EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Arto Annila

Arto Jaakko Annila (s. 5. marraskuuta 1962 Helsinki) on suomalainen fyysikko ja entinen biofysiikan professori.Kuka kukin on 2003, s. 57. Helsinki 2002. ISBN 951-1-18086-X Arto Annilan isä on metsäeläintieteen professori Erkki Annila. Arto Annila tuli ylioppilaaksi vuonna 1982 ja opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa. Hän valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1988 ja väitteli tekniikan tohtoriksi 1991. Hän suoritti myös filosofian maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1996. Annila työskenteli Teknillisen korkeakoulun kylmälaboratoriossa 1986–1991, VTT:n tehtävissä 1991–2001 ja Helsingin yliopiston biofysiikan professorina 2001–2016. Annila on julkaissut tieteellisiä artikkeleita muun muassa proteiinien rakenteesta. Annila irtisanottiin vuonna 2016 Helsingin yliopiston biofysiikan professorin virastaan. Oman käsityksensä mukaan hän joutui irtisanotuksi, koska oli opetustoiminnassaan ja julkaisuissaan esittänyt uudenlaisia ja kiistanalaisia näkemyksiä kvanttimekaniikasta.. Annila esitteli näkemyksiään mm. vuonna 2014 Yliopisto-lehdessä, jossa hän kertoi kehittäneensä kokonaisvaltaiseksi luontokäsitykseksi kutsumansa kaiken teorian. Teorian mukaan alkeishiukkaset koostuvat eri tiloissa olevista fotoneista. Esimerkiksi elektroni voidaan Annilan mukaan ymmärtää 138 fotonina, jotka ovat kiertyneet toruksen muotoon. Hänen mukaansa teoria selittää fotonien avulla kaikki neljä perusvuorovaikutusta, joista gravitaatio saa selityksen ilman pimeää ainetta, pimeää energiaa, tai oletusta kaareutuneesta aika-avaruudesta. Teoria selittää myös evoluution. Helsingin yliopistossa työskennelleet fyysikot Olli Taanila, Kimmo Tuominen ja Aleksi Vuorinen kritisoivat Annilan teoriaa Yliopisto- lehteen kirjoittamassaan vastineessa. Heidän mukaansa Annilan ajatukset eivät kuvaa vakavasti otettavaa tieteellistä teoriaa, vaan ovat ”pähkähulluja”. Annila on esitellyt näkemyksiään laajemmin kirjassaan Kaiken maailman kvantit (2019), jonka englanninkielinen laitos on julkaistu omakustanteena vuonna 2020. Kirjassa hän selostaa aineen rakennetta ja evoluutiota monitieteisestä näkökulmasta teoriansa pohjalta. Hän on myös julkaissut tuloksiaan kansainvälisissä julkaisuissa, mutta teoria ei ole herättänyt suurempaa keskustelua. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Arto Annilan sivusto. Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Suomalaiset fyysikot Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Elävät henkilöt
Antonio Esposito

Antonio Esposito (s. 18. marraskuuta 1994) on italialainen judon EM-mitalisti. Esposito voitti 73 kg:n painoluokassa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2013 ja alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2014. Hän sai alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 73-kiloisissa 2015 ja 2016. Hän saavutti Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018 pronssia 81 kg:n sarjassa. Minskin Euroopan kisoissa 2019 ja Zagrebin EM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui samassa painoluokassa viidenneksi. Esposito on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa yhden turnausvoiton sekä sijoittunut neljä kertaa kolmanneksi. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kaksi Italian-mestaruutta. == Lähteet == Luokka:Italialaiset judokat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Annila (täsmennyssivu)

Annila voi tarkoittaa seuraavia: == Paikkoja == * Annila, Mikkelin kaupunginosa * Annilan kartano, kartano Mikkelissä * Annila, kylä Siuntiossa == Henkilöitä == * Antti-Jussi Annila (s. 1977), elokuvaohjaaja * Arto Annila (s. 1962), fyysikko * Erkki Annila (s. 1937), metsäeläintieteen professori * Kirsi Annila (s. 1973), pesäpalloilija * Markku Annila (1935–2022), arkkitehti ja pilapiirtäjä * Matti Annila (1903–1982), maatalousneuvos.
Athinón

Athinón (, ”Ateenan valtakatu”) on katu Ateenassa Kreikassa. Se on kaupungin valtaväyliä keskustasta luoteeseen päin. Aiemmin katu tunnettiin nimellä Kaválas (Λεωφόρος Καβάλας, Leofóros Kaválas, ”Kaválan valtakatu”), ja nimeä näkyy käytössä edelleen. Athinón-valtakatu saa alkunsa Metaxourgeíosta Konstantinoupóleos-valtakadun risteyksestä. Se kulkee luoteeseen Chaïdáriin ja päättyy Skaramagkáksessa. Kadun pituus on noin 10,9 kilometriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ateenan kadut ja tiet
Ierá Odós

Ierá Odós (, ”Pyhä katu/tie”) on katu Ateenan metropolialueella Kreikassa. Sen nimi viittaa antiikin aikaiseen, Ateenasta Eleusiihin kulkeneeseen Pyhään tiehen, jonka suuntaisesti tie kulkee. Ierá Odós saa alkunsa Kerameikóksen kaupunginosasta Ateenan ydinkeskustan luoteispuolelta Peiraiós / Panagí Tsaldári -kadun risteyksestä, ja suuntautuu luoteisiin esikaupunkeihin kulkien läpi Aigáleon ja Chaïdárin. Se päättyy Dafníssa liittyen Athinón-valtakatuun. Kadun pituus on noin 7,8 kilometriä. Kadun varrella sijaitsee muun muassa Ateenan maatalousyliopisto. Tiedosto:Iera-odos-athens.jpg|Ierá Odós -katua. Tiedosto:Aigaleo.jpg|Ierá Odós -katua. == Aiheesta muualla == Luokka:Ateenan kadut ja tiet
Konstantinoupóleos

Konstantinoupóleos (, ”Konstantinopolin valtakatu”) on katu Ateenassa Kreikassa. Se on nimetty Bysantin valtakunnan pääkaupungin Konstantinopolin mukaan. Konstantinoupóleos-valtakatu ohittaa Ateenan keskustan länsipuolelta, ja yhdistää läntiset esikaupungit eteläisiin. Se saa alkunsa Ágios Ioánnis Réntiksestä ja päättyy Sepóliaan, ja sen pituus on noin 7,5 kilometriä. Katu kulkee pitkään Ateena–Pireus-rautatien vartta pitkin, ja sen varrella sijaitsevat muun muassa Ateenan rautatieasema eli Lárisan asema (radan toisella puolella) sekä vanha Peloponnesoksen asema. == Aiheesta muualla == Luokka:Ateenan kadut ja tiet
Mesogeíon

Mesogeíon (, ”Mesógeian valtakatu”) on katu Ateenassa ja sen metropolialueella Kreikassa. Se on kaupungin pääväylä keskustasta itäisiin esikaupunkeihin kadulle nimen antaneella Mesógeian tasangolla. Mesogeíon-valtakatu saa alkunsa Ateenan Ampelókipoin kaupunginosassa, jossa se erkanee Vasilíssis Sofías -valtakadusta. Se suuntaa koilliseen ja sitten itään kohti Pentéli- ja Ymittós-vuorten välistä laaksoa, ja päättyy Lavríou-valtakadun risteykseen Agía Paraskevín Stavróksessa. Tämän jälkeen se jatkuu Marathónos-valtakatuna. Kadun pituus on noin 8,3 kilometriä. Kadun varrella sijaitsevat muun muassa Kreikan puolustusministeriö, Kreikan infrastruktuuri- ja liikenneministeriö, Rahapaja sekä Kreikan yleisradioyhtiö Ellinikí Radiofonía Tileórasin (ERT) päärakennus. Sen varrella on myös useita suuria sairaaloita. == Aiheesta muualla == Luokka:Ateenan kadut ja tiet
Sólonos

