EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Heikki Alakärppä

Heikki Alakärppä (s. 1964, Simo) on Suomen hiihtomaajoukkueen huoltaja. Aiemmin hän toiminut myös Japanin ja Saksan hiihtomaajoukkueen huoltajana. Lisäksi hän on toiminut usean hiihtäjän valmentajana. Alakärppä on syntyisin Simosta, josta hän siirtyi lukiovaiheessa Sotkamon lukioon (Vuokatin hiihtolukio), josta hän valmistui ylioppilaaksi. Sen jälkeen hän aloitti opiskelun Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisessä tiedekunnassa. Vuonna 1989 hän oli valmistumassa liikuntatieteen kandidaadiksi, mutta päätti keskittyä maastohiihtoon. Seurana hänellä oli Jyväskylän Hiihtoseura, jonka riveissä hän sijoittui vuoden 1993 SM-kisoissa 30 kilometrin perinteisellä kahdeksanneksi ja vuoden 1994 SM-kisoissa Sodankylässä 15 kilometrin perinteisellä kuudenneksi Mika Myllylän voittaessa. Hyvän SM-kisaesityksen perusteella silloinen maastohiihdon B-maajoukkueen valmentaja Kari-Pekka Kyrö otti hänet ryhmäänsä tavoitteena vuoden 1995 Thunder Bayn MM-kisat, jonne pääsy kuitenkaan ei onnistunut. Sen jälkeen Alakärppä siirtyi kevään 1996 jälkeen valmennus- ja huoltotehtäviin. Parhaana saavutuksena Alakärpän hiihtouralla oli SM-viestin pronssi vuoden 1997 SM-kisoissa. Vuonna 1996 hän valmistui hiihtouran päätyttyä liikuntatieteiden kandidaatksi. Vuonna 1997 hän siirtyi Pekka Vähäsöyringin valmentamaan Japanin hiihtomaajoukkueeseen.. Vuosina 1998–2001 Alakärppä kuului Suomen hiihtomaajoukkueen huoltajiin Kyrön johtaessa hiihtomaajoukkuetta. Vuoden 2001 jälkeen hän jatkoi Suomen maajoukkueessa aina vuoteen 2007 asti. Huoltotehtävien lisäksi hänellä oli omina valmenettavinaan silloinen elämänkumppani Riikka Sirviö, Kati Venäläinen ja Anne Kyllönen. Vuonna 2007 Alakärppä siirtyi Ismo Hämäläisen kanssa Saksan hiihtomaajoukkueeseen – Hämäläinen valmentajaksi ja Alakärppä huoltajaksi. Saksan joukkueen huoltoa johti silloin entinen hiihtomestari Rene Sommerfeldt. Sen ajan saksalaishuippuja olivat mm. Axel Teichmann, Tobias Angerer, Claudia Nystad, Claudia Künzel, Stefanie Böhler ja Jens Filbrich. Saksan joukkueen huollossa hän työskenteli aina vuoteen 2019. Vuonna 2020 hän siirtyi takaisin Suomen hiihtomaajoukkueen huoltoon Martin Norrgårdin johtaessa Suomen huoltoa. Alakärppä keskittyi Suomen hiihtojoukkueesa erityisesti Iivo Niskasen suksihuoltoon. Kauden 2020 alkaessa Alakärppä on ollut huoltajana Suomen, Japanin ja Saksan hiihtomaajoukkueissa kuusissa talviolympialaisissa vuosina 1998–2018 ja 13 MM-kisoissa vuosina 1997–2021. == Viitteet == Luokka:Suomalaiset maastohiihtovalmentajat Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aumühle

Aumühle (ääntämys saks. [aʊ̯ˈmyːlə], ) on kunta Pohjois-Saksassa Schleswig- Holsteinin osavaltiossa, noin 21 kilometriä Hampurin itäpuolella. Tunnettuja kunnan asukkaita ovat olleet Otto von Bismarck ja Saksan valtakunnanpresidentti Karl Dönitz. == Maantiede == Aumühle sijaitsee Billejoen varrella Schleswig-Holsteinin suurimmassa metsässä Sachsenwaldissa. == Historia == Aumühle mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1350 nimellä Au- Mühle (mylly Au-joella). Vuonna 1846 vasta rakennetun Hampuri-Berliini- rautatielinjan asema avattiin Aumühleen kuuluvassa Friedrichsruhissa. Itse Aumühlen asema avattiin vuonna 1884. Vuonna 1871 Saksan keisari Wilhelm I lahjoitti Aumühlen lähellä sijaitsevan Sachsenwaldin metsän valtakunnankansleri Otto von Bismarckille. Bismarck rakennutti alueelle Friedrichsruh-nimisen kartanon, ja hänet on haudattu siellä sijaitsevaan Bismarckin mausoleumiin. Kuten kaikkialla Saksassa, Aumühlessä oli toisen maailmansodan jälkeen suuri asuntopula pakolaisten ja pommitetusta Hampurista tulleiden muuttajien vuoksi. Ruhtinas von Bismarck lahjoitti kunnalle metsää rakennusalueeksi, minkä jälkeen se alkoi nopeasti kehittyä. Natsi-Saksan viimeinen valtionpäämies Karl Dönitz muutti Aumühleen vapauduttuaan Spandaun vankilasta vuonna 1956. Hän asui siellä vuonna 1980 tapahtuneeseen kuolemaansa asti ja hänet on haudattu sen Waldfriedhofin hautausmaalle. == Ystävyyskaupungit == * Mortagne-sur-Sèvre, Ranska * Sleen, (nykyisin osa Coevordenia), Alankomaat == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Aumühlen viralliset verkkosivut Luokka:Herzogtum Lauenburg Luokka:Schleswig-Holsteinin kunnat
Kalevalan kansallispuisto

Kalevalan kansallispuisto () on kansallispuisto Venäjällä Karjalan tasavallan länsiosassa lähellä Suomen rajaa, 30 kilometriä pohjoiseen Kostamuksen kaupungista. Siihen kuuluu yksi Euroopan viimeisistä vanhan mäntymetsän alueista. Kansallispuisto on saanut nimensä Kalevalan mukaan, ja eepoksen runoista pääosa on kerätty sen alueelta tai välittömästä läheisyydestä. Alueen perinteisiä asukkaita ovat saamelaiset ja karjalaiset. Kalevalan kansallispuisto on perustettu vuonna 2007 Venäjän federaation 30. marraskuuta 2006 antaman määräyksen perusteella, joten se on Karjalan tasavallan nuorin kansallispuisto. == Maantiede == Kalevalan kansallispuisto sijaitsee Baltian kilven kaakkoisosassa. Sen alueella ovat Euroopan vanhimmat kivimuodostumat (kolme miljardia vuotta vanhoja prekambrisia graniitteja ja gneissejä) nuoren, noin 20-30 metriä paksun jääkautisen kerrostuman alla. Viimeisimmän jääkauden aikana mannerjäätikkö kulutti aluetta, ja sen sulettua syntyi Karjalan jokien ja järvien täyttämä maisema. Kansallispuiston länsiosa on enimmäkseen tasaista metsää, kun taas itäosassa on enemmän kukkuloita, vaaroja ja harjanteita; alueen korkeus vaihtelee 105 ja 278 metrin välillä. Kalevalan kansallispuistossa on yli 400 järveä, joista suurimmat ovat Suunujärvi sekä Ylä- ja Ala-Lapukkajärvi. Maa-alueesta noin 70 prosenttia on metsän peitossa. Maaperässä on runsaasti turvetta; eräiden jokien pohjassa sitä voi olla jopa kuusi metriä. Puustosta pääosa on mäntyä ja kymmenen prosenttia kuusta. Entisten maatilojen alueilla esiintyy myös koivu- ja haapametsiköitä. == Ilmasto == Kalevalan kansallispuistossa vallitsee subarktinen ilmasto eli siellä on leudot kesät (vain 1–3 kuukautta yli 10°C:n lämpötilassa) ja kylmät, lumiset talvet (kylmin kuukausi alle –3 ° C (26,6 ° F)). Lumi peittää maata 170-180 päivää vuodesta; pakkasettomia päiviä on vuodessa 80–95. == Lajisto == Kalevalan kansallispuiston kasvistoon kuuluu yli 429 putkilokasvilajia sekä kymmeniä sammal- ja jäkälälajeja. Näistä merkittävimpiä ovat Punaiseen kirjaan sisällytetyt tummalahnanruoho, vaalealahnanruoho, nuottaruoho ja vaaleasara. Kalastoa edustavat ahven, hauki, harjus, muikku, taimen, siika ja lohi. Myös jokihelmisimpukkaa esiintyy kansallispuiston alueella. Kansallispuiston 37 nisäkäslajiin kuuluvat mm. karhu, hirvi ja metsäpeura. Eri lintulajeja on 143. Uhanalaisia kansallispuiston alueella eläviä lintuja ovat vesilinnuista kuikka, laulujoutsen, metsähanhi ja selkälokki, maalinnuista puolestaan sääksi, merikotka, haarahaukka, kurki, koskikara ja tuulihaukka. Kansallispuistossa pesivät myös Suomessa uhanalaiset nuolihaukka ja pikkutikka. == Lähteet == == Katso myös == * Venäjän federaation valtiolliset luonnonsuojelualueet Luokka:Venäjän kansallispuistot
Pakistanin ilmatieteen laitos

Pakistanin ilmatieteen laitos (, lyhennys PMD; ) on Pakistanissa toimiva valtiollinen virasto, joka toimii erityisesti ilmatieteellisen ja ilmastotieteeseen liittyvän tutkimuksen ja operatiivisten palvelutoiminnan parissa. Meteorologian ohella PMD toimii hydrologian, maanjäristyksiin liittyvän seismologian ja geomagnetismin parissa. Laitos toimii Maailman ilmatieteen järjestön (WMO) suuntaan Pakistanin kansallisena ilmatieteellisenä ja hydrologisena palveluna. Laitos perustettiin pian Pakistanin itsenäistymisen jälkeen vuonna 1947. Laitoksen päätoimipiste sijaitsee pääkaupungissa Islamabadissa. Lisäksi PMD:llä on useita toimintoja erikoistuneisiin tehtäviin (kuten seismisen seuranta- ja tsunamivaroituskeskus, kansallinen kuivuuden seurantakeskus, tulvaennustuskeskus, trooppisten pyörremyrskyjen varoituskeskus, kansallinen sääennustuskeskus) sekä alueelliset toimipisteet (Karachi, Lahore, Peshawar, Quetta ja Gilgit-Baltistan). Ilmatieteellisen havaintoverkoihin kuuluvien havainto- ja automaattimittausasemien (esimerkiksi lähes 100 synoptista sääasemaa, kymmeniä automaattisia sääasemia) sekä kaukomittausten (esimerkiksi säätutkat) ja geofysikaalisen mittausverkon avulla PMD seuraa sään ja ilmaston sekä vastuullaan olevien geofysikaalisten suureiden kehitystä koko Pakistanin alueella. Toisinaan Pakistanin ilmatieteen laitos on esillä suomalaisissakin joukkotiedotusvälineissä, esimerkiksi äärevistä säätapahtumista (helleaalto, trooppinen pyörremyrsky, sateista johtuvat tulvat) tai luonnonkatastrofien aiheista uutisoitaessa. ==Lähteet== Luokka:Pakistan Luokka:Kansalliset ilmatieteelliset laitokset
Askat Žitkejev

Askat Rasululy Žitkejev (, , s. 13. huhtikuuta 1981 Taldyqorghan) on kazakstanilainen judon olympia- ja MM-mitalisti sekä Aasian-mestari. Žitkejev saavutti Pekingin olympialaisissa 2008 hopeaa 100 kg:n painoluokassa. Kukistettuaan välierässä Henk Grolin hän hävisi loppuottelussa Naidangiin Tüvshinbajarille. Hän sijoittui samassa sarjassa seitsemänneksi Ateenan olympialaisissa 2004 ja karsiutui ensimmäisen ottelun jälkeen Sydneyssä 2000. Žitkejev saavutti MM-pronssia 100 kg:n sarjassa Münchenissä 2001. Hän voitti Aasian-mestaruuden 100-kiloisissa 2003, 2004 ja 2008, sai hopeaa 2005 ja sijoittui viidenneksi 2000. Aasian kisoissa hän saavutti pronssia 100 kg:n painoluokassa 2002 ja 2006 sekä avoimessa luokassa 2006. Opiskelijoiden MM- kilpailuissa hän oli 100-kiloisissa kolmas 2002. Žitkejev saavutti maailmancupeissa / Continental Open -kilpailuissa yhden kakkos- ja yhden kolmossijan. Hän voitti lisäksi Kazakstanin-mestaruuksia. == Lähteet == Luokka:Kazakstanilaiset judokat Luokka:Kazakstanilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tara Brach

Tara Brach (17. toukokuuta 1953) on yhdysvaltalainen psykologi, kirjailija ja buddhalaisen meditaation opettaja. Hän on Insight Meditation Community of Washington, D.C. (IMCW) -yhteisön pääopettaja ja perustaja. Hän opettaa meditaatiota Bethesdassa, Marylandissa, sekä kursseilla, työpajoissa ja hiljaisilla retriiteillä Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Brach opettaa vipassana-meditaatiota, ja hän on erikoistunut tunteiden käsittelyn teemaan. Hän on kirjoittanut neljä kirjaa, joista Ehdoton hyväksyminen on suomennettu. ==Koulutus== Brachilla on kandidaatin tutkinnot psykologiasta ja politiikan tutkimuksesta Clarkin yliopistosta. Hänelle myönnettiin tohtorin tutkinto kliinisestä psykologiasta Fielding Graduate Universitystä, jossa hän väitteli meditaation vaikuttavuudesta syömishäiriöiden hoidossa. ==Yksityiselämä== Brach asuu Bethesdassa aviomiehensä jooga- ja meditaatio-opettaja Jonathan Faustin kanssa. Hän kasvoi unitaariperheessä. ==Bibliografia== ===Suomennetut teokset=== * ===Suomentamattomat teokset=== * * * ==Aiheesta muualla== *Viralliset kotisivut ==Lähteet== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Buddhalaiset opettajat Luokka:Buddhalaisuus Yhdysvalloissa Luokka:Yhdysvaltalaiset psykologit Luokka:Yhdysvaltalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Buddhalaiset kirjailijat Luokka:Theravada Luokka:Yhdysvaltalaiset uskonnolliset johtajat
Vulcano-tyypin purkaus

Vulcano-tyypin purkaus on tulivuorenpurkaustyyppi, joka on saanut nimensä pienen italialaisen Vulcanon saaren mukaan. Vulcano-purkaukset alkavat usein lyhyiden tykkimäisten räjähdysten sarjana. Varsinainen purkaus saattaa olla varsin huomaamaton, kun tulivuoresta on ensin räjähdellyt tulppana ollutta kiviainesta. Vulcano-purkauksiin liittyvä magma on andesiittisesta dasiittiseen. Koska näiden viskositeetti on varsin korkea, kaasu ei purkaudu kovin helposti, mikä lopulta johtaa räjähdysmäiseen purkaukseen. Pienimmät Vulcano-purkaukset tuottavat noin 1–2 kilometriä korkean purkauspilven. Suurimmat voivat kohota yli 10 kilometriin ja olla voimakkuudeltaan näin lähes Plinius-purkauksen veroisia. Vulcano-purkauksissa lentää paljon suuria kiviä ja vulkaanisia pommeja purkausaukon läheisyyteen. Erityisen yleisiä ovat niin sanotut leivänkuoripommit, jotka näyttävät rapealta leivältä, jossa on paljon halkeamia. Tällaisia kappaleita syntyy, kun korkeaviskositeettinen magma sinkoutuu purkausaukosta ja jäähtyy epätasaisesti. Ulkopinta viilenee nopeasti, mutta lämmin sisältö laajenee edelleen ja aiheuttaa halkeamia ulkokerrokseen. Vulcano-purkauksissa purkautuu myös paljon hienojakoista materiaalia ja erityisesti tuhkaa. Niihin liittyy usein myös laavakupoleita. == Lähteet == Luokka:Tulivuorenpurkaukset
Towada

Towada () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Aomorin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Oirasejoen keski- ja yläjuoksulla. Lännessä kaupungin alue ulottuu Towadajärvelle ja Hakkōdavuorille. Towadassa on 60 464 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta- ala on 725,65 neliökilometriä. Towadan kaupunki perustettiin nimellä Sanbongi vuonna 1955, kun Sanbongin maaseutukaupunkiin liitettiin kaksi kyläkuntaa. Kaupunki vaihtoi nimensä Towadaksi jo seuraavana vuonna. Asutus Sanbongia ympäröivällä tasangolla on suhteellisen nuorta, sillä alueen laajamittaisen raivaamisen riisinviljelyyn aloitti Moriokan daimiokunta 1800-luvun puolivälissä. Vanhastaan seutu tunnetaan hevosten laidunmaana. Edo-kaudella Sanbongi kehittyi myös yhtenä Ōshū-kaidō-tiereitin postiasemista (shukuba). Riisin lisäksi alueella viljellään esimerkiksi perunoita sekä tuotetaan maitoa ja naudanlihaa. Kaupunkiin on sijoittunut myös teollisuutta. Vuonna 2005 kaupunki laajeni huomattavasti, kun siihen yhdistettiin Towadakon maaseutukaupunki. Towadan nähtävyyksiä ovat Towadajärven ja Oirasejoen laakson kauniit luonnonalueet, ja kaupungin länsiosat kuuluvatkin Towadan–Hachimantain kansallispuistoon. Alueella on laskettelukeskuksia ja useita kuumia lähteitä (onsen), kuten Tsuta-onsen ja Yachi-onsen. Towadassa toimivat myös Towadan nykytaiteen museo ja Kitasato-yliopiston eläinlääketieteellinen tiedekunta. Vuoteen 2012 saakka Towadaa palveli Towada kankō -rautatie. == Kuvia == Tiedosto:090315十和田市現代美術館 - panoramio.jpg|Towadan nykytaiteen museo Tiedosto:TOWADA JINJA or Towada Shrine by Lake TOWADA in Aomori Prefecture Japan.jpg|Towada-jinja Tiedosto:Tabi miyage dai isshū, Mutsu Tsutanuma by Kawase Hasui.jpg|Tsutanumajärvi, Kawase Hasuin puupiirros Tiedosto:OiraseValley5.JPG|Oirasen laaksoa Tiedosto:Tsuta Onsen 01.jpg|Tsuta- onsen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Aomorin prefektuurin kaupungit
Pema Khandu

Pema Khandu (s. 21. elokuuta 1979) on intialainen poliitikko, joka on toiminut Arunachal Pradeshin osavaltion pääministerinä vuodesta 2016. Hänen isänsä oli Arunachal Pradeshin pääministeri Dorjee Khandu, joka kuoli helikopterionnettomuudessa vuonna 2011 kesken virkakautensa. Pema Khandu äänestettiin samana vuonna osavaltioparlamenttiin Mukton vaalipiiristä, joka vapautui hänen isänsä kuoltua. Hän edusti kongressipuoluetta tullessaan valituksi osavaltiopääministeriksi vuonna 2016. Saman vuoden syyskuussa hän kuitenkin vaihtoi puoluetta ja siirtyi 43 kongressipuolueen lainsäätäjän kanssa Arunachalin kansanpuolueeseen. Hän perusteli puolueenvaihtoa tarpeella pitää hyvät välit Intian hallitukseen, joka olisi vaikeutunut jos he olisivat jatkaneet kongressipuolueen jäseninä hallituksen kuuluessa Intian kansanpuolueeseen (BJP). Vuodenvaihteessa osavaltion hallinta siirtyi BJP:lle, kun Khandu riitautui puolueensa kanssa ja siirtyi 33 lainsäätäjän kanssa BJP:n jäseneksi. Khandu valittiin jatkokaudelle vuoden 2019 osavaltiovaaleissa BJP:n ehdokkaana. Osavaltiopääministerinä hän on väittänyt Arunachal Pradeshin suurimman ongelman olevan huonot kulku- ja viestintäyhteydet. Hänen mukaansa osavaltio oli myös lähentynyt Intian hallitusta BJP:n ansiosta. Hän myös kehui pääministeri Narendra Modin vierailleen osavaltiossa kahdesti vuonna 2014 samalla kun aikaisemmat pääministerit vierailivat neljästi vuosina 1987–2013. Pääministerin lisäksi osavaltio oli saanut enemmän huomiota ministereiltä. Hän on myös käsitellyt Arunachal Pradeshin uhanalaisten kielten kuolemista uhkana paikalliselle kulttuurille. Osana kielivalistuskampanjaansa hän julkaisi kirjan uhanalaisesta tangamin kielestä. Khandu kuuluu monpa-heimoon. Hänellä on kaksi poikaa ja tytär. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Arunachal Pradeshin pääministerit Luokka:Intian kansanpuolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Knute Hill

Knute Hill (31. heinäkuuta 1876 Oglen piirikunta, Illinois - 3\. joulukuuta 1963 Desert Hot Springs, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko. Hän edusti Washingtonin osavaltion 4. vaalipiiriä edustajainhuoneessa demokraattisen puolueen jäsenenä vuosina 1933-1943\. Hill syntyi Oglen piirikunnassa Illinois’n osavaltiossa. Hänen perheensä muutti seuraavana vuonna Wisconsiniin ja vuonna 1889 Minnesotaan. Hill opiskeli Minnesotan yliopistossa ja myöhemmin Wisconsinin yliopiston lakitieteellisessä tiedekunnassa, mistä valmistui vuonna 1906. Hän alkoi harjoittaa lakimiehen tointa Milwaukeessä ja Eau Clairessa Wisconsinissa.Richardson 2008, s. 272-273 Vuonna 1911 Hill muutti Prosseriin Washingtonin osavaltioon. Hän toimi opettajana useassa Bentonin piirikunnan koulussa ja The Grange -maatalousveljeskunnan luennoitsijana 1910- ja 1920-luvuilla. Hänet tunnettiin nimellä Little Giant (”pikkujätti”). Hillin poliittinen ura alkoi vuonna 1924, jolloin hän oli Farmer-Labor Party -puolueen ehdokkaana Washingtonin 4. vaalipiiristä. Hän sai äänistä vähän yli 13 prosenttia, eikä tullut valituksi. Vuonna 1927 hänet valittiin osavaltion edustajainhuoneeseen. Vuonna 1933 Hill valittiin demokraattisen puolueen edustajana edustajainhuoneen jäseneksi Washingtonin 4. vaalipiiristä. Hän säilytti paikkansa kaiken kaikkiaan viisissä vaaleissa ja edusti vaalipiiriä vuodet 1933-1943\. Hän menetti paikkansa vuoden 1942 vaaleissa. Vuosina 1943-1944 Hill toimi intiaanireservaatin superintendenttinä Utahissa, minkä jälkeen hän palasi Washingtoniin radiokommentaattoriksi. Hän pyrki epäonnistuneesti uudelleen edustajainhuoneeseen vuoden 1946 vaaleissa riippumattomana edistysmielisenä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1951 toimittuaan joitakin vuosia washingtonilaisen Columbia Basin Project -kastelujärjestelmäprojektin sihteerinä. Viimeiset noin kaksitoista elinvuottaan Hill vietti kesät Desert Hot Springsissä Kaliforniassa mökissä lähes erakkona ja talvet kotonaan Ephratassa Washingtonissa. Hän kuoli Desert Hot Springissä sydänkohtaukseen 3. joulukuuta 1963. Hänen ruumiinsa löydettiin kaksi päivää myöhemmin ja hänet haudattiin Yakimaan Washingtonissa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet‎ Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Yhdysvaltalaiset juristit Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Pakistanin senaatti

Pakistanin senaatti (, ) on Pakistanin parlamentin ylähuone, joka koostuu 104 edustajasta. Kansalaisten sijaan senaatin tehtävä on edustaa Pakistanin provinsseja ja muita alueita. Erona alahuoneeseen, kansalliskokoukseen, senaattia ei voi hajottaa.. Senaatin paikat jaetaan provinssien kesken. Lisäksi paikkoja on kiintiöity ammattisenaattoreille, islaminoppineille, naisille ja muiden uskontojen edustajille.. Yleiset paikat Teknokraattien ja ulaman paikat Naisten paikat Ei-muslimien paikat Yhteensä Balochistan 14 4 4 1 23 Khyber Pakhtunkhwa 14 4 4 1 23 Punjab 14 4 4 1 23 Sindh 14 4 4 1 23 Pääkaupunkialue 2 1 1 0 4 Heimoalue 8 0 0 0 8 Koko maa 66 17 17 5 104 == Historia == Itsenäistymisen jälkeen Pakistanissa oli yksikamarinen parlamentti. Vuonna 1973 voimaan astunut perustuslaki teki parlamentista kaksikamarisen. Aluksi senaatin koko oli 45, mutta sitä kasvatettiin vuosina 1977, 1985 ja 2002. Vuodesta 2003 lähtien vaalit on pidetty kolmen vuoden välein. Yhden senaattorin kausi kestää kuusi vuotta. Senaatin vaaleissa valitaan vain puolet senaattoreista kerrallaan.. == Viimeisimmät vaalit == Vaatimukset senaattoreille ovat samat kuin kansalliskokouksen edustajallekin eli näiden tulee olla Pakistanin kansalaisia, rekisteröityneitä ja hyvämaineisia äänestäjiä. Senaattorien tulee kuitenkin olla vähintään 30-vuotiaita.. Viimeisimmät vaalit pidettiin 3. maaliskuuta 2018. Isoja teemoja vaaleissa olivat Balochistanin levottomuudet ja kansanpuolueesta eläköityvien senaattorien iso määrä.. PML-N säilytti asemansa suurimpana puolueena. == Lähteet == Luokka:Ylähuoneet Luokka:Pakistanin politiikka
Lepchan kirjaimisto

Lepchan kirjaimisto (lepchaksi ᰛᰩᰴᰛᰧᰴ, órangrang), tai rong-kirjaimisto, on lepchan kielen käyttämä kirjoitusjärjestelmä. Tyyliltään kirjaimisto on abugida, joissa konsonanttien kanssa käytetään oletusarvoisesti vokaalia [a].. Kirjoitussuunta on vasemmalta oikealle. == Historia == Lepchalaisen kansanperinteen mukaan kirjaimiston kehitti Thikúng Mensalóng joskus 1600-luvulla. Ensimmäinen lepchan kirjaimistolla painettu teksti oli Matteuksen evankeliumin käännös vuonna 1845.. Kirjaimisto on saanut peräisin tiibetiläisestä kirjaimistosta, jota on toisinaan myös käytetty lepchan kirjoittamiseen. == Kirjaimisto == Konsonantit Romanisointi a ka kha ga nga ca cha ja nya ta tha da na pa pha fa ba ma tsa tsha za ya ra la ha va sha sa wa IPA /a/ /ka/ /kʰa/ /ga/ /ŋa/ /ca/ /cʰa/ /dʒa/ /nja/ /ta/ /tʰa/ /da/ /na/ /pa/ /pʰa/ /fa/ /ba/ /ma/ /tˢa/ /tʃa/ /za/ /ja/ /ra/ /la/ /ha/ /va/ /ʃa/ /sa/ /ua/ Merkki ᰣ ᰀ ᰂ ᰃ ᰅ ᰆ ᰇ ᰈ ᰉ ᰊ ᰋ ᰌ ᰍ ᰎ ᰐ ᰑ ᰓ ᰕ ᰗ ᰘ ᰙ ᰚ ᰛ ᰜ ᰝ ᰟ ᰡ ᰠ ᰢ Romanisointi kla gla pla fla bla mla hla tta ttha dda IPA /kla/ /gla/ /pla/ /fla/ /bla/ /mla/ /hla/ /tta/ /tθa/ /dda/ Merkki ᰁ ᰄ ᰏ ᰒ ᰔ ᰖ ᰞ ᱍ ᱎ ᱏ Liittyvät konsonantit Romanisointi -y- -r- Merkki ᰤ ᰥ Esim. merkillä ᰜ (la) ᰜᰤ (lya) ᰜᰥ (lra) Sanaloppuiset konsonantit Romanisointi -k -m -l -n -p -r -t -ng Merkki ᰭ ᰮ ᰯ ᰰ ᰱ ᰲ ᰳ ᰴ Esim. merkillä ᰜ (la) ᰜᰭ (lak) ᰜᰮ (lam) ᰜᰯ (lal) ᰜᰰ (lan) ᰜᰱ (lap) ᰜᰲ (lar) ᰜᰳ (lat) ᰜᰴ (lang) Vokaalit Romanisointi â á i í o ó u ú e/ä[1] Liittyvä merkki ᰶ ᰦ ᰧ ᰧ ᰶ ᰨ ᰩ ᰪ ᰫ ᰬ Itsenäinen merkki ᰣᰶ ᰣᰦ ᰣᰧ ᰣᰧᰶ ᰣᰨ ᰣᰩ ᰣᰪ ᰣᰫ ᰣᰬ Esim. merkillä ᰜ (la) ᰜᰶ (lâ) ᰜᰦ (lá) ᰜᰧ (li) ᰜᰧᰶ (lí) ᰜᰨ (lo) ᰜᰩ (ló) ᰜᰪ (lu) ᰜᰫ (lú) ᰜᰬ (le) == Lähteet == Luokka:Kirjoitusjärjestelmät
Dori (joki)

Dori on Arghandabjoen sivujoki Afganistanissa ja Pakistanissa. Se alkaa Pakistanista läheltä Afganistanin rajaa ja virtaa Afganistanin puolelle, jossa se laskee Arghandabjokeen. Dori alkaa Toban ylängöltä Pakistanin Balochistanissa noin 2 500 metrin korkeudelta 59 kilometriä Pakistanin Afganistanin vastaiselta rajalta itään. Joki virtaa Pakistanista Afganistaniin, jossa siihen laskevat Argestan ja Tarnakjoet. Lopulta Dori itse laskee Arghandabjokeen jonkin matkaa Kandaharista alavirtaan. Dorin pituus on Afganistanissa yhteensä 227 kilometriä, ja sen valuma-alueen koko on 31 955 km². Dorissa virtaavan veden määrä tunnetaan huonosti mittausten puutteellisuuden takia. Yhdellä mittausasemalla vuosina 1976–1978 tehtyjen mittausten mukaan joen virtaus oli keskimäärin 1,35 m³/s. Mittaukset on tehty joen yläjuoksulle päin, ja sen laskiessa Arghandabiin virtaus on kasvanut lukemaan 11 m³/s. Virtauksen määrässä on lisäksi huomattavaa kausittaista vaihtelua, sillä virtauksen määrään vaikuttaa sateiden määrä. Suurimmat virtaukset mitataan lyhyenä monsuunikautena heinä-elokuussa, jolloin Toba ja Sulaimanvuoret saavat lyhyessä ajassa suuren määrän sadetta. Hitaimmillaan virtaus on marraskuussa. Sateiden välillä joki saattaa kuivua kokonaan, jolloin vettä säilyy sen uomassa vain paikoitellen. Dori on murtovetinen. Vettä voidaan kuitenkin käyttää maatalouden tarpeisiin. Etenkin joen ylävirrassa huomattava osa vedestä ohjataan kastelukanaviin. == Lähteet == Luokka:Afganistanin joet Luokka:Pakistanin joet
Jabal al-Seraj

Jabal al-Seraj tai Jabal-e Seraj (, ) on kaupunki Afganistanin Parvanin maakunnassa. Parvan on myös kaupungin historiallinen nimi. ==Maantiede== Jabal al-Seraj sijaitsee Afganistanin Parvanin maakunnassa jonkin matkaa Čarikarin kaupungista pohjoiseen. Jabal al-Serajista pohjoiseen sijaitsevat Hindukušin vuorten läpi kulkevat Salangin ja Bajgahin solat. Jabal al-Seraj on virallisissa yhteyksissä käytetty kaupungin arabiaksi kirjoitettu muoto. Kaupungin historiallinen nimi on Parvan. ==Historia== Nykyisen kaupungin alueella on ollut asutusta jo ennen islamin saapumista. Sen arkeologisiin löytöihin lukeutuu esimerkiksi buddhalainen reliefi. Sittemmin kaupunkiin viitataan historiallisissa lähteissä nimen Parvan eri muodoilla. Solat Hindukušin läpi pohjoisesta tekivät siitä strategisesti merkittävän paikan ja sen talous hyötyi solien läpi kulkevista kauppareiteistä. Kauppareitit toimivat kuitenkin vain, kun reitit tehtiin turvalliseksi keskushallinnon taholta. 1800-luvulla reitit tunnettiin turvattomuudestaan ja niinpä esimerkiksi tuolloin alueesta kirjoittaneet länsimaalaiset lähteet eivät juuri mainitse Parvania. Afganistanin emiiri Habib Allah Khan teki kaupungista paikallisen kuvernöörin keskuksen valtakaudellaan 1900-luvun alussa. Paikalle rakennettu linnoitettu sotilastukikohta sai nimen Jabal al-Seraj, joka ajan kanssa vakiintui viittaamaan koko kaupunkiin vanhan parvan nimen sijaan. Tukikohdassa oli 12 000 miestä. Habib Allah toteutti myös rakennushankkeita, kuten Afganistanin ensimmäisen vesivoimalan rakennuttamisen Salangjoen varteen. Vesivoimalaa suunnittelemassa oli skotlantilainen insinööri James Miller ja sen tarkoituksena oli tuottaa sähköä Kabulin tarpeita varten. Jabal al-Serajiin avattiin vuonna 1938 pieni puuvillatehdas ja vuonna 1957 suurempi sementtitehdas. Monissa hankkeissa mukana ollut amerikkalainen A. C. Jewett julkaisi kokemuksistaan teoksen An American Engineer in Afghanistan. ==Lähteet== Luokka:Afganistanin kaupungit
Gerešk

Gerešk tai Girišk (, ) on kaupunki Afganistanin Helmandin maakunnassa Helmandjoen varrella. Gerešk oli aikaisempi maakunnan hallinnollinen keskus, kunnes keskus siirrettiin Laškar Gahiin. ==Maantiede== Gerešk on keidaskaupunki Afganistanin Helmandin maakunnassa Helmandjoen varrella joen keskijuoksulla. Se on myös Nahr-e Serajn piirikunnan keskus. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 840 metriä. Kaupungin läpi kulkee Kandaharin ja Kabulin välinen maantie. Nykyinen Gerešk on rakennettu ruutukaavan mukaan. Kaupungin keskustassa on basaari ja vanha linna, eli arg. Linnan vieressä on sayyid Mohammad Aqa Tajdarin mausoleumi. ==Historia== Nykyisen Gereškin kautta on kulkenut Helmandin vartta seurailevia teitä jo pitkään. Arkeologisten löytöjen perusteella paikalla tiedetään olleen asutusta jo pitkään. Vanhimmat löydöt on tehty Parthialaiselta kaudelta. Tärkein löytöpaikka Kohna Gerešk eli Vanha Gerešk sijaitsee noin 2 kilometriä nykyisestä Gereškistä koilliseen. Vanhoissa arabialaisissa lähteissä mainitaan useita eri kaupunkeja historiallisen Zamendawarin alueella. Ilmeisesti yhtäkään niistä ei ole kuitenkaan liitetty varmasti nykyiseen Gereškiin, joka mainitaan ensimmäisen kerran historiallisissa lähteissä vasta 1600-luvulla. Tuolloin Gereškissä oli linnoitus, jonka hallinnasta kamppailivat Intian mogulit ja Persian safavidit. Nadir Šahin sanotaan tuhonneen niin sanotun Vanhan Gereškin vuonna 1737 ja myöhemmin se jäi edelleen Helmandjoen tulvan alle. 1800-luvulla Gereškissä oli Barakzaiden heimoon kuuluneiden Muhammadzaiden hallitsema linna, jonka yhteydessä oli noin sadan perheen asuttama kylä, basaari ja tulliasema. Brittikenraali Robert Salen joukot valtasivat linnan ensimmäisen afgaanisodan aikana vuonna 1839. Afgaanijoukot piirittivät brittejä lähes koko sodan ajan, kunnes se viimein hylättiin. Paikkakunta alkoi kasvaa kaupungiksi vasta myöhemmin, kun siitä tehtiin paikallisen piirikunnan hallinnollinen keskus ja myöhemmin oman maakuntansa keskus. Gereškin maakunnasta tuli sittemmin Helmandin maakunta. Maakunnan hallinnollinen keskus siirtyi vuonna 1957 Laškar Gahiin. ==Lähteet== Luokka:Afganistanin kaupungit
Steven Sloane

thumb|right|Steven Sloane Steven Sloane (s. 1958 Los Angeles) on yhdysvaltalainen kapellimestari.Steven Sloane AllMusic Sloane opiskeli Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa ja sai yksityisopetusta muiden muassa Eugene Ormandylta. Hän työskenteli Frankfurtin oopperassa vuosina 1989–1994 ja siirtyi sitten Bochumin sinfoniaorkesterin johtoon. Hän on toiminut myös Opera Northin (1999–2002), Spoleton festivaalin (1996–2000) ja American Composers Orchestran musiikillisena johtajana sekä Stavangerin sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina (2007–2013). Vuonna 2019 Sloane sai nimityksen musiikilliseksi johtajaksi Jerusalemin sinfoniaorkesteriin. Sloane on johtanut vierailijana useita orkestereita ja oopperoita. Vuonna 2018 hänet nimitettiin Malmön oopperan päävierailijaksi vuoteen 2021.Steven Sloane named first guest conductor at Malmö Opera Pizzicato.lu Sloanesta tuli vuonna 2013 Berliinin taiteiden yliopiston professori. Hän perusti siellä kansainvälisen orkesterinjohtoakatemian. Sloane on naimisissa alttoviulisti Tabea Zimmermannin kanssa.VIOLAS GET ALL THE PRIZES Slipped Disc == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Čarikar

Čarikar (, ) on kaupunki Afganistanissa ja Parvanin maakunnan hallinnollinen keskus. Sen asukasluku oli vuonna 2014/2015 Yk:n arvion mukaan 80 033–96 039\. ==Maantiede== Čarikar sijaitsee Afganistanissa noin 63 kilometriä maan pääkaupunki Kabulista pohjoiseen. Čarikar on Parvanin maakunnan hallinnollinen keskus. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 1 550 metriä. Alue on Kohdamanin painannetta. ==Historia== Kohdamanin painanteen alueella on ollut kaupunkiasutusta jo pitkään. Seudulla sijaitsi esimerkiksi kušanojen pääkaupunki Kapisi. Kaupunkiasutuksesta Čarikarin kohdalla ei ole kuitenkaan merkkejä ennen 1500-lukua. Vanhemmissa historiallisissa lähteissä ei mainita Čarikaria. Sen sijaan niissä esiintyy Parvan, eli nykyinen Jabal al-Seraj, sekä (H)opian. Čarikar mainitaan ensimmäisen kerran mogulihallitsija Akbarin valtakaudella. Kansanperinteen mukaan kaupungin perusti Opianin emiiri. Nimen merkityksestä ei ole täyttä selvyyttä. Mahdollisesti nimen osa Chār on johdettu hindustanita ja se on viitannut tulliasemalta saatuun kulkulupaan. Nimen perusteella on mahdollista, että kaupunki on saanut alkunsa karavaanien pysähdyspaikkana. 1800-luvun alussa kaupungin asukasluku oli eri arvioiden mukaan 3 000–10 000\. Kaupunkia kuvailtiin vauraaksi ja se sisälsi suurehkon basaarin. Britit miehittivät sen ensimmäisen afgaanisodan aikana. Čarikar oli pohjoisin brittien tuolloin miehittämistä paikkakunnista Afganistanissa. Britit joutuivat evakuoimaan kaikki joukkonsa yleisen brittivastaisen kansannousun takia marraskuussa 1841. Britit palasivat ranskaisuretkellään ja hävittivät kaupunkia lokakuussa 1842. Abd al-Rahman Khan julisti itsensä Afganistanin emiiriksi Čarikarissa 20. heinäkuuta 1880. Kaupunki alkoi kasvaa seuraavalla vuosisadalla Salangin asfalttipäällysteisen tien rakentamisen ja autoliikenteen myötä. Tie halkoo kaupunkia etelästä pohjoiseen ja nykyisin sen liike-elämä on keskittynyt vanhan basaarin sijaan tien tuntumaan. ==Talous== Kaupungin teollista kasvua on rajoittanut viereinen Kabul, jossa monet paikalliset käyvät töissä. Čarikar tuli 1900-luvulla tunnetuksi käsityöläisten valmistamista tuotteista, kuten veitsistä ja saksista. Perinteinen käsityöläisyys on kuitenkin kärsinyt teollistumisen myötä. Aikanaan merkittävä tekstiiliteollisuus on puolestaan kärsinyt puuvillan viljelyn vähenemisestä. Kaupungissa on lintutori, jolla myydään lintuja etenkin muuttolintujen kulkiessa alueen poikki keväisin. Maakuntakeskuksena kaupungissa on hallinnon alan työpaikkoja. Aikanaan kaupunki ja etenkin lähistön vuorenrinteet kukkivine juudaksenpuineen (Cercis griffithii) tunnettiin myös Kabulin keskiluokan matkailukohteena. ==Väestö== Yhdistyneiden kansakuntien asuinyhdyskuntaohjelman arvio Čarikarin asukasluvusta oli vuonna 2014–2015 alemman arvion mukaan 80 033 ja ylemmän arvion mukaan 96 039. Kaupungin asukkaat ovat tadžikkeja, uzbekkeja, kizilbašeja ja hazaroja. Kaupungissa on asunut myös hindulaisia kauppiaita. == Lähteet == Luokka:Afganistanin kaupungit
Me käymme joulun viettohon

Me käymme joulun viettohon on Mauno Isolan sanoittama ja Martti Turusen säveltämä joululaulu. Laulun kirjoittaja Mauno Isola, joka harrasti runoutta ja musiikkia, lauloi helsinkiläisessä mieskuorossa Laulu-Miehet. Kun kuoronjohtajaksi tuli vuonna 1933 säveltäjä Martti Turunen, näytti Isola hänelle kirjoittamiaan joulurunoja. Niistä Turunen vuonna 1934 sävelsi runon ”Me käymme joulun viettohon”.Reijo Pajamo: Taas kaikki kauniit muistot: joululaulujen taustat ja tarinat, s. 81–83. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1982. ISBN 951-0-11444-8 Ei tiedetä tarkalleen, milloin Isola kirjoitti runon, mutta mahdollisesti se tapahtui 1930-luvun alussa. Laulu kertoo joulunvieton tavoista ja siitä, että joulukoristeiden, jouluruokien, runsaiden lahjojen ja kaiken turhuuden keskellä joulun todellinen sanoma unohtuu. Laulun neljäs, viimeinen säkeistö kuuluu: ”Oi ystävät, jos myöskin me, kuin tietäjämme nuo, veisimme kullan, mirhamin tuon rakkaan lapsen luo. Niin meille joulu maallinen, ois alku joulun taivaisen.” Laulun on levyttänyt vuonna 1958 Sulo Saarits Tauno Äikään säestäessä uruilla. Uudempia levytyksiä ovat tehneet muun muassa Jorma Hynninen (1984), Martti Talvela (1989), Cantores Minores poikakuoro (2000), Yölintu-yhtye (2008) ja Arja Koriseva (2012). "Me käymme joulun viettohon" on usein laulettu laulu Suomen kirkoissa järjestettävissä Kauneimmat joululaulut -tilaisuuksissa." Mielenkiintoinen sattuma on, että tasan 20 vuotta "Me käymme joulun viettohon" -laulun säveltämisen jälkeen, joulun alla 22. joulukuuta 1954, pilapiirtäjä Kari Suomalainen julkaisi Helsingin Sanomissa puhuttelevan piirroksen Joulukatu. Piirroksessa Helsingin Aleksanterinkatu vilisee joulupakettejaan kantavia ihmisiä, jotka eivät kiinnitä lainkaan huomiota porraskäytävässä seisovaan Jeesukseen; hän on vain kuokkavieraana omissa syntymäpäiväkesteissään. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset joululaulut
Dori

Dori voi tarkoittaa seuraavia: * Dori, kaupunki Burkina Fasossa * Dori, joki Pakistanissa ja Afganistanissa * dorimusiikki, intialais-nepalilainen musiikkityyli * Dori, henkilö J. R. R. Tolkienin kirjoissa * Dori, henkilö animaatioelokuvissa Nemoa etsimässä ja Doria etsimässä''
Esther Marrow – Musta virginialainen

Esther Marrow – Musta virginialainen on suomalainen televisio-ohjelma Helsingissä 1971 vierailleesta amerikkalaisesta soullaulaja Queen Esther Marrow’sta. 22-vuotiaan laulajattaren löysi vuonna 1963 Duke Ellington. http://www.queenesthermarrow.com/bio . Viitattu 27.11.2020. Esther Marrow on kotoisin USA:n Virginiasta. 1970-luvun alussa Suomen televisiossa lähetettiin suosittua lännensarjaa Virginialainen. Siitä juontuu ohjelman nimi Esther Marrow – Musta virginialainen. TV1:n Viihdetoimituksen toimittaja Erkki Pohjanheimo tutustui Marrowiin Kalastajatorpalla, missä artistilla oli konsertteja. Niin syntyi televisio-ohjelma, jonka isännäksi kutsuttiin Lasse Mårtenson. Helsingin Sanomat 14.1.1971, s. 9, Helena Ylänen: ”Lämmin musta ääni USA:sta – Esther Marrow Helsingissä.” Näköislehti (maksullinen). Viitattu 27.11.2020. Ohjelman musiikkiosuudet kuvattiin silloin mustavalkoisessa Ylen TV1:n studio 2:ssa, Pasilassa. Isoa säestävää orkesteria johti Ossi Runne. Mukana oli myös Marrown oma pianisti Kenneth Barron. Ohjelman filmiosuuksia ja osa haastatteluista kuvattiin talvisessa Helsingissä, missä Lasse Mårtenson yritti opettaa Marrowia luistelemaan Lauttasaaren jäillä. Studiossa Lasse Mårtenson lauloi myös yhden oman soolon ja dueton There’s a Hole in the Bucket (Saavissa on reikä) Marrow’n kanssa. 1960 luvun puolessa välissä Esther Marrow alkoi toimia kansalaisoikeusliikkeessä, kun hän esiintyi tohtori Martin Luther King Jr.: n World Crusade - tuotannossa (Maailman ristiretki). Myöhemmin Esther Marrow on tullut maailmanlaajuisesti tunnetuksi gospel-laulajana ja käyttää nimeä Queen Esther Marrow. Yle TV1 lähetti ohjelman 23.1.1971 ja uusi sen 8.3.1972 Helsingin Sanomat 8.3.1972, radio ja tv: ”Esther Marrow Virginiasta.” Näköislehti (maksullinen). Viitattu 27.11.2020. sekä Yle Teemalla 8.8.2009. Helsingin Sanomat 8.8.2009, tv-palsta, Harri Uusitorppa: ” Verevää soulia.” Viitattu 27.11.2020. ==Viitteet== Luokka: Musiikkiohjelmat Luokka: Suomalaiset televisio-ohjelmat Luokka: Ylen tuottamat televisio- ohjelmat Luokka: Yle TV1:n televisio-ohjelmat
Mariama Bâ

Mariama Bâ (17. huhtikuuta 1929 Dakar – 17. elokuuta 1981 Pariisi) oli senegalilainen pedagogi, kirjailija ja naisasianainen. Mariama Bâ syntyi varakkaaseen lebuperheeseen. Hänen isänsä oli osallistunut ensimmäiseen maailmansotaan ja työskenteli sen jälkeen Dakarin varakaupunginjohtajana. Bâ sai perinteisen islamilaisen kasvatuksen, mutta kävi ranskankielisen Rufisquen tyttöjen normaalikoulun. Hän valmistui opettajaksi ja työskenteli sittemmin koulutarkastajana. Bâ oli naimisissa kolmesti ja sai kolmannesta avioliitostaan yhdeksän lasta. Bân ensimmäinen essee ilmestyi jo hänen kouluaikanaan vuonna 1947. Hän kiinnostui naisten oikeuksista 1960-luvulla ja osallistui elämänsä loppuvaiheessa aktiivisesti naisten järjestötoimintaan. Bân pääteos on kirjeromaani Pitkä kirje (Une si longue lettre, 1979), joka kuvaa kriittisesti naisten asemaa senegalilaisessa yhteiskunnassa. Se käännettiin useille kielille ja sai Noma Award for Publishing in Africa -palkinnon vuonna 1980. Toinen romaani Un chant écarlate (1981) lisää tematiikkaan eurooppalais-afrikkalaiseen seka-avioliittoon liittyvät ongelmat. Monien kriitikoiden mukaan Bâ on yksi ranskankielisen Afrikan tärkeimmistä naiskirjailijoista. ==Suomennettu teos== * Pitkä kirje. Suom. Annikki Suni. Helsinki: Kirjayhtymä, 1981. ==Lähteet== Luokka:Senegalilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Kesso Barry

Kesso Barry (s. 1948 Mamoun alue) on guinealaissyntyinen kirjailija. Kesso Barry syntyi Mamoun perinteisen fulbehallitsijan perheeseen. Hän kävi koraanikoulun ja alkeiskoulun Mamoussa ja jatkoi opintojaan Conakryssa ja Dakarissa. Barry meni viisitoistavuotiaana naimisiin ja sai kaksi lasta. Hän muutti erottuaan Pariisiin, teki uran muotialalla, meni naimisiin ranskalaisen kanssa ja sai kolmannen lapsen. Barry julkaisi vuonna 1988 omaelämäkerran Kesso, princesse peuhle. Se on kertomus omapäisestä fulbeprinsessasta, joka murtautuu ulos afrikkalaisesta kulttuurista ja päätyy länsimaisiin oloihin. Lopulta päähenkilö tuntee, ettei hän kuulu kumpaankaan maailmaan. ==Lähteet== Luokka:Guinealaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Storängens skola

Storängens skola on ruotsinkielinen peruskoulu Espoonlahden kaupunginosassa lounaisessa Espoossa. Rakennus valmistui 2012 ja sen suunnitteli arkkitehtitoimisto Playa Arkkitehdit. Storängens skola on mukautettu maaston muotoihin, joten sen kerrosluku vaihtelee eteläisen siiven yhdestä kerroksesta pohjoisen siiven kolmeen kerrokseen. Eteläsiivessä toimii päiväkoti ja pohjoissiivessä peruskoulu. Siipien välissä on piha-alue. Rakennuksen seinät ovat valkeaa tiiltä, paitsi etupihan puolella, jossa julkisivu koostuu puisista pylväselementeistä ja laajoista ikkunapinnoista. Pylväät korostavat aaltoilevaa räystäslinjaa ja suojaavat auringonpaisteelta. Piha antaa etelälounaaseen. Rakennuksen sisätilat ovat hillityt. Soukanväylä kulkee Storängens skolan itäpuolitse. Tien ja koulun välissä on pienialainen Rehtorinpuisto. Koulun luoteispuolelle Espoonlahdentien ja koulurakennuksen väliin rakennettiin 2020-luvun taitteessa kivin reunattu tekolampi. Storängens skola on osa Espoonlahden urheilupuiston kokonaisuutta, johon kuuluu liikunnallisten tilojen ohella oppilaitoksia, kuten Espoonlahden lukio. Entinen, punatiilinen Storängens skola sijaitsee puiston länsipuolella. Storängens skola on lyhyehkön kävelymatkan päässä sekä Soukan että Espoonlahden metroasemilta (jotka avattaneen 2023). == Kuvia == Storängens skola takaa Espoonlahti 160619 b.jpg|Storängens skola aamuauringon puolelta Storängens skola Esbo 250420.jpg|Storängens skola ja tekolampi Storängens skola Espoonlahti 160619.png|Storängens skola on yritetty mukauttaa ympäröivään luontoon Alvar Aallon perinteen mukaisesti ==Lähteet== Luokka:Espoon peruskoulut Luokka:Suomen ruotsinkieliset peruskoulut Luokka:Espoonlahti
Djupsjön (Norrbotten)

Djupsjön on Ruotsissa Norrbottenissa Bodenin kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön. == Maantietoa == Djupsjön on 3,7 kilometriä pitkä, 0,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 136 hehtaaria eli 1,36 neliökilometriä. Sillä ei ole saaria. Se sijaitsee Malmiradan asemakylästä Gullträskistä 3,5 kilometriä itään päin. Järvi on muodostunut Holmsvattenbergetin ja Åmellanbergetin väliin pitkittäiseen laaksoon. Holmsvattenbergetin järveä lähin rinne kohoaa 170 metriä järven yläpuolelle ja Åmellanbergetillä on yhtä korkea huippu. Laaksoon tulee Gullträsketistä tie, joka seuraa järven lounaisrantoja kulkiessaan pitkin laaksoa. Tiestä huolimatta on järvi autio. == Luontoarvoja == Järven valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (78 %), turve (6,5 %), siltti (0,5 %) ja kallioalue (2,5 %). Muu osa valuma-alueesta on vesistöä. Järven valuma-alueen yläosissa kilometrin päässä järvestä sijaitsee Norr-Björkbergetin luonnonsuojelualue (101 hehtaaria), jonka rinteet viettävät Krokträsktjärnenin lampeen ja siitä Djupsjöniin laskevaan puroon. == Vesistösuhteet == Djupsjön kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Abramsånin sivujoen valuma- alueeseen. Abramsånin valuma-alueen pinta-ala on noin 242 neliökilometriä (km²), joka on noin 6 % koko vesistön 4 207 km² pinta-alasta . Järvi on Abrahamsånin pääuoman latvavesistöjä ja tämän luusuassa sen valuma-alue on 29,34 km². Kun järven valuma-alue on noin 12 % Abramsånin valuma-alueesta, voidaan arvioida myös keskivirtaaman (MQ) olevan samassa suhteessa noin 0,3 m³/s joen keskivirtaamasta (MQ 2,45 m³/s) . Järven valuma-alueelta laskee sen luoteispäähän edellä mainittu puro Krokträsktjärnenista, kaakkoisrantaan Odjurtjärnenin laskupuro ja vastarantaan pienen Knalltjärnenin puro. Järven lasku-uoma Djupsjönån alkaa sen kaakkoispäästä ja se laskee 2,9 kilometrin päässä Degervattnetiin. Djupsjönånille kertyy pudotusta 20 metriä. Vesireitti jatkaa Degervattnetin jälkeen Abramsånin nimellä yhtyen lopulta Rånejokeen, joka laskee lopulta Perämereen Råneån taajamassa Luulajassa. == Lähteitä == === Huomautuksia === === Viitteet === Luokka:Abramsånin valuma-alue Luokka:Rånejoen vesistön järvet Luokka:Bodenin järvet
Övre Flåsjön (järvi)

Övre Flåsjön on Ruotsissa Norrbottenissa Bodenin kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön. == Maantietoa == Övre Flåsjön on 2,8 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 166 hehtaaria eli 1,66 neliökilometriä. Se sijaitsee Näätäsuandon ja Sörbyn välisen tien varrella ja järven koillisrannassa on tien varteen rakennettu Övre Flåsjönin kylä. Järven ympäristö on metsämaata, joka levittäytyy tasaisesti loivaan laaksoonsa. Seudulla on erityispiirteenä lievää kumpuilua, joka aiheuttaa kylällä sijaitsevan Långvikenin lahden ja kylässä sijaitsevan Flåsjötjärnenin lammen painauman. Muuten järven rantaviiva on selkeän muotoinen eikä muita lahtia tai ylipäänsä niemiä esiinny. Järvellä ei myöskään esiinny saaria. Asutusta on sekä kylässä että viisi yksittäistä rakennusta järven eri rannoilla. == Luontoarvoja == Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (78 %), turve (6,5 %), siltti (0,5 %) ja kallioalue (2,5 %). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä. Järveltä kaksi kilometriä luoteeseen päin sijaitsee Åbojenin luonnonsuojelualue (115 hehtaaria). Sen alue kallistuu Åbojhuvudetin itärinteillä kohti Flåsjönin valuma-aluetta. Alueella suojellaan satoja vuosia vanhoja mäntyjä, joiden rungoissa on hiiltymiä muistona aikaisemmista metsäpaloista. Suurimmalla männyllä on rungon ympärysmittaa 2,5 metriä. == Vesistösuhteet == Övre Flåsjön kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Abramsånin sivujoen valuma-alueeseen. Abramsånin valuma- alueen pinta-ala on noin 242 neliökilometriä (km²), joka on noin 6 % koko vesistön 4 207 km² pinta-alasta . Järven laskupuro on Abramsånin sivu-uoma. Järven valuma-alueen pinta-ala on luusuassaan 13,01 km². Kun järven valuma- alue on noin 5,4 % Abramsånin valuma-alueesta, voidaan arvioida myös keskivirtaaman (MQ) olevan samassa suhteessa yli 0,1 m³/s joen keskivirtaamasta (MQ 2,45 m³/s). Järvi sijaitsee Abramsånin lähellä ja se laskee siihen lasku-uomallaan, joka on Flåsjöbäcken. Puro on 850 metriä pitkä ja se putoaa matkallaan 6 metriä. Järveen tulee vain yksi puro, joka on luoteesta lyhyenä lasketteleva Flåsjöronningsbäcken. Vesireitti jatkaa Abrahamsån nimisenä yhtyen alempana Rånejokeen, joka laskee Perämereen Råneån taajamassa Luulajassa. == Lähteitä == === Huomautuksia === === Viitteet === Luokka:Abramsånin valuma-alue Luokka:Bodenin järvet Luokka:Rånejoen vesistön järvet
Germaniumdioksidi

Germaniumdioksidi (GeO2) on germaniumin ja hapen muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä käytetään germaniumin, muiden germaniumyhdisteiden ja optisten lasien valmistuksessa sekä katalyyttinä. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa germaniumdioksidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on polymorfista ja sillä on kaksi kidemuotoa. Toinen niistä on alkeiskopiltaan heksagonaalinen ja muistuttaa rakenteeltaan kvartsia ja toinen on tetragonaalinen ja muistuttaa rakenteeltaan rutiilia. Heksagonaalinen germaniumdioksidi liukenee vähäisessä määrin veteen, mutta tetragonaalinen ei. Vesiliuos on heikosti hapan. Heksagonaalinen polymorfi muuttuu tetragonaaliseksi kuumennettaessa 300-900 °C:n lämpötilaan. Germaniumdioksidista tunnetaan myös lasimainen amorfinen muoto. Germaniumdioksidi reagoi väkevien emäsliuosten kanssa muodostaen germanaattisuoloja ja reagoi myös väkevien happojen kanssa. Yhdiste voidaan pelkistää metalliseksi germaniumiksi kuumentamalla vedyn kanssa tai germaniummonoksidiksi kuumentamalla germaniumin kanssa. Germaniumdioksidilla on suuri taitekerroin.Jean Scoyer, Hélian Guislain & H. Uwe Wolf: Germanium and Germanium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. ==Valmistus ja käyttö== Suuressa mittakaavassa germaniumdioksidia valmistetaan kuumentamalla germaniumia sisältäviä sulfidimineraaleja. Laboratoriomittakaavassa käytetään myös germaniumtetrakloridin hydrolyysiä. Ainetta muodostuu myös germaniumin ja väkevän typpihapon välisellä reaktiolla. Germaniumdioksidia käytetään metallisen germaniumin ja germaniumyhdisteiden valmistukseen. Suuren taitekertoimensa vuoksi siitä valmistetaan optisia kuituja ja erikoislaseja kamerojen sekä mikroskooppien linsseihin. Germaniumoksidia voidaan käyttää myös katalyyttinä polyestereiden valmistuksessa. ==Lähteet== Luokka:Germaniumyhdisteet Luokka:Oksidit
Besni

Besni on piirikunta Adıyamanin maakunnassa, Turkissa. Vuonna 2019 alueen väkiluku oli 76 674. Besnistä on 44 kilometriä kaupunkiin Adıyaman. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Piirikunnan kotisivut Luokka:Adıyamanin maakunnan piirikunnat