EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Thomas Davis (pääministeri)

Thomas Robert Alexander Davis (11. kesäkuuta 1917 Rarotonga, Cookinsaaret – 23. heinäkuuta 2007), myös Sir Tom Davis tai Papa Tom tunnetaan muun muassa johtajana, poliitikkona, tohtorina ja merenkävijänä. Davis on säveltänyt Cookinsaarten kansallislaulun, Te Atua Mou En, vuonna 1981. == Akateeminen ura == Davis kävi koulunsa Kings Collegessa Aucklandissa, Uudessa-Seelannissa. Hän sai lääketieteen opinnot päätökseen Otagossa vuonna 1945. Tämän jälkeen hän palasi Cookinsaarille. Muita Davisin akateemisia saavutuksia on Sydneystä tohtoriasteen tutkinto Trooppisessa lääketieteessä ja hygieniassa ja vuonna 1952 hän sai apurahan Harvard School of Public Healthiin Bostonissa. 60-luvulla hän mm. työskenteli NASA:ssa, avaruusohjelman biologisella osastolla, johtaen ”apinat avaruuteen” –projektia. Otagon yliopisto myönsi Sir Thomasille oikeustieteen kunniatohtorin arvon (an honorary degree of Doctor of Laws) vuonna 2005. Akateemisen uransa aikana hän julkaisi kaksi kirjaa ja yli 60 tieteellistä julkaisua. == Poliittinen ura == Davis palasi Cookinsaarille vuonna 1971. Samana vuonna hän perusti Cookinsaarten Demokraattisen Puolueen (the Cook Islands Democratic Party). Davisin tarkoituksena oli syrjäyttää silloinen pääministeri Sir Albert Henry. Tämä yritys epäonnistui. Davisista kuitenkin tuli lopulta pääministeri, 61-vuotiaana, vuoden 1978 vaalien jälkeen. Hän toimi pääministerinä vuodesta 1978 vuoteen 1987. Dr Thomas Davis aateloitiin vuonna 1981. Hän sai arvon ”Ordinary Knight Commander of the Civil Division of the said Most Excellent Order” ja hänestä tuli Sir Thomas Davis. == Lähteet == Luokka:Cookinsaarten pääministerit Luokka:Kansallislaulujen säveltäjät Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
I María Farantoúri tragoudá Máno Chatzidáki

I María Farantoúri tragoudá Máno Chatzidáki () on kreikkalaislaulaja María Farantoúrin kokoelma-albumi. Albumille on kerätty suosituimpia Farantoúrin laulamia, sekä Mános Chatzidákisin säveltämiä kappaleita. Kappaleet ovat peräisin muun muassa levyiltä I epochí tis melissánthis sekä Skoteiní mitéra. == Kappaleet == # Me tin Elláda karavokýri (Με την Ελλάδα καραβοκύρη) # Páme mia vólta sto fengári (Πάμε μια βόλτα στο φεγγάρι) # O efiáltis tis Persefónis (Ο Εφιάλτης της Περσεφόνης) # O Kemál (Ο Κεμάλ) # Perimpanoú (Περιμπανού) # Manoúla mou (Μανούλα μου) # Ítan kamári tis avgís (Ήταν καμάρι της αυγής) # Kouvári, kouvaráki (Κουβάρι, κουβαράκι) # Tóra, nyfoúla mou chrysí (Τώρα, νυφούλα μου χρυσή) # Káthe treló paidí (Κάθε τρελό παιδί) # To triantáfyllo (Το τριαντάφυλλο) # Gýrna, fterotí tou mýlou (Γύρνα, φτερωτή του μύλου) # Nanoúrisma (Νανούρισμα) # I mikrí Ralloú (Η μικρή Ραλλού) # Triantáfyllo sto stíthos (Τριαντάφυλλο στο στήθος) # Kélomai se Gongýla (Κέλομαί σε Γογγύλα) # Krataiá os thánatos agápi (Κραταιά ως θάνατος αγάπη) == Lähteet == * farantouri.gr Luokka:María Farantoúrin albumit Luokka:Vuoden 2006 kokoelma- albumit
I mními tou neroú

I mními tou neroú () on kreikkalaislaulaja María Farantoúrin sekä turkkilaissäveltäjä Zülfü Livanelin yhteinen konserttitallenne vuodelta 2005. Tallenne on nauhoitettu Ateenan konserttitalossa. == Kappaleet == # I mními tou neroú (Η μνήμη του νερού) # Mágissa kapetánissa (Μάγισσα καπετάνισσα) # Vrýsi tis anatolís (Βρύση της ανατολής) # I fýsi tis gynaíkas (Η φύση της γυναίκας) # Tóra ein'argá (Τώρα είν’ αργά) # Oi poiités makryá (Οι ποιητές μακρυά) # To tragoúdi tou kavalári (Το τραγούδι του καβαλάρη) # Apó to aíma t'ouranoú (Από το αίμα τ’ ουρανού) # To kápa ton Kyklópon (Το κάπα των Κυκλώπων) # Échete geia (Έχετε γεια) # To treló sergiáni (Το τρελό σεργιάνι) # San ton metanásti (Σαν τον μετανάστη) # Moirolói (Μοιρολόι) # Me fytépsane se kaméni gi (Με φυτέψανε σε καμένη γη) == Lähteet == * farantouri.gr Luokka:María Farantoúrin albumit Luokka:Vuoden 2005 konserttitallenteet
Valeri Alikov

Valeri Alikov, kirjailijanimi Valeri Mikor (Валери Микор) (1. tammikuuta 1960 Marin tasavalta – 11. syyskuuta 2016 HelsinkiKuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 2.10.2016 s. C 20) oli vuorimarilainen kirjallisuudenkääntäjä, kriitikko, runoilija ja journalisti. Hän julkaisi myös kirjallisuuslehti Tsikmää. Alikov käänsi kirjallisuutta vuorimariksi muun muassa suomesta Sinuhe egyptiläisen, Seitsemän veljestä ja uudempaa, esimerkiksi Katja Ketun Yöperhosen, ja oli ahkerin marin kielelle kääntänyt. Hän sai Suomen Kulttuurirahaston apurahan Tove Janssonin muumikirjojen Muumipeikot ja suuri tulva, Muumipeikko ja pyrstötähti sekä Taikurin hattu kääntämiseen marin kielelle. Alikovia ei arvostettu oman kielen piirissä, ja hän asui ja työskentelikin Suomessa 1990-luvulta lähtien. == Lähteet == Luokka:Kielenkääntäjät Luokka:Marilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Alhava

Alhava on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi: * Armas Alhava (1905–1981), suojelupoliisin päällikkö * Eva Elina Alhava (1942–2023), professori * Erkki Alhava (1919–1963), pesäpalloilija * Esko Alhava (1941–2016), lääketieteilijä ja professori * Tauno Alhava (1909–1958), pesäpalloilija
Rudi Glad

Rudolf (Rudi) Erhard Glad (23. kesäkuuta 1889 Loviisa – 24. lokakuuta 1966 Loviisa) oli suomalainen taidemaalari.Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli : Rudi Glad Rudi Glad opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1910–1913. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1914, 1915, 1916, 1917, 1918, 1925, 1928, 1930 ja 1931. Hänen töitään oli esillä myös ulkomailla Kööpenhaminassa 1919. Gladin maalauksissa näkyivät vuosina 1914–1917 Marraskuun ryhmältä saadut ekspressionistiset vaikutteet. Vuoden 1920 jälkeen hän siirtyi käyttämään valoisampia ja kirkkaampia värejä maalausten liittyessä nyt aiheiltaan talveen, veteen ja veneisiin. Glad toimi vuodesta 1929 maistraatin raatimiehenä Loviisassa ja hänen aktiivinen taiteilijanuransa päättyi siihen.Museokortti : Taiteilija Rudi Glad - Artisten Rudi Glad : Unohdettu ekspressionisti - en bortglömd expressionist (1889-1966) Expressionisti Rudi Gladin suunniteltua värimaailmaa, Loviisan Sanomat 11.8.2007 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Rudi Glad Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Eeva Rihu

Eeva Rihu (16. helmikuuta 1953 Turku – 6. heinäkuuta 2016 HelsinkiKuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 2.10.2016 s. C 20) oli suomalainen taidemaalari. Hän opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1973–1977 ja piti lukuisia yksityisnäyttelyjä ja osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1980, 1981 ja 1992.Kuvataiteilijamatrikkeli Hän teki paljon muotokuvia, ja niiden maalaaminen ja opetustyö veivät aikaa omalta työltä.Muistot, hs.fi == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet Luokka:Muotokuvamaalarit
SEAT Arona

SEAT Arona on SEATin vuodesta 2017 lähtien valmistama crossover-tyyppinen henkilöautomalli, joka perustuu samalle MQB A0 -pohjalevylle kuin esimerkiksi SEAT Ibiza. Malli esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2017. Sen kilpailijoita ovat esimerkiksi Nissan Juke, Hyundai Kona ja Kia Stonic. Auton nimi tulee Teneriffalla sijaitsevasta Aronan kunnasta. Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Arona sai tulokseksi täydet viisi tähteä. Bensiinimoottoriksi on valittavissa kolmesylinterinen 1,0-litrainen (95/115 hv) tai nelisylinterinen 1,5-litrainen (148 hv). Dieselmoottori on 1,6-litrainen (95/115 hv). Huhtikuussa 2021 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Arona, joka sai muun muassa uudelleenmuotoillut puskurit ja uudistetun etusäleikön. Uudessa Xperience-mallissa sumuvalot on nostettu aiempaa ylemmäksi. Autoon tuli myös uudistettu SEAT-logo ja takaluukun Arona-tekstin fontti muuttui samanlaiseksi kuin uudessa Leónissa. LED-ajovalot tulivat vakiovarusteeksi. Sisällä uudistettiin kojelautaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Arona Luokka:J-segmentin autot Luokka:2010-luvun autot Luokka:2020-luvun autot
Anna Lisa Janson

Anna Lisa Janson (12. kesäkuuta 1891 Tammela – 3. maaliskuuta 1985) oli suomalainen kuvaamataidon opettaja ja taidemaalari.Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli : Anna Lisa Janson Anna Lisa Janson valmistui kuvaamataidon opettajaksi 1917 Suomen Taideyhdistyksen koulusta (nykyinen Taideakatemia). Hän opiskeli myös Painting Schoolissa Yhdysvaltain Fitchburgissa 1908–1909 ja Taideteollisen keskuskoulun piirustusopettajalinjalla 1930. Janson osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1918, 1919, 1928 ja 1930-luvulla. == Lähteet == Luokka:Kuvaamataidonopettajat Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Nykypäivä (aikakauslehti)

Nykypäivä oli vuosina 1935–1939 ilmestynyt kulttuuriradikaalinen aikakauslehti, joka poliittiselta linjaltaan oli lähellä Kansallisen Edistyspuolueen vasemmistosiipeä. Lehden päätoimittajana oli 1935–1937 Matti Salonen (myöh. Kurjensaari) ja 1938–1939 E. J. Paavola.Lehden tiedot FennicassaJuha Kolumäki : Jakautunutta vapaamielisyyttä. Kansallisen Edistyspuolueen sisäiset ristiriidat ja Kivimäen hallitus 1934-1936. Historian pro gradu-tutkielma, Tampereen yliopisto, Yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö 2013 Lehteä tukivat taloudellisesti muun muassa pääjohtaja A. K. Cajander ja professori Väinö Lassila. Siihen kirjoittivat muun muassa Olavi Paavolainen, Toivo Pekkanen, Helvi Hämäläinen, Nyrki Tapiovaara ja Ensio Hiitonen. Toimitusneuvostoon kuuluivat muun muassa Arvo Inkilä, Sakari Tuomioja ja kirjailija Selma Anttila.Jyrki Juusela: Suomalaiset Espanjan sisällissodassa 1936–1939, s. 104–105. Atena, Jyväskylä 2003. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nykypäivä-lehden numerot vuosilta 1935–1937 digitaalisessa muodossa, Työväenliikkeen kirjasto, Digitaalinen arkisto Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet Luokka:Suomalaiset kulttuurilehdet
Nousuvesi (televisiosarja)

Nousuvesi (ruots. Springfloden) on ruotsalainen Cilla ja Rolf Börjlindin rikosromaaneihin perustuva SVT:n rikosdraamasarja. Sarjan pääosissa näyttelevät Julia Ragnarsson ja Kjell Bergqvist. Bergqvist sai roolistaan parhaan miespääosan esittäjän Kristallen-palkinnon vuonna 2016. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi alkoi ruotsissa SVT1-kanavalla maaliskuussa 2016. Suomessa sarja alkoi Yle TV1 -kanavalla 11. syyskuuta 2016. Sarjan toisen tuotantokauden esitys YLE TV1:llä alkoi 9. elokuuta 2021. ==Juoni== Nuori poliisiopiskelija Olivia Rönning (Julia Ragnarsson) saa kesäksi kotitehtäväksi tutustua vuonna 1990 tapahtuneeseen ratkaisemattomaksi jääneeksi rantamurhaan. Tapausta tutki aikoinaan Olivian edesmennyt isä. Olivia kiinnostuu jutusta ja alkaa tutkia murhaa. Olivia saa apua murhan tutkintaa aikoinaan johtaneelta rikoskomisario Tom Stiltonilta (Kjell Bergqvist), joka on nykyään raihnainen asunnoton. Samaan aikaan nettiin julkaistaan videoita, joissa joukko naamioituneita nuoria miehiä pahoinpitelee asunnottomia. Kaupungin asunnottomat pelkäävät pian henkensä puolesta. Kun Stiltonin ystävätär tapetaan, hän alkaa kuntoilla ja tutkia pahoinpitelyjä. ==Rooleissa== ==Jaksot== Jakso Esityspäivä alkuperämaassa Esityspäivä Suomessa Katsojaluvut Suomessa 1 6. maaliskuuta 2016 11. syyskuuta 2016 524 000 2 13. maaliskuuta 2016 18. syyskuuta 2016 435 000 3 20. maaliskuuta 2016 25. syyskuuta 2016 375 000 4 27. maaliskuuta 2016 2. lokakuuta 2016 312 000 5 5. maaliskuuta 2016 9. lokakuuta 2016 363 000 6 12. maaliskuuta 2016 16. lokakuuta 2016 319 000 7 19. maaliskuuta 2016 23. lokakuuta 2016 8 26. maaliskuuta 2016 30. lokakuuta 2016 9 2. huhtikuuta 2016 6. marraskuuta 2016 10 9. huhtikuuta 2016 13. marraskuuta 2016 ==Lähteet== Luokka:2010-luvun rikossarjat Luokka:Ruotsalaiset draamasarjat Luokka:Ruotsalaiset rikossarjat Luokka:SVT:n televisio-ohjelmat
Fenformiini

Fenformiini (C10H15N5) on biguanideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty aikaisemmin lääketieteessä diabeteksen hoidossa, mutta se on vedetty markkinoilta vuonna 1977 sivuvaikutuksena ilmenevän vakavan maitohappoasidoosin vuoksi. == Ominaisuudet ja käyttö == Huoneenlämpötilassa fenformiini on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja vesiliuos on lähes neutraali. Fenformiinin vaikutusmekanismi perustuu siihen, että molekyyli sitoutuu AMP-aktivoituihin proteiinikinaaseihin ja aktivoi ne. Tämän vuoksi elimistö tulkitsee insuliinitason olevan liian matala. Yhdiste myös estää glykogeenin pilkkoutumista maksassa ja nämä vaikutukset alentavat veren glukoositasoa. Fenformiini tuli markkinoille vuonna 1957 kakkostyypin diabeteksen hoitoon ja sitä käytettiin sen hydrokloridisuolana. 1960-luvulla alkoi ilmestyä raportteja, jotka esittivät potilaiden maitohappoasidoosin ja ketoosin sekä fenformiinin käytön välillä olevan yhteyden. Vuonna 1976 julkaistun tutkimuksen mukaan näillä oli selkeä yhteys ja lääkeaine vedettiin markkinoilta useassa maassa vuonna 1977. Kuolleisuus fenformiinin aiheuttamaan maitohappoasidoosiin oli jopa yli 50 %. Yhdysvaltain lääketurvallisuusviranomainen FDA on nimittänyt fenformiinia yleiselle terveydelle vaaralliseksi aineeksi.Hilmar Bischoff: Oral Antidiabetic Drugs, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 3.10.2016 == Valmistus == Fenformiinia voidaan syntetisoida fenyylietyyliamiinin ja disyandiamidin välisellä reaktiolla. : == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Human Metabolome Database (HMDB): Phenformin *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Phenformin *ChemBlink: Phenformin Luokka:Diabeteslääkkeet Luokka:Markkinoilta poistuneet lääkkeet Luokka:Fenetyyliamiinit
Niittomiehet

Niittomiehet on Pekka Halosen öljyvärimaalaus, joka valmistui vuonna 1891. Maalaus esittää maaseudulla työskenteleviä ihmisiä. Etualalla olevan miehen mallina toimi Pekka Halosen nuorempi veli Antti ja taka-alalla oleva mies muistuttaa huomattavasti Halosta itseään. Teoksen miljöönä toimii Halosen kotiseutu Lapinlahdella. Halonen maalasi teoksen kotiseudullaan sen jälkeen, kun hän oli palannut Pariisin Académié Julianista. Niittomiehet oli Haloselle tärkeä maalaus, sillä hän osoitti sen avulla osaavansa kuvata valoa ja luonnon ääressä olevia ihmisiä. Teos pääsi esille Ateneumin taidemuseoon jo julkaisuvuonnaan. Taulu on kooltaan 91x64 senttimetriä ja se on nykyisin yksityisessä kokoelmassa. == Lähteet == Luokka:Pekka Halosen maalaukset
Tienraivaajia Karjalassa

Tienraivaajia Karjalassa on Pekka Halosen öljyvärimaalaus vuodelta 1900. Maalaus esittää kahta miesryhmää, joista toinen kaataa puuta ja toinen kampeaa kiveä. Halonen sai inspiraation Tienraivaajille ilmeisesti Puvis de Chavannesin Talvi-freskosta (1893), jossa esiintyy samankaltainen ryhmä puunkaatajia. Tienraivaajia Karjalassa oli ensimmäisen kerran esillä Suomen Taiteilijain näyttelyssä Ateneumissa lokakuussa 1900.. Teoksen mitat ovat 237 × 200 senttimetriä. Nykyisin se on esillä Ateneumin taidemuseossa Helsingissä. == Lähteet == Luokka:Pekka Halosen maalaukset Luokka:Historiamaalaukset Luokka:Ateneumin kokoelmat
Mariazell

Mariazell on Steiermarkin pohjoisin kunta Itävallan vuoristossa aivan Ala- Itävallan rajalla. Mariazell on Steiermarkin pinta-alaltaan suurin kunta ja koko Itävallan kolmanneksi suurin kunta Söldenin ja Wienin jälkeen. Mariazellin pinta-ala on 413 neliökilometriä. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 3 722 asukasta. Mariazellin basilika on Itävallan ylivoimaisesti merkittävin pyhiinvaelluskirkko ja tärkeä pyhiinvaelluskohde myös Itävallan itäisten naapurimaiden katolisten keskuudessa. https://www.pilgrim- info.com/listing/mariazell/ Itävallan uskonnollisessa keskuksessa on Benediktiinien munkkiluostari ja Fransiskaanien ja Karmeliittojen nunnaluostarit.http://www.basilika- mariazell.at/site/de/basilikahlorte/ordensgemeinschaften Fransiskaaninunnat ylläpitävät Marienheim nimistä matkustajakotia http://www.basilika- mariazell.at/site/de/basilikahlorte/ordensgemeinschaften/article/32.html , mutta luonnollisesti kylässä on monia muitakin hotelleja.http://www.mariazell.at/quartiere/hotelsgasthoefe/ Kaiken uskonnollisen aktiviteetin lisäksi Mariazell on myös merkittävä talviurheilukeskus.Mariazell talvella Välittömässä läheisyydessä, mutta kuitenkin jo Ala-Itävallan puolella, sijaitsevat Annaberg-, Josefsberg- ja Gemeindeberg-laskettelukeskukset. Idyllisessä Mariazellissä on 75 kulttuurihistoriallisesti rakennussuojeltua kohdetta. Mariazellin idyllisissä kulisseissa ja vuoristoilmaston ansiosta yleensä kauniin lumiset jokavuotiset joulumarkkinat kestävät yleensä marraskuun lopusta joulunalusviikolle.http://www.mariazeller-advent.at ==Sijainti== Mariazell sijaitsee 868 metrin korkeudessa Steiermarkin pohjoisosassa, ja korkean sijainnin vuoksi siellä vallitsee viileä vuoristoilmasto, eli talvet ovat kylmiä ja lumisia ja kesät viileitä.http://www.zamg.ac.at/fix/klima/oe71-00/klima2000/klimadaten_oesterreich_1971_frame1.htm Mariazellissä risteävät useat Itävallan päätiet, ja se on keskeinen liikenteen solmukohta. Lisäksi Mariazelliin päättyy Mariazell-juna (Mariazellerbahn), Sankt Pöltenistä lähtevä kapearaiteinen rautatie,Mariazell, Anreise. joka rakennettiin jo Itävalta-Unkarin aikana kuljettamaan pyhiinvaeltajia keisarikunnan suosituimpaan pyhiinvaelluskohteeseen. Kunnan alueella on sijaitsee kolme mainittavan kokoista järveä: Erlaufsee, Hubertussee ja Walster. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * http://www.mariazell.at * http://www.bergfex.com/mariazellerland/ * http://www.mariazell-info.at * http://www.basilika-mariazell.at/site/en/home * http://www.mariazeller- advent.at Luokka:Itävallan nähtävyydet Luokka:Steiermarkin kunnat Luokka: Joulumarkkinat
Yleisradion julkaisusarja

Yleisradion julkaisusarja oli Yleisradion vuosina 1966–1986 julkaisema pääosin suomenkielinen kausijulkaisu, jonka kunkin numeron teemana oli yksi yhteiskunnallinen, tieteellinen tai kulttuuriin liittyvä aihe. Sitä käsiteltiin yhdessä tai useammassa artikkelissa, jotka olivat usein Ylen vastikään esittämien radioesitelmien tai muiden käsikirjoitettujen puheohjelmien tekstejä tai litterointeja.Esimerkkejä sarjan osien sisällöstä Kotikirjasto.net-sivustolla . Viitattu 3.9.2016. Julkaisusarja oli ulkoasultaan vaatimaton, noin A5-kokoisista mustavalkoisista, kuvattomista vihkosista muodostuva. Niteitä julkaistiin vuodesta 1966 vuoteen 1986 kaikkiaan 85 eli nelisen numeroa vuodessa.Yleisradion julkaisusarja. Fennica- haku. Haettu 3.10.2016. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset aikakauslehdet Luokka:Ylen historia
Mariazellin basilika

Mariazellin basilika on Itävallan tärkein pyhiinvaelluskohde ja yksi tärkeimmistä katolisista pyhiinvaelluskohteista Euroopassa. 1100-luvulla perustetussa pyhiinvaelluskohteessa osoitetaan kunnoitusta puiselle marianpatsaalle eli armonkuvalle. Tätä armonkuvaa kunnioitetaan Itävallan Suurena äitinä (Magna Mater Austriae), Unkarin Suurena valtiattarena (Magna Hungarorum Domina) ja slaavilaisten Suurenmoisena äitinä (Mater Gentium Slavorum) Basilika on pyhitetty Neitsyt Marian syntymän muistolle, ja legendan mukaan pyhiinvaelluskohde perustettiin 21. joulukuuta 1157. Mariazell mainitaan kirjallisesti ensimmäisen kerran vuonna 1243, ja yksi kirkon Marian alttareista vihittiin käyttöön vuonna 1266. Mariazellin basilika kuuluu Fatiman, Lourdesin, Loreton, Altöttingin ja Częstochowan ohella Shrines of Europe -luetteloon, eli se on Eupoopan merkittävimpiä katolisia pyhiinvaelluskohteita. Siellä käy vuosittain lähes miljoona pyhiinvaeltajaa. == Kuvia Mariazellin basilikasta == Tiedosto:Mariazell_innen.jpg|Kuva basilikan sisältä armonkappelin suuntaan. Tiedosto:Basilika_Mariazell_Hochaltar_01.JPG|Pääalttari. Tiedosto:Wallfahrtskirche Mariazell - Portal 1.JPG|Goottilainen pääsisäänkäynti. Tiedosto:Mariazell Foto Reinhard Sock 15.jpg|Oven heloja kirkonpihalta. Tiedosto:Portaldetail_Mariazell_4.jpg|Kuvaesitys unkarilaisten voitosta turkkilaisia vastaan. Tiedosto:Mariazell_Marienstatue.jpg|Myöhäisgoottilainen Marian-patsas. Tiedosto:Mariazell_gnadenkapelle.jpg|Armonkappeli. Tiedosto:Mariazel_gnadenbild.jpg|Puinen Magna Mater Austriæ patsas. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Steiermark Luokka:Itävallan kirkot Luokka:Itävallan nähtävyydet Luokka:Katoliset pyhiinvaelluskohteet
Will Palmer

William ”Will” Palmer (s. 15. helmikuuta 1997 Horsham)Will Palmer Driver Database on brittiläinen moottoriurheilija. Hänen isänsä on entinen Formula 1 -kuljettaja Jonathan Palmer ja myös hänen isoveljensä Jolyon Palmer on entinen F1-kuljettaja. == Ura == Palmer aloitti uransa karting-sarjoista. Vuonna 2011 Palmer aloitti kilpauransa Ginetta Junior Championship -sarjassa sijoittuen sarjan 18:nneksi. Vuonna 2012 Palmer jatkoi sarjassa sijoittuen 12:nneksi. Samana vuonna hän sijoittui Ginetta Junior -talvisarjassa kolmanneksi. Vuonna 2012 Palmer jatkoi kolmannen kauden sarjassa ja sijoittui loppupisteissä kolmanneksi. Samana vuonna hän ajoi yksittäisiä kilpailuja BRDC Formula 4 -sarjassa. Vuonna 2014 Palmer ajoi täyden kauden BRDC F4 -sarjassa saavuttaen kaksi voittoa ja seitsemän palkintosijaa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Vuonna 2015 Palmer jatkoi sarjassa saavuttaen 12 voittoa, kymmenen paalupaikkaa ja 15 palkintosijaa voittaen sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi kolme kilpailua Eurocup Formula Renault -sarjassa vierailevana kuljettajana. Hän voitti vuoden aikana arvostetun McLaren Autosport BRDC Award -palkinnon. Vuonna 2016 Palmer kilpailee täyden kauden Eurocup-sarjassa. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault NEC -sarjassa sijoittuen sarjan 13:nneksi. == GP3-tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 Pisteet Sijoitus 2018 MP Motorsport ESP FEA 18 ESP SPR 13 FRA FEA FRA SPR AUT FEA AUT SPR GBR FEA GBR SPR HUN FEA HUN SPR BEL FEA BEL SPR ITA FEA ITA SPR RUS FEA RUS SPR ABU FEA ABU SPR 0 25. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jukka Lehtinen

Jukka Kalervo Lehtinen (29. joulukuuta 1928 Perniö – 13. maaliskuuta 1999) oli suomalainen kasvatustieteilijä. Hän oli Tampereen yliopiston kasvatustieteen professori 1975–1984. Hänen tutkimuskohteitaan olivat muun muassa jatkokoulutuksen ja koulutuspalvelujen alueellinen ryhmittyminen sekä koulutusrakenteen erilaistuminen.Facta 2001 9. osa, s. 744, WSOY 1981Facta 2001, Täydennysosa 1990, WSOY 1990, s. 339 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kasvatustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Uolevi Lehtinen

Uolevi Valdemar Lehtinen (s. 15. tammikuuta 1941 JämsäReijo Sippola ja Jarmo Kettunen (toim.): Tampereen kasvot, s. 57. Tampere: Kustannus Oy Sanasato, 1997.) on suomalainen taloustieteilijä. Hän on ollut Tampereen yliopiston yrityksen taloustieteen (markkinoinnin) professori 1980–2004 ja rehtori. Hänen tutkimuskohteitaan ovat kuluttajapolitiikka, ulko- ja kotimaankauppa, tuotesuunnittelu ja yritysorganisaatio.Facta 2001, Täydennysosa 1990, WSOY 1990, s. Facta 2001, WSOY 1984, 18. osa, palsta 745Uolevi Lehtisen 75 vuotta – Omin sanoin, AikalainenTieteessä tapahtuu 6/2015 Lehtinen toimi teollisuustalouden apulaisprofessorina Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1976–1977, liiketaloustieteen dosenttina Helsingin kauppakorkeakoulussa vuodesta 1977, vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Yhdysvalloissa vuosina 1977–1978, markkinoinnin, hallinnon ja organisaation professorina Vaasan kauppakorkeakoulussa vuosina 1979–1980 sekä Tampereen yliopiston taloudellis-hallinnollisen tiedekunnan dekaanina vuosina 1983–1985. Lehtisellä on ollut lukuisia työhönsä liittyviä luottamustehtäviä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taloustieteilijät Luokka:Suomen yliopistojen rehtorit ja kanslerit‎ Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jaakko Lehtonen

Jaakko Pekka Juhani Lehtonen (22. tammikuuta 1941 Keuruu – 15. toukokuuta 2022 Jyväskylä) oli suomalainen kielen ja puheviestinnän tutkija. Hän oli Jyväskylän yliopiston soveltavan kielitieteen ja puheentutkimuksen professori vuodesta 1984, myöhemmin yhteisöviestinnän professori, sekä yhteisö- ja keskinäisviestinnän dosentti Tampereen yliopistossa ja kulttuurienvälisen viestinnän ja yhteisöviestinnän dosentti Turun yliopistossa. Hänen tutkimuskohteitaan olivat suomen kielen fonetiikka, suomalaisten vieraan kielen käytön ongelmat, kielellinen prosessointi ja suomalainen puhekulttuuri.Facta 2001, Täydennysosa 1990, WSOY 1990, s. 339 == Väitöskirja == * Lehtonen, Jaakko (1970): Aspects of quantity in standard Finnish. Studia Philologica Jyväskyläensia VI, Jyväskylän yliopisto. 199 sivua. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Jyväskylän yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Marita Laukkanen

Marita Laukkanen on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee johtavana ekonomistina Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa ja on erikoistunut muun muassa ympäristöpolitiikan arviointiin ja energiakysymyksiin. Laukkanen on Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti.Laukkasen CV Viitattu 3.10.2016 Laukkanen on koulutukseltaan taloustieteen tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä vuonna 2001. == Kannanottoja == Julkisuudessa Laukkanen on Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen edustajana vuonna 2016 kritisoinut Sipilän hallituksen lakiesitystä "Päästökaupasta johtuvien epäsuorien kustannusten kompensaatiosta".Hallituksen esitys eduskunnalle laiksi päästökaupasta johtuvien epäsuorien kustannusten kompensaatiosta Viitattu 3.10.2016VATT:n lausunto Työ- ja elinkeinoministeriölle: Luonnos hallituksen esitykseksi eduskunnalle laiksi päästökaupasta johtuvien epäsuorien kustannusten kompensaatiosta . 3.6.2016. Viitattu 3.10.2016 Laukkanen on kritisoinut että Rinteen hallituksen syyskuussa 2019 julkistetusta ensimmäisestä budjetista puuttuu konkretia. Laukkasen näkemyksen mukaan hallitus ottaa pieniä haparoivia askelia, vaikka "nyt pitäisi olla menossa jämerillä loikilla eteenpäin". Tavoite siitä että Suomi olisi hiilineutraali vuoteen 2035 mennessä, on hänen mukaansa hallituksen toimien perusteella kaukana. Laukkanen epäilee, että hallitus ei ole hahmottanut, miten kovan tavoitteen se on itselleen asettanut. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laukkasen tutkimukset IDEASissa Luokka:Suomalaiset taloustieteilijät Luokka:Ympäristöpolitiikan tutkijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Anna-Maija Aalto

Anna-Maija Aalto (12. elokuuta 1918 Helsinki – 4. heinäkuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hän suoritti ylioppilastutkinnon ja opiskeli taidealaa Helsingin yliopiston piirustussalissa ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1936–1941. Lisäoppia Aalto hankki ulkomaanmatkoillaan Tanskaan 1938 ja Saksaan 1939. Aallon teoksia nähtiin ensi kerran omassa taidenäyttelyssä 1943 ja suomalaisissa jurynalaisissa yhteisnäyttelyissä Suomen Taiteilijaseuran näyttelyissä 1942, 1943, 1945–1951 sekä Nuorten näyttelyssä 1945 ja 1946. Suomen taideakatemian kolmevuotisnäyttelyyn hän osallistui 1950. Aalto saavutti viidennen palkinnon valtakunnallisessa taidekilpailussa 1944 ja toisen palkinnon 1946. Hänet hyväksyttiin Taidemaalariliiton jäseneksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Suomalaisen kuvataiteen bibliografia Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Eino Aaltonen

Eino Niilo Aaltonen (15. lokakuuta 1906 Turku – 19. elokuuta 1960 Turku) oli suomalainen taidemaalari. Hän kävi seitsemän luokkaa lyseota ja suoritti taideopintoja Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1928–1930. Lisäoppia hän hankki tekemällä opintomatkan Tukholmaan 1930. Aaltosen teoksia oli ensi kerran esillä taidenäyttelyssä 1929 Turussa ja 1940 Helsingissä. Suomalaisiin yhteisnäyttelyihin hän osallistui muun muassa vuoden 1940 Nuorten näyttelyyn ja ulkomailla järjestettyihin suomalaisen taiteen näyttelyihin Oslossa Norjassa 1940 sekä Ruotsissa Tukholmassa 1940 ja Göteborgissa 1940. Vuonna 1933 Aaltoselle myönnettiin Dahlströmin apuraha. Hänen teoksiaan on hyväksytty Ateneumin taidemuseon ja Turun taidemuseon kokoelmiin. Aaltonen oli Turun taiteilijaseuran jäsen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Suomen kuvataiteen bibliografia Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Kaaban musta kivi

Kaaban musta kivi (, 'musta kivi') on Mekassa sijaitsevan Kaaban pyhäkön itäiseen seinään kiinnitetty, hopeisella kehyksellä koossa pidetty musta kivi. Kivi koostuu nykyisin kolmesta suuresta ja useasta pienestä palasta.Black Stone of Mecca, Encyclopædia Britannica Kaaban musta kivi on muslimeille tärkeä pyhiinvaelluskohde. Muslimin pyhiinvaellukseen kuuluu temppelin kiertäminen seitsemään kertaan ja mustan kiven suuteleminen tai koskettaminen mikäli mahdollista.Kaʿbah, Encyclopædia Britannica Perinteisen islamilaisen näkemyksen mukaan Aadam sai kiven jouduttuaan lähtemään paratiisista. Kivi on musta, mutta islamilaisen tarinan mukaan se oli alun perin valkoinen ja muuttui sitä suudelleiden pyhiinvaeltajien syntien vuoksi mustaksi. Kivi on peräisin islamia edeltävältä ajalta. Alkuperältään se on ilmeisesti meteoriitti. Vaihtoehtoisena mahdollisuutena on esitetty, että kyseessä on Saudi-Arabian Rub al-Khaliin osuneen meteoriittitörmäyksen lasittamaa ainesta Wabarin (Al-Hadida) meteorikraatterista. ==Lähteet== Luokka:Islamilainen kulttuuri Luokka:Mekka Luokka:Meteoriitit
Faye Wong

Faye Wong (, alk. Xià Lín; s. 8. elokuuta 1969) on kiinalainen laulaja- lauluntekijä ja näyttelijä, joka tunnetaan länsimaissa rooleistaan Wong Kar- wain elokuvissa Chungking Express ja 2046. Hänen viimeisin studioalbuminsa To Love vuodelta 2003 myi yli miljoona kappaletta Aasiassa ensimmäisen viikon aikana.China diva, Faye Wang, changes her Ice Queen? China Daily. Faye Wong ei esiintynyt julkisuudessa vuosina 2005–2009. Hänen paluukonserttinsa Kiinassa, Taiwanissa, Malesiassa ja Singaporessa vuosina 2010–2012 olivat suosittuja ja liput myytiin loppuun hetkessä.Faye Wong concert crashes Taiwan ticket system Asiaone.com Tämän jälkeenkin Wong on pitänyt enimmäkseen taukoa esiintymisestä, eikä hän ole julkaissut uusia levyjä. Syyskuussa 2016 uutisoitiin, että seuraavan kerran Wong nähdään lavalla joulukuun lopulla Shanghaissa.Faye Wong returns to spotlight with Shanghai concert China Daily. Faye Wong lauloi uransa alussa kantonin kielellä, mutta hänen äidinkielensä on mandariini. Vuonna 1993 julkaistulla albumilla Random Thoughts Wong siirtyi perinteisistä kantonilaisista rakkauslauluista alternative-tyyliseen suuntaan. Levyllä kuuluu länsimaisten artistien kuten Björkin ja The Cranberriesin vaikutus. Tyylinvaihdos onnistui hyvin, ja Wongista tuli yksi Aasian menestyneimmistä naislaulajista. Hän oli myös ehdolla Hong Kong Film Awardin saajaksi vuonna 1995 roolistaan Chungking Expressissä. Vuonna 1999 Wong esitti tunnuskappaleen ”Eyes on Me” videopelissä Final Fantasy VIII. ==Lähteet== Luokka:Kiinalaiset laulajat Luokka:Kiinalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pala juustoa, tilkka viiniä

Pala juustoa, tilkka viiniä on vuosina 2007–2009 Sub-kanavalla esitetty ruokaohjelma, jonka pääosassa on Jyrki Tsutsunen. Ohjelmassa Tsutsunen kertoo kaiken oleellisen viineistä ja juustoista, sekä paljastaa viinivinkkien lisäksi myös parhaimmat juustoreseptinsä. Ohjelmassa nähdään myös viikoittain vaihtuva vieras maistelemassa viinejä. == Jaksot == === Ensimmäinen tuotantokausi === Jakso Vieraat Ensiesitys 1\. Vappu Pimiä 3. syyskuuta 2007 2\. Zarkus Poussa 10. syyskuuta 2007 3\. Helena Ahti-Hallberg 17. syyskuuta 2007 4\. Kristian Meurman 24. syyskuuta 2007 5\. Joanna Väre 1. lokakuuta 2007 6\. Ile Kallio 8. lokakuuta 2007 7\. Niina Kurkinen 15. lokakuuta 2007 8\. Marko Keränen 22. lokakuuta 2007 9\. Mikki Kauste 29. lokakuuta 2007 10\. Wallu Valpio 5. marraskuuta 2007 11\. Timo Kotipelto 12. marraskuuta 2007 12\. Helena Karihtala 19. marraskuuta 2007 13\. Ville Pusa 26. marraskuuta 2007 14\. Kristiina Komulainen 3. joulukuuta 2007 15\. Jorma Sairanen 10. joulukuuta 2007 16\. Laila Snellman 17. joulukuuta 2007 17\. Lorenz Backman 24. joulukuuta 2007 18\. Sara La Fountain 31. joulukuuta 2007 19\. Ruben Stiller 7. tammikuuta 2008 20\. Maria Kuusiluoma 14. tammikuuta 2008 === Toinen tuotantokausi === Jakso Vieraat Ensiesitys 1\. Tommy Tabermann 17. syyskuuta 2008 2\. Pentti Hietanen 24. syyskuuta 2008 3\. Maarit Hurmerinta 1. lokakuuta 2008 4\. Mitro Repo 8. lokakuuta 2008 5\. Joonas Hytönen 15. lokakuuta 2008 6\. Essi Avellan 22. lokakuuta 2008 7\. Jyrki Sukula 29. lokakuuta 2008 8\. Milla Alftan 5. marraskuuta 2008 9\. Juha Berglund 12. marraskuuta 2008 10\. Olga Koskikallio 19. marraskuuta 2008 11\. Juhani Merimaa 26. marraskuuta 2008 12\. Jore Marjaranta 3. joulukuuta 2008 13\. Markus Hippi 10. joulukuuta 2008 14\. Mariko 17. joulukuuta 2008 15\. Janne Kataja 24. joulukuuta 2008 16\. Niina Herala 31. joulukuuta 2008 17\. Lola Wallinkoski 7. tammikuuta 2009 18\. Dome Karukoski 14. tammikuuta 2009 19\. Maija Kuusi 21. tammikuuta 2009 20\. Nicke Lignell 28. tammikuuta 2009 == Aiheesta muualla == * Pala juustoa, tilkka viiniä Crea Televisionin sivuilla Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset televisiosarjat Luokka:Ruokaohjelmat
Eino Rapp

Eino Rafael Rapp (26. tammikuuta 1902 Helsinki – 20. heinäkuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, jonka erikoisalaa olivat henkilö- ja maisemamaalaukset. Hän toimi myös koristetaiteilijana. Eino Rappin vanhemmat olivat taidemaalari Alex Rapp ja Anette Rapp omaa sukua Ollila. Hän kävi viisi luokkaa Helsingin uutta yhteiskoulua ja opiskeli taidetta Taideteollisen keskuskoulun koristemaalausosastolla 1921–1924 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1924–1926 sekä Helsingin yliopiston piirustussalissa 1944–1945. Lisäoppia Rapp hankki opintomatkoillaan Ruotsiin 1923, Viroon 1924, Latviaan 1924 ja Ranskaan 1929. Rappin teoksia oli ensi kerran nähtävillä Helsingissä järjestetyssä taidenäyttelyssä 1923. Suomalaisissa yhteisnäyttelyissä hänen maalauksiaan oli esillä Suomen Taiteilijaseuran näyttelyssä 1923, 1926, 1928,1930, 1931, 1932, 1934, 1941, 1942, 1943, 1945, 1946 ja 1947. Hänen teoksiaan on valittu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin ja Helsingin kaupungin kokoelmaan. Taiteilijantyönsä ohessa Rapp opetti taidealaa Taideteollisessa keskuskoulussa 1948–1953. Hän oli Taidemaalariliiton, Suomen Taidepiirtäjien Liiton, Suomen Koristetaiteilijoiden Liitto Ornamon ja Helsingin Taiteilija-Aseveljien jäsen. Eino Rapp ja koristetaiteilija E. Fagerlund palkittiin kolmannella palkinnolla Eduskuntatalon seinämaalauskilpailussa 1930. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Suomalaisen kuvataiteen bibliografia Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset maalarimestarit ja koristemaalarit Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Theia (planeetta)

Theia on oletettu protoplaneetta, jonka arvellaan törmänneen Maahan noin 4,5 miljardia vuotta sitten ja synnyttäneen Kuun. Lisätodisteita Kuun synnystä Maan ja planeetan kokoisen kappaleen törmäyksessä, Teemu Karlsson, Geologia.fi Theia törmäsi Maahan 150 miljoonaa vuotta aurinkokunnan synnyn jälkeen. Ilman törmäystä Theiasta olisi todennäköisesti tullut yksi planeetta muiden joukkoon.Tutkimustulos muuttaa käsityksen maapallosta: "Väkivaltaisempi törmäys kuin tiesimme" , Jouni Munukka, MTV uutiset 8.2.2016 Theian arvellaan olleen suunnilleen Mars-planeetan kokoinen.Kuinka Kuu syntyi? - Törmäyksestä, varmisti volframilöytö, Yle tiede, 10.4.2015 Koostumukseltaan Theia ilmeisesti muistutti Maata, sillä ne muotoutuivat samalla alueella.Kuun synty, osa 2: Salaperäinen Theia , Markus Hotakainen, Yle tiedetuubi 9.4.2015 Useimmissa malleissa Kuusta arvioidaan olevan Theiaa noin 70–90 prosenttia ja Maata 10–30 prosenttia. Planeetta on nimetty Theian, kreikkalaisen mytologian titaanin mukaan. == Katso myös == * Maan troijalainen ==Lähteet== Luokka:Aurinkokunnan hypoteettiset kohteet Luokka:Maan troijalaiset
Hannes Kettunen

Hannes Kettunen (27. marraskuuta 1898 – 11. marraskuuta 1961) oli suomalainen laulaja. Hän levytti 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa Homocord-orkesterin ja Dallapén solistina muun muassa tangon Me kahvilassa istuttihin.Aninkaisten rytmi - rytmimusiikin helmiä 20- ja 30-luvuilta : In einer kleinen Konditorei Kettunen opiskeli laulua Helsingissä ja hän kävi kanttori-urkurikoulun. Hän oli päätyökseen posti- ja lennätinlaitoksen palveluksessa ja hän toimi myös Oulunkylän kunnalliskodin kanttori-urkurina. Kettunen levytti Homocord- levymerkille iskelmiä muun muassa Dallapén solistina ja Columbia-levymerkille iskelmien lisäksi taidemusiikkia. Me kahvilassa istuttihin, Hannes Kettunen ja Helsingin Homocord-orkesteri v.1929 (Youtube-videon seliteteksti) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Äänitearkisto : Hannes Kettusen levytyksiä Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Esko Miettinen (arkkitehti)

Esko Juhani Miettinen (16. syyskuuta 1940 Helsinki – 5. syyskuuta 2024 Helsinki)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 6.10.2024, s. B 26. oli suomalainen arkkitehti, graafinen suunnittelija ja tietokirjailija, joka tunnetaan rakennus- ja kaupunkisuunnittelutyönsä lisäksi opastejärjestelmien ja graafisen identiteetin kehittämisestä muun muassa Helsingin kaupungin liikennelaitokselle. Miettinen opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa ja valmistui arkkitehdiksi 1968. Hän kiinnostui graafisesta suunnittelusta vietettyään ensimmäisen opiskeluvuotensa jälkeisen kesän Sveitsin Zürichissä, jossa hän näki paljon sveitsiläisen tyylin käyttögrafiikkaa. 1960-luvulla Miettinen toimi arkkitehti Ola Laihon kanssa perustamassaan G4-suunnittelutoimistossa, jossa hänen suurin projektinsa oli jo vuonna 1968 – 14 vuotta ennen metroliikenteen alkamista – aloitettu Helsingin metron opastejärjestelmähanke. Sen ohella Miettinen suunnitteli HKL:n nuolikuvioisen liikemerkin (1974) ja laati HKL:n yrityskuvakäsikirjan eli opastejärjestelmän ja muun viestinnän graafisen ohjeistuksen (1986) ajoneuvo-ja pysäkkikilpineen. Esko Miettisen 75-vuotispäivän kunniaksi hänen töistään pidettiin syyskuussa 2015 näyttely Helsingin Galleria Mondossa. Näyttelyssä oli esillä muun muassa HKL:n yrityskuvapaketti, kaupunkisuunnitteluprojekteja taustoineen, yksityistaloja eri maista sekä korjausrakentamista Suomesta, Saksasta ja Venäjältä.Grönman, Hanna: Arkkitehti Esko Miettinen , Teräsrakenneyhdistys 17.6.2015. Viitattu 3.10.2016.Näyttely: Aika / Mittakaava / Rakenne / Kommunikaatio , Grafia ry 11.9.2015. Viitattu 3.10.2016. Miettinen myös laati valmiiksi Espoon Matinkylän asemakaavan Simo Järvisen aiemman työn pohjalta.Seppo Mölsä: 50 vuotta sitten Mauno Koivisto ja Armas Puolimatka synnyttivät lähiöiden laatikkoarkkitehtuurin Rakennuslehti 30.5.2016. Viitattu 11.10.2016. ==Kirjallisia teoksia== *Design integration : Design '81 final report, toimitustyö, ICOGRADAn, ICSIDin ja IFIn Helsingissä 1981 pidetyn kongressin loppuraportti. Rakennuskirja, 1983. ISBN 951-682-073-5. *Imago ja identiteetti = Image and identity, näyttelyluettelo, toim. yhdessä Tapani Aartomaan kanssa. Helsingin yliopiston Lahden tutkimus- ja koulutuskeskus 1988. ISBN 951-45-4755-1. *COR-TEN-julkisivut, toim. yhdessä Laila Luoto- Welinin kanssa, Rautaruukki Oyj, Rakennustieto, 2001. ISBN 951-682-661-X. *Ruostumaton teräs arkkitehtuurissa, yhdessä Kirsti Taivalantin kanssa, Teräsrakenneyhdistys, Rakennustieto, 2001. ISBN 951-682-634-2. *Metallijulkisivut arkkitehtuurissa. Teräsrakenneyhdistys : Rakennustieto, 2004. ISBN 951-682-733-0. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Suomalaiset graafiset suunnittelijat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Nelsonin patsas

Nelsonin patsas on William Railtonin suunnittelema monumentti Lontoon Trafalgar Squarella. Se koostuu Edward Hodges Baileyn amiraali Nelsonia esittävästä patsaasta, pylväästä ja jalustasta. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1840 ja se valmistui kolme vuotta myöhemmin. == Rakenne == Monumentin juurella on jalusta, jonka jokaisella sivulla on neliön muotoinen pronssinen reliefi, mitoiltaan 5,5 × 5,5 metriä. Ne ovat tehneet Musgrave Watson, William F. Woodington, John Ternouth ja John Edward Carew. Jalustan vierellä on neljä vuonna 1867 lisättyä pronssista leijonapatsasta, jotka on suunnitellut Sir Edwin Landseer. Graniittinen pylväs edustaa korinttilaista tyyliä. Itse patsas, jonka korkeus on 5,2 metriä, on hiekkakiveä. Sen on tehnyt Edward Hodges Bailey. Koko monumentin korkeus jalustan juuresta Nelsonin hattuun on 51,6 metriä. == Kuvia == Kuva:Nelson's column - Battle of Cape St Vincent relief (Musgrave Watson).jpg|Musgrave Watsonin reliefi The Battle of Cape St Vincent jalustan länsisivustalla. Kuva:Nelson's column - Battle of the Nile relief (Edward Carew, 1850).jpg|William F. Woodingtonin reliefi The Battle of the Nile jalustan pohjoissivustalla. Kuva:Nelson's column - Battle of Copenhagen relief.jpg|John Ternouthin reliefi The Battle of Copenhagen jalustan itäsivustalla. Kuva:Nelson's column - Death of Nelson at Trafalgar.JPG|John Ternouthin reliefi The Death of Nelson at Trafalgar jalustan eteläsivustalla. Kuva:Bronze lion and church spire, Trafalgar Square - geograph.org.uk - 1600280.jpg|Yksi neljästä pronssileijonasta pylvään juurella. thumb|left|Edward Hodges Baileyn tekemä hiekkakivipatsas. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lontoon muistomerkit Luokka:Grade I -luokan rakennukset City of Westminsterissä Luokka:Muistopylväät
My World 2.0

My World 2.0 on kanadalaisen laulajan Justin Bieberin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 19. maaliskuuta 2010. Se on Bieberin kaksiosaisen esikoisalbumin toinen puolisko. Bieberin esikoisalbumin ensimmäinen puolisko, EP-levy My World, julkaistiin marraskuussa 2009. Albumi nousi listaykköseksi Yhdysvaltojen Billboard 200 -listalla ja teki 16-vuotiaasta Bieberistä nuorimman miespuolisen sooloartistin Billboard 200 -albumilistan kärjessä sitten Stevie Wonderin vuoden 1963 ennätyksen. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Metacritic: 68/100Metacritic aggregate * Allmusic: Allmusic review * Rolling Stone: Rolling Stone == Lähteet == == Aiheesta muualla == * My World 2.0 Discogsissa Luokka:Vuoden 2010 esikoisalbumit Luokka:Justin Bieberin albumit
Play Me Something

Play Me Something on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut brittiläinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Timothy Neat. Neat ja John Berger kirjoittivat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan pääosia näyttelevät Berger, Tilda Swinton ja Hamish Henderson. Play Me Somethingin tuottajana oli Kate Swan ja tuotantoyhtiöinä olivat British Film Institute, Film Four International, Grampian Television ja Scottish Film Production Fund. Elokuva kuvattiin Barraigh’n saarella Skotlannissa ja Venetsiassa Italiassa syksyllä 1988. Play Me Something sai ensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla 18. helmikuuta 1989. British Film Institute vastasi elokuvan teatterilevityksestä Isossa-Britanniassa vuonna 1989. Play Me Something voitti Barcelonassa Europa Prize -palkinnon vuonna 1989, ja elokuvaa pidetään nykyään mestariteoksena. == Juoni == Play Me Something sijoittuu Skotlannissa sijaitsevan Barraigh’n saaren lentokentälle, missä pieni ryhmä yksittäisiä ihmisiä odottaa viivästynyttä lentoa Glasgow’hun. Yksi paikallisista matkustajista, nimetön muukalainen (John Berger), alkaa kertoa kanssamatkustajilleen pitkää tarinaa Bruno-nimisen pohjoisitalialaisen maanviljelijän (Charlie Barron) viikonloppumatkasta Venetsiaan, missä tämä rakastuu Mariettaan (Lucia Lanzarini). Play Me Something kertoo niin muukalaisen kertoman Bruno-tarinan kuin kanssamatkustajienkin tarinat ennen kuin viivästynyt lento viimeinkin lähtee. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Play Me Something TCM Movie Databasessa Luokka:Vuoden 1989 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Kokeelliset elokuvat
Kadonneet kirjaintyypit

Kadonneet kirjain­tyypit, Suoma­lainen kirjain­muotoilu 1920–1985 on Markus Itkosen väitös­kirja suoma­laisesta typo­grafisesta suunnit­telusta. Teos ilmestyi 2012. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Typografia Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2012 kirjat
Kjell Bergqvist

Kjell Bergqvist (s. 23. helmikuuta 1953) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on käsikirjoittaja-ohjaaja Ulf Malmrosin luottonäyttelijä. 1990-luvulla Bergqvist näytteli useissa Beck-rikoselokuvissa päähahmo Beckin työparia Lennart Kollbergia. Elokuvassa Hääkuvaaja Bergqvist näytteli Jonny Björkiä. Vuonna 1997 hän näytteli kaksoisroolia kauhusarjassa Chock. Vuonna 2001 Bergqvist sai Guldbagge-palkinnon pääroolistaan ruotsalais-tanskalaisessa komediasarjassa A Summer Tale. Vuonna 2016 alkaneessa rikosdraamasarjassa Nousuvesi Bergqvist näyttelee toista päähahmoa Tom Stiltonia. Hän voitti vuonna 2016 roolistaan parhaan miespääosan esittäjän Kristallen-palkinnon. ==Valikoitu filmografia== Yhteensä Bergqvist on esiintynyt lähes 90 elokuvassa ja televisiosarjassa. Useimmat niistä ovat päärooleja. *1977 - Tabu - Kristoffer Lohman *1979–1981 - Tohtori Sykerö - useita äänirooleja *1979 - Katitzi - Paul Taikon *1988 - Besökarna - Frank Eriksson *1993 – Beck: Roseanna - Lennart Kollberg *1993 – Beck: Brandbilen som försvann - Lennart Kollberg *1993 – Beck: Murha Savoyssa - Lennart Kollberg *1993 – Beck: Mies parvekkeella - Lennart Kollberg *1994 – Beck: Poliisimurha - Lennart Kollberg *1994 – Beck: Tukholman maraton - Lennart Kollberg *1996 - Silvermannen - John Christiansson *1997 - Chock - tohtori Leif Tegnell / Mårten *2000 - Den bästa sommaren - Yngve Johansson *2001 - Days Like This - Leif *2003 - Pahuus - asianajaja Ekengren *2003 - Levoton Sussie - konstaapeli Billy Davidsson *2004 - Drowning Ghost - Peder Weine *2005 - Unelma bändistä – Tjenare Kungen - manageri *2006 - Göta kanal 2 - Slussvakt *2009 - Hääkuvaaja - Jonny Björk *2009 - Morden - rikoskomisario CG Ljung *2013 - Monica Z - Monican isä *2016 - Nousuvesi - Tom Stilton ==Yksityiselämä== Bergqvist oli vuosina 1988–2000 naimisissa vuoden 1984 Miss Universumin Yvonne Rydingin kanssa. Heillä on kaksi lasta. Vuonna 2004 Kjell Bergqvist meni naimisiin Karin Bergqvistin kanssa. Heillä on vuonna 2007 syntynyt poika. ==Lähteet== Luokka:Parhaan miespääosan Guldbagge-palkinnon saajat Luokka:Parhaan miessivuosan Guldbagge-palkinnon saajat Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Julia Ragnarsson

Julia Ragnarsson (s. 30. heinäkuuta 1992 Malmö, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä. Ragnarsson on näytellyt muun muassa elokuvissa Ikuistetut hetket, Stockholm Stories, Tillbaka till Bromma sekä Wallander: Heikkous. Hänellä oli myös rooli suositussa Silta-sarjassa. Vuonna 2016 Ragnarsson näytteli toista pääosaa rikossarjassa Nousuvesi. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Egomania – Insel ohne Hoffnung

Egomania – Insel ohne Hoffnung on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut Christoph Schlingensiefin ohjaama ja käsikirjoittama saksalainen kokeellinen draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Udo Kier ja Tilda Swinton. Schlingensief tuotti elokuvan Wolfgang Schulten kanssa. Egomania – Insel ohne Hoffnung kuvattiin Saksassa, Hampurin kaupungissa ja Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, jossa elokuvaa kuvattiin Nordfrieslandin piirikunnan pienessä Langeneßin kunnassa. Hampurissa elokuvan kuvauspaikkana oli Speicherstadt. Egomania – Insel ohne Hoffnung sai ensi-iltansa Hofin elokuvajuhlilla Hofissa, silloisessa Länsi-Saksassa, 24. lokakuuta 1986. Elokuva sai laajemman teatteriensi-iltansa Länsi-Saksassa 20. toukokuuta 1987. Elokuva on julkaistu Saksassa DVD:lle 14. marraskuuta vuonna 2005. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1986 saksalaiset elokuvat Luokka:Saksalaiset draamaelokuvat Luokka:Kokeelliset elokuvat Luokka:Taide- elokuvat