EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ensimmäiset kansat

Ensimmäiset kansat () on Kanadassa käytetty termi maan alkuperäiskansoista eli intiaaneista. Termiin ei kuitenkaan sisälly kaksi muuta alkuperäiskansojen ryhmää, inuitit ja métisit. Vuonna 2016 ensimmäisiin kansoihin kuului 977 230 kanadalaista, eli noin 2,8 % koko maan väestöstä. ==Termi== Ensimmäiset kansat on ylätermi useille eri pienemmille ryhmille ja ensimmäisten kansojen jäsenet mieltävät usein itsensä pikemminkin näiden pienempien ryhmien mukaan. Termi levisi käyttöön 1980-luvulla, jota ennen puhuttiin varsin yleisesti vain intiaaneista. Ensimmäiset kansat-nimeä käytettiin ensi kertaa Ottawassa järjestetyssä heimopäällikköjen kokouksessa vuonna 1980. ==Väestö== Eri ensimmäisten kansojen ryhmiä on Kanadassa yli 600, joskaan kaikki ensimmäisiin kansoihin lukeutuneet eivät ole välttämättä rekisteröityneet virallisesti minkään ryhmän jäseneksi. Kanadan vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan ensimmäisiin kansoihin kuuluvia oli yhteensä 977 230\. 24,2 % heistä asuu Ontariossa, 17,7 % Brittiläisessä Kolumbiassa, 14 % Albertassa. 13,4 % Manitobassa ja 11,7 % Saskatchewanissa. Suhteellisesti eniten ensimmäisten kansojen jäseniä oli Luoteisterritorioiden asukkaista (32,1 %). Quebecissä heidän osuutensa väestöstä oli 1,2 %, Ontariossa 1,8 % ja Atlantin provinsseissa 3,2 %. Koko Kanadan väestöstä he muodostivat 2,8 %. Vuonna 2016 virallisesti rekisteröityneistä ensimmäisten kansojen jäsenistä 44,2 % asui intiaanireservaattien alueella. Kanadan metropolialueista rekisteröityneitä ensimmäisten kansojen jäseniä eli eniten Winnipegissä (25 0970), Edmontonissa (18 0210) ja Vancouverissa (15 080). ==Katso myös== *First Nations University (Ensimmäisten kansojen yliopisto) Saskatchewanissa ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Kanadan alkuperäiskansat
Kaskat

Kaskat tai kaska denat on ensimmäisiin kansakuntiin kuuluva Kanadan alkuperäiskansa. Kaskojen oma kieli on athabasca-kieliin kuuluva kaskan kieli. Kaskat ovat eläneet kymmeniä tuhansia vuosia 240 000 nelikökilometrin laajuisella alueella Kaakkois-Yukonissa, Luoteisterritorioiden eteläosissa ja Brittiläisen Kolumbian luoteiosissa. ==Lähteet== Luokka:Kanadan alkuperäiskansat
Lupanan offensiivi

Lupanan offensiivi oli toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton Olhavan rintaman joukkojen tekemä vastahyökkäys Saksan Pohjoista armeijaryhmää vastaan itärintamalla vuonna 1942. Hyökkäyksen tarkoituksena oli murtaa saksalaisten Leningradin piiritys. Hyökkäys alkoi 7. tammikuuta 1942, mutta vaikeakulkuisen maaston takia puna-armeija ei voinut hyökätä panssarivaunuilla, vaan hyökkäyksessä käytettiin tykistöä ja jalkaväkeä. Se kuitenkin epäonnistui 30. huhtikuuta 1942 mennessä saksalaisten vastarinnan seurauksena ja neuvostojoukot joutuivat ryhmittymään puolustukseen. Myöhemmin Georg von Küchler käynnisti vastahyökkäyksen, operaatio Villipedon, jossa piiritettiin ja tuhottiin Neuvostoliiton 2. iskuarmeija kesäkuuhun 1942 mennessä. Armeijan komentaja Andrei Vlasov joutui saksalaisten vangiksi. Luokka:Leningradin piiritys Luokka:Vuoden 1942 sotahistoria
Emma Engdahl-Jägerskiöld

Emma Matilda Engdahl-Jägerskiöld (o.s. Madsén, vuodesta 1871 Engdahl; 26. huhtikuuta 1852 Pietari – 13. kesäkuuta 1930 Helsinki) oli suomenruotsalainen sopraano. Engdahl-Jägerskiöldin vanhemmat olivat tanskalaissyntyinen jalokiviseppä Peter Madsén ja Maria Carolina Sandelin. Hän vietti lapsuutensa Pietarissa ja nuoruutensa Tammisaaressa. Kun Engdahl-Jägerskiöldin ensimmäinen avioliitto päättyi eroon, hän ryhtyi kehittämään sopraanoääntään ja esiintyi vuodesta 1875 Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa, jossa oli tuolloin oopperaosasto. Teatteriin hän kuului vuoteen 1880 saakka. Engdahl-Jägerskiöld opiskeli 1878 Milanossa ja Pariisissa ja vielä teatterista vapauduttuaankin esiintyi ooppera- ja konserttilaulajana, muun muassa Tukholman ja Pietarin oopperoissa. 1887 hän lauloi pääosan Fredrik Paciuksen Loreley-oopperassa. Seuraavana vuonna Engdahl-Jägerskiöld perusti oman ruotsalaisen oopperaseurueen, jota August Fredrik Arppe johti 1898. Solmittuaan uuden avioliiton 1890 Engdahl-Jägerskiöld luopui taiteellisesta toiminnasta. Engdahl-Jägerskiöldin ensimmäinen puoliso vuosina 1871–1879 oli apteekkari Emil Engdahl (1843–1886) ja toinen vuodesta 1890 asessori Krister Jägerskiöld (1852–1931). Hänellä oli neljä lasta, joista tunnettuja ovat eläinlääkäri John Engdahl (1874–1919) ja pianonsoitonopettaja Ann-Mari Jägerskiöld (1896–1987). ==Lähteet== * * * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset sopraanot Luokka:Vuonna 1852 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet Luokka:Suomenruotsalaiset muusikot
Sahelinparatiisileski

Sahelinparatiisileski (Vidua orientalis) on leskien heimoon kuuluva varpuslintu. Birdlife Internationalin luokittelussa sitä pidettiin aiemmin samana lajina paratiisilesken kanssa. ==Lähteet== Luokka:Lesket
Kaitaparatiisileski

Kaitaparatiisileski (Vidua interjecta) on leskien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Kaitaparatiisileskeä tavataan Länsi-Afrikan eteläosista Keski-Afrikan kautta Itä-Afrikkaan ulottuvalla alueella. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Lesket
Suippoparatiisileski

Suippoparatiisileski (Vidua togoensis) on leskien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Suippoparatiisileskeä tavataan Kamerunissa, Norsunluurannikolla, Ghanassa, Guineassa, Liberiassa, Malissa, Sierra Leonessa, Togossa, Beninissä ja Tšadissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Lesket
Sirppiparatiisileski

Sirppiparatiisileski (Vidua obtusa) on leskien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Sirppiparatiisileskeä tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa, Itä-Afrikan eteläosissa sekä eteläisen Afrikan pohjoisosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Lesket
Toni Rasimus

Toni Rasimus on suomalainen tanssija. Vuonna 2006 hän oli voittamassa Latino Show'n maailmanmestaruutta oululaisessa Starlite DC -ryhmässä. Vuonna 2009 hän kuului Northern Latin Exposure -ryhmään, joka voitti Latino Show'n maailmanmestaruuden ja Suomen-mestaruuden. Hän oli Mari Perankosken tanssinopettaja Tanssii tähtien kanssa -ohjelmassa vuonna 2011. Tanssija Jani Rasimus on Toni Rasimuksen veli. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kilpatanssijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Millefiori

Millefiori (ital. 'tuhat kukkaa') on koristelasia, joka tehdään lasitangon kappaleista, joita on sulatettu yhteen lasiesineiksi, tai katkotut moniväriset lasilankatangot on sulatettu ja kiinnitetty mosaiikin tapaan lasiesineen pintaan.WSOY Iso tietosanakirja 6, s. 213, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lasitaide
2014 AA

2014 AA on asteroidi, joka luultavasti tuhoutui osuessaan maapallon ilmakehään 2. tammikuuta 2014. Mikäli näin on, se on järjestyksessään toinen maapalloon osuva taivaankappale, joka havaittiin ennen sen osumista Maahan. Minor Planet Electronic Circular MPEC 2014-A02 : 2014 viitattu 3.1.2014 == Ominaisuudet == Asteroidi 2014 AA kuuluu Apollo-ryhmän maapallon lähelle tuleviin asteroideihin ja löydettiin Yhdysvalloissa Mount Lemmonin observatorion 1,5 metrin teleskoopilla 1. tammikuuta 2014. Sen arvioitiin olevan läpimitaltaan noin 4 m.Small Asteroid 2014 AA Hits Earth. Sky & Telescope viitattu 3.1.2014 Asteroidin arvellaan tuhoutuneen täysin 2. tammikuuta 2014 sen todennäköisesti osuttua Maan ilmakehään jossakin Keski-Amerikasta Atlantin poikki Afrikan itäosiin ulottuvalla vyöhykkeellä. Kansainvälisen infraäänien tarkkailujärjestelmän mukaan todennäköinen osumapaikka on ollut Atlantin valtameren yläpuolella noin 3 000 km Venezuelan pääkaupunki Caracasista itään. == Katso myös == * 2008 TC3, ensimmäinen maapalloon osunut asteroidi, joka ehdittiin havaita ennen osumaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * 4-metrinen avaruuden kappale putosi ilmakehään päiväntasaajan yllä. Tähdet ja avaruus 2.1.2014 Luokka:Apollo-asteroidit Luokka:Meteoroidit Luokka:Kosmiset törmäykset
Minch

Minch (, ) on Britteinsaarten pohjoisosassa oleva salmi, joka erottaa Ulko- Hebridit Sisä-Hebrideistä ja Skotlannista.WSOY Iso tietosanakirja 6, s. 217. WSOY, 1997. ISBN 951-0-20163-4. == Lähteet == Luokka:Skotlannin merialueet Luokka:Salmet
Moaree

Moaree tai moiré () eli läikekangas on taftin tai ripsin tyyppinen kangas. Sen raaka-aine on silkki, asetaatti, triasetaatti tai puuvilla, ja siihen on puristamalla tehty himmeän ja kiiltävän pinnan vaihtelusta syntyviä aaltomaisia kuvioita.WSOY Iso tietosanakirja 6, s. 230, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4 == Lähteet == Luokka:Kangaslajit
Matias Mattsson

Matias Mattsson (s. 7. kesäkuuta 1996 Rauma) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi kaudella 2018–2019 Mestis-joukkue TuTossa. ==Ura== ===Seuraura=== Mattsson on Rauman Lukon kasvatti. Hän on pelannut juniorina myös Tepsin C-nuorissa, josta Mattsson palasi taas Lukkoon kaudeksi 2011–2012, jolloin hän kuului joukkueen C-nuorten kapteenistoon. Mattsson sijoittui tehoilla 6+18=24 C-nuorten SM-sarjan runkosarjan puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain SaiPan Petrus Pietiläinen. Hän voitti myös kevään 2012 pudotuspelien jäähypörssin 39 minuutillaan. Mattsson voitti kauden päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kauden 2012–2013 Mattsson pelasi suurimmaksi osaksi Lukon B-nuorissa, mutta hän vahvisti kevätkaudella myös joukkueen B2-nuoria, jotka voittivat kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudella 2013–2014 hänelle kertyi pelejä sekä A- että B-nuorissa, mutta 17-vuotias Mattsson debytoi myös Lukon SM-liigajoukkueessa. Hän pelasi ensimmäisen SM- liigaottelunsa 3. tammikuuta 2014 Pelicansia vastaan, mutta Mattssonin ottelu päättyi kuitenkin jo avauserän puolivälin paikkeilla jalan vääntymiseen. Ottelu jäi hänelle kauden ainoaksi SM-liigassa. Kaudella 2014–2015 Mattsson nousi Lukon A-nuorten varakapteeniksi. Hän ei kuitenkaan pelannut kauden aikana SM-liigassa. Kaudella 2015–2016 Mattsson pelasi Lukon A-nuorten lisäksi myös kolme ottelua lainalla Lukon yhteistyöjoukkue KeuPa HT:ssä, Mestiksessä. Kaudeksi 2016–2017 hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen sopimuksen. Mattssonin varsinainen tulokaskausi Mestiksessä toi 43 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 2+3=5. Mattsson siirtyi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Hockeyettan-joukkue Asplöven HC:hen. Kesken kauden, tammikuussa 2018 hän siirtyi sarjatasoa alemmas HockeyTvåan-joukkue Kalmar HC:hen. Mattsson oli kauden päätteeksi nostamassa joukkuetta Hockeyettaniin. Kaudeksi 2018–2019 Mattsson palasi Suomeen ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis- joukkue TuToon. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. ===Maajoukkueura=== Mattsson on pelannut kymmenen poikien maaottelua. ==Muuta== Mattsson on toisen polven liigapuolustaja, sillä hänen isänsä Teppo pelasi omalla urallaan yli sata SM-liigaottelua. ==Tilastot== 2013–2014 Lukko A-SM 20 1 2 3 22 – – – – – Lukko SM-liiga 1 0 0 0 0 – – – – – 2014–2015 Lukko A-SM 48 4 7 11 28 – – – – – 2015–2016 Lukko A-SM 46 4 10 14 56 – – – – – KeuPa HT Mestis 3 0 0 0 2 – – – – – 2016–2017 KeuPa HT Mestis 43 2 3 5 14 4 0 0 0 4 2017–2018 Asplöven HC Ruotsi I 22 0 8 8 12 – – – – – Kalmar HC Ruotsi II 5 0 0 0 0 – – – – – 2018–2019 TuTo Mestis 36 0 7 7 30 10 1 0 1 14 1 kausi yhteensä SM-liiga 1 0 0 0 0 – – – – – 3 kautta yhteensä Mestis 82 2 10 12 46 14 1 0 1 18 ==Lähteet== * * * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:TuTo Hockeyn pelaajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
VMRO

Sisäinen makedonialainen vallankumouksellinen järjestö (, Vătrešna Makedonska Revoljutsionna Organizatsija; , Vnatrešna Makedonska Revolucionerna Organizacija, VMRO) oli 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa toiminut maanalainen järjestö, jonka alkuperäisenä tavoitteena oli Makedonian vapauttaminen vallankumouksellisin keinoin turkkilaisten vallasta. Myöhemmin järjestö jakautui kahteen siipeen, joista toinen ajoi Makedonian itsenäisyyttä ja toinen pyrki edistämään Bulgarian vaikutusvaltaa Makedoniassa ja lähialueella.Internal Macedonian Revolutionary Organization (IMRO) Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 3.1.2014. VMRO perustettiin Kreikan Thessalonikissa vuonna 1893. Järjestön perustajiin kuuluivat muun muassa Damjan Gruev, Gotse Deltšev ja Jane Sandanski. He olivat makedonialaisia, jotka pitivät itseään kansallisuudeltaan bulgaareina, ja halusivat saada tuolloin Ottomaanien valtakuntaan kuuluneelle Makedonialle itsehallinnon. Saavutettuaan jonkinasteista kannatusta Makedonian kristityn väestön parissa VMRO käynnisti vuonna 1903 Ilindenin kansannousun, jonka turkkilaiset kuitenkin kukistivat. Tämän jälkeen järjestö hajosi kahtia: Makedoniasta käsin toiminut vasemmistolaisempi siipi ajoi edelleen Makedonian itsenäisyyttä ja Sofiaan asettunut oikeistolaisempi siipi kannatti Makedonian liittämistä Bulgariaan sekä ryhtyi yleisemminkin edistämään Bulgarian sotilaallisia etuja. Varsinkin jälkimmäinen ryhmä omaksui myöhemmin terrori- ja salamurhataktiikan vastustajiaan vastaan. Balkanin sotien (1912–1913) seurauksena Makedonia jaettiin Serbian, Kreikan ja Bulgarian kesken, mutta VMRO jatkoi toimintaansa. Vähitellen sen harjoittama umpimähkäinen terrori alkoi vieroittaa sen kannattajia sekä Makedoniassa että Bulgariassa. Vuonna 1923 Todor Aleksandrovin johtama VMRO:n bulgarialainen siipi onnistui murhaamaan Bulgarian pääministeri Aleksandăr Stambolijskin. Aleksandrov itse murhattiin seuraavana vuonna ja häntä seurasivat organisaation johdossa Aleksandăr Protogerov sekä Ivan Mihailov. Vuonna 1934 Bulgarian hallitus kielsi Bulgarian VMRO:n toiminnan ja vangitsi tai karkotti sen johtajat. Samaan aikaan Makedonian itsenäisyyttä ajanut VMRO:n makedonialainen siipi jatkoi myös toimintaansa ja järjestäytyi uudelleen vuonna 1925 nimellä ”VMRO (yhtenäinen)”. Jugoslavian viranomaiset vainosivat järjestöä sen separatistismin vuoksi ja se lakkautettiin Jugoslaviassa vuonna 1937. VMRO:n perintöön vetoavat Makedoniassa vuonna 1990 perustettu VMRO-DPMNE-puolue samoin kuin Bulgariassa 1996 perustettu VMRO – Bulgarian kansallinen liike. ==Lähteet== Luokka:Bulgarian historia Luokka:Nationalistiset järjestöt Luokka:Pohjois-Makedonian historia Luokka:Puolisotilaalliset järjestöt
Helmer

Helmer on alun perin saksalainen miehen etunimi. Nimi on muodostettu sanoista, joista ensimmäinen merkitsee kypärää, jälkimmäinen taas rohkeaa tai kuuluisaa. Nimi merkitsee täten "kypärä­päistä sotilasta", ja sama merkitys on myös nimen vanhalla skandi­naavi­sella vastineella Hjalmar. Suomessa nimi Helmer on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 2553 henkilölle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Helmerin nimipäivä on 3. tammikuuta. == Tunnettuja Helmerejä == * Helmer Adler (1908–1940), suomalainen vasemmistolainen toimittaja, kriitikko ja elokuvaohjaaja * Helmer Alexandersson (1886–1927), ruotsalainen säveltäjä ja viulisti * Helmer Husa (1894–1955), suomalainen kauppias, yritysjohtaja ja teollisuusneuvos * Helmer Kalas (1921–1976), suomalainen sotilas, vakooja ja muistelmakirjailija * Helmer Kvist (1921–1999), suomalainen urheilulääkäri ja ortopedi * Helmer Osslund (1866–1938), ruotsalainen taidemaalari ja kuvataiteilija * Helmer Ringgren (1917–2012), ruotsalainen teologi ja uskontotieteilijä * Helmer Roschier (1891–1962), suomalainen kemisti * Helmer Salmi (1927–1992), suomalainen balettitanssija ja koreografi * Helmer Salmo (1903–1973), suomalainen arkeologi * Helmer Selin (1920–2017), suomalainen kuvataiteilija, runoilija, opettaja ja taidekriitikko * Helmer-Rainer Sinisalo (1920–1989), neuvostokarjalainen säveltäjä ja huilisti * Helmer Smeds (1908–1967), suomalainen maantieteen professori ja RKP:n kansanedustaja * Helmer Stenros (s. 1929), suomalainen arkkitehtuurin professori * Helmer Tegengren (1904–1974), suomalainen historioitsija ja pohjoismaisen kulttuurihistorian ja kansatieteen professori * Helmer Timgren (1901–1986), suomalainen metsänhoitaja, yritysjohtaja ja metsäneuvos * Helmer J. Wahlroos (1897–1971), suomenruotsalainen näytelmäkirjailija * Helmer Winter (1895–1963), suomalainen kieltenopettaja, suomentaja, paikallishistorian tutkija ja bibliofiili. == Kuvitteellisia Helmereitä == * Helmer, hahmo Xeno -pelisarjasta. * Helmeri Hokso, possuhahmo piirrossarjasta Maikki ja pelottava Pontso. * Helmeri Piippu, hahmo Disneyn sarjakuvista, Mikki Hiiren vihollinen. == Lähteet == Luokka:Etunimet
Datamike

Datamike on suomalainen Windows-pohjainen taloushallinto-ohjelmisto. Ohjelmiston ensimmäinen DOS-pohjainen versio julkaistiin 1990-luvun alkupuolella. Ohjelmiston täysversio sisältää kirjanpidon, asiakasrekisterin sekä tuoterekisterin ja varastonhallinnan. Ohjelma käyttää tietojen tallentamiseen yleisessä käytössä olevaa DBF-tiedostoformaattia. Siihen tallennetut tiedot ovat avattavissa muissa ohjelmissa. Ohjelmaa on 1990–2014 myyty yli 14 000 kappaletta. Datamiken täysversion veroton hinta vuonna 2014 oli 239 euroa. Päivitys on 6 kk ilmaista ja sen jälkeen maksullista. Datamikeä kehittää ja myy vuonna 1990 perustettu S & J Soft Systems Oy. Yhtiön liikevaihto vuonna 2013 oli 79 000 euroa.Fonecta Finder Viitattu 20.7.2014 == Arvioita == Silver Raudsepp kuvasi opinnäytetyössään 2012 ohjelman käyttöliittymää seuraavasti: Ohjelmisto noudattaa tyypillistä taloushallinto ohjelmiston rakennetta, ja on ulkoasultaan selkeä. Arja Nurminen arvioi opinnäytetyössään 2011 taloushallinto-ohjelmien kartoituksessa julkisyhteisön käyttöön Datamiken hinta-laatusuhteeltaan parhaimmaksi. Tuomo Lampela käsitteli vuonna 2009 Datamikeä päättötyössään, jossa tutkittiin maksuttomia ja edullisia sovelluksia verkkokauppayrityksen työkaluina. Lampela piti opinnäytetyössään ohjelmiston ulkoasua ja käytettävyyttä monimutkaisena. Hän kuitenkin piti hyvänä puolena ohjelmiston apupalveluita ja ohjeita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ohjelmiston kotisivu www.datamike.com Luokka:Taloushallinto-ohjelmistot
Mofetti

thumb|280px|Mofetti Soosin luonnonsuojelualueella (Tšekissä) Mofetti on vulkaaninen (tuliperäinen) kaasulähde. Siitä virtaa maanpinnalle hiilidioksidia ja toisinaan myös vesihöyryä. Mofetit ovat tuliperäisen ilmiön viimeisiä merkkejä. Esimerkiksi Napolin Koiranluola (Grotta del cane) on tunnettu mofetti.WSOY Iso tietosanakirja 6, s. 235, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Vulkanologia
Molemmat oikeudet

Molemmat oikeudet sisältää maallisen (roomalaisen) oikeuden ja kirkollisen eli kanonisen oikeuden rinnakkaisina oikeusaloina. Ne kehittyivät sellaisiksi keskiajalla. Suomessa oli käytössä vuoteen 1923 oppiarvot molempain oikeuksien kandidaatti (MOK) ja molempain oikeuksien tohtori (MOT).WSOY Iso tietosanakirja 6, s. 238, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4 == Lähteet == Luokka:Oikeustiede
Kutojaleski

Kutojaleski (Anomalospiza imberbis) eli aiemmalta nimeltään loiskutoja on leskien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Kutojaleskeä tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Lesket
Raised in Rain

Raised in Rain on ruotsalaisen Miriam Bryantin debyyttialbumi, joka julkaistiin 22. maaliskuuta 2013. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Gaffa: Gaffa: Recension * Svenska Dagbladet: Svenska Dagbladet * Sydsvenskan: Sydsvenskan: Skivrecensioner – Raised in Rain == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 esikoisalbumit Luokka:Ruotsalaiset popalbumit
Punahelmipeippo

Punahelmipeippo (Hypargos niveoguttatus) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Punahelmipeippoa tavataan Afrikan kaakkoisosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Loistopeipot
Aleksandăr Tsankov

Aleksandăr Tsankov (1879 Orjahovo, Bulgaria – 17. heinäkuuta 1959 Belgrano, Argentiina)Aleksandŭr Tsankov Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 3.1.2014. oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi Bulgarian pääministerinä vuosina 1923–1926. Hänen pääministerikaudellaan Bulgariassa oli paljon poliittisia levottomuuksia. Tsankovilla oli oikeustieteellinen koulutus ja hän toimi vuodesta 1910 taloustieteen professorina Sofian yliopistossa. Hänestä tuli vuonna 1922 Kansallinen yksimielisyys (Naroden zgovor) -nimisen oikeistolaisen ryhmän johtaja, jonka tavoitteena oli maalaispuoluetta edustaneen itsevaltaisen pääministeri Aleksandăr Stambolijskin syrjäyttäminen. Vallankaappaus toteutettiin 9. kesäkuuta 1923, ja Tsankovista tuli pääministeri. Uusi hallitus joutui kuitenkin kohtaamaan paljon sisäisiä levottomuuksia ja terroritekoja, joita järjestivät kommunistit ja maalaispuolueen vasemmistosiipi. Tsankovin hallituskoalitio otti nimen Demokraattinen liitto ja ilmoitti tähtäävänsä parlamentaarisen demokratian palauttamiseen. Hallitus sai suuren enemmistön marraskuun 1923 parlamenttivaaleissa, mutta levottomuudet maassa jatkuivat käytännössä koko Tsankovin pääministerikauden. Hallitus tosin lakkautti syyskuussa 1923 aseellista kapinaa yrittäneen kommunistisen puolueen seuraavana vuonna, mutta se jatkoi iskujaan maan alta. Kuuluisin tapaus oli huhtikuussa 1925 toteutettu Sveta Nedeljan kirkon pommi-isku, jossa kommunistit yrittivät surmata kuninkaan ja hallituksen johtajat, onnistuen tappamaan 123 muuta ihmistä. Hallituksen vastattua tähän julmilla kostotoimilla Bulgarian poliittiset olot alkoivat vähitellen asettua vuodesta 1925 alkaen.Bulgaria: Communist uprising Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 3.1.2014. Tsankov jätti pääministerin tehtävät tammikuussa 1926. Tsankov oli vielä 1930-luvulla merkittävä poliittinen vaikuttaja Bulgariassa. Hän oli saksalaismielinen ja Neuvostoliiton miehitettyä Bulgarian toisen maailmansodan loppuvaiheessa syyskuussa 1944 hän muodosti lyhytikäiseksi jääneen pakolaishallituksen, joka toimi Saksan suojeluksessa Itävallassa. Sodan jälkeen yhdysvaltalaiset joukot pitivät häntä muutaman kuukauden ajan internoituna Itävallassa. Vapauduttuaan hän pakeni Etelä-Amerikkaan. ==Lähteet== Luokka:Bulgarian pääministerit Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Konginkankaan kirkko

Konginkankaan kirkko on puinen kirkkorakennus Äänekosken Konginkankaalla. Se on valmistunut vuonna 1866 Kömin kankaalle. Tasavartisen sisäviisteisen ristikirkon rakensivat ja suunnittelivat Jaakko Kuorikoski ja hänen poikansa Lauri Heikki Kuorikoski. Kirkko on samaa tyyliä kuin Kaustisen ja Evijärven kirkot. Kirkon toteuttamisessa oli monta mutkaa. Vuonna 1794 Pyyrinlahden ja Kalaniemen talolliset anoivat turhaan Porvoon konsistorilta lupaa perustaa kylään oma seurakunta pappeineen ja kirkkoineen. Uusi anomus 65 vuotta myöhemmin oli sekin tulokseton. Vuonna 1864 tehty kirkonrakentamisanomus tuotti tuloksen. Nykyisen Äänekosken seurakunnan vanhin kirkko valmistui juuri ennen suuria nälkävuosia vuonna 1866. Ison kirkon rakentaminen oli kylälle suuri ponnistus, Konginkankaalla oli tuolloin vain 31 taloa ja kirkossa on tilaa 550 henkilölle. Nälkävuosien takia kellotapuli valmistui vasta vuonna 1880 ja kirkkokin otettiin käyttöön ilman lehtereitä ja maalaamattomana. Rakennuksen keskiosasta nousi alun perin kahdeksankulmainen keskustorni, jonka päällä oli maalatuilla kellotauluilla varustettu kattolyhty eli lanteriini. Kirkko on viimeisiä kirkkoja, jotka kansanrakentaja on sekä suunnitellut että rakentanut. Lääninarkkitehti Karl Viktor Reinius suunnitteli vuonna 1899 toteutetun kirkon kunnostuksen. Sen yhteydessä muutettiin muun muassa ristikeskuksen katto tavanomaisen malliseksi. Vuonna 1899 tehdyssä korjauksessa kirkon katto muutettiin nykyiseen kupolimuotoon. Ilmeisesti silloin kirkkoon on lisätty ristejä, koristeita, listoituksia ja päätykolmioihin ikkunoita. Alttaritaulun ”Kristus ristillä” on maalannut vuonna 1912 Alexandra Frosterus-Såltin. Kangasalan urkutehtaan rakentamat urut ovat vuodelta 1981 ja niissä on 16 äänikertaa. Uusin kirkon ja kellotapulin peruskorjaus toteutettiin vuosina 1992–1993, jolloin ulkokatot uusittiin ja ulkoseinät sekä kirkon sisätilat maalattiin. == Lähteet == Kirkko Luokka:Äänekosken kirkot Luokka:Suomen puiset sisäviisteiset ristikirkot Luokka:Suomen 1860-luvulla rakennetut kirkot
BZNS

Bălgarski zemedelski naroden săjuz (; ”Bulgarian kansallinen maalaisliitto”) on bulgarialainen agraaripuolue, joka oli vaikutusvaltaisimmillaan välittömästi ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja piti hallitusvaltaa vuosina 1919–1923. Nykyisin se on vähäpätöinen. == Historia == Bulgarian maalaisliitto perustettiin vuonna 1899 talonpoikien etujärjestöksi, mutta se muuttui 1901 poliittiseksi puolueeksi. Puolueen kannatus kasvoi maailmansodan jälkeen ja se sai elokuun 1919 parlamenttivaaleissa 31 prosenttia äänistä. Puolueen johtaja Aleksandăr Stambolijski tuli lokakuussa 1919 pääministeriksi, ja hänen hallituksensa toteutti uudistusohjelman, johon kuului maiden jakamista pientalonpojille, verotuksen uudistus ja pakollisen työvelvollisuuden käyttöönotto. Myös Bulgarian ulkopolitiikan suunta muuttui. Hallinnon diktatorisuudesta huolimatta BNZS:n kannatus oli suurta, ja se sai vuoden 1923 vaaleissa 52 prosenttia äänistä. Muut puolueet ja sotilasjohto eivät kuitenkaan hyväksyneet BZNS:n vallankäyttöä, joten ne toteuttivat kesäkuussa 1923 vallankaappauksen, jonka yhteydessä Stambolijski ja muut maalaispuolueen johtajat surmattiin.Bulgarian Agrarian National Union Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 3.1.2014. Stambolijskin aikana BZNS osallistui agraaripuolueiden kansainvälisen järjestön eli niin sanotun vihreän internationaalin perustamiseen.Aleksandŭr Stamboliyski Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 3.1.2014. Vallasta syrjäyttämisen jälkeen BZNS hajosi kahtia. Äärivasemmistolainen siipi pyrki kaatamaan Bulgarian hallituksen terroritaktiikalla, mitä yrittivät samaan aikaan myös kommunistit. Maltillisempi siipi jatkoi tavanomaista oppositiopolitiikkaa ja osallistui vuosina 1931–1934 koalitiohallitukseen. Toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina BZNS oli johtava kommunistien valtaannousua jarruttamaan pyrkinyt voima, mutta hävisi kamppailun. Puolueen tuolloinen johtaja Nikola Petkov teloitettiin vuonna 1947. Puolueen vasemmistosiipi jatkoi olemassaoloaan koko kommunistien vallan ajan blokkipuolueeksi muuttuneena. BZNS perustettiin uudelleen itsenäisenä puolueena kommunistien vallan kaaduttua vuonna 1989. 1990-luvulla puolueesta irtosi useita sirpaleryhmiä ja 2000-luvun aikana sen kannatus on romahtanut. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Puolueen kotisivu Luokka:Bulgarian puolueet Luokka:Agraaripuolueet
Pentakloorifenoli

Pentakloorifenoli on organoklooriyhdiste, jota on aikaisemmin käytetty torjunta-aineena ja desinfiointiaineena. Yhdisteestä käytetään myös nimeä PCP (ei tule sekoittaa fensyklidiiniin, josta käytetään myös lyhennettä PCP). Suomessa pentakloorifenolia on käytetty erityisesti puunkäsittelyssä sinistymisen estoon ja sienten tuhoamiseen. Pentakloorifenolia ja sen suoloja ja estereitä ei Suomessa saa nykyisen lain mukaan käyttää eikä luovuttaa markkinoille. Pentakloorifenoli on orgaaninen yhdiste (kloorifenoli), joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää ainetta. == Aiheesta muualla == *Edilex: Valtioneuvoston päätös pentakloorifenolin sekä eräiden difenyylimetaanien markkinoille luovuttamisen ja käytön kieltämisestä 10.2.2000/143 *PubChem: Pentachlorophenol *Human Metabolome Database (HMDB): Pentachlorophenol *Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Pentachlorophenol *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Pentachlorophenol *U.S. Environmental Protection Agency (EPA): Toxicological review of Pentachlorophenol (CAS No. 87-86-5) In Support of Summary Information on the Integrated Risk Information System (IRIS), September 2010 (pdf) Luokka:Fenolit Luokka:Organohalidit Luokka:Klooriyhdisteet
Hristo Botev

Hristo Botev (6. tammikuuta 1848 Kalofer, Rumelia – 1. kesäkuuta 1876 vuoristo, Bulgaria)Khristo Botev Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 3.1.2014.Nordisk familjebok (1905), s. 1316 Runeberg.org. Viitattu 3.1.2014. oli bulgarialainen kansallismielinen runoilija ja vallankumouksellinen, joka sai surmansa osallistuessaan kansannousuun turkkilaisten valtaa vastaan. Botev lähetettiin vuonna 1863 opiskelemaan Venäjälle, jossa hän sai vaikutteita nihilistien ajattelusta. Hänet erotettiin vuonna 1865 odessalaisesta lukiosta, minkä jälkeen hän vietti seikkailevaa elämää muiden bulgarialaisten emigranttien kanssa. Hän palasi vuonna 1867 lyhyeksi aikaa Bulgariaan, mutta asui myöhemmin pääasiassa maanpaossa Romaniassa. Botev eli pääosin köyhyydessä ja elätti itsensä sekalaisilla ammateilla omistautuen Bulgarian vapaustaistelua tukevalle kirjalliselle ja järjestötyölle sekä lehtien toimittamiselle. Vuonna 1875 hän julkaisi isänmaallisia runoja sisältäneen kokoelman Pesni u stihove. Osa runoista julkaistiin yhdessä nuoren Stefan Stambolovin kirjoittamien runojen kanssa. Pääosa hänen keskeisistä runoistaan on lyyrisiä sankarirunoja ja usein aiheiltaan isänmaallisia. Proosatekstin puolella Botevin vahvuutena oli sarkasmi ja pistävä satiiri. Bulgariassa käynnistyneen turkkilaisvastaisen kansannousun aikana Botev lähti toukokuussa 1876 marssimaan Bulgariaan parin sadan muun samanhenkisen miehen kanssa. Retken heppoisesta suunnittelusta huolimatta joukko onnistui pääsemään itävaltaisella jokialuksella 17. toukokuuta Bulgarian maaperälle, mutta paikalliselta väestöltä ei saatu tukea, ja muutaman päivän kuluttua turkkilaiset hyökkäsivät. Botev kaatui taistelussa. Myöhemmin häntä on pidetty Bulgariassa sankarina ja kansallisen vapaustaistelun marttyyrina. Myös hänen poliittisilla kirjoituksillaan oli suuri vaikutus. ==Suomeksi julkaistuja teoksia== *Runot: bulgarian kielestä suom. ja selityksillä varustanut Tarmo Manelius. Kirjayhtymä, Helsinki 1976. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Bulgarialaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1848 syntyneet Luokka:Vuonna 1876 kuolleet
Vaalijalan kirkko

Vaalijalan kirkko on Vaalijalan osaamis- ja tukikeskuksen alueella Pieksämäen Nenonpellossa sijaitseva kirkko. Pääasiallisesti kirkko on Vaalijalan asukkaita varten, mutta jumalanpalvelukset ja muut tilaisuudet ovat avoimia kaikille. Jyrkkäkattoinen kirkko valmistui 1958 ja sen suunnitteli Aulis Blomstedt. Kirkon erikoisuus on suurikokoinen, 45 000 mäntypalasta koottu alttaritaulu. Korkeudeltaan taulu on 1,8 metriä ja leveydeltään 9 metriä. Se on Armas Hutrin pääteos. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pieksämäen kirkkorakennukset Luokka:Suomen kivikirkot Luokka:Pieksämäen maalaiskunta
Ljuben Karavelov

Ljuben Stoitšev Karavelov (1834 Koprivštitsa, Rumelia – 21. tammikuuta 1879 Ruse, Bulgaria)Lyuben Stoychev Karavelov Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 4.1.2014. oli bulgarialainen poliittinen kirjailija ja vallankumouksellinen, jolla on katsottu olleen merkittävä rooli Bulgarian kansallisessa heräämisessä 1800-luvun jälkipuoliskolla. Karavelov matkusteli nuorena kauppiasisänsä mukana Turkissa, ja meni 1858 Venäjälle, jossa opiskeli etnografiaa Moskovan yliopistossa. Hän sai vaikutteita venäläisten radikaalien ajattelusta ja alkoi julkaista erilaisissa aikakauslehdissä Bulgariaa koskevia tutkielmia ja poliittisia kirjoituksia. Vuonna 1861 hän julkaisi kokoelman bulgarialaisia kansanlauluja. Turvallisuutensa vuoksi Karavelov siirtyi 1867 Serbiaan, mutta oltuaan siellä yhteydessä paikalliseen oppositioon hän joutui lähtemään maasta seuraavana vuonna ruhtinas Mikael Obrenovićin murhan jälkeen. Oltuaan puoli vuotta vangittuna Budapestissa Karavelov siirtyi Bukarestiin, jossa hän julkaisi bulgarialaisille suunnattuja vallankumouslehtiä Svoboda (”Vapaus”) vuosina 1869–1872 ja Nezavisimost (”Itsenäisyys”) 1873–1874. Hän toimi myös bulgaariemigranttien vuonna 1870 Bukarestissa pitämän salaisen kongressin puheenjohtajana.Nordisk familjebok (1910), s. 909 Runeberg.org. Viitattu 4.1.2014. Epäonnistuneet vallankumoussuunnittelmat sekä henkilökohtaiset vastoinkäymiset saivat Karavelovin poliittisen innostuksen vähitellen laimenemaan. Hän ei osallistunut Bulgariassa vuonna 1875 käynnistyneeseen kansannousuun tai sitä seuranneeseen Venäjän ja Turkin sotaan, vaan asettui asumaan Ruseen, jossa omistautui kirjallisuudelle. Karavelovia on pidetty bulgarialaisen novellikirjallisuuden ja uudenaikaisen proosan perustajana. Hänen ensimmäinen novellikokoelmansa ilmestyi 1864. Hänen merkittävimpiä teoksiaan olivat historiallinen novelli Bălgare ot staro vreme (1867) sekä Maminoto detentse (1875). Ljuben Karavelovin veli oli Bulgarian pääministerinä toiminut Petko Karavelov. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Bulgarialaiset kirjailijat Luokka:Vallankumoukselliset Luokka:Vuonna 1834 syntyneet Luokka:Vuonna 1879 kuolleet
Eero Jarmas

Eero Juhani Jarmas (s. 28. syyskuuta 1936 Turku) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija ja koripallovalmentaja. Tampereen Pyrinnön kasvatti Jarmas pelasi Suomen pääsarjassa yhteensä kahdeksan kauden ajan. Hän pelasi pääsarjatasolla ainoastaan Pyrinnössä, jossa saavutti SM-hopeaa kaudella 1958.baskethotel.com Vuonna 1959 Jarmas toimi Pyrinnön SM-hopeaa saavuttaneen naisten edustusjoukkueen valmentajana.http://www.basket.fi/sarjat/joukkueet/joukkue/?team_id=138&season;_id=79583&league;_id=1#mbt:2-200$t&0=3 Hän vaikutti myöhemmin Viialan Virissä toimien muun muassa seuran johtokunnassa ja palloilujaoston puheenjohtajana.Urheilumme Kasvot Osa 3 Palloilu == Tilastot == Kausi Joukkue Sarja O PTS PTS YHT 1958 Tampereen Pyrintö SM-sarja 17 8,9 152 1959 Tampereen Pyrintö SM-sarja 19 9,8 186 1960 Tampereen Pyrintö SM-sarja 21 9,3 195 1961 Tampereen Pyrintö SM-sarja 22 3,3 73 1962–1963 Tampereen Pyrintö SM-sarja 32 7,4 237 1963–1964 Tampereen Pyrintö SM-sarja 21 6,6 139 1964–1965 Tampereen Pyrintö SM-sarja 17 7,1 121 1965–1966 Tampereen Pyrintö SM-sarja 10 1,8 18 Yhteensä Yhteensä SM-sarja 159 7,1 1121 * O = ottelut, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä == Lähteet == * * Eero Jarmas baskethotel.com === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Suomalaiset koripallovalmentajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Virttaan kirkko

thumb|275 px|Virttaan kirkon sankarihaudat kesällä 2011 _Isänmaan puolesta kaikkensa uhranneille_ Virttaan kirkko on Loimaan seurakunnan kirkko Alastaron Virttaalla. Carl Vettervikin suunnittelema kirkko valmistui 1845. Kirkko on pääasiassa rakennettu kyläläisten talkootyönä. Myös kirkon välineitä, kuten ehtoollispikarit, kattokruunun ja kynttilänjalat ovat kyläläiset lahjoittaneet. Istumapaikkoja kirkossa on noin 200.Virttaan kirkko Kirkon alttaritaulu ja saarnastuoli ovat olleet alun perin Loimaan kirkossa. Alttaritaulun Ristiinnaulittu on maalannut Jonas Bergman todennäköisesti 1751. Saarnastuoli on vuodelta 1782. Kirkkoon tehtiin urkuparvi 1929, mutta urut saatiin vasta 1936. Saksalaiset 6-äänikertaiset urut ostettiin Honkilahden seurakunnalta jonne ne oli saatu lahjoituksena vuonna 1908. Urut ovat vuodelta 1860. Kirkon kahdesta kellosta suurempi on valettu Luvialla 1838 ja pienempi Tukholmassa 1815. Virttaalla on ollut saarnahuone jo 1740. Hautausmaa perustettiin 1827, ja sitä on laajennettu 1940. Laajennukseen sisältyy sankarihauta, johon on haudattu 18 kyläläistä. Ilmari Wirkkalan sankaripatsas Nukkuva sotilas on vuodelta 1951. ==Lähteet== Luokka:Loimaan kirkkorakennukset Luokka:Loimaan historia Luokka:Suomen puukirkot Luokka:Alastaro Luokka:Suomen 1840-luvulla rakennetut kirkot
Erkki Leikas

Erkki Aatami Leikas (18. toukokuuta 1930 Tampere – 23. kesäkuuta 2021 Helsinki)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 25.7.2021, s. C 14 oli suomalainen kori- ja käsipalloilija ja koripallovalmentaja. Tampereen Pyrinnön kasvatti Leikas pelasi Suomen pääsarjassa yhteensä kymmenen kauden ajan. Hän pelasi pääsarjatasolla Pyrinnössä, jossa saavutti SM-hopeaa kaudella 1958, ja Sörnäisten NMKY:ssä.Erkki Leikas – Suomen Koripalloliitto Koripallon lisäksi Leikas pelasi SM-sarjatasolla käsipalloa.Urheilumme Kasvot Osa 3 Palloilu, s. 862 == Tilastot == Kausi Joukkue Sarja O PTS PTS YHT 1952 Tampereen Pyrintö SM-sarja 7 3,7 26 1953 Tampereen Pyrintö SM-sarja 22 3,3 73 1954 Tampereen Pyrintö SM-sarja 19 2,1 40 1955 Tampereen Pyrintö SM-sarja 20 5,6 112 1956 Tampereen Pyrintö SM-sarja 17 7,2 122 1957 Tampereen Pyrintö SM-sarja 20 6,0 120 1958 Tampereen Pyrintö SM-sarja 10 4,0 40 1959 Sörnäisten NMKY SM-sarja 21 7,9 165 1960 Sörnäisten NMKY SM-sarja 21 8,6 180 Yhteensä Yhteensä SM-sarja 157 5,6 878 * O = ottelut, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä == Lähteet == * * Erkki Leikas Suomen Koripalloliitto === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Suomalaiset käsipalloilijat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Villa Fridhäll

Villa Fridhäll (puhekielessä Ukkokoti) oli arkkitehti Werner von Essenin suunnittelema, Helsingin Meilahden huvila-alueen itäosassa sijainnut jugendtyylinen kivirakennus. Se sijaitsi nykyisen Puistosairaalan (ent. Lastenklinikan) pohjoispuolella.Albumit auki Rakennuspaikan mäen mukaan nimetty Villa Fridhäll valmistui vuonna 1912 ja se toimi vähävaraisten vanhusten vanhainkotina Föreningen Gubbhemmet -yhdistyksen pyörittämänä aina 1960-luvulle saakka, jolloin se purettiin. Paikalla on nykyisin Meilahden sairaalan rakennuksia. Ensimmäisen maailmansodan aikana rakennuksessa toimi Punaisen Ristin sotasairaala. ==Lähteet== Luokka:Vanhainkodit Luokka:Helsingin huvilat ja villat Luokka:Helsingin entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Meilahti
Vaahteraliigan kausi 1985

Vaahteraliigan kausi 1985 oli Vaahteraliigan kuudes kausi. Liigan runkosarjassa pelattiin yksinkertainen sarja, jossa kuusi parasta joukkuetta eteni pudotuspeleihin. Mestaruuden voitti vantaalainen TAFT, joka oli ensimmäinen ei-helsinkiläinen mestari. Viime kauden viimeiseksi jäänyt joukkue Ferry Island Rams putosi I-divisioonaan, josta liigaan nousi Tampere Rocks. ==Runkosarja== OT V H TE PÄ MS PTS TAFT 7 6 1 178 66 +112 12 Roosters 7 6 1 109 74 +35 12 East City Giants 7 4 3 117 97 +20 8 Rocks 7 3 4 150 166 -16 6 Colts 7 3 4 49 86 -37 6 Poli 7 3 4 140 125 +15 6 Trojans 7 2 5 124 128 -4 4 Northern Lights 7 1 6 54 179 -125 2 ==Pudotuspelit== == Lähteet == 1985 Luokka:Vuoden 1985 amerikkalainen jalkapallo
Joakim von Glan

Joakim von Glan (22. huhtikuuta 1720 Ovansjö, Gästrikland – 10. elokuuta 1798 Vihti) oli suomalainen lainoppinut. Von Glan työskenteli Turun hovioikeudessa vuodesta 1744 lähtien. Asessoriksi hänet nimitettiin 1769 ja hovioikeudenneuvokseksi 1770. Vuosina 1789–1790 hän toimi Turun ja Porin läänin virkaatekevänä maaherrana. Viitattu 4.1.2014. Joakim von Glanin isä oli Tenholan kirkkoherra Joachim von Glan (1696–1778), joka toimi hänen syntyessään kenraali Carl Gustaf Armfeltin hovisaarnaajana Ruotsin Gästriklandissa.Tenalagrenen av släkten von Glan Suomen Sukututkimusseuran aikakauskirja Genos. Viitattu 4.1.2014. Von Glanin puolisona oli vuodesta 1751 Helena Margareta Kreij, jonka isä oli Mustion ruukin omistaja Henric Johan Kreij. Kreij luovutti vuonna 1756 ruukin kahdelle tyttärelleen ja näiden puolisoille, von Glanille ja Magnus Linderille. Jälkimmäisen poika Magnus Linder nuorempi osti von Glanin osuuden ruukista vuonna 1786.Georg Haggrén: Linder, Magnus Biografiskt lexikon för Finland. Viitattu 26.5.2023. Von Glanin sisarenpoika oli kielitieteilijä Hans Henrik Fattenborg. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Turun ja Porin läänin maaherrat Luokka:Vuonna 1720 syntyneet Luokka:Vuonna 1798 kuolleet
Otto Herman Lode

Otto Herman Lode (15. elokuuta 1771 Maaria – 16. maaliskuuta 1852 TurkuSuomen Pankin pääjohtajat Viitattu 4.1.2014.) oli suomalainen Lode-sukuun kuulunut everstiluutnantti ja Waihetus-, Laina- ja Depositioni-Contorin "Suomen Pankin" pääjohtaja. Loden isä oli maaherra Johan Herman Lode.Tor Carpelan: Ättartavlor för de på Finlands riddarhus inskrivna ätterna, H–R, s. 704. Helsinki 1958. Isänsä ja isoisänsä tavoin Lode suuntautui nuorena sotilasuralle. Hän osallistui muun muassa Suomen sotaan ja kunnostautui erityisesti Lapuan ja Alavuden taisteluissa. Loukkaannuttuaan Alavudella hän erosi armeijan palveluksesta ja toimi sen jälkeen Turun ja Porin läänin virkaatekevänä maaherrana vuosina 1811–1813.Otto Herman Lode Juhan suku-uutiset. Viitattu 4.1.2014. Waihetus-, Laina- ja Depositioni-Contorin "Suomen Pankin" johtokunnan puheenjohtajaksi eli pääjohtajaksi Lode nimitettiin 1820 ja hän hoiti tehtävää vuoteen 1827 saakka.Suomen Pankin johtokunnan puheenjohtajat 1812–2008 Suomen Pankki. Viitattu 4.1.2014. Lode omisti Linnunpään kartanon Piikkiössä vuosina 1814–1820, Pakinaisten kartanon Rymättylässä vuodesta 1822, Ahtisten kartanon Askaisissa vuodesta 1833 ja Kahiluodon kartanon Taivassalossa vuosina 1844–1845. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Turun ja Porin läänin maaherrat Luokka:Suomen pankin pääjohtajat Luokka:Vuonna 1771 syntyneet Luokka:Vuonna 1852 kuolleet
Tavannes

350px|thumb|Tavannes on tiivis kylä. Tavannes (aikaisemmin ) on kunta Bernin kantonissa Sveitsissä. Kunnassa on 3 524 vakinaista, pääosin ranskankielistä, asukasta (31.12.2012). == Sijainti == Tavannes sijaitsee Birsjoen latvoilla, noin 15 kilometriä Biel/Biennestä pohjoiseen. Tavannes on syntynyt kulkureittien risteyskohtaan. Se on ollut roomalaisajan tien varrella, josta on haarautunut tie yli Col de Pierre Pertuis’n solan. == Liikenne == Moottoritie A16 Biel/Biennestä Ranskaan kulkee Tavannesin kautta. Chemins de fer du Jura -yhtiön rautatie Le Noirmontiin ja La Chaux-de-Fonds’hon alkaa Tavannesista. SBB:n rautatie Biel/Biennestä Delémontiin kulkee Tavannesin kautta. == Lähteet == * * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Bernin kantonin kunnat
Erik Wallensköld

Erik Wallensköld (alk. Wallenius 4. toukokuuta 1779 Tohmajärvi – 18. lokakuuta 1846 Turku) oli suomalainen senaattori, tuomari ja maaherra, joka toimi muun muassa Turun hovioikeuden presidenttinä. Turun akatemiassa opiskellut Wallensköld valmistui tuomariksi vuonna 1799. Sen jälkeen hän toimi Turun ja Vaasan hovioikeuksissa sekä oli jäsenenä senaatin talousosastossa. Vuosina 1820–1822 Wallensköld oli johtajana Suomen vaihto-, laina- ja talletuskonttorissa eli Suomen Pankissa. Hän oli Turun ja Porin läänin virkaatekevä maaherra 1822–1826 sekä maaherra 1826–1828. Wallensköld toimi myös lyhytaikaisesti Kymenkartanon läänin maaherrana vuonna 1828. Turun hovioikeuden presidenttinä hän oli vuosina 1832–1840. Viitattu 4.1.2014. Valtioneuvoksen arvonimen Wallensköld sai 1823 ja hänet aateloitiin vuonna 1832. Wallensköldin isä oli talousmies Gabriel Wallenius, poika senaattori Adolf Waldemar Wallensköld ja pojanpoika professori Axel Wallensköld. == Katso myös == *Wallenius (suku) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Erik Wallensköld SKS:n Kansallisbiografiassa Luokka:Suomalaiset senaattorit Luokka:Suomen hovioikeuksien presidentit Luokka:Suomen Pankin johtajat Luokka:Turun ja Porin läänin maaherrat Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1779 syntyneet Luokka:Vuonna 1846 kuolleet
Minkäpä tyttö sille voi

Minkäpä tyttö sille voi (The Girl Can’t Help It) on Frank Tashlinin ohjaama elokuva vuodelta 1956. Elokuva kertoo, kuinka gangsteripomon (Edmond O’Brien) laulutaidottomasta tyttöystävästä Jerri Jordanista (Jayne Mansfield) yritetään tehdä huippuesiintyjä. Manageriksi palkataan Tom Miller (Tom Ewell), joka edellisessä tehtävässään on retkahtanut ryyppäämään. Elokuvassa on tallennettuna paljon varhaista rock and roll -kulttuuria.AP: Minkäpä tyttö sille voi Päivän elokuvia, Tv-maailma, 1/2014 sivu 10Leena Virtanen, Tv & radio, Helsingin Sanomat 4.1.2013, sivu 28 Ulkomuotonsa ohella Mansfield tunnetaan komediennen kyvyistään, ja juuri tässä ja toisessa Tashlinin- ohjauksessa Houkuttelevat huulet (Will Success Spoil Rock Hunter) hän tarjoaa kyvyistään näyttöä.Keith Phipps, Arvio, Allmovie.com The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. ==Näyttelijät== ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Frank Tashlinin ohjaamat elokuvat Luokka:Musiikkielokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Vuoden 1956 yhdysvaltalaiset elokuvat
Sinipunahiippo

Sinipunahiippo (Mycena pura) on hiippojen sukuun kuuluva myrkyllinen sienilaji. Se tuoksuu retikalta tai maakellarilta. == Ulkonäkö == Sinipunahiippo on kauttaaltaan väriltään violetin tai punaisen sävyinen. Tasatyviset heltat ovat harvassa. Tasapaksu jalka on ohut ja hauras. == Elinympäristö == Sinipunahiippoa esiintyy metsäympäristössä. Se kasvaa lehtikarikkeessa. == Galleria == Mycena pura 11.jpg Mycena pura 3.jpg Mycena pura 33.jpg Mycena pura JPG2.jpg Mycena pura2 - lindsey.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luontonetti: Sinipunahiippo (Mycena pura) * MushroomExpert: Mycena pura * UniProt, Taxonomy: Mycena pura Luokka:Hiipot Luokka:Myrkkysienet
Suomen laki (kirja)

Suomen Laki on nykyisin kolmena niteenä ilmestyvä Talentum Oyj:n julkaisema lakikokoelma. Aiemmin julkaisuoikeus oli Suomen Lakimiesliitto ry:llä, joka julkaisi teosta yhteistyössä oikeusministeriön kanssa. Teosta on julkaistu vuodesta 1955 alkaenJussi Pajuoja, Kaijus Ervasti: Suomen Lakimiesliiton historia, s. 124. Suomen Lakimiesliitto teki vuonna 1954 Valtioneuvoston kanssa sopimuksen suomenkielisen lakikirjan toimittamisesta, myynnistä ja jakelusta. Toimitusneuvoston ensimmäinen puheenjohtaja oli kansainvälisen oikeuden professori Kaarlo Kaira. Kun kirjan ensimmäinen laitos ilmestyi syksyllä 1955, sen ensimmäinen numeroitu kappale luovutettiin tasavallan presidentti J. K. Paasikivelle. Kirjaa julkaisi myöhemmin pitkään Lakimiesliiton perustama Kauppakaari-yhtiö, jonka Talentum osti 2000-luvun vaihteessa. Teoksessa on alusta alkaen käytetty lähes samana pysynyttä kansikuvaa, jossa on Suomen vaakunaleijona vihreällä pohjalla. Kannen alkuperäistä suunnittelijaa ei tiedetä.Ville Hänninen: Kirjan kasvot: sata vuotta suomalaisia kirjankansia, s. 131–132. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2017. 1990-luvun puolessa välissä Suomen Laki -teoksesta ryhdyttiin valmistelemaan painetun rinnalle sähköisiä versioita. Suomen Laki -teosta vastaavaa CD-romia on julkaistu vuodesta 1995. Vuodesta 1996 Suomen Laki -teosta on ylläpidetty myös online-verkkopalvelunaLakikirja 250 vuotta näyttely Eduskunnan kirjastossa . Suomen Laki -teoksessa on alusta alkaen lait luokiteltu oikeudenaloittain, ja kirjan toimitus muokkaa säädökset voimassa olevaan muotoon niihin aika ajoin tehtävien muutosten mukaisesti. Toimitustyön yhteydessä säädöksiin lisätään myös viittauksia muihin säädöksiin ja lakia koskevaan hallituksen esitykseen sekä kyseistä säädöstä koskeviin oikeustapauksiin. ==Lähteet== Luokka:Lakikirjat Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Suomen laki
Hallituksen esitys

Hallituksen esitys (lyhenne HE) on Suomen Perustuslain 70 §:n mukaan kansanedustajan aloitteen rinnalla toinen tapa, jolla lain säätäminen voi tulla eduskunnassa vireille. Käytännössä valtaosa laeista hyväksytään hallituksen esityksen pohjalta. Hallituksen esitykset valmistellaan Valtioneuvoston ministeriöissä. Esityksen antamisesta Valtioneuvosto päättää yleisistunnossaan. Hallituksen esitys on vakiomuotoinen rakenteellinen asiakirja, jossa on lyhyt selostus esityksen pääasiallisesta sisällöstä, yleisperustelut, yksityiskohtaiset perustelut, lakiehdotukset ja, jos kyse on aiemman lain muutoksesta, myös rinnakkaistekstit. Hallituksen esitysten sisältöä pidetään heikosti velvoittavana oikeuslähteenä, joka sisältää lainsäätäjän tarkoituksen silloin kun eduskunta on hyväksynyt lakiesityksen hallituksen esittämässä muodossa. Oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen kesällä 2011 julkaiseman selvityksen mukaan eduskunnan valiokunnat hyväksyvät vähän yli puolet hallituksen lakiesityksistä sellaisenaan ja ilman muutoksia. Vajaaseen puoleen esityksistä valiokunnat esittävät jonkinlaisia muutoksia. Lakiehdotusten sisältöä koskevat muutokset lähinnä täsmentävät ja täydentävät hallituksen esityksiä, mutta eivät muuta merkittävästi niiden asiasisältöä. Huomattava osa muutoksista koskee lakiehdotusten kieltä ja teknisiä seikkoja.Oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen tiedote 29.6.2011 ==Lähteet== Luokka:Lainvalmistelu Luokka:Valtioneuvosto