Antoine d’Orléans

Antoine Marie Philippe Louis d’Orléans, Montpensier’n herttua (; 31. heinäkuuta 1824 Neuilly-sur-Seine, Ranska – 4. helmikuuta 1890 Sanlúcar de Barrameda, Espanja)Nordisk familjebok (1914), s. 908 Runeberg.org. Viitattu 24.10.2015. oli Ranskan prinssi, joka vaikutti pääasiassa Espanjan hovissa. Hän oli Espanjan kuningatar Isabella II:n lanko, kuningas Alfonso XII:n appi ja myös itse ehdolla Espanjan kuninkaaksi vuonna 1870. == Suku, sotilasura ja avioliitto == Antoine oli Ranskan kuningas Ludvig Filipin ja kuningatar Maria Amalian kuudes ja nuorin poika. Hänen sisaruksiaan olivat muun muassa kruununprinssi Ferdinand Filip, Belgian kuningatar Louise, kuvanveistäjä Marie d’Orléans ja kenraali Henri d’Orléans.Maria Amalia (1782–1866) Women in World History: A Biographical Encyclopedia (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 12.1.2025. Antoine palveli isänsä hallitsijakaudella Ranskan armeijassa ja yleni Algeriassa käytyjen taistelujen aikana vuonna 1846 everstiluutnantiksi. Antoine avioitui vuonna 1846 kuningatar Isabella II:n 14-vuotiaan nuoremman sisaren, prinsessa María Luisa Fernandan (1832–1897) kanssa.Luisa Fernanda (1832–1897) Women in World History: A Biographical Encyclopedia (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 12.1.2025. He asuivat Ranskassa, kunnes Orléansin suku menetti valtansa vuoden 1848 helmikuun vallankumouksessa. Vuodesta 1850 he asuivat Espanjan Sevillassa San Telmon palatsissa, joka hankittiin Maria Luisan isältään Ferdinand VII:ltä perimillä varoilla. Antoinelle annettiin vuonna 1859 Espanjan hallitsijasuvun infanten eli prinssin arvo. Hän juonitteli kälyään Isabella II:a vastaan, ja hänen on väitetty kohdelleen avioliittonsa alkuaikoina puolisoaan huonosti, koska tämä oli edelleen lojaali sisaralleen.Luisa Fernanda (Madrid, 1832 - Sevilla, 1897) == Kuningasehdokkuus ja myöhemmt vaiheet == Antoine karkotettiin Espanjasta vuonna 1868 hänen vastustettuaan kuningatar Isabellaa, mutta tämän tultua pian syrjäytetyksi vallankumouksella hän saattoi palata. Vuonna 1870 Antoine oli ehdolla Espanjan uudeksi kuninkaaksi. Hänen suosiotaan kuitenkin haittasi se, että hän tappoi samana vuonna vaimonsa María Luisan serkun Enrique de Borbónin kaksintaistelussa. Antoine sai lopulta parlamentin eli cortesin suorittamassa kuninkaanvaalissa 27 ääntä, mutta valituksi tuli Savoijin hallitsijasukuun kuulunut Aostan herttua Amadeus 191:llä äänellä. Vuonna 1871 Antoine oli tilapäisesti karkotettuna Baleaareille, mutta sitten hänet valittiin edustajaksi cortesiin. Hän tuki Isabella II:n poikaa Alfonsoa, josta tuli vuonna vuonna 1873 kuningas. Alfonso XII nai vuonna 1878 Antoinen tyttären Mercedesin, joka kuitenkin kuoli jo samana vuonna ehtimättä saada lapsia.Maria de las Mercedes (1860–1878) Women in World History: A Biographical Encyclopedia (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 12.1.2025. Antoine itse kuoli 65-vuotiaana helmikuussa 1890. Hänet on haudattu El Escorialiin. == Lapset == Antoinelle ja María Luisalle syntyi kymmenen lasta, joista viisi eli aikuisiksi: * Maria Isabel (1848–1919), puoliso Pariisin kreivi Philippe d’Orléans * Maria Amelia (1851–1870) * Maria Cristina (1852–1879) * Maria de la Regla (1856–1861) * kuolleena syntynyt lapsi (1857) * Fernando (1859–1873) * Mercedes (1860–1878), Espanjan kuningatar, kuningas Alfonso XII:n ensimmäinen puoliso * Felipe Raimundo Maria (1862–1864) * Antonio (1866–1930), puoliso infanta Eulalia * Luis Maria Felipe Antonio (1867–1874) Antoinen lapsenlapsenlapsi María de las Mercedes oli Espanjan kuninkaaksi vuonna 1975 tulleen Juan Carlos I:n äiti. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskan kuninkaalliset Luokka:Espanjan kuninkaalliset Luokka:Ranskalaiset herttuat Luokka:Espanjalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1824 syntyneet Luokka:Vuonna 1890 kuolleet