EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Matti Nummelin (taiteilija)

Matti Frans Kalevi Nummelin (21. huhtikuuta 1927 Turku – 22. heinäkuuta 2014 Salo)Nummelin, Matti Frans Kalevi, Turun lyseo 1903-1953, sivu 411, matrikkelin koonnut Ilmo Impivaara, Turku, 1954 oli salolainen kuvataiteilija. Nummelin opiskeli Turun piirustuskoulussa vuosina 1948–1950. Hän kuului Salon taiteilijaseuraan. Nummelin kävi neljä luokkaa Turun lyseota ja suoritti tämän jälkeen nuoriso-ohjaajatutkinnon Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa vuonna 1946 sekä nuoristyöntekijäin ammattikursseja. Hän teki opintomatkan Englantiin 1949. Nummelin toimi nuorisotyönohjaajana ja leirinjohtajana sekä opettajana Hoikan opistossa Karkussa 1950-luvulla. Nummelin kuvitti ja toimitti useita leiri- ja partiokirjoja. Nummelinin vanhemmat olivat kirvesmies Frans Ilmari Nummelin ja Elsa Justiina (o.s. Rinne). Nummelinin puoliso oli vuodesta 1951 Sirkku Sinikka (o.s. Leppänen). Nummelin muutti myöhemmin Halikkoon ja sittemmin Saloon. Hänet on haudattu Kiskon Tl hautausmaalle. == Julkisia teoksia ja kuvituksia == * Viestinvaihtajat, 1975 (hitsattu metalli, Salo) * Elämän puutarhassa, 1976 (reliefi, Halikko) * Alkusoitto, 1977 (reliefi, ruostumaton teräs, Salo) * Iloinen nuoruus, 1979 (teräsreliefi, Salo) * Joko siipesi kantavat? 1991 (pronssiveistos, Salo) * Oodi elämälle (reliefi, Salo) * Kumarrus (pronssi Uudenkaupungin teatterin ulkopuolella) Matti Nummelin, Elämän puutarhassa.JPG|Elämän puutarhassa 1976, Halikko. Matti Nummelin Alkusoitto 1977.jpg|Alkusoitto 1977, Uskelan koulu Salo. Matti Nummelin Tulevaisuuteen 1991.JPG|Tulevaisuuteen 1991, Vakka-Suomen Voiman toimitalon sisäpiha, Laitila. Kumarrus by Matti Nummelin.JPG|Kumarrus 1991, teatterin edusta Uusikaupunki. * Kahanpää, Asko. Katajainen vartio toimii. Kuvitus Matti Nummelin. Suomalaiset partiopojat 1956. Kuvaikoni. * Vaeltajaohje. Kuvitus Matti Nummelin. Suomalaiset partiopojat 1958. (Suomalaiset partiopojat ry:n julkaisu 8). * Nummelin, Matti (toimittanut). Talvileiriohje. Kuvitus Matti Nummelin. Suomalaiset partiopojat 1959. (Suomalaiset partiopojat ry:n julkaisu). * Nummelin, Matti. Leirikirja. Kuvitus Matti Nummelin. WSOY 1965. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Jenny Nybom, Matti Nummelin: Ĺuonnon lähteillä. Salon taidemuseo 2002 ISBN 951-96152-7-X == Aiheesta muualla == GENi: Matti Frans Kalevi Nummelin [] Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät
Eevert Simola

Eevert Fritiof Simola (17. huhtikuuta 1872 Hattula – 21. toukokuuta 1941 Tikkurila, Helsingin maalaiskunta) oli suomalainen maataloustieteilijä ja professori. Hän valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi vuonna 1896, filosofian kandidaatiksi 1911, lisensiaatiksi 1917 ja tohtoriksi 1918. Hän oli Maataloushallituksen virkaa tekevä osastopäällikkö 1921–1923, Maatalouskoelaitoksen kasvinviljelyosaston väliaikainen johtaja 1924–1930 sekä vakinainen johtaja ja alan professori 1930–1939. Hän julkaisi tutkimuksia muun muassa eri tekijöiden vaikutuksesta viljalaatujen morfologisiin vaihteluihin.Otavan Iso tietosanakirja, osa 7, p. 1468. Otava 1966. Simolan väitöskirja (1916) on nimeltään Über die durch Kali- und Phosphorsäuredüngung auf einem Niedermoore bewirkten Schwankungen der Eigenschaften und Ernteerträge des Hafers. Yksi hänen tutkimuksistaan on Maanlaadun ja lannoituksen sekä kosteuden vaikutuksesta eräiden kaura- ja ohralaatujen morfologisiin vaihteluihin (1929).Kuka kukin oli, sukunimet Si. Wikiaineisto. Viitattu 23.11.2016. Professori Paavo Simola oli vanhin hänen viidestä lapsestaan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maataloustieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Emil Johannes Simola

Emil Johannes Simola (31. heinäkuuta 1876 Lappee – 8. lokakuuta 1954 Tikkurila, Helsingin maalaiskunta) oli suomalainen tekniikan tutkija ja professori. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Emil Simolan vanhemmat olivat talonomistaja Adam Simola ja Maria Suninen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1897 Viipurin lyseosta ja suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa vuonna 1902. Hän oli Tampereen teollisuuskoulun ja teknillisen opiston johtajana 1906–1919. Simola toimi Teknillisen korkeakoulun mekaanisen teknologian professorina 1919–1945 sekä aineenkoetuslaitoksen tekstiiliosaston johtajana 1930–1938 ja Teknillisen Aikakauslehden päätoimittajana 1925–1947.Otavan Iso tietosanakirja, osa 7, p. 1468. Otava 1966. Emil Simola oli naimisissa 1910–1949 Elsa Viktorina Laipion (ent. Larin, k. 1949) ja vuodesta 1951 Dagny Adelaide Kockin kanssa. ==Julkaisuja== *Kankaiden sidosoppi 1911 *Kehruu- ja kutomateollisuus,1915 *Tekstiiliteknologia. Kutomakoneet, 1925 *Tekstiilikuidut, 1949 ==Lähteet== Luokka:Teknillisen korkeakoulun professorit Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Paavo Simola

Paavo Eevertti Simola (17. heinäkuuta 1902 Alatornio – 25. kesäkuuta 1961 Hämeenlinna) oli suomalainen lääkäri ja biokemisti. Hän oli Helsingin yliopiston lääketieteellisen kemian professori vuodesta 1933. Hän teki tutkimuksia yleisen biokemian ja fysiologisen kemian aloilta. Hänen isänsä oli professori Eevert Simola.Otavan Iso tietosanakirja, osa 7, p. 1468. Otava 1966. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset biokemistit Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Albin Simolin

Johan Albin Simolin (1875–1942) oli suomalainen kirkkohistorioitsija. Hän oli ruotsinkielisen normaalilyseon lehtori 1910–1919, yliopettaja vuodesta 1919, Helsingin yliopiston dosentti 1913–1927 ja Åbo akademin professori 1929–1930.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7 p. 1468 ==Julkaisuja== *Uskonpuhdistuksen sivistysmerkitys. muistokirjoitus uskonpuhdistuksen riemujuhlaan 1917, Kansanvalistusseura, 1919 * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Åbo Akademin professorit Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Seppo Simonen

Runo Seppo Simonen (15. heinäkuuta 1912 Mikkeli – 16. kesäkuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja historioitsija.Elämäntehtävänä toimittaja : Salama Hirvonen, 375 humanistia, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta Seppo Simosen isä oli toimittaja Vihtori Simonen. Hän väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi 1949 ja oli SOK:n julkaisujen päätoimittaja vuodesta 1953.Otavan Iso tietosanakirja, osa 7, palsta 1469. Otava, 1966. Yhteishyvä- lehden päätoimittajana Simonen hyökkäsi Paavo Rintalan romaanin Sissiluutnantti (1963) lotta-kuvaa, itse Rintalaa ja kustantaja Otavaa vastaan ja aloitti näin kiivaan kirjasodan, jota käytiin pääkirjoituksia myötenSissipioneeriluutnantti Hiilen ritariristi, Demari.fi 16.2.2011 Viitattu 10.9.2012.. Seppo Simosen sisar oli toimittaja Salama Hirvonen. Hänen tyttäriään olivat toimittajat Katri Simonen ja Elina Simonen. __NOTOC__ == Teoksia == * Maatalouden vallankumous : maatalouspolitiikkaa ennen ja nyt ; kuvittanut Eeli Jaatinen. WSOY 1945 * Maatalouden historia : kuvaus maatalouden teknillisestä kehityksestä ja talonpoikaisväestön elämästä kautta aikojen. WSOY 1948 * Lypsykarjatalousvaltainen tuotantojärjestelmä Suomessa : maataloutta ja maatalouspolitiikkaa vuosisadan vaihteen molemmin puolin, Helsingin yliopiston väitöskirja. Helsinki 1949 * Pellervolaisen osuustoiminnan historia. Pelelrvo, Helsinki 1949 * Suomen ayrshireyhdistyksen historia 1901–1951. Suomen ayrshireyhdistys, Helsinki 1950 * Antrea : Antrean ja Vuoksenrannan kuntien muistojulkaisu. Vuoksen säätiö, Helsinki 1951 * Ayrshireföreningens i Finland historia 1901–1951. Ayrshireföreningen i Finland, Helsingfors 1951 * Intia, idän arvoitus. Pellervo, Helsinki 1952 * Elämää ja raunioita Tyynen meren rannalla. Pellervo, Helsinki 1953 * Maatalouskerholiitto 1928–1953. Maatalousliitto, Helsinki 1953 * Mau Mau iskee – Haile Selassie rakentaa. Pellervo, Helsinki 1954 * Valio, meijerien keskusosuusliike 1905–1955. Valio, Helsinki 1955 * Osakeyhtiö Mallasjuoma 1912–1962. Mallasjuoma, Lahti 1961 * Suomen puutarhatalouden historia. Puutarhaliiton julkaisuja 145. Helsinki 1961 * Raivaajia ja rakentajia : Suomen maatalouden historiaa. Kirjayhtymä, Helsinki 1964 * Paluu Karjalaan : palautetun alueen historiaa 1941–1944. Otava 1965 * Vako oy : Kaupallista toimintaa Itä-Karjalassa 1941–44. Helsinki 1971 * Helsingin kaupungin rakennusvirasto 100 vuotta. Helsingin kaupungin julkaisuja no 31. Helsinki 1978 * Panimoliitto 75 vuotta. Panimoliitto, Helsinki 1978 * Osuuskauppa Vuoksenmaa 75 vuotta. Osuuskauppa Vuoksenmaa, Imatra 1979 == Toimituksia == * Maatalouden pikku jättiläinen. WSOY 1944, 3. painos 1947 * Juri Semjonov : Maan antimet : joka miehen talousmaantieto ; suom. Lauri Hirvensalo, lyh. painoksen toim. Seppo Simonen. WSOY 1947 (alkuteos Die Güter der Erde) * Maatalouden eläinlääkärikirja ; toim. R. Stenius, Seppo Simonen ; kirj. E. Hildén ym. WSOY 1949, 2. täyd. painos 1952 , 3. painos 1955 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Knut Samuel Sirelius

Knut Samuel Sirelius (9. helmikuuta 1827 Hämeenlinna – 3. marraskuuta 1867 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. Sireliuksen vanhemmat olivat kauppias Magnus Gustaf Sirelius ja Eeva Mikontytär ja puoliso vuodesta 1865 Emilia Charlotta Sjöman (k. 1891). Sirelius tuli ylioppilaaksi 1842 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1847 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1852. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hänet vihittiin 1860. Hämeenlinnan kaupunginlääkärinä Sirelius toimi 1853–1856 ja Haminan kadettikoulun lääkärinä 1857–1858, joskin hän oli tuolloin enimmäkseen ulkomailla opiskelemassa. Vuonna 1859 Sirelius nimitettiin synnytys- ja lastentautiopin dosentiksi ja Helsingin synnytyslaitoksen johtajaksi ja kätilöopettajaksi. Hän oli Helsingin yliopiston synnytys- ja lastentautiopin professori vuodesta 1861. Sirelius laati alan ensimmäisen suomenkielisen oppikirjan Oppikirja suomalaisille kätilöimille (1861),Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7 p. 1506 josta ilmestyi vuonna 1873 uudistettu painos nimellä Suomalainen oppikirja kätilöimille.Kansalliskirjasto ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1827 syntyneet Luokka:Vuonna 1867 kuolleet
Karl Wilhelm Sirén

Karl (Kaarlo) Wilhelm Sirén (22. kesäkuuta 1795 Jämsä – 18. toukokuuta 1866 Pietari) oli suomalainen pappi ja Inkerinmaan Lempaalan ja Pietarin Pyhän Marian suomalaisen seurakunnan kirkkoherra. Luettu 18.5.2016. Sirénin vanhemmat olivat Korpilahden kappalainen Karl Sirén (1761–1809) ja Maria Lovisa Lucander. Hän kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1817. Sirén vihittiin papiksi Porvoon hiippakuntaan Turussa 1819. Sirén toimi pappina Viipurissa sekä Pietarin ruotsalaisessa ja suomalaisessa seurakunnissa. Hän oli Lempaalan kirkkoherrana Inkerissä vuodesta 1825 (astui virkaan 1828) ja Pietarin suomalaisen Marian seurakunnan kirkkoherrana vuodesta 1838 alkaen. Sirén sai konsistorineuvoksen arvon 1863. Sirén oli suomalaisuuden harrastaja ja oli perustamassa lainakirjastoa ja suomalaista koulua, jota pidetään ensimmäisenä suomalaisena oppikouluna. Hän julkaisi 1841 saksaksi Lempaalan historiikin, joka on julkaistu 1959 Kirkkohistoriallisen seuran vuosikirjassa.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7 p. 1506 Koulu sai nimen P. Marian Suomalainen Koulu, ja se aloitti poikakouluna 1844. Tyttökoulu perustettiin 1849.Kalevi Kajava: Pietarin suomalaisen kirkkokoulun vaiheita s. 44-66 Kasvatus & Aika 1962-1963 Sirén oli naimisissa vuodesta 1826 Maria Margareta Lovisa Enckellin (k. 1866) kanssa jonka isä oli Orimattilan kirkkoherra Karl Henrik Enckell (1772–1809). Heidän poikiaan olivat Suomen kenraalikuvernöörinkanslian toimituspäällikkö Karl Sirén (1829–1877) ja postihallituksen kassanhoitaja, valtioneuvos Reinhold Wilhelm Sirén (1837–1903), Tytär Olga Sirén oli naimisissa vuodesta 1851 kauppaneuvos Nikolai Kiseleffin kanssa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset papit Luokka:Vuonna 1795 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet
Oikeasilmäkampelat

Oikeasilmäkampelat (Pleuronectidae) on kampelakaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista valtameristä. Monet oikeasilmäkampelalajeista ovat merkittäviä ruokakaloja. ==Taksonomia ja anatomia== Varhaisimmat oikeasilmäkampeloiden heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Heimoon kuuluvien sukujen ja lajien määrä vaihtelee eri lähteissä. Heimo voidaan jakaa viiteen alaheimoon Eopsettinae, Hippoglossinae, Hippoglossoidinae, Lyopsettinae ja Pleuronectinae, jolloin sukuja heimossa on 23 ja lajeja noin 60. Nykyään alaheimot Paralichthodinae, Poecilopsettinae ja Rhombosoleinae luetaan omiksi heimoikseen, mutta jos ne luetaan kuuluvaksi oikeasilmäkampeloihin on heimossa 39 sukua ja noin 103 lajia. Oikeasilmäkampelat ovat ovaalinmallisia ja litteähköjä kaloja. Suurimmat lajit voivat saavuttaa 3 metrin pituuden. Silmät sijaitsevat kalan oikealla kyljellä. Selkäevä ja peräevä ovat heimon lajeilla pitkät ja selkäevä ulottuu päähän. Pyrstöevä ei ole yhtynyt selkä- ja peräevien kanssa, ja vatsaevät ovat symmetriset. Kylkiviiva on hyvin kehittynyt. Oikeasilmäkampeloiden suu on suuri ja hampaat melko kookkaat. Aikuisilta kaloilta puuttuu uimarakko. Heimon lajit kykenevät vaihtamaan väritystään pohjan mukaiseksi. ==Levinneisyys ja elintavat== Oikeasilmäkampelalajeja tavataan Pohjoisesta jäämerestä, Atlantista, Tyynestämerestä ja Intian valtamerestä. Suurin osa lajeista elää kylmissä tai lauhkeissa vesissä, mutta tunnetaan myös trooppisten vesien lajeja. Ne ovat pääasiassa mereisiä, mutta kykenevät selviämään myös murtovesissä ja toisinaan myös makeissa vesissä. Heimon kalat elävät lähellä pohjaa matalista vesistä aina yli 1 000 metrin syvyyteen. Oikeasilmäkampeloiden ravintoa ovat kalat ja selkärangattomat eläimet. Monet heimon lajeista, kuten ruijanpallas (Hippoglossus hippoglossus), grönlanninpallas (Reinhardtius hippoglossoides), kampela (Platichthys flesus) ja mustaselkäkampela (Pseudopleuronectes americanus), ovat merkittäviä ruokakaloja. ==Lähteet== *
Jaakko Sjölin

Jaakko Sjölin (19. joulukuuta 1836 Kälviä – 18. maaliskuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen maanmittari ja maanmittaushallituksen ylitirehtööri 1887–1915.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 23.12.2019) Jaakko Sjölinin samananiminen isä oli maanviljelijä ja kartantekijä, äiti oli Loviisa Jääskö. Sjölin oli jo kouluaikoina maanmittarin apulaisena. Ylioppilaaksi hän tuli Kuopion lyseosta 1861 ja suoritti samana vuonna maanmittausauskultantin tutkinnon. Varamaanmittari hänestä tuli 1864, ylimääräinen komissiomaanmittari 1871, maanmittausylihallituksen insinööri 1876 ja Uudenmaan läänin lääninmaanmittari 1883. Suomen kieli tuli 1888–1889 Sjölinin aloitteesta maanmittaushallituksessa ensimmäisenä keskusvirastona viralliseksi kieleksi. Hän sai tunnustusta sekä maanmittausalalta että valtiovallan suunnasta työstään maanmittauksen hyväksi. Hän suomensi vuoden 1848 maanmittausasetukset 1882 ja laati uuden suomalaisen maanmittauksen ammattisanaston sekä osallistui uuden jakolain laatimiseen vuonna 1900. Sjölin sai todellisen valtioneuvoksen arvon 1915.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7 p. 1540Maanmittauslaitoksen pääjohtajat ==Lähteet== Luokka:Maanmittauslaitoksen pääjohtajat Luokka:Vuonna 1836 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Tammisavikka

Tammisavikka (Dysphania botrys) on yksivuotinen tuoksusavikkalaji, jossa on voimakkaan aromaattinen tuoksu.Lutukka 21/2005, s. 49. == Ulkonäkö ja koko == Tammisavikka kasvaa 10–60 cm korkeaksi. Kasvi on tiheään nystykarvainen. Varsi on pysty ja usein runsashaarainen. Himmeänvihreät lehdet ovat varressa kierteisesti. Varren keskiosissa lehtilapa on soikea, alle 5 cm pitkä ja matalaan pariliuskainen, leveitä liuskoja on kahdesta neljään paria. Kukinnossa lehdet ovat ehyitä ja pienikokoisia. Kukinto on harsu ja muodostuu kaksihaaraviuhkoista. Kukinnon kehälehdet ovat pyöreäselkäisiä, selkäpuolelta nystykarvat ovat pitkäperäisiä. Suomessa tammisavikka kukkii syyskuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Musta, pyöreä siemen on 0,7–10,8 mm pitkä, sileäpintainen ja tylppä- tai osin koverareunainen.Lutukka 21/2005, s. 48–49.Suuri Pohjolan kasvio 2005, s. 112. == Levinneisyys == Tammisavikka on euraasialainen laji, joka on kotoisin Etelä-Euroopasta Välimeren alueelta ja Länsi-Aasiasta.Plants of the World Online: Dysphania botrys (L.) Mosyakin & Clemants Viitattu 22.8.2023. Suomessa lajia on tavattu harvinaisena maan eteläosista. == Elinympäristö == Suomessa ja muualla Fennoskandiassa tammisavikka on hyvin harvinainen uustulokas, jota on tavattu myllyillä, puutarhoissa, rikkakasoilla, kaatopaikoilla ja erilaisilla joutomailla. == Lähteet == * Hämet-Ahti, Leena, Kurtto & Arto, Lampinen, Raino & Piirainen, Mikko & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti & Väre, Henry. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21/2005, s. 41–85. * Suuri Pohjolan kasvio. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003). === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2022: Tammisavikan levinneisyys Suomessa. Luokka:Revonhäntäkasvit
Afrikansavikka

Afrikansavikka (Dysphania schraderiana) on Itä-Afrikassa esiintyvä yksivuotinen tuoksusavikkalaji. Se on aromaattinen, niukkahaarainen ja nystykarvainen ruoho. Se muistuttaa tammisavikkaa (Dysphania botrys), mutta lehdet ovat soikeasta puikeaan lapaisia, niissä on enemmän syviä pariliuskoja, jotka ovat kapeita. Siemen on kooltaan enintään 0,8 millimetriä ja sen reuna on pyöreähkö.Hämet-Ahti, Leena, Kurtto, Arto, Lampinen, Raino, Piirainen, Mikko, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno, Uotila, Pertti & Väre, Henry. 2005. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21: 50. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Afrikansavikka – Dysphania schraderiana Luokka:Revonhäntäkasvit
Köynnöspinaatti

Köynnöspinaatti (Hablitzia tamnoides) on monivuotinen revonhäntäkasvi, jota esiintyy alkuperäisenä lajina Kaukasuksen alueella. Se on sukunsa ainoa laji. == Ulkonäkö ja koko == Monivuotinen ja pystyjuurakkoinen köynnöspinaatti kasvattaa pitkän, köynneliään ja uurteisen varren. Lehdet sijaitsevat varressa kierteisesti. Lehtilapa on leveyttään pidempi, kooltaan 5–12 × 4–7 cm, ohut, herttamainen ja suippo sekä otakärkinen. Kukinto on pitkä, röyhymäinen ja alaosasta lehdekäs. Kukat ovat perättömiä tai perällisiä. Kukan kehä on viisilehtinen ja vihreä, kehälehdet ovat 2,5–4 mm pitkiä, kapeita ja pitkään säilyviä. Heteitä on viisi kappaletta, emin luotteja on kaksi tai kolme. Suomessa köynnöspinaatti kukkii heinä–elokuussa. Hedelmä on yhden mustan ja kiiltävän siemenen sisältävä nappimainen kota.Lutukka 21/2005, s. 50.Suuri Pohjolan kasvio 2005, s. 121. == Levinneisyys == Köynnöspinaatti on alun perin lähtöisin Kaukasuksen alueelta. Suomessa se on uustulokas, jota kasvaa vakiintuneena ainoastaan Hämeessä. Aikaisemmin laji on tavattu myös Varsinais- Suomesta.Lampinen, R., Lahti, T. & Heikkinen, M. 2012: Kasviatlas 2011: Köynnöspinaatin levinneisyys Suomessa. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki. Viitattu 23.9.2012. == Elinympäristö == Suomessa köynnöspinaattia on tavattu viljelyjäänteenä tai tienvarteen vakiintuneena viljelykarkulaisena. == Käyttö == Köynnöspinaattia käytetään sekä koristekasvina että vihanneksena.Den virtuella floran: Chenopodiaceae – Mållväxter Viitattu 23.9.2012. == Lähteet == * Hämet-Ahti, Leena, Kurtto & Arto, Lampinen, Raino & Piirainen, Mikko & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti & Väre, Henry. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21/2005, s. 41–85. * Suuri Pohjolan kasvio. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003). ISBN 951-31-2924-1. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2021: Köynnöspinaatin levinneisyys Suomessa Luokka:Revonhäntäkasvit
Laavaröyhytatar

Laavaröyhytatar eli laavatatar (Koenigia weyrichii, syn. Aconogonon weyrichii) on monivuotinen tatarkasvilaji, joka luokitellaan 2020-luvulla kurjentattariin ja tätä aiemmin röyhytattarien (Aconogonon) sukuun. Laavaröyhytatarta esiintyy alkuperäisenä Japanissa, Sahalinilla ja Kuriileilla. == Ulkonäkö ja koko == Laavaröyhytatar kasvaa 60–120 senttimetriä korkeaksi. Sillä on 10–20 cm pitkät puikeat tai leveänpuikeat suippukärkiset alta huopakarvaiset lehdet. Kukkii heinä-elokuussa. Kukinto on kermanvalkoinen kartiomainen tiheähkö monihaarainen kerrannaisterttu, jossa kukat ovat pienikokoisia. Laji risteytyy alppiröyhytattaren kanssa. == Levinneisyys == Laavaröyhytatar esiintyy alkuperäisenä ainakin Itä-Venäjällä Kamtšatkan niemimaalla, Kuriilien ja Sahalinin saarilla. Muutamissa Euroopan maissa lajia kasvaa uustulokkaana. Suomessa sitä on päässyt jonkin verran luontoon puutarhoista.Lampinen, R. & Lahti, T. 2017: Kasviatlas 2016. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki. Viitattu 17.10.2017. == Käyttö == Laavaröyhytatarta käytetään puutarhakasvina. == Lähteet == * Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Laavaröyhytatar (Koenigia weyrichii) * Kasviatlas 2018: Laavaröyhytattaren (Aconogonon weyrichii) levinneisyys Suomessa * Puutarha.net: Laavaröyhytatar (Aconogonon weyrichii) Luokka:Kurjentattaret
Kaukasianpitkäpalko

Kaukasianpitkäpalko (Arabis caucasica) monivuotinen pitkäpalkolaji, jota esiintyy Kaakkois-Euroopassa. Sitä käytetään koristekasvina. Kaukasianpitkäpalko kasvaa 10–20 senttimetriä korkeaksi. Varsi on rento ja maanmyötäisesti kasvava. Kukan terälehdet ovat 9–18 millimetriä pitkiä ja valkoiset. Lajin koristekasvilajikkeilla voi olla punertavia tai kerrannaisteriöisiä kukkia. Litu on 4–7 cm pitkä ja hoikka.Suomen Lajitietokeskus: Kaukasianpitkäpalko – Arabis caucasica Viitattu 15.1.2024. Kaukasianpitkäpalko muistuttaa karheakarvaista ja löyhästi mätästävää tunturipitkäpalkoa (Arabis alpina), mutta on mätästävämpi ja karvaisempi. Lajin kukat ovat isohkoja tunturipitkäpalkoon verrattuna. == Lähteet == * Hämet-Ahti, Leena, Kurtto, Arto, Lampinen, Raino, Piirainen, Mikko, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno, Uotila, Pertti & Väre, Henry. 2005. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21:51. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kaukasianpitkäpalko (Arabis caucasica) Luokka:Pitkäpalot
Perunkoiso

Perunkoiso eli tähtiperunkoiso (Nicandra physalodes) on Etelä-Amerikassa Perussa, Boliviassa ja Chilessä alkuperäisenä esiintyvä koisokasvi, joka on hyvin myrkyllinen. Perunkoisojen suvussa on kolme lajia, mutta aiemmin vain yksi. Lajin on ensimmäisenä kuvannut Carl von Linné belladonnien sukuun nimellä Atropa physalodes vuonna 1753 teoksessaan Species Plantarum.The International Plant Names Index (IPNI): Atropa physalodes Perunkoiso on yksivuotinen melko pahanhajuinen kaljuvartinen ruoho, joka kasvaa 20:stä jopa 150:een senttimetriä korkeaksi. Kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Niiden verhiö on kellomainen, lähes tyveen liuskainen, liuskojen kärki otamaiseksi suippeneva. Sininen teriö on kellomainen. Hedelmä on pallomainen ruskea marja. Kasvia käytetään koristekasvina. == Lähteet == * Hämet-Ahti, Leena, Kurtto, Arto, Lampinen, Raino, Piirainen, Mikko, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno, Uotila, Pertti & Väre, Henry. 2005. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21: 69–70. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Perunkoiso (tähtiperunkoiso) – Nicandra physalodes Luokka:Koisokasvit
Sinilobelia

Sinilobelia (Lobelia erinus) on yksivuotinen lobelialaji, jota esiintyy Etelä- Afrikassa. Sitä käytetään koristekasvina. Sinilobelia kasvaa pystysti tai kohenevasti viidestä 20:een senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat vastapuikeita tai suikeita, lyhytruotisia, hammaslaitaisia. Kukintona on harvakukkainen terttu. Kukat ovat yhdestä kahteen senttimetriä, tavallisesti sinivioletteja, mutta joskus valkoisia tai vaaleanpunertavia. == Lähteet == * Hämet-Ahti, Leena, Kurtto, Arto, Lampinen, Raino, Piirainen, Mikko, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno, Uotila, Pertti & Väre, Henry. 2005. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21:71–72. == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Sinilobelia (Lobelia erinus) * Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Sinilobelia (Lobelia erinus) * Puutarha.net: Sinilobelia (Lobelia erinus) * ITIS: Lobelia erinus * United States Department of Agriculture (USDA): Lobelia erinus Luokka:Lobeliat
Punakosmos

Punakosmos eli punakosmoskukka (Cosmos bipinnatus) on yksivuotinen mykerökukkaiskasvi, jota esiintyy Meksikossa ja Yhdysvaltojen lounaisosissa. Sitä käytetään koristekasvina. Punakosmoskukka on pysty, tavallisesti haarovavartinen ja kasvaa 20–100 senttimetriä korkeaksi. Vastakkain sijaitsevien lehtien lapa on kahdesta kolmeen kertaan pariosainen ja hyvin kapealiuskainen. Mykeröt ovat neljästä yhdeksään senttimetriä leveitä. Laitakukkina on tavallisesti kahdeksan neuvotonta kielikukkaa, joiden kieli on leveä, hammaskärkinen ja yleensä tummanvioletti. Kehräkukat ovat keltaisia kaksineuvoisia torvikukkia. == Lähteet == * Hämet-Ahti, Leena et al: Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21:74. 2005. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Punakosmos(kukka) (Cosmos bipinnatus) * * United States Department of Agriculture (USDA): Cosmos bipinnatus * Flora of China: Cosmos bipinnatus Luokka:Kosmoskukat
Otto Alatalo

Otto Albinus Alatalo (24. marraskuuta 1906 – 1. elokuuta 1986) oli suomalainen metsätyönjohtaja ja runoilija.Suomen Kirjailijat 1945–1980, Alatalo, Otto Albinus, sivu 32, toimittajat Maija Hirvonen, Hannu Launonen, Anna Nybondas, Inger Bäcksbacka, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 402, Helsinki 1985 Alatalo kävi kansakoulun ja Oriveden kansanopiston. Alatalon vanhemmat olivat Anttu Alatalo ja Hilda Alatalo. Alatalon puoliso oli Helvi Susanna (o.s. Erkkilä) (kuollut 1982). == Teoksia == * Loitsu ja laulu revontulien alta. Omakustanne. Salla 1975. * Muistoksi tämä: Runoja. Kirj. Sallan kirjoittajat Aulis Akola, Otto Alatalo ym. Toim. Kauko Kellokumpu ja Eero Väänänen. Sallan kansalaisopisto, Salla 1975. == Lähteet == * Kirjasampo.fi: Otto Alatalo. === Viitteet === Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Lauri Helariutta

Lauri Helariutta (sukunimi vuoteen 1935 Helin; 30. joulukuuta 1906 Pori – 29. huhtikuuta 1990 Punkalaidun ) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja näytelmäkirjailija. Helariutta toimi opettajana Ahlaisissa 1928–1935 ja Punkalaitumella 1936–1967. Hän oli Punkalaitumen Osuuskassan toimitusjohtajana 1946–1955 ja Punkalaitumen Sanomain päätoimittajana 1951–1975 == Teoksia == * Herra tarkastaja : yksinäytöksinen pila. Seuranäytelmiä 324. Karisto 1932, 2. painos 1946, 3. painos 1957 * Punkalaitumen osuusmeijeri oy. 1902-1952. Punkalaitumen osuusmeijeri, Vammala 1952 * 40 vuotta liikuntakasvatusta: Voimistelu- ja urheiluseura Punkalaitumen Kunto vv. 1929-1969. Punkalaidun 1969 * Kotiseudun runoja. Punkalaitumen Sanomat, Punkalaidun 1981 == Lähteet == * * Kirjasampo.fi : Lauri Helariutta === Viitteet === Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Kriketin SM-sarja 2012

Kriketin SM-sarja 2012 käsitti kaksi erillistä sarjatasoa,1. ja 2.divisioona. Molemmissa sarjoissa pelattiin 40 syöttövuoton pelejä. Vantaa CC voitti Suomen mestaruuden ja Bengal Tigers voitti 2.divisioonan nousten kaudelle 2013 1.divisioonaan. Lisäksi pelattiin T20 pelimuodon mestaruussarja johon osallistui kuusitoista joukkuetta. Mestaruuden vei Saaremaan joukkue. ==1. divisioona== Joukkueet kohtasivat toisensa kertaalleen, jonka jälkeen sarja jakautui kahtia. Kolme parasta kohtasivat toisensa uudelleen mitalikamppailuissa ja kolme heikointa kamppailivat sarjapaikastan. joukkue Ot. Win NR/tie Lost Pen. RR Pts Vantaa CC 7 5 1 1 0 2,142 44 Helsinki CC 7 4 0 3 0 1,329 32 Espoo CC 7 3 1 3 0 -0,097 28 Finnish Pakistani Club 7 4 0 3 0 -0,413 32 FinnAsia CC 7 3 0 4 0 -0,538 24 VantaaSuperKings CC 7 1 0 6 0 -2,004 8 * Vantaa CC on Suomen mestari. VantaaSuperKings CC putoaa. ==2.divisioona== 2.divisioonassa pelattiin yksinkertainen sarja. joukkue Ot. Win NR/tie Lost Pen RR Pts Bengal Tigers 7 5 0 2 0 -0,479 40 Stadin Krikettikerho 7 4 1 2 0 1,910 36 Vaasa CC 7 4 1 2 0 0,616 36 Turku CC 7 4 0 3 0 0,588 32 Shaurya 7 3 1 3 0 0,544 28 Empire CC 7 2 1 4 0 -0,627 20 Kerava CC 7 2 1 4 0 -1,051 20 Espoo Knock 7 1 1 5 2 -1,439 10 Tampere CC suljettiin sarjasta useiden luovutusten takia suljettiin sarjasta useiden luovutusten takia suljettiin sarjasta useiden luovutusten takia suljettiin sarjasta useiden luovutusten takia suljettiin sarjasta useiden luovutusten takia suljettiin sarjasta useiden luovutusten takia suljettiin sarjasta useiden luovutusten takia Bengal Tigers nousee 1.divisioonaan kaudeksi 2013. ==X-divisioona== X-divisioonassa pelattiin yksinkertainen sarja. joukkue Ot. Win NR/tie Lost Pts Empire CC 3 3 0 0 6 Ekenäs CC 3 2 0 1 4 Metropolitan 3 1 0 2 2 TÖKS 3 0 0 3 0 ==Lähteet== * SM40 1.divisioona * SM40 2.divisioona * X-Divisioona * T20 mestaruussarja Luokka:Vuoden 2012 kriketti 2012
Jack Walker (jääkiekkoilija)

John Phillip ”Jack” Walker (29. marraskuuta 1888 Whitefish River Valley, Ontario, Kanada – 16. helmikuuta 1950) oli kanadalainen jääkiekkohyökkääjä. Hän edusti NHL:n edeltäjäliigassa NHA:ssa Toronto Blueshirtsia vuosina 1912–1915 sekä NHL:ssä Detroit Cougarsia vuosina 1926–1928. Walker pelasi myös Seattle Metropolitansissa PCHA:ssa sekä Victoria Cougarsissa WCHL:ssä. Walker voitti uransa aikana Stanley Cupin kolmessa eri seurassa. Hänet nimitettiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1960. == Lähteet == * Jack Walker Legends of Hockeyssa * Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Hockey Hall of Fame Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
VirusTotal

VirusTotal on Hispasecn kehittämä netissä toimiva ilmainen tiedostojen skannausohjelma. Sen avulla pystyy tarkastamaan, sisältävätkö linkit ja tiedostot haittaohjelmia. Palvelulla ei ole omaa virustorjuntaa, vaan skanneri hankkii haittaohjelmatietonsa 44 muusta virustorjuntapalvelusta. Vuonna 2007 PCWorld valitsi VirusTotalin 100 parhaan palvelun joukkoon. Google osti palvelun syyskuussa 2012. Yhtiö oli jo aiemmin tehnyt yhteistyötä VirusTotalin kanssa. VirusTotal on tehnyt selaimille lisäosia, jotka integroivat palvelun käyttäjien selaimiin. Vuonna 2014 julkaistiin Mac OS X -käyttäjille suunnattu VirusTotal Uploader -palvelu, joka käyttää hyväksi yli 50:tä virustorjuntapalvelua. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * VirusTotalin kotisivut Luokka:Google Luokka:Tietoturvaohjelmat
Vesi murtaa kiveä

Vesi murtaa kiveä: Amnesty Internationalin tarina () on toimittaja Jonathan Powerin kirjoittama kirja ihmisoikeusjärjestö Amnesty Internationalin historiasta. Kirja julkaistiin Isossa-Britanniassa vuonna 2001 Penguin Booksin kustantamana. Kirja oli alun perin tarkoitus julkaista huomattavasti suuremman HarperCollinsin kautta, mutta Power vaihtoi kustantajaa vastalauseena yhtiön päätökselle jättää Christopher Pattenin Kiinan hallintoa arvostellut East and West -kirja julkaisematta. Kirjassaan Power käsittelee Amnestyn ja ihmisoikeuksien historiaa aina järjestön perustamisesta 2000-luvun alkuun asti. Kirjan suomenkielisen painoksen loppuun on lisätty Amnesty Suomen osaston silloisen puheenjohtaja Meri Vuohun kirjoittama osio Amnestyn Suomen osaston historiasta. ==Aiheesta muualla== *Kustantajan kirjaesittely (Like- kustannus) *HS.fi:n kirja-arvostelu. Luokka:Amnesty International Luokka:Vuoden 2001 kirjat Luokka:Kirjat historiasta Luokka:Brittiläiset tietokirjat
Bertil Alfred Sjöström

Bertil Alfred Sjöström (28. heinäkuuta 1879 Iisalmi – 12. helmikuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen juristi ja Helsingin yliopiston prosessioikeuden professori 1925–1945.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7 p. 1541Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Sjöström pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1898. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1901, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1907, filosofian maisteriksi 1914 ja molempien oikeuksien lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1916. Varatuomarin arvo Sjöström sai 1909. == Työura == Sjöström suoritti auskultoinnin Lappeen tuomiokunnassa Savitaipaleen ja Lemin käräjillä. Työuransa Sjöström aloitti senaatin virkamiehenä ja Helsingin raastuvanoikeuden oikeusneuvosmiehenä. Vuonna 1917 hän oli lainvalmistelutoimikunnan jäsen, vuonna 1919 hänet nimitettiin Viipurin hovioikeuden oikeusneuvokseksi ja vuosina 1923-1924 hän toimi korkeimman oikeuden apujäsenenä. Hän teki useita ulkomaan opintomatkoja, muun muassa Leipzigiin, Berliiniin, Kööpenhaminaan, Tukholmaan ja Pariisiin. Siviilioikeuden dosenttina vuodesta 1917 toiminut Sjöström siirtyi kokonaan akateemiselle uralle 1920-luvulla, mutta paneutui tutkijanakin varsin käytännöllisiin kysymyksiin. Prosessioikeuden ohella hänet tunnettiin tekijänoikeuden asiantuntijana. Sjöström toimi tiedekuntansa varadekaanina ja dekaanina ja osallistui alansa ruotsin- ja suomenkielisten järjestöjen toimintaan. == Perhe == Sjöströmin vanhemmat olivat ylitarkastaja Alfred Wilhelm Sjöström ja Sigrid Lagus. Sjöströmin puoliso vuodesta 1920 oli Toini Julia Haapanen. Hänen poikansa on Teknillisen korkeakoulun professori ja puukemian uranuurtaja Eero Sjöström.[ https://runeberg.org/kuka/1978/0917.html Kuka kukin on 1978, s. 917] ==Julkaisuja== * Om tredskodom enligt finsk och svensk civilprocessrätt, 1916 * Om formell processledning vid underrätt i tviste- och brottmål, 1925 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Niilo Skalm

Niilo Skalm (k. 1563) oli Piikkiön kihlakunnan tuomari 1561–1563 ja Vehmaan 1563. Hän oli Juhana-herttuan uskollisimpia kannattajia. Hänet mestattiin 1563, kun Turun linna oli antautunut.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7 p. 1544 Kyösti Wilkuna on kirjoittanut viisinäytöksisen historiallisen murhenäytelmän Niilo Skalm (1922). ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1563 kuolleet
Anders Fredrik Skjöldebrand

Anders Fredrik Skjöldebrand (1757–1834) oli ruotsalainen kreivi, kenraali ja kirjailija. Hän edusti Ruotsia Haminan rauhanneuvotteluissa. Hän oli valtioneuvoston jäsen 1815–1828. Skjöldebrand julkaisi matkakertomuksia Voyage pittoresque au Cap du Nord, avec gravures (1801–1802), joka kuvaa hänen matkaansa 1798–1799 italialaisen Giuseppe Acerbin kanssa Suomen kautta Nordkapiin, ja Description des cataractes et du canal de Trollhätta avec gravures (1804).Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7, s. 1554 Lisäksi hän julkaisi näytelmiä, satuja ynnä muuta.Nordisk Familjebok, artikel Skjödebrand: 2. Anders Fredrik Hän on säveltänyt musiikin useisiin näytelmiinsä. Henrik Schück on julkaissut 1904 Skjödebrandin omaa aikaansa valaisevat muistelmat, joiden tiedot eivät kuitenkaan aina ole luotettaviaSkjöldebrand, Anders Fredrik, Tietosanakirja osa 8. Tietosanakirja- osakeyhtiö 1916. ==Teokset== * Voyage pittoresque au Cap du Nord, avec gravures (1801–1802) * Description des cataractes et du canal de Trollhätta avec gravures (1804) * Herman von Unna 1795 (näytelmä) * Excellensen grejre A. F. Skjöldebrands memoarer (muistelmat; julkaistiin 1903–1904). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsalaiset kenraalit Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Lapinkuvauksien kirjoittajat Luokka:Vuonna 1757 syntyneet Luokka:Vuonna 1834 kuolleet
Greta Skogster

Greta Skogster-Lehtinen (22. helmikuuta 1900 Hämeenlinna – 11. helmikuuta 1994 Tampere) oli suomalainen tekstiilitaiteilija. Greta Skogster kävi Hämeenlinnan ruotsinkielistä yhteiskoulua ja aloitti jo 15-vuotiaana opinnot Taideteollisuuskeskuskoulussa. Kudontaa hän opiskeli kotikaupungissaan Wetterhoffin kotiteollisuusopistossa ja perusti vuonna 1921 oman kutomon ja tekstiilitoimiston. Sen ohella hän toimi helsinkiläisen Kotiahkeruus Oy:n taiteellisena johtajana. Greta Skogster oli vuodesta 1935 naimisissa vuorineuvos William Lehtisen kanssa.Otavan Iso tietosanakirja, osa 7, palsta 1556. Otava, 1966. Pariskunta perusti Suomen Kulttuurirahastoon oman nimikkorahastonsa vuonna 1964. Vuonna 1968 he perustivat nimeään kantavan Greta ja William Lehtisen Säätiön, joka jakaa apurahoja eri taiteenalojen tekijöille ja hankki omistukseensa Firenzen lähellä sijaitsevan Castello di Pratellin, jonka se joutui kuitenkin myymään vuonna 1980. 1960-luvun keskivaiheilla pariskunta suunnitteli taidemuseota omistamaansa kiinteistöön Helsingin Kuusisaaressa, mutta hanke kariutui kaavoituskysymyksiin. == Teokset == Skogsterin läpimurto oli hänen osallistumisensa vuonna 1931 valmistuneen Eduskuntatalon sisustukseen, tehtävänään huonekalujen verhoilukankaat ja suuret matot. Hänen tärkeimpiin töihinsä kuuluu Kotkan kaupungintalon valtuuston istuntosaliin suunniteltu kuvakudos vuodelta 1934. Sen aiheena on Kotkan kaupunki ja sen elinkeinot. Teos on kooltaan 3,6m x 7,5m. Kuvakudos on kudottu käsin kehrätystä rohdinlanka-villasekoituksesta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Greta ja William Lehtisen säätiö Luokka:Suomalaiset tekstiilitaiteilijat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Kakkosen kausi 2012

Kakkosen kausi 2012 oli Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin neljässä 10 joukkueen lohkossa kolminkertaisena sarjana. Lohkovoittajat pelasivat kaksiosaiset karsintaottelut, joiden voittajat AC Kajaani ja Tampereen Ilves nousivat Ykköseen. Lohkojen sijalle 9 ja sitä huonommin sijoittuneet joukkueet sekä heikoin 8. sijoittunut joukkue putosivat suoraan Kolmoseen. Pohjoislohkon Warkauden Jalkapalloklubi suljettiin sarjasta pois kesken kauden ja sen pelaamien otteluiden tulokset mitätöitiin sarjataulukosta. Warkaus JK luovutti 14. elokuuta pelattavaksi tarkoitetun ottelun TP-47 – Warkaus JK, koska sillä ei ollut tarpeeksi pelaajia otteluun. Joukkueella olisi ollut kahdeksan pelikuntoista pelaajaa, mikä olisi jalkapallosääntöjen mukaan riittänyt pelin pelaamiseen. Kilpailumääräysten mukaan joukkueiden luovutuksia ei sallita Palloliiton sarjoissa. Luovuttaneeksi katsotaan joukkue, joka ei saavu otteluun esittämättä pätevää syytä. Koska lohkoissa oli Warkauden Jalkapalloklubin sarjasta sulkemisen vuoksi eri määrä joukkueita, heikoin 8. sijoittunut joukkue määritettiin jakolaskulla, jossa saavutetut pisteet jaettiin pelatuilla otteluilla. Heikoin kahdeksanneksi sijoittunut joukkue oli länsilohkon Sporting Kristina, joka kuitenkin sai sarjapaikkansa täydennysmenettelyn mukaan takaisin, koska Itä- ja Keski-Suomen piireistä ei ollut nousijoita. FC Santa Claus luopui sarjasta kauden jälkeen konkurssin vuoksi. ==Sarjataulukot== ===Etelälohko=== Kakkonen etelälohko 2012 PalloVerkko Viitattu 8.10.2012 ===Itälohko=== Kakkonen itälohko 2012 PalloVerkko Viitattu 8.10.2012 ===Länsilohko=== Kakkonen länsilohko 2012 PalloVerkko Viitattu 8.10.2012 ===Pohjoislohko=== Kakkonen pohjoislohko 2012 PalloVerkko Viitattu 8.10.2012 == Parhaat maalintekijät == === Etelälohko === Sijoitus Pelaaja Maa Joukkue Maalit 1\. Petter Meyer GrIFK 21 2\. Joonas Siikala BK-46 18 3\. Antti Hakala SalPa 14 -. Albert Kuqi EIF 14 4\. Masar Ömer EsPa 13 -. Kasperi Liikonen FC Espoo 13 -. Daniel Langhoff GrIFK 13 === Itälohko === Sijoitus Pelaaja Maa Joukkue Maalit 1\. Einari Kurittu JäPS 24 2\. Denis Lima de Assis MP 20 3\. Tuomas Mustonen IF Gnistan 15 4\. Dimitri Klimov MP 14 5\. Niko Ikävalko KTP 13 6\. Victor Solomon Atlantis FC 12 \- Abdul Sesay Atlantis FC 12 === Länsilohko === Sijoitus Pelaaja Maa Joukkue Maalit 1\. Kalle Multanen Ilves 25 2\. Mario Rac IF Kraft 21 3\. Miki Sipiläinen Ilves 16 4\. Juho Patola P-Iirot 15 5\. Anssi Laine Härmä 14 \- Sekou Konate FC Jazz 14 === Pohjoislohko === Sijoitus Pelaaja Maa Joukkue Maalit 1\. Christian Eissele PS Kemi 20 2\. Michael Nzekwe AC Kajaani 19 \- Tom Melarti GBK 19 4\. Alexander Akbar AC Kajaani 14 5\. Daniel Stevens PS Kemi 11 \- Henri Myntti KPV 11 ==Ykkösen nousukarsinnat== Tampereen Ilves nousi Ykköseen yhteismaalein 5 – 1. AC Kajaani nousi Ykköseen yhteismaalein 1 – 0. ==Lähteet== Luokka:Kakkosen kaudet Luokka:Jalkapallosarjojen kausi 2011–2012/2012
Nils Nilsson Skum

Nils Nilsson Skum (13. huhtikuuta 1872 Jukkasjärvi – 27. joulukuuta 1951 Jällivaara) oli ruotsinsaamelainen poronomistaja ja piirtäjä. Hän kuvasi saamelaisten arkea teoksessa Same sita – lappbyn (1938). Postuumisti julkaistiin hänen teoksensa Valla renar (1955).Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7 p. 1564 Skum tuli tunnetuksi piirtäjänä ja taidemaalarina, mutta hän oli myös taitava käsityöläinen ja kuvanveistäjä. Hän teki hirvi- ja poroaiheisia veistoksia. Niiden lisäksi hän valmisti hyvin paljon puukkoja. Skumin läpimurto suuren yleisön tietoisuuteen oli Same sita – lappbyn. Se on kuvateos, joka syntyi Skumin ja Nordiska museetin intendentin Ernst Mankerin yhteistyön tuloksena. Skum piirsi teokseen satakunta lyijykynä- ja liitupiirustusta, joita täydensivät Skumin saamenkieliset tekstit ja Israel Ruongin käännökset. ==Teokset== * Same sita – lappbyn, 1938, toim. Ernst Manker * Valla renar, 1955 * Ernst Manker (1893–1972); Boken om Skum, LT förlag, Stockholm, 1956 (2. p. 1965) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Nils Nilsson Skum, Samer.se * Nordiska museet: Nils Nilsson Skumin esittely Luokka:Saamelaiset taiteilijat Luokka:ruotsalaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
Molukkienmeri

thumb|Molukkienmeren sijainti kartalla. Molukkienmeri () on Tyynenmeren länsiosassa sijaitseva sivumeri Indonesian valtioon kuuluvien Sulawesin ja Molukkien välissä. Sen eteläpuolella on Bandanmeri. Meri sijaitsee seismisesti aktiivisella alueella. Meri on tunnettu koralleistaan, ja siellä on lukuisia sukelluspaikkoja. Historiassa meren alueella on kuljettu mausteita, ja sitä on hallinnut neljä eri sulttaania. ==Lähteet== Luokka:Indonesian maantiede Luokka:Tyynimeri Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Johan Skytte

Johan Skytte, ent. Schroderus, (1577–1645) oli ruotsalainen valtiomies. Hän oli ulkomailla opintomatkalla, ja sen jälkeen hänestä tuli kruununprinssi Kustaa Aadolfin opettaja. Valtaistuimelle noustuaan Kustaa Aadolf nimitti Skytten 1612 kamarin eli valtakunnan verolaitoksen johtajaksi ja 1617 valtaneuvokseksi. Hänestä tuli 1622 Uppsalan yliopiston kansleri. 1624 hänestä Tuuterin vapaaherra, ja hän oli myös Suomen laamanni. Vuonna 1629 hän sai nimityksen Liivinmaan, Inkerin ja Karjalan kenraalikuvernööriksi. Hänen ansiotaan oli päätös Tarton yliopiston perustamisesta. Hän oli 1634 Götan hovioikeuden ensimmäinen presidentti. Hän perusti Uppsalan yliopistoon Skytten professuurin.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7 p. 1565 Skytte oli aikansa merkittävimpiä hallinto- ja valtiomiehiä.Facta 2001, WSOY 1985, 15. osa, palsta 54 Skytten kunniaksi niin Uppsalan kuin Tarton yliopisto ovat perustaneet hänen nimeään kantavan tunnustuksen vuodesta 1995 eli 350 vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Ruotsissa Uppsalan yliopisto myöntää vuosittain valtiotieteellisen Johan Skytte -palkinnon ja Tarton yliopisto Skytte-mitalin henkilölle, joka on tukenut yliopiston toimintaa ja sen edelleenkehittämistä. ==Lähteet== Luokka:Kenraalikuvernöörit Luokka:Ruotsin hovioikeuksien presidentit Luokka:Valtaneuvokset Luokka:Vuonna 1577 syntyneet Luokka:Vuonna 1645 kuolleet
Pöytätennis kesäolympialaisissa 1996 – miesten kaksinpeli

Pöytätenniksen miesten kaksinpeli Atlantan kesäolympialaisissa 1996 alkoi 25. heinäkuuta ja finaali pelattiin 1. elokuuta 1996. Aluksi pelattiin alkulohkot ja niiden voittajat jatkoivat neljännesvälieriin. Barcelonan olympiavoittaja Jan-Ove Waldnerin pelit päättyivät jo neljännesvälierissä. Olympiakultaa voitti Liu Guoliang. == Pudotuspelit == {{Turnauspuu16 |28.7.| Kong Linghui |1| Kim Taek-Soo|3 |28.7.| Patrick Chila|0| Jörg Roßkopf|3 |28.7.| Liu Guoliang|3| Koji Matsushita|0 |28.7.| Johnny Huang|3| Jan-Ove Waldner|1 |28.7.| Jean-Michel Saive|3| Zoran Primorac|0 |28.7.| Hugo Hoyama|2| Petr Korbel|3 |28.7.| Vladimir Samsonov |3| Dmitry Mazunov|0 |28.7.| Yoo Nam-Kyu|0| Wang Tao|3 |30.7.| Kim Taek-Soo |2| Jörg Roßkopf|3 |30.7.| Liu Guoliang|3| Johnny Huang|1 |30.7.| Jean-Michel Saive|0| Petr Korbel|3 |30.7.| Vladimir Samsonov|2| Wang Tao|3 |31.7.| Jörg Roßkopf|1| Liu Guoliang|3 |31.7.| Petr Korbel|0| Wang Tao|3 |1.8.| Liu Guoliang|3| Wang Tao|2 |1.8.| Jörg Roßkopf|3| Petr Korbel|1 }} === Puolivälierät === === Välierät === === Pronssiottelu === === Loppuottelu === == Mitalistit == Sija Maa Pelaajat 1 Liu Guoliang 2 Wang Tao 3 Jörg Roßkopf 4 Petr Korbel == Lähteet == * ITTF: Atlanta 1996 Men's Singles * Sport-reference.com Atlanta 1996 Table Tennis Men's Singles miesten kaksinpeli
Antti Wennström

Antti Wennström (s. 1977) on suomalainen toimittaja. Hän toimi jääkiekkoa käsittelevän Jatkoaika.com-verkkolehden päätoimittajana kesäkuusta 2012 kesäkuuhun 2017. Aiemmin Wennström toimi saman lehden NHL- toimituspäällikkönä.Antti Wennströmistä Jatkoajan uusi päätoimittaja, Jatkoaika.com 15.3.2012. Jatkoaika.comin lisäksi Wennström on kirjoittanut muun muassa Hämeen Sanomiin, Iltalehteen ja Ilta-Sanomiin. Hän on myös tehnyt kirjat Patrik Laine – NHL:n uusi suomalaistähti (2017) ja Sebastian Aho – Kärpistä NHL-tähdeksi (2018), jotka on julkaissut Minerva Kustannus. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Antti Wennström Twitterissä Luokka:Suomalaiset urheilutoimittajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Östen

Östen on muinais­skandinaavista alku­perää oleva miehen etunimi, joka on käytössä varsinkin Ruotsissa ja Islannissa. Sen alkumuoto on ollut Eysteinn, Norjassa se esiintyy nykyisin muodossa Øystein. Nimen jälki­osa merkitsee kiveä, alku­osan merkitys on epä­varma, mutta tarkoittaa mahdollisesti onnea. Nimi on ollut myös kahdella Norjan keskiaikaisella kuninkaalla. Suomessa nimi Östen on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 201 henkilölle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Östenin nimipäivä on 10. syyskuuta. == Östen-nimiset kuninkaat == * Östen Maununpoika (1083–1123), Norjan kuningas 1103–1123 * Östen II Haraldsson (1125–1157), Norjan kuningas 1142–1157 == Muita tunnettuja Östen-nimisiä == * Östen Elfving (1874–1936), suomalainen poliitikko ja maatalousministeri * Östen Elfving nuorempi (1914–1983), suomalainen lainsäädäntöneuvos ja Korkeimman oikeuden jäsen * Östen Holsti (1887–1952), suomalainen lääkäri ja sisätautiopin professori * Östen Mäkitalo (1938–2011), ruotsalainen sähköinsinööri, GSM:n alkuunpanija * Östen Sjöstrand (1925–2006), ruotsalainen kirjailija * Östen Undén (1886–1974), ruotsalainen poliitikko ja ministeri * Östen Wahlbeck (s. 1965), yhteiskuntatieteilijä ja professori * Östen Warnerbring (1934–2006), ruotsalainen viihdetaiteilija, iskelmälaulaja, säveltäjä ja sanoittaja, == Lähteet == Luokka:Etunimet
Keltiö

Keltiö eli linnunkeltiö eli nigerinsiemen (Guizotia abyssinica) on mykerökukkaiskasvilaji, jota esiintyy Itä-Afrikassa. == Ulkonäkö ja koko == Keltiö on yksivuotinen ruoho, joka kasvaa 10–100 cm korkeaksi. Sen varsi on vankka, mustanruskeatäplikäs, hapsi- ja nystykarvainen. Vastakkain kasvavat lehdet ovat ruodittomia, sepiviä ja suurilapaisia, harvan isohampaisia. Mykeröstö on huiskilo. Mykeröt ovat pitkäperäisiä. Mykerön laita- ja kehräkukat ovat keltaisia. Laitakukkien kieli on leveä, 1–1,5 senttimetriä pitkä. Hedelmä on pähkylä, noin 4 mm, litteä, 3–4-kulmainen, uurteinen, kiiltävä musta tai ruskea. == Elinympäristö == Keltiö on kotoisin Itä- Afrikasta. Se tavataan Suomessa harvoin kaatopaikoilla ja joutomailla.Lampinen, R. & Lahti, T. 2017: Kasviatlas 2016. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki. Viitattu 24.10.2017. == Muuta == Keltiön siemeniä on joissakin linnunsiemenseoksissa. == Lähteet == * Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2021: Keltiön eli linnunkeltiön (Guizotia abyssinica) levinneisyys Suomessa. * Suomen Lajitietokeskus: Keltiö (linnunkeltiö) – Guizotia abyssinica * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Keltiö Luokka:Asterikasvit