raivo Järvi (1954-2012), virolainen poliitikko, kuvittaja ja toimittaja *Raivo Nõmmik (s. 1977), virolainen jalkapalloilija *Raivo Puusepp (s. 1961), virolainen arkkitehti *Raivo Roosna (s. 1963), virolainen ryöstäjä. == Kuvitteellisia Raivoja == * Raivo, supersankari Marvel-kustantamon sarjakuvissa * Raivo Vihkama, televisiosarjassa Salatut elämät == Lähteet == *Anne Saarikalle, Johanna Suomalainen: Suomalaiset etunimet Aadasta Yrjöön, Raivo-artikkeli. Luokka:Etunimet
Sonic the Hedgehog 2 (8-Bit)

Sonic the Hedgehog 2 (8-Bit) on Segan julkaisema tasohyppelypeli, joka on käännös Sega Mega Drive -pelistä Sonic the Hedgehog 2. Toisin kuin edeltäjänsä Segan 8-bittisillä laitteilla, Sonic 2 julkaistiin ensin Master Systemillä ja myös Game Gearilla ennen Mega Driven versiota. == Aiheesta muualla == * Luokka:Sonic the Hedgehog -pelit Luokka:Vuoden 1992 videopelit Luokka:Sega Master System -pelit Luokka:Sega Game Gear -pelit
Okratoksiini A

Okratoksiini A on okratoksiinien aineryhmään kuuluva homesienten muodostama homemyrkky. Sitä voi esiintyä ainakin Aspergillus ochraceus, Aspergillus niger ja Penicillium viridicatum homesienten saastuttamassa viljassa, kahvissa, kaakaossa, oluessa ja viinissä. Okratoksiini A on karsinogeeninen eli syövälle altistava ja lievästi mutageeninen. Se voi estää proteiinisynteesiä sekä aiheuttaa lipidiperoksidaatiota eli rasvojen härskiintymistä. Okratoksiini A voi aiheuttaa esimerkiksi munuaisvaurion kuten Balkanin nefropatian. Okratoksiini A:n kemiallinen kaava on C20H18ClNO6, moolimassa 403,81,23 g/mol ja CAS-numero 303-47-9. Okratoksiini A liukenee hieman veteen eli 0,4246 mg/l (25 °C:n lämpötilassa). Se liukenee myös kohtalaisesti kloroformiin, etanoliin, metanoliin ja ksyleeniin. == Aiheesta muualla == *Medicina.fi: Erkki Elonen: Sienimyrkytykset, sivu 1064 (pdf) *Report on Carcinogens, Twelfth Edition (2011) Ochratoxin A, CAS No. 303-47-9, National Toxicology Program, Department of Health and Human Services (pdf) *PubChem: Ochratoxin A *Human Metabolome Database (HMDB): Ochratoxin A *Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Ochratoxin A *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Ochratoxin A *Aspergillus: Ochratoxin A Luokka:Mikrobitoksiinit Luokka:Homemyrkyt Luokka:Sisäympäristöjen toksiinit
Like a G6

Like a G6 on Far East Movementin kappale studioalbumilta Free Wired. Kappaleella vierailevat The Cataracs sekä Dev, ja se julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 13. huhtikuuta 2010. Kaikki esittäjät olivat mukana kappaleen tekemisessä, ja sen tuotannosta vastasi The Cataracs. Kappaleen kertosäkeessä Dev samplettaa oman ”Booty Bounce” -singlensä kertosäettä, jonka sanoittamisesta sekä tuottamisesta vastasi myös The Cataracs. ”Like a G6” pääsi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen kahdeksi viikoksi. Se on yksi niistä tähän mennessä kahdeksasta ainoasta singlestä, jotka ovat palanneet Billboardin listalla ensimmäiselle sijalle kahden tai useamman viikon tauon jälkeen. Kappale pääsi listan kärkeen myös Uudessa-Seelannissa ja Etelä-Koreassa sekä saavutti sijan kymmenen parhaan joukossa Isossa- Britanniassa, Kanadassa, Australiassa, Belgiassa, Alankomaissa, Thaimaassa, Ruotsissa, Sveitsissä ja Slovakiassa. Booty Bouncessa ilmaistava sana ”G6”, jota sampletetaan kappaleessa ”Like a G6”, tuli kappaleen teossa esille, kun kappaleen tuottajat, The Cataracsin jäsenet yrittivät saada rimmaavaa samaa lauseelle ”Sippin’ sizzurp in my ride, like Three 6”. Tämä on viittaus vuonna 2000 julkaistuun Three 6 Mafian kappaleeseen ”Sippin’ on Some Syrup”. He päättivät käyttää nimeä ”G6”, viitaten hyperbolistisesti yksityiseen Gulfstream IV -lentokonemalliin, jolla taas viitataan ”G4”-sanaan. Sanaa ”G4” oli jo käytetty lukuisissa kappaleissa, kuten Draken vuonna 2009 julkaistussa kappaleessa ”Forever”. Heidän valitsemansa ”G6” oli Far East Movementin jäsenen, Kev Nishin mukaan ”ilmavampi kuin G4”. Kappaleen on virheellisesti arvioitu kuvaavan muita asioita, kuten Pontiac G6- automallia ja Suunnon G6-kompassia. On olemassa myös Gulfstreamin Gulfstream G650 -malli, joskaan tekijät eivät olleet tietoisia tästä kappaleen tekohetkellä. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2010 kappaleet Luokka:Far East Movementin kappaleet Luokka:Billboard Hot 100 -listan ykköset
Lappia-talo

Lappia-talo on Rovaniemellä sijaitseva arkkitehti Alvar Aallon suunnittelema teatteri- ja kongressikeskus. Yhdessä kaupungintalon ja kirjaston kanssa Lappia-talo muodostaa Rovaniemen hallinto- ja kulttuurikeskuksen, eli Aalto- korttelin. Rakennuksen ensimmäinen osa, joka käsitti muun muassa Yleisradion sekä Lapin musiikkiopiston tilat valmistui vuonna 1961, teatteri- ja kongressisalit puolestaan valmistuivat vuosina 1972 ja 1975. Talo on osa Rovaniemen hallinto- ja kulttuurikeskusta, johon kuuluvat myös Aallon suunnittelemat kaupunginkirjasto (1965) sekä kaupungintalo (1988). Rakennukset kuuluvat Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Lappia-talossa on kolme salia; vinttinäyttämö Kero, kellariteatteri Saivo sekä suuri Tieva-sali. Kerolla on 70 paikkaa, Saivolla 150–200 paikkaa ja Tievalla 386 paikkaa. Rakennuksessa toimii Rovaniemen Teatteri. Vuosina 2013–2015 Lappia-taloon toteutettiin laaja peruskorjaus ja laajennus, jonka yhteydessä saneerattiin teatterin ja musiikkiopiston tiloja ja rakennettiin uusi maanalainen laajennusosa, jonne tuli teatterin lavastamo. Remontti maksoi noin 20 miljoonaa euroa. Teatteria remontoitiin vielä vuonna 2018 mm. ilmastoinnin osalta, sillä varsinaisessa remontissa uusittu ilmanvaihtoa ei ollut mitoitettu tarpeeksi isoksi teatterin tarpeisiin nähden.Teatterin kellaritilojen sisäilmaa parannetaan Rovaniemellä – Lappia-talon korjaus ei osin vastannutkaan käyttöä, Yle / Hanna Holopainen 21.6.2018, viitattu 2.3.2022 Lappia-talossa tiloja pitäneen Ylen Rovaniemen osasto uutisoi tammikuussa 2021 muuttavansa uusiin tiloihin. Helmikuussa 2022 Rovaniemen sivistyslautakunta päätti hyväksyä Rovaniemen kuvataidekoulun siirtymisestä Lappia-taloon entisiin Ylen tiloihin. Kuvataidekoulun on tarkoitus siirtyä tiloihin vuoden 2022 alussa korjaustöiden valmistuttua.Ylen Rovaniemen toimitus muuttaa kaupungin ydinkeskustaan, Yle 8.1.2021, viitattu 2.3.2022Rovaniemen kuvataidekoulu Lappia-taloon, Yle / Eeva Kuivas 25.2.2022, viitattu 2.3.2022 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lappia-talo Alvar Aalto Route -sivustolla :* Rovaniemen kirjasto ja kaupungintalo Alvar Aalto Route -sivustolla * Alvar Aallon suunnittelema Rovaniemen Lappia-talo on jälleen avoinna yleisölle, uutinen AlvarAalto.fi-sivustolla Luokka:Rovaniemen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen konserttitalot Luokka:Alvar Aallon suunnittelemat rakennukset Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Kongressikeskukset
Hans Christoph Ernst von Gagern

Hans Christoph Ernst von Gagern (25. tammikuuta 1766 Kleinniedesheim lähellä Wormsia – 22. lokakuuta 1852 Hornau, Hessen)Nordisk familjebok (1908), s. 559–60 Runeberg.org. Viitattu 28.6.2014.Hans Christoph, baron von Gagern Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 28.6.2014. oli saksalainen paroni ja valtiomies, joka vaikutti varsinkin Napoleonin sotien aikana. Gagern toimi vuodesta 1786 Nassau-Weilburgin kreivikunnan palveluksessa ja hänestä tuli vuonna 1791 sen lähettiläs Saksan valtiopäivien luona ja myöhemmin Pariisissa. Pariisin-lähettiläänä hän onnistui varmistamaan, että Napoleonin vuonna 1806 perustamassa Reinin liitossa Nassau sai lisäalueita. Gagern oli kuitenkin tunnettu Napoleonin vastustaja ja jätettyään vuonna 1811 Nassaun hän siirtyi Itävallan arkkiherttua Juhanan palvelukseen. Hän oli vuonna 1812 mukana suunnitelmassa yrittää nostattaa ranskalaisvastainen kapina Tirolissa. Seuraavana vuonna Karl vom Stein kutsui Gagernin palvelemaan johtamassaan Napoleonilta takaisin vallattujen Preussin alueiden väliaikaishallinnossa. Vuonna 1814 Gagernin vastuulle annettiin Orania-Nassau-suvun hallitsemien ruhtinaskuntien hallinto. Orania-Nassaun suvun palveluksessa hänellä oli aktiivinen rooli Yhdistyneen Alankomaiden kuningaskunnan perustamisessa ja hän myös edusti kyseistä valtiota Wienin kongressissa vuonna 1815. Kongressissa Gagern epäonnistui pyrkimyksissään sitoa Hollanti tiiviimmin Saksaan ja palauttaa vuonna 1806 lakkautetu Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta. Vuosina 1816–1818 Gagern oli Saksan liiton liittopäivillä samaisen Orania-Nassaun suvun hallitseman Luxemburgin suurherttuakunnan edustajana. Jäätyään vuonna 1820 eläkkeelle kyseisen hallitsijahuoneen palveluksesta hän toimi Hessenin maapäivien ja vuodesta 1829 Hessenin ylähuoneen jäsenenä sekä kirjoitti viisiosaiset muistelmat. Hans Christoph Ernst von Gagernin poikia olivat kenraali Friedrich von Gagern sekä poliitikot Heinrich ja Max von Gagern, jotka tulivat kaikki tunnetuiksi varsinkin vallankumousvuoden 1848 aikana. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1766 syntyneet Luokka:Vuonna 1852 kuolleet
Loca People

Loca People (tunnetaan myös nimellä "Loca People (La Gente Está Muy Loca)" tai "Loca People (What the Fuck!)") on espanjalaisen DJ-tuottaja Sak Noelin kappale. Alankomaalainen laulaja Esthera Sarita esittää kappaleen sanoitukset. Kappaleen julkaisi Blanco y Negro Music 9. helmikuuta 2011, samalla kun kappaleen musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa; Italiassa kappaleen julkaisi 3. maaliskuuta 2011 Do It Yourself ja monissa muissa maissa 24. heinäkuuta 2011. Isossa-Britanniassa se julkaistiin vasta 25. syyskuuta 2011. Kappale oli Britannian singlelistan ensimmäisellä sijalla 2. lokakuuta 2011, ja se oli Sak Noelin ensimmäinen kyseisellä listalla ensimmäisen sijan saavuttanut kappale. Tämän myötä "Loca People" oli ensimmäinen espanjankielinen single, mikä pääsi listan kärkeen Isossa-Britanniassa sitten vuonna 2002 julkaistun DJ Sammyn Heavenin. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2011 kappaleet Luokka:Espanjalaiset musiikkikappaleet
Friedrich von Gagern

Friedrich von Gagern (24. lokakuuta 1794 Weilburg, lähellä Mainzia – 20. huhtikuuta 1848 lähellä Kaldernia, Baden)Friedrich, baron von Gagern Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 28.6.2014. oli saksalainen paroni ja kenraali, joka palveli pääosan urastaan Alankomaiden armeijassa. Hän kukisti huhtikuussa 1848 Badenissa niin sanotun Heckerin kansannousun, mutta sai itse surmansa ainoassa taistelussa. Friedrich von Gagernin isä oli Napoleonin sotien ajan valtiomies Hans Christoph Ernst von Gagern ja hänen nuorempia veljiään olivat vallankumousvuoden 1848 näkyviin poliitikkoihin kuuluneet Heinrich ja Max von Gagern. Friedrich von Gagern palveli vuosina 1812–1814 Itävallan ja sen jälkeen Hollannin armeijassa taistellen Napoleonin joukkoja vastaan. Hän osallistui muun muassa Leipzigin ja Waterloon taisteluihin.Nordisk familjebok (1908), s. 559–60 Runeberg.org. Viitattu 28.6.2014. Napoleonin sotien päätyttyä hän viimeisteli kesken jääneet opintonsa Heidelbergin yliopistossa ja liittyi Saksan yhdistymistä ajaneeseen Burschenschaft-opiskelijajärjestöön. Sen jälkeen hän palasi sotilasuralle Hollantiin. Gagernista tuli Hollannin armeijan esikuntapäällikkö, ja hän osallistui siinä ominaisuudessa vuosien 1830–1831 epäonnistuneeseen sotaretkeen Belgian takaisinvaltaamiseksi. Gagern toimi vuosina 1842–1844 Pohjois-Hollannin joukkojen komentajana, minkä jälkeen hänet lähetettiin tarkastusmatkalle Sundasaarille Hollannin Itä-Intiaan. Palattuaan maailman ympäri hänet nimitettiin 1847 Etelä-Hollannin joukkojen komentajaksi sekä Haagin kaupungin sotilaskuvernööriksi.. Vallankumouksen puhjettua keväällä 1848 Saksassa Gagern palasi kotimaahansa. Kysymättä lupaa Hollannin hallitukselta hän suostui huhtikuussa ryhtymään niin sanottua Heckerin kansannousua kukistamaan lähetettyjen Badenin armeijan joukkojen päälliköksi. Hän sai surmansa Kandernin lähellä käydyssä yhteenotossa yritettyään ensin suostutella Heckerin johtamat kapinalliset laskemaan vapaaehtoisesti aseensa. Gagernin joukot kuitenkin voittivat taistelun ja kansannousu päättyi siihen. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1794 syntyneet Luokka:Vuonna 1848 kuolleet
Suur-Karjala

Suur-Karjala oli Joensuussa vuosina 1919–1922 ilmestynyt sanomalehti. Edistyspuolueen äänenkannattajana toiminut Suur-Karjala perustettiin sen jälkeen kun Joensuun molemmat porvarilehdet, Karjalainen ja Karjalan Sanomat olivat vuonna 1918 joutuneet monarkistien haltuun. Lehti ei pärjännyt kilpailussa kokoomuksen Karjalaisen ja maalaisliiton Karjalan Maan kanssa ja se lopetettiin tappiollisena. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden julkaisija oli Suur-Karjalan Kirjapaino Oy. Päätoimittajina työskentelivät Johannes Laine (vastaava toimittaja 1919), Aarne Alpo Rahunen (1919–1920), Aarne Ryynänen (1920–1921) ja Niilo Pärnänen (1921–1922). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Suur-Karjala digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Joensuun media
Kaksi kaupunkia (vuoden 1911 elokuva)

Kaksi kaupunkia () on vuonna 1911 ensi-iltansa saanut William Humphreyn ohjaama yhdysvaltalainen lyhyt mykkäelokuva. Elokuva on genreltään historiallinen draama, joka sijoittuu 1790-luvulle. Elokuvan tuottajana toimi J. Stuart Blackton, ja elokuva perustuu Charles Dickensin samannimiseen romaaniin Kaksi kaupunkia vuodelta 1859. Romaanin pohjalta Eugene Mullin laati elokuvan käsikirjoituksen. Vitagraph Studios oli elokuvan tuotantoyhtiönä ja General Film Company levittäjäyhtiönä. Kahden kaupungin pääosissa ovat Maurice Costello ja Florence Turner. Kaksi kaupunkia kuvattiin New Yorkin Brooklynissä Vitagraphin studioilla ja Coney Islandilla. Kaksi kaupunkia on yhteensä 30 minuutin mittainen, ja sitä esitettiin kymmenen minuutin verran kolmena päivänä. Ensimmäinen kela esitettiin ensimmäisen kerran 21. helmikuuta, toinen 24. helmikuuta ja kolmas 25. helmikuuta 1911. Elokuvauransa vasta aloittanut Norma Talmadge esiintyy elokuvassa Miminä, joka on matkalla giljotiiniin. Kun naispääosaa esittänyt Florence Turner sairastui elokuvan kuvauksien aikana, Talmadge toimi Turnerin sijaisena tämän roolissa. Talmadgen Turnerille tarkoitetut kohtaukset kuvattiin siten, että Talmadge oli selin kameraan. Kaksi kaupunkia on säilynyt nykypäivään asti, ja se on julkaistu Yhdysvalloissa VHS:lle ja DVD:lle. Vuoden 2007 DVD-julkaisussa elokuva on vain 21 minuuttia pitkä, koska elokuvasta puuttuu yksi kela. == Juoni == Lakimies Sydney Caron rakastuu Lucie Manetteen, joka on ranskalaisylimystön uhrin tytär. Kun Caron puolustaa syytettyä Charles Darneyta menestyksekkäästi, Lucie rakastuu ja avioituu Darnayn kanssa. Cartonin rakkaus Lucieta kohtaan jää yksipuoliseksi. Kun vallankumoustuomioistuin tuomitsee Darnayn kuolemaan, Darnayn kohtalo lepää Cartonin käsillä. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Kaksi kaupunkia Silent eran sivustolla Luokka:Vuoden 1911 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset lyhytelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset historialliset draamaelokuvat
Vakka-Suomi (sanomalehti)

Vakka-Suomi oli Uudessakaupungissa vuosina 1908–1923 ilmestynyt sanomalehti. Nuorsuomalainen Vakka-Suomi perustettiin vanhasuomalaisten Uudenkaupungin Sanomien kilpailijaksi. Sen julkaisija Iivari Partanen myi kilpailussa toiseksi jääneen lehden vuodenvaihteessa 1918–1919 maalaisliittolaisille. Partasen kirjapainon vuoden 1919 lopulla ostanut maalaisliittolainen Oy Maaseutu alkoi vuonna 1923 julkaista Turussa uutta Turunmaa-lehteä ja lopetti Vakka-Suomen sen tieltä. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Iivari Partanen (1908–1919), Väinö Kivilinna (1919), Eero Heilä (1920–1921), A. H. Kokko (1921–1922) ja Iivari Kajanto (1922–1923). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Vakka-Suomi digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Suomen Keskustan lehdet Luokka:Uudenkaupungin media
Vaasan Lehti (1914–1915)

Vaasan Lehti oli Vaasassa vuosina 1914–1915 ilmestynyt sanomalehti. A. F. Shützin toimittama Vaasan Lehti perustettiin yhdistämään vanhasuomalaisten kieliohjelmaa kannattaneita perustuslaillisia. Lehteä ei hyväksytty paikallisten nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi ja se lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden julkaisijana toimi C. A. Heinzen kirjapaino. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Vaasan Lehti digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Vaasan media
Vaasan Lehti (1880–1893)

Vaasan Lehti oli Vaasassa vuosina 1880–1893 ilmestynyt sanomalehti. Suomenmielisen Vaasan Lehden ja sen ruotsinkielisen sisarlehden Wasa Tidningin perustaja oli entinen Vaasan Sanomien toimittaja Waldemar Sandman. Sen myöhemmät toimittajat Niilo Kivinen ja Karl Alfred Lundqvist kuuluivat suomalaisuusliikkeen yhteiskunnallisesti radikaaliin siipeen. 1890-luvulla lehti hävisi kilpailun Ossian Ansaan paremmin toimitetulle Pohjalaiselle. Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 1 500 kappaletta vuonna 1891. Sen julkaisijana toimi Vaasan Painoyhtiö. Päätoimittajina työskentelivät Waldemar Sandman (1880–1888), Niilo Kivinen (1888–1889), Karl Alfred Lundqvist (1889–1891), Kaarlo E. Kahva (1891–1892) ja Kaarlo August Järvi (1892–1893). == Katso myös == *Vaasan Lehti (1914–1915) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Vaasan Lehti digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Vaasan media
Vaasan Lehti

Vaasan Lehti -nimisiä lehtiä on kaksi: * Vaasan Lehti, Vaasassa vuosina 1880–1893 ilmestynyt sanomalehti * Vaasan Lehti, Vaasassa vuosina 1914–1915 ilmestynyt sanomalehti
Wiburgs Mancherley

Wiburgs Mancherley oli Viipurissa vuonna 1821 ilmestynyt kaupungin ensimmäinen sanomalehti. Saksankielisen lehden julkaisija oli Viipuriin kirjapainon vuonna 1814 perustanut entinen Frenckellin kirjapainon faktori Anders Cedervaller. Sen kielivalinta oli ymmärrettävä, sillä saksalaiset, jotka vuonna 1812 muodostivat 13 prosenttia Viipurin asukkaista, olivat kaupungin vaikutusvaltaisin väestöryhmä. Lehden toimittajana työskenteli 77-vuotias eversti Carl Josef von Bell, joka aikaisemmin oli ollut Venäjän armeijan palveluksessa. Kerran kuukaudessa ilmestynyt Wiburgs Mancherley oli luonteeltaan enemmänkin aikakauslehti, jonka sisältö koostui muista lehdistä lainatuista sekalaisista kirjoituksista. Hengeltään se edusti valistuksen ja hyödyn oppeja. Uutisia tai paikallista aineistoa siinä ei ollut juuri lainkaan. Pienikokoisen Wiburgs Mancherleyn vuosikerta käsitti 374 sivua ja 404 numeroitua kirjoitusta. Lehden levikki ei ole tiedossa, mutta ilmeisesti se ei ollut mikään kaupallinen menestys. Myöhemmin Cederwaller haki lupaa uudelle viikkolehdelle, joka alkoi ilmestyä vuoden 1823 alusta nimellä Wiburgs Wochenblatt. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Wiburgs Mancherley digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Viipurin media
Toyonaka

Toyonaka () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin pohjoisosassa aivan Osakan kaupungin pohjoispuolella ja rajautuu lännessä Hyōgon prefektuurin Amagasakin ja Itamin kaupunkeihin. Kaupungin etelärajalla virtaa Kanzakijoki. Toyonakassa on 394 823 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 36,38 neliökilometriä. Se on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista. Vuonna 1889 Japanin kunnallishallinnon perustamisen yhteydessä syntyi Toyonakan kyläkunta Toyoshiman piirikunnan viiden kyläkunnan liittyessä yhteen. Uudelle kunnalle annettiin nimi ”Toyonaka” (naka tarkoittaa ’keskellä’), koska se sijaitsi piirikunnan keskiosassa. Myöhemmin kyläkunnasta tehtiin maaseutukaupunki, ja kaupunkioikeudet Toyonaka sai vuonna 1936 maaseutukaupungin ja kolmen ympäröivän kyläkunnan kuntaliitoksen myötä. Kaupunki on kasvanut nopeasti Osakan nukkumalähiönä, esimerkiksi valtavan Senri New Town -aluerakentamishankkeen myötä. Osakan kansainvälinen lentoasema sijaitsee osittain Toyonakan alueella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Toyonakan kaupungin internetsivut Luokka:Osakan prefektuurin kaupungit
Vuoksi (sanomalehti)

Vuoksi oli Käkisalmessa vuosina 1889–1901 ilmestynyt sanomalehti. Vuoksi oli Käkisalmen ensimmäinen sanomalehti. Se oli nuorsuomalaisten äänenkannattaja, joka levisi Käkisalmen kihlakunnan alueelle sekä aluksi myös Kurkijoen ja Parikkalan suuntaan. Sortovuosina perustuslaillista linjaa ajanut lehti joutui viranomaisten lakkauttamaksi, minkä jälkeen sen kirjapainossa painettiin vielä useiden kuukausien ajan perustuslaillista maanalaista kirjallisuutta. Myöhemmin Käkisalmen nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi muodostui vuonna 1896 perustettu, aluksi vanhasuomalainen Itä-Karjala. Lehti ilmestyi aluksi kerran, vuodesta 1893 lähtien kahdesti ja vuodesta 1898 kolmesti viikossa. Sen levikki oli 600 kappaletta vuonna 1900. Päätoimittajina työskentelivät Markus Lankinen (1890–1898) ja Pekka Komonen (1899–1901). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Vuoksi digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Käkisalmi
Åland (1868)

Åland oli vuoden 1868 alussa ilmestynyt ahvenanmaalainen sanomalehti. Finströmin kirkkoherran Frans Peter von Knorringin perustama Åland oli Ahvenanmaan ensimmäinen sanomalehti. Turussa painettua lehteä ilmestyi vain viisi numeroa. Yhteydet Turun ja Ahvenanmaan välillä olivat talvisaikaan huonot ja maakunnan sivistyneistö liian pieni kannattamaan omaa sanomalehteä. Uusi Åland-lehti alkoi ilmestyä vasta vuonna 1891. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Åland digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset ruotsinkieliset sanomalehdet Luokka:Ahvenanmaan lehdet
Savotar

Savotar (kesäkuusta 1918 lähtien Savon Jääkäri) oli Kuopiossa vuosina 1906–1921 ilmestynyt sanomalehti. Kauppaneuvos Herman Saastamoisen perustama ja kustantama Savotar oli Kuopion vanhasuomalaisten äänenkannattaja. Kauppaneuvoksen kuoltua lehden tukijana jatkoi hänen poikansa A. H. Saastamoinen. Savottarella oli läheiset suhteet jääkäriliikkeeseen ja vuonna 1917 se oli voimakas itsenäisyyden kannattaja. Sisällissodan jälkeen lehti kannatti monarkiaa ja Itä-Karjalan valloituspolitiikkaa. Sen jälkeen kun Savo oli syksyllä 1918 joutunut monarkistien haltuun, kokoomuspuolueella oli Kuopiossa kaksi äänenkannattajaa. Savon Jääkäri ei pystynyt kilpailemaan kaupungin valtalehden kanssa, ja Itä-Karjalan kysymyksen menetettyä ajankohtaisuutensa Saastamoinen lopetti lehtensä. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden julkaisijana toimi Kuopion Sanomalehti ja Kirjapaino Oy. Sen päätoimittajina työskentelivät Akseli Lipponen (1906–1907), Olli Nevalainen (1907–1910), B. W. Rauhamaa (1910–1911), Aarno Kemppainen (1911–1918), Emerik Olsoni (1918–1919) ja Aarne Rossander (1919–1921). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Savotar (1906–1918) digitoituna kansalliskirjastossa * Savon Jääkäri (1918–1920) digitoituna kansalliskirjastossa * Kuopion Kirjapaino ja Sanomalehti Oy Pörssitiedossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Kuopion media
Savonlinna (1883–1901)

Savonlinna oli Savonlinnassa vuosina 1883–1901 ilmestynyt sanomalehti. Lehden perustaja oli edellisen Savonlinna-lehden kirjapainon ostanut kaupunginvouti K. G. Ekman. Se oli linjaltaan suomenmielinen ja myöhemmin nuorsuomalainen. Savonlinnan Maria Ramstedt oli vuonna 1889 Sammon Ida Grönroosin ohella Suomen ensimmäinen naispuolinen päätoimittaja. Sortovuosina perustuslailliselle kannalle asettunut lehti arvosteli kärkevästi hallituksen toimia ja se lakkautettiin yhden varoituksen jälkeen ainiaaksi. Savonlinna ilmestyi aluksi kerran, vuodesta 1894 lähtien kahdesti ja vuodesta 1899 kolmesti viikossa. Sen levikki oli enimmillään 1950 kappaletta vuonna 1899. Päätoimittajina työskentelivät Emil Collan (1883–1884), Aleksander Ramstedt (1885–1889), Maria Ramstedt (1889–1894), Juho Alhola (1894–1895), Juho Seppälä (Lappi-Seppälä, 1895–1898), A. B. Sarlin (1898–1900), Matti Pärnänen (1900) ja V. A. Marjanen (1900–1901). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Savonlinna digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Savonlinnan historia
Savonlinna (1876–1881)

Savonlinna oli Savonlinnassa vuosina 1876–1881 ilmestynyt sanomalehti. Maltillisen suomenmielisen Savonlinnan toimittaja oli kansakoulunopettaja Aleksander Ramstedt, joka perusti kaupunkiin myös kirjapainon. Savonlinnan ja lähiympäristön lisäksi lehti levisi myös kauemmaksi Savoon ja Pohjois- Karjalaan. Kerran viikossa ilmestyneen Savonlinnan alkumenestys oli hyvä, mutta jatkossa lehden sisältö köyhtyi ja se lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Lehden kirjapainon ostanut kaupunginvouti K. G. Ekman aloitti vuonna 1883 uuden Savonlinna-lehden. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Savonlinna digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Savonlinnan historia
Vilma Kinnunen

Vilma Irmeli Kinnunen (s. 4. lokakuuta 1988 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka valmistui Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta kesällä 2022. Kinnunen on näytellyt uransa alussa televisiosarjoissa Presidentin kanslia ja Villa Helena. Myöhempiin töihin lukeutuu muun muassa vierailu Paras vuosi ikinä -komediasarjan toisella kaudella (2021) sekä Tellun rooli Markku Pölösen Hamsterit-elokuvassa (2023). Kinnunen esitti pääroolin Savoy- teatterissa elo–syyskuussa 2013 esitetyssä näytelmässä Tumma ja hehkuva veri, joka perustui 1990-luvulla Yle TV2:lla esitettyyn televisiosarjaan. Kesällä 2014 hän näytteli Mustion linnan kesäteatterissa Täydellinen tätini -farssissa. Vuosina 2016–2018 Kinnunen näytteli Ylen Uudessa päivässä Terhin roolissa. Kinnunen nähtiin vuoden 2017 kevättalvella Espoon Kaupunginteatterin musiikkinäytelmässä Äidin maa Sofian roolissa sekä kesällä 2019 Joensuun Utran Uudessa Teatterissa teoksessa Toivo Ryynäsen elämä ja teot, jossa Kinnusella oli useita rooleja. Vilma Kinnunen on ollut mukana myös Ylioppilasteatterin toiminnassa vuosina 2012–2016. == Yksityiselämä == Kinnusen vanhemmat ovat näyttelijät Satu Silvo ja Heikki Kinnunen. Hänen veljensä Paavo ja velipuolensa Santeri ovat myös näyttelijöitä. Ennen näyttelijän uraansa Kinnunen on valmistunut Ravintolakoulu Perhosta vuonna 2007. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Elokuva Rooli 1997 Pekko ja unissakävelijä Pipsa lapsena 2022 Hamsterit Tellu === Televisiosarjat === Vuosi Sarja Rooli 2010 Presidentin kanslia nykynuori 2011 Villa Helena Natalia 2014 Tellus Jenna 2016 ToosaTV useita rooleja 2016–2018 Uusi päivä Terhi Sillanpää 2021 Paras vuosi ikinä Loviisa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
W. Turunen

Sulo Wieno Anders Turunen (25. kesäkuuta 1880 Tampere – 8. helmikuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen mekaanikko, joka kirjoitti nimellä W. Turunen useita sähköalan oppikirjoja. Turusen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Antti Turunen ja Hilma Sofia Gabriella Jack. Vanhempien kuoltua hän muutti Tampereelle 1895. Turunen oli 1900-luvun alussa venäläisten viranomaisten järjestämiä asevelvollisuuskutsuntoja paossa Ruotsissa ja toimi Sundbybergissä Tukholman lähellä mekaanikkona Carl Richard Nybergin (1858–1939) omistamssa tehtaassa. Hän osallistui tällöin Nybergin kehittämän höyrykonetta voimanlähteenä käyttäneen Flugan-lentokoneen rakentamiseen. Kansanedustaja Atte Pakkanen oli Turusen sisarenpoika. == Teoksia == Nimellä W. Turunen: * Miten dynamokone lasketaan ja rakennetaan. Tietoja sähköalalta; 1. Tekijä, Helsinki 1912, 2. korjattu painos WSOY 1921 * Akkumulaattorit, niiden toiminta, hoito, vikojen korjaus, vaikutusasteen laskeminen y. m.. Tietoja sähköalalta; 2. Otava 1913, 2. painos WSOY 1922 * Sähkökoneet : viat, hoito, kytkeminen ja tehon laskeminen. Tietoja sähköalalta; 3. Tekijä, Helsinki 1913, 2. painos WSOY 1920 * Sarja- sivuvirtakoneitten kytkintaulu. Ote kirjasta Sähkökoneet. Tekijä, Helsinki 1913, 2. painos WSOY 1919 * Sähkön mittauskoneet ja kytkinopas. Tietoja sähköalalta; 4. Tekijä, Helsinki 1915, WSOY 1922 * Johtoverkko : ulko- ja sisäjohdot. Tietoja sähköalalta; 5. WSOY 1919, 2. painos 1921 * Taulut sähköjohdoille. WSOY 1921 * Maaseutu-sähkölaitokset. Tietoja sähköalalta; 6. WSOY 1922 * Maamiehen sähköopas. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 10. Otava 1930 * Kytkinlaitteet ja niissä käytettävät aineet sekä erikoismääräykset niille. Tietoja sähköalalta; 7. WSOY 1930 * Sähkömoottorien kytkentäopas. Turusen sähköliike, Helsinki 1948 == Lähteet == * Suomen Sukuhistoriallisen Yhdistyksen Digi-Wiki : Hilma Sofia Gabriella Jack * Erkki Härö : Höyrykoneiden avulla lentoon : Varhaisilmailun virstanpylväitä höyrytekniikan näkökulmasta. Suomen Höyrykoneyhdistys ry * Sulo Wieno Anders Turusen kuolinilmoitus (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 14.2.1954, HS Aikakone. Viitattu 23.4.2018. Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Nishinomiya

Nishinomiya () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin kaakkoisosassa Osakanlahden rannalla Kōben ja Osakan kaupunkien välimaastossa ja toimii niiden nukkumalähiönä. Idässä se rajautuu Mukojokeen ja sen takana Amagasakin kaupunkiin, koillisessa Itamin ja Takarazukan kaupunkeihin, lännessä Kōbeen ja Ashiyaan. Nishinomiyan eteläosat ovat alavaa ja tiheään asuttua maata, pohjoisosissa kohoavat vuoret luonnonalueineen. Kaupungissa on 487 015 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta- ala on 99,96 neliökilometriä. Nishinomiya on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista. Nishinomiya tarkoittaa ’läntistä pyhäkköä’, ja Heian- kaudella nimi viittasi (Kiotosta katsottuna) Hirotan pyhäkköön. Nykyisen kaupungin juuret ovat sen viereen syntyneessä pyhäköneduskaupungissa. Myöhemmin Edo-kaudella paikkakunta kehittyi Kiotosta Länsi-Japaniin johtaneen tien varren postiasemana. Japanin kunnallishallinnon perustamisen yhteydessä vuonna 1889 Nishinomiyasta tehtiin maaseutukaupunki. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1925, minkä jälkeen se on kasvanut kuntaliitosten kautta huomattavasti aiempaa suuremmaksi. Nishinomiyassa sijaitsevat Hanshin Tigers -pesäpallojoukkueen kotiareena Kōshienin stadion ja Kansei gakuin -yliopisto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nishinomiyan kaupungin internetsivut Luokka:Hyōgon prefektuurin kaupungit
Toiset tytöt

Toiset tytöt (työnimeltään Other Girls) on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Esa Illin ohjaama suomalainen draamaelokuva. Elokuvan pääosissa näyttelevät Sara Soulié, Ida Vakkuri, Misa Lommi sekä Bahar Tokat. Elokuva kertoo neljästä 18-vuotiasta tytöstä Jessicasta, Ainosta, Tarusta sekä Jennystä, jotka ovat aikuisuuden kynnyksellä, mutta kohtaavat elämässään isoja haasteita joiden kautta he menettävät viattomuutensa ja hetkittäin uskonsa tulevaisuuteen. Toiset tytöt perustuu neljän helsinkiläisen 18-vuotiaan tytön pitämiin videopäiväkirjoihin vuoden ajalta. == Rooleissa == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Elokuvan teaser YouTubessa * Elokuvan virallinen traileri YouTubessa * Elokuvan esittely tuotantoyhtiön sivuilla Luokka:Vuoden 2015 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Suomalaiset nuortenelokuvat
Vuoden 1998 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat

Vuoden 1998 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsintoihin osallistui 174 FIFA:n jäsenmaata, jotka kilpailivat 32 paikasta Ranskassa pelattuihin 1998 MM-kilpailuihin. == Afrikan MM-karsinnat == Afrikan maanosaliitolla CAF:lla oli MM-kisoissa viisi paikkaa. Osallistuvia maita oli 32. Afrikan maista MM-kisoihin selviytyivät: * * * * * == Aasian MM-karsinnat == Aasian maanosaliitolla AFC:llä oli MM-kisoissa kolme paikkaa, sekä yksi jaettu paikka Oseanian liiton kanssa. 36 Aasian maata osallistui karsintoihin. Aasian maista MM-kisoihin selviytyivät: * * * * Aasian karsintojen neljäs Iran voitti liittojen välisessä karsintaottelussa Australian, ja selviytyi näin MM- kisoihin. == Pohjois- ja Väli-Amerikan karsinnat == Pohjois- ja Väli-Amerikan maanosaliitolla CONCACAF:lla oli MM-kisoissa kolme paikkaa, joista kilpailu alueen 30 karsintoihin osallistuvaa maata. Alueen maista MM-kisoihin selviytyivät: * * * == Euroopan karsinnat == Euroopan maanosaliitolla UEFA:lla oli MM-kisoissa yhteensä 15 paikkaa. Yksi paikoista meni automaattisesti isäntämaa Ranskalle. Yhteensä 49:stä osallistuvasta Euroopan maista MM- kisoihin selviytyivät: * * * * * * * * * * * * * * * == Etelä-Amerikan karsinnat == Etelä-Amerikan maanosaliitolla CONMEBOL:lla oli MM-kisoissa viisi paikkaa, karsintoihin osallistui yhdeksän maata. Yksi paikoista meni automaattisesti hallitsevalle maailmanmestarille Brasilialle. Etelä-Amerikasta MM-kisoihin selviytyivät: * * * * * Etelä-Amerikan karsintojen viides Uruguay voitti Australian, liittojen välisessä karsinnassa ja selviytyi MM-kisoihin. == Oseanian karsinnat == Oseanian maanosaliitolla OFC:lla oli MM-kisoissa yksi jaettu paikka Aasian liiton kanssa. Alueen maista karsintoihin osallistui kymmenen maata. Oseanian karsinnat voitti Australia, joka hävisi liittojen välisessä karsinnassa Iranille, eikä Oseaniasta selviytynyt näin ollen yhtään maata MM-kilpailuihin. ==Lähteet== *
Parhaat vuotemme

Parhaat vuotemme (The Way We Were) on Sydney Pollackin ohjaama romanttinen draamaelokuva vuodelta 1973. Sen pääosia esittävät Barbra Streisand ja Robert Redford. ==Juoni== Osittain Arthur Laurentsin oman elämän tapahtumiin perustuva elokuva on osin takaumina esitetty tarina marxilaisen Katie Moroskyn (Streisand) ja konservatiivisen Hubbell Gardinerin (Redford) keskinäisestä suhteesta 1930-luvulta 1950-luvulle. Jo yliopistossa Katie kiinnittää huomionsa huolettomaan ja poikamaiseen Hubbeliin, joka on lahjakas kirjoittaja. Miestä puolestaan kiehtoo Katien tulenpalava vakaumus sosiaalisen oikeudenmukaisuuden puolesta. Heidän yhteytensä katkeaa valmistumiseen, mutta he tapaavat uudelleen toisen maailmansodan lopulla, kun Katie työskentelee radioasemalla ja Hubbell yrittää sopeutua siviilielämään palveltuaan upseerina Yhdysvaltain merivoimissa Tyynellämerellä. He rakastuvat, mutta pian Katieta alkaa närästää miehensä ja tämän ystävien poliittinen välinpitämättömyys. Kun Hubbell yrittää saada työtä Hollywood-elokuvien käsikirjoittajana, Katien mielestä hän tuhlaisi siinä työssä lahjojaan, jotka riittäisivät vakavampaankin kirjoittamiseen. He kuitenkin muuttavat Los Angelesiin, jossa mies alkaa menestyä ja vaurastua. McCarthyismin nousun koittaessa Hubbel joutuu Hollywoodissa vaikeuksiin vaimonsa vasemmistolaisen toiminnan takia ja aloittaa suhteen vanhan opiskelijatoverinsa Carol Annin kanssa. Hubbel ja Katie päättävät erota, vaikka Katie on raskaana. He tapaavat sattumalta vuosia myöhemmin New Yorkin Plaza-hotellin edessä, jossa Katie on jakamassa poliittisia lentolehtisiä. Hubbel osuu paikalle tuntemattoman kaunottaren seurassa ja kertoo kirjoittavansa suosittua tilannekomediaa televisiolle yhtenä nimettömän kirjoittajaryhmän jäsenenä. Uusiin naimisiin mennyt Katie pyytää pariskuntaa kanssaan drinkille, mutta Hubbel kieltäytyy. == Näyttelijät == ==Vastaanotto== Säveltäjä Marvin Hamlisch palkittiin kahdella Oscarilla elokuvan musiikista. Toisen niistä hän jakoi sanoittajien Alan ja Marilyn Bergmanin kanssa kansainväliseksi hitiksi nousseesta elokuvan tunnuslaulusta ”The Way We Were”, jonka esittää Barbra Streisand. Parhaat vuotemme oli lisäksi ehdolla parhaan lavastuksen, puvustuksen ja kuvauksen sarjoissa ja Streisand parhaan naispääosan kategoriassa. Streisand oli ehdolla myös Bafta- ja Golden Globe -palkintojen saajaksi. Tarinan isä Arthur Laurents oli ehdolla Writers Guild of America -palkinnon saajaksi parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta. The New York Timesin kriitikot valitsivat Parhaat vuotemme vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1973 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romanttiset draamaelokuvat Luokka:Parhaan musiikin Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Parhaan laulun Oscar- palkinnon saaneet elokuvat
WZB

WZB () on saksalainen yhteiskuntatieteiden tutkimuslaitos. Laitos tekee perustutkimusta, jonka painopiste on globalisoituvan maailman ajankohtaisissa yhteiskunnallisissa ongelmissa. WZB:ssä on noin 160 eri alojen tutkijaa. WZB perustettiin vuonna 1969. Perustajina oli joukko saksalaisia parlamentaarikkoja kaikista puolueista. Tutkimuslaitoksen rahoittaa valtio ja Berliinin osavaltio. WZB on ei-yliopistollinen tutkimuslaitos, joka kuuluu Leibniz-Gemeinschaftiin. WZB:n rakennus sijaitsee Berliinissä, Potsdamer Platzin välittömässä läheisyydessä. Vanhassa rakennuksessa toimi vuoteen 1945 asti Reichsversicherungsamt. Vanha rakennus on kunnostettu ja sen yhteyteen on rakennettu postmoderni lisärakennuskompleksi. Kokonaisuuden suunnitteli brittiläinen arkkitehtiryhmä James Stirling, Michael Wilford & Associates. == Lähteet == Luokka:Berliinin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Saksan tutkimuslaitokset Luokka:Yhteiskuntatieteet
Rocky Carroll

Roscoe Fulton ”Rocky” Carroll (s. 8. heinäkuuta 1963 Cincinnati, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on parhaiten tunnettu rooleistaan televisiosarjoissa Chicagon lääkärit, NCIS: Los Angeles sekä NCIS Rikostutkijat. Näiden lisäksi hän on näytellyt elokuvissa Syntynyt 4. heinäkuuta, Kaahari katkoviivalla, Purppuravyöhyke, Helvetillinen suunnitelma ja Naistenkaataja. Caroll opiskeli aikanaan Cincinnatissa Luovan ja Esittävän taiteen oppilaitoksessa () samaan aikaan Sarah Jessica Parkerin kanssa. Caroll on ollut naimisissa Gabrielle Bullockin kanssa vuodesta 1996 ja heillä on yksi lapsi. == Lähteet == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mikko Poussa

Mikko Poussa (s. 2. elokuuta 1975) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija. Tampereen NMKY:n kasvatti Poussa pelasi Tampereen Pyrinnössä/Pyrbasketissa miesten SM-sarjaa vuosina 1995–1997 ja 1998–1999. Kauden 1996–1997 Poussa pelasi uransa parhaalla, 3,3 pisteen keskiarvolla. Hänen SM-sarjauransa kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti oli 37,1.baskethotel.fi == Lähteet == * Mikko Poussa – Suomen Koripalloliitto baskethotel.fi === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tommi Virta

Tommi Virta (s. 3. huhtikuuta 1975) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija. Raholan Pyrkivän kasvatti Virta pelasi Pyrbasketissa miesten SM-sarjaa vuosina 1996–1999. Kauden 1997–1998 Virta pelasi uransa parhaalla, 1,3 pisteen, keskiarvolla.baskethotel.fi == Lähteet == * Tommi Virta – Suomen Koripalloliitto baskethotel.fi === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ernst Ludwig von Gerlach

Ernst Ludwig von Gerlach (7. maaliskuuta 1795 Berliini – 18. helmikuuta 1877 Berliini)Ludwg von Gerlach Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 28.6.2014. oli merkittävä preussilainen konservatiivinen poliitikko. Hänen veljensä oli kenraali Leopold von Gerlach, jonka kanssa hän toimi yhteistyössä. Leopold ja Ludwig von Gerlach olivat molemmat Napoleonin sotien veteraaneja ja jakoivat samat poliittiset käsitykset. Varsinaisen virkauransa Ludwig von Gerlach loi Preussin oikeuslaitoksessa. Vuodesta 1844 vuoteen 1874 hän toimi Magdeburgin vetoomustuomioistuimen ylituomarina.Nordisk familjebok (1908), s. 559–60 Runeberg.org. Viitattu 28.6.2014. Hän myös avusti Friedrich Carl von Savignya 1840-luvulla suuren lakiuudistuksen suunnittelussa. Gerlach muistetaan parhaiten siitä, että hän oli vuonna 1848 perustamassa Neue preussische zeitung -lehteä (tunnettiin paremmin nimellä Kreuzzeitung), joka toimi Preussin konservatiivisen puolueen äänitorvena. Hän myös levitti lehdessä omia näkemyksiään sekä vaikutti Preussin politiikkaan pääasiassa veljensä kautta. Gerlach oli vuodesta 1849 Preussin maapäivien alahuoneen jäsenenä ja kuului siellä jyrkimmän oikeiston johtajiin. 1860-luvulla hänestä tuli kansleri Otto von Bismarckin Saksan yhdistämiseen tähdänneen politiikan näkyvä vastustaja. 1870-luvun Kulturkampfin aikana Gerlach vastusti jyrkästi Bismarckin katolisen kirkon vastaista kirkkopolitiikkaa ja liittyi katoliseen Keskustapuolueeseen, vaikka olikin itse protestantti. Hänet erotettiin vuonna 1874 virastaan oikeuslaitoksessa hänen julkaistuaan hallitusta arvostelleen lentolehtisen. Gerlach vastusti myös Bismarckin pyrkimystä rakentaa Saksan keisarikunta Preussin hegemonisen aseman varaan. Gerlach valittiin edustajaksi Saksan valtiopäiville hieman ennen kuolemaansa vuonna 1877. Ludwig ja Leopold von Gerlachin nuorempi veli Otto von Gerlach oli mainittava teologi. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1795 syntyneet Luokka:Vuonna 1877 kuolleet
Helsingin venäläinen matruusiyliopisto

Helsingin venäläinen matruusiyliopisto () oli Helsingissä syksystä 1917 kevääseen 1918 toiminut venäjänkielinen avoin yliopisto, joka tarjosi yleissivistäviä ja ammatillisia kursseja Venäjän Itämeren-laivaston matruuseille.Harry Halén: Helsingin venäläinen Matruusiyliopisto ja Kansanyliopisto 1917-1918, s. 8–19. Unholan aitta 13. Helsinki 2001. Ajatus matruusiyliopistosta syntyi keväällä 1917 perustetun Helsingin matruusiklubin piirissä. Matruuseille haluttiin tarjota koulutusta, joka auttaisi työelämässä laivastopalvelun jälkeen. Matruusiyliopiston avajaiset pidettiin 18. marraskuuta 1917 Aleksanterin teatterissa ja iltaluentoina järjestetty opetus alkoi 26. marraskuuta. Yliopiston kursseille pyrkivien oli suoritettava sisäänpääsykoe; luennoille kirjautuneita oli lopulta noin 600–800. Opettajia oli noin 50. Opetukseen ja yliopiston hallintoon osallistuivat muun muassa Helsingin yliopiston venäjän kielen professori Konstantin Arabažin ja Aleksanterin kimnaasin johtaja Vladimir Belevitš. Yliopiston kursseja pidettiin pääasiassa matruusiklubin käyttöön luovutetussa Apollon talossa Eteläesplanadi 10:ssä (nykyinen oikeusministeriö), mutta myös kuudessa muussa paikassa eri puolilla Helsinkiä, kuten Aleksanterin kimnaasin talossa Arkadiankadulla (nykyinen Eläinmuseo). Matruusiyliopiston opetustoiminta lopetettiin maaliskuussa 1918, kun Itämeren-laivaston joukkoja alettiin evakuoida Helsingistä, ja huhtikuun alussa koko yliopisto julistettiin lakkautetuksi. Noin 200 matruusia ehti sitä ennen suorittaa loppukokeen. == Lähteet == Luokka:Helsingin oppilaitokset
Hannu Tillonen

Hannu Tillonen on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija. Tillonen pelasi miesten SM-sarjaa Pispalan Tarmossa vuosina 1973–1975 ja Tampereen Pyrinnössä vuosina 1978–1980. Kauden 1978–1979 Tillonen pelasi uransa parhaalla, 2,5 pisteen, keskiarvolla. Viimeisellä pääsarjakaudellaan 1979–1980 Pyrintö ja Tillonen saavuttivat SM-hopeaa.baskethotel.fi == Lähteet == * Hannu Tillonen – Suomen Koripalloliitto baskethotel.fi === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Leopold von Gerlach

Ludwig Friedrich Leopold von Gerlach (17. syyskuuta 1790 Berliini – 10. tammikuuta 1861 Potsdam)Leopold von Gerlach Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 28.6.2014. oli preussilainen kenraali ja yhdessä veljensä Ludwig von Gerlachin kanssa merkittävä konservatiivinen poliittinen vaikuttaja. Hän oli 1800-luvun puolivälissä Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV:n lähimpiä neuvonantajia. Gerlach osallistui nuorena Napoleonin sotiin ja konservatiivinen, romanttis-isänmaallinen henki tarttui häneen loppuiäksi. Hän kuului Preussin kruununprinssin, tulevan kuningas Fredrik Vilhelm IV:n ystäväpiiriin ja oli pietistinen harras uskovainen. Gerlach perusti poliittisen konservatisminsa Karl Ludwig von Hallerin ja F. J. Stahlin opetuksille. Gerlachin poliittinen vaikutusvalta alkoi kasvaa Fredrik Vilhelmin noustua vuonna 1840 valtaistuimelle. Suurimillaan hänen vaikutusvaltansa oli vallankumousvuotta 1848 seurannena vuosina, jolloin hänestä tuli kuninkaan merkittävä neuvonantaja ja vastavallankumouksellista politiikkaa kannattaneen hovin kamarillan johtava toimija. Kuningas nimitti hänet vuonna 1850 kenraaliadjutantikseen. Gerlach muun muassa suositteli Fredrik Vilhelmiä kieltäytymään Frankfurtin kansalliskokouksen hänelle tarjoamasta Saksan keisarin kruunusta ja pyrki vuonna 1850 saamaan aikaiseksi valtiosäännön muuttamisen konservatiivisempaan suuntaan. Krimin sodan aikana hän neuvoi kuningasta pitämään Preussin puolueettomana. Gerlach kuoli vuonna 1861 vain kahdeksan päivää kuningas Fredrik Vilhelmin jälkeen. ==Lähteet== Luokka:Preussilaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1790 syntyneet Luokka:Vuonna 1861 kuolleet
Timothy Bottoms

Timothy Bottoms (s. 30. elokuuta 1951 Santa Barbara, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten nuoruudenaikaisista pääosistaan elokuvissa Sotilaspoika (Dalton Trumbo 1971), Viimeinen elokuva (Peter Bogdanovich 1971) ja Arvosanametsästys (James Bridges 1973). Bottoms syntyi kuvanveistäjä James Bottomsin poikana Kalifornian Santa Barbarassa. Hän on näyttelijöiden Joseph Bottoms (s. 1954) ja Sam Bottoms (1955–2008) isoveli. Bottoms on 1990–2000-luvuilla tullut tunnetuksi presidentti George W. Bushin esittämisestä sekä parodisissa että vakavissa rooleissa. Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Elävät henkilöt
Panthea

Panthea on vuonna 1917 ensi-iltansa saanut Allan Dwanin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka nimiroolissa on Norma Talmadge Panthea Romoffina. Elokuvan tuotantoyhtiönä toimi Norma Talmadge Film Corporation ja levittäjäyhtiönä Lewis J. Selznick Enterprises. Panthea perustuu Monckton Hoffen samannimiseen Broadway-näytelmään Panthea (1913), jonka pohjalta Dwan ja Mildred Considine laativat elokuvaan käsikirjoituksen. Elokuva kuvattiin New Yorkin Bronxissa Selectin studioilla ja Manhattanilla Biographin studiolla.Lombardi, Frederic. Allan Dwan and the Rise and Decline of the Hollywood Studios, 2013. s. 72. Viitattu 28.6.2014. Elokuvan tuottivat Talmadge, Dwan ja Joseph Schenck. Panthea oli Talmadgen ja elokuvastudio Norma Talmadge Film Corporationin ensimmäinen tuottama elokuva. Panthea sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 6. tammikuuta vuonna 1917. Ilmestyessään elokuva oli valtava yleisö- ja arvostelumenestys Yhdysvalloissa että Euroopassa. Erityisesti Talmadge sai roolisuorituksestaan ylistävät arvostelut.Lombardi, Frederic. Allan Dwan and the Rise and Decline of the Hollywood Studios, 2013. s. 73. Viitattu 28.6.2014. Panthea julkaistiin uudelleen elokuvateattereissa 2. elokuuta vuonna 1920. Panthea esitettiin vuosikymmeniä myöhemmin vuoden 1958 Venetsian elokuvajuhlilla. Elokuvan nykyään oletetaan olevan kadonnut. == Juoni == Moskovan konservatoriosta valmistunut Panthea Romoff (Norma Talmadge) on loistava nuori venäläinen pianisti, joka avioituu englantilaisen säveltäjä Gerard Mordaunt’n (Earle Foxe) kanssa. Gerald on menettämässä järkensä, koska hän epäonnistuu kirjoittamansa oopperansa tuottamisen. Nähdessään miehensä kärsimykset Panthea uhraa itsensä iäkkäälle paroni de Duisitorille (L. Rogers Lytton) sillä ehdolla, että ooppera tuotetaan. Pian oopperan menestyksen jälkeen Venäjän hallitus pidättää Panthean hänen oletetusta nihilismijuoniin sekaantumisesta, ja hänet karkotetaan Siperiaan. Kun Gerald saa tietää oopperansa menestyksen alkuperän ja sen hinnan, ensiksi hän nousee kapinaan, mutta myöhemmin ymmärtää Panthean toiminnalle motiivin ja seuraa häntä kylmään Siperiaan. Samaan aikaan Gerardin isä Sir Henry Mordaunt (William L. Abingdon) saa tietää heidän ahdingostaan ja käyttää poliittisia suhteitaan saadakseen armahduksen avioparille. Panthea ja Gerald saavat armahduksen, ja he aloittavat uuden elämän Englannissa. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Panthea Silent eran sivustolla * Panthea TCM Movie Databasessa Luokka:Vuoden 1917 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Melodraamat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvat Luokka:Kadonneet elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat