EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Svenska Journalen

Svenska Journalen (lyh. SvJ) on ruotsalainen vuonna 1925 perustettu kristillinen aikakauslehti. Nykyisin lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa ja toimii Läkarmissionen-järjestön tiedotuslehtenä. Lehti sisältää positiivisia juttuja järjestön työstä ja lahjoitusten käytöstä. == Historia == Svenska Journalen perustetitin vuonna 1925 kristilliseksi lehdeksi. Vuonna 1953 kustantaja Harry Lindquist osti lehden ja yhdisti sen 1930-luvulta lähtien julkaisemaansa Hemmet och Familjen-lehteen. Lindquistin kaudella lehden linja profiloitui positiivisen ajatteluun perustuviin saarnoihin, jonka mallina oli amerikkalainen uskonto ja elämänfilosofia. SvJ on toiminut varainhankintakanavana Läkarmissionenin lääkintälähetys- ja avustustyölle. Artikkeleissa on kuvattu järjestön tukemia lähetyshankkeita, ajankohtaisia raportteja, haastatteluja ja viikottaisia tapahtumia. Lehden yhteydessä on julkaistu myös nuoriso- ja musiikkiliitettä. Lehti on järjestänyt myös ystäväviikkoa ja jakanut stipendejä. 1980-luvulla lehden painosmäärä oli 58 000 kappaletta ja tilaajia oli noin 35 000. Lehti on tehnyt yhteistyötä myös Lindquistin HL-säätiön kanssa. == Päätoimittajat == * 1925–1952: Nils Ekberg * 1952–1979: Harry Lindquist * 1979–1981: Ivar Lundgren * 1982–1983: Dan Olofsson * 1984–1986: Berndt Sehlstedt * 1986–1991: Ivar Lundgren * 1991–2002: Conny Sjöberg * 2002–2007: Daniel Grahn * 2007–2010: Elisabeth Sandlund == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kristilliset aikakauslehdet
Sykeriöt

Sykeriöt (Heterostachys) on revonhäntäkasveihin kuuluva pieni kasvisuku, jonka kaksi lajia kasvavat Etelä-Amerikassa. Ne ovat pensasmaisia suolakkokasveja, jotka ovat muun muassa suolayrttien (Salicornia) lähisukulaisia. == Lajit == Sykeriölajit ovat: * Argentiinansykeriö (Heterostachys olivascens (Speg.) Molfino) – Esiintyy Argentiinassa: Buenos Airesin ja Río Negron alueilla. * Suolasykeriö (Heterostachys ritteriana (Moq.) Ung.-Sternb.) – Esiintyy Argentiinassa, Paraguayssa, Kolumbiassa, Venezuelassa, Haitissa ja Dominikaanisessa tasavallassa.Suomen Lajitietokeskus: Sykeriöt – Heterostachys == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Heterostachys * UniProt: Taxonomy - Heterostachys Luokka:Revonhäntäkasvit
Jerry Heil

Jana Oleksandrivna Šemajeva (; s. 21. lokakuuta 1995 Vasylkiv, Ukraina), tunnettu myös taiteilijanimellään Jerry Heil, on ukrainalainen laulaja, lauluntekijä ja tubettaja. Hän aloitti uransa perustettuaan Youtube-kanavan vuonna 2012, jossa hän julkaisi vlogeja ja musiikkicovereita. Heil aloitti musiikkiuransa vuonna 2017 ja julkaisi debyytti EP:n nimeltä De mi dim. Hänen debyyttistudioalbumi #JA_JANA julkaistiin myöhemmin lokakuussa 2019. YouTube- kanavansa aloittamisesta lähtien hän on kerännyt yli 35 miljoonaa katselukertaa ja 395 tuhatta tilaajaa. Hän on osallistunut Ukrainan euroviisukarsintaan Vidbiriin kolme kertaa. Vuonna 2020 hän osallistui kappaleella ”Vegan”, joka sijoittui kilpailussa kuudenneksi. Vuonna 2023 hän osallistui kappaleella ”When God Shut the Door” sijoittuen kolmanneksi. Vuonna 2024 hän voitti Vidbirin yhdessä Alyona Alyonan kanssa kappaleella "Teresa & Maria", ja täten edusti Ukrainaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. He tulivat kilpailun finaalissa kolmanneksi saatuaan yhteensä 453 pistettä, joista 307 yleisöltä ja 146 ammattilaisraadeilta. == Diskografia == === Studioalbumit === * Ja jana (2019) * Mandaryny i oleni (2021) === EP:t === * De mi dim (2017) * Osobyste (2021) * Dai Boh (2022) (Alyona Alyonan kanssa) === Singlet === * "Oh’rana otmjena" (2019) * "Vilna kasa" (2019) * "Vitšnist" (2020) * "Vegan" (2020) * "Ne beibi" (2020) * "Provintsija" (2020) * "Bloher" (2020) * "Bomba raketa puška hranata" (2020) * "Aryfmetyka koh’annja" (2021) * "Kolyskova" (2021) * "Plaksa" (2021) (Anna Trintšerin kanssa) * "Tuk Tuk Tuk" (2021) * "ZDN" (2021) * "Eksa v hivevej" (2021) (Anna Trintšerin kanssa) * "Oleni" (2021) (Tikin kanssa) * "Pošta" (2022) * "Moskal nekrasivyi" (2022) (feat. Vjerka Serdjutška) * "Razom do peremohy" (2022) (Olja Poljakovan ja Dorofejevan kanssa, mukana useita artisteja) * "V pusti kimnati" (2022) (Jaktakin kanssa) * "Mrija" (2022) * "Koh’aitesja tšornobryvi" (2022) * "Duševna pa-damašnjemu" (2022) (Emdivityn ja Lesja Nikitjukin kanssa) * "Viter vije" (2022) (Alyona Alyonan ja Gedzin kanssa) * "Dai Boh" (2022) (Alyona Alyonan ja Monika Liun kanssa) * "Zozulja" (2022) (Alyona Alyonan ja Ginger Manen kanssa) * "Nesestry" (2022) (äitinsä kanssa) * "Tato" (2022) * "Posmaku" (2022) (Alyona Alyonan ja Trill Pemin kanssa) * "When God Shut the Door" (2022) * "Ekzamen" (2022) (Alyona Alyonan kanssa) * "Bronia" (2022) (Ochmanin kanssa) * "Na nebi ni zori" (2023) * "Stiny" (2023) (Kalushin kanssa) * "Blahoslovenna zemlja" (2023) * "Try polosy" (2023) * "Štšedra nitš" (2023) (Alyona Alyonan ja Kolan kanssa) * "Malanka" (2023) * "Teresa & Maria" (2024) (Alyona Alyonan kanssa) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen Youtube-kanava Luokka:Ukrainalaiset laulajat Luokka:Ukrainan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Evangeliipress

Evangeliipress on ruotsalainen kustantamo, jonka tuotteisiin kuuluu sanomalehtien julkaiseminen. Evangeliipresss on perustettu vuonna 1921 ja on nykyisin osa Litzon Press Förlags AB-konsernia. Konserniin kuuluvat myös kirjankustantamot Marcus Förlag ja Förlagshuset i Örebro sekä kirjakauppa Marcus Bok och Musik. Evangeliipress oli alkujaan Florentius Hällzonin yksityisyritys ja sen on tullut tunnetuksi pääasiassa Hemmets Vän-lehden julkaisijana. Kustantamo on julkaissut myös opetuskirjallisuutta ja elämäkertoja niin ruotsalaisista kuin amerikkalaisista saarnaajista. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kustantamot Luokka:Kristilliset kustantamot
Harald Majewski

Elias Harald Stanislaus Majewski (17. huhtikuuta 1886 Tallinna – 4. helmikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja toimitusjohtaja.Kuolleita, Aamulehti, 07.02.1939, nro 36, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 07.02.1939, nro 36, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKuolleita, Helsingin Sanomat, 07.02.1939, nro 36, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotHarald Majewski död, Åbo Underrättelser, 05.02.1939, nro 34, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKlaus Castrén : Majewski-suku Suomessa, Genos 70(1999), s. 38-45, 67, Taulu 3 (Web Archive) Harald Majewskin vanhemmat olivat everstiluutnantti Alexander Stanislaus (Saša) Majewski (1858–1913) ja Olga Irene Wilhelmina Hellman (1862–1936). Hänen nuorempi veljensä oli everstiluutnantti Arnold Majewski (1892–1942). Harald Majewski muutti jo nuorena Turkuun ja pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta vuonna 1906. Hän opiskeli sitten Suomen Polyteknillisessä Opistossa 1906–1908 ja Teknillisessä Korkeakoulussa 1908–1911 ja suoritti insinööritutkinnon. Majewski oli aluksi Itä-Suomen Graniitti Oy:n palveluksessa ja vuonna 1912 hän toiseksi insinööriksi Oy Granitin Pietarin-konttoriin. Majewski oli vuonna 1914 P. E. Svinhufvudin venäjänkielen tulkkina tämän karkotusmatkalla Siperiassa. Suomeen palattuaan Majewski johti Oy Granitin suorittamia linnoitustöitä Russarössä ja vuonna 1917 hänestä tuli Oy Granitin Pietarin konttorin päällikkö. Vuonna 1918 Majewski oli tie- ja vesirakennusten ylihallituksen palveluksessa Suojärven rautatierakennustyömaalla ja vuonna 1919 hän oli mukana hävittämässä venäläisten ensimmäisen maailmansodan aikana Ahvenanmaalle rakentamia linnoituksia. Majewski oli sitten jälleen Oy Granitin palveluksessa 1919–1924 johtaen useiden rannikkolinnoitusten rakentamista Karjalan kannaksella ja 1923–1924 tierakennustöistä Porin piirissä. Hän teki sen jälkeen 1924–1929 useampivuotisen opintomatkan Australiaan osallistuen maan uuden pääkaupungin Canberran rakentamiseen 1926–1929. Palattuaan sieltä Suomeen hän meni 1929 Yleisen Rakennus-Osakeyhtiön palvelukseen ja osallistui Oy Waldhof Ab:n selluloosatehtaan rakentamiseen Käkisalmeen. Vuonna 1932 Majewski oli mukana perustamassa Rakennusosakeyhtiö Cyklopia ja oli yhtiön toimitusjohtajana kuolemaansa saakka. Cyklop rakensi muun muassa vuonna 1933 Kaivopuistoon valmistuneen Viron lähetystötalon ja sittemmin Virossa Piritan, Käreveren ja Luunjan sillat.Pekka Linnainen 2.12.2018 : Viron lähetystötalon varastetut vuodet 1940–1994 Harald Majewski oli naimisissa vuodesta 1917 Maria (Maggie) Szulican, vuodesta 1953 Marshall (1899–1970) kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Peeʹrvesǩ

Peeʹrvesǩ on kolttasaamelaisten pukuun kuuluva päähine, jota pitävät naimattomat tytöt. Tyttö saa lakin rippikoulussa ja käyttää sitä siihen asti, kunnes menee naimisiin, saa lapsia tai ohittaa tyttöiän. Lakki on avoin takaa ja päältä, mikä symboloi sitä, että tyttö on vapaa seurustelemaan. Sen takana on pitkiä värikkäitä nauhoja, jotka on tapana solmia tytön aloittaessa seurustelusuhteen. Avioiduttuaan hän alkaa käyttää šaamšiǩ-päähinettä. Perinteisesti peeʹrvesǩ on tapana peittää huivilla tytön liikkuessa kodin ulkopuolella. Hiukset letitetään silloin taakse ja otsahiukset piilotetaan huivin alle. Nykypäivänä tytöt ja nuoret naiset saattavat kuitenkin jättää huivin pois. == Lähteet == Luokka:Saamelaiset vaatteet Luokka:Päähineet
Kristillinen politiikka

Kristillinen politiikka käsittää liikehdinnän ja toiminnan, jonka tavoitteena on saada kristilliseen etiikkaan tai ideologiaan perustuvia muutoksia aikaan yhteiskunnassa. Politiikan kentässä toimivat kristilliset liikkeet vaihtelevat huomattavasti niin menetelmien kuin tavoitteiden osalta. Liikkeet voivat jakautua poliittisesti esimerkiksi niin vasemmistoon kuin oikeistoon. Konservatiivisten järjestöjen määritteleminen poliittisesti ei kuitenkaan ole yksinkertaista. Useat liikkeet pyrkivät mielipidejohtajan asemaan sekä vaikuttamaan keskeisiin henkilöihin. Kaikissa tapauksissa poliittiset tai ideologiset pyrkimykset eivät ole selkeitä. == Kristillinen politiikka Ruotsissa == Ruotsissa kristillinen politiikka on ilmentynyt muun muassa pyrkimyksenä vaikuttaa parlamentaarisesti Ruotsin valtiopäivillä. Osa liikkeistä on työskennellyt muun muassa aborttikysymysten parissa ja osallistunut siihen liittyvään lääketieteen eettiseen keskusteluun. Ruotsissa on vaikuttanut myös merkittävän kokoinen kristillinen rauhanliike, jolla on yksinään ollut laaja pohja kristillisten kirkkojen keskuudessa. Joillakin liikkeellä on yhteys kansainväliseen järjestöön, mutta useimmat ovat ruotsalaisia ja riippumattomia. Kansainvälisillä vaikutteilla on kuitenkin useissa tapauksessa ollut ratkaiseva merkitys järjestöjen syntymisessä. == Katso myös == * Kristillisdemokratia ** Distributismi ** Social credit * Uskonnollinen vasemmisto * Kristillinen pasifismi * Kristillinen oikeisto * Kristillinen sosialismi * Kahden regimentin oppi * Dominioteologia * Euroopan kristillinen poliittinen liike * Vapautuksen teologia * Poliittinen teologia == Lähteet == *
Tupaia

Tupaia (n. 1725 – 20. joulukuuta 1770) oli tahitilainen mestarinavigoija, joka avusti James Cookia tämän tutkimusmatkoilla eteläisellä Tyynellämerellä. Tupaian tarkkaa syntymäaikaa ei tiedetä, mutta hänen kuollessaan Endeavourin kasvitieteilijä arvioi, ettei tämä voisi olla 45 vuotta vanhempi, minkä vuoksi hänen syntymävuodekseen ilmoitetaan 1725. Syntyperältään Tupaian tiedetään kuitenkin olleen Raiatean ylhäisöä. Syntyperänsä takia Tupaiasta tuli arioi, joka vastaa kutakuinkin papin virkaa, mihin kuului myös polynesialaisten käyttämien navigointitapojen opettelu. Cook lähti Tahitilta kesällä 1769 ja Tupaia liittyi tämän miehistöön. Tupaia haluttiin mukaan nimenomaan siksi, että hän tunsi Polynesian maantiedettä, tapoja ja kieliä. Tupaia kykeni muun muassa piirtämään ulkomuistista kartan, joka kattoi useita Tyynenmeren saariryhmiä. Lisäksi hän opetti Cookille polynesialaisen navigoinnin perusteet. Tupaia kuoli 20. joulukuuta 1770 Bataviassa, nykyisessä Jakartassa. Hänen kuolinsyykseen mainitaan lähteestä riippuen joko malaria tai punatauti. == Maalauksia == Tiedosto:People in a canoe, Botany Bay, April 1770.jpg|Ihmisiä kanootissa Botany Baylla Tiedosto:A Maori man and Joseph Banks exchanging a crayfish for a piece of cloth, c. 1769.jpg|Maorimies ja Joseph Banks käyvät vaihtokauppaa Tiedosto:Canoes near Tahiti. Drawing by Tupaia, c. 1769.jpg|Kanootteja Tahitilla == Lähteet == Luokka:Vuonna 1725 syntyneet Luokka:Vuonna 1770 kuolleet Luokka:Tahitilaiset
Säpikäs

Säpikäs () on saamelaiseen kansallispukuun kuuluva säärystin, jota käyttävät niin miehet kuin naisetkin. Säpikkäät on tehty 6–8 poron koipinahasta ja niitä pidetään perinteisesti housunlahkeiden päällä, joskin nykyään naiset pitävät saamenpuvun alla tavallisesti sukkahousuja tai pitkiä villasukkia. Yläreuna kiristetään paikalleen nyörien avulla, kun taas alareunan peitoksi vedetään nutukkaiden varret. Säpikkäiden alareunaan ommellaan usein punainen verkakaitale eli suimus, joka kuitenkin jää paulojen alle piiloon. Naisten säpikkäiden yläreunoja ei koristella, sillä hame peittäisi koristelut, mutta miesten säpikkäisiin ommellaan verkakaitaleita ja -nauhoja. Koristelut riippuvat alueesta. Yläreuna on kiristettävä, ja kiristysnyöri on sisnaa tai villalankaa. Kiristysnyörin päässä on lankatupsut tai muunlaiset koristeet. Enontekiön alueella miesten säpikkäät on joskus ommeltu kiinni nahkaisten housujen yläosaan. Syntynyttä vaatekappaletta kutsutaan koipihousuiksi tai koipinahkahousuiksi. Säpikkäät mainitaan komediasarja Märkien säpikkäiden nimessä. == Lähteet == Luokka:Asusteet Luokka:Saamelaiset vaatteet
Kristillinen media

Kristillinen media käsittää esimerkiksi sanomalehtien, kirjojen, äänitteiden ja tarrojen julkaisu- ja jakelutoiminnan, jota harjoittavat kirkot ja kirkon ulkopuolella toimivat yhdistykset, säätiöt ja yritykset. Osalla järjestöistä voi olla esimerkiksi evankelioimiseen tai opetukseen liittyviä tavoitteita. == Sanomalehdet ja julkaisutoiminta == Kristillisillä kirkoilla, järjestöillä ja muilla toimijoilla on suuri määrä julkaisuja. Sanomalehdet voivat usein olla täydentävä toimintahaara liikkeessä, jonka keskiössä on muu kuin tiedotusvälinteoiminta. Useat järjestöt ovat harjoittaneet omaa kustannustoimintaa, joka on täydentänyt päätoimintaa. Oikeus ilmaista näkemyksiä ja mielipiteitä kuuluu demokraattiseen yhteiskuntaan. Itsenäiset kristilliset kustantajat ja sanomalehdet ovat luonnollinen ilmiö, joilla on ollut tärkeä rooli yhteiskunnassa ja kristinuskossa. == Äänitteet == Äänitteiden jakelu yleistyi osana kristillistä mediatoimintaa 1970-luvun alussa. Kasettilähetystä harjoitettiin tuolloin niin vapaaehtoisten itsenäisenä kuin yritysten ja organisaatioiden taloudellisena toimintana. Äänitteiden sisällössä ovat korostuneet erityisesti saarnat ja raamatunopetukset. == Kristillinen media Ruotsissa == Ruotsissa tunnustuskuntiin sitoutumattomien sanomalehtien historia on jossain määrin hämärän peitossa. 1970-luvulla kirkon ulkopuolisille sanomalehtimarkkinoille ilmestyi Logos-lehti. == Lähteet == *
Aigai (Akhaia)

Aigai (, myös Aiga, ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Akhaiassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Akrátan kylän paikalla tai lähellä. == Maantiede == Aigain kaupunki sijaitsi Peloponnesoksen niemimaan pohjoisrannikolla Korintinlahden rannalla Krathis-joen varrella, Aigeiran ja Buran kaupunkien välissä.Herodotos: Historiateos 1.145. Antiikin lähteet, kuten Strabon ja Pausanias, eivät kuitenkaan mainitse, kummalla joen rannalla kaupunki sijaitsi.Strabon: Geografika s. 386–387; Pausanias: Kreikan kuvaus 7.25.12. Aigai sijoitetaan nykyisen Aigiáleian kunnan Akrátan kylän paikalle tai siitä kaakkoon lähemmäksi Ámpeloksen kylää. Akráta sijaitsee kukkulalla joen länsirannalla. Aigain kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. == Historia == Aigai oli yksi Akhaian liiton dodekapoliin kahdestatoista kaupungista. Varhaisin maininta kaupungista on Homeroksen Iliaassa.Homeros: Ilias 8.203. Aigai tunnettiin varhaisina aikoina Poseidonin kultistaan. Aigailaisten arvellaan olleen mukana perustamassa Suur-Kreikan Sybarista, sillä myös sen lähellä sijainneelle joelle kreikkalaiset antoivat nimen Krathis. Aigai löi omaa aiginalaisen standardin mukaista hopearahaa noin vuosina 500–370 eaa. Joskus kyseiset rahat on laitettu virheellisesti Aigionin nimiin. Pausaniaan mukaan aigailaiset hylkäsivät jossakin vaiheessa kaupunkinsa ja siirtyivät läheiseen Aigeiraan.Pausanias: Kreikan kuvaus 7.25.12, 8.15.9. Tämä on tapahtunut joskus vuoden 370 eaa. jälkeen. Aigai oli lakannut olemassa viimeistään silloin, kun Akhaian liitto perustettiin uudelleen vuonna 280 eaa. Tuolloin sen paikan kahdentoista kaupungin joukossa otti Keryneia. Myöskään Polybios ei mainitse enää Aigaita. Aigaista ei ole säilynyt jäänteitä nykyaikaan. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Aigaios (), Aigeatēs () ja Aigaieus (). == Lähteet == Luokka:Aigiáleia Luokka:Antiikin Akhaian kaupungit
Askheion

Askheion (, myös Askheon, ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Akhaiassa Kreikassa. Se sijoitetaan johonkin nykyisen Kalávrytan kunnan alueelle, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tiedetä. Myöskään Askheionin historiasta ei tiedetä mitään. Kaupunki luetaan nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon lähinnä sillä perusteella, että eräillä sen kansalaisilla tiedetään olleen proksenoksen asema Delfoissa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Askheieus () ja Askheus (). == Lähteet == Luokka:Antiikin Akhaian kaupungit Luokka:Kalávryta
Erineos (Akhaia)

Erineos (, myös , ; ) oli antiikin aikainen kaupunki Akhaiassa Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Aigiáleian kunnan alueelle lähelle nykyistä Lampírin kylää. Erineos sijaitsi Peloponnesoksen niemimaan pohjoisrannikolla Korintinlahden rannalla luoteeseen Aigionista ja pohjoiseen Rhypesistä eli Rhypaista. Se kuului Rhypesin kaupunkivaltion alueeseen ja toimi sen satamana. Pausanias sanoo Aigionin ja Erineoksen väliseksi etäisyydeksi 60 stadioninmittaa.Pausanias: Kreikan kuvaus 7.22.10. Kaupungin mainitsee myös Thukydides.Thukydides: Peloponnesolaissota 7.34. Erineos oli olemassa ainakin arkaaiselta roomalaiselle kaudelle. Kaupungin luona käytiin meritaistelu ateenalaisten ja peloponnesoslaisten, pääasiassa korinttilaisten, laivojen välillä vuonna 413 eaa. Nykyinen Aigiáleian kunnan Erineóksen kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, jonka alueella Lampírin kylä sijaitsee, on saanut nimensä kaupungista. == Lähteet == Luokka:Aigiáleia Luokka:Antiikin Akhaian kaupungit
Erineos

Erineos (, myös Erineon, , ) tai Erineós () voi viitata seuraaviin: * Erineos, antiikin aikainen kaupunki Akhaiassa Kreikassa * Erineos, antiikin aikainen kaupunki Doriissa Kreikassa * Erineos, antiikin aikainen kaupunki Thessaliassa Kreikassa * Erineós, Aigiáleian kunnan kunnallisyksikkö ja entinen kunta Akhaian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella Kreikassa * Erineo, antiikin Erineos, joki Sisiliassa Italiassa
Farai (Akhaia)

Farai (, myös , , ; )Herodotos: Historiateos 1.145; Strabon: Geografika VIII s. 386, 388; Polybios: Historiai 2.41, 4.6, 4.59–60, 5.94; Pausanias: Kreikan kuvaus 7.22.1–; Plinius vanhempi: Naturalis historia 4.6. oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Akhaiassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Erýmanthoksen kunnan alueella lähellä nykyistä Farésin kylää. == Maantiede == Farain kaupunki sijaitsi Peiros-joen varrella, antiikin lähteiden mukaan 70 stadioninmittaa sisämaahan Peloponnesoksen niemimaan luoteisrannikosta ja 150 stadionia etelään Patraista. Kaupunki sijoitetaan nykyisten Farésin ja Prévedoksen kylien seudulle joen eteläpuolelle. Farain kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä Faraike (). Sen alueen kokoa ei tunneta. == Historia == Farai oli yksi Akhaian liiton dodekapoliin kahdestatoista kaupungista. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa arkaaisen tai klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä Fareus (), Farieus () ja Faraieus (). Farai oli yksi kaupungeista, joka otti johtoaseman uuden Akhaian liiton perustamisessa hellenistisellä kaudella vuonna 280 eaa. Toisessa liittolaissodassa vuonna 220 eaa. aitolialaiset ja elisläiset hyökkäilivät Faraihin. Keisari Augustus liitti Farain alueen Patraihin, kun Patraista tehtiin roomalainen colonia vuoden 31 eaa. Aktionin taistelun jälkeen. Nykyinen Farésin kylä on nimetty antiikin aikaisen kaupungin mukaan, samoin kuin Erýmanthoksen kunnan osa Farrésin kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta. == Rakennukset ja löydökset == Farain jäänteitä on löydetty läheltä nykyisiä Farésia ja Prévedosta. Antiikin lähteiden mukaan kaupungissa oli agora, jolla sijaitsi omalaatuinen Hermeen patsas. Alueelta on löydetty myös roomalaisen kylpylän jäänteet sekä mykeneläisaikaisia hautoja. == Lähteet == Luokka:Antiikin Akhaian kaupungit Luokka:Erýmanthos
Felloe

Felloe (, myös Felloa, ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Akhaiassa Kreikassa. Se sijoitetaan lähelle nykyisiä Seliánaa ja Evrostínaa. == Maantiede == Felloen kaupunki sijaitsi Pausaniaan mukaan vuoristossa 40 stadioninmitan päässä Aigeirasta. Sen ympäristössä oli paljon vesilähteitä.Pausanias: Kreikan kuvaus 7.26.10–11. Kaupunki sijoitetaan usein nykyisen Aigiáleian kunnan Seliánan kylän paikalle. Toisena vaihtoehtona pidetään Xylókastro-Evrostínan kunnan Evrostínan kylää, jonka aiempi nimi on Zácholi. Felloen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu alle 25 tai ainakin alle 100 neliökilometriä. == Historia == Felloen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Pausaniaan mukaan kaupunki olisi asutettu jo silloin, kun joonialaiset asuttivat Akhaian. Jos kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvä heeros nimeltä Fellos liittyy Felloeen, kaupunki on saattanut olla olemassa omana poliittisena yhteisönään jo arkaaisella kaudella. Kaupunki luetaan nykytutkimuksessa viimeistään klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon lähinnä sillä perusteella, että eräillä sen kansalaisilla tiedetään olleen proksenoksen asema Delfoissa 300-luvulla eaa. == Rakennukset ja löydökset == Nykyisestä Seliánasta on löydetty merkkejä asutuksesta sekä hautauksia geometriselta kaudelta 700-luvulta eaa. aina klassiselle kaudelle saakka. Löytöjä on tehty erityisesti kylän eteläosasta läheltä Pyhän Basileioksen (Ágios Vasíleios) kirkkoa. == Lähteet == Luokka:Aigiáleia Luokka:Antiikin Akhaian kaupungit
Keryneia (Akhaia)

Keryneia (, myös Kerynia, , Keraunia, , Kerauneia, ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Akhaiassa Kreikassa. Se sijaitsi lähellä nykyisen Aigiáleian kunnan Mamousián kylää. == Maantiede == Keryneian kaupunki sijaitsi kukkulalla jonkin verran sisämaahan Peloponnesoksen niemimaan pohjoisrannikosta eli Korintinlahden rannasta, etelään Heliken kaupungista ja lähellä Kerynites (nyk. Kerynítis) -jokea.Polybios: Historiai 2.41, 21.43; Pausanias: Kreikan kuvaus 7.6.1, 7.25.5; Strabon: Geografika s. 387. Kaupunki sijoitetaan nykyisin Mamousián kylän pohjoispuolella olevalle kukkulalle. Aiemmin kaupunki on sijoitettu joen länsirannalle. Keryneian kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 100 neliökilometriä. == Historia == Keryneian seudulla eli kreikkalaisessa mytologiassa Keryneian kauris, jonka pyydystäminen oli Herakleen kolmas urotyö.Diodoros Sisilialainen: Historian kirjasto 4.13.1 (engl. käännös); Pseudo-Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 2.5.3 (engl. käännös). Keryneian kaupungin historiasta tiedetään vain vähän. Pausaniaan mukaan kaupunki sai paljon uusia asukkaita Mykenestä klassisen kauden alkupuolella vuonna 468 eaa., kun mykeneläiset hylkäsivät kaupunkinsa argoslaisille. Keryneia on luettu nykytutkimuksessa arkaaisen tai klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, mutta sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Keryneia ei kuulunut alun perin Akhaian liiton dodekapoliin kahdentoista kaupungin joukkoon, mutta siitä tuli myöhemmin jäsen, kun se korvasi Aigain sen lakattua olemasta. Keryneia mainitaan liiton jäsenenä kun se perustettiin uudelleen vuonna 280 eaa., ja se oli polis viimeistään tuolloin. Se löi liiton rahaa. Keryneialainen Markos valittiin liiton johtoon vuonna 255 eaa. Strabonin aikana roomalaisella kaudella Keryneia oli Aigionin alaisuudessa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Keryneus (), Karyneus () ja Karynneus (). Theofrastos sanoo, että Keryneian viini tuotti keskenmenoja.Theofrastos: Kasvioppi (Historia plantarum) 9.20; vrt. Athenaios: Deipnofistai 31; Aelianus: Varia historia 13.6. == Rakennukset ja löydökset == Kaupungista on löydetty kreikkalainen teatteri, joka sijaitsi kaupungin koillisosassa ja jonka katsomo avautui länteen Kerynites-joelle päin. Sen katsomon halkaisija oli noin 44 metriä ja siinä on ollut arviolta 25 penkkiriviä, jotka oli tehty kalkkikivestä.Frederiksen, Rune: ”The Greek Theatre. A Typical Building in the Urban Centre of the Polis?”. Teoksessa Löytöihin lukeutuu myös jäänteitä arkaaiselle kaudelle ajoitetusta temppelistä. == Lähteet == Luokka:Aigiáleia Luokka:Antiikin Akhaian kaupungit
Evenkijskaja žizn

Evenkijskaja žizn (, ”Evenkian elämä”) on Venäjällä Krasnojarskin aluepiirin Evenkian piirin keskuksessa Turassa ilmestyvä sanomalehti. NKP(b):n Itä- Siperian aluepiirikomitean päätöksellä vuonna 1932 perustettu Evenkien kansallisen piirikunnan lehti alkoi ilmestyä lokakuussa 1933 nimellä Evenkijskaja novaja žizn (”Evenkien uusi elämä”). Sitä varten oli lähetetty laakapainokone, kirjakkeet ja latoja, joiden matka Turaan kesti puoli vuotta. Ensimmäinen numero oli puolikkaan A4-arkin kokoinen liuska, jonka painos oli noin sata kappaletta. Vuonna 1936 lehti oli kasvanut nelisivuiseksi viikkolehdeksi, jossa oli myös kuvia. Evenkinkielisestä rinnakkaisnimestään Evedy omakta in huolimatta se oli venäjänkielinen. Lehti sai nimen Sovetskaja Evenkija (”Neuvosto-Evenkia”) vuonna 1945. Se oli NKP:n piirikuntakomitean ja piirikuntaneuvoston äänenkannattaja. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 1970-luvun puolivälissä 2 500 kappaletta. Sovetskaja Evenkija sai työntekijöitä ”mantereelta”, kuten Evenkiassa sanotaan, ja se pystyi käsittelemään paikallisia ongelmia melko avoimesti sensuurista ja ideologisesta valvonnasta huolimatta. Vuonna 1993 lehti sai nimen Evenkijskaja žizn ja siitä tuli Evenkian autonomisen piirikunnan hallinnon äänenkannattaja. 1990-luvulla hankitusta offsetpainokoneesta jouduttiin luopumaan sähkökatkosten ja kirjapainon talviaikaan liian alhaisen lämpötilan takia vuonna 2002, jolloin painaminen siirrettiin Krasnojarskiin. 2010-luvun alussa lehti lähetettiin perjantaisin kirjapainoon, josta se tuotiin maanantaina tai tiistaina lentokoneella Turan, Baikitin ja Vanavaran taajamiin. Paikallisissa oloissa tätä pidettiin riittävän nopeana. Evenkijskaja žizn ilmestyy kerran viikossa 16-sivuisena ja A3-kokoisena. Sen julkaisijana toimii Krasnojarskin aluepiirin mediakeskus. Lehden painosmäärä oli 2 000 kappaletta vuonna 2023. Siinä on venäjänkielisen aineiston ohella yleensä myös evenkinkielinen sivu Evedy in. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden numerot pdf-muodossa Luokka:Evenkia Luokka:Neuvostoliittolaiset sanomalehdet Luokka:Venäläiset sanomalehdet
Itälähetys

Itälähetys tarkoittaa kristillisen lähetystyön muotoa, joka kohdistui Neuvostoliittoon ja muihin kommunistien hallitsemiin maihin. Itälähetystä toteuttivat monet liikkeet, joilla oli monia jaettuja intressejä. Joiltain osin menetelmät erosivat kuitenkin toisistaan. Itälähetystä tekivät useat amerikkalaiset sekä pohjoismaiset järjestöt. Ruotsalaisista järjestöistä suurin toimija oli Slaviska Missionen, joka toimi Venäjällä jo kauan ennen vallankumousta. Monilla ruotsalaisilla järjestöillä oli selvät yhteydet Slaviska Missioneniin. Amerikkalaiset itälähetyksen tekijät vakiinnuttivat asemansa Pohjoismaissa pääasiassa 1970-luvulla. Amerikkalaiseen itälähetykseen liittyi osaltaan myös varainkeruu sekä pyrkimykset Neuvostoliiton suuntaan. Amerikkalaisella itälähetyksellä oli myös poliittinen tuki osana antikommunistista toimintaa. == Tiedotus == Itälähetystä toteuttaneet lähetysjärjestöt raportoivat Neuvostoliiton ja kommunististen maiden uskontotilanteesta kotimaihinsa. Tiedotustoiminnassa korostui erityisesti kristittyjen olosuhteet ja tilanteet. == Itälähetys kulttuurissa == Itälähetykseen liittyvät kuvaukset kirjallisuudessa liittyvät erityisesti Raamattujen salakuljettamiseen. Muun muassa Veli Andreaksen kirja Sanan salakuljettaja kertoo tästä teemasta. == Lähteet == Luokka:Lähetystyö Luokka:Uskonto Neuvostoliitossa
Israel-työ

Israel-työ (toisinaan myös juutalaistyö tai juutalaislähetys) on kristillisen lähetystyön muoto, joka kohdistuu Israeliin. Useimmat Israel-työtä tekevät järjestöt ovat Israel-myönteisiä ja niiden toiminnassa yhdistyy Israelin kulttuurinen, polittinen, ideologinen ja teologinen edunvalvonta. Eräs Israel- työn osa-alue on myös Israeliin järjestetyt ryhmämatkat. == Toimintamuodot == Vain harvat Israel-työtä tekevät järjestöt tekevät lähetystyötä siinä mielessä, että niden pyrkimyksenä olisi juutalaisten käännyttäminen kristityiksi. Näiden lähetysjärjestöjen työtä on erityisesti vaikeuttanut Israelin vuonna 1977 laatima lähetystyön vastainen laki, jonka pyrkimyksenä oli rajoittaa kansainvälistä tuke kristilliselle toiminnalle Israelissa. Laki johti muutoksiin järjestöjen nimissä ja strategioissa. Israel-työtä tekevien järjestöjen aloitteet ovat usein riippuvaisia poliittisista tapahtumista. Monet järjestöt puolustavat Israelin valtiota ja ovat laatineet lukuisia arabien vastaisia lausuntoja. Jotkin liikkeet ovat asettuneet jo varhain Jerusalemin alueelle tekemään avustustyötä. Useat kristilliset järjestöt järjestävät ryhmämatkoja Israeliin. Vuonna 1986 yli 14 000 ruotsalaista vieraili Israelissa. == Katso myös == * Kristillinen sionismi == Lähteet == Luokka:Lähetystyö Luokka:Kristinusko Israelissa
42nd Street (Manhattan)

42nd Street on Yhdysvalloissa, New Yorkin Manhattanilla sijaitseva katu, joka rakennettiin noin vuonna 1825. Kadun varrella sijaitsevia rakennuksia ovat muun muassa Yhdistyneiden kansakuntien päämaja, Chrysler Building, Grand Central Terminal, New York Public Library ja Times Square Tower. Alueella on toiminut myös useita teattereita, joista ensimmäiset avattiin 1870-luvulla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * 42nd Street: A New York Songline – virtuaalinen kävelykierros Luokka:Manhattanin kadut
Erik Hägglund

Erik Hägglund voi tarkoittaa seuraavia: * Erik Hägglund (1887–1959), ruotsalainen kemisti * Erik Hägglund (1884–1962), suomalainen valokuvaaja
Erik Hägglund (valokuvaaja)

Erik Hägglund (17. marraskuuta 1884 Vöyri - 1962 Vöyri) oli suomalainen valokuvaaja. Hägglund opiskeli valokuvausta Ruotsissa ja piti omaa kuvaamoa nimellä E. Hägglund. Hänen töistään on julkaistu teos Blickfång - en tidsresa med Vöråfotografen Erik Hägglund (2010). Hänen kuviaan on muun muassa Museoviraston kokoelmissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Luettelo Anni Polvan teoksista

Tämä on luettelo Anni Polvan teoksista. == Tiina-sarja == == Lasten- ja nuortenkirjat == * (1946) * Kaatunut penkki (1951) * Maija panee tuulemaan (1954) * Leena ja kaksoset (1962) * Marjuli (1965) * Mikko ja Mökö (1971) * Juppe nuuski (1971) * Ei, sanoi Hantti (1972) * Minttu tahtoo koiran (1973) * Pimpe karkaa (1974) * Varokaa pojat, Kaisa tulee (1975) * Sami löytää taikasolmun (1975) * Samin satukynä (1976) * Kaisa tykkää Rikasta (1976) * Kaisa kiipeää katolle (1977) * Inkku ja varpunen (1977) * Saarallakin on taikasolmu (1978) * Kivoja kavereita. Lue ja kirjoita (1978) * Pata päässä (1979) * Minna, Jonne ja Vinku (1979) * Satusaappaat ja Nappi (1980) * Timppa ja hännätön kissa (1981) * Nopeasti karkuun, Kalle (1981) * Sammakko nieli herhiläisen (1982) * Joni saa oman Ransun (1984) * Ransusta tulee sankari (1986) * Hanna-Leena (1987) * Uskallat kai, Hanna-Leena (1989) * Sotkua kerrakseen, Hanna-Leena (1990) * (1992) == Aikuisten romaanit == * (1945) * Anna suukko, kultaseni (1946) * Tuletko aviomiehekseni (1947) * Oletko sinäkin lemmensairas (1948) * Sinä olet minun (1949) * Kelpaanko sinulle (1950) * Varo rakkautta (1951) * Otan sinut, äkäpussi (1952) * Minäkö muka mustasukkainen (1953) * Vihaan hameväkeä (1954) * Rakkaus rasittaa (1955) * Mieheni on uskoton (1956) * Etsin miestä itselleni (1957) * Sinäkö se olitkin (1958) * Kumman teistä otan (1959) * Et edes huomaa minua (1960) * Rakkautta ja kaalintaimia (1961) * Voi noita miehiä (1962) * Päävoittona mies (1963) * Otan sinut vaikka väkisin (1964) * Rakkaus ajaa ojaan (1965) * En rakastu kiusallakaan (1966) * Älä leiki lemmellä (1967) * Älähän pyristele, kultaseni (1968) * Odotahan mokoma (1969) * Vanha suola janottaa (1970) * Isoa miestä lapsettaa (1971) * Olen saanut tarpeekseni (1972) * Vihellä minulle, Viki (1973) * Minulla ei ketään (nimellä Kyllikki Heino, 1973) * Tule ja puserra (1974) * Ne rakkaat miehet (1975) * Kumpi vei sydämeni (1976) * Anna mun kaikki kestää (1977) * Taisin erehtyä ovesta (1978) * Nyt lähden minä (1979) * Penni ajatuksistasi (1980) * Älähän änkee (1981) * Elettiin kotirintamalla (1981) * Aina sattuu ja tapahtuu (1982) * Kun olin pieni (1986) * Joulumuisto (Gummerus) (1986) * Hyvästi lapsuus (1987) * Antaa soittaa (1988) * (1993) Luokka:Luettelot kirjoista
Luis Palau

Luis Palau (27. marraskuuta 1934 Ingeniero Maschwitz, Argentiina – 11. maaliskuuta 2021 Portland, Yhdysvallat) oli argentiinalaissyntyinen kansainvälisesti tunnettu herätyskristillinen evankelista ja kristinuskon puolustaja. Palau lukeutui Billy Grahamin ohella maailman tunnetuimpiin evankelistoihin ja häntä on kutsuttu Etelä-Amerikan Billy Grahamiksi. Palaun ura evankelistana kesti 65 vuotta, minkä aikana hän vierali puhujana 80 maassa. Palau vieraili Suomessa vuonna 1982. == Varhainen elämä == Palau syntyi vuonna 1934 Ingeniero Maschwitzin pikkukaupungissa lähellä Buenos Airesia. Palau oli seitsenlapsisen perheen ainoa poika. Hänen isänsä perhe oli muuttanut Argentiinaan Espanjasta. Hänen äitinsä oli taustaltaan skotlantilais-ranskalainen. Perhe oli kaksikielinen, kotona puhuttiin espanjaa ja englantia. == Ura pastorina == Palau ryhtyi 19-vuotiaana Palau juontamaan omaa radio-ohjelmaa. Päivittäisten radio-ohjelmien kautta Palau tavoitti 14 miljoonaa ihmistä yli 20 espanjankielisessä maassa. Nuorena Palau toimi Billy Grahamin tulkkina. Graham puolestaan auttoi häntä perustamaan oman evankelioimistyötä tukevan organisaation Luis Palau Associationin vuonna 1978. Palau järjesti Suomessa yhteiskristillisen kokoussarjan vuonna 1982. Palau vieraili Ruotisssa vuosina 1983 ja 1988. Palau toimi myös kolumnistina sanomalehti Dagenissa. == Viimeiset vuodet == Pääosan elämästään Palau asui Yhdysvalloissa. Palau kuoli kotonaan perheensä ympäröimänsä sairastettuaan kolmen vuoden ajan keuhkosyöpää. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset evankelistat Luokka:Argentiinalaiset papit
Christ for the Nations

Christ for the Nations (lyh. CFN, aik. The Voice of Healing) on yhdysvaltalainen raamattukoulu ja lähetysjärjestö. CFN:n perustaja on saarnaaja Gordon Lindsay, joka perusti lähetysjärjestön vuonna 1948. Vuosien aikana järjestön toiminta on laajentunut seurakuntarakennusten rakentamiseen, kristillisen opetuskirjallisuuden tuottamiseen. CFN on perustanut kansainvälisten raamattukoulujen yhdistyksen ja kouluttanut opiskelijoita raamattukoulussa. Raamattukoulu sijaitsee Dallasissa, Texasissa. Christ for the Nations on houkutellut myös pohjoismaisia opiskelijoita. Muun muassa Carola Häggkvist aloitti opiskelun siellä vuonna 1988. Raamattukoulu on teologialtaan karismaattista ja fundamentaalista. Raamattukoulu on painottanut maailman valloittamista Jeesukselle World Outreach-lähetysjärjestönsä kautta. CFN on kertonut auttaneensa perustaaman tuhansia uusia seurakuntia, pääasiassa kolmanteen maailmaan. == Lähteet == Luokka:Kristinusko Texasissa Luokka:Yhdysvaltalaiset kristilliset oppilaitokset Luokka:Kansainväliset lähetystyöjärjestöt Luokka:Karismaattinen liike
Heikki Sirviö

Heikki Juhani Sirviö (s. 31. tammikuuta 1955 Iisalmen maalaiskunta) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt lannoiteteollisuuden yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 7.2.2024. Sirviö valmistui diplomi-insinööriksi kemian tekniikan alalta Teknillisestä korkeakoulusta 1979. Hän oli Kemiran osastoinsinööri Siilinjärvellä 1980–1984, tuotannonsuunnittelupäällikkö Helsingissä 1984–1985, materiaalipäällikkö 1985–1988 ja operatiivinen päällikkö 1988–1989. Kemiran Siilinjärven tehtaiden teknillinen johtaja Sirviö oli 1989–1991, Kemira Agron fosforiliiketoiminnan kehittämisprojektin päällikkö 1991–1994, liiketoimintayksikkö Kemphosin päällikkö ja Kemira Chemicals Oy:n apulaisjohtaja Siilinjärvellä 1994–2000 ja tehtaanjohtaja 1996–2000. Kemira Oyj:n Kemira Agro Specialities -liiketoimintayksikön johtaja Sirviö oli 2000, Kemira Agro Oy:n, vuodesta 2003 Kemira GrowHow Oyj ja vuodesta 2008 Yara Suomi -osakeyhtiö, johtaja 2000, toimitusjohtaja 2000–2009 ja sitten Yara International -yhtiön johdon strateginen neuvonantaja. Sirviöllä on myös ollut useita kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2010. (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Héros (1801)

Héros oli Ranskan laivaston vuonna 1801 vesillelaskettu kaksikantinen 74-tykkinen Téméraire-luokan linjalaiva. == Valmistus == Alus tilattiin Rochefortin telakalta, missä köli laskettiin 15. tammikuuta 1795. Se kastettiin 24. maaliskuuta 1795, minkä jälkeen työt keskeytettiin vielä samana vuonna. Alus laskettiin vesille 10. toukokuuta 1801 ja otettiin palvelukseen 8. syyskuuta 1801.Winfield 2015 s. 91 == Palvelus == Espanja valtasi aluksen Cádizin taistelussa ja liitti 14. kesäkuuta 1808 sen laivastoonsa nimellä Héroe. Alus siirrettiin elokuussa reserviin Cádizissa, missä se palautettiin joulukuussa palvelukseen Moñtanésin pariksi. Alus lähti 17. syyskuuta 1809 Cádizista Vigoon ja Ferroliin. Alus palasi 6. kesäkuuta 1810 Cádiziin, mistä se lähti 8. elokuuta fregatti Prueban kanssa. Ne saapuivat 24. elokuuta Cartagenaan. Alus lähti 10. syyskuuta Cartagenasta fregatti Venganzan kanssa Alicanteen Santa Polaan, mistä ne kuljettivat 10. lokakuuta Cádiziin valitut kongressiedustajat. Alukset saapuivat 23. lokakuuta Cádiziin, mistä Héroe lähti 14. joulukuuta Ferroliin. Alus poistettiin 1813 Cádizissa laivastoluettelosta.Winfield et al 2023 s. 163 Kesäkuussa 1826 alus oli Ferrolissa telakalla. Se kuljetti 21. lokakuuta 1827 Cádizista Soberanon ja fregatti Restauraciónin kanssa 6 000 tuliasetta ja erilaisia tarvikkeita Havannaan. Tammikuussa 1828 osasto saapui Havannaan, missä se liitettiin Laborden laivueeseen. Alus oli Ferrolissa, missä palvelukseen palauttaminen saatiin päätökseen 15. helmikuuta 1829. Alus kuljetti Ferrolista Havannaan siirrettäväksi 300 sotilasta ja 300 merimiestä Cádiziin, jonne se saapui 4. helmikuuta 1830. Alus saattoi 27. maaliskuuta Cádizista viisi joukkoja ja tarvikkeita kuljettavaa rahtilaivaa Havannaan. Saattue saapui 9. huhtikuuta Teneriffalle, missä se vastaanotti 376 sotilasta lisää. Saattue saapui 20. toukokuuta Havannaan, missä alus siirrettiin reserviin. Alukselle jäi kuitenkin 396 hengen miehistö. Alus oli Havannassa reservissä, kunnes se lähti 1834 Ferroliin, jonne saavuttuaan se palautettiin reserviin. Se romutettiin 1847 Ferrolissa. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Téméraire-luokan linjalaivat Luokka:Trafalgarin taistelu Luokka:Arsenal de Rochefort
Natolanka

Natolanka, Nato-piikkilanka tai piikkinauha eli terälanka (, kirjaimellisesti ) on metallilankaa, johon on kiinnitetty metallisia teriä. Tarkoitus on sama kuin perinteisellä piikkilangalla eli estää pääsy jonnekin. Piikkilankaan verrattuna terälanka on paljon terävämpää ja aiheuttaa pahoja viiltohaavoja. Se myös takertuu herkemmin vaatteisiin kiinni ja repii ainesta helposti. == Historia == Terillä varustetun piikkilangan historia ylettyy ainakin ensimmäiseen maailmansotaan, jolloin saksalaiset valmistivat piikkilankapulasta johtuen terillä varustettua lankaa. Sitäkin ennen on saatettu käyttää jotain vastaavanlaista. Nimi "natolanka" viittaa sotilasliitto Natoon, joka on käyttänyt ja kehittänyt kyseistä lankaa. == Käyttö == Kuten piikkilangasta, natolangasta voidaan rakentaa aitoja ja kulkuesteitä, mutta piikkilankaa tehokkaammin. Etenkin niin sanotussa concertina-lanka-muodossa eli suurille kierteille pyöritettynä se muodostaa ihmiselle lähes mahdottomasti läpäistävän esteen. Sellaisia käytetäänkin estämään muun muassa laiton rajanylitys tai pakeneminen vankilasta. Ylittämisen yrittäjälle terien aiheuttamat haavat voivat olla hengenvaarallisia. Osana Suomen ja Venäjän rajakriisiä, Suomi linnoitti rajaa natolangalla syksyllä 2023. Esteiden on tarkoitus fyysisesti estää laittomasti maahan pyrkivien ihmisten tulo. Myös rajalle tuleva aita varustetaan sillä. == Lähteet == Luokka:Aidat Luokka:Nato
Alexander Törnudd

Alexander (Alex.) Törnudd (1839–1915) oli suomalainen vakuutusalan toimija. Hän harjoitti 1869–1878 laivansuorittajaliikettä Turussa. Hän tuli 1872 Kaupunkien paloapuyhdistyksen asiamieheksi ja osallistui vakuutuslaitoksen kehittämiseen. Hän oli vuodesta 1890 kuolemaansa saakka merivakuutusyhtiö Tritonin toimeenpaneva johtaja.Törnudd, Alexander, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 118. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919 Hänen puolisonsa oli Carolina Elisabeth Candelin, ja heidän poikanasa oli Arne Törnudd.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Viitattu 7.1.2024 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1839 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Ludwig Daser

Ludwig Daser (n. 1525/6 München – 27. maaliskuuta 1589 Stuttgart) oli saksalainen renessanssiajan säveltäjä.Ludwig Daser Oxford Reference, viitattu 7.2.2024 Ludwig Daser 500 Jahre Orchesterjubiläum, viitattu 7.2.2024 Hän sävelsi alun perin katolista ja myöhemmin luterilaista kirkkomusiikkia.Ludwig Daser DE Cinquecento, viitattu 7.2.2024 Daser sai musiikillisen koulutuksensa hovissa Münchenissä. Hänen opettajiinsa kuuluivat todennäköisesti Wolfgang Fynnckl ja Andree Zauner, mahdollisesti myös Ludwig Senfl. Vuonna 1542 Daser aloitti teologian opiskelun Ingolstadtin yliopistossa. Vuonna 1550 hän palasi Münchenin hoviin tenorina ja säveltäjänä. Hän johti Münchenin hovimuusikoita Senflin seuraajana vuodesta 1552, kunnes häntä seurasi vuonna 1563 Orlando di Lasso. Daser on jäänyt huonommin tunnetuksi kuin Senfl ja Lasso, vaikka hänellä oli ratkaiseva vaikutus Münchenin hovin kuoron ammattimaistumiseen Baijerin herttua Albrecht V:n alaisuudessa. Vuonna 1572 Daser lähti Stuttgartiin Württembergin herttua Ludwig III:n hovin muusikoiden johtajaksi. Hän toimi tässä tehtävässä kuolemaansa saakka. Stuttgartissa Daser alkoi säveltää musiikkia luterilaisen kirkon käyttöön. Daserin tuotantoon kuuluu 22 messua, 26 motettia, 33 saksankielistä koraalisovitusta, kaksi Magnificatia, passio ja lukuisia urkuteoksia. Huelgas Ensemblen vuonna 2023 tekemä levytys Daserin teoksista sai Gramophone-lehden vanhan musiikin palkinnon.Fabrice Fitch, DASER Missa Pater Noster & Other Works Gramophone, viitattu 7.2.2024 Samana vuonna hänen teoksiaan levytti Cinquecento. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:1520-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1589 kuolleet
Munx Gregoriana

Munx Gregoriana on vuonna 2019 perustettu suomalainen lauluyhtye, jonka ohjelmisto painottuu keskiaikaiseen vokaalimusiikkiin. Ohjelmistoon kuuluu ensimmäisen vuosituhannen gregoriaanisia ja 1100-1300-luvun varhaisia moniäänisiä sävelmiä. Munx Gregorianaan kuuluu kuusi laulajaa. Munx esittää myös musiikkia Halo-, Zelda- ja Final Fantasy -pelisarjoista, jota William Häggblom on sovittanut keskiajan tyyli-ilmaisuun sopiviksi. == Aiheesta muualla == * Munx Gregoriana (youtube-video) kirkkojakaupunki.fi Luokka:Suomalaiset lauluyhtyeet
Piñera

Piñera on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Bernardino Piñera Carvallo (1915–2020), chileläinen katolinen arkkipiispa * Eva Piñera (s. 1974), espanjalainen uimari * Sebastián Piñera (1949–2024), Chilen presidentti 2010–2014 ja 2018–2022 * Virgilio Piñera (1912–1979), kuubalainen kirjailija, runoilija ja dramaatikko.
Inkoon metodistiseurakunta

Inkoon metodistiseurakunta () on Inkoossa toimiva metodistiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1925 ja samana vuonna valmistui seurakunnan Tabor-kirkko. Seurakunta järjestää jumalanpalveluksia ja pyhäkoulua. Seurakunnassa vierailee myös puhujia muista seurakunnista. Metodismi saapui Uudellemaalle vuosien 1882–1886 aikana, kun metodistiseurakuntia perustettiin Hankoon ja Tammisaareen. Inkoon metodistiseurakunnan syntymiseen vaikutti Tabor-kirkon rakentuminen vuonna 1925. Kirkko rakennettiin tammisaarelaisen liikemiehen Ferdinand Timperin lahjoitusten voimin. Västankvärnanin kyläkoulu on järjestänyt arvosanojen jakamisen Tabor-kirkossa. == Tabor-kirkko == Metodistiseurakunnan Tabor-kirkko sijaitsee Inkoon rautatieaseman lähistöllä. Tontin lahjoittaja on Vahrsin ja ja Brännbollstadin tilojen omistaja Ferdinand Timper. Timper lahjoitti myös suurimman osan kirkon rakentamiseen tarvittavista varoista. Kirkon rakentamiskustannukset olivat noin 550 000 markkaa. Kirkon rakennustyöt alkoivat heinäkuussa 1925 ja avajaisia vietettiin marraskuussa 1925. Kirkko pystytettiin hänen äitinsä muistolle. Kirkko on entisöity 1980-luvulla. Myöhemmin kirkkoon on rakennettu myös urkulehteri ja urut. == Katso myös == * Uskonto Uudellamaalla * Metodismi Suomessa * Inkoon seurakunta == Lähteet == Luokka:Inkoon seurakunnat Luokka:Suomen metodistiseurakunnat