Sólonos (, ”Solonin katu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se sijaitsee Kolonákin kaupunginosassa, ja se on omistettu antiikin ateenalaiselle valtiomies Solonille. Sólonos-katu kulkee suunnilleen kaakkois- luoteissuunnassa Akadimías-kadun itäpuolella. Sen pituus on noin 1,2 kilometriä. Kadun varrella sijaitsee paljon Ateenan yliopiston rakennuksia, kuten oikeustieteellinen tiedekunta, sekä Ateenan kaupungin kulttuurikeskus, jonka pääjulkisivu on kuitenkin Akadimíaksen puolelle. Perinteisesti Sólonoksella on ollut myös paljon kirjakauppoja, kirjankustantamoita ja kirjansitomoita, ja niitä on siellä edelleen. Kadun rakennukset ovat pääosin peräisin 1860-luvulta 1900-luvulle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ateenan kadut ja tiet Luokka:Kolonáki
Voukourestíou

Voukourestíou (, ”Bukarestin katu”) on katu Ateenassa Kreikassa. Se on nimetty toisen Balkanin sodan vuonna 1913 päättäneen Bukarestin rauhansopimuksen mukaan. Voukourestíou-katu sijaitsee Kolonákin kaupunginosassa. Se saa alkunsa Ateenan ydinkeskustasta Stadíou-kadulta ja suuntautuu koilliseen päättyen Lykavittós-kukkulan juurelle. Kadun pituus on noin 670 metriä. Kadun reitti oli alun perin ennen viemäröintejä Lykavittókselta tullutta pientä joenuomaa. Paikalle rakennetun kadun nimi oli alun perin Anchesmoú (Οδός Αγχεσμού, Odós Anchesmoú) Lykavittóksen yhden huipun mukaan. Nykyisen nimen katu sai alun perin vuonna 1914. Vuodesta 1946 katu oli nimetty virallisesti Jan Smutsin, kreikkalaisittain Gian Smats, mukaan. Nykyinen nimi palautettiin noin vuonna 1961. Kadun alkuosa Stadíou- ja Akadimías-katujen välillä muutettiin kävelykaduksi vuonna 1978, ja se on näin Ateenan vanhin kävelykatu. Se tunnetaan erityisesti lukuisista luksusmerkkimyymälöistään, joissa ovat edustettuina sekä kreikkalaiset että kansainväliset merkit. Akadimíaksesta eteenpäin katu on muutoin tavallista katua, mutta Lykavittóksen päässä se on porrastettu ja sopii vain jalankulkijoille. Tiedosto:Voukourestiou Street Athens.JPG|Voukourestíou-katua. Tiedosto:Voukourestiou street Athens.jpg|Voukourestíou-katua. Tiedosto:Οδός Βουκουρεστίου Αθήνα 1049.jpg|Voukourestíou-katua. Tiedosto:View Voukourestiou Street in the neighbourhood of Kolonaki and in the distance the Acropolis.jpg|Voukourestíou- katua. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ateenan kadut ja tiet Luokka:Kolonáki
Vouliagménis

Vouliagménis (, ”Vouliagménin valtakatu”) on katu Ateenassa ja sen metropolialueella Kreikassa. Se on kaupungin pääväyliä keskustasta etelään päin. Katu on osa Kreikan kansallisteiden verkostoa numerolla EO80. Vouliagménis-valtakatu saa alkunsa Ateenan keskustan eteläosasta Kallirróis, Ardíttou ja Athanasíou Diákou -katujen risteyksestä. Alkuosassaan Goúvassa ja Dáfnissa valtakatu koostuu oikeastaan kahdesta yksisuuntaisesta haarasta. Lännempi, etelään suuntautuva haara on varsinaista Vouliagménis-valtakatua. Idempi, pohjoiseen suuntautuva haara tunnetaan Ilioupóleos ja Ethnikís Antistáseos -valtakatuina. Haarat yhdistyvät Ágios Dimítrioksessa. Yhdistyttyään valtakatu kulkee monien muiden eteläisten esikaupunkien, kuten Ilioúpolin, Álimoksen, Argyroúpolin, Ellinikón ja Glyfádan läpi. Katu päättyy Voúlan ja Vouliagménin rajalla Konstantínou Karamanlí -valtakadun risteykseen. Valtakadun pituus on noin 15,3 kilometriä. == Aiheesta muualla == Luokka:Ateenan kadut ja tiet
Michaela Polleres

Michaela Polleres (s. 15. heinäkuuta 1997) on itävaltalainen judon MM- ja EM- mitalisti. Hän on kilpaillut alle 70 kg:n painoluokassa vuodesta 2014 lähtien. Polleres saavutti alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 63 kg:n sarjassa 2014. Hän saavutti samassa painoluokassa pronssia Nanjingin nuorten olympialaisissa. Hän sai 70 kg:n sarjassa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa pronssia 2015 ja hopeaa 2017 sekä saman ikäluokan MM-kilpailuissa pronssia 2017. Polleres saavutti 70 kg:n sarjassa alle 23-vuotiaiden EM-hopeaa 2017. Hän sai vuonna 2018 pronssia Tel Avivin EM-kilpailuissa ja voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden. Minskin Euroopan kisoissa 2019 hän saavutti pronssia sekajoukkuekilpailussa ja sijoittui 70-kiloisissa seitsemänneksi. Saman vuoden Tokion MM-kilpailuissa hän oli viides. Hän saavutti MM-pronssia Budapestissa 2021. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Polleres sai 70 kg:n sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa Chizuru Araille. Sofian EM-kilpailuissa 2022 hän oli 70-kiloisissa viides. Hän saavutti pronssia Dohan MM-kilpailuissa 2023 ja Pariisin olympialaisissa 2024. Polleres on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa kuusi turnausvoittoa ja yhdeksän kolmossijaa. Maailmancupeissa / Continental open -kilpailuissa hän on kolme voittoa ja yksi kolmossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Itävallan-mestaruutta. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset judokat Luokka:Itävaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carlos Bergara

Carlos Bergara (8. toukokuuta 1895 Buenos Aires – 29. maaliskuuta 1971) oli argentiinalainen painonnostaja. Hän painoi 81 kilogrammaa. Bergara edusti Argentiinaa Pariisin kesäolympialaisissa 1924 miesten kevyessä raskassarjassa sijoittuen viidenneksi. == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset painonnostajat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Frances Trollope

Frances Trollope, s. Milton, (1780 Stapleton, Englanti – 1863 Firenze, Italia) oli brittiläinen kirjailija.Trollope, Mrs. Frances, A Short Biographical Dictionary of English Literature (Wikiaineisto) Trollopen puoliso oli vuodesta 1809 asianajaja Thomas A. Trollope, joka ajautui taloudellisiin vaikeuksiin. Sen jälkeen Trollopen perhe muutti 1827 Yhdysvaltoihin Cincinnatiin, missä hänen ponnistelunsa perheen elättämiseksi eivät tuottaneet tulosta. Hän palasi Englantiin, jossa hän sai huomiota julkaisemallaan kirjalla Domestic Manners of the Americans (1832), jossa hän kuvasi aihetta kielteisesti liioitellen. Hänen toinen kirjansa, romaani The Refugee in America, oli samalla linjalla. Seuraavaksi ilmestyi The Abbess ja Belgium and Western Germany sekä samantyylisiä kirjoja Paris and the Parisians ja Vienna and the Austrians. Sen jälkeen hän kirjoitti erilaisista aiheista kaikkiaan yli sata kirjaa. Trollopella oli hyvä havaintokyky, ja hänen älynsä oli terävä ja pisteliäs, mutta menestys laantui. Elämänsä viimeiset 20 vuotta hän asui Firenzessä. Myös kaksi hänen pojistaan, Anthony Trollope ja Thomas Adolphus Trollope, oli kirjailijoita. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Englantilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1780 syntyneet Luokka:Vuonna 1863 kuolleet
Łowiczin piirikunta

Łowiczin piirikunta () on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 78 099\. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Łowicz. Yhdeksän maalaiskuntaa ovat Bielawy, Chąśno, Domaniewice, Kiernozia, Kocierzew Południowy, Łowicz, Łyszkowice, Nieborów sekä Zduny. Łowiczin piirikunnan pinta-alasta 9,9 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018. Łowiczin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 4,6 prosenttia. Vuoden 2019 lopussa Łowiczin piirikunnassa oli 78 099 asukasta, joista 51,6 prosenttia naispuolisia ja 48,4 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 81 130 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 65 709 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaat muodostivat vuoden 2019 lopussa 17,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 59,4 prosenttia ja eläkeikäiset 23 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,5 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 664 lasta. == Lähteet == Luokka:Łódźin piirikunnat
Yellow Hair and the Fortress of Gold

Yellow Hair and the Fortress of Gold on vuonna 1984 valmistunut yhdysvaltalainen lännenelokuva. Elokuva kuvattiin Espanjassa kustannussyistä. == Näyttelijät == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1984 espanjalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1984 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset lännenelokuvat
Jasmikit

Jasmikit eli murraijat (Murraya) on ruutakasvien (Rutaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 15–23 lajia. Suvun lajeista ainakin intianjasmikin (Murraya koenigii) lehtiä eli currylehtiä käytetään mausteena. == Lajeja == * Murraya alata * Murraya crenulata * Murraya euchrestifolia * Murraya koenigii – intianjasmikki eli intianmurraija * Murraya kwangsiensis * Murraya microphylla * Murraya paniculata – tuoksujasmikki eli tuoksumurraija * Murraya tetramera == Lähteet == *
Thomas Adolphus Trollope

Thomas Adolphus Trollope (29. huhtikuuta 1810 Bloomsbury, Lontoo, Englanti – 11. marraskuuta 1892 Clifton, Englanti), oli brittiläinen kirjailija.Trollope, Thomas Adolphus, Dictionary of National Biography (Wikiaineisto) Trollopen vanhemmat olivat kirjailija Frances Trollope ja asianajaja Thomas Anthony Trollope. Trollopen veli oli kirjailija Anthony Trollope. Trollopen ensimmäinen vaimo oli Theodosia Trollope, toinen Frances Eleanor Trollope (s. Ternan), molemmat kirjailijoita. Trollope oli jo opiskeluaikana alkanut kirjoittaa hampshireläiseen lehteen. Syksyllä 1828 perhe muutti Yhdysvaltoihin, josta he kovien kokemusten jälkeen palasivat Englantiin. Opintojen päätyttyä hän työskenteli sanoma- ja aikakauslehdissä, ja hän julkaisi 1840 äitinsä toimittaman ensimmäisen kirjansa, vaatimattoman kertomuksen matkasta Bretagneen. Kului kaksi vuotta, ja hän tutustui Charles Dickensiin ja alkoi myöhemmin kirjoittaa tämän lehteen Household Words. Hän asettui 1843 äitinsä kanssa Firenzeen ja käsitteli sen jälkeen kirjoissaan toscanalaisia aiheita ja oli aikansa ahkerimpia kirjailijoita. Hän avioitui 1848 Theodosia Trollopen kanssa, ja he saivat tyttären Bicen (Beatrice). Vaimon varallisuuden ansiosta he ostivat Firenzestä talon, joka sai nimeksi Villino Trollope ja josta tuli kirjailijoiden kohtauspaikka. Hän keksi 1850 juonen äitinsä Florence Trollopen romaaniin Petticoat Government ja kahdeksan vuotta myöhemmin veljelleen Anthonylle juonen tämän menestystarinaan Doctor Thorne. Trollopen vaimo kuoli 1865, ja Trollope muutti Firenzen ulkopuolelle Villa Ricorboliin. Seuraavana vuonna hän meni naimisiin Frances Eleanor Ternanin kanssa. He muuttivat 1873 Roomaan, jossa hän toimi Standardin kirjeenvaihtajana. Heidän talostaan tuli englantilaisten matkailijoiden suosittu kohtauspaikka. Hän muutti 1890 Englantiin, jossa hän kuoli. Tuotteliaan Trollopen kirjallinen tuotanto jäi pian unohduksiin. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1810 syntyneet Luokka:Vuonna 1892 kuolleet
Clara Tschudi

Clara Tschudi (9. syyskuuta 1856 Tønsberg, Norja – 10. marraskuuta 1945Clara Tschudi, Store norske leksikon ) oli norjalainen kirjailija, sukutaustaltaan sveitsiläinen. Hänen aikoinaan suositut kirjansa käsittelevät kepeässä muodossa historiallisia henkilöitä, varsinkin naisia. Hän kirjoitti myös pieniä elämäkerrallisia kuvauksia Silhouetter (1898) muun muassa Ruotsi-Norjan kuningattaresta Sofiasta.Tschudi, Clara Nordisk familjebok 30. 1920 ==Teokset== * Tre nutidskvinder, 1887 * Eugénie, 1889 * Keiserinde Augusta, 1892 * Marie Antoinette, 1894–1896 * Napoleons moder, 1898 * Silhouetter 1898 * Elisabeth, 1900 * En forglemt heltinde, aihe: Napolin kuningatar Maria Sofia, 1904 * Ludwig den anden, 1905 * Ludwig den andens sidste dage, 1906 * Dronninger, keiserinder og kongernes moder, 1907–1908, uusi p. nimellä Hofliv, 1915 * Napoleons sön, 1911 * Dronning Hortense, 1913 * Goethes moder, 1916 * To keiserkroner, 1919 ===Suomennetut teokset=== * Marie Antoinette; suomentanut Emil Mannstén. Viipuri: Suomentaja 1906. * Napoleonin poika; suomentanut Toini Yrjö Koskinen. Helsinki: Kirja 1916. – 2. p. Kirja 1929. * Keisarinna Elisabet; suomentanut Tahvo Partio. Oulu: Pohjolan kustannus 1917. * Goethen äiti; suomentanut Edw. Lück. Helsinki: Kirja 1917. * Napoleonin äiti; suomentanut Edw. Lück. Helsinki: Kirja 1918. * Bismarck ja hänen vaimonsa, Jyväskylä: Gummerus 1925. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Vapaasti ladattavia Clara Tschudin e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1859 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Egeanmeren maanjäristys 2020

Egeanmeren maanjäristys 2020 oli merenalainen maanjäristys, joka tapahtui Egeanmerellä Kreikan Sámoksen saaren ja Turkin rannikon välisellä merialueella 30. lokakuuta 2020 kello 13.51 Kreikan aikaa (14.51 Turkin aikaa). Se vaikutti erityisesti Sámoksella ja Turkin İzmirissä. Maanjäristyksen magnitudi oli 7,0 ja se tapahtui noin 21 kilometrin syvyydessä. Maanjäristyksen keskus oli noin 19 kilometriä Sámoksen saaresta pohjoiseen. Järistyksessä kuoli 118 ja loukkaantui noin henkeä. Järistyksen voima suuntautui erityisesti pohjoiseen päin kohti İzmiriä, missä se aiheutti suurimmat tuhot. Kaupungissa romahti parikymmentä kerrostaloa, ja kuolleita oli yli 100 henkeä. Järistys oli poikkeuksellisen pitkäkestoinen, ja sitä seurasi satoja pienempiä jälkijäristyksiä. Kreikassa järistys tuntui erityisesti Sámoksella, jossa kuoli kaksi nuorta talon seinän romahdettua heidän päälleen. Saarella suurimmat tuhot olivat Sámoksen kaupungissa, johon iski myös pieni tsunami, sekä Karlóvasissa. Kreikassa järistys tuntui myös erityisesti Dodekanesiassa ja Kykladeilla, ja se tunnettiin Ateenassa ja Kreetalla saakka. Järistys tunnettiin myös muun muassa Bulgariassa ja Albaniassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:İzmirin historia Luokka:Maanjäristykset Kreikassa Luokka:Maanjäristykset Turkissa Luokka:Sámos Luokka:Vuoden 2020 maanjäristykset
Ivar Rudolf Forsman

Ivar Rudolf Forsman (7. toukokuuta 1857 Ilmajoki – 20. lokakuuta 1911 Ähtävä) oli suomalainen pappi, opettaja ja moninkertainen valtiopäivämies. Forsmanin vanhemmat olivat lääninrovasti Carl Rudolf Forsman ja Sofia Charlotte Björnberg ja puoliso vuodesta 1882 Matilda Roschier (k. 1906). Forsman tuli ylioppilaaksi 1876 ja suoritti teologian erotutkinnon ja vihittiin papiksi 1882. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1884. Forsman toimi pappina Ilmajoella, Pietarsaaressa ja Purmossa ja sitten Kokkolassa kappalaisena 1886–1898 ja v.t. kirkkoherrana 1894–1906. Ähtävän kirkkoherraksi Forsman tuli 1897 ja toimi myös lääninrovastina. Forsman oli Kokkolassa ruotsinkielisen tyttökoulun uskonnon ja kirkkohistorian opettaja 1886–1898. Hän oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904 ja 1905.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Ivar Rudolf Forsman (Viitattu 30.10.2020) Rehtori, insinööri William Forsman oli Ivar Rudolf Forsmanin veli.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: William Vindician Forsman (Viitattu 30.10.2020) ==Lähteet== Luokka: Suomen evankelis- luterilaisen kirkon papit Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1911 kuolleet
Tulossa

__NOTOC__ Tulossa on Reijo Karvosen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1975. == Kappaleet == # # # # # # === B-puoli === # * # # # # == Kokoonpano == * Reijo Karvonen – piano (kappale: B2), cembalo (kappale: B2), akustinen kitara (kappale: B4), basso (kappale: B1) * Heikki Virtanen – basso * Olli Kosonen – kontrabasso * Roope Koistinen – rummut * Juha Björninen – kitara * Nono Söderberg - kitara * Nappi Ikonen – lyömäsoittimet * Juhani Aaltonen – sopraano-, tenorisaksofoni * Esa Kotilainen – kosketinsoittimet * Juhani Poutiainen – viulu * Jukka Tolonen – akustinen kitara (kappale: A2) * Tomi Parkkonen – rummut (kappale: A2) * Hasse Walli – kitara (kappale: A3) * Esko Rosnell – rummut (kappale: A3) * Esko Linnavalli – piano (kappale: A3) * Harri Merilahti – akustinen kitara (kappale: B4) * taustalaulu – Kalle Fält, Kassu Halonen, Paavo Maijanen, Pepe Willberg == Lähteet == * Tulossa discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1975 esikoisalbumit Luokka:Suomalaiset pop rock -albumit
Viron europarlamenttivaalit 2004

Vuoden 2004 europarlamenttivaalit järjestettiin Virossa 13. kesäkuuta 2004. Vaaleissa valittiin Viron ensimmäiset kuusi europarlamentaarikkoa. Vaalien äänestysaktiivisuus oli 26,8 prosenttia. Virossa syntyi kiistaa eurovaalilaista, koska presidentti Arnold Rüütel ei alun perin halunnut hyväksyä avoimia listoja. Hänen mukaansa ne mahdollistivat julkkisehdokkaat joiden ainoa tavoite on kerätä ääniä puolueelle ottamatta itse paikkaa vastaan vaikka voittaisikin. == Tulokset == Puolue Puolue Mepit Äänet Äänet Äänet Puolue Puolue Mepit Lukumäärä Lukumäärä Osuus Osuus Sosiaalidemokraattinen puolue 3 85 429 36,8 % Keskustapuolue 1 40 703 17,5 % Reformipuolue 1 28 372 12,2 % Isänmaaliitto 1 24 374 10,5 % Viron Kansanliitto 0 18 687 8,0 % Res Publica 0 15 457 6,7 % Viron demokraattinen puolue 0 2 849 1,2 % Viron eläkeläisten puolue 0 1 329 0,6 % Viron sosiaalidemokraattinen työväenpuolue 0 1 057 0,5 % Viron venäläinen puolue 0 805 0,3 % Muut 0 13 168 5,7 % == Valitut ehdokkaat == Euroopan parlamenttiin valitut ehdokkaat äänimäärän mukaan: Kuva Ehdokas Puolue Puolue Äänimäärä Toomas Hendrik Ilves Sosiaalidemokraattinen puolue 76 120 Siiri Oviir Keskustapuolue 16 633 Tunne-Väldo Kelam Isänmaaliitto 12 609 Toomas Savi Reformipuolue 11 198 Marianne Mikko Sosiaalidemokraattinen puolue 5 263 70px Ivari Padar Sosiaalidemokraattinen puolue 1 012 == Lähteet == Viro Europarlamenttivaalit 2004
Hattin

Hattin tai Hittin on entinen kylä nykyisen Israelin pohjoisosassa. Hattin tuli kuuluisaksi vuonna 1187 sen lähellä käydystä Hattinin taistelusta, ja druusit pitävät sitä raamatullisen Jetron hautapaikkana. Kylä hylättiin vuonna 1948 ja suurin osa sen rakennuksista purettiin. ==Maantiede== Hattin sijaitsee tasangolla Tiberiaksen länsipuolella. Hattinin sarvet ovat tuliperäisen kukkulan kaksi huippua, joita erottaa entisen tulivuoren kraatteri. ==Historia== Myöhempi Hattin on yhdistetty joskus muinaiseen kanaanilaiseen kaupunkiin Siddimiin. 200-luvulta ennen ajanlaskun alkua paikkakuntaa alettiin kutsua hepreankielisellä nimellä Kefar Hittin. Rooman valtakunnan kaudella se tunnettiin nimellä Kefar Hittaia. Hattin tuli kuuluisaksi vuonna 1187 käydystä Hattinin taistelusta. Saladinin johtamat muslimit voittivat taistelussa lähellä Hattinia Jerusalemin kuningas Guy de Lusignanin ristiretkeläisarmeijan. Kylä tunnettiin taistelun lisäksi pyhätöistään. Se on liitetty kansanperinteessä profeetta Jetron (Shu'ayb) hautapaikkaan. Tarinan alkuperästä ei ole varmuutta. Haudasta kirjoitti 1200-luvulla rabbi Samuel ben Samson, joka mainitsi paikan Jetron tai Hoosean hautapaikkana. Osmanien valtakunnan vuoden 1596 veroluettelon mukaan kylä käsitti 110 taloutta ja paikalliset viljelivät vehnää, ohraa ja oliiveja, kasvattivat vuohia, ja heillä oli mehiläisiä. Matkailija Evliya Çelebi kirjoitti vuonna 1649 kylässä olevan noin 200 muslimitaloa. 1800-luvun lopussa sen asukasluku oli noin 400. Vuonna 1897 paikalle perustettiin kyläkoulu. Kylä hylättiin vuonna 1948, ja suurin osa sen entisistä rakennuksista on purettu. Druusit vierailevat Jetron hautana pitämällään paikalla Hattinissa, ja vuosittain huhtikuussa paikalla järjestetään juhlallisuuksia. Paikalla oleva pyhättö on rakennettu suhteellisen hiljattain, mutta se sisältää myös joitakin vanhempia osia. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Israelin historia Luokka:Palestiinan historia Luokka:Entiset asutut paikat
Villa Zilliacus

Villa Zilliacus on rakennushistoriallisesti arvokas jugendhuvila Pienen Lehtisaaren länsiosassa Espoon ulkosaaristossa. Se on arkkitehti Karl Lindahlin käsialaa. Villa Zilliacuksen pinta-ala on 353 neliömetriä. Liikemies Arvid Zilliacus rakennutti Villa Zilliacuksen 1910-luvun alussa arkkitehti Karl Lindahlin suunnitelman mukaan. Hän oli ostanut Lehtisaaret 1903. Harjakattoisen, kaksikerroksisen huvilan arkkitehtuuri on moni-ilmeistä lukuisine ulokkeineen ja sisäänvetoineen. Ulkoseiniin on kaiverrettu jugend- ornamentteja. Huvilakokonaisuuteen kuuluu myös puutarhurin mökki ja tallirakennus, joka on muutettu kokous- ja koulutustilaksi. Villa Zilliacus on koulutus- ja virkistyskäytössä. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Hagerlund.net: Espoon kartanot ja huvilat: Villa Zilliacus Luokka:Espoon huvilat Luokka:Suvisaaristo
Villa Solkulla

Villa Solkulla on rakennushistoriallisesti arvokas huvila Karhusuon kaakkoisosassa Keski-Espoossa. Sen suunnitteli arkkitehti Uno Ullberg. Huber Oy:n toimitusjohtaja Knut Törnroos rakennutti Villa Solkullan historiallisen myllypaikan lähelle Bembölen länsipuolelle. Törnroos oli tutustunut arkkitehti Ullbergiin työskennellessään Huberin Viipurin haarakonttorissa. Nykyinen 1930-luvulla rakennettu Villa Solkulla on kolmas saman niminen huvila samalla paikalla. Sitä edelsi puinen, kaksikerroksinen huvila, joka oli rakennettu viimeistään 1925 ja purettu jo 1936. Villa Solkullassa on sekä klassistisia että funktionalistisia piirteitä. Pohjoissivulla funktionalismi ilmenee selkeämmin kuin eteläsivulla. Tavanomainen funktionalismin elementti on pohjoisen julkisivun porraskäytävän kaareva uloke. Tyypillinen 1930-luvun ratkaisu on räystäätön satulakatto. Ensimmäinen kerros suunniteltiin lähinnä edustuskäyttöön ja toinen kerros yksityiskäyttöön. Sisätilat ovat julkisivua koristeellisemmat kipsireliefeineen ja koristelistoineen. Paul Olsson suunnitteli Villa Solkullan puutarhan 1931. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espoon huvilat Luokka:Karhusuo
Kwaidan – kauhun kasvot

Kwaidan – kauhun kasvot () on vuonna 1965 ensi-iltansa saanut Masaki Kobayashin ohjaama episodi-kauhuelokuva, joka perustuu Lafcadio Hearnin kirjaan Kwaidan: Stories and Studies of Strange Things. Elokuva koostuu neljästä eri kummitustarinasta. Kwaidan – kauhun kasvot voitti Jury Special -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1965 ja sai parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-ehdokkuuden vuoden 1965 gaalassa. == Näyttelijät == === Episodi 1: "Kurokami", "Mustat hiukset" === === Episodi 2: "Yuki-Onna", "Luminainen" === === Episodi 3: "Miminashi Hōichi no Hanashi", "Korvaton Hōichi" === === Episodi 4: "Chawan no naka", "Teekuppi"=== == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1965 japanilaiset elokuvat Luokka:Japanilaiset kauhuelokuvat Luokka:Fantasiaelokuvat Luokka:Episodielokuvat Luokka:Novelleihin perustuvat elokuvat
David Costabile

David Costabile (s. 9. tammikuuta 1967 Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat roolinsa lienee Gale Boetticherin rooli televisiosarjassa Breaking Bad, jossa hän näytteli vuosina 2010–2011, sekä Mike "Wags" Wagnerin rooli televisiosarjassa Billions, jossa hän on näytellyt vuodesta 2016 alkaen. Hän on myös näytellyt elokuvissa Lincoln (2012), 13 Hours: The Secret Soldiers of Benghazi (2016), The Post (2017) ja The Dirt – Törkytehdas (2019), sekä televisiosarjoissa Damages (2007–2009), Flight of the Conchords (2007–2009), Langalla (2008) ja Pukumiehet (2012–2019). == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harold Clarke

Harold Clarke (1888 – 11. maaliskuuta 1969 Christchurch) oli brittiläinen uimahyppääjä ja olympiamitalisti. Clarke edusti Isoa-Britanniaa kolmissa kesäolympialaisissa. Lontoon kesäolympialaisissa 1908 hän kilpaili 3 metrin ponnahduslaudassa sijoittuen kahdeksanneksi. Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 Clarke sijoittui yhdeksänneksi suorissa kerroshypyissä. Pariisin kesäolympialaisissa 1924 hän saavutti pronssia suorissa kerroshypyissä jättäen neljänneksi yhdysvaltalaisen Ben Thrashin. Kyseinen pronssi jäi Clarken uran ainoaksi olympiamitaliksi. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset uimahyppääjät Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Matti Antero Peltonen

Matti Antero Peltonen (s. Hyvönen; 16. tammikuuta 1923 OuluKuka kukin on 1978, s. 713 Runeberg.org. Viitattu 1.11.2020. – 28. tammikuuta 1990Kuka kukin on 1990, s. 1214. Otava, Helsinki 1990. Hämeenlinna) oli suomalainen taloustieteilijä, joka vaikutti myös SKP:ssa ja Suomen Kansan Demokraattisessa Liitossa (SKDL). ==Ura== Peltonen valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteiden maisteriksi. Hän opetti Sirola-opistossa valtiotieteitä sekä kansantaloustiedettä. Hän oli myös Sirola-opiston rehtorina Erkki Salomaan jälkeen vuosina 1966–1979. Siinä tehtävässä hänellä oli merkittäviä yhteyksiä muun muassa Rostockin yliopistoon. Peltonen toimi myös Hämeenlinnan kaupunginvaltuustossa SKDL:n edustajana. Myöhemmin hän toimi opetusministeriön palkkaamana opetusneuvoksen virassa; se ei ollut arvonimi. ==Näkemyksiä== Peltosen mukaan "lopullista" kommunismia ei koskaan saavuteta, vaan sitä on pidettävä eräänlaisena ääriarvona, jota kohden lähestytään. Hänen mukaansa kaikkien ihmisten perustarpeet voidaan tyydyttää, mutta on otettava huomioon, että syntyy kuitenkin uusia tarpeita. Peltonen ennustaa, että maaseudun ja kaupunkien välinen oleellinen ero henkisen kuin ruumiillisen työn välillä katoaa. Hän ennustaa optimistisesti luovaa, automatisoitua vapaaehtoisuuteen perustuvaa työtä ja ihmisten kulttuurista sivistyneisyyttä. ==Yksityiselämä== Peltosen vaimo oli Sirola-opiston suomen kielen, suomen ja suomen työväenliikkeen historian opettaja Paula Peltonen s. Piipponen. Peltosilla on kaksi poikaa. Matti Peltosen biologiset vanhemmat olivat työväenliikkeen veteraani Antti Hyvönen ja Ester Vanhala. Hänen kasvatusvanhempansa Antti Hyvösen paettua Venäjälle vuodesta 1925 olivat lempääläläissyntyiset maanviljelijä, alun perin torppari Aaku Peltonen ja Hilda s. Hupakka. Uusperheen vanhin sisar oli työväenliikkeen veteraani Betty Peltonen. == Julkaisuja == *Kansa kakkunsa äärellä (Kansankulttuuri, 1965) *Puheenvuoroja marxilaisesta taloustieteestä (SKP:n valistusosasto 1966) *uudistettu laitos Eino Nevalaisen oppikirjasta Marxilainen kansantaloustiede (Kansankulttuuri, 1966). ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset taloustieteilijät Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen oppilaitosten rehtorit Luokka:Hämeenlinnan kaupunginvaltuutetut Luokka:SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Kauppaseuran talo (1957–)

Kauppaseuran talo on arkkitehti Jaakko Tähtisen suunnittelema rakennus, joka sijaitsee Tampereen keskustassa Laukontorin laidalla. Vuonna 1957 valmistuneessa talossa on asuntoja, ravintola- ja liikehuoneistoja sekä Tampereen Kauppaseuran toimitilat.Humppi 2019, s. 1, 7–8. Rakennus on olennainen osa Ratinan suvannon kaupunkimaisemaa. Kauppaseuran talo on torin puolelta seitsenkerroksinen, Aleksis Kiven kadun puolelta viisikerroksinen ja Kirkkokadun puolelta kaksikerroksinen. Tyyliltään kokonaisuus edustaa jälleenrakennuskauden niukkaeleistä modernismia. Ulkoasu on melko neutraali ja arkinen. Laukontorin puoleista pääjulkisivua rytmittävät erkkerit ja parvekkeet.Humppi 2019, s. 7, 9.Mukala 1999, s. 119. Nykyisen rakennuksen tieltä purettiin August Krookin suunnittelema jugendtyylinen Kauppaseuran talo, joka oli peräisin vuodelta 1905. ==Lähteet== Luokka:Tampereen asuinrakennukset Luokka:Tampereen liikerakennukset Luokka:Nalkala
Kultamarakatti

Kultamarakatti (Cercopithecus mitis subsp. kandti) on sinimarakatin alalaji. == Levinneisyys ja elinympäristö == Kultamarakatteja elää Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa ja Ugandassa. Ne elävät kosteissa vuoristometsissä. == Elintavat == Kultamarakatit elävät noin 30 yksilön ryhmissä. Ne syövät hedelmiä ja lehtiä, esimerkiksi Virungavuorilla niiden ruokavalio koostuu pääasiassa afrikanvuoribambusta (Oldeania alpina syn. Sinarundinaria alpina). == Lähteet == Luokka:Marakattiapinat
Luettelo televisiosarjan All Together Now Suomi tuomareista

Tämä on luettelo suomalaisen televisiosarjan All Together Now Suomi tuomareista. Tämä "Sataseksi" kutsuttu, satapäinen tuomaristo koostuu kotimaisista musiikki- ja viihdealan ammattilaisista, joiden erikoisalaa on musiikin lisäksi muun muassa pin up -esiintyminen, viihdetoimittaminen sekä tuottaminen ja managerointi. == Tuomarit == Nimi Mistä on tunnettu Aleksanteri Hakaniemi laulaja Anamaria Rusi laulaja, mm. The Voice of Finland Andrea Brosio rock-muusikko, mm. The Voice of Finland Archie Cruz Santa Cruz -yhtyeen laulaja-kitaristi Armi Tenkula iskelmälaulaja Cee laulaja-vocal coach Chike Ohanwe laulaja-näyttelijä Divet drag queen Eini laulaja Elias Kaskinen laulaja Ellinoora Tuuri tuottaja-lauluntekijä Heikki Puhakainen kosketinsoittaja, A&R-manageri;, tuottaja Ilona Korhonen runonlaulaja Ilta laulaja Irina laulaja Jani Wilund manageri Jayden Mars drag queen Jepa Lambert laulaja-vocal coach Katri Utula viihdetoimittaja Knucklebone Oscar kitaristi-laulaja Laura Närhi laulaja Laura Pyrrö oopperalaulaja Laura Voutilainen laulaja Leo Luthando räppäri Leo Stillman laulaja Marjaana Turunen gospelkuoron johtaja Max Vola laulaja, räppäri Mira Luoti laulaja Miss Lay D. Bird pin-up-laulaja-esiintyjä Niki Rock Barbe-Q-Barbies -yhtyeen laulaja-lauluntekijä Nisa Soraya iskelmälaulaja Nopsajalka laulaja Oliver Briny laulava pappi, mm. The Voice of Finland Pastoripike räppäri Pete Parkkonen laulaja Plamen De La Bona musiikkiteatteriesiintyjä, mm. The Voice of Finland Roope Pelo tenori Samae Koskinen laulaja Santeri Kaverinen rock-muusikko Tea Repo karaoken maailmanmestari Tuomas Kantelinen säveltäjä Tuure Boelius tubettaja-laulaja- näyttelijä === Tuomarit eri kuoroista === Kuoro Paikkakunta Kuoron edustajat Medicanto Helsinki Sanna Sari Jaana Hannu Markku Marjatta Cawiar Porvoo Dan Camilla Nina Patricia Mia Susanna Linda Alexandra Maria Katariina Kartanon laulu Vantaa Miia Outi Liisa Terhi Milka Espoon laulu Espoo Elina Susanna Artur Kari Hannakaisa Päivi Katri Ella Herttoniemen Sointu Helsinki Henna Minna Sari Karoliina Tea Antti Kanavan kaiku Helsinki Tuija Marke Niina Petra Susanna Out n'Loud Helsinki Makla Pasi Lärkkulla Musical Karjaa Eleonoora Ingrid Kreetta Valtteri Elli Saimi Riikka Alexander Jenna Roope Kitri Eevi Annika Paula Kaarina Wilma == Lähteet == All Together Now Suomi
Yonezawa

Yonezawa () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Yamagatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin kaakkoisosassa Yonezawan allaslaaksossa. Etelässä kaupungin alue nousee Ōuvuoriin kuuluvalle Azumavuorelle ja rajautuu Fukushiman prefektuuriin. Vuoristoalueelta saa alkunsa Mogamijoki sivujokineen. Yonezawassa on 81 043 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 548,51 neliökilometriä. Yonezawan linna perustettiin jo 1200-luvulla. Sengoku-kaudella 1500-luvulla Yonezawa alkoi saada Date- klaanin hallinnassa linnanaluskaupungin piirteitä, ja kehittyikin sittemmin Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla linnanaluskaupunkina Uesugi-klaanin vallassa. Kaupunkiin syntyi jo kauden keskivaiheilla tekstiilien tuotantoa, ja nykyisinkin tekstiiliteollisuus on merkittävä elinkeino. Japanin viskoosin tuotanto sai alkunsa Yonezawassa. Kun Japanin nykyinen kunnallishallinto perustettiin vuonna 1889, Yonezawa sai ensimmäisten joukossa kaupunkioikeudet. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunkiin on rakennettu elektroniikka- ja elintarviketeollisuutta, ja nykyisin (tilanne vuonna 2012) se on tuotannon arvolla mitattuna prefektuurin tärkein teollisuuskaupunki. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään riisiä ja hedelmiä, kuten omenoita, ja kasvatetaan lihakarjaa ja karppeja. Yonezawan nähtävyyksistä monet liittyvät Uesugi-klaanin historiaan, kuten Uesugi-museo, Uesugi-jinjan šintolainen pyhäkkö ja Fumon-inin buddhalainen temppeli. Uesugi-jinjan ja Matsugasaki- jinjan pyhäköt tunnetaan myös keväisin järjestettävästä Uesugi-festivaalista. Entinen Yonezawan ammattikorkeakoulun päärakennus edustaa vuorostaan 1900-luvun alun länsimaalaistyylistä arkkitehtuuria. Osa kaupungin vuoristoalueista kuuluu Bandain–Asahin kansallispuistoon. Seudulla on laskettelukeskuksia ja monia kuumia lähteitä (onsen), kuten Shirabu-onsen, Onogawa-onsen, Ōdaira-onsen, Ubayu-onsen ja Goshiki-onsen. Yonezawaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Ōu-päälinja, jota pitkin kulkee suurnopeusjunayhteys Yamagata Shinkansen, ja Yonesaka-linja. == Kuvia == Tiedosto:米沢駅 - panoramio (1).jpg|Yonezawan rautatieasema Tiedosto:Onogawa Bath AmaYu.JPG|Kylpylä Onogawa-onsenissa Tiedosto:DSC 4449 (4652370348).jpg|Tsunakijoen patojärvi Tiedosto:Yonezawa city center area Aerial photograph.1976.jpg|Yonezawan kantakaupunki vuoden 1976 ilmakuvassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Yamagatan prefektuurin kaupungit
Hermann Kutschera

Hermann Kutschera (1903-1975) oli itävaltalainen arkkitehti. Hän osallistui vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin, joissa voitti kultaa arkkitehtuurissa teoksellaan ”Hiihtostadion”. ==Lähteet== Luokka:Itävaltalaiset arkkitehdit Luokka:Itävaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Théâtre du Châtelet

Théâtre du Châtelet eli Châtelet-teatteri on teatteri sekä ooppera- ja konserttitalo Pariisissa 1. arrondissementin alueella. Se sijaitsee place du Châtelet -aukion varrella Seinejoen pohjoisrannalla. Théâtre du Châtelet’n rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Gabriel Davioud ja se rakennettiin vuosina 1860–1862 keisarillisen teatterin (théâtre impérial) käyttöön. Vastapäätä Châtelet-aukion toiselle laidalle rakennettiin samoihin aikoihin kaupunginteatteri Théâtre de la Ville, joka on myös Davioudin suunnittelema. Kahden teatterin rakentaminen symmetrisesti aukion vastakkaisille puolille oli osa paroni Haussmannin kaupunkiuudistusta Pariisissa. Vuodesta 1979 Théâtre du Châtelet on kuulunut Pariisin kaupungille.Le Théâtre du Châtelet Paris1900. Viitattu 31.10.2020. Igor Stravinskyn Petruška-baletin kantaesitys oli Théâtre du Châtelet’ssa vuonna 1911.Ilkka Oramo: Igor Stravinsky Taideyliopiston Sibelius-Akatemia. Viitattu 31.10.2020. Vuodesta 1929 alkaen teatteri keskittyi pitkäksi aikaa operetteihin. Lontoolainen Philharmonia-orkesteri toimi teatterin vakio-orkesterina 1990-luvulla.Heikki Hellman: Lontoon Philharmonia-orkesteri muuttaa Pariisin Châtelet-teatteriin (vain tilaajille) Helsingin Sanomat 13.5.1991. Viitattu 31.10.2020. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Théâtre du Châtelet’n kotisivu *Théâtre du Châtelet Pariisin virallinen matkailusivusto Luokka:Ranskan teatterit Luokka:Ranskan oopperatalot Luokka:Pariisin rakennukset ja rakennelmat
Niccolò Castiglioni

Niccolò Castiglioni (17. heinäkuuta 1932 Milano – 7. syyskuuta 1996 Milano) oli italialainen säveltäjä.Niccolò Castiglioni AllMusic Castiglioni opiskeli Milanon konservatoriossa sävellystä Giorgio Federico Ghedinin, Franco Margolan, Sandro Fugan ja Ettore Desderin johdolla sekä pianonsoittoa Lidia Zambellin johdolla. Hän täydensi opintojaan Mozarteumissa, jossa hänen opettajiensa joukossa oli Boris Blacher. Castiglioni osallistui myös Darmstadtin kesäkursseille. Hän aloitti ammattimaisen uransa pianistina. Hänen ensimmäinen suurimuotoinen teoksensa oli ooppera Uomini e no (1955). Vuonna 1961 hän sai Prix Italian radio-oopperastaan Attraverso lo specchio. Tätä teosta seurasi toinen Lewis Carrollin innoittama ooppera, Jabberwocky (1962). Castiglioni aloitti uransa säveltäjänä uusklassismin tyylillä, mutta alkoi sitten hyödyntää musiikissaan kaksitoistasäveljärjestelmää. Hän päätyi myös kehittämään epätavallisen avantgardismia ja myöhäisromanttisuutta yhdistäneen tyylin. Castiglioni työskenteli myös musiikkikriitikkona. Hän siirtyi vuonna 1966 Yhdysvaltoihin, jossa työskenteli eri yliopistoissa muutaman vuoden ajan ennen palaamistaan kotimaahansa. Hän jatkoi teosten säveltämistä, mutta uusia teoksia valmistui myöhemmän uran aikana selvästi aiempaa vähemmän. == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Hermann Stiegholzer

Hermann Stiegholzer (12. heinäkuuta 1894 - 21\. lokakuuta 1982) oli itävaltalainen arkkitehti. Hän osallistui vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin, joissa voitti pronssia yhdessä maanmiehensä Herbert Kastingerin kanssa teoksellaan ”Wienin kamppailualue”. He suunnittelivat yhdessä myös Wieniin erilaisia tehdastiloja. ==Lähteet== Luokka:Itävaltalaiset arkkitehdit Luokka:Itävaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Luettelo tunnetuista pariisilaisista

Tämä on luettelo tunnetuista pariisilaisista. * Martine Aubry, poliitikko * Cyrano de Bergerac, kirjailija * Juliette Binoche, näyttelijä * Georges Bizet, säveltäjä * Léon Blum, poliitikko * Nicolas Boileau, kirjailija * François Boucher, taidemaalari * Marc-Antoine Charpentier, säveltäjä * Jacques Chirac, Ranskan presidentti * Pierre de Coubertin, olympialaisten perustaja * François Couperin, säveltäjä * Pierre Curie, fyysikko * Jean le Rond d’Alembert, matemaatikko, fyysikko, filosofi * Serge Dassault, kustantaja, poliitikko * Michel Debré, 5. tasavallan pääministeri * Claude Debussy, säveltäjä * Edgar Degas, taidemaalari * Jacques Delors, poliitikko, EK:n puheenjohtaja (1985–1994) * Catherine Deneuve, näyttelijä * Maurice Druon, poliitikko, kirjailija * Alexandre Dumas nuorempi, kirjailija * Laurent Fabius, pääministeri (1984–1986) * Félix Faure, 3. tasavallan presidentti (1895–1899) * Nicolas Fouquet, valtiovarainministeri (1600-luku) * Paul Gauguin, taidemaalari * René Goscinny, sarjakuvapiirtäjä * Jules Hardouin-Mansart, arkkitehti * Georges-Eugène Haussmann, kaupunkisuunnittelija * Christian Jacq, kirjailija, egyptologi * René Lacoste, tennispelaaja * Paul Langevin, fyysikko * Antoine Lavoisier, kemisti * Charles Le Brun, taidemaalari * Jean-Marie Lustiger, Pariisin arkkipiispa (1981–2005) * André Malraux, poliitikko ja kirjailija * Édouard Manet, taidemaalari * Georges Méliès, elokuvan uranuurtaja * Pierre Mendès France, pääministeri (1954–1955) * Prosper Mérimée, kirjailija * Molière, näytelmäkirjailija * Claude Monet, taidemaalari * Gustave Moreau, taidemaalari * Napoleon III, Ranskan keisari (1852–1870) * André Le Nôtre, puutarhuri, maisema-arkkitehti * Charles Perrault, satukirjailija * Édith Piaf, chansonlaulaja * Sully Prudhomme, runoilija * Auguste Rodin, kuvanveistäjä * George Sand, kirjailija * Nicholas Sarkozy, presidentti (2007–2012) * Georges Seurat, taidemaalari * Alfred Sisley, taidemaalari * Charles Maurice de Talleyrand, diplomaatti * François Truffaut, elokuvaohjaaja * Elisabeth Vigée-Lebrun, taidemaalari * Jean Vigo, elokuvaohjaaja * François Villon, runoilija * Eugène Viollet-le-Duc, arkkitehti, taidehistorioitsija * Voltaire, kirjailija, filosofi * Simone Weil, filosofi * Émile Zola, kirjailija, journalisti * David Belle, parkourin keksijä, parkouraaja === Kunniakansalaisuudet === Pariisin kunniakansalaisuuden ovat saaneet muun muassa 14. dalai-lama, kiinalainen demokratia-aktivisti Hu Jia, Myanmarin (Burman) oppositiojohtaja Aung San Suu Kyi ja iranilainen demokratia-aktivisti Shiribin Ebadi.Kiina ärtyi Pariisin Dalai-lamalle myöntämästä kunnianosoituksesta. Helsingin Sanomat 23.4.2008, s. B3. == Lähteet == Pariisilaiset Tunnetut pariisilaiset
Istitut Ladin Micurà de Rü

Istitut Ladin Micurà de Rü on italialainen Etelä-Tirolin paikallishallituksen alaisuudessa toimiva instituutti ja säätiö. Instituutti on saanut nimensä Micurà de Rün mukaan, joka oli etelätirolilainen pappi ja kielitieteilijä. Se on perustettu 31. heinäkuuta 1976 ja sen päämaja sijaitsee San Martin de Torin kaupungissa. Instituutin nykyinen johtaja on Leander Moroder. Palkattua henkilökuntaa on yhteensä 18.. Johtajan lisäksi kolme muuta jäsentä muodostavat instituutin johtokunnan. Instituutin toimintaan kuuluvat mm. seuraavat: * Ladinin kielen, kulttuurin ja historian tutkiminen * Kielikurssien järjestäminen ja ladinin kielen käytön edistäminen * Ladininkielisen kirjaston ylläpitäminen Muun toiminnan lisäksi instituutilla on kirjakauppa. == Lähteet == Luokka:Etelä-Tiroli Luokka:Kielitoimistot
Herbert Kastinger

Herbert Ferdinand Kastinger (1. heinäkuuta 1900 Höflein – 5. elokuuta 1937 Wien) oli itävaltalainen arkkitehti. Hän osallistui vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin, joissa voitti pronssia yhdessä maanmiehensä Hermann Stiegholzerin kanssa arkkitehtuurissa teoksellaan ”Wienin kamppailualue”. Yhteistyö sisälsi myös tehdastilojen suunnittelua. ==Lähteet== Luokka:Itävaltalaiset arkkitehdit Luokka:Itävaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Luolavuoren luola

Luolavuoren luola on luola tai paremminkin laaja luolasto Turussa Luolavuoren kaupunginosassa. Luola sijaitsee Luolavuoren, Ilpoisten ja Ispoisten kaupunginosien rajalla kohoavien Luolavuoren kallioiden alla. Suurin yksittäinen luola on 45 metriä pitkä, mikä tekee Luolavuoren luolasta yhden Varsinais-Suomen pisimmistä luolista. Luola on mahdollisesti ollut aiemmin vielä pidempi, mutta Luolavuoren vesitornin rakentamisen ja graniitinlouhinnan yhteydessä tehtyjen räjäytystöiden on epäilty romahduttaneen sitä. Luolan kolmionmuotoinen suuaukko sijaitsee lohkareisessa rinteessä ja sinne mahtuu helposti useita retkeilijöitä seisomaan. Varsinainen luolasto alkaa tilavan holvin peräseinästä. Väljimmissä käytävissä kulku on suhteellisen helppoa, mutta osa käytävistä on erittäin kapeita. Kaikkiaan luola koostuu kolmesta kammiosta. Näistä ensimmäinen on itse asiassa luolan eteishallin jatke, joka romahtanut seinämä erottaa. Luolavuoren luolan syntymätavasta ei ole varmuutta. Veden kovertama se ei voi olla, koska Suomen kallioperä on pääasiassa kovaa graniittia eikä pehmeää kalkkikiveä kuten eteläisemmässä Euroopassa. Erään ruotsalaisen tiedemiehen teorian mukaan Luolavuoren luolan on synnyttänyt alueella jääkauden jälkeen tapahtunut maanjäristys. Luolavuoren luola sijaitsee Luolavuoren voimakkaasti lohkoutuneella kakolangraniittialueella ja on antanut nimensä koko kaupunginosalle. Rikollisten ja sotapakolaisten kerrotaan piileskelleen virkavaltaa aikoinaan Luolavuoren luolastossa, ja toisen tarinan mukaan siellä lepää luolia tutkimaan menneen ylioppilaan luuranko. Luola mainitaan myös lehtileikkeessä vuodelta 1863, ja se on osa vuonna 2017 perustettua Luolavuoren luonnonsuojelualuetta. == Lähteet == * * * Luokka:Turun luonto Luokka:Suomen luolat Luokka:Luolavuori