EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pudasjärven seurakunta

Pudasjärven seurakunta on Pudasjärven kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Rovaniemi-Koillismaan rovastikuntaan. == Herätysliikkeet == Pudasjärven seurakunta kuuluu muun Pohjois-Pohjanmaan tavoin vanhoillislestadiolaisuuden keskeisimpään kannatusalueeseen. Pudasjärven ja muun Koillismaan alueella ei ole koskaan ollut juurikaan muiden liikkeiden kannatusta. Kuusamossa korostuu liikkeen voimakas vaikutus. == Papisto == Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Pudasjärven seurakunnan kirkkoherroina: === Kirkkoherrat === * 1639–1666: Josephus Josephi Palmannus * 1667–1685: Daniel Danielis Anglenius * 1686–1688: Samuel Samuelis Lithovius * 1689–1691: Johan Wegelius vanhempi * 1691–1706: Johannes Olai Keckman * 1707–1726: Ericus Frosterus * 1727–1737: Barthold Ervast * 1739–1740: Johan Brandberg * 1742–1761: Samuel Johannis Keckman * 1763–1785: Erik Castrén * 1786–1809: Johan Frosterus * 1811–1824: Isak Montin * 1825–1838: Abraham Montin * 1838–1846: Elias Efraim Alcenius * 1850–1854: Herman Magnus Inberg * 1855–1867: Lars Herman Laurin * 1870–1871: Robert Vilhelm Montin * 1872–1880: Karl Immanuel Hällfors * 1883–1889: Karl Abiel Heikel * 1892–1901: Viktor Alfred Virkkula * 1902–1917: Emil Thauvón * 1918–1941: Juho Kipinä * 1942–1954: Paul R. Honkasalo * 1956–1982: Timo Ilmari Hämäläinen * Oskari Holmström * 1983–1996: Timo Vuojus * 2013–2016: Juha Rauhala * 2015–2016: vt. Pekka Asikainen * 2017– Timo Liikanen == Katso myös == * Uskonto Pohjois-Pohjanmaalla ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat Luokka:Pudasjärvi
Taivalkosken seurakunta

Taivalkosken seurakunta on Taivalkosken kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Rovaniemi-Koillismaan rovastikuntaan. Taivalkosken seurakunta perustettiin alun perin vuonna 1848 Pudasjärven seurakuntaan kuuluneena Jokijärvi-nimisenä rukoushuonekuntana. Vuonna 1858 se muutettiin kappeliseurakunnaksi, ja vuonna 1879 se erotettiin itsenäiseksi seurakunnaksi, joka samalla sai nykyisen nimensä. == Herätysliikkeet == Taivalkosken seurakunta kuuluu muun Pohjois- Pohjanmaan tavoin vanhoillislestadiolaisuuden keskeisimpään kannatusalueeseen. Taivalkosken ja muun Koillismaan alueella ei ole koskaan ollut juurikaan muiden liikkeiden kannatusta. Kuusamossa korostuu liikkeen voimakas vaikutus. == Papisto == Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Taivalkosken seurakunnan kirkkoherroina: === Kirkkoherrat === * 1888–1908: Johan Barkman * 1912–1913: Juho Viktor Kiviharju * 1914–1926: Johan Valfrid Teräsvasara * 1933–1948: Aatto Koivisto * 1949–1954: Antti Koukkari * 1972–2001: Pentti Liimatta * 2001–2004: Pentti Tikkamäki * 2014→ Tuomo Törmänen == Katso myös == * Uskonto Pohjois-Pohjanmaalla ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat Luokka:Taivalkoski
Kuusamon seurakunta

Kuusamon seurakunta on Kuusamon kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Rovaniemi-Koillismaan rovastikuntaan. Kuusamon seurakunta erosi vuonna 1673 Kemin seurakunnasta itsenäiseksi seurakunnaksi. Siitä on myöhemmin eronnut Sodankylän seurakunta. == Herätysliikkeet == Kuusamon seurakunta kuuluu muun Pohjois-Pohjanmaan tavoin vanhoillislestadiolaisuuden keskeisimpään kannatusalueeseen. Kuusamon ja muun Koillismaan alueella ei ole koskaan ollut juurikaan muiden liikkeiden kannatusta. Kuusamossa korostuu liikkeen voimakas vaikutus. == Papisto == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kuusamon seurakunnan kirkkoherroina: === Kirkkoherrat === * 1674–1684: Gabriel Tuderus * 1684–1691: Henricius Cajanus * 1692–1699: Samuel Julenius * 1701–1715: Sigfridus Bonelius * 1715–1716: Olof Junelius * 1718–1734: Zacharias Forbus * 1734–1746: Jakob Chydenius * 1746–1748: Petter Svebilius * 1748–1784: Johan Alexandri Kranck * 1784–1800: Johan Kranck * 1803–1816: Erik Castrén * 1817–1824: Abraham Montin * 1824–1833: Johan Gustaf Costiander * 1836–1870: Johan Gustaf Krank * 1872–1875: Herman Ingman * 1877–1880: Johan Lagus * 1881–1894: Viktor Vilhelm Wichmann * 1895–1917: Antti Adolf Valtavaara * 1919–1950: Lauri Konstantin Eerola * 1951–1970: Antti Poukkula * 1970–1977: Erkki Vaaramo * 1978–2007: Raimo Karvonen * 2007–2015: Veli-Matti Koivuranta * 2016→ Taina Manninen == Katso myös == * Uskonto Pohjois-Pohjanmaalla ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat Seurakunta
Kalajoen seurakunta

Kalajoen seurakunta on Kalajoen kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan. == Kirkot ja muut tilat == Kalajoen seurakunnalla on seuraavat kirkot: Kalajoen kirkko, Kalajoen satamakirkko (kappeli), Himangan kirkko, Maakallan kirkko ja Raution kirkko. Muita tiloja ovat Jokelan pappila (jossa on kirkkoherranvirasto), Himangan seurakuntakoti, Raution Juttutupa, Kalajoen seurakuntakoti, Kalajoen tsasouna, Raution seurakuntakoti, Ruonan leirikeskus ja Vuorenkallion kappeli. == Hallinto == Kalajoen seurakunnan ylin päättävä elin on kirkkovaltuusto, johon seurakuntalaiset valitsevat luottamushenkilöt neljän vuoden välein seurakuntavaaleissa. Viimeksi seurakuntavaalit olivat marraskuussa 2018, jossa valittiin Kalajoen seurakunnan 27 luottamushenkilöä. Raution ja Himangan kappeliseurakunnilla on kappelineuvostot, joiden tehtävänä on tukea kappeliseurakuntien alueella tapahtuvaa seurakunnan toimintaa. == Historiaa == Kalajoen seurakunta oli aikoinaan Saloisten seurakuntaan kuulunut kappeliseurakunta, mutta se tuli itsenäiseksi seurakunnaksi jo 1500-luvulla. Raution kunnan liityttyä Kalajokeen vuonna 1973 ja Himangan liityttyä Kalajokeen vuonna 2010, muodostettiin niille emäseurakunnan yhteyteen omat kappeliseurakunnat. == Herätysliikkeet == Kalajoen seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Kalajoki ja Himanka kuuluvat rauhansanalaisuuden voimakkaan kannatuksen alueeseen. Kalajoella on voimakasta kannatusta myös vanhoillislestadiolaisuudelle sekä herännäisyydelle. Jossain määrin Kalajoella otoimivat myös kansanlähetys ja uusheräys. Himangan alueella alkaa puolestaan evankelisuuden kannatusalue. == Papisto == Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Kalajoen seurakunnan kirkkoherroina: === Kirkkoherrat === * 1543: Simo * 1544–1548: Pietari * 1551–1555: Mikael Eerikinpoika Tavastius * 1555–1577: Gregorius Henrikinpoika Balls * 1578–1588: Dionisius Henrici Tavastensis * 1589–1592: Sigfridus Balk Raumensis * 1592–1610: Ljungo Tuomaanpoika * 1610–1647: Pietari Arctophilacius * 1648–1684: Joosef Matinpoika Mathesius * 1685–1689: Joosef Joosefinpoika Mathesius * 1689–1697: Kaarle Kaarlenpoika Kalling * 1697–1709: Abraham Eerikinpoika Falander * 1709–1715: Eerik Antinpoika Wallenius * 1716–1722: Pietari Gabrielinpoika Calamnius * 1722–1730: Olavi Birgerinpoika Cygnell * 1731–1739: Erik Falander * 1739–1778: Johannes Salmenius vanhempi * 1780–1795: Johannes Salmenius nuorempi * 1799–1806: Jakob Jakobinpoika Simelius * 1809–1838: Johan Frosterus * 1839–1861: Abraham Montin * 1863–1866: Herman Magnus Inberg * 1869–1879: Berndt Enok Ingman * 1881–1899: Karl Adam Ottelin * 1901–1919: Jaakko Pohjonen * 1920–1927: Juho Anton Heilala * 1929–1940: Juho Arvi Metsovaara * 1940–1968: Vilho Kivioja * 1968–1992: Juhani Kajava * 1992–2014: Rauli Junttila * 2014→ Kari Lauri ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat Luokka:Kalajoki
LIMOWA ry

LIMOWA on suomalainen logistiikan kehittämis- ja yhteistyöverkosto, joka keskittyy älykkäisiin logistisiin ratkaisuihin ja pyrkii edistämään jäsenyritystensä liiketoimintaa, osaamista ja vientiä. LIMOWA on poliittisesti sitoutumaton ja ottaa kantaa ajankohtaisiin, jäsenyritysten toimintaan vaikuttaviin yhteiskunnallisiin asioihin. == LIMOWA:n toimintamuodot == * Ajankohtaisten aiheiden parissa toimivat työryhmät ** Verkkokauppa ** Sisälogistiikka ** Logistiikkakeskukset **Logistiikan oppilaitokset * Työpajat, seminaarit ja vierailut mielenkiintoisiin kohteisiin * Tulevaisuuden trendien seuraaminen ja niiden ennakoiminen * Uuden tiedon jakaminen jäsenilleen * Erilaiset tutkimus- ja kehityshankkeet * Jäsenmatkat Euroopan logistiikkakohteisiin * Verkostoitumisen edistäminen (Suomessa ja kansainvälisesti) ** ETP Alice -jäsen (Alliance for Logistics Innovation through Collaboration in Europe) ** EUROPLATFORMS-jäsen (The European Logistics Platforms Association) ==Aiheesta muualla== * https://www.limowa.fi/ Luokka:Suomalaiset liikennejärjestöt Luokka:Elinkeinoelämän järjestöt
Limoniini

Limoniini (C26H30O8) on triterpeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä tavataan useissa kasveissa, erityisesti sitruspuissa ja se aiheuttaa niiden hedelmille kitkerän maun. == Ominaisuudet == Limoniini on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen ja dietyylieetteriin niukkaliukoista, mutta liukenee paremmin esimerkiksi etanoliin tai etikkahappoon. Yhdisteen maku on kitkerä. Limoniini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen kiertokyky asetoniliuoksessa on −128. Ensimmäisen kerran yhdiste eristettiin sitrushedelmistä vuonna 1841 ja ensimmäinen kemiallinen kokonaissynteesi julkaistiin vuonna 2015. Limoniinia esiintyy eräissä ruutakasvien heimon lajeissa kuten sitruksissa. Sitä on erityisesti siemenissä ja lehdissä, joissa se esiintyy glykosidinaan. Limoniinin tehtävä kasveissa on torjua kasvinsyöjähyönteisiä. Limoniinin pitoisuus vaihtelee huomattavasti sitrushedelmissä. Esimerkiksi appelsiinissa Valencia-lajikkeissa sen pitoisuus on noin 2-3 ppm, kun taas Navel-lajikkeessa limoniinipitoisuus voi olla tähän verrattuna jopa kymmenkertainen, noin 15-25 ppm. Limoniinia muodostuu sitrushedelmien mehuun limoniinin glykosidin hydrolysoituessa. Tämä aiheuttaa mehun maun muuttumista karvaaksi säilytyksen aikana. Limoniinia muodostuu glykosidistaan myös kuumennettaessa esimerkiksi pastöroinnin seurauksena. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Human Metabolome Database (HMDB): Limonin *Food Database (FooDB): Limonin *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Limonin *Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Limonin *ChemBlink: Limonin Luokka:Terpeenit Luokka:Furaanit Luokka:Epoksidit
Öölannin meritaistelu

Öölannin meritaistelu voi tarkoittaa eri taisteluja Ruotsin Öölannin vesillä: * Öölannin ensimmäinen meritaistelu, Öölannin pohjoiskärjen lähellä toukokuussa 1564 käyty Pohjoismaiseen seitsenvuotiseen sotaan liittynyt taistelu, jossa amiraali Jakob Baggen johtama ruotsalaislaivasto kärsi tappion Tanskaa vastaan * Öölannin toinen meritaistelu, Öölannin pohjoiskärjen lähellä elokuussa 1564 käyty Pohjoismaiseen seitsenvuotiseen sotaan liittynyt taistelu, jossa amiraali Klaus Kristerinpoika Horn voitti Tanskan ja Lyypekin laivastot * Öölannin kolmas meritaistelu, Öölannin pohjoiskärjen lähellä heinäkuussa 1566 käyty Pohjoismaiseen seitsenvuotiseen sotaan liittynyt taistelu, joka päätyi Klaus Kristerinpoika Hornin johtamien ruotsalaisten voittoon Tanskan ja Lyypekin laivastojen kärsittyä suuria tappioita taistelun jälkeisessä myrskyssä * Öölannin meritaistelu, Öölannin eteläkärjen lähellä kesäkuussa 1676 käyty Skoonen sotaan liittynyt niin sanottu Öölannin eteläkärjen meritaistelu, jossa Ruotsin lippulaiva Kronan räjähti, yliamiraali Lorentz Creutz menehtyi miehistönsä mukana ja Tanska voitti taistelun * Öölannin meritaistelu, Öölannin eteläkärjen lähellä heinäkuussa 1789 käyty Kustaa III:n sotaan liittynyt Venäjän ja Ruotsin laivastojen taistelu. Luokka:Öölannin historia
Esmeralda (1895)

Esmeralda oli Chilen laivaston 1896 vesillelaskettu panssarikansiristeilijä. == Valmistus == Alus tilattiin 15. toukokuuta 1895 Armstrong, Mitchell and Companyltä Elswickistä, missä köli laskettiin 4. heinäkuuta 1895 telakkanumerolla 639. Alus laskettiin vesille 14. huhtikuuta 1896 ja valmistui 4. syyskuuta 1896. Aluksen suunnittelijana oli Philip Watts.Brook 1999 s. 101 == Palvelus == Tykkien testauksen päätyttyä alus lähti maaliskuussa 1897 Plymouthista. Aluksen ura oli vähätapahtumainen. Aluksen neljä kuuden tuuman tykkiä, jotka oli asennettu kahdeksan tuuman tykkien yläpuolelle, poistettiin vuonna 1910 tehdyn modernisoinnin aikana. Alus poistettiin palveluksesta 1929 ja romutettiin.Brook 1999 s. 103 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Chilen laivaston risteilijät Luokka:Armstrongin valmistamat alukset
Ylivieskan seurakunta

Ylivieskan seurakunta on Ylivieskan kaupungissa ja Merijärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan. Ylivieskan seurakunta perustettiin Kalajokeen kuuluneena rukoushuonekuntana vuonna 1643. Vuonna 1685 se muutettiin kappeliseurakunnaksi, ja vuonna 1875 se muodostettiin itsenäiseksi seurakunnaksi. == Herätysliikkeet == Ylivieskan seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Ylivieska kuuluu herännäisyyden voimakkaan kannatuksen alueeseen. Herännäisyyden juuret sijoittuvat Ylivieskaan. Ylivieskassa on myös voimakasta kannatusta vanhoillislestadiolaisuudelle sekä rauhansanalaisuudelle, joiden yhtenäiseen kannatusalueeseen Ylivieska kuuluu. Vanhoillislestadiolaisuus on erityisen voimakasta Merijärven alueella. == Papisto == Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Ylivieskan seurakunnan kirkkoherroina: === Kirkkoherrat === * 1875–1892: Johan Peter Bäckman * 1895–1919: Jonatan Montin * 1922–1924: Kustaa Adolf Vuorela * 1928–1935: Pekka Korhonen * 1937–1960: Iisakki Eemeli Peltonen * 1960–1964: Onni Iisakki Takala * 1965–1983: Aarre Auvo Ilmari Pyy * 1984–1990: Jussi Matias Mäntymaa * 1990–1996: Juha-Heikki Myllylä * 1996–2018: Timo Määttä * 2018– Eija Nivala ** vs. 2022–2023: Mirva Ahola ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat Seurakunta
Martinkosken seurakunta

Martinkosken seurakunta oli vuoden 2019 alussa perustettu Suomen evankelis- luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuului Turun arkkihiippakuntaan ja Paimion rovastikuntaan. Seurakunta syntyi yhdistämällä Marttilan seurakunta ja Kosken Tl seurakunta. Marttilan seurakuntaan kuului vuoden 2017 lopussa 1 607 jäsentä ja Kosken Tl seurakuntaan 2 001 jäsentä. Seurakunta liitettiin vuoden 2023 alussa Salon seurakuntaan. Lyhytikäiseksi jääneen seurakunnan lakkauttamisen taustalla olivat taloudelliset syyt. Kosken kirkkoherrasta Tapio Hietalahdesta tuli uuden seurakunnan kirkkoherra ja Marttilan kirkkoherrasta seurakunnan kappalainen. Uuden seurakunnan nimeksi tuli Martinkosken seurakunta huolimatta siitä, että Kotimaisten kielten keskus vastusti nimeä. Se piti Martinkoski -nimeä ongelmallisena siksi, ettei seudulla ole sen nimistä asutusta tai luonnonpaikkaa ja suositteli sen sijaan nimeksi Marttilan seurakuntaa. ==Lähteet== Luokka:Entiset Turun arkkihiippakunnan seurakunnat Luokka:Marttila Luokka:Koski Tl
Parannesjärvi

Parannesjärvi on Pirkanmaalla Virroilla ja Mänttä-Vilppulassa Ylä-Kolkin lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön. == Maantietoa == Järven pinta-ala on 193 hehtaaria eli 1,9 neliökilometriä. Se on 4,0 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Se sijaitsee mäkien muodostamassa painanteessa. Järven kaakkoispäässä sen rannoille laskevat Valkeavuoren ja Kulonmäen rinteet ja järven länsirannassa järvelle erottuu selvästi Rajavuoren piirteet. Etelärannassa sijaitsee Valkeekivenlahti, joka on 600 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järven itäpää kapenee kuin lahti ja sen pohjukassa Kelmanninlahdessa sijaitsee harju, joka muodostaa Pitkäniemen. Pitkäniemi jakaa järven itäpään pohjukan omaksi järvenosakseen, jonka pohjukkaa kutsutaan Särkilahdeksi. Järvellä on vielä länsipäässä etelään työntyvä 650 metriä pitkä ja alle 100 metriä leveä Kylmälahti. Järvessä on kartan mukaan viisi nimetöntä saarta. Suurin saarista sijaitsee Valkeekivenlahdessa ja se on 80 metriä pitkä. Myös järven länsipäässä on saari. Muut saaret ovat luotoja. Järven rantaviivan pituus on 16,7 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Rannat vaihtelevat alavista rannoista mäkien rinteisiin ja jyrkänteisiin. Muutamissa kohdissa peltomaita ulottuu rantaan asti. Haja-asutus muodostuu kuudesta taloudesta, joista kolme ovat maatiloja. Rannoille on niiden lisäksi rakennettu yli 40 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 14359 ja siitä haarautuvilta kahdelta kylätieltä, jotka risteävät molemmat seututielle 346. Mänttä-Vilppulan kuntaraja ylittää järven kaakkoisosan niin, että siitä jää suurin osa Virtain puolelle. == Vesistösuhteet == Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vehkajärven valuma-alueella (35.49), jonka Parannesjoen valuma-alueeseen (35.493) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,9 metriä mpy. Järvi sijaitsee Vehkajärven valuma-alueen latva- alueilla ja siksi se saa pääosan vedestään omalta valuma-alueeltaan. Parannesjärven lähialueella on vain kaksi yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat Särkänlampi (4 ha), joka sijaitsee järven pohjoispuolella. Lammella ei ole laskuojaa, mutta sen katsotaan kuuluvan Parannesjärven valuma-alueeseen. Toinen on Perälammi (1 ha), joka sijaitsee järven itäpuolella. Sen laskuoja laskee Kylmälahteen. Järven laskujoki lähtee järven itäpäästä ja se laskee Parannesjoen nimisenä ensin kaakkoon Ylä-Kolkkiin ja kääntyy siellä etelään muuttuen Koivuojan nimiseksi. Lopulta se laskee Riihijärveen 3,7 kilometrin päässä Parannesjärvestä. Vesireitti jatkaa Rantalanjärven, Kangasjärven ja Vehkajärven kautta Tarjanteen Pohjaslahteen. == Lähteet == Luokka:Vehkajärven valuma-alue Luokka:Virtain järvet Luokka:Mänttä-Vilppulan järvet
Josephine Bakhita

Pyhä Josephine Margaret Bakhita F.D.C.C. (sana bakhita arabian sanasta onnekas; myös Giuseppina Bakhita, Madre Moretta tai Sisko Moretta; 1868 Oglassa, Darfur, Sudan – 8. helmikuuta 1947 Schio, Vicenza, Italia) oli varakkaan sudanilaisen perheen lapsi, mutta orjakauppiaat kaapasivat hänet 9-vuotiaana ja häntä kaupusteltiin El Obeidin ja Khartoumin markkinoilla, kunnes italialainen konsuli Callisto Legnani osti hänet vapauttaakseen hänet ja vei hänet Italiaan. Tyttö annettiin konsulin ystävälle Augusto Michielille ja hänestä tuli Mimmina Michielin lapsenvahti, jota hän seurasi Venetsian katekumeenien instituuttiin ja tunnettuaan itse vetoa katolista kirkkoa kohtaan kastettiin ja konfirmoitiin 1890, jolloin hän otti nimekseen Josephine. Myöhemmin Michieli halusi viedä Josephinen ja tyttärensä takaisin Sudaniin, mutta Josephine kieltytyi ja jäi Italiaan sekä päätti lopulta liittyä Congregatio Filiorum a Caritate -sääntökuntaan vuonna 1893 tehden professionsa vuonna 1896 ja lähetettiin Pohjois-Italiaan, jossa hän palveli yhteisöä ja opetti ihmisiä rakastamaan Jumalaa. Josephine Bakhita kuoli 8. helmikuuta 1947 luonnollisista syistä. Hän eli seuraavien seitsemän paavien hallintokausien aikana: autuas Piux IX (1846-1878), Leo XIII (1878-1903), pyhä Piux X (1903-1914), Benedictus XV (1914-1922), Pius XI (1922-1939 ja Pius XII (1939-1958). Paavi Johannus Paavali II julisti hänet kunnianarvoiseksi 1. joulukuuta 1978, autuaaksi 17. toukokuuta 1992 ja kanonisoi hänet 1. lokakuuta 2000. Josephine Bakhitaa on pidetty ainoana pyhimyksenä Sudanista. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 8. helmikuuta, ja hän on Sudanin suojeluspyhimys. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet Luokka:Orjat Luokka:Italialaiset pyhimykset Luokka:Sudanilaiset pyhimykset
Blessèd

__NOTOC__ Blesséd on japanilaisen laulaja Jin Akanishin viides studioalbumi, joka julkaistiin 12. joulukuuta 2017. == Kappaleet == #Blessèd #Fill Me Up #One Addiction #I Want You #Feel #Good or Bad #Sun Kiss #All About You #Shine #Yesterday #Mrs. Right == Lähteet == Luokka:Vuoden 2017 albumit Luokka:Jin Akanishin albumit
Dominique Lang

Dominque Lang (1874–1919) oli luxemburgilainen taidemaalari. Hänen tyylisuuntansa oli impressionismi. Lang maalasi sekä muotokuvia että maisemia ja häntä pidetään kotimaansa merkittävimpänä impressionistina. Taiteen tekeminen oli Langille kaikesta huolimatta vain sivutoimi, hän työskenteli koko ajan päätoimisesti opettajana. http://web.archive.org/web/20100929085725/http://www.migcendo.lu/his/portrait/bio/lang.html == Maalauksia == File:Lang Chemin de Croix Dudelange.jpg|Dominique Lang: Ristisaaton ensimmäinen pysähdys, Dudelangen kirkko, ehkä vuodelta 1901 File:Lang Banks of the Alzette 1915.jpg|Dominique Lang: Alzette-joen rantaa, vuodelta 1915 File:Lang Walnut Tree in Spring Sunshine 1915.jpg |Dominique Lang: Pähkinäpuu kevätauringossa, 1915 == Viitteet == Luokka:Luxemburgilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet
Tiihala

Tiihala on Kangasalan osa-alue, kylä ja kaupunginosa 13Kangasala sai kaupunginosat; Kangasalan Sanomat 24.9.2020. Säkkölänjärven eteläosa, Taivallammen eteläosa ja Kyläjärvi sijaitsevat Tiihalassa. == Lähteet == *
Luettelo Italian nimisuojatuista juustoista

Italialaisista juustoista seuraavat tuotteet on rekisteröity Euroopan unionin nimisuojajärjestelmään: Elintarvike Suojaustyyppi Rekisteröintipäivä Asiago SAN 21.6.1996 Bitto SAN 2.7.1996 Bra SAN 2.7.1996 Burrata di Andria SMM 2.12.2016 Caciocavallo Silano SAN 5.7.2003 Canestrato di Moliterno SMM 22.5.2010 Canestrato Pugliese SAN 21.6.1996 Casatella Trevigiana SAN 3.6.2008 Casciotta d'Urbino SAN 13.11.1996 Castelmagno SAN 2.7.1996 Fiore Sardo SAN 2.7.1996 Fontina SAN 21.6.1996 Formaggella del Luinese SAN 16.4.2011 Formaggio di Fossa di Sogliano SAN 3.12.2009 Formai de Mut dell'Alta Valle Brembana SAN 21.6.1996 Gorgonzola SAN 21.6.1996 Grana Padano SAN 21.6.1996 Montasio SAN 21.6.1996 Monte Veronese SAN 2.7.1996 Mozzarella di Bufala Campana SAN 21.6.1996 Murazzano SAN 21.6.1996 Nostrano Valtrompia SAN 13.7.2012 Ossolano SAN 4.10.2017 Parmigiano Reggiano SAN 21.6.1996 Pecorino Crotonese SAN 27.11.2014 Pecorino delle Balze Volterrane SAN 20.2.2015 Pecorino di Filiano SAN 15.12.2007 Pecorino di Picinisco SAN 19.11.2013 Pecorino Romano SAN 21.6.1996 Pecorino Sardo SAN 2.7.1996 Pecorino siciliano SAN 21.6.1996 Pecorino Toscano SAN 2.7.1996 Piacentinu Ennese SAN 15.2.2011 Piave SAN 22.5.2010 Provolone del Monaco SAN 11.2.2010 Provolone Valpadana SAN 21.6.1996 Puzzone di Moena / Spretz Tzaorì SAN 19.11.2013 Quartirolo Lombardo SAN 21.6.1996 Ragusano SAN 2.7.1996 Raschera SAN 2.7.1996 Robiola di Roccaverano SAN 2.7.1996 Salva Cremasco SAN 23.12.2011 Silter SAN 29.9.2015 Spressa delle Giudicarie SAN 23.12.2003 Squacquerone di Romagna SAN 25.7.2012 Stelvio ; Stilfser SAN 16.2.2007 Strachitunt SAN 14.3.2014 Taleggio SAN 21.6.1996 Toma Piemontese SAN 2.7.1996 Valle d'Aosta Fromadzo SAN 21.6.1996 Valtellina Casera SAN 2.7.1996 Vastedda della valle del Belìce SAN 29.10.2010 == Määritelmiä == Nimisuojatyypit ovat: * SAN, suojattu alkuperänimitys * SMM, suojattu maantieteellinen merkintä * APT, aito perinteinen tuote. == Lähteet == *
Hankajärvi (Keuruu)

Hankajärvi, myös Lapinjärvi, on Keski-Suomessa Keuruulla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön. == Maantietoa == Järven pinta-ala on 189 hehtaaria eli 1,9 neliökilometriä. Se on 3,0 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä. Järven eteläosassa sijaitsee poikkeuksellinen nelihaarainen niemi, joka ulottuu lähes järven vastarannalle. Sen eteläiset haarat ovat nimeltään Pitkäniemi, Karstaniemi ja Särkänniemi; pohjoista haaraa ei ole kartoissa nimetty. Järven kaakkoispää, joka jää niemen taakse, on nimeltään Hankapohja, ja sen pohjoinen lahdenpohjukka on nimeltään Leveälahti. Järvessä on kartan mukaan 16 saarta. Suurin saari on pohjoispäässä sijaitseva Tynnyrisaari, joka on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Sen pinta-ala on 4,0 hehtaaria. Läheinen Kannaksensaari sijaitsee rannassa kiinni, ja sinne menee tie. Järven keskiosissa sijaitsee Lehtiäissaari, joka on kuin Pitkäniemen niemenjatke. Muita nimettyjä saaria ovat Palosaari ja Yksipuinensaari. Järven rantaviivan pituus on 17,6 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Vain järven pohjoispäässä ja yhdessä kohtaa Hankapohjassa pellot ulottuvat rantaan asti. Alueella on haja-asutusta, joka muodostuu kymmenestä taloudesta. Niistä neljä on maatiloja. Rannoille on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulevat tiet yhdysteiltä 16504 ja 16501. == Vesistösuhteet == Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Kitusjärven alueeseen (35.482) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,6 metriä mpy. Se kuuluu Pihlajaveden reitillä sen pääuoman järvien ketjuun, ja kaikki yläpuolisten alueiden ja valuma-alueiden vedet virtaavat Hankajärven läpi. Vedet laskevat Kuusijärvestä Hankasalmea pitkin järven pohjoispäähän. Lisäksi järveen laskee vain yksi yli hehtaarin kokoinen järvi, Tervalampi (2 ha), joka laskee Hankapohjaan lyhyttä ojaa pitkin. Järveen on johdettu aivan järven lähellä sijaitsevien soiden ja metsäalueiden kuivatusojia. Järven laskujoki on lyhyt Reinikankoski, joka laskee Luomukseen. Vesireitti jatkuu alas Jyrkeejärven kautta Koskelankoskeen ja seuraavaksi Kitusjärveen. Sieltä reitti jatkuu Vironjoen jälkeen Uurasjärven Korhosselkään, sekä Kauhaselän ja Hauhusselän kautta Tarjanteen Joutsenselkään. == Lähteet == Luokka:Pihlajaveden reitin valuma-alue Luokka:Keuruun järvet
Gorna Orjahovitsa

Gorna Orjahovitsa () on noin 32 000 asukkaan kaupunki keskisessä Pohjois- Bulgariassa Jantrajoen varrella. ==Kuvia== Image:A view outside Gorna Oryahovitsa railway station.JPG Image:Georgi Izmirliev.jpg Image:Saint- Nicolas-church-of-Gorna.jpg Image:000472764-big.jpg Image:Post office Gorna Oryahovitsa.jpg Image:Rachovets fortress ruins,Gorna Oryahovitsa.jpg Image:Church Saint Joan Rilski,Kaltinets,Gorna Oryahovitsa.jpg Image:Airport Gorna Oryahovitsa.jpg ==Lähteet== Luokka:Bulgarian kaupungit Luokka:Veliko Tărnovon alue
Marttilan seurakunta

Marttilan seurakunta oli Marttilan kunnassa Varsinais-Suomessa toiminut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuului Turun arkkihiippakuntaan ja Paimion rovastikuntaan. Marttilan seurakunta on mainittu itsenäisenä seurakuntana jo vuonna 1409. Siitä on myöhemmin erotettu Tarvasjoen, Kosken ja Karinaisten seurakunnat. Seurakunta yhdistyi vuoden 2019 alussa Kosken Tl seurakunnan kanssa muodostaen uuden Martinkosken seurakunnan. == Papisto == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Marttilan seurakunnan kirkkoherroina: * 1548–1556: Henricus Johannis * 1557: Jören * 1563–1585: Simon Canuti Paljaspää * 1587–1592: Thomas Henrici * 1593–1614: Matthias Nicolai Ryngen * 1615–1630: Jacobus Matthiæ Platesas * 1634–1645: Henricus Georgij * 1723–1737: Matthias Riman * 1738–1781: Johan Hortelius * 1782–1801: Jakob Zidén * 1808–1809: Jakob Bonsdorff * 1809–1818: Gustaf Johan Hosslenius * 1820–1830: Henrik Reilin * 1832–1843: Karl Åström * 1844–1864: Johan Vilhelm Elmgren * 1868–1874: Matias Laurillius * 1876–1908: August Hildén * 1910–1938: Anton Wilhelm Suurpää e Sederström * 1940–: Wilho Johannes Wihervaara * 1990–2001: Jorma Bäckman * –2018: Janne Nurmi ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Seurakunnan kotisivut Luokka:Entiset Turun arkkihiippakunnan seurakunnat Luokka:Marttila
Kosken Tl seurakunta

Kosken Tl seurakunta oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Kosken Tl kunnassa Varsinais-Suomessa. Kosken Tl seurakunta kuului Turun arkkihiippakuntaan ja Paimion rovastikuntaan. Kosken Tl seurakunta perustettiin Marttilaan kuuluneena kappeliseurakuntana vuonna 1647. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muodostettiin vuonna 1913. Seurakunta yhdistyi vuoden 2019 alussa jälleen Marttilan seurakunnan kanssa muodostaen uuden Martinkosken seurakunnan. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat Luokka:Koski Tl
Iisalmen jalkapallohalli

Iisalmen jalkapallohalli on vuonna 2002 valmistunut ylipainehalli Iisalmessa, Parkatin kaupunginosassa. Hallissa on kooltaan 45 x 87 metriä oleva kumirouhepintainen jalkapallokenttä, tekonurmi. Hallissa ei ole katsomoita, ja huoltotilat sijaitsevat sisäänkäynnin läheisyydessä hallin ulkopuolella. Vuonna 2017 halli painui kasaan hetkellisesti sähkökatkon vuoksi, koska varavoimakone ei käynnistynyt normaalisti. Hallia käyttävät muun muassa joukkueet PK-37 ja Klubi-36. == Lähteet == Luokka:Iisalmen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen jalkapallohallit Luokka:Iisalmen urheilu
Nuori Suomi (viikkolehti)

Nuori Suomi oli Helsingissä vuosina 1905–1907 ilmestynyt aikakauslehti, jota julkaisi nuorsuomalainen ylioppilasyhdistys Ylioppilaiden keskusteluseura. Poliittisesti suuntautunut, ajankohtaisiin kysymyksiin paneutuva poleeminen viikkolehti tahtoi edustaa ”jyrkästi vapaamielistä suuntaa yhteiskunnallisissa ja uskonnollisissa kysymyksissä”, kuten näytenumero julisti (Viikon varrelta, s. 4/1905). Lehti aikoi valistaa kansalaisia koskien eduskuntalaitoksen uudistamista ja tehdä tunnetuksi työväenliikettä, naisasiaa ja raittiusapyrintöjä ”päämääränä yksilön täydellinen vapaus” (Lukijalle, s. 1/1905). Ulkomaista kulttuuria luvattiin seurata erityisellä huolella. Nuoren Suomen päätoimittajan tehtäviä hoiti aluksi nuori historian tutkija Kaarlo Blomstedt. Muun toimituksen muodostivat J. A. Pärnänen, Onni Talas, K. R. Brotherus, Antti Kaasalainen, Tyyne Söderman, S. Söderhjelm ja Oiva R. Kyrö. Vuoden 1906 lopulla päätoimittajan tehtävät siirtyivät Kaasalaiselle ja 1907 alussa päätoimittajaksi tuli Herman Stenberg.Tuusvuori, s. 186 Keväällä 1907 Nuori Suomi asettui avoimesti tukemaan ensimmäisissä eduskuntavaaleissa ”Radikaalia valitsijamiesyhdistystä”, jossa joukko suomen- ja ruotsinkielisiä vasemmistoliberaaleja ja aktivisteja oli liittoutunut yhteisen vaaliohjelman merkeissä. Vaalien jälkeen lehteä syytettiinkin nuorsuomalaisen puolueen vaalityön hajottamisesta. Myöskään kirkon ja uskonnon vastainen kirjoittelu sekä maltillisuus kielikysymyksessä eivät enää tyydyttäneet Ylioppilaiden keskusteluseuran enemmistöä, mikä johti koko toimituksen eroamiseen toukokuussa 1907. Erimielisyydet lehden toimittamisessa heijastivat nuorsuomalaisten sisäistä hajaannusta. Uudeksi päätoimittajaksi valittu Eino Railo jaksoi vaivoin pitää lehden hengissä vuoden loppuun.Tuusvuori, s. 187 Nuoren Suomen eronnut toimitus ryhtyi heti perustamaan uutta viikkolehti Päivää. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Helsingin media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Mustasiipi

Mustasiipi on Reijo Mäen vuonna 2011 ilmestynyt 22. Vares-dekkari. Mustasiivessä irvaillaan maailmanparantajien uskomuksille: tarjoillaan preeriaintiaanien henkitietoisuutta ja kalanrehuspirulinaa tofupedillä. Toisaalta rikolliset liikemiehet ovat poikkeuksellisen paatuneita ja harjoittavat murhia ja pikavippibisneksiä. Teoksessa saa paljon tilaa Rammstein-vaikutteinen Keine Achnung -yhtye, jonka tyylilajia voi kutsua kuolonmetalliksi. Mustasiipi on Mäen teoksista ensimmäinen, jossa näkyy hänen veneilyharrastuksensa. == Vastaanotto == Savon Sanomien Marko Korkalon mukaan teoksessa on poikkeuksellisesti itsenäinen ja kehittyvä naishahmo, tapahtumat ovat perususkottavia ja rikollisia ei ole kuvattu hienovaraisesti. Mustasiivessä näkee, miten kirja on suunniteltu. Jos jokin paikka tai esine esitellään, sitä myös käytetään. Turun Sanomien Matti Kolehmainen arvioi, että teksti on tiukkaa, lause on ekonomista, kuvat tarkkoja ja tunnelmat kohdallaan. Teoksessa on henkilöitä ja sivupolkuja, joista osa liittyy toisiinsa ja osa ei johda mihinkään kuten oikeassakin elämässä. Helsingin Sanomien Juri Nummelinin mielestä kyseessä on innoton välityö ja Jussi Vareksen toiminta poikkeuksellisen passiivista. Esimerkkinä Nummelin mainitsee sen, että yhdessä kohtauksessa Vares pakenee mahdollisia pahiksia toiseen baariin ja soittaa poliisit. Teos oli ilmestymisvuonnaan viidenneksi myydyin kotimainen kaunokirjallinen teos ja sitä myytiin 44 500 kappaletta. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2011 kirjat Luokka:Suomalaiset rikosromaanit Luokka:Reijo Mäen kirjoittamat kirjat
Seppo Jalava

Seppo ”Jallu” Jalava (1. tammikuuta 1952 – 10. marraskuuta 2018 Turku) oli suomalainen koripalloilija. Jalava voitti kasvattajaseurassaan Turun NMKY:ssä 1970-luvulla kolme Suomen mestaruutta ja kaksi Suomen cup-mestaruutta. Lisäksi hän saavutti TuNMKY:ssä kertaalleen SM-hopeaa sekä -pronssia ja kahdesti Suomen cupin hopeaa. Kaudella 1975–1976 Jalava pelasi Euroopan mestarien cupin lohkovaiheessa. == Pelaajaura == Jalava harrasti alun perin yleisurheilua ollen lahjakas kymmenottelija. Miesten keihästä hän heitti juniori-ikäisenä yli 62 metriä. A-juniori-ikäisenä hänet löydettiin koripallon pariin.https://www.facebook.com/KoripallomuseoSuomi/photos/a.448974292578/10156788024212579/ Jalava edusti koko kilpauransa ajan kasvattajaseuraansa Turun NMKY:tä, jossa hän pelasi miesten SM-sarjassa viisi kautta vuosina 1972–1977. TuNMKY oli jokaisella Jalavan kaudella mitaleilla: kolmesti mestari ja kertaalleen hopealla sekä pronssilla. Myös Suomen cupissa joukkue menestyi saavuttaen kahdesti mestaruuden ja kahdesti hopeaa.Seppo Jalava – Suomen Koripalloliitto Kaudella 1974–1975 Jalava heitti vierasottelussa Panttereita vastaan 42 pistettä. Kaudella 1975–1976 TuNMKY voitti Euroopan Mestarien cupin kummallakin karsintakierroksella ja eteni kilpailun lohkovaiheeseen. Lokakuussa 1974 Jalava pelasi Suomen alle 22-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua Ruotsia vastaan.https://www.basket.fi/basket/maajoukkueet/pelaajat-ja- valmentajat/pelaaja/?season_id=null&player;_id=365003#stf == Saavutukset == * Euroopan Mestarien cupin lohkovaiheessa kaudella 1975–1976 * Suomen mestaruus 1973, 1975 ja 1977 ** SM-hopeaa 1976 ** SM-pronssia 1974 * Suomen cup- mestaruus 1972 ja 1976 ** Suomen cupin hopeaa 1974 ja 1975 == Yksityiselämä == Jalava oli neljän laudaturin ylioppilas ja opiskeli lääketiedettä Turun yliopistossa. Hän harrasti tietokilpailuja. Jalava sairastui nopeasti edenneeseen syöpään ja kuoli Turussa 66-vuotiaana 10. marraskuuta 2018.https://www.basket.fi/basket/uutiset/seppo-jalava-on-poissa/ == Lähteet == * Seppo Jalava Suomen Koripalloliitto === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
MCAS

MCAS, Maneuvering Characteristics Augmentation System, on Boeing-yhtiön 737 MAX -lentokoneeseen rakennettu järjestelmä, joka tarkkailee lentokoneen kohtauskulmaa, eli siiven ja ilmavirran suunnan välistä suhdetta. Jos kulma nousee liian suureksi, toiminto päättelee koneen olevan vaarassa sakata, jolloin siiven nostovoima katoaa. Jos MCAS aktivoituu, se pyrkii laskemaan koneen nokkaa muuttamalla korkeusvakaimen asentoa trimmaamalla sitä. Ominaisuuden arvellaan aiheuttaneen Indonesiassa Lion Airin onnettomuudessa lentokoneen putoamisen lokakuussa 2018, kun järjestelmä sai väärää tietoa ja käänsi koneen suunnan alaspäin.Lentäjät raivostuivat Boeingin uutuuskoneen salaisesta järjestelmästä. Yle Ethiopian Airlinesin lennon 302 putomisessa onnettomuustutkinnassa on todettu kohtauskulma-anturin antaneen vääriä arvoja ja MCAS-järjestelmän pyrkineen korjaamaan nokan asentoa. Boeing ei liittänyt tietoa ominaisuudesta koneen käsikirjaan, koska sen piti olla täysin huomaamaton. Järjestelmä luotiin, kun uuden konemallin suuremmat moottorit sijoitettiin aiempaa edemmäksi, ja koneen ominaisuudet silloin muuttuivat. == Lähteet == Luokka:Boeing
Siikalatvan seurakunta

Siikalatvan seurakunta on Siikalatvan ja Pyhännän kunnissa Pohjois- Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Raahen rovastikuntaan. Siikalatvan seurakunta perustettiin vuonna 2006 yhdistämällä Kestilän, Piippolan, Pulkkilan ja Pyhännän seurakunnat. Tämä tapahtui kolme vuotta ennen kuin vastaavat kunnat, Pyhäntää lukuun ottamatta, yhdistettiin Siikalatvan kunnaksi. Rantsilan seurakunta liittyi yhdistyneeseen seurakuntaan vuonna 2008. == Herätysliikkeet == Siikalatvan seurakunta kuuluu muun Pohjois-Pohjanmaan tavoin vanhoillislestadiolaisuuden keskeisimpään kannatusalueeseen. Vanhoillislestadiolaisuus on erityisen voimakasta Rantsilan alueella. Liikkellä on jossain määrin toimintaa myös Kestilän ja Pulkkilan alueella. Piippolassa ja Kestilässä vaikuttaa jossain määrin myös herännäisyys. == Papisto == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Siikalatvan seurakunnan kirkkoherroina: === Kirkkoherrat === * 2006–2013: Erkki Piri * 2013–2019: Merja Jyrkkä * 2020–: Heikki Karppinen ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat Luokka:Siikalatva Luokka:Pyhäntä
Raahen seurakunta

Raahen seurakunta on Raahen kaupungissa ja Siikajoen kunnassa Pohjois- Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan. Raahen seurakunta perustettiin alun perin vuonna 1649 samalla kuin Raahen kaupunkikin. Vuonna 1690 se yhdistettiin Saloisten kanssa Raahen–Saloisten seurakunnaksi, johon Saloinen kuulu Salo-nimisenä kappeliseurakuntana. Vuonna 1901 Saloisten seurakunta itsenäistyi, ja vuonna 1973 se muodosti Raahen seurakunnan kanssa seurakuntayhtymän. Vuonna 1909 tehdyllä päätöksellä, joka toteutettiin vasta vuonna 1922, Raahen seurakunnasta erotettiin myös Pattijoki omaksi seurakunnakseen. Myös Vihannin seurakunta erosi Raahen seurakunnasta vuonna 1896 oltuaan sitä ennen vuodesta 1751 lähtien kappeliseurakunta. == Herätysliikkeet == Raahen seurakunta kuuluu muun Pohjois-Pohjanmaan tavoin vanhoillislestadiolaisuuden keskeiseen kannatusalueeseen. Vanhoillislestadiolaisuus on erityisen voimakasta Ruukin alueella. Liikkeellä on selvää kannatusta myös Raahessa ja jossain määrin myös Vihannissa, Pattijoella ja Siikajoella. Raahessa vaikuttaa jossain määrin myös herännäisyys. == Papisto == Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Raahen seurakunnan kirkkoherroina: === Kirkkoherrat === * 1652–1661: Claudius Henrici Alholm * 1662–1664: Caspar Caspari Forbus * 1670: Johan Caspari Forbus * 1674–1691: Magnus Gabrielis Westzynthias * 1922–1934: Olavi Heliövaara * 1935–1953: Antti Orkamaa * 1954–1977: Eero Permi * 1977–1999: Kalevi Silvola * 1999–2007: Veikko Määttä * 2007–2018: Tuomo Matala * 2018– Harri Joensuu ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Seurakunnan kotisivut Luokka:Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat Seurakunta Luokka:Siikajoki
Esmeralda

Esmeralrda voi tarkoittaa seuraavia: * Esmeralda, naisen etunimi ** Esmeralda (s. 1956), Belgian kuningasperheen jäsen, toimittaja ja kirjailija * Esmeralda, romanityttö Victor Hugon romaanissa Pariisin Notre-Dame * Esmeralda, Aleksandr Dargomyžskin ooppera * Esmeralda, Cesare Pugnin säveltämä baletti * Esmeralda, meksikolainen telenovela-sarja * Esmeralda Bank, merenalainen tulivuori Tyynellämerellä lähellä Mariaaneja * Esmeraldan piirikunta, piirikunta Nevadassa, Yhdysvalloissa * Esmeralda-nimisiä sotalaivoja: ** Esmeralda, Espanjan laivaston vuonna 1791 vesille laskettu fregatti ** Esmeralda, Chilen laivaston vuonna 1883 vesille laskettu panssarikansiristeilijä ** Esmeralda, Chilen laivaston vuonna 1896 vesille laskettu panssarikansiristeilijä.
Jukka Mikkonen (filosofi)

Jukka Mikkonen on suomalainen filosofi, joka on erikoistunut kirjallisuuden filosofiaan ja ympäristöestetiikkaan. Hän työskentelee yliopistotutkijana Jyväskylän yliopistossa. Mikkonen valmistui maisteriksi filosofiasta Joensuun yliopistosta 2004 ja väitteli filosofian tohtoriksi Tampereen yliopistossa 2011. == Teoksia == * Mikkonen, Jukka & Hakala, Harri: Metsälampi. Helsinki: ntamo, 2023. ISBN 978-952-215-885-7 * Philosophy, Literature and Understanding: On Reading and Cognition. Lontoo & New York: Bloomsbury, 2021. ISBN 978-135-016-397-3. * The Cognitive Value of Philosophical Fiction. Lontoo & New York: Bloomsbury, 2013. ISBN 978-144-115-400-2. * Metsäpolun filosofiaa. Tampere: niin & näin, 2017. ISBN 978-952-7189-13-9. * * Salminen, Antti & Mikkonen, Jukka & Järvenkylä, Joose (toim.): Kirjallisuus ja filosofia: rinnakkaisuuksia, ristiriitoja ja risteyksiä. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2012. ISBN 978-952-22-236-23. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Jukka Mikkosen kotisivut Luokka:Suomalaiset filosofit Luokka:Elävät henkilöt
Otalehtivita

Otavita eli otalehtivita (Potamogeton friesii) on vitakasvien heimoon ja lapavitojen (Potamogeton) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen vesikasvi, joka kasvaa kokonaan upoksissa vedenpinnan alapuolella. Otalehtividan saattaa sekoittaa tylppövitaan eli tylppälehtivitaan (Potamogeton obtusifolius), mutta lajit ovat erotettavissa lehtien suonituksen sekä kukinnon ulkonäön perusteella. Otalehtividan varsi voi kasvaa noin puoli metriä pitkäksi, ja se on siipipalteeton sekä melko runsaasti haarova. Lehdet ovat noin 20 cm pitkiä, 3 mm leveitä, tasapintaisia ja teräväkärkisiä. Lehdissä on viisi suonta: pääsuoni keskellä ja sen molemmin puolin kaksi pienempää suonta. Otalehtividalla ei ole uposlehtien lisäksi erillisiä kelluslehtiä, eikä myöskään lehtituppia. Otalehtividan kukinto on 1–2 cm pitkä tähkä, joka on yleensä tähkää pidemmän varren päässä. Hedelmät ovat noin 2 mm pitkiä sekä jonkin verran köliselkäisiä. Otalehtivita kasvaa runsasravinteisissa vesistöissä. Suomessa lajia tavataan lähinnä Perämeren rannikolla, mutta havaintoja on myös muualta, kuten Ahvenanmaalta sekä sisämaan vesistöistä. Otalehtivita on luokiteltu Suomessa silmälläpidettäväksi (NT) lajiksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Otavita (Potamogeton friesii) * JSTOR Global Plants: Potamogeton friesii * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Potamogeton friesii * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Potamogeton friesii * United States Department of Agriculture (USDA): Potamogeton friesii * Flora of China: Potamogeton friesii Luokka:Vidat
E’Twaun Moore

E’Twaun Donte Moore (s. 25. helmikuuta 1989) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaa takamiehenä. Hän edustaa NBA-liigassa pelaavaa New Orleans Pelicansia Moore pelasi vuodet 2007–2011 Purduen yliopiston joukkueessa. Boston Celtics varasi hänet NBA:han toisella kierroksella sijalla 55 vuoden 2011 varaustilaisuudessa. NBA:n työsulun vuoksi kauden 2011–2012 alku viivästyi ja Moore pelasi syksyllä 2011 Italiassa Benetton Trevison joukkueessa. Bostonissa hän pelasi vain tuon yhden kauden ja päätyi pelaajakauppojen jälkeen kesällä 2012 Orlando Magiciin, jossa hän pelasi kaksi kautta. Kaudet 2014–2016 hänen seuransa oli Chicago Bulls ja vuodesta 2016 hän on edustanut New Orleans Pelicansia. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Pelicansissa kaikki 82 runkosarjaottelua ja niistä avauskokoonpanossa 80 kertaa. Hän pelasi keskimäärin 31,5 minuuttia ottelua kohti. Yhdeksässä pudotuspelissä hänen peliaikansa oli 31,6 minuuttia ottelua kohti. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hapteeni

Hapteeni eli epätäydellinen antigeeni on molekyyli, joka aiheuttaa immuunivasteen ainoastaan silloin, kun se on sitoutuneena kantajamolekyyliin, esimerkiksi proteiiniin. Se ei siis vapaana ole antigeeni, vaikka voi sitoutuakin vasta-aineeseen. Esimerkki hapteenista on dinitrofenoli. Termin hapteeni esitti itävaltalainen lääkäri Karl Landsteiner. Hapteeni sitoutuu kovalenttisesti kantajamolekyyliin, esimerkiksi proteiiniin. Elimistö reagoi tähän kompleksiin muodostamalla vasta-aineita. Toinen vasta-aineista on spesifinen hapteenin suhteen ja toinen reagoi kantajaproteiiniin. Hapteenin sähkövaraus on merkittävä tekijä siinä, minkälaisia vasta-aineita muodostuu. ==Lähteet== Luokka:Immuunijärjestelmä
Pierre Toussaint

Pierre Toussaint (27. kesäkuuta 1766 Saint-Marc, Artibonite, Haiti – 30. kesäkuuta 1853 New York, Yhdysvallat) kunnianarvoisa, oli Haitissa orjaksi syntynyt, katolilaiseksi kasvatettu ja myöhemmin kuuluisana kampaajana New Yorkissa toiminut ja siellä yksi kuuluisimmista katolilaisista. Pierren omistaja Jean Berard opetti hänet lukemaan ja kirjoittamaan sekä otti hänet mukaansa muuttaessaan New Yorkiin. Berardin kuoltua Toussaint hoiti leskeä. Hän vapautui orjuudesta Madame Berardin kuoltua 1807. Toussaint oli opissa yhdellä New Yorkin johtavista kampaajista, ja hänestä itsestäänkin tuli kaupungin yläluokan suosima taitava kampaaja. Pierre rakastui 15-vuotiaaseen orjatyttöön nimeltä Juliette Noel, osti hänet omakseen ja vapautti hänet. Hän meni tämän kanssa naimisiin. He muuttivat kotinsa orpojen turvapaikaksi, luottotoimistoksi, työvoimatoimistoksi ja hostelliksi papeille ja köyhille matkalaisille. Kuollessaan 1853 hän oli käynyt päivittäin messussa 66 vuotta Saint Peter’s Churchissa . Hänet haudattiin vaimonsa viereen Saint Patrick’s Old Cathedralin hautausmaalle ja myöhemmin katedraalin kryptaan vuonna 1990. Toussaint eli seuraavien kahdeksan paavien hallintokausien aikana: Klemens XIII (1758–1769), Klemens XIV (1769–1774), Pius VI (1775–1799), Pius VII (1800–1823), Leo XII (1823–1829), Pius VIII (1829–1830), Gregorius XVI (1831–1846) ja autuas Piux IX (1846–1878). Vuonna 1991 hänen kanonisointiprosessinsa avattiin ja hänet julistettiin Jumalan palvelijaksi. Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 1996. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Memoir of Pierre Toussaint Luokka:Vuonna 1766 syntyneet Luokka:Vuonna 1853 kuolleet
Dave Cad

David Cadwallader (s. 6. heinäkuuta 1988 Englanti, Britannia), joka tunnetaan julkisuudessa nimellä Dave Cad, on Suomessa asuva brittiläinen tubettaja ja bloggaaja,Dave Cad – Tubettajat.net joka käsittelee YouTube-videoissaan Suomea ja suomalaisuutta. Lontoossa varttunut Cad muutti vuoden 2018 keväällä suomalaisen kihlattunsa, Catin, mukana Suomeen. Cad jakaa YouTubessa kokemuksiaan Suomesta. Videoillaan hän on esimerkiksi pelannut mölkkyä, dokumentoinut suomen kielen opiskeluaan, kokeillut suomalaisia ruokia ja alkoholijuomia sekä katsonut ja kommentoinut suomalaisia musiikkivideoita. Dave Cad aloitti YouTube-uransa vuonna 2011, ja samana vuonna hän alkoi bloggaamaan matkustamisesta. Cadin YouTube-kanavalla oli joulukuussa 2019 lähes 140 000 tilaajaa. Pääkanavansa lisäksi hänellä on DaveCadGaming-niminen YouTube-kanava. Cad meni naimisiin Catharina Petersonin kanssa keväällä 2018. He saivat Leo-nimisen poikalapsen syksyllä 2019. Pariskunta julkaisi toukokuussa 2021 lastenkirjan Kai menee nukkumaan, joka on kirjoitettu suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi. Heidän toinen kirjansa, niin ikään kolmikielinen Kai menee päiväkotiin, ilmestyi elokuussa 2022. == Teokset == * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Dave Cadin YouTube-kanava Luokka:Brittiläiset tubettajat Luokka:Videobloginpitäjät Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Virta (yhtye)

Virta (tyylitelty VIRTA) on vuonna 2011 Kuopiossa perustettu ja sittemmin helsinkiläistynyt instrumentaalitrio, joka yhdistelee musiikissaan pohjoismaista jazzperinnettä, post-rockia sekä elektronisen nykymusiikin elementtejä. Yhtye on julkaissut kolme albumia: Tales from the Deep Waters (2012), Hurmos (2016). ja Horros (2023). Virta on tullut tunnetuksi voimakkaista audiovisuaalisista konserteistaan. Alkuvuonna 2017 yhtye järjesti kuusi kaupunkia kattavan audiovisuaalisen levynjulkaisukiertueen, jossa se esiintyi visuaalitaiteilijan, valosuunnittelijan ja äänisuunnittelijan kanssa. Levynjulkaisukiertueen jälkeen yhtye on konsertoinut lukuisilla klubi- ja festivaalilavoilla Suomessa ja muualla Euroopassa. Elokuussa 2018 Virta kutsuttiin esiintymään Ylen tilaamaan Timanttinen keikka -konserttisarjaan, joka järjestettiin G-livelabissa, Helsingissä. Loppuunmyyty konsertti taltioitiin televisiointia varten. Yhtyettä käsittelevä jakso esitettiin Yle Teemalla 27. marraskuuta 2018, minkä jälkeen se oli katsottavissa Yle Areenassa. == Jäsenet == * Antti Hevosmaa – trumpetti, laulu, elektroniikka * Heikki Selamo – kitara, laulu, elektroniikka * Erik Fräki – rummut, lyömäsoittimet, elektroniikka == Diskografia == === Albumit === * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jazzyhtyeet Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet Luokka:Suomalaiset elektronisen musiikin yhtyeet