EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Syyrian oppositio

Syyrian oppositio on poliittinen sateenvarjokäsite, joka pitää sisällään hallinnollisen Syyrian Kansallisen Koalition sekä useita Syyrian valtionvastaisia liikkeitä. Arabikevät innoitti syyrialaisia vallankumoukselliseen toimintaan, joka synnytti Syyrian opposition vuoden 2011 protestien yhteydessä. Opposition tavoite on syrjäyttää maan istuva presidentti Bašar al-Assad ja samalla siirtää Baath puolueelta valta Kansalliselle Koalitiolle. == Tausta == Syyria on ollut itsenäinen valtio vuodesta 1946 saakka, kun syyrialaiset syrjäyttivät Ranskan siirtomaahallinnon. Valtio oli poliittisesti vakaa vuoteen 1963 asti, kunnes Baath puolue sai vallan Syyrian vallankumouksessa. Vuonna 1971 Baath nosti valtaan Hafez al-Assadin, mikä aloitti Assad-dynastian syntymisen. Kyseiseen sukuun kuuluvat henkilöt ovat hallinneet Syyriaa vuodesta 1971 aina tähän päivään saakka. Bašar al-Assad nousi isänsä Hafezin jälkeen presidentiksi vuonna 2000. Vuonna 2011 vuonna alkoi Arabikevät ja Syyrian levottomuudet. == Poliittiset ryhmät == === Syyrian vallankumouksen ja vastarinnan kansallinen koalitio === Syyrian vallankumouksen ja vastarinnan kansallinen koalitio on Dohassa 11. marraskuuta vuonna 2012 perustettu liittouma ryhmiä ja yksilöitä, jotka tukevat Syyrian hallintoa vastustavia toimia. Valtiot kuten Saudi Arabia, Turkki, Ranska, Englanti, Euroopan unioni ja Yhdysvallat ovat tunnustaneet koalition olevan Syyrian ainoa oikeudellinen valtaapitävä taho. Koalitio on luokiteltu terroristiorganisaatioksi Iranin, Venäjän ja Syyrian toimesta. Koko 63 henkinen koalitio kokoontuu Turkin Istanbulissa. === Syyrian kansallinen neuvosto === Syyrian kansallinen neuvosto on vuonna 2011 perustettu Turkissa istuva hallinto, joka pyrkii syrjäyttämään Bašar al- Assadin ja luomaan Syyriasta demokraattisen valtion. Neuvosto listaa tavoitteikseen ihmisoikeuksien turvaamisen, vallan kolmijaon mukaisen lainsäädäntövallan eristämisen, lehdistön- ja sananvapauden sekä poliittisen monimuotoisuuden mahdollistamisen. Vuonna 2012 neuvosto liittyi Syyrian vallankumouksen ja vastarinnan kansalliseen koalitioon. === Syyrian demokraattinen neuvosto === Syyrian demokraattinen neuvosto on vuonna 2015 perustettu Pohjois- ja Itä-Syyrian autonomisen alueen hallintorakenne. Neuvosto listaa tavoitteikseen perustaa monialainen, demokraattinen ja epäkeskitetty hallinto kaikkialle Syyriaan. === Muslimiveljeskunta === Syyrian muslimiveljeskunta on perustettu jo vuonna 1930, jolloin organisaatio pyrki poistamaan Ranskan vallan. Vuonna 2011 alkaneessa sisällissodassa muslimiveljeskunta aktivoitui istuvaa hallintoa vastaan. Vallankumoukselliseen ajatteluun on myös arvioitu vaikuttaneen Al-Assad suvun alaviitti tausta, joka on Syyrian muslimiveljeskunnan paheksumaa. Vuonna 2015 järjestö julisti jihadin Venäjän hallintoa vastaan, sillä Venäjän pommitukset sisällissodassa tappoivat paljon muslimiveljeskunnan joukkoja. == Lähteet == Oppositio
Valkealampi (Hirvensalmi, Pauninlampi)

Valkealampi on Etelä-Savossa Hirvensalmella Kompan lähellä sijaitseva järvi. Kompan lähellä on toinenkin Valkealampi Ellammen vieressä. == Maantietoa == Valkealampi on 450 metriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 9,8 hehtaaria. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. == Vesistösuhteet == Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Puulan lähi-alueeseen (14.923) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 132,5 metriä mpy. == Lähteet == Luokka:Puulaveden alue Luokka:Hirvensalmen järvet
Kehittyvä sisämaavaltio

Kehittyvä sisämaavaltio (lyh. LLDC, ) on valtio, jolla ei ole yhtäkään rajaa merenrannalla ja joka on lisäksi kehitysmaa. Kehittyvien sisämaavaltioiden talouteen vaikuttaa niiden sijainti kaukana merenrannasta, koska merikauppaa harjoittaakseen niiden on kuljetettava kauppatavarat ensin muiden valtioiden läpi. Kaupan onnistumiseen vaikuttaakin naapurivaltioihin ja niiden läpi vievien liikenneyhteyksien kunto, liikennöinnin tehokkuus ja maaston olosuhteet. Kauppatavaran vienti ja tuonti muiden valtioiden läpi myös lisää kuljetuskuluja ja on muihin maihin verrattuna hitaampaa. Myös Euroopassa on sisämaavaltioita, mutta kaikki niistä eivät ole kehitysmaita. Monet kehittyvät sisämaavaltiot sijaitsevat huomattavan kaukana satamista ja suurista maailmanmarkkinoista, mikä tekee niiden kaupankäynnistä vaikeampaa verrattuna moneen eurooppalaiseen sisämaavaltioon. Esimerkiksi Kazakstan, Afganistan, Tšad, Niger, Sambia ja Zimbabwe sijaitsevat tuhansien kilometrien päässä merenrannasta. == Kehittyvät sisämaavaltiot == Vuonna 2022 kehittyviä sisämaavaltioita oli 32, joista 17 kuului myös maailman vähiten kehittyneisiin maihin. === Afrikka (16 maata) === * * * * * * * * * * * * * * * * === Aasia ja Eurooppa (14 maata) === * * * * * * * * * * * * * * === Latinalainen Amerikka (2 maata) === * * == Lähteet == Luokka:Maantiede Luokka:Kansainvälinen talous
Geeniajuri

Geeniajuri eli vetogeeni on menetelmä, jonka avulla voidaan muuttaa sitä todennäköisyyttä, jolla alleeli periytyy vanhemmalta jälkeläiselle. Idea esitettiin ensimmäisen kerran 2000-luvun alussa, mutta se ei silloin ollut vielä käyttökelpoinen. DNA-kohdistusmenetelmien kuten CRISPR/cas9:n kehityttyä geeniajureiden käyttö tuli kuitenkin mahdolliseksi. Niitä on testattu vuoteen 2019 mennessä hyönteisillä ja hiirillä, joista hyönteisillä ne ovat toimineet tehokkaimmin.Wartiovaara, Kimmo: Ihmiskunnan DNA : Elämän koodin kirjoitus, s. 129–131. Tallinna: Duodecim, 2022. ISBN 978-952-360-079-9. Geeniajuri tekee itsestään kopion määrättyyn kohtaan. Tyypillisesti se määrätään leikkaamaan vastinkromosomin DNA samasta kohtaa, jossa se itse on. Vastinkromosomiin syntyy silloin DNA-katkos. Katkos täytetään kopioimalla ja siirtämällä sama kohta siitä kromosomista, jossa geeniajuri on. Prosessin aikana geeniajuri kopioituu myös vastinkromosomiin, ja lopuksi molemmat kromosomit sisältävät sekä geeniajurin että halutun DNA-pätkän. Geeniajureiden avulla onkin nopeaa levittää tutkijan DNA:sta osoittama alleeli koko populaatioon. Geeniajureihin on mahdollista liittää geneettisiä ominaisuuksia, joista ei ole geenin kantajalle haittaa, mutta joista ympäristö voi hyötyä: geeniajuriin voi liittää esimerkiksi viruksia haittaavien vasta-aineiden geenejä, jolloin esimerkiksi denguekuumetta normaalisti levittävät hyttyset lakkaisivatkin kantamasta virusta. Ei ole kuitenkaan varmaa, olisiko menetelmällä mahdollista hävittää tauti kokonaan, vai tulisivatko virukset vain vastustuskykyisiksi vasta-aineelle. Toisaalta geeniajureilla on mahdollista myös hävittää lajeja liittämällä ajuri esimerkiksi mutaatioon, joka tekee yksilöstä steriilin. Kun luontoon laskettaisiin paljon yksilöitä, joilla mutaatio on, laji häviäisi ajan myötä. Lajin tietoisen hävittämisen vaarana on, että häviäminen vaikuttaa ympäröivän ekosysteemin tasapainoon liian paljon. == Lähteet == Luokka:Biotekniikka Luokka:Sovellettu perinnöllisyystiede
Phoenixsaarten suojelualue

Phoenixsaarten suojelualue on suojeltu merialue Kiribatin Phoenixsaarten ympäristössä. Se on pinta-alaltaan (408 250 km2) maailman suurin suojeltu merialue. Se kattaa yhden maailman suurimmista korallisaaristoista, ja siihen kuuluu myös ainakin 14 merenalaista vuorta joiden arvellaan olevan tuliperäisiä, sekä syvänmeren alueita. Alueella elää noin 200 eri korallilajia, 500 kalalajia, 18 lajia merinisäkkäitä ja 44 lintulajia. Alue on ollut Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2010. == Lähteet == Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Oseaniassa Luokka:Kiribatin maantiede Luokka:Luonnonsuojelualueet
Juha Uutela

Juha Uutela (s. 30. marraskuuta 1964) on suomalainen näyttelijä. Uutela on opiskellut näyttelemistä Teatterikorkeakoulussa ja erilaisilla näyttelijäntyöhön liittyvillä kursseilla. == Roolit == ==== Elokuvat ==== Vuosi Elokuva Rooli 2016 Love Records - Anna mulle Lovee Painon työnjohtaja 2017 Viraali Rikollinen 3 2018 Agilem eli fragmentteja Pään elämästä Kaarlo Armas 2018 Hölmö nuori sydän Keski-ikäinen mies 2019 Olliver Hawk Olavi Hakasalo 1970-1988 2023 Lapua 1976 Tiitu ==== Televisiosarjat ==== Vuosi Sarja Rooli 2012 Kimmo Happonen, Toimittaja 2015-2017 Downshiftaajat Automekaanikko, Korjaaja 2018 Kummeli esittää: Kontio & Parmas Oksu 2018 Keisari Aarnio Jukka Piipari 2018 Onnela Teppo 2018 Sunnuntailounas Teatteriohjaaja 2019 Sipoon Herttua Kauppias 2019 Justimus esittää: Duo Lotan isä 2020 Kakarat Valvomotarkkailija 2021 Sisäilmaa Työtön mies 2021 Hautalehto: Kylmä syli Keppi-Kartsan kaveri, Mies grillillä ==== Lyhytelokuvat ==== Vuosi Lyhytelokuva Rooli 2017 Kukista ja mehiläisitä Kosti Korhonen, Isä 2020 Päätös n:o 30001 Isä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Białystokin voivodikunta (1975–1998)

Białystokin voivodikunta () oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Białystok. Vuoden 1975 lopussa alueen väkiluku oli 618 046 ja vuoden 1998 lopussa 701 373\. Vuoden 1999 hallintouudistuksessa Białystokin voivodikunnasta tuli osa nykyistä Podlasian voivodikuntaa. Sen alue kuului vuosina 1944–1975 yhdessä Łomżan ja Suwałkin voivodikuntien alueiden kanssa vanhaan Białystokin voivodikuntaan. == Lähteet == Luokka:Puolan voivodikunnat 1975–1998
Ester Larsen

Ester Larsen (23. toukokuuta 1936 Kööpenhamina – 18. tammikuuta 2025) oli tanskalainen Venstren poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1994–2005 ja toimi Tanskan terveysministerinä vuosina 1989–1993. Hän oli koulutukseltaan opettaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ester Larsen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Tanskalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2025 kuolleet
Länsi-Balin kansallispuisto

Länsi-Balin kansallispuisto, on Balin saarella Indonesiassa sijaitseva kansallispuisto. Sen pinta-ala on 190 km2, josta 15,5 km2 on maa-alaa ja 3,5 km2 vesialaa. Alueen elinympäristö on vaihtelevaa, alueella on sademetsää, kuivaa savannia, alankometsää, korkeamman alueen vuoristometsää ja mangrovemetsää. Puistossa on tavattu 160 lintulajia, joiden joukossa lähes sukupuuttoon kuollut balinkottarainen. Balinkottarainen on Balin ainoa kotoperäinen selkärankainen ja alueen tunnuseläin. Balinkottarainen oli tärkein syy siihen, miksi kansallispuisto perustettiin vuonna 1941. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Bali Luokka:Indonesian kansallispuistot
Porsas (saari)

Porsas on saari Lauttasaaren ja Seurasaaren välissä Helsingissä.Porsaan hylky Hylky.net Sen pinta-ala on noin 0,8 hehtaaria, ja sen vieressä on Pieni- Porsas.Helsingin edustalla nököttää kolme karua saarta, joiden koomiset nimet herättävät nipun kysymyksiä Helsingin Sanomat Saaren nimen alkuperää ei tunneta. Porsaan luoteisrannasta noin kahdenkymmenen metrin päässä on kolmenkymmenen metrin pituinen uponnut puuhylky.Itämeren heinäkuu: Tiedeykkönen meriarkeologien matkassa Porsas-hylyn jäljillä Yle == Lähteet == Luokka:Helsingin saaret
Ivindon kansallispuisto

Ivindon kansallispuisto on luonnonsuojelualue Gabonin pohjoisosassa. Siellä on koskemattoman sademetsän keskellä tummavetisiä jokia ja vesiputouksia. Joissa elää kotoperäisiä kalalajeja, joista 13 on uhanalaisia. Rannoilla tavataan kapeakuonokrokotiilejä, ja metsissä useita uhanalaisia lajeja kuten metsänorsuja, gorilloita, simpansseja ja harmaapapukaijoja. Puisto on ollut Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2021. Metsissä elää myös poikkeuksellisen paljon eri lintulajeja, kaikkiaan ainakin 430, joista erikoisimpia ovat muun muassa kaljukkaat. Djidjin ja Kongoun putoukset ovat yli 70 metriä korkeita. Puiston eteläosassa on Langouén suvanto, johon monet eläimet tulevat juomaan mineraalipitoista vettä. == Lähteet == Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Gabonissa Luokka:Gabonin maantiede Luokka:Kansallispuistot
Coiban kansallispuisto

Coiban kansallispuisto on meriluonnonsuojelualue Panaman Tyynenmeren rannikolla. Siihen kuuluu 38 saarta ja niitä ympäröivä merialue. Sen keskus, Coiban saari, oli rangaistussiirtola, ja siksi alueen luonto on säilynyt lähes koskemattomana. Kansallispuistossa tavataan 147 lintulajia, joista 97 pääsaari Coiballa. 20 lintulajia on endeemisiä. Saaren viidakoissa elää apinoita, 30 lepakkolajia ja rannoilla neljään lajiin kuuluvia kilpikonnia. Coiban rangaistussiirtolassa oli vuosina 1914–2004 enimmillään noin 3000 vankia 30 rakennuksessa eri puolilla saarta. Diktaattorien Omar Torrijos ja Manuel Noriega poliittisia vastustajia on ilmeisesti päätynyt saaren merkitsemättömiin hautoihin tai syötetty lähivesien haikaloille. Diktatuurin jälkeen saari oli tavallisten rikollisten vankila, jonka maatilalla vangit joutuivat tuottamaan oman ylläpitonsa. Vankilataustan takia 80% saaren metsistä on säilynyt koskemattomina. Kansallispuiston perustamisen jälkeen Coiban lähivesiltä on poistettu suuri määrä hylättyjä kalaverkkoja ja siimoja. Luvaton kalastus on edelleen ongelma. Puisto on Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2005. Puiston pinta-ala on 270 125 ha, ja sitä ympäröi 160 700 ha puskurivyöhyke. ==Lähteet== Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Panamassa Luokka:Panaman kansallispuistot
Käsikranaatti M75

__EISISLUETT__ thumb|250px|right|M75-käsikranaatti kuljetuspakkauksineen. M75 () on jugoslavialainen käsikranaatti, joka on suunniteltu käytettäväksi rajoitetuilla alueilla kuten juoksuhaudoissa, metsissä ja bunkkereissa. Kranaatti koostuu rungosta, räjähdyspanoksesta ja mekaanisesta hidastuspanoksesta, sekä muovisesta kuljetuspakkauksesta. Kranaatin runko on vuorattu 3000 teräspallolla, joista jokainen on halkaisijaltaan 2,5–2,9 mm. Tehokas tapposäde on 12 metriä ja haavoitussäde 30–54 metriä. Panos sisältää 36–38 grammaa muoviräjähdysainetta ja nallin laukaisuaika on 3–4,4 sekuntia. Samaa kranaattia valmistettiin Makedoniassa nimellä M93. Kranaatin nimi tulee turkin kielen lusikkaa tarkoittavasta sanasta kaşık. == Rikollinen käyttö == Jugoslavian hajoamissodista ylijääneitä M75-käsikranaatteja (sekä M93) on salakuljetettu muun muassa Ruotsiin ja Englantiin. Ruotsissa rikollisryhmät käyttävät käsikranaatteja iskuissa, joiden kohteina ovat olleet autot, rakennukset ja poliisilaitokset. Manchesterissa, Englannissa, käsikranaattia käytettiin kahden poliisin hengen vaatineessa iskussa vuonna 2012. == Katso myös == * Aseväkivalta Ruotsissa == Lähteet == Luokka:Kranaatit Luokka:Heittoaseet
Afrikkalaistaustaiset ihmiset

Afrikkalaistaustaiset ihmiset ovat ihmisiä, jotka identifioituvat afrikkalaistaustaisiksi sen perusteella, mikä heidän oma käsityksensä omasta etnisestä alkuperästään on.Yhdenvertaisvaltuutettu: Selvitys afrikkalaistaustaisten henkilöiden kokemasta syrjinnästä, s. 4, 10. == Määrä == Afrikassa asui vuonna 2023 noin 1,4 miljardia ihmistä. Brasiliassa asuu lisäksi noin 120 miljoonaa, Yhdysvalloissa lähes 41 miljoonaa, Ranskassa 3–5 miljoonaa ja Britanniassa 1,9 miljoonaa afrikkalaistaustaista henkilöä. Edellä lueteltujen ihmisryhmien yhteismäärä on 1,57 miljardia, mikä muodostaa noin 20 prosenttia maailman väestöstä. == Suomessa == Vuonna 1875 syntynyt opettaja Rosa Emilia Clay oli ensimmäinen afrikkalaistaustainen Suomen kansalainen. Hänet adoptoitiin Namibiassa suomalaisten lähetystyöntekijöiden perheeseen. Somalit on nykyisin suurin afrosuomalaisten ryhmä. == Katso myös == * Afroamerikkalaiset * Mustat == Lähteet == Luokka:Diasporat
Elis Poranen

Elis Poranen (24. toukokuuta 1892 Perho – 6. elokuuta 1960 Rovaniemi) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Porasen vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Poranen ja Ulla Tiala ja puoliso vuodesta 1921 Auli Albertiina Pirilä. Poranen kävi kansakoulun ja valmistui Vaasan kauppakoulusta 1915. Hän oli Rovaniemen Kauppa Oy:n myyjä 1918 ja toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen 1933–1959, Vaasan Tukkukauppa Oy:n kauppaedustaja Peräpohjolassa ja Lapissa 1918–1925, Kauppiaitten Oy:n Oulun konttorin johtaja 1925–1933, Sodankylän Kauppa Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1936–1959, Kittilän Kauppa Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1936–1959 ja Petsamon Kauppa Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1936–1959. Poranen oli Rovaniemen kauppalanhallituksen jäsen 1936–1944 ja hänellä myös muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Poranen sai 1949.Kuka kukin on 1954, s. 660. Viitattu 2.9.2022. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Akseli Hietakari

Akseli Johanness Hietakari, vuoteen 1912 Holmberg (11. kesäkuuta 1894 Turku – 30. heinäkuuta 1956 Turku) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Hietakarin vanhemmat olivat ajuriliikkeenharjoittaja Karl Fredrik Holmberg ja Amanda Wilhelmina Moberg ja puoliso vuodesta 1925 Ellen Josefina Kanervo, aiemmin Björn. Hietakari kävi kansakoulun ja valmistui Turun kauppakoulusta 1912. Hän suoritti Turun suomalaiset liikeapulaiskurssit 1913–1914 ja teki opintomatkoja sekä Eurooppaan että Yhdysvaltoihin. Hietakari oli E. Östensen Jr:n lasiliikkeen asiapoika ja harjoittelija 1908–1912, Maamiesten Kaupan palveluksessa 1913–1927, Oy A. E. Himberg Ab:n tukkumyyjä vuodesta 1927, apulaisjohtaja 1928 ja johtokunnan jäsen ja toimitusjohtaja 1928–1932 ja Maamiesten Kaupan pääomistaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen vuodesta 1932. Hänellä oli myös tukkukaupan alan ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Hietakari sai 1949.Kuka kukin on 1954, s. 215. Viitattu 2.9.2022. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Walfred Karala

Walfred Karala (27. syyskuuta 1867 Keuruu – 13. huhtikuuta 1942 Petäjävesi) oli suomalainen kelloseppä ja baptistisaarnaaja. Karala tuli tunnetuksi pastorin työstä erityisesti Keski-Suomen alueellaToivola 1983, s. 29–30 == Elämäkerta == Walfred Karala syntyi torpparin taloon Keuruulla ja lähti 15-vuotiaana isoisänsä taloon Multialle. Myöhemmin hänestä tuli talon isäntä. Vuonna 1905 Karala tutustui seudulla liikkuneisiin baptistisaarnaajiin ja pian hän tuli uskoon. Vuonna 1906 Karala kastettiin Tampereella. Samoihin aikoihin Multialle perustettiin baptistiseurakunta, jonka johtajana Karala toimi ennen muuttoaan Petäjävedelle. Myöhemmin Multian ja Petäjäveden seurakunnat yhdistettiin. Vuonna 1908 Karala valittiin Suomen Baptistiyhdyskunnan hallitukseen ja hoiti hallituksen sihteerin virkaa kuolemaansa saakka. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Baptismi Suomessa Luokka:Suomalaiset evankelistat Luokka:Suomalaiset kellosepät Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Tauno Kivelä

Tauno Kivelä (12. elokuuta 1914 Multia – 13. joulukuuta 1939 Muolaa) oli suomalainen baptistisaarnaaja. Tauno Kivelä oli näkyvä hahmo 1930-luvun herätyksissä Keski-Suomessa.Toivola 1983, s. 31–32 == Elämäkerta == Kivelä syntyi Multialla ja hänen ollessaan 14-vuotias muutti Kivelän perhe Petäjävedelle. Nuoruusvuodet hän teki maataloustöitä. Vuonna 1932 Kivelä osallistui saarnaaja Ilmari Toivolan hengelliseen kokoukseen ja koki herätyksen. Uskoontulonsa jälkeen Kivelä toimi todistajana kokouksissa. Aluksi hän oli mukana paikallisessa työssä, mutta pian hänen työkenttänsä laajeni myös muille paikkakunnille. Vuonna 1938 Kivelä siirtyi helluntaiherätyksen piiriin. Kivelä tuli tunnetuksi iloisena ja välittömänä sananjulistajana. Kivelä kaatui talvisodassa joulukuussa 1939. Myöhemmin hänet siirrettiin Turkuun sankarihautaan. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Baptismi Suomessa Luokka:Helluntaiherätys Suomessa Luokka:Suomalaiset evankelistat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
John Gustaf Kokki

John Gustaf Kokki (5. kesäkuuta 1869 Ylistaro – 8. tammikuuta 1951 Tampere) oli suomalainen baptistisaarnaaja. Kokki tuli tunnetuksi suomalaisen baptisilähetyksen perustajajäsenenä sekä sen monikymmenvuotisena esimiehenä ja saarnaajana.Toivola 1983, s. 33–35 == Elämäkerta == John Gustaf Kokki syntyi kristittyyn perheeseen Ylistaron Heikkolassa. Koti oli baptistityön keskus Ylistarossa. Kokki oli nuoruudestaan asti kokenut vetoa uskonnolliseen työhön. Vuonna 1894 Kokki tuli uskoon F. E. Berglundin Kokkilassa pitämässä kokouksessa. Samalla hän sai varmuuden saarnaajakutsumuksesta ja meni kasteelle. Vuonna 1894 Kokki meni oppilaaksi Vaasassa toimivaan ruotsalais- suomalaiseen saarnaajakouluun. Koulun väliajoilla hän kiersi ahkerasti maaseudulla. Samaan aikaan perustettiin Ylistaron baptistiseurakunta, jonka esimieheksi Kokki valittiin. Merkittävimmän työnsä Kokki teki Etelä- Pohjanmaalla. Hän oli Vaasan baptistiseurakunnan johtaja perustamisesta 1908 aina vuoteen 1937. Sieltä hän muutti Tampereelle, jossa hän toimi seurakunnan palveluksessa vuoteen 1946. John Gustaf Kokin siunaustilaisuus pidettiin Tampereen baptistiseurakunnan rukoushuoneella. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Baptismi Suomessa Luokka:Suomalaiset evankelistat Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
Alfred Forss

Alfred Forss, aiemmin Kattilakoski (31. toukokuuta 1889 Evijärvi – 1. maaliskuuta 1959 Pietarsaari) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Forssin vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Nygård ja Maria Sofia Gers ja puoliso vuodesta 1913 Siviä Ingrid Sveholm. Forss kävi kansakoulun ja teki opinto- ja liikematkoja Skandinaviaan, Keski- Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin. Hän oli oman puutavaraliikkeen pitäjä 1912–1922, Ab S. R. Ericson & Co:n osakas 1922–1930 ja toimitusjohtaja 1930–1937, Pohjanmaan Puu Oy:n toimitusjohtaja 1937–1949 ja johtokunnan jäsen vuodesta 1937 sekä Alfred Forss & Co:n toimitusjohtaja vuodesta 1950. Forss oli myös Pietarsaaren Kauppa Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1935 ja Kattilakosken tilan omistaja Evijärvellä. Hän oli Ähtävällä kunnanvaltuuston jäsen ja hänellä oli useita muitakin luottamustehtäviä. Ruotsin varakonsuli Pietarsaaressa Forss oli vuodesta 1939. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1949. Forss teki lahjoituksia muun muassa Kansanavulle. Rauhansanalainen Forss tunnettiin seurapuhujana ja yhtenä ruotsinkielisten lestadiolaisten johtomiehistä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Ähtävän kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
August Korpela

August Korpela (24. tammikuuta 1877 Tammela – 3. kesäkuuta 1952 Turku) oli suomalainen baptistisaarnaaja ja pitkäaikainen Hallituksen jäsen. Korpela tuli tunnetuksi Toijalan baptistiseurakunnan johtajana.Toivola 1983, s. 36–37 == Elämäkerta == August Korpela peri isältään ensin sepän ammatin ja kävi myöhemmin vanginvartijan kurssin toimien vartijana vuodet 1904–1910. Vuonna 1914 Korpela siirtyi Tammelaan opettajaksi ja toimi tehtävässä vuoteen 1922. Näihin aikoihin Korpela koki hengellisen herätyksen ja meni kasteelle vuonna 1925. Vuonna 1933 Korpela valittiin baptistiseurakunnan johtoon Toijalaan, missä rukoushuoneena toimi Korpelan oma koti. August Korpelasta tuli ahkera sananjulistajana. Häntä on kuvattu vakavana ja tinkimättömän saarnaajana, jonka raamattutunnit olivat sisältörikkaita. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Baptismi Suomessa Luokka:Suomalaiset evankelistat Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Kōzushima (Tokio)

Kōzushima () on Japanin kyläkunta Tokion metropolissa. Se käsittää Izusaariin kuuluvan Kōzushiman saaren, joka sijaitsee Tyynessä valtameressä noin 180 kilometriä Tokion kaupunkialueelta etelään. Kuntaan kuuluu myös joitakin pienempiä asumattomia saaria, kuten Tadanaejima. Kōzushiman kunta on osa Ōshiman aliprefektuuria. Kōzushimassa on 1 877 asukasta (tammikuussa 2022) ja sen pinta-ala on 18,58 neliökilometriä. == Maantiede == Kōzushima sijaitsee Izusaarten keskiosassa noin 55 kilometrin päässä Shimodan kaupungista Izun niemimaalla. Saarella kohoaa 572 metriä korkea Tenjōsan-niminen vuori. Asutus on keskittynyt yhteen kylään saaren lounaisrannikolla. Kōzushima tunnetaan runsaista pohjavesivaroistaan. Saarella onkin lukuisia vesilähteitä. Kōzushiman alue kuuluu Fujin–Hakonen–Izun kansallispuistoon. == Historia == Mytologiassa Kōzushima tunnetaan kamien kokoontumispaikkana: legendan mukaan Kotoshironushi no mikoto kutsui jumalat Kōzushimalle neuvottelemaan muiden Izusaarten luomisesta. Vanhastaan saaren nimi lienee kirjoitettu 神 集島, ’saari jolle kamit kerääntyvät’. Myytti kertoo myös, miten kamit kokoontuivat Tenjōvuoren huipulle keskustelemaan Izusaarten vesivarojen jakamisesta. == Talous == Merkittäviä elinkeinoja ovat turismi, kalastus ja koristekukkien viljely. Perinteisiä Kōzushimalla valmistettavia tuotteita ovat fermentoitu kusaya-kala ja shōchū. Turisteja saarelle houkuttelevat esimerkiksi kalastus-, uinti- ja sukellusmahdollisuudet. == Liikenne == Kōzushimaa palvelee Kōzushiman lentoasema, josta on lentoja Tokion länsiosan Chōfuun Chōfun lentoasemalle. Lisäksi saarelta on Tokioon ja Shimodaan säännöllinen laivayhteys. Laivamatka Tokioon kestää noin 11,5 tuntia. == Kuvia == Tiedosto:Takowan in Kozushima.JPG|Kōzushiman satamaa Tiedosto:Awanomikoto- jinja torii.JPG|Awanomikoto-jinjan torii Tiedosto:Kouzushima.JPG|Kōzushiman kunnantalo Tiedosto:Tadanae-jima island.JPG|Tadanaejima == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kōzushiman kyläkunnan internetsivut Luokka:Tokion prefektuurin kunnat
Taipaleen työväentalo

Taipaleen työväentalo oli Pielaveden Taipaleen kylässä sijainnut työväentalo. Talo suljettiin ja huutokaupattiin yksityisomistukseen 1930-luvun alussa. ==Historiaa== Taipaleen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Talo valmistui vuonna 1911 kansakoulun lähelle. Vuonna 1910 Taipaleen yhdistyksellä oli 26 jäsentä, ja se oli Pielaveden työväenyhdistyksistä elinvoimaisin. Yhdistys liittyi vuonna 1921 Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja sen omaisuus takavarikoitiin vuonna 1923. Yhdistys ilmeisesti jatkoi toimintaansa Taipaleen työväen ja pienviljelijöiden yhdistyksenä. Se lakkautettiin kommunistilakien nojalla 9.10.1931, talo suljettiin 26.8.1930 ja myytiin huutokaupassa yksityiselle 1930-luvun alkupuolella. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Pielaveden rakennukset ja rakennelmat
Elämä ja Valo

Elämä ja Valo (aik. Vapaa evankeelinen romanilähetys) on vuonna 1964 perustettu suomalainen kristillinen järjestö, jonka tarkoitus on edistää romanien henkistä hyvinvointia, yhteisöllisyyttä ja auttaa arjessa. Yhdistys tekee muun muassa hengellistä opetusta ja osallistaa romaniväestöä seurakuntien toimintaan. Yhdistyksen puheenjohtaja on Terno Lindeman. Yhdistys on julkaissut myös lehteä nimellä Elämä ja Valo. Yhdistys järjestää muun muassa hengellisiä tapahtumia, telttatapahtumia, musiikkitilaisuuksia sekä tekee sosiaalityötä. Elämä ja Valo on suomalaisten helluntaiseurakuntien yhteinen järjestö. == Puheenjohtajat == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Elämä ja Valo -järjestön puheenjohtajina:Mäkinen 2014, s. 282–288 * 1964: Viljo Mäntyniemi * 1965: Ilmari Kaskikallio * 1965–1971: Juhani Eriksson * 1972: Usko Piikkilä * 1973–1976: Feija Grönfors * 1977: Einar Virjo * 1978: Henry Valerius * 1979: Henry Hedman * 1979–1980: Einar Virjo * 1981: Herman Blomerus * 1982–1987: Henry Hedman * 1988–2000: Veikko Hekkala * 2001–2002: Tuula Åkerlund * 2003: Veikko Hekkala * 2004–2005: Rainer Lindeman * 2006–2009: Viljo R. Koivisto * 2010–2011: Jani Lindroos * 2012–2015: Keijo Baltzar * 2016: Tuula Blomerus * 2017–20XX: Markku Mäkinen * 20XX– Terno Lindeman == Kirjallisuus == * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset evankelis- kristilliset järjestöt Luokka:Helluntaiherätys Suomessa Luokka:Suomen romanit
Vaaraslahden työväentalo

Vaaraslahden työväentalo oli Pielaveden Vaaraslahden kylässä sijainnut työväentalo. Talo on purettu. Vaaraslahden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1909. Hirsirakenteinen talo valmistui vuonna 1911. Jäseniä yhdistyksellä oli 10 vuonna 1912. Talo oli sisällissodan aikana ja jälkeen ilmeisesti jonkin aikaa takavarikossa, ja nuorisoseura järjesti siellä iltaman suojeluskunnan hyväksi toukokuussa 1918. Yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen vuonna 1921, ja muutti jossain vaiheessa nimensä Vaaraslahden työväen ja pienvijelijöiden yhdistykseksi. Kommunistilakien nojalla talo suljettiin 25.8.1930 ja myytiin huutokaupassa yksityiselle 21.6.1932. Yhdistys oli lakkautettu vähän ennen talon myyntiä, 17.3.1932. Vuonna 1935 perustettiin Vaaraslahden sosialidemokraattinen työväenyhdistys, joka sai ostaa talon vuonna 1938. Talo oli välissä toiminut meijerinä. Talo ei ole enää yhdistyksen omistuksessa, ja se on ilmeisesti purettu jo ennen 1980-luvun loppua. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Pielaveden rakennukset ja rakennelmat
Niemisjärven työväentalo

Niemisjärven työväentalo oli Pielaveden Niemisjärven kylässä sijainnut työväentalo. Talo myytiin yksityiselle vuonna 1932. Niemisjärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1913. Talo valmistui vuonna 1916. Vuonna 1920 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja talo takavarikoitiin. Yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1931, ja talo myytiin seuraavana vuonna. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Pielaveden rakennukset ja rakennelmat
Jylhän työväentalo

Jylhän työväentalo oli Pielaveden Jylhän kylässä sijainnut työväentalo. Se myytiin 1930-luvun alussa, eikä talon myöhemmistä vaiheista ole tietoa. ==Historiaa== Jylhän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Talo valmistui vuonna 1910, ensimmäisenä työväentalona Pielavedellä. Yhdistyksellä oli tuolloin 10 jäsentä. Talo siirrettiin alkuperäiseltä paikaltaan tontille kylän etelälaidalle. Talo oli melko pieni; se käsitti ainoastaan yhden 8 x 8 metrin suuruisen huoneen. Heti samana kesänä talolla järjestettiin kesäjuhla. Ohjelmassa oli musiikkia, puheita, runonlausuntaa, esitelmä, näytelmiä ja lopuksi tanssia. Yhdistys oli alun perin sosialidemokraattinen, mutta muuttui jossain vaiheessa kommunistijohtoiseksi. Vuonna 1930 yhdistys lakkautti itsensä ja luovutti omaisuutensa Säviän sosialidemokraattiselle työväenyhdistykselle. Siitä huolimatta talo päätyi ilmeisesti myyntiin kommunistilakien nojalla vuonna 1932, eikä ole enää työväenyhdistyksen hallussa. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Pielaveden rakennukset ja rakennelmat
Lampaanjärven työväentalo

Lampaanjärven työväentalo oli Pielaveden Lampaanjärven kylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Lampaanjärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1910. Talo valmistui vuonna 1915. Vuonna 1920 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja talo takavarikoitiin vuonna 1923. Yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1932, ja talo myytiin samana vuonna. Yhdistys pääsi myöhemmin jatkamaan toimintaansa, mutta ei hankkinut taloa enää takaisin. Vuonna 1936 uutisoitiin Lampaanjärven työväentalolla järjestetyissä iltamissa tapahtuneesta pahoinpitelystä, eli jokin taho on tuolloin edelleen käyttänyt taloa. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa, ja se on voitu sittemmin purkaa. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Pielaveden rakennukset ja rakennelmat
Pihlaisten työväentalo

Pihlaisten työväentalo oli Pielaveden kunnan Pihlaisten kylässä sijainnut työväentalo. Pihlaisten työväenyhdistys perustettiin vuonna 1915 tai 1916. Talo valmistui ilmeisesti vuonna 1919. Vuonna 1938 yhdistyksen omaisuus päätyi sosialidemokraattisen piirin omistukseen, joka puolestaan myi talon yksityiselle asuintaloksi. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Pielaveden rakennukset ja rakennelmat
Tatshenshini-Alsekin kansallispuisto

Tatshenshini-Alsekin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Kanadassa. Se sijaitsee samannimisen jokivesistön ympärillä Brittiläisen Kolumbian luoteisnurkassa. Se on perustettu vuonna 1993. Puistossa elää ainakin 53 nisäkäslajia, joihin kuuluvat ahma, mustakarhu, harmaakarhu ja ohutsarvilammas. Se on tärkeä osa monien vesilintujen muuttoreittiä. Se muodostaa yhdessä Kluanen, Wrangell-St Eliasin ja Glacier Bayn kansallispuistojen kanssa Kanadan ja Yhdysvaltojen rajan yli ulottuvan kokonaisuuden, joka lisättiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1979, ja jota laajennettiin 1992 ja 1994. Nämä neljä puistoa muodostavat yhdessä maailman suurimman luonnonsuojelualueen, noin 8,5 miljoonaa hehtaaria. == Lähteet == Luokka:Brittiläisen Kolumbian maantiede Luokka:Kanadan kansallispuistot Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Kanadassa
Pajuskylän työväentalo

Pajuskylän työväentalo oli Pielaveden kunnan Pajuskylässä sijainnut työväentalo. Pajuskylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1909 tai 1910, ja talo valmistui vuonna 1913. Yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1931. Valtio huutokauppasi talon, ja sen osti sosialidemokraattinen piiri, joka vuokrasi sen Pielaveden sosialidemokraattiselle työväenyhdistykselle. Talo on sittemmin purettu. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Pielaveden rakennukset ja rakennelmat
Katajamäen työväentalo

Katajamäen työväentalo oli Pielaveden kunnan Katajamäen kylässä sijainnut työväentalo. Talo ei ole enää yhdistyksen omistuksessa, ja se on saatettu purkaa. ==Historiaa== Katajamäen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1909. Talo valmistui vuonna 1915 omalle tontille maantien varteen. Talo ilmeisesti ostettiin suutari Lyytiseltä, joten mahdollisesti se siirrettiin eri paikasta omalle tontille. Hirsirakenteisessa talossa oli juhlasali näyttämöineen sekä talonmiehen asunto. Yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen vuonna 1921, ja sen omaisuus takavarikoitiin. Vuonna 1932 yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla, ja valtio myi talon Katajamäen nuorisoseuralle. Vuonna 1945 yhdistys liittyi SKDL:n ja hankki talonsa takaisin, mutta talo on sittemmin jälleen myyty. Vuonna 1981 talo oli edelleen pystyssä, mutta sen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Pielaveden rakennukset ja rakennelmat
Pielaveden kirkonkylän työväentalo

Pielaveden kirkonkylän työväentalo oli Pielaveden kirkonkylässä sijainnut työväentalo. Pielaveden kirkonkylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Yhdistyksellä oli 19 jäsentä vuonna 1910. Talon rakennusvuodesta ei ole tietoa. Talo suljettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1930 ja myytiin yksityiselle vuonna 1932. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Pielaveden rakennukset ja rakennelmat
Pielaveden sosialidemokraattisen työväenyhdistyksen talo

Pielaveden sosialidemokraattisen yhdistyksen talo oli Pielaveden kunnan kirkonkylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Pielaveden sosialidemokraattinen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1935. Vuonna 1938 yhdistys osti Osuusliike Savolta talon, joka sijaitsi Pielaveden kirkonkylän keskustaajamassa. Ilmeisesti ennen tätä yhdistys oli vuokrannut sosialidemokraattisen piirin ostamaa Pajuskylän työväentaloa. Vuoden 1945 jälkeen yhdistyksen omaisuus päätyi SKDL:n haltuun. Talo on sittemmin purettu. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Pielaveden rakennukset ja rakennelmat
Andrei Makarevitš

Andrei Vadimovitš Makarevitš (; s. 11. joulukuuta 1953 Moskova, Neuvostoliitto) on neuvostoliittolais-venäläinen rockmuusikko ja maan vanhimman edelleen toimivan rockyhtyeen Mašina vremenin perustaja. Makarevitš kokosi Mašina vremeni -yhtyeen vuonna 1969. Sen nimi tarkoittaa aikakonetta. Yhteyeen jäsenet olivat vielä koululaisia. Makarevitš opiskeli tällöin arkkitehtuuria ja hänen vanhempansa olivat kuusikymmenlukulaista intelligentsijaa. Vaikutteita musiikkiinsa hän sai ulkomaisilta LP-levyiltä, joita isä toi matkoiltaan. Vuoden 1974 satiirinen laulu Marionetkin kuvasi tottelemattomia ja mykkiä kansalaisia, joita nukkemestari ohjailee ylhäältä. Rockmusiikki oli kuitenkin väheksyttyä, ja useimmat venäläiset yhtyeet tekivät vain cover-versioita länsimaisista rocklevytyksistä. Toiminta oli underground- henkistä, koska esiintymispaikat olivat epävirallisia. Venäläinen rock teki läpimurron vuonna 1979. Muutama yhtye (kuten Mašina vremeni) hyväksyttiin tällöin valtiollisten konserttitoimistojen palkkalistoille, jolloin muusikot saattoivat avoimesti ottaa esiintymispalkkioita ja esiintyä isoissa saleissa. Läpimurtoa voimisti se, että yhtyeiden määrä kasvoi. Tämän ajan tyylissä oli punk-vivahteita. Makarevitš säilytti kuitenkin laulaja-lauluntekijä- asenteensa, jota Venäjällä nimitettiin bardi-lauluksi. Muutaman vuoden päästä viranomaiset alkoivat taas kurittaa rockmusiikkia, niin että jopa sanan rock käyttäminen kiellettiin. Osasyynä tähän oli uusien bändien törkeiksi koetut sanoitukset. Näinä vuosina 1980–1984 tehtiin kuitenkin suurin osa venäläisen rockmusiikin klassikkoteoksista. Olojen taas vapauduttua vuonna 1985 Mihail Gorbatšovin perestroikan ansiosta Makarevitš alkoi julkaista sooloalbumeja ja osallistua TV-tuotantoihin ja muiden muusikoiden projekteihin. Hän on julkaissut useita runokokoelmia ja muistelmansa sekä kuvataidetta. Gorbatšov osallistui hänen sooloalbuminsa tekoon vuonna 2009. Makarevitš herätti ristiriitoja Venäjällä tukemalla Ukrainassa Itä-Ukrainan sodan takia evakkoon joutuneita lapsia. Tämän vuoksi hän esiintyi elokuussa 2014 ukrainalaisessa Svjatohirskin kaupungissa. Stomping Cats and Lace Panties: Russia's 12 Most Surreal Legislative Initiatives. Moscow Times (Web Archive 2014). Seuraavana vuonna Makarevitš julkaisi ukrainalaisen yhtyeen Haydamakyn ja puolalaisen laulajan Maciej Maleńczukin kanssa laulun Only love will keep you alive (Тільки любов залишить тебе живим). Makarevitš sai vuonna 2014 tohtori Rainer Hildebrandtin ihmisoikeuspalkinnon. Hän on kritisoinut Venäjän hyökkäystä Ukrainaan 2022. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset rockmuusikot Luokka:Venäläiset ihmisoikeusaktivistit‎ Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
No Halos in Hell

No Halos in Hell on ruotsalaisen metalliyhtye Cyhran toinen studioalbumi, joka julkaistiin 15. marraskuuta 2019 levymerkillä Nuclear Blast. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Jake E – laulu * Euge Valovirta – kitara * Alex Landenburg – rummut * Jesper Strömblad – kitara == Arvostelut == * Imperiumi: 8½/10Levyarvostelu: Cyhra - No Haloa in Hell Viitattu 2.9.2022. * Kaaoszine: Melodisen rockin taituri Cyhra rokkaa varmoin ottein ”No Halos In Hell” -albumillaan Viitattu 2.9.2022. * Soundi: Levyarvio: Cyhra tykittää kakkoslevyllään lisää samaa – Superbändin popmetalli toistaa itseään Viitattu 2.9.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2019 albumit Luokka:Cyhran albumit
Calvinen ufokuva

Calvinen ufokuva on väitettyä ufohavaintoa esittävä valokuva, jossa näkyy lentokone ja kulmikas ufo. Sen ja viisi muuta kuvaa ottivat kaksi retkeilijää Skotlannissa Pertshiren Calvinen kylän lähistöllä vuonna 1990. Kopio tuosta yhdestä kuvasta julkaistiin vasta vuonna 2022, koska Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriö otti aikoinaan alkuperäiset kuvat haltuunsa. Puolustusministeriö on salannut ufon havaitsijoiden henkilöllisyyden vuoteen 2072 asti. == Havaintopaikka ja aika == Paikka sijaitsee Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Skotlannin Perthistä 55 km pohjoisluoteeseen. Tarkka havaintopaikka oli Calvinen kylän Struan Point valtatien A9 lähellä Havaintohetkenä vuonna 1990 oli kesäilta ja hyvä sää. == Tapahtumat == Silminnäkijöiden kertoman mukaan salmiakin muotoinen tumman harmahtava esine ilmestyi taivaalle, ja hävittäjä kierteli sen ympärillä. Esine oli noin 30 metriä pitkä ja se humisi matalla äänellä. Havainto kesti noin kymmenen minuuttia, jonka jälkeen esine lensi nopeasti ylöspäin ja katosi. == Kuvien katoaminen, yhden julkaisu == Alun perin kuvia oli kuusi. Kuvaajat antoivat kuvat lehdelle, joka ei kuitenkaan julkaissut niitä vaan luovutti ne sen sijaan armeijalle. Alkuperäiset kuvat hävisivät puolustusministeriössä. Puolustusministeriössä ufoja 1990-luvun alussa tutkinut Nick Pope mainitsi ufokuvat ensi kertaa julkisuudessa kirjassaan Open Skies, Closed Minds vuonna 1996. Vuonna 2009 julkaistiin yhdestä alkuperäisestä kuvasta tehty piirros. Puolustusministeriön silloinen lehdistöupseeri Craig Lindsay oli säilyttänyt kopiota parhaasta kuvasta, ja julkaisi sen 2022. Puolustusministeriö kuitenkin salasi vielä vuonna 2022 kuvaajien nimet 50 vuodeksi. == Selityksiä == Useimmin tarjotut selitykset ovat vieras avaruusalus, kehitteillä ollut salainen lentokone, kuten Yhdysvaltain Aurora-lentokone, tai huijaus. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * 'Best' UFO Picture Ever, the Calvine Photo, Found After 30 Years Missing (englanniksi) Luokka:Ufotapaukset
Charles B. McVay III

Charles Butler McVay III (31. elokuuta 1898 – 6. marraskuuta 1968) oli Yhdysvaltain laivaston kontra-amiraali. McVay oli raskas risteilijä USS Indianapoliksen päällikkönä, kun se kuljetti 16-26. heinäkuuta 1945 San Franciscosta Tinianin saarelle Mariaaneille 40 litran vetoisen lyijyastian, jossa oli Little Boy -atomipommin "maljamainen" räjähdeydin.Knebel & Bailey II 1975, s. 413-414. McVay ei itse saanut tietää kuljettamansa lastin sisältöä. McVay osallistui myös Okinawan taisteluihin.Thomas & Witts, s. 231–233. == Lähteet == * Knebel, Fletcher & Bailey II, Charles: Maailma palaa - Toinen maailmansota, 1. painos, III osa (Osio: Tie Hiroshimaan). Valitut Palat Oy. Alkuteos , Sélection du Reader's Digest, Pariisi, Ranska. ISBN: 951-9078-25-8. Otavan laakapaino, Keuruu, 1975. s. 400-426. * Thomas, Gordon & Witts, Max Morgan: Enola Gay – pommikone Hiroshiman yllä. WSOY, 1981. Alkuteos 1977. ISBN 951-0-10695-X. === Viitteet === == Aiheesta muualla == *biography Luokka: Yhdysvaltalaiset amiraalit Luokka: Vuonna 1898 syntyneet Luokka: Vuonna 1968 kuolleet
Mustavatsatilapia

Mustavatsatilapia (Coptodon kottae) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva erittäin uhanalainen kalalaji. == Koko ja ulkonäkö == Mustavatsatilapia voi kasvaa enintään 15 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on kylkiviivallaan 28–30 suomua. Selkäevässään mustavatsatilapialla on 14–16 piikkiruotoa ja 10–13 pehmeää ruotoa. Peräevässään sillä on kolme piikkiruotoa ja 8–9 pehmeää ruotoa. == Levinneisyys ja elinympäristö == Mustavatsatilapia on kotoperäinen Kamerunissa, missä sitä tavataan Barombi Koto- ja Mboandong- järvissä. Laji elää noin 24–26 asteen lämpöisessä vedessä. Se käyttää ravinnokseen pääasiassa kasveja sekä detritusta ja perifytonia. Mustavatsatilapia suosii kutiessaan hämäriä paikkoja, kuten uponneiden puiden halkeamia. Sekä koiras että naaras vartioivat tunnollisesti munia ja niistä kuoriutuvia poikasia. == Uhanalaisuus == Mustavatsatilapia on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) mukaan erittäin uhanalainen laji. Vielä vuonna 1996 IUCN luokitteli sen vaarantuneeksi lajiksi. Mustavatsatilapian suuria uhkia ovat öljyplantaaseista ja kaskiviljelystä johtuva järvien saastuminen ja sedimentaatio. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet Luokka:Uhanalaiset kalat
Finlands Svenska Andelsförbund

Finlands Svenska Andelsförbund eli Andelsförbundet on Suomen ruotsinkielisten osuuskuntien yhteistyöjärjestö. Se on Osuustoimintakeskus Pellervon tytärjärjestö.Andelsförbundet palkitsi osuustoimintavaikuttajia Osuustoimintakeskus Pellervo 5.11.2021. Viitattu 2.9.2022. Finlands Svenska Andelsförbundin perusti vuonna 1919 Vaasassa omaksi keskusjärjestökseen joukko niin sanotusta pellervolaisesta osuuskauppaliikkeestä irtautuneita ruotsinkielisiä osuuskauppoja, ja se oli pitkään Suomen kolmannen osuuskaupparyhmän keskusjärjestö Pellervo-Seuran (nyk. Osuustoimintakeskus Pellervo) ja vasemmistolaisen Kulutusosuuskuntien Keskusliiton rinnalla.Otavan suuri ensyklopedia 13: Optiikka–polttokenno, s. 4956–4957. Otava, Helsinki 1979.Finlands svenska andelsförbund fyller hundra år Landsbygdens Folk 24.4.2019. Viitattu 2.9.2022. Se kuitenkin liittyi Pellervo-Seuraan vuonna 1993 solmitulla yhteistyösopimuksella.Satavuotias Andelsförbundet jatkaa tiiviissä yhteistyössä Pellervon kanssa Osuustoimintakeskus Pellervo 7.11.2019. Viitattu 2.9.2022. Järjestön tehtävänä on edistää Suomen ruotsinkielisen väestön taloudellista menestystä osuustoiminnan keinoin ja toimia ruotsinkielisten alueiden osuustoiminnallisten yritysten yhdyselimenä. Järjestö harjoittaa tiedotustoimintaa ja tarjoaa koulutusta sekä juridista neuvontaa. Andelsförbundetin puheenjohtaja on samalla Pellervon hallituksen jäsen ja toimitusjohtaja on Pellervon osuustoimintajohtaja. Finlands Svenska Andelsförbundin jäseniä ovat muun muassa alueosuuskauppa Varuboden-Osla, Vaasan ja Raaseporin osuuspankit, meijeriosuuskunta Milka ja Ahvenanmaalla toimiva Ålands centralandelslag. Lisämaksua vastaan osuuskunnat voivat olla samanaikaisesti sekä Andelsförbundetin että Pellervon jäseniä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Finlands Svenska Andelsförbund Osuustoimintakeskus Pellervo Luokka:Osuustoimintakeskus Pellervo Luokka:Suomenruotsalaiset järjestöt
Korostyšiv

Korostyšiv () on kaupunki Ukrainan Žytomyrin alueen Žytomyrin piirissä, Teterivjoen varrella. Vuonna 2021 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 24 490. Ennen heinäkuusta 2020 oli osa Korostyšivin piiriä ja sen piirikeskus. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Žytomyrin piiri Luokka:Žytomyrin alueen kaupungit
Ursula Holliger

Ursula Holliger (8. kesäkuuta 1937 – 21. tammikuuta 2014) oli sveitsiläinen harpisti.Ursula Holliger AllMusicHolliger, Ursula WorldCat Identities Holliger esiintyi johtavien orkesterien solistinaUrsula Holliger Oxford Reference ja erikoistui aikansa musiikkiin. Hänelle sävelsivät uusia teoksia muiden muassa Edison Denisov, György Ligeti, Hans Werner Henze, Witold Lutosławski, Ernst Křenek, Frank Martin, Isang Yun, Tōru Takemitsu ja Heinz Holliger.Remembering Ursala Holliger Harp Column Heinz Holliger oli Ursulan aviomies. Ursula Holliger teki vuonna 2005 yhteistyötä säveltäjä Elliott Carterin kanssa tämän konserton Mosaic lopullisen version valmistelussa. Hän kantaesitti teoksen Sveitsissä. Teoksesta ilmestyi myös levytys Carterin satavuotissyntymäpäivän kunniaksi. Holliger levytti myös esimerkiksi English Chamber Orchestran kanssa Louis Spohrin musiikkia. Hän teki esiintymisiä sekä nykyaikaisella että barokkityylisellä harpulla. Holliger teki Salzburgin musiikkijuhlilla ensimmäisen esiintymisensä vuonna 1974. Hän työskenteli Baselin kaupungin musiikkiakatemian harpunsoiton professorina. Hän kuoli 76-vuotiaana pitkään sairastettuaan. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset muusikot Luokka:Harpistit Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Marjatta Hara-Pietilä

Hilkka Marjatta Hara-Pietilä (o.s. Hara, s. 7. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen arkkitehti ja entinen uimari. Uintiurallaan Hara osallistui Meksikon kesäolympialaisiin vuonna 1968 ja oli 400 metrin vapaauinnissa kymmenes ja 800 metrin vapaauinnissa 17:s. Heinäkuussa 1969 hän ui 800 metrin vapaauinnin Euroopan ennätyksen 9.42,7. Arkkitehtina Hara-Pietilä on suunnitellut mm. Mäkelänrinteen uintikeskuksen Helsinkiin, Hotelli Aulangon kylpyläosan Hämeenlinnaan sekä kylpylän Suomussalmen Ämmänsaareen. Hara- Pietilän isä oli kansanedustaja Erkki Hara. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Suomalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaj Ikast

Kaj Ikast (5. joulukuuta 1935 Viborg – 3. joulukuuta 2020) oli tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1983–2005 ja oli Tanskan liikenneministeri vuosina 1990–1993. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kaj Ikast Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan liikenneministerit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet