EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vermontin senaatti

Vermontin senaatti () on Yhdysvaltojen Vermontin osavaltion lakiasäätävän elimen ylähuone. Senaatti koostuu 30 edustajasta. Alahuoneena toimii edustajainhuone. Senaattorit valitaan kahden vuoden kausille. Senaattoreilla ei ole kausirajoituksia. Senaatti kokoontuu Vermont State Housessa osavaltion pääkaupunki Montpelierissä. == Lähteet == senaatti
Danica Roem

Danica Roem (s. 30. syyskuuta 1984) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja toimittaja.Roem Bio LGBT History Month, viitattu 23.4.2023 Roem varttui Manassasissa, Virginian osavaltiossa. Hänen isänsä teki itsemurhan lapsen ollessa 3-vuotias. Äidinisä Anthony Oliveto avusti lapsen kasvattamisessa. Oliveton kautta Roem sai intohimon sanomalehtien lukemiseen, mikä vaikutti hänen tuntemaansa kiinnostukseen journalismia kohtaan. Hän valmistui vuonna 2006 journalismin oppiarvolla New Yorkin St. Bonaventuren yliopistosta. Valmistuttuaan Roem sai työpaikan virginialaisesta Gainesville Times -lehdestä. Hän työskenteli siinä yhdeksän vuoden ajan ja kirjoitti myös Prince William Timesiin Manassasissa. Virginia Press Association myönsi hänelle seitsemän palkintoa. Vuonna 2015 Roem siirtyi Montgomery County Sentinelin palvelukseen Marylandin Rockvilleen. Hän lähti lehden palveluksesta vuonna 2016 edistääkseen poliittista uraansa. Roem kiinnostui politiikasta alun perin vuonna 2004 George W. Bushin ehdottaessa Yhdysvaltain perustuslakiin lisäystä, joka olisi estänyt samaa sukupuolta olevien avioliittojen tunnustamisen. Roemin syntymänimi oli Dan, mutta hän aloitti vuonna 2012 sukupuolenkorjausprosessin. Hän otti uudeksi nimekseen Danican. 7. marraskuuta 2017 Roem tuli valituksi Virginian edustajainhuoneen jäseneksi. Hänestä tuli ensimmäinen henkilö, joka oli avoimesti transsukupuolisena tullut valituksi Yhdysvalloissa osavaltion lainsäädäntöelimeen ja ottanut paikan vastaan. Roem voitti vaaleissa tehtävässä 26 vuoden ajan toimineen vastaehdokkaansa Robert G. Marshallin. Itseensä "Virginian päähomofoobikkona" viitannut Marshall oli vaalikamppailun aikana kieltäytynyt väittelemästä Roemin kanssa ja oli viitannut tähän miespuolisista käytettävillä persoonapronomineilla.Antonio Olivo, Danica Roem of Virginia to be first openly transgender person elected, seated in a U.S. statehouse The Washington Post 8.11.2017, viitattu 23.4.2023 Kampanjassaan Roem oli kerännyt varoja yli 500 000 Yhdysvaltain dollarin verran, kolmesti enemmän kuin vastaehdokkaansa. Hän voitti Marshallin noin kahdeksan prosenttiyksikön erolla. Tammikuussa 2018 hän ja muut vasta valitut naispoliitikot esiintyivät Time-lehden kannessa. Roem valittiin marraskuussa 2021 jo kolmannelle kaudelleen Virginian edustajainhuoneeseen. Hän on viitannut itseensä "hevarina" (metalhead) ja on myös johtanut metalliyhtyettä. Roem on julkaissut muistelmateoksen Burn the Page.Juana Summers, Lexie Schapitl, Danica Roem did opposition research on herself. It's one way she reclaimed her story NPR 27.4.2022, viitattu 23.4.2023 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vermontin edustajainhuone

Vermontin edustajainhuone () on Yhdysvaltojen Vermontin osavaltion lakiasäätävän elimen alahuone. Edustajainhuone koostuu 150 edustajasta. Ylähuoneena toimii senaatti. Edustajat valitaan kahden vuoden kausille. Edustajilla ei ole kausirajoituksia. Eudstajainhuone kokoontuu Vermont State Housessa osavaltion pääkaupunki Montpelierissä. == Lähteet == edustajainhuone
Öljysäiliö 468

Öljysäiliö 468 on entisen Laajasalon öljysataman alueelle jätetty säiliö Helsingin Kruunuvuorenrannassa. Se muutettiin valotaideteokseksi 10. lokakuuta 2012 osana maailman muotoilupääkaupunki Helsinki 2012 -projektia. Teoksen suunnitteli Tapio Rosenius. Säiliön korkeus on 16 metriä ja halkaisija 35 metriä. Teräsvaipassa on 2 012 puhkaistua aukkoa, joiden läpi led-valot saavat säiliön hohtamaan pimeässä. == Kuvia == Light show inside an oil tank in Kruunuvuorenranta, Helsinki, Finland, 2014.jpg Öljysäiliö 468 March 2020.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset kuvataideteokset Luokka:Helsingin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kruunuvuorenranta
Taru Viinikainen

Taru Viinikainen (s. 1983 Heinola) on suomalainen lastenkirjailija ja äidinkielenopettaja. Viinikainen on väitellyt filosofian tohtoriksi suomen kielestä. Itä-Suomen yliopistossa hyväksytyn väitöskirjan aiheena oli nimikekonstruktio ja nimikkeen taipuminen lehtikielessä 1900-luvulta 2000-luvulle. Viinikaisen ensimmäinen lastenkirja, kahdesta siskoksesta kertovan kirjasarjan aloitusosa Tiltu ja Lettu – Leikkimökin asukas julkaistiin vuonna 2017. ==Teoksia== * * * * * * * * * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Caroline Nordengrip

Caroline Nordengrip (s. 1980) on ruotsalainen Ruotsidemokraatit-puolueen poliitikko.Caroline Nordengrip (SD) Riksdagen, viitattu 23.4.2023 Nordengrip on toiminut politiikan ulkopuolella tuotespesialistina. Hän istui Ruotsin valtiopäivien edustajana vuosina 2018–2022.Ina Kauppinen, Ruotsi­demokraattien entinen kansan­edustaja liittyi Ukrainan armeijaan Ilta-Sanomat 21.4.2023, viitattu 23.4.2023 Hänet valittiin Länsi-Götanmaan läänin eteläisestä vaalipiiristä. Nordengrip teki Ruotsin valtiopäivillä töitä puolustusvaliokunnan jäsenenä. Hän ilmoitti huhtikuussa 2023 tulleensa hyväksytyksi vapaaehtoiseksi taistelijaksi Ukrainan armeijan riveissä. Nordengrip kertoi Borås tidningille työn puolustusvaliokunnassa Venäjän suurhyökkäyksen alkaessa 2022 vaikuttaneen hänen haluunsa liittyä Ukrainan joukkoihin. Hän myös ilmoitti päätöksen olleen vaikeampi hänen perheelleen kuin hänelle itselleen. == Lähteet == Luokka:Ruotsin kansanedustajat Luokka:Ruotsidemokraattien poliitikot Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elisabeth Schumann

Elisabeth Schumann (13. kesäkuuta 1885 Merseburg, Saksa – 23. huhtikuuta 1952 New York, New York, Yhdysvallat) oli saksalaissyntyinen, Yhdysvaltoihin asettunut ja maan kansalaisuuden vuonna 1944 saanut ooppera- ja konserttilaulaja. Hän oli äänialaltaan sopraano. Schumann tuli tunnetuksi yksinlaulujen sekä Wolfgang Amadeus Mozartin ja Richard Straussin musiikin tulkitsemisesta.Elisabeth Schumann Britannica, viitattu 23.4.2023 Schumann teki debyyttinsä Hampurin oopperassa vuonna 1910 ja pysyi seurueessa vuoteen 1919. Ensimmäisen esiintymisensä New Yorkissa hän teki vuonna 1914 tulkitsemalla Sophien roolin Richard Straussin Ruusuritarin esityksessä Metropolitan-oopperassa. Vuonna 1919 Schumann liittyi Wienin oopperaan, jossa hän lauloi, kunnes poistui maasta Anschlussin ajamana vuonna 1938. Schumann kiersi Yhdysvalloissa Richard Straussin kanssa vuonna 1921 ja piti konsertteja säveltäjän itsensä säestyksellä. Vuonna 1924 Schumann teki ensimmäisen esiintymisensä Lontoossa. Hän tulkitsi Covent Gardenissa jälleen Sophien roolin. Sophie on pysynyt roolina, johon Schumannin nimi on voimakkaimmin yhdistetty. Schumann kuitenkin menestyi myös Mozartin roolien ja Franz Schubertin yksinlaulujen esittäjänä. Asetuttuaan Yhdysvaltoihin hän opetti Philadelphian Curtis Institute of Musicissa. Schumann oli naimisissa kapellimestari Karl Alwinin kanssa. Hänen teoksensa German Song julkaistiin Lontoossa vuonna 1948. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset oopperalaulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Alice Masaryková

Alice Masaryková tai Alice Garrigue Masaryková (3. toukotuuta 1879 Wien, Itävalta-Unkari – 29. marraskuuta 1966 Chigago, Yhdysvallat) oli tšekkiläinen sosiologi ja poliitikko. Masaryková oli mukana perustamassa Tšekkoslovakian Punaista Ristiä vuonna 1919, jonka ensimmäisenä puheenjohtajana hän toimi aina vuoteen 1938. Hänen isänsä oli Tšekkoslovakian ensimmäinen presidentti Tomáš Masaryk. == Elämä == Alice Masaryková syntyi tšekkiläisen professori Tomáš Masarykin ja hänen amerikkalaisen vaimonsa Charlotte Garriguen viisilapsisen perheen esikoiseksi Wienissä 1879. Perhe muutti Prahaan Alicen ollessa noin 3-vuotias. Kaarlen yliopistossa hän opiskeli ensin lääketiedettä, mutta vaihtoi noin vuoden jälkeen pääaineekseen sosiologian ja historian. Hän valmistui tohtoriksi vuonna 1903. Hän oli yliopiston vasta neljäs tohtorin tutkinnon läpäissyt nainen. Valmistumisensa jälkeen Masaryková toimi opettajana ympäri tšekin kielistä Itävaltaa. === Ensimmäinen maailmansota === Pian ensimmäisen maailmansodan syttymisen jälkeen Tomáš Masaryk pakeni Yhdysvaltoihin johtamaan Tšekkoslovakian vapautusliikettä. Myös Alicen sisko Olga muutti ulkomaille, kun veli Herbert kuoli vuonna 1915 lavantautiin. Alice itse vangittiin useaksi kuukaudeksi isänsä Itävallan vastaisen toiminnan takia. Tyttären vangitsemisella Itävallan poliisi uskoi pystyvänsä painostamaan Masarykiä. === Poliitikkona ja Punaisen Ristin puheenjohtajana === Tšekkoslovakian itsenäistyttyä vuonna 1918 Masaryková toimi kansanendustajana vuosina 1918-1919, mutta jätti päivänpolitiikan kun hänet valittiin perustamansa Tšekkoslovakian Punaisen Ristin puheenjohtajaksi. Masaryková paneutui tehtäväänsä tarmolla ja käytti lähes kaiken aikansa järjestön tavoitteiden edistämiseen. Masaryková oli tärkeässä roolissa pääsiäisrauhan edistämisessä, mistä myöhemmin kehittyi vuosittain 8. toukokuuta vietettävä Maailman Punaisen Ristin päivä. Tomáš Masarykin palattua Tšekkoslovakiaan hänet valittiin maan ensimmäiseksi presidentiksi. Hänen vaimonsa terveydentilan heiketessä Alice otti äitinsä ensimmäisen naisen vastuut kontolleen. Hän vastasi muun muassa presidentin ohjelmasta ja otti osaa moniiin virallisiin tapahtumiin isänsä rinnalla. === Maanpako === Masaryková pakeni Tšekkoslovakiasta vuonna 1938 natsi-Saksan vallattua Prahan. Hän yritti kiinnittää yhdysvaltalaisten huomion maansa kohtaloon, mutta huonon vastaanoton masentamana hänen terveytensä romahti ja ja hän vietti koko toisen maailmansodan amerikkalaisessa parantolassa. Tšekkoslovakian vapautumisen jälkeen hän palasi hetkeksi kotimaahansa, mutta kommunistien vallankaappauksen ja veljensä Jan Masarykin kuoleman jälkeen hän jäi lopullisesti asumaan Yhdysvaltoihin. Masaryková kuoli Chigagossa vuonna 1966. == Teokset == * Childhood and Youth (Lapsuus ja nuoruus), 1960, muistelmat == Lähteet == Luokka:Tšekkoslovakialaiset poliitikot Luokka:Sosiologit Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1966 kuolleet
Anne Agius Ferrante

Anne Agius Ferrante (1925/1926 – 5. huhtikuuta 2023) oli maltalainen poliitikko.Karl Azzopardi, PN’s first female MP Anne Agius Ferrante dies at 97 Malta Today 6.4.2023, viitattu 23.4.2023Hon. Anne Agius Ferrante MP Parliament of Malta, viitattu 23.4.2023 Ferrante oli oikeuskanslerina toimineen Philip Pullicinon tytär. Hänet valittiin Maltan parlamentin jäseneksi ensimmäisenä kansallispuolueen listalta sinne päässeenä naisena vuonna 1980. Silloin järjestettiin poikkeukselliset vaalit Ġorġ Borg Olivierin kuoltua.Malta's first PN woman MP, Ann Agius Ferrante, dies, aged 97 Times of Malta 6.4.2023, viitattu 23.4.2023 Niissä Ferrante sai Olivierilta tyhjäksi jääneen paikan. Hän istui parlamentin jäsenenä, kunnes seuraavat vaalit järjestettiin vuonna 1981.Parliament pays tribute to Anne Agius Ferrante The Malta Independent 17.4.2023, viitattu 23.4.2023 Ferrante menetti miehensä varhaisella iällä, mutta omistautui lastensa Susan Zammit Tabonan ja Timothyn kasvattamiseen. Hän vastusti 1980-luvun alussa Chris Fearnen tekemää aloitetta avioeron tunnustamiseksi. Aloite ei mennyt silloin läpi. Ferrante myös edisti sosiaalisia asioita muun muassa Malta Girl Guides Associationissa. Hän kuoli 97-vuotiaana huhtikuussa 2023. == Lähteet == Luokka:Maltalaiset poliitikot Luokka:1920-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Olga Benário Prestes

Olga Benário Prestes (synt. Gutmann Benário; 12. helmikuuta 1908 München – 23. huhtikuuta 1942 Bernburg) oli saksalainen kommunisti ja antifasisti. == Elämä == Münchenissä syntyneen juutalaistaustaisen Benárion vanhemmat olivat asianajaja Leo Benário ja Eugenie Gutmann. Hän peri yhteiskunnallisen tietoisuutensa sosiaalidemokraattiselta isältään, joka muun muassa hoiti köyhien työläisten juttuja ilmaiseksi. 15-vuotiaana Benário liittyi Saksan kommunistiseen nuorisoliittoon (KJVD). Avustettuaan seurustelukumppaninsa Otto Braunin pakenemaan vankilasta vuonna 1928 Benário etsintäkuulutettiin ja hän pakeni Moskovaan. Benário liittyi Kommunistiseen nuorisointernationaaliin ja opiskeli Lenin-koulussa. Myöhemmin hän työskenteli KNI:n ohjaajana Neuvostoliitossa, Ranskassa ja Isossa-Britanniassa muun muassa organisoiden antifasistista toimintaa. 1930-luvun alussa Benário palasi Moskovaan ja suoritti Frunzen sotilasakatemian kurssin. Vuonna 1934 hänet määrättiin brasilialaisen kommunistin Luís Carlos Prestesin henkivartijaksi tämän palatessa presidentti Getúlio Vargasin diktaattorimaisin ottein hallitsemaan kotimaahansa. Laivamatkan aikana Benário ja Prestes alkoivat seurustella. Tammikuussa 1936 pariskunta pidätettiin Rio de Janeirossa Vargasin kommunistipuhdistusten yhteydessä. Gestapon dokumenttien mukaan poliiseilla oli määräys surmata Prestesin pidätyksen yhteydessä, mutta raskaana ollut Benário täytti henkivartijan velvollisuutensa asettumalla miehensä eteen, jolloin hämmentyneet poliisit eivät ampuneet. Natsi-Saksaan karkotettu Benário synnytti lapsensa berliiniläisessä vankilassa, josta hänet siirrettiin vuonna 1939 Lichtenburgin keskitysleirin kautta ainoastaan naisille tarkoitetulle Ravensbrückin keskitysleirille. Benário oli orjatyövoimana Siemensin tehtaalla ja päätyi lopulta Bernburgin eutanasiakeskukseen, jossa hänet surmattiin kaasukammiossa huhtikuussa 1942. == Muisto == Benárion elämästä on tehty kirjoja, ooppera, näytelmä, elokuva ja televisiosarja. Ravenbruckin keskitysleirillä on häntä esittävä veistos. Berliinin Prenzlauer Bergissä on Benárion mukaan nimetty katu ja Neuköllnissä taidegalleria. Lisäksi hänellä on Berliinissä oma kompastuskivi ja muistomerkki. Benário esiintyy myös DDR:ssä julkaistussa postimerkissä. Vuonna 2004 Jayme Monjardimin ohjaama kassamagneetti Olga oli Brasilian ehdokkaana parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi. Benárion roolissa oli Camila Morgado. == Perhe == Benárion tytär on brasilialainen historioitsija Anita Leocádia Prestes, joka erotettiin äidistään reilun vuoden ikäisenä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Galerria Olga Benarion kotisivut Luokka:Saksalaiset kommunistit Luokka:Holokaustissa kuolleet Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Camõesin ritarikunta

Camõesin ritarikunta () on portugalilainen ritarikunta, joka on perustettu vuonna 1985. Virallisesti se otettiin osaksi Portugalin kunniamerkkijärjestelmää vuonna 2021. Sitä myönnetään tunnustuksena portugalinkielisen kulttuurin hyväksi tehdystä työstä sekä Portugalinkielisten maiden yhteisön jäsenmaiden välisten kulttuurisuhteiden vahvistamisesta. Kunniamerkkiä jaetaan viidessä luokassa: * Suurketju * Suurristi * Suurupseeri * Komentaja * Upseeri * Ritari == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset ritarikunnat
Sarah Hennies

Sarah Hennies (s. 1979 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen säveltäjä ja lyömäsoittaja.Bio Sarah Hennies, viitattu 24.4.2023Sarah Hennies Bard College, viitattu 24.4.2023 Hennies varttui Louisvillen indie punk -piireissä Kentuckyssa, mutta sai myös klassisen koulutuksen.Composer and percussionist Sarah Hennies doesn’t think you should assume things are simple Tom Tom Mag 03/2018, viitattu 24.4.2023 Hän sai kandidaatin arvon Illinoisin yliopistosta, Urbana-Champaignista ja maisterin arvon Kalifornian yliopistosta, San Diegosta. Hennies on työskennellyt ennen kaikkea soolo- ja kamarimusiikkiteosten säveltäjänä, mutta hän on ollut aktiivinen myös improvisaation, elokuvataiteen, performanssitaiteen ja tanssin parissa. Hennies on käsitellyt työssään monenlaisia musiikillisia, sosiopoliittisia ja psykologisia aiheita, kuten queer- ja transidentiteettejä, rakkautta, intiimiyttä ja psykoakustiikkaa. Hän on esiintynyt sekä säveltäjänä että lyömäsoittajana muun muassa New Yorkissa, Los Angelesissa, Utrechtissa, Nantesissa, Winnipegissä, Milanossa, Lontoossa, Kööpenhaminassa ja Tukholmassa. Hennies on säveltäjänä vastaanottanut tilauksia monilta tahoilta. Hän sai vuonna 2016 musiikin/äänitaiteen stipendin New York Foundation for the Artsilta ja vuonna 2019 Foundation for Contemporary Artsin Grants to Artists Awardin. Henniesin musiikkia on luonnehdittu minimalistiseksi. Hennies on perustanut Weighter Recordings -levymerkin ja toiminut improvisaatioon keskittyneen trio Meridianin jäsenenä. Hän on lisäksi muodostanut duon ääni- ja performanssitaiteilija Jason Zehin kanssa sekä toiminut Queer Percussion Research Groupin jäsenenä. Vuonna 2017 New Yorkin ISSUE Project Roomissa kantaesitettiin Henniesin audiovisuaalinen teos Contralto. Se tarkastelee transfeminiinistä identiteettiä; siinä on esiintyjinä transnaisia, joiden taustalla soittavat jousikvartetti ja kolme lyömäsoittajaa. Teosta on esitetty Pohjois-Amerikassa, Euroopassa sekä Australiassa, ja se oli vuonna 2019 yksi finaaliin yltäneistä teoksista Queer|Art|Prizen jaossa. Hennies on itse transnainen. Hän on työskennellyt musiikin vierailevana apulaisprofessorina Bard Collegessa. Hennies on osallistunut Iannis Xenakiksen lyömäsoitinmusiikkia koskevaan tutkimustyöhön ja äänityshankkeeseen yhdysvaltalaisen lyömäsoittaja, säveltäjä Michael Rantan musiikin dokumentoinniksi. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Lyömäsoittajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
A.B. Cop

A.B. Cop on Segan vuonna kehittämä kolikkopeli. Peli tehtiin Sega X Board -alustalle. Pelin idea muistuttaa Chase HQ:ta. Pelissä ohjataan poliisia, joka ottaa rosvoja kiinni tuhoamalla heidän ajoneuvonsa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Segan kolikkopelit Luokka:Vuoden 1991 videopelit Luokka:Ajopelit
Kahina Bahloul

Kahina Bahloul (s. 1979 Pariisi) on ranskalainen imaami. Häntä on kuvattu maansa ensimmäiseksi naispuoliseksi imaamiksiFrance's first female imam Kahina Bahloul: 'We must stop making the veil a symbol of Islam' Le Monde 24.9.2022, viitattu 24.4.2023.Kahina Bahloul and the European imamas, pushing for a modern and liberal Islam Euro-Islam.info 21.4.2021, viitattu 24.4.2023 Bahloul syntyi algerialaiselle muslimi-isälle sekä ranskalaiselle äidille, jolla on kristilliset ja juutalaiset juuret.Anelise Borges, Meet France's first female imam who is on a mission to modernise Islam Euronews 22.4.2021, viitattu 24.4.2023 Hän vietti lapsuutensa ja nuoruusikänsä Algeriassa aikana, jolloin maassa käytiin sisällissotaa islamistien ja sotilaallisen hallinnon välillä. Bahloul palasi Pariisiin vuonna 2003 ja sai tohtorin arvon islamin tutkimuksessa École pratique des hautes étudesistä. Pariisin terrori-iskut marraskuussa 2015, jotka Isis otti nimiinssä, saivat Bahloulin tuntemaan tarvetta ryhtyä imaamiksi, koska hän oli eri mieltä salafismin dominoimien moskeijoiden islamin opetuksesta. Vuonna 2018 Bahloul ilmoitti Fatiman moskeijan perustamisesta Pariisiin. Hankkeen päämääräksi otettiin inklusiivisen moskeijan luominen. Suufilaisuudesta innoitusta hakenut moskeija on avoin miehille ja naisille sekä ei-muslimeille. Viikottaisten rukousten johdossa päätettiin soveltaa järjestelyä, jossa mies- ja naispuolinen imaami vuorottelisivat.Alcyone Wemaëre, The rise of the female imam in France? France24 5.2.2019, viitattu 24.4.2023 Bahloul on edistänyt modernia islamin muotoa, jossa muun muassa tunnustetaan miesten ja naisten välinen tasa-arvo. Hänen mukaansa Koraani ei oikeuta alistamista vaan sitä voidaan hänen mukaansa tulkita parhaana välineenä kamppailussa patriarkaattia vastaan. Bahloul on perustanut järjestön ja luennoinut islamista sekä muista uskonnoista Youtube- kanavalla nimeltään Parle-moi d'Islam. Eräät muut ranskalaiset musliminaiset, kuten Eva Janadin ja Anne-Sophie Monsinay ovat seuranneet Bahloulin esimerkkiä imaamiksi ryhtymisessä. Maaliskuussa 2021 Bahloul julkaisi kirjan Mon islam, ma liberté, jossa selittää taustaansa ja liberaalia visiotaan islamista. Hän on pitänyt suurena ongelmana aikansa islamissa sen tarkastelua patriarkaalisten tai jopa misogyynisten linssien läpi. Hän on peräänkuuluttanut mahdollisuutta lähestyä uskonnollisia kirjoituksia eri tavoin 2000-luvulla. Syyskuussa 2022 Bahloul ilmaisi täyden tukensa Iranin naisille, jotka osoittivat mieltään riisumalla huivinsa. Hän totesi, ettei hijabin käyttö ollut aina ollut normi islamilaisissa yhteisöissä. Hänen mukaansa pukeutumisvaatimusten toteuttaminen yleistyi uskonnollisen fundamentalismin nousun myötä. Bahloul myös esitti näkemyksen, että huivin esittäminen islamin symbolina olisi syytä lopettaa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset henkilöt Luokka:Imaamit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suzanne Fiol

Suzanne Fiol (1960 New York – 5. lokakuuta 2009 Manhattan) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja, galleristi ja avantgardistisen kulttuurin piirissä toiminut impressaari.Ben Sisario, Suzanne Fiol, Avant-Garde Impresario, Dies at 49 The New York Times 8.10.2009, viitattu 24.4.2023SUZANNE FIOL (1960–2009) Artforum International 6.10.2009, viitattu 24.4.2023 Fiol opiskeli taidetta Ohion Antioch Collegessa ja päätti sanojensa mukaan jo tällöin omistaa elämänsä kokeelliselle kulttuurille. Hän valmistui Art Institute of Chicagosta ja Pratt Institutesta. Fiol työskenteli 1980–1990-luvuilla lukuisissa New Yorkin taidegallerioissa, kuten Donald Wrenin, Marcuse Pfeiferin ja Brent Sikkeman gallerioissa. Toimittuaan useiden gallerioiden johdossa Fiol perusti Jan-Willem Dikkersin ja Martynka Wawrzyniakin kanssa Issue Management -valokuvaustoimiston, jonka edustamien taidevalokuvaajien joukossa ovat olleet Jack Pierson, Mitch Epstein, Richard Kern, Renee Cox ja Marilyn Minter. Helmikuussa 2003 Fiol perusti ISSUE Project Room -nimisen taide- ja esitystilan entisen autotallin tiloihin East Villagen Sixth Streetille. Tila siirrettiin toiseen paikkaan Brooklyniin kaksi vuotta myöhemmin, ja vuonna 2007 se muutti vielä uuteen paikkaan Brooklynissa. Tämän jälkeen ISSUE Project Room sai pysyvän kotipaikan Brooklynin keskustan 110 Livingston Street -rakennuksesta. Fiol lopetti toimintansa Issue Management -valokuvaustoimistossa pian aloitettuaan ISSUE Project Roomin toiminnan. Hän omistautui tilansa taiteelliselle johtamiselle ja sen taiteenlajien rajat ylittävän lähestymistavan edistämiselle. ISSUE Project Room vakiinnutti asemansa epätavallisiin nykymusiikin muotoihin erikoistuneiden toimijoiden keskuudessa. Sinne tuli sellaisia esiintyjiä kuin Marc Ribot, Anthony Coleman ja Elliott Sharp. Tilassa alettiin järjestää myös kirjallisuuden lukutilaisuuksia ja taidenäyttelyitä. Fiol on valokuvataiteellaan edustettuna monissa yksityisissä kokoelmissa sekä Art Institute of Chicagon, Brooklyn Museumin, Queens Museumin ja Milwaukee Art Museumin pysyvissä kokoelmissa. Hän oli naimisissa Joaquin Fiolin kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon. Hän sai Sarah-nimisen tyttären. Fiolilla todettiin vuonna 2008 keuhkosyöpä, joka levisi aivoihin. Hän kuoli sairauteen 49-vuotiaana lokakuussa 2009. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset valokuvaajat Luokka:Impressaarit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Rallin Afrikan-mestaruussarja

Rallin Afrikan-mestaruussarja (ARC) on FIA:n alueellinen rallisarja. Sarjaa on ajettu vuodesta 1981 lähtien. == Pistejärjestelmä == Pistejärjestelmänä käytetään FIA:n alueellisien sääntöjen mukaista pisteytystä. Sijoitus 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. 10. 11. 12. 13. 14. 15. Pisteet 30 24 21 19 17 15 13 11 9 7 5 4 3 2 1 == Mestarit == Sarjan mestarit: Vuosi Kuljettaja Kartanlukija Auto 1981 Shekhar Mehta Mike Doughty Nissan 1982 Walter Röhrl Christian Geistdörfer Opel 1983 Alain Ambrosino Daniel Le Saux Peugeot 1984 David Horsey David Williamson Peugeot 1985 Luc Requile Martine Delervelle Opel 1986 Alain Ambrosino Daniel Le Saux Nissan 1987 Alain Ambrosino Daniel Le Saux Nissan 1988 Satwant Singh Luc Verhurst Toyota 1989 Satwant Singh Surinder Thatthi Volkswagen 1990 Walter Costa Rudi Cantanhede Peugeot 1991 Satwant Singh John Mitchell Toyota 1992 Aldo Riva Enrico Roveda Audi 1993 Satwant Singh Enrico Roveda Toyota 1994 Abe Smith Les Wild Audi 1995 Fritz Flachberger Wicus Bruwer Ford 1996 Satwant Singh Surinder Thatthi Subaru 1997 Satwant Singh Surinder Thatthi Subaru 1998 Satwant Singh Surinder Thatthi Subaru 1999 Charles Muhangi Steve Byaruhanga Subaru 2000 Satwant Singh Mutumbi Goma Subaru 2001 Schalk Burger Piet Swanepoel Subaru 2002 John Gemmel Robert Paisely Subaru 2003 Fernando Rueda Martin Botha Mitsubishi 2004 Muna Singh David Sihoka Subaru 2005 Muna Singh David Sihoka Subaru 2006 Patrick Emontspool Alain Robert Subaru 2007 Conrad Rautenbach David Sihoka Subaru 2008 Hideaki Miyoshi Hakaru Ichino Mitsubishi Lancer Evo 9 2009 James Whyte Phil Archenoul Subaru 2010 James Whyte Phil Archenoul Subaru 2011 Conrad Rautenbach Nicolas Klinger Subaru 2012 Mohamed Essa Greg Stead Subaru 2013 Jassy Singh David Sihoka Subaru 2014 JGary Chayes Romain Comas Mitsubishi 2015 Jaspreet Singh Chatthe Craig Thorley Mitsubishi 2016 Don Smith Robert Kaugi 2017 Manvir Baryan Drew Sturrock 2018 Manvir Baryan Drew Sturrock 2019 Manvir Baryan Drew Sturrock 2020 peruttu koronapandemian vuoksi 2021 Carl Tundo Tim Jessop 2022 Leroy Gomes Urshlla Gomes == Lähteet == Luokka:Rallisarjat Luokka:Fédération Internationale de l'Automobile Luokka:Afrikka
Kate Morton

Kate Morton (s. 1976 Australia) on australialainen kirjailija.Kirjailijat: Kate Morton Otava, viitattu 24.4.2023 Morton kasvoi kolmesta siskoksesta vanhimpana. Hän muutti perheineen useita kertoja ennen perheen asettumista Queenslandin Tamborine Mountainiin.Encarni Arcaya, Kate Morton Actualidad literatura, viitattu 24.4.2023 Morton opiskeli näyttämötaidetta sekä englantilaista kirjallisuutta erikoistuen 1800-luvun tragediaan ja goottilaisiin nykyromaaneihin. Hän valmistui Lontoon Trinity Collegesta ja suoritti kesäkurssin Royal Academy of Dramatic Artissa. Sittemmin hän valmistui kunniamaininnoin Queenslandin yliopistosta. Mortonin ensimmäinen julkaistu teos oli Paluu Rivertoniin (The House at Riverton, 2006). Siitä tuli The Sunday Timesin ja The New York Timesin bestseller. Morton on voittanut teoksillaan monia palkintoja. Niitä on myyty yli 16 miljoonaa kappaletta ja käännetty 38:lle eri kielille (2023). Morton on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hän asuu vuoroin Lontoossa ja Australiassa. == Suomennetut teokset == * Paluu Rivertoniin (The House at Riverton, 2006; käännös 2012) * Hylätty puutarha (The Forgotten Garden, 2008; käännös 2014) * Kaukaiset hetket (The Distant Hours, 2010; käännös 2015) * Salaisuuden kantaja (The Secret Keeper, 2012; käännös 2016) * Talo järven rannalla (The Lake House, 2015; käännös 2017) * Kellontekijän tytär (The Clockmaker's Daughter, 2018; käännös 2019) * Takaisin kotiin (Homecoming, 2023; käännös 2023) == Lähteet == Luokka:Australialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hilkka Pekkanen

Hilkka Pekkanen (s. 1948) on suomalainen kielenkääntäjä.Pekkanen, Hilkka Kansalliskirjaston hakupalvelu, viitattu 24.4.2023 Hän on kääntänyt romaaneja, kuunnelmia ja runoutta. Enimmäkseen Pekkanen on tehnyt käännöksiä englannin kielestä, mutta hän on myös tehnyt käännöksiä englannin kielelle.Hilkka Pekkanen Lukukeskus: Kirjailijavierailut, viitattu 24.4.2023 Pekkanen on opettanut kaunokirjallisuuden kääntämistä Helsingin ja Turun yliopistoissa. Vuonna 2010 hän väitteli käännöstieteessä tohtoriksi kaunokirjallisen kääntäjän tyylin aiheesta. Pekkanen on muiden toimiensa ohella työskennellyt englantilaisessa käännöstoimistossa. Pekkanen sai vuonna 2017 WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinnon. Sen perusteluissa mainittiin monipuolinen ja laaja elämäntyö englanninkielisen kirjallisuuden suomentajana sekä kaikkien suurten ja monien pienten kustantamojen häneltä julkaisemat suomennokset. Pekkasen ensimmäinen WSOY:lle suomentama kirja oli Patricia Moyesin dekkari Syntymäpäivälahjaksi kuolema vuonna 1973. Hänen ensimmäinen Ken Follettilta tekemänsä suomennos oli Piraatti vuonna 1980.WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinto Hilkka Pekkaselle Suomen kääntäjien ja tulkkien liitto 3.10.2017, viitattu 24.4.2023 Muita kirjailijoita, joiden teoksia Pekkanen on kääntänyt, ovat olleet Kate MortonKirjailijat: Kate Morton Otava, viitattu 24.4.2023, Lucinda RileyLucinda Riley: Varjon sisar Bazar Kustannus, viitattu 24.4.2023, Donna Tartt, Ernest Hemingway, Lisa Alther, Shūsaku Endō, D. M. Thomas, Erica Jong, Nicholas Evans, Michel Faber, Colin McAdam, Nicholas Shakespeare, Jeanette Winterson, Alexander McCall Smith, Jean Untinen-Auel, Katherine Neville ja Judith Lennox. Pekkanen on myös tehnyt käännöksiä yhdessä Tuukka Pekkasen kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kielenkääntäjät Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Daniel Davidsson

Daniel Davidsson (s. 18. joulukuuta 2003) on suomalainen frisbeegolfaaja, joka voitti frisbeegolfin nuorten Euroopan mestaruuden 2021. Davidsson on myös saavuttanut avoimen luokan SM-hopeaa 2021 sekä pronssia 2022 ja 2024. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset frisbeegolfaajat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Louise Homer

Louise Dilworth Homer (o.s. Beatty; 30. huhtikuuta 1871 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat – 6. toukokuuta 1947 Winter Park, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan kontra-altto. Hän oli yksi johtavista oopperaa tulkinneista kontra-altoista 1900-luvun ensimmäisellä neljänneksellä.Louise Homer Britannica, viitattu 24.4.2023 Homer opiskeli Philadelphiassa, Bostonissa ja Pariisissa. Pariisissa hänen opettajinaan olivat Fidèle König ja Paul Lhérie.Homer, Louise Cantabile- Subito, viitattu 24.4.2023 Homer meni vuonna 1895 naimisiin säveltäjä Sidney Homerin kanssa. Hän teki vuonna 1898 debyyttinsä Vichyssä Ranskassa Leonoran roolissa Gaetano Donizettin oopperassa La favorite. Homer esiintyi myös Lontoon Covent Gardenissa ja Brysselin kuninkaallisessa oopperassa sekä vuosina 1900–1919 ja 1920-luvun loppupuolella New Yorkin Metropolitan- oopperassa. Vuosina 1920–1925 hän oli Chicago Civic Operan jäsen, ja sittemmin hän lauloi San Franciscossa ja Los Angelesissa. Metropolitan-oopperassa Homer tulkitsi aluksi enimmäkseen italialaisten ja ranskalaisten oopperoiden rooleja, mutta hän lisäsi ohjelmistoonsa pian myös Richard Wagnerin rooleja. Viimeisen kerran hän esiintyi Metropolitan-oopperassa vuonna 1929 Azucenan roolissa Giuseppe Verdin oopperassa Trubaduuri. Homerin huomattaviin rooleihin kuuluivat Amneris (Giuseppe Verdi: Aida), Orfeus (Christoph Willibald Gluck: Orfeus ja Eurydike) ja Dalila (Camille Saint-Saëns: Samson et Dalila). Vuonna 1910 Homer loi Noidan roolin Engelbert Humperdinckin teoksessa Königskinder, ja 14. maaliskuuta 1912 hän loi Metropolitan-oopperassa nimiroolin Horatio Parkerin kolminäytöksisessä oopperassa Mona.Horatio Parker US Opera, viitattu 24.4.2023Louise Homer Recorded Sound Archives, viitattu 24.4.2023 Homerilta on säilynyt useita levytyksiä. League of Women Voters valitsi Homerin vuosina 1923 ja 1924 yhdeksi kahdestatoista merkittävimmästä elossa olleesta naisesta. Homerilla oli kuusi lasta, ja säveltäjä Samuel Barber oli hänen sisarenpoikansa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Altot Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Pauli Siljamäki

Pauli Aatos Matias Siljamäki (14. huhtikuuta 1920 Teuva – 20. heinäkuuta 2000 Pori) oli suomalainen metsänhoitaja ja metsätalouden asiantuntija, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Viitattu 24.4.2023. Siljamäen vanhemmat olivat maanviljelijä Sameli Siljamäki ja Hulda Ulriika Hirviniemi ja puoliso vuodesta 1949 toiminnanjohtaja Anneli Sisko Synnöve Sane. Siljamäki tuli ylioppilaaksi Kauhajoen yhteislyseosta 1940 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1948. Metsätaloudellisen virkatutkinnon hän suoritti 1949 ja alemman oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1951. Siljamäki oli Metsähallituksen harjoittelijametsänhoitaja 1948–1949 ja ylimääräinen metsänhoitaja 1949–1951 ja Metsätieteellisen tutkimuslaitoksen arviointiryhmän johtaja 1951–1953. Siljamäki oli Parkanossa Satakunnan metsänhoitolautakunnan (vuodesta 1968 piirimetsälautakunta) piirimetsänhoitaja 1953–1968 ja Porissa päämetsänhoitaja 1968–1983. Hän oli myös metsänopin opettaja Siikaisten maatalousoppilaitoksessa 1955–1960 ja Parkanon yhteiskoulussa 1955–1968. Parkanon kunnanhallituksen varapuheenjohtaja Siljamäki oli 1959–1968 ja kunnanvaltuuston jäsen 1961–1968, minkä lisäksi hänellä oli lukuisia muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Siljamäki sai 1982. Hänen mukaansa on nimetty muistometsikkö Porissa 1983. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Parkanon kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Siljamäki

Siljamäki on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Paavo Siljamäki (s. 1970), muusikko * Pauli Siljamäki (1920–2000), metsänhoitaja ja metsätalouden asiantuntija, metsäneuvos * Sipi Siljamäki (vuoteen 1934 Virtanen, 1904–2004), osuustoimintaliikkeen vaikuttaja ja yritysjohtaja, kauppaneuvos.
Alexandra (Yhdistyneen kuningaskunnan prinsessa)

Alexandra (Alexandra Helen Elizabeth Olga Christabel, s. 25. joulukuuta 1936 Lontoo) on brittiläinen prinsessa. Hän on Kentin herttua, prinssi Georgen toinen lapsi ja ainoa tytär, kuningatar Elisabet II:n serkku ja nuorin kuningas Yrjö V:n naispuolisista lapsenlapsista. Syntyessään Alexandra oli kuudes Britannian kruununperimysjärjestykssä ja nyt hän on 57. sijalla. Alexandra on opiskellut musiikkia ja ranskaa Pariisissa. Hän oli ensimmäinen brittiläinen prinsessa, joka meni tavalliseen kouluun, kun hän meni vuonna 1947 Heathfield Schooliin lähellä Ascotia. Britannian kuninkaallisen perheen työskentelevänä jäsenenä prinsessa Alexandra on yli 100 järejestön suojelija tai puheenjohtaja. Alexandra on liikemies Sir Angus Ogilvyn leski, jonka kanssa hän oli naimisissa vuodesta 1963 hänen kuolemaansa saakka vuonna 2004. Heidän häät lähetettiin televisiossa, ja niitä seurasi arviolta 200 miljoonaa katsojaa. Ogilvy oli Airlien jaarlin nuorempi poika, eikä siten perinyt arvonimeä. Kuningatar Elisabet tarjosi hänelle omaa jaarlin arvonimeä, mutta Ogilvy kieltäytyi. Pariskunnalle syntyi kaksi lasta, James Ogilvy ja Marina Ogilvy. Prinsessa Alexandra sai Royal Victorian Orderin suurristin vuonna 1960 ja kuningatar Elisabet II teki hänestä Sukkanauharitarikunnan ritarin vuonna 2003. Alexandralla on useita sotilaallisia kunniatehtäviä kotimaassaan ja ulkomailla, hänellä on useita kunniatohtorin arvoja ja hän on saanut useita ulkomaisia kunniamerkkejä. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset
Laura McAllister

Laura McAllister (s. 1964, Bridgend) on walesilainen valtiotieteilijä, urheilujohtaja ja entinen jalkapalloilija. Pelaajaurallaan McAllister oli Walesin maajoukkueen kapteeni ja edusti maataan 24 ottelussa. Seuratasolla hän pelasi opiskeluaikanaan Lontoossa Millwall Lionessesissa ja Walesiin palattuaan 12 kautta joukkueessa Cardiff City Ladiesissä. Vuonna 2023 McAllister valittiin UEFAn johtoryhmään ja järjestön varapresidentiksi. McAllister valmistui maisteriksi London School of Economicsista ja väitteli valtiotieteistä Cardiffin yliopistossa. Hän on professori Cardiffin yliopiston oikeus- ja valtiotieteiden tiedekunnassa. Hän on aiemmin ollut professorina myös Liverpoolin yliopistossa. == Lähteet == Luokka:Walesilaiset jalkapalloilijat Luokka:Brittiläiset professorit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Signe Bergman

Signe Wilhelmina Ulrika Bergman (10. huhtikuuta 1869 – 9. toukokuuta 1960) oli 1900-luvun alun keskeisiä ruotsalaisia naisasianaisia. Hän toimi Landsföreningen för kvinnans politiska rösträtt (LKPR) -järjestön puheenjohtajana 1913–1917 ja organisoi sen toimintaa jo aiemmin, muun muassa suurten adressien keräykset vuosina 1907 ja 1913 sekä järjestön oman lehden Rösträtt för kvinnor perustamisen 1912. Bergman varttui hyväosaisessa porvarisperheessä. Käytyään tyttökoulun hän muutti sukulaisensa Martina Bergman-Österbergin luokse Englantiin, missä hän opiskeli kieliä. Englannissa hän tutustui suffragettiliikkeeseen mutta piti näiden suoran toiminnan metodeja liian radikaaleina. Ruotsiin palattuaan Bergman alkoi työskennellä kassanhoitajana pankissa, missä ammatissa hän jatkoi eläkeikään saakka. Bergman on haudattu Norra begravningsplatsen -hautausmaalle Tukholman lähelle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset feministit Luokka:Ruotsalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Sofía Heinonen

Sofía Heinonen on argentiinalainen biologi, luonnonsuojeilija ja matkailuyrittäjä. Hän on Rewilding Argentina -hankkeen toimitusjohtaja. Hankkeessa muutetaan yksityisomistuksessa olleita alueita kansallispuistoiksi, istutetaan niihin alkuperäisiä eliölajeja ja kehitetään ympäristöä säästävää ekoturismia. Järjestön alkupääoma tuli Douglas Tompkinsin lahjoituksista. Heinonen on kehittänyt Argentiinan luonnonsuojelualueita yli 30 vuoden ajan, niistä 15 vuotta Iberán kosteikkoalueiden parissa. Hän aloitti kenttätyöt ja lajiston inventoinnit 16-vuotiaana silloisen poikaystävänsä ja muiden nuorten kanssa. Poikaystävästä tuli aviomies ja Heinosen kahden lapsen isä, luonnonsuojelusta ammatti, aluksi Iguazún kansallispuistossa. Douglas Tompkins palkkasi Heinosen aloittamaan Iberán ennallistamista. Vähitellen ja suurella työllä tuotiin takaisin alkuperäisiä lajeja, joita ei ollut esiintynyt suistoissa vuosiin. Muurahaiset, kauriit, pekarit ja arat ja lopulta jaguaari palasivat alueelle. Heinosen organisaatiossa työskentelee nykyisin 120 ihmistä. BBC valitsi Heinosen vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset tieteilijät Luokka:Ympäristönsuojelijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Saija Mauno

Saija Mauno (s. 1969)Mauno, Saija, 1969–, Finto, viitattu 24.4.2023. on suomalainen psykologi, joka toimii työ- ja organisaatiopsykologian professorina Tampereen yliopistossa ja psykologian yliopistonlehtorina Jyväskylän yliopistossa.Saija Mauno, Tampereen yliopisto, viitattu 24.4.2023. Hän väitteli psykologian tohtoriksi Jyväskylän yliopistossa vuonna 1999.Mauno Saija, Yliopistonlehtori / Senior Lecturer , Jyväskylän yliopisto, viitattu 24.4.2023. == Julkaisut == * Saija Mauno: Job insecurity as a psychosocial job stressor in the context of the work-family interface (väitöskirja). Jyväskylän yliopisto, 1999. Saatavilla internetissä * Ulla Kinnunen, Taru Feldt ja Saija Mauno (toim.): Työ leipälajina: työhyvinvoinnin psykologiset perusteet. PS- Kustannus, 2005. * Ulla Kinnunen ja Saija Mauno (toim.): Irtiottoja työstä: työkuormituksesta palautumisen psykologia. Tampereen yliopisto, 2009. * Anne Mäkikangas, Saija Mauno ja Taru Feldt (toim.): Tykkää työstä: Työhyvinvoinnin psykologiset perusteet. PS-Kustannus, 2017. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tampereen yliopiston tutkimusportaali * Google Scholar Luokka:Suomalaiset psykologit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bruttia Crispina

Bruttia Crispina (noin 164–193 jKr.) oli Rooman keisarinna vuosina 180–191 Rooman keisari Commoduksen puolisona. Crispinan kuolinvuosi on jokseenkin epäselvä, sillä eri lähteissä vuosiluku vaihtelee vuosien 183 ja 193 välillä. Crispina syntyi noin vuonna 164 konsuli Gaius Bruttius Praesensin ja hänen vaimonsa perheeseen. Hänen elämänsä varhaisista vaiheisista ei ole juurikaan tietoa. Crispinan veljen tiedetään olleen nimeltään Lucius Brutius Quintius Crispinus. == Avioliitto == Crispina meni naimisiin tulevan keisari Commoduksen kanssa kesällä 178. Avioliitossa Crispinan yhtenä tehtävänä oli kehittää nuoren keisarin luonnetta, mutta myös hän itse oli turhamainen ja ylpeä eikä onnistunut parantamaan keisarin hankalaa luonnetta. Commoduksen ja Crispinan liiton kunniaksi lyötiin kolikko, jonka toisella puolella on Crispinan profiilikuva ja toisella puolella julistus onnesta ja sovusta. Kolikon tekstejä voidaan jälkikäteen tarkasteltuna pitää ironisina, sillä keisari ei pitänyt vaimostaan. Keisarinna Crispinan kuvalla varustettiin muitakin kolikoita. Avioliitosta ei syntynyt lapsia, vaikka Crispina mahdollisesti oli raskaana liiton aikana. == Kuolema == Keisari Commodus yritettiin salamurhata vuonna 182. Teko kuitenkin epäonnistui, ja salaliittoon osallistuneet, kuten Commoduksen sisar Lucilla, karkotettiin Caprin saarelle ja teloitettiin pian. Crispinan on epäilty liittyneen samaan salaliittoon, sillä myös hänet karkotettiin Caprille ja teloitettiin samoihin aikoihin. Toisin kuin salaliittoon kuuluneita, Crispinaa syytettiin kuitenkin aviorikoksesta. == Lähteet == Luokka:Rooman keisarinnat Luokka:Rooman valtakunnan teloittamat Luokka:100-luvulla syntyneet Luokka:100-luvulla kuolleet
Kris Tompkins

Kristine McDivitt Tompkins on yhdysvaltalainen liikenainen ja seikkailija, josta on tullut arvostettu luonnonsuojelija. Yhdessä Douglas Tompkinsin kanssa hän on rahoittanut laajojen luonnonsuojelualueiden perustamista Etelä-Amerikan Patagonian alueelle. He osallistuivat viiden kansallispuiston perustamiseen. Tompkins on Patagonia-vaateyhtiön entinen toimitusjohtaja. Tompkins aloitti uransa vuonna 1973 ystävänsä Yvon Chouinardin kiipeilyvarusteyhtiössä, josta myöhemmin kehittyi Patagonia. Hän toimi yrityksen toimitusjohtajana 14 vuotta kunnes tutustui Doug Tompkinsiin, joka oli ollut perustamassa The North Face- ja Esprit-vaateyrityksiä. Lähdettyään vaatealalta 1990-luvun alussa Doug Tompkins sai Kris Tompkinsin lähtemään Chileen, missä he käyttivät aikaansa ja varallisuuttaan suojeltavien alueiden hankkimiseen. Vuonna 2023 Jimmy Chin ja Chai Vasarhelyi ohjasivat tuolloin 72-vuotiaan Tompkinsin elämästä dokumentin Wild life. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset yritysjohtajat Luokka:Ympäristönsuojelijat Luokka:1950-luvulla syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Publia Fulvia Plautilla

Publia Fulvia Plautilla (noin 187-211) oli Rooman keisarin Caracallan vaimo. == Perhe ja lapsuus == Plautilla syntyi Gaius Fulvius Plautianukselle ja tämän vaimolle noin vuonna 187. Plautillan syntymävuosi on päätelty hänen avioitumisvuodestaan, vuosi 202, sillä roomalaiset tytöt menivät yleensä naimisiin 15-vuotiaana. Plautillan syntyessä hänen isänsä oli vielä matala- arvoinen ratsastusupseeri, mutta serkkunsa, keisari Septimius Severiuksen, aikaan hänestä tuli keisarin henkivartioston komentaja ja yksi Rooman vaikutusvaltasimmista miehistä. Plautillan isä varmisti tyttärensä saavan hyvän koulutuksen. Hänen on kerrottu pitäneen huolta, että Plautillan opettajat ja palvelijat olivat eunukkeja. == Avioliitto ja kuolema == Plautilla avioitui vuonna 202 isänsä serkun keisari Septimius Severiuksen pojan, tulevan keisarin Caracallan, kanssa. Avioliitto oli poliittisesti merkittävä, sillä sen oli tarkoitus lopettaa keisariperheen ja prefektin väliset erimielisyydet. Liitto oli onneton ja Caracalla vihasi Plautillan isää. Myöhemmin, vuonna 205, Caracalla karkotti ja teloitti Plautianuksen syyttäen tätä salaliitosta imperiumia vastaan. Caracalla lähetti pian tämän jälkeen myös Plautillan Sisiliaan Liparin saarelle. Kun Caracallasta tuli keisari isänsä kuoltua, yksi hänen ensimmäisistä teoistaan oli vaimonsa teloittaminen. pienoiskuva|Roomalainen denaari Plautillan kuvalla Plautillan kuoleman jälkeen hänen muistonsa tuhottiin (damnatio memoriae): hänen nimensä muun muassa poistettiin kirjoituksista ja hänen hahmonsa poistettiin Rooman rahanvaihtajien kaaresta. == Lähteet == Luokka:Rooman valtakunnan teloittamat Luokka:Vuonna 211 kuolleet Luokka:180-luvulla syntyneet Luokka:Rooman keisarinnat
Janne Mattila

Janne Mattila on suomalainen näyttelijä. == Ura == Mattila on näytellyt lyhytelokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten Salatuissa elämissä Matti Virtasena, Sinisessä enkelissä poliisipäällikkönä, Moderneissa miehissä lääkärinä ja Sykkeessä. Vuodesta 2018 lähtien Mattila on esiintynyt avustavana näyttelijänä Suomen Kansallisoopperan oopperoissa Innocence, Valkyyria ja Hoffmannin kertomukset. Virtuaalinäytelmässä Love Simulation EVE, hän näytteli isää nimeltä Jussi Virta. Näytelmä katsottiin virtuaalilaseilla Espoon kaupunginteatterissa maaliskuussa 2023. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1972 syntyneet
Helsingin ruotsalainen metodistiseurakunta

Helsingin ruotsalainen metodistiseurakunta (, aik. Metodist-episkopalkyrkan i Finland) on helsinkiläinen metodistiseurakunta. Helsingin ruotsalainen metodistiseurakunta on perustettu 1. tammikuuta 1892, ja seurakunta rekisteröitiin ruotsinkieliseksi 17. joulukuuta 1925, kun metodistiseurakunnat jakautuivat kielellisesti kahtia. Seurakunnan Kristus-kirkko sijaitsee Töölössä Apollonkadulla. Seurakunnan pastori on Tuula Sahlin. == Historia == Helsingin metodistikirkko, Metodist-episkopalkyrkan i Finland, perustettiin vuonna 1892 ja rekisteröitiin ruotsinkieliseksi 1925. Alkuaikoinan ruotsalaisten metodistien toiminta oli vilkkaampaa kuin suomalaisten, ja seurakunnan vaikutus näkyi erityisesti sosiaalitoiminnassa ja nuorisotyössä. 1930-luvulle saakka seurakunnan Emanuelinkirkko sijaitsi Yrjökadun ja Kalevankadun kulmauksessa. Vuodesta 1928 seurakunnalla on ollut Kristus-kirkko Töölön Apollonkadulla. 1930-luvulla seurakunnan jäsenmäärä oli noin 500. Vuosina 1904–1943 seurakunnan pastorina toimi Karl Hurtig. == Pastorit == * 1884–1889: Bengt August Carlson * 1904–1943: Karl Hurtig * 1943–1948: Josef Gustafsson * 1948–1970: Sergei Dubrovin * 1970–1979: Thor Blomberg * 1979–1994: Erik Hellsten * 1994–2007: Kaija-Riikka Växby * 2007–2009: Leif- Göte Björklund * 2010-2011: Kaija-Riikka Växby * 2014→ Tuula Sahlin ja Nils- Gustav Sahlin == Katso myös == * Uskonto Helsingissä * Metodismi Suomessa * Luettelo Suomen metodistiseurakunnista * Helsingin metodistiseurakunta == Lähteet == Luokka:Helsingin seurakunnat Luokka:Suomen metodistiseurakunnat Luokka:Etu-Töölö
Natriumpermanganaatti

Natriumpermanganaatti (NaMnO4) on natrium- ja permanganaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään hapettimena. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa natriumpermanganaatti on tummanviolettia kiteistä ainetta. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedelliset mono- ja trihydraatit (NaMnO4·H2O ja NaMnO4·3H2O). Aine liukenee runsaasti veteen ja reagoi etanolin kanssa. Natriumpermanganaatti on vahva hapetin.Arno H. Reidies: "Manganese Compounds", teoksessa Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Vol. 22 s. 240–241 Natriumpermanganaattia valmistetaan hapettamalla ferromangaania elektrolyyttisesti natriumkarbonaattia sisältävässä liuoksessa tai lähtien kaliumpermanganaatista. Natriumpermanganaattia käytetään hapettimena vedenpuhdistuksessa ja piirilevyjen etsauksessa. Orgaanisen kemian synteeseissä sitä käytetään hapettamaan alkoholeja aldehydeiksi, ketoneiksi tai karboksyylihapoiksi, tioeettereitä sulfoneiksi ja amiineja nitroyhdisteiksi.Donald G. Lee: "Sodium Permanganate", teoksessa e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 24.4.2023. == Lähteet == Luokka:Natriumyhdisteet Luokka:Permanganaatit