EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jean Mathieu Philibert Sérurier

Jean Mathieu Philibert Sérurier (8. joulukuuta 1742 Laon, Ranskan kuningaskunta – 21. joulukuuta 1819 Pariisi) oli ranskalainen upseeri ja poliitikko, jolle keisari Napoleon I antoi Ranskan keisarikunnan marsalkan arvon vuonna 1804. ==Elämä ja ura== Sérurier syntyi Laonissa keskiluokkaiseen perheeseen. Oltuaan Laonin miliisin luutnantti hän liittyi Ranskan kuninkaalliseen armeijaan ja palveli seitsenvuotisessa sodassa Hannoverin sotaretkellä vuonna 1759. Hän oli mukana myös Portugalin (1762) ja Korsikan (1771) sotaretkillä. Vallankumouksen alkaessa hän oli saavuttanut majurin arvon, ja sen aikana hänestä tuli eversti, prikaatikenraali ja lopulta divisioonan kenraali. Hän taisteli François-Christophe Kellermannin ja Barthélemy Louis Joseph Schérerin alaisuudessa Alppien armeijassa vuonna 1795 ja Napoleonin alaisuudessa divisioonankomentajana Italiassa Vicossa, Mondovissa, Castiglionessa ja Mantovassa. Sotilaallisten ominaisuuksiensa lisäksi hän osoitti suurta hallinnollista lahjakkuutta hallitessaan Venetsiaa (1797) ja Luccaa (1798). Hänen joukkonsa kutsuivat häntä "Italian neitsyeksi", koska hän noudatti tiukkoja kurinpito- ja rehellisyysvaatimuksia. Sérurier auttoi Napoleonia Brumairekuun 18. päivän vallankaappauksessa ja teki sotilasuransa jälkeen loistavan poliittisen uran Ranskan keisarikunnassa, jolloin hänestä tuli senaattori, kreivi, marsalkka ja Hôtel des Invalidesin kuvernööri. Vuonna 1814 hän kuitenkin äänesti Napoleonin kaatumisen puolesta, ja Bourbon-restauraation aikana hänestä tehtiin Ranskan pääri. Hänet erotettiin toisen restauraation jälkeen kaikista viroistaan, koska hän oli kääntynyt Napoleonin puolelle sadan päivän keisarikunnan aikana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskan marsalkat Luokka:Vuonna 1742 syntyneet Luokka:Vuonna 1819 kuolleet
Kaufland

Kaufland on saksalainen hypermarketketju, jonka ensimmäinen myymälä avattiin Saksan Neckarsulmissa vuonna 1984. Sillä on yhteensä yli 1500 myymälää useissa Euroopan maissa. Ketju on Lidlin kanssa osa Dieter Schwarzin omistamaa Schwarz Gruppea. == Lähteet == Luokka:Hypermarketit
Zdena Tominová

Zdena Tominová (s. Holubová) (7. helmikuuta 1941 Praha, Böömin ja Määrin protektoraatti - 24. toukokuuta 2020 Praha, Tšekki) oli tšekkiläinen toisinajattelija ja kirjailija sekä yksi Peruskirja 77:n allekirjoittajista. == Elämä == Tominová syntyi Saksan miehittämässä Prahassa vuonna 1941. Hän aloitti kirjailijan uransa vuonna 1959 julkaisten surrealistista runoutta ja novelleja. Tominová opiskeli Kaarlen yliopistossa filosofiaa ja sosiologiaa mutta ei voinut jatkaa tohtorinopintojaan Prahan syksyn jälkeisessä Tšekkoslovakiassa. Tämän jälkeen Tominová työskenteli muun muassa tulkkina ja kääntäjänä. Hän osasi sujuvasti venäjää, ranskaa, saksaa sekä englantia. Tominová meni naimisiin filosofi Julius Tominin kanssa, kun he kumpikin olivat varsin nuoria. === Peruskirja 77:n allekirjoitus === Tominován mukaan hän päätti allekirjoittaa Tšekkoslovakian totalitääristä kommunistihallintoa kritisoineen Peruskirja 77:n, kun hänet erotettiin työstään Prahan tiedotuspalvelussa sen jälkeen kun hän oli osallistunut Jan Patočkan hautajaisiin. Tominová oli peruskirjan toinen naispuolinen allekirjoittaja Marta Kubišován jälkeen. Laajan ja hyvän kielitaitonsa ansiosta Tominová puhui usein ulkomaalaisten toimittajien kanssa liikkeen puolesta. Tšekkoslovakian turvallisuuskoneisto häiritsi sekä Tominováa että Tominia voimakkaasti tämän jälkeen. Siitä huolimatta Tominit järjestivät kotonaan Prahan Letnássa luentoja länsimaalaisten professoreiden kanssa. Muutaman kokouksen jälkeen Tominová joutui tuntemattomaksi jääneen miehen hyökkäyksen kohteeksi. Myös hänen kirjojensa julkaisu kiellettiin. === Elämä maanpaossa === Tominová ja Tomin pääsivät muuttamaan Isoon-Britanniaan vuonna 1980, jonne Julius oli kutsuttu Oxfordin yliopiston toimesta. Lopulta luvattua työtä ei kuitenkaan tullut. Aviopari erosi kaksi vuotta maahan saapumisensa jälkeen. Tämän lisäksi Tšekkoslovakian hallitus riisti Tominován kansalaisuuden, eikä hän voinut palata takaisin kotimaahansa ennen samettivallankumousta. Britanniassa Tominová työskenteli muun muassa BBC:lle. Hän myös jatkoi kirjailijan uraansa ja julkaisi kaksi englanninkielistä romaania. Tominová vietti lähes koko loppuelämänsä Isossa-Britanniassa, mutta muutti takaisin Tšekkiin lastensa luokse kun hänen terveydentilansa alkoi heiketä. Hän kuoli Prahassa vuoden 2020 toukokuussa. == Kunnianosoitukset == Tšekin presidentti ja Peruskirja 77:n toinen allekirjoittaja Václav Havel myönsi Tominoválle ansiomerkin vuonna 2003. == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Bronisława Wajs

Bronisława Wajs (17. elokuuta 1908 Lublin – 8. helmikuuta 1987 Inowrocław) oli puolalainen romanikielellä kirjoittava mustalaisrunoilija, joka tunnettiin yleisesti hänen romanikielisellä nimellä Papusza. Nimi tarkoittaa nukkea. == Elämä == Bronisława Wajs syntyi romaniperheeseen, joka vaelsi Puolassa Podoliassa, Volyniassa ja Vilnan läheisyydessä. Hän oli poikkeuksellinen romaninainen, koska hän opetteli lukemaan ja kirjoittamaan. Hän ei kuitenkaan käynyt koulua. Hän meni kuusitoistavuotiaana naimisiin 24 vuotta vanhemman isäpuolen veljen Dionizy Wajsin kanssa. He eivät saaneet lapsia ja hedelmättömyys oli yksi syy, miksi hänet suljettiin romaniyhteisön ulkopuolelle. == Runot == Bronisława Wajsin runojen julkisuuteen tulon taustalla oli vuonna 1949 romaniyhteisöön liittynyt Jerzy Ficowski, joka huomasi Papuszan lahjakkuuden. Hän käänsi romanikielelle, joskus hyvin vajavaisesti, kirjoitetut säkeet puolaksi. Papuszan koko säilynyt kirjallinen tuotanto on vain noin neljäkymmentä käsinkirjoitettua teosta. Hän jätti myös muutamia proosatekstejä, jotka kuvaavat mustalaisten elämää. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset runoilijat Luokka:Puolan romanit Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Abigail Fillmore

Abigail Fillmore (13. maaliskuuta 1798 – 30. maaliskuuta 1853) oli Yhdysvaltain entisen presidentin Millard Fillmoren vaimo ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen vuodesta 1850 vuoteen 1853. == Elämä == Fillmore syntyi Saratogan piirikunnassa New Yorkissa 13. maaliskuuta 1798. Hänen isänsä, paikallisesti tunnettu baptistisaarnaaja nimeltä Lemuel Powers, kuoli pian Abigailin syntymisen jälkeen. Hänen äitinsä muutti länteen, Semproniuksen kylään. Hänen äitinsä piti koulutusta erittäin tärkeänä ja Abigail kiinnostui kirjoista jo varhain. Abigail Powers Fillmore White House Abigail työskenteli vuodesta 1817 lähtien kokopäiväisesti opettajana. Vuonna 1819 hän aloitti opettamisen yksityisessä New Hope Academyssa. Hänen vanhin oppilaansa siellä oli 19-vuotias Millard Fillmore. Pari ystävystyi nopeasti, mutta Fillmore keskittyi lakiopintoihinsa eikä avioliittoon. Vuonna 1823 Millard sai lakimiehen lupakirjan, ja pari meni naimisiin 5. helmikuuta 1826. Pari muutti vuonna 1830 Buffaloon, ja Millard teki siellä töitä lakimiehenä. Yhdessä Millard ja Abigail auttoivat perustamaan lainakirjaston ja korkeakoulun kaupunkiin.Abigail Fillmore eHistory Kasvattaessaan lapsiaan Abigail luki paljon, opiskeli ranskaa ja oppi soittamaan pianoa. Kun Millardin poliittinen ura vei hänet osavaltion edustajakokoukseen ja sitten kongressiin, Abigail matkusti usein hänen kanssaan jättäen lapsensa ​​Buffaloon. Vuonna 1849 Millard valittiin maan varapresidentiksi, ja kun presidentti Zachary Taylor kuoli gastroenteriittiin heinäkuussa 1850, Millard Fillmore astui presidentin virkaan. Abigail Fillmore Britannica Koska Abigail kärsi päänsärystä, reumasta ja muista sairauksista, heidän teini-ikäinen tyttärensä Mary korvasi usein äitiänsä ensimmäisen naisen tehtävissä. Huolimatta huonosta terveydestään, Abigail Fillmore oli mukana seuraavan presidentin Franklin Piercen virkaanastujaisissa, jossa kova tuuli ja lumisade palellutti hänet. Hän sai keuhkokuumeen ja kuoli Willard-hotellissa Washingtonissa 30. maaliskuuta 1853. Ruumis vietiin Buffaloon ja haudattiin sinne. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain ensimmäiset naiset Luokka:Vuonna 1798 syntyneet Luokka:Vuonna 1853 kuolleet
Letizia Bonaparte

Maria Letizia Bonaparte (, o.s. Ramolino; 24. elokuuta 1750 Ajaccio, Korsika, Genovan tasavalta – 2. helmikuuta 1836 Rooma, Kirkkovaltio) oli korsikalainen aatelisnainen, joka oli Napoléon Bonaparten äiti. Hänet tunnettiin Ranskan keisarikunnassa myös arvonimellä Madame Mère. ==Elämä ja ura== Vuonna 1764 Carlo Buonaparte meni naimisiin 14-vuotiaan Letizia Ramolinon kanssa, joka polveutui Korsikalla 1400-luvun puolivälistä asti asuneesta, hyvin toimeentulevasta suvusta. Perheen kaksi ensimmäistä, vuosina 1765 ja 1767 syntynyttä lasta kuolivat varhain. Joseph, ensimmäinen eloonjäänyt poika, syntyi vuonna 1768 ja Napoleon vuonna 1769. Jälkimmäinen syntyi keskellä Ranskan Korsikan valloituksesta seuranneita levottomuuksia. Letizia auttoi sitouttamaan lapsensa Korsikan yhteiskuntaan, kun taas hänen miehensä yritti saada pojilleen uraa Ranskassa. Carlo kuoli vatsasyöpään Montpellierissä vuonna 1785. Letizia näki poikansa loistokkaan nousun ja kukistumisen ja kuoli 15 vuotta Napoleonin kuoleman jälkeen. Hän ei koskaan sopeutunut rooliinsa keisarin äitinä, ja vaikka hänellä oli suunnaton varallisuus, hän eli pääasiassa säästäväisesti eikä osallistunut yhteiskunnalliseen toimintaan, mikä teki hänestä hyvin epäsuositun Ranskassa eikä miellyttänyt Napoleonia. Vuoden 1814 Ranskan keisarikunnan kukistumisen jälkeen hän liittyi Napoleonin seuraan Elban saarelle ja oli perillä tämän pakosuunnitelmista, ja palasi Pariisiin sadan päivän keisarikunnan aikana. Waterloon taistelun jälkeen Letizia asettui Roomaan, jossa paavi Pius VII kohteli häntä hyvin ystävällisesti ja suojeli häntä voittajavaltioilta. Vuonna 1818 Letizia lähetti Aachenin konferenssiin liittoutuneille kirjeen, jossa hän pyysi Napoleonin vapauttamista sillä perusteella, että Napoleonin kuolemaan johtava sairaus oli poistanut kaikki mahdollisuudet, että hän voisi enää koskaan uhata maailmanrauhaa. Kirjeeseen ei vastattu. Napoleonin, tyttäriensä Paulinen ja Élisan sekä useiden lastenlastensa kuoleman jälkeen Letizia eli surumielistä elämää eristäytyneenä. Vuonna 1829 hän vammautui vakavan kaatumisen seurauksena ja oli lähes sokea kuollessaan vuonna 1836. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Bonaparten suku Luokka:Ranskalaiset aateliset Luokka:Italialaiset aateliset Luokka:Vuonna 1750 syntyneet Luokka:Vuonna 1836 kuolleet
Bunkkeri (Helsinki)

Bunkkeri oli Helsingin Jätkäsaaressa sijainnut vanha satamavarastorakennus. Se valmistui vuonna 1972 tullaamattoman tavaran varastoksi Länsisatamaan, joka oli tuolloin rahtisatama. Myöhemmin se toimi muun muassa viereisen Verkkokauppa.comin varastona. Vuonna 2008 rakennus siirtyi Helsingin kaupungille, joka vuonna 2018 myi sen SRV:lle 22,7 miljoonalla eurolla. Maaliskuussa 2024 alkoi rakennuksen purkutöiden ensimmäinen vaihe, jonka aikana siitä purettiin noin kaksi kolmasosaa. Tammikuussa 2025 purku-urakan kerrottiin olleen loppusuoralla. Tontille rakennetaan uusi liikuntakeskus. == Suunniteltu uusiokäyttö == Bunkkerin rakennesuunnittelijana 1970-luvulla toiminut Bertel Ekengren osallistui vuonna 2015 järjestettyyn kilpailuun, jossa haettiin toteuttajaa rakennuksen muutostöille, ja vuonna 2018 hän teki rakennusoikeudesta tarjouksen. Kaupunki ei kuitenkaan pitänyt tarjousta uskottavana. Vielä vuoden 2023 suunnitelmissa rakennus olisi säilytetty, vaikkakin siitä olisi purettu huomattavia osia. Tarkoitus oli muuttaa se liikuntatiloiksi ja 300 asukkaan asuinrakennukseksi. Hanke kohtasi kuitenkin useita viivästymisiä, joita aiheuttivat muun muassa valitukset. Vuonna 2022 uutisoitiin, että Helsingin kaupungin tavoitteena oli saada liikuntatilat käyttöön vuoden 2026 aikana, kun taas asuntojen arvioitiin valmistuvan vuonna 2027. Sittemmin SRV ja Helsingin kaupunki kuitenkin ilmoittivat purkavansa sopimuksen. Perusteluksi esitettiin nopeasti heikentynyt markkinatilanne. Rakennuksen purkutyöt aloitettiin keväällä 2024. Sen tilalle rakennetaan liikuntakeskus, johon on suunniteltu muun muassa kahdeksan radan uima-allasta sekä tiloja esimerkiksi palloilu- ja kamppailulajeille. Rakentaminen on tarkoitus aloittaa vuonna 2026, ja liikuntakeskuksen arviodaan avautuvan vuonna 2029. == Kuvia == Tiedosto:2018-04-21-12-43-47-IMG 7289 (46891758482).jpg|Yksityiskohta julkisivusta. Tiedosto:Bunkkeri warehouse (Jätkäsaari, Helsinki, Finland) demolition Sep 4, 2024.jpg|Bunkkeria puretaan syyskuussa 2024. Tiedosto:Bunkkeri warehouse (Jätkäsaari, Helsinki, Finland) demolition Feb 3, 2025.jpg|Bunkkeri osittain purettuna helmikuussa 2025. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Jätkäsaari Luokka:Helsingin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Varastorakennukset
Simone Ashley

Simone Ashley (oik. Simone Ashwini Pillai, s. 30. maaliskuuta 1995 Camberley, Surrey) on brittiläinen näyttelijä. Hänen kuuluisimmat roolinsa ovat Kate Sharma Netflixin suositussa Bridgerton-sarjassa ja Olivia Hanan sarjassa Sex Education. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hyväntoivonpuisto

Hyväntoivonpuisto on Helsingin Jätkäsaaressa sijaitseva julkinen puisto, joka on osittain edelleen rakenteilla. Valmistuessaan se on noin kilometrin mittainen ja ylettyy Välimerenkadulta merenrantaan Melkinlaiturille. 88 metriä leveä puisto on yhtä leveä kuin Esplanadin puisto Helsingin keskustassa. Hyväntoivonpuisto kulkee Jätkäsaaren asuintalojen välissä ja on myös keskeinen pyöräliikenteen kulkuväylä. Puiston poikki kulkee reittejä talojen pihoihin. Puistossa sijaitsee kaupunkiaukioita, leikki- ja oleskelualueita, liikuntakenttiä, koirapuisto ja päiväkodin piha. Puistoon on istutettu satoja puita, joiden on tarkoitus luoda alueesta ”puistometsä”. Vuonna 2020 Hyväntoivonpuisto voitti Vuoden ympäristörakenne -tunnustuksen. Tuomaristo luonnehti aluetta ”Jätkäsaaren sydämeksi ja asukkaiden olohuoneeksi, joka on täynnä elämää.” Länsisatamankadun pohjoispuolinen osa puistosta valmistui vuonna 2022. Sen rakentamiskustannus oli yli 10 miljoonaa euroa. Hyväntoivonpuiston pohjoispuolella sijaitsee Selkämerenpuisto. Puistoja erottaa Rokkiporkkana-niminen pyöräilyn ja jalankulun silta. Molempien puistojen yhteenlaskettu koko on viisi hehtaaria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Helsingin puistot Luokka:Jätkäsaari Luokka:Vuoden ympäristörakenne
Hulda Huima

Hulda Huima on muusikko, media- ja esitystaiteilija Minna-Kaisa Kallisen (s. 16. maaliskuuta 1984) taiteilijanimi, jota hän käyttää musiikkia tehdessään. Kallinen on koulutukseltaan kuvataiteiden maisteri. Kallinen aloitti omien kappaleiden teon ja kitaransoiton 27-vuotiaana, aloiteltuaan tätä ennen rumpalina. Suomalainen vaihtoehtobändi Mustat Kalsarit toimi Hulda Huiman ensimmäisen albumin (2015) taustayhtyeenä, Kallisen liittyessä itse myös Mustien Kalsarien jäseneksi. Albumin julkaisi Helmi Levyt, ja se julkaisi myös kolme seuraavaa Hulda Huima -albumia. Vuoden 2017 Hulda Huima ja Hitaat Sekunnit sai nimensä Kallisen silloiselta taustayhtyeeltä. Albumia kehuttiin kaihoisaksi ja vilpittömäksi. Tätä seurasi kahden albumin muodostama kokonaisuus: Maa (2019) ja Ilma (2021). Jälkimmäisen äänimaailma oli perinteisen yhtyesoiton sijaan elektroninen. Kallinen nimeää vaikuttajikseen mm. Topi Sorsakosken aikaisen Agentsin ja Marko Haaviston Poutahaukat: "iskelmälliset vivahteet musiikissani juontuvat juuri näistä". Kallisen taustabändin jäsenet olivat vuoden 2023 keväällä Juuso Paaso (kitara), Ville Laurila (basso) ja Aleksi Karppinen (rummut). Kallinen perusti vuonna 2023 oman pienen levy-yhtiön Minna Recordsin, korjaamaan omalta osaltaan musiikkialan sukupuolisesti vinoutunutta valtatilannetta. Hän julkaisee seuraavan albuminsa Muurahaiset nukkuu tätä kautta syksyllä 2023. == Diskografia == * sanojen reunalta (ep, 2011, Skeletor Tapes) * Hulluus (ep, 2013, Skeletor Tapes) * Hulda Huima / Toni Kettinen (7" split-single, 2013) * Erikoispainos (ep, 2014) * Hulda Huima ja Mustat Kalsarit (albumi, 2015, Helmi Levyt) * Hulda Huima ja Hitaat Sekunnit (albumi, 2017, Helmi Levyt) * Maa (albumi, 2019, Helmi Levyt) * Ilma (albumi, 2021, Helmi Levyt) * Muurahaiset nukkuu (albumi, 2023, Minna Records) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Birger Bergersen

Birger Martin Bergersen (25. heinäkuuta 1891 Kvæfjord – 14. heinäkuuta 1977 Oslo) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kirkko- ja opetusministerinä 1953–1960 sekä suurlähettiläänä Ruotsissa 1947–1953. Vuosina 1932–1947 hän työskenteli anatomian professorina Norjan hammalääkärikoulussa sekä oli sen rehtori 1939–1945. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Birger Bergersen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan opetusministerit Luokka:Norjan suurlähettiläät Luokka:Norjalaiset opettajat Luokka:Norjalaiset professorit Luokka:Rehtorit Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Gustav Sjaastad

Gustav Adolf Sjaastad (6. huhtikuuta 1902 Skogn – 7. toukokuuta 1964) oli norjalainen juristi ja työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1958–1961 ja toimi Norjan oikeusministerinä 1954–1955 sekä elinkeinoministerinä 1955–1959. Vuosina 1961–1964 hän oli Pohjois-Trøndelagin maaherra. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Gustav Sjaastad Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan oikeusministerit Luokka:Norjan maaherrat Luokka:Norjalaiset juristit Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Nikolaus Manuel

Nikolaus Manuel Deutsch (1484–1530) oli sveitsiläinen taidemaalari, runoilija, sotilas ja valtiomies. Hänen kuuluisin maalauksensa oli Kuolemantanssia (dance macabre) esittävä sarja vuosilta 1515–1521 eräässä Bernin luostarissa (tuhottu 1660, jäljennöksiä säilynyt). Useimmat hänen muut teoksensa ovat Bernissä ja Baselissa. Ne ovat aiheiltaan uskonnollisia ja historiallisia maalauksia sekä muotokuvia ja ajan hurjaa elämää esittäviä piirustuksia. Runoilijana Manuel sepitti kansanomaisen ytimekkäitä laskiaisnäytelmiä ja satiirisia kirjoituksia katolista kirkkoa vastaan. Työssään Manuel ilmaisi uskonpuhdistusta tukevan kantansa. thumb|left|upright|Kuolemantanssi (Dance macabre), jäljennös. Myös Manuelin poika Hans Rudolf Manuel (1525–1571) oli taiteilija ja runoilija.Manuel. Tietosanakirja. Osa 6, palsta 36. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1914 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Sveitsiläiset taidemaalarit Luokka:Sveitsiläiset runoilijat Luokka:Sveitsiläiset sotilaat Luokka:Sveitsiläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1484 syntyneet Luokka:Vuonna 1530 kuolleet
Hordaland (sanomalehti)

Hordaland (vuosina 1883–1892 Vossbladet) on norjalainen vuonna 1883 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Voss. Lehti ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu Amedia-koserniin. Vuodesta 2003 lehti on ollut tabloid-kokoinen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Norjalaiset sanomalehdet Luokka:Voss
Phantomime

__NOTOC__ Phantomime on ruotsalaisen heavy metal -yhtye Ghostin EP-levy, joka julkaistiin 19. toukokuuta 2023. Se sisältää viisi lainakappaletta, joista Genesis-yhtyeeltä lainattu "Jesus He Knows Me" julkaistiin etukäteen singlenä sekä musiikkivideona. == Kappaleet == == Arvostelut == * Kaaoszine: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2023 EP:t Luokka:Ghostin albumit
Syke (14. tuotantokausi)

Suomalaisen sairaalan traumaosastolle sijoittuvan Syke-draamasarjan neljännentoista tuotantokauden julkaiseminen alkoi Nelonen Median maksullisessa suoratoistopalvelussa Ruutu+:ssa 4. toukokuuta 2023. Kaudella nähtiin sarjassa aiemmilla tuotantokausille näytelleet Stella Leppikorpi, Senna Vodzogbe, Ilkka Villi ja Juha-Pekka Mikkola. == Rooleissa == === Keskeisissä rooleissa === === Sivurooleissa === === Vierailevissa rooleissa === == Jaksot == Jakso Nimi Julkaisu Ruutu+:ssa Julkaisu Ruudussa Ensiesitys Nelosella Ikäraja / Sisältörajoitukset 1 Viimeinen pisara 4. toukokuuta 2023 9. toukokuuta 2024 10\. toukokuuta 2024 5\. toukokuuta 2023 16. toukokuuta 2024 17\. toukokuuta 2024 2 Vaarallinen leikkaus 11. toukokuuta 2023 23. toukokuuta 2024 12\. toukokuuta 2023 24. toukokuuta 2024 18\. toukokuuta 2023 30. toukokuuta 2024 19\. toukokuuta 2023 31. toukokuuta 2024 3 Katseiden alla 25. toukokuuta 2023 6. kesäkuuta 2024 26\. toukokuuta 2023 7. kesäkuuta 2024 1\. kesäkuuta 2023 13. kesäkuuta 2024 2\. kesäkuuta 2023 14. kesäkuuta 2024 4 Nollavika 8. kesäkuuta 2023 20. kesäkuuta 2024 9\. kesäkuuta 2023 21. kesäkuuta 2024 15\. kesäkuuta 2023 27. kesäkuuta 2024 16\. kesäkuuta 2023 28. kesäkuuta 2024 5 Vaikea hengittää 22. kesäkuuta 2023 23\. kesäkuuta 2023 29\. kesäkuuta 2023 30\. kesäkuuta 2023 6 Leimahduspiste 6. heinäkuuta 2023 7\. heinäkuuta 2023 13\. heinäkuuta 2023 14\. heinäkuuta 2023 20\. heinäkuuta 2023 == Keskeiset tekijät == * Ohjaaja: Toni Laine * Pääkäsikirjoittaja: Hannamaija Matila * Käsikirjoittajat: Kaisa Kuikkaniemi, Anna Meling, Markus Mäkelä, Antti Okkonen, Sanna Reinumägi ja Melina Voipio * Stooritiimi: Kaisa Kuikkaniemi, Anna Meling, Markus Mäkelä, Antti Okkonen, Sanna Reinumägi ja Melina Voipio * Kuvaajat: Antti Ruusuvuori, Jyri Hakala ja Ilari Suhonen * Lavastaja: Inka Uusitalo-Matilainen * Leikkaajat: Jussi Autio, Jyrki Levä ja Teemu Pöllänen * Pukusuunnittelija: Henna-Riikka Taskinen * Äänisuunnittelija: Tuukka Nikkilä * Tuottaja: Lotta Westerberg * Vastaavat tuottajat: Olli Haikka, Marko Talli ja Riku Riihilahti == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Syke Ruutu-palvelussa Luokka:Syke-tuotantokaudet
Alexandre de Beauharnais

Alexandre de Beauharnais (28. toukokuuta 1760 Martinique, Ranskan kuningaskunta – 23. kesäkuuta 1794 Place de la Rèvolution, Pariisi, Ranskan ensimmäinen tasavalta) oli ranskalainen varakreivi, kenraali ja liberaalipoliitikko Ranskan vallankumouksen aikana. ==Elämä ja ura== Arvostettuun Orléanaisista peräisin olleeseen sukuun kuulunut Beauharnais taisteli Yhdysvaltain vapaussodassa ranskalaisissa joukoissa, osallistui Ranskan vallankumouksen politiikkaan, toimi perustuslakia säätävän kokouksen puheenjohtajana ja johti kesä-elokuussa 1793 Reinin armeijaa. Koska hän ei pystynyt täyttämään hänelle annettuja tehtäviä, erityisesti Mainzin vapauttamista, hänet pidätettiin suuren terrorin aikana, ja hänet teloitettiin giljotiinilla 23. kesäkuuta 1794 hieman ennen Robespierren kaatumista. == Avioliitto ja lapset == Alexandre avioitui 17-vuotiaana kasvinkumppaninsa 15-vuotiaan Joséphine Tascher de la Pagerien kanssa vuonna 1779, joka oli myöhemmin Napoléon Bonaparten vaimo ja Ranskan keisarinna. Avioliitto ei ollut onnellinen. Alexandre häpesi vaimonsa maalaismaista käytöstä ja sivistymättömiä tapoja eikä vienyt tätä esiteltäväksi Marie Antoinetten hoviin Versailles'hin. Alexander jätti perheensä ja eli yli vuoden rakastajattarensa kanssa. Alexandrella ja Joséphinella oli kaksi lasta: tuleva Italian kuningaskunnan varakuningas Eugène de Beauharnais ja Hortense de Beauharnais, joka avioitui Hollannin kuninkaan Louis Bonaparten kanssa ja josta tuli Hollannin kuningatar ja tulevan Ranskan keisarin Napoleon III:n äiti. Joséphine erosi miehestään vuonna 1785. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset aateliset Luokka:Ranskalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1760 syntyneet Luokka:Vuonna 1794 kuolleet Luokka:Ranskalaiset teloitetut
Varvara Stepanova

Varvara Fjodorovna Stepanova (; 1894–1958) oli venäläinen avantgardetaiteilija, joka oli keskeisiä konstruktivisteja. Stepanovan ura oli suhteellisen lyhyt, sillä hän ajautui muiden avantgardistien tapaan epäsuosioon sosialistisen realismin aikakaudella. Stepanova oli kuitenkin monialainen taiteilija, joka loi maalauksia ja teki graafista suunnittelua, vaatemuotoiluja sekä teatteri- ja elokuvalavastuksia. Stepanovan kumppani oli taiteilija Aleksandr Rodtšenko. == Nuoruus ja opiskelu == Varvara Stepanova syntyi 1894 Kaunasissa venäläiseen perheeseen. Hän aloitti vuonna 1910 Kazanin taidekoulun, jossa hän tapasi myös tulevan kumppaninsa Aleksandr Rodtšenkon. Stepanova muutti vuonna 1912 Kazanista Moskovaan. == Ura == Stepanova opiskeli Moskovassa Konstantin Juonin studiossa ja työskenteli kirjanpitäjänä. Stepanova ja Rodtšenko muuttivat yhteen 1916 ja menivät naimisiin 1942. Stepanova oli uransa alkuvaiheessa kiinnostunut erityisesti runoudesta, ja hän ihaili varsinkin futuristisia runoilijoita. Hän loi itsekin visuaalisen runouden töitä. Stepanova julkaisi 1918 käsikirjoituksia, joiden sivuilla yhdistyivät erilaiset transrationaalisesti eli esimerkiksi niiden äänen tai ulkoasun perusteella valitut sanat sekä abstraktit muodot. Hän kuvitti vuonna 1919 julkaistun futuristirunoilija Aleksei Krutšonyhin teoksen. Stepanovan kiinnostus alkoi lokakuun vallankumouksen jälkeen suuntautua aiempaa enemmän kuvataiteeseen, ja hän oli 1920-luvulla konstruktivistisen taiteen keskeisimpiä käsitteellistäjiä. Stepanova, Rodtšenko, Ljubov Popova, Aleksandr Vesnin ja Oleksandra Ekster järjestivät 1921 5×5=25-nimisen taidenäyttelyn, johon jokainen taiteilija teki viisi työtä. Stepanova julisti näyttelyluettelossa maalauksen loppua ja konstruktion asemaa uutena ideaalina. Stepanova alkoi 1920-luvun puolivälissä keskittyä enemmän muotoiluun. Hän työskenteli usealle aikakauslehdelle ja teki fotomontaaseja ja kollaaseja. Stepanova työskenteli myös valtion tekstiilitehtaalle, jolle suunniteli 150 vaatemallia. Niistä 20 otettiin tuotantoon. Stepanova sai 1929 Tretjakovin galleriassa palkinnon arjen neuvostotekstiilien näyttelyssä. Stepanova joutui monien muiden avantgardetaiteilijoiden tavoin pitkälti syrjäytetyksi 1920-luvun lopussa. Stalinin valtakausi keskittyi taiteessa sosialistiseen realismiin, jossa taiteen sisältö oli muodon sijaan oleellista. Stepanova suunnitteli tästä huolimatta vuonna 1932 julkaistun ensimmäisen viisivuotissuunnitelman tulosjulkaisun kannen. Stepanova ajautui kuitenkin sivurooliin ja kuoli vuonna 1958. Hän oli samana vuonna saanut takaisin Neuvostoliiton taiteilijainliiton jäsenyyden. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venäläiset kuvataiteilijat Luokka:Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Becky Albertalli

Becky Albertalli on yhdysvaltalainen kirjailija. Koulutukseltaan Albertalli on psykologi, ja hän on työskennellyt terapeuttina. Albertallin tunnetuin teos on hänen esikoisromaaninsa, vuonna 2015 julkaistu Minä, Simon, Homo Sapiens (engl. Simon vs. the Homo Sapiens Agenda). Kirjan suomennos ilmestyi vuonna 2017. Kirjan pohjalta on tehty elokuva Minä, Simon vuonna 2018. ==Teoksia== ;Suomennetut teokset * * ;Muita teoksia *Leah on the Offbeat (2018) *What If It's Us, yhdessä Adam Silveran kanssa (2018) *Yes No Maybe So, yhdessä Aisha Saeedin kanssa (2019) *Love, Creekwood (2020) *Here's To Us, yhdessä Adam Silveran kanssa (2021) *Kate in Waiting (2021) *Imogen, Obviously (2022) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Becky Albertallin kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset psykologit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Miriam Schwartz

Miriam Schwartz on suomalainen teologi, toimittaja ja romaniasioiden asiantuntija. Schwartzin toimialaan kuuluvat romanikieleen, kulttuuriin ja koulutukseen liittyvät asiat. Schwartz on Yleisradion Romano miritš -ohjelman pitkäaikainen toimittaja ja opetushallituksen romaniväestön Latšo Diives -tiedotuslehden päätoimittaja. Hän on työskennellyt Helsingin diakonissalaitoksessa uravalmentajana, Yleisradiossa toimittajana ja opetushallituksessa asiantuntijana. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomen romanit Luokka:Suomalaiset teologit
Feliks Siimes

Feliks Edvard Siimes (5. kesäkuuta 1901 Asikkala – 4. tammikuuta 1997 Muurame) oli suomalainen professori ja jääpalloilija. Siimes valmistui ylioppilaaksi keväällä 1920 ja diplomi-insinööriksi teknillisessä korkeakoulussa koneinsinööriosaston puun mekaanisen teknologian ja koneenrakennuksen opintosuunnalta vuonna 1925. Vuonna 1927 hän valmistui ekonomiksi. Vuonna 1938 hän väitteli tekniikan tohtoriksi. Feliks Siimes toimi teknillisen korkeakoulun assistentina 1926 ja 1932-1936. Puuteknillisen tutkimuslaitoksen turkimusinsinöörinä 1931 ja 1935-1941. General Electricin piirtäjänä hän työskenteli 1928 ja 1930 sellu- ja paperiyhtiön EB Eddy Companyn palveluksessa Kanadan Quebeckissä. Vuosina 1932-1947 hän toimi teknillisen korkeakoulun teollisuuskirjanpidon opettajana. Vuodesta 1939 hän toimi teknillisessä korkeakoulussa puun raaka-aineopin erikoisopettajana ja dosenttina. Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen puuteknisen osaston johtajana ja professorina vuodesta 1944. Siimes pelasi 1920-luvulla jääpalloa puolustajana Helsingin Jalkapalloklubin joukkueessa, jossa saavutti Suomen mestaruuden 1921, 1923, 1924 sekä hopean 1925. A-maaotteluja Siimekselle kertyi neljä, joista yksi 1922 voitolla Ruotsista.www.finbandy.fi/Maajoukkuepelaajat == Saavutukset urheilijana == * 3 SM-kultaa 1921, 1923 ja 1924 sekä hopeaa 1925 HJK:n riveissä. == Lähteet == Luokka:VTT Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Romanien sankarimuistomerkki

Romanien sankarimuistomerkki (myös Sodissa 1939–1945 kaatuneiden ja menehtyneiden romanien muistomerkki) on Helsingissä Hietaniemen hautausmaalla sijaitseva sotavuosina 1939–1945 kuolleiden Suomen romanien muistomerkki. Kuvanveistäjä Heikki Häiväojan suunnittelma muistomerkki on paljastettu vuonna 2003. Muistomerkissä on kuvattuna rikkoutunut kärrynpyörä, jonka akseli muodostaa ristin. Kärrynpyörä kuvaa romanien kiertävää elämää ja sen rikkoutuminen symboloi kuoleman katkaisemaa matkaa. Risti puolestaan on voitonmerkki kuolemasta. Muistomerkin alustassa lukee suomeksi ja romaniksi ”Sodissa 1939 - 1945 kaatuneiden romanien muistoksi”. Keskustelu romanisotaveteraanien virallisesta muistamisesta osana Suomen sotien historiaa käynnistyi syksyllä 2000 Säätytalolla pidetyn ensimmäisen romanien sotaveteraanijuhlan jälkeen. Valtakunnalliset romanijärjestöt ja Romaniasiain neuvottelukunta muodostivat hanketta ajamaan työryhmän, jota tukivat sotaveteraanijärjestöt, Puolustusministeriö ja Suomen evankelis-luterilainen kirkko. Päätös muistomerkin toteuttamisesta tehtiin syksyllä 2002. Muistomerkin varat keräsi vuosina 2002–2003 toiminut muistomerkkitoimikunta ja se paljastettiin 17. lokakuuta 2003 Hietaniemen sankarivainajien lehdossa lähellä marsalkka C. G. E. Mannerheimin hautamuistomerkkiä. == Lähteet == Luokka:Helsingin patsaat ja veistokset Luokka:Hietaniemen hautausmaa Luokka:Suomen romanit
Turhan Sultan

Turhan Sultan (1627 – 1683) oli Osmanien valtakunnassa yksi sulttaani Ibrahim I:n vaimoista ja Valide Sultan eli hallitsevan sulttaanin Mehmed IV:n äiti. Hän oli alkujaan Ukrainasta, mistä Krimin tataarit toivat hänet 12-vuotiaana sulttaanin palatsiin. Hänen nimensä Nadja vaihdettiin nimeksi Hatice Turhan, hänet koulutettiin palatsin tavoille ja annettiin vaimoksi sulttaaniksi nousseelle Ibrahimille. Sulttaani Ibrahim syrjäytettiin mielenterveysongelmien takia vuonna 1648, ja sulttaaniksi nousi hänen ja Turhanin kuusivuotias poika Mehmed IV. Ibrahimin äiti Kösem Sultan oli nyt sulttaanin isoäiti, ja pyrki hallitsemaan valtakuntaa samoin kuin poikansa kaudella. Hän suunnitteli tarvittaessa syrjäyttävänsä Mehmedin, jolloin valtaan olisi noussut tämän velipuoli, jonka äiti ei olisi yhtä voimakastahtoinen kuin Turhan. Kahden sijaishallitsijaksi haluavan naisen valtataistelu päättyi vasta Kösem Sultanin kuolemaan. Mehmed oli kiinnostuneempi metsästyksestä kuin hallinnosta, jonka hän jätti suosiolla äitinsä tehtäväksi. Turhan Sultanin kaudella valtakunta kukoisti, osittain siksi, että hän valitsi maan johtoon päteviä suurvisiireitä. Köprülü-sukuun kuuluvien suurvisiierien valinta pienensi valide sultanien valtaa. Toimiessaan sijaishallitsijana Turhan Sultan rakennutti linnoituksen Dardanelleille ja koulun, sairastuvan, kirjaston ja suihkulähteitä Istanbuliin. Hän rakennutti valmiiksi Eminönühun Yeni Camin moskeijan, jonka Safiye Sultan oli aloittanut. Kuoltuaan Turhan Sultan haudattiin sinne. == Lähteet == Luokka:Osmanien valtakunnan naiset Luokka:Vuonna 1627 syntyneet Luokka:Vuonna 1683 kuolleet
Kirjastopuisto (Vantaa)

Kirjastopuisto on Vantaan Tikkurilassa sijaitseva julkinen puisto, joka on saanut nimensä viereisestä Tikkurilan kirjastosta. Se sijaitsee Tikkurilan keskusta-alueella kirjaston, Vantaan kaupungintalon ja Tikkurilan aseman välisellä alueella. Kesällä 2017 avatussa puistossa on muun muassa skeittikaukalo, leikkipaikka ja nurmialue. Puistossa on järjestetty ulkoilmakonsertteja ja esitetty elokuvia. Kaupunkikuvallisesti Kirjastopuisto muistuttaa keskustapuistoa. Tikkurilan keskustan ulkotiloista järjestettiin arkkitehtuurikilpailu jo vuonna 2006, ja kilpailun voitti Maisemasuunnittelu Hemgård. Puiston rakentaminen alkoi heinäkuussa 2016, ja suunnittelu- ja rakentamiskustannukset olivat noin kaksi miljoonaa euroa. Puisto rakennettiin pääasiassa entisen katu- ja pysäköintialueen paikalle. Yhdessä viereisen Tikkurilantorin kanssa Kirjastopuisto palkittiin Vuoden ympäristörakenteena 2017. Raadin mukaan ”vanhaan ympäristöön on osattu rakentaa monipuolinen ja laadukas kaupunkipuisto, joka huomioi eri-ikäisten asukkaiden tarpeet.” Puistossa sijaitsee Merja Rankin teos Tarinapuu, corten-teräksestä tehty kuusi metriä korkea veistos. pienoiskuva|Tarinapuu. == Katso myös == * Asematie * Tikkurilan keskuspuisto == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vantaan puistot Luokka:Tikkurila Luokka:Vuoden ympäristörakenne
Iida Sofia Hirvonen

Iida Sofia Hirvonen on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hirvonen on kirjoittanut muun muassa Helsingin Sanomiin ja Ylioppilaslehteen ja ollut mukana perustamassa Zelda-nimistä zineä eli pienlehteä. Hirvosen esikoisromaani Radalla oli yksi kolmesta vuoden 2022 Kalevi Jäntin palkinnon saajasta. Mikko Lamberg kehuu Kulttuuritoimitus-verkkolehdessä teosta monisanaisesti, muun muassa: "nousee muita kaltaisiaan reilusti pidemmäksi – ei vain pään vaan koko vartalon mitalla".Mikko Lamberg: Iida Sofia Hirvosen esikoisteos Radalla on lajityyppejä kaihtava, kiehtova kokoelma fragmentteja Kulttuuritoiomistus 20.5.2022, viitattu 20.8.2023 ==Teokset== * Radalla, Helsinki: Kosmos, 2022 ISBN 978-952-352-114-8 ==Lyhytproosaa== * Ikuisen elämän kirous. Teoksessa: Ohi : kirjoituksia kuolemasta ja sen vierestä, Helsinki: WSOY 2021 ISBN 978-951-0-47492-1 ===Esseet=== * Can´t Have It All? Teoksessa: 13 katseluasentoa : miltä televisio tuntuu? Helsinki: Kosmos 2020 ISBN 978-952-352-028-8 * Koronacommunism. Teoksessa: Tartunta Helsinki: Kosmos 2020 ISBN 978-952-352-071-4 == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset kirjailijat
Luke Evangelista

Luke Evangelista (s. 21. helmikuuta 2002 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on oikea laitahyökkääjä ja hän laukoo oikealta. Evangelista edustaa NHL-joukkue Nashville Predatorsia. Ennen ammattilaisuraansa Evangelista edusti OHL-joukkue London Knightsia. Nashville Predators varasi hänet toisella kierroksella 42. varausvuorolla vuoden 2020 varaustilaisuudessa. Kaudella Evangelista pelasi ensi kertaa NHL- liigassa. Evangelista on pelannut urallaan 49 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt yhdeksän maalia ja 32 syöttöä eli yhteensä 41 tehopistettä. Tilastot päivitetty 10. kesäkuuta 2023. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Nashville Predatorsin pelaajat Luokka:Nashville Predatorsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jugoslavianostalgia

thumb|Tito-tuotteita osana Jugoslavianostalgiaa Jugoslavianostalgia tai jugonostalgia tarkoittaa voimakasta kaipuuta entisen Jugoslavian aikoihin. Nostalgiassa saatetaan kaivata sen ajan yleistä ilmapiiriä, kulttuuria (kuten musiikkia ja sen ajan yhteiskokoontumisia) ja urheilua. Kaivataan vakaampia, taloudellisesti varmempia aikoja, jolloin työtä riitti useammalle ja jolloin myös eri kansojen koettiin olevan paremmassa sovussa keskenään. Myös matkustaminen oli helpompaa entisen Jugoslavian aikaan. Tässä saatetaan myös kaivata joitain tiettyjä yksityiskohtia, kuten esimerkiksi jugoslavialaisia tuotteita. Kosketusta menneeseen voidaan yrittää hakea automatkoilla, jotka ajetaan vanhoilla jugoslavialaisilla autoilla. Suhtautuminen nostalgiaan vaihtelee eri ikäpolvissa. Kiinnostus Jugoslavian aikoihin on jokseenkin laajaa myös nuorempien parissa. Nuorten keskuudessa saatetaan kokea voimakasta juurettomuutta Jugoslavian jälkeisessä ajassa. Jugoslavian aikoja on kaivattu eniten Serbiassa ja Bosnia ja Hertsegovinassa. Vähiten menneitä aikoja on kaivattu Sloveniassa, Kroatiassa ja Kosovossa. Slovenia kokee kuuluvansa enemmän Keski-Eurooppaan, kuin Balkaniin. Sloveniassakin kuitenkin lähes puolet väestöstä on nähnyt Jugoslavian hajoamisen haitallisena asiana. Kroatiassa Jugoslavianostalgiaa koetaan korostetusti enemmän vasemmistolaisempien parissa, jotka ovat nähneet myös Josip Broz Titon myönteisessä valossa. Kroatian oikeisto on enemmän keskittynyt poistamaan Titon ajan muistoja katukuvasta. Titon ja Jugoslavian federaatiomallin kannattajat näkevät Jugoslavian kannattamisen vastineena Kroatian nationalistisemmille suuntauksille. Serbiassa puolestaan Jugoslavianostalgiaan on liittynyt enemmän nationalistisempia aspekteja, serbialaisuuden korostamista. Silloisen presidentin Slobodan Miloševićin syytettiin tavoittelevan Suur-Serbiaa. Kansainvälisessä politiikassa joidenkin vaikuttajien mielestä Serbian asennoituminen esimerkiksi Venäjän pakoteasiassa ja Venäjän ja lännen välissä on ajoittain heijastanut Jugoslavian tapaista itsenäistä ulkopolitiikkaa. Serbia on paikoin myös pyrkinyt lähentämään taloudellisia suhteita muun muassa Bosnia & Hertsegovinaan. Venäjän ja Serbian lähentyneet välit asettavat puolueettomuuspolitiikan tosin kyseenalaiseksi Serbian osalta. Kosovo oli ollut Jugoslavian köyhin ja kehittymättömin osa 1980-luvulle mentäessä, jolloin alueella oli ensimmäiset vakavat levottomuudet. Kosovossa Jugoslavianostalgiaa ei siis erityisemmin koeta. Serbian tiukka asennoituminen Kosovon aseman tunnustamisessa ja toisaalta Serbian ja Kroatian voimakkaat erimielisyydet Jugoslavian hajoamissodista ja toisesta maailmansodasta sekä yleinen nationalismi osoittavat omalta osaltaan, että Jugoslavianostalgia tuskin johtaa yrityksiin palauttaa mennyttä. == Katso myös == * Ostalgia * Neuvostonostalgia == Lähteet == Luokka:Jugoslavian historia Luokka:Jugoslavia
Joshua Bassett

Joshua Taylor Bassett (s. 22. joulukuuta 2000 Oceanside, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan muun muassa pääroolistaan Ricky Bowenina High School Musical: The Musical: The Series -sarjassa. Bassett syntyi ja kasvoi Oceansidessa Kaliforniassa. Hänellä on viisi sisarta, ja hän kävi kotikoulua. Toukokuussa 2021 Bassett kertoi kuuluvansa seksuaalivähemmistöön. ==Filmografia== * 2017: Tappava ase (Lethal Weapon) * 2018: Game Shakers * 2018: Dirty John * 2018: Stuck in the Middle * 2019: Greyn anatomia (Grey’s Anatomy) * 2019–2023: High School Musical: The Musical: The Series * 2021: Limbo * 2021: A Night With Joshua Bassett * 2022: Better Nate Than Ever * 2022: Night at the Museum: Kahmunrah Rises Again == Diskografia == === Albumit & EP:t === * Joshua Bassett (2021) EP * Crisis / Secret / Set Me Free (2021)EP * Sad Songs in a Hotel Room (2022)EP * Different (2022) EP * The Golden Years (2024) Albumi === Soundtrack albumit === * High School Musical: The Musical: The Series: The Soundtrack (2020) * High School Musical: The Musical: The Holiday Special: The Soundtrack * High School Musical: The Musical: The Series: The Soundtrack: Season 2 (2021) * High School Musical: The Musical: The Series: The Soundtrack: Season 3 (2022) * High School Musical: The Musical: The Series: The Soundtrack: The Final Season (2023) === Singlet=== * Common Sense (2020) * Anyone Else * "Lie Lie Lie (2021) * Only a Matter of Time * Telling Myself * "Feel Something * Crisis * Secret * Set Me Free * Doppelgänger (2022) * Smoke Slow * Lifeline * Sad Songs in a Hotel Room * Would You Love Me Now? * She Said He Said She Said * I'm Sorry * Different * Just Love (2023) * The Golden Years (2024) * Dancing with Tears in My Eyes == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * joshuatbassett.com * Joshua Bassett - IMDb Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Monte Carlo -ralli 1989

Monte Carlo -ralli 1989 (viralliselta nimeltään 57. Rallye Automobile de Monte-Carlo) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1989. Kilpailu järjestettiin 21. - 26\. tammikuuta 1989 Monacossa. Kilpailu oli kauden toinen ja erikoiskokeiden yhteispituus oli . Kilpailun aikana ruotsalainen kaksikko Lars-Erik Torph ja Bertil-Rune Rehnfeldt kuolivat ollessaan katsojina kun Alessandro Fiorion auto suistui tieltä. Myös kolme muuta katsojaa loukkaantui vakavasti. Kaksikko ei osallistunut kilpailuun, mutta olivat työskennelleet reitteihin tutustumisessa. Tauon aikana he menivät katsomaan reitin varrelle, jossa Fiorion ohjaama auto suistui tieltä 140 km/h nopeudessa. == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero Yleiskilpailu Yleiskilpailu Yleiskilpailu Yleiskilpailu Yleiskilpailu Yleiskilpailu Yleiskilpailu 1\. Miki Biasion Tiziano Siviero Lancia Delta Integrale 7:13.27 0.0 2\. Didier Auriol Bernard Occelli Lancia Delta Integrale 7:19.54 +6.27 3\. Bruno Saby Jean-François Fauchille Lancia Delta Integrale 7:21.08 +7.41 4\. Hannu Mikkola Christian Geistdörfer Mazda 323 4WD 7:25.41 +12.14 5\. Juha Kankkunen Juha Piironen Toyota Celica GT-Four 7:28.16 +14.49 6\. Patrick Snijers Dany Colebunders Toyota Celica GT-Four 7:31.38 +18.11 7\. Dario Cerrato Gianni Vasino Lancia Delta Integrale 7:44.21 +30.54 8\. Marc Duez Alain Lopes BMW M3 E30 7:47.29 +34.02 9\. Paola de Martini Umberta Gibellini Audi 90 Quattro 7:58.33 +45.06 10\. Alain Oreille Gilles Thimonier Renault 5 GT Turbo 7:59.30 +46.03 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Rally-Maps.com Luokka:MM- rallikausi 1989 Luokka:Monte Carlo -ralli
Ella Marie Hætta Isaksen

Ella Marie Hætta Isaksen (s. 25. huhtikuuta 1998 Teno) on norjalais- saamelainen laulaja, näyttelijä ja ympäristöaktivisti. Hän voitti Sámi Grand Prix -laulukilpailun vuonna 2016 ja on sen jälkeen toiminut ISÁK-yhtyeen vokalistina. Isaksen on myös näytellyt Anna joen virrata -elokuvassa sekä kirjoittanut kirjan Derfor må du vite at jeg er same (2021), jossa hän kertoo kokemuksistaan saamelaisena Norjassa. Isaksen on toiminut aktivistina norjalaisessa Natur og Ungdom -ympäristöliikkeessä ja kevättalvella 2023 hän oli järjestämässä suurta mielenosoitusta Fosenin tuulivoimalahanketta vastaan Oslossa. Korkein oikeus oli lokakuussa 2021 antanut tuomion, jonka mukaan tuulivoimalahanke loukkaa saamelaisten poronhoitajien ihmisoikeuksia. Mielenosoitukset järjestettiin sen johdosta, että tuomion langettamisesta oli kulunut 500 päivää. Støren hallitus taipui lopulta esittämään anteeksipyynnön poronhoitajille. Lopullista ratkaisua asiaan ei kuitenkaan tuolloin saatu, sillä hallitus ei katsonut tuomion edellyttävän jo rakennettujen voimaloiden purkamista, mitä aktivistit vaativat. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset laulajat Luokka:Norjalaiset näyttelijät Luokka:Saamelaiset laulajat Luokka:Saamelaiset näyttelijät Luokka:Ympäristöaktivistit Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nils August Paldani

Nils Petter Elias August "Kola" Paldani (21. huhtikuuta 1842 Kivennapa – 8. kesäkuuta 1924 Joensuu) oli suomalainen kanavakasööri, tenorilaulaja ja kuoronjohtaja. Nuoruudessaan hän oli tunnettu tenorilaulaja, ja hän oli säveltäjä Fredrik Paciuksen luottolaulaja.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899N. A. Paldani, Helsingin Sanomat, 9.6.1924, nro 158, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotDödsfall, Hufvudstadsbladet, 12.6.1924, nro 160, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Paldanin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Nils Johan Paldani (1801–1867) ja Emilia Lovisa Kruskopf (k. 1850). Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1862.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Nils Johan Paldani. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 10.4.2023. Paldani toimi jo Porvoon lukiossa ollessaan laulunjohtajana. Huhtikuussa 1861 hän esiintyi laulajatoveriensa kanssa Uudenmaan pataljoonan Porvoossa Suomen sodan veteraaneille pitämässä juhlassa. Koska hän oli mennyt juhlaan ilman koulunsa lupaa, hänet ja neljä muuta lukiolaista erotettiin koulusta kuuden kuukauden ajaksi.Pakinaa, Karjalainen, 24.1.1939, nro 9, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Paldani esiintyi 1860-luvulla tenorina Fredrik Paciuksen järjestämissä oratoriokonserteissa. Hän teki näissä konserteissa esiintyessään tunnetuiksi ja suosituiksi useita suomalaisia kansansävelmiä. Paldani perusti vuonna 1869 kolmannen 12-jäsenisen Tolvan- kuoron, joka keräsi sitten konserteillaan rahaa ylioppilastaloa varten. Hän toimi tämän kuoron johtajana ja johti myös muutamia vuosia Akateemista laulukuntaa. Paldani meni 1870-luvulla tie- ja vesirakennushallituksen palvelukseen, ja hänestä tuli kanavankaitsija 1877. Hän oli kasöörinä kanavanrakennuksilla Savossa ja Karjalassa, ja vuonna 1879 hänestä tuli Pielisen kanavan kanavakasööri asuinpaikkanaan Joensuu. Tätä tointa Paldani hoiti kuolemaansa saakka. Paldani seurasi edelleen Helsingin musiikkielämää, ja hän osallistui vielä 1882 Muntra Musikanter -kuoron Moskovan matkaan. Nuorempana Paldani harrasti metsästystä, ja hän osallistui useisiin karhunkaatomatkoihin tunnetun metsästäjän kanavainsinööri Berndt Höökin kanssa. Vanhempana hän harrasti kananhoitoa ja teki sitä tunnetuksi Pohjois- Karjalassa. Paldanin veljiä olivat maanmittausauskultantti Oskar Paldani (1830–1869), filosofian maisteri Bernhard Paldani (1831–1858) ja Emil Theodor Fredrik Magnus Paldani (1844–1873). Hänen velipuoliaan olivat Inkeroisten puuhiomon ja kartonkitehtaan isännöitsijä Erland Paldani (1855–1927) ja senaattori Edvard Paldani (1858–1917). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tenorit Luokka:Suomalaiset kuoronjohtajat Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1924 kuolleet
Olli Sarantola

Olli Antero Sarantola (24. lokakuuta 1922 Noormarkku – 2. helmikuuta 2008 Tampere) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Viitattu 10.4.2023. Sarantolan vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Vilho Johannes Sarantola, aiemmin Grönroos, ja Lyyli Augusta Gustafsson, puoliso vuodesta 1949 talousopettaja Aino Elina Jalkanen. Sarantola tuli ylioppilaaksi Helsingin Koelyseosta 1941 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1948. Hän oli yliopiston metsänarvioimistieteiden vt. assistentti 1948, Metsähallituksen Rautavaaran hoitoalueen metsänhoitajaharjoittelija 1948, A. Ahlström Oy:n metsänhoitajaharjoittelija Joensuussa 1948–1949, Metsätaloudellisen aikakauslehden toimittaja 1949, Metsähallituksen Rautavaaran hoitoalueen ylimääräinen metsänhoitaja 1949–1950, Oulu Oy:n metsänhoitaja 1950–1958, metsäpäällikkö 1958–1967 ja johtokunnan varajäsen 1969–1986 sekä Kajaani Oy:n metsäpäällikkö 1967–1987 ja hallintoneuvoston jäsen 1988. Sarantola oli myös Kajaanin maalaiskunnan kunnanvaltuuston jäsen 1973–1976 ja hänellä oli useita oman alansa asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1975. Jatkosotaan Sarantola osallistui hävittäjälentäjänä.Kuka kukin on 1978, s. 867. Viitattu 10.4.2023. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset hävittäjälentäjät Luokka:Kajaanin maalaiskunnan kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Sarantola

Sarantola on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: * Minna Sarantola-Weiss (s. 1963), tietokirjailija ja Helsingin kaupunginmuseon tutkimuspäällikkö * Olli Sarantola (1922–2008), metsänhoitaja ja yritysjohtaja, metsäneuvos * Tauno Sarantola (1930–2006), pappi ja kristillisen taiteen harrastaja.