Suomen moottoritieverkko

Suomen moottoritieverkko muodostuu moottoriteistä, joista valtaosa sijaitsee eteläisessä Suomessa. Vuoden 2024 alussa Suomen tieverkolla oli 948 kilometriä moottoriteitä. Suomi on harvaan asuttu maa ja liikennemäärät ovat yleensä pieniä. Tämän vuoksi Suomeen ei ole ollut tarpeellista rakentaa samanlaista kattavaa moottoritieverkkoa, kuin esimerkiksi Saksassa on. Pisimmät yhtenäiset moottoritieosuudet sijaitsevat Helsingistä säteittäisesti lähtevillä valtateillä. Ylivoimainen valtaosa Suomen moottoriteistä on valtateitä. Muutamat moottoritieosuudet ovat lisäksi kanta-, seutu- ja yhdysteitä. Suomessa on kolme tietä, jotka ovat päiden lyhyitä sekaliikenneosuuksia lukuun ottamatta kokonaan moottoritietä: valtatiet 1, 7 ja 29. == Lainsäädäntö == Suomen lainsäädännön moottoritien määritelmä noudattaa Wienin tieliikennesopimuksen määrittelyä: Moottoriteille on asetettu tiettyjä tien geometriaa, liittymäväliä ja muita teknisiä ominaisuuksia koskevia vaatimuksia. Moottoriteistä hieman alle kahdella kolmasosalla nopeusrajoitus on 120 kilometriä tunnissa. Muilla moottoriteillä rajoitus on yleensä 100 kilometriä tunnissa, joskus myös tätä alempi. Talvisin nopeusrajoitus on kaikilla moottoriteillä enintään 100 kilometriä tunnissa. Suomessa moottoritiellä saa kuljettaa vain moottoriajoneuvoa, jonka suurin sallittu tai rakenteellinen nopeus on yli 70 km/h.Tieliikennelaki 729/2018 58 § Moottoritiet jaetaan merkityksensä perusteella neljään luokkaan:Moottoriteiden eritasoliittymät. Osa A 1994, s. 30 * A-luokkaan kuuluvat valtakunnalliset moottoritieosuudet maaseutuosuuksilla. Nopeusrajoitus on yleensä 120 km/h. * B-luokkaan kuuluvat valtakunnalliset moottoritieosuudet kaupunkitaajamien ohitusosuuksilla. Nopeusrajoitus on 100–120 km/h. * C-luokkaan kuuluvat taajamaseudun tiestön runkoväylänä toimivat moottoritiet (1. luokan kaupunkimoottoritiet). Nopeusrajoitus on 80–100 km/h. * D-luokkaan kuuluvat keskustojen syöttökehänä toimivat, taajamarakenteeseen kiinteästi integroidut moottoritiet, joilla ei ole kauttakulkuliikennettä (2. luokan kaupunkimoottoritiet). Nopeusrajoitus on yleensä 80 km/h. Luokittelu liittyy lähinnä tiesuunnitteluun eikä luokkaa mitenkään merkitä tielle liikennemerkein. Alemman luokan moottoriteillä tien tekniset vaatimukset eivät ole niin tiukat. Nimitystä kaupunkimoottoritie käytetään joskus myös moottoritiemäisistä teistä, esim. Kehä III, jotka eivät kuitenkaan ole moottoriteitä. Suomessa moottoritien rinnalla kulkeva rinnakkaistie on tieluokaltaan yleensä seututie. Rinnakkaisyhteys voi kulkea myös keskustan katuverkolla. == Luonnehdinta == Pisimmät yhtäjaksoiset moottoritiet ovat Vantaan ja Ylöjärven välinen osuus valtatiellä 3, Helsingin ja Turun välinen osuus valtatiellä 1, Helsingin ja Vaalimaan välinen osuus valtatiellä 7 sekä Helsingin ja Heinolan välinen osuus valtatiellä 4. Muut moottoritiet ovat yleensä lyhyehköjä osuuksia suurimmissa kaupungeissa. Myös esimerkiksi valtatiellä 9 on moottoritietä noin 130 kilometrin matkalla yhteensä kuudella toisistaan erillisellä osuudella. Maailman pohjoisin moottoritie sijaitsee Torniossa valtatiellä 29. Lähes kaikki Suomen moottoritiet ovat 2+2-kaistaisia: Helsingin ja Tampereen seuduilla sekä Turussa, Lahdessa, Hyvinkäällä, Akaassa ja Oulussa on useampikaistaisia osuuksia. Lisäksi Kotkassa on rinnakkaisrampillinen osuus. Vain lain määrittelemät moottoritiet laskien levein osuus on Länsiväylällä Espoossa, jossa rinnakkaisramppeineen tie yltää yhteensä 12 kaistaan. Rinnakkaisrampillisia osuuksia on vain Kantatiellä 51 Espoon Westendissä, Valtatiellä 3 Tampereen Lakalaivalla ja Valtatiellä 7 Kotkan Karhulassa. Rinnakkaisramppeja huomioon ottamatta leveimmät osuudet ovat valtatiellä 1 Espoon Leppävaarassa, valtatiellä 4 Helsingin Viikissä, kantatiellä 45 Helsingin Pakilassa ja Vantaan Tikkurilassa sekä kantatiellä 51 Espoosta Haukilahden ja Westendin välillä, jotka ovat kaikki 4+4-kaistaisia osuuksia. Rinnakkaisrampit on yleensä tarkoitettu erottamaan paikallisen ja pitkän matkan liikenteen sekoittumisalueet vilkkailla tieosuuksilla. Suurin osa Suomen uusista moottoriteistä kiertää taajama-alueet kohtuullisella etäisyydellä, mutta osa varhaisista osuuksista rakennettiin huomattavan lähelle kaupunkien keskustoja. Nykyisin tuskin enää rakennettaisiin 1960-luvulla rakennetun Hämeenlinnan moottoritien kaltaista läpikulkutietä kaupungin keskustan halki. Hämeenlinnassa valmistui syksyllä 2014 Kauppakeskus Goodman kaupungin jakaneen moottoritien päälle, jolloin estevaikutus pieneni. Länsiväylällä Lauttasaaressa on myös suunniteltu moottoritien päälle betonikantta, johon tulisi asuntoja. Moottoritiet vievät paljon tilaa muihin tietyyppeihin verrattuna, ja moottoriteiden alta joudutaankin usein purkamaan rakennuksia. Viimeksi mainittua ongelmaa voidaan tosin torjua riittävän pitkän tähtäimen suunnittelulla. Liikennevirasto on kehitellyt keskikaiteellisia moottoriteitä josta puuttuu perinteinen leveä viherkaista ajoratojen välillä. Kun moottoritien rakentamisesta päätetään, ratkaisu tehdään muun muassa liikennemäärien, liikenneturvallisuuden, yhdyskuntarakenteen ja ympäristönäkökohtien perusteella. Yleisesti moottoritien rakentaminen voi olla perusteltua, jos keskimääräinen liikennemäärä ylittää 15 000 ajoneuvoa vuorokaudessa,Liikenne ja väylät II 2006, s. 66. joskin moottoritien rakentaminen edellyttää aina liikenteen tuntivaihtelun ja koostumuksen tarkempaa tarkastelua.Liikenne ja väylät II 2006, s. 65. Suomessa moottoritien rakentamiskustannukset ovat keskimäärin 3–5 miljoonaa euroa/kilometri, joskin kustannukset vaihtelevat tapauskohtaisesti: esimerkiksi sillat ja etenkin tunnelit nostavat tien hintaa. Liikenneturvallisuuden osalta moottoriteiden etuna on vastakkaissuuntaisen ja risteävän liikenteen puuttuminen, mikä poistaa kohtaamis- ja risteysonnettomuudet lähes kokonaan. Toisaalta suuremmat nopeudet lisäävät suistumisonnettomuuksien määrää. Suurien liikennemäärien vuoksi myös peräänajo-onnettomuuksien riski kasvaa, joskaan tämä seikka ei liity suoraan tietyyppiin vaan enemmänkin liikennemääriin tietyypistä riippumatta. Tilastollisesti Suomen moottoriteillä sattuu liikennemääriin suhteutettuna vähemmän kuolemaan johtaneita onnettomuuksia ja muita henkilövahinko- onnettomuuksia kuin muilla teilläLiikenne ja väylät I 2005, s. 436. (Tieto perustuu Tiehallinnon tilastotietoihin vuosilta 1997–2001. Uudet keskikaiteelliset tietyypit eivät ole vertailussa mukana.). == Luettelo Suomen moottoriteistä == Alla on lueteltu suomalaiset moottoritiet. Mikäli moottoritieosuus on osa useampaa tietä, tästä huomautetaan rivin lopussa. Valtatie 1 * Helsinki–Turku (pituus 165 km) Valtatie 2 * Palojärvi, Vihti (pituus 1 km, liittyy toiseen moottoritiehen) Valtatie 3 * Vantaankoski, Vantaa–Hämeenlinna–Tampere–Ylöjärvi (pituus 180 km, osittain yhteinen valtatien 9 kanssa) * Helsingby, Mustasaari–Vaasa (pituus 15 km, yhteinen valtatien 18 kanssa sekä osittain yhteinen valtatien 8 kanssa) Valtatie 4 * Helsinki–Lahti–Lusi, Heinola (pituus 140 km, osittain yhteinen valtateiden 7 ja 12 kanssa) * Vaajakoski–Jyväskylä (pituus 6 km, yhteinen valtateiden 9, 13 ja 23 kanssa) * Jyväskylä–Vehniä, Laukaa (pituus 19,5 km, yhteinen valtatien 13 kanssa) * Huutomäki–Koukkuniemi, Äänekoski (pituus 5 km) * Haaransilta, Liminka–Haukipudas, Oulu (pituus 43 km) * Maksniemi, Simo–Kemi–Keminmaa (pituus 21 km) Valtatie 5 * Lusi, Heinola (4,3 km) * Humalajoki–Kuopio–Siilinjärvi (pituus 47 km, osittain yhteinen valtatien 9 kanssa) Valtatie 6 * Mansikkala–Kaukopää, Imatra (pituus 10,4 km) * Niittylahti–Käpykangas, Joensuu (pituus 14 km, yhteinen valtatien 9 kanssa) Valtatie 7 * Tattarisuo, Helsinki–Kotka–Vaalimaa (pituus 173 km, osittain yhteinen valtatien 15 kanssa) Valtatie 8 * Turku–Nousiainen (pituus 20 km) * Mustasaari–Vaasa (pituus 6 km, yhteinen valtatien 3 kanssa) Valtatie 9 * Turku–Lieto as. (pituus 13 km) * Järviö–Konho, Akaa (pituus 1,2 km) * Konho–Lakalaiva, Tampere (pituus 32 km, yhteinen valtatien 3 kanssa) * Lakalaiva–Atala, Tampere (pituus 11 km) * Pukinniitty–Pumperi, Jyväskylä (pituus 4,8 km) * Vaajakoski–Jyväskylä (pituus 6 km, yhteinen valtateiden 4, 13 ja 23 kanssa) * Humalajoki, Kuopio–Vuorela, Siilinjärvi (pituus 34 km, yhteinen osuus valtatien 5 kanssa) * Ylämylly, Liperi–Niittylahti, Joensuu (pituus 26 km, yhteistä osuutta valtatien 6 kanssa 14 km sekä valtatien 23 kanssa 11 km) Valtatie 12 * Tampere–Nokia (pituus 8,2 km) * Okeroinen–Kujala, Lahti (pituus 4,5 km) *Kujala–Joutjärvi, Lahti (pituus 1,3 km, yhteinen osuus valtatien 4 kanssa) Valtatie 13 * Vaajakoski–Jyväskylä (pituus 6 km, yhteinen valtateiden 4, 9 ja 23 kanssa) * Jyväskylä–Vehniä, Laukaa (pituus 19,5 km, yhteinen valtatien 4 kanssa) Valtatie 15 * Kyminlinna–Rantahaka, Kotka (pituus 8 km, yhteinen valtatien 7 kanssa) Valtatie 18 * Helsingby, Mustasaari–Vaasa (pituus 15 km, yhteinen valtatien 3 kanssa sekä osittain yhteinen valtatien 8 kanssa) Valtatie 23 * Jyväskylä–Vaajakoski (pituus 6 km, yhteinen valtateiden 4, 9 ja 13 kanssa) * Ylämylly, Liperi–Käpykangas, Joensuu (pituus 11 km, yhteinen valtatien 9 kanssa) Valtatie 25 * Lempola, Lohja (pituus 1 km, liittyy toiseen moottoritiehen) Valtatie 29 * Keminmaa–Tornio (pituus 14 km) Kantatie 45 * Helsinki–Ruotsinkylä, Tuusula (pituus 17,9 km) Kantatie 51 * Helsinki–Kirkkonummi (pituus 27 km) Seututie 101 * Karhusaari, Espoo–Otaniemi, Espoo (pituus 1 km, liittyy toiseen moottoritiehen) Yhdystie 3495 * Viinikka, Tampere–Lakalaiva, Tampere (Tampereen eteläinen sisääntulotie, pituus 2 km) Yhdystie 6018 * Jyväskylä (Jyväskylä–Vaajakoski-moottoritien Jyväskylän puoleinen pää, pituus 0,5 km) == Historia == Suomen ensimmäisen moottoritiemäisen väylän, Helsingin Itäisen moottoritien (osa nykyistä Itäväylää), rakentaminen aloitettiin vuonna 1950 Kulosaaren sillalla. Silta ja osuus Kulosaaren läpi Herttoniemeen saakka avattiin vuonna 1957 ja lyhyt osuus Herttoniemen kohdalla valmistui vuonna 1962http://vanhatpainetutkartat.maanmittauslaitos.fi/. Tie on moottoritien tapainen (eritasoliittymät, toisistaan erotetut ajoradat), muttei kuitenkaan täytä kokonaan nykyisiä moottoritielle asetettuja laatuvaatimuksia (tiellä on bussipysäkkejä, kiihdytyskaistat hyvin lyhyitä, jne). Suomen ensimmäistä varsinaista moottoritietä, Tarvontietä (nyk. Turunväylä), alettiin rakentaa vuonna 1956 Helsingin Munkkiniemen ja Espoon Gumbölen välille. Tie otettiin käyttöön vuonna 1962. Seuraavien kymmenen vuoden aikana Suomeen rakennettiin runsaasti lyhyitä moottoritieosuuksia suurimpien kaupunkien, varsinkin Helsingin läheisyyteen. Näiden ensimmäisten moottoriteiden tarkoituksena oli purkaa kaupunkien ulosmenoväylien ruuhkia.Kirsti Lehtomäki (toim.): Liikkeelle! sanoi Kekkonen (Mobilia-vuosikirja 2015, s. 19. Kangasala: Mobilia-säätiö, 2015. ISBN 978-952-67739-3-3. Järjestyksessä seuraavat moottoritiet valmistuivat vuonna 1963 valtatielle 8 Turusta Raisioon sekä 1964 Hämeenlinnan ohikulku valtatielle 3. Vuonna 1967 valmistui 14 kilometriä pitkä moottoritieosuus valtatie 9:lle Turun ja Liedon välilleLehtomäki (toim.) 2015, s. 19., ja 1968 valmistui moottoritieksi Lempääläntie Tampereelta Lempäälän Kuljuun. Pääkaupunkiseudulla Lahdenväylä valmistui ensin vuonna 1967 Vanhastakaupungista Viikkiin, josta sitä jatkettiin Tattariharjuun 1971 ja Järvenpäähän 1974. Porvoonväylän ensimmäinen osuus valmistui vuonna 1972. Vuonna 1973 valmistui kahdeksan kilometrin pituinen moottoritie Tampereen Pispalasta Nokialle. Vuosina 1965–1973 toteutetut Etelä-Suomen moottoritiehankkeet rahoitettiin Maailmanpankin kolmella, vuosina 1964, 1967 ja 1971 myöntämällä suurella lainalla. Kyseisillä lainoilla toteutettiin myös tieverkon kestopäällystystöitä ja TVH:n konehankintoja. Moottoriteiden rakentaminen suoritettiin Maailmanpankin asettamien ehtojen mukaisesti laajamittaisina kokonaisurakoina, jolloin suunnittelu ja urakoitsijat valittiin kansainvälisen tarjouskilpailun perusteella. Maailmanpankin lainoilla rahoitettujen tiehankkeiden suunnittelua ja toteutusta valvoi vuosina 1964–1968 toiminut MALA-projektiorganisaatio. MALA:lle kuuluivat työkohteiden valinta, lainaneuvottelut, suunnittelijoiden ja urakoitsijoiden valinta ja valvonta sekä ulkopuolisten asiantuntijoiden ja konsulttien käyttö. MALA jakautui suunnittelu- ja rakennusjaostoihin ja sen palveluksessa työskenteli sen toiminta-aikana 30 henkilöä, minkä lisäksi ”kentällä” hankkeiden parissa oli satoja henkilöitä. Kaikki MALA:n asiakirjat laadittiin englanniksi.Levä (toim.), 2008, s. 83–84. Nykyiseen verrattuna moottoritiet linjattiin yleensä kulkemaan huomattavan läheltä kaupungin keskustaa. 1960-luvun aikana rakennettiin kolme keskustoja sivuavaa osuutta; Hämeenlinnassa valtatie 3 rakennettiin kulkemaan moottoritienä keskustan halki, samoin kuin valtatie 7 Karhulan keskustaan nykyisessä Kotkassa sekä moottoritiemäinen, mutta ei täysin nykyisiä moottoritien standardeja täyttävä Rovaniemen läpikulku valtatiellä 4. Myös Jyväskylässä ja Tampereella suunniteltiin moottoritietä aivan keskustan tuntumaan. Jyväskylässä tie olisi alkanut Keljosta, kulkenut Hippoksen ja yliopiston välistä, Harjun takaa ja Rajakatua pitkin Taulumäelle. Suunnitellusta tiestä ehdittiin toteuttaa 1,8 kilometriä pitkä osuus keskustan eteläpuolelle. Suunnitelmien muututtua tie on muutettu luokitukseltaan tavalliseksi tieksi ja on nykyiseltä nimeltään Länsi- Päijänteentie, ollen Suomen ainoa lakkautettu moottoritie. Tampereella keskustan halkaiseva tie olisi kulkenut Ratinasta Lielahteen. Pyynikkiin olisi rakennettu tunneli ja Pispalan maasto tasattu maastoleikkauksella. Helsingissä suunniteltiin 1960- ja 1970-luvuilla moottoritietä Länsiväylältä Ruoholahdesta keskustan läpi Itäväylälle Sörnäisiin. Se olisi kulkenut satamaradan kuilussa Ruoholahdesta Eduskuntatalolle asti ja jatkunut Mannerheimintien itäpuolella Kaisaniemen puiston läpi Pohjoisrantaan ja edelleen Sörnäisten rantatietä pitkin Itäväylälle saakka. Lisäksi suunniteltiin rautatien viereen moottoritietä, Vapaudenkatua, Helsingin keskustasta Pasilaan. Suunnitelmista esitettiin monia muunnelmia, joista monet olisivat edellyttäneet useiden historiallisten rakennusten purkamista. Eräiden myöhempien suunnitelmien mukaan keskustan läpi johtava moottoritie rakennettaisiin kokonaisuudessaan maanalaiseksi tunneliksi. Suunnitelmien mukaan myös muun muassa Pohjoisranta olisi ollut moottoritietasoinen, ja nykyisen Mallaskadun tunnelin oli tarkoitus olla Hietalahden rantaa pitkin kulkevan Länsiväylän haaran eteläinen ramppi. Ensimmäisen kerran moottoriteitä ehdotettiin Helsingin kantakaupungin alueelle jo Kråkströmin-Lindegrenin suunnitelmassa 1954. Vuoden 1973 lopussa Suomessa oli moottoritietä 169 kilometriä, josta 64 prosenttia oli pääkaupunkiseudulla, 12 prosenttia Tampereen seudulla ja 11 prosenttia Turun ympäristössä. Ensimmäisen öljykriisin seurauksena moottoriteiden rakentaminen väheni huomattavasti, mutta kriisin vaikutukset näkyivät Suomessa jonkin verran muita Euroopan valtioita myöhemmin; esimerkiksi Sipoon Massbyn ja Porvoon välinen 23 kilometrin pituinen moottoritie valmistui 1979. Myös monia moottoritiemäisiä eritasoliittymin varustettuja väyliä rakennettiin suurimmissa kaupungeissa, näistä mainittakoon Hämeenlinnanväylä Haagasta Kehä III:lle pääkaupunkiseudulla 1975–1977 sekä Hervannan valtaväylä Tampereella. Vihreät moottoriteiden liikennemerkit otettiin käyttöön vuonna 1982.http://www.hs.fi/kuukausiliite/art-2000005272586.html 1980-luvun lopulla ruvettiin uusien talousnäkymien pohjalta suunnittelemaan uusia moottoriteitä jälleen suurella mittakaavalla, ja 1990-luvulle tultaessa alettiin rakentaa pitempiä moottoritieosuuksia. Pahoin ruuhkautuneen valtatien 3 vaiheittainen muuttaminen moottoritieksi alkoi Vantaankosken ja Keimolan välillä vuonna 1985, ja moottoritie Helsingistä Hämeenlinnaan oli valmis vuonna 1992. Kyseessä oli Suomen ensimmäinen ”maaseutumoottoritie”, joka yhdisti kaksi kaupunkikeskusta eikä ollut pelkkä yhden kaupungin ohitus- tai lähestymistie. Tielle tehtiin myös Suomen ensimmäiset nimenomaan moottoritietä varten suunnitellut liikenteen palvelualueet, Vantaan Keimolanportti ja Janakkalan Linnatuuli. Hämeenlinnan ja Lempäälän välinen moottoritieosuus rakennettiin tien linjauksesta käytyjen kiistojen jälkeen vuosina 1996–2000. Lahdenväylän (valtatie 4:n) moottoritieosuutta jatkettiin Järvenpäästä ensin Lahteen ja myöhemmin Heinolaan saakka vuonna 2005. Järvenpään ja Lahden Joutjärven välisen moottoritien vuonna 1997 aloitettu rakennushanke oli ensimmäinen Tielaitoksen yksityisellä rahoituksella niin kutsuttuna jälkirahoitushankkeena teettämä tiehanke. Urakkakilpailun voitti Tieyhtiö Nelostie Oy, jonka osakkaat olivat ruotsalainen Skanska Ab ja sen suomalainen tytäryhtiö Skanska Oy sekä Insinööritoimisto Tekra Oy. Tampereen kehätie parannettiin kokonaan moottoritieksi vuonna 2008 ja Joensuun kehätie vuonna 2013. Turun ja Vaalimaan välisen E18-tien osuudet valtateillä 1 ja 7 rakennettiin vaiheittain moottoritieksi vuoteen 2018 mennessä. E18-tien Kehä III:lla sekä Turun kehätiellä kulkevia osuuksia ei tulla viitoittamaan moottoriteiksi, vaikka ne tullaan kaikilta osiltaan parantamaan moottoritietasoisiksi. Viimeksi valmistuneisiin moottoriteihin lukeutuvat valtatie 7 Haminasta Vaalimaalle (2018), valtatie 4 Kellon ja Kiiminkijoen välillä (2019), valtatie 12 Hollolan ja Lahden välillä (2020) ja valtatie 4 Jyväskylän Kirrin ja Vehniän välillä (2021). Artikkelin lopussa olevassa taulukossa on lueteltu Suomen moottoritieosuudet valmistumisvuoden mukaan. == Tulevaisuus == Alla olevassa taulukossa on lueteltu lähivuosina toteutettavat moottoritiehankkeet. Suunniteltu valmistumisvuosi Tienumero Tieosuus Pituus (km) Suunnittelu- / rakentamisvaihe 2024–2031 Alasjärvi, Tampere – Suinula, Kangasala 10 tiesuunnitelma valmis 2029 Palokangas, Leppävirta – Humalajoki, Kuopio 18 tiesuunnitelma hyväksytty 17.12.2024 2030 Soppeenmäki, Ylöjärvi – Hanhijärvi, Hämeenkyrö 19 suunnitteilla Suunnitteilla Puskiainen, Lempäälä – Pirkkala 10 suunnitteilla Suunnitteilla Laihia – Helsingby, Mustasaari 12 suunnitteilla Suunnitteilla Kanavuori–Haapalahti, Jyväskylä 3 tiesuunnitelma valmisteilla Suunnitteilla Vehniä, Laukaa – Äänekoski 26 tiesuunnitelma valmisteilla Suunnitteilla Haukipudas – Ii 8 suunnitteilla Suunnitteilla Siilinjärvi – Pöljä, Siilinjärvi 7,5 suunnitteilla Suunnitteilla Nappa – Käyrälampi, Kouvola 13 suunnitteilla Suunnitteilla Nousiainen – Mynämäki 15 suunnitteilla Suunnitteilla Liedon asema, Lieto – Aura 12 suunnitteilla Suunnitteilla Muurame – Pukinniitty, Jyväskylä 4,5 suunnitteilla Suunnitteilla Kausela, Kaarina – Lieto 5 suunnitteilla Suunnitteilla Alasjärvi, Tampere – Huutijärvi, Kangasala 14 tiesuunnitelma valmisteilla Suunnitteilla Lisäksi rakennettaneen vielä joitain moottoritieosuuksia tärkeimmille kaupunkiseuduille, mutta muutoin moottoriteiden rakentaminen todennäköisesti vähenee. Sen sijaan Väylävirasto keskittynee päätieverkon parantamiseen kevyemmillä ratkaisuilla, kuten keskikaiteellisten ohituskaistateiden rakentamisella. Vuonna 2006 valmistuneessa liikenne- ja viestintäministeriön työryhmän ehdotuksessa runkotieverkoksi on ehdotetulle runkotieverkolle suunniteltu rakennettavaksi uusia moottoriteitä kaikkiaan 240 kilometriä vuoteen 2030 mennessä. Vuosina 1990–2013 uusia moottoriteitä on valmistunut 595 kilometriä. Toisaalta Luumäki–Imatra-tieosuuden kaltaisia 2+2-kaistaisia, käytännössä moottoritiemäisiä väyliä tullaan rakentamaan suurin piirtein saman verran, muun muassa Kangasalan ja Oriveden sekä Laukaan ja Äänekosken välille. Suomessa moottoritien määritelmä on erittäin tiukka, ja kuten edellä mainitut valtatie 6:n osuus tai Kehä III, Suomessa on monia tieosuuksia, jotka monissa muissa Euroopan valtioissa määriteltäisiin suoraan moottoriteiksi. == Moottoriliikennetiet Suomessa == Suomen laissa moottoriliikennetie tarkoittaa tietä, * joka on varattu moottoriliikenteelle, * jolle päästään vain eritasoliittymistä tai valvotuista liittymistä, * ja jolla erityisesti pysähtyminen ja pysäköinti on kielletty käytössä olevilla ajoradoilla. Vuoden 2023 alussa Suomessa oli moottoriliikenneteitä yhteensä 142 kilometriä. Moottoritiestä eroten moottoriliikennetiellä ei tarvitse olla useampia samansuuntaisia kaistoja tai toisistaan rakenteellisesti erotettuja ajoratoja. Moottoriliikennetien nopeusrajoitus on yleensä 100 km/h, talvisin kuitenkin useimmilla tieosuuksilla 80 km/h. Moottoriliikennetien ja sen liittymis- ja erkanemisteiden käyttö on sallittu ainoastaan moottoriajoneuvoille, joiden suurin sallittu tai rakenteellinen nopeus on yli 50 km/h.Tieliikenneasetus (182/1982) 4 § (328/1994) Myös ajoneuvon hinaaminen köyttä, vaijeria tai muuta vastaavaa kytkentätapaa käyttäen on kiellettyä, lukuun ottamatta hinaamista seuraavaan poistumiskohtaan saakka. === Historia === 1980-luvulla moottoriliikenneteitä rakennettaessa jätettiin usein tilavaraus, jotta tie voitaisiin tulevaisuudessa helposti täydentää moottoritieksi. Näin onkin sittemmin tehty mm. Järvenpää–Lahti-välillä. Moottoriliikenneteiden ongelmana etenkin edellä mainitulla välillä oli, että tien geometria oli jo suunniteltu moottoritien mukaan eikä siinä otettu huomioon sitä, että vastaantulevien kaistaa käytettiin ohittamiseen. Kun väli Mäntsälä–Lahti avattiin vuonna 1985 moottoriliikennetieksi, liikennemäärät olivat jo valmiiksi liian suuret tien kapasiteettiin nähden. Liikenteen jonoutuminen ja pysähtely oli käytännössä sääntö pahimpina ruuhka-aikoina. Ruuhkista huolimatta useat autoilijat pyrkivät muita ohittelemalla nopeuttamaan matkantekoaan, mutta käytännössä hyöty oli olematon, koska heidän paluunsa omalle kaistalle pieneen väliin aiheutti jatkuvan haitariliikkeen, jolloin äkkijarrutukset hidastivat entisestään keskinopeutta. Välillä Lahti–Heinola kokeiltiin ohituskaistatietä helpottamaan ongelmaa, mutta kokemukset siitä etenkin ruuhkassa olivat kielteisiä. Koska moottoriliikennetie-ratkaisu nähtiin tilapäisenä välivaiheena, tilanne ei korjaantunut ennen kuin vasta koko Helsinki–Heinola- välin avauduttua moottoritienä. Viime vuosina moottoriliikenneteiden kilometrimäärä on vähentynyt moottoriteiden rakentamisen vuoksi, mm. Kemin kohta on täydennetty moottoritieksi rakentamalla toinen ajorata olemassa olleen viereen. Syksyllä 2010 otettiin käyttöön uusi 21 kilometriä pitkä moottoriliikennetieosuus valtatie 4:n perusparantamisen yhteydessä Toivakan ja Jyväskylän Vaajakosken välillä. Liikenneturvallisuutta on parannettu rakentamalla siihen useita keskikaiteella varustettuja pitkiä ohituskaistaosuuksia. Valtatie 6:n 2017 lokakuussa avattu 27 kilometrin osuus Taavetista Lappeenrannan Kärkeen on pisin moottoriliikennetie Suomessa. Valtatien 7 Haminan ohikulkutien valmistuttua tieosuus Summasta Haminan keskustaan lakkasi olemasta moottoriliikennetie ilman, että sitä muutettiin moottoritieksi. Valtatie 12 muutettiin Tillola–Keltti-tiehankkeen yhteydessä moottoriliikennetieksi kahden kilometrin matkalla seututien 359 ja Keltin eritasoliittymän (valtatie 6) välillä Kouvolassa joulukuussa 2019. Keltin eritasoliittymän parantaminen mahdollisti moottoriliikennetien jatkamisen. Syyskuussa 2020 valtatiellä 4 muutettiin Kellon ja Haukiputaan välillä leveäkaistaista moottoriliikennetietä noin 8 km matkalla nelikaistaiseksi moottoritieksi ja Haukiputaan ja Iin Räinänperän välillä oleva moottoriliikennetie parannettiin leveäkaistatiestä jatkuvaksi ohituskaistatieksi. Lahden eteläinen kehätie valtatiellä 12 avattiin liikenteelle joulukuussa 2020, jolloin valtatielle valmistui 7,2 km uutta leveällä keskiviivoituksella varustettua kaksikaistaista moottoriliikennetietä, joka liittyi itäpäässään jo aiemmin olemassa olleeseen Hollolan Soramäen ja Kukonkoivun väliseen moottoriliikennetieosuuteen ja länsipäässään Lahden kehätien nelikaistaiseen moottoritieosuuteen. === Luettelo Suomen moottoriliikenneteistä === pienoiskuva|Valtatiehen 6 kuuluvaa moottoriliikennetietä Kouvolassa. Alla on lueteltu Suomen moottoriliikennetiet: * **Mustasaari (Helsingby); moottoritien jatke. pituus: 1,6 km * **Heinola (Lusi); liittyy moottoritiehen. pituus: 1,5 km **Toivakka (Viisarinmäki) - Jyväskylä (Kanavuori). pituus: 22 km **Äänekoski (Hirvaskangas - Huutomäki); moottoritien jatke. pituus: 6 km **Äänekoski (Koukkuniemi- Akanniemi); moottoritien jatke. pituus: 2 km **Oulu (Haukipudas) - Ii (Räinänperä); moottoritien jatke, keskikaiteellinen ohituskaistatie. pituus: 9 km **Simo; moottoritien jatke. pituus 0,7 km * **Kouvola (Keltti - Käyrälampi); osittain myös valtatie 12. pituus: 11,3 km **Luumäki (Taavetti) - Lappeenranta; pituus: 27 km **Joensuu (Niittylahti); moottoritien jatke, yhteinen osuus Vt9:n kanssa. pituus: 2,5 km * **Tampere (Alasjärvi - Nurmi); moottoritien jatke. pituus: 3,9 km **Muurame; moottoritien jatke. pituus: 1,5 km **Kuopio (Vehmasmäki); liittyy moottoritiehen. pituus: 2,5 km **Liperi (Ylämylly) moottoritien jatke, yhteinen osuus Vt23:n kanssa. pituus: 2,5 km **Joensuu (Niittylahti); moottoritien jatke, yhteinen osuus Vt6:n kanssa. pituus: 2,5 km * **Tampere (Alasjärvi) - Kangasala (Huutijärvi). pituus: 14,2 km **Hollola (Kukonkoivu) – Lahti (Okeroinen). pituus: 11,8 km **Lahti (Joutjärvi - Uusikylä); leveäkaistatie. pituus: 17,5 km **Kouvola (Kivistenmäki - Keltti); jatke valtatie 6:n moottoriliikennetieosuudelle Kouvolassa. pituus: 2,3 km * **Liperi (Ylämylly) moottoritien jatke, yhteinen osuus Vt9:n kanssa. pituus: 2,5 km === Tulevaisuuden moottoriliikennetiet === Alla on lueteltu Suomeen suunniteltuja moottoriliikennetietä: * **Lappeenranta (Selkäharju) - Imatra (Mansikkala); nykyisen nelikaistatien muuttaminen moottoriliikennetieksi. pituus: 32,3 km. * **Liperi (Ylämylly - Honkalampi); nykyisen valtatien parantaminen 2+2 keskikaiteelliseksi moottoriliikennetieksi. pituus: 4,3 km. == Lähteet == * * * * *Grönroos, Matti: Valtatie 7 Helsinki–Vaalimaa, 189 km mattigronroos.fi. === Viitteet === == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == Suluissa on mainittu moottoritieosuuksien päiden silloiset sijaintikunnat. Valmistumisvuosi Tienumero valmistumishetkellä Nykyinen tienumero Tieosuus Osuuden pituus Lisätietoja 1962 Munkkiniemi (Helsinki)–Gumböle (Espoo) 14 km 1963 Turku–Raisio 4 km 1963 Lauttasaari (Helsinki)–Suomenoja (Espoo) 9 km 1964 Hattelmala (Vanaja)–Ojoinen (Hämeenlinna) 6 km 1965 Ruoholahti–Lauttasaari (Helsinki) 3 km 1966 Keljo–Keskussairaala (Jyväskylä) 1 km lakannut olemasta moottoritie 1980-luvulla 1967 Gumböle (Espoo)–Veikkola (Kirkkonummi) 9 km 1967 Vanhakaupunki–Viikki (Helsinki) 3 km 1967 Kontinkangas–Laanila (Oulu) 3 km 1967 Keskusta–Päiväranta (Kuopio) 4 km 1967 Runosmäki (Turku)–Liedon as. 14 km 1967 Pispala–Villilä (Tampere) 3 km 1967 Käpylä (Helsinki)–Ruskeasanta (Helsingin mlk) 11 km 1968 / Kulju (Lempäälä)–Viinikka (Tampere) 12 km 1968 Vanhasatama–Hietalahti (Vaasa) 4 km 1969 Suomenoja–Kivenlahti (Espoo) 5 km 1971 Veikkola (Kirkkonummi)–Lohjanharju (Lohjan mlk) 14 km 1971 Viikki–Tattariharju (Helsinki) 4 km 1971 Kyminlinna–Käpylä (Karhula) 4 km 1972 Tattariharju (Helsinki)–Massby (Sipoo) 13 km 1973 Tattariharju (Helsinki)–Järvenpää 23 km 1973 Nokia–Villilä (Tampere) 5 km 1976 Keskusta–Levänen (Kuopio) 5 km 1977 Laanila–Isko (Oulu) 2 km 1977 / Jyväskylä–Vaajakoski (Jyväskylän mlk) 6 km 1979 Massby (Sipoo)–Porvoo 23 km 1981 Isko–Linnanmaa (Oulu) 2 km 1988 Vantaankoski–Klaukkalan tienhaara (Vantaa) 8 km 1990 Hyvinkää–Riihimäki 16 km 1991 Klaukkalan tienhaara (Vantaa)–Nurmijärvi 9 km 1991 Levänen–Pitkälahti (Kuopio) 3 km 1992 Nurmijärvi–Hyvinkää 17 km 1992 Riihimäki–Hämeenlinna 33 km 1992 Pukinniitty–Pumperi (Jyväskylä) 4 km 1992 Vuorela–Siilinjärvi 14 km 1992 Ruskeasanta (Vantaa)–Tuusula 7 km 1993 Linnanmaa (Oulu)–Kello (Haukipudas) 7 km moottoriliikennetie 1981–1993 1994 Tölby (Mustasaari)–Vanhasatama (Vaasa) 8 km 1994 Pitkälahti–Hiltulanlahti (Kuopio) 5 km 1994 Käpylä (Kotka)–Hamina 13 km 1994 Lakalaiva–Atala (Tampere) 10 km 1996 Hämeenlinna–Iittala (Kalvola) 19 km 1996 Vierumäki–Lusi (Heinolan mlk) 14 km 1996 Kaakkuri–Kontinkangas (Oulu) 5 km aikaisemmin moottoriliikennetie 1997 Paimio–Turku 25 km 1997 Mansikkala–Kaukopää (Imatra) 12 km 1998 Järvenpää–Mäntsälä 20 km aikaisemmin moottoriliikennetie 1999 Mäntsälä–Lahti/Lahden ohikulku 50 km aikaisemmin moottoriliikennetie 2000 Iittala (Kalvola)–Kulju (Lempäälä) 41 km 2000 Osa Viialan eteläistä ohikulkua 2 km 2000 Hiltulanlahti–Vehmasmäki (Kuopio) 12 km osittain keskikaiteellinen moottoritie 2001 / / Keminmaa–Tornio 17 km 2001 Porvoo–Koskenkylä (Pernaja) 26 km aikaisemmin moottoriliikennetie 2003 Muurla–Paimio 36 km 2003 Haaransilta (Liminka)–Kaakkuri (Oulu) 16 km osittain keskikaiteellinen moottoritie, Kempele–Kaakkuri-osuus moottoriliikennetie 1990–2003 2005 Lahti–Vierumäki (Heinola) 27 km aikaisemmin moottoriliikennetie 2005 Jyväskylä–Kirri (Jyväskylän mlk) 6 km 2005 / / Lohjanharju–Lohja 10 km aikaisemmin osittain moottoriliikennetie 2006 Rajaniemi (Pirkkala)–Kalkku (Nokia) 6 km 2008 Muurla–Lahnajärvi (Suomusjärvi) 23 km 2009 Lakalaiva (Tampere)–Rajaniemi (Pirkkala) 9 km aikaisemmin moottoriliikennetie 2009 Kalkku (Nokia)–Ylöjärvi 6 km 2009 Lohja–Lahnajärvi (Salo) 28 km 2009 Palojärvi (Vihti) 1 km aikaisemmin moottoriliikennetie 2009 Paattio (Kemi)–Jokisuu (Keminmaa) 3,5 km aikaisemmin moottoriliikennetie 2010 Marostenmäki (Simo)–Paattio (Kemi) 14 km aikaisemmin osittain moottoriliikennetie 2013 Koskenkylä–Loviisa 15 km aikaisemmin moottoriliikennetie 2013 Ahvenkoski–Pyhtää 7 km 2013 Heinlahti (Pyhtää)–Kotka 3 km aikaisemmin moottoriliikennetie 2013 / / Ylämylly–Repokallio 20 km Joensuun kehätie, osittain aikaisemmin nelikaistainen sekaliikennetie 2014 Päiväranta (Kuopio)–Vuorela (Siilinjärvi) 5 km aikaisemmin läppäsiltainen nelikaistainen sekaliikennetie kahden moottoritien välissä 2014 Loviisan ohikulkutie 3 km aikaisemmin leveäkaistatie 2014 Loviisa itäinen–Ahvenkoski (Pyhtää) 12 km 2014 Pyhtää–Heinlahti 16 km 2014 Repokallio–Reijola (Joensuu) 4 km 2014 Kivenlahti (Espoo)–Kirkkonummi 10 km aikaisemmin lyhyt nelikaistainen osuus Kirkkonummen keskustan kohdalla 2015 Haminan ohikulku 13 km 2016 Raisio–Nousiainen 12 km 2017 Hamina–Kattilainen (Virolahti) 5 km 2017 Huutomäki–Myllyntaus (Äänekoski) 2 km 2018 Kattilainen–Vaalimaa (Virolahti) 27 km 2019 Karhusaari–Otaniemi (Espoo) 1 km aikaisemmin nelikaistainen sekaliikennetie 2019 Kello–Haukipudas (Oulu) 8 km aikaisemmin moottoriliikennetie 2019 Myllyntaus–Koukkuniemi (Äänekoski) 3 km 2020 Okeroinen–Kujala (Lahti) 5 km 2021 Kirri (Jyväskylä) – Vehniä (Laukaa) 17 km osittain keskikaiteellinen moottoritie *