EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Álvaro Figueroa y Torres Mendieta

Álvaro Figueroa y Torres Mendieta, kreivi Romanones (9. elokuuta 1863 Madrid – 11. syyskuuta 1950 Madrid) www.rah.es Viitattu 5.8.2018. geneaordonez.es Viitattu 5.8.2018.Nordisk familjebok, täydennysosa (1926), s. 33 Runeberg.org. Viitattu 29.10.2015. oli espanjalainen poliitikko, joka toimi Espanjan pääministerinä kolme kertaa vuosina 1912–1913, 1915–1917 ja 1918–1919. Romanones kuului liberaalipuolueeseen ja hänet valittiin Espanjan edustajainhuoneeseen Guadalajaran edustajana. Hän oli vuonna 1905 maatalous- ja kauppaministerinä sekä 1905–1906 oikeusministerinä. Vuonna 1910 hänet valittiin edustajainhuoneen puhemieheksi. Romanones tuli pääministeriksi José Canalejasin kuoleman jälkeen marraskuussa 1912, mutta hänen ensimmäinen hallituksensa kaatui liberaalipuolueen sisäisten kiistojen seurauksena lokakuussa 1913. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Romanones alkoi kannattaa näkyvästi Espanjan lähentymistä ympärysvaltoihin. Tultuaan joulukuussa 1915 uudelleen pääministeriksi hän kuitenkin pitäytyi edellisen hallituksen viitoittamassa puolueettomuuspolitiikassa, sillä enemmistö kansasta ja parlamentista vastusti sotaan liittymistä. Hänen toinen hallituksensa erosi huhtikuussa 1917. Vuonna 1918 Romanones toimi oikeusministerinä Antonio Mauran johtamassa kansallisen yhtenäisyyden hallituksessa ja ulkoministerinä Manuel García Prieton lyhytikäisessä hallituksessa. Joulukuussa 1918 hän tuli itse pää- ja ulkoministeriksi. Hän joutui eroamaan huhtikuussa 1919. Romanones oli 1922–1923 oikeusministerinä García Prieton neljännessä hallituksessa. Miguel Primo de Riveran diktatuurin aikana hän oli oppositiossa. Romanones toimi vielä ulkoministerinä viimeisessä kuningaskunnan ajan hallituksessa keväällä 1931. Toisen tasavallan aikana hän toimi riviedustajana parlamentissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Conde de Romanones Biografías y Vidas Luokka:Espanjan pääministerit Luokka:Espanjan ulkoministerit Luokka:Madridin pormestarit Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Padinki

Padinki tarkoittaa seuraavia: * Padinki, kylä Nivalassa * Padingin voimalaitos, vesivoimala Kalajoessa Padinginkoskessa * Padinginkoski, koski Kalajoessa, jossa on voimalaitos
Padišah

Padišah on islamilaisissa maissa aiemmin käytössä ollut arvonimi. Sitä käytettiin muun muassa Afganistanin hallitsijasta ja Turkin sulttaanista,Facta 2001, WSOY 1985, 12. osa, palsta 447 jolloin se muuntautui muotoon pašša. == Lähteet == Luokka:Arvonimet Luokka:Valtionpäämiehet
Ironwood

Ironwood on kaupunki Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungissa oli 5 387 asukasta. Ironwood on väkiluvultaan Gogebicin piirikunnan suurin kaupunki. ==Aiheesta muualla== ==Lähteet== Luokka:Michiganin kaupungit
Peter von der Pahlen

Peter Johann Christoph Graf von der Pahlen (ven. Пётр Петро́вич Па́лен, Pyotr Petrovich Palen; J:30. elokuuta (G: 11. syyskuuta) 1777 Kauzmünden kartano, Kauzmünde – J:19. huhtikuuta (G: 1. toukokuuta) 1864, Pietari) oli baltiansaksalainen aristokraatti ja Venäjän keisarillisen armeijan kenraali. == Henkilöhistoria == Peter syntyi baltiansaksalaiseen Pahlenin aatelissukuun. Suku on korotettu Venäjällä paronin ja kreivin arvoon keisari Aleksanteri I hänen isälleen, Peter Ludwig von der Pahlenille ja samalla hänen jälkeläisilleen. Peterin veli oli venäläinen diplomaatti Friedrich von der Pahlen. Pahlen astui armeijaan jo nuorella iällä. Vuonna 1798 hänet ylennettiin everstiksi ja vuonna 1800 kenraalimajuriksi. Hän sai suuren kunnianosoitukset osallistumisestaan sotatoimiin Puolassa Napoleonin sodissa 1806-1807. Vuonna 1823 hänet vapautettiin palveluksesta. Vuonna 1827 Peter ​​Petrovitš Palen palasi palvelukseensa ja nimitettiin 1. jalkaväkijoukon komentajaksi 11. marraskuuta. Saman vuoden 6. joulukuuta hänet ylennettiin ratsuväenkenraaliksi ja hänet nimitettiin Nikolai I adjutantiksi. Hänet nimitettiin 19. tammikuuta 1829 turkkilaisten vastaisten sotatoimien aikana toisen jalkaväkijoukon komentajaksi. Hänet erotettiin 26. tammikuuta 1834 komentajan tehtävistä ja 31. tammikuuta hänet nimitettiin valtioneuvoston ja 21. helmikuuta myös sotilasneuvoston jäseneksi. Suurherttuatar Maria Nikolajevnan ja Leuchtenbergin herttuan häissä 2. heinäkuuta 1839 Pahlenille annettiin kunnia pitää kruunua sulhasen pään yläpuolella. Pahlen nimitettiin 12. maaliskuuta 1835 Ranskan ylimääräiseksi ja täysivaltaiseksi suurlähettilääksi (jättäen hänet valtion ja sotilasneuvostojen jäseneksi). Hän astui virkaan 7. lokakuuta 1835. Peter Graf von der Pahlen kuoli 1864 Pietarissa. Ruumis kuljetettiin haudattavaksi Latviaan, lecavan kunnan hautausmaalle Bauskaan. == Kuvagalleria == Tiedosto:Peter Graf von der Pahlen.jpg|Peter von der Pahlen, George Dawen maalaamana muotokuva. Tiedosto:Ботман - Портрет графа Петра Петровича Палена (1872).jpg|Muotokuva kreivi Pjotr ​​Petrovitš Palenista vuodelta 1872, taiteilija E. I. Botman. Tiedosto:PGRS 1 070 Palen - full.jpg|Valokuva Peter von der Pahlenista viimeisiltä vuosilta. Tiedosto:RU COA Pahlen 4-10.png|Pahlen-suvun kreivillinen sukuvaakuna. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://runeberg.org/tieto/7/0034.html peter von der pahl Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Vuonna 1778 syntyneet Luokka:Vuonna 1864 kuolleet
Paiseniitty

Paiseniitty on muun muassa Pohjois-Suomessa ja Karjalassa puronvarressa oleva niitty, jolle saatiin kasvun lisäämiseksi nousemaan vesi patoamalla puro, joka toi sinne lietettä.Facta 2001, WSOY 1985, 12. osa, palsta 464 Pato tehdään niinä kesinä joka toinen vuosi elo-syyskuussa, kun heinäniittyä ei korjata eli se on sängellä. Niitylle nousee vesi niin, että se näyttää järveltä ja virtaavan veden ansiosta se pysyy sulana koko talven, mikä nopeuttaa kasvun alkamista keväällä. Kun jäät ja lumet ovat keväällä sulaneet, pato avataan ja jäädään odottamaan heinän kasvua. Sitten patoa aletaan taas sulkea kasvun mukaan mutta ei niin että heinä peittyy täysin. Veden annetaan olla lähelle heinänteon alkua, ja niityn sanotaan silloin olevan "paiseessa". Pato avataan ennen heinäntekoon ryhtymistä. Sen jälkeen niitty saa olla vuoden kuivillaan, kunnes syksyllä vettä aletaan jälleen padota.Kasteluniityistä Kuusamossa, Kalevan Kuusamo-numero 4.5.1912, viitattu 24.5.2017 == Lähteet == Luokka:Maatalous
Paistunturit

Paistunturit () on Utsjoella 25 kilometriä kirkonkylästä lounaaseen loiva tunturiryhmä, jonka korkeimmat huiput ovat Kaimoaivi (646 m) ja Kuivi (642 m).Facta 2001, WSOY 1985, 12. osa, palsta 464 == Lähteet == Luokka:Utsjoen tunturit
Karl Arvid Haldin

Karl Arvid Haldin (31. maaliskuuta 1900 Mustasaari - 30\. maaliskuuta 1989 Pietarsaari) oli linja-autoliikennöitsijä, jonka perustama Haldin & Rose -yhtiö on Suomen vanhimpia ellei vanhin yhä toimiva maantieliikenneyritys. Haldin oli paitsi uranuurtaja liikennöitsijänä, myös rakensi yrittäjänä Pohjanmaan rannikolle merkittävän kuljetus- ja matkailualan yritysryppään. Haldinin vanhemmat olivat maanviljelijä Karl Gustav Haldin ja Maria Paro ja puoliso vuodesta 1926 Gerda Maria Pellas. Mustasaaren Voitbystä kotoisin ollut Haldin kävi Uudessakaarlepyyssä kristillisen kansanopiston. Hän rakensi itse kotonaan kuorma-auton alustalle umpikorisen auton ja alkoi liikennöidä sillä vuonna 1924 Vaasan ja Voitbyn välistä 15 kilometrin matkaa. Pian hän hankki toisenkin kuomullisen lava-auton Vaasan ja Pietarsaaren välille. Se ajoi noin 100 kilometriä pitkän reitin ensin kerran viikossa ja noin viidessä tunnissa. Jo 1925 siirryttiin kolmeen viikkovuoroon ja seuraavana vuonna Haldin aloitti päivittäisen liikennöinnin reitillä liikekumppaninsa Rosen kanssa. Yritys muutettiin osakeyhtiöksi 1928, samalla hankittiin uutta kalustoa, laajennettiin reittejä ja perustettiin uusia liiketoimintoja mukaan lukien teiden auraus- ja hiekoituspalvelut, kuorma-autokuljetukset, autokauppa, autokoulutoiminta, matkatoimisto ja auton korien valmistus tuotantoyhtiössä 1936-1978, joka yhdistettiin myöhemmin Haldin & Rose -yritykseen. Kotimaasta liikennöinti laajeni myöhemmin myös ulkomaan tilausmatkoihin. Haldin harrasti itsekin matkailua, mutta myös puutarhanhoitoa ja tuki lähetystyötä muun muassa Namibiassa. Perustamansa yrityksen johdossa hän toimi vuoteen 1966 saakka ja sitten vielä yrityksen hallituksessa. Perheyhtiötä johtaa nyt kolmas yrittäjäsukupolvi. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset yrittäjät Luokka: Pietarsaaren liikenne Luokka: Vuonna 1900 syntyneet Luokka: Vuonna 1989 kuolleet
Transfluent

Transfluent on suomalainen teknologiayritys, joka kehittää lähes reaaliaikaiseen kielenkääntämiseen erikoistunutta palvelualustaa. Yritys on perustettu vuonna 2012 ja sen kotipaikka on Helsinki. Se on myös yksi 2010-luvun tun­ne­tuim­pia suo­ma­lai­sia kas­vu­yri­tyk­siä. Idea Transfluentiin syntyi, kun toimitusjohtaja Jani Penttinen asui Kiinassa. Hän ei osannut kiinaa, eivätkä paikalliset englantia, joten hän joutui elämään käännöspalveluiden avulla ja alkoi kaivata helpompaa kääntämistä. Kun Transfluentin käyttäjä tarvitsee esimerkiksi kiinankielisen käännöksen, hän saa sen Kiinassa olevalta kääntäjältä. Käyttäjän ladattua tai kirjoitettua haluamansa tekstin palveluun nopeimmin pyyntöön vastannut kääntäjä kääntää tekstin halutulle kielelle. Koska pyyntöjä voi tulla mihin vuorokauden aikaan tahansa, kääntäjät ovat motivoituneita valvomaan öisinkin, minkä ansioista isoimmista kielistä tehdään käännöksiä ympäri vuorokauden. Vuonna 2012 Transfluent julkisti palvelun, jolla yritykset saivat kääntää Facebook-sivunsa sisällön yli 60 kielelle. Suomessa palvelun myynti takkusi, joten Transfluent lähti hakemaan kasvua Kaliforniasta vuonna 2013. Muutto kannatti, sillä vuoden 2013 aikana Transfluentin myynti kasvoi peräti 900 prosenttia. Vuonna 2014 sillä oli yhtiön tiedotteen mukaan 50 000 kielenkääntäjän verkosto. Nämä hallitsivat yli 80 kielen kääntämisen ja toimivat lähes reaaliajassa ja kellon ympäri. Vuonna 2014 yritys keräsi miljoonan euron rahoituksen Tero Ojanperä omistamalta Vision+ -rahastolta sekä joukolta kansainvälisiä enkelisijoittajia. Palvelussa oli jo 100 000 kääntäjää. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Transfluentin kotisivu Luokka:Suomalaiset ohjelmistoyritykset
Brett Kulak

Brett Kulak (s. 6. tammikuuta 1994) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Edmonton Oilersin organisaatiossa. Hän on Calgary Flamesin neljännen kierroksen varaus vuodelta 2012. == Ura == Kulak pelasi neljä kautta juniorikiekkoa vuosina 2010–2014 WHL-joukkue Vancouver Giantsissa. Hän pelasi Giantsissa 216 peliä, joissa teki 35 maalia ja 93 syöttöpistettä. Calgary Flames varasi Kulakin neljännellä kierroksella 105. pelaajana vuoden 2012 varaustilaisuudessa. Kulak pelasi kausien 2012–2013 ja 2013–2014 päätteeksi molempina vuosina Calgaryn AHL-farmiseura Abbotsford Heatissa. Hän pelasi kausien päätteeksi neljä ja kuusi ottelua Heatissa. 18\. maaliskuuta 2014 Flames ja Kulak solmivat kolmivuotisen tulokassopimuksen. Kulak aloitti kauden 2014–2015 ECHL:ssä Colorado Eaglesissa ennen kuin nousi AHL:ään Adirondack Flamesiin. Hänet kutsuttiin myös NHL:n puolelle, jossa hän teki 11. huhtikuuta 2015 debyyttinsä Calgaryn paidassa joukkueen hävitessä kauden viimeisen runkosarjaottelunsa lukemin 5–1 Winnipeg Jetsille. == Tilastot == 2012-2013 Abbotsford Heat AHL 4 0 0 0 0 – – – – – 2013-2014 Abbotsford Heat AHL 6 1 2 3 2 4 0 0 0 2 2014–2015 Calgary Flames NHL 1 0 0 0 2 – – – – – Adirondack Phantoms AHL 26 4 9 13 27 – – – – – Colorado Eagles ECHL 39 9 21 30 15 – – – – – 2015–2016 Stockton Heat AHL 59 3 14 17 36 – – – – – Calgary Flames NHL 8 0 0 0 0 – – – – – 2016–2017 Calgary Flames NHL 21 0 3 3 12 – – – – – Stockton Heat AHL 22 2 8 10 14 5 0 4 4 4 2017–2018 Calgary Flames NHL 71 2 6 8 27 – – – – – 2018–2019 Montreal Canadiens NHL 57 6 11 17 31 – – – – – Laval Rocket AHL 19 3 8 11 4 – – – – – 2019–2020 Montreal Canadiens NHL 56 0 7 7 12 10 0 3 3 0 2020–2021 Montreal Canadiens NHL 46 2 6 8 20 13 0 1 1 4 2021–2022 Montreal Canadiens NHL 56 3 10 13 33 – – – – – Edmonton Oilers NHL 18 2 6 8 12 16 0 5 5 12 2022–2023 Edmonton Oilers NHL 82 3 17 20 41 12 1 1 2 9 2023–2024 Edmonton Oilers NHL 82 3 13 16 30 25 1 7 8 14 10 kautta yhteensä NHL 498 21 79 100 220 76 2 17 19 39 6 kautta yhteensä AHL 136 13 41 54 83 9 0 4 4 6 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Edmonton Oilersin pelaajat Luokka:Calgary Flamesin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Erkki Pajari

Erkki Risto Olavi Pajari (5. heinäkuuta 1933 Sortavala – 8. lokakuuta 1993 Välimeri) oli suomalainen diplomaatti.Kuolleita. Erkki Risto Olavi Pajari. Helsingin Sanomat, 6.11.1993, s. 7. Erkki Pajarin vanhemmat olivat eversti Risto Pajari ja Irja Elina Saukkonen. Pajari oli koulutukseltaan lainopin kandidaatti ja oli ulkoministeriön neuvotteleva virkamies 1979–1982 sekä suurlähettiläs Bogotássa 1982Facta 2001, WSOY 1985, 12. osa, palsta 465–1985, Algerissa 1985–1987, Tunisissa 1985–1987. == Lähteet == Luokka:Suomen suurlähettiläät Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Fredrik Adlercreutz

Fredrik Thomas Adlercreutz (1793–1852), eversti, kreivi, oli Etelä-Amerikassa sotinut suomalaissyntyinen sotilas ja diplomaatti. Hän oli Kolumbian itsenäisyystaistelun sankareita.Maatiedosto Kolumbia, Kahdenväliset suhteet, Ulkoasiainministeriö Joaquín Viloria de la Hoz on kirjoittanut Adlercreutzista kirjan Federico Tomás Adlercreutz (1793–1852): Vicisitudes militares, económicas y sociales de un conde sueco en América, ja Rauli Virtanen on tehnyt vuonna 2009 televisioelokuvan Sotilas rakastuu señoritaan sarjaan Hurjia suomalaisia.Yle Areena Adlercreutz oli Carl Johan Adlercreutzin poika. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1793 syntyneet Luokka:Vuonna 1852 kuolleet
Oulun Tilauslento

Oulun Tilauslento Oy oli suomalainen tilaus- ja rahtiliikennettä operoinut lentoyhtiö. Yhtiö rekisteröitiin kaupparekisteriin vuonna 1992, ja se toimi Lapin Tilauslennon ansiolentoluvan perusteella. Se lennätti muun muassa Postin lähetykset Oulun ja Rovaniemen välillä sekä myös Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin ambulanssilentoja. Yhtiön laivasto koostui yhdestä Cessna F406 -potkuriturbiinikoneestaOulun tilauslento. Viitattu 8.5.2022 (Arkisto 2014.). Yhtiön toiminta lakkasi 2018. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Entiset suomalaiset lentoyhtiöt Tilauslento
Louhelan koulu

Louhelan koulu on kansakouluna ja peruskoulun ala-asteena sekä erityiskouluna 1960-90-luvuilla toiminut koulu Joensuussa. Se valmistui Joensuun Länsikadulle syksyllä 1965. Oppilaita oli aluksi yli 700, ja koulua piti käydä aamu- ja iltavuoroissa. 1990-luvun alussa Louhelan koulupiirin eli Joensuun eteläisen keskustan oppilaat siirtyivät Joensuun normaalikouluun ja Kanervalan kouluun. Normaalikoululla oli etuoikeus oppilaiden ottoon, sillä se on harjoittelukoulu. Louhelan koulussa oli myös cp-vammaisten ja kuulovammaisten koulut. Koulutyö päättyi 1990-luvun aikana. Kun koululuokat tyhjenivät oppilaista, tiloja sai muun muassa Pohjois-Karjalan tanssiopisto, joka aloitti siellä toimintansa vuonna 1992. Joensuun Tiedepuisto aloitti pihasiivessä vuonna 1990. Tiedepuisto laajeni vähitellen, vanhan koulun päälle rakennettiin laajennuksia ja nyt koko koulun tontti on Tiedepuistoa. ==Lähteet== * Elsinen, Pertti: Joensuun historia VI, s. 125, 1998 Luokka:Joensuun peruskoulut
Emil Palander

Emil Woldemar Palander (1860–1933) oli suomalainen Venäjän armeijan kenraalimajuri. Hän oli Venäjällä rykmentin- ja prikaatinkomentaja vuosina 1907–1914 ja sotilastehtävissä Kaukasiassa 1916.Facta 2001, WSOY 1985, 12. osa, palsta 478 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Pallasjärvi

Pallasjärvi on keskikokoinen järvi Kittilän ja Muonion rajalla Pallastunturien kaakkoispuolella. Se kuuluu Pallas-Yllästunturin kansallispuistoon. Pallasjärvi on 6,3 kilometriä pitkä ja 4,8 kilometriä leveä. Sen pinta-ala on 17,25 neliökilometriä ja rantaviivan pituus 24,57 kilometriä. Kittilän ja Muonion raja kulkee järven halki siten, että itäosa kuuluu Kittilään ja länsiosa Muonioon. Järven tilavuus on 155 miljoonaa kuutiometriä eli 0,155 kuutiokilometriä. Keskisyvyys on 9 metriä ja syvin kohta 36 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven länsiosassa. Järven eteläosassa on Pallaslompolo- niminen lähes erillinen vesiallas, jonka saarijono erottaa pääaltaasta. Järven rannat ovat pääosin metsämaata. Etelärannalla on hiekkaranta Punainenhiekka, jonka yhteydessä on päivätupa. Lisäksi järvellä on Aittalahden ja Hietalahden autiotuvat. Pallasjärvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Ylä-Ounasjoen valuma-alueen (65.6) Pallasjoen valuma-alueella (65.65), jonka Pallasjärven valuma-alueeseen (65.652) se kuuluu. Järven pinta on 266,6 metriä merenpinnan yläpuolella. Pallasjärvi laskee sen itäpäästä lähtevää Pallasjokea pitkin Ounasjokeen. Järven kalastoon kuuluvat harjus ja muikku. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kittilän järvet Luokka:Muonion järvet Luokka:Ylä-Ounasjoen valuma-alue Luokka:Pallas-Yllästunturin kansallispuisto
Oulun Moottoriliitäjät

thumb|Oulun Moottoriliitäjien kone. Oulun Moottoriliitäjät ry on suomalainen ilmailukerho, jonka kotipaikkana toimii Oulun lentoasema. Kerhon puheenjohtajana toimii Jaakko Kyllönen. Kerholla on käytössä yksi lentokone. Kone on itävaltalainen Diamond HK36R Super Dimona kannuspyöräinen moottoripurjekone. Koneen rekisteritunnus on OH-795. Kerhon toimitilana toimii parakki, jota hallinnoidaan yhdessä Tervalentäjien kanssa. Parakki sijaitsee Oulun lentokentän yleisilmailun asematason pohjoisesta päästä. ==Koulutus== Kerholla on koulutusluvat moottoripurjelentäjän ja moottorilentäjän lupakirjoja varten. Lisäksi kerholla voi suorittaa moottorilentäjän lupakirjaan yölentokelpuutuksen ja palolentokoulutuksen. Kerhon koulutuspäällikkönä toimii Jarmo Hintikka. Koulutukset järjestetään yhteistyössä Tervalentäjien kanssa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kerhon kotisivut Luokka:Suomalaiset ilmailukerhot Luokka:Oululaiset yhdistykset
Fylakopí

Fylakopí (; myös Filakopí, Phylakopi) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Míloksen saaren pohjoisosan rannikolla. Se kuuluu hallinnollisesti Míloksen kuntaan, Míloksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylä on osa Triovasáloksen kyläyhdyskuntaa ja sen väkiluku on 3 (vuonna 2011). == Kykladinen asutus == Fylakopí tunnetaan ennen kaikkea rannikolla sen lounaispuolella sijaitsevasta kykladisen kulttuurin aikaisen asutuksen arkeologisesta alueesta,Arkeologisen kohteen sijainti: joka on saanut nimensä kylän mukaan. Sen muinaista nimeä ei tunneta. Paikka oli asuttuna noin ajalla 3300–1100 eaa. Se on yksi Egeanmeren saarten merkittävimmistä tunnetuista esihistoriallisista asutuksista. Fylakopín esihistoriallisen asutuksen historia koostuu useista vaiheista. Ensimmäinen vaihe (Fylakopín kulttuuri I) käsittää noin vuodet 2300–2000 eaa. Tuolloin asutus oli levinnyt jo noin 200 metrin pituiselle alueelle, eli se oli tuon ajan asutukseksi suhteellisen suurikokoinen. Toisessa vaiheessa noin vuosina 2000–1600 eaa. (Fylakopín kulttuuri II) asutus ympäröitiin muureilla. Noin 1600 eaa. asutus tuhoutui tulipalossa mahdollisesti hyökkäyksen seurauksena. Asutus rakennettiin uudelleen ja sai kolmannessa vaiheessa noin ajalla 1600–1400 eaa. vaikutteita minolaisesta kulttuurista ja neljännessä vaiheessa vuodesta 1400 eaa. eteenpäin mykeneläisestä kulttuurista. Mykeneläisenä aikana paikalle rakennettiin palatsi. Asutus hylättiin noin vuonna 1100 eaa. Alueen merkittävimpiin löydöksiin kuuluvat mykeneläisaikaisen pyhäkön jäänteet, mykeneläisen palatsin megaron sekä suurista vulkaanisista kivistä rakennettu kyklooppimuuri. Pyhäkön jäänteet ovat olleet merkittäviä mykeneläisen uskonnon tutkimuksen kannalta. Alueelta on löydetty myös lineaari-A-tauluja, merkittävä naispuolinen idolipatsas sekä seinämaalauksia. Arkeologiset kaivaukset alueella on suorittanut British School at Athens eli brittiläinen arkeologinen instituutti Ateenassa. Ne alkoivat vuosina 1896–1899 ja lisää kaivauksia on suoritettu vuosina 1911, 1963 ja 1974–1977. Suuri osa asutuksesta on nykyisin merenpohjassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Etelä-Egean saarten kylät Luokka:Kykladiset arkeologiset kohteet Luokka:Mílos Luokka:Mykeneläiset arkeologiset kohteet
Catherine Breillat

Catherine Breillat [bʁɛja] (s. 13. heinäkuuta 1948 Bressuire, Deux-Sèvres) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä kirjailija ja näyttelijä, joka tunnetaan seksiä ja sukupuolisuutta suorasukaisesti naisen näkökulmasta käsittelevistä teoksistaan. Hänen elokuviaan ovat muun muassa Romance X (1999), Sex is Comedy (2002) ja Himon anatomia (Anatomie de l´enfer, 2004). Breillat syntyi Deux-Sèvresin departementin Bressuiressä ja varttui Niortissa. Jo 12-vuotiaana hän päätti ryhtyä kirjailijaksi ja elokuvaohjaajaksi nähtyään Ingmar Bergmanin elokuvan Viettelysten ilta ja samastuttuaan Harriet Anderssonin esittämään roolihenkilöön Anna. Catherine Breillat opiskeli näyttelijäntyötä Yves Furet’n yksityisessä Studio d'Entraînement de l'Acteur -oppilaitoksessa Pariisissa yhdessä sisarensa Marie-Hélène Breillat’n kanssa, josta tuli näyttelijä. Catherine Breillat kirjoitti vuonna 1968 julkaistun esikoisromaaninsa L’Homme facile 18-vuotiaana, mutta Ranskan sensuuri kielsi kirjan alle 18-vuotiailta. Siitä tehtiin myös elokuva, mutta tuotantoyhtiö teki konkurssin ja levitysyhtiö Artedis toi elokuvan ensi-iltaan vasta 20 vuotta myöhemmin. Breillat oli toisena käsikirjoittajana David Hamiltonin ohjaamassa elokuvassa Bilitis – tyttö ja unelma (1977). Breillat’n esikoiselokuvassa Romance X (1999) ja vuoden 2004 elokuvassa Himon anatomia miespääosaa esittää pornonäyttelijä Rocco Siffredi. Breillat on näytellyt muutamissa elokuvissa, joista ensimmäinen oli vuoden 1972 Viimeinen tango Pariisissa. Siinä hän esitti ompelijatar Mouchettea. Vuonna 2004 Breillat sai aivoverenvuodon, josta toipuminen keskeytti hänen taiteellisen tuotantonsa muutamaksi vuodeksi. ==Elokuvaohjauksia== * Une vraie jeune fille, 1976 * Tapage nocturne, 1979 * 36 Fillette, 2988 * Sale comme un ange, 1990 * Parfait Amour !, 1996 * Romance X (Romance), 1999 * Sisarelleni (À ma sœur !), 2000 * Sex Is Comedy, 2002 * Himon anatomia (Anatomie de l'enfer), 2004 * Une vieille maîtresse, 2007 * Barbe bleue, 2009 * Abus de faiblesse, 2013 ==Kirjallisia teoksia== * L'Homme facile, romaani, 1968 * Le Silence, après..., romaani, 1970 * Les Vêtements de mer, romaani, 1971 * Le Soupirail, romaani, 1974 * Une vraie jeune fille, romaani, 1976 * Tapage nocturne, 1979 * Police, 1985 * 36 fillette, 1987 * Romance, elokuvakäsikirjoitus, 1999 * Le livre du plaisir, antologia, 1999 * À ma sœur, elokuvakäsikirjoitus, 2001 * Pornocratie, romaani, 2001 * Sex Is Comedy, elokuvakäsikirjoitus, 2005 * Bad Love, romaani, 2007 * Abus de faiblesse, yhdessä Jean-François Kervéanin kanssa, 2009, ISBN 9782213651699 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * *Juha Varton artikkeli Tutkimus halusta: Catherine Breillat (2006) Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ranskalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset näyttelijät
Matti Paloheimo (juristi)

Matti Rafael Paloheimo (21. kesäkuuta 1924 Helsinki – 8. syyskuuta 2012 EspooMuistot, Hs.fi) oli suomalainen juristi. Hän oli Korkeimman hallinto- oikeuden hallintoneuvos vuodesta 1973.Facta 2001, WSOY 1985, 12. osa, palsta 500 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Harmaavuoret

Harmaavuoret (engl. Grey Mountains) olivat yksi neljästä Keski-Maan pohjois- etelä-suunnassa kulkeneesta vuoristosta, jotka Ambarkantan mukaan muodostuivat Ardan Alkuajoilla sen jälkeen, kun Melkor oli tuhonnut Valarin Lamput ja valarin linnoittautuessa Amaniin he työnsivät Keski-Maata itään suojellakseen maataan. Legendariumin myöhemmissä versioissa, jotka toistuvat myös painetussa Silmarillionissa, tätä maailman muuttumista ei enää lasketa valarin toiminnan seuraukseksi eikä Harmaavuoria enää mainita nimeltä. Samoin unohtuvat Keltavuoret, mutta Sinivuoret ja Punavuoret (eli Orocarni) jäävät mukaan. Vuoristo esiintyy nimeltä mainittuna myös eräässä J. R. R. Tolkienin karttaluonnoksessa (ks. The Ambarkanta: Map IV), joka kuvaa Ardaa Lamppujen kaatamisen jälkeen; myöhemmässä kartassa (The Ambarkanta: Map V), joka esittää Ardaa Mahtien Mittelön jälkeen, Harmaavuoret ovat yhä olemassa Keski-Maan eteläosassa, mutta niitä ei ole enää nimetty. == Huomautus nimestä == Tähän vuoristoon viittaava suomennos "Harmaavuoret" ei esiinny missään painetuissa Tolkienin teosten suomennoksissa. On myös huomattava, että nämä vuoret ovat täysin eri vuoristo kuin Keski-Maan pohjoisosan Ered Mithrin, joka on myös käännetty Harmaavuoriksi (engl. Grey Mountains). Luokka:Keski-Maan paikat
Durinin heimo

Durinin heimo (engl. Durin's Folk) eli Pitkäparrat (engl. Longbeards) oli kääpiökansa, jonka muinainen koti oli Moria. Durinin heimon kuninkaat olivat Durinin huonetta, Durin Kuolemattoman jälkeläisiä. == Durinin heimon vaiheita == Durin heräsi ensimmäisenä kääpiöiden seitsemästä isästä; erään kirjoituksen mukaan tämä tapahtui Gundabadin vuorella.[1] Herättyään hän vaelsi Azanulbizariin ja asettui asumaan Kheled-zâramin yläpuolella oleviin kaivoksiin, jotka saivat nimen Khazad-dûm, Kääpiökaivanto – haltioiden puheenparressa Moria. Durin eli niin kauan että häntä alettiin nimittää Durin Kuolemattomaksi, mutta lopulta hänkin kuoli. Hänen jälkeläisensä asuivat Khazad-dûmissa läpi koko ensimmäisen ajan, ja kaupunki säilyi jopa Mustien vuosien yli, kunnes lopulta kääpiöt mithriliä kaivaessaan herättivät Morgothin balrogin, joka teki lopun Khazad-dûmin kääpiövaltakunnasta vuonna 1981 ka. Tämän jälkeen suurin osa Durinin heimoa vaelsi pohjoiseen ja asettui Thráin I:n johdolla Ereboriin, jonne perustettiin Vuorenalainen kuningaskunta. Mutta jo Thráinin poika Thorin I muutti Ereborista Harmaavuorille. Sinne kerääntyi suurin osa Durinin heimosta, joka alkoi taas vaurastua. Tämän valtakunnan tuhosivat kuitenkin lohikäärmeet vuosina 2570-2590 ka. käydyssä sodassa, jonka päätteeksi osa Durinin heimosta palasi Ereboriin Thrórin johdolla, osa muutti Rautavuorille seuraten Thrórin veljeä Grória. Rautavuorten kääpiövaltakunta kukoisti pitkään, mutta Erebor veti puoleensa lohikäärmeiden kullanhimon. Smaug Kultainen hävitti Vuorenalaisen kuningaskunnan vuonna 2770 ka., ja Durinin heimon jäännökset joutuivat jälleen pakosalle. Tällä kertaa kääpiöt suunnistivat Mustainmaahan. Thrór yritti epätoivoisena palata Khazad-dûmiin yksin ja vailla aseita. Kaivoksia hallussaan pitävä örkkipäällikkö Azog surmasi hänet. Thrórin sukulaiset nostattivat kaikki kääpiöt, ei vain Durinin heimoa, sotaan örkkejä vastaan. Vuonna 2793 ka. alkanut kääpiöiden ja örkkien sota päättyi Azanulbizarin taisteluun vuonna 2799 ka. Örkit tuhottiin, mutta Khazad-dûmia ei vallattu takaisin. Thrórin poika Thráin jäi myöhemmin Sauronin vangiksi, ja Thráinin poika Thorin II Tammikilpi kaatui vuonna 2941 ka. Viiden armeijan taistelussa yritettyään vallata Vuorenalaisen kuningaskunnan takaisin Smaugilta. Vaikka Thorin kaatui, yritys onnistui. Smaug surmattiin ja kääpiöt saivat Ereborin takaisin haltuunsa. Dáin II Rautajalka muutti Rautavuorilta Ereboriin ja Durinin heimo asettui jälleen kerran Vuorenalaiseen kuningaskuntaan. Vielä kerran ennen kolmannen ajan loppua Durinin heimon kääpiöt koettivat palata Khazad-dûmiin, mutta Balinin johtama yritys päättyi viiden vuoden kamppailun jälkeen täydelliseen tuhoon vuonna 2994 ka. Neljännen ajan alussa Durinin heimon kääpiöt perustivat vielä yhden uuden valtakunnan, kun Gimli Glóinin poika vei osan Ereborin kääpiöistä Ered Nimraisille Aglarondiin ja hänestä tuli Kimaltavien luolien ruhtinas. == Sukupuu == * Kursivoidut nimet ovat Thorin Tammikilven retkikunnan jäseniä Hobitti-kirjasta. Luokka:Keski-Maan kansat
Klein Bikes

thumb|Klein Adroit Klein Bikes oli Gary Kleinin perustama polkupyörävalmistaja. Klein oli yksi ensimmäisistä, jotka käyttivät runkomateriaalina alumiinisia, normaalia paksumpia putkia. Kasvattamalla putken läpimittaa saavutettiin jäykempi, mutta samaan aikaan myös kevyempi, rakenne. Klein valmisti ensimmäisen polkupyöränsä opiskellessaan Massachusetts Institute of Technologyssä 1970-luvulla, ja varsinainen valmistus alkoi 1980-luvulla. Vuonna 1995 Trek Bicycle Corporation osti yhtiön, ja alkuperäinen Kleinin tehdas Chehalisissa, Washingtonissa suljettiin vuonna 2002, kun tuotanto siirrettiin Trekin pääkonttorin yhteydessä olevaan tehtaaseen Waterloossa, Wisconsinissa. Merkin laajamittainen valmistus päättyi Yhdysvalloissa vuonna 2007 ja muualla maailmassa vuonna 2009. == Historia == Gary Klein (s. 9. kesäkuuta 1952) opiskeli Kalifornian yliopistossa Davisissä ja myöhemmin Massachusetts Institute of Technologyssa. Vuonna 1973 Klein yhdessä muutamien muiden kanssa valmisti professori Buckleyn johdolla alumiinirunkoisen pyörän. Tutkittuaan teräsrunkoisia pyöriä ja myös käytössä rikkoutuneita runkoja he saivat selville polkupyörän rungon rasituspisteet. Käytössä olleiden alumiiniseosten rajoitetusta valikoimasta johtuen ryhmä päätti käyttää runkomateriaalina alumiiniseosta 60061. Valmistuttuaan MIT:stä vuonna 1974 Klein opiskeli yrittäjyyttä. Hän oli innokas maantiepyöräilijä, joten vuonna 1975 hän perusti kolmen muun henkilön kanssa yrityksen, joka valmisti alumiinirunkoisia polkupyöriä MIT:n innovaatiokeskuksessa. Hän sai MIT:ltä 20 000 dollarin apurahan, ja lisäksi kukin osakas sijoitti yhtiöön 1 000 dollaria. Vuonna 1973 valmistettuja prototyyppejä, joiden runkoputket olivat totuttua isompia mutta joiden seinämävahvuus oli totuttua ohuempi, esiteltiin New Yorkissa pidetyillä kansainvälisillä polkupyörämessuilla helmikuussa 1975. Seuraavana vuonna yhtiö muutti Kleinin vanhempien maatilalla Kalifornian San Martinissa olleeseen käyttämättömään rakennukseen, jota oli aiemmin käytetty luumujen kuivaamiseen. Vuonna 1977 Klein patentoi keksimänsä rakenteen suuren halkaisijan käyttämisestä jäykkyyden kasvattamiseksi, ja vuonna 1980 yhtiö muutti Kaliforniasta Chehalisiin, Washingtoniin. Yhtiö valmisti 1980-luvun alusta lähtien maantiepyöriä ja 1980-luvun puolivälistä lähtien maastopyöriä. Kleinin idea alumiinin käyttämisestä runkomateriaalina ei ollut aivan uusi, mutta hänen keksintönsä läpimitan kasvattamisesta oli. Tämän ansiosta hän pystyi rakentamaan noin 15 prosenttia vastaavaa teräsrunkoista pyörää kevyempiä malleja. Vuonna 1995 Trek osti Kleinin, kun yhtiö ei pystynyt kilpailemaan suuren valmistajan myyntiverkostoa vastaan. Parhaimmillaan yhtiö työllisti noin 250 henkilöä Chehalisin tehtaalla, mutta hiljalleen tuotanto siirtyi Trekin tehtaalle Wisconsiniin. Vuonna 2001 noin 70 henkilöä työllistänyt tehdas valmisti 15 000–20 000 runkoa vuodessa. Vuonna 2002 kaikki valmistus siirrettiin Trekin tehtaalle. Kleinin valmistamia pyöriä myytiin Yhdysvalloissa vuoteen 2007 ja Japanissa vuoteen 2009 saakka. luokka:Yhdysvaltalaiset polkupyörävalmistajat
Väinö Karvinen (opettaja)

Väinö Karvinen (20. heinäkuuta 1885 Viipuri – 21. huhtikuuta 1944 Kuopio) oli suomalainen opettaja ja runoilija. Hän käytti myös nimimerkkiä Väinö Kouta. Karvisen vanhemmat olivat maanviljelijä Aleksanteri Karvinen ja Katri Loviisa Rautiainen. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1904 ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1907. Karvinen asui vuodesta 1908 lähtien Kuopiossa ja toimi kauppaoppilaitoksen äidinkielen lehtorina ja teollisuuskoulun opettajana. Karvinen harrasti kotiseututyötä ja hän kirjoitti Kuopion kulttuurihistoriasta artikkeleita lehtiin ja vuosikirjoihin. Karvinen piti myös radioesitelmiä ja hän oli suosittu juhlapuhuja. Toukokuussa 1939 Karvinen johti sanoittamansa Kallan ranta- kantaatin esitystä Pohjois-Savon Maakuntaliiton maakuntajuhlassa joka pidettiin Kuopion Väinölänniemen kentällä. Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Väinö KarvinenKuopion kaupunki : Väinö Karvinen == Teoksia == * Murteen aiheuttamia virheellisyyksiä oppilasten ainekirjoituksissa teoksessa Kuopion suomalainen yhteiskoulu. Kertomus lukuvuodesta 1910-1911. Kuopion suomalainen yhteiskoulu, Kuopio 1911 * Prologi Pohjois-Savon Keuhkotaudin Vastustamisyhdistyksen arpajaisiin helmikuun 11. päivänä v. 1911 : runoja. Kuopio 1911 * Virheellisyyksiä oppilasten äidinkielenkirjoituksissa. 1 teoksessa Kertomus Kuopion kauppakoulun vaikutuksesta lukuvuotena 1913-14. Kuopio 1914 * Virheellisyyksiä oppilasten äidinkielenkirjoituksissa. 2 teoksessa Kertomus Kuopion kauppakoulun vaikutuksesta lukuvuotena 1914-15. Kuopio 1915 * Juhlaruno Kuopion vapautumisen kaksivuotismuistojuhlaan 1920. Kuopio 1920 * Vita nostra. Proloogi Kuopion Vanhainystävän Yhdistyksen juhlailtamaan 12.2.1927 : runoja. Kuopio 1927 * Ketunpyytäjä Antti Kastikaisen haastattelu. Kuopion luonnon ystäväin yhdistyksen julkaisuja. Sarja B 1; 3. Kuopio 1930, 1931 * Kallan ranta. Kantaatti Kuopion kaupungin 150-vuotisjuhlaan ; sanoitus Väinö Karvinen, säveltänyt Armas Järnefelt. Kuopio 1932 * Proloogi Pohjois-Savon keuhkotaudin vastustamisyhdistyksen 25-vuotisjuhlaan maalisk. 1 p:nä 1933 : runoja. Helsinki 1933 * Karvisen suku : sukuhistoriallisia hajatietoja. Kuopio 1935, uusi Elli Karvisen täydentämä versio ilmestyi nimellä Karvisen suku. Täydennystä vuoden 1978 loppuun. E. Karvinen, Helsinki 1979 * Suomen matkailijayhdistyksen Kuopion osasto : 50-vuotiskertomus. Suomen matkailijayhdistys, Kuopion osasto, Kuopio 1937 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Museot Online : Maisteri Väinö Karvinen puhuu Snellmanin patsaalla Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Diego Martínez Barrio

Diego Martínez Barrio (25. marraskuuta 1883 – 1. tammikuuta 1962) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi Espanjan toisen tasavallan pääministerinä kaksi lyhyttä kautta vuosina 1933 ja 1936. Martínez Barrio aloitti poliittisen uransa vuonna 1903 Unión Republicana -nimisessä tasavaltalaisessa puolueessa, joka hajosi jo muutamaa vuotta myöhemmin. Sen jälkeen hän liittyi Alejandro Lerroux’n perustamaan Radikaalipuolueeseen. Kenraali Miguel Primo de Riveran diktatuurin aikana hän oli oppositiossa.Diego Martínez Barrio Biografías y Vidas. Viitattu 29.10.2015. Martínez Barrio oli elokuussa 1930 yksi tasavaltalaisten niin sanotun San Sebastiánin sopimuksen allekirjoittajista.Jyrki Juusela: Suomalaiset Espanjan sisällissodassa 1936–1939, s. 12, 14, 17, 19. Atena, Jyväskylä 2003. Toisen tasavallan ensimmäisessä hallituksessa vuonna 1931 hän toimi viestintäministerinä. Manuel Azañan hallituksen kaaduttua Martínez Barrio toimi syksyllä 1933 parin kuukauden ajan pääministerinä ja hänen hallituksensa määräsi hajotusvaalit. Vaalien jälkeen hän oli hetken sisäministerinä Lerroux’n hallituksessa, mutta erosi pian ja perusti uuden Unión Republicana -puolueen, koska ei hyväksynyt Lerroux’n ja Radikaalipuolueen siirtymistä oikealle. Myöhemmin hän siirtyi yhteistyöhön Azañan ja kansanrintaman kanssa.Manuel Azaña Spartacus Educational. Viitattu 29.10.2015. Kansanrintaman saatua enemmistön helmikuun 1936 parlamenttivaaleissa Martínez Barrio valittiin parlamentin puhemieheksi. Kun parlamentti erotti presidentti Niceto Alcalá Zamoran huhtikuussa 1936, Martínez Barrio toimi kuukauden ajan vt. presidenttinä, kunnes Azaña valittiin Alcalá Zamoran seuraajaksi. Kun joukko oikeistolaisia kenraaleja aloitti Espanjan sisällissodan lähtölaukauksena toimineen kapinan, presidentti Azaña nimitti Martínez Barrion 18. heinäkuuta 1936 pääministeriksi. Ehkäistäkseen sodan hän tarjosi puhelimitse ministerinsalkkuja kapinaa johtaneille kenraaleille kuten Emilio Molalle, mutta nämä kieltäytyivät. Martínez Barrio erosi vielä saman yön aikana José Giralin hyväksi. Martínez Barrio jatkoi tämän jälkeen puhemiehen tehtävässään. Hän joutui pakenemaan Espanjasta tasavallan kukistuttua vuonna 1939 ja asui myöhemmin maanpaossa Ranskassa ja Meksikossa. Hänet nimettiin Azañan kuoltua Espanjan tasavallan pakolaishallituksen presidentiksi. Viimeiset vuotensa hän vietti Pariisissa. Hänen jäännöksensä uudelleenhaudattiin vuonna 2000 Sevillaan Espanjaan. ==Lähteet== Luokka:Espanjan pääministerit Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Palokin voimalaitos

Palokin voimalaitos on Outokumpu Oy.n rakennuttama vesivoimala Heinävedellä Juojärven ja Varisveden välissä olevassa Palokinkoskessa. Voimala valmistui 1961. Sen putous oli aluksi 19,4 metriä ja teho 6,4 MW.Facta 2001, WSOY 1985, 12. osa, palsta 502 Voimalan energia käytettiin Outokummun Keretin kaivoksella. 110kV:n linja kulki Palokki-Viinijärven kytkin-/muuntoaseman kautta Kerettin, sekä varalinjalla suoraan kaivoksen voima-asemalle 45kV:n jännitteellä, jota käytettiin, jos 110 kV:n linjaan tuli jokin häiriö. Vuonna 1983 Imatran Voima Oy, (Fortum) osti voimalaitoksen Outokumpu Oy:ltä. Lopuksi sen osti Pohjois-Karjalan Sähkö Oy, joka on sittemmin nostanut voimalaitoksen putouskorkeutta ja kokonaistehoa.https://pks.fi/pks/vesi-ja- tuulivoimaa/vesivoimalat/ (viitattu 22.5.2019) Turbiini on pystyakselinen Kaplan. Turbiini ja generaattori ovat alkuperäiset, mutta niitä on automaation ja kaukokäytön osalta modernisoitu. Generaattorin jännite on 6kV josta se muunnetaan PM1 110kV. Aikoinaan voimalaitoksella oli 3-vuoropäivystys josta oli radiopuhelinyhteys Keretin voimaasemalle ja takaisin, sekä Varkauden IVO:n muuntoasemalle asti. Keretin muuntoasemasta 110/45/6 kV oli varasyöttö Vuonoksen kaivokselle 20kV jännitteellä. Siitä saatiin tarvittaessa sähköä 20kV jännitteellä Kerettiin, jossa se muunnettiin 6kV:n käyttöä varten. Yleensä Keretti syötti Vuonoksen kaivokselle 20kV jännitettä. Palokissa oli aiemmin muunto 6/45/110 kV jännitteelle. Kuvassa on jo 45kV muuntaja sekä aseman rippeet purettu kokonaan pois. Nykyisin 110kV PM 1 muuntaja on poissa käytöstä. ==Tekniset tiedot== *Kokonaisteho 7,4 MWTekniset tiedot https://pks.fi/pks/vesi-ja-tuulivoimaa/vesivoimalat/ (viitattu 22.5.2019) *Putouskorkeus 20,7 m *Suunnitteluvirtaama 40 m3/s *Vuosienergia 29 500 MWh == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Vesirakentaja (sisältää sijaintikartan) Luokka:Suomen vesivoimalat Luokka:Suomen padot Luokka:Heinäveden rakennukset ja rakennelmat‎
Juho Konttinen

Juho (Johannes) Konttinen (31. toukokuuta 1878 Leppävirta – 8. joulukuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen liikemies, huonekalutehtailija ja kirjailija. Konttisen vanhemmat olivat maanviljelijä Elias Konttinen ja Hilda Maria Arpiainen. Hän oli naimisissa Maria Josefiina Miettisen kanssa. Konttinen asui Kuopiossa vuosina 1898–1922. Hänellä oli huonekaluliike ja Huonekalutehdas Juho Konttinen Osakeyhtiö niminen huonekalutehdas Kuopiossa. Säveltäjä Otto Kotilainen sävelsi Konttisen runon Savolaisten esi-isät ja tämä laulu esitettiin Pohjois-Savon maakuntaliiton vuonna 1953 tuottamassa dokumenttielokuvassa Tämä on Pohjois-Savo. Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Juho KonttinenKuopion kaupunki : Juho Konttinen == Teoksia == * Lammen lumpeita : runoja. U.W. Telen & Co, Kuopio 1905 * Laurin elämäntarina. I : romaani. U.W. Telen & Co, Kuopio 1905 * Tuhlaajapoika : näytelmä neljässä näytöksessä. Tekijä, Kuopio 1908 == Kirjallisuutta == * Huonekalutehdas Juho Konttinen osakeyhtiö Kuopiossa. Sanan valta, Kuopio 1923, uusi näköispainos Kuopion kulttuurihistoriallinen museo, Kuopio 1996 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Juho Konttisen huonekalutehtaan hinnastoja 1920-luvulta (DIGI - Kansalliskirjaston digitoidut aineistot Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Palosuo

Palosuo tarkoittaa seuraavia: *Palosuo Islands, saariryhmä Eteläisellä jäämerellä *Palosuo, kylä Sauvossa *Palosuon rautatieasema, lakkautettu rautatieliikennepaikka Mikkelissä. ==Sukunimi== * Erkki Palosuo (vuoteen 1933 Brander, 1912–2007), geofysiikan professori, Suomen jäätutkimuksen uranuurtaja * Hannu Palosuo (s. 1966), kuvataiteilija ja graafikko * Maini Palosuo (1914–1997), suomentaja ja toimittaja * Simo Palosuo (1918–1998), opetusneuvos ja rovasti, Seurakuntaopiston johtaja 1960–1972 * Veikko Palosuo (vuoteen 1936 Brander, 1911–1999), metsäneuvos, Keskusmetsäseura Tapion toimitusjohtaja 1963–1976 ==Muita== * Eeva Tenhunen, oik. Palosuo (1937–2017), kirjailija * Päikki Priha, o.s. Palosuo (s. 1948), tekstiilitaiteilija, professori Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Veikko Palosuo

Veikko Juhana Palosuo (vuoteen 1933 Brander; 29. marraskuuta 1911 Helsinki – 9. joulukuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen metsäalan toimija, Keskusmetsäseura Tapion toimitusjohtaja ja metsäneuvos. ==Henkilöhistoria== Palosuon vanhemmat olivat ylijohtaja, ministeri Uuno Brander sekä Helena Sofia Karttunen ja puoliso vuodesta 1937 Meeri Mirjam Harto (Häggström). Hän tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1930 ja suoritti metsänhoitotutkinnon 1933. Palosuo työskenteli 1930-luvulla ja 1940-luvun alussa useissa metsätalouden ja sahausliiketoiminnan tehtävissä, mutta myös asutustoiminnan parissa. Sota-aikana hän toimi sekä joukkueenjohtajana, komppanianpäällikkönä, viestikouluttajana että sotilashallinnon metsätoimistossa. Palosuo oli Keskusmetsäseura Tapion toimitusjohtaja 1963–1976.Facta 2001, osa 12, p. 504. WSOY 1985. Veikko Palosuon poika on Kansanterveyslaitoksen tutkimusprofessori Timo Palosuo (s. 1939). == Teoksia == * Sukuunsa suopetäjä. Rovasti U. W. Telén (1807–1890) ja hänen perhekuntansa, 1982 * Suopetäjän käpyjä: Metsämiehen muisteluksia, 1988 * La Dottoressa: Liisi Karttunen Roomassa 1907–1944, 1991 * Isäni Uuno Brander: maatalousmies ja rajaseututyön johtaja, 1994. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Valtionlaitosten johtajat‎ Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
José Giral

José Giral y Pereira (22. lokakuuta 1879 Santiago de Cuba, Kuuba – 23. joulukuuta 1962 México, Meksiko) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi Espanjan toisen tasavallan pääministerinä Espanjan sisällissodan alkuvaiheessa vuonna 1936. Giral oli ennen politiikkaan siirtymistään kemian professori, vuodesta 1905 Salamancan ja vuodesta 1928 Madridin yliopistossa. Hänet vangittiin useasti kuningaskunnan aikana tasavaltalaisten mielipiteidensä vuoksi. Toisen tasavallan perustamisen jälkeen vuonna 1931 hänestä tuli Madridin yliopiston rehtori. Hän toimi myös laivastoministerinä vasemmistolaisissa hallituksissa vuosina 1931–1933 ja keväällä 1936.José Giral Biografías y Vidas. Viitattu 29.10.2015. Kun oikeistolaiset kenraalit aloittivat kapinansa heinäkuussa 1936, suurin osa Espanjan laivastosta jäi tasavallalle uskollisten joukkojen käsiin. Diego Martínez Barrion epäonnistuttua hallituksen muodostamisessa presidentti Manuel Azaña nimitti Giralin pääministeriksi 19. heinäkuuta, päivää kapinan alkamisen jälkeen.Jyrki Juusela: Suomalaiset Espanjan sisällissodassa 1936–1939, s. 19. Atena, Jyväskylä 2003. Vaikka Giral antoikin määräyksen ryhtyä aseistamaan kansanrintamahallitusta tukeneita vasemmistolaisia järjestöjä, sosialistit pitivät häntä liian maltillisena. Hän joutui väistymään jo 4. syyskuuta, jolloin uudeksi pääministeriksi tuli Francisco Largo Caballero. Giral oli Largo Caballeron hallituksessa salkuttomana ministerinä ja vuosina 1937–1938 Juan Negrínin hallituksessa ulkoministerinä. Hän joutui lopulta pakenemaan Espanjasta tasavallan kukistuttua maaliskuussa 1939.José Giral Spartacus Educational. Viitattu 29.10.2015. Hän asui loppuelämänsä ajan Meksikossa. Hän oli vuosina 1945–1947 Espanjan tasavallan pakolaishallituksen pääministerinä. ==Lähteet== Luokka:Espanjan pääministerit Luokka:Espanjan ulkoministerit Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Gronau (Leine)

Gronau (Leine) on kaupunki Saksassa Ala-Saksin osavaltion kaakkoisosassa. ==Maantiede== Gronau sijaitsee Hildesheimin lounaispuolella Leineberglandin ja Innersteberglandin välissä. Leine-joki kulkee kaupungin halki. ==Historia== Gronau perustettiin Hochstift Hildesheimin lounaiseksi linnoitukseksi Leinejoen saarelle vuonna 1298. Alun perin nimi oli Gronowe, ja se viittaa kaupungin maantieteelliseen sijaintiin Leinejoen tasankojen ympäröimänä (Grüne Aue, vihreä tulvatasanko). Vuonna 1427 Gronausta tuli Hansa- kaupunki.http://www.hanse.org/de/hansestaedte/gronau-leine.php 1900-luvun alussa Gronau kasvoi teollistumisen ja Elze–Bodenburg-rautatieyhteyden avaamisen myötä. 1980- ja 1990-luvuilla Gronau koki rakennemuutoksen, jonka myötä katosi metalli- ja kemianteollisuuden työpaikkoja. Naapurikunnat Banteln, Betheln, Brüggen (Leine), Despetal ja Rheden yhdistyvät Gronauhun marraskuussa 2016. ==Kaupunkikuva== Gronaun kaupunkikuvaa hallitsevat niin kutsutut ristikkotalot. Vanhaa kantakaupunkia ympäröineiden muurien paikalle on sittemmin rakennettu jalankulku- ja polkupyöräväyliä. Osia vanhasta kaupunginmuurista on säilynyt jälkipolville. Vanhankaupungin maamerkki on St.-Matthäin kirkko 65-metrisine torneineen. Varhaisin asiakirjamaininta kirkosta on vuodelta 1309. Nykyisen kirkon rakentaminen aloitettiin 1457. Lukuisista tulipaloista vuosisatojen saatossa kärsinyt kirkko päätettiin 1800-luvun puolivälissä peruskorjata. ==Lähteet ja viitteet== ==Aiheesta muualla== *700 Jahre Gronau (Leine). Festbuch zum Jubiläum. Gronau (Leine) 1997 *Th. Siegemann, W. Schramme: Geschichte der Stadt Gronau. Gronau (Hann.) 1931 Luokka:Ala-Saksin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Jiamusi

Jiamusi (, pinyin: Jiāmùsī Shì; mantšuksi: Giyamusi) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Heilongjiangin maakunnan koillisosassa. Se on Kiinan itäisin prefektuuritason kaupunki. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 310 kilometriä maakunnan pääkaupunki Harbinista itäkoilliseen. Prefektuurin pinta- ala on 32 703 neliökilometriä ja väkiluku 2,55 miljoonaa (2010). Kaupunki rajoittuu pohjoisessa ja idässä Venäjälle, etelässä Shuangyashanin, Qitaihen ja Harbinin, lännessä Yinchunin sekä luoteessa Hegangin prefektuuritason kaupunkeihin. == Hallinnollinen jako == Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan 10 osaan seuraavasti: ; Kaupunkipiirit (4) * 1. Qianjin (前进区), 171 530 as. * 2. Xiangyang (向阳区), 233 855 as. * 3. Dongfeng (东风区), 161 740 as. * 4. Jiaoqu (郊区), 314 586 as. ; Piirikuntatason kaupungit (3) * 5. Tongjiang (同江市), 179 791 as. * 6. Fujin (富锦市), 437 165 as. * 10. Fuyuan (抚远市), 126 694 as. ; Piirikunnat (3) * 7. Huanan (桦南县), 468 698 as. * 8. Huachuan (桦川县), 202 827 as. * 9. Tangyuan (汤原县), 255 211 as. == Galleria == The night view of Fuyuan.jpg|Kaupunkikuva Fuyuanista. Amur and Ussuri - P1040668.JPG|Amurjoki ja Ussurijoki kohtaavat. Ussuri virtaa kuvan alaosassa vasemmalta oikealle; Amur virtaa kuvan vasenylhäältä keskioikealle. Jokien välissä vasemmalta oikealle on Kiinan Fuyuan, Yinlongsaari (Tarabarov) ja Heixiazisaari (Bolshoy Ussuriysky). Uusi Kiina-Venäjä -raja Heixiazisaaressa kulkee kuvan keskellä. Memorial to the defenders of Fuyuan.jpg|Neuvostoliiton merivoimien muistomerkki Fuyuanissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jiamusin virallinen sivusto (jms.gov.cn) Luokka:Heilongjiangin kaupungit Luokka:Heilongjiangin prefektuurit
Carlos Arias Navarro

Carlos Arias Navarro (11. joulukuuta 1908 Madrid – 27. marraskuuta 1989 Madrid)Carlos Arios Navarro Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 29.10.2015. oli espanjalainen poliitikko, joka toimi korkeissa asemissa Francisco Francon diktatuurin aikana. Hän oli Espanjan pääministerinä diktatuurin loppuvaiheessa vuosina 1973–1976. Arias Navarro oli koulutukseltaan lakitieteen tohtori ja työskenteli vuodesta 1929 virkamiehenä Espanjan oikeusministeriössä. Espanjan sisällissodan aikana tasavallan edustajat vangitsivat hänet, koska hän tuki Francon joukkoja. Sisällissodan päätyttyä Francon voittoon Arias Navarro vapautui ja hänet nimitettiin sotilassyyttäjäksi. Hän osallistui Francon diktatuurin vastustajien vainoihin.Kuinkas sitten kävikään? Helsingin Sanomat 8.7.2015. Viitattu 29.10.2015. Arias Navarro toimi Leónin maakunnan kuvernöörinä 1944–1949, Navarran kuvernöörinä 1949, Espanjan turvallisuusjohtajana 1957–1965, Madridin pormestarina 1965–1973 ja sisäministerinä 1973. Hänet nimitettiin pääministeriksi Luis Carrero Blancon kuoltua ETA:n järjestämässä attentaatissa vuonna 1973. Arias Navarro oli ainoa siviili Espanjan pääministerinä Francon valtakaudella. Francon kuoltua vuonna 1975 uudeksi valtionpäämieheksi tuli kuningas Juan Carlos I, joka antoi aluksi Arias Navarron jatkaa pääministerinä. Kun hän osoittautui haluttomaksi Francon ajan poliittisen järjestelmän uudistamiseen, kuningas erotti hänet vuonna 1976 ja nimitti uudeksi pääministeriksi Adolfo Suárezin. Arias Navarro palkittiin myöhemmin markiisin aatelisarvolla eikä hänen rikoksiaan tutkittu edes Espanjan siirryttyä demokratiaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Carlos Arias Navarro Biografías y Vidas Luokka:Espanjan pääministerit Luokka:Madridin pormestarit Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet