EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
NBA-kausi 1989–1990

NBA-kausi 1989–1990 oli NBA-liigan 44. kausi. Runkosarja alkoi 3. marraskuuta 1989 ja loppui 22. huhtikuuta 1990. Detroit Pistons uusi edelliskauden mestaruutensa kaadettuaan Portland Trail Blazersin 14. kesäkuuta päättyneessä finaalisarjassa otteluvoitoin 4–1. ==Tapahtumia== * Minnesota Timberwolves ja Orlando Magic liittyvät liigaan sen 26. ja 27. joukkueina. * Tähdistöottelu pelattiin Miamissa ja idän joukkue voitti sen 130–113. Los Angeles Lakersin Magic Johnson palkittiin ottelun parhaana pelaajana. * NBA otti käyttöön FIBAn käyttämän säännön, jonka mukaan pelikellossa tulee näkyä myös sekunnin kymmenykset erien viimeisen minuutin aikana. * Kaikki Texasin joukkueet pääsivät pudotuspeleihin. Tämä tapahtui seuraavan kerran vuonna 2004. * Tämä kausi oli viimeinen yhdeksästä peräkkäisestä, joina Los Angeles Lakers oli runkosarjassa läntisen konferenssin ykkönen. Lakers palasi ykköspaikalle vuonna 2000. ==Runkosarja== Läntinen konferenssi V H V% Los Angeles Lakers * 63 19 76.8% San Antonio Spurs * 56 26 68.3% Portland Trail Blazers 59 23 72.0% Utah Jazz 55 27 67.1% Phoenix Suns 54 28 65.9% Dallas Mavericks 47 35 57.3% Denver Nuggets 43 39 52.4% Houston Rockets 41 41 50.0% Seattle SuperSonics 41 41 50.0% Golden State Warriors 37 45 45.1% Los Angeles Clippers 30 52 36.6% Sacramento Kings 23 59 28.0% Charlotte Hornets 22 60 26.8% Minnesota Timberwolves 19 63 23.2% Itäinen konferenssi V H V% Detroit Pistons * 59 23 72.0% Philadelphia 76ers * 53 29 64.6% Chicago Bulls 55 27 67.1% Boston Celtics 52 30 63.4% New York Knicks 45 37 54.9% Milwaukee Bucks 44 38 53.7% Cleveland Cavaliers 42 40 51.2% Indiana Pacers 42 40 51.2% Atlanta Hawks 41 41 50.0% Washington Bullets 31 51 37.8% Miami Heat 18 64 22.0% New Jersey Nets 18 64 22.0% Orlando Magic 17 65 20.7% V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja ===Pelaajatilastot=== Kategoria Pelaaja Joukkue Tilasto Pisteitä per ottelu Michael Jordan Chicago Bulls 33.6 Levypalloja per ottelu Hakeem Olajuwon Houston Rockets 14.0 Syöttöjä per ottelu John Stockton Utah Jazz 14.5 Riistoja per ottelu Michael Jordan Chicago Bulls 2.8 Torjuntoja per ottelu Hakeem Olajuwon Houston Rockets 4.6 Pelitilanneheittojen tarkkuus Mark West Phoenix Suns 62.5% Vapaaheittojen tarkkuus Larry Bird Boston Celtics 93.0% Kolmen pisteen heittojen tarkkuus Steve Kerr Cleveland Cavaliers 50.7% ==Pudotuspelit== ==Palkitut pelaajat== * Arvokkain pelaaja (MVP): Magic Johnson, Los Angeles Lakers * Vuoden tulokas: David Robinson, San Antonio Spurs * Vuoden puolustuspelaaja: Dennis Rodman, Detroit Pistons * Paras kuudes pelaaja: Ricky Pierce, Milwaukee Bucks * Kehittynein pelaaja: Rony Seikaly, Miami Heat * Vuoden valmentaja: Pat Riley, Los Angeles Lakers * Finaalien MVP: Isiah Thomas, Detroit Pistons == Aiheesta muualla == Luokka:NBA-kaudet Luokka:Vuoden 1989 koripallo Luokka:Vuoden 1990 koripallo
Novelleja (Mika Waltari)

Novelleja on Mika Waltarin novellikokoelma, joka ilmestyi vuonna 1943. Vuoden 1988 toisesta painoksesta lähtien sen nimi on ollut Nainen tuli pimeästä ja muita novelleja. Kokoelma koostuu lähinnä 1930-luvun aikakauslehdissä ilmestyneistä novelleista, ja se on Panu Rajalan mukaan "kevyehkö"Rajala s. 438.. Se jakaantuu viiteen osaan, joiden nimet ovat Poikia, Päivä paistaa, Maa, Kaupunki ja Tuolta puolen. Novelleja-kokoelman tunnetuin teksti on Nainen tuli pimeästä, joka on julkaistu myös Waltarin kokoelmassa Pienoisromaanit 1966. ==Sisällys== Jokaisen novellin jälkeen on mainittu kirjoitusvuosiKokoelman toisen painoksen (1988) mukaan.. *I Poikia **Herääminen 1931 **Pelkuri 1936 **Kiusaus 1932 **Salaseura "Hurjat hosujat" 1933 **Oi, nuoruus 1935 *II Päivä paistaa **Nuori mies rakastaa 1937 **Suomalaista rakkautta 1935 **Kosto 1938 **Ensimmäinen vuosi on pahin 1934 **Mies ja hänen koiransa 1935 **Huviretki 1935 **Vanha mies herää kevääseen 1937 **Helsingin kevät 1938 *III Maa **Hannu Suolanhakijan tarina 1939 **Rauhaton taival 1940 **Omenapuut 1943 **Ihminen on hyvä 1934 **Huutokaupassa 1937 **Juhlapäivä 1934 **Mies kävelee talvista tietä 1932 *IV Kaupunki **Pimeä piha 1934 **Oli kerran pieni poika 1931 **Poika palaa kotiin 1932 **Äiti on sairas 1933 **Mies herää unesta 1938 **Hiilet hehkuvat 1935 **Uusi rakennusmaa 1936 *V Tuolta puolen **Nainen tuli pimeästä 1939–1941 ==Nainen tuli pimeästä== Tarinan päähenkilöt ovat vanhahko mies, joka elää yksin pienessä talossa maalla, ja sinipukuinen nainen, joka tulee salaa hänen pihalleen. Nainen yrittää viettää yönsä miehen halkoliiterissä, mutta mies löytää hänet. Mies aikoo ensin ajaa naisen tiehensä, mutta heltyy lopulta ja kutsuu tämän sisään. Pian ilmenee, että nainen on menettänyt muistinsa pommituksessa ja sitten karannut laitoksesta, jossa häntä on hoidettu. Miehellä on takanaan epäonnistunut avioliitto, hänen vaimonsa on kuollut ja hän on jäänyt asumaan yksin entiselle kesähuvilalleen. Kun mies lainaa naiselle vaimonsa vanhoja vaatteita, hän muistelee ja elää samalla uudestaan entistä avioliittoaan. Koska nainen ei muista mitään entisestä elämästään, hän ottaa vastaan miehen ajatukset ja mukautuu niihin. Hän on onnellinen, eikä hänen tarvitse pelätä tai hävetä menneisyyttään, jota hän ei muista. Tarinan lopussa mies ja nainen suutelevat, ja heidän kohtalonsa rinnastuu maailmaan, joka aloittaisi uuden elämän sodan jälkeen. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Mika Waltarin teokset Luokka:Vuoden 1943 kirjat Luokka:Suomalaiset novellikokoelmat
Lynn Margulis

Lynn Petra Margulis (o.s. Alexander; 5. maaliskuuta 1938 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 22. marraskuuta 2011 Amherst, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen evoluutiobiologi ja geotieteen professori Massachusettsin yliopistossa. Hän arvosteli synteettistä evoluutioteoriaa ja korosti symbioosin eli eliölajien yhteistyön merkitystä lajien kehittymisessä. Margulis on kehittänyt yleisesti hyväksytyn endosymbioositeorian, jolla selitetään solujen sisäisten soluelinten, kuten tumien ja viherhiukkasten, evoluutio. Hän kannatti myös James Lovelockin kehittämää Gaia-hypoteesia. Hän ei kuitenkaan ollut sen mystisimmän muodon kannattaja. == Henkilökohtainen elämä == Margulis syntyi Chicagossa vuonna 1938. Hänen isänsä oli lakimies ja liikemies. Hän pääsi sisään Chicagon yliopistoon ollessaan 14-vuotias. Hän tapasi siellä tähtitieteilijä Carl Saganin ja he menivät naimisiin vuonna 1957. Heillä on kaksi poikaa: Dorion ja Jeremy. Joista Dorion Sagan on myös tunnettu biologi. Margulis meni myöhemmin naimisiin kemisti Thomas Marguliksen kanssa ja heillä on yhteiset poika ja tytär: Zachary ja Jennifer. He erosivat 1980-luvulla. Lynn Margulis kuoli 22. marraskuuta 2011 kotonaan Amherstissa Massachusettsissa viisi päivää sen jälkeen kun oli saanut aivohalvauksen. == Työura == Margulis on suorittanut genetiikan ja eläintieteen maisterin tutkinnon Wisconsinin yliopistossa ja tohtorin tutkinnon Kalifornian yliopistossa. Hän opetti Bostonin yliopistossa 22 vuotta jonka jälkeen hänet nimitettiin vuonna 1988 geotieteen professoriksi Massachusettsin yliopistoon. === Tunnetut työt === Margulis tuli tunnetuksi 1960-luvulla kun hän esitti että aitotumaiset solut punasoluja lukuun ottamatta ovat kehittyneet bakteerien symbioottisten suhteiden seurauksena. Hänen käsityksensä oli että maapallon historian alkuaikoina noin 3,5 miljardia vuotta sitten maapallolla elävät eliöt olivat yksisoluisia eliöitä joilla ei ollut kovin monimutkaista sisäistä rakennetta mutta että evoluutio voi edistyä vain lisäämällä solujen monimutkaisuutta symbioosin kautta. Tehokkain symbioosin muoto olisi kun kaksi solua yhdistyy ja ne muodostavat yhdessä uuden toimivan aitotumaisen solun. Esimerkkinä tästä hän tarjosi mitokondriota joita on kaikissa soluissa paitsi punasoluissa. Hän esitti että ne ovat joskus olleet itsenäisiä soluja jotka ovat alkaneet endosymbioottiseen suhteeseen muiden solujen kanssa. Margulis tarjosi vuonna 1966 tutkimuksistaan kirjoittamaansa kirjoitudtaan viiteentoista tiedelehteen julkaistavaksi mutta sitä pidettiin tuolloin epäuskottavana evoluutioteoriana. Vasta Journal of Theoretical Biology lehti suostui sen julkaisemaan vuonna 1967. Kesti kuitenkin vuosikymmenen ennen kun hänen teoriansa hyväksyttiin. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Yhdysvaltalaiset biologit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Creepshow 2

Creepshow 2 on yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka ensiesitys oli vuonna 1987. Sen on ohjannut Michael Gornick, joka oli alkuperäisen Creepshow- elokuvan kuvaaja. Elokuvalle on vielä epävirallinen jatko-osa, Creepshow III. ==Juoni== * Intiaanipäällikkö Puupää (Old Chief Wooden Head) Vanha mies omistaa kaupan, jossa on intiaanipäällikön patsas. Myöhemmin mies ja hänen vaimonsa tapetaan, ja puupatsas herää henkiin kostamaan tappajille. * Lautta (The Raft) Neljä nuorta uivat rannan lähellä olevalle lautalle. Sen lähellä liikkuu valtava levä, joka yrittää saalistaa nuoria, jos he yrittävät uida takaisin rantaan. * Liftari (The Hitchhiker) Nainen ajaa kolarin ja kyydissä ollut uhri alkaa vainoamaan naista, yritti tämä miten tahansa karistaa peukalokyytiläisen. ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 tätä jatko-osaa kutsutaan heppoiseksi ja se saa vain kaksi tähteä viidestä (= keskinkertainen), kun ensimmäinen osa saa neljä (= erinomainen). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Vuoden 1987 yhdysvaltalaiset elokuvat‎ Luokka:Episodielokuvat
Pieneläinhoitaja

Pieneläinhoitajan varsinainen tutkintonimike on ollut aiemmin eläintenhoitaja, suuntautumisalana pieneläintenhoito. Vuodesta 2010 ammattinimike on muuttunut klinikkaeläinhoitajaksi, joka on suojattu ammattinimike, ja sitä saavat käyttää vain ammattitutkinnon suorittaneet klinikkaeläintenhoitajat. == Koulutus == Klinikkaeläinhoitajaksi opiskellaan joko oppisopimuksella, joka kestää kaksi vuotta, monimuotokoulutuksena tai päiväkoulutuksena, joka kestää koulutuspaikasta riippuen 1–3 vuotta. Ammattitutkintoon valmistavia ja päättyviä koulutuksia sekä oppisopimuksen teoriaopetusta tarjoavat muun muassa Taitotalo (entinen Amiedu) Helsingissä, Pohjois-Savon ammatti-instituutti, Koulutuskeskus Salpaus (Päijät-Häme) Axxell (opetus ruotsinkielistä), Keski- Uudenmaan koulutuskuntayhtymä Keuda (Mäntsälä), AhlmanEdu (Tampere), Kainuun ammattiopisto KAO (Kajaani), Koulutuskeskus Brahe (Raahe), Keski-Pohjanmaan ammattiopisto KPEDU (Kannus) ja Ammattiopisto Livia (Paimio). Pieneläinhoitajan / Klinikkaeläinhoitajan opetusohjelmaan kuuluvat: * Eläinten elinkaaren tuntemus. * Eläinten anatomian, fysiologian, biologian ja lisääntymisbiologian tuntemus. * Eläinten käyttäytymisen tuntemus sekä käsittelytaidot. * Terveen ja sairaan eläimen ravitsemuksen tuntemus. * Eläinten ympäristövaatimusten tuntemus sekä hyvinvoinnin hallinta. * Kliinisen tutkimuksen ja hoidon tuntemus sekä hoitotoimenpiteissä avustaminen. * Säädösten ja määräyksien tuntemus. Ympäristönäkökohtien huomioon ottaminen. * Mikrobiologian, loisopin ja eläinten tautiopin perusteiden sekä sairauksien tuntemus. * Näytteiden ottaminen ja laboratoriomäärityksien tekeminen. * Diagnostisen kuvantamisen toimenpiteiden tekeminen (röntgenkuvaus sekä ultraäänitutkimuksissa avustaminen) * Välinehuollon sekä aseptiikan hallinta. * Perioperatiivisen hoidon periaatteiden tuntemus. * Kirurgisen hoitotyön tuntemus: Eläimen kivunpoisto, anestesia jne. * Lääkeaineiden tuntemus ja annostelu. * Asiakaspalvelu, kassatyöskentely sekä myyntitaidot. Ajanvaraus sekä opastustaidot. == Työllistyminen == Pieneläinhoitajat / klinikkaeläinhoitajat työskentelevät kunnan- tai kaupungineläinlääkäreiden vastaanotoilla, yksityisillä eläinklinikoilla tai eläinsairaaloissa. Työmarkkinoilla pieneläinhoitajia on enemmän kuin alalla on työpaikkoja, joten työllistyminen ei ole helppoa. Keskimäärin puolet ammattitutkinnon suorittaneista eläintenhoitajista työllistyy omalle alalleen. == Palkkaus == Pieneläin- / klinikkaeläinhoitajien alalla ei ole työehtosopimusta, joten alalle ei ole määritelty mm. minimipalkkaa. Palkka on hyvin klinikkakohtainen, haarukka 1 200 – 2 500 €/kk. Kunnan- tai kaupungineläinlääkärin vastaanotoilla työskentelevien hoitajien palkoissa sovelletaan kunta-alan yleistä virka- ja työehtosopimusta (KV-TES). Yksityisillä klinikoilla ja eläinsairaaloissa palkkaus vaihtelee työnantajien kesken. == Aiheesta muualla == *Eläintenhoitajan ammattitutkinnon perusteet *Klinikkaeläinhoitajat ry Luokka:Luonnonvara-alan ammatit Luokka:Toisen asteen tutkinnot
Taneli Turunen

Taneli Turunen (s. 1975) on suomalainen sellisti, joka toimii vuorottelevana soolosellistinä Berliinin konserttitalon orkesterissa. Luokka:Suomalaiset sellistit Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carl Henrik Bjørseth

Carl Henrik Bjørseth (s. 8. helmikuuta 1968) on norjalainen suunnistaja. Invernessin MM-kilpailuissa 1999 Bjørseth voitti hopeaa normaalimatkalta. Tampereen MM-kilpailuissa 2001 hän voitti hopeaa viestistä ja pronssia normaalimatkalta. Viestissä hänen kanssaan suunnistivat Bernt Bjørnsgaard, Tore Sandvik ja Bjørnar Valstad. Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa vuonna 1998 Bjørseth sijoittui kuudenneksi. Aktiiviurallaan Bjørseth edusti NTHI:ta ja Nydalens SK:ta. Hän voitti Jukolan viestin vuosina 1990 ja 1995 NTHI:n joukkueessa. ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Leif Nummela

Leif Aarne Nummela (s. 26. joulukuuta 1955 Turku) on suomalainen eläkkeellä oleva teologi ja kirjailija.Suomen teologit – Finlands teologer 2010, s. 697. Helsinki 2010. ISBN 978-952-92-7591-5 Hän toimi Uusi tie -lehden päätoimittajana elokuuhun 2023 asti. Hän toimi 1980-luvulla lähetystyössä Italiassa ja valmistui teologian maisteriksi vuonna 2001 Helsingin yliopistosta. Hän loi pitkän työhistorian Suomen Evankelisluterilaisessa Kansanlähetyksessä. Hänestä tuli vuonna 1979 sen nuorisosihteerin apulainen. Vuosina 1987–1993 hän toimi yhteisön nuorisosihteerinä. Vuosina 2004–2005 Nummela oli Suomen teologisen instituutin pääsihteerin sijainen. Hän on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustaja. Hänet vihittiin Inkerin kirkon papiksi syyskuussa 2012. Uusi Tie -kustantamo on julkaissut useita hänen kirjojaan. Nummela edustaa evankelis-luterilaisen kirkon vanhoillista siipeä, ja hän vastustaa ankarasti naispappeutta. Kun Irja Askola valittiin Helsingin hiippakunnan piispaksi, Nummela kirjoitti: > ”Tällaista henkilöä ei kukaan Raamatun arvovaltaan uskon asioissa sitoutuva > mitenkään voi pitää hengellisessä ja raamatullisessa mielessä todellisena > kristittynä paimenena.” Nummela on varttunut Turussa ja asuu Tervakoskella. Hän on kaksikielinen ja hänellä on vaimo ja kolme aikuista lasta. == Teoksia == * * * * * == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Luokka:Suomalaiset teologit Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomen evankelis- luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustajat Luokka:Suomalaiset lähetyssaarnaajat Luokka:Inkerin kirkon papit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Loviisa (nimi)

Loviisa () on pohjoismainen naisen etunimi. Nimi Lovisa on alkujaan ruotsalainen muunnos ranskalaisesta naisen­nimestä Louise, joka on Louis-nimen naispuolinen vastine. Nimi Louis taas on germaanisperäisen Ludvig-nimen ranskalainen muoto, joka on ollut muun muassa useilla Ranskan kuninkailla. Loviisan nimipäivä on 25. elokuuta. Nimipäivä oli alkujaan Ranskan kuningas Ludvig IX Pyhän kuolin- ja muistopäivä, mutta Ruotsin ja samalla Suomen almanakassa Ludvig-nimi korvattiin korvattiin vuonna 1750 Lovisa-nimellä silloisen kuningattaren, Loviisa Ulrikan kunniaksi.. Suomessa on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 4 967 naista saanut nimekseen Loviisa. Muodossa Lovisa nimi on annettu 2 791 naiselle ja muutamalle miehelle. == Tunnettuja Loviisoja ja Lovisoja == === Kuninkaallisia === *Loviisa Ulrika (1720–1782), Ruotsin kuningatar 1751–1771, Aadolf Fredrikin puoliso *Lovisa (1828–1871), Ruotsin ja Norjan kuningatar 1859–1871, Kaarle XV:n puoliso *(Louise (1889–1965), Ruotsin kuningatar 1950–1965, Kustaa VI Aadolfin puoliso, oli saman niminen kuin ylläolevat, mutta hänen nimeään ei enää käännetty Lovisaksi.) === Muita === *Lovisa Lennartsson (s. 1998), ruotsalainen jalkapalloilija *Lovisa Lindh (s. 1991), ruotsalainen keskimatkojen juoksija *Lovisa Charlotta Malm-Reuterholm (1768–1845), suomalainen naistaiteilija *Lovisa Rosenlund (1792–1900), yksi pitkäikäisimmistä suomalaisista == Kuvitteellisia Loviisoja == * Loviisa Niskavuori, alk. Saarioisten Loviisa, maatalon emäntä Hella Wuolijoen Niskavuori -näytelmäsarjassa ja siihen perustuvissa elokuvissa * Loviisa, Ronja Ryövärintyttären äiti Astrid Lingdrenin romaanissa Ronja Ryövärintytär == Nimen muita käyttöyhteyksiä == * Loviisa, Suomen kaupunki, saanut nimensä kuningatar Loviisa Ulrikan mukaan. * 2750 Loviisa, asteroidi. ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Ruskuskasvit

Ruskuskasvit (Ruscaceae) oli Asparagales-lahkoon kuuluva kasviheimo vanhentuneessa kasvien APG II -luokittelussa. Heimoon kuului 26 sukua ja 475 lajia pohjoisella pallonpuoliskolla ja Afrikassa. Uudemmassa APG III -luokittelussa entisen ruskuskasvien heimon lajit muodostavat parsakasveihin (Asparagaceae) kuuluvan alaheimon Nolinoideae. Tieteellisen nimen synonyymejä ovat Aspidistraceae (tuonenkielokasvit), Convallariaceae (kielokasvit), Dracaenaceae (traakkikasvit), Eriospermaceae, Nolinaceae (pullojukkakasvit), Ophiopogonaceae (käärmeenpartakasvit), Peliosanthaceae, Polygonataceae (kalliokielokasvit), Sansevieriaceae (anopinkielikasvit) ja Tupistraceae. == Suvut == Ruskuskasveihin aiemmin luokitellut suvut: * Aspidistra – tuonenkielot * Beaucarnea * Calibanus – mukulajukat * Campylandra * Comosperma * Convallaria – kielot * Danae – daneet * Dasylirion – jupit * Disporopsis * Dracaena – traakkipuut * Eriospermum * Gonioscypha * Heteropolygonatum * Liriope – liriopet * Maianthemum – oravanmarjat * Nolina – pullojukat * Ophiopogon – käärmeenparrat * Peliosanthes * Pleomele * Polygonatum – kalliokielot * Reineckea * Rohdea – mikonkielot * Ruscus – ruskukset eli rautamyrtit * Sansevieria – anopinkielet * Semele – prinsessanliaanit * Speirantha * Theropogon * Tricalistra * Tupistra == Lähteet == * Angiosperm Phylogeny Website === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Ruscaceae Luokka:Parsakasvit Luokka:Kasviheimot Luokka:Taksonomisesti vanhentuneet eliöryhmät
William Barak

William Barak (1824 – 15. elokuuta 1903) oli australialainen aboriginaalien wurundjeri-heimon päällikkö ja taiteilija. Hän vaikutti myös aboriginaalien oikeuksien puolestapuhujana ja wurundjerien kulttuurin säilyttäjänä. ==Elämä== William Barak syntyi Brushy Creekissä ngurungaetan (heimopäällikön) perheeseen. Hän oli kuudes lapsi perheessään. Barakin isä osallistui kertoman mukaan muiden heimopäälliköiden kanssa kokoukseen, jossa sovittiin John Batmanin kanssa Melbournen alueen luovuttamisesta Britannialle 1835. Vuosina 1837–1839 Barak opiskeli lähetyssaarnaajien ylläpitämässä koulussa. Virallisesti nimen William Barak hän sai vuonna 1844 liityttyään aboriginaaleista muodostettuun ratsupoliisijoukkoon. Vuonna 1864 Barak muutti Coranderrkiin Victoriaan. 1875 wurundjeri-heimon edellinen päällikkö kuoli ja Barakista tuli uusi ngurungaeta. Hänestä tuli kunnioitettu henkilö sekä aboriginaalien että eurooppalaisten keskuudessa. Barak kuoli vuonna 1903 ja hänet haudattiin Coranderrkin hautausmaalle. ==Maalaukset== Barakin työt on tehty perinteiseen aboriginaalien tyyliin. Monet töistä kuvaavat aboriginaalien ja eurooppalaisten kulttuurien yhteentörmäyksiä. Hän ei ollut saanut virallista koulutusta taiteilijaksi. Nykyisin hänen työnsä ovat arvokkaita ja niitä on näytteillä useissa australialaisissa taidemuseoissa. Victorian kansallisgalleriassa on Barakin töiden pysyvä näyttely. ==Lähteet== *Remembering Barak *Barakin veljenpojan kertomus Luokka:Australian alkuperäisasukkaat Luokka:Australialaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1824 syntyneet Luokka:Vuonna 1903 kuolleet
Jimmy Clitheroe

Jimmy Clitheroe (24. joulukuuta 1921 Clitheroe, Lancashire - 6\. kesäkuuta 1973) oli brittiläinen näyttelijä. Hän oli vain 130 senttimetriä pitkä, ja hän esitti lähes koko uransa ajan lapsirooleja. Jimmy Clitheroen tunnetuin rooli oli nimiosa radiokuunnelmasarjassa The Clitheroe Kid, jota BBC esitti vuodesta 1957 alkaen. Sitä esitettiin kaikkiaan 15 vuoden ajan, ja se oli tuolloin BBC:n pitkäikäisin tilannekomediasarja. Televisiossa hän esiintyi muun muassa sarjoissa That's My Boy ja Just Jimmy. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Brittiläiset radionäyttelijät Luokka:Lyhytkasvuiset henkilöt Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Rukinlapa

thumb|Rukki Suwalkin lähellä Puolassa vuonna 1976. Rukinlapa oikealla. Rukinlapa on rukkiin kiinnitettävä lautamainen, usein leikkauksin koristeltu kuontalonpidin. Kuontalo on pellavasta tehty vähän hattaran mallinen rulla, joka sidottiin rukinlapaan kiinni nauhalla. Rukinlapa taas kiinnitettiin rukkiin niin kutsutulla käsivarrella. Rukinlapoja käytettiin Suomessa erityisesti 1800-luvulla. Osa niistä oli yksinkertaisia, arkisia käyttöesineitä, osa taidokkaasti koristeltuja lahjoja. Nykyään rukinlapa on suosittu keräilykohde. Ne edustavat talonpoikaistaidetta ja esi-isiemme tekemiä käsitöitä. ==Käyttö== Rukinlapaan sidottiin kehrättäväksi tarkoitettu kuitutukko. Rukinlapaa käytettiin erityisesti pellavan kehräämisessä, koska pellavan kuidut ovat pitkiä. Suomessa kehrättiin paljon pellavaa, pidempään kuin monissa muissa maissa. Rukinlapa on kehrävarren tai kehräpuun kehittyneempi versio. Yleensä rukit ostettiin valmiina, mutta rukinlavat tehtiin itse, ja usein sulhaset antoivat niitä morsiamilleen kihlajaislahjaksi. Puiseen rukinlavaan kaiverrettiin rakkauden tunnustuksia, sydämiä ja nimikirjaimia. Osa lavoista on todella hienoja, toiset hellyttävän kömpelöitä. Rukinlavan veistäminen kuului suomalaisen talonpoikaiskulttuurin häätapoihin. Sulhanen halusi osoittaa sen avulla kädentaitojaan morsiamelle. Rukin paikan katsominen oli tilaisuus, jossa morsian vieraili ensimmäisen kerran tulevassa kodissaan. Myös ammattipuusepät valmistivat rukinlapoja tilaustöinä. Länsirannikolla rukinlapoja käytettiin morsiuslahjojen lisäksi onnittelulahjoina. Rukinlavalla on siis tunnearvoa ja siksi niitä on talletettu, vaikka itse rukki on heitetty pois. ==Koristelu== 1800-luvun alkupuolella rukinlapoja koristeltiin lähinnä leikkauksin. 1800-luvun jälkipuoliskolla niiden koristelu värikkäin maalauksin yleistyi. Lapojen koristeluissa näkee piirteitä useista tyylikausista, esimerkiksi renessanssista, barokista tai rokokoosta. Koristelutavat erosivat alueellisesti. Pohjanmaalla rokokoo-henkiset, sirot, lävistekoristeiset rukinlavat olivat yleisiä, Keski-Pohjanmaalla niitä koristeltiin leijonien ja ihmisten kuvilla. Karjalassa lavat olivat leveämpiä, lyhyempiä ja niukemmin koristeltuja. Koristeaiheina lavoissa käytettiin muun muassa kasveja, sydämiä, kruunuja ja tähtiä. Usein rukinlavassa näkyy tekijän tai omistajan nimikirjaimet ja vuosiluku. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Rukinlapa. Pohjois-Savon museot 21.4.2004. * Anne Saarikettu: Keskipohjalaisia rukinlapoja . Keskipohjanmaa. *Rukinlapoja Finnassa Luokka:Kansanperinne Luokka:Kehrääminen
Koskenkylän laulu

Koskenkylän laulu on Ilmari Unhon 1947 ohjaama romanttinen tukkilaiselokuva talollisen pojasta, joka rakastuu mökin tyttöön. ==Näyttelijät== == Tuotanto == Kuvausten aikana sattui samantapainen onnettomuus kuin kuvattaessa SF- elokuvaa Kaksi vanhaa tukkijätkää Kymin Pernoonkoskella: Tukkilautta pääsi karkuun, mutta Paloa lukuun ottamatta muut ehtivät pelastautua. Palon onnistui vihdoin tarttua siltapalkkiin ja pelastaa kameran akku. Muut tiedot. Viitattu 9.5.2012. ==Arviot== Aikalaiskriitikot suhtautuivat viileästi elokuvaan, joka Olavi Veistäjän mielestä sisälsi vain vanhojen aiheiden uudelleenlämmitystä. Osa kriitikoista yritti löytää siitä myönteisiäkin puolia – suvi-illan lyriikkaa, joka sulautuu yhteen raitilla laulettujen kansanlaulujen kanssa, runsaasti vilkasta ja leppoisaa kansanelämää – mutta päällimmäinen vaikutelma on hutilointi ja vastuunoton puute. Lehdistöarviot. Viitattu 18.6.2013. ==Lähteet== Luokka:Tukkilaiselokuvat Luokka:Vuoden 1947 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Ilmari Unhon ohjaamat elokuvat
In Hell

In Hell on vuoden 2003 toimintarilleri, jonka on ohjannut Ringo Lam. Yhdysvaltalaisen elokuvan pääosassa nähdään Jean-Claude Van Damme. == Juoni == Amerikkalainen Kyle LeBlanc (Van Damme) löytää vaimonsa murhattuna Venäjältä. Murhaaja jätetään tuomitsematta, jolloin LeBlanc päättää ottaa oikeuden omiin käsiinsä. Rakkaansa kuoleman kostanut LeBlanc joutuu pahamaineiseen vankilaan, jossa vartijoiden viihdettä on järjestää vankien välisiä tappeluita. == Rooleissa == ==Suomessa== Suomessa elokuvan televisioensi-ilta oli 27. elokuuta 2009 MTV3:lla.Savage, The (2003) Elonet. Viitattu 26.3.2011 ==Arvostelut== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Leffatykin arvostelu Luokka:Vankilaelokuvat Luokka:Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Ringo Lamin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintatrillerit
Alan Freeman

Alan Freeman (6. heinäkuuta 1927 Melbourne, Australia – 27. marraskuuta 2006 Twickenham, Iso-Britannia) oli australialaissyntyinen radio-DJ, joka suurimman osan urastaan työskenteli Britanniassa. Freeman aloitti uransa Australiassa melbournelaisella 3KZ-asemalla 1952. BBC:lle hän siirtyi 1960, oltuaan sitä ennen kaksi vuotta Radio Luxembourgilla. Pick of the Pops -ohjelman juontajana hän oli 1961–1972. Vuonna 1979 Freeman siirtyi Capital Radioon, jossa hän oli seuraavat kymmenen vuotta. Pick of the Popsin juontajaksi hän palasi BBC:lle 1989. Vuonna 1988 Freeman sai Sony-palkinnon vuoden radiopersoonana, ja MBE- arvonimen hän sai 1998. Radiossa Freeman esiintyi vuoteen 2001 saakka. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Australialaiset henkilöt Luokka:Brittiläiset DJ:t Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Igloolik

Igloolik (), tunnetaan myös nimellä Iglulik) on pikkukylä Kanadassa, Nunavutin territoriossa, Qikiqtaalukin alueella. Kylä sijaitsee erittäin pienellä saman nimisellä saarella, joka on määritelty Kanadan kansallishistorialliseksi paikaksi. Kylän väkiluku on 2 049 (2021). Nimi Igloolik tarkoittaa suomeksi: "siellä on iglu". Kylä sijaitsee tiettömällä alueella, ja ainoat liikenneyhteydet ovat vuosittaisen yhteysaluksen lisäksi lentokoneet. Kylän läheisyydessä sijaitsee Igloolikin lentoasema. == Historia == Useissa arkeologisissa kaivauksissa on todettu alueen olleen asuttu yli 4 000 vuotta. Ensimmäiset alueelle saapuneet eurooppalaiset olivat William Edward Parryn retikunnan jäsenet. Hän purjehti HMS Fury ja HMS Hecla laivoillaan etsien luoteisväylää. Retikunta leiriytyi talven 1822 yli kylässä. Vuosina 1867–1868 amerikkalainen tutkimusmatkailija Charles Francis Hall vieraili kylässä etsiessään John Franklinin kadonnutta retkikuntaa. Vuonna 1913 kanadanranskalainen geologi Alfred Tremblay kävi saarella tutkimassa mahdollisia mineraalilöytöjä. 1921 Knud Rasmussenin viidennellä Thule tutkimusretkellään vieraili saarella. Ensimmäinen pysyvän eurooppalaisten asumuksen rakensivat 1930-luvulla Roomalaiskatoliset lähetystyöntekijät. Myöhemmin myös Hudson's Bay Companyllä oli tukikohta saarella. == Lähteet == Luokka:Nunavutin kylät ja kaupungit Luokka:Nunavutin kunnat
Kenneth Williams

Kenneth Williams (22. helmikuuta 1926 Lontoo - 15\. huhtikuuta 1988 Lontoo) oli brittiläinen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Hancock's Half Hour -radiokomediassa, ja oli mukana kaikkiaan 26 Carry On -elokuvassa yli 20 vuoden aikana. Radiossa hän oli vakioesiintyjänä Just a Minute -visailuohjelmassa. Williamsilta ilmestyi kaksi omaelämäkertateosta: Just Williams vuonna 1985 ja The Kenneth Williams Diaries vuonna 1993. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Igloolikinsaari

Igloolikinsaari () on pieni saari Pohjois-Kanadassa Nunavutissa Qikiqtaalukin alueella. Saari sijaitsee Foxen altaassa, lähellä Melvillenniemeä. Nimi Igloolik tarkoittaa suomeksi: "siellä on iglu". Useissa arkeologisissa kaivauksissa on todettu alueen olleen asuttu yli 4 000 vuotta. Saarella asuivat sekä Dorsetin kulttuurin että Thulen kulttuurin edustajat. Saari on noin 16 km pitkä ja 2–11 km leveä. Alue on määritelty Kanadan kansallishistorialliseksi paikaksi. == Lähteet == Luokka:Nunavutin saaret Luokka:Kanadan arktiset saaret
Al Read

Al Read (3. maaliskuuta 1909 Salford – 9. syyskuuta 1987) oli brittiläinen koomikko. Read esiintyi pääasiassa radiossa, ja hänen viikoittaisilla ohjelmillaan oli jopa 35 miljoonaa kuulijaa 1950- ja 1960-luvuilla. Readillä oli 1960-luvulla myös useita televisiosarjoja, mutta mieluummin hän esiintyi radiossa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Brittiläiset koomikot Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Rantaorneero

Rantaorneero (Certhiaxis cinnamomeus) on laajalla alueella Etelä-Amerikan pohjois- ja itäosissa tavattava orneeroihin kuuluva varpuslintu. == Koko ja ulkonäkö == Kooltaan rantaorneero on 14-15 cm. Päästään laji on väriltään tumman ruosteenruskea ja selästään hieman vaaleampi. Päässä on myös harmaata. Silmän yläpuolella on heikohkosti erottuva valkoinen silmäkulmajuova. Vatsa on linnulla valkoinen ja kurkussa on vaalean keltainen täplä. Osa rantaorneeron pyrstön höyhenistä ovat teräväkärkisiä. Ulkonäöltään rantaorneero muistuttaa valkovatsaorneeroa (Certhiaxis mustelinus). == Levinneisyys ja elinympäristö == Rantaorneeroa tavataan Trinidadissa, Kolumbian pohjoisosissa, lähes koko Venezuelassa, Guyanassa, Ranskan Guyanassa, Surinamessa, Brasiliassa lukuun ottamatta osaa Länsi-Amazoniasta, Boliviassa, Paraguayssa, Uruguayssa ja Argentiinan pohjoisosissa. Rantaorneero vaatii elinalueiltaan veden läheisyyttä. Lajia tavataankin soilla, soiden ruovikoissa, lammikoiden läheisyydessä, kosteilla ruohomailla, mangrovemetsissä ja niitä ympäröivissä pensaikoissa. Toisin kuin useat muut orneerolajit, rantaorneero on alankomaiden laji ja sitä tavataan harvoin metsissä, jotka sijaitsevat yli 500 metrin korkeudella merenpinnasta. == Pesiminen ja ravinto == Rantaorneeron pesä sijaitsee veden läheisyydessä. Laji rakentaa paksuista risuista tukevan ja pallomaisen roikkuvan pesän. Pesään kulku tapahtuu pitkän sivulla sijaitsevan tunnelin kautta. Naaras munii kolmesta neljään valkoista munaa. Kaluunakäki (Tapera naevia) on pesäloinen, joka munii usein juuri rantaorneeron pesään. Rantaorneeron ravinto koostuu hyönteisistä, joita se etsii ruohikosta. Usein nuoret linnut seuraavat vanhempiaan ruoanetsintämatkoilla. == Lähteet == Luokka:Rantaorneerot
Tequila Sunrise

Tequila Sunrise voi tarkoittaa seuraavia asioita: *Tequila Sunrise, drinkki *”Tequila Sunrise”, Eaglesin musiikkikappale vuodelta 1973 *Tequila Sunrise – vaarallinen sekoitus (Tequila Sunrise), Robert Townen ohjaama elokuva vuodelta 1988
Tunneloituminen

Tunneloituminen eli tunneli-ilmiö on kvanttimekaaninen ilmiö, jonka vuoksi hiukkanen voi tietyllä todennäköisyydellä läpäistä potentiaalivallin, jonka ylittämiseen sillä ei klassisen fysiikan mukaan olisi riittävästi energiaa. Klassisen fysiikan mukaisena analogiana voidaan ajatella palloa, joka vierii maata pitkin paikassa, jossa on tietyn suuruinen kohouma. Jos pallon liike- energia ennen sen saapumista kohouman kohdalle on suurempi kuin sen potentiaalienergia kohouman huipulla eikä kitkaa tarvitse ottaa huomioon, pallo ylittää kohouman. Muussa tapauksessa näin ei tapahdu, vaan se kääntyy takaisin tulosuuntaansa. Sen sijaan kvanttimekaniikassa hiukkasen käyttäytymistä on kuitenkin tarkasteltava aaltofunktion ja sitä kuvaavan Schrödingerin yhtälön avulla. Hiukkaseen vaikuttavat sähkömagneettiset ja eräissä tapauksissa myös vahva vuorovaikutus, jotka saavat aikaan, että ollessaan tietyllä alueella sillä on suurempi potentiaalienergia kuin muualla. Tällaista aluetta sanotaan tavallisesti potentiaalivalliksi. Aaltofunktio, jonka neliö kuvaa hiukkasen löytymisen todennäköisyyttä tietyllä alueella, on tällöin sinifunktion muotoinen potentiaalivallin ulkopuolella ja yksinkertaisimmassa muodossaan eksponenttifunktion muotoinen potentiaalivallin sisällä. Jos hiukkanen on alkujaan vallin toisella puolella, sen aaltofunktio on tällä puolella arvoltaan suurempi mutta ei sen toisellakaan puolella ole tarkalleen nolla. Tästä seuraa, että hiukkasella on jokin todennäköisyys joutua vallin toiselle puolelle. Ilmiön todennäköisyys on sitä suurempi, mitä kapeampi potentiaalivalli on ja mitä pienempi energia sen ylittämiseen klassisen fysiikan mukaan tarvittaisiin. == Esimerkkejä == Tunneli-ilmiö esiintyy elektroneilla eräissä puolijohdelaitteissa kuten tunnelidiodissa. Tunneli-ilmiön vuoksi sähkövirta kulkee myös kahden suprajohtavan kappaleen välissä olevan ohuen eristeen läpi, mitä sanotaan Josephsonin ilmiöksi. Tunneli-ilmiöön perustuu myös alfahajoaminen. Alfahiukkasen potentiaalienergiaan vaikuttavat toisaalta atomiytimessä nukleonien välillä vaikuttava vahva vuorovaikutus, toisaalta positiivisesti varautuneiden hiukkasten välillä vaikuttava sähköinen poistovoima. Näiden yhteisvaikutuksesta hiukkasen potentiaalienergia ensin kasvaa sen etääntyessä ytimestä mutta alkaa sitten nopeasti laskea sen päätyessä vahvan vuorovaikutuksen vaikutusalueen ulkopuolelle, joten ytimen ympärille muodostuu potentiaalivalli. Alfa-aktiivisia ovat ytimet, joissa alfahiukkasen potentiaalienergia on suurempi kuin sen ulkopuolella. Klassisen fysiikan mukaan ydin olisi stabiili, verrattavissa palloon mäen huipulla olevassa kuopassa, mutta kvanttimekaanisesti alfahiukkasen aaltofunktio ulottuu vallin ulkopuolelle, minkä vuoksi tällaisilla ytimillä on tietty todennäköisyys hajota eli ne ovat radioaktiivisia. == Lähteet == Luokka:Kvanttimekaniikka
Devil’s Night

Devil's Night on amerikkalaisen rap-yhtye D12:n albumi, joka julkaistiin vuonna 2001. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # == Arviot == * Allmusic: http://www.allmusic.com/album/r539766 * Rolling Stone: https://web.archive.org/web/20010802221626/http://www.rollingstone.com/recordings/review.asp?aid=2042672 * Robert Christgau: C == Aiheesta muualla == * Devil's Night discogs.com -sivustolla == Lähteet == Luokka:Vuoden 2001 esikoisalbumit Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -albumit Luokka:Rap rock -albumit
Sibeliuksenpuisto (Kotka)

Sibeliuksenpuisto on Kotkassa kaupungin keskustassa Kotkansaarella sijaitseva puisto. Puisto edustaa tyyliltään muotopuutarhaa. Puiston suunnitteli 1930-luvulla maineikas puutarha-arkkitehti Paul Olsson. Se kunnostettiin 1990-luvun lopulla alkuperäisen suunnitelman mukaisesti. Puisto on aiemmin tunnettu nimellä Kisakenttä. Sibeliuksenpuisto sijaitsee Keskuskadun ja Kirkkokadun välissä ja siihen liittyy Keskuskadun vieressä kulkeva noin 800 metriä pitkä lehmusbulevardi ja Kotkan veistospromenadi. Puiston keskellä on suihkulähteessä sijaitseva Jussi Mäntysen Kotkat-veistos (1955). Veistospromenadiin lukeutuvista teoksista puistossa on Alexander Reichsteinin Muodonmuutoksia (2011). Puistossa on myös nähtävissä katkelma Ruotsinsalmen linnoituskaupungin aikaista katukiveystä. ==Lähteet== *Sibeliuksenpuisto *Keskuskadun Lehmusbulevardi ja Veistospuisto == Aiheesta muualla == Luokka:Kotkan puistot
Maksasammalet (luokka)

Maksasammalet (Marchantiopsida) on toinen maksasammalten kaareen kuuluvista luokista. Toinen on aitomaksasammalet.. Maksasammalten luokkaan kuuluvat sammalet ovat sekovartisia. Niiden sekovarsi on levymäinen, usein kuitenkin halkihaarainen ja leveäliuskainen. Niiden solukkorakenne on pitkälle erikoistunut ja niiden soluissa on kalvon ympäröimiä öljypusseja. Keuhkosammal (Marchantia polymorpha) on tunnetuin maksasammalten luokkaan kuuluvista sammalista. == Maksasammalten alaluokat ja lahkot == *BLASIIDAE **BLASIALES ***Blasia pusilla – röyhelösammal *MARCHANTIIDAE – keuhkosammalet (alaluokka) **SPHAEROCARPALES **NEOHODGSONIALES **LUNULARIALES ***Lunularia cruciata – ansarisammal **MARCHANTIALES – keuhkosammalet (lahko) ***Esimerkiksi Marchantia polymorpha – keuhkosammal == Lähteet == Luokka:Maksasammalet (luokka)
Dmytro Tšyhrynskyi

Dmytro Anatolijovytš Tšyhrynskyi (, s. 7. marraskuuta 1986 Izjaslav, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Šah’tar Donetskia ja Ukrainan maajoukkuetta. == Seurajoukkueura == Tšyhrynskyi aloitti jalkapalloilun Karpaty Lvivissä ennen siirtymistään Šah’tar Donetskiin 14-vuotiaana. Ukrainan valioliigassa hän debytoi 17-vuotiaana 19. kesäkuuta 2004 ottelussa Metalurh Zaporižžjaa vastaan ja Mestarien liigassa kuukausi 18-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen 7. joulukuuta 2004 ottelussa Barcelonaa vastaan. Kauden 2005–2006 alkupuoliskon ajaksi Tšyhrynskyi lainattiin Metalurh Zaporižžjaan, josta palattuaan hän vakiinnutti asemansa Šah’tarin puolustuksessa. Hän oli avauskokoonpanossa joukkueen voittaessa Ukrainan cupin vuonna 2008 ja UEFA Cupin vuonna 2009. Ukrainan valioliigan mestaruuden hän saavutti Šah’tarin kanssa vuosina 2006 ja 2008. Elokuussa 2009 Tšyhrynskyi siirtyi pitkällisten neuvottelujen jälkeen 25 miljoonan euron kaupassa edelliskaudella triplamestaruuden voittaneeseen espanjalaiseen Barcelonaan, jonka kanssa hän teki viisivuotisen sopimuksen. Viimeisen ottelunsa Šah’tarin riveissä hän pelasi 28. elokuuta UEFA Super Cupissa juuri Barcelonaa vastaan. Tšyhrynskyi debytoi Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa 12. syyskuuta 2009 ottelussa Getafea vastaan. Hän saavutti joukkueen kanssa Espanjan liigamestaruuden ja seurajoukkueiden maailmanmestaruuden, mutta ei kuulunut valmentaja Josep Guardiolan luottopelaajiin ja pelasi kauden aikana vain 14 ottelussa kaikki kilpailut mukaan lukien. Kauden päätyttyä hän palasi 15 miljoonan euron kaupassa takaisin Šah’tariin. == Maajoukkueura == Tšyhrynskyi kuului Ukrainan alle 21-vuotiaiden maajoukkueen kokoonpanoon vuoden 2006 EM-kilpailuissa, joissa joukkue ylsi loppuotteluun. Hänet nimettiin turnauksen tähdistöjoukkueeseen. Tšyhrynskyi kutsuttiin myös Ukrainan maajoukkueen kokoonpanoon muutamia päiviä myöhemmin alkaneisiin vuoden 2006 MM- kilpailuihin, joissa hän ei kuitenkaan pelannut minuuttiakaan. Hän oli nuorin kisoihin valittu pelaaja. Ensiesiintymisensä Ukrainan maajoukkueessa Tšyhrynskyi teki lopulta 7. helmikuuta 2007 ystävyysottelussa Israelia vastaan. Vuoden 2008 EM-kilpailuiden karsinnoista lähtien hän on ollut Ukrainan runkopelaajia. == Saavutukset == * Ukrainan valioliiga: 2005–2006, 2007–2008 * Ukrainan cup: 2007–2008 * Ukrainan supercup: 2008 * UEFA Cup: 2008–2009 * Primera División: 2009–2010 * Seurajoukkueiden maailmanmestaruus: 2009 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tšyhrynskyin esittely Ukrainan valioliigan sivustolla * Tšyhrynskyin esittely Ukrainan jalkapalloliiton sivustolla Luokka:Ukrainalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tino Boos

Tino Boos (s. 10. huhtikuuta 1975 Düsseldorf, Länsi-Saksa) on saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. ==Ura== Boos pelasi ensimmäiset pääsarjapelinsä uransa Düsseldorfer EG:ssä kaudella 1992–1993. Kaudeksi 1994–1995 Boos vaihtoi Saksassa seuraa Kassel Huskiesiin isomman peliajan toivossa. Vuonna 2000 Boos vaihtoi Saksassa toistamiseen seuraa siirtyessään Kölner Haieen. Hänet valittiin Kölnin varakapteeniksi vuonna 2000. Kölnissä Boos oli voittamassa keväällä 2002 Saksan-mestaruutta. Kauden 2006–2007 jälkeen Boos yritti saada NHL-sopimusta Buffalo Sabresista ja San Jose Sharksista mutta päätti lopulta kuitenkin jäädä Saksaan ja solmi sopimuksen Hannover Scorpionsin kanssa kaudesta 2007–2008. Scorpionsissa Boos voitti joukkueen kapteenina Saksan-mestaruuden keväällä 2010. Hän pelasi vielä seuraavankin kauden Scorpionsissa ja siirtyi kaudeksi 2011–2012 takaisin Kölner Haieen. Kölniläisjoukkueessa Boos pelasi yhden kauden ja teki sen jälkeen sopimuksen DEG Metro Starsin kanssa. ==Maajoukkueessa== Boos on edustanut Saksan maajoukkuetta kuusi kertaa MM-tasolla joista kolmesti ensimmäisessä divisioonassa sekä vuoden 2004 maailmancupissa ja vuoden 2006 olympialaisissa. ==Saavutukset== * Saksan liigan tähdistöottelu 1999, 2004, 2006 ja 2009. * Saksan mestaruus 2002, 2010. ==Lähteet== * * ===Viitteet === Luokka:Saksalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aitomaksasammalet

Aitomaksasammalet (Jungermanniopsida) on toinen maksasammalten kaareen kuuluvista luokista. Toinen on maksasammalet. Aitomaksasammalten luokkaan kuuluvat sammalet ovat joko sekovartisia tai lehdellisiä tai niiden välimuotoja. Sekovartisten aitomaksasammalten solukkorakenne ei ole samalla lailla pitkälle erikoistunut kuin maksasammalten luokkaan kuuluvilla sammalilla. Niillä ei ole varrellisia sukusolupesäkkeistöjä. ==Aitomaksasammalten alaluokat ja lahkot == * Pelliidae ** Pelliales *** Pellia – lapasammalet ** Fossombromiales – resusammalet (lahko) ** Pallaviciniales * Metzgeriidae – nauhasammalet (alaluokka) ** Pleuroziales ** Metzgeriales – nauhasammalet (lahko) * Jungermanniidae – aitomaksasammalet (alaluokka) ** Porellales – punossammalet (lahko) ** Ptilidiales – korallisammalet (lahko) *** Esimerkiksi isokorallisammal (Ptilidium ciliare) ** Jungermanniales – aitomaksasammalet (lahko) *** Esimerkiksi isokastesammal (Plagiochila asplenioides) ==Lähteet== *
Kliimon luostari

Pyhän kolminaisuuden Kliimon luostari () oli Venäjän Karjalassa Äänisen Suurella Kliimonsaarella (Bolšoi Klimetski) sijainnut ortodoksinen luostari. Luostarin perusti vuonna 1520 Joona Kliimolainen, perimätiedon mukaan Novgorodin posadnikan poika, joka oli Äänisen myrskyssä pelastautunut Kliimonsaaren rannalle. Luostari sai Iivana IV:ltä itsehallinnon sekä maa- alueita ja kalastusoikeuksia, joista se riiteli pitkään Heinälahden ja Kižin talonpoikien kanssa. Vuonna 1583 veljestö käsitti 29 henkeä. Vuosina 1613–1614 ruotsalaiset polttivat luostarin kirkon, joka rakennettiin pian uudelleen. Eri aikoina Kliimon luostarin alaisuuteen kuuluivat Jääsjärven, Maasjärven ja Solomannin luostarit. 1700-luvulla luostarin toiminta kuihtui ja se lakkautettiin vuonna 1769. Vuonna 1860 se sai jälleen itsenäisen aseman. Vuonna 1906 se muutettiin naisluostariksi, johon siirrettiin nunnia Kargopolista. Vuoteen 1918 mennessä heidän lukumääränsä kohosi 37:ään. Kivimuurin ympäröimässä luostarissa oli puiset Nikolaoksen, Kolminaisuuden ja Joona Kliimolaisen kirkot sekä kivinen Sakarjan ja Elisabetin kirkko. Kliimon luostari lakkautettiin vuonna 1925 ja viimeiset nunnat karkotettiin sieltä vuonna 1929. Luostarin paikalla toimi karjatila, vanhainkoti ja myöhemmin pioneerileiri. ==Lähteet== Luokka:Karhumäen piiri Luokka:Venäjän luostarit
Gymnosofistit

Gymnosofistit (, ”alastomat viisaat”) on nimitys, jota antiikin kreikkalaiset käyttivät tietyistä intialaisista filosofeista (sadhut ja joogit), jotka harjoittivat askeesia siinä määrin, että pitivät ruokaa ja vaatetusta haitallisina puhtaalle ajattelulle. == Antiikin lähteet == Termiä käytti ensimmäisenä Plutarkhos ensimmäisellä vuosisadalla kuvatessaan Aleksanteri Suuren ja kymmenen gymnosofistin kohtaamista Punjabissa. Gymnosofistit olivat yllyttäneet paikallisia kapinaan makedonialaisia vastaan. Plutarkhoksen mukaan Aleksanteri esitti heille vaikeita kysymyksiä ja ilmoitti tuomitsevansa ensimmäisenä väärän vastauksen antaneen kuolemaan.Plutarkhos: ”Aleksanteri Suuri”, Kuuluisien miesten elämäkertoja, 64. (”Life of Alexander”, The parallel lives, 64) Diogenes Laertios mainitsee gymnosofistit usein käsitellessään filosofian mahdollista alkuperää barbaarien keskuudessa.Diogenes Laertios (DL): Merkittävien filosofien elämät ja opit I.1, I.6, I.9. Hän kertoo useiden kreikkalaisten filosofien, kuten DemokritoksenDL IX.35. ja Pyrrhonin,DL IX.61. tavanneen gymnosofisteja käydessään Intiassa. Hänen mukaansa Pyrrhon, puhtaan skeptisismin perustaja, sai vaikutteita gymnosofisteilta matkustellessaan Intiassa Aleksanterin kanssa, ja jäljitteli heidän elämäntapaansa palattuaan kotiinsa Eliihin.DL IX.63. