EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Harry Backberg

Harry Aatto Edvard Backberg (5. joulukuuta 1893 Helsinki – 24. helmikuuta 1965) oli suomalainen diplomi-insinööri ja kalterijääkäri, joka perusti 1938 Insinööritoimisto Rataksen. Toimiston kautta hoidettiin 1941 suomalaisten SS- vapaaehtoisten värväys. Backbergin vanhemmat olivat Adolf Daniel Backberg (1868–1937) ja Alina Ingeborg Malmström (k. 1948). Hän oli naimisissa Lyyli Mikkolan kanssa. Backberg toimi ensimmäisen maailmansodan aikana jääkärivärvärinä ja hän oli sen vuoksi vangittuna Pietarin Spalernajan vankilassa 1916–1917. Backberg tutustui tätä kautta myös Esko Riekkiin, joka on samaan aikaan vankina Špalernajassa. Kalterijääkärien tunnukseen kuului myöhemmin Backbergin mukaansa ottaman sellinavaimen kopio. Backberg valmistui diplomi-insinööriksi 1920 Teknillisestä korkeakoulusta. Backbergin perustamaa ja johtamaa Insinööritoimisto Ratasta käytettiin suomalaisten SS- vapaaehtoisten värväykseen keväällä 1941. Värväystä johti Backbergin kalterijääkäritoveri Esko Riekki. Myös kaksi Backbergin omaa poikaa liittyi SS-pataljoonaan. Ratas hoiti SS-vapaaehtoisten asioita aina toukokuuhun 1942 saakka, jolloin tehtävät siirtyivät SS-Vapaaehtoistoimistolle. Sotien jälkeen Insinööritoimisto Ratas jatkoi toimintaansa vielä 1950-luvulle saakka. Ratas suunnitteli muun muassa myllyjä, viljavarastoja ja leipomoita. Rataksen toimisto sijaitsi Temppelikatu 4 B:ssä Töölössä. == Lähteet == * Geni.com : Harry Backberg * Veljesapu-Perinneyhdistys ry : Insinööritoimisto Ratas Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Kalterijääkärit Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Allan Huttunen

Aatto Allan Huttunen (5. marraskuuta 1928 – 7. maaliskuuta 2021) oli suomalainen oikeustieteilijä ja Turun yliopiston siviilioikeuden professori vuodesta 1969.Juhlajulkaisu Allan Huttunen 60-vuotias 5/11 1988. Turku 1988. Finlex.fi.Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 248. Hän on tutkinut osakeyhtiölainsäädäntöä.WSOY Iso Tietosanakirja 3. osa, s. 310, WSOY 1995. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Kino-Palatsi (Tampere)

Kino-Palatsi oli Tampereella Tuulensuun talossa, osoitteessa Hämeenkatu 30, toiminut elokuvateatteri. Teatteri perustettiin vuonna 1929 nimellä Tuulensuu ja Suomi-Filmin ostettua sen vuonna 1939 nimi muutettiin Kino-Palatsiksi. Ensi-iltanäytös pidettiin 18. elokuuta 1929 klo 16 ja elokuvana esitettiin Syreenien kukkiessa (Lilac Time). Teatterin jäähyväisnäytös pidettiin 27. maaliskuuta 1991 ja elokuvana esitettiin Kadunlakaisijat. Myöhemmin teatterin tiloissa toimi Musiikkiteatteri Palatsi, joka siirtyi syksyllä 2014 Tampereen ylioppilastaloon. Vuonna 2015 tiloissa aloitti toimintansa Teatteri State. == Lähteet == Luokka:Tampereen teatterit Luokka:Tampereen elokuvateatterit Luokka:Tammerkoski Luokka:Suomen entiset elokuvateatterit
Lucas van Leyden

Lucas van Leyden (1494 Leiden – 8. elokuuta 1533 Leiden) oli hollantilainen taidegraafikko, joka eli pääosan elämästään Leidenissä. Leyden tunnetaan parhaiten enimmäkseen uskonnollisia aiheita käsittelevistä kupari- ja puupiirroksistaan, joita hän alkoi tehdä 13-vuotiaana. Niissä nähdään Albrecht Dürerin vaikutusta, mutta myös suurta omaperäistä teknistä taituruutta. Nykypäiviin on säilynyt myös 17 Leydenin maalausta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Vuonna 1494 syntyneet Luokka:Vuonna 1533 kuolleet Luokka:Alankomaalaiset taiteilijat
Kauko Huttunen

Kauko Juhani Huttunen (28. elokuuta 1938 Tampere – 6. lokakuuta 2009 Helsinki) oli juristi ja Kouvolan hovioikeuden hovioikeudenneuvos 1978Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 248–1987, Helsingin raastuvanoikeuden pormestari 1987–1993 ja Helsingin käräjäoikeuden laamanni vuodesta 1993. Hän oli markkinatuomioistuimen puheenjohtaja 1980–1993.WSOY Iso Tietosanakirja 3. osa, s. 310, WSOY 1995 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Marat Gramov

Marat Vladimirovitš Gramov ( 27. marraskuuta 1927 Bridino, Pihkovan kuvernementti, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 26. helmikuuta 1998 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen urheilujohtaja ja urheiluministeri. Gramov osallistui suureen isänmaalliseen sotaan puna-armeijan upseerina vuodesta 1944. Vuodesta 1948 lähtien hän toimi Neuvostoliiton kommunistisen puolueen Komsomol-johtajana Stavropolin alueella. Vuonna 1951 hänestä tuli kommunistipuolueen jäsen. Hän aloitti vuonna 1953 Stavropolin alueen Komsomol- lehden toimituksen jäsenenä. Vuonna 1955 hän aloitti myös opiskelun Saratovin alueen kommunistipuolueen puoluekorkeakoulussa, josta hän valmistui neljä vuotta myöhemmin. Gramovin ura 1960-luvulla oli kommunistipuolueen Stavropolin johtotehtävissä. Sieltä hän siirtyi 1970-luvulla puolueen keskusjohdon palvelukseen Moskovaan, jossa ollessaan hän suoritti tohtorintutkinnon historiassa. 1980-luvulla Gramovista tuli Neuvostoliiton näkyvin urheilupoliitikan hahmo. Hän oli yhtenä päättäjänä Neuvostoliiton johdon päättäessä boikotoida vuoden 1984 Los Angelesin kesäolympialaisia. Gramov oli vuosina 1983–1989 Neuvostoliiton liikunta- ja urheiluministerinä sekä samanaikaisesti Neuvostoliiton olympiakomitean puheenjohtajana. Vuonna 1988 hänestä tuli myös Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) jäsen Konstantin Andrianovin seuraajana. Tässä tehtävässä hän oli Neuvostoliiton hajoamiseen asti, minkä jälkeen Venäjän federaation johto ei enää tukenut hänen jatkoaan, sillä hän oli leimautunut niin vahvasti vanhaan neuvostovaltaan. Gramovin ura KOK:ssa päättyi keväällä 1992. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Sport necropol: Грамов Марат Владимирович (1927-1998) Luokka:Kansainvälisen olympiakomitean jäsenet Luokka:Neuvostoliittolaiset ministerit Luokka:Neuvostoliittolaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Victor Hope Linlithgow

Victor Alexander John Hope, Linlithgow’n 2. markiisi (24. syyskuuta 1887 Abercorn, Länsi-Lothian, Skotlanti – 5. tammikuuta 1952 Abercorn)Victor Alexander John Hope, 2nd marquess of Linlithgow Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 28.9.2013. oli brittiläinen siirtomaahallinnon virkamies, joka toimi Intian varakuninkaana vuosina 1936–1943. Linlithgow peri isänsä markiisin arvon vuonna 1908 ja palveli ensimmäisessä maailmansodassa länsirintamalla. Hänet nimitettiin vuonna 1922 Amiraliteetin siviililordiksi ja 1924 Konservatiivipuolueen puolueorganisaation puheenjohtajaksi. Hän erikoistui Intiaan liittyneisiin kysymyksiin toimiessaan Intian maataloutta sekä myöhemmin Intian perustuslakien uudistamista selvittäneiden komiteoiden puheenjohtajana. Hänet nimitettiin 1936 lordi Willingdonin seuraajana Intian varakuninkaaksi. Vuoden 1935 Government of India Actin mukaan Intian maakuntien toimeenpanovalta kuului aluehallituksille, joiden tuli olla vastuussa alueellisille parlamenteille. Intian itsenäisyyttä tavoittelevalla Intian kongressipuolueella oli enemmistö viidessä yhdestätoista alueparlamentista, ja se pääsi näin käsiksi hallitusvaltaan maakunnallisella tasolla. Linlithgow sai rauhoiteltua kongressipuolueen johdon, joka pelkäsi brittiläisten kuvernöörien käyttävän veto-oikeuksiaan kongressipuolueen muodostamien aluehallitusten tekemien päätösten kumoamiseksi. Suunniteltu federalistinen hallintomalli ei kuitenkaan toiminut, sillä paikalliset ruhtinaat eivät hyväksyneet järjestelyä. Toisen maailmansodan sytyttyä Linlithgow esitti radiopuheessaan vaatimuksen kansallisesta yhtenäisyydestä, mutta onnistui loukkaamaan kongressipuolueen johtoa. Puolueen edustajat erosivat protestiksi aluehallinnosta. Puolue kieltäytyi myös osallistumasta varakuninkaan neuvostoon, vaikka Linlithgow lisäsikin intialaisten edustusta siinä. Elokuussa 1942 kongressipuolue yritti painostaa Britannian hallitusta valtavalla kansalaistottelemattomuuskampanjalla (Quit India), jolloin Japanin hyökkäystä pelännyt Linlithgow päätti nujertaa kaiken brittihallintoon kohdistuneen vastarinnan ja vangitutti puolueen johtajat. Hän jätti tehtävänsä seuraavana vuonna. ==Lähteet== Luokka:Intian varakuninkaat Luokka:Brittiläiset markiisit Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Marhällanin majakka

Marhällanin majakka sijaitsee Ahvenanmaalla Maarianhaminaan vievän laivaväylän varrella lähellä Kobba klintarin luotsiasemaa noin 6 kilometriä Maarianhaminasta lounaaseen. Majakka rakennettiin 1938. Se oli aikaisemmin väriltään kokonaan musta mutta nykyisin se on väritykseltään puna- mustaraidallinen. Majakkatorni on 12 metriä korkea ja majakan valon korkeus on 14 metriä. Majakka rakennettiin sen jälkeen kun lähistöllä oli tapahtunut useita haaksirikkoja, muun muassa parkki Virgon haaksirikko joulukuussa 1928 ja parkki Plussan haaksirikko joulukuussa 1933. Marhällan oli Suomen viimeinen majakka jossa oli sumumerkinantoasema joka oli tahdistettu Korsön radiomajakan kanssa. == Lähteet == * Lighthouses of the Åland Islands * Jälleen ahvenanmaalaiset majakat postimerkeissä (Åland Official Travel Guide) * Luokka:Suomen majakat Luokka:Jomala Luokka:Ahvenanmaan rakennukset ja rakennelmat
Ivan Zaitsev

Ivan Zaitsev (s. 2. lokakuuta 1988 Spoleto) on italialainen maajoukkuetason lentopalloilija ja lentopallon olympiamitalisti. Hän edustaa Italian A1-liigassa pelaavaa Sir Safety Umbria Volleyta. Pelipaikaltaan Zaitsev on hakkuri, vaikka pelasikin uransa alussa pääosin passarina. Zaitsev voitti olympiapronssia Lontoon olympiaturnauksessa 2012 ja olympiahopeaa Rion olympiaturnauksessa 2016. ==Perhe== Zaitsevin vanhemmat ovat kotoisin Venäjältä. Hänen isänsä Vjatšeslav Zaitsev on entinen lentopalloilija, joka voitti Neuvostoliiton joukkueessa urallaan yhden olympiakullan sekä kaksi olympiahopeaa. Zaitsevin äiti, Irina Pozdnjakova taas on entinen huipputason uimari ja maailmanennätysuimari 200 metrin rintauinnissa. Luokka:Italialaiset lentopalloilijat Luokka:Italialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Veikko Huttunen

Veikko Olavi Huttunen (6. tammikuuta 1926 Uusikirkko – 4. lokakuuta 2019 Helsinki)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 20.10.2019. s. C 13 oli suomalainen diplomaatti. Hän oli koulutukseltaan diplomi-insinööri ja kauppatieteiden kandidaatti ja tuli ulkoasiainhallinnon palvelukseen 1962. Hän oli pääkonsulina San Franciscossa 1974–1980, suurlähettiläs Canberrassa 1980–1983 ja Tripolissa 1986–1989.Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 248WSOY Iso Tietosanakirja 3. osa, s. 310, WSOY 1995. == Lähteet == Luokka:Suomen suurlähettiläät Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Oravan laulu

Oravan laulu on Aleksis Kiven romaaniin Seitsemän veljestä sisältyvä oravasta kertova runo, johon monet säveltäjät ovat säveltäneet lauluja. Laulu ja runo tunnetaan myös nimillä Makeasti oravainen ja Laulu oravasta. Romaanissa runolla ei ole nimeä. Sen esittää veljeksistä Timo kirjan toisen luvun lopuksi. Helsingin Sanomat pyysi keväällä 2009 lukijoitaan nimeämään oman ”onnen laulunsa”, ja yli 800 ehdotetun kappaleen joukossa ”Oravan laulu” oli yksi 35:stä eniten mainintoja saaneesta. Mukaan oli laskettu kaikki runoon pohjautuvat sävelmät, joista tunnetuimpia ovat Aapo Similän ja Kaj Chydeniuksen versiot.. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Seitsemän veljestä Luokka:Suomalaiset runot
Emanuele Birarelli

Emanuele Birarelli (s. 8. helmikuuta 1981 Senigallia) on italialainen maajoukkuetason lentopalloilija ja lentopallon olympiamitalisti. Pelipaikaltaan hän on keskitorjuja. Birarelli voitti olympiapronssia Lontoon olympiaturnauksessa 2012. https://olympics.com/en/athletes/emanuele-birarelli == Lähteet == Luokka:Italialaiset lentopalloilijat Luokka:Italialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kosti Huuhka

Kosti Kalervo Huuhka (19. syyskuuta 1915 Ruokolahti – 9. lokakuuta 1995 Helsinki)Kuka kukin on 1978, s. 256 Runeberg.org.Erkki Aho: Kuolleita: Professori Kosti Huuhka – Aikuiskoulutuspolitiikan vahva vaikuttaja (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 13.10.1995. Viitattu 8.6.2018. oli suomalainen kansansivistystyön edistäjä. Hän sai professorin arvonimen 1981. Hän oli Helsingin Työväenopiston johtaja 1961–1970 ja Kouluhallituksen vapaan sivistystyön osaston osastopäällikkö 1971–1981.Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 249 Maanviljelijäperheeseen syntynyt Huuhka opiskeli Lahden kansanopistossa ja kansankorkeakoulussa vuosina 1934–1936, valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta vuonna 1943 ja väitteli kansansivistysopin tohtoriksi vuonna 1955 väitöskirjallaan Talonpoikaisnuorison koulutie. Hän osallistui talvi- ja jatkosotaan tykistöupseerina. Huuhka oli Suomen Nuorison Liiton opintosihteerinä 1946–1948, Toimelan vapaaopiston johtajana 1948–1957, Suomen Nuorison Liiton pääsihteerinä 1957–1958, Kansanvalistusseuran toiminnanjohtajana 1958–1961, Helsingin suomenkielisen työväenopiston johtajana 1961–1970, Kouluhallituksen ylitarkastajana vuonna 1970 sekä vapaan sivistystyön osaston päällikkönä 1971–1981. Huuhka pyrki Kouluhallituksessa kehittämään varsinkin aikuisopetusta ja mahdollisuuksia jatko-opintoihin. Hän vaikutti myös urheiluopistojen ja musiikkioppilaitosten kehitykseen. Huuhka oli myös Helsingin yliopiston kasvatussosiologian dosentti vuosina 1968–1977. Kosti Huuhkan puoliso oli toimittaja Mirja Huuhka. == Lähteet == Luokka:Suomen oppilaitosten rehtorit‎ Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Cesàron yhteenlasku

Cesàron yhteenlasku määrittelee jatkuvien sarjojen yhteenlaskua. Se tunnetaan myös nimellä Cesàron summakaava. Cesàron yhteenlasku on nimetty italialaisen analyytikon Ernesto Cesàron (1859–1906) mukaan . == Määritelmä == Olkoon {an} sarja ja olkoon :s_k = a_1 + \cdots + a_k, sarjan :\sum_{n=1}^\infty a_n. k:s osasumma. Sarjaa {an} kutsutaan Cesàro-summautuvaksi, jos Cesàron summa A \in \R, jos sen keskiarvo osasummista s_k lähenee A:ta: :\lim_{n\to\infty} \frac{1}{n}\sum_{k=1}^n s_k = A. Toisin sanoen siis äärettömän sarjan Cesàro- summa on sarjan ensimmäisten osasummien 1, ..., n aritmeettisen keskiarvon raja-arvo, kun n lähestyy ääretöntä. == Esimerkkejä == Olkoon an = (−1)n+1, kun n ≥ 1. {an} on lukujono :1, -1, 1, -1, \ldots.\, Merkitään sarjaa \sum_{n=1}^\infty a_n =1-1+1-1+1-\cdots G:llä. Näin ollen lukujonon osasumma {sn} = \sum_{k=1}^n a_k on :1, 0, 1, 0, \ldots,\, Nähdään, että sarja G, (joka tunnetaan myös Grandin sarjana), ei suppene. Toisaalta sarjan {sn} keskiarvojen muodostaman sarjan {tn} Toisaalta sarjan {sn} keskisarjan {tn} termit : t_n = {\sum_{k=1}^n s_k \over n} termejä ovat :\frac{1}{1}, \,\frac{1}{2}, \,\frac{2}{3}, \,\frac{2}{4}, \,\frac{3}{5}, \,\frac{3}{6}, \,\frac{4}{7}, \,\frac{4}{8}, \,\ldots, joten :\lim_{n\to\infty} t_n = 1/2. Tällöin Cesàron summa sarjalle G on 1/2. == Lähteet == Englanninkielinen Wikipedia Luokka:Matemaattiset sarjat
Esko Hyttinen

Esko Johannes Hyttinen (17. elokuuta 1937 Kuopio – 29. elokuuta 2020)Kuolinilmoitus. Kaleva 20.9.2020, s. 42 oli suomalainen tekniikan tutkija. Hän oli Oulun yliopistossa statiikan sillanrakennuksen professorina vuodesta 1973. Hän tutki rakennustekniikkaa, erityisesti rakenteiden lujuutta.Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 295 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Heikki Hyvärinen

Heikki Pekka Esaias Hyvärinen (s. 1938) on suomalainen biologi, Joensuun korkeakoulun, sittemmin Joensuun yliopiston biologian (ekologisen fysiologian) professori vuodesta 1978. Hän on tutkinut eläinten sopeutumista elinympäristöönsä ja vuodenaikojen vaihteluun.Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 299 Hyvärinen valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1996. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset biologit Luokka:Joensuun yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit
Dexter McCluster

Dexter Marquise McCluster (s. 25. elokuuta 1988 Largo, Florida) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa tällä hetkellä CFL-liigassa pelaavaa Toronto Argonautsia. Ennen ammattilaisuraansa Mississippin yliopistossa pelannut McCluster tunnetaan erityisesti erinomaisena potkunpalauttajana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jamaal Charles

Jamaal RaShaad Jones Charles (s. 27. joulukuuta 1986 Port Arthur, Texas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hänellä ei tällä hetkellä ole voimassa olevaa pelaajasopimusta. Yliopistotasolla Charles pelasi Texasin yliopiston joukkueessa. Kansas City Chiefs varasi hänet vuoden 2008 varaustilaisuudessa. Charles edusti yhdeksän kauden ajan Chiefsiä. Kesällä 2017 hän teki yhden vuoden mittaisen sopimuksen Denver Broncosin kanssa. Kaudeksi 2018 Charles teki sopimuksen Jacksonville Jaguarsin kanssa, mutta pelasi vain kahdessa ottelussa ennen kuin Jaguars purki sopimuksen. Charles on kilpaillut myös yleisurheilussa. Vuoden 2003 alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti 400 metrin aitajuoksussa pronssia ja oli mukana kultaa voittaneessa Yhdysvaltain joukkueessa ruotsalaisviestissä. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dimmalætting

Dimmalætting on Färsaarten vanhin, vuonna 1878 perustettu sanomalehti, jossa julkaistaan uutisia sekä fääriksi että tanskaksi. Se on myös saarten suurin lehti, ja sen markkinaosuus on hieman yli 50 prosenttia. Dimmalætting perustettiin vuonna 1878, ja sitä julkaistiin aluksi vain viikoittain. Sen kieli oli aluksi vain tanska. Vuosina 1910–1947 lehteä kirjoitettiin sekä tanskaksi ja fääriksi, mutta vuodesta 1948 1990-luvun alkuun lehden kieli oli fääri joitakin yksittäisiä artikkeleita lukuun ottamatta. Lehti oli alkuksi itsenäinen, mutta vuonna 1906 se sitoutui unionipuolueeseen, jonka pyrkii säilyttämään Färsaarten aseman osana Tanskaa. Lehti on kuitenkin ollut sitoutumaton 1990-luvun alusta. Vuonna 1995 lehteä alettiin julkaista neljä kertaa viikossa ja seuraavana vuonna viisi kertaa viikossa. Dimmalættingin levikki on 7 500 kappaletta. Lehti meni konkurssiin vuonna 2013, mutta sitä alettiin julkaista uudelleen lokakuussa 2014 nettilehtenä sekä paperisena kerran viikossa. Vuodesta 2023 painettu lehti on ilmestynyt kerran kuussa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Lehden kotisivut Luokka:Färsaarelaiset sanomalehdet
Sasu Iivarinen

Sasu Iivarinen (s. 30. heinäkuuta 1990 Alajärvi) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa Superpesiksessä pelaavaa Imatran Pallo-Veikkoja . Iivarinen edusti koko ammattilaisuransa Alajärven Ankkureita, kunnes siirtyi kaudeksi 2021 Imatran Pallo-Veikkojen riveihin. Iivarinen on pelannut A-poikien Itä-Lännessä kahdesti vuosina 2010 ja 2011. Iivarisen isä Matti Iivarinen on entinen pääsarjatason pesäpalloilija, ja kaksinkertainen vuoden lukkari. Peliuransa jälkeen hän on toiminut Superpesiksessä pelinjohtajana Vimpelin Vedon, Alajärven Ankkureiden , Kouvolan Pallonlyöjien sekä Manse PP:n riveissä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Alajärven Ankkureiden pelaajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Manuaalivaihteisto

Manuaalivaihteisto (myös käsivaihteisto) on yleisesti moottoriajoneuvoissa käytetty vaihteistotyyppi. Vaihteiston käyttämistä varten ajoneuvossa on kytkin ja vaihteenvalitsin, jolla kuljettaja valitsee käytettävän vaihteen. Kytkimellä saadaan voimansiirto moottorilta vaihteistolle katkaistua, jolloin vaihteen vaihtaminen on mahdollista. Valittu vaihde määrää välityssuhteen eli ajoneuvon moottorin ja vetävien pyörien pyörimisnopeuden suhteen. Suomessa manuaalivaihteisto on yleisin vaihteistotyyppi, mutta esimerkiksi Yhdysvalloissa manuaalivaihteisia autoja on hyvin vähän. ==Henkilöautoissa== Autoissa kytkinpoljin sijaitsee kuljettajan jalkatilassa ja käsikäyttöinen vaihteenvalitsin sijaitsee useimmiten keskikonsolissa. 1970-luvulle asti oli myös ns. rattivaihde melko yleinen eurooppalaisissa autoissa. Vaihteita oli yleensä kolme tai neljä. Nykyaikaisen henkilöauton vaihteistossa on useimmiten viisi tai kuusi vaihdetta eteenpäin ja yksi peruuttamista varten. Vaihteet on sijoitettu H-kaavion mukaisesti ja kuljettaja voi vaihtaa vaihteita missä järjestyksessä haluaa. Eteenpäin menevät vaihteet on lähes aina sijoitettu samalla tavalla, mutta peruutusvaihteen sijainti vaihtelee. Lisäksi vaihteenvalitsimessa on usein lukitus, joka estää peruutusvaihteen kytkemisen vahingossa. Peruutusvaihteen valitsemiseksi vaihteenvalitsinta on esimerkiksi painettava tai nostettava. ==Moottoripyörissä== Moottoripyörissä kytkinvipu sijaitsee ohjaustangossa ja on käsikäyttöinen ja vaihdevalitsin jalkakäyttöinen. Toisin kuin autoissa, vaihteisto ei noudata H-kaaviota, vaan on sekventaalivaihteisto, eli valittavissa on aina vain kaksi vaihdetta, seuraava ja edellinen. Jalalla vaihdevalitsina nostettaessa kytkeytyy isompi vaihde ja alas painettaessa kytkeytyy pienempi vaihde. Yleensä vaihteiden järjestys on (alhaalta laskettuna) 1–N–2–3–4–5–6. Moottoripyörän mittaristossa on usein merkkivalo joka kertoo onko vaihde vapaalla vai kytketty. == Katso myös == * Automaattivaihteisto * Puoliautomaattinen vaihteisto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Manuaalivaihteiston toimintaa animaatioina (Howstuffworks.com) Luokka:Autotekniikka Luokka:Voimansiirto
Hannu ja Kerttu (täsmennyssivu)

Hannu ja Kerttu voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * ”Hannu ja Kerttu”, Grimmin veljesten satu * Hannu ja Kerttu, Grimmien satuun pohjautuva Engelbert Humperdinckin ooppera * Hannu ja Kerttu (Hansel and Gretel), yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1987 * Hannu ja Kerttu: Noitajahti, yhdysvaltalainen fantasiaelokuva vuodelta 2013 * ”Hannu ja Kerttu”, Don Huonojen kappale * ”Hannu ja Kerttu”, Leevi and the Leavingsin kappale albumilta Raha ja rakkaus * Hannu ja Kerttu, savonlinnalainen lasten ja nuorten musiikkiteatteri == Katso myös == * Kerttu ja Hannu, United Artistsin seikkailuelokuva vuodelta 2020
Jukka Veistola

Jukka Pertti Pellervo Veistola (10. huhtikuuta 1946 HelsinkiKuka kukin on 2003 – 30. syyskuuta 2017 HelsinkiMuistokirjoitus, Helsingin Sanomat 11.11.2017, s. C 25) oli suomalainen graafikko ja julistetaiteilija. Jukka Veistola opiskeli Ateneumissa, josta valmistui 1969. Veistola on julistesuunnittelun lisäksi monipuolinen graafinen suunnittelija, joka on palkittu myös logoistaan ja liikemerkeistään, pakkauksistaan ja muista muotoilutöistä. Hän oli Kyösti Variksen ohella yksi perustajaosakkaista 1970-luvun palkituimpiin kuuluneessa mainostoimistossa Varis Poteri Veistola Oy. Veistola palkittiin urastaan Platinahuippu-palkinnolla Grafia ry:n Vuoden huiput 1991 -tapahtumassa. Albert Gebhard -mitalin hän sai 1996. Hän voitti kymmeniä palkintoja kansainvälisissä julistetapahtumissa ja -kilpailuissa. Hän toimi myös niiden tuomaristossa muun muassa Varsovassa, Yhdysvaltain Coloradossa, Pariisissa, Méxicossä ja New Yorkissa. Hän piti luentoja kansainvälisissä muotoilijakonferensseissa muun muassa Argentiinassa, Brasiliassa, Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Vuonna 2009 Veistolan DDT-juliste vuodelta 1969 pääsi yhtenä 120 julisteesta kirjaan, johon valittiin maailman merkittävimmät julisteet 1900-luvulta ja 2000-luvun alusta. DDT-juliste, jossa pikkulinnulla on kaasunaamari, palkittiin Varsovan julistebiennalessa 1970 ja hankittiin New Yorkin modernin taiteen museon MoMAn kokoelmiin. Juliste vaikutti osaltaan siihen, että DDT:n käyttö kiellettiin Suomessa yhtenä ensimmäisistä maista. Veistolan julisteita on MoMAn lisäksi muun muassa Pariisin Centre Georges Pompidoun ja Amsterdamin Stedelijk-museon kokoelmissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Veistola Oy:n verkkosivusto *Veistolan huumeidenvastainen juliste vuodelta 1969 *Jukka Veistolan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset graafiset suunnittelijat Luokka:Suomalaiset mainonnan suunnittelijat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Pöyrööt

Pöyrööt on Liisa Seppälän kuvittama ja Arttu Seppälän käsikirjoittama strippisarjakuva, joka sijoittuu Etelä-Pohjanmaalle. Sarjakuva on kirjoitettu Etelä-Pohjanmaan murteella. Pöyröö on vanha eteläpohjalainen murresana, joka tarkoittaa hölmöä. Pöyrööt-sarjakuvasta on julkaistu kahdeksan sarjakuva- albumia, joiden kustantamisesta on vastannut Liisa ja Arttu Seppälän yhteinen yritys Avot Design Oy. Pöyrööt-sarjakuvan kuvittajalle Liisa Seppälälle myönnettiin ensimmäisenä sarjakuvapiirtäjänä Kultainen Oras -yrittäjyyspalkinto keväällä 2013. == Henkilöhahmot == *Jussi Pöyröö – Sarjakuvan päähenkilö, joka on pohjalainen isäntä. Ammatiltaan yrittäjä ja maanviljelijä *Emäntä – Jussi Pöyröön vaimo *Make Yli-Sakia – Jussi Pöyröön naapuri ja ystävä. Make Yli-Sakia on peräkammarin poika ja sinkku. *Helesinkilääset – Emännän suomenruotsalaiset sukulaiset, jotka vierailevat silloin tällöin Pohjanmaalla. *Kersat – Jussi Pöyröön ja Emännän lapset. Flikka on fiksu ja koulussa menestyvä tytär. Kloppi nimeltä Antti on tuleva isäntä ja maatilan jatkaja. *Lauri Köppäänen – Rikas miljonääri, joka on menestyvän yrityksen omistava bisnesmies. *Muita harvemmin sarjakuvassa esiintyviä hahmoja – Pankinjohtaja, Make Yli-Sakian äiree, Make Yli-Sakian koira. == Julkaisut == === Pöyrööt-sarjakuvaa julkaisevat lehdet === * Maaseudun Tulevaisuus * Ilkka * Pohjalainen === Pöyrööt-albumit === * * * * * * * * * == Lähteet == * Pöyrööt-sarjakuvan kotisivut == Aiheesta muualla == * Pöyrööt-sarjakuvan kotisivut. * Marja-Riitta Vuorela: Jokainen on pikkuusen Pöyröö. Ilkka 2.1.2012. * Päivi Mykkänen: :Kultainen Oras meni sarjakuvapiirtäjälle . Kauppalehti 20.4.2013. * Sarianne Keltto: Pöyrööt tekevät kaiken yhdessä. Ilkka 17.9.2012. * Pöyrööt-sarjakuva alkaa ilmestyä Pohjalaisessa. Pohjalainen 30.8.2013. * Jukka Koivula: Pöyröiden äiti ja isä viihtyivät Farmarissa Maaseudun Tulevaisuus 7.7.2013. Luokka:Strippisarjakuva Luokka:Suomalaiset sarjakuvat
Horns and Halos

Horns and Halos on vuonna 2013 julkaistu Michael Monroen albumi, jossa mukana mm. Backyard Babies yhtyeen kitaristi Dregen. == Kappaleet == == Kokoonpano == ;Yhtye * Michael Monroe – laulu, huuliharppu, saksofoni * Sami Yaffa – bassokitara, taustalaulu * Dregen – kitara, taustalaulu * Steve Conte – kitara, taustalaulu * Karl Rockfist – rummut, taustalaulu ;Vierailevat muusikot * Zia Conte – taustalaulu ("Child of the Revolution") * Christian Casagrande – taustalaulu ("Child of the Revolution") == Arvostelut == * Imperiumi.net: 8+/10Imperiumi.net: Levyarvio * Nuorgam: 71/100Nrgm.fi: Levyarvio * Rumba: Rumba: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Horns and Halos discogs.com -sivustolla Luokka:Michael Monroen albumit Luokka:Vuoden 2013 albumit
Liisa Seppälä

Liisa Seppälä (o.s. Peltonen; s. 19. helmikuuta 1986 Kotka) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä ja taidemaalari. Hän on Pöyrööt-sarjakuvan kuvittaja ja Avot design Oy:n toimitusjohtaja. Liisa Seppälä on ensimmäinen sarjakuvapiirtäjä, joka on palkittu Kultainen Oras -yrittäjyyspalkinnolla. Vuonna 2018 hänet valittiin Suomen Nuorkauppakamarin järjestämässä kilpailussa Länsi-Suomen Vuoden Nuoreksi Menestyjäksi. Hän on julkaissut yhteensä 9 Pöyrööt -sarjakuva- albumia. Liisa Seppälä tunnetaan myös akryylimaalauksistaan, joiden aiheina ovat pohjalainen kulttuuri, luonto, ihmiset ja ilmiöt. Taulujen tunnistettava piirre on niissä toistuvat salmiakkikuviot tai jussiraita. Liisa Seppälä on naimisissa jalkapalloilija Arttu Seppälän kanssa ja heillä on kaksi lasta. === Albumit === * * * * * * * * * == Lähteet == * Päivi Mykkänen: Kultainen Oras meni sarjakuvapiirtäjälle Kauppalehti 20.04.2013. * Yrittäjänaiset.fi: Kultainen Oras -kannustuspalkinto sarjakuvapiirtäjälle Yrittäjänaiset 21.4.2013 * Pirjo Latva-Mantila: Liisa ja Arttu aloittivat asuntosijoittamisen parikymppisinä Taloussanomat 17.11.2019 * Elina Valtonen: Pöyrööt-sarjakuvaa piirtävä kotkalainen Liisa Seppälä voitti Vuoden Nuori Menestyjä -kilpailun aluefinaalin Kymen Sanomat 28.9.2018 Luokka:Suomalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Puhelukortti

Puhelukortti on maksukortti, jota voi käyttää puheluiden soittamiseen yleisöpuhelimesta kuten puhelinkioskista. Suomessa paikalliset puhelinyhtiöt ja Tele laskivat puhelinkortteja liikkeelle 1990-luvun alussa. Kortit olivat joko magneettiraita- tai sirukortteja. Korteille oli ennakkoon ladattu tietty määrä saldoa tai yksiköitä, jotka kuluivat puheluiden myötä. Vuonna 1993 laskettiin liikkeelle Avant-kortti, alkuvaiheessa juuri puhelukortiksi. Myöhemmin kortin käyttöaluetta laajennettiin pysäköintiin ja muihin ostoksiin. Aluksi Avant-kortit olivat ennakkoon ladattuja. Myöhemmin laskettiin liikkeelle myös uudelleenladattavia kortteja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Maksukortit Luokka:Puhelintekniikka Luokka:Sirukortit
Avant-kortti

Avant-kortti oli suomalainen maksukortti, joka oli tarkoitettu erityisesti pienten ostosten maksamiseen. Avant-kortti oli sirukortti. Suomen Pankin perustama Toimiraha Oy laski liikkeelle ensimmäiset Avant-kortit 1993, alkuvaiheessa puhelukorteiksi. Myöhemmin kortin käyttöaluetta laajennettiin pysäköintiin. Aluksi Avant-kortit olivat ennakkoon ladattuja. Vuonna 1994 julkistettiin uudelleenladattava Avant-kortti. Vuodesta 1995 Avant-korttia hallinnoi pankkien omistama Automatia Rahakortit Oy. Avant-kortti uudistettiin vuonna 1996. Tuolloin kortti yhdistettiin osaksi pankkiautomaatti- ja pankkikorttia. Kortille saattoi ladata rahaa pankkiautomaatista. Avant-kortin käyttöaluetta laajennettiin puheluista ja pysäköinnistä myös muihin ostoksiin.Avant-korttiraha käyttöön vuoden lopulla Henriikka Karttunen Kauppalehti 14.06.1996 , sivu 12 Avant-kortin tyypillisiä käyttöpaikkoja olivat yleisöpuhelinten lisäksi henkilöstöruokalat, bussit, kioskit ja parkkimittarit. Vuonna 2001 maksupisteitä oli noin 6000.Sähköinen käteinen on yrityksille rahasampo Arno Ahosniemi, Ylioppilaslehti 16.2.2001 Avant- korttirahaominaisuuden sisältäviä maksukortteja oli vuonna 2002 liikkeellä yhteensä 900 000. Kortin käyttö oli kuitenkin vähäistä. Tavallisempaa oli maksaa pienet ostokset pankkikortilla. Käytön vähäisyyteen saattoi vaikuttaa myös se, että rahan lataamisesta kortille perittiin erillinen maksu. Järjestelmä lopetettiin maaliskuussa 2006. Viime vaiheessa kortti kävi enää joidenkin taloyhtiöiden pesuloissa.Avant-kortti haudattiin lopullisesti Ahti Terhemaa, Digitoday 10.4.2006 == Lähteet == Luokka:Maksukortit Luokka:Puhelintekniikka Luokka:Sirukortit
Rasin koulu

Rasin koulu on Akaan Viialan kaupunginosassa sijaitseva alakoulu, jossa on oppilaita noin 160. Koulu on perustettu vuonna 1899 ja koulurakennus on vuodelta 1912. Koulussa on luokat esiopetuksesta viidenteen. Opettajia on yhteensä kahdeksan. == Aiheesta muualla == *Rasin koulu - Akaan kaupunki Luokka:Akaan oppilaitokset Luokka:Viiala Luokka:Suomen peruskoulut
István Türr

István Türr (11. elokuuta 1825 Baja – 3. toukokuuta 1908 Budapest) oli unkarilainen sotilas, vapaustaistelija, kanava-arkkitehti ja insinööri. Türr vaikutti sotilaana ja diplomaattina Euroopan poliittisiin tapahtumiin vuosina 1848–1867. Vuonna 1861 hän meni naimisiin Ranskan keisarin Napoleon III:n veljentyttären Adelina Bonaparte Wysen kanssa. Elämänsä myöhemmässä vaiheessa Türr osallistui rakennusprojekteihin kuten Korintin ja Panaman kanavien rakentamiseen. Hänestä tuli myöhemmällä iällään myös merkittävä hahmo kansainvälisessä rauhanliikkeessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Unkarilaiset henkilöt Luokka:Unkarilaiset sotilaat Luokka:Vapaustaistelijat Luokka:Vuonna 1825 syntyneet Luokka:Vuonna 1908 kuolleet
Korintin kannas

Korintin kannas eli Isthmos () on kapea kannas, joka yhdistää Peloponnesoksen niemimaan muuhun Manner-Kreikkaan. Sen länsipuolella sijaitsee Joonianmerestä erkaneva Korintinlahti ja itäpuolella Egeanmereen kuuluva Saroninlahti. == Maantiede == Korintin kannaksen leveys on kapeimmassa kohdassa noin 6,3 kilometriä. Pääosa kannaksesta muodostuu tasangosta, joka on keskimäärin 90 metrin korkeudella merenpinnasta. Hallinnollisesti kannas kuuluu Peloponnesoksen alueen Korinthian alueyksikköön. Pääosa kannaksesta on Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroin kunnan alueella ja eteläosa Kórinthoksen kunnan alueella. Nykyinen Kórinthoksen kaupunki sijaitsee kannaksen länsirannalla, samoin kuin muun muassa Loutrákin kaupunki. Kannaksella sijaitsevat myös muun muassa Isthmían ja Kechriéen kylät. Kannaksen poikki kulkee sen kapeimmassa kohdassa Korintin kanava. Se yhdistää Korintinlahden Saroninlahteen. Kanavan pituus on 6,35 kilometriä ja leveys 21,3–24,6 metriä. == Historia == Antiikin aikana kannas oli merkittävä raja. Koska peloponnesolaiset ja megaralaiset kiistelivät rajoistaan, kannakselle oli pystytetty suuri kivi, jossa luki Peloponnesoksen suuntaan ”Tämä on Peloponnesos, ei Joonia” ja Megaran suuntaan ”Tämä on Joonia, ei Peloponnesos”.Strabon: Geografia IX.1.6. (engl. käännös). Antiikin aikana kannaksen alue tunnettiin muun muassa Isthmian Poseidonin temppelistä sekä Isthmian kisoista. Kannaksella on aina ollut suuri strateginen merkitys, koska sen poikki kulkee ainoa luonnollinen maayhteys Manner-Kreikasta saaren kaltaiselle Peloponnesokselle. Näin kannaksen hallussapito on auttanut niemimaan puolustamista. Tässä läheisellä Akrokorintilla eli antiikin Korintin kaupungin linnavuorella on aina ollut historiassa tärkeä asema. Myös itse kannasta on linnoitettu historian saatossa usein erilaisilla muureilla, muun muassa persialaissotien aikaan 400-luvulla eaa. Myöhäisantiikin aikana 400-luvulla jaa. kannaksen poikki rakennettiin Heksamilion-muuri, jonka tarkoitus oli alun perin suojata Korinttia pohjoisesta hyökänneiltä visigooteilta. Kannas on suhteellisen kapea, ja sen poikki oikaisu tarjoaa lyhyemmän merireitin Kreikan läntisten ja itäisten osien välillä ilman tarvetta kiertää koko Peloponnesoksen niemimaata. Antiikin aikana kannaksen poikki oli tehty Diolkos eli laivojen vetotie. Se oli Korintin hallussa ja merkittävä kaupallisesti ja strategisesti. Kannaksen poikki suunniteltiin myös kanavaa jo varhain. Ensimmäinen suurisuuntaisempi yritys kanavan kaivamiseksi tehtiin keisari Neron aikana vuonna 67 jaa., mutta yritys epäonnistui. Korintin kanava valmistui vasta vuonna 1893. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == Luokka:Kannakset Luokka:Korinthia Luokka:Kreikan maantiede
Cesàron keskiarvo

Matematiikassa lukujonon (an) Cesàron keskiarvot ovat termejä jonosta (cn), jossa :c_n = \frac{1}{n} \sum_{i=1}^{n} a_i on jonon (an) n:nän ensimmäisen jäsenen aritmeettinen keskiarvo. Se on nimetty italialaisen matemaatikon Ernesto Cesàron (1859-1906) mukaan. Yleinen tulos osoittaa, että jos :\lim_{n \to \infty} a_n = A niin myös :\lim_{n \to \infty} c_n = A. Siis Cesàron keskiarvon ottaminen säilyttää suppenevien lukujonojen raja-arvot. Cesàron keskiarvojen ottaminen summamenetelmänä hajaantuvien sarjojen teoriassa perustuu tähän. Jos Cesàron keskiarvojen jono suppenee, sarjan sanotaan olevan Cesàro yhteenlaskettava. On paljon esimerkkejä, joissa Cesàron keskiarvojen jono suppenee, mutta alkuperäinen jono ei: esimerkiksi jono : a_n=\begin{cases}1&\mbox{jos }n=2k-1, \\\ 0&\mbox{jos }n=2k\end{cases} hajaantuu, mutta keskiarvoilla on raja-arvo ½. (Katso myös Grandin sarja.) Toinen esimerkki on jono a_n=(-1)^n , jolla on Cesàron summa ½ ja Cesàron keskiarvo 0. Cesàron keskiarvoja sovelletaan usein Fourier'n sarjoihin, sillä keskiarvot ovat tämänkaltaisten sarjojen yhteenlaskussa voimakkaampia kuin pisteittäinen suppeneminen. Vastaava ydin on Fejérin ydin, joka korvaa Dirichletin ytimen; se on positiivinen, kun taas Dirichletin ydin saa sekä negatiivisia että positiivisia arvoja. Approksimaatio identiteettien yleinen teoria pitää tämän takia Cesàron keskiarvon ominaisuuksia parempina Fourier’n sarjojen yhteenlaskuun. Cesàron keskiarvon yleistys on Stolz-Cesàron lause. Rieszin keskiarvo on voimakkaampi, mutta huomattavan samanlainen summamenetelmä. == Katso myös == == Lähteet == englanninkielinen wikipedia Cesàron yhteenlasku Luokka:Matemaattiset sarjat
Harry Warren

Harry Warren, alk. Salvatore Guaragna (24. joulukuuta 1893 New York – 22. syyskuuta 1981 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen elokuvasäveltäjä. Hän oli erittäin tuottelias 1930- ja 1940-luvulla ja jatkoi uraansa 1950-luvulle asti. Warren teki paljon yhteistyötä Al Dubinin ja Mack Gordonin kanssa ja teki musiikkia myös monien muiden sanoittajien kanssa. Kolme Warrenin sävellystä palkittiin parhaan laulun Oscarilla: ”Lullaby of Broadway” (1935, san. Al Dubin), ”You’ll Never Know” (1943, san. Mack Gordon) ja ”On the Atcheson, Topeka and the Santa Fe” (1946, san. Johnny Mercer). Hänen muita tunnettuja kappaleitaan ovat ”I Only Have Eyes for You” (1934), ”There Will Never Be Another You” (1942) ja ”That’s Amore” (1957). Warren valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1971. == Filmografia == *Sally (1929) *Skandaali Roomassa (1933) *Kultakalat 1933 (1933) *Shanghai Lil (1933) *42:nen katu (1933) *Wonder Bar (1934) *Tähti Pariisista (1934) *Ne naiset! Ne naiset! (1934) *Rahaa kuin roskaa (1935) *Laulaja Venetsiasta (1935) *Joe tykkimiehenä (1936) *Napoleonin lähettiläänä (1936) *Kain ja Mabel (1936) *The Singing Marine (1937) *Rikollisen kunnia (1937) *Mr. Dodd valloittaa ilman (1937) *Melody for Two (1937) *Yön kasvot (1937) *The Cowboy from Brooklyn (1938) *Jezebel (1938) *Rakkautta ja bensiiniä (1938) *Gold Diggers in Paris (1938) *Garden of the Moon (1938) *Laivaston siivet (1939) *Iskusävelmiä etsimässä (1939) *Honolulu (1939) *Viimeisin iskusävel (1939) *Tanssi, Shirley, tanssi (1940) *Tanssi, senorita (1940) *Viikonloppu Havannassa (1941) *Yö Riossa (1941) *Swingin tahdissa (1941) *Small Town Deb (1941) *Kesäloma Miamissa (1941) *Charlie Chan in Rio (1941) *Rosita tanssii ja hymyilee (1942) *Vaarallisia vaimoja kiertueella (1942) *Iceland (1942) *Tutti frutti (1943) *Sulhanen liikaa (1943) *Hallo, Frisco! (1943) *Yolanda ja varas (1945) *Tanssiva Venus (1945) *Ziegfeldin tähtirevyy (1946) *Kolme kosittavaa tyttöä (1946) *Juna kulkee länteen (1946) *Oi nuoruus (1948) *Venus uimapuvussa (1949) *Me tanssimme taas (1949) *Jazzityttö (1949) *Sano se sävelin (1950) *Etelämeren laulu (1950) *Texasin karnevaalit (1951) *Malja morsiamelle (1952) *Revyytyttö koulunpenkillä (1952) *Matkalla Bahiaan (1952) *Villikkopojat pulassa (1953) *Tennessee Champ (1954) *Vaarattomia vakoilijoita (1955) *Älä kompastu, rakas (1956) *Unohtumaton rakkaus (1957) *Jerry sai kolmoset (1958) *Kovien miesten maa (1959) *Jerry Lewis naisten miehenä (1961) *Satan Never Sleeps (1962) *Kohtalonlento 22 (1964) *Rosie! (1967) *Dillinger – maailman paras pankkirosvo (1973) Lähde: Allmovie.com. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvasäveltäjät Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Songwriters Hall of Fame Luokka:Oscar-palkinnon saajat
Bairdintapiiri

Bairdintapiiri (Tapirus bairdii) on tapiirien heimoon kuuluva kavioeläin. Bairdintapiiria tavataan pääosin ainakin 3350 metrin korkeudesta alangoilta, joissa on kosteaa maastoa.Ilkka Koivisto (päätoimittaja), Maailman Uhanalaiset Eläimet, Nisäkkäät ja Matelijat, Weilin+Göös 1991, ISBN 951-35-4685-6 Bairdintapiirin turkki on harva ja karkea. Sen väri koostuu eri ruskean sävyistä. Sillä on harja, joka on lyhyt ja jäykkä. Harjan on arveltu suojaavan tapiiria jaguaareilta, jotka iskevät hampaansa juuri tuohon niskan seutuun, jossa harja sijaitsee. Bairdintapiiri syö pääasiassa lehtiä, mutta myös kukat, oksat ja heinät kuuluvat tapiirin ruokavalioon. == Lähteet == Luokka:Tapiirit Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Orimattilan Sanomat

Orimattilan Sanomat (ent. Pitäjäsanomat) on Orimattilassa, Myrskylässä ja Pukkilassa ilmestyvä paikallislehti. Lehti ilmestyy tiistaisin ja torstaisin. Lehti on myös luettavissa digiversiona. Lehden päätoimittaja on Kullervo Hakama. Lehti on perheomisteinen, ja sillä on viisi vakituista toimittajaa ja saman verran avustajia. Levikki on noin 3 440 kappaletta, vuosi 2018.Päätoimittaja ennustaa sanomalehtikuolemia, Yle.fi, uutiset 3.1.2012, viitattu 30.9.2013 Lehteä julkaisevassa Pitäjäsanomissa on kaikkiaan 11 vakituista työntekijää. Lehden on perustanut vuonna 1951 sen pitkäaikainen päätoimittaja Valdemar Hakama yhdessä Eeva Hakaman ja Reino Räsäsen kanssa. Lehden nykyisen toimitalon paikalla Erkontiellä on sijainnut Eerakkala, josta ovat lähtöisin Erkon veljekset, muun muassa Helsingin Sanomien perustaja Eero Erkko.Orimattilan Sanomat, Historia, viitattu 30.9.2013 Levikkialuetta ovat Orimattila, Artjärvi, Myrskylä ja Pukkila. ==Päätoimittajat== * Valdemar Hakama 1951–1976 * Kullervo Hakama 1976–1984 * Vesa Näveri 1984–2013 * Kullervo Hakama 2013- ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset paikallislehdet‎
Sigmund Romberg

pienoiskuva|Sigmund Romberg vuonna 1949. Sigmund Romberg (29. heinäkuuta 1887 Nagykanizsa – 9. marraskuuta 1961 New York) oli unkarilaissyntyinen yhdysvaltalainen säveltäjä. Romberg syntyi Nagykanizsan kaupungissa Itävalta- Unkarissa. Hän opiskeli Wienissä ja muutti vuonna 1909 pysyvästi Yhdysvaltoihin. Hän työskenteli aluksi pianistina New Yorkin kahviloissa. Vuonna 1914 hän pääsi vakituiseksi säveltäjäksi Broadway-tuottajaveljesten Jacob ja Lee Shubertin näytelmiin. Hän sävelsi pääasiassa wieniläistyylisiä operetteja Franz Lehárin ja Rudolf Frimlin tapaan. Vuoden 1921 musikaaliin Blossom Time Romberg sovitti Franz Schubertin säveltämiä melodioita ja produktiosta tuli suuri menestys. Suurimman suosionsa Romberg saavutti 1920-luvulla, muun muassa opereteilla Ylioppilasprinssi (1924), Erämaan laulu (1926) ja The New Moon (1928). 1930-luvulla Romberg sävelsi paitsi teatteri- myös elokuvamusiikkia. Stanley Donen ohjasi vuonna 1954 Rombergista kertovan elämäkertaelokuvan Syvällä sydämessäni. Rombergin roolia näytteli elokuvassa José Ferrer. Sigmund Romberg kuoli New Yorkissa vuonna 1961. Hänet valittiin postuumisti Songwriters Hall of Fameen vuonna 1970. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Operettisäveltäjät Luokka:Songwriters Hall of Fame
Romberg

Romberg voi viitata seuraaviin henkilöihin tai asioihin: *Bernhard Romberg (1767–1841), saksalainen sellisti ja säveltäjä *Christopher Romberg (s. 1981), suomalainen muusikko ja näyttelijä *Mikael Romberg (1909–1996), suomalainen toimittaja ja poliitikko *Sigmund Romberg (1887–1961), unkarilaissyntyinen yhdysvaltalainen säveltäjä *Rombergin testi, ihmisen tasapainoa mittaava testi
Turvapuhelin

Turvapuhelin tai turvaranneke on matkapuhelinranneke, jonka avulla seniori, yksin työskentelevä tai äkillistä ulkopuolista apua tarvitseva henkilö voi soittaa joko suoraan tai välillisesti kaiutinpuhelun, vastata puheluihin ja mahdollisesti seurata sijaintiaan ja terveydentilaansa ja jakaa tietoja muille. Turvarannekkeessa saattaa olla joko sisäänrakennettu tai erillinen matkapuhelin, joka on kuitenkin yhteydessä rannekkeeseen. Turvarannekkeen avulla tehty välillinen soitto tapahtuu painamalla rannekkeessa olevaa kutsupainiketta, jolloin ranneke lähettää yhteydessä olevaan matkapuhelimeen käskyn soittaa ja lähettää tekstiviesti ennalta määriteltyyn numeroon. Markkinoilta on myös senioripuhelimia, joiden mukana toimitetaan turvaranneketyylinen kutsupainike. Toimiakseen turvapuhelin vaatii SIM-kortin ja matkapuhelinliittymän. == Ominaisuudet == Turvapuhelimen suunnittelun päätavoite on mahdollisuus soittaa hätätilanteessa läheiselle. Turvapuhelimen virrankulutusta optimoidaan rajoittamalla mittauksia, jotta akkua säästyy hätäpuhelua varten. Turvapuhelimen akku kestää tyypillisesti 2–3 päivää. Mikäli käyttäjä unohtaa ladata akkua säännöllisesti, turvapuhelin lähettää tekstiviestinä varoituksen akun alhaisesta (10 %) varaustilasta. Tekstiviesti toimii myös herätteenä läheiselle, mikäli akkua ei ole ladattu pariin päivään niin seniorin arkirutiinit poikkeavat normaalista. Kaikki turvapuhelin- ja turvarannekelaitteet soveltuvat kaiutinpuhelun soittoon ennalta määriteltyihin numeroihin. Turvapuhelimet lähettävät lisäksi vakiomuotoisen apukutsun SMS- tekstiviestinä ja/tai sovelluksen Push-viestinä ennalta määriteltyihin numeroihin. Apupyyntöviesti sisältää tavallisesti myös turvapuhelimen viimeisimmän GPS-paikannustiedon karttapalveluun vievänä linkkinä. Turvapuhelimeen voivat myös muut ihmiset soittaa, ja käyttäjä voi vastata puheluihin. Saapuvat puhelut voi estää numeroista, jotka eivät ole sen puhelinluettelossa tai SOS-numerolistalla. Lisäksi turvapuhelimissa saattaa olla samoja ominaisuuksia kuin aktiivisuusrannekkeissa, kuten askelmittari, syke- ja verenpainemittaus sekä unenlaadun seuranta. Niissä saattaa myös olla paikannusominaisuus GPS-, LBS- ja WiFi-verkkoihin perustuvien sijaintitietojen perusteella ja aluerajavalvonta, joka hälyttää, jos käyttäjä liikkuu ennalta määritellyn alueen ulkopuolelle. == Markkinat == Perinteisesti turvapuhelimien suurin ostajaryhmä on ollut kuntien ja kaupunkien kotisairaanhoito. Turvapuhelimien kehitys aktiivisuusrannekkeen kaltaisiksi kännykällä hallittaviksi terveys- ja turvarannekkeiksi on kasvattanut niiden käyttäjämääriä. Läheisten turvallisuudesta ja terveydestä kiinnostuneet kuluttajat ovatkin suuri käyttäjäryhmä. == Lähteet == *OmaVahti - Paikantava läheiselle soittava turvapuhelin *Doro - Seniori matkapuhelin *Suomi.fi - Eri kuntien kotisairaanhoidon ja turvapuhelinpalvelujen yhteystietoja *TurvaCall - Älykäs Novo turvapuhelin Luokka:Puhelintekniikka
Martin Wierig

Martin Wierig (s. 10. kesäkuuta 1987 Beckendorf-Neindorf, Saksa) on saksalainen kiekonheittäjä. Hänen ennätyksensä kiekonheitossa on 68,33 metriä, joka on heitetty Saksassa vuonna 2012. Wierig sijoittui yleisurheilun MM- kilpailuissa Moskovassa 2013 neljänneksi tuloksella 65,02 metriä jääden vain 17 senttimetrin päähän pronssimitalista.http://www.iltasanomat.fi/yleisurheilu/art-1288589597729.html Wierig on yltänyt finaalipaikkaan kertaalleen myös olympialaisten kiekonheitossa. Tämä tapahtui Lontoon olympialaisissa 2012, joissa Wierig sijoittui kuudenneksi. EM-kilpailuissa hän on ollut seitsemäs Barcelonassa 2010 ja yhdestoista Zürichissä 2014. Dohan MM-kilpailuissa 2019 Wierig sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 64,98 mhttps://www.iaaf.org/competitions/iaaf-world-championships/iaaf-world- athletics-championships-doha-2019-6033/results/men/discus-throw/final/series ja Münchenin EM-kilpailuissa 2022 yhdeksänneksi. Wierig voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Debrecenissä 2007 ja saavutti samassa ikäluokassa EM-pronssia Kaunasissa 2009. Alle 20-vuotiaissa hän sai EM- pronssia Kaunasissa 2005 ja MM-pronssia Pekingissä 2006. == Lähteet == * http://www.all-athletics.com/athlete/41172 * * === Viitteet === Luokka:Saksalaiset kiekonheittäjät Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rokai

Rokai on Kaunasissa, Liettuassa sijaitseva kaupunginosa. Se sijaitsee Kaunasin keskustasta etelään päin. == Lähteet == Luokka:Kaunas Luokka:Liettuan kaupunginosat
Saksan XIX armeijakunta

Saksan XIX armeijakunta () oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa. == Perustaminen == Wehrkreis XVII perusti armeijakunnan esikunnan () 1. heinäkuuta 1939 Wienissä. Armeijakunta muuttui motorisoiduksi, kun siihen liitettiin 2. ja 4. panssaridivisioona. ==Osallistuminen sotatoimiin== Armeijakunta liitettiin syyskuussa 1939 Pohjoisen armeijaryhmän 4. armeijaan ja se keskitettiin Länsi-Preussiin. Armeijakunta hyökkäsi armeijan osana Puolaan. Operaation päätyttyä armeijakunta siirrettiin marraskuussa armeijaryhmä A:han Eifeliin, jossa se oli aluksi armeijaryhmän reservinä. Armeijakunta liitettiin 12. armeijaan joulukuussa. Saksan 12. armeijan mukana se hyökkäsi Luxemburgin ja Belgian kautta Ranskaan, jolloin se muodosti ryhmä Guderianin. Armeijakunta siirrettiin heinäkuussa maavoimien esikunnan alaiseen 18. armeijaan ja se siirrettiin Berliiniin. Armeijakunta lakkautettiin 16. marraskuuta 1940, jolloin siitä muodostettiin 2. panssariryhmän esikunta. == Komentajat == Armeijakunnan komentajana oli perustamisesta lakkauttamiseen kenraalieversti Heinz Guderian. Esikuntapäälliköinä olivat kenraalimajuri Walther Nehring ja 25. lokakuuta 1940 jälkeen everstiluutnantti Kurt von Libenstein.lexikon-der-wehrmacht == Kokoonpano 15. toukokuuta 1940 == *1. panssaridivisioona *2. panssaridivisioona *10. panssaridivisioona *Jalkaväkirykmentti Großdeutschland *Raskas tykistöpatteristo 616 *II/tykistörykmentti 45 *1./panssarintorjuntapataljoona 8 *pioneeripataljoona 505 *pioneeripataljoona 70 *armeijakunnan viestipataljoona 80 == Lähteet == 19