EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Luettelo melonnan olympiamitalisteista

Melonta on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1936 ja koskimelonta vuodesta 1992. Menestyneimmät maat olympialaisten melonnassa ovat Saksa, Neuvostoliitto ja Unkari. == Melonta == ===Miehet=== ==== 200 metrin kajakkiyksikkö ==== ==== 500 metrin kajakkiyksikkö ==== ==== 1 000 metrin kajakkiyksikkö ==== ==== 10 000 metrin kajakkiyksikkö ==== ==== 200 metrin kajakkikaksikko ==== ==== 500 metrin kajakkikaksikko ==== ==== 1 000 metrin kajakkikaksikko ==== ==== 10 000 metrin kajakkikaksikko ==== ==== 1 000 metrin kajakkinelikko ==== ==== 4 × 500 metrin kajakkiyksikkö ==== ==== 200 metrin kanadalaisyksikkö ==== ==== 500 metrin kanadalaisyksikkö ==== ==== 1 000 metrin kanadalaisyksikkö ==== ==== 10 000 metrin kanadalaisyksikkö ==== ==== 500 metrin kanadalaiskaksikko ==== ==== 1 000 metrin kanadalaiskaksikko ==== ==== 10 000 metrin kanadalaiskaksikko ==== ==== 1 000 metrin taitettava kajakkiyksikkö ==== ==== 1 000 metrin taitettava kajakkikaksikko ==== === Naiset === ==== 200 metrin kajakkiyksikkö ==== ==== 500 metrin kajakkiyksikkö ==== ==== 500 metrin kajakkikaksikko ==== ==== 500 metrin kajakkinelikko ==== == Koskimelonta == === Miehet === ==== Koskimelonnan kajakkiyksikkö ==== ==== Koskimelonnan kanadalaisyksikkö ==== ==== Koskimelonnan kanadalaiskaksikko ==== |- |colspan=4 align=center|1976-1988 ei olympiaohjelmassa === Naiset === === Koskimelonnan kajakkiyksikkö === ==Lähteet== Melonta Luokka:Melonta olympialaisissa
Serbian käsipallomaajoukkue

Serbian käsipallomaajoukkue edustaa Serbiaa miesten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Sitä hallinnoi Serbian käsipalloliitto. Joukkue aloitti toimintansa vuonna 1992 Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan hajoamisen jälkeen, ja se edusti vuosina 1992–2003 Jugoslavian liittotasavaltaa ja 2003–2006 Serbia ja Montenegroa. Serbia on saavuttanut neljä arvokisamitalia; kaksi MM-pronssia, yhden EM-hopean sekä yhden EM-pronssin. EM-hopealle joukkue ylsi kotikisoissa vuonna 2012. == Arvokisasijoitukset == === Kesäolympialaiset === * 1992 – ei osallistunut karsintoihin * 1996 – ei selviytynyt kisoihin * 2000 – neljäs * 2004 – ei selviytynyt kisoihihin * 2008 – ei selviytynyt kisoihihin * 2012 – yhdeksäs * 2016 – ei selviytynyt kisoihihin === MM- kilpailut === * 1993 – ei osallistunut * 1995 – ei osallistunut * 1997 – yhdeksäs * 1999 – pronssia * 2001 – pronssia * 2003 – kahdeksas * 2005 – viides * 2007 – ei selviytynyt kisoihin * 2009 – kahdeksas * 2011 – kymmenes * 2013 – kymmenes * 2015 – ei selviytynyt kisoihin * 2017 – ei selviytynyt kisoihin * 2019 – 18. * 2021 – ei selviytynyt kisoihin * 2023 – 11. === EM- kilpailut === * 1994 – ei osallistunut * 1996 – pronssia * 1998 – viides * 2000 – ei selviytynyt kisoihin * 2002 – kymmenes * 2004 – kahdeksas * 2006 – yhdeksäs * 2008 – ei selviytynyt kisoihin * 2010 – 13. * 2012 – hopeaa * 2014 – 13. * 2016 – 15. * 2018 – 12. * 2020 – 20. * 2022 – 14. * 2024 – 19. == Lähteet == Maajoukkue Luokka:Käsipallomaajoukkueet
Biljana Petrović

Biljana Petrović (o.s. Bojović s. 28. helmikuuta 1961 Kraljevo, Serbia) on kroatialainen, aktiiviurallaan Jugoslaviaa edustanut korkeushyppääjä. Petrović sijoittui kuudenneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1979. Hän karsiutui loppukilpailusta Soulin olympialaisissa 1988. Hän sijoittui talvella 1989 neljänneksi sekä sisäratojen EM-kilpailuissa Den Haagissa että MM-kilpailuissa Budapestissa. Petrović sijoittui 12:nneksi Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 1990. Hän saavutti samana vuonna hopeaa Splitin EM-kilpailuissa tuloksella 196. Sevillan sisäratojen MM-kilpailuissa 1991 hän karsiutui loppukilpailusta. Petrović hyppäsi ennätyksensä 200 cm Saint-Denis'ssä 22. kesäkuuta 1990. Sisäradoilla hän hyppäsi parhaimmillaan 194 Budapestin MM-hallikilpailuissa 1989. Petrović jäi kiinni amfetamiinin käytöstä Rooman Golden Gala -kilpailussa 17. heinäkuuta 1991. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon. == Lähteet == Luokka:Jugoslavialaiset korkeushyppääjät Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut kroatialaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marko Baša

Marko Baša (; s. 29. joulukuuta 1982 Trstenik, Serbian ST, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, joka pelasi vuonna 2017 päättyneellä urallaan Serbian, Ranskan ja Venäjän pääsarjoissa. Hänen viimeinen seuransa oli ranskalainen Lille kausina 2011–2017. Baša oli pelipaikaltaan toppari.http://int.soccerway.com/players/marko-basa/1235/ Viitattu 25.9.2022. Viitattu 25.9.2022. Baša valittiin Montenegron parhaaksi jalkapalloilijaksi vuonna 2014. Maajoukkuetasolla Baša pelasi vuosina 2009–2017 Montenegron maajoukkueessa 39 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Ennen maan itsenäistymistä hän edusti vuonna 2005 kolmessa harjoitusottelussa Serbia ja Montenegroa. == Lähteet == Luokka:Montenegrolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vantaan seudun steinerkoulu

Vantaan seudun steinerkoulu on Vantaan Korson suuralueen Vallinojan kaupunginosassa, aivan Keravan kaupungin rajan äärellä sijaitseva suomenkielinen, steinerpedagogiikkaa seuraava yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0–9). Koulun rehtorina toimii Jarno Paalasmaa. Koulussa on vajaa 300 oppilasta ja noin 30 opettajaa (lukio mukaan luettuna). Koulupihalla toimii myös Vantaan seudun steinerkoulun lukio. Se on pienehkö erityislukio. Lukiosta valmistuu keväisin noin kymmenen ylioppilasta (esim. 2014 yhteensä 11 ja keväällä 2015 10 ylioppilasta). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Vantaan seudun Steinerkoulun lukio (opiskelijaksi.net) *Lukiokoulutus ja ammatillinen koulutus Vantaalla (2016, pdf) (vantaa.fi) * Steinerkoulun aiemmat sivut Luokka:Vantaan peruskoulut Luokka:Vantaan lukiot Luokka:Vallinoja
Hiekkaharjun koulu

Hiekkaharjun koulu on Vantaan Tikkurilan suuralueen Hiekkaharjun kaupunginosassa sijaitseva, vuonna 1971 toimintansa aloittanut noin 570 oppilaan ja yli 40 aikuisen kasvattajan suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Vantaan peruskoulut Luokka:Hiekkaharju
Luciano Sušanj

Luciano Sušanj (10. marraskuuta 1948 Rijeka, Kroatia – 14. huhtikuuta 2024) oli kroatialainen, aktiiviurallaan Jugoslaviaa edustanut keskimatkojen juoksija ja pikajuoksija. Sušanj karsiutui 400 metrin juoksun alkuerissä Ateenan EM-kilpailuissa 1969 ja välierissä Grenoblen EM-hallikilpailuissa 1972. Hän voitti 400 metrin sisäratojen Euroopan-mestaruuden Rotterdamissa 1973 Jugoslavian ennätysajalla 46,38. Seuraavana vuonna hän voitti 800 metrin Euroopan-mestaruuden sekä sisäradoilla Göteborgissa ennätysajallaan 1.48,07 että ulkoradoilla Roomassa Jugoslavian ennätysajalla 1.44,07. Montrealin olympialaisissa 1976 hän sijoittui 800 metrillä kuudenneksi. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Laji Aika Paikka Päivä 400 m 45,93 Celje 4. elokuuta 1973 800 m 1.44,07 Rooma 4. syyskuuta 1974 1 000 m 2.19,09 Lontoo 13. syyskuuta 1974 === Sisäradat === Laji Aika Paikka Päivä 400 m 46,38 Rotterdam 11. maaliskuuta 1973 800 m 1.48,07 Göteborg 10. maaliskuuta 1974 == Lähteet == Luokka:Jugoslavialaiset pikajuoksijat Luokka:Jugoslavialaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Žarko Čabarkapa

Žarko Čabarkapa (; s. 21. toukokuuta 1981 Zrenjanin, Serbian ST) on montenegrolainen uransa lopettanut koripalloilija. Hänen pelipaikkansa oli iso laitahyökkääjä. == Ammattilaisura == Čabarkapa varattiin ensimmäisellä kierroksella vuoden 2003 NBA:n varaustilaisuudessa, ja hän pelasi vuosina 2003–2006 Phoenix Sunsissa sekä Golden State Warriorsissa yhteensä 150 runkosarjaottelua. Čabarkapa joutui lopettamaan uransa selkävaivojen takia 25-vuotiaana kauden 2005–2006 jälkeen. Čabarkapa yritti vuonna 2009 paluuta kotimaassaan Budućnost Podgorican joukkueessa. Neljän ottelun jälkeen hän joutui kuitenkin tekemään lopullisen lopettamispäätöksen. === Maajoukkueura === Čabarkapa voitti Jugoslavian joukkueessa maailmanmestaruuden vuoden 2002 MM-kilpailuissa. == Lähteet == Luokka:Montenegrolaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Huhkolinna

Huhkolinna oli Huittisissa sijaitseva liikuntahalli, joka oli valmistunut vuonna 1970. Rakennusta oli laajannettu vuosina 1983 ja 1990. Alun perin sen omistivat urheiluseurat Lauttakylän Luja ja Lauttakylän Pyry, mutta myöhemmin halli siirtyi Huittisten kaupungin omistukseen. Huhtikuussa 2016 tehtiin päätös hallin purkamisesta ja uuden urheilutalon rakentamisesta. Sen tilalle rakennettiin uusi liikuntahalli Tahto Areena, joka vihittiin käyttöön 10. helmikuuta 2019. Huhkolinnaa alettiin purkamaan tämän jälkeen, ja sen tilalle tehtiin pysäköintialue. Huhkolinna on toiminut muun muassa paikallisten lentopallo-, salibandy- ja futsaljoukkueiden kotikenttänä. Hallissa on myös järjestetty erilaisia messutapahtumia ja konsertteja. Lokakuussa 1984 Huhkolinnassa esiintyi yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye W.A.S.P. ensimmäisellä Suomen kiertueellaan. == Lähteet == Luokka:Huittisten urheiluhallit Luokka:Huittisten entiset rakennukset ja rakennelmat
Vierumäen koulu

Vierumäen koulu on suomenkielinen alakoulu Korson kaupunginosassa Vantaalla. Noin 500 oppilaan kouluun kuuluvat luokka-asteet 1–5. Koulu osallistuu KiVa- ja Liikkuva koulu -ohjelmiin. Vierumäen kouluun kuuluu kaksi toimipistettä: * Vierumäen koulu (pääkoulu), 1.–5. luokat (Lehmustontie 9, 01450 Vantaa) * Kulomäen opetuspiste, 1.–3. luokat (Maauuninpolku 3, 01450 Vantaa), liitettiin osaksi Vierumäen koulua syyslukukaudesta 2014 lähtien. File:Vierumäen koulu2 - Korso -Vantaa - m.jpg|Vierumäen koulu on Vantaan Korsossa toimiva suomenkielinen alakoulu. Kuva:Kulomäen koulu - Masuuninpolku - Korso - Vantaa - m.jpg| Kulomäen koulu (Vierumäen koulun Kulomäen opetuspiste) toimii Korson eteläosassa Kulomäen asuinalueella. ==Lähteet== Luokka:Vantaan peruskoulut Luokka:Korso
Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailut 2016

Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailut 2016 olivat järjestyksessään seitsemännet nuorten tyttöjen MM-kilpailut. Ne pelattiin Kanadan Bellevillessä 4.–8. toukokuuta 2016.U19-tyttöjen MM-kisat Kanadassa alkavat keskiviikkona Kisojen pääareenana toimi noin kolmentuhannen katsojan Yardmen Arena. Juuri ennen kisojen alkua Jamaika jättäytyi pois turnauksesta vedoten taloudellisiin syihin. == A-sarja == === Lohkon A sarjataulukko === === Lohkon B sarjataulukko === === Sijoitus- ja mitaliottelut === Sijat 7–8 Sijat 5–6 Välierät Pronssiottelut Loppuottelu == B-sarja == === Lohkon C sarjataulukko === === Lohkon D sarjataulukko === === Sijoitusottelut === Sijat 13–15 Sijat 13–15 Välierät Sijat 11–12 Sijat 9–10 == Lopputulokset == === A-sarja === # # # # # # # # Latvia putosi B-sarjaan vuoden 2018 kisoihin. === B-sarja === # # # # # # # Saksa nousi A-sarjaan vuoden 2018 kisoihin. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Virallinen kisasivusto (arkistoitu versio) * Kisat kansainvälisen salibandyliiton sivuilla * 2016 Luokka:Kanadan salibandy Maailmanmestaruuskilpailut alle 19-vuotiaiden tyttöjen
Miloš Srejović

Miloš Srejović (s. 12. huhtikuuta 1956) on serbialainen kolmiloikkaaja, joka aktiiviurallaan edusti Jugoslaviaa. Hän on pituudeltaan 191 cm. Srejović voitti Euroopan-mestaruuden Prahassa 1978 silloisella ennätystuloksellaan 16,94. Hän sai alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1975 pronssia tuloksella 15,99. Välimeren kilpailuissa hän oli toinen 1979 tuloksella 16,55. Hän oli kymmenes EM-hallikilpailuissa 1980. Srejović voitti kultaa Balkanin kisoissa Thessalonikissa 1978. Ennätyksensä ja Jugoslavian-ennätyksen 17,01 hän hyppäsi saadessaan hopeaa Balkanin kisoissa Sarajevossa 1981. Hän voitti Jugoslavian- mestaruuden ulkoradoilla 1975 ja 1978. == Lähteet == Luokka:Jugoslavialaiset kolmiloikkaajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chiasalvia

Chiasalvia eli chia Kielitoimiston sanakirja (Salvia hispanica) on salvioiden sukuun kuuluva siemenkasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois- ja Keski- Amerikassa. Chia oli asteekkien kolmanneksi tärkein ravintokasvi maissin ja papujen jälkeen. == Ulkonäkö ja koko == Chiasalvia kasvaa noin metrin korkuiseksi. Sen kukinnot ovat sinisiä, pystyasentoisia, tähkämäisiä. == Levinneisyys == Chiasalvia on kotoisin Meksikosta ja Keski-Amerikasta. Sitä viljellään nykyisin myyntiin näiden alueiden lisäksi myös Australiassa. Aloittaakseen kukinnan alkuperäinen kasvi tarvitsee lyhyen päivän, mutta siementen kehittyminen vaatii pitkän kasvukauden. Chiasalviasta on jalostettu lajikkeita, jotka tuottavat siemeniä myös Yhdysvaltojen eteläosissa. == Käyttö == Chiansiemenet ovat täysin mauttomia. Chiansiemenet nautitaan liotuksen jälkeen, jolloin ne ovat turvonneet limaisiksi. Liottaminen turvottaa siementä ympäröivän kalvon, josta muodostuu ruoansulatusta edistävää hyytelöä. == Ravintoarvo == Chiansiemenet sisältävät 34 prosenttia rasvaa, saman verran kuitua ja 23 prosenttia proteiinia. Ne sisältävät myös antioksidantteja. == Enimmäissaanti ja terveysriskit == Chiansiemenet sisältävät suhteellisen paljon siittiöille, sikiöille ja keskushermostolle haitallista alumiiniaUsein kysyttyä öljykasvien siemenistä. https://www.ruokavirasto.fi/yritykset/elintarvikeala/elintarvikealan-yhteiset- vaatimukset/valvonta/tutkimukset-ja-projektit/vierasaineisiin-liittyvia- hankkeita/oljysiementen-kartoitus--ja-valvontahanke/usein-kysyttya- oljykasvien-siemenista/, minkä vuoksi niitä ei suositella nautittavan yli 15 grammaa (yli 1,5 ruokalusikallista) päivässäELINTARVIKKEIDEN TURVALLISEEN KÄYTTÖÖN LIITTYVIÄ YLEISIÄ OHJEITA Ruokavirasto. Päivitetty tammikuussa 2019. Sivu 10. https://www.ruokavirasto.fi/globalassets/henkiloasiakkaat/tietoa- elintarvikkeista/turvallisen-kayton- ohjeet/ruokavirasto_turvallisenkaytonohjeet.pdf . Liottamattomien chiansiementen turpoaminen saattaa tukkia ruokatorven tai aiheuttaa hengenvaarallisen suolitukoksen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * United States Department of Agriculture (USDA): Salvia hispanica * Salvia hispanica PFAF Luokka:Salviat Luokka:Viljeltävät ravintokasvit
Petar Šegedin

Petar Šegedin (14. syyskuuta 1926 Orebic, Kroatia – 14. lokakuuta 1994 Dubrovnik, Kroatia) oli kroatialainen estejuoksija ja kestävyysjuoksija , joka aktiiviurallaan edusti Jugoslaviaa. Hän edusti Partizan Belgradia ja oli pituudeltaan 166 cm. Šegedin saavutti Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 9.07,4. Hän sijoittui samassa lajissa kuudenneksi Lontoon olympialaisissa 1948 ja karsiutui alkuerissä Helsingin olympialaisissa 1952. Šegedin saavutti Välimeren kilpailuissa hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa 1951. Hän voitti Balkanin-mestaruuden 1953 ja 1954. Hän voitti Jugoslavian-mestaruuden 3 000 metrin juoksussa 1947, 1949, 1951, 1952 ja 1953 sekä 5 000 metrillä 1948 ja 1950. Šegedinin ennätys 3 000 metrin estejuoksussa oli 8.47,8 (vuodelta 1953) ja 5 000 metrin juoksussa 14.37,6. Šegedin valittiin Jugoslavian vuoden miesurheilijaksi 1950. == Lähteet == Luokka:Jugoslavialaiset estejuoksijat Luokka:Jugoslavialaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Ei riitä

Ei riitä on Särren soolodebyyttialbumi. Levy julkaistiin huhtikuussa 2016 CD:nä sekä kasettina. Albumista julkaistiin vinyylipainos toukokuussa 2016.Särre @ Facebook, 18.5.2016 Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 19. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Rumba: 8.0/10Rumba == Lähteet == * Levykauppa X === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Rumba * iTunes Luokka:Suomalaiset hip hop -albumit Luokka:Vuoden 2016 esikoisalbumit
Harald Boucht

Harald Boucht [bukt] (27. marraskuuta 1872 Vaasa – 3. elokuuta 1963 Vaasa) oli suomalainen hovioikeudenneuvos. Hän oli 1900-luvun alussa mukana aktivistien toiminnassa ja myöhemmin jääkäriliikkeessä sekä Lapuan liikkeessä. Bouchtin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari, hovioikeuden asessori August Abraham Boucht (1839–1923)Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : August Abraham Boucht ja ruotsalaissyntyinen Amelie Apollonia Serafia Setterberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Vaasan ruotsalaisesta lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1895. Boucht sai varatuomarin arvon 1898. Boucht oli asianajajana 1901–1911. Hän toimi Vaasan hovioikeudessa kanslistina 1908–1910, notaarina 1910–1915, viskaalina 1915–1917, asessorina 1917–1927 ja hovioikeudenneuvoksena 1927–1932. Hän oli Vaasan kaupunginjohtajana 1929–1932 ja Ilmajoen tuomiokunnan tuomarina 1932–1942. Viimeksi Boucht toimi eläkkeellä ollessaan poikansa Christerin vuonna 1941 Vaasaan perustaman Asianajotoimisto Christer Bouchtin palveluksessa neuvottelevana lakimiehenä 1942–1963.Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg)Toimiston historiaa Asianajotoimisto Boucht & Nikula. Boucht osallistui 1900-luvun alussa aktivistien toimintaan ja hän kuului Voima-liiton perustajiin. Ensimmäisen maailmansodan aikana Boucht toimi jääkärivärvärinä ja organisoi aseiden salakuljetusta Saksasta Vaasan seudulle. Suomen sisällissodan aikana Boucht oli valkoisten Vaasan sotilaspiirin päällikkönä. Boucht kuului 1930-luvun alussa Lapuan liikkeen valtuuskuntaan. Harald Boucht oli naimisissa vuodesta 1901 Beda Irene Finnilän kanssa. Heidän poikansa oli asianajaja ja arktisten alueiden tutkimusmatkailija Christer Boucht (1911–2009). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Vaasan pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Sortokausien aktivistit Luokka:Jääkäriaktivismi Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Lapuan liikkeessä vaikuttaneet henkilöt Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Liisan seikkailut ihmemaassa (piirrossarja)

Liisan seikkailut ihmemaassa (videojulkaisuissa Liisa Ihmemaassa, ) on vuosina 1983–1984 valmistunut saksalais-japanilainen 52-osainen anime-piirrossarja, joka perustuu englantilaisen kirjailijan Lewis Carrollin satukirjaan Liisan seikkailut ihmemaassa. Tuotantoon osallistuivat Apollo Film, Nippon Animation Co, Kirch Media Group ja ORF-ZDF. Sarjan ohjasi Taku Sugiyama, käsikirjoituksen laati Marty Murphy ja musiikin sävelsi Christian Bruhn. ==Sarja Suomessa== Suomessa sarjaa esitettiin Aune Lindin ja Matti Ruoholan (jaksot 21–36) kertomana TV1-kanavalla vuonna 1985 jaksoon 36 asti. Lisäksi sarjan 12 ensimmäistä jaksoa julkaistiin kuudella VHS-kasetilla vuosina 1994–1995. Myöhemmin sarjaa on Suomessa esittänyt maksukanava Ruutu+ Lapset, jossa käytettiin alkuperäistä Yleisradion 1980-luvulla tekemää suomenkielistä jälkiäänityksen ääniraitaa. Sarja on myös Viaplayn valikoimassa. Sanoma julkaisi Suomessa vuosina 1985–1986 piirrossarjaan liittynyttä Liisa Ihmemaassa -nimistä sarjakuvalehteä. ==Lähteet== Luokka:Animesarjat Luokka:1980-luvun anime ja manga Luokka:Kirjoihin perustuvat televisiosarjat Luokka:Liisa Ihmemaassa
Kaviolampi (Ylöjärvi)

Kaviolampi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Itä-Aureessa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Kaviolampi on osa Vähä Mustajärven valuma-aluetta. == Maantietoa == Lammen pituus on 500 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 5,4 hehtaaria. Se sijaitsee kumpuilevalla moreeniselänteellä Iso Mustajärven ja Talasjärven välissä. Lampeen laskee neljä metsä- tai suo-ojaa, joista useimmat tuovat vettä Talasjärven pohjoispuolisilta soilta. Lammen laskuoja on vain 130 metriä pitkä ja se laskee Iso Mustajärven Junkkilahteen. Rantaviiva on 1,2 kilometriä pitkä ja lammen itä- ja länsipäät ovat suota tai jopa avosuota. Lampi on autio ja itäpään ohi kulkee Iso Mustajärven kiertävä maantie. Virtain raja ohjittaa lammen 1,7 kilometriä koillisessa. == Lähteet == Luokka:Vähä Mustajärven valuma-alue Luokka:Kurun järvet
Teerijärvi (Ylöjärvi)

Teerijärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Itä-Aureessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Teerijärvi on osa Vähä Mustajärven valuma-aluetta. == Maantietoa == Järven pituus on 250 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. Se sijaitsee erämaassa noin viisi kilometriä koilliseen Itä- Aureessa olevasta Aurejärven kirkosta. Siihen laskee neljä metsä- tai suo- ojaa, jotka tuovat vettä pääasiassa itäpuolisilta ojitetuilta soilta. Järven oma laskuoja on kolme kilometriä pitkä Teerioja, joka laskee Poikelisjärveen. Veden keskimääräinen viipymä järvessä on 77 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 750 metriä ja rannat ovat lähes kokonaan suota. Järvi on autio ja järvelle johtaa yksi tie ohikulkevalta Iso Mustajärven kiertävältä maantieltä. == Vedenlaatu == Järven vedenlaatua on tutkittu vuosien 1985 ja 1987 talvina. Niiden mukaan vesi oli sameaa, tumman väristä ja erittäin humuspitoista. Veden happamuudentaso oli suojärville tyypillisen alhainen. Veden ravinnepitoisuudet lähentelivät lievästi rehevien järvien alarajaa. Veden happipitoisuus oli talvella laskenut alas, mutta suoranaista happikatoa ei ole todettu. Järven virkistysarvo on lähinnä välttävä. Järvi on ollut Metsähallituksen virkistyskalastusjärvi, jossa järveen istutettiin kaloja ja sitten niitä ongittiin. Tällainen toiminta on kuitenkin lopetettu. == Lähteet == Luokka:Vähä Mustajärven valuma-alue Luokka:Kurun järvet
Edistys (lehti)

Edistys oli New Yorkin Brooklynissa vuosina 1898–1899 ilmestynyt amerikansuomalainen aikakauslehti. Siirtolaisen kustannusyhtiön julkaisema Edistys oli ensimmäinen amerikansuomalainen kulttuurilehti. Se pyrki täyttämään myös suomenkielisen kuvalehden tarpeen. Ulkoasultaan tyylikkään, 64-sivuisen kuukausilehden päätoimittajina työskentelivät Esa Eetu Takala ja loppuvaiheessa Aaro J. Jalkanen. Toimituskuntaan kuuluivat myös Antero Riippa ja J. E. Saari. Lehti julkaisi artikkeleita ajankohtaisista aiheista, tunnettujen henkilöiden elämäkertoja sekä alkuperäistä ja käännettyä kaunokirjallisuutta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Edistys digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Amerikansuomalaiset aikakauslehdet
Viipurin Saha

Viipurin Saha Oy, nimi vuoteen 1918 Wiborgs Sågverks Aktiebolag oli vuosina 1889–1943 toiminut sahaustoimintaa harjoittanut suomalainen metsäteollisuusyritys.Pörssitieto G. Kock : 1912-72 poistuneet pörssiyhtiöt S-Ö == Historia == Viipurin Saha Oy:llä oli omistuksessaan vuonna 1875 perustettu Vekrotniemen höyrysaha Viipurin Hiekassa, 1889 perustettu Inkilän saha Kirvussa sekä kolmas sahalaitos Lappeenrannassa. Vuonna 1920 yhtiö tuotti vientiin 45 000 kuutiometriä sahatavaraa jonka arvo oli 20 miljoonaa markkaa. Viipurin Sahalla oli myös laatikkotehdas. Viipurin Saha osti vuonna 1923 Viipurin Tiili- ja Sahateollisuus Oy:n ja vuonna 1925 yhtiö myi Inkilän sahan Inkilän Saha Oy:lle. Vuonna 1925 Reposaaren Höyrysaha Oy:stä tuli yhtiön tytäryhtiö. Yhtiö oli 1920-luvulla Juho Kuosmasen ja K. E. Kontron omistuksessa ja siirtyi sitten lähes kokonaan Kontron omistukseen. 1930-luvulla Kontron omistus siirtyi taas Kansallis-Osake-Pankille. Viipurin Saha Oy päätettiin purkaa vuoden 1940 lopulla yhtiön talvisodassa kärsimien menetysten takia. Lopulta yhtiö kuitenkin fuusioitiin vuoden 1943 alusta lukien Repola Oy Pielisensuun, Sulka Oy:n ja Inkilän Saha oy:n kanssa Repola- Viipuri Oy:ksi. Tämä yhtiö liitettiin taas vuonna 1952 Rauma-Repola Oy:hyn. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kuva Viipurin Saha Oy:n sahalaitoksesta 1930-luvulla (Lusto – Suomen Metsämuseo) * Viipurin Saha oy; Sahan rakennuksia (Lappeenrannan museot) Luokka:Viipurin historia Luokka:Entiset suomalaiset metsäteollisuusyhtiöt Luokka:Suomen teollisuushistoria Luokka:Viipurin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Viipurilaiset yritykset
Veckans Krönika

Veckans Krönika oli Helsingissä vuosina 1904–1923 ilmestynyt ruotsinkielinen aikakauslehti. Jonatan Reuterin ja Arthur Sjöblomin perustama lehti sai alkunsa Turussa nimellä Sydväst. Vuonna 1901 ilmestyneen näytenumeron jälkeen lehti sai julkaisuluvan syksyllä 1903 Ernst Häyrénin nimissä. Kannattamattomaksi osoittautunut Sydväst siirtyi maaliskuussa 1904 Hufvudstadsbladetin kirjapainoon, jolloin sen nimeksi muutettiin Veckans Krönika. Reuterin vetäydyttyä syrjään lehden toimituksesta vastasi Sjöblom, josta syksyllä 1905 tuli muodollisestikin vastaava toimittaja.Suomen lehdistön historia 8, s. 35. Veckans Krönika oli Helsingin Kaiun ruotsinkielinen vastine: kerran viikossa ilmestynyt ajankohtainen kuvalehti, joka julkaisi myös yleistajuisia kulttuuripitoisia artikkeleita ja kaunokirjallisuutta. Se sai huomattavan suuren levikin ja yritti vuonna 1906 julkaista myös suomenkielistä rinnakkaispainosta Viikon Kuvat. Vuonna 1914 Veckans Krönikaan yhdistettiin kilpaileva lehti Tiden ja niistä muodostettiin yhteinen osakeyhtiö. Toimittajina työskentelivät Sjöblomin jälkeen Woldemar Sundman vuodesta 1915 ja Axel Haartman vuodesta 1916. Vuosina 1914–1916 toimitustyöhön osallistui myös Tidenin entinen toimittaja Guy Topelius.Suomen lehdistön historia 8, s. 35–36. Vuonna 1920 Veckans Krönikan toimittajana oli Ernst von Wendt, vuonna 1921 jälleen Haartman, vuodesta 1922 Axel Cederberg ja vuonna 1923 Guido Hagelin ja H. R. Söderström. Lehden huomattavin kilpailija oli ruotsalaisten kuvalehtien ohella vuonna 1920 lakannut LördagenSuomen lehdistön historia 8, s. 64.. Veckans Krönika yritti jatkaa sen perinteitä vuonna 1921 ilmestyneessä Lördagens Krönikassa, joka alkuun oli itsenäisesti tilattava ja sittemmin emolehtensä liite. Vuonna 1922 kilpailijaksi tuli tanskalais- ruotsalaisen Allers Familj-Journalin suomalainen muunnos Allas Journal, mikä johti myös Veckans Krönikan sisällön keventymiseen. Lehdet yhdistettiin vuoden 1923 lopulla nimellä Allas Krönika.Suomen lehdistön historia 8, s. 98–100. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Veckans Krönika digitoituna kansalliskirjastossa * Viikon Kuvat digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Helsingin media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet Luokka:Suomalaiset ruotsinkieliset aikakauslehdet
Natriumperjodaatti

Natriumperjodaatti (NaIO4) on natrium- ja perjodaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa hapettimena orgaanisen kemian synteeseissä ja biokemiallisissa tutkimuksissa. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa natriumperjodaatti on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi ontetragonaalinen. Aine liukenee hyvin veteen ja happoliuoksiin, mutta ei orgaanisiin liuottimiin. Kidevedettömän natriumperjodaatin lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen trihydraatti (NaIO4·3H2O). Kuumennettaessa natriumperjodaattia noin 300 °C:n lämpötilaan se hajoaa muodostaen natriumjodaattia. Yhdiste on vahva hapetin.Andrew G. Wee, Jason Slobodian, Manuel A. Fernández-Rodríguez & Enrique Aquilar: Sodium Periodate, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis, John Wiley & Sons, New York, 2006. Teoksen verkkoversio Viitattu 5.5.2016 ==Valmistus ja käyttö== Natriumperjodaattia valmistetaan hapettamalla natriumjodaatin vesiliuosta kloorilla emäksisissä olosuhteissa tai elektrolyyttisesti. :NaIO3 \+ Cl2 \+ 2 NaOH → NaIO4 \+ 2 NaCl + H2O Natriumperjodaattia käytetään hapettimena muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä. Se hapettaa diolit aldehydeiksi ja samalla katkeaa hiilten välinen sidos. Lisäksi se hapettaa muun muassa sulfideita, selenidejä, fenoleita, indoleja ja tetrahydro-β- karboliineja. Biokemiallisissa tutkimuksissa natriumperjodaattia käytetään muun muassa hapettamaan hiilihydraatteja ja glykoproteiinien hillihydraattiosia. : ==Lähteet== Luokka:Jodiyhdisteet Luokka:Natriumyhdisteet
Miha Štebih

Miha Štebih (s. 7. huhtikuuta 1992 Maribor, Slovenia) on slovenialainen jääkiekkoilija. == Ura == === Seuraura === Štebih on HK Mariborin kasvatti. Hän pelasi joukkueen junioreissa kauden 2007–2008 loppuun asti, jonka jälkeen siirtyi Ruotsissa pelaavan Malmö Redhawksin riveihin. Hän pelasi Malmön alle 18-vuotiaiden joukkueessa 18 ottelua, joissa keräsi neljä syöttöpistettä. Lisäksi hän pelasi loppukauden aikana Sloveniassa HK Mariborin kakkosjoukkueessa neljä ottelua tehden niissä kolme maalia. Kaudeksi 2009–2010 Štebih siirtyi toisen ruotsalaisseuran Grums IK:n riveihin. Grumsissa hän pelasi 23 alle 18-vuotiaiden sekä kymmenen alle 20-vuotiaiden ottelua. Grumsin aikuisten joukkueessa Štebih pääsi pelaamaan 12 ottelua Division 2:ssa. Hän teki niissä yhden maalin sekä yhden syöttöpisteen. Kaudeksi 2010–2011 Štebih siirtyi Pohjois-Amerikkaan juniorisarja NAHL:ään, jossa pelaavaa Wichita Falls Wildcatsia hän edusti 44 runkosarjaottelussa tehden kaksi maalia ja yhteensä 11 tehopistettä. Lisäksi hänelle kertyi 75 rangaistusminuuttia. Viidessä pudotuspeliottelussa Štebih sai yhden syöttöpisteen sekä istui yhden kahden minuutin rangaistuksen. Štebih pelasi Pohjois-Amerikassa vain yhden kauden ajan, jonka jälkeen siirtyi pelaamaan itävaltalaisen EC Salzburgin kakkosjoukkueeseen kaudeksi 2011–2012. Hän pelasi kauden aikana 36 runkosarjaottelua tehden niissä kymmenen maalia sekä 15 syöttöpistettä eli yhteensä 25 tehopistettä. Kaudeksi 2012–2013 Štebih teki sopimuksen Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavan HC Dukla Jihlavan kanssa. Hän pelasi 26 ottelua, joissa teki kaksi maalia sekä yhden syöttöpisteen. Hän pelasi kauden aikana myös lainalla yhtä sarjatasoa alempana pelaavassa HC Pelhrimovissa, jota Štebih edusti neljässä ottelussa. Kaudella 2013–2014 hän onnistui vakiinnuttamaan paikkansa Dukla Jihlavan kokoonpanossa. Štebih pelasi 49 ottelua tehden kolme maalia sekä neljä syöttöpistettä. Yhdeksän pudotuspeliottelun aikana hän teki yhden maalin sekä yhden syöttöpisteen. Huhtikuussa 2014 Štebih teki HC Dukla Jihlavan kanssa kahden vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2014–2015 hän pelasi 39 ottelua tehden neljä maalia ja yhteensä 14 tehopistettä. Lisäksi 12 pudotuspeliottelussa hän teki 11 tehopistettä. Kauden aikana Štebih pääsi lainasopimuksella pelaamaan yhden ottelun korkeimmalla sarjatasolla Extraligassa BK Mladá Boleslavin joukkueessa. Hän sai ottelussa teholukemakseen –2. Kaudella 2015–2016 Štebih pelasi Dukla Jihlavassa 50 ottelua tehden kuusi maalia sekä yhteensä 19 tehopistettä. Lisäksi hän pelasi kymmenen pudotuspeliottelua, joissa syntyi kahdeksan tehopistettä. Joukkue voitti kauden päätteeksi liigan mestaruuden. Štebih teki toukokuussa 2016 sopimuksen HC Slavia Prahan kanssa. === Maajoukkueura === Štebih pelasi Slovenian alle 18- sekä alle 20-vuotiaiden riveissä vuosien 2010 ja 2014 välillä. Štebih valittiin edustamaan Slovenian maajoukkuetta vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän pelasi turnauksessa seitsemän ottelua, joissa jäi ilman pisteitä. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Slovenialaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vapaussodan Kenttäharmaat

Vapaussodan Kenttäharmaat – Frihetskrigets Fältgrå oli vuonna 1931 Helsingissä perustettu Suomen sisällissodassa valkoisten puolella taistelleiden veteraanien järjestö. Järjestön perustivat liikemies Aarne Runolinna, jääkärimajuri Ragnar Gröning, metsätieteilijä, tohtori Martin Hagfors ja Helsingin poliisimestari Hjalmar Honkanen. Kenttäharmaat edusti vielä jyrkempiä mielipiteitä kuin aiemmin perustettu Vapaussodan Rintamamiesten Liitto.Aapo Roselius, Oula Silvennoinen, Marko Tikka : Suomalaiset fasistit, WSOY 2016 luku VIII Kansannousu vailla kansaa - Mäntsälän kapina )Google kirjat linkki) Helsingin Rintamamiesyhdistyksen hallitukseen kuuluneet Runolinna ja Gröning olivat kärsineet keväällä 1931 tappion vaadittuaan muutoksia Vapaussodan Rintamamiesten Liiton johtoon. He olivat vaatineet liiton kotipaikan siirtämistä Tampereelta Helsinkiin ja Mannerheimin sekä kenraalien Hannes Ignatius ja Rudolf Walden valitsemista liiton johtoon. Tämä esitys oli kuitenkin torjuttu Rintamamiesten liittopäivillä Viipurissa toukokuun lopulla 1931 Helsingin Rintamamiesyhdistyksen perustajan ja puheenjohtajan Artturi Vuorimaan johtaessa esityksen vastustajia. Uuden Kenttäharmaat-järjestön puheenjohtajiksi valittiin Ragnar Gröning ja paperiteollisuuden vientijärjestössä toiminut entinen upseeri Carl Lindh. Myös Runolinna oli mukana johtoelimissä. Mannerheimista, Waldenista ja Ignatiuksesta tuli järjestön kunniajäseniä. Kenttäharmaat oli alusta lähtien kaksikielinen järjestö ja sen jäseniksi liittyivät muun muassa kirjailijat Örnulf Tigerstedt ja Bertel Gripenberg. Muita tunnettuja jäseniä olivat kontra-amiraali Hjalmar von Bonsdorff, taiteilija Uuno Eskola, taiteilija Jorma Gallen-Kallela, ratsumestari Carl von Haartman, kirjailija Erkki Ilmari, kirjailija Arvo Kalliola, kirjailija Viljo Niukkanen, kirjailija Eino I. Parmanen, johtaja Martti Pihkala, tohtori Sakari Pälsi, kuvanveistäjä H. A. Ravander-Rauas, kenraalimajuri Victor Schauman, rakennusmestari Veikko Sippola, opettaja Walter J. Snellman, toimittaja Rainer Sopanen, jalkaväenkenraali Martin Wetzer, maisteri T. A. Wiherheimo, tilanomistaja Kustaa Vuolle-Apiala ja kenraalimajuri Harald Åkerman.Vapaussodan kenttäharmaat ry:n jäsenluettelo 1939 Vapaussodan Kenttäharmaat-järjestö lakkautettiin välirauhansopimuksen perusteella 12. lokakuuta 1944. Kätköjen uumenista arkistojen hyllyille, Sota-arkisto vetoaa lukijoihin Suojeluskuntajärjestön lakkautus == Kirjallisuutta == * Vapaussodan kenttäharmaat r.y:n 5-vuotisjulkaisu : 1931-1936 ; kirj. K. Reunanen, Aarne Runolinna. Vapaussodan kenttäharmaat, 1936 * Vapaussodan kenttäharmaat 10-vuotisjulkaisu. Helsinki 1941 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Vapaussodan kenttäharmaat ry:n jäsenluettelo 1939 Luokka:Suomen sisällissota Luokka:Äärioikeisto Suomessa Luokka:Suomalaiset veteraanijärjestöt Luokka:Moskovan välirauhansopimuksen perusteella lakkautetut järjestöt
5\. aalto

5\. Aalto on Rick Yanceyn vuonna 2013 kirjoittama scifi-romaani. Kirja kertoo 16-vuotiaan Cassien matkasta avaruusolentojen valtaamalla maapallolla, jonka ihmisistä 97% on tapettu. Tarinan aikana Toiset laittavat Viidennen Aallon käyntiin, yrittäen tuhota loputkin rippeet ihmiskunnasta. Kirjan pohjalta tehty elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2016. Sen pääosassa nähdään Chloë Grace Moretz. Luokka:Vuoden 2013 kirjat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteisromaanit
Hjalmar Honkanen

Gustaf Hjalmar Honkanen (1. maaliskuuta 1884 Helsinki – 23. toukokuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen varatuomari, everstiluutnantti ja Helsingin poliisimestari.Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg)Kuva Honkasen hautakivestä Helsingin pitäjän kirkon hautausmaalla (BillionGraves) Honkasen vanhemmat olivat maanviljelijä, talonomistaja Gustaf Viktor Honkanen ja Greta Josefina Tynkila. Hän valmistui ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta 1904 ja kävi Tverin ratsuväen sotakoulun 1905 Venäjällä. Honkanen suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1908 ja ylemmän hallintotutkinnon 1917. Hän sai varatuomarin arvon 1912. Honkanen toimi Lohjan piirin nimismiehenä 1908–1917, Suomen senaatin siviilitoimituskunnan esittelijänä 1917–1918, Vaasan senaatin esittelijänä ja kansliapäällikkönä 1918, korkeimman hallinto- oikeuden esittelijänä 1918–1922 sekä sotaväen päällikön lainopillisena neuvonantajana 1927–1931. Hän oli Helsingin poliisimestarin vanhempana apulaisena 1918–1920, vt. poliisimestarina 1920–1922 ja vakinaisena poliisimestarina 1920–1927. Honkanen oli sitten Suomen maalaisten keskinäisen paloapuyhtiön apulaisjohtajana 1927–1950 ja toimitusjohtajana 1950–1954. Hän toimi Uudenmaan läänin vt. maaherrana 1930.Ylioppilasmatrikkeli 1900-1907 Honkanen oli perustamassa Vapaussodan Kenttäharmaat -järjestöä vuonna 1931. Honkanen ylennettiin vänrikiksi ja luutnantiksi 1918, kapteeniksi ja ratsumestariksi 1919, majuriksi 1923 ja everstiluutnantiksi 1930. Honkanen oli naimisissa vuodesta 1909 Jenny Alida Lindbergin kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset poliisit Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Leo Väisänen

Leo Väisänen (s. 23. heinäkuuta 1997 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa yhdysvaltalaista Austin FC -joukkuetta. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. == Seurajoukkueura == Väisänen siirtyi KäPasta HJK:hon kaudeksi 2015. Hän pelasi kauden 2015 aikana 17 Kakkosen ottelua seuran kakkosjoukkue Klubi 04:ssä. Veikkausliigassa Väisänen pelasi ensimmäisen ottelunsa 14. huhtikuuta 2016, kun HJK pelasi vieraissa 2–2-tasapelin RoPS:ia vastaan.Leo Väisänen Soccerway-sivustolla Kaudeksi 2017 Väisänen siirtyi Rovaniemen Palloseuraan, jossa hän pelasi vajaat kaksi kautta. Elokuussa 2018 hän siirtyi Alankomaiden toisen sarjatason Eerste divisien Den Boschin riveihin. Tammikuussa 2020 Väisänen siirtyi Ruotsin Allsvenskanin IF Elfsborgiin. Hän vakiinnutti paikkansa jo ensimmäisellä kaudella 2020 pelaten 26 ottelua Allsvenskanissa. Toisella kaudellaan Väisänen pelasi Allsvenskanissa 23 ottelua, joissa teki kolme maalia, kun Elfsborg sijoittui sarjassa neljänneksi. Kauden päätteksi Väisänen valittiin Elfsborgin miesjoukkueen vuoden pelaajaksi. Tammikuussa 2023 Väisänen siirtyi Yhdysvaltoihin MLS-liigassa pelaavaan Austin FC -joukkueeseen nelivuotisella sopimuksella. == Maajoukkueura == Väisänen oli vakiokasvo nuorten maajoukkueissa. A-maajoukkuedebyyttinsä Väisänen teki vuoden 2020 EM-kisojen karsinnoissa vierasvoitossa Liechtensteinistä 11. kesäkuuta 2019. EM-kisoissa 2020 Väisänen kirjautti tililleen yhden minuutin hänen tultuaan Jukka Raitalan tilalle 1–0-voittoon päättyneessä ottelussa Tanskaa vastaan. Vuoden 2022 MM- karsinnoissa Väisänen pelasi kuitenkin kahta loukkaantumisen vuoksi sivuun jäänyttä ottelua lukuun ottamatta täydet minuutit. == Yksityiselämä == Myös Leo Väisäsen veli Sauli Väisänen (s. 1994) tunnetaan jalkapalloilijana.https://www.hjk.fi/uutiset/Miehet-2648 Heidän äitinsä on vuoden 1984 Miss Suomi Anna-Liisa Tilus. Leo Väisänen on opiskellut urheilu- uran ohella Haaga-Helia ammattikorkeakoulussa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joonas Jokela

Joonas Jokela (s. 12. joulukuuta 1998) on Hollolasta kotoisin oleva lentopalloilija. Hän debytoi lentopallon Mestaruusliigassa kaudella 2016-17 oululaisen Lentopalloseura Ettan riveissä. Seuraavalla kaudella Jokela voitti 18-vuotiaana lentopalloliigan pistepörssin ensimmäisenä suomalaispelaajana sitten kauden 2012-2013. Lisäksi hänet valittiin valittiin kertaalleen lentopalloliigan kuukauden pelaajaksi. Jokela debytoi miesten lentopallomaajoukkueessa toukokuussa 2018 Hollantia vastaan pelatussa harjoitusottelussa. Hän on pelannut kymmeniä A-maaotteluita. Monen muun huippulentopalloilijan tavoin Jokelan tie miesten lentopallomaajoukkueeseen on kulkenut Lentopalloliiton Kuortaneen valmennuskeskuksen kautta. Kuortaneella hän vietti vuodet 2014-2016 ennen siirtymistään Ouluun Lentopalloseura Ettaan, jonka riveissä hän voitti SM-hopeaa kaudella 2018-2019. Kauden 2019-20 Jokela pelasi Sveitsin mestarissa, Lausanne UC:ssa. Lausenne ylsi Sveitsin liigassa välieriin ja cupissa loppuotteluun, mutta kausi keskeytyi ennen ratkaisevia otteluita koronaviruspandemian takia. Jokela palasi Sveitsistä Suomeen ja solmi sopimuksen Vantaa Ducksin kanssa. Monien yllätykseksi Ducks selvitti tiensä lentopallon Mestaruusliigan mitalipeleihin ensimmäisenä pääkaupunkiseudun lentopallojoukkueena sitten kevään 2004, jolloin Korson Veto otti pronssia. Ducks oli lopulta Mestaruusliigan 4. Kaudella 2021-2022 Jokela voitti Hollannin liigassa hopea Dynamo Draisman voitettua Active Living Orionin finaalisarjassa voitoin 3-0. Kasvattajaseuransa Hollolan Salpiksen lisäksi Jokela on pelannut junioritasolla Blues Volleyn, Keimolan Kaiun ja Nurmon Jymyn riveissä. == Saavutukset == * Mestaruusliigan pistepörssin voitto kaudella 2017-18 * Useita SM-mitaleja junioritasolla * SM-hopea Ettassa kaudella 2018-2019. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Belgradin Nikola Teslan lentoasema

Belgradin Nikola Teslan lentoasema (; ) on kansainvälinen lentoasema Belgradissa, Serbiassa. Aiemmin Surčinin lentoasemana tunnettu lentoasema nimettiin vuonna 2006 uudelleen tiedemies Nikola Teslan mukaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Serbian lentoasemat
Eetu Pennanen

Eetu Pennanen (s. 18. syyskuuta 1992) on Savonlinnasta kotoisin oleva suomalainen lentopalloilija. Pennanen on pelannut urallaan yli 200 ottelua lentopalloliigassa ja esiintynyt kolmen eri liigaseuran riveissä. Viimeksi hän edusti kaudella 2015–2016 oululaista Ettaa. Aiemmin urallaan yleispelaajan roolissa pelaava Pennanen on esiintynyt kotikaupunkinsa Savonlinnan Saimaa Volleyn joukkueessa sekä Joensuun Riennon riveissä. Toistaiseksi uransa parhaan kauden lentopalloliigassa Pennanen pelasi kaudella 2015–2016, jolloin hän voitti LähiTapiolan pistekilpailun ja sijoittui lentopalloliigan pistepörssin toiseksi. Aiemmilla kausilla pelaamissaan 172 pääsarjaottelussa 1 234 pistettä takonut Pennanen liki tuplasi kauden 2015–2016 aikana kaikkien aikojen pistemääränsä, kun hän iski kauden aikana yhteensä 534 pistettä oululaisjoukkueelle. Lentopallouralleen uutta nostetta oululaisseurasta hakenut Pennanen valittiin kaudella 2015–2016 kahdesti kuukauden tähdistöjoukkueeseen. Pennanen on pituudeltaan vain 183 cm. Siitä huolimatta taitavana lentopalloilijana tunnettu yleispelaaja on myös ulottuva hyökkäyspelaajana. Keväällä 2016 Pennanen valittiin 27 pelaajan miesten maajoukkueryhmään. Pennanen valittiin myöhemmin kesän 2015 15 pelaajan Maailmanliigan joukkueeseen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joni Savimäki

Joni Savimäki (s. 28. tammikuuta 1991) on Joensuusta kotoisin oleva suomalainen lentopalloilija. Savimäki on pelannut vuonna 2010 alkaneen liigauransa aikana liki 200 ottelua lentopallon Mestaruusliigassa. Hän on edustanut kasvattajaseuransa Joensuun Riennon (2010–2011, 2013–) lisäksi kauden verran oululaista Sun Volleyta (2011–2012) ja raisiolaista Loimua (2012–2013) lentopalloliigassa.http://www.nissehuttunen.com/men/outside- reception-men/joni-savimaki/ Riennon kanssa Savimäellä on kaudet 2016–2018 käsittävä kaksivuotinen, ulkomaalaispykälän sisältävä sopimus. Nuorten maajoukkuetta juniorivuosinaan edustanut ja Lentopalloliiton valmennuskeskuksessa lukiovuodet harjoitellut Savimäki valittiin vuonna 2011 vuoden miesjunioriksi. Savimäki on hätyytellyt lentopalloliigan hyökkäystilojen kärkisijoja kausien 2014–2015 ja 2015–2016 aikana. Savimäki on pelannut uransa aikana kesään 2016 mennessä yhteensä viisi A-maaottelua. Hän oli miesten lentopallomaajoukkueen mukana kesällä 2015 Bakussa järjestetyissä Euroopan kisoissa. Suomi tosin pelasi kisoissa niin sanotulla kakkosryhmällään, kun samanaikaisesti järjestettiin jokakesäinen Maailmanliiga. Savimäki valittiin ensimmäisen kerran miesten maajoukkueryhmään vuonna 2010. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Konseptitodistus

Konseptitodistus on tietyn menetelmän tai idean osoittaminen toteuttamiskelpoiseksi, tai havainnollistaa periaatetta, jonka tarkoituksena on todentaa, että jotain käsitettä tai teoriaa on mahdollista käyttää. Konseptitodistus on yleensä pieni, mutta voi joskus olla perusteellinen. Vuonna 2017 termiä soveltuvuusselvitys oli ehdotettu synonyymiksi konseptitodistukselle. == Käyttöhistoria== Termin englanninkielisen vastineen käytön yleisyys näkyy siinä, että se esiintyy uutisarkistoissa yleisessä käytössä niinkin varhain kuin vuonna 1967. Yksi ensimmäisiä määritelmiä termille proof-of-concept oli Bruce Carsten kolumnissa ”Carsten's Corner” mainittu prototyyppi. Kolumnissa määriteltiin myös aiheeseen liittyviä erillisiä termejä 'koekytkentälevy', 'prototyyppi', 'tekninen prototyyppi ja 'koelaite'. == Esimerkkejä == === Tekniikan alalla === Tekniikan ja teknologian alalla uutta ideaa rakennetaan usein konseptin validointina karkeana prototyyppinä. Esimerkiksi sähkölaitteen luonnosta voidaan rakentaa käyttämällä koekytkentälevyä. Patenttihakemukset usein vaativat laitteen toimivuuden osoittamista ennen hakemuksen kirjaamista. Joillain yliopistoilla on keskuksia, joilla pyritään helpottamaan alkiotasolla olevien keksintöjen tekemistä ja ”kiihdyttämään yliopistokeksintöjen kaupallistamista”. Keskukset tarjoavat ”siemenrahoitusta uudenlaisille alkutekijöissään oleville tutkimuksille, joita ei useimmiten kustannettaisi mistään muista tavanomaisista rahoituskanavista”. == Katso myös == * 3D-tulostus * Tapaustutkimus * Konseptiauto * Toteutettavuustutkimus * Prototyyppi * Trinity (ydinkoe) * Pilottihanke * Työhypoteesi == Lähteet == Luokka:Tutkimus
Gorenje

Gorenje Group on slovenialainen kodinkoneita valmistava yritysryhmä, joka myy suuria keittiö- ja pesukoneita tuotemerkeillä Gorenje, Gorenje+, Korting, Sidex, Mora, Atag, Etna, Pelgrim, Asko ja Upo. Konsernin emoyhtiö on Gorenje dd, ja sen yli 80 tytäryhtiötä toimivat Slovenian lisäksi noin kymmenessä Euroopan maassa. Gorenje dd:n osake noteerataan Ljubljanan pörssissä (LJSE: GRVG).Gorenje dd, Markets, Financial Times. Viitattu 5.5.2016. Yhtiön pääkonttori ja päätehdas sijaitsevat Slovenian Velenjessä. Liedet valmistetaan Tšekin Mariánské Údolíssa ja kylmälaitteet Serbian Valjevossa. Gorenje työllisti vuonna 2012 lähes 11 000 ihmistä ja teki liikevaihtoa 1,26 miljardia euroa. Vuonna 2010 Gorenje osti Lahdessa toimineen, vuodesta 2000 Antonio Merlonin omistaman Upo-liesitehtaan ja siirsi sen sähköliesien valmistuksen vuonna 2012 Tšekkiin, jolloin toiminta Lahdessa loppui.Sadalle ihmiselle potkut - kodinkoneiden valmistus loppuu Lahdessa, Yle Uutiset 5.3.2012. Viitattu 5.5.2016. Gorenje on käyttänyt kalliimpien kodinkoneidensa muotoilijoina muun muassa Karim Rashidia, Ora Itoa ja Philippe Starckia.Gorenje by Starck - Coming soon to the UK, Gorenje.co.uk 22.9.2015. Viitattu 5.5.2016. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Slovenialaiset yritykset Luokka:Kodinkonevalmistajat Luokka:Pörssiyhtiöt Luokka:Kodinkonemerkit Luokka:Indoor Group
Ragnar Gröning

Martin Ragnar Gröning (10. marraskuuta 1898 Asikkala – 25. helmikuuta 1973) oli suomalainen everstiluutnantti ja järjestöjohtaja.Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg)Kadettikunnan kunniajäsenet Gröningin vanhemmat olivat rovasti Karl Alfred Gröning (1871–1947) ja Maria Alexandra Holmberg (k. 1912). Hän pääsi ylioppilaaksi 1917 ja kävi Saksassa Fahnjunkerschulen 1918. Tämän jälkeen Gröning kävi Suomessa kadettikoulun 1919–1920, tykistön ampumakoulun 1920 ja sotakorkeakoulun 1924–1926. Gröning oli Uudenmaan rakuunarykmentissä joukkueenjohtajana, adjutanttina ja lähettiupseerina 1918 sekä Rannikkotykistörykmentti 1:ssä patterin päällikkönä 1920, patteriston komentajana 1921–1922 ja talouspäällikkönä 1923–1924. Hän oli tykistön teknillisen toimiston päällikkönä 1924, rannikkotykistön esikunnassa yleisesikuntaupseerina 1926–1927 sekä meripuolustuksen esikunnassa järjestely- ja liikekannallepanotoimiston päällikkönä 1928 ja koulutus- ja operatiivisen toimiston päällikkönä 1929. Lisäksi Gröning oli 1927–1928 kadettikoulussa aseopin opettajana. Gröning oli sitten vuodesta 1929 Suomen puunjalostusteollisuuden keskusliiton palveluksessa. Gröning oli perustamassa vuonna 1931 Vapaussodan Kenttäharmaat-yhdistystä ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana. Gröning oli Kadettikunnan puheenjohtajana 1924–1925 ja 1927–1929, Suomen upseeriliiton johtokunnan jäsenenä 1927–1929 ja Suomen sotiiasaikakauslehden toimituksen jäsenenä 1928–1929. Gröning oli naimisissa vuodesta 1922 hammaslääkäri Taimi Ikäläisen kanssa. == Teoksia == * Aseoppi : kadettikoulua varten ; kirj. Rikman (Jussi Lambert Rikama) ja Gröning. Helsinki 1927 * Aseoppi : historiikki : räjähdysaineet : aserakenne : ulkoballistiikka : taktilliset vaatimukset ; kirj. Rikman (Jussi Lambert Rikama) ja Gröning. Otava 1928 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet