EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Mariette Leslie Cotton

Mariette Leslie Cotton syntyjään Mariette Benedict, tunnettu nuorena nimellä Pansy Benedict (17. toukokuuta 1866 Schenectady, New York - 21. huhtikuuta 1947) oli yhdysvaltalainen muotokuvamaalari. http://www.askart.com/artist/Marietta_Cotton/10011600/Marietta_Cotton.aspx https://ident.familysearch.org/cis-web/ Cottonilla sanotaan olleen lahjan ikuistaa mallinsa juuri silloin kun he olivat elämänssään huipulla ja laittaa heidän muotokuvansa näytteille juuri silloin kun he olivat suosituimmillaan. Avioliiton Mariette Benedict solmi vuonna 1888 Joseph Leslie Cottonin kanssa. Avioliitto oli miehen toinen liitto. Aviomiehen perhe oli aikoinaan vaurastunut huomattavasti yritystoiminnallaan ja mies oli avioliiton solmimisen aikaan mukana tuottoisassa viinien maahantuontiliikkeesä. Pariskunta päätti asettua Eurooppaan. Liitto päättyi eroon vuonna 1921. http://ident.familysearch.org/identity/login/?state=https://www.familysearch.org/ark:/61903/1:1:QV5Y-TGNG 1Vanhemmiltaan perimänsä sekä avioliitonsa kautta saamansa suuren varallisuuden ja sosiaalisen pääoman vuoksi ja huomattavan taiteellisen lahjakkuutensa ansiosta Cotton oli erittäin suosittu muotokuvamaalari. Hänen mallinsa olivat Yhdysvaltojen elittiiä, kuten Astor- ja Vanderbilt- sukujen jäseniä, sekä Ison-Britannian kuninkaallisia. Myöhemmin hänellä teettivät muotokuvan itsestään Pola Negri sekä Greta Garbo. https://ident.familysearch.org/ Cotton opiskeli Pariisissa Carolus-Duranin oppilaana ja ystävystyi John Singer Sargentin kanssa joka ihali Cottonin taidokkuutta. Cottonin töitä oli esillä Pariisin salongissa vuonna 1889 ja ne saivat palkintoja. Tätä ennen hän oli opiskellut maalaustaidetta New Yorkissa William Merritt Chasen oppilaana. Chase näki Cottonissa loistavan mallin ja piti hänestä maalaamaansa työtä yhtenä parhaistaan. http://www.metmuseum.org/art/collection/search/10470 Cottonin ura taiteilijana herätti julkisuudessa monia mielipiteitä. Oli niitä joiden mielestä rikkaan seurapiirinaisen on sopimatonta olla taiteilija. Heidän mukaansa hieno nainen voi pitää salonkia, mutta ei itse taiteilla. Joidenkin mielestä hän oli uusi, itsenäinen nainen, kuten Edith Wharton tai Gertrude Vanderbilt Whitney ja sanottiin, että todellinen amerikkalainen nainen ei pidä miljoonia tekosyynä joutilaisuudelleen. == Viitteet == == Lisää aiheesta == * http://www.worthpoint.com/worthopedia/mariette-cotton-mariette- leslie-1903445108 * http://www.artnet.com/artists/mariette-leslie-cotton/ * http://www.newportalri.org/items/show/21835 Luokka: Yhdysvaltalaiset taidemaalarit Luokka: Vuonna 1866 syntyneet Luokka: Vuonna 1947 kuolleet Luokka:Muotokuvamaalarit
Japanin alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Japanin alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Japania alle 18-vuotiaiden kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Joukkue on pelannut historiansa aikana alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailujen 1. divisioonassa. Ennen divisioonajärjestelmän käyttöönottoa joukkue pelasi B-sarjassa, vuonna 2000. == Sijoitukset == === Maailmanmestaruuskilpailuissa === * 2000 – B-sarja, 4. * 2001 – 1. divisioona, 3. * 2002 – 1. divisioona, 7. * 2003 – 1. divisioona, 5. * 2004 – 1. divisioona, 2. * 2005 – 1. divisioona, 5. * 2006 – 1. divisioona, 3. * 2007 – 1. divisioona, 2. * 2008 – 1. divisioona, 5. * 2009 – 1. divisioona, 5. * 2010 – 1. divisioona, 3. * 2012 – 1. divisioonan A-lohko, 6 * 2013 – 1. divisioonan B-lohko, 2. * 2014 – 1. divisioonan B-lohko, 4. * 2015 – 1. divisioonan B-lohko, 3. * 2016 – 1. divisioonan B-lohko, 2. * 2017 – 1. divisioonan B-lohko, 3. * 2018 – 1. divisioonan B-lohko, 3. * 2019 – 1. divisioonan B-lohko, 1. * 2020 – 1. divisioonan A-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. * 2021 – 1. divisioonan A-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. * 2022 – 1. divisioonan A-lohko == Lähteet == Luokka: Alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueet Luokka:Japanin jääkiekko
Atro Lahtela

Atro Lahtela (s. 1959 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on ollut käsikirjoittajana elokuvassa Menolippu Mombasaan, tv-sarja Sorjosen 1. kaudella sekä ohjannut kauhuelokuvan Silmä silmästä, dokumentin Kieltolaista sekä historiallisen minisarjan Seitsemäntoista. == Henkilöhistoria == Atro Lahtelan vanhemmat olivat kansanedustaja Olavi Lahtela (1915−1968) ja historianopettaja, kirjailija Meeri Kyllikki Kallas (1916−1979). Kirjailija Markku Lahtela (1936−1980) oli hänen isoveljensä, kirjailija Silvo Lahtela ja kirjailija, pappi Johannes Lahtela ovat hänen veljenlapsiaan. Viestintäjohtaja Mikael Jungner on hänen sisarenlapsensa. Lahtela on naimisissa Karin Widingin kanssa ja heille on kaksi lasta, Miro Lahtela ja Martin Lahtela. Lahtela opiskeli Helsingin yliopistossa yhteiskuntatieteitä ja humanistisia aineita valmistumatta, vuonna 1995 hän valmistui Teatterikorkeakoulun täydennyskoulutuskeskuksesta käsikirjoittajaksi. == Ura == Lahtela oli Ylioppilasteatterin jäsen 1983−1988. Hän oli elokuviin erikoistuneena toimittajana ja juontajana Radio Cityssä 1985−1991 ja Radiomafiassa 1991−1994. Yle TV1:lle hän teki mm elokuvaohjelmaa Noitaympyät. Lahtelan ensimmäinen dokumentti Giger - matka tajunnan ytimeen (1992) sai Valtion laatutukipalkinnon 1993. Vuodesta 1995 alkaen hän on toiminut ohjaajana ja käsikirjoittajana elokuvissa, TV-draamoissa ja sarjoissa sekä kuunnelmissa. Dokumentteja hän on tehnyt kymmeniä, mm Kalle Holmbergista (2009), Jääkäreistä (2015) sekä Kieltolaista (2022). Lahtela on tehnyt J.P. Pulkkisen kanssa dokumentit Mika Waltarista (2008) sekä Suomalaisesta Juhasta (2002). Sarjasta Ammatti: kirjailija Lahtela sai osana työryhmää Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon 2003. Lahtela on ohjannut useita historiaan sijoittuvia draamoja, kuten Presidentit, Piru ja Peijooni, Seitsemäntoista, joista Valtiopeli 1863 toi Koura-palkinnon pääpalkinnon 2014. Lahtela on tehnyt myös asiaohjelma -sarjoja eri asiantuntijoiden kanssa, kuten ihmismielen pimeyttä tutkiva Pimeän puolella (2010) Hannu Lauerman kanssa, maailmankaikkeutta pohtiva 5 kulmaa kosmologiaan (2008) Esko Valtaojan kanssa sekä symbolitutkija Liisa Väisäsen kanssa sarjaa Merkkien salat (2017, 2021). Ohjaajana tai kirjoittajana Lahtela on tehnyt n. 40 kuunnelmaa Radioteatteriin. Radiokuunnelmistaan hän on saanut Sokeain kuunnelmapalkinnon 5 kertaa, sekä ohjaajana että käsikirjoittajana. == Aiheesta muualla == Elonet IMDP Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Axel F. Runstedt

Axel Fredrik Runstedt (28. tammikuuta 1861 Beateberg, Länsi-Göötanmaa, Ruotsi – 25. kesäkuuta 1933 Falköping) oli ruotsalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija. Hän oli maanviljelijän poika, mutta pääsi opiskelemaan Skövdeen ja Uppsalan yliopistoon ja valmistui papiksi vuonna 1889. Hänet valittiin vuonna 1909 kirkkoherraksi Gökhemin seurakuntaan Skaran hiippakunnassa. Hänen kotiaan oli leimannut syvällinen, perinteinen kristillisyys. Hänen tutkielmansa ”Om gradualpsalmen” vuodelta 1893 ja kirjoittamansa virret johtivat siihen, että hänet valittiin virsikomiteaan vuonna 1908. Hän sai toimitettavakseen virsikirjan ohella käytettäväksi tarkoitetun virsikokoelman, joka ilmestyi 1909 nimellä Ädel sång. Hänet nimitettiin 1917 reformaation juhlassa teologian tohtoriksi. Hänen virsiään on kuvattu vanhaan perinteiseen virsityyliin liittyviksi virsiksi. Hän edusti niin kutsuttua nuorkirkkoliikettä monien muiden oman aikansa virsirunoilijoiden kuten J. A. Eklundin, Paul Nilssonin ja Edvard Everesin tavoin. Kaksi hänen kirjoittamaansa virttä ovat Ruotsin kirkon virsikirjassa, johon ne tulivat vuonna 1937. Virret ovat nykyisessä, vuoden 1986 virsikirjassa lähes samassa sanamuodossa kuin vuoden 1937 virsikirjassa. * Virsi 401 "Nu prisa vi vad Herren gjort". Virsi on "kirkkovirsi" ja kuvailee kirkon eri merkityksiä. Virsi oli suomeksi Luulajan virsikirjassa William Snellin kääntämänä "Nyt kirkkotietä yhdessä", virsi 204. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on Anna-Mari Kaskisen 1999 kääntämänä "Et tietä toista, kauniimpaa". Virren sävelmä on David Wikanderin 1938 säveltämä melodia. * Virsi 558 "Herren är min Herde god". Se on Raamatun Psalmien kirjan psalmin 23 parafraasi. Virren on suomeksi kääntänyt Luulajan virsikirjaan Per Boreman 1946, virsi 307 "Herra on mun paimenen'" . Nykyisen virsikirjan käännös "Herra paimeneni on", on Anna-Maija Raitilan 1999 tekemä suomennos. Virren sävelmä on säveltäjä Gunnar Wennerbergin 1869 kirjoittama melodia. == Lähteet == Luokka: Vuonna 1861 syntyneet Luokka: Vuonna 1933 kuolleet Luokka: Ruotsalaiset virsirunoilijat Luokka: Ruotsalaiset papit
Jutta Leerdam

Jutta Leerdam (s. 30. joulukuuta 1998) on alankomaalainen pikaluistelun olympiamitalisti ja maailmanmestari. Leerdam voitti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa neljä kultamitalia, joista kaksi tuli henkilökohtaisilta matkoilta. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2019. Tuolloin hän sijoittui Euroopan- mestaruuskilpailuissa sprintterien yhteispisteissä neljänneksi. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän voitti kultaa joukkuesprintissä sekä sijoittui 1 000 metrillä viidenneksi ja 500 metrillä 16:nneksi. Sprintterien MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteispisteissä kymmenenneksi. Vuonna 2020 hän voitti 1 000 metrillä Euroopan-mestaruuden ajalla 1.13,67. Salt Lake Cityn MM- kilpailuissa hän voitti kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.11,84 ja joukkuesprintissä Femke Kokin ja Letitia de Jongin kanssa maailmanennätysajalla 1.24,02 sekä sijoittui 500 metrillä kahdeksanneksi. Sprintterien MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteispisteissä viidenneksi. Vuonna 2021 Leerdam voitti sprintterien Euroopan-mestaruuden. Heerenveenin MM- kilpailuissa hän saavutti 1 000 metrillä hopeaa ajalla 1.14,67 ja sijoittui 500 metrillä neljänneksi. Vuonna 2022 hän voitti 1 000 metrillä Euroopan- mestaruuden ajalla 1.13,60 ja voitti hopealle sijoittuneen Femke Kokin 1,20 sekunnilla. Pekingin olympialaisissa hän saavutti hopeaa 1 000 metrillä ajalla 1.13,83 hävittyään Japanin Miho Takagille 0,64 sekuntia ja sijoittui 500 metrillä viidenneksi ajalla 37,34. Hän voitti samalla kaudella sprinttiottelun ja joukkuesprintin maailmanmestaruudet. Vuonna 2023 hän voitti sprintterien Euroopan-mestaruuden. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.13,03 ja pronssia 500 metrillä ajalla 37,54 ja oli 1 500 metrillä seitsemäs. Vuonna 2024 hän voitti Euroopan-mestaruuden 1 000 metrillä ajalla 1.14,45 ja sai 500 metrillä EM-hopeaa. Saman vuoden Calgaryn MM- kilpailuissa hän saavutti pronssia 1 000 metrillä ja oli kuudes 500 metrillä. Inzellin MM-sprinttikilpailussa hän sai pronssia. Hän voitti sprinttiottelun Euroopan-mestaruuden jälleen 2025. Leerdam voitti 1 000 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2022–2023. 500 metrin cupissa hän oli samalla kaudella toinen. Hän on saavuttanut tammikuun 2025 puoliväliin mennessä maailmancupissa 11 osakilpailuvoittoa, seitsemän kakkossijaa ja kuusi kolmossijaa. == Ennätykset == Matka Aika Paikka Päivä 500 metriä 37,14 Heerenveen 27. joulukuuta 2022 1 000 metriä 1.11,84 Salt Lake City 15. helmikuuta 2020 1 500 metriä 1.53,64 Heerenveen 29. lokakuuta 2021 Joukkuesprintti 1.24,02 Salt Lake City 13. helmikuuta 2020 == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset pikaluistelijat Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Berdjanskin piiri

Berdjanskin piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan eteläosassa Zaporižžjan alueella. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1923; nimenä oli aluksi Novospasivin piiri (1923–1925; ) ja vuosina 1939–1958 Osypenkon piiri (). Nykyään – heinäkuun 2020 aluelaajennusten jälkeen – Berdjanskin piiri rajoittuu lännessä Melitopolin piiriin, pohjoisessa Polohyn piiriin ja idässä Donetskin alueen Mariupolin piiriin. Etelässä vastassa on Asovanmeri. Piirin hallinnollinen keskus on merenrantakaupunki Berdjansk (107 928 as., 2021). Berdjanskin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Zaporižžjan alueen piirien lukumäärän viiteen. Laajentuneen Berdjanskin piirin pinta-alaksi tuli 4 469,5 neliökilometriä. Ennen alueliitoksia piiri huomattavasti pienempi (noin 1 780 km²). Ukrainan tilastokeskus arvioi Berdjanskin piirin väkiluvuksi 179 118 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 71,3 prosenttia piirin asukkaista (127 634 as.), eli kahden kaupungin (Berdjansk ja Prymorsk) ja kahden kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on väestöltään aiempaa samannimistä piiriä kaupunkimaisempi ja väkirikkaampi (2017 väestöarvio oli 25 213 as.). Esimerkiksi aiempi Berdjanskin kaupunkipiiri liitettiin vasta 2020 Berdjanskin piiriin. Berdyanskyi-Raion.png|Berdjanskin piiri oli pienialaisempi ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta. Бердянск 007.jpg|Berdjansk on kaupunki Asovanmeren rannalla. Бердянский район - panoramio (1).jpg|Piirin nimikyltti maantien varrella. Berdyansk-2017 Railway Station 03(YDS 5081).jpg|Berdjanskin rautatieasema. Свято-Троїцька церква у Приморську.jpg | Kirkko Prymorskissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Zaporizka oblast (tietosanakirjan Isrorija mist i sil Ukrajinskoji RSR 8. voluumin Zaporizka oblast - artikkelit Melitopolin piiristä, ja siihen 7/2020 liitetyistä muista piireistä, ja piirien paikkakunnista) (ukrssr.com.ua) *
Armond White

Armond White (s. 1954, Detroit) on yhdysvaltalainen elokuva- ja musiikkikriitikko. White kirjoittaa lehtiin National Review ja Out. Aikaisempia kirjoituksia löytyy muun muassa lehdistä Variety, The New York Times ja Slate. Hän on myös julkaissut kirjoja, kuten Tupac Shakurista (2002) sekä Steven Spielbergistä (2020). White tunnetaan provosoivasta, omaperäisestä ja usein ristiriitaisesta tyylistään, jonka vuoksi hän on kiistelty hahmo alalla. Kriitikko Stephen Kearsen mukaan White oli uransa alkuaikoina "homoseksuaali afroamerikkalainen mies, jolla oli rohkeutta vaatia elokuvilta enemmän", mutta myöhemmin hänestä on tullut "trolli". White itse on vastannut kritiikkiin muun muassa seuraavasti; "En sano näitä asioita herättääkseni huomiota tai ärsyttääkseni ihmisiä, vaan koska uskon sanomaani. Elämme aikoja, jona kriitikko saa potkut, jos hän ei tykkää tietyistä elokuvista." Whiten kiinnostus elokuvakritiikkiä kohtaan alkoi nuorena, kun hän luki Pauline Kaelia. Heistä tuli ystävät myöhemmin. == Kirjat == * The Resistance: Ten Years of Pop Culture That Shook the World (1995) * Rebel for the Hell of It: The Life of Tupac Shakur (2002) * Keep Moving: The Michael Jackson Chronicles (2009) * New Position: The Prince Chronicles (2016) * Make Spielberg Great Again: The Steven Spielberg Chronicles (2020) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * National Review * Out Magazine Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakriitikot Luokka:Musiikkikriitikot Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kazakstanin alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Kazakstanin alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Kazakstania alle 18-vuotiaiden kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Joukkue on pelannut lähes koko historiansa ajan alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailujen 1. divisioonassa, mutta vuosina 2003 ja 2024 joukkue otti osaa pääsarjaan. Kazakstanin alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue pelasi myös alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa ottaen osaa sen D-sarjan kilpailuihin. Vuonna 2000 joukkue voitti D1-sarjan turnauksen. Vuonna 2024 joukkue saavutti ensimmäisen voittonsa maailmanmestaruuskisojen korkeimmalla sarjatasolla, kun se kukisti yllätyksellisesti Tšekin joukkueen jatkoajan jälkeen maalein 3–4. == Sijoitukset == === Maailmanmestaruuskilpailuissa === * 2001 – 1. divisioona, 5. * 2002 – 1. divisioona, 1. * 2003 – 10. * 2004 – 1. divisioona, 4. * 2005 – 1. divisioona, 3. * 2006 – 1. divisioona, 3. * 2007 – 1. divisioona, 3. * 2008 – 1. divisioona, 2. * 2009 – 1. divisioona, 4. * 2010 – 1. divisioona, 4. * 2011 – 1. divisioona, 3. * 2012 – 1. divisioonan B-lohko, 2 * 2013 – 1. divisioonan B-lohko, 1. * 2014 – 1. divisioonan A-lohko, 3. * 2015 – 1. divisioonan A-lohko, 5. * 2016 – 1. divisioonan A-lohko, 3. * 2017 – 1. divisioonan A-lohko, 3. * 2018 – 1. divisioonan A-lohko, 4. * 2019 – 1. divisioonan A-lohko, 2. * 2020 – 1. divisioonan A-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. * 2021 – 1. divisioonan A-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. * 2022 – 1. divisioonan A-lohko, 4. * 2023 – 1. divisioonan A-lohko, 1. == Lähteet == Luokka: Alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueet Luokka:Kazakstanin jääkiekko
Auri sacra fames

Aurī sacra famēs on latinankielinen sanonta, joka tarkoittaa "kirottu kullan himo". Ilmaisu esiintyy Vergiliuksen Aeneis-eepoksessa (3,57), joka oli eräänlainen antiikin Rooman kansalliseepos. == Alkuperä == Runossa Traakian kuningas Polynestor surmaa Troijan kuninkaan Priamoksen nuorimman pojan Polydoroksen voidakseen ryöstää tämän omaisuuden:Pitkäranta 2002, s. 594 > "Kun Troijan valta oli murskattu ja Fortuna paennut, traakialainen, seuraten > Agamemnonin asiaa ja voittoisia aseita, katkoo jokaisen pyhän siteen, lyö > Polydoruksen ja riistää voimalla kullan. Mihin rikokseen et ajaisi ihmisten > sydäntä, kirottu kullan himo? == Merkitys ja käyttö == Sanontaa on usein käytetty puhuttaessa siitä, miten ahneus ja rikkauksien himo johtavat ihmisen alhaisiin tekoihin. === Dante === Dante Alighieri lainaa ilmaisua Jumalaisessa näytelmässä. Kiirastulen laulussa XX, 40–41 on kohtaus, missä Dante ja häntä kiirastulessa saattava Vergilius kohtaavat runoilija Statiuksen paikassa, missä ahneet hyvittävät syntejään. Vergilius kysyy Statiukselta, miksi tämä oli ollut eläessään ahne. Statius torjuu syytöksen ja lainaa Vergiliuksen kuuluisaa lausetta kirotusta kullanhimosta. Hän selittää sen ohjanneen hänen mieltään ja kertoo joutuneensa kiirastuleen vastakkaisesta syystä. Hän oli ollut liiankin avokätinen ja sitten katunut liiallista anteliaisuuttaan.Dante 1913, Kiirastuli, s. 132–133 Kohtausta on tulkittu erilaisin tavoin. === Karl Marx === Vergiliuksen sanat "kullan himosta", joka ajaa ihmisen mihin tahansa rikokseen ja "katkoo jokaisen pyhän siteen" teki vaikutuksen nuoreen Karl Marxiin. Hänen yhdessä Friedrich Engelsin kanssa kirjoittamansa Kommunistinen manifesti kuvaa porvariston historiallista kumousta sanoilla, joissa kaikuu Vergiliuksen lause kaikkien "pyhien siteiden" katkomisesta: > Porvaristo on hävittänyt kaikki feodaaliset, patriarkaaliset, idylliset > suhteet kaikkialla, missä se on päässyt valtaan. Se on katkonut säälimättä > feodaaliajan kirjavat siteet - - eikä ole jättänyt ihmisten välille muuta > sidettä kuin alastoman edun - - Porvaristo on riisunut pyhyydenhohteen > kaikilta toimilta, joita tähän asti on pidetty kunnianarvoisina - -" Marx & > Engels 1848 Vuonna 1859 teoksessa Poliittisen taloustieteen arvostelua Marx lainaa suoraan Vergiliusta, kun hän väittää, että kapitalismissa vaihtoarvosta ja sen lisäämisestä tulee talouden yleinen päämäärä: > "Raha ei ole vain yksi rikastumishalun kohde, se on sen nimenomainen kohde. > Tämä halu on olennaisesti auri sacra fames."Marx 1859 == Lähteet == * * * * === Viitteet === Luokka:Latinankieliset fraasit Luokka:Lentävät lauseet
Bussoleno

Bussoleno () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Bussoleno Sapere.it Bussoleno Enciclopedia Treccani Bussoleno Turismo Torino Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 5 794 asukasta. pienoiskuva|left ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Melitopolin piiri

Melitopolin piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan eteläosassa Zaporižžjan alueella. Piiri on perustettu vuonna 1930. Nykyään – heinäkuun 2020 aluelaajennusten jälkeen – Melitopolin piiri rajoittuu lännessä Hersonin alueen Henitšeskin piiriin, pohjoisessa Vasylivkan piiriin, koillisessa Polohyn piiriin ja idässä Berdjanskin piiriin. Etelässä vastassa on Asovanmeri. Melitopolin piirin hallinnollinen keskus on merenrantakaupunki Melitopol (150 768 as., 2021). Melitopolin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Zaporižžjan alueen piirien lukumäärän viiteen. Laajentuneen Melitopolin piirin pinta-alaksi tuli 7 008,5 neliökilometriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi Melitopolin piirin väkiluvuksi 280 816 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 66,4 prosenttia piirin asukkaista (186 539 as.), eli Melitopolin kaupungin ja kuuden kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on yli viisinkertaisesti aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi (2017 väestöarvio oli 49 434 as.). Melitopolskyi-Raion.png|Melitopolin piiri oli pienialaisempi ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta. 173melitopol.jpg|Melitopolin rautatieasema (2006). Канал 2013 октябрь - panoramio.jpg|Kastelukanava. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Zaporizka oblast (tietosanakirjan Isrorija mist i sil Ukrajinskoji RSR 8. voluumin Zaporizka oblast - artikkelit Melitopolin piiristä, ja siihen 7/2020 liitetyistä muista piireistä, ja piirien paikkakunnista) (ukrssr.com.ua) Luokka:Zaporižžjan alueen piirit
Pohjois-Korean alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Pohjois-Korean alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue on edustanut Pohjois- Koreaa alle 18-vuotiaiden kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Joukkue on osallistunut kerran alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuhin, vuonna 2001. Tuolloin se pelasi 1. divisioonassa häviten kaikki ottelunsa. Joukkueen päävalmentajana toimi pohjoiskorealainen Chang Dok Pak ja apuvalmentajana pohjoiskorealainen Kil Nam Kim. 1980- ja 1990-luvuilla Pohjois-Korean alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue pelasi jääkiekon alle 18-vuotiaiden Aasian ja Oseanian mestaruuskilpailuissa. == Sijoitukset == === Maailmanmestaruuskilpailut === * 2001 - 8. == Lähteet == Luokka: Alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueet Luokka:Pohjois-Korean jääkiekko
George Robson

George Robson (1848–1911) oli Skotlannin Vapaakirkon presidentti (moderaattori). Hän oli myös virsirunoilija. Robsoninsta on vain vähän tietoja. Hän oli Edinburgissa järjestetyn kansainvälisen lähetyskonferenssin (The World Missionary Conference) pääjärjestäjiä. Kokouksen tulokset johtivat myöhemmin ekumeenisen liikkeen syntyyn. Robsonin kirjoittama virsi "O Christ, Thy love to all the world" julkaistiin lähetyskonferenssin lauluvihkossa. Virsi oli julkaistu runona 1904 ”The Women’s Missionary Magazine of The United Free Church of Scotland” lehdessä. Virren käänsi ruotsiksi Siri Dahlqvist 1924 ja julkaisi sen Metodistikirkon Svenska Sändebudet-lehdessä. Dahlqvist teki virren käännöksen Upsalassa 1925 pidettyyn ekumeenisen maailmankonferenssin laulukirjaan ”Communio”. Virsi tuli Ruotsin kirkon virsikirjaan 1937. Vuoden 1986 virsikirjassa se on virsi 137, "Den kärlek du till världen bar". Virren on suomentanut Per Boreman 1946 sanoin "Sun rakkautes syntisiin Toi sulle ristin vain". Ruotsi kirkon virsikirjassa virren suomenkielinen teksti "Rakkaudesta maailmaan sait ristin, kannoit sen" on Pekka Turusen käännös, jonka Niilo Rauhala on vuonna 1994 uudistanut. == Lähteet == Luokka:Virsirunoilijat Luokka:Skotlantilaiset papit Luokka:Vuonna 1848 syntyneet Luokka:Vuonna 1911 kuolleet
Kiinangardenia

Kiinangardenia eli gardenia eli keikarinkukka (Gardenia jasminoides) on matarakasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Se on ikivihreä pensas tai pieni puu, joka voi kasvaa jopa 12 m korkeaksi mutta jää yleensä paljon pienemmäksi. Sitä käytetään koristekasvina, ja kukasta tehdään hajustetta. Kiinangardenia kasvaa luonnonvaraisena Kiinassa ja lähiseudulla Bangladeshista Japaniin ulottuvalla alueella. == Lähteet == Luokka:Matarakasvit
Juho Kyröläinen

Juho Kyröläinen on helsinkiläinen sarjayrittäjä. Kyröläinen on perustanut useita startup-yrityksiä, joista yksi on Hubchat. Hän väitti keränneensä sille miljoonia euroja rahoitusta ja väitti sen työllistävän noin neljäkymmentä suomalaista asiantuntijaa. Hubchat kuitenkin kaatui, kun verottaja ja eläkeviranomainen ilmoittivat työntekijöille Kyröläisen laiminlyöneen työntekijöiden verojen ja eläkkäiden maksun, vaikka ne oli vähennetty palkoista täysimittaisena. Yrityksen työntekijät joutuivat hakemaan rahojaan palkkaturvan kautta, ja 300 000 euron verorästit jäivät veronmaksajien maksettaviksi. Kyröläisen luotsaama Helpdor ajautui vuonna 2022 vaikeuksiin Kuluttajaviraston kanssa. Sadat asiakkaat ovat tehneet yrityksestä valituksia kilpailu- ja kuluttajavirastolle. Useissa valituksissa oli kyse siitä, että tilatusta palvelusta on pyydetty etukäteismaksu, mutta palvelu on jäänyt saamatta eikä maksua oltu palautettu asiakkaalle. Niinpä virasto varoitti asiakkaita Helpdorin epäluotettavuudesta helmikuussa 2022. Kilpailu- ja kuluttajavirasto on saanut asiasta yhteydenottoja vuodesta 2018 lähtien. Neuvottelut yrityksen ja kuluttaja-asiamiehen välillä johtivat siihen, että Helpdor lupasi tehdä korjauksia toimintaansa. Syyskuussa 2022 Kilpailu- ja kuluttajavirasto varoitti Helpdorista uudelleen, sillä tarvittavia korjauksia ei oltu tehty ja yrityksen toiminta jatkui epämääräisenä. Helpdorin jälkeen yrittäjät perustivat uuden remontti-, siivous-, ym. palveluita tarjoavan sovelluksen nimeltä Hero24. Hero24:n liiketoimintaa on pidetty epäluotettavana ja se on herättänyt kritiikkiä. Tammikuussa 2024 Kilpailu- ja kuluttajavirasto varoitti Hero24:sta. Maaliskuussa 2024 Hero24 oli konkurssissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Cap Skirring

Cap Skirring on kylä Ziguinchorin alueen Oussouyen departementin Diembéringin kunnassa Senegalissa. Se sijaitsee Atlantin rannikolla maan eteläisimmän pisteen Cap Roxon pohjoispuolella. Cap Skirring on Salyn jälkeen Senegalin tärkein matkailukeskus. Vuonna 2009 siellä oli 7 200 asukasta. Kabroussen kylän lähelle syntynyt matkailukeskus käsittää hotelleja, ravintoloita ja yökerhoja. Sen tärkein houkutus on pitkä hieno hiekkaranta, mutta tarjolla on myös kalastusta, liikunta-aktiviteettejä, luontoretkiä ja tutustumista seudun kulttuuriperintöön. Cap Skirringissä on pieni lentokenttä, josta on yhteys Dakariin ja lomakaudella Pariisiin. Paikalliset asukkaat saavat elantonsa matkailusta, maanviljelystä, kalastuksesta, käsityöammateista ja kaupankäynnistä. ==Lähteet== Luokka:Senegalin maantiede Luokka:Ziguinchorin alue
Pam & Tommy

Pam & Tommy on yhdysvaltalainen 8-osainen minisarja, joka kertoo näyttelijä Pamela Andersonin ja muusikko Tommy Leen avioliitosta sekä heidän kotiseksivideoskandaalista. Sarja perustuu vuonna 2014 Rolling Stone -lehdessä julkaistuun artikkeliin ”Pam and Tommy: The Untold Story of the World's Most Infamous Sex Tape”, jonka kirjoitti Amanda Chicago Lewis. Andersonia sarjassa esittää Lily James sekä Leetä Sebastian Stan. Muita päärooleja esittävät muun muassa Nick Offerman, Seth Rogen ja Taylor Schilling. Sarjan kolme ensimmäistä jaksoa julkaistiin Hulu-palvelussa 2. helmikuuta 2022. Loput viisi jaksoa julkaistaan viikon välein. Sarja julkaistiin myös maailmanlaajuisesti Stariin, Disney+:n vanhemmalle yleisölle suunnattuun osioon. Sarja sai pääosin positiivisen vastaanoton kriitikoilta, jotka kehuivat erityisesti näyttelijäsuorituksia. == Näyttelijät == === Päärooleissa === === Sivurooleissa === === Vierailevana === == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:2020-luvun yhdysvaltalaiset draamasarjat Luokka:Yhdysvaltalaiset minisarjat Luokka:Hulu-alkuperäissarjat
Emily Beecham

Emily Beecham (s. 1984 Manchester) on brittiläinen näyttelijä. Beecham on voittanut Cannesissa parhaan naisnäyttelijän palkinnon elokuvasta Little Joe (2019), jossa hän esitti Alice-nimistä kasvien geenimuuntelijaa. Muita filmirooleja hänellä on ollut esimerkiksi elokuvissa 28 viikkoa myöhemmin (2007), Hail, Caesar! (2016), Daphne (2017) ja Cruella (2021). Beecham on näytellyt myös televisiosarjoissa Into the Badlands, Kotikylä (The Village) ja Rakkauden lumo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anne-Grete Strøm-Erichsen

Anne-Grete Hjelle Strøm-Erichsen (s. 21. lokakuuta 1949 Bergen) on norjalainen tietokoneinsinööri ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan puolustusministerinä vuosina 2005–2009 sekä 2012–2013 ja siinä välissä terveys- ja peruspalveluministerinä vuosina 2009–2012. Lisäksi hän on istunut suurkäräjillä vuosina 2005–2013 ja toiminut Bergenin pormestarina vuosina 1999–2000. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Anne-Grete Strøm-Erichsen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan puolustusministerit Luokka:Bergenin pormestarit Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Julius Disselhoff

Julius August Gottfried Disselhoff (24. lokakuuta 1827 Soest, Saksa - 14. heinäkuuta 1896) oli saksalainen evankelinen teologi, pappi, kirjailija ja diakonialaitoksen johtaja. Disselhoff kävi koulua syntymäkaupunkinsa lukion jälkeen Hallessa, jossa hän opiskeli filosofiaa ja kirjallisuuden historiaa. Hän toimi vuosina 1850-1852 Teodor Fliednerin apulaisena Kaiserwerthin diakonialaitoksessa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1853 ja pari vuotta myöhemmin hänet kutsuttiin uudelleen Kaiserswerthin diakonialaitoksen palvelukseen. Laitoksen perustaja ja ensimmäinen johtaja Teodor Fliedner kuoli 1864 ja Disselhoffista tuli Fliednerin seuraaja. Tässä tehtävässä hän toimi 30 vuotta. Hänet tunnetaan myös kirjailijana ja runoilijana Saksassa. Hän käytti pseudonyymiä Julius von Soest syntymäkaupunkinsa mukaan. Hän julkaisi 1866 laulukirjan Diakonissen-Liederbuch. Yksi sen lauluista ”Prister und König, tritt in unsre mitte” on säilynyt käytössä. Sitä lienee laulettu 1879, kun Kaiserwerthissä vietettiin uuden sisarkodin, diakonissojen lepokodin vihkiäisiä. Laulu käännettiin ruotsiksi ja sen teksti on julkaisuvuonna 1879 Kaiserwerthin "sisarlaitoksen" 25 vuotisjuhlassa Salemissa Tukholman lähellä. Laulu "Jesus, Guds Son, träd in i denna skara" tuli Ruotsin kirkon virsikirjaan vuonna 1937, ja on nykyisessä, vuoden 1986 virsikirjassa virsi 93, jossa se on Anders Frostensonin muokkaamana. Laulun suomensi Niilo Mantere Oulun Diakonissakodin vihkiäisjuhlaan vuonna 1896. Virttä on laulettu Helsingin Diakonissaalaitoksessa useiden vuosikymmenien aikana diakoniavihkimyksissä. Siitä on Lauri Pohjanpään käännös vuodelta 1922 ns. Luulajan virsikirjassa ”Kuningas, Pappi, astu keskellemme” sekä Hengellisissä lauluissa ja virsissä Niilo Mantereen (J. N. Merenheimon) suomennos ”Oi Ylipaimen, astu keskellemme”. Ruotsin kirkon virsikirjan suomenkielinen käännös "Herramme Jeesus, astu keskellemme" on Pekka Kivekkään tekemä 1998. == Lähteet == Luokka: Vuonna 1827 syntyneet Luokka: Vuonna 1896 kuolleet Luokka: Saksalaiset virsirunoilijat Luokka: Saksalaiset papit
Hallgeir Engebråten

Hallgeir Engebråten (s. 17. joulukuuta 1999) on norjalainen pikaluistelija. Hän voitti olympiakultaa joukkuetakaa-ajossa vuonna 2022. Engebråten voitti nuorten maailmanmestaruuden joukkuetakaa-ajossa vuonna 2019. Aikuisten Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 2018 ja on saavuttanut kolme mitalia: pronssia joukkuetakaa-ajossa vuonna 2020 sekä hopeaa joukkuetakaa-ajossa ja pronssia 5 000 metrillä vuonna 2022. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 2024. Matkakohtaisisssa maailmanmestaruuskilpailuissa hänen paras saavutuksensa on neljäs sija joukkuetakaa-ajossa vuonna 2021. Pekingin olympialaisissa hän voitti Peder Kongshaugin ja Sverre Lunde Pedersenin kanssa kultaa joukkuetakaa-ajossa sekä saavutti pronssia 5 000 metrillä. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset pikaluistelijat Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tasankoneulapuu

Tasankoneulapuu eli egyptintokopuu (Balanites aegyptiaca) on mehikorvakasveihin kuuluva ainavihanta puulaji. Sitä esiintyy suuressa osassa Afrikkaa ja Lounais-Aasiassa, Arabiassa ja Jordaninlaaksossa. Kasvi on yleisenä ja laajalle levinneenä elinvoimainen. Tasankoneulapuu kasvaa tuoreissa alankometsissä.Plants of the World Online: Balanites aegyptiaca (L.) Delile Viitattu 17.2.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Tasankoneulapuu – Balanites aegyptiaca Luokka:Mehikorvakasvit Luokka:Puut
Sverre Lunde Pedersen

Sverre Lunde Pedersen (s. 17. heinäkuuta 1992) on norjalainen pikaluistelija. Hän voitti olympiakultaa joukkuetakaa-ajossa vuosina 2018 ja 2022 sekä maailmanmestaruuden 5 000 metrillä vuonna 2019. Pedersen on kilpaillut kolmissa olympialaisissa. Sotšissa 2014 hän sijoittui 5 000 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa viidenneksi sekä 1 500 metrillä kahdeksanneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti Håvard Bøkkon, Simen Spieler Nilsenin ja finaalissa varamieheksi jääneen Sindre Henriksenin kanssa kultaa joukkuetakaa-ajossa, saavutti pronssia 5 000 metrillä ja sijoittui 1 500 metrillä yhdeksänneksi. Yhteislähtökilpailussa hän karsiutui loppukilpailusta. Pekingin olympialaisissa hän voitti Hallgeir Engebråtenin ja Peder Kongshaugin kanssa kultaa joukkuetakaa-ajossa. Pedersen voitti 5 000 metrillä maailmanmestaruuden Inzellissä 2019 ennätysajallaan 6.07,16. Hänellä on lisäksi kaksitoista muuta MM-mitalia, joista viisi on yleisluistelun MM- kilpailuista. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut yhden kullan, yhden hopean ja kolme pronssia. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset pikaluistelijat Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Peder Kongshaug

Peder Kongshaug (s. 13. elokuuta 2001) on norjalainen pikaluistelija. Hän voitti olympiakultaa joukkuetakaa-ajossa vuonna 2022. Kongshaug voitti nuorten maailmanmestaruuden 1 000 metrillä vuonna 2020. Aikuisten arvokilpailuissa hän luisteli ensimmäisen kerran vuonna 2021. Hän oli seitsemäs vuoden 2022 Euroopan-mestaruuskilpailujen 1 500 metrillä. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti Hallgeir Engebråtenin ja Sverre Lunde Pedersenin kanssa kultaa joukkuetakaa-ajossa sekä sijoittui neljänneksi 1 500 metrillä. Saman vuoden yleisluistelun MM-kilpailuissa hän oli neljäs. Hän sijoittui 2023 yleisluistelun EM-kilpailuissa viidenneksi ja saavutti Heerenveenin MM- kilpailuissa joukkuetakaa-ajossa pronssia. Hän voitti Heerenveenissä 2024 Euroopan-mestaruuden 1 500 metrillä ajalla 1.44,25 ja joukkuetakaa-ajossa. Saman vuoden Calgaryn MM-kilpailuissa hän sai hopeaa joukkuetakaa-ajossa ja pronssia 1 500 metrillä. Hän sai EM-hopeaa yleisluistelussa 2025. Kongshaug on voittanut maailmancupissa yhden 1 500 metrin kilpailun. Hän luisteli 500 metrin ennätyksensä 35,86 Calgaryssa joulukuussa 2022, 1 000 metrin ennätyksensä 1.07,92 Salt Lake Cityssä tammikuussa 2024 ja 1 500 metrin ennätyksensä 1.42,66 Calgaryssa helmikuussa 2024. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset pikaluistelijat Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ruostealppiruusu

Ruostealppiruusu (Rhododendron ferrugineum) on Euroopassa kasvava alppiruusulaji, joka kasvaa alkuperäisenä Alpeilla ja Pyreneillä. Laji on ainavihanta, tiheä pensas, korkeudeltaan 0,5–1 metriä. Nuoren oksanhaaran ranka on tiheään ruosteenruskean kilpikarvainen. Lehtilapa on 2–4 senttimetriä pitkä, soikean–puikeanpitkulainen, suippo, suippotyvinen, päältä vihreä, alta tiheään kilpikarvainen. Kukinto on 6–12-kukkainen latvaterttu ja kukkien teriöt ovat 1,5 cm leveitä, suppilomaisia, pitkätorvisia, purppuranpunaisia ja päältä kilpikarvaisia. Laji kukkii kesäkuussa. Ruostealppiruusu kasvaa runsaslumisilla paikoilla tuoreissa, keski- tai niukkaravinteisissa havumetsissä ja -pensaikoissa sekä rämeillä. Laji on kalkinkarttaja. Se menestyy hemiboreaaliselta keskiboreaaliselle vyöhykkeelle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Ruostealppiruusu – Rhododendron ferrugineum Luokka:Alppiruusut
Siniakaasia

Siniakaasia (Acacia saligna) on Itä-Australiasta kotoisin oleva akaasialaji. Se on ikivihreä, kasvutavaltaan yleensä leveäkasvuinen ja tiheä pensas tai yksirunkoinen pieni puu. Korkeus on kahdesta kymmeneen metriä. Siniakaasialla on loistavan keltaiset kukinnot. Laji on nopeakasvuinen, hiekassa menestyvä typensitojakasvi ja kuivuutta sietävä. Sitä kasvaa istutettuna eri puolilla maailmaa. Nykyisin siniakaasiaa esiintyy tulokaslajina lukuisissa maissa, varsinkin Afrikassa, Lähi-idässä ja Euroopan eteläosassa. Euroopan unionin alueella se on levinnyt invasiivisesti Ranskassa, Espanjassa, Portugalissa, Italiassa, Kreikassa ja Kyproksella.Siniakaasia (Acacia saligna). Vieraslajit.fi Viitattu 17.2.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Siniakaasia – Acacia saligna Luokka:Akaasiat
Carabane

Carabane (myös Karabane) on kylä Ziguinchorin alueen Oussouyen departementin Diembéringin kunnassa Senegalissa. Se sijaitsee samannimisellä Casamancejoen estuaarin saarella 60 kilometriä Ziguinchorista länteen. Vuonna 2009 kylässä oli 652 asukasta. Carabane on 57 neliökilometrin laajuinen saari, jota peittää tiheä mangrovekasvillisuus ja puusto. Ranskalaiset perustivat sinne vuonna 1836 ensimmäisen tukikohtansa Casamancen alueella. Vuoteen 1904 saakka se oli myös alueen hallinnollinen keskus, mutta jäi sen jälkeen rappiolle. Carabanesta on lauttayhteys Ziguinchoriin ja Dakariin sekä veneyhteys mantereelle Elinkineen. Paikallisia elinkeinoja ovat riisin viljely, kalastus ja keräily. Nähtävyyksiä ovat siirtomaa-ajan hallinto- ja liikerakennusten rauniot, entinen katolinen lähetysasema, Senegalin kolmanneksi vanhin kirkko ja historiallinen hautausmaa. Kylässä on hotelli ja muita matkailupalveluja. ==Lähteet== Luokka:Senegalin maantiede
Hsen-Hsu Hu

Hsen-Hsu Hu (; 24. toukokuuta 1894 – 16. heinäkuuta 1968) oli kiinalainen tieteilijä. Hän syntyi vuonna 1894 Xinjianin alueella Nanchangin kaupungissa Jiangxin maakunnassa Kiinassa. Hän suoritti kandidaatintutkintonsa kuitenkin Kalifornian yliopistossa vuonna 1916 ja saavutti tohtorin arvon soveltavassa biologiassa Harvardin yliopistossa vuonna 1925. Vuonna 1918 Hu alkoi opettaa korkeakoulussa ja hän toimi opettajana kuolemaansa vuoteen 1968 asti. Samalla hän modernisoi Kiinan kasvitieteen tutkimusta ja Huta pidetään yleisesti kiinalaisen kasvitaksonomian perustajana. Elämänsä aikana Hu julkaisi yli 150 tieteellistä julkaisua sekä yli 20 kirjaa. Hu oli ensimmäinen kiinalainen tieteilijä, joka nimesi uuden suvun. Kyseinen suku oli storaksikasveihin (Styracaceae) kuuluva Sinojackia-suku, jonka Hu nimesi vuonna 1928. Vuonna 1934 Hu nimesi ensimmäisenä kiinalaisena uuden heimon, joka oli Torricelliaceae. Lisäksi Hu on kuvannut ja nimennyt useita satoja lajeja. Hun merkittävimpänä löytönä pidetään eläväksi fossiiliksi kutsuttua kiinanpunapuuta (Metasequoia glyptostroboides). Hu kuvasi kiinanpunapuun tieteelle yhdessä Wan-Chun Chengin kanssa vuonna 1948. Kiinanpunapuun löytöä pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä kasvitieteen löydöistä. Nykyisten kasvien taksonomian lisäksi Hu oli yksi paleobotaniikan pioneereista. Hän kirjoitti yhdessä Ralph Works Chaneyn kanssa kirjan Kiinan kenotsooisen ajan kasveista ja tuo kirja oli ensimmäinen tutkimus Kiinan kenotsooisen ajan kasvistosta. == Lähteet == * Hu, X. & Ma, J., 2021: The Founder of Plant Taxonomy in China: HU Hsen-Hsu — Protein & Cell (pdf) == Aiheesta muualla == Luokka:Kasvitieteilijät Luokka:Kiinalaiset biologit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Miesten F-liigan kausi 2021–2022

Miesten F-liigan kausi 2021–2022 on järjestyksessään 36. kausi. F-liigan runkosarja alkoi 19.09.2021 Edellisen Divari-kauden jälkeen Karhut nousi pelaamaan pääsarjaan. Welhot putosi edellisen kauden päätteeksi Divariin. Classic voitti kuuden Mestaruuden putkeen. Karsinoiden kautta karhut putosi takaisin divarin yhden liiga kauden jälkeen ja karsinoiden kautta liigan nousee kaudelle 2022-2023 FBC Turku. ==Joukkueet== Joukkue Kunta Kotihalli Perustettu Päävalmentaja Classic Tampere Ideapark Bläk Boks 1990 Samu Kuitunen Oilers Espoo Tapiolan urheiluhalli 1990 Heikki Luukkonen Indians Espoo Otahalli 1992 Antti Vartiainen EräViikingit Helsinki Energia Areena 2016 Tomi Rastas Nokian KrP Nokia Raholan Liikuntakeskus 1997 Jarmo Härmä TPS Turku Kupittaan palloiluhalli 1995 Janne Kainulainen SPV Seinäjoki Seinäjoen Uimahalli-Urheilutalo 1994 Tommy Koponen Happee Jyväskylä Jyväskylän monitoimitalo 1989 Tero Kotilainen LASB Lahti Lahti Energia ‑areena 2016 Kalle Tyrkäs OLS Oulu Kastellin monitoimitalo 1998 Jani Lipsanen Tiikerit Vantaa Trio Sport Center 1997 Janne Juote Steelers Hämeenlinna Loimua Areena 1996 Tommi Ojala Jymy Seinäjoki Nurmohalli, Nurmo 1994 Jarmo Eteläaho Karhut Pori Porin urheilutalo 1992 Pekka Nylund == Runkosarja == == Pudotuspelit == === Puolivälierät === \---- \---- \---- \---- === Välierät === \---- \---- ===Pronssiottelu=== \---- ===Finaalit=== \---- == Karsinnat == ===F-Liigakarsinnat 1.vaihe === \---- \---- \---- \---- ===F-Liigakarsinnat 2.vaihe === \---- \---- === F-liigakarsinnan finaali === \---- Miesten 2021–2022 Luokka:Vuoden 2021 salibandy F-liiga miehet 2022
Ujazd (kunta Opolen voivodikunnassa)

Ujazd (Gmina Ujazd, ) on kaupungin sisältävä maalaiskunta Puolassa Opolen voivodikunnassa Strzelcen piirikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 6 426. Kunnan hallintokeskus on Ujazdin kaupunki. == Maantiede ja liikenneyhteydet == Ujazdin kunnan pinta-ala on noin 83,3 neliökilometriä. Se rajoittuu Kędzierzyn-Koźlen kaupunkiin ja Leśnican, Rudziniecin, Strzelce Opolskien ja Toszekin kuntiin. Kunnan pohjoisosat sijaitsevat Chełmin ja eteläosat Kotlina Raciborskan (”Racibórzin laakso”) fyysismaantieteellisellä alueella. Sen pinta-alasta noin 94 prosenttia on maatalousmaata ja noin 1,5 prosenttia metsää ja metsämaata. Kunnan halki virtaavat Gliwicen kanava sekä seuraavat joet: Kłodnica, Jaryszowiec, Jaryszówka, Jordan ja Kotula. Ujazdin kunta jakautuu Ujazdin kaupunkiin ja seuraaviin yhdeksään kylään: * Balcarzowice (; pinta-ala 6,0 km2) * Jaryszów (saks. Jarischau; pinta-ala 7,1 km2) * Klucz (saks. Klutschau; pinta-ala 5,5 km2) * Niezdrowice (saks. Niesdrowitz; pinta-ala 5,1 km2) * Nogowczyce (saks. Nogowschütz; pinta-ala 4,0 km2) * Olszowa (saks. Olschowa; pinta-ala 13,5 km2) * Sieroniowice (saks. Schironowitz; pinta-ala 6,5 km2) * Stary Ujazd (saks. Alt Ujest; pinta-ala 8,6 km2) * Zimna Wódka (saks. Kaltwasser; pinta-ala 12,2 km2) Ujazdin kunnan alueella kulkevat A4-moottoritie, valtatiet 40 ja 88, voivodikunnan tie 426 sekä rautatielinja 137 (Wrocław–Kraków). == Väestö == Ujazdin kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 6 883. Vuoden 2020 joulukuussa 51 prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 49 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 19,4 prosenttia, työikäiset 62,9 prosenttia ja eläkeikäiset 17,7 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 39,9 vuotta. Vuonna 2020 kunnan työttömyysaste oli 4,9 prosenttia. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 21,5 prosenttia oli etnisiä saksalaisia, ja saksan kielellä onkin kunnassa virallisen avustavan kielen asema. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Opolen voivodikunnan kunnat
Butšan piiri

Butšan piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan pohjoisosassa Kiovan alueella. Piiri on perustettu osana Ukrainan heinäkuun 2020 aluehallinnollisia muutoksia. Butšan piiri rajoittuu idässä Kiovaan, etelässä Fastivin piiriin, lännessä Žytomyrin alueeseen (Žytomyrin piiri) ja pohjoisessa Vyšhorodin piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Butša (36 971 as., 2021). Butšan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Kiovan alueen piirien lukumäärän seitsemään. Uuden Butšan piirin pinta-alaksi tuli 2 555,5 neliökilometriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi Butšan piirin väkiluvuksi 362 382 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 63,4 prosenttia piirin asukkaista (229 910 as.), eli kolmen kaupungin (Butša, Vyšneve, Irpin) ja kymmenen kaupunkityyppisen taajaman väestö (Babyntsi, Borodjanka, Vorzel, Hostomel, Klavdijevo-Tarasove, Kodra, Kotsjubynske, Makariv, Nemišajeve, Piskivka). Näistä Kotsjubynsken () kaupunkityyppinen taajama sijaitsee Kiovan länsiosan Svjatošynin piirin ympäröimänä enklaavina. Aivan Irpinin kaupungin pohjoispuolella, Hostomelin kaupunkityyppisessä taajamassa toimii Ukrainan valtiollisen aseteollisuuskonserni Ukroboronpromin hallinnoima Antonovin lentoasema (Kiova-Antonov; UKKM, rahtiliikenteen ja lentokoneteollisuuden käyttämä lentoasema, 3,5 km kiitotiellä). Ukrainan tietotoimisto Ukrinform uutisoi taisteluista 24. helmikuuta 2022 venäläisiä maahantunkeutujia vastaan Hostomelin lentoaseman (Antonovin lentoasema; UKKM) läheisyydessä. Kenttä oli jonkin aikaa venäläisten hyökkäyshelikoptereiden ja maahanlaskujoukkojen hallussa, mutta samana iltana Ukraina ilmoitti ottaneensa kentän jälleen haltuunsa. Залізничний вокзал станції Буча 2385497.jpeg|Butšan rautatieasema. Irpin city center.JPG|Irpinin keskustaa. Irpin on Kiovan luoteinen esikaupunki. Gostomel-airport.jpg| Hostomelin rahtilentoasema sijaitsee Irpinin laidalla. Вишнёвый под Киевом.jpg|Vyšneve on käytännössä Kiovan läntinen esikaupunki. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Cry of Fear

Cry of Fear on selviytymiskauhupeli, jonka on kehittänyt ruotsalainen indie- pelistudio Team Psykskallar. Peli oli alun perin Half-Life -pelin modi, joka julkaistiin 2012. Peli julkaistiin seuraavana vuonna omana tuotteenaan. == Pelaaminen == Pelissä ohjataan 19-vuotiasta Simon Henriksson -nimistä hahmoa, joka herää kujalta lyhyesti auton alle jäämisen jälkeen. Pelaajan täytyy heräämisen jälkeen paeta kaupungista, jossa hänen täytyy ratkaista erilaisia pulmia ja taistella hirviöitä vastaan etenemistä varten. Mitä syvemmälle kaupunkiin menee, sitä enemmän pelaaja saa vihjeitä siihen, miten Simon päätyi sinne missä hän on. Peli myös vaihtelee oikean pelimaailman ja painajaismaailman välillä pelin kulun aikana. Cry of Fearissa on monenlaisia uniikkeja pelimekaanikkoja, kuten rajattu tavaraluettelo, mihin mahtuu vain 6 tavaraa kerrallaan. Uniikkeja pelimekaniikkoja on myös esimerkiksi Dual Wield -kyky, ja erilaisten tavaroiden yhdistely. Elämäpisteitä voi pelaaja saada takaisin käyttämällä morfiiniruiskuja, joita voi löytää ympäri pelimaailmaa. Pelaajalla on myös Stamina-mittari, joka vähenee nopeasti juoksemisesta ja hyppimisestä. Pelissä on myös moninpeli, jota voit pelata maksimissaan 4 pelaajan porukalla. Co-op tiloja on kolme. Ensimmäisessä pelaat joukkona poliiseina, jotka jäävät itse Simonin painajaismaailman jumiin hänen tilanteen tutkimisen mukana. Toisessa pelaat täysin uutta tarinatilaa, missä tavoitteena on löytää ja pysäyttää yksi pelin tärkeimmistä hahmoista, Doctor Purnell. Kolmas on tila, jossa tavoitteena on tappaa mahdollisimman monta vihollista, samalla kun ajastin tikittää alaspäin. Luokka:Selviytymiskauhupelit Luokka:Indie-videopelit
Sergei Žigalko

Sergei Aleksandrovitš Žigalko (, ; s. 28. maaliskuuta 1989 Minsk) on valkovenäläinen shakinpelaaja. Hän saavutti vuonna 2007 suurmestarin arvonimen. Žigalko pelasi FIDE:n turnauspelin viimeksi tammikuussa 2020, jolloin hänen vahvuuslukunsa oli 2 572. Nykyisin Žigalko on aktiivinen shakkistriimaaja. Žigalko on pikashakin Euroopan-mestari vuodelta 2017. Hän on voittanut kolme Valko-Venäjän mestaruutta vuosina 2009, 2012 ja 2013. Žigalko on kilpaillut shakin maailmancupissa vuosina 2007, 2011, 2015 ja 2017. Shakkiolympialaisissa hän on pelannut vuonna 2008 Valko-Venäjän kakkospöydällä sekä vuosina 2010, 2012 ja 2014 Valko-Venäjän ykköspöydällä. Žigalko on striimannut YouTube-kanavallaan Шахматы & Сергей Жигалко pelejään Lichess- ja Chess.com-sivustoilla vuodesta 2019 lähtien. Syyskuussa 2023 kanavalla oli 40 800 tilaajaa. Žigalkon veli Andrei on myös shakin suurmestari. Sergei Žigalkon puoliso on naisten FIDE-mestari Tatjana Revo. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Valkovenäläiset shakinpelaajat Luokka:Shakin suurmestarit Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt