EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vehnäterrieri

Vehnäterrieri (, ) on irlantilainen, suurehko terrierirotu. Luonteeltaan vehnäterrieri on tarmokas ja sosiaalinen. Vehnäterrieri sopii hyvin seura- tai harrastuskoiraksi. Alun perin vehnäterrieri toimi monipuolisena maatilojen työkoirana. == Ulkonäkö == Vehnäterrieri on voimakasrakenteinen, kestävä, vankka ja korkeajalkainen terrieri. Säkäkorkeus on 45–55 senttimetriä ja paino noin 14–20 kilogrammaa. Vehnäterrierejä on vaaleasta vehnänväristä aina kullanpunaiseen vivahteeseen. Aikuisessa koirassa ei saa olla mustaa rungossa, eikä se saa olla kokonaan valkoinen. Vehnäterrierit ovat syntyessään tummia, ja niillä on yleensä tumma tai musta naamio. Väri puhdistuu koiran kasvaessa aikuiseksi. Vehnäterrierin kirsu on musta. Vehnäterrierin turkki on silkkinen ja pehmeä: karva laskeutuu laineikkaasti koiran kylkiä ja jalkoja pitkin alas. Turkki ei ole kuitenkaan pystyssä, kuten esimerkiksi villakoirilla. Pennun ja nuoren koiran karvanlaatu on erilainen ja muuttuu useita kertoja aikuisikään mennessä. == Luonne ja käyttäytyminen == Vehnäterrierit ovat omistajaansa kiintyviä, uskollisia. Vehnäterrieri pysyy kunnossa normaalilla, monipuolisella ruualla ja riittävällä liikunnalla. Rotu on hyvin tarmokas eikä sovi pelkäksi kotikoiraksi, vaan tarvitsee paljon virikkeitä ja tekemistä pysyäkseen terveenä. Vehnäterriereiden kanssa voi harrastaa esimerkiksi tokoa, mistä ne yleensä nauttivat. Hannes Lohen käyttäytymistutkimuksen alustavien tulosten mukaan 39 % suomalaisista vehnäterriereistä on ääniarkoja, 20 % alusta- ja paikka-arkoja, 13 % arkoja, 13 % eroahdistuneita, 12 % yliaktiivisia-impulsiivisia, 9 % pakko-oireisia ja 1 % aggressiivisia. Tutkimukseen osallistui 254 vehnäterrieriä ja vuonna 2015 julkaistut alustavat tulokset saattavat muuttua vastausmäärien kasvaessa. ==Hoito== Vehnäterrierin turkki vaatii paljon hoitoa pysyäkseen kunnossa. Varsinkin nuoren vehnäterrierin turkkia on kammattava päivittäin, koska se menee hyvin helposti takkuun. Oikein hoidettuna vehnäterriereillä ei ole karvanlähtöä, mutta karvaa irtoaa kammatessa ja pesukertojen yhteydessä. Vehnäterrieri kuuluu trimmattaviin koirarotuihin. Trimmaus tehdään leikkaamalla 2–4 kertaa vuodessa. Vehnäterrieriä ei ole pakko trimmata. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Vehnäterrieri Koirat.comissa *Kerry- ja vehnäterrierikerho ry *Vehnäterrierien keskustelupalsta *Kennelliiton rotumääritelmä (pdf) Luokka:FCI 3 Terrierit Luokka:Terrierit Luokka:Irlantilaiset koirarodut Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Lasisiipismäiset

Lasisiipismäiset (Sesioidea) on perhosten yläheimo. Yläheimoon kuuluu maailmassa yli 1300 lajia. Ryhmän yhdistävät piirteet liittyvät pään ja keskiruumiin rakenteisiin. Toukat elävät tyypillisesti kovertajina ravintokasvinsa varren sisällä. Tähän yläheimoon kuuluvan lasisiipisten heimon (Sesiidae) lajeja on tavattu Suomessa 16. Monet niistä näyttävät ensisilmäykseltä enemmän kärpäsiltä tai pistiäisiltä kuin perhosilta. == Lähteet == *
Perussuomalaisten Keski-Suomen piiri

Perussuomalaisten Keski-Suomen piiri on Keski-Suomen vaalipiirissä toimiva Perussuomalaisten piirijärjestö. Piirin puheenjohtaja on Pentti Tuomi Saarijärveltä ja piirisihteeri Pekka Kataja Jämsänkoskelta. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Keski-Suomen Perussuomalaiset asettivat 11 ehdokasta. Puolue oli vaaliliitossa Itsenäisyyspuolueen (IPU) kanssa. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Perussuomalaiset asettivat yhteensä 58 ehdokasta 11 kunnassa. Valtuustoihin valittiin 18 ehdokasta 9 kunnassa. Perussuomalaisten vahvin kannatus Keski-Suomessa on Uuraisten kunnassa, jossa sillä on 4 (21) kunnanvaltuutettua. Kunnissa suurimmat äänimäärät saivat Lasse Nortunen (Hankasalmi, 180) ja Erkki Sivula (Uurainen, 105) sekä jaetun ykköstilan Marko Manninen (Laukaa, 230). Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Keski-Suomen Perussuomalaiset asettivat täyden 14 ehdokkaan listan. Eduskuntaan heistä valittiin Teuvo Hakkarainen Viitasaarelta ja Kauko Tuupainen Jyväskylästä. Tuupainen oli ehdolla myös 2007. Varaedustajaksi ylsi Marke Tuominen Äänekoskelta. Piirijärjestö on rekisteröity vuonna 1968Patentti- ja Rekisterihallitus ja se on entinen SMP:n piirijärjestö. ==Nykyiset kansanedustajat== *Teuvo Hakkarainen, Viitasaari 2011- *Toimi Kankaanniemi, Jyväskylä 2015- ==Aikaisempia kansanedustajia== *Tina Mäkelä, SMP 1987-1994 *Olavi Tupamäki, SMP 1970-1972 *Kauko Tuupainen, Jyväskylä 2011-2015 ==Vaalitilastoja== Äänimäärät kunnittain Kunta P-2006 Ek-2007 K-2008 valt. Ek-2011 %-osuus Hankasalmi 161 53 180 1 797 26,5 Joutsa 83 70 64 - 513 19,1 *** Leivonmäki 25 13 * * * * Jyväskylä 1667 1160 2736 3 11 792 16,3 *** Jyväskylän mlk 857 509 * * * * *** Korpilahti 144 79 * * * * Jämsä 405 244 342 1 2 400 20,2 *** Jämsänkoski 208 93 * * * * Kannonkoski 27 19 - - 169 20,0 Karstula 107 54 - - 385 15,5 Keuruu 321 112 315 2 1 160 19,1 Kinnula 25 26 - - 131 12,0 Kivijärvi 20 7 - - 99 12,9 Konnevesi 69 58 - - 337 20,5 Kuhmoinen 62 33 - - 313 21,5 Kyyjärvi 27 22 - - 123 14,6 Laukaa 429 297 471 2 + 1 2 071 22,3 Luhanka 20 19 - - 119 23,2 Multia 47 13 - - 184 18,0 Muurame 171 87 142 1 906 18,5 Petäjävesi 103 58 - - 481 22,8 Pihtipudas 93 47 - - 337 14,6 Saarijärvi 219 138 183 1 994 18,3 *** Pylkönmäki 22 3 * * * * Toivakka 56 32 - - 306 23,1 Uurainen 134 68 264 4 444 26,0 Viitasaari 143 38 111 - 640 16,6 Äänekoski 295 282 677 3 2 112 19,9 ** Sumiainen 34 **) * * * * ** Suolahti 113 **) * * * * YHTEENSÄ 6088 3616 5508 18 + 1 26 813 18,1 HUOM! **) Kuntaliitos Äänekoski - Suolahti - Sumiainen 1.1.2007 ***) 1.1.2008 (Joutsa - Leivonmäki) ja 1.1.2009 (muut) voimaan tuleva kuntaliitos Laukaassa Harry Ruotsalainen siirtyi 2010 keskustasta perussuomalaisten valtuustoryhmään. ==Lähteet== Luokka:Keski-Suomen vaalipiiri Keski-Suomi
Paksupäät (perhosyläheimo)

Paksupäät (Hesperioidea) on päivällä tai hämärässä lentäviä perhoslajeja sisältävä perhosten yläheimo. == Piirteitä == Paksupäihin kuuluu noin 4 000 pientä tai keskikokoista perhoslajia, jotka kaikki kuuluvat heimoon, paksupääperhoset Hesperiidae. Yläheimoon kuuluvien lajien määrä on suurin Amerikoissa, joiden trooppisilla alueilla tavataan myös hyvin läheistä sukua olevan Hedyloidea-yläheimon lajeja. Vaikka paksupäät eroavat kehityshistorialtaan ja monien tuntomerkkien suhteen varsinaisista päiväperhosista (Papilionoidea), ne usein esitetään silti päiväperhosina.Mikkola Kauri, Murtosaari Jussi ja Nissinen Kari: Perhosten lumo: suomalainen perhostieto. Tammi 2005, s. 239 ISBN 951-31-3317-6. Paksupäillä on nuijamaiset tuntosarvet, kuten kaikilla päiväperhosillakin. Niillä on ryhmän nimen mukaisesti leveä pää ja tuntosarvet ovat vähintään kahden tuntosarvien tyvijaokkeen mitan päässä toisistaan. Vartalo on lihaksikas ja keskiruumiissa on laaja, Y-kirjaimen muotoinen hartialevy. Paksupäiden etu- ja takasiipeä yhdistää hakanen, jollaista varsinaisilla päiväperhosilla ei ole. Lepäävä perhonen pitää siipiään tunnusomaisessa asennossa, jossa etusiivet ovat pystyssä ja takasiivet levällään. Toukalla on pään ja muun vartalon välillä kaulamainen kaventuma. Aikuiset paksupäät syövät kukkien mettä, toukat elävät ravintokasveilla vapaina. == Lajit Suomessa == Paksupäitä on Euroopassa yli 40 lajia. Suomessa on tavattu yksitoista lajia, joista heinähiipijä on harvinainen harhailija.Suomen Lajitietokeskus: Paksupäät – Hesperiidae Viitattu 8.1.2023. Valkotäpläpaksupää on rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksessa. *Mansikkakirjosiipi Pyrgus malvae *Suokirjosiipi Pyrgus centaureae *Tummakirjosiipi Pyrgus alveus *Tunturikirjosiipi Pyrgus andromedae *Heinähiipijä Heteropterus morpheus (harhailija) *Keltatäplähiipijä Carterocephalus palaemon *Mustatäplähiipijä Carterocephalus silvicola *Lauhahiipijä Thymelicus lineola *Etelänhiipijä Thymelicus sylvestris (satunnainen harhailija, ensimmäinen havainto heinäkuussa 2022Kesän 2022 maalle uusia lajeja. Suomen Perhostutkijain Seura ry. 12.9.2022.) *Piippopaksupää Ochlodes sylvanus *Valkotäpläpaksupää Hesperia comma == Katso myös == *Luettelo Suomen päiväperhosista == Lähteet == * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Humppa!

__NOTOC__ Humppa! on Eläkeläisten vuonna 2001 julkaisema kokoelmalevy. Albumi on julkaistu ainoastaan Venäjällä levymerkillä Союз.Humppa.com: Historia == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # Media * ==Lähteet== Luokka:Eläkeläisten albumit Luokka:Vuoden 2001 albumit
Eino Santanen

Eino Santanen (s. 1975) on suomalainen kirjailija. Hän toimi Nuoren Voiman Liiton puheenjohtajana vuosina 2008–2011. Santanen oli Nuori Voima -lehden päätoimittaja vuosina 2003–2006. Santanen on julkaissut novellikokoelman ja viisi runokokoelmaa. Hän on toimittanut Uusi ääni -runoantologian Saila Susiluodon kanssa ja Runouden vuosikirja 2006 – MotMotin Aki Salmelan kanssa. Lisäksi hänen runojaan on julkaistu Oscar Rossin ja Tiia Strandénin toimittamassa antologiassa Tämä ei ole fiktiota – 18 pohjoismaista nykyrunoilijaa (Teos, 2007). Santasen taiteelliseen työhön kuuluu muitakin kuin kirjahankkeita, kuten konseptualistinen Setelirunous, digitaalisen kirjallisuuden ryhmä Laskennallisen kirjallisuuden ystävät ja yhteisteokset koreografi Valtteri Raekallion kanssa. Santanen on Kriittisen korkeakoulun Kirjoittajakoulun vastaava opettaja. Hän on toiminut Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoraadissa. Santasen toinen runokokoelma Merihevonen kääntää kylkeään palkittiin Kalevi Jäntin palkinnolla 2006. Vuonna 2015 hän sai Tanssiva karhu -runopalkinnon teoksesta Tekniikan maailmat. Myös Santasen teos Yleisö oli Tanssiva karhu -ehdokas 2018. Taiteen edistämiskeskus myönsi kesäkuussa 2023 Santaselle viisivuotisen taiteilijaprofessoriapurahan vuoden 2024 alusta alkaen. == Teokset == * * * * * * == Palkintoja == * Kalevi Jäntin palkinto 2006 * Tanssiva karhu 2015 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Tanskanen, Jani: Seteleitä polttanut runoilija Eino Santanen ivaa somea ja pitää kuvataidetta kirjallisuutta elinvoimaisempana Yle.fi. 4.5.2018 * Setelirunoutta videolla Eino Santanen ja Tatu Pohjavirta: L24711099494 Tunnistaa * Santanen, Eino: Miksi setelirunoutta? Nuori Voima. 4/2012. * Helle, A. (2018). ”The Value Was Here”: Runon ja rahan kytkös Eino Santasen setelirunoissa. AVAIN - Kirjallisuudentutkimuksen aikakauslehti, 2018(1), 48–65. https://doi.org/10.30665/av.70007 Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Kalevi Jäntin palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Serapio Calderón

Serapio Calderón (1843 Paucartambo, Peru – 1922 Cusco, Peru) oli Perun presidentti lyhyen aikaa vuonna 1904. Calderón valittiin Manuel Candamon toiseksi varapresidentiksi. Ensimmäinen varapresidentti Lino Alarco kuoli ennen virkaanastujaisia. Candamon kuoltua Calderónista tuli näin Perun presidentti 7. toukokuuta 1904. Calderón kutsui uudet vaalit, joiden voittajaksi nousi José Pardo y Barreda. Calderónin lyhyt presidenttikausi päättyi 24. syyskuuta 1904. Luokka:Perun presidentit Luokka:Vuonna 1843 syntyneet Luokka:Vuonna 1922 kuolleet
Powerage

Powerage on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n viides studioalbumi. Se julkaistiin toukokuussa 1978 ja on yhtyeen neljäs maailmanlaajuisesti julkaistu levy. Powerage on ensimmäinen albumi, jolla soittaa yhtyeen pitkäaikainen basisti Cliff Williams, ja samalla viimeinen julkaisu Bon Scottin ajalta, jonka tuottivat Harry Vanda ja George Young. Bon Scott, Malcolm Young ja Angus Young kirjoittivat kaikki levyn kappaleet. Albumilta julkaistiin myös yksi single; ”Rock ’n’ Roll Damnation”. Itse albumi oli sijalla 133 Billboard 200 -albumilistalla. Albumi on myös ensimmäinen yhtyeen julkaisu, jota ei julkaistu ensin Australiassa ja vasta sen jälkeen maailmanlaajuisesti. Powerage julkaistiin vuonna 2003 remasteroituna osana AC/DC Remasters -sarjaa. ==Kappaleet== ===Australian/USA:n ja kaikki CD julkaisut === === Euroopan LP-julkaisu === == Kokoonpano == *Bon Scott – laulu *Angus Young – kitara, *Malcolm Young – kitara, taustalaulu *Cliff Williams – basso, taustalaulu *Phil Rudd – rummut == Arvostelut == *All Music Guide -lehden arvostelu: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1978 albumit Luokka:AC/DC:n albumit
Bayamo

Bayamo on Granman provinssin pääkaupunki ja vuonna 2002 väkiluku oli 144 664 asukasta. Bayamon perustettiin 5. marraskuuta 1513 Bayamo-joen rantaan ja vuonna 1872 se sai kaupunkioikeudet. ==Aiheesta muualla== *Bayamon sivut Luokka:Kuuban kaupungit
Joonas Vinnari

Joonas Vinnari (s. 1985 Ojakkala) on suomalainen maastopyöräilijä. Hän siirtyi Suomesta maailmalle Kona-pyörävalmistajan turvin. ==Historia== Joonas Vinnari aloitti 10-vuotiaana BMX-pyöräilyllä ja siirtyi myöhemmin maastopyöräilyyn. Siviiliammatiltaan hän on ravintolakokki. Hän on esiintynyt paljon suomalaisissa ajovideoissa. Hän kuuluu Kona Clump -tiimiin, johon kuuluu Vinnarin lisäksi muun muassa Paul Basagoitia, Robbie Bourdon, Carlin Dunne, Dave Watson ja John Cowan. Euroopan Clump -tiimiin kuuluvat Alberto Accettulli, Niels Windfeldt ja Joonas Vinnari. ==Nykyään== Nykypäivinä Vinnari ajaa lajeina dirt-, 4X-, Freeride-, Street- ja DH-pyöräilyä - eniten kuitenkin freeridea. ==Aiheesta muualla== *Joonas Vinnarin viralliset sivut *Kona pyörävalmistajan viralliset sivut Luokka:Suomalaiset maastopyöräilijät Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elizabeth Estensen

Elizabeth Estensen (s. 10. elokuuta 1949 Stockton-on-Tees, Englanti) on brittiläinen näyttelijä, joka on tunnettu televisiorooleistaan. Hän näytteli 1975–1979 sarjassa The Liver Birds. Hänen tunnetuin roolinsa lienee Diane Sugden saippuasarjassa Emmerdale. Dianen roolia Elizabeth näytteli vuodesta 1999 vuoteen 2021 ja teki pienen paluun vuonna 2022, kunnes poistui pysyvästi. Hän on näytellyt myös 1996–1998 televisiosarjassa Coronation Street. Ennen televisiouraa hän on näytellyt myös teatterissa. Estensen on ollut ehdolla British Soap Awards -gaalassa useita kertoja. Estensen on ollut naimisissa miehensä kanssa vuodesta 1983 saakka ja heillä on yksi poika. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Future Shock

Future Shock on Ian Gillanin albumi, joka ilmestyi vuonna 1981, muutamaa vuotta sen jälkeen, kun Gillan oli eronnut heavy metal -yhtye Deep Purplesta. ==Kappaleet== # Future Shock # Night Ride Out of Phoenix # (The Ballad of) The Lucitania Express # No Laughing In Heaven # Sacre Bleu # New Orleans # Bite The Bullet # If I Sing Softly # Don't Want the Truth # 1For Your Dreams ==1989 uudelleenjulkaisun kappaleet== # Future Shock # Night Ride Out Of Phoenix # (The Ballad of) The Lucitania Express # No Laughing In Heaven # Sacre Bleu # New Orleans # Bite The Bullet # If I Sing Softly # Don't Want The Truth # For Your Dreams # One For The Road # Bad News # Take A Hold Of Yourself # Mutually Assured Destruction # The Maelstrom # Trouble # Your Sister's On My List # Handles On Her Hips # Higher And Higher # I Might As Well Go Home (mystic) ==2007 uudelleenjulkaisun kappaleet== # Future Shock # Night Ride Out Of Phoenix # (The Ballad of) The Lucitania Express # No Laughing In Heaven # Sacre Bleu # New Orleans # Bite The Bullet # If I Sing Softly # Don't Want The Truth # For Your Dreams # Trouble # Your Sister's On My List # Mutually Assured Destruction # The Maelstrom # Take A Hold Of Yourself # One For The Road # Bad News # Lucille Luokka:Vuoden 1981 albumit Luokka:Gillanin albumit
Viksbergin kartano (Paimio)

Viksbergin kartano, noin vuoteen 1722 saakka Hevonpää, on kartano Paimionjoen suun länsirannalla Paimiossa. Asemies Nils Pedersson (Jägerhorn af Spurila) omisti Hevonpään kartanon vuonna 1471. Kartano pysyi suvussa kunnes se siirtyi Gyllenhierta-suvulle, Nils Pederssonin pojanpojan tyttären Cecilia Christersdotterin (Jägerhorn af Spurila) mentyä naimisiin amiraali Nils Svenssonin (Gyllenhierta) kanssa 1530-luvulla. Gyllenhierta-suku käytti Hevonpäätä sukunimenään aina siihen asti kunnes Ruotsin ritarihuone perustettiin 1625. Sukua alettiin tuolloin nimittää Gyllenhiertaksi sukuvaakunan mukaan. Hevonpää oli Gyllenhiertojen pääkartano vuoteen 1670 asti. Viksberg-nimi esiintyy kirjoissa vasta isovihan jälkeen 1722. Viksbergin nykyisen asun on luonut Turun kaupunginarkkitehti Christian Friedrich Schröder 1770-luvulla. Kartanon omistajiin kuuluivat 1800-luvulla muun muassa kreivi Robert Henrik Rehbinder, ministerivaltiosihteeri. Kreivi Rehbinder omisti kartanon 1811–1841. Hänen adoptiolapsensa, Ludvig Hedenberg ja Lovisa Charlotta Vilhelmina Jägerhorn af Storby, menivät naimisiin ja perivät kartanon. Vuonna 1905 kartanon osti Erik Dahlström. Kartano on yhä hänen jälkeläistensä hallussa.C.J.Gardberg - Kivestä ja puusta, 2002 Museoviraston vuonna 2009 julkistamassa inventoinnissa kartano on määritelty valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Kartanon mailta lahjoitettiin alue 1928 valmistunutta Lars Sonckin suunnittelemaa Pyhän Jaakobin kirkkoa varten. Kirkkotarhassa on hautakappeli, jonne on haudattu paitsi kreivi Rehbinder puolisoineen, myös hänen äitinsä ja isänsä vapaaherra Reinhold Johan Rehbinder. ==Lähteet== *Jutikkala & Nikander, Suomen kartanot ja suurtilat *Carpelan, Ättartavlor *Erkkola, v. Hertzen, Innamaa, Paimion historia ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Luokka:Paimion rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kartanot Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Jägerskiöld

thumb|Jägerskiöld-aatelissuvun vaakuna Jägerskiöld on vanhaa suomalaista rälssiä, joka on lähtöisin 1500-luvun Herttoniemestä. Suku aateloitiin nimellä von Jägerhorn, mutta nimi muutettiin 1689 Jägerskiöldiksi. == Suvun tunnettuja jäseniä == * Krister Ludvig Reinhold Jägerskiöld (1812–1904), suomalainen upseeri ja valtiopäivämies * Gustaf Magnus Leonard Jägerskiöld (1831–1871), suomalainen upseeri ja valtiopäivämies, Krister Ludvig Reinhold Jägerskiöldin veli * Krister Robert Otto Edgar Jägerskiöld (1852–1931), suomalainen juristi ja valtiopäivämies, Krister Ludvig Reinhold Jägerskiöldin poika * Leonard Jägerskiöld (1867–1945), suomalaissyntyinen ruotsalainen eläintieteilijä, Gustaf Magnus Leonard Jägerskiöldin poika *Ludvig Hisinger-Jägerskiöld (1856–1924), suomalainen sotilas ja virka- ja valtiopäivämies, Krister Ludvig Reinhold Jägerskiöldin poika * Stig Jägerskiöld (1911–1997), ruotsalainen oikeustieteen professori ja historioitsija, Leonard Jägerskiöldin poika. Avioliiton kautta sukuun liittyy myös: * Emma Engdahl-Jägerskiöld (1852–1930), suomalainen sopraano, Krister Robert Otto Edgar Jägerskiöldin puoliso. == Katso myös == * Hisinger-Jägerskiöld Luokka:Suomalaiset suvut
Mimiikka

Mimiikka on antiikin Kreikan näytelmätaiteen osa, jossa käytetään tanssia ja elehtimistä ilman ääntä, kuin pantomiimina. Yleensä taustalla on kuoro laulamassa ja kertomassa esiintymisen kulkua. Yleensä oli vain 1–2 näyttelijää, jotka elehtivät ja tanssivat ilman ääntä. Luokka:Antiikin Kreikan teatteri
Mittarimaiset

Mittarimaiset (Geometroidea) on perhosten yläheimo. Siihen kuuluu maailmanlaajuisesti yli 26 000 lajia. Yläheimo ja monet sen lajit ovat saaneet nimensä "mittarimadoista"; toukista, jotka kulkevat liikuttaen vartaloaan kuin harppia ikään kuin ne mittaisivat kulkemaansa matkaa. Suomessa mittarimaisia tavataan yli 300 lajia; ne kaikki kuuluvat mittareiden (Geometridae) heimoon. == Heimot == *Geometridae – mittarit *Uraniidae *Sematuridae == Lähteet == *
Mittarit

Mittarit (Geometridae) on runsaslajinen perhosten heimo. Lajeja tunnetaan noin 26 000. Heimo on saanut nimensä toukkien erikoisesta liikkumistavasta. Tyypillisesti mittarit ovat melko pieniä ja hentoja perhosia. Aikuisilla mittariperhosilla on hoikka ruumis ja leveät siivet, jotka ovat perhosen levätessä tavallisesti auki ja takasiivet jäävät usein näkyville. Lepäävä perhonen pitää siipiään takaviistoon tai suoraan sivuille. Etu- ja takasiivet liittyvät yhteen erityisen väkäsen, frenulumin, välityksellä. Koirailla on usein sulkamaiset tuntosarvet, joilla ne haistavat naaraiden erittämät feromonit. Mittareiden väritys vaihtelee tavallisimmin ruskean, harmaan ja vihreän eri sävyissä. Siivissä on usein monimutkaista, aaltomaista kuviointia tai poikkijuovia, joiden avulla perhosen hahmo rikkoutuu ja ne sulautuvat hyvin ympäristöönsä. Joidenkin lajien naaraat ovat lyhytsiipisiä tai siivettömiä, ja siten lentokyvyttömiä. Takaruumiissa on parillinen tympaanielin. Useimmat mittarilajit lentävät hämärissä tai yöllä, mutta osa lajeista on aktiivisia vain päivällä ja osa lentää ympäri vuorokauden. Yöaktiiviset lajt lentävät usein kirkkaiden valojen luokse. Toukat ovat hoikkia ja karvattomia, yleensä suojavärin naamioimia. Osa toukan käsnäjaloista on surkastunut ja niitä on vain kaksi tai kolme paria. Tämä vaikeuttaa toukan liikkumista, joten mittaritoukat ovat kehittäneet erikoisen etenemistavan, jossa toukka liikuttaa vartaloaan kuin harppia siirtäen vuorotellen etu- ja takapäätään. Tämä antaa vaikutelman jossa toukat mittaisivat kulkemaansa matkaa ja on toiminut innoituksena ryhmän nimelle. Häirittynä toukat pudottautuvat maahan tai jähmettyvät paikoilleen tekeytyen kasvinosiksi. Ravinto on yleensä kasviperäistä ja jotkin lajit ovat merkittäviä viljelystuholaisia. == Katso myös == *Luettelo Suomen mittareista == Lähteet == *
Desibeli.net

Desibeli.net on internetissä vuodesta 2001 asti ilmestynyt musiikin verkkolehti. Se on riippumaton ja vapaaehtoisvoimin toimiva. Julkaisun painopisteenä on musiikki, joka ei vielä saa julkisuutta perinteisessä mediassa - mielenkiintoista valtavirran materiaalia hylkimättä. Desibeli.net alueita: *Haastatteluja yhtyeistä ja artisteista *Arvioita albumeista ja single-levyistä *Artikkeleita, sekä arvioita keikoilta ja festivaaleilta *Muita musiikkiaiheisia artikkeleita Verkkolehden julkaisukielenä on suomi. == Aiheesta muualla == *Desibeli.net Luokka:Suomalaiset musiikkisivustot
Tykkivene Giljak

Tykkivene Giljak oli Suomen merivoimien tykkivene, joka oli alun perin Venäjän keisarikunnan laivaston Giljak-luokan tykkivene. == Valmistus == Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi aluksen Pietarista Obuhovin telakalta, missä köli laskettiin 1905. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1906 nimellä Giljak ja otettiin palvelukseen 1908. == Palvelus == Ensimmäisen maailmansodan alussa Giljak lähetettiin Turkuun vartioalukseksi ja sen sisaralus Bobr Hankoon. Venäläisten poistuessa Suomesta Giljak jätettiin Turkuun, koska se ei ollut merikelpoinen. Suomalaiset kunnostivat aluksen ja liittivät laivastoonsa,Joutsi 2009 mutta sen yleiskunto oli huono. Sotatoimiin siitä ei enää olisi ollut, mutta tykistö-, miina- ja konekoululaivana se olisi saattanut vielä kelvata, ja sellaisena sitä yritettiinkin käyttää. Virallista suomalaista nimeä alukselle ei ehditty antaa. Kesällä 1920 alus ajoi karille. Se jouduttiin hinaamaan Turkuun, jossa runko- ja konevaurion todettiin olevan suuri. Alusta ei kannattanut enää kunnostaa, vaan se romutettiin vuonna 1922. ==Lähteet== * * * * === Viitteet === Luokka:Suomen merivoimien tykkiveneet Luokka:Venäjän Itämerenlaivasto Luokka:Venäjän keisarikunnan laivaston sotalaivat
Miinalaiva Sveaborg

Miinalaiva Sveaborg oli Suomen merivoimien miinalaiva. == Valmistus == Se rakennettiin 1904 Kone ja Sillan telakalla Helsingissä Venäjän keisarikunnan laivastolle. == Palvelus == Venäläisten joukkojen poistuessa Suomesta alus jäi 1918 laituriin. Se liitettiin Suomen merivoimiin miinalaivanaAuvinen, Visa s. 41. Se on saanut nimensä Helsingin edustalla sijaitsevasta Suomenlinnasta, joka on ruotsiksi Sveaborg. Alusta käytettiin pääasiassa miinalaivueen harjoituksissa tuki- ja varastoaluksena sen heikon konetehon ja huonokuntoisen rungon vuoksi. Pääasiassa alus kuitenkin oli ankkuroituna satamaan. Alus myytiin 1930-luvulla Viroon. ==Lähteet== * * === Viitteet === Sveaborg
Lastenkoti

Lastenkoti (joskus myös koulukoti tai orpokoti) on valtion, kunnan tai yksityisen tahon omistama koti, jossa asuu huostaan otettuja tai avohuollon tukitoimenpiteenä sinne sijoitettuja lapsia. THL:n Lastensuojelun käsikirjan mukaan lastenkodeissa arjesta pyritään luomaan mahdollisimman kodinomaista, turvallista ja kuntouttavaa. Säännöllisen päivärytmin avulla tuotaisiin lasten elämään ennustettavuutta. Normaalia arkea luonnehditaan jo itsessään kuntouttavaksi. Lastenkoti- ja muita lastensuojelupalveluiden hankkiminen yksityisiltä palveluntuottajilta on huomattavasti lisääntynyt 2010-luvun kuluessa https://www.kuntaliitto.fi/tiedotteet/2018/kuntaliiton- lastensuojelukysely-lastensuojelun-tilanne-vaikeutunut. Ylen selvityksessä vuonna 2019 todettiin, että joka kymmenennessä lastensuojelulaitoksessa on havaittu vakavia puutteita, jotka ovat liittyneet lastensuojelulain rikkomiseen, lapsen ihmis- ja perusoikeuksien loukkaamiseen ja dokumentointiin.https://yle.fi/uutiset/3-11009351 == Suomen lastenkotien historia== Suomen ensimmäinen lastenkoti perustettiin vuonna 1753 Helsingin Kulosaareen. Lastenkotien perustaminen lisääntyi 1860-luvulla ja varsinkin nälkävuosien aikana. Sisällissodan jälkeen Suomessa oli yli 20 000 orpoa tai muuten avun tarpeessa olevaa lasta, joilla ei ollut huoltajaa. 1920-luvun alussa Suomessa kiinnitettiin erityistä huomiota näiden lasten asemaan. Julkisten palveluiden rinnalla sotaorpoja tukemaan perustettiin yksityisiä yhdistyksiä. == Katso myös == * SOS-Lapsikylä * Pelastakaa Lapset == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lastensuojelu
Lise Meitner

Lise Meitner (17. marraskuuta 1878 Wien, Itävalta-Unkari – 27. lokakuuta 1968 Cambridge, Yhdistynyt kuningaskunta)britannica.com: Lise MeitnerOtavan Iso tietosanakirja, osa 5, palsta 1472. Helsinki: Otava, 1963. oli itävaltalaissyntyinen fyysikko, joka tutki radioaktiivisuutta ja ydinfysiikkaa. Hän keksi ydinfission yhdessä Otto Hahnin kanssa. Meitner opiskeli Wienin yliopistossa ja väitteli siellä fysiikan alan ensimmäisenä naistohtorina 1905. Väiteltyään hän siirtyi Berliinin yliopistoon, jossa opiskeli Max Planckin johdolla. Vastaperustettu Kaiser Wilhelm -instituutti tarjosi naistutkijalle työskentelymahdollisuuden.| Ruth Lewin Sime: From Exceptional Prominence to Prominent Exception: Lise Meitner at the Kaiser Wilhelm Institute for Chemistry Siellä hän tutki radioaktiivisuutta yhdessä kemisti Otto Hahnin kanssa yli 30 vuoden ajan. Tutkimuksessaan he yhdistivät Meitnerin fysiikantiedot Hahnin kemiantietoihin. Vuonna 1918 he löysivät ensimmäisen pitkäikäisen isotoopin radioaktiivisesta alkuaineesta protaktiniumista. Vuonna 1929 Meitneristä tuli Saksan ylimääräinen professori Berliinin yliopistossa, samalla yliopiston ensimmäinen naisprofessori. Kun neutroni oli keksitty 1930-luvulla, fyysikot alkoivat spekuloida, että pitäisi olla mahdollista luoda laboratoriossa uraania painavampia alkuaineita. Alkoi kilpajuoksu Enrico Fermin (Italia), Ernest Rutherfordin (Englanti), Irene Joliot-Curien (Ranska) työryhmien ja Meitner-Hahn-joukkueen (Saksa) välillä. Asianosaiset ajattelivat kilvan olevan akateemista tarkastelua, josta voi parhaimmillaan saada Nobelin – sovelluksista atomipommeihin ei puhuttu. Kun natsi-Saksa valtasi Itävallan vuonna 1938, juutalaista syntyperää oleva Meitner pakeni Ruotsiin. Meitner työskenteli Manne Siegbahnin laitoksella Tukholmassa, mutta sai kovin vähän tukea, osaksi Siegbahnin naisvastaisten mielipiteiden takia. Hän tapasi Hahnin salaa Kööpenhaminassa ja jatkoi kirjeenvaihtoa, mutta poliittisista syistä he eivät voineet tehdä yhteisjulkaisuja. Kirjeenvaihdosta käy ilmi, ettei Hahn uskonut atomin fission olevan mahdollista ennen kuin Meitner osoitti sen tapahtuneen. Hän oli ensimmäinen, joka keksi että atomin ydin voi hajota: uraanista tuli bariumia ja kryptonia, ja samalla vapautui neutroneita ja paljon energiaa, joka kompensoi massan pienenemistä. Vuonna 1944 Hahn sai kemian Nobelin fission keksimisestä. Monien mielestä palkinnosta osa olisi kuulunut Meitnerille. Hahnin mielestä löytö perustui hänen omiin kemian tutkimuksiinsa. Vaikka Meitner ei saanut Nobelin palkintoa, niin alkuaine numero 109 nimettiin vuonna 1997 meitneriumiksi, mutta Hahn jäi ilman nimikkoalkuainetta. Meitner muutti Cambridgeen 1960 ja kuoli siellä vuonna 1968 89-vuotiaana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Itävaltalaiset fyysikot Luokka:Max Planck -mitalin saajat Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Saattaja Aura II

Saattaja Aura II (aiemmin Halland, Bore II, Seagull ja Aura) oli Suomen merivoimien saattaja. == Höyrylaivaosakeyhtiö Bore == Ensimmäisinä vuosinaan alus oli Höyrylaiva osakeyhtiö Boren matkustaja-aluksena Göteborgin ja Lyypekin välillä nimellä Halland. Alus oli 1928 peruskorjattavana Finnbodan telakalla Tukholmassa, minkä jälkeen se nimettiin uudelleen Bore II:ksi. Alus asetettiin matkustajaliikenteeseen välille Helsinki-Tukholma. Aluksella oli 61 matkustajapaikkaa hyteissä. Alus joutui 1929 telakalle Crichton-Vulcanin telakalle Turkuun, mistä vapauduttuaan se myytiin 1930. Uusi omistaja Hans von Rettig teki aluksesta huvipurren ja nimesi aluksen Seagulliksi.Bore II:n kohtaloita == Suomen merivoimat == Alus lahjoitettiin 1936 Suomen tasavallan presidentille Per Evind Svinhufvudille huvialukseksi nimellä Aura. Alus liitettiin 1939 Suomen merivoimiin saattajaksi nimellä Aura II. Aluksen päällikkönä sodassa oli luutnantti Esra Terä. Aura II upposi 13. tammikuuta 1940 Ahvenanmerellä ollessaan suojaamassa saattuetta. Syvyyspommi räjähti heittimeensä, kun alus oli jahtaamassa Neuvostoliiton laivaston sukellusvenettä Štš-324:ää. 26 miehistön jäsentä menehtyi ja vain 15 selvisi hengissä. Heidät pelastettiin vartiolaiva Tursakselle. ==Lähteet== * * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Tasavallan presidentin uusi "Aura", Suomen Kuvalehti, 01.08.1936, nro 31, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Itämeren hylyt Aura II
Karl Amadeus Hartmann

Karl Amadeus Hartmann (2. elokuuta 1905 München – 5. joulukuuta 1963 München) oli saksalainen säveltäjä. == Elämä == Hartmann opiskeli vuosina 1924–1929 Münchenin valtiollisessa säveltaideakatemiassa pasuunansoittoa sekä sävellystä Joseph Haasin johdolla. Hartmannin ensimmäisissä sävellyksissä oli vaikutteita dadaismista ja jazzista, mutta myöhemmin Hartmann tuhosi nämä varhaisteoksensa. Vuonna 1933 Hartmann sävelsi orkesteriteoksensa Miserae, jolla hän ilmaisi vastalauseensa kansallissosialismille. Tästä hetkestä lähtien aina kansallissosialismin päättymiseen asti vuonna 1945 Hartmannin kappaleitaan ei enää esitetty Saksassa. Hartmannia ei vainottu, ja hän vetäytyi "sisäiseen maanpakoon": hän sävelsi pöytälaatikkoon, mutta sai teoksiaan ajoittain esitetyksi ulkomailla. Tänä aikana Hartmannia elättivät hänen appivanhempansa. Hartmannin myöhempään tuotantoon vaikutti jonkin verran sodan aikaiset sävellystunnit Anton Webernin johdolla Wienin lähellä Maria Enzersdorfissa. Vuonna 1945 Hartmann kutsuttiin Baijerin valtionteatteriin dramaturgiksi. Sodan jälkeen hän pääsi myös julkaisemaan teoksiaan. Liittoutuneiden ja Baijerin radio- ja televisioyhtiön tuella hän perusti Müncheniin uuden musiikin esittämiseen keskittyvän Musica Viva -konserttisarjan, josta hän piti huolta kuolemaansa asti. Konserttisarja on nykyäänkin yhä olemassa. Sodan jälkeen Hartmann poisti tuotannostaan lähes kaikki poliittiset viittaukset ja teki sovinnon natsien aikana aktiivisena pysyneiden säveltäjien, esimerkiksi Carl Orffin kanssa. 5\. joulukuuta 1963 Hartmann kuoli syövän seurauksena kotikaupungissaan Münchenissä. == Teoksia == * 8 sinfoniaa * Miserae (1934) orkesterille * 7 konserttoa ** mm. Concerto funebre (1939) viululle ja jousiorkesterille * Gesangsszene (1963, keskeneräinen) Jean Giraudoux'n sanoihin * Pianoteoksia, kaksi jousikvartettoa, muuta kamarimusiikkia * Kaksi oopperaa: ** Wachsfigurenkabinett, 5 kamarioopperaa, 1928-30 ** Des Simplicius Simplicissimus Jugend, kamariooppera, 1934/35 == Kirjallisuutta == Dibelius, Ulrich (2004). Karl Amadeus Hartmann. Komponist im Widerstreit. Kassel: Bärenreiter. Hartmann, Karl Amadeus (1965). Kleine Schriften. Mainz: Schott's Söhne. == Aiheesta muualla == *http://www.karlamadeushartmann.com Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Irène Joliot-Curie

Irène Joliot-Curie (o.s. Curie, 12. syyskuuta 1897 − 17. maaliskuuta 1956) oli ranskalais-puolalainen fyysikko ja kemisti. Hän oli Marie ja Pierre Curien tytär ja naimisissa Frédéric Joliot-Curien kanssa. Yhdessä miehensä kanssa hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1935 alkuaineiden radioaktiivisten isotooppien syntetisoinnista. == Varhaisvuodet == Irène Curie syntyi Pariisissa 1897. Vuosina 1912–1914 Curie opiskeli Collège Sévignéssä, Gagnyssä, jonka jälkeen hän pääsi opiskelemaan Pariisin yliopistoon. 1918 hänestä tuli äitinsä avustaja Radiuminstituuttiin. Ensimmäisessä maailmansodassa Curie toimi äitinsä kanssa kenttäsairaaloissa käyttäen röntgenlaitteita, joita hänen äitinsä oli kehittänyt. Sodan jälkeen hän palasi Pariisiin viemään opintonsa loppuun ja työskentelmään Radiuminstituutissa. Vuonna 1925 Curie väitteli poloniumin alfa-säteilystä jatkaen siis vanhempiensa viitoittamalla tiellä. Vuotta myöhemmin hän meni naimisiin äitinsä assistentin Jean-Frédérik Joliotin kanssa. Tieteellisellä urallaan hän teki paljon yhteistyötä miehensä kanssa. == Nobel-palkintoon johtanut tutkimus == 1933 Joliot-Curie ja hänen miehensä osoittivat kokeella, että radioaktiivisia alkuaineita voitiin luoda vakaista alkuaineista. Eri kokeissa he altistivat alumiinifoliota, booria ja magnesiumia alfasäteilylle, ja onnistuivat luomaan radioaktiivista fosforia alumiinista, radioaktiivista vetyä boorista ja alumiinia magnesiumista. Tutkimus osoitti että radioaktiivisia isotooppeja voitiin luoda keinotekoisesti ilman kallista ja vaikeaa luonnollisten esiintymien hyväksikäyttöä. Tästä tutkimuksesta Irène Joliot-Curielle ja hänen miehelleen myönnettiin tunnustuksena Nobelin kemianpalkinto vuonna 1935. Tutkimuksella oli merkittävä vaikutus ja se laukaisi radioisotooppien tutkimuksen ja radiokemian käytännöllisiä sovellutuksia.. Irène Joliot-Curie oli Nobel-palkinnonsaaja jo toisessa sukupolvessa; hänen vanhempansa saivat jaetun Nobelin fysiikanpalkinnon sekä Marie Curie vielä toisen palkinnon kemian alalta. == Myöhemmät vaiheet == 1936 Ranskan valtio nimesi Joliot-Curien tieteellisen tutkimuksen alivaltiosihteeriksi Léon Blumin ensimmäiseen hallitukseen yhdessä Cécile Brunschvicgin ja Suzanne Lacoren kanssa. Tuolloin naisilla ei ollut Ranskassa äänioikeutta, jonka he saivat vasta vuonna 1944. Joliot-Curie nimitettiin professoriksi vasta Nobelin palkinnon myöntämisen jälkeen 1937. Hänen tutkimuksensa vuonna 1938 neutronien ja raskaiden atomien vuorovaikutuksista olivat tärkeitä uraanin fission keksimisen kannalta. 1946 hänestä tuli Radiuminstituutin johtaja. Vuosina 1946–1951 hän oli Ranskan atomienergiakomitean jäsenenä. Hänet erotettiin 1951 yhteyksistä miehensä perustamaan kommunistiseen puolueeseen. Irène Joliot-Curie kuoli leukemiaan, jonka hän todennäköisesti sai tutkimustyönsä aiheuttaman säteilyaltistuksen takia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset fyysikot Luokka:Ranskalaiset kemistit Luokka:Nobelin kemianpalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
John Kufuor

John Kofi Agyekum Kufuor (s. 8. joulukuuta 1938 Kumasi, Brittiläinen Kultarannikko) toimi Ghanan presidenttinä 2001–2009. Kufuor on uskonnoltaan katolinen. Hän opiskeli politiikkaa, filosofiaa ja taloustiedettä Oxfordin yliopistossa, ennen kuin kouluttautui lakimieheksi. Hänestä tuli kansanedustaja ja varaministeri jo 30-vuotiaana. Kufuor voitti joulukuussa 2000 pidetyn presidentinvaalin ensimmäisen kierroksen saatuaan äänistä 48,4 prosenttia, kun hänen vastaehdokkaansa, maan varapresidentti John Atta Mills sai 44,8 prosenttia. Toisella kierroksella Kufuor sai 56,9 prosenttia äänistä, ja tuli valituksi maansa presidentiksi. Vuoden 2004 presidentinvaaleissa hän pääsi jatkokaudelle saatuaan suoraan ensimmäisellä kierroksella 52,45 prosenttia äänistä. Vuonna 2007 John Kufour vieraili Buckinghamin palatsissa Ghanan 50-vuotisjuhlien kunniaksi. Kufuorin ensimmäisen presidenttikauden uudistusten ansiosta maan taloustilanne parani roimasti, esimerkiksi inflaatio laski 40%:sta 12%:iin ja kansantulo kasvoi viidellä prosentilla vuodessa.Profile: Ghana's 'gentle giant' BBC 2004 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ghanan presidentit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hideki Shirakawa

Hideki Shirakawa (, s. 20. elokuuta 1936, Tokio, Japani) on japanilainen kemisti ja Nobelin kemianpalkinnon saaja vuodelta 2000. Hideki Shirakawa sai vuoden 2000 Nobelin kemianpalkinnon yhdessä Alan J. Heegerin ja Alan MacDiarmidin kanssa työstään sähköä johtavien polymeerien kehitys- ja tutkimustyössä.Nobelprize.org Nobelin kemianpalkinto 2000 Hideki Shirakawa opiskeli tekniikan tohtoriksi Tokion teknillisessä yliopistossa ja väitteli vuonna 1976. Hän vietti vuodet 1976–1979 Yhdysvalloissa Pennsylvanian yliopistossa. Tämän jälkeen hän palasi Japaniin ja vuonna 1982 hänestä tuli kemian professori Tsukuban yliopistossa.Shirakawa Hideki Encyclopedia Britannica Huhtikuusta 2000 hän on ollut emeritusprofessori. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Nobelprize.org Hideki Shirakawa - omaelämäkerta Luokka:Japanilaiset kemistit Luokka:Nobelin kemianpalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Let There Be Rock

Let There Be Rock on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1977. Siltä julkaistiin myös single ”Dog Eat Dog”. Angus Young, Malcolm Young ja Bon Scott ovat kirjoittaneet kaikki albumin kappaleet. Albumi on yhtyeen viimeinen julkaisu, jossa bassoa soitti Mark Evans. Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat nimikappale ja "Whole Lotta Rosie". Albumista julkaistiin erilaisia painoksia. Levyn Australian- ja Euroopan-painoksille lukeutuu kappale ”Crabsody in Blue”, mutta muun muassa Pohjois-Amerikassa ja Japanissa se oli korvattu kappaleella ”Problem Child”, joka Australiassa ja Euroopassa oli ilmestynyt jo edellisellä albumilla Dirty Deeds Done Dirt Cheap. Myös albumin CD-versiot ovat noudattaneet Amerikan- painoksen sisältöä. Let There Be Rockin alkuperäiset Australian- ja Euroopan- painokset eivät siten eroa kappaleiden osalta toisistaan, mutta Australian- version kansikuva on muista painoksista poikkeava. Vuonna 1980 AC/DC julkaisi live-elokuvan AC/DC: Let There Be Rock. Vuonna 1997 se julkaistiin yhtyeen Bonfire-boksissa CD-levyillä 2–3 nimellä Let There Be Rock: The Movie == Työstö == Yhtye äänitti studiossa vuorotellen adelaidelaisen The Angels -yhtyeen kanssa, jota se oli Albert Productions -levy-yhtiölle suositellut. Studiossa Angus ja Malcolm Young käyttivät uusia Marshall-vahvistimia, jotka oli saatu käyttöön sponsorisopimuksen myötä. Bon Scott käytti ”Let There Be Rock” -kappaleen sanoituksessa apuna Raamatun Mooseksen kirjaa. == Kappaleet == ===Australian- ja Euroopan-versio=== === Yhdysvaltain-, Japanin- sekä CD- versiot=== *Kappale ”Problem Child” julkaistiin alun perin vuonna 1976 Dirty Deeds Done Dirt Cheap -albumilla. Sillä korvattiin Australiassa ja Euroopassa ilmestyneen version kappale ”Crabsody in Blue”. == Kokoonpano == *Bon Scott - laulu *Angus Young - soolokitara *Malcolm Young - rytmikitara, taustalaulu *Mark Evans - basso *Phil Rudd - rummut == Arvostelut == *Soundi () linkki *Allmusic () linkki *Blender () linkki == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1977 albumit Luokka:AC/DC:n albumit
Wessex (suku)

Wessex on nimitys suvulle, joka hallitsi Wessexinä tunnettua kuningaskuntaa Lounais-Englannissa. Wessex-suku oli vallassa aina 500-luvulta kuningas Cedricin aikakaudesta Englannin kuningaskuntien yhdistymiseen asti. Silloin suvusta tuli koko Englannin hallitsijoita. Tätä jatkui aina Alfred Suuresta vuonna 871 Edmund Rautakyljen kuolemaan vuonna 1016 asti. Wessexien kausi tunnetaan anglosaksien aikakautena. Wessexien jälkeen Englannin hallitsijaksi tulivat tanskalaiset ja ensimmäisenä Sven Haaraparta, jota tosin ei koskaan kruunattu kuninkaaksi. Vuodesta 1016 eteenpäin hallitsi Knuut Suuri. Luokka:Anglosaksit Luokka:Englantilaiset suvut Luokka:Britannian hallitsijasuvut
Amarillo (Texas)

Amarillo on kaupunki Potterin ja Randallin piirikunnissa Yhdysvaltojen Texasin osavaltion pohjoisosassa entisen Valtatie 66:n varrella. Kaupungissa asui 200 393 ihmistä vuonna 2020. Siitä käytetään myös nimityksiä Maailman heliumpääkaupunki heliumin suurtuotannon vuoksi, Teksasin Keltaruusu koska nimi tarkoittaa espanjaksi keltaista sekä Rotor City, USA V-22 Osprey- hybridilentokoneiden valmistuspaikan mukaan. Kaupungissa sijaitsee myös yksi Yhdysvaltojen suurimmista lihanjalostusalueista. Siellä toimii myös Pantex, joka on Amerikan ainoa toimija ydinaseiden valmistus- ja purkutoiminnassa. Nähtävyyksiä ovat muun muassa Cadillac Ranch sekä Big Texan Steak Ranch. == Historiaa == J. T. Berry loi kaupungin perustukset vuonna 1887, ja valitsi paikan sen mukaan, että sai riittävästi vettä Fort Worthin-Denverin rautatien käyttöön. Jo samana vuonna piirikunnan hallinto siirtyi kaupunkiin. Paikalle muodostuneen siirtokunnan nimi oli aluksi Oneida, mutta nimi muuttui Amarilloksi luultavasti läheisten Amarillo-nimisen järven ja puron mukaan. Seudun maaperä on keltaista, samoin monet villikasvien kukat. Vuonna 1888 "Amarillon isä" -nimityksen saanut Henry B. Sanborn yhdessä liikekumppaninsa Joseph F. Gliddenin kanssa ryhtyi ostamaan maata itään alkuperäisestä Berryn alueesta, joka kärsi enemmän sateista ja myrskyistä, ja asukkaat ryhtyivät siirtymään mieluummin Sanborrnin alueelle. Kaupungista tuli nopeasti merkittävä karjakaupan keskus. Maakaasun löytäminen 1918 ja öljy kolme vuotta myöhemmin sai suuret öljy-yhtiöt kiinnostumaan alueesta. == Väestö == Kaupungin asukkaista 82,15 prosenttia on valkoisia, 6,60 prosenttia afroamerikkalaisia, 4,27 prosenttia aasialaisia ja 0,59 prosenttia intiaaneja. 7,90 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 34,2 vuotta. ==Kulttuurissa== Neil Sedaka on yhdessä Howard Greenfieldin kanssa tehnyt laulun ”(Is This the Way to) Amarillo”. Kappaleen on levyttänyt ensin Tony ChristiePeter Kay Tony Christie Perform Amarillo Big Night In, Radio Times 23.4.2020, viitattu 20.2.2021 ja sittemmin myös Neil SedakaAdult Oriented Playlist, RPM . Kappaleen piti alun perin kertoa matkasta Pensacolaan, mutta Amarillo kuulosti paremmalta.Is This the way to Pensacola? Record columnist Tam Cowan, Daily Record 12.7.2005 (The Free Library) Pertti Reposen suomennoksen laulusta ovat levyttäneet Danny, Johnny ja Kari Tapio. ==Kuvia kaupungista== Tiedosto:Amarill 07.jpg|Cowboy-motellin kyltti. Tiedosto:Big Texan 13.jpg|The Big Texan -ravintola. Tiedosto:Palo duro high school amarillo.jpg|Palo Duro High School. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Texasin kaupungit
Namibian itsenäisyyssota

Namibian itsenäisyyssota oli sissiliike SWAPOn (South West Africa People’s Organization) toimintaa maansa itsenäistämiseksi vuosina 1960-1988. Namibia oli vuodesta 1920 alkaen Kansainliiton päätöksellä Etelä-Afrikan hallinnon alainen, käytännössä sen siirtomaa. Sam Nujoma ja Herman Toivo Ya Toivo perustivat SWAPO:n vuonna 1960. Kun YK vuonna 1966 kumosi Etelä-Afrikan Kansainliitolta saaman hallintaoikeuden Namibiaan, katsoi SWAPO olevansa oikeutettu ryhtymään aseelliseen vastarintaan eteläafrikkalaisia ylivoimaisia miehitysjoukkoja vastaan. SWAPO kävi sissisotaa Sambian ja Angolan puolella olevista tukikohdistaan käsin. SWAPO sai vuonna 1976 YK:lta tunnustuksen ”ainoana Namibian kansan laillisena edustajana”. 1970-luvulla SWAPO liittoutui Angolaa hallitsevan marxistisen MPLA-puolueen kanssa. Tämä johti siihen, että Etelä-Afrikka ulotti SWAPO:n vastaiset sotilaalliset operaationsa toisinaan myös syvälle Angolan puolelle. Taistelut jatkuivat lähes koko 1980-luvun ajan. Etelä-Afrikka suostui YK:n johtamien neuvottelujen jälkeen luopumaan Namibiasta vuonna 1988. == Lähteet == Luokka:1900-luvun sodat Luokka:Itsenäisyyssodat Luokka:Namibian historia Luokka:Sissisodat
Horisontaalinen geeninsiirto

Horisontaalisella geeninsiirrolla tarkoitetaan sitä, että solu ottaa ympäristöstään geneettistä materiaalia. Tällä ilmiöllä on merkittävä rooli bakteerien evoluutiossa. Ilmiö johtaa siihen, että evoluutio ei etene pelkästään sukulinjoissa muodostaen selkeän evoluutiopuun. Sen sijaan evoluutio etenee etenkin evoluutiopuun "juuressa", missä on ollut yksisoluisia eliöitä, ja on tapahtunut sekoittumista myös sukulinjojen ulkopuolelta. Geenien hankintamekanismeja tunnetaan kolme kappaletta; #Transformaatio eli DNA:n ottaminen suoraan solun ulkopuolelta. #Konjugaatio eli DNA:n siirto bakteerilta toiselle ulokkeen avulla. #Transduktio eli geneettisen materiaalin siiryminen bakteriofagien välityksellä. ==Transformaatio== Transformaatiossa bakteerisolu ottaa DNA:ta ympäristöstään. Se havaittiin ensi kerran vuoden 1944 kuuluisassa kokeessa, jonka tekivät Oswald Avery, Colin MacLeod ja Maclyn McCarty. Tautia aikaansaamattoman S. pneumoniae -kannan huomattiin muuttuvan taudinaiheuttajaksi, kun kanta asetettiin liuokseen, jossa oli valmiina tapettu tautia aiheuttava kanta. Bakteerien kykyä ottaa vastaan DNA:ta kutsutaan kompetenssiksi. Kun bakteeri kuolee, sen soluseinä ja solukalvo hajoavat. Perintöaines, eli kokonaiset plasmidit ja paloiksi hajonnut kromosomaalinen DNA, vapautuvat ympäristöön. Lähistöllä oleva elävä bakteeri voi ottaa tätä perintöainesta sisäänsä. Bakteerin ympäristöstään ottama kromosomipala hakeutuu solulimassa itseään vastaavaan DNA:n vastinkohtaan ja korvaa sen. ==Konjugaatio== Konjugaatio on DNA:n yksisuuntaista siirtoa bakteerisolusta toiseen. Konjugaatiossa luovuttajabakteeri (donor -yksilö) luovuttaa ulokkeensa (pilus) läpi perimäainestaan (plasmidi tai kromosomi) vastaanottajabakteeriin (resipienttiyksilö). Tätä tapahtuu paitsi bakteereista toisiin myös bakteereista aitotumallisiin soluihin. Ilmiön löysivät mikrobiologit Joshua Lederberg ja E. L. Tatum 1940-luvulla. Myöhemmin on havaittu, että konjugaatiossa voi siirtyä kokonaisia bakteerikromosomeja. Luovutuksen alussa luovuttajan perintöaines kahdentuu. ==Transduktio== Transduktio on prosessi, jossa bakteerin DNA siirtyy bakteerista toiseen bakteriofagin välityksellä infektoinnin yhteydessä. Ilmiö havaittiin vuonna 1952, kun Joshua Lederberg havaitsi bakteriofagien infektoineen bakteerisolun; niiden normaaliin toimintaan kuuluu käyttää kohdesolun DNA:n kahdentamisjärjestelmää monistumiseensa. Edellisestä isäntäsolusta peräisin oleva, viruksen mukana kulkeutunut DNA etsiytyy uuden bakteerin kromosomi- DNA:n vastinkohdan viereen ja korvaa sen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Horizontal Gene Transfer - A New Paradigm for Biology *Institute of Science in Society: Report on horizontal gene transfer * Horizontal Gene Transfer -artikkeli sci.sdsu.edu:ssa Luokka:Evoluutio Luokka:Perinnöllisyystiede