EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Metsitys

Metsitys eli metsittäminen tarkoittaa metsän perustamista alueelle, jolla metsää ei ole kasvanut, kuten aavikolle, pellolle tai suolle. Metsä tehdään yleensä istuttamalla puita. == Syitä == Syitä metsitykselle voivat olla esimerkiksi hiilinielujen luominen ilmaston lämpenemisen ehkäisemiseksi, aavikoitumisen pysäyttäminen, puutavaran kasvattaminen, tuulten vaimentaminen, haihdunnan vähentäminen, äärilämpötilojen hillitseminen, talojen ja karjan suojaaminen säältä, esteettiset syyt tai melun torjunta. Metsityksellä lisätään luonnon monimuotoisuutta, ja villieläimet saavat istutetuista metsistä pesimäpaikkoja, nukkumapaikkoja, ruokaa ja vaelluskäytäviä. == Esimerkkejä == Afrikassa Saharan aavikon alueella ja Sahelissa on toteutettu metsityshankkeita. Saharan metsittäminen on kustannustehokkainta autiomaan kiinteämaaperäisillä, kivikkoisilla ja kallioisilla alueilla. Sen sijaan Keski-Saharan hiekkadyynien metsittämisen on arvioitu tulevan paljon kalliimmaksi. Islantiin yritetään palauttaa metsiä istuttamalla saarelle sitkankuusta ja kontortamäntyä. Pohjoisissa maissa kuten Islannissa metsittämistä auttaa ilmaston lämpeneminen, sillä se nopeuttaa puiden kasvua. Keski-Aasian Araljärven kuivunutta pohjaa metsitetään saksaulipuulla myrkyllisen maan pölyämisen estämiseksi. Kesään 2018 mennessä Aralilla oli metsitetty jo 5000 neliökilometriä. Kiinassa ja Intiassa on 2000-luvulla metsitetty hyvin laajoja alueita. Osittain sen ansiosta koko maapallon vihreä ala on vuosien 2000–2017 välillä kasvanut viidellä prosentilla. Metsityshankkeita on toteutettu viime aikoina myös esimerkiksi Yhdysvalloissa, Brasiliassa, Chilessä, Uudessa-Seelannissa ja Ukrainassa. Hiilen sitomiseksi tropiikkiin istutetaan usein metsiä, jotka koostuvat vain yhdestä puulajista. Tällaiset metsäplantaasit aiheuttavat monenlaista haittaa paikalliselle luonnolle. Niiden kyky sitoa hiiltä on myös jopa 40 kertaa heikompi kuin luonnonmetsien. == Pellon metsitys Suomessa == Pellon metsitys onnistuu varmemmin kivennäismaalla kuin turvemaalla. Biologisesti metsityskelvottomia ovat niukkaravinteisista rämeistä ja nevoista raivatut pellot. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Metsät Luokka:Metsätalous Luokka:Ympäristö
Hymns for the Broken

Hymns for the Broken on ruotsalaisen progressiivista metallia soittavan yhtyeen Evergreyn vuonna 2014 julkaistu yhdeksäs albumi. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # === Limited Edition Bonuslevy === # # # == Kokoonpano == * Tom S. Englund – kitara, laulu * Rikard Zander – kosketinsoitin * Johan Niemann – bassokitara * Henrik Danhage – kitara * Jonas Ekdahl – rummut == Arvostelut == * Imperiumi: 9/10 * Kaaoszine: 7/10 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Evergreyn albumit Luokka:Vuoden 2014 albumit
Flagey (Doubs)

Flagey on kunta itäisessä Ranskassa Doubsin departementissa Bourgogne-Franche- Comtén alueella. Se sijaitsee noin 38 kilometriä Besançonin kaupungista etelään. Kunnan alueella sijaitsee Gustave Courbetin perheen maatila. Hän vieraili tilalla ja maalasi Flageyssa useita teoksia, kuten vuonna 1850 valmistunut Flageyn talonpojat palaamassa messuilta (Les paysans de Flagey revenant de la foire).Tour de France 2019 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Doubs’n kunnat
The Storm Within

The Storm Withing on ruotsalaisen progressiivista metallia soittavan yhtyeen Evergreyn vuonna 2016 julkaistu kymmenes albumi. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Tom S. Englund – kitara, laulu * Rikard Zander – kosketinsoitin * Johan Niemann – bassokitara * Henrik Danhage – kitara * Jonas Ekdahl – rummut === Vierailevat muusikot === * Carina Englund – laulu (kappale 9) * Floor Jansen – laulu (kappaleet 7, 10) * Salina Englund, Ebba Öberg, Emma Fors, Jaqueline Brantsberg, Felicia Stridh – kuoro * Stina Larsdotter – sello * Knapp Brita Pettersson – viulu == Arvostelut == * Imperiumi: 8½/10 * Inferno: * Soundi: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Evergreyn albumit Luokka:Vuoden 2016 albumit
The Atlantic (albumi)

The Atlantic on ruotsalaisen progressiivista metallia soittavan yhtyeen Evergreyn 25. tammikuuta 2019 julkaistu yhdestoista albumi. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Tom S. Englund – kitara, laulu * Rikard Zander – kosketinsoitin * Johan Niemann – bassokitara * Henrik Danhage – kitara * Jonas Ekdahl – rummut == Arvostelut == * Imperiumi: 6½/10 * Kaaoszine: 8+/10Kaaoszine Viitattu 14.9.2020. * Soundi: Soundi Viitattu 14.9.2020. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Evergreyn albumit Luokka:Vuoden 2019 albumit
Atlantinsinililja

Atlantinsinililja (Scilla verna) on parsakasvien heimoon kuuluvan sinililjojen suvun sipulikasvi joka kasvaa Atlantin rannoilla luonnonvaraisena. Atlantinsinililja kukkii keväällä mistä tulee sen tieteellisen nimen jälkiosa verna, joka on johdannos latinan sanasta vernum joka tarkoittaa kevättä. == Kuvaus == === Sipuli, varret ja lehdet === Atlantinsinililjan sipulit ovat munanmuotoisia noin 10–20 millimetriä halkaisijaltaan. Se kasvaa 10–20 senttimetriä korkeaksi. Sen syvänvihreät lehdet kasvavat sipulin tyvestä. Ne ovat noin 3–20 senttimetriä pitkiä ja 2–5 millimetriä leveitä. === Kukat ja hedelmä === Atlantinsinililja kukkii huhti-toukokuussa. tähtimäisillä sinertävillä kukilla joissa on kuusi 10–15 millimetriä pitkää terälehteä. Myös sen verhiö on sininen. Kukat kasvavat tiheinä kukintoina joissa voi olla 2–12 kukkaa yhdessä. Hedelmä on kota joka aukeaa kun siemenet kypsyvät. Siemenet ovat pieniä, mustia ja munanmuotoisia. Niissä on pieni uloke. == Kasvupaikat ja levinneisyys == Atlantinsinililja kasvaa luonnollisilla kasvupaikoillaan merenrantojen niityillä, nummilla sekä paljailla kallioisilla ja kivisillä rinteillä joilla on lyhyttä ruohikkoa. Kasvupaikoillaan sitä saattaa esiintyä suurina mattomaisina ryhminä samassa paikassa. Se kestää myös merenaallokon mukanaan tuomaa suolaa hyvin. Atlantinsinililja kasvaa Atlantin rannoilla mutta sen saattaa löytää 2 000 metrin korkeudestakin. Länsi-Euroopassa sitä Norjasta Portugaliin ulottuvalla alueella. Se kasvaa Färsaarilla, Isossa- Britanniassa ja Irlannissa länsirannikolla ja sitä saattaa löytää länsirannikoilta myös Norjasta, Ranskasta, Espanjasta ja Portugalista. Sitä kasvatetaan myös puutarhoissa koristekasvina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Kevättähdet
Saana Wang

Saana Wang (s. 4. marraskuuta 1979 Helsinki) on suomalainen valokuvataiteilija. Hän valmistui taiteiden kandidaatiksi Amsterdamin Gerrit Rietveld Academiesta vuonna 2004 ja maisteriksi Aalto-yliopistosta 2013. Hän suoritti lisäksi opintoja residenssijaksollaValokuvakeskus Nykyaika: Saana Wang: Hujialou New Yorkin School of Visual Artsissa.Suomen Taiteilijaseura: Kuvataiteilijamatrikkeli: Saana Wang Wang edustaa valokuvataiteilijoiden Helsinki School -ryhmää.Helsinki School: Saana Wang Hän on Valokuvataiteilijoiden liiton jäsen. Wang on ollut edustettuna ryhmänäyttelyissä eri puolilla maailmaa. Hänellä on ollut vuodesta 2010 lähtien myös yksityisnäyttelyitä Milanossa, Helsingissä, Berliinissä, New Yorkissa, Tampereella, Sofiassa, Turussa ja Pariisissa. Yksityisnäyttelyistä eräs oli jaettu Erica Nyholmin ja toinen Ari Marcopouloksen kanssa. Wangin töitä on Saastamoisen säätiön kokoelmassa Suomessa ja Musée de l'Élyséen kokoelmassa Sveitsin Lausannessa. Lisäksi töitä on ostettu yksityisiin kokoelmiin Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Wang on välillä asunut Pekingissä. Hujialoun asuinalue Pekingissä toimi pohjana hänen "Hujialou"-sarjalleen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sandra Kantanen

Sandra Kantanen (s. 1974 Helsinki) on suomalainen valokuvataiteilija. Hän asuu Hangossa ja edustaa valokuvataiteilijoiden Helsinki School -ryhmää.Helsinki School: Sandra Kantanen Hän keskittyy pääasiallisesti maisemien kuvaamiseen ja yhdistää teoksissaan valokuvaa maalaukseen niin perinteisin pigmentein kuin digitaalisestikin.Sata suomalaista valokuvaajaa: Sandra Kantanen Kantanen valmistui vuonna 2003 maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta. Hän suoritti opintoja myös Pekingissä. Hänen töitään on ollut vuodesta 2003 lähtien esillä yksityisnäyttelyissä Suomessa, Saksassa, Norjassa, Venäjällä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ruotsissa. Kantanen on ollut muissakin maissa edustettuna ryhmänäyttelyissä. Kantaselle myönnettiin vuonna 2005 Maire Gullichsenin 80-vuotisjuhlarahaston palkinto. Hänen töitään kuuluu muiden muassa Keravan taidemuseon, Kiasman, Pro Artibuksen, Helsingin taidemuseo HAM:n, Tampereen taidemuseon ja Suomen eduskunnan kokoelmiin. Yksityisissä kokoelmissa hänen töitään on Suomessa, Ruotsissa, Italiassa, Alankomaissa, Tanskassa, Norjassa, Yhdysvalloissa, Kuwaitissa, Ranskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Kiinassa ja Japanissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Milja Laurila

Milja Laurila (s. 9. helmikuuta 1982 Helsinki) on suomalainen valokuvataiteilija. Laurila valmistui taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston valokuvataiteen ohjelmasta vuonna 2010. Lisäksi hän on suorittanut opintoja Helsingin yliopistossa ja Musashinon taideyliopistossa TokiossaHelsinki School: Milja Laurila . Laurila on käyttänyt teoksissaan pitkään materiaalina vanhoja valokuvia. Esimerkiksi To Remember -debyyttinäyttelyssä (Valokuvagalleria Hippolyte, 2007) oli esillä perhealbumikuvia lapsuudesta. Sittemmin Laurila on hyödyntänyt tietosana- ja lääkärikirjojen tekstejä ja kuvia irrotettuina alkuperäisistä asiayhteyksistä.Suomen Taiteilijaseura: Kuvataiteilijamatrikkeli: Milja Laurila Erinäisissä yksityisnäyttelyissä Laurilan töitä on ollut esillä ainakin Suomessa, Singaporessa, Saksassa ja Norjassa. Yksityisnäyttelyistä osa on ollut jaettuja toisen taiteilijan kanssa: Suomen valokuvataiteen museossa vuonna 2011 jakoi näyttelyn hänen kanssaan Hannele Rantala, 2902 Galleryssa Singaporessa 2013 Tristan Cain ja Oslon Shoot Galleryssa 2017 Anna Reivilä. Laurilan töitä kuuluu muun muassa Helsingin taidemuseon, Saastamoisen säätiön, Suomen Taideyhdistyksen, Suomen valokuvataiteen museon ja Turun kaupungin taidemuseon kokoelmiin. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kuninkaan kyyneleet – 38 suosituinta

Kuninkaan Kyyneleet - 38 Suosituinta on Jari Sillanpään vuonna 2001 julkaistu kokoelma-albumi. ==Kappaleet== ===CD 1=== # # # # # # # # # # # # # # # # # # ===CD 2=== # # # # # # # # # # # # # # # # # # # Luokka:Jari Sillanpään albumit Luokka:Vuoden 2001 kokoelma-albumit
Hän kertoo sen sävelin

Hän kertoo sen sävelin on Jari Sillanpään vuonna 2001 julkaistu seitsemäs studioalbumi. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # # Luokka:Jari Sillanpään albumit Luokka:Vuoden 2001 albumit
Määränpää tuntematon

Määränpää tuntematon on Jari Sillanpään vuonna 2003 julkaistu kahdeksas studioalbumi. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Jari Sillanpään albumit Luokka:Vuoden 2003 albumit
The Royal Wind Music

The Royal Wind Music on vuonna 1997 Amsterdamissa perustettu alankomaalainen, toistakymmentä soittajaa käsittävä nokkahuiluyhtye, joka esittää renessanssi- ja barokkimusiikkia puupuhaltimilla. Erityisesti yhtye esittää aikakauden 1520–1640 musiikkia. Soittajat harjoittelevat ohjelmistonsa ulkoa ja esiintyvät ilman nuotteja. Yhtyeen jäsenet ovat opiskelleet Amsterdam Conservatoryssä, ja kokoonpano on elänyt vuosien saatossa. Yhtye on julkaissut useita CD-levyjä ja esiintynyt paitsi Alankomaissa, myös varsin laajalti kansainvälisesti. Suomessa The Royal Wind Music -yhtye on esiintynyt heinäkuussa 2019. Yhtyeen käyttämät, historiallisen renessanssityylin esikuvien mukaan suunnitellut puiset nokkahuilut ovat alankomaalaisen Adriana Breukinkin ja kanadalaisen Bob Marvinin rakentamia. Yhtyeen soittimet vaihtelevat kooltaan 15 senttimetriä pitkästä, heleä-äänisestä sopraninosta lähes kolmemetriseen, matalaäänialaiseen, urkumaisesti soivaan subkontrabassonokkahuiluun. ==Levytyksiä== Yhtyeen julkaisemia levytyksiä ovat: * Alla Dolce Ombra (2002) * The Flute-Heaven of the Gods (2009) * Del Canto Figurado (2012) * A Noble Noyse of Musicke (2013) * Angeli, Zingare & Patori (2013) * En er mundo (2014) * Sweete Musicke of Sundrie Kindes (2015) * Cosmography of Polyphony (2017) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *The Royal Wind Music -yhtyeen kotisivu (royalwindmusic.org) *Arttu Timonen (8.7.2019) Jättimäinen nokkahuilu soi heinäkuussa Suomessa (hs.fi) Luokka:Alankomaalaiset yhtyeet Luokka:Renessanssimusiikki Luokka:Barokkimusiikki
Parhaat (Jari Sillanpää)

Parhaat on Jari Sillanpään vuonna 2005 julkaistu kokoelma-albumi. Kokoelma saavutti kultalevyn oikeuttavan määrän vuonna 2006. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Jari Sillanpään albumit Luokka:Vuoden 2005 kokoelma-albumit
Pelham Humfrey

Pelham Humfrey (1647 tai 1648 – 14. heinäkuuta 1674 Windsor) oli englantilainen säveltäjä ja luutisti, joka tunnetaan hymneistään ja hengellisistä soololauluistaan. Hän toimi aluksi kuoropoikana hovikappelissa Henry Cooken johdolla. 17-vuotiaana hänet lähetettiin opintoja varten Ranskaan ja Italiaan. Hän sai kuninkaallisen luutistin ja hovikappelin gentlemanin (aikuinen mieslaulaja) arvot ollessaan vielä ulkomailla. Hän palasi Englantiin vuonna 1667 ja seurasi myöhemmin Cookea kuoropoikien opettajana; yksi hänen oppilaistaan oli Henry Purcell.Britannica: Pelham Humfrey Humfrey oli yksi monodisen tyylin englantilaisista mestareista. Ranskalaisten, etenkin Jean- Baptiste Lullyn vaikutus kuuluu hänen soitinsävellystyylissään; italialaiset vaikutteet puolestaan korostuvat lauluosuuksissa. Onkin mahdollista, että Humfrey pääsi Ranskassa ollessaan Lullyn oppilaaksi.AllMusic: Pelham Humfrey Hän todennäköisesti oli yhteydessä sekä tähän että Giacomo Carissimiin.HOASM: Pelham Humfrey Humfrey sävelsi myös näyttämömusiikkia William Wycherlyn ja John Drydenin näytelmiin sekä William Shakespearen Myrskyyn. Monet Humfreyn lauluista ilmestyivät John Playfordin julkaisemissa kokoelmissa. Vuoden 1674 alussa Humfrey kärsi heikosta terveydentilasta, mihin viittaa myös 23. huhtikuuta päivätyn testamentin laatiminen. Hän kuoli heinäkuussa 26 vuoden iässä. Hän sai hautapaikan Westminster Abbeysta.Westminster Abbey: Pelham Humfrey Samuel Pepys tapasi Humfreyn yhteisen päivällisen merkeissä marraskuussa 1667 ja luonnehti tämän jälkeen nuorta säveltäjää turhamaiseksi ja muiden kykyjä vähätteleväksi. Pepys kuitenkin samalla osoitti ihailua Humfreyn musiikkia kohtaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: Pelham Humfrey: nuotteja * ChoralWiki: Pelham Humfrey Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Brittiläiset luutistit Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:1640-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1674 kuolleet
Christian Geist

Christian Geist (vuosien 1640 ja 1650 väli, Güstrow – 27. syyskuuta 1711 Kööpenhamina) oli saksalainen säveltäjä ja urkuri.AllMusic.com: Christian Geist == Elämä == Geist syntyi kanttorina tuomiokirkossa toimineen isän pojaksi. Hänestä tuli taitava basso ja Daniel Danielisin johtaman orkesterin soittaja. Hän sai opetusta urkuri Albert Schopilta (Johann Schopin poika). Vuonna 1669 hän matkusti Kööpenhaminaan työn löytämisen toivossa, mutta tämä ei tuottanut tulosta. Sen sijaan hänet palkkasi Tukholmaan hovin orkesterimuusikoksi Gustaf Düben vanhempi. Vuoteen 1674 mennessä Geist kuitenkin ehti ajautua erimielisyyksiin tämän kanssa, minkä seurauksena työsuhde loppui. Geist vietti seuraavan vuosikymmenen Göteborgissa ja palasi vuonna 1684 Kööpenhaminaan, jossa tällä kertaa työllistyi. Geist meni naimisiin häntä urkurin tehtävissä edeltäneen miehen lesken kanssa. Hän järjesti julkisia konsertteja ja nautti tasaisesta elämästä Kööpenhaminassa, kunnes kuoli ruttoon, joka vei myös hänen perheensä. == Tuotanto == Kaikki paitsi kuusi Geistin noin 60:sta säilyneestä vokaalimusiikin teoksesta on peräisin Düben vanhemman kirjastosta. Loput ovat Göteborgissa sävellettyjä. Teokset ovat enimmäkseen hengellisesti sanoitettuja. Ne eivät kuitenkaan ole jumalanpalveluksiin tarkoitettuja vaan ne suunnattiin varhaisten julkisten konserttien hartaalle yleisölle, joka saattoi pitää maallista musiikkia sopimattomana. Geistin tyylin pohja oli vanhemmassa italialaisessa musiikissa. Hengellisen vokaalimusiikin lisäksi hän sävelsi kaksi motettia, joita käytettiin kruunajaisissa ja jotka ovat ilmeeltään hengellisiä teoksia kunnianhimoisempia. Vaikka Geistin nimissä olevista teoksista useimmin kuullaan kolmea urkukappaletta, on niiden autenttisuutta pidetty epätodennäköisenä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: Christian Geist (nuotteja) Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Saksalaiset urkurit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1711 kuolleet
Kaljuheloharja

Kaljuheloharja (Schizogyne glaberrima) asterikasvien heimoon ja heloharjojen sukuun kuuluva pensas, joka kasvaa Kanariansaarista ainoastaan Gran Canarialla. Se luokitellaan espanjalaisessa Punaisessa kirjassa uhanalaiseksi lajiksi. == Kuvaus == Kaljuheloharja on pensas, joka kasvaa 30–120 senttimetriä korkeaksi. Se suosii kuivia hiekkaisia kasvupaikkoja rannoilla ja on kuivakkokasvi. Sitä tavataan 200 metrin korkeuteen asti. Kaljuheloharja kukkii keltaisin kukin huhti-lokakuussa. Se on kaksikotinen ja hyönteispölytteinen. Hedelmät kypsyvät touko-marraskuussa. Hedelmä on pähkylä. == Levinneisyys == Se on Kanariansaarilla endeeminen laji, jota kasvaa ainoastaan Gran Canarialla. Siellä sitä kasvaa rannoilla, tienvarsilla ja joutomailla. == Kuvia == Schizogyne glaberrima-3.jpg Schizogyne glaberrima.jpg Schizogyne glaberrima kz01.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Asterikasvit Luokka:Kanariansaarien kasvit
Pantterimonninen

Pantterimonninen (Corydoras ambiacus) on monnisiin kuuluva kalalaji, jota pidetään myös akvaariokalana. == Koko ja ulkonäkö == Pantterimonninen voi kasvaa 7 senttimetriä pitkäksi. Kalan pää ja selkäevä ovat tummat, muuten kala on vaalea ja siinä on mustia pilkkuja. Myös pyrstö on vaalea ja siinä on mustia pilkkuja. == Alkuperä == Pantterimonninen on kotoisin Ecuadorista ja Perusta, muun muassa Ampiyacujoesta, Nanayjoesta ja Napojoesta. == Käyttäytyminen ja lisääntyminen == Pantterimonninen on melko vilkas ja sävyisä, helposti hoidettava perusmonninen. Se on kutenut akvaariossa vain satunnaisesti. == Vesiolot ja ravinto == Pantterimonninen tarvitsee vähintään 100 litran kokoisen akvaarion, jossa pitäisi olla avoimien hiekka-alueiden lisäksi myös kasveja ja juurakoita tai muita koloja piilopaikoiksi. Pantterimonnisen hyvinvointia lisää turvesuodatus tai turveuutteen lisäys. Pantterimonniselle sopiva veden happamuus on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila on 22-25 celsiusastetta. Kala on kaikkiruokainen. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *ITIS: Corydoras ambiacus *FishBase: Corydoras ambiacus Luokka:Monniset Luokka:Akvaariokalat
Pietro Antonio Giramo

Pietro Antonio Giramo oli 1600-luvun ensimmäisellä puoliskolla Napolissa vaikuttanut italialainen säveltäjä.HOASM: Pietro Antonio GiramoNaxos: Pietro Antonio Giramo Giramo julkaisi muun muassa kahden kirjan verran aarioita vaihtelevalle määrälle laulajia. Levymerkeillä Naxos ja Opus 111 on julkaistu hänen sävellystensä esityksiä. Giramo oli aktiivinen ainakin jo vuonna 1619 ja kuoli vuoden 1630 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Heimo Huotari

Heimo Jouko Johannes Huotari (4. lokakuuta 1913 Orimattila – 27. syyskuuta 1990 Porvoo) oli suomalainen päätoimittaja. Heimo Huotarin vanhemmat olivat opettaja Hjalmar Aleksander Huotari ja Irene Maria Grönblom ja puoliso vuodesta 1939 terveyssisar Sylvia Maria Laurén. Huotari tuli Uusimaa-lehteen kirjeenvaihtajaksi 1930 ja aputoimittajaksi 1931. Opiskeltuaan puolitoista vuotta teologiaa vuodesta 1933 Huotari palasi lehden toimitussihteeriksi vuonna 1934. Lehden päätoimittajana hän työskenteli 1945–1978. Hänen päätoimittajakautensa aikana Uusimaa-lehden levikki nousi noin kolmesta tuhannesta lähes neljääntoista tuhanteen. Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen Huotari oli kolmeen otteeseen neljällä eri vuosikymmenellä, 1940-luvulta 1970-luvulle. Valtuuston toisena varapuheenjohtajana hän toimi 12 vuotta.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 253 (Viitattu 22.7.2019)Kuolleita. Päätoimittaja Heimo Huotari. Helsingin Sanomat, 28.9.1990, s. 4. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka: Porvoon kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
United

United voi tarkoittaa seuraavia: * United, Marvin Gayen ja Tammi Terrellin albumi vuodelta 1967 * ”United”, Judas Priestin kappale vuodelta 1980 * United, Phoenixin albumi vuodelta 2000 * United, Dream Evilin albumi vuodelta 2006 * United 93, Paul Greengrassin ohjaama elokuva vuodelta 2006 * United Airlines, yhdysvaltalainen lentoyhtiö
Barbara Strozzi

Barbara Strozzi (myös Barbara Valle; 1619 Venetsia – 11. marraskuuta 1677 Padua) oli italialainen lauluvirtuoosi ja yksi harvoista 1600-luvun naissäveltäjistä, joiden omia teoksia on julkaistu.Britannica: Barbara Strozzi Strozzi oli runoilija Giulio Strozzin adoptiotytär ja todennäköisesti avioton lapsi. Giulion yhteydet venetsialaiseen älymystöön mahdollistivat tyttären sävellysuran aloittamisen. Tämän ensimmäinen madrigaalikirja julkaistiin vuonna 1644. Uransa aikana Strozzi ehti julkaista monta muutakin madrigaalikirjaa, joista yhdessä hänen opettajanaan on mainittu Francesco Cavalli. Madrigaalien lisäksi Strozzin tuotantoon kuuluu kantaatteja, aarioita ja ariettoja. Vuonna 1655 ilmestyi hänen hengellisten motettien kokoelmansa Sacri musicali affetti. Vaikka Strozzi tutustui merkittäviin oopperasäveltäjiin ja oopperasta oli tullut suosittua, hän ei itse esittänyt eikä säveltänyt oopperaa. Hänen viimeinen sävellyksensä on vuodelta 1664, eikä hänen vaiheistaan tämän jälkeen juuri tiedetä.A Modern Reveal: Barbara Strozzi Strozzi ei mennyt naimisiin, mutta sai neljä lasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: Barbara Strozzi: Nuotteja Luokka:Italialaiset laulajat Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1619 syntyneet Luokka:Vuonna 1677 kuolleet
Tippecanoen piirikunta

Tippecanoen piirikunta (Tippecanoe County) on hallintoalue Yhdysvaltojen Indianan osavaltiossa. Sen pinta-ala on 1 303 km², josta 9 km² on vettä. Asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 172 780\. Piirikunnan hallintokeskus ja suurin kaupunki on Lafayette. __NOTOC__ ==Naapuripiirikunnat == *Whiten piirikunta (pohjoinen) *Carrollin piirikunta (koillinen) *Clintonin piirikunta (itä) *Montgomeryn piirikunta (etelä) *Fountainin piirikunta (lounas) *Warrenin piirikunta (länsi) *Bentonin piirikunta (luode) ==Historia == Tippecanoen piirikunta perustettiin 1. maaliskuuta 1826 erottamalla se Parken piirikunnasta. ==Katso myös== * Tippecanoe (joki) * Tippecanoen kirous Luokka:Indianan piirikunnat
Albumi (albumi)

Albumi on Jari Sillanpään vuonna 2008 julkaistu albumi. Albumi saavutti parhaimmillaan Suomen virallisen listan toisen sijan. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Jari Sillanpään albumit Luokka:Vuoden 2008 albumit
Kustaa Cavén

Kustaa Cavén, ven. Куста Каве, (3. huhtikuuta 1747 Pertteli – 30. elokuuta 1829 Lammi) oli suomalainen rusthollari, lautamies ja suomen lähetyskunnan talonpoikaisedustaja silloisesta Turun ja Porin läänistä == Henkilöhistoria == ==== Perhe ja työhistoria ==== Cavénin vanhemmat olivat rusthollin isäntä Matti Kaarlenpoika ja äiti Stiina Matintytär. Isänsä kuoleman jälkeen Kustaasta tuli Mikkolassa sijainneen rusthollin isäntä. Kustaa avioitui Uskelan Lopen kylä Pertun rusthollarin tyttären Annan kanssa (s. 1746). 1800-luvun vaihteessa Kustaa otti nimekseen Caven. Vuonna 1808 kreivi von Buxhoevden antoi käskyn valita edustajat kaikista säädyistä Pietariin lähetettävää valtuuskuntaa varten. Caven, talonpoika ja lautamies Uskelan pitäjässä, sai kutsun tulevasta luottamustoimestaan silloiselta Turun ja Porin läänin maaherralta Knut von Troililta 1. elokuuta 1808. Kustaa edusti suomen lähetyskunnassa Piikkiön ja Halikon kihlakuntia, hän matkusti pietariin 25. lokakuuta 1808, ja palasi takaisin 7. tammikuuta 1809. , joita hän oli edustanut jo vuonna 1800 Norrköpingin valtiopäivillä. Matkastaan lähetyskunnassa hän sai tunnustuksena keisarilta kultaisen mitalin ja tukun ruplia. Perttelissä hän piti Mikkolan rusthollia ja toimi vuosikausia lautamiesten esimiehenä. Hän kuoli kotonaan elokuussa 1829. Hänen vaimonsa vuodesta 1773 Anna Henrikantytär oli edesmennyt kolme vuotta aikaisemmin. Suuresta jälkeläiskatraasta oli jäljellä vain yksi tytär, jonka perilliset omistivat Mikkolan 1900-luvun alkupuolelle saakka. == Kunnianosoitukset == Keisari Aleksanteri I:n lähetyskunnan muistomitali, jul. 17. marraskuuta 1808. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Ruotsin talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Suomen lähetyskunta 1808 Luokka:Vuonna 1747 syntyneet Luokka:Vuonna 1829 kuolleet
Livanjski sir

thumb|Livanjski sir-juustoa. Livanjski sir on bosniahertsegovinalainen lampaanmaitojuusto. Livanjski sir-juustoa valmistetaan nimensä mukaisesti Livnon ympäristössä Bosnia-Hertsegovinan länsiosassa. Alue tunnetaan myös yhtenä Euroopan suurimmista karstimaista. Perinteisesti juustoa valmistettiin yksinomaan lampaanmaidosta. Juuston valmistus aloitettiin luultavasti tuolloin Itävalta-Unkariin kuuluneella alueella vuonna 1888. Tuolloin perustetulle maatalousasemalle tuotiin juustontuotannon asiantuntijoita esimerkiksi Ranskasta, Sveitsistä ja Tšekistä. Asemalla tuotettiin juustoa, sekä koulutettiin paikallisia tuottajia sen valmistuksessa. Nykyisin juustoa valmistettaessa lampaanmaidon sekaan saatetaan lisätä myös lehmänmaitoa. Lehmänmaitoa ei kuitenkaan tulisi olla 30 % enempää. Juustoa valmistettaessa maito lämmitetään 31–33°C lämpötilaan, jolloin sen joukkoon lisätään juoksute. Muodostuva juustomassa pilkotaan ja syntyvät pienet palat lämmitetään edelleen 45–48°C lämpötilaan. Seuraavassa työvaiheessa juustomassa muotitetaan, jolloin juustoa puristetaan ja käännellään 12–24 tuntia. Juusto suolataan suolaliemessä. Tyypillinen kypsymisaika on kuudesta kahteentoista viikkoa. Valmis juustotahko kellertävä ja painoltaan noin 2–3 kiloa. Rakenteeltaan juusto on kiinteää ja siinä on tasaisesti useita pieniä reikiä. Makua on kuvailtu miedon maitoisaksi, suolaiseksi ja pikantiksi. Livanjski sir on tyypillinen alkuruoka, joka tarjoillaan usein Blatina-punaviinin tai Žilavka- valkoviinin kera. ==Lähteet== Luokka:Lampaanmaitojuustot Luokka:Bosniahertsegovinalainen kulttuuri
Hangaskankaan jätinkirkko

Hangaskankaan jätinkirkko on Keski-Pohjanmaalla Kannuksessa Mutkalammella sijaitseva jätinkirkko. == Sijainti == Jätinkirkko sijaitsee Mutkanlammen kylästä noin 3,5 kilometriä koilliseen Laudankodankankaalla, joka reunustaa Hukannevaa ja sijaitsee Hietajärven eteläpuolella. Siellä kohoaa loivasti matala mäki noin 100–200 metriä Mutkanlammelta tai Korvenkylästä tulevasta tiestä pohjoiseen. Mäki on kivikkoinen, joten jätinkirkko on ilmeisesti rakennettu näistä kivistä. == Jätinkirkko == Jätinkirkko on U-kirjaimen muotoinen kiviaitaus, jonka ulkomitat ovat 50 metriä pitkä (tai 40 metriä) ja 30 metriä leveä. Toinen U-kirjaimen sakara on 50 metriä ja toinen 30 metriä pitkä. Kiviaitauksen avoin pää aukeaa kaakkoon päin. Aitaus on 3–4 metriä leveä ja 0,50 metriä korkea. Jätinkirkon pisin symmetria-akseli sijaitsee 46° pohjoisesta länteen päin eli se on luode–kaakko-suuntainen. Jätinkirkon sisällä on kiviröykkiö. == Ympäristö == Jätinkirkon sisällä oleva kiviröykkiö sijaitsee 10 metriän päässä aitauksesta ja sen koko on 4×4 metriä ja se on 0,70 metriä korkea. Se on kasattu maakiven ympärille pääosin sen länsipuolelle. Röykkiötä ei ole tutkittu. Marianna Ridderstad on löytänyt alueelta pystyyn nostetun kiven. Mäen koillisrinnettä on metsänhoitollisesti äestetty. Äestysjäljistä on löytynyt asuinpaikan jäänteitä, jota ovat palaneet kivet ja kvartsi-iskokset. Alueen laajuus on 80×50 metriä. == Tutkimuksia == Kohdetta on tarkastettu inventointien yhteydessä vuosina 1980 (Markus Hiekkanen) ja 2012 (Jaana Itäpalo). Paikkaa ei ole tutkittu. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Suomen jätinkirkot Luokka:Kannus
John Fernström

John Axel Fernström (6. joulukuuta 1897 Yichang, Kiina – 19. lokakuuta 1961 Lund, Ruotsi) oli ruotsalainen säveltäjä ja taidemaalari. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu kaksitoista sinfoniaa, konserttoja, lauluja, kuoro- ja näyttämömusiikkia sekä kamarimusiikkiteoksia, kuten kahdeksan jousikvartettoa. Hän perusti vuonna 1951 Nordiska ungdomsorkesternin (Pohjoismainen nuoriso-orkesteri).Naxos.com: John Fernström Fernström syntyi lähetystyötä tehneille vanhemmille. Hän suoritti musiikkiopintoja Malmössä vuosina 1913–15 ja sai lisäksi sävellysopetusta Peder Gramilta Kööpenhaminassa. Viulunsoittoa hänelle opetti muiden muassa Issay Barmas Berliinissä. Fernström työskenteli 1910–30-luvuilla viulistina ja avustavana kapellimestarina Helsingborgissa, sitten vuodesta 1939 vapaana kapellimestarina ja säveltäjänä Malmössä ja Lundissa. Vuonna 1948 hän sai Lundissa kunnallisen musiikkijohtajan aseman. Hänestä tuli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen vuonna 1953.Swedish Musical Heritage: John Fernström Fernström meni vuonna 1923 naimisiin muusikkoystävänsä Gustaf Paulsonin siskon, Dagmar Paulsonin kanssa. Fernström ja Gustaf Paulson debytoivat säveltäjinä Helsingborgissa vuonna 1925. Oopperasäveltäjänä Fernström loi kolme teosta (Achnaton, Isissystrarnas bröllop, Livet en dröm). Hänen tuotantoonsa kuuluu myös baletti Ni-Si-Pleng, joka esitettiin ensimmäisen kerran vasta postuumisti vuonna 1998. Viimeisinä vuosinaan säveltäjä keskittyi työhön taidemaalarina. Hänen ensimmäinen näyttelynsä järjestettiin Lundissa vuonna 1954. Samoihin aikoihin häntä kuitenkin vaivasivat terveysongelmat, sillä hän sai jo syksyllä 1953 yhden sydäninfarktin eikä koskaan toipunut uudesta infarktista vuonna 1961. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Ruotsalaiset kapellimestarit Luokka:Ruotsalaiset viulistit Luokka:Ruotsalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Georg Häggström

Georg Isidor Johannes Häggström (3. tammikuuta 1903 Tammisaari – 1. kesäkuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, joka toimi pitkään Helsingin sataman satamakapteenina. ==Henkilöhistoria== Georg Häggströmin vanhemmat olivat tullivirkailija Johannes Häggström ja Ida Alexandra Ståhlberg ja puoliso vuodesta 1938 Carin Pia Felicia Lindroth. Häggström tuli ylioppilaaksi 1922 ja valmistui yliperämieheksi 1928 ja merikapteeniksi Turussa 1931. Hän työskenteli höyrylaivojen perämiehenä ja päällikkönä merillä 1933–1937, meritarkastajana 1937–1938, Turun merikoulun opettajana 1938–1946, apulaissatamakapteenina Helsingissä 1946–1949 ja satamakapteenina 1950–1968. Häggströmillä oli myös useita merenkulkualaan liittyviä luottamustoimia.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 249 (Viitattu 22.7.2019)Kuolleita. Merikapteeni Georg Häggström. Helsingin Sanomat, 8.8.1986, s. 12. ==Julkaisuja== * Från hav och hamn, 1974 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset merikapteenit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Pikk Hermann

Pikk Hermann eli Pitkä Hermanni on puolustustorni Toompean linnan lounaiskulmassa. 45,6-metrisen tornin rakentaminen alkoi 1300-luvulla. Nykyisin sen huipulle nostetaan päivittäin Viron lippu. ==Historia== thumb|vasen|Pikk Hermann ja Riigikogun rakennus. Pikk Hermannin rakentaminen liittyi Tallinnan Toompean kukkulan linnan rakennustöihin. Kalparitaristo oli aloittanut linnan rakennuttamisen 1220-luvun lopulla. Toompean niin sanottu pieni linnoitus eli castrum minus oli kastelli, josta muodostui kastellin lisärakennusten myötä esilinna vuonna 1346. Esilinnan nurkkiin rakennettiin torneja, joista yksi oli Pikk Hermann. Nykymuotoonsa torni on rakennettu kolmessa eri vaiheessa 1300-luvun puolivälistä 1500-luvun alkuun, ja keskiajalla se kuului Itämeren alueen korkeimpiin kivitorneihin. Viron itsenäistyttyä Pikk Hermannin huipulle nostettiin Viron lippu 12. joulukuuta 1918 kello 15. Viron sittemmin miehittäneet neuvostojoukot laskivat lipun tornista kesällä 1940. Lippu nostettiin takaisin torniin 24. helmikuuta 1989. ==Rakennus== Pikk Hermannin nykykorkeus on 45,6 metriä. Merenpinnasta tornin huipun lippuun laskien tornin korkeus on 95 metriä. Tornin huipulle johtaa 215-askelmainen portaikko. Aikanaan torni saatettiin lämmittää hypokaustijärjestelmällä. Pikk Hermann oli Tallinnan ensimmäisiä lämmitysjärjestelmää hyödyntäneitä rakennuksia, ja sama menetelmä yleistyi myöhemmin myös Tallinnan taloissa. Viron lippu nostetaan tornin huipulle päivittäin aamuisin auringonnousun aikaan ja lasketaan illalla auringon laskiessa. Poikkeuspäiviä ovat voitonpäivä sekä juhannus 23. ja 24. kesäkuuta. Lippu vaihdetaan uuteen kuusi kertaa vuodessa ja käytetyt liput arkistoidaan. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Viron linnoitukset Luokka:Tallinnan rakennukset ja rakennelmat
Alessandro Piccinini

Alessandro Piccinini (30. joulukuuta 1566 Bologna – 1638 BolognaAllMusic: Alessandro PiccininiNaxos: Alessandro Piccinini) oli italialainen säveltäjä ja luutisti. Hän syntyi muusikkosukuun, johon kuului taitavia luutunsoittajia. Herttua Guglielmo Gonzaga kutsui Piccininin perheineen vuonna 1582 hoviin Mantovaan, mutta perhe päätti mieluummin muuttaa Esten suvun hoviin Ferraraan ja astua herttua Alfonso II:n palvelukseen. Herttua Alfonso II kuoli vuonna 1597, joten Piccinini palasi Bolognaan, jossa hänet työllisti kardinaali Pietro Aldobrandini. Piccinini jätti jälkeensä kaksi luuttumusiikin kirjaa, joista toinen julkaistiin postuumisti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: Alessandro Piccinini: nuotteja * HOASM: Alessandro Piccinini Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset luutistit Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1566 syntyneet Luokka:Vuonna 1638 kuolleet
Jackson Robert Scott

Jackson Robert Scott (s. 18. syyskuuta 2008 Phoenix, Arizona) on yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä. Hän tuli tunnetuksi vuoden 2017 kauhuelokuvassa Se, jossa hän näyttelee Georgie Denbroughia. Tämän jälkeen hän pääsi näyttelemään ensimmäistä päärooliaan vuoden 2019 kauhuelokuvassa The Prodigy. Ennen läpimurtoroolejaan hän esiintyi yksittäisissä jaksoissa televisiosarjoissa Criminal Minds – FBI-tutkijat ja Fear the Walking Dead. Scott tullaan näkemään pääosassa Netflixin tulevassa sarjassa Locke & Key, joka perustuu Joe Hillin kirjoittamaan samannimiseen sarjakuvaan. == Filmografia == === Elokuvat === Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli Muuta 2017 Se It Georgie Denbrough 2018 Skin Skin Troy lyhytelokuva 2019 The Prodigy The Prodigy Miles Blume Se: Toinen luku It: Chapter Two Georgie Denbrough 2020 Gossamer Folds Gossamer Folds Tate Millikin 2021 They Came From Below They Came From Below Luke lyhytelokuva 2023 Jesus Revolution Jesus Revoluiton Nuori Greg elokuva === Televisio === Televisio Televisio Televisio Televisio Televisio Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli Jaksot 2015 Criminal Minds – FBI- tutkijat Criminal Minds Cole Vasquez Jakso: "Outlaw" 2017 Fear the Walking Dead Fear the Walking Dead nuori Troy Otto Jakso: "TEOTWAWKI" 2020– Locke & Key Locke & Key Bode Locke 10 jaksoa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät Luokka:Vuonna 2008 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yukiya Amano

Yukiya Amano (9. toukokuuta 1947 – 18. heinäkuuta 2019) oli japanilainen virkamies. Hän oli Kansainvälisen atomienergiajärjestön (IAEA) pääsihteeri 1. joulukuuta 2009 alkaen kuolemaansa asti heinäkuuhun 2019. Hän oli sairastellut, ja hänen oli tarkoitus jäädä tehtävästä pois ennenaikaisesti.Juho Takkunen, Atomienergiajärjestö IAEA:n pääjohtaja Yukiya Amano on kuollut, viitattu 22.7.2019Biography, IAEA, viitattu 22.7.2019 Amano valmistui Tokion yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta. Hän astui Japanin ulkoministeriön palvelukseen 1972, ja hän toimi eri tehtävissä ulkomailla. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset henkilöt Luokka:Järjestöjohtajat Luokka:YK:n virkamiehet Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
The Prodigy (elokuva)

The Prodigy on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-kanadalainen kauhuelokuva, jonka ohjasi Nicholas McCarthy ja käsikirjoitti Jeff Buhler. Elokuvan pääosissa näyttelevät Taylor Schilling ja Se-elokuvassa läpimurron tehnyt lapsinäyttelijä Jackson Robert Scott. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2019 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2019 kanadalaiset elokuvat Luokka:Kauhuelokuvat
Sevil Shhaideh

Sevil Shhaideh (o.s. Cambek, s. 4. joulukuuta 1964 Constanța) on romanialainen ekonomisti ja poliitikko. Shhaideh suoritti taloustieteen tutkinnon Academia de Studii Economice din Bucureștissä 1987. Vuonna 2015 Shhaideh valittiin Alueellisen kehityksen ja julkishallinnon ministeriksi. Joulukuussa 2016 Shhaidehia esitettiin Romanian pääministeriksi, mutta presidentti Klaus Iohannis kieltäytyi nimittämästä häntä tehtävään. Myöhemmin hän toiminut muun muassa pääministerin viransijaisena. ==Lähteet== Luokka:Romanialaiset taloustieteilijät Luokka:Romanialaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tallinnan Suuren killan rakennus

Tallinnan Suuren killan rakennus on vuonna 1410 Pikk-kadun varrelle valmistunut Tallinnan Suuren killan kiltarakennus, joka toimii nykyisin Viron historiallisen museon tilana. ==Historia== Tallinnan Suuri kilta oli alun perin kauppiaiden kilta eli saksalaisten kauppiaiden ammattikunnan korporaatio. Suuresta killasta tuli Tallinnan merkittävin kilta 1300-luvun puolivälillä. Sen jäsenistä valittiin esimerkiksi Tallinnan kaupungin raatiherrat. Suuren killan goottilainen kiltarakennus valmistui Tallinnan pääväylän Pikk-kadun varrelle vuonna 1410. Suuri kilta oli huomattavan varakas, mutta kiltatalon rakennuttaminen oli silti kallista. Rakennustöiden rahoittamiseksi kilta lainasi rahaa Pühavaimun kirkolta. Valmis kiltarakennus oli kirkollisia rakennuksia lukuun ottamatta keskiaikaisen Tallinnan suurin rakennus heti Tallinnan raatihuoneen jälkeen. Rakennuksen tiloissa järjestettiin esimerkiksi killan jäsenten juhlatilaisuuksia, teatteriesityksiä ja tuomioistuimen kokouksia. Vuodesta 1872 rakennusta käytti myös pörssiyhdistys. Vuonna 1896 rakennuksessa järjestettiin Viron ensimmäinen elokuvaesitys. Suuren killan toiminta päättyi vuonna 1920. Vuodesta 1952 lähtien rakennuksessa on toiminut Viron historiallinen museo ja sen Viron historiaa käsittelevät näyttelyt. ==Rakennus== Kiltarakennuksen päätykolmiolla on korkeutta 20 metriä. Päätykolmiota koristaa Suuren killan vaakuna eli valkoinen risti punaisella pohjalla. Vaakuna on myös Tallinnan kaupungin pieni vaakuna. Rakennuksen suuren salin pituus on 26,5 metriä ja leveys 13,8 metriä. Rakennuksen julkisivulla on pronssilla koristellut tammiset ovet. Rakennuksen sivulla kulkee Pörssikäytävä eli Börsi käik. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Tallinna Suurgildi hoone ja Börsi käik, 15.-19.saj. Kultuurimälestiste register. Muinsuskaitseamet. *Viron historiallisen museon kotisivut Luokka:Tallinnan rakennukset ja rakennelmat
Al ritmo latino!

Al ritmo latino! on Jari Sillanpään vuonna 2008 julkaistu albumi. Albumi saavutti parhaimmillaan Suomen virallisen listan kahdeksannen sijan. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Jari Sillanpään albumit Luokka:Vuoden 2008 albumit
Tallinnan Pyhän Kanutin killan rakennus

Tallinnan Pyhän Kanutin killan rakennus oli nimensä mukaisesti Tallinnan Pyhän Kanutin killan (Knuut Pyhä) kiltarakennus Pikk-kadun varrella Virossa. Nykyisin kaupunki on vuokrannut rakennuksen Viron taideakatemialle. ==Historia== Tallinnan Pyhän Kanutin eli Knuutin kilta oli kaupungin suuresta killasta eronneiden käsityöläisten muodostama niin sanottu pieni kilta. Kanutin killat olivat levinneet Tanskan valtapiirin alueella 1100- ja 1200-luvuilla. Tallinnassa kilta lienee perustettu 1200-luvulla, mutta historiallisissa lähteissä se mainitaan ensi kertaa vuonna 1326. Killan kiltarakennus sijaitsee Tallinnan pääväylä Pikk-kadun varrella. Killalla oli alun perin yksi rakennus, jonka vierestä ostettiin naapuritalo vuonna 1406. Vuonna 1800 ostettiin vielä kolmas talo, jolloin syntyi nykyinen kolmepäätyinen kiltarakennus. Rakennusta uudistettiin vuosien 1863 ja 1864 välillä, jolloin se sai nykyisen englantilaistyylisen eli tudortyylin myöhäisgoottilaisen ilmeensä. Uudistuksen suunnitteli arkkitehti F. Kordes. Vuonna 1933 arkkitehti E. Kuusiku suunnitteli puolestaan rakennuksen tulipalon jälkeiset korjaustyöt. Samana vuonna rakennusta alkoi käyttää Tallinnan teknillinen koulu. Neuvostoliiton miehitettyä Viron rakennukseen majoitettiin sotilaita. Vuonna 2002 rakennukseen tehtiin suuria ennallistustöitä ja rakennus vuokrattiin Viron taideakatemialle vuonna 2004. ==Rakennus== Pyhän Kanutin killan rakennus on Pikk-kadun puolella kolmikerroksinen ja Pühavaimu- kadun puolella nelikerroksinen. Rakennuksen julkisivu sai nykyisen ilmeensä vuoden 1864 uudistustöiden yhteydessä. Uudistustyöstä ovat peräisin myös julkisivun seinää koristavat Martin Lutherin ja Pyhän Kanutin patsaat. Rakennuksen sisällä on kahden kerroksen läpi ulottuva suuri sali, jonka alkuperäinen sisustus on hävinnyt. ==Lähteet== Luokka:Tallinnan rakennukset ja rakennelmat
Kuin elokuvissa

Kuin elokuvissa on Jari Sillanpään vuonna 2009 julkaistu albumi. Albumi on äänitetty Abbey Roadin studioilla Lontoossa 65-henkisen Philharmonia Orchestran kanssa. Albumi sisältää elokuvamusiikin klassikoita sekä suomeksi että alkuperäiskielillä laulettuna. Albumi saavutti parhaimmillaan Suomen virallisen listan Kolmannentoista sijan. ==Kappaleet== ===CD 1=== # # # # # # # # # # # # ===CD 2=== # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Jari Sillanpään albumit Luokka:Vuoden 2009 albumit
Padva

Padva on kylä Raaseporin kaupungin Bromarvissa. Kylä sijaitsee Padvalandet- nimisellä niemellä, joka on kunnan läntisin osa ja ulottuu itäiselle Saaristomerelle. Padvan kylärakenne on hajanainen ja asutus sijaitsee hajallaan pitkin niemimaata. Niemen kärki on nimeltään Skataudden. Aivan kärjessä sijaitsee uimaranta ja kahvila. Padvan rannat on monin paikoin hyödynnetty kesäasutukseen. Niemeä pitkin kulkee Padvantie, joka yhdistää niemimaan muuhun Bromarviin. Padvasta länteen avautuu merenselkä Klobbfjärden. Kylään kuuluu myös läheinen saari Padvaön. Kesällä 1953 Padvan rannoilla kuvattiin Matti Kassilan romanttista draamaelokuvaa Sininen viikkoKuvauspaikat.. ==Lähteet== Luokka:Bromarv Luokka:Raaseporin kylät
Optima (täsmennyssivu)

Optima voi viitata seuraaviin: * Optima, oppimisympäristö * Optima, kirjaintyyppi * Optima, ammatillinen erityisoppilaitos * Kia Optima, automalli
Millainen laulu jää

Millainen laulu jää on Jari Sillanpään vuonna 2011 julkaistu albumi. Albumi saavutti parhaimmillaan Suomen virallisen listan Kolmannentoista sijan. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Jari Sillanpään albumit Luokka:Vuoden 2011 albumit
Haapsalun kuursaal

Haapsalun kuursaal on kuursaal eli kasino Haapsalun kaupungissa Virossa. Rakennus valmistui 1800-luvun lopussa ja nykyisin sen tiloissa toimii kahvila. ==Historia== Haapsalu oli 1800-luvulla baltainsaksalaisten ja venäläisen herrasväen suosima kylpyläkaupunki. Viron ensimmäinen meri- ja savikylpylä rakennettiin Haapsaluun vuonna 1825 ja kaupungin suuri rantapromenadi valmistui 1830-luvulla. Kuursaalin eli kasinon rakennuttaminen rantapromenadille alkoi vuonna 1858 ja rakennus valmistui vuonna 1898. 1900-luvulla rakennus oli Haapsalun kesänviettokulttuurin keskipiste. Neuvostoliiton miehitettyä Viron rakennusta käytettiin varastotilana. Rakennus on kunnostettu 1990-luvulla ja nykyisin siinä toimii kesäkahvila. ==Rakennus== Kuursaal on puurakenteinen, kaksikerroksinen ja sen molemmissa päissä on terassi. Rakennuksen julkisivu on kolmiomainen. Alun perin rakennus oli lähes kokonaan meren ympäröimä, mutta sittemmin sen päätyjen lahdenpoukamat on täytetty. Rakennusta on pidetty malliesimerkkinä 1800-luvun lomakeskusrakerntamisesta ja se on myös Viron kaltaisistaan rakennuksista ainoa alkuperäisessä muodossaan säilynyt. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Haapsalun kuursaalin kotisivut Luokka:Haapsalu Luokka:Viron rakennukset ja rakennelmat
Kuivajärven Pyhän Nikolaoksen tsasouna

Kuivajärven Pyhän Nikolaoksen tsasouna on Suomussalmella Kuivajärven kylässä sijaitseva ortodoksinen rukoushuone eli tsasouna. Se valmistui 1957 ja sen vihki Pyhän Nikolaoksen muistolle 29. kesäkuuta 1958 silloinen apulaispiispa Paavali. Ikonostaasin, kirkkosalin seinäikonit sekä alttari-ikonin on maalannut taidemaalari Martha Neiglick-Platonoff. 1980-luvulla tsasounan sisäänkäynnin yläpuolelle sijoitettiin mosaiikki-ikoni, jonka teki läheisestä Hietajärven kylästä syntyisin ollut taiteilija Liisa Salo (ent. Huovinen). Rukoushuone kuuluu Kajaanin ortodoksiselle seurakunnalle. == Lähteet == Luokka:Suomussalmen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset Luokka:Suomen puukirkot
Saint-Marcel (Saône-et-Loire)

Saint-Marcel on kunta itäisessä Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Saônejoen varrella, ja on Chalon-sur-Saônen kaupungin esikaupunki. pienoiskuva|vasen|Saint-Marcelin luostari Saint-Marcelin luostari on tullut tunnetuksi filosofi Abélardin kuolinpaikkana 21. huhtikuuta vuonna 1142. Hänen rakkaustarinansa nunna Héloïsen kanssa on kiinnostanut ihmisiä vuosisatojen ajan. Tour de France 2019 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saône-et-Loiren kunnat
Nicholas McCarthy (elokuvaohjaaja)

Nicholas McCarthy (s. 10. marraskuuta 1970 New Hampshire, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, joka on tunnettu lähinnä kauhuelokuvien tekijänä. Hänen esikoispitkä ohjauksensa on The Pact vuodelta 2012. Viimeisin ohjaustyö on Jeff Buhlerin käsikirjoittama The Prodigy vuodelta 2019, jossa näytteli pääosassa Taylor Schilling ja Jackson Robert Scott. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Tekijä 2012 The Pact The Pact Ohjaaja/käsikirjoittaja 2014 At the Devil's Door At the Devil's Door Ohjaaja/käsikirjoittaja 2016 Holidays Holidays Ohjaaja/käsikirjoittaja; tarinassa "Easter" 2019 The Prodigy The Prodigy Ohjaaja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Korven jätinkirkko

Korven jätinkirkko on Keski-Pohjanmaalla Kannuksen Märsylässä sijaitseva mahdollinen jätinkirkko. == Sijainti == Jätinkirkko sijaitsee Märsylän peltoaukean metsäsaarekkeessa Mäntylän ja Huhtalan talojen koillispuolella. Yhdystielle 18053 on matkaa 300 metriä, mutta saarekeelle pääsee pihojen läpi peltotietä pitkin. Metsäalueella laidunnetaan ylämaan karjaa. Mäki on loivapiirteinen ja se on laeltaan tasainen. == Jätinkirkko == Jätinkirkko sijaitsee mäen eteläreunalla ja sen muodostaa matala kivivalli, jonka ulkomitat ovat 29 metriä pitkä ja 27 metriä leveä. Pitkän sivun suunta on pohjoisluoteesta eteläkaakkoon. == Ympäristö == Mäellä on jätinkirkon lisäksi kaksi matalaa kiviröykkiötä. Niiden halkaisijat ovat 4,5 metriä ja 6,0 metriä. Mäen etelälaidalla on pieniä paianteita, jotka voivat olla asuinpainanteita. == Tutkimuksia == Alueen Lidar-keilauksen korkokuvasta tunnistettu muinaisjäänös on tarkastettu vain kerran Petro Pesosen toimesta vuonna 2016. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Suomen jätinkirkot Luokka:Kannus
Kaikkien aikojen parhaat (Jari Sillanpää)

Kaikkien Aikojen Parhaat on Jari Sillanpään vuonna 2013 julkaistu kokoelma- albumi. ==Kappaleet== ===CD 1=== # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # ===CD 2=== # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # Luokka:Jari Sillanpään albumit Luokka:Vuoden 2013 kokoelma-albumit
R-Type (pelisarja)

R-Type on Iremin kehittämä shoot ’em up -pelien sarja. == Pelit == * R-Type, 1987 * R-Type II, 1989 * Super R-Type, 1991 * R-Type Leo, 1992 * R-Type III: The Third Lightning, 1993 * R-Type Delta, 1999 * R-Type Final, 2003 * R-Type Tactics (myös nimellä R-Type Command), 2007 * R-Type Dimensions, 2009 == Aiheesta muualla == * Pelisarja MobyGamesissä Luokka:Videopelisarjat
Suomi Warmetal

Suomi Warmetal on Ensiferumin vuonna 2014 julkaistu EP. ==Kappaleet== # # # # == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ensiferumin albumit Luokka:Vuoden 2014 albumit