EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hometown Cha-Cha-Cha

Hometown Cha-Cha-Cha () on televisioyhtiö tvN:n esittämä eteläkorealainen draamasarja.https://entertain.naver.com/read?oid=076&aid;=0003710763 Sen päärooleissa ovat Shin Min-a, Kim Seon-h ja Lee Sang- yi.https://entertain.naver.com/now/read?oid=312&aid;=0000490328https://www.hancinema.net/hancinema- s-news-shin-min-a-and-kim-seon-ho-confirmed-for-hometown-cha-cha- cha-150580.html Suomessa sarja alkoi samanaikaisesti Netflixissä. == Näyttelijät == ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:Eteläkorealaiset komediasarjat Luokka:2020-luvun televisiosarjat Luokka:tvN:n televisiosarjat
Uusi maailmanjärjestys (albumi)

Uusi maailmanjärjestys on suomalaisen metalliyhtye Avacian debyyttialbumi, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2019. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Jori Saloranta – laulu & kitara * Elias Koljonen – rummut & laulu * Topi Kivelä – basso == Arvostelut == * Desibeli.net: AvAciA: Uusi maailmanjärjestys Viitattu 31.10.2021. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2019 esikoisalbumit
Maailmat kohtaavat

Maailmat kohtaavat on Hannu Lemisen koostama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1952. Elokuva on ensimmäinen osa kaksiosaisesta dokumenttielokuvasta ja se käsittelee vuodea 1952 Helsingin olympialaisia. Elokuvassa käsiteltäviä aiheita ovat: olympiatulen matka stadionille, kisojen avajaiset sekä kisojen yleisurheilukilpailut. Elokuvan jatko-osa Kultaa ja kunniaa (1952) keskittyy kuvaamaan Helsingin kisatunnelmia, olympialaisten muita urheilulajeja sekä kisojen päättäjäisiä. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1952 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
William Hicks

William Hicks (usein myös Hicks pašša, 1830 – 1883) oli brittiläinen upseeri. Hän palveli esimerkiksi sepoy-kapinan ja Etiopian sodan aikana. Brittien iskettyä Egyptiin Urabi-kapinan kukistamisen yhteydessä Hicks värväytyi brittien tukeman kediivi Tawfiqin armeijaan kenraalimajurina. Hän sai surmansa mahdi-kapinan aikana Sudanissa käydyssä Kashgilin taistelussa marraskuussa 1883. ==Elämäkerta== William Hicks syntyi vuonna 1830 tai 1831. Vuonna 1849 hän liittyi Itä-Intian kauppakomppanian Bombayn armeijaan ja otti osaa taisteluihin Intian sepoy-kapinan aikana. Vuonna 1868 hän oli puolestaan mukana sotaretkellä Etiopiaan johtaen 1. divisioonan 2. prikaatia. Sotakokemuksistaan huolimatta Hicks ei niittänyt erityistä mainetta. Hän jäi eläkkeelle Brittiläisen Intian armeijasta everstinä vuonna 1880. Britit valtasivat Egyptin niin sanotun Urabi-kapinan aikana vuonna 1882 tukeakseen maan kediivi Tawfiqia Ahmad Urabin kannattajia vastaan. Kapinan jälkeen Hicks värväytyi Tawfiqin armeijaan, jossa hänestä tuli kenraalimajuri. Seuraavan vuoden helmikuussa Hicks lähetettiin johtamaan joukkoja Sudanissa. Tuolloin Egyptin hallitsemassa Sudanissa oli puhjennut mahdiksi julistautuneen Muhammad Ahmadin johtama niin sanottu mahdi-kapina egyptiläisiä vastaan. Hicksin johtamat egyptiläiset joukot olivat pääasiassa Urabi-kapinan aikana vangiksi jääneitä ja joukkojen taistelutahto oli heikko. Ongelmista huolimatta Hicks vietti kuukauden kouluttaen joukkojaan. Lopulta huhtikuussa 1883 hän lähti 10 000 miehen kanssa Khartumista voittaen mahdistit Jebel Ardissa. Nelisen kuukautta myöhemmin hän lähti taas liikkeelle kohteenaan mahdistien tukikohta El Obeidissa. Suuri joukko liikkui kömpelösti läpi aavikon mahdistien ahdistelemana. 3. marraskuuta alkoi kohtalokkaaksi osoittautunut Kashgilin taistelu. Mahdistit voittivat egyptiläiset ja tappio johti verilöylyyn. Vain muutama sata egyptiläistä selvisi. Hicks sai myös itse surmansa. Hänen päänsä leikattiin irti ja vietiin näytteille mahdi Muhammad Ahmadille. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset sotilaat Luokka:Egyptiläiset kenraalit Luokka:1830-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1883 kuolleet
Josef Weinheber

Josef Weinheber (1892 Wien, Itävalta – 1945 Kirchstetten, Itävalta) oli itävaltalainen runoilija, aikansa merkittävimpiä itävaltalaisia lyyrikoita. Lapsuutensa orpokodissa viettänyt Weinheber työskenteli aikuisena 20 vuotta postin virkamiehenä. Hänen runokokoelmansa ovat alkuun katkeran pessimistisiä, mutta myöhemmin hän kirjoitti kansanomaista, humoristista wieniläislyriikkaa, oodeja ja muuta tiukasti muotoa noudattavaa runoa. ==Suomennettuja runoja== * Metsätie, suom. Eeva-Liisa Manner, teoksissa: Eeva-Liisa Manner, Mustaa ja punaista: runoja, Turku: Aura 1944 – Eeva-Liisa Manner: Kirkas, hämärä, kirkas: kootut runot, Helsinki: Tammi 1999 ISBN 978-951-31-1291-2 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Itävaltalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Pohjolan tähtitaivaan alla

Pohjolan tähtitaivaan alla on Olavi Tammisen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1955. Elokuva on henkilödokumentti vuonna 1952 Miss Universum -kilpailun voittaneesta Armi Kuuselasta sekä hänen aviomiehestään Virgilio Hilariosta. Elokuvassa seurataan pariskunnan Suomen-matkaa, jonka he tekivät talvella 1955. Elokuvasta on tehty myös englanninkielinen versio Under the Northern Sky. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1955 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Matti S. Martela

Matti Sakari Martela, vuoteen Malenius (9. marraskuuta 1913 Somero – 27. marraskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.Biografia-sampo: Matti Martela Viitattu 31.10.2021. Martelan vanhemmat olivat kauppias Matti August Malenius ja Elli Siviä Estola, aiemmin Eskelin, ja puolisot 1938–1949 Maire Marjatta Kohvakka ja vuodesta 1949 Liisa Valpuri Nironen. Matti Martela tuli ylioppilaaksi Helsingin koelyseosta 1932 ja valmistui ekonomiksi 1935. Hän oli Käkisalmen Saha -yhtiön konttorinhoitaja 1937–1938 ja sitten vuonna 1939 perustamansa huonekalutehdas Loimun toimitusjohtaja. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Matti Martela perusti vuonna 1941 Riihimäen Puunjalostus -yhtiön, joka toimi vuoteen 1949 asti. Hänen elämäntyökseen tuli kuitenkin vuonna 1945 perustettu Tehokaluste-yhtiö, sittemmin Martela, jonka johdossa hän toimi aina vuoteen 1976 asti. Yhtiö keskittyi toimisto- ja julkisten tilojen kalusteiden suunnitteluun, tuotantoon ja myyntiin kotimaahan ja ulkomaille, joskin alkuvuosina Matti Martela oli mukana perustamassa myös muun muassa huonekalujen verhoilukankaita valmistavaa yhtiötä. Siirryttyään vuonna 1976 pois toimitusjohtajan tehtävistä Matti Martelasta tuli Martela-yhtiön päätoiminen hallituksen puheenjohtaja vuoteen 1986 asti. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1972. Matti Martela oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti.Kuka kukin on 1978, s. 574. Viitattu 31.10.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Jakoaika

Jakoaika on vanhaan suomalaiseen ajanlaskuun liittyvä käsite. Loka-marraskuun vaiheille sijoittuva jakoaika oli noin 12 vuorokauden mittainen ajanjakso, jolla tasattiin aurinkovuosi ja kuuvuosi. Aurinkovuosi, eli maapallon kiertoaika auringon ympäri, kesti 365 vuorokautta. Kuuvuosi, eli kuun 12 kiertoa maapallon ympäri, ei kuitenkaan ollut yhtä pitkä kuin aurinkovuosi, vaan jäljelle jäi 11 vuorokautta 6 tuntia kestänyt aukko. Jotta aurinkovuosi ja kuuvuosi saatiin tasoihin, oli vietettävä jakoaika, jota Suomessa vietettiin sadonkorjuun jälkeen Mikkelinpäivän ja vuoden alkajaisten välisenä aikana. Vuoden alkajaisia taas on yleisesti vietetty pyhäinmiestenpäivän lähellä tarkan ajankohdan riippuessa tavasta, mikä kussakin talossa on otettu käyttöön. Jakoajan sijoittuminen vanhaan kalenteriin on ollut horjuva ja käytetystä lähteestä riippuvainen, minkä vuoksi sitä on voitu viettää myös esimerkiksi Simosta (28.10.) Marttiin (10.11.). Jakoaikaan on liitetty erilaisia uskomuksia, jotka ovat liittyneet tulevan vuoden säiden ja tapahtumien ennustamiseen. Jakoaikana maailman on uskottu olevan nurin päin. Jakoaika on myös ollut juhla-aikaa, jolloin monet perinteiset työt ovat olleet kiellettyjä ja jolloin maatyöntekijät ovat lomailleet. Myös muilla kansoilla tiedetään olleen vastaavia tasoitus- tai väliaikoja. Suomessa kalenterivuoden loppuminen ja uuden vuoden alkaminen on sijoittunut luontevasti syksyyn satovuoden mukaan. Jakoaikaa on vanhojen talteen saatujen kalenterisauvojen perusteella vietetty Suomessa vielä 1600-luvulla. == Lähteet == * Vilkuna, Kustaa: Vuotuinen ajantieto. Vanhoista merkkipäivistä sekä kansanomaisesta talous- ja sääkalenterista enteineen. s. 290-294. Otava, 1983. ISBN 951-1-01041-7. Luokka:Ajanlasku
Työn ja kisan kädenlyönti

Työn ja kisan kädenlyönti on Arno Carlstedtin suunnittelema suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1954. Elokuva on urheiludokumentti, joka käsittelee Työväen Urheiluliiton neljänsien liittojuhlien valmisteluja, avajaisia, kisatapahtumia sekä päätöstilaisuutta. Suomen Filmiteollisuus tuotti samoista kisoista myös Aarne Laineen ja Edvin Laineen ohjaaman näytelmäelokuva Veteraanin voitto (1955). == Lähteet == Luokka:Vuoden 1954 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
S/S Saint Stephen

S/S Saint Stephen oli suomalainen uusikaupunkilaisen J. A. Zachariassen & Co- varustamon rahtihöyrylaiva. Laiva oli aikanaan Suomen kauppalaivaston suurin alus ja se purjehti vuonna 1925 ensimmäisenä suomalaisena höyrylaivana maapallon ympäri.Äänimeri-sivusto : Zachariassen-varustamo : Saint StephenHöyrylaiva S/S Saint Stephen Rotterdamin satamassa toukokuussa 1924, Uudenkaupungin museo (Finna) 7 350 kuollutpainotonnin Saint Stephenin pituus oli 118,6 metriä, leveys 15,90 metriä ja syväys 7,01 metriä. Laivan höyrykoneen teho oli aluksi 1 600 hevosvoimaa ja vuodesta 1931 2 195 hevosvoimaa. Saint Stephen rakennettiin 1911 Port Glasgowssa Skotlannissa Wm Hamilton & Companyn telakalla liverpoolilaiselle British & Foreign Steamship Co Ltd-varustamolle. Vuodesta 1919 laivan omisti liverpoolilainen Saint Line Ltd-varustamo ja vuonna 1923 laiva ostettiin Suomeen uusikaupunkilaiselle J. A. Zachariassen & Co-varustamolle. Toisen maailmansodan aikana Saint Stephen tuli heinäkuussa 1942 Japanista Brasilian Santokseen, jossa laiva myytiin. Laivan parikymmentä suomalaista merimiestä internoitiin ja he asuivat Sao Juaon hotellissa Suomen valtion kustannuksella. Laiva oli tämän jälkeen brasilialaisten laivanvarustamoiden omistuksessa ja sen omisti vuodesta 1942 Oscar da Costa Rio de Janeirosta. Vuonna 1949 laivan nimeksi tuli Canguera ja sittemmin nimeksi vaihtui omistajien muuttuessa Guaraassu 1952 ja Fernao Dias 1959. Laiva kaatui ja upposi 25. toukokuuta 1968 ollessaan suolalastissa matkalla Macaosta Rio de Janeiroon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kapteeni puhuu totta ja valehtelee, Seura, 25.11.1936, nro 48, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Höyrylaivat Luokka:Rahtilaivat
Matka mustien maanosaan

Matka mustien maanosaan on Veikko Itkosen tuottama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1952. Elokuva on matkailudokumentti, joka käsittelee Veikko ja Eija Itkosen vuosien 1946–1951 välisenä aikana tekemiä matkoja Euroopassa ja Afrikassa. Elokuvassa esiintyviä matkakohteita ovat muun muassa Sveitsi, Italia, Algeria ja Etelä-Afrikka. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1952 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Ulkomailla kuvatut suomalaiset elokuvat
Rex (nimi)

Rex on englantilaisella kielialueella käytetty miehen etunimi, joka pohjautuu kuningasta merkitsevään latinan sanaan rex. Se voi olla myös lyhentymä nimistä Reginald ja Reinold. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2023 mennessä tilastoitu noin 60–70 Rex-nimistä miestä. == Nimipäivä == Rex-nimi esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemissa koirien ja hevosten nimipäiväkalentereissa. Niissä Rexin nimipäivä on 12. maaliskuuta.Saarelma-Paukkala, Minna: Koirien, kissojen ja hevosten nimipäiväkalenterien uudistus. – Yliopiston nimipäiväalmanakka 2012, s. 58, 65. PDF Helsinki: Helsingin yliopisto, 2011. == Tunnettuja Rex-nimisiä == * Rex Beach (1877–1949), yhdysvaltalainen kirjailija, vesipalloilija ja olympiamitalisti * Reginald ”Rex” Bosley (1909–1989), brittiläinen tiedustelu- upseeri * Rex Brown (s. 1964), yhdysvaltalainen basisti * Warren ”Rex” Cawley (s. 1940), yhdysvaltalainen aitajuoksija ja olympiavoittaja * Rex Grossman (s. 1980), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja * Reginald ”Rex” Harrison (1908–1990), englantilainen näyttelijä * Rex Hartwig (s. 1929), australialainen tennispelaaja * Rex Linn (s. 1956), yhdysvaltalainen näyttelijä * Richard Alexander ”Rex” Norris (1899–1980), intialainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja * Rex Orange County, oik. Alexander O’Connor (s. 1998), englantilainen laulaja * Rex Reason (1928–2015), yhdysvaltalainen näyttelijä * Rex Ryan (s. 1962), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja * Rex Stout (1886–1975), yhdysvaltalainen rikoskirjailija * Rex Tillerson (s. 1952), Yhdysvaltain ulkoministeri v. 2017–2018 * Rex Walheim (s. 1962), yhdysvaltalainen avaruuslentäjä * Rex Warner (1905–1986), brittiläinen kirjailija == Kuvitteellisia Rex-nimisiä == * Kapteeni Rex, kloonisotilas Tähtien sota -universumissa * Poliisikoira Rex, samannimisen televisiosarjan päähahmo == Lähteet == Luokka:Etunimet
Dieter Wellershoff

Dieter Wellershoff (1925 Neuss, Saksa – 2018 Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän sai tuotantoonsa vaikutteita ranskalaisesta uudesta romaanista ja perusti saksalaiseen kirjallisuuteen uuden realismin Kölnin koulukunnan. Hän on kirjoittanut muun muassa rikosaiheisia romaaneja ja kuunnelmia Wellershoff oli Saksan tuotteliampia ja tunnetuimpia kirjailijoita. Hän kirjoitti myös kirjallisuudentutkimuksen alalta tieteellisiä kirjoituksia.Dieter Wellershoff ist tot, Der Spiegel, 15.6.2018, viitattu 31.10.2021 ==Suomennetut teokset== * Simpanssin kauneus (Die Schönheit des Schimpansen), suom. Markku Mannila, Sarja: Keltainen kirjasto 146, Helsinki: Tammi 1979 ISBN 951-30-4424-6 * Seireeni & Kaskaan huuto (Die Sirene; Zikadengeschrei), suom. Olli Sarrivaara, Lurra Editions 2010 ISBN 978-952-5850-06-2 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Naisten Bandyliiga 2021–2022

Jääpallon naisten Bandyliiga kaudella 2021–2022 ratkaistiin neljän joukkueen kolminkertaisen runkosarjan jälkeen pelattavilla pudotuspeleillä.https://www.finbandy.fi/fi/sarjat/naisten-bandyliiga/ Suomen mestaruudesta pelattiin 30. kertaa. Naisten Bandyliigan järjestää järjestää Suomen Jääpalloliitto. Wiipurin Sudet voitti Suomen mestaruuden. ==Lähtökohdat== Sarja pelattiin nimellä Naisten Bandyliiga ensimmäistä kertaa.https://www.finbandy.fi/fi/suomen-jaapalloliiton-sarjat-uudistuvat/ ==Joukkueet== Joukkue Kotikaupunki Kotikenttä Perustettu Päävalmentaja Sijoitus 2020–2021 Botnia-69 Helsinki Oulunkylän tekojäärata 1969 Antti Hietala 2. Kampparit Mikkeli Hänninhauta 1972 Topi Rytkönen 3. Vastus Kemi Hepolan kenttä 1930 Mauri Kåhlman 4. Wiipurin Sudet Lappeenranta Kisapuiston tekojäärata 1950 Jukka Rautio / Olli Tiippana 1. ==Runkosarja== Kolminkertainen runkosarja alkoi 27.11. ja päättyi 19.2. == Välierät == == Pronssiottelu == == Loppuottelu == ==Lähteet== https://finbandy.torneopal.fi/taso/sarja.php?turnaus=sjpl_2021&sarja;=N Luokka:Bandyliiga Luokka:Vuoden 2021 jääpallo Luokka:Vuoden 2022 jääpallo
Lehtokäenrieska

Lehtokäenrieska (Gagea spathacea) on liljakasvien (Liliaceae) heimoon, käenrieskojen (Gagea) sukuun kuuluva kasvilaji. Lehtokäenrieska muistuttaa pikkukäenrieskaa (Gagea minima). Lehtokäenrieska on monivuotinen ja kalju ruohovartinen kasvi, joka voi kasvaa enintään noin 20 cm korkeaksi. Sen tyveltä kasvaa kaksi kapeaa lehteä ja varresta yksi leveämpi lehti. Kukkia kehittyy varsiin yhdestä kolmeen kappaletta ja laji kukkii toukokuussa. Lehtokäenrieska kasvaa lehtimetsissä ravinteikkailla kasvupaikoilla. Sitä tavataan lähinnä vain Euroopassa Saksassa, Puolassa ja Tanskassa, mutta paikoitellen muuallakin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Gagea spathacea Luokka:Käenrieskat
Thomas Edwin Mostyn

Thomas Edwin Mostyn (1864 Liverpool - 1930 Manchester) oli englantilainen taidemaalari. Hänet tunnetaan suuren yleisön parissa erityisesti hänen romanttisista puutarhamaalauksistaan, mutta hänen tyylinsä on niin monipuolinen, että on välillä vaikeaa uskoa, että sama tekijä on luonut kaikki teokset. https://rehs.com/tom_mostyn_virtex.htm http://www.tuttartpitturasculturapoesiamusica.com/2014/07/Thomas-Edwin- Mostyn.html == Elämäkertaa == Mostyn syntyi Liverpoolissa, mutta varttui Manchesterissa. Hän opiskeli Manchesterin taideakatemiassa ja piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna kotikaupungissaan vuonna 1880. Royal Art Academyssä hänen töitään oli esillä ensikertaa vuonna 1893. http://rehs.com/tom_mostyn_virtex.htm http://www.askart.com/artist/Thomas_Edwin_Mostyn/11056201/Thomas_Edwin_Mostyn.aspx Ensimmäisillä töillään Mostyn halusi kiinnittää yleisön huomion työväenluokan heikkoon asemaan. Tähän hän oli saanut vaikutteita opettajaltaan Sir Hubert von Herkominilta. 1890-luvulla hän siirtyi maalaamaan uskonnollisia aiheita. Hän sai töistään hyvää palautetta, sanottiin että hän harvoja nykyaikaisia maalareita, jotka maalaavat uskonnollisia aiheita vilpittömästi. http://rehs.com/tom_mostyn_virtex.htm 1910-luvulla Mostynin tyyli alkoi muuttua. Hän alkoi maalata ihmisiä hienoissa puutarhoissa, mikä ennakoi hänen tulevia puutarhamaalauksiaan. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Mostyn muutti Devoniin, missä hän alkoi maalata puutarhamaalauksiaan, joista hänet tunnetaan nykyään parhaiten. Näissä töissä hän on hylännyt realismin, luonto ja rakennukset on idealisoitu ja kuvissa on vahva luonnon voiman tuntu. Väriä hän käytti useita kerroksia ja ne olivat kirkkaita. Hän levitti ne kankaalle palettiveitsellään. Mostyn kieltäytyi noudattamasta aikansa ajatussuuntauksia ja muoteja. Hän ei halunnut asettaa itseään mihinkään tiettyyn muottiin tai valitsemaan suosittuja ja muodikkaita aiheita. Hänen mukaansa jokainen hetki oli ainutlaatuinen ja jos sen maalaa, se tulee tehdä yksilöllisesti. 1920-luvulla Mostyn piti useita omia näyttelyitä. Hän jatkoi oman tyylinsä etsimistä kuolemaansa saakka. Elämänsä loppupuolella Mostyn oli Royal Cambrian Academyn, Royal West of Englandin ja Royal Institute of Painters in Oil- Coloursin jäsen. Hänen töitään oli esillä Pariisin salongissa sekä Pittsburgissa. Mostynin taideteosten hinnat ovat viime aikoina vaihdelleet paljon. Vuonna 1998 hänen työstään maksettiin huutokaupassa 63 059 Yhdysvaltain dollaria, mutta huomattavasti pienempiäkin summia on maksettu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.sulisfineart.com/thomas- edwin-mostyn-1864-1930-c-1883-watercolour-river-landscape.html Luokka: Englantilaiset taidemaalarit Luokka: Vuonna 1864 syntyneet Luokka: Vuonna 1930 kuolleet
Organonitraatit

Organonitraatit eli nitraattiesterit ovat orgaanisia yhdisteitä, joille tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on R-O-NO2, missä R on orgaaninen ryhmä. Ne ovat siis alkoholien tai fenolien ja typpihapon estereitä. ==Ominaisuudet ja valmistus== Organonitraatit ovat huoneenlämpötilassa tavanomaisesti nesteitä. Ne ovat suhteellisen stabiileja, mutta varsinkin useita nitraattiryhmiä sisältävät yhdisteet esimerkiksi nitroglyseroli hajoavat räjähdysmäisesti kuumennettaessa. Organonitraatit liukenevat vain niukasti veteen, mutta liukenevat hyvin orgaanisiin liuottimiin. Organonitraatit hydrolysoituvat veden vaikutuksesta emäksisissä tai happamissa olosuhteissa. Reaktiossa muodostuu useimmiten alkoholien sijaan karbonyyliyhdisteitä tai alkeeneja. Organonitraatit reagoivat useiden nukleofiilien kanssa. Esimerkiksi Grignard-reagenssit muodostavat N-dialkyylihydroksyyliamiineja ja enolaatit nitroyhdisteitä. Organonitraatteja voidaan valmistaa alkoholien tai fenolien ja typpihapon välisellä reaktiolla. Toinen vaihtoehto on alkyylihalidien ja hopeanitraatin reaktio. ==Lähteet== Luokka:Orgaaniset yhdisteet
Tomi Kuusisto

Tomi Kuusisto on suomalainen tenorilaulaja. Hän on opiskellut Helsingin konservatoriossa, Sibelius-Akatemiassa sekä Zürichin oopperastudiossa Sveitsissä. Vuosina 1987–2021 Kuusisto on ollut kiinnitettynä Suomen kansallisoopperassa, Viron Estonia-teatterissa, Zürichin oopperassa, Baselin oopperassa, Bernin oopperassa sekä vieraillut Italiassa, Itävallassa, Kanadassa, Latviassa, Liettuassa, Ranskassa, Saksassa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Suomalaiset tenorit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
K-52 (1939)

K-52 oli Neuvostoliiton laivaston K-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Leningradista Ordžikidzen telaklta, missä köli laskettiin 26. helmikuuta 1938 telakkanumerolla 455. Se laskettiin vesille 3. heinäkuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 11. lokakuuta 1942.Polmar & Noot 1991 s. 264-265Twardowski 1989 s. 117 == Palvelus == Saksan hyökätessä kesällä 1941 Neuvostoliittoon alus oli keskeneräinen. Leningradin saarron alkaessa se liitettiin osaksi kaupungin puolustusta. Alus liitettiin 25. marraskuuta 1942 Itämeren laivastoon päällikkönään 2. luokan kapteeni E. G. Shulakov, joka luovutti 14. maaliskuuta 1944 päällikkyyden 3. luokan kapteeni I. V. Travkinille. Miehistön koulutus jatkui lokakuussa 1944. Alus lähti 29. lokakuuta Kronstadtista Helsinkiin, mistä se lähti 9. marraskuuta ensimmäiselle sotaretkelleen Pommerinlahdelle.Twardowski 1989 s. 124 Alus havaitsi saattueen, jota vastaan se hyökkäsi 16. ja 21. marraskuuta. Alus palasi 25. marraskuuta Helsinkiin, mistä se jatkoi edelleen Kronstadtiin. Alus siirrettiin 2. joulukuuta huollettavaksi telakalle, mistä se vapautui 15. tammikuuta 1945. Alus lähti toiselle partiomatkalle, mutta jäätilanteen vuoksi se joutui 11. helmikuuta hakeutumaan Helsinkiin. Alus lähti 15. helmikuuta toiselle sotaretkelleen Pommerinlahdelle, jossa se ilmoitti upottaneensa 24. helmikuuta torpedoimalla kuljetusalus Erika Fritzen (4 169 t) sekä sitä suojanneen aluksen. Se upotti 1. maaliskuuta Öölannin eteläpuolella torpedoimalla rahtialus Bacchuksen (1 716 t) ja 4. maaliskuuta samoin torpedoimalla 6 000 tonnin rahtialuksen. Kaksi päivää myöhemmin alukselta tuli ilmoitus torpedoveneen tai pienen hävittäjän vaurioittamisesta ja 8. maaliskuuta 5 000 tonnin rahtialuksen upottamisesta. Alus palasi Kronstadtiin 11. maaliskuuta.Twardowski 1989 s. 124-125 Maaliskuun alus oli huollettavana telakalla, mutta 17. huhtikuuta se lähti kolmannelle sotaretkelleen Itämeren eteläosiin. Alus palkittiin 20. huhtikuuta punalipun kunniamerkillä. Seuraavana päivänä alukselta saatiin ilmoitus 6 000 tonnin rahtialuksen upottamisesta. Se upotti 25. huhtikuuta 10 000 tonnin rahtialuksen ja kaksi päivää myöhemmin 7 000 tonnin rahtialuksen. Alus palasi 30. huhtikuuta Helsinkiin. Se jatkoi 9. toukokuuta Kronstadtiin, jonne alus saapui vielä samana päivänä.Twardowski 1989 s. 125 ==Lähteet== * * * * ===Viitteet=== Luokka:K-luokan sukellusveneet (Neuvostoliitto) Luokka:Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
Ilías Venézis

Ilías (Elias) Venézis (), oikealta nimeltään Ilías Méllos (Ηλίας Μέλλος, 1904 Ayvalık, Turkki – 1973 Ateena, Kreikka) oli kreikkalainen kirjailija. Venézis joutui 1922 perheensä kanssa muuttamaan kotiseudultaan Turkista Kreikkaan. Venézis käsittelee teoksissaan tätä tapahtumaa ja sen synnyttämää nostalgiaa. Venézis työskenteli alkuun pankissa. Hän oli vuodesta 1957 Ateenan akatemian jäsen. ==Suomennetut teokset== * Aiolian maa (Aiolikí gi), suom. Johannes Polva, WSOY 1960 ;Novellit teoksessa Näkymätön ja näkyvä, suom. Reija Tanninen, Anna Wartiovaara, Helsinki: Suomen Ateenan instituutti 2000 ISBN 951-95295-9-4 * Asklepionin yö * Lokit ==Lähteet== Luokka:Kreikkalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Kalervo Pitkänen

Juho Kalervo Pitkänen (17. marraskuuta 1904 Helsinki – 10. maaliskuuta 1974) oli suomalainen pikajuoksija. Pitkänen edusti urallaan Helsingin Kisa-Veikkoja vuoteen 1929 ja sen jälkeen Oulun Pyrintöä. Koulutukseltaan hän oli varatuomari. == Urheilu-ura == Kalevan kisoissa Pitkänen saavutti kultaa sekä 100 metrin juoksussa että 200 metrin juoksussa vuonna 1928.Lisäksi hän sai hopeaa 200 metriltä vuonna 1929. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa Pitkänen sai Helsingin Kisa-Veikkojen joukkueessa kultaa 4 × 100 metrin juoksussa vuosina 1928 ja 1929. 4 × 400 metrillä hän sai kultaa vuonna 1929 ja pronssia vuonna 1928. Maaotteluissa Pitkänen edusti Suomea vuonna 1929 Ruotsia ja Ranskaa vastaan. __NOTOC__ == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Laji Tulos Paikka Päivä 100 m 10,9 Helsinki 12. elokuuta 1929 200 m 22,3 Helsinki 27. syyskuuta 1928 Lähde == Siviiliura == Kalervo Pitkänen suoritti ylemmän oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1929 ja sai varatuomarin arvon 1932. Vuonna 1930 hän toimi esittelijänä Oulun lääninhallituksessa, nimitettiin vuonna 1935 Limingan nimismieheksi ja vuonna 1936 Heinolan kihlakunnan henkikirjoittaja. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Liilakylmänkukka

Liilakylmänkukka (Pulsatilla × intermedia) on kangasvuokon (Pulsatilla vernalis) ja hämeenkylmänkukan (Pulsatilla patens) välinen risteymä. Sen juurakosta kasvavat aluslehdet ovat kohenevia. Lehtiruodin pituus on yleensä 10–20 senttimetriä. Aluslehden lehtilapa on 5–10 cm mittainen, se on tavallisesti kolmisorminen, päätölehdykkä on ruodillinen. Lehdet ovat pääosin talvehtivia, kuten myös kangasvuokolla; hämeenkylmänkukalla ne lakastuvat syksyllä. Kukka kasvaa yksittäin kukkaperän päässä, jonka pituus kukinta- aikana on yleensä 10–20 cm. Kukan kehälehdet ovat vaaleansinisiä. Pähkylähedelmät eivät suurimmaksi osaksi kehity. == Levinneisyys == Liilakylmänkukkaa esiintyy Suomessa, Saksassa ja Puolassa.Plants of the World Online. Pulsatilla × intermedia Viitattu 29.10.2021. Suomen lähialueella risteymän kantalajeja kasvaa yhdessä myös Karjalankannaksella, esimerkiksi Ruotsissa ne esiintyvät vain eri seuduilla. === Liilakylmänkukka Suomessa === Suomessa liilakylmänkukka esiintyy harvinaisena Etelä-Hämeessä Hämeenlinnan seudulla, missä sijaitsee kantalajien yhteinen kasvualue. Se kasvaa samanlaisilla kasvupaikoilla, kuten harjukankailla. Risteymä on Suomessa rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella, kuten myös kangasvuokko ja hämeenkylmänkukka ovat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Liilakylmänkukka – Pulsatilla patens × vernalis Luokka:Kylmänkukat Luokka:Risteymät
Bjørnar Skjæran

Bjørnar Selnes Skjæran (s. 28. toukokuuta 1966) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko.. Hän toimi Norjan kalastus- ja meriministerinä Støren hallituksessa vuosina 2021–2023. Skjæran on istunut suurkäräjillä vuodesta 2021. Aiemmin hän on toiminut Lurøyn kunnanjohtajana vuosina 2011–15. ==Muuta== Skjæran on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hän on työskennellyt aiemmin maanviljelijänä ja kuorma-autonkuljettajana, ja kannattaa Liverpool FC:tä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Bjørnar Skjæran Norjan suurkäräjien nettisivuilla Luokka:Norjan kalastusministerit Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Veksillografia

Veksillografia on lippujen suunnittelun taide ja käytäntö; se liittyy veksillologiaan, tieteelliseen lippujen tutkimukseen, mutta se ei ole synonyymi tälle tieteenalalle. Lippuja suunnitteleva henkilö on veksillografi. == Suunnittelun periaatteet == Vuonna 2006 Pohjois-Amerikan veksillologinen yhdistys (eng. North American Vexillological Association) julkaisi kirjasen nimeltä Hyvä lippu, huono lippu (Good Flag, Bad Flag) auttaakseen niitä, jotka haluavat suunnitella tai uudelleensuunnitella lipun. Kirjasessa luetellaan viisi lippujen suunnittelun perusperiaatetta, joista on tullut vakioviittaus veksillografien yhteisössä. Pohjois-Amerikan veksillologinen yhdistys loi vuonna 2014 yhdessä Brittiläisen Lippuinstituutin (Flag Institute) kanssa päivitetyn kirjasen nimeltä Komission raportti lippujen suunnittelun ohjaavista periaatteista (The Commission's Report on the Guiding Principles of Flag Design), joka käsittelee Hyvä lippu, huono lippu kirjasessa esiintyviä kysymyksiä ja perehtyy tarkemmin siinä esitettyihin ideoihin. == Katso myös == * Veksillologia == Lähteet == *
Hemming Alanko

Hemming Nestor Alanko (31. lokakuuta 1881 – 20. syyskuuta 1959) oli suomalainen lähetyssaarnaaja, rovasti ja kirkkoherra.Kirkkoherra H. Alanko 50-vuotias, Aamulehti, 31.10.1931, nro 295, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotBillion Graves : Rovasti Hemming Alangon hauta Helsingin pitäjän kirkon hautausmaalla Alanko vihittiin lähetyssaarnaajaksi 1907 ja hän oli sitten Suomen Lähetysseuran palveluksessa Kiinassa luoteis-Hunanissa vuoteen 1915 saakka. Suomeen palattuaan Alanko suoritti teologian erotutkinnon ja hänet vihittiin papiksi 1921. Alanko oli pappina Toivakassa, Jyväskylän maaseurakunnassa ja Säynätsalossa. Hän oli Ylöjärven kirkkoherrana 1926–1936 ja sen jälkeen Säämingin kirkkoherrana. Alanko kirjoitti artikkeleita sanomalehtiin ja Suomen Lähetysseuran julkaisuihin. Hän suomensi myös Kiinan lähetystyötä käsittelleitä teoksia.Ylöjärven seurakunnan historiaaPapisto, Karjala, 13.03.1936, nro 71, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Suomennoksia == Nimellä H. Alanko: * M. Broomhall : Mies, joka uskalsi: Hudson Taylorin elämänvaiheet: nuorille kerrottuna. Suomen lähetysseura, Helsinki 1921 * Arthur H. Smith : Heräävä Kiina. Gummerus 1922 * A. M. Johannsen : Iäinen helmi: erään kiinalaisnaisen elämänvaiheet. WSOY 1923 (alkuteos Everlasting pearl) * Marshall Broomhall : Kenraali Fung ; johdannolla varustanut Erland Sihvonen ; suomentanut H. Alanko. Suomen lähetysseura, Helsinki 1924 * Arthur Taylor : Jaakon kukkaro: kertomus tytöille ja pojille. Suomen lähetysseura, Helsinki 1925, 1945 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ylöjärven rippikoululaiset 1932, edessä kirkkoherra Hemming Nestor Alanko ja kanttori Saarinen * Kielisoitinorkesteri, kuvassa takana vasemmalla Arvid Flinck, kolmas vasemmalta Hilda Mäkelä, neljäs vasemmalta Toivo Koskikallio ja oikealla Hemming Alanko. Museovirasto, Suomen Lähetysseura ry:n kuvakokoelma (Finna) Luokka:Suomalaiset lähetyssaarnaajat Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Hannaleena Heiska

Hannaleena Heiska (s. 1973 Oulu) on suomalainen kuvataiteilija. Hänen työnsä sisältävät muun muassa maalauksia, piirroksia ja videoinstallaatioita. Heiska opiskeli Limingan Taidekoulussa 1998–1999 ja Kankaanpään taidekoulussa 1999–2000. Hän valmistui kuvataiteen maisteriksi Kuvataideakatemiasta 2006. Heiska on pitänyt yksityisnäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla. Hän on myös opettanut Vapaassa Taidekoulussa, ja hän työskentelee sen apulaisrehtorina. Vuonna 2011 Heiska sai William Thuringin nimikkopalkinnon. Hän oli vuonna 2011 ehdolla myös Ars Fennica -palkinnon saajaksi. Heiskalle myönnettiin vuonna 2021 viisivuotinen (2022–2027) valtion taiteilija-apuraha. Heiska on pitänyt näyttelyitä Helsinki Contemporaryssä, Turun taidemuseossa, Kalhama & Piipolla ja Göteborgin taidemuseossa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Hannaleena Heiskan verkkosivut * Hannaleena Heiska AV-Arkin sivuilla Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1973 syntyneet
Maureen O’Haran filmografia

Tämä on Maureen O’Haran filmografia. == Elokuvat == Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 1939 Jamaica Innin rannikkorosvot Jamaica Inn Mary 1939 Notre Damen kellon­soittaja The Hunch­back of Notre Dame Esmeralda 1940 Tanssi, tyttö, tanssi Dance, Girl, Dance 1941 Vihreä oli laaksoni How Green Was My Valley 1942 10 sankaria Ten Gentle­men from West Point 1942 Musta joutsen The Black Swan 1942 To the Shores of Tripoli Mary Carter 1943 Kuolematon kersantti Immortal Sergeant Valentine 1943 Tämä maa on minun This Land Is Mine 1944 Buffalo Bill Buffalo Bill 1945 Punaisin purjein The Spanish Main kreivitär Francesca 1946 Romanttinen matka Sentimental Journey 1946 Kilpakosijat Do You Love Me 1947 Sinbad meren­kävijä Sinbad, the Sailor Shireen 1947 Huijari rakastuu The Home­stretch 1947 Susanin kääntymys Miracle on 34th Street 1947 Korkein panoksin The Foxes of Harrow Odalie d’Arceneaux 1948 Kaikkien aikojen lapsen­piika Sitting Pretty Tacey King 1949 Kiinnitys elämään A Woman’s Secret 1949 Kielletty katu Britannia Mews 1949 Bagdad – 1001 yön kaupunki Bagdad 1950 Punainen sulka Comanche Territory 1950 Sheikin morsian Tripoli 1950 Rio Grande Rio Grande Kathleen York 1951 Arabian sheikki Flame of Araby prinsessa Tanya 1952 Musketti­sotureiden pojat At Sword’s Point 1952 Kenguru Kangaroo Dell McGuire 1952 Vaitelias mies The Quiet Man 1952 Kaikkia lippuja vastaan Against All Flags Spit­fire Stevens 1953 Lännen puna­tukka The Red­head from Wyoming 1953 Polttavat nuolet War Arrow Elaine Corwin 1954 Malaga – sala­kuljettajien paratiisi Malaga Joanna Dane 1955 Suuri paraati The Long Gray Line 1955 Kunnia­velka The Magnificent Matador Karen Harrison 1955 Kuninkaan käskyä vastaan Lady Godiva of Coventry Lady Godiva 1956 Lissabon Lisbon 1956 Vilpitön Willie Every­thing but the Truth 1957 Hurja mieheni The Wings of Eagles 1959 Miehemme Havannassa Our Man in Havana Beatrice Severn 1961 Preerian laki The Deadly Companions 1961 Ansa vanhemmille The Parent Trap 1962 Mr. Hobbs lähtee lomalle Mr. Hobbs Takes a Vacation 1963 Heidän kesänsä Spencer’s Mountain Olivia 1963 Lännen hurja­päät McLintock! 1965 Italialainen inter­mezzo The Battle of the Villa Fiorita 1966 Rancho River The Rare Breed 1971 Hurja Jake Big Jake 1991 Äitini on naiseni Only the Lonely == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Filmografiat
S/S Wasaborg

S/S Wasaborg oli suomalainen uusikaupunkilaisen J. A. Zachariassen & Co- varustamon rahtihöyrylaiva.Äänimeri-sivusto : Zachariassen : Wasaborg 7 800 kuollutpainotonnin S/S Wasaborgin pituus oli 125,88 metriä, leveys 24,65 metriä ja syväys 7,58 metriä. Laivan höyrykoneen teho oli 3 035 hevosvoimaa. S/S Wasaborg rakennettiin 1909 Hampurissa Reiherstieg Schiffswerftin telakalla hampurilaiselle Deutsch-Australische Dampfs Ges-varustamolle ja sai nimekseen Iserlohn. Ensimmäisen maailmansodan alettua elokuussa 1914 laiva jäi Bataviaan Hollannin Itä-Intiaan ja se luovutettiin 1919 sotakorvauksena Isolle- Britannialle. Vuonna 1921 laiva sai nimekseen Union City ja sen omisti bidefordilainen St. Just Steamship Co Ltd-varustamo. Vuonna 1925 laiva ostettiin Suomeen uusikaupunkilaiselle J. A. Zachariassen & Co-varustamolle ja se oli ostohetkellä Suomen kauppalaivaston suurin alus. Laiva myytiin 1935 Italiaan napolilaiselle Achille Lauro -varustamolle, jossa se sai nimekseen Erica. Toisen maailmansodan aikana kesäkuussa 1940 laiva takavarikoitiin Liverpoolissa ja se sai nimekseen Empire Defiance. Normandian maihinnousun aikana laiva upotettiin Normandian rannikolla aallonmurtajaksi 8. kesäkuuta 1944. Laiva romutettiin Antwerpenissä syyskuussa 1951. == Katso myös == *M/S Wasaborg == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Höyrylaiva S/S Wasaborg, Uudenkaupungin museon valokuvakokoelma (Finna) Luokka:Höyrylaivat Luokka:Rahtilaivat
Burić

Burić on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: * Andrej Burić (s. 1989), kroatialainen hiihtäjä * Damir Burić (s. 1980), kroatialainen vesipalloilija ja olympiavoittaja * Jasmin Burić (s. 1987), bosnialainen jalkapallomaalivahti * Mirsada Burić (s. 1970), bosnialainen yleisurheilija * Zlatko Burić (s. 1953), kroatialais-tanskalainen näyttelijä
S/S Olovsborg

S/S Olovsborg oli suomalainen uusikaupunkilaisen J. A. Zachariassen & Co -varustamon rahtihöyrylaiva.Äänimeri-sivusto : Zachariassen : Olovsborg 11 300 kuollutpainotonnin (vuodesta 1939 9 855 kuollutpainotonnia) S/S Olovsborgin pituus oli 135,02 metriä, leveys 17,20 metriä ja syväys 8,23 metriä. Laivan höyrykoneen teho oli 3 885 hevosvoimaa. S/S Olovsborg rakennettiin 1912 Pallionissa Sunderlandissa Englannissa Short Brothersien telakalla lontoolaiselle Nitrate Producers' Steamship Co Ltd-varustamolle, ja se sai nimen Anglo-Egyptian. Vuonna 1927 laiva ostettiin Suomeen uusikaupunkilaiselle J. A. Zachariassen & Co-varustamolle, ja se oli ostohetkellä Suomen kauppalaivaston suurin alus. Vuonna 1932 laiva lastasi vehnää Williamstownissa Victorian osavaltiossa Australiassa. Lasti oli tarkoitus viedä Shanghaihin Kiinaan, ja kun miehistö vaati kaksikertaista palkkaa sotatoimialueelle matkaamisesta, kolme miestä pidätettiin ja viisi muuta karkasi laivasta ennen sen lähtöä. Pidätetyt merimiehet karkotettiin Suomeen. Vuonna 1942 laiva siirtyi Brasilian hallituksen omistukseen, ja se sai nimen Lesteloide. Laiva liitettiin Brasilian laivastoon 1948, ja se romutettiin 1955 Rio de Janeirossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Höyrylaiva S/S Olovsborg, Uudenkaupungin museon valokuvakokoelma (Finna) Luokka:Höyrylaivat Luokka:Rahtilaivat
Pyörön kirjasto

Pyörön kirjasto tai Pyörön lähikirjasto on Kuopion Petosen asuinalueen keskustassa, Litmasen kaupunginosassa sijaitseva yleinen kirjasto. Se on osa Kuopion kaupunginkirjastoa. Pyörön kirjasto on perustettu vuonna 1994. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Pyörön lähikirjaston sijainti Kuopion kartalla (kartta.kuopio.fi) Luokka:Litmanen (Kuopio) Luokka:Kuopion rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kuopion kaupunginkirjasto
Jeffersonin piirikunta (Washington)

Jeffersonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 32 977 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Port Townsendin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1852. == Väestö == Vuonna 2020 Jeffersonin piirikunnan 32 977 asukkaasta valkoisia oli 91,1 %, aasialaisia 2,0 % ja mustia 1,1 %. Vuonna 2019 4,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 5,8 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Kuvia piirikunnasta == Kuva:Olympics from Mount Walker (3575134758).jpg|Vuoristoista maisemaa Jeffersonin piirikunnassa. Kuva:Jefferson County Courthouse in Port Townsend, WA.jpg|Jeffersonin piirikunnan oikeustalo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Washingtonin piirikunnat
San Juanin piirikunta (Washington)

San Juanin piirikunta () on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 17 788 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Friday Harborin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1873. == Väestö == Vuonna 2020 San Juanin piirikunnan 17 788 asukkaasta valkoisia oli 93,9 %, aasialaisia 1,5 % ja mustia 0,8 %. Vuonna 2019 6,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 7,6 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. Piirikunnan asukkaista 49 % ei kuulu mihinkään uskonnolliseen yhteisöön, mikä on suurin väestönosuus Yhdysvaltain piirikuntien keskuudessa. == Kuvia piirikunnasta == Kuva:From the tower on the top of Mt. Constitution 1 - panoramio.jpg Kuva:San Juan County Courthouse.JPG|San Juanin piirikunnan oikeustalo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Washingtonin piirikunnat
Jyväskylän Komeetat

Jyväskylän Komeetat on vuonna 2010 perustettu jyväskyläläinen jalkapalloseura. Sen miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2025 Suomen viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla Kolmosessa. Joukkueen kotikenttä on seuran oma, vuonna 2017 valmistunut Comets’ Park. Komeetat keskittyy lasten ja junioripelaajien jalkapalloon. Sillä on kolme miesten joukkuetta eri sarjatasoilla, kymmenen poikien ikäkausijoukkuetta sekä neljä tyttöjen juniorijoukkuetta. Komeettoihin kuuluu vajaat 500 lisenssipelaajaa. == Historia == Jyväskylän Komeettojen toiminta käynnistyi 17. tammikuuta 2010 Yliopiston biologian laitoksella järjestetystä kokouksesta, jossa yksimielisesti päätettiin perustaa uusi yhdistys joka tarjoaisi laadukasta toimintaa jyväskyläläisille jalkapallojunioreille. Kokoukseen osallistuneet olivat tuohon asti olleet mukana jyväskyläläisen FC Blackbirdin 1997–2002 syntyneiden juniorijoukkueissa. Uuden seuran nimestä järjestettiin äänestys, jossa ehdolla olivat Komeettojen lisäksi esimerkiksi Jyväskylän Liekki (FC Flame), Kymppifutis, Jyväskylän Pallo-Haukat, Jyväskylän Parsa, Jyväs-Futis 2010, Jyväskylän Kanuunat, ja Pallas JKL. Nimestä ei päästy selvyyteen vielä tammikuun aikana, mutta lopulta nimeksi valittiin Komeetat. Perustamisvaiheessa päätettiin myös seuran värit. Pelipaidan turkoosinsinisen sävyn esikuvana oli Argentiinan maajoukkueen paita. Sen myös koettiin sopivan komeettateemaan, eikä lähialueen muilla seuroilla ollut vastaavia värejä. Seura perusti aluksi neljä juniorijoukkuetta. Vuonna 2020 sillä oli joukkueita 2013 syntyneistä lähtien. Komeettojen edustusjoukkue voitti kaudella 2019 Nelosen mestaruuden ja nousi Kolmoseen. Kauden 2021 päätteeksi joukkue nousi Kakkoseen voitettuaan Kolmosen Itä-Suomen AC-lohkon. Nousu varmistui, kun samassa Palloliiton nousukaaviossa olleen Pohjanmaan lohkon voittaja, vaasalainen Sundom IF, ei ottanut Kakkosen paikkaa vastaan. Iso osa Komeettojen joukkueesta pelasi Kolmosen ohessa myös A-nuorten SM-sarjaa. == Stadion == Seuralla on oma kenttä, Comets’ Park, joka sijaitsee Kotalammen urheilupuistossa. Kenttä valmistui vuonna 2017, mistä lähtien sinne ovat keskittyneet Komeettojen peli- ja harjoitustapahtumat. Syksyllä 2018 huoltorakennukseen valmistuivat seuran toimisto ja kokoustilat. == Muu toiminta == Komeetat järjestää jalkapalloturnauksia, joista merkittävin on junioreille järjestettävä Comets Cup. Turnaus järjestettiin 10. kertaa vuonna 2021, jolloin siihen osallistui ennätykselliset 180 joukkuetta. Seura järjestää myös Comets-liigaa, joka on suunnattu työ- ja kaveriporukoille. Yhdessä Palokan Riennon kanssa Komeetat järjestää kesäisin Valioliiga- jalkapallokoulun aloitteleville junioreille. Kouluissa ja päiväkodeissa Komeetat järjestää kerhotoimintaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto (Komeetat.fi) Luokka:Suomalaiset jalkapalloseurat Luokka:Jyväskyläläiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 2010 perustetut urheiluseurat
KSP

KSP voi viitata seuraaviin: * Kivi, sakset ja paperi, tunnettu käsillä pelattava leikki tai peli * Kerbal Space Program, Squadin avaruusaiheinen simulaatiopeli * Keski-Suomen Puhelin (KSP Yhtiöt) * Klub Sportowy Polonia Warszawa, puolalainen jalkapalloseura * KSP-76, neuvostoliittolainen toisen maailmansodan aikainen panssariajoneuvo
Bazoches

Bazoches on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 47 kilometriä Château-Chinon (Ville):n kaupungista etelään. Kunnan alueella oleva linna Château de Bazoches on rakennettu vuonna 1180 entisen roomalaisen tukikohdan paikalle. Vuonna 1675 linnan osti ranskalainen piiritystekniikan asiantuntija Vauban voittoisasta Maastrichtin piirityksestä Ludvig XIV:ltä saamillaan palkkiorahoilla. Asettuessaan linnaan Vauban teki siihen useita muutoksia, ja muutti sen sotilasvaruskunnaksi. Linnassa hän teki rakennusteknisiä tutkimuksia, suunnitteli insinööreineen yli kolmensadan rakennuksen ja linnoituksen piirustukset, sekä kehitti hyökkäys- ja puolustusmenetelmiä linnoituksiin. Lisäksi hän kirjoitti linnassa useita kirjoja, kuten kirjan ”La Dime royale” (Kuninkaalliset kymmenykset). Linnan nykyiset omistajat polveutuvat hänen vanhimmasta tyttärestä Charlotte de Vaubanista. Linna on avoinna vieraille. Saint-Hilairen kirkko on peräisin 1100-luvulta, mutta se rakennettiin kokonaan uudelleen 1500- ja 1600-luvuilla. Barokkityylinen korkea alttari on peräisin Italiasta, ja sen Vauban lahjoitti seurakunnalle vuonna 1690. Vauban kuoli Pariisissa 30. maaliskuuta 1707 ja hänet haudattiin kirkkoon 16. huhtikuuta. Hänen sydämensä haudattiin erikseen kirkon alttarin alle, kuten tuolloin tapana. Noin sata vuotta myöhemmin vuonna 1808 sydän siirrettiin Pariisin Invalidikirkkoon Napoleon I:n käskystä. Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan). Tiedosto:Vauban_château_de_Bazoches_(Nièvre).JPG|Château de Bazoches Tiedosto:Bazoches_-_Eglise_Saint-Hilaire_-_01.jpg|Saint-Hilairen kirkko ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Nièvren kunnat
Baureihe 480

Baureihe 480 on Berliinin S-Bahnilla liikennöivä junamalli. Vuosina 1990–1992 junia toimitettiin 45 yksikköä ja vuosina 1993–1994 toimitettiin 40 yksikköä lisää. Vuonna 2021 yhteensä 85 yksiköstä käytössä oli 70 yksikköä. Junien huippunopeus on 100 km/h ja kiihtyvyys 1,3 m/s2. Niissä on 92 istumapaikkaa ja 200 seisomapaikkaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalainen rautatiekalusto Luokka:Sähkömoottorijunat
Baureihe 485

Baureihe 485 on Berliinin S-Bahnilla liikennöivä junamalli. Se on vanhin S-Bahnilla liikennöivä junamalli, ja sarjan valmistaminen aloitettiin vuonna 1978. Junia valmistettiin yhteensä 166 yksikköä, joista vuonna 2021 käytössä oli 78 yksikköä. Junien huippunopeus on 90 km/h ja kiihtyvyys 0,68 m/s2. Niissä on 102 istumapaikkaa ja 202 seisomapaikkaa. Aikaisemmin junat tunnettiin nimellä Baureihe 270, mutta vuonna 1992 otettiin käyttöön nykyinen nimitys. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sähkömoottorijunat Luokka:Saksalainen rautatiekalusto
Skagitin piirikunta

Skagitin piirikunta () on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 129 523 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Mount Vernonin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1883. == Väestö == Vuonna 2020 Skagitin piirikunnan 129 523 asukkaasta valkoisia oli 90,3 %, aasialaisia 2,3 % ja mustia 1,1 %. Vuonna 2019 17,1 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 10,3 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Kuvia piirikunnasta == Kuva:Kool-Aid Lake.jpg Kuva:Skagit County Courthouse pano 01.jpg|Skagitin piirikunnan oikeustalo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Washingtonin piirikunnat
RPS

RPS voi tarkoittaa seuraavia: * Royal Photographic Society, brittiläinen maailman vanhin valokuvaseura * Royal Philharmonic Society, brittiläinen musiikkiseura * Ruotsin poliisihallitus (, RPS)
Grönlannin parlamenttivaalit 2021

Grönlannin vuoden 2021 parlamenttivaalit pidettiin 6. huhtikuuta. Vaaleissa valittiin 31 edustajaa itsehallintoalueen parlamenttiin seuraavaksi neljäksi vuodeksi. == Tausta ja vaalijärjestelmä == Grönlannissa ajauduttiin ennenaikaisiin vaaleihin, kun itsehallintoalueelta löytyvät mineraalivarat aiheuttivat poliittisen kriisin. Mineraaleja louhii australialainen Greenland Minerals -kaivosyhtiö saaren eteläosissa, mikä on herättänyt huolta mm. ympäristöhaitoista saaren ainoalla alueella, jossa voi harjoittaa edes jonkinlaista maataloutta. Grönlantilaisista 63 % vastusti kaivostoimintaa alueella. Helmikuussa 2021 vaalipäiväksi päätettiin 6. huhtikuuta, jolloin pidetään myös itsehallintoalueen kuntavaalit. Parlamenttivaalit järjestettiin vuotta suunniteltua aikaisemmin.. Vaaleissa ovat äänioikeutettuja kaikki vähintään vaalipäivään mennessä 18 vuotta täyttäneet Tanskan kansalaiset, joilla on ollut vakinainen asuinpaikka Grönlannissa vähintään puoli vuotta, ja jotka eivätkä ole holhouksen alaisena. Vaaleissa käytetään d'Hondt-menetelmää. == Tulokset == Puolue Ääniä Osuus (%) Paikat IA 9 933 36,6 12 Siumut 7 986 29,5 10 Naleraq 3 252 12,0 4 D 2 454 9,1 3 Atassut 1 878 6,9 2 Nunatta Qitornai 639 2,4 0 Suleqatigiissitsisut 376 1,4 0 Ääniä yhteensä 27 109 Äänioikeutettuja 41 126 Tyhjiä ääniä 296 Hylättyjä ääniä 285 Lähde: Nunatta Qitornai ja Suleqatigiissitsisut menettivät kaikki paikkansa ja putosivat parlamentista. === Hallituksen muodostus === IA ja Naleraq ilmoittivat muodostavansa hallituksen, jolla on niukka enemmistö parlamentissa. Atassut ilmoittautui hallituksen tukipuolueeksi.. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2021 vaalit Luokka:Grönlannin politiikka
Jenny Jägerfeld

thumb|Jenny Jägerfeld Göteborgin kirjamessuilla 2014. Jenny Jägerfeld (s. 6. huhtikuuta 1974 Skärblacka) on ruotsalainen kirjailija ja psykologi. Jägerfeldin esikoisteos Hål i huvudet ilmestyi vuonna 2006. Vuonna 2010 hän sai lasten- ja nuortenkirjallisuuden August-palkinnon teoksestaan Oli kerran äiti joka katosi. Jägerfeldille myönnettiin Astrid Lindgren -palkinto vuonna 2017. Hän on saanut myös Ruotsin radion lastenkirjapalkkinnon teoksistaan Comedy Queen (2018) ja Mun huikea elämä (2020). Molemmat teokset olivat myös August-palkintoehdokkaina. ==Suomennetut teokset== * * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jenny Jägerfeldin verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt