EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Victoria Coren Mitchell

Victoria "Vicky" Elizabeth Coren Mitchell (s. 18. elokuuta 1972 Hammersmith, Iso-Britannia) on englantilainen pokerinpelaaja, kolumnisti, kirjailija, tv- juontaja ja radiojuontaja. Hän on suorittanut englannin kielen tutkinnon Oxfordin St John's Collegesta.http://www.tcs.cam.ac.uk/interviews/0012147-victoria-coren.html Hän kirjoittaa viikoittaisia kolumneja The Observeriin ja The Guardianiin ja kuukausittaisia kolumneja Elleen ja juontaa BBC Fourin visailuohjelmaa Only Connectia ja BBC Radio 4:n Heresy- ohjelmaa.http://www.victoriacoren.com/main/biographyhttp://www.comedy.co.uk/guide/radio/heresy/ Coren Mitchell on ensimmäinen nainen joka voitti European Poker Tourin (EPT) osakilpailun pääturnauksen (Lontoon EPT-pääturnaus 24. syyskuuta vuonna 2006) ja ensimmäinen pelaaja (ja toistaiseksi ainoa) joka on voittanut tittelin kahdesti (Lontoon EPT-pääturnaus ja Sanremon EPT-pääturnaus 20. huhtikuuta vuonna 2014). Hän on Team PokerStars Pro- jäsen.http://pokerdb.thehendonmob.com/player.php?a=b&n;=403http://pokerdb.thehendonmob.com/event.php?a=r&n;=24051http://pokerdb.thehendonmob.com/event.php?a=r&n;=170111 Hän on ollut naimisissa koomikko David Mitchellin kanssa vuodesta 2012 lähtien.Express: Victoria Coren: Life as I know it == Televisio-ohjelmia == * I Love 1980's (2001) * Late Night Poker (2002) * Casino Casino (2003) * The Pedants' Revolt (2004) * Celebrity Poker Club (2003-2005) * All-Star Poker Challenge (2005) * Poker Nations Cup (2006) * Showbiz Poker (2006) * Balderdash & Piffle (2006-2007) * Grosvenor UK Poker Tour (2007) * Screenwipe (2007) * Premier League Poker (2007-2008) * Games Britannia (2009) * The Bubble (2010) * Channel 4's Alternative Election Night (2010) * You Have Been Watching (2009-2010) * The Wright Stuff (2009-2011) * 24 Hour Panel People (2011) * This Week (2011) * The Wright Stuff Extra (2011) * Would I Lie to You? (2011) * Opinionated (2011) * The Agenda with Tom Bradby (2012) * Room 101 (2013) * 8 Out of 10 Cats (2013) * Goodbye Television Centre (2013) * Question Time (2010-2013) * Have I Got News for You (2010-2013) * The Culture Show (2013) * QI (2012-2013) * Only Connect (2008-2013) == Teoksia == * Love 16 [sound Recording]: Love, Parents and Other Problems. Ebury Press, 1989, ISBN 0712630120. * Once More, with Feeling: How We Tried to Make the Greatest Porn Film Ever. HarperCollins Publishers Limited, 2002, ISBN 9781841154374. * I love poker. Newton Compton, 2010, ISBN 8854120103. * For Richer, For Poorer: Confessions of a Player. Canongate Books Ltd, 2011, ISBN 1847672930. * Only Connect: The Quiz Book. Orion Books Limited, 2014, ISBN 140915095X. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Viralliset kotisivut * * Luokka:Brittiläiset pokerinpelaajat Luokka:Brittiläiset juontajat Luokka:Brittiläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Woman's Christian Temperance Union

The Woman's Christian Temperance Union (, lyh. WCTU, tunnetaan myös nimellä Valkonauhaliike) on vanhin yhtämittaisesti toiminut vapaaehtoinen yleishyödyllinen naisjärjestö maailmassa. == Historia == Järjestö syntyi niin sanotun naisten ristiretkitalven 1873–1874 aikana Yhdysvaltojen Ohiossa vuonna 1873. Järjestön ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Annie Wittenmyer, joka oli kokenut varainkeruun organisoija. Toiminta laajeni huomattavasti Frances Willardin puheenjohtajakaudella 1879–1898, ja sen kansainväliseksi katto-organisaatioksi perustettiin vuonna 1891 Valkonauhan maailmanliitto (). Willardin kaudella järjestö alkoi ajamaan myös naisten äänioikeutta, jota edellinen puheenjohtaja Wittenmyer oli vastustanut. Monille naisille toiminta WCTU:ssa tarjosi kanavan osallistua yhteiskunnalliseen keskusteluun ja politiikkaan aikana, jolloin naisten paikan katsottiin olevan yksinomaan kotona. == Ideologia == WCTU on kristillinen järjestö, joka ajoi aluksi raittiusaatetta, mutta on myöhemmin vastustanut alkoholin lisäksi myös muun muassa tupakointia, huumausaineita, aborttia, prostituutiota, uhkapeliä. Myös naisten äänioikeuteen, siirtolaisiin ja terveydenhuoltoon liittyvät asiat ovat olleet järjestön asialistoilla.Tieteen kuvalehti Historia 6/2014, s. 32–33. WCTU on puoluepoliittisesti sitoutumaton eikä se myöskään ole sidoksissa mihinkään yhteen yksittäiseen kristilliseen kirkkokuntaan. Alkoholi oli järjestön mukaan vastuussa monista yhteiskunnan ongelmista kuten työttömyydestä, prostituutiosta ja yleisestä moraalittomuudesta. == Organisaatio == Virallisiksi jäseneksi voidaan hyväksyä vain naisia. Miehiä voidaan nimittää kunnia- tai tukijajäseniksi. WCTU:lla on omat jaostonsa taaperoille (0–5 -vuotiaat), lapsille (6–12 -vuotiaat) ja nuorille (yli 13-vuotiaat ja nuoret aikuiset). Jäsenyyden edellyksiä ovat jäsenmaksun maksaminen ja jäsenlupauksen antaminen vuosittain. Lupaus kuuluu seuraavasti: > I promise, with God’s help, to abstain from alcohol, tobacco, and all other > harmful drugs Järjestö toimii 30 maassa. Suomessa sillä ei ole virallista toimintaa. Vuonna 1905 perustettu Suomen Valkonauhaliitto kuuluu kuitenkin Valkonauhan maailmanliittoon. Kanadan Ontariossa toimiva Prohibition Women’s League -järjestö perustettiin toukokuussa 1874, ennen WCTU:ta, mutta sen tavoitteet olivat samanlaiset. Järjestö pyrki mm. perumaan ruokakauppojen luvan myydä alkoholia. Sittemmin Prohibition Women’s League on tunnustettu Kanadan ensimmäiseksi WCTU:n osastoksi maassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *WCTU:n kotisivu *Valkonauhan maailmanliitto WWCTU:n verkkosivut Luokka:Naisjärjestöt Luokka:Yhdysvaltalaiset kristilliset järjestöt Luokka:Raittiusliike Luokka:Kristinusko Ohiossa
Amstel Gold Race 2014

Amstel Gold Race 2014 oli järjestyksessään 49. maantiepyöräilyn Amstel Gold Race -kilpailu. Se käytiin 251,8 kilometrin reitillä Maastrichtista Valkenburgiin 20. huhtikuuta 2014. Kilpailussa oli kaikkiaan 34 nousua. Cauberg noustiin neljä kertaa, viimeksi noin kaksi kilometriä ennen maalia. Philippe Gilbert voitti Amstel Gold Racen kolmannen kerran. Hän karkasi irtiottoon Caubergin nousussa mäkeä neljännen kerran noustessa. Jelle Vanendert sijoittui toiseksi ja Simon Gerrans kolmanneksi. == Tulokset == Lähteet: Cyclingnews, UCI Ajaja Maa Joukkue Aika 1 Philippe Gilbert BMC Racing Team 6.25.57 2 Jelle Vanendert Lotto-Belisol + 0.05 3 Simon Gerrans Orica- Greenedge + 0.06 4 Alejandro Valverde Movistar Team + 0.06 5 Michał Kwiatkowski Omega Pharma-Quick Step + 0.06 6 Simon Geschke Giant-Shimano + 0.10 7 Bauke Mollema Belkin Pro Cycling Team + 0.10 8 Enrico Gasparotto Astana Team + 0.10 9 Daniel Moreno Katjuša + 0.10 10 Yukiya Arashiro Team Europcar + 0.12 == Osallistuneet joukkueet == Kilpailussa olivat mukana seuraavat 24 joukkuetta: *UCI Pro -joukkueet: Ag2r-La Mondiale, Astana Team, Belkin Pro Cycling Team, BMC Racing Team, Cannondale Pro Cycling Team, Team Europcar, FDJ.fr, Garmin-Sharp, Giant-Shimano, Katjuša, Lampre-Merida, Lotto-Belisol, Movistar Team, Omega Pharma-Quick Step, Orica-GreenEDGE, Team Tinkoff-Saxo, Team Sky, Trek Factory Racing *UCI Continental Circuits -joukkueet: Androni Giocattoli - Venezuela, Bardiani-CSF, CCC Polsat Polkowice, IAM Cycling, Topsport Vlaanderen - Baloise, Wanty - Groupe Gobert == Lähteet == Luokka:Amstel Gold Race Luokka:Pyöräilykausi 2014
Alankomaiden Fed Cup -joukkue

Alankomaiden Fed Cup -joukkue edustaa Alankomaita Fed Cupissa. Se toimii Alankomaiden tennisliiton alaisuudessa. Alankomaat osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1963. Kaiken kaikkiaan Alankomaat on pelannut 181 maaottelua, joista voittanut 108 ja hävinnyt 73. Mestaruuksia sillä ei ole yhtään, mutta se on kahdesti ollut loppuottelun häviävänä osapuolena, vuosina 1968 ja 1997. == Vuoden 2019 Fed Cupissa pelanneet == * Bibiane Schoofs * Richèl Hogenkamp * Demi Schuurs * Arantxa Rus == Lähteet == Luokka:Fed Cup -joukkueet Fed Cup
Argentiinan Fed Cup -joukkue

Argentiinan Fed Cup -joukkue edustaa Argentiinaa Fed Cupissa. Se toimii Argentiinan tennisliiton alaisuudessa. Argentiina osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1964. Kaiken kaikkiaan Argentiina on pelannut 152 maaottelua, joista voittanut 89 ja hävinnyt 63. Mestaruuksia sillä ei ole yhtään, mutta se on kaksi kertaa päässyt välieriin asti. == Vuoden 2019 Fed Cupissa pelanneet == * Catalina Pella * Victoria Bosio * Carla Lucero * Jazmín Ortenzi == Lähteet == Luokka:Fed Cup -joukkueet Fed Cup
Belgian Fed Cup -joukkue

Belgian Fed Cup -joukkue edustaa Belgiaa Fed Cupissa. Se toimii Belgian tennisliiton alaisuudessa. Belgia osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1963. Kaiken kaikkiaan Belgia on pelannut 152 maaottelua, joista voittanut 80 ja hävinnyt 72. Ainoan mestaruutensa se on voittanut vuonna 2001. Myös vuonna 2006 Belgia eteni loppuotteluun. == Vuoden 2019 Fed Cupissa pelanneet == * Kirsten Flipkens * Ysaline Bonaventure * Alison Van Uytvanck * Elise Mertens == Lähteet == Luokka:Fed Cup -joukkueet Fed Cup
Brasilian Fed Cup -joukkue

Brasilian Fed Cup -joukkue edustaa Brasiliaa Fed Cupissa. Se toimii Brasilian tennisliiton alaisuudessa. Brasilia osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1965. Kaiken kaikkiaan Brasilia on pelannut 165 maaottelua, joista voittanut 92 ja hävinnyt 73. Parhaimmillaan se on päässyt puolivälieriin vuosina 1965 ja 1982. == Vuoden 2019 Fed Cupissa pelanneet == * Beatriz Haddad Maia * Carolina Meligeni Alves * Luisa Stefani == Lähteet == Luokka:Fed Cup -joukkueet Fed Cup
Bulgarian Fed Cup -joukkue

Bulgarian Fed Cup -joukkue edustaa Bulgariaa Fed Cupissa. Se toimii Bulgarian tennisliiton alaisuudessa. Bulgaria osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1966. Kaiken kaikkiaan Bulgaria on pelannut 131 maaottelua, joista voittanut 60 ja hävinnyt 71. Parhaimmillaan se on päässyt välieriin vuosina 1985 ja 1987. == Vuoden 2019 Fed Cupissa pelanneet == * Izabella Šinikova * Viktorija Tomova * Petja Aršinkova * Gergana Topalova == Lähteet == Luokka:Fed Cup -joukkueet Fed Cup
Chilen Fed Cup -joukkue

Chilen Fed Cup -joukkue edustaa Chileä Fed Cupissa. Se toimii Chilen tennisliiton alaisuudessa. Chile osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1968. Kaiken kaikkiaan Chile on pelannut 137 maaottelua, joista voittanut 72 ja hävinnyt 65. Fed Cupin vanhassa muodossa Chile pääsi 16 parhaan joukkoon vuonna 1978. == Vuoden 2019 Fed Cupissa pelanneet == * Alexa Guarachi * Bárbara Gatica * Fernanda Brito * Daniela Seguel == Lähteet == Luokka:Fed Cup -joukkueet Fed Cup
Little Bob

Little Bob, oik. Roberto Piazza (s. 10. toukokuuta 1945 Le Havre, Ranska) on ranskalainen rocklaulaja. Myös hänen yhtyeensä nimi on Little Bob. Piazzan isä oli Mussolinin aikainen pohjoisitalialainen anarkisti. Yhtye Little Bob on perustettu 1974, ja se menestyi pian Britanniassa. Piazza esiintyi omassa roolissaan Little Bobina Aki Kaurismäen elokuvassa Le Havre. Piazza perusti 2012 uuden yhtyeen Little Bob Blues Bastards ja julkaisi uuden levyn. == Albumit== * 1976: High Time * 1977: Living In The Fast Lane * 1977: Little Bob story * 1978: Come and see me * 1984: Too Young To Love Me * 1986: Cover girl * 1987: Ringolevio * 1991: Alive or nothing * 1993: Lost Territories * 1997: Blue stories * 2002: Libero * 2005: Lost in my town * 2005: The Gift * 2006: Ringolevio * 2006: Rendez-vous in Angel city * 2009: Time to blast * 2012: Break down the walls * 2015: Howlin * 2018: New Day Coming ==Aiheesta muualla== * Little Bobin sivusto * Little Bobin videohaastattelu - syyskuu 2007 * Little Bobin videohaastattelu - lokakuu 2009 * Little Bobin videohaastattelu - heinäkuu 2011 * Interview pour l'émission "Blues" de radio RDL Colmar Luokka:Ranskalaiset laulajat Luokka:Ranskalaiset rockyhtyeet Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Berkeleyn ydinvoimalaitos

Berkeleyn ydinvoimalaitos on käytöstä poistettu ydinvoimalaitos Severn-joen rannalla Gloucestershiressä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se oli Britannian ensimmäinen käyttöön otettu ja ensimmäinen käytöstä poistettu ydinvoimala. Sähköntuotanto alkoi vuonna 1962, ja se toimi 27 vuotta vuoteen 1989. Laitoksen purkaminen työllistää noin 200 henkilöä ja maksaa 1,2 miljardia dollaria. Tämä sisältää maa-aineksen kaivamisen kahdeksan metrin syvyyteen asti. Nuclear Decommissioning Authority suositteli aluetta ydinjätteen sijoituspaikaksi, joka on suunniteltu otettavan käyttöön vuonna 2017. == Katso myös == *Britannian energiapolitiikka == Lähteet == Luokka:Gloucestershire Luokka:Englannin entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ydinvoimalat
Vieno Väliahde

Vieno Väliahde (29. maaliskuuta 1944 Kärsämäki – 10. huhtikuuta 2013 Haukipudas) oli yleisurheilu-urallaan kuulantyöntäjä. Myöhemmin hän toimi pitkäaikaisena paikallilehti Rantapohjan päätoimittajana. Lyhyellä kuulantyöntäjän urallaan Vieno Väliahde saavutti Kärsämäen Katajan ja Oulaisten Huiman edustajana tyttöjen SM-kultaa 1960 ja 1961, neljä kalottimaaotteluvoittoa, kuusi Pohjois-Suomen mestaruutta sekä kolme Kalevan kisojen mitalia. Kesällä 1961 Väliahde edusti Suomea naisten Ruotsi- maaottelussa Kouvolassa ja Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Oslossa. Vihannin Lampisaaressa syntynyt ennätystulos 13,05 kesti A-tyttöjen Suomen ennätyksenä vuoteen 1972 ja Pohjois-Pohjanmaan piirin ennätyksenä vuoteen 1983. Vieno Väliahteesta tuli Siikajokilaakso-lehdessä Suomen nuorin päätoimittaja. Perustettuaan Oulun pohjoispuolen alueen Rantapohja- paikallislehden Haukiputaalla 25-vuotiaana 1969 hän toimi sen päätoimittajana vuoteen 2007 asti. ==Saavutukset== *Kuulantyöntö **SM-hopea: 1962 **SM- pronssi: 1961 ja 1964 **Pohjoismaiden mestaruuspronssi: 1961 ==Lähteet== * * Luokka:Suomalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Matti Honkanen (pikajuoksija)

Matti Sakari Honkanen (s. 23. elokuuta 1941 Tampere) on suomalainen pikajuoksija. Honkanen edusti urallaan Turun Urheiluliittoa. Hän voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1963 ajalla 48,1. Seuraavana vuonna hän sai vielä hopeaa Oulussa järjestetyissä kisoissa ajalla 48,9. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aasianvihervarpunen

Aasianvihervarpunen (Chloris spinoides) on tiklien sukuun kuuluva peippolaji. Se elää Intian niemimaan pohjoisosissa, etenkin Himalajan keskikorkeuksilla ja lisäksi paikoin Kaakkois-Aasiassa: sitä esiintyy Afganistanissa, Bhutanissa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Thaimaassa, Tiibetissä ja Vietnamissa. Sen luontaisia elinalueita ovat lauhkeat metsät ja pensasarot. == Lähteet == Luokka:Peipot
Heikki Eränen

Heikki Kustaa Eränen (31. maaliskuuta 1928 Hämeenkyrö – 14. toukokuuta 2013 Ikaalinen) oli suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kymmenottelu. Työurallaan hän oli kansalaisopiston rehtori. Heikki Eränen saavutti kymmenottelijana SM-hopeaa 1949 ja 1951 sekä pronssia 1950 ja 1953. Hänen seurojaan olivat Ruokolahden Raju, Oriveden Ponnistus, Kyröskosken Ponsi ja Ikaalisten Urheilijat. Tampereella 1951 Eränen oli Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa neljäs pistein 6771 eli nykytaulukolla 6415, jota paremmin suomalaisista olivat siihen mennessä otelleet vain aiemmat ME-miehet Akilles Järvinen ja Paavo Yrjölä. Muita ennätyksiä olivat muun muassa 100 metriä 11,0, 200 metriä 22,9, 110 metrin aidat 15,9, pituus 696 ja keihäs 60,61. Loukkaantuminen keväällä 1952 pilasi hänen suunnitelmansa Helsingin olympiakisoihin pääsystä. Myöhemmin Eränen toimi Ikaalisten Urheilijoiden puheenjohtajana ja SVUL:n Hämeen piirin yleisurheilujaostossa. Vuonna 1989 Eräselle myönnettiin kotiseutuneuvoksen arvonimi ansiokkaasta työstä kotikaupunkinsa Ikaalisten kulttuurin parissa. == Teoksia == * Erätarinoita rintamaiden riihennurkilta ja perämetsiltä ; piirrokset Seppo Polameri. Ikaalinen 2005 == Aiheesta muualla == * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Esa Riihimäki

Esa Riihimäki (11. lokakuuta 1923 Peräseinäjoki – 13. huhtikuuta 2013 Seinäjoki) oli pitkäaikainen suomalainen yleisurheiluvaikuttaja. Omalla urallaan nuoruudessaan Riihimäki edusti kansallisella tasolla Peräseinäjoen Toivetta, Kuortaneen Kuntoa ja Seinäjoen Urheilijoita. Lajeina olivat hiihto, suunnistus ja yleisurheilu. Myöhemmin hän toimi näiden kaikkien seurojen puheenjohtajana 1950-luvulla. Hän toimi myös pitkään Etelä-Pohjanmaan piirin yleisurheilujaoston puheenjohtajana 1961–1966 sekä Keski-Suomen piirissä samassa tehtävässä 1960-luvulla. Suomen Urheiluliitossa Esa Riihimäki toimi vuosikymmeniä muun muassa liittovaltuustossa 1956 ja 1961–1963, johtokunnassa 1964–1967, kilpailuvaliokunnan puheenjohtajana 1972–1973. Yleisurheilu-lehden päätoimittajana hän oli vuosina 1966–1968. Kalevan kisojen ylituomarina hän toimi useita kertoja. Ansioistaan urheilun hyväksi tehdystä työstä Esa Riihimäelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1973. ==Lähteet== * Luokka:Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Halolankallion kalliomaalaus

Halolankallion kalliomaalaus sijaitsee Sotkamossa Kainuussa. Kalliomaalaus on todettu esihistorialliseksi, mutta sen ajoitus on avoin. == Kallio ja sen sijainti == Kalliomaalaus sijaitsee Nuasjärven itäosassa Mujehoulunjoen suussa, mistä järvelle pistää esiin Tikkalanniemi. Niemen rantakallio on pahoin halkeillut ja maalaus sijaitsee lounaaseen aukeavassa seinämässä, joka kaartuu hieman maalauksen ylle. Kohde sijaitsee noin neljän kilometrin päässä Vuokatista ja sen hiihtokeskuksesta. == Maalaus == Maalauksen ainoa kuvio esittää ihmishahmoa, joka on 13 senttimetriä pitkä ja 15 leveä, ja se sijaitsee noin metrin korkeudella järven pinnasta. Ihminen ojentaa oikean kätensä suoraksi alaviistoon sivulle ja riiputtaa vasenta kättään alaspäin. Kädet eivät näytä päättyvän, vaan niihin on lisätty jotakin, mitä ei enää hahmota. Oikea käden jatkeeksi on maalattu heikosti erottuvaa punaväriä, jonka alla olisi kaksi punaväripistettä. Lyhyet jalat ovat haara-asennossa. Pää on maalattu soikeaksi. Punaväri peittyy osittain tummanharmaan jäkälän alle. ==Lähteet== * * Luukkonen, Ismo: Halolankallio * ===Viitteet=== Luokka:Suomen kalliomaalaukset Luokka:Sotkamo Luokka:Kainuun historia Luokka:Nuasjärven–Kiimasjärven alue
Urho Nummelin

Urho Nummelin (14. lokakuuta 1928 Rymättylä – 15. elokuuta 2013 Säkylä) oli suomalainen kuulantyöntäjä 1950-luvulla. Rymättylän Soihtua edustaessaan 1940-luvulla Nummelin voitti kuulantyönnön nuorten suomen mestaruuden. Turun Urheiluliittoa edustanut Nummelin saavutti Kalevan kisoissa pronssimitalin Kuopiossa 1955. Seuraavana vuonna hän työnsi oman ennätyksensä 16,14 ja esiintyi maaotteluissa Ranskaa, Ruotsia ja Saksan liittotasavaltaa vastaan. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Earsham

Earsham on kylä Norfolkin kreivikunnassa Englannissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Asutut paikat Norfolkissa Luokka:Englannin kylät Luokka:Englannin kunnat
Kymenkäänteen kalliomaalaus

Kymenkäänteen kalliomaalaus sijaitsee Iitissä Kymenlaaksossa. Kalliomaalaus on ajoitettu kivikauteen ja sen löysi Sinimarja Oinonen vuonna 1971 . == Kallio ja sen sijainti == Kymijoen vesiretin varrella Kettujärvessä on niemenkärki niin kutsutussa Kymenkäänteessä. Niemessä oleva rantakallio putoaa suoraan veteen ja sen etelään katsovassa osassa on punaväriä. == Maalaus == Kalliomaalauksesta ei erotu tunnistettavia kuvioita, mutta värin ja sijaintinsa perusteella se vaikuttaa aidon kalliomaalauksen jäänteeltä. Maalausalue on 68×51 senttimetrin kokoinen. Punavärin värisävyjen ja sen saturaation vaihtelut antavat olettaa, että maalauksessa olisi ollut kuvioita. ==Lähteet== * * Muinaistaideyhdistys: Kymenkäänne ,valokuva * Luukkonen, Ismo: Kymenkäänne * ===Viitteet=== Luokka:Suomen kalliomaalaukset Luokka:Iitin historia Luokka:Kymenlaakson historia
Reino Sirén

Reino Johannes Sirén (7. joulukuuta 1926 Tampere – 27. syyskuuta 2013 Tampere) oli suomalainen pikajuoksija. Vaikka Reino Sirén ei saavuttanut SM-kultaa, hän kamppaili sotien jälkeen parhaimmillaan Suomen nopeimman miehen tittelistä. Tampereen Yrityksen pikajuoksija pääsi radalle kuudessa maaottelussa ollen voittoisa Norjaa vastaan 100 metrillä ja pikaviestissä Turussa 1950. Kalevan kisoissa hän juoksi 100 metrillä hopealle Esko Inkalan takana 1950 ja 200 metrillä kahdesti pronssille vuosina 1949 ja 1950. Työväen Urheiluliiton mestaruuksia hän keräsi seitsemän kappaletta vuosina 1948–1952. Reino Sirénin 100 metrin ennätysaika 10,7 Tampereella 1949 sivusi Suomen ennätystä, mutta jäi virallisesti hyväksymättä myötätuuliepäilyjen vuoksi. Hänen oma ennätyksensä 200 metrillä oli 22,4. Sirén työskenteli työnjohtajana Finlaysonin tehtaalla. Hänen läheinen ystävänsä oli nuori korjausmies Väinö Linna, joka aloitteli kirjallista uraansa. == Lähteet == * * Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Win Tin

Win Tin (12. maaliskuuta 1930 – 21. huhtikuuta 2014) oli burmalainen poliitikko, toimittaja, kirjailija ja aktivisti. Hän oli Myanmarin demokratialiikkeen perustajia ja pitkäaikaisin poliittinen vanki.Jussi Nurminen, Myanmarin pitkäaikaisin poliittinen vanki Win Tin on kuollut, Yle.fi, uutiset 21.4.2014 Win Tin tuomittiin vuonna 1989 kahdeksikymmeneksi vuodeksi vankeuteen hallituksen vastaisista kirjoituksistaan. Hän sai armahduksen 2008. Hän perusti vuonna 1988 yhdessä oppositiojohtaja Aung San Suu Kyin kanssa NLD-puolueen (National League for Democracy). == Lähteet == Luokka:Myanmarilaiset poliitikot Luokka:Toimittajat Luokka:Myanmarilaiset kirjailijat Luokka:Aktivistit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Tracy Kidder

John Tracy Kidder (s. 12. marraskuuta 1945) on yhdysvaltalainen tietokirjailija. Hänet on palkittu vuonna 1981 Pulitzer-palkinnolla teoksesta Koneen henki (Soul of a New Machine). Myös hänen kirjoittamansa Paul Farmerin elämäkerta Mountains beyond Mountains on herättänyt positiivista huomiota. Kidderin kirjailijakuva on journalistinen: hänen kerronnassaan korostuu juonellisuus ja henkilökohtainen näkökulma. Koneen hengessä nämä painotukset näkyvät sekä tekstissä että kirjan syntyprosessissa, johon liittyi laajoja havainnointijaksoja kirjan kohteena olevaa tietokonemallia kehittäneessä Data General -yhtiön tiimissä. Kidder itse on nimennyt kirjallisiksi esikuvikseen John McPheen, A. J. Lieblingin ja George Orwellin.Sims, Norman 1984: The Literary Journalists (Ballantine Books) ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset tietokirjailijat Luokka:Pulitzer-palkitut Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lesley Pattinama Kerkhove

Lesley Kerkhove (s. 4. marraskuuta 1991 Goes) on alankomaalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 213 helmikuussa 2015. Hän on voittanut urallaan kaksi ITF-turnausta kaksinpelissä ja kolme nelinpelissä. Kerkhove oli junioreiden maailmanlistalla parhaimmillaan sijalla 12 vuonna 2009. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Lesley Kerkhoven kotisivut * * Luokka:Alankomaalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oiva Sutinen

Oiva "Oissu" "Sutki" Sutinen (27. tammikuuta 1933 Koria – 12. elokuuta 1990) oli suomalainen pesäpalloilija 1950–1960-luvuilla. Hänen kasvattajaseuransa oli Korian Ponsi, ja mestaruussarjassa hän joukkueensa oli Kouvolan Pallonlyöjät. Sutki Sutinen pelasi muun muassa neljä Itä-Länsi- ja neljä liitto-lehdistö -ottelua. Hänet muistetaan monista pesäpallokentillä tekemistään kepposista, joista ainakin kaksi johti aikoinaan jopa sääntömuutoksiin. Sutinen oli yllätyksellinen peluri, joka pelasi suurimman osan aikaa ykkösvahtina ja jonka erikoislyöntejä olivat ns. ykköspiikkilyönnit. Juuri ykkösrajaan suunnattujen piikkilyöntien vuoksi syöttölautasta siirrettiin sääntömuutoksella taaksepäin. Toinen Sutisen aiheuttama sääntömuutos oli eräässä pelissä sattunut tapahtuma, jossa hän oli ykköspesällä pallo räpylässään, kun hän yhtäkkiä kutsui lukkarin ja kolmosvahdin luokseen neuvonpitoon. Sutinen antoi pallon salaa kolmosvahdin räpylään. Kun lukkarina toiminut Antero Viherkenttä teki valesyötön, irtosi vastustajajoukkueen pelaaja kakkospesältä kohti kolmospesää, jolloin kolmosvahti nosti pallon esiin räpylästään ja poltti pelaajan, ja Sutisen edustama joukkue voitti kyseisen ottelun. Vastapuoli teki tapauksesta protestin, joka ei mennyt läpi, koska mainitunlaista pallon piilottelua ei vielä tuolloin ollut säännöissä kielletty. Sutinen kirjoitteli runoja, näytelmätekstejä, laulunsanoja, sketsejä, kronikoita jne. Hän esiintyi usein myös itse erilaisissa juhlissa luontaisten näyttelijäntaitojensa sekä hyvän lauluäänensä vuoksi. Hän oli myös menestyksekäs kaisa-biljardin pelaaja. Ammatiltaan Sutinen oli ensin Kymi-yhtiön portinvartija, myöhemmin tiemestari sekä sittemmin kuolemaansa asti rakennusosaston työnjohtaja. == Saavutukset == === Pelaajana === * 1 SM-hopea: 1955 * 2 SM-pronssia: 1954, 1959 * 4 Itä- Länsi-ottelua: 1954, 1956, 1957, 1959 == Lähteet == * Kouvolan pallonlyöjät * Suomen Biljardiliitto SBiL ry ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Olle Åberg

Olof "Olle" Viktor Åberg (24. tammikuuta 1925 Hofors – 19. joulukuuta 2013 Gävle) oli ruotsalainen keskimatkojen juoksija. Helsingin olympiakisoissa 1952 Åberg sijoittui Luxemburgin Joseph Barthelin voittamassa 1500 metrin olympiafinaalissa seitsemänneksi. Samana vuonna hän piti Kööpenhaminassa juoksemaansa 1000 metrin ME-aikaa 2.21,3 hallussaan vajaan kolmen kuukauden ajan. Ruotsin seurajoukkuekohtaisessa Gefle IF:n 4x1500 metrin ja 4 x mailin ME-kvarteteissa hän oli mukana neljä kertaa. Viisi Finnkampenia 1951-1956, voitto 1500 metrillä 1951 ja 800 metrillä 1953. Ruotsin mestaruuden Olle Åberg saavutti vuonna 1951 1500 metrillä. Muita Ruotsin mestaruusmitaleita, kolme hopeaa ja kaksi pronssia, tuli 800 ja 1500 metrillä vuosina 1949-1956. Vuosina 1947-1956 Åberg osallistui kaikkiaan 16 yleisurheilumaaotteluun Ruotsin edustajana. Hän saavutti huippuvuosinaan maailman keskimatkojen parhaalle juoksijalle vuosittain jaettavan Dickson-pokaalin kolme kertaa eli vuosina 1949-1951. Urheilu-uransa aikana 1940-luvulla Olle Åberg edusti vuoteen 1944 Hofors AIF:ää ja sen jälkeen Gefle IF:ää. Menestyksekkään uransa perusteella Olle Åberg kuului Ruotsissa yleisurheilijoiden Mestariurheilijoihin ns. Stora Grabbar-ryhmään jäsenenä #151 vuodesta 1951. ==Ennätykset== * 800 metriä: 1.49,3 * 1000 metriä: 2.21,3 * 1500 metriä: 3.45,4 * maili: 4.04,2 ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Eino Kulonen

Eino Ilmari Kulonen (24. lokakuuta 1921 Kiikka – 17. syyskuuta 1984 TurkuKuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 22.9.1984, HS Aikakone. Viitattu 24.4.2018.) oli suomalainen lääkäri ja Turun yliopiston lääketieteellisen kemian professori vuodesta 1955 kuolemaansa asti. Kulosen vanhemmat olivat Vihtori Johannes Kulonen ja Hilma Maria Mauriala ja puoliso vuodesta 1958 lääkäri Maija Tellervo Yli-Pohja. Kulonen tuli ylioppilaaksi Helsingin yhteiskoulusta ja reaalilukiosta 1940 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1946, lisensiaatiksi 1950 ja tohtoriksi 1951. Opintomatkoja hän teki Yhdysvaltoihin ensin ASLA-Fulbright-stipendiaattina 1952 ja sitten uudestaan 1962 sekä Englantiin ensin British Council -stipendiaattina 1957 ja vielä 1962. Helsingin yliopiston assistenttina Kulonen työskenteli vuodesta 1947 vuoteen 1954. Ennen Turkua Kulonen toimi vielä lyhyen aikaa Helsingin yliopiston dosenttina.Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org Kulosen tutkimusalaa olivat side- ja granulaatiokudoksen biokemia sekä alkoholin vaikutukset aivojen ja maksan aineenvaihduntaan.Facta2001, WSOY 1981, 9. osa, palsta 240 Hän työskenteli pitkään vuonna 1954 perustetun Alkon biolääketieteellisen tutkimusyksikön tutkijana. Suomalainen Lääkäriseura Duodecim myönsi Kuloselle vuonna 1969 ensimmäisen Matti Äyräpään palkinnon. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Matti Äyräpään palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Kultainen talja (ritarikunta)

Kultaisen taljan ritarikunta (, , ransk. Le Noble Ordre de La Toison) on sekä espanjalainen että itävaltalainen ritarikunta. == Historia == Ritarikunnan perusti Burgundin herttua Filip III Hyvä vuonna 1430 Flanderissa. Ritarikunta haki inspiraatiota englantilaisesta sukkanauharitarikunnasta: molemmissa voi olla enintään vain 24 varsinaista jäsentä. Yhden tarinan mukaan ritarikunnan nimi tulee siitä, että Filip ihaili oinaantaljaan kietoutunutta rakastajatartaan, minkä jälkeen hän keksi ritarikunnalle nimen. Todellisuudessa ritarikunnan nimi vittaa antiikin mytologiassa esiintyvään kultaiseen taljaan. Espanjan kuningas ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle V piti itsellään yksinomaisen oikeuden tuomita ritarikunnan jäseniä näiden mahdollisista rikoksista. Habsburgien vallan päätyttyä Espanjassa vuonna 1700, Itävallassa oleskelevat Habsburgit eivät tunnustaneet Espanjassa Bourbon-suvulle siirtynyttä ritarikunnan suurmestarin titteliä. Vuodesta 1740 lähtien ritarikunta on toiminut sekä Espanjan kuningaskunnassa että Itävallan arkkiherttuakunnassa ja Itävallan keisarikunnassa. Kunnianosoitus on rajattu perinteisesti vain korkean aatelisarvon omaaville katolilaisille. Esimerkiksi Itävallan hovissa nimitys ritarikuntaan oli korkea-arvoisen aatelisen uran huipentuma. Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä, ja Itävalta-Unkarin romahdettua, myös Belgian kuningas Albert I yritti tavoitella ritarikunnan suurmestarin titteliä, koska hän oli Burgundin herttuan jälkeläisiä. Espanja kuitenkin vastusti tätä, ja Itävalta tunnusti entisen keisariperheen pään omalta osaltaan ritarikunnan suurmestariksi vuonna 1957. == Nykyään == Nykyään ritarikunnalla on siis edelleen kaksi suurmestaria: Habsburg suvun päämies ja Espanjan kuningas. Habsburgien alaisessa ritarikunnassa varsinaisten jäsenten määrä on rajoitettu 50:een. Näiden tulee aatelissukuisia miehiä, jotka on kastettu katolilaisiksi. Ritarikunnan jäsenillä on tapana kokoontua 30. marraskuuta, joka on ritarikunnan suojeluspyhimyksen Pyhän Andreaan muistopäivä. Espanjan alaisessa ritarikunnassa jäsenyyttä jaetaan kuninkaan henkilökohtaisena tunnustuksena. Myös naiset voidaan nimittää ritarikunnan jäseniksi ja he ovat yleensä kuninkaallisia. Ritarikunnan tunnukset tulee palauttaa saajan kuoltua Espanjaan. Ritarikunnassa on vain yksi luokka: * ritari == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset ritarikunnat Luokka:Itävalta-Unkarin ritarikunnat
Valkjärven kalliomaalaus

Valkjärven kalliomaalaus sijaitsee Valkjärvellä Salpausselän itäpuolella Luumäellä Etelä-Karjalassa. Maalaus on ajoitettu väljästi kivikauteen. == Kallio ja sen sijainti == Valkjärven koillisrannalla on pieni vesirajassa oleva kallio, joka nousee korkealle maastoon. Kallion länsipuolella sijaitsevassa maalatussa kohdassa on sisäänpäin kääntyvä kohta, missä maalaus sijaitsee. == Maalaus == Maalauksessa on vain yksi selvästi erottuva kuvio, joka esittää mahdollisesti käärmettä. Se on maalattu pystyasentoon kuin murtoviiva, jolla on 4−5 taitekohtaa. == Katso myös == * Vaskivuoren kalliomaalaus Elkiänjärvellä sijaitsee 4,6 kilometrin päässä ja myös siellä on käärmemäisiä kuvioita. ==Lähteet== * * Luukkonen, Ismo: Valkjärvi * ===Viitteet=== Luokka:Suomen kalliomaalaukset Luokka:Luumäki Luokka:Etelä- Karjalan historia
Uikulanjärvi

Uikulanjärvi on järvi Kalimeenojan valuma-alueella Kalimenkylän kaupunginosassa Oulussa. Järvi sijaitsee Kalimeenojan pohjoispuolisesta Navettakankaasta itään, Uikulankankaan pohjoispuolella. Pääosin kangasmaiden ympäröimän järven rannat ovat soistuneet. Järvelle on tieyhteys pohjoispuolen Navettakankaan metsäautotietä pitkin sekä Kalimenkylän että Alakyläntien suunnasta. Kummunlammit-Uikulanjärvi -alue kuuluu Natura 2000 -alueisiin. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kummunlammit-Uikulanjärvi Natura-alue (Viitattu 21.4.2014) Luokka:Haukiputaan järvet
Revonkärjen kalliomaalaus

Revonkärjen kalliomaalaus sijaitsee Rapojärven itärennalla Kouvolassa Kymenlaakson maakunnassa. Maalaus on esihistoriallinen. == Kallio ja sen sijainti == Mankinvirta laskee Tarhajärven kautta Rapojärveen muuttuen ensin Mietunvirraksi ohittaessaan Revonkärjen niemen. Niemen etelärannalla on kallioon muodostunut vaakatasoisia halkeamia, jonka väliin ovat jääneet kiviset syvennykset. Syvennyksiä suojaa 1×2 metriä suuri lippamainen uloke. Maalauskallio nousee suoraan järvestä ja kallion vieressä on käveltävä tasanne. == Maalaus == Maalaus on tehty syvennyksessä oleviin kivipintoihin ja niiden väri on tumman punainen. Vaikka kuvioita ei näy, on punaväripinta todennäköisesti ihmisen tekemää. Erityisesti tämä koskee vasemman seinän punaväristä, mikä on ihmisen maalaamaa. Timo Miettisen mukaan maalaus liittyy vastarannalla olevaan Jyrkkävuoren kalliomaalaukseen. == Katso myös == * Jyrkkävuoren kalliomaalaus sijaitsee 1,1 kilometrin päässä Rapojärven vastarannalla. ==Lähteet== * * Luukkonen, Ismo: Revonkärki * ===Viitteet=== Luokka:Suomen kalliomaalaukset Luokka:Kouvolan historia
Voittamaton soturi

Voittamaton soturi (, ”Theseus vastaan Minotauros”) on vuonna 1960 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan mytologia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Silvio Amadio. Sen sankaria Theseusta esittää yhdysvaltalainen kymmenottelun olympiavoittaja Bob Mathias. ==Juoni== Kreetan kuninkaan Minoksen vaimo paljastaa kuollessaan, että hänen vallanhimoisella tyttärellään Faidralla on Kreikassa kaksoissisar Ariadne. Faidra lähettää sotilaansa tappamaan Ariadnen, mutta Theseus ja tämän ystävä Demetrius pelastavat hänet. Miehet lähtevät Kreetalle selvittämään asiaa ja jättävät Ariadnen Theseuksen isän luokse Ateenaan. Faidran sotilaat surmaavat Demetriuksen ja Theseus putoaa paetessaan mereen, jossa hänet pelastaa merenjumalatar Amfitrite. Sillä välin ateenalaiset ovat kärsineet tappion kreetalaisille ja Ariadne on joutunut Faidran vangiksi. Theseus palaa Kreetalle, pelastaa Ariadnen ja tappaa ihmisuhreja vaativan Minotauroksen. ==Näyttelijät== ==Tuotanto== Voittamaton soturi on kuvattu Totalscope- laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla ja Tor Caldaran maisemissa. Sen ohjaajana toimi aluksi Mario Bonnard, jonka sairastuttua työtä jatkoivat Alberto De Martino ja Giorgio Capitani. Lopulta ohjaajaksi nimettiin Silvio Amadio. Elokuva on isolla budjetilla tehty näyttävä toimintaseikkailu. Sen suurin ongelma on käsikirjoitus, joka on täynnä aukkoja ja katkoksia. Se jättää myös lähes kokonaan hyödyntämättä Minotauros-myyttiin sisältyvät kauhuelokuvan mahdollisuudet. Nähtyään lopulta kömpelön hirviön katsoja voi olla tyytyväinen, ettei sitä näytetä elokuvassa enempää. Atleettinen Bob Mathias on näyttelijänä kovin jäykkä ja Rosanna Schiaffino näyttää molemmissa rooleissaan yhtä seksikkäältä mutta ilmeettömältä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Italialaiset seikkailuelokuvat Luokka:Vuoden 1960 italialaiset elokuvat
Sylvain Azougoui

Sylvain Azougoui (12. lokakuuta 1983 – 20. huhtikuuta 2014) oli beniniläinen jalkapallomaalivahti. Hänen viimeinen seuransa oli gabonilainen AC Bongoville. Azougoui kuoli Gabonin jalkapalloliigan ottelussa Centre Mberi Sportifia vastaan, kun hän jäi vastustajan hyökkääjän alle. Vastustajan jalka tallasi Azougouin pään ja hän kuoli matkalla sairaalaan. == Lähteet == * http://yle.fi/urheilu/afrikassa_vakava_jalkapallo- onnettomuus__maalivahti_menehtyi/7199203 * http://www.linaf.net/fr/home/showjoueur/id/832 Luokka: Beniniläiset jalkapalloilijat Luokka: Vuonna 1983 syntyneet Luokka: Vuonna 2014 kuolleet
Audun Boysen

Audun Boysen (10. toukokuuta 1929 Bjarkøy – 2. maaliskuuta 2000) oli norjalainen keskimatkojen juoksija ja 800 metrin olympia- ja EM-mitalisti. Boysen eli nuoruutensa Rissassa ja edusti paikkakunnan Rissa IL -seuraa ja myöhemmin oslolaista IK Tjalve -seuraa. Boysen nousi kansalliseen kärkeen vuonna 1948 ja osallistui vuonna 1950 Brysselin EM-kisoihin 800 metrille sijoittuen viidenneksi. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 ei tullut vielä menestystä. Hän pääsi 1 500 metrillä loppukilpailuun sijoittuen 11:ksi ja 800 metrillä välieriin. Seuraavana vuonna syyskuussa 1953 Boysen teki Oslon Bisletillä uuden 1 000 metrin ME:n 2.20,4. Tästä suorituksesta hänelle myönnettiin Aftenpostenin vuotuinen palkinto. Hän paransi 1 000 metrin ME:tä vielä kahteen otteeseen eli elokuussa 1954 aikaan 2.19,5 ja elokuussa 1955 aikaan 2.10,0. Boysen saavutti vuoden 1954 EM-kisoissa Bernissä ensimmäisen mitalinsa sijoittuessaan kolmanneksi 800 metrillä. Boysen teki kesällä 1955 Oslon Bisletillä uuden Norjan ennätyksen 1.45,9 belgialaisen Roger Moensin vanavedessä, joka teki samassa juoksussa uuden ME:n. Boysenin Norjan ennätyksestä tuli pitkäikäinen, sillä vasta vuonna 1992 eli 37 vuoden jälkeen Atle Douglas alitti Boysenin ajan. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 Boysenista tuli olympiamitalisti hänen sijoittuessa 800 metrillä pronssille. Boysen saavutti ”melkein kultamitalin” Tukholman EM-kisoissa 1958, kun kisassa ensimmäisenä maaliin tullut Britannian Mike Rawson diskvalifioitiin ensin ja toiseksi tullut Audun Boysen julistettiin Euroopan mestariksi ja hän oli mitaliseremonioissa voittajan korkeimmalla korokkeella. Myöhemmin britit tekivät protestin hylkäämisestä, ja Rawson nostettiinkin Euroopan mestariksi Boysenin tullessa näin EM-hopeamitalistiksi. ==Lähteet== ==Asiasta muualla== * Norsk biografisk lexikon - Audun Boysen * Boysen ja olympiamenestys Luokka:Norjalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Norjalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Kuntivaara

Kuntivaara on Kuusamossa sijaitseva kvartsiittivaara. Se on lähellä valtakunnanrajaa, ja sen korkeus on 481 metriä.Facta2001, WSOY 1981, 9. osa, palsta 291 Vaaralle kulkee polku, ja siellä on lepopaikka. Laelta on näkymä rajan yli Venäjän puolelle.Ruka.fi Kuntivaara kuuluu soidensuojeluohjelmaan ja on lakisääteinen luonnonsuojelualue.Vapalamp, Lohilampi, Kuntivaara, Ympäristö.fi Siellä on luontodirektiivin I lintuja kaakkuri, laulujoutsen, liro ja pyy sekä yksi salassa pidettävä uhanalainen lintulaji. Luontodirektiivin II lajeja siellä ovat karhu ja lettorikko sekä yksi salassa pidettävä laji. == Lähteet == Luokka:Vaarat Luokka:Kuusamon luonto
Haihurrikaani

Haihurrikaani () on vuonna 2013 suoraan televisiolevitykseen julkaistu katastrofi-/kauhuelokuva. Elokuva kertoo ryhmästä ihmisiä, jotka yrittävät selviytyä Los Angelesiin iskeytyneestä hurrikaanista, joka tuo mukanaan useita haita. Elokuvaa on esitetty Suomessa Fox- kanavalla.http://www.foxtv.fi/news/haihurrikaani Elokuvan ensimmäinen jatko- osa Haihurrikaani 2: Toinen tuleminen julkaistiin heinäkuussa 2014. Toinen jatko-osa Haihurrikaani 3: Ei Helvetissä! julkaistiin vuonna 2015 Kolmas jatko-osa Haihurrikaani 4 vuonna 2016. Neljäs jatko-osa Haihurrikaani 5: Maailmanvalloitus vuonna 2017. Viides jatko-osa The Last Sharknado: It's About Time julkaistiin 19. heinäkuuta 2018.imdb == Juoni == Los Angelesiin iskee raju hurrikaani, joka tuo mukanaan useita aggressiivisia haita. Kaupunki alkaa tulvia pahasti. Surffaaja Fin ja hänen ystävänsä Baz ja Nova aikovat paeta sisämaahan, mutta ensin pelastavat hänen etääntyneen vaimonsa Aprilin ja teini-ikäisen tyttärensä Claudian. Koko porukka yrittää paeta kaupungista. Myöhemmin ryhmä kokoontuu Mattin kanssa, joka on Finnin ja Aprilin poika. He päättävät pysäyttää hurrikaanit pudottamalla niihin pommeja helikopterista. == Rooleissa == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2013 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset katastrofielokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Elokuvat haista
Carl Espen

Carl Espen Thorbjørnsen, taiteilijanimeltään Carl Espen, (s. 15. heinäkuuta 1982 Bergen, Norja) on norjalainen laulaja, joka edusti maataan vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa Kööpenhaminassa kappaleella ”Silent Storm” sijoittuen kahdeksanneksi. Hän pääsi finaaliin 8. toukokuuta käydystä toisesta semifinaalista. Kaupan alalla työskentelevällä Thorbjørnsenillä ei ollut ennen Eurovision karsintoja juurikaan aiempaa kokemusta muusikkona, vaikka hän olikin osallistunut 17-vuotiaana paikalliseen kykykilpailuun Bergenissä. Edustuskappale ”Silent Stormin” on säveltänyt ja sanoittanut hänen serkkunsa, muusikkona pitkään työskennellyt Josefin Winther. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Carl Espenin kotisivut Luokka:Norjalaiset laulajat Luokka:Norjan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2014 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pyyslammen kalliomaalaus

Pyyslammen kalliomaalaus sijaitsee Nuuksion kansallispuiston alueella Vihdissä Uudellamaan maakunnassa. Sitä ei ole vielä todettu muinaiseksi maalaukseksi ja se saattaakin olla luontaista hematiittia. Noin 3,7 kilometriä Pyyslammen kalliomaalaukselta luoteeseen sijaitsee Salmijärven kalliomaalaus. == Kallio ja sen sijainti == Maalaus sijaitsee Pyyslammen pohjoisrannalla olevassa kalliossa, joka rajautuu järveen. Vastarannalla kulkevalta tieltä voi kiertää lammen rantoja pitkin. Kallio vaikuttaa luontaisella tavalla punaiselta. == Maalaus == Mitään kuvioita ei erotu, vaan punaisuus vaikuttaa luontaiselta. Kahdessa kohtaa on kuitenkin vahvempia jälkiä, jotka voivat olla jäänteitä aiemmasta maalauksesta. Kuvioita ei kuitenkaan pysty tunnistamaan. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomen kalliomaalaukset Luokka:Vihdin historia
Kur

Kur eli keisarinvaali oli saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa vaali, jossa valittiin keisari. Saksan valtioiden entisissä nimissä Kur ilmaisi, että hallitsija oli vaaliruhtinas (). Hänellä oli oikeus osallistua keisarin vaaliin. Tällaisia valtioita olivat esimerkiksi Pfalzin vaaliruhtinaskunta eli Kurpfalz ja Saksin vaaliruhtinaskunta eli Kursachsen.Facta2001, WSOY 1981, 9. osa, palsta 323 == Lähteet == Luokka:Saksan historia Luokka:Pyhä saksalais- roomalainen keisarikunta Luokka:Vaalit en:Imperial election pl:Elekcja cesarska
FS Foudre

FS Foudre oli Ranskan laivaston lentokoneiden emälaiva ensimmäisessä maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Forges et Chantiers de la Girondelta Bordeaux'sta, missä köli laskettiin 9. kesäkuuta 1892. Alus laskettiin vesille 20. lokakuuta 1895 ja otettiin palvelukseen 1896.Chesneau, Roger s. 61 == Palvelus == Alus otettiin 1896 palvelukseen hiilikäyttöisenä torpedoveneiden emälaivana. Alus muutettiin 1907 korjausalukseksi ja edelleen 1910 miinalaivaksi, kunnes se lopulta muutettiin 1912 vesilentokoneiden emälaivaksi. Se muutettiin vielä vuotta myöhemmin kertaalleen, jolloin se luokiteltiin vesilentokoneristeilijäksi (). Aluksella oli useita ajalle tyypillisen risteilijän ominaisuuksia kuten 120 millimetrin panssarikansi sekä tulenjohtotorni. Pääaseistuksena oli kylkiin valmistetuille hyllyille, keulaan ja perään asennetut yksiputkiset 100 millimetrin tykit. Muutostyön jälkeen alus kykeni operoimaan jopa kahdeksalla lentokoneella, mutta todellisuudessa vahvuus oli neljä tai ajoittain vain kaksi lentokonetta. Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa alus oli Välimerellä kuljettaen 1916 lentokoneita Port Saidiin. Se oli osan ajasta sukellusveneiden emälaivana. Alus poistettiin palveluksesta 1921. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Ranskan laivaston lentotukialukset Luokka:Ranskalaiset ensimmäisen maailmansodan sotalaivat
Curtius-toisiintuminen

Curtius-toisiintuminen on toisiintumisreaktio, jossa asyyliatsidista muodostuu isosyanaatti. Reaktiossa muodostuvat isosyanaatit voidaan edelleen hydrolysoida amiineiksi. Reaktio on nimetty löytäjänsä Theodor Curtiusin mukaan. ==Mekanismi== Curtius-toisiintumisen lähtöaine on asyyliatsidi. Tämä voidaan valmistaa karboksyylihappojen johdannaisista. Käytettyjä tapoja ovat muun muassa happokloridien tai anhydridien reaktio natriumatsidin kanssa tai karboksyylihappojen ja difenyylifosforyyliatsidin välinen reaktio.Thierry Muller & Stefan Bräse: Azides, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2012. Viitattu 21.4.2014 Kuumennettaessa asyyliatsidia happamissa olosuhteissa yhdisteestä irtoaa typpimolekyyli ja muodostuu välituotteena asyylinitreeni. Tämä asyylinitreeni on epävakaa ja tapahtuu toisiintumisreaktio, jossa karbonyyliryhmään kiinnittynyt alkyyli- tai aryyliryhmä siirtyy ja sitoutuu typpiatomiin muodostaen orgaanisen isosyanaatin. Siirtyvän ryhmän stereokemia säilyy reaktiossa. On myös mahdollista, että toisiintuminen tapahtuu yhtäaikaisprosessina ilman nitreenin muodostumista. Reaktiossa muodostuva isosyanaatti voi reagoida amiinien kanssa muodostaen ureoita, alkoholien kanssa muodostaen karbamaatteja tai hydrolysoitua veden vaikutuksesta amiiniksi. Hydrolyysin välivaiheena muodostuu epävakaa karbamihappojohdannainen, josta eliminoituu hiilidioksidia. Curtius- toisiintumista hyödynnetään erityisesti aminohappojen ja aminohappojohdannaisten synteesissä. : ==Lähteet== Luokka:Orgaaniset reaktiot
Henry Hill

Henry Hill (11. kesäkuuta 1943 – 12. kesäkuuta 2012) oli yhdysvaltalainen gangsteri, joka ryhtyi yli kahdenkymmenen vuoden rikollisen uran jälkeen kumppaniensa ilmiantajaksi. Brooklynista kotoisin ollut Hill oli taustaltaan puoliksi italialainen ja puoliksi irlantilainen. Hänen rikollinen uransa alkoi jo 11-vuotiaana. Hän toimi Paul Varion alaisuudessa Lucchesen mafiaperheessä ja eli 1960- ja 1970-luvuilla ylellistä elämää, mutta ei irlantilaistaustansa vuoksi voinut koskaan tulla valituksi varsinaiseksi mafian jäseneksi. Tultuaan vuonna 1980 pidätetyksi huumerikoksista hän päätyi todistamaan kanssarikollisiaan vastaan. Hill itse vältti kaikki syytteet, pääsi liittovaltion todistajansuojeluohjelmaan, ja sai uuden henkilöllisyyden. Hänet kuitenkin erotettiin todistajansuojeluohjelmasta vuonna 1990 jäätyään jälleen kiinni huumerikoksista. Hill esiintyi sittemmin usein mafia-aiheisissa dokumenteissa ja vieraana Howard Sternin show’ssa. Nicholas Pileggi kirjoitti Hillistä kirjan Wiseguy: Life in a Mafia Family (1986), jonka pohjalta Martin Scorsese ohjasi elokuvan Mafiaveljet. Siinä Hilliä esitti Ray Liotta. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet Luokka:Amerikanitalialaiset mafiosot
Undekanoli

Undekanoli eli 1-undekanoli eli n-undekanoli eli undekyylialkoholi on primäärinen suoraketjuinen alkoholi, jossa on yksitoista hiiliatomia. Yhdiste on palavaa ja huoneenlämmössä väritöntä nestettä ja sen molekyylikaava on C11H24O ja rakennekaava CH3(CH2)10OH. 1-undekanolin moolimassa on 172,308 g/mol, sulamispiste 15,9 °C, kiehumispiste 245 °C, tiheys 0,8298 g/cm3, leimahduspiste 113 °C, taitekerroin 1,43918 (20 °C) ja CAS-numero 112-42-5. Joissain yhteyksissä undekanolin CAS-numerona on 30207-98-8. Undekanoli ei liukene veteen, mutta liukenee etanoliin ja eetteriin. Undekanolia esiintyy sitrushedelmissä. Tuoksultaan yhdiste on sitrushedelmien kaltainen ja maultaan rasvainen. Lyhytaikainen altistuminen undekanolille voi aiheuttaa ärsytystä silmiin, ihoon ja hengitysteihin. Pitkäaikainen ja toistuva altistuminen yhdisteelle kuivattaa ihoa. Undekanolia tuotetaan synteettisesti pelkistämällä undekanaalia. Yhdistettä käytetään aromiaineena muun muassa alkoholittomissa juomissa, jäätelöissä ja makeisissa. Undekanolia voidaan käyttää myös muovinpehmentimien valmistuksessa. Tähän käyttöön se esteröidään ftaalihapon kanssa, jolloin muodostuu diundekyyliftalaattia. Undekanolia voidaan käyttää myös yhdessä muiden alkoholien kanssa. Esimerkiksi nonanoli, undekanoli ja ftaalihappo muodostavat nonyyliundekyyliftalaattia ja undekanoli ja dodekanoli reagoivat ftaalihapon kanssa undekyylidodekyyliftalaatiksi.David F. Cadogan & Christopher J. Howick: Plasticizers, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 21.4.2014 Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa, esimerkiksi karvakuismassa (Hypericum hirsutum) ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. == Lähteet== == Aiheesta muualla == * *PubChem: 1-Undecanol *Human Metabolome Database (HMDB): 1-Undecanol *ChemBlink: 1-Undecanol *Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Undecanol *Pherobase: Semiochemical - 11OH *Pherobase: Floral Compound - 11OH Luokka:Alkoholit