EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Bel Kaufman

Bella "Bel" Kaufman (10. toukokuuta 1911 Berliini – 25. heinäkuuta 2014 New York) oli saksalaissyntyinen venäläis-yhdysvaltalainen kirjailija ja opettaja. Hänen tunnetuin teoksensa on Opin sauna eli neiti Barrettin seikkailut peruskoulussa (Up the Down Staircase, 1965), josta on tehty myös Robert Mulliganin ohjaama elokuva (, 1967). Kirja on suomennettu vuonna 1968. Osin omaelämäkerrallinen kirja kertoo elämän absurdiudesta 1960-luvun alun yhdysvaltalaisessa kaupungin koulussa. Sen leikekirjamainen muoto koostuu opettaja Sylvian kirjeistä lähiöön muuttaneelle entiselle kollegalle, oppilaiden koevastauksista ja kommenteista sekä kouluhallinnon absurdeista kaavakkeista. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset opettajat Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Phil Lesh

Phillip Chapman ”Phil” Lesh (15. maaliskuuta 1940 Berkeley, Kalifornia – 25. lokakuuta 2024) oli yhdysvaltalainen rockmuusikko, joka toimi Grateful Dead -yhtyeen basistina koko sen 30-vuotisen uran ajan. Lesh oli nuorena kiinnostunut avantgardesta ja free jazzista. Hän opiskeli myös Mills Collegessa italialaisen modernisti Luciano Berion johdolla. Grateful Deadin perustamiseen johtanut ystävyys laulaja (silloisen bluegrass-banjisti) Jerry Garcian kanssa alkoi opiskeluaikoina. Yhtye aloitti uransa vuonna 1965. Lesh ei ollut tuottelias lauluntekijä, mutta osa hänen kappaleistaan (”New Potato Caboose”, ”Box of Rain”, ”Unbroken Chain”, ”Pride of Cucamonga”) kuuluu yhtyeen arvostetuimpiin. Jerry Garcian kuoltua ja Grateful Deadin hajottua Lesh jatkoi uraansa muun muassa oman yhtyeensä Phil Lesh and Friendsin kanssa. Hän sai vuonna 1998 maksansiirron krooniseen hepatiitti C -tartuntaan, ja huhtikuussa 2005 ilmestyi hänen kirjansa Searching for the Sound: My Life with the Grateful Dead. Phil Lesh ilmoitti syksyllä 2006 toipuneensa eturauhassyövästä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Yhdysvaltalaiset basistit Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Pavel Tonkov

Pavel Sergejevits Tonkov (, s. 9. helmikuuta 1969 Iževsk, Udmurtia) on entinen venäläinen maantiepyöräilijä, vuoden 1996 Italian ympäriajon voittaja. ==Amatööriura== Tonkov voitti junioreiden maantieajon maailmanmestaruuden ja kuului Neuvostoliiton hopeajoukkueeseen maantieaika-ajossa Bergamossa vuonna 1987. Hän sijoittui neljänneksi Baskimaan ympäriajossa vuonna 1989 ja voitti Neuvostoliiton maantieajomestaruuden seuraavana vuonna. ==Ammattilaisura== Tonkov sijoittui ensimmäisenä ammattilaisvuonnaan 1992 Italian ympäriajossa seitsemänneksi ja voitti nuorten kilpailun. Lisäksi hän voitti Settimana Bergamasca -etappikilpailun. Seuraavana vuonna hän oli Giro d'Italiassa viides ja uusi nuorten kilpailun voittonsa. Sveitsin ympäriajossa Tonkov voitti neljännen etapin ja mäkikilpailun sekä oli kokonaiskilpailussa viides. Vuoden 1994 Italian ympäriajossa hän oli neljäs. Tonkov voitti vuonna 1995 Sveitsin ympäriajon kahdeksannen osuuden ja kokonaiskilpailun. Giro d'Italiassa hän sijoittui kuudenneksi ja Ranskan ympäriajossa etapilla kolmanneksi. Tonkov voitti vuoden 1996 Italian ympäriajon ennen Enrico Zainaa ja Abraham Olanoa. Hän sijoittui toiseksi kilpailun 7. etapilla, voitti 13. osuuden ja oli toinen 21. etapilla; Maglia rosa -paitaa hän kantoi kahdeksan päivän ajan. Samana vuonna Tonkov voitti Settimana Bergamasca- ja Gran Premio Monserrato -kilpailut sekä Tour de Romandien ensimmäisen etapin. Vuonna 1997 Tonkov voitti Tour de Romandien neljännen etapin ja kokonaiskilpailun. Italian ympäriajossa hän voitti kolmannen, viidennen ja 21. osuuden, johti kilpailua 11 päivän ajan, mutta jäi lopulta toiseksi Ivan Gottin jälkeen. Espanjan ympäriajossa Tonkov oli paras 13. ja 15. etapilla. Lisäksi hän sijoittui viidenneksi Katalonian ympäriajossa sekä voitti kilpailut Giro dell'Appennino ja Trofeo Scalatore. Tonkov sijoittui vuoden 1998 Italian ympäriajossa toiseksi Marco Pantanin jälkeen. Hän voitti kilpailun 18. osuuden sekä oli kahdella etapilla toinen ja kolmella kolmas. Lisäksi hän voitti jälleen Settimana Bergamascan ja Giro dell'Appenninon. Seuraavana vuonna Tonkov sijoittui Vuelta a Españassa neljänneksi oltuaan parhaimmillaan kahdeksannella etapilla toinen. Tour de Francen 10. osuudella hän oli niin ikään toinen, MM- kilpailuissa 18. ja voitti Luk Cup -kilpailun. Vuonna 2000 Tonkov sijoittui Espanjan ympäriajossa kolmanneksi ja Italian ympäriajossa viidenneksi. Seuraavana vuonna hän oli toinen Dauphiné Libéréssä sekä voitti Baskimaan ympäriajon mäkikilpailun. Vuonna 2002 hän oli Giro d'Italiassa viides voitettuaan 17. etapin, Sveitsin ympäriajossa hän sijoittui kuudenneksi. Tonkov voitti vuonna 2004 Italian ympäriajon 17. etapin ja oli kokonaiskilpailussa kolmastoista. Lisäksi hän voitti Criterium Memorial Isabel Clavero -kilpailun. Viimeisenä ammattilaisvuonnaan 2005 Tonkov voitti Clasica Alcobendas -kilpailun. ==Lähteet== Saavutukset Pavel Tonkovin viralliselta kotisivulta ==Aiheesta muualla== Virallinen kotisivu Luokka:Venäläiset maantiepyöräilijät Luokka:Giro-voittajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ari Wahlsten

Ari Wahlsten (s. 25. toukokuuta 1963 Helsinki) on suomalainen käsikirjoittaja, ohjaaja, kirjailija ja näyttelijä. Wahlsten aloitti uransa Helsingin Ylioppilasteatterissa, jossa hän näytteli noin kolmessakymmenessä eri näytelmässä, siirtyen pikkuhiljaa käsikirjoittajaksi ja ohjaajaksi. Wahlsten on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Nortia, Kylmäverisesti sinun, Piilokamera ja Lapinlahden Linnut. Lisäksi hän on käsikirjoittanut lyhytelokuvat Syöksylasku, Diileri ja Kiusaus sekä televisiosarjoja Lapinlahden Linnut ja Ugrilampaat. Wahlstenin tunnetuimpia teatteritöitä ovat hänen Q-teatterille yhteistyössä Juha Hurmeen kanssa kirjoittamansa ja ohjaamansa komedia Nelostie, joka voitti Vuoden näytelmä -palkinnon 2007, sekä vuonna 1991 ensi-iltansa saanut lyhytteatteriesitys Ari ja naiset, jota on esitetty yli 200 kertaa eri puolilla Suomea. Myös hänen vuonna 2002 käsikirjoittamansa ja ohjaamansa Mitä tapahtuikaan Jouko Turkalle? sai paljon huomiota. Wahlsten oli Lapinlahden Linnut -ryhmän jäsen vuodesta 1994 vuoteen 2006 ja osallistui näyttelijänä, käsikirjoittajana ja laulajana noin tuhanteen show-esitykseen ympäri Suomea. Lisäksi hän oli sanoittajana ja laulajana kuudella Lapinlahden Lintujen levyllä. Wahlsten esiintyi usean vuoden Aboriginal Pig Bandissa ja vuosina 2015–2021 Lapinlahden Linnut Revisited -kokoonpanossa. Wahlsten on opettanut sketsiviihteen tekoa ympäri Suomea Sketsin syvin olemus -kurssillaan vuodesta 2005 lähtien. Lisäksi hän on piirtänyt Rakkaus-nimistä sarjakuvaa Kallio ja ympäristö -lehteen. Vuodesta 2012 lähtien Wahlsten on kirjoittanut romaaneja, mm. amerikansuomalaisen yksityisetsivä Kit Karisman tutkimuksista kertovan dekkarisarjan. Hän on toiminut Kriittisen korkeakoulun opettajana vuodesta 2011. == Teokset == * * * * * * * * * * ==Lähteet== * Ari Wahlstenin haastattelu 1.10.2024 == Aiheesta muualla == * Pätkätöitä ja rentturomantiikkaa, Gummerus * Kansan Uutiset: Kyynelten laakso * Wahlsten ja TTN * Vatsalihat koetuksella, Ylioppilaslehti * Espoonlahden teatteri, Länsiväylä * Just like Raymond Chandler, Breaking News Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Suomalaiset sanoittajat Luokka:Lapinlahden Lintujen jäsenet Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Avaforsin rautatieasema

Avaforsin rautatieasema (, ) oli rautatieasema Ruotsin rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka on avattu liikenteelle vuonna 1902, jolloin rautatie Niemisuvannosta Morajärvelle valmistui. Rataosan Boden–Morajärvi–Karlsborgsbruk perusparannustyön yhteydessä vuonna 2007 Avaforsin liikennepaikasta rakennettiin välisuojastuspaikka, jonka liikenteenohjaustoiminnot hoidettiin kaukokäytöllä Luulajan rautatieasemalta. Liikennepaikan tietokoneasetinlaite purettiin 12. lokakuuta 2011, jonka yhteydessä liikennepaikka lakkautettiin. Liikennepaikan korvaa tulevaisuudessa sen itäpuolella sijaitseva Gåsträskenin rautatieasema. ==Lähteet== Luokka:Ruotsin lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Luulajan liikenne
Maria Strelnikova

Maria Strelnikova on Ukrainan maaseudulla syntynyt, Venäjällä asuva iäkäs nainen, joka väittää olevansa syntynyt 15. maaliskuuta 1890. Hän on ilmoittanut myös hänen isänsä, isoisänsä ja isoisoisänsä saavuttaneen sadan vuoden iän. Maria Strelnikova ja hänen kaksi lastaan joutuivat keskitysleirille lähelle Pskovia elokuussa 1941. Kolmen vuoden jälkeen heidät siirrettiin Königsbergiin, Itä-Preussiin; maamiina tuhosi heidän junansa, ja Strelnikova ja hänen lapsensa kuuluivat seitsemän selvinneen vangin joukkoon. Heidät vapautettiin lopullisesti 27. tammikuuta 1945. He kulkivat jalan Leningradiin ja olivat perillä 5. maaliskuuta. 81 vuoden iässä Strelnikova sai yhden huoneen asunnon Viipurista, jossa hän asuu yhä. Vladimir Putin onnitteli naista tämän oletettuna 115-vuotispäivänä maaliskuussa 2005. Guinnessin ennätysten kirja ei virallisesti ole vahvistanut Strelnikovan syntymäaikaa, vaan pitää maailman vanhimpana elossa olevana ihmisenä yhdysvaltalaista Edna Parkeria (s. 1893). Luokka:Venäläiset henkilöt Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Moshe Sharett

Moshe Sharett (, 15. lokakuuta 1894 H’erson – 7. heinäkuuta 1965 Jerusalem) oli Israelin toinen pääministeri David Ben-Gurionin pääministerikausien välissä vuosina 1953–1955 ja ensimmäinen ulkoministeri vuosina 1948–1956. == Elämä == Moshe Shertok syntyi H’ersonissa Venäjän keisarikunnassa, nykyisen Ukrainan alueella. Hän varttui sionistisessa ilmapiirissä, ja vuonna 1906 hänen perheensä muutti tuolloin Osmanien valtakuntaan kuuluneeseen Palestiinaan. He asuivat alkuun arabikylässä, mikä vaikutti vielä myöhemminkin hänen myötätuntoonsa arabeja kohtaan. Vuonna 1910 perhe muutti Jaffaan ja oli mukana perustamassa Ahuzat Bayitin asuinaluetta, josta Tel Aviv myöhemmin kasvoi. Sharett muutti Istanbuliin opiskelemaan lakia, mutta hänen opintonsa keskeytyivät ensimmäisen maailmansodan aikana hänen päädyttyään tulkiksi Osmanien armeijaan. Sodan jälkeen Sharett opiskeli taloutta London School of Economics -yliopistossa Lontoossa. Vuosina 1933–1948 hän toimi välittäjänä sionistiliikkeen ja Palestiinan brittiläisen mandaatin neuvotteluissa, jotka johtivat Israelin valtion perustamiseen. Ansioittensa perusteella hänet nimitettiin Israelin ensimmäiseksi ulkoministeriksi. Hänen ulkoministerikautensa tärkein saavutus oli Israelin itsenäisyyssodan päättäneen rauhansopimuksen neuvotteleminen. Sharettista tuli pääministeri David Ben-Gurionin jäätyä väliaikaisesti eläkkeelle 1953. Sharettin pääministerikaudella talous kasvoi ja maahanmuutto lisääntyi, ja hän pyrki tasapainottamaan Israelin välejä arabien kanssa. Vuonna 1955 Ben-Gurion palasi pääministeriksi ja Sharett ulkoministeriksi, mutta heidän välisten erimielisyyksiensä vuoksi Sharett jättäytyi tehtävästä seuraavana vuonna. Sharett oli kuolemaansa asti knessetin jäsenenä. Vuonna 1960 hänet valittiin Maailman Sionistijärjestön hallintoon. Sharett toimi myös Israelin juutalaistoimiston puheenjohtajana 1961–1965. Sharett kuoli vuonna 1965 ja haudattiin Tel Avivin Trumpeldor Cemetery -hautausmaalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Elämäkerta-artikkeli Israelin ulkoministeriön sivuilla * Moshe Sharett: Jewish Virtual Library Luokka:Israelin pääministerit Luokka:Israelin ulkoministerit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Cryptopsy

Cryptopsy on brutaalia sekä teknistä death metalia soittava kanadalainen yhtye. Yhtyeen perustivat kitaristi Steve Thibault ja laulaja Dan Greening (Lord Worm) vuonna 1988. Yhtye julkaisi ensimmäisen demonsa Ungentle Exhumation vuonna 1993. Demo julkaistiin uudelleen paikallisella levy-yhtiöllä Gore Recordsilla. Vuotta myöhemmin yhtyeestä lähtenyt basisti Kevin Weagle korvattiin Martin Fercusonilla ja kitaristi Dave Galea Jon Levasseurilla. Tämä kokoonpano nauhoitti Cryptopsyn ensimmäisen albumin Blasphemy Made Flesh vuonna 1994. Vuonna 1996 Lord Wormin, Flo Mounierin, Jon Levasseurin sekä Eric Langloisin kokoonpano julkaisi albumin None So Vile ruotsalaisella Wrong Again Recordsilla. Alkuvuodesta 1997 uusi laulaja Mike DiSalvo liittyi yhtyeeseen entisen laulajan Lord Wormin suosittelemana. Century Media Records julkaisi Cryptopsyn seuraavan albumin Whisper Supremacy vuonna 1998. Albumilla soittanut kitaristi Miguel Roy lähti yhtyeestä ja tilalle palkattiin Alex Auburn vuonna 2000. Auburn debytoi samana vuonna albumilla ...And Then You'll Beg. Vuonna 2003 Cryptopsyn alkuperäinen laulaja Lord Worm liittyi yhtyeeseen uudelleen. Tammikuussa 2005 Jon Levasseur sanoi menettäneensä kiinnostuksensa äärimetallimusiikkiin ja erosi Cryptopsystä. Yhtyeen uusi albumi Once Was Not julkaistiin lokakuussa 2005. Albumin kokoonpanoon kuului Lord Worm, Flo Mounier, Eric Langlois ja Alex Auburn, joka hoiti kaikki kitaraosuudet. Huhtikuun 23. päivänä 2007 Cryptopsy ilmoitti, että vokalisti Lord Worm oli erotettu yhtyeestä, ja että uuden laulajan etsintä on käynnissä. == Jäsenet == * Matt McGachy – laulu (2007–) * Youri Raymond - komppikitara (2009–) * Christian Donaldson – soolo- ja komppikitara (2005–) * Eric Langlois – basso (1995–) * Flo Mounier – rummut, taustalaulu (1992–) ===Entiset=== * Lord Worm (Dan Greening) – laulu (1992–1997, 2003–2007) * Steve Thibault – komppikitara, taustalaulu (1992–1995) * Dave Galea – sool-o sekä komppikitarat, taustalaulu (1992–1993) * Martin Fercuson – basso (1994) * Kevin Weagle – basso (1992–1994) * Jon Levasseur – soolo- sekä komppikitarat (1993–2005) * Miguel Roy – soolo- sekä komppikitarat (1996–1999) * Mike DiSalvo – laulu (1997–2001) * Martin Lacroix – laulu (2001–2003) * Dan Mongrain – kitarat (2004–2005, kiertuemuusikko) * Maggie Durand – kosketinsoittimet (2007–2008) * Alex Auburn – soolo- ja komppikitara, taustalaulu (1999–) == Diskografia == === Studioalbumit === * * * * * * * * === EP:t === * * === Livealbumit === * === Kokoelma-albumit === * === Demot === * == Aiheesta muualla == * Cryptopsyn virallinen kotisivu Luokka:Kanadalaiset tekniset death metal -yhtyeet Luokka:Brutaalit death metal -yhtyeet Luokka:Deathcore-yhtyeet
Niemisuvannon rautatieasema

Niemisuvannon rautatieasema (, ) on rautatieasema Ruotsin rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka on avattu liikenteelle vuonna 1900 Bodenista alkavan Haaparannan radan ensimmäisen rakennusvaiheen valmistuttua. Henkilöliikenne asemalla päättyi vuonna 1992. Rataosan Boden–Morajärvi–Karlsborgsbruk perusparannustöiden yhteydessä liikennepaikan ratapiha on perusparannettu täydellisesti. Muun muassa kiskotus on täydellisesti uusittu, ja ratapihalle on asennettu sähköistyksen vaatimat ajojohtopylväiden betonianturat. Luokka:Norrbottenin rautatieliikennepaikat Luokka:Luulajan liikenne
Tetjana Tereštšuk-Antypova

Tetjana Viktorivna Tereštšuk-Antypova (, s. 11. lokakuuta 1969) on ukrainalainen 400 metrin aitajuoksija. Tereštšuk-Antypova kilpaili Göteborgin MM-kisoissa 1995, joissa sijoittui 400 metrin aidoissa viidenneksi ajalla 54,94. Seuraavana vuonna hän karsiutui Atlantan olympialaisissa välierissä. 1997 hän juoksi neljä Ukrainan ennätystä peräkkäisissä kilpailuissa 12 päivän sisällä. Samana vuonna hän voitti Universiadit, sijoittui neljänneksi Ateenan MM-kisoissa ajalla 53,81 ja kolmanneksi GP-finaalissa. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan cupin ja EM-pronssia Budapestin EM-kisoissa. Vuonna 1999 hän oli seitsemäs Sevillan MM-kisoissa ja neljäs GP-finaalissa. Tereštšuk-Antypova voitti vuonna 2000 Euroopan cupin. Samana vuonna Sydneyn olympialaisissa hän juoksi viidenneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui toiseksi GP-finaalissa. 2003 hän oli Pariisin MM-kisoissa viides ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljäs. Ateenan olympialaisissa 2004 Tereštšuk-Antypova voitti olympiapronssia ajalla 53,44. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2004 hän oli toinen. Seuraavana vuonna hän sijoittui seitsemänneksi sekä Helsingin MM- kisoissa että IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Vuonna 2006 hän oli kolmas Euroopan cupin superliigassa, Göteborgin EM-kisoissa sekä IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Kauden lopussa yleisurheilun maailmancupissa hän oli neljäs. ==Ennätykset== * 200 metrin juoksu: 24,03 (1997) * 100 metrin aitajuoksu: 13,12 (1998) * 400 metrin aitajuoksu: 53,37 (2004) ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Ukrainalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Ukrainalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Perojoensuu

Perojoensuu (myös Perojoki) on entinen kylä entisessä Viipurin maalaiskunnassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella Venäjällä. Nykyisin kylän alueella ei ole asutusta, eikä sillä sen vuoksi ole asutusnimeä venäläisissä kartoissa. Perojoensuun kylä sijaitsi Perojoen alajuoksun ja sen suun ympärillä Viipurin maalaiskunnan itäosassa Viipurin kaupungin rajalla. Perojoensuun naapurikyliä maalaiskunnan alueella olivat Suurpero, Kähäri, Kärstilä, Kurikkala ja Mannikkala. Kylän pohjoisosaan ulottui Kärstilänjärven lahti, johon Perojoki laskee. ==Asutus ja elinkeinot== Kylän halki kulkee Karjalan rata Viipurista Sortavalaan. Lähimmät rautatieasemat olivat Tali Viipurin maalaiskunnan puolella ja Tammisuo Viipurin kaupungin puolella. Perojeonsuun kylässä oli 271 asukasta vuonna 1937.Lakio 1982, s. 265 Kylässä oli Viipurin Osuusliike r.l:n myymälä.Kuujo 1982, s. 333 Perojoensuu kuului Karhusuon koulupiiriin, jonka koulu sijaitsi Suurperon kylässä Karhunsuon kylänosassa.Kuujo 1982, s. 376 Kylässä oli Perojoen maamiesseurantalo. Perojoensuu oli maatalouskylä, eikä kylän alueella ollut teollisuuslaitoksia. Vuonna 1937 kylässä oli 360 ha peltoa, 61 ha niittyä ja 257 ha metsää.Lakio 1982, s. 269 ja 273 ==Historia== Perojoensuuta ei vallattu talvisodassa, mutta Moskovan rauhan ehtojen mukaan se oli kuitenkin luovutettava Neuvostoliitolle. Kylän asukkaat oli evakuoitu jo sodan aikana muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 tuli uusi evakuointi ja kylä menetettiin taas Neuvostoliitolle. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Viipurin maalaiskunnan kylät
Aleksandr Privalov

Aleksandr Vasiljevitš Privalov (, 6. elokuuta 1933 – 19. toukokuuta 2021"Сердце перестало биться": Знаменитого биатлониста Александра Привалова нашли мёртвым ) oli Neuvostoliittoa edustanut ampumahiihtäjä. Privalov oli 1960-luvun alkupuolen menestyneimpiä ampumahiihtäjiä, mutta yhtään kultamitalia hän ei arvokisoissa voittanut. Squaw Valleyn 1960 olympiakisoissa Privalov ampui kolmella ensimmäisellä paikalla puhtaasti, mutta viimeisessä ammunnassa hän teki kolme ohilaukausta ja sai kuusi sakkominuuttia. Hän sai pronssia noin 1,5 minuuttia voittajalle, Ruotsin Klas Lestanderille hävinneenä. Innsbruckin 1964 olympiakisoissa Privalov selvisi ilman sakkoja, mutta hän hävisi myös puhtaasti ampuneelle maanmiehelleen, Vladimir Melaninille yli kolme minuuttia ja sai hopeaa. MM-kisoissa Aleksandr Privalov sai 20 kilometrillä hopeaa 1961, kun Suomen Kalevi Huuskonen voitti hänet noin kolmella minuutilla. Neuvostoliitto voitti joukkuemestaruuden 1959 ja 1962, mutta koska Privalov oli kummassakin kilpailussa vasta maansa neljänneksi paras edustaja, ei hän saanut joukkuekilpailun kultamitalia. Kilpailu-uransa jälkeen Privalov on toiminut muun muassa Neuvostoliiton ampumahiihtäjien päävalmentajana, kansainvälisen liiton UIPMB:n hallituksessa sekä joukkueenjohtajana ja tuomarina arvokisoissa. ==Saavutuksia== * Olympiahopeaa 20 kilometrillä 1964 * Olympiapronssia 20 kilometrillä 1960 * MM-hopeaa 20 kilometrillä ja joukkuekilpailussa 1961 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset ampumahiihtäjät Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Michael E. DeBakey

Michael Ellis DeBakey (s. Michel Dabaghi (arab. ميشيل دبغي) , 7. syyskuuta 1908 Lake Charles, Louisiana – 11. heinäkuuta 2008 Houston, Texas) oli yhdysvaltalainen sydänlääkäri sekä sydänkirurgian ja -tutkimuksen uranuurtajia. Hän kuului varhaisimpiin sepelvaltimon ohitusleikkauksen antajiin ja toteutti vuonna 1953 ensimmäisen karotisendarterektomian. Hänen vanhempansa Shaker Morris Dabaghi (muutrti nimen muotoon o DeBakey) ja Raheehja Zorba olivat libanonilaisia maahanmuuttajia. Hän valmistui Tulane Universitystä. DeBakey sai vuonna 1963 Albert Lasker -palkinnon kliinisestä lääketieteellisestä tutkimustyöstä. Tohtori sijoitettiin vuonna 1971 Richard Nixonin Master list of Nixon political opponents -listalle. Hän työskenteli jonkin aikaa yhdessä Denton Cooleyn kanssa, joka kuitenkin antoi potilaalle ensimmäisen keinosydämen ilman DeBakeytä vuonna 1969. DeBakeylle myönnettiin Presidential Medal of Freedom vuonna 1969 ja National Medal of Science vuonna 1987. Hän jatkoi töitään poikkeuksellisen korkeaan ikään saakka, ja vuonna 1996 hän organisoi Boris Jeltsinin sydänleikkauksen. Houstonissa, Teksasissa sijaitsevat hänen mukaansa nimetyt DeBakey High School for Health Professions ja Michael E. DeBakey Veterans Affairs Medical Center. DeBakey sai 31. joulukuuta 2005 itse aortan repeämän. Hän joutui sairaalaan, ja hänet leikattiin helmikuussa 2006 mutta kotiutettiin vasta saman vuoden syyskuussa. Hän toipui kohtauksestaan. Hän sai 99-vuotiaana, 2. lokakuuta 2007, Yhdysvaltain kongressin kultamitalin. DeBakey kuoli 11. heinäkuuta 2008 Houstonin metodistisairaalassa.Baylor, Methodist mourn death of Dr. Michael E. DeBakey. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet Luokka:Amerikanlibanonilaiset Luokka:Aortan sairaudet Luokka:Presidential Medal of Freedom
Viktor Mamatov

Viktor Fjodorovitš Mamatov (, 21. heinäkuuta 1937 Novosibirsk – 27. lokakuuta 2023) oli Neuvostoliittoa edustanut ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja. Viktor Mamatov voitti 20 kilometrin ampumahiihdon maailmanmestaruuden ensimmäisissä MM-kisoissaan 1967. Hopeamitalisti, Puolan Stanislaw Szczepaniak hävisi hänelle 57,2 sekuntia. Viestissä Mamatov sai hopeaa. Seuraavina vuosina hän saavutti viisi peräkkäistä viestin arvokisavoittoa, muun muassa talviolympialaisissa Grenoblessa 1968 ja Sapporossa 1972. ==Saavutuksia== * Olympiakultaa 4 × 7,5 kilometrin viestissä Grenoblessa 1968 ja Sapporossa 1972 * MM-kultaa 20 kilometrillä 1967 sekä 4 × 7,5 kilometrin viestissä 1969–1971 * MM-hopeaa 4 × 7,5 kilometrin viestissä 1967 * MM-pronssia 20 kilometrillä 1970 ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Neuvostoliittolaiset ampumahiihtäjät Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Odd Lirhus

Odd Lirhus (s. 18. syyskuuta 1956 Voss) on norjalainen ampumahiihdon maailmanmestari. Odd Lirhus oli kotoisin pientilalta Vossin kunnasta sata kilometriä Bergenistä koilliseen. Esikuvanaan Lirhus sanoi olleen kaksinkertaisen olympiavoittajan Magnar Solbergin. Siihen aikaan Norja ei kuitenkaan ollut merkittävä ampumahiihtomaa vaan lajin menestyjiä olivat Neuvostoliitto, Suomi, Itä-Saksa ja Länsi-Saksa. Lirhus edusti Voss Skytterlag -seuraa, jota edusti Lirhusia kolme vuotta nuorempi ja tuleva 1980-luvun tähti ja olympiavoittaja Eirik Kvalfoss. Lirhus aloitti ampumahiihdon arvokisamitalien keräämisen jo nuorten sarjassa vuosina 1976–1977. Jälkimmäisenä vuonna järjestettiin Kurikassa nuorille erilliset pienoiskivääriampumahiihdon MM-kisat, joissa Lirhus sai kultaa 15 kilometrillä ja viestissä sekä pronssia 10 kilometrillä. Aikuisten maailmanmestaruuden Lirhus voitti Hochfilzenissä 1978, kun hän jätti nousevan tähden, Itä-Saksan Frank Ullrichin hopealle runsaan yhdeksän sekunnin erolla. Olympiahopeaa Lirhus sai Sarajevon 1984 kisojen viestissä, jossa myös seurakaveri Kvalfoss oli mukana. Kaikkiaan Lirhus saavutti viisi MM-mitalia. Uransa jälkeen Lirhus opiskeli liikunnanopettajaksi. Hänestä tuli 1990-luvun alussa maineikkaan Geilon hiihtolukion ampumahiihtovalmentaja. Koulun oppilaana hänen aikanaan oli muun muassa tuleva ampumahiihtotähti Ole Einar Bjørndalen. Vuonna 2002 Lirhusista tuli kahdeksi vuodeksi Norjan naisten maajoukkuevalmentaja. == Saavutuksia == * Olympiahopeaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä Sarajevossa 1984 * Olympiakisoissa neljäs 4 x 7,5 kilometrin viestissä ja seitsemäs 10 kilometrillä Lake Placidissa 1980 * MM-kultaa 20 kilometrillä 1978 * MM-hopeaa 10 kilometrillä 1979 sekä 4 x 7,5 kilometrin viestissä 1978 ja 1982 * MM- pronssia 4 x 7,5 kilometrin viestissä 1983 * PM-kultaa 10 kilometrillä 1984 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Norjalaiset ampumahiihtäjät Luokka:Norjalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wes Walz

Wes Walz (s. 15. toukokuuta 1970 Calgary, Alberta) on kanadalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija. Walzin ensimmäinen merkittävä juniorijoukkueensa oli WHL:n Prince Albert Raiders, jossa pelasi yhden ottelun kaudella 1987–88. Seuraavat kaksi kautta Walz kiekkoili saman sarjan Lethbridge Hurricanesissa, jossa valittiin kaudella 1988–89 vuoden tulokkaaksi ja kaudella 1989–90 Idän tähdistökentälliseen. Walz varattiin NHL:ään kesällä 1989. Hänet varasi Boston Bruins kolmannella kierroksella. Ensimmäisen NHL- pelinsä Walz pelasi vielä kaudella 1989–1990 Bostonissa. Seuraavien kuuden kauden aikana Walz yritti vakiinnuttaa paikkaansa NHL:ssä. Kesken kauden 1991–1992 Boston kauppasi Walzin, Garry Galleyn ja kolmannen kierroksen varausoikeuden Philadelphia Flyersiin vaihdossa Gord Murphyyn, Brian Dobbiniin ja kahteen varausvuoroon. Elokuussa 1993 Walz teki sopimuksen Calgary Flamesin ja syyskuussa 1995 Detroit Red Wingsin kanssa. Yritettyään turhaan vakiinnuttaa paikkaansa NHL:ssä Walz päätti kesällä 1996 siirtyä Sveitsin pääsarjaan ja pelasi siellä neljä menestyksellistä kautta . Vuodet 1996–1999 Walz pelasi EV Zugissa ja kauden 1999–2000 HC Luganossa. Walz voitti Zugissa Sveitsin mestaruuden keväällä 1998, jolloin hänet valittiin myös sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Seuraavalla kaudella hän voitti European Hockey Leaguen pistepörssin. Kaudeksi 2000–2001 NHL:ään liittyneen Minnesota Wildin manageri Doug Risebrough hankki Walzin joukkueeseensa. Minnesotassa Walz oli viiden kokonaisen kauden ajan valmentaja Jacques Lemairen luottopelaajia. Hänestä tuli NHL:n parhaimpia puolustavia hyökkääjiä. Vaikka Walz ei tehnyt kertaakaan urallaan 20 maalia, hän oli merkittävässä roolissa Minnesotassa. Kaudella 2002–2003 Minnesota eteni Läntisen konferenssin finaaleihin ja Walz oli ehdolla Frank J. Selke Trophyn voittajaksi ja oli joukkueensa toiseksi tehokkain pelaaja pudotuspeleissä. Walz lopetti uransa kesken kauden 2007–2008. Hän oli jättänyt joukkueen marraskuun alussa henkilökohtaisten syiden takia. Joulukuun alussa Walz ilmoitti lopettavansa uransa, sillä ei ollut enää tyytyväinen omaan pelilliseen panokseensa. Walz ehti pelata NHL:ssä 607 runkosarjaottelua, joista 438 Minnesotassa. Pisteitä Walz teki urallaan 109+151. Hän oli lopettamishetkellään eniten pelejä Wildin organisaation historiassa ja oli Marián Gáboríkin ohella viimeinen pelaaja, joka oli edustanut joukkuetta sen alusta saakka. Kanadan maajoukkuetta Walz on edustanut kaksissa arvokisoissa. Vuonna 1990 hän oli voittamassa kultaa nuorten MM-kisoista. Aikuisten kilpailuissa Walz oli mukana vuonna 2001. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Boston Bruinsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gordon Zubrod

Charles Gordon Zubrod (22. tammikuuta 1914 – 19. tammikuuta 1999) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja onkologi, joka oli merkittävässä roolissa solusalpaajahoidon aloittamisessa syöpätautien hoidossa. Hän sai vuonna 1972 Albert Lasker -palkinnon lääketieteellisestä tutkimustyöstään. Zubrod valmistui Georgetown Preparatory Schoolista 1932 ja Columbian yliopiston College of Physicians and Surgeonsista 1940. Armeijan lääkärinä toisessa maailmansodassa hän pyrki keksimään kiniinille korviketta malarian hoidossa. Se löydettiin klorokiinistä, jota on käytetty lääketieteessä 1940-luvulta. Vuonna 1953 Zubrodista tuli Saint Louisin yliopiston apulaisprofessori ja tutkimustyön johtaja. Asema jäi lyhytaikaiseksi, sillä vuonna 1954 hänestä tuli Kansallisen terveysinstituutin kliininen johtaja, vuonna 1956 Kansallisen syöpäinstituutin syövänhoitojaoksen johtaja sekä vuonna 1961 tieteellinen johtaja. Zubrod jätti Kansallisen syöpäinstituutin vuonna 1974 ja ryhtyi Miamin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan professoriksi ja onkologisen jaoksen johtajaksi. Hänestä tuli myös Florida Comprehensive Cancer Centerin johtaja. Hän vetäytyi virasta vuonna 1990 ja kuoli hieman ennen 85-vuotispäiväänsä tammikuussa 1999. Luokka:Yhdysvaltalaiset lääkärit Luokka:Onkologit Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
FC Santa Claus

FC Santa Claus on rovaniemeläinen jalkapalloseura, jonka joukkue pelaa Kolmosessa. ==Historiaa== Santa Claus syntyi vuonna 1992, kun yleisseurat Rovaniemen Reipas ja Rovaniemen Lappi yhdistivät jalkapallotoimintansa. RoRe pelasi Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa kausina 1978–1981, 1984–1989 ja 1991–1992 ja RoLa kausina 1987–1988 ja 1992. Myös Santa Claus aloitti toimintansa kaudella 1993 tältä tasolta. Santa Claus pelasi Kakkosessa yhtäjaksoisesti kauteen 2000 asti ennen putoamista Kolmoseen. Kaudella 2007 joukkue oli Kolmosessa lohkonsa kolmas jäätyään nousukarsintoihin päässeestä lohkovoittaja Oulun Pallosta kolmen pisteen päähän.http://www.splps.fi/mp/db/file_library/x/IMG/14543/file/KOLMONEN.htm Kaudella 2008 joukkue voitti näytöstyyliin Kolmosen lohkonsa ja varmisti lopullisesti nousunsa voittamalla kaksi ensimmäistä karsintaottelua FC Vaajakoskea ja SC Riverballia vastaan. Kaudet 2009–2012 Santa Claus pelasi jälleen Kakkosessa. Vuonna 1994 Santa Claus voitti Ruotsissa pelatun Midnattsolscupen-turnauksen. Ilmarinen haki FC Santa Claus Rovaniemi ry:n konkurssiin syyskuussa 2012 seuran harjoittamaan bingotoimintaan liittyen, mistä sillä oli 20 000 euron velat. Palloliitto ei hyväksynyt seuran Kakkosen sarjapaikan siirtoa uudelle FC Santa Claus Arctic Circle ry:lle, minkä myötä seura joutui hakemaan paikkaa Palloliiton Pohjois-Suomen piirin sarjoista. Seura sai lopulta kaudeksi 2013 FC Lynxin paikan Pohjois-Suomen Kolmosesta. Kaudella 2014 FC Santa Claus AC:n reservijoukkue (FC Santa) perustettiin sarjaan Lapin Nelonen ja lisäksi samana vuonna FC Santa Claus AC nousi Kakkoseen. ==Entisiä pelaajia== * Jari Gröhn * Mika Gröhn * Jyri Hietaharju * Jarno Koivisto * Mika-Matti Maisonvaara * Antti Peura * Simo Roiha * Kari- Pekka Syväjärvi * Ville Syväjärvi * Tero Taipale * Jussi Vatanen * Toni Vihervä * Matti Vikman ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Seuran sivusto Luokka:Suomalaiset jalkapalloseurat Luokka:Rovaniemeläiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 1993 perustetut urheiluseurat
John Hughes Bennett

John Hughes Bennett (31. elokuuta 1812 – 25. syyskuuta 1875) oli englantilainen lääkäri. Hänen tutkimustaan Case of Hypertrophy of the Spleen and Liver in which Death Took Place from Suppuration of the Blood (1845) pidetään nykyisin ensimmäisenä tunnettuna kuvauksena leukemiasta.John Hughes Bennett Laboratory - History University of Edinburgh Hänestä tehtiin vuonna 1873 Ranskan lääketieteellisen akatemian jäsen, mutta hänen kuntonsa heikkeni nopeasti litotomian jälkeen, ja hän menehtyi 63-vuotiaana Norwichissä. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1812 syntyneet Luokka:Vuonna 1875 kuolleet
Voi hyvä tavaton

Voi hyvä tavaton!?! ......ja Puppe! on Vesa-Matti Loirin Jean-Pierre Kusela -sketsihahmon studioalbumi, joka on ilmestynyt Flamingo-levymerkillä (Oy Flamingo Music Ab FGL 4018) vuonna 1987. Kultalevy myönnettiin vuonna 1987. Albumia on myyty yhteensä yli 25 000 kappaletta. == Kappaleet == A-puoli # # # # # B-puoli # * # # # == Tekijät == *Vesa-Matti Loiri - laulu *Dan Tigerstedt - äänitys *Jorma Pouta - kannen kuva *Tapsa Rantanen/Private Eye - kannen suunnittelu *Olli Ahvenlahti - sovitukset (salanimellä Keijo Käpylä), tuottaja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Voi hyvä tavaton -albumi Suomen äänitearkiston tietokannassa Luokka:Vuoden 1987 albumit Luokka:Vesa-Matti Loirin albumit Luokka:Suomalaiset huumorialbumit
Herb McKenley

Herbert ”Herb” Henry McKenley (10. heinäkuuta 1922 Pleasant Valley, Jamaika – 26. marraskuuta 2007) oli jamaikalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja. Herb McKenley opiskeli Yhdysvalloissa ja juoksi siellä 440 jaardin maailmanennätyksen 46,2 kesäkuussa 1946 ja 46,0 kesäkuussa 1948. Yhdysvaltain mestaruuskisojen 1948 alkuerässä hän juoksi 400 metrin maailmanennätyksen 45,9. Lontoon olympiakisoissa 1948 hän aloitti 400 metrin finaalissa liian kovaa ja jäi hopealle maanmies Arthur Wintin juostessa loppusuoralla ohi. 200 metrillä McKenley sijoittui neljänneksi. Pitkässä viestissä Jamaikan joukkue keskeytti Wintin reväytettyä jalkansa kolmannella osuudella. Helsingin olympiakisoissa 1952 McKenley sai kaksi henkilökohtaista hopeamitalia. Yhdysvaltain Lindy Remigino oli nopeampi 100 metrillä, jossa neljä parasta saivat ajan 10,4. George Rhoden voitti 400 metriä, kun tällä kertaa hitaasti aloittanut, kaksi tuntia aiemmin välieränsä voittanut McKenley ei saanut häntä loppusuoralla kiinni. Molemmat saivat ajan 45,9. Rhodenin epävirallinen sähköaika oli 46,09 ja McKenleyn 46,20. Viestissä Jamaikaa edustivat samat miehet – Wint, Leslie Laing, McKenley ja Rhoden – kuin neljä vuotta aiemmin. McKenley juoksi kolmannen osuuden aikaan 44,6 ja otti Yhdysvaltain Charles Mooren yli 10 metrin etumatkan kiinni. Rhoden pysyi ankkuriosuudella johdossa, ja Jamaika voitti kultaa maailmanennätysajalla 3.03,9. McKenley toimi uransa jälkeen muun muassa Jamaikan olympiakomitean jäsenenä. Hän kuoli marraskuussa 2007. Kuolinsyytä ei ole kerrottu, mutta hän joutui olemaan elämänsä viimeiset kaksi viikkoa sairaalahoidossa. == Saavutuksia == * Olympiakultaa 4 × 400 metrillä 1952 * Olympiahopeaa 400 metrillä 1948 ja 1952 sekä 100 metrillä 1952 * Olympiakisoissa neljäs 200 metrillä 1948 * Keski-Amerikan ja Karibian kisojen voitto 200 ja 400 metrillä 1950 * ME-ajat: ** 46,2 Champaignissa, Illinoisissa 1. kesäkuuta 1946 (440 jaardia) ** 46,0 Berkeleyssa, Kaliforniassa 5. kesäkuuta 1948 (440 jaardia ja 400 metriä) ** 45,9 Milwaukeessa, Wisconsinissa 2. heinäkuuta 1948 (400 metriä) ** 3.03,9 Helsingissä 27. heinäkuuta 1952 (4 × 400 metriä) == Parhaat tulokset == * 100 jaardia 9,8 * 100 metriä 10,3 * 200 metriä kaarteella 20,8 * 220 jaardia suoralla 20,6 * 300 jaardia 29,8 * 300 metriä 32,4 * 400 metriä 45,9 * 440 jaardia 46,0 == Lähteet == * * * * * Luokka:Jamaikalaiset pikajuoksijat Luokka:Jamaikalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Darryl Jones

Darryl Jones (s. 11. joulukuuta 1961, Chicago) on yhdysvaltalainen basisti. Hän on vaikuttanut useissa yhtyeissä ja työskennellyt sessiomuusikkona. Darryl Jones on soittanut muun muassa Miles Davisin, Stingin, Madonnan ja Eric Claptonin taustayhtyeissä. Vuodesta 1993 lähtien hän on toiminut Rolling Stonesin basistina kiertueilla sekä levyillä, olematta kuitenkaan yhtyeen virallinen jäsen. == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu Luokka:Yhdysvaltalaiset basistit Luokka:The Rolling Stones Luokka:Miles Davis Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
George Rhoden

George Rhoden (13. joulukuuta 1926 – 24. elokuuta 2024) oli jamaikalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja. George Rhoden osallistui Lontoon 1948 olympiakisoihin mutta karsiutui 400 metrin juoksun välierissä. Pitkässä viestissä Jamaikan joukkue keskeytti Arthur Wintin reväytettyä jalkansa. Rhoden siirtyi kisojen jälkeen opiskelemaan Yhdysvaltoihin ja kehittyi juoksijana. Eskilstunassa 22. elokuuta 1950 hän juoksi 400 metrillä maailmanennätyksen 45,8 – puolimatkan väliaika oli 20,9. Helsingin 1952 olympiakisojen 400 metrin finaalissa – kaksi tuntia kovavauhtisen välierän jälkeen – Rhoden juoksi ulkorataa ja voitti kultaa ajalla 45,9. Rhodenin epävirallinen sähköaika oli 46,09 ja toiseksi tulleen Herbert McKenleyn 46,20. Viestissä Jamaikaa edustivat samat miehet – Wint, Leslie Laing, McKenley ja Rhoden – kuin neljä vuotta aiemmin. McKenley juoksi kolmannen osuuden aikaan 44,6 ja päästi Rhodenin ankkuriosuudelle metrin Yhdysvaltojen Mal Whitfieldin edelle. Miesten ero ei muuttunut ratakierroksen aikana, joten Jamaika voitti maailmanennätysajalla 3.03,9. Rhoden tuli myöhemmin tunnetuksi kirurgina ja soul-muusikkona. Hän palasi juoksuradoille 1970-luvulla ja juoksi 45-vuotiaitten maailmanennätykset 100:lla (11,1) ja 200 metrillä (22,3). == Saavutuksia == * Olympiakultaa 400 metrillä ja 4 × 400 metrillä 1952 * ME- ajat: ** 45,8 Eskilstunassa 22. elokuuta 1950 (400 metriä) ** 3.03,9 Helsingissä 27. heinäkuuta 1952 (4 × 400 metriä) == Parhaat tulokset == * 100 metriä 10,3 * 200 metriä kaarteella 21,0 * 220 jaardia suoralla 20,5 * 400 metriä 45,8 == Lähteet == * * * * ===Viitteet=== Luokka:Jamaikalaiset pikajuoksijat Luokka:Jamaikalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Naurava kulkuri (albumi)

Naurava kulkuri on suomalaisen viihdetaiteilija Vesa-Matti Loirin luoman Jean- Pierre Kusela -sketsihahmon ensimmänen studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 1986. Albumin nimikappale ”Naurava kulkuri” saavutti suuren suosion Spede Show -sketsisarjan myötä keväällä 1986. Levyllä Kuselaa säestää flyygeliä soittava pianisti Puppe, jota esittää Olli Ahvenlahti. Puppe toimii myös sketsisarjassa Kuselan pianisti-säestäjänä. Taustayhtyeenä kuullaan myös yhtyettä ”Tunnelbana Pojkar”.LP-levyn (FGL 4004) tiedot. Albumi lukeutuu nykyään Suomen 60 myydyimmän suomalaisen albumin joukkoon ja sitä on myyty noin 92 000 kappaletta ylittäen kulta- ja platinalevyrajat vuosina 1986 (kulta) ja 1987 (platina). == Kappaleet == Kaikki sovitukset tehnyt Olli Ahvenlahti salanimellä Keijo Käpylä. === A-puoli === # # # # # === B-puoli === # * # # ## Skokiaan (säv. Musarurgwa, alkup. san. Glazer, suom. san. R. Helismaa) ## Zambesi (säv. Carstens, alkup. san. De Waal – Hillard, suom. san. K. Tuomisaari) # Lähteet: == Tekijät == * Jean-Pierre Kusela (oik. Vesa-Matti Loiri) – laulu === Muusikoita === * Puppe (oik. Olli Ahvenlahti) – flyygeli ==== Tunnelbana Pojkar -yhtyeen jäseniä ==== * Peter Lerche – kitarat * Vesa Aaltonen – rummut, lyömäsoittimet Lähde: === Tuotanto === * Jorma Hämäläinen, Jari Laasanen ja Harri Sutinen – äänitys (MTV-studiot, 1986) * Matti Järveläinen – kansien valokuvaus * Tapsa Rantanen / Private Eye – kannen suunnittelu * Olli Ahvenlahti – tuottaja (kreditoimaton) Lähteet: == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Naurava kulkuri -albumi Suomen äänitearkiston tietokannassa (Fono.fi) Luokka:Vuoden 1986 albumit Luokka:Suomalaiset huumorialbumit Luokka:Vesa-Matti Loirin albumit
Gulliver

Gulliver voi viitata muun muassa seuraaviin: * Lemuel Gulliver, Jonathan Swiftin kirjan Gulliverin retket päähenkilö * Gulliver, suomalainen yhtye ** Gulliver, yhtyeen laulajan Markku Laamasen entinen taiteilijanimi * Gulliverin matkat (Gulliver's Travels), vuoden 2010 komediaelokuva
Kartesiolainen kielitiede

Kartesiolainen kielitiede on käsite, jota Noam Chomsky käyttää vuonna 1966 ilmestyneessä teoksessaan Cartesian Linguistics: A Chapter in the History of Rationalist Thought. ”Kartesiolainen” kielitiede viittaa siihen kielitieteen muotoon, joka syntyi filosofi René Descartesin aikana 1600-luvulla. Kartesiolaisen kielitieteen keskeinen oppi väittää, että kieliopin rakenteen yleiset piirteet ovat yhteisiä kaikille kielille ja heijastavat tiettyjä mielen perusrakenteita. Teoksessaan Cartesian Linguistics Chomsky käy läpi kielitieteen teorian kehittymisen Descartesista aina Wilhelm von Humboldtiin eli valistuksen alusta romantiikan aikakaudelle. Chomskyn teoksen ajatuksena on syventää ”ymmärtämystämme kielen olemuksesta ja sen käytön ja oppimisen taustalla olevista henkisistä prosesseista ja rakenteista”. Chomsky haluaa valaista näitä ihmisen kielen taustalla olevia rakenteita, ja sitä, voiko eliön luonteen päätellä sen kielestä. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Kielitiede Luokka:Noam Chomsky
Felix Perez Camacho

Felix Perez Camacho (s. 30. lokakuuta 1957 Camp Zama, Japani) on Yhdysvaltain republikaanisen puolueen poliitikko ja Guamin kuvernööri vuodesta 2003 vuoteen 2011. Hän on entisen kuvernööri Carlos Camachon poika, ja hänellä on vaimonsa Joann G. Camachon kanssa kolme lasta. == Lähteet == Luokka:Guamin kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carl T. C. Gutierrez

Carl Tommy Cruz Gutierrez (s. 15. lokakuuta 1941 Agana Heights, Guam) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän toimi Guamin kuvernöörinä vuosina 1995–2003. Gutierrez pyrki uudelleen kuvernööriksi vuonna 2006, mutta hävisi Felix Perez Camacholle. Gutierrez oli ennen kuvernöörikausiaan senaattori Guamin lainsäädäntöelimessä vuosina 1973–1986 ja uudelleen 1989–1995. == Lähteet == Luokka:Guamin kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lord High Steward

Lord High Steward on korkein Englannin kruununministereistä (Great Officers of State). Sen haltijan tehtävänä on johtaa kruunajaisia ja aatelisten oikeudenkäyntejä ylähuoneessa. Jälkimmäinen mahdollisuus tosin poistettiin laista 1948. Asema on ollut pääasiallisesti täyttämättä vuoden 1421 jälkeen. Lord High Steward oli alun perin nimellinen arvonimi, mutta ajan myötä sen haltijoista tuli valtakunnan vahvimpia miehiä. 1100-luvun lopusta arvonimeä pidettiin Leicesterin jaarlille kuuluvana. Kun Lancaster-suku nousi valtaistuimelle, Henrik IV antoi sen toiselle pojalleen Tuomas Lancasterilaiselle ja se oli hänen hallussaan kuolemaansa 1421 saakka. Se on sittemmin annettu kruunajaisten yhteydessä. Elisabet II:n kruunajaisissa Lord High Steward oli laivastoamiraali Andrew Cunningham. Oikeudenkäynteihin Lord High Steward on nimitetty tuomittaessa aatelinen ylähuoneessa. Näitä oikeudenkäyntejä oli ennen käytännön lopettamista vuonna 1948 1900-luvulla kaksi; viimeinen 1935 kun Lord de Clifford tuomittiin kuolemantuottamuksesta auto-onnettomuuden jälkeen. Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan hallinto Luokka:Brittiläiset arvonimet
Tšebotarevin tiheyslause

Olkoon L/K K:n Galois'n laajennus Galois'n ryhmänään G. Asetetaan kaikille K:n alkuideaaleille \mathfrak{p}, jotka ovat haarautumattomia L:ssä, (\mathfrak{p},L/K):=\\{(\mathfrak{P},L/K)|\mathfrak{P}|\mathfrak{p}\\}. Tämä on G:n konjugaattiluokka. Tšebotarevin tiheyslause: Olkoon L/K lukukuntien äärellinen laajennus Galois'n ryhmänään G ja olkoon C G:n konjugaattiluokka. Tällöin niiden K:n alkuideaalien joukko, jolle (\mathfrak{p},L/K)=C, on Dirichlet'n tiheys |C|/|G| kaikkien K:n alkuideaalien joukossa. Erityisesti jos G on Abelin ryhmä, kaikilla kiinnitetyillä \tau\in G, joukon K niiden alkuideaalien \mathfrak{p} joukolla, jolle (\mathfrak{p},L/K)=\tau, on tiheys (G:1). Lause todistetaan yleensä luokkakuntateorian avulla, mutta lauseelle on esitetty myös alkeellisia todistuksia (Fried, Jarden:Field Arithmetic) samoin kuin algebralliseen lukuteoriaan perustuva todistus (Schoof: Catalan's Conjecture). == Lähteet == * Milne, J. S.: Class field theory. Luokka:Luokkakuntateoria Luokka:Matemaattiset teoreemat
Sid Collins

Sidney Cahn eli Sid Collins (17. heinäkuuta 1922 – 2. toukokuuta 1977) oli yhdysvaltalainen mediapersoona, joka muistetaan parhaiten Indianapolis 500:n selostajana Indianapolis Motor Speedway Radio Networkissa vuosina 1952–1976. Collins syntyi juutalaiseen sukuun, joka piti kauppaa Indianapolisissa. Hän otti käyttöön Collins-nimen Cahnin sijaan antisemitismin pelosta. Huhtikuussa 1977 Collins kävi oireidensa vuoksi Mayo Clinicillä, jossa hänellä todettiin tappava ALS-tauti. Hän päätyi itsemurhaan hirttäytymällä 54-vuotiaana. Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Yhdysvaltalaiset urheiluselostajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Lordikansleri

Lord High Chancellor of Great Britain eli Ison-Britannian lordikansleri on Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen virka-asema, joka vastaa oikeusministeriä. Hän on toiseksi ylin kruununministereistä (Great Officers of State). Lordikanslerin nimittää monarkki pääministerin esityksestä. Ennen vuoden 1707 unionia oli olemassa erillinen Chancellor of England ja Lord Chancellor of Scotland. Irlannilla oli oma lordikanslerinsa myös vuoden 1801 unionin jälkeen. Lordikansleri oli aiemmin myös Englannin ja Walesin oikeuslaitoksen päällikkö ja ylähuoneen puheenjohtaja. Hänelle kuului ylähuoneessa villalla täytetty punainen istuin (Woolsack), jonka takapuolella on seremoniallinen sauva. Villasäkin otti käyttöön Edvard III (1327–1377). Se symboloi villan merkitystä Englannin kansakunnan vauraudelle. Nykyisin säkki on täytetty Kansainyhteisön maiden villalla merkkinä yhtenäisyydestä. Vuoden 2005 perustuslaillisen uudistuksen (Constitutional Reform Act 2005) jälkeen ylähuoneen puhemiehen tehtävä siirtyi uudelle puhemiehelle, Lord Speakerille, ja oikeuslaitoksen johtoon tuli Lord Chief Justice of England and Wales. Nykyinen lordikansleri on Alex Chalk. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Oikeusalan ammatit – Englanti ja Wales * http://news.bbc.co.uk/1/hi/uk_politics/82530.stm * Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan hallinto Luokka:Brittiläiset arvonimet
Annette Funicello

Annette Joanne Funicello (22. lokakuuta 1942 – 8. huhtikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän syntyi Uticassa, New Yorkissa italialais-amerikkalaiseen perheeseen. Hän muutti perheineen eteläiseen Kaliforniaan ollessaan neljän vuoden ikäinen. Hän sai lapsena opetusta musiikissa ja tanssissa. Disney ”löysi” Funicellon tämän ollessa 12-vuotias. Hänestä tuli The Mickey Mouse Clubin vakituinen esiintyjä, ja hänellä oli myös oma sarjansa Walt Disney Presents: Annette. Hänen sopimuksensa Disneyn kanssa jatkui muun muassa rooleilla sarjassa Zorro ja useammissa elokuvissa. Häneltä ilmestyi 1950–1960-lukujen vaihteessa lukuisia, enimmäkseen Shermanin veljesten kirjoittamia pophittejä, kuten ”Tall Paul”, ”Jo-Jo The Dog-Faced Boy”, ”Lonely Guitar”, ”My Heart Become of Age”, ”First Name Initial”, ”O Dio Mio”, ”Train of Love”, ”Pineapple Princess”, ”Talk To Me Baby” ja ”Dream Boy”. Funicello pääsi tähdittämään Frankie Avalonin kanssa Beach Party -nimistä elokuvasarjaa, jonka osia olivat muiden muassa Rantahipat (Beach Party, 1963) ja Seksiä ja muskeleita (Muscle Beach Party, 1964). Hän esiintyi vielä vuonna 1987 elokuvassa Paluu laineille (Back to the Beach). Funicello oli vuosina 1965–1981 naimisissa ensimmäisen miehensä Jack Gilardin kanssa ja sai kolme lasta. Vuodesta 1986 hän eli uudessa avioliitossa Glen Holtin kanssa. Vuonna 1992 Funicello kertoi sairastavansa MS-tautia. Häneltä ilmestyi vuonna 1994 omaelämäkerta A Dream Is a Wish Your Heart Makes: My Story. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. == Diskografia == === Albumit === * Annette (Walt Disney's Buena Vista Records)(BV-3301)(Mono)(1959) * Annette Sings Anka (Vista BV-3302) (Mono) (1960) * Hawaiiannette (Vista BV-3303) (Mono) (1960) * Italiannette (Vista BV-3304) (Mono) (1960) * Dance Annette (Vista BV-3305) (Mono) (1961) * The Story of My Teens (Vista BV-3312) (Mono) (1962) * Annette's Beach Party (Vista BV-3316) (Mono), STER-3316 (Stereo) (July 1963) * Muscle Beach Party (Vista BV-3314) (Mono), STER-3314 (Stereo) (April 1964) * Annette On Campus (Vista BV-3320) (Mono), STER-3320 (Stereo) (1964) * Annette At Bikini Beach (Vista BV-3324) (Mono), STER-3324 (Stereo) (September 1964) * Pajama Party (Vista BV-3325) (Mono), STER-3325 (Stereo) (November 1964) * Something Borrowed Something Blue (Vista BV-3328) (Mono), STER-3328 (Stereo) (1964) * Annette Sings Golden Surfin' Hits (Vista BV-3327) (Mono), STER-3327 (Stereo) (July 1965) * Annette Funicello (Vista BV-4037) (1972) * Annette Funicello Country Album (Starview 4001) (1984) * Best of Annette (Rhino RNDF-206) (1984) (myös kuvitetulla levyllä Rhino RNLP-702) * Annette: A Musical Reunion with America's Girl-Next-Door (Buena Vista 60010)(1993) * A Dream Is a Wish Your Heart Makes – (Time/Warner 520564) (April 16, 1995) * The Best of Annette (Buena Vista)(August 14, 1991) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet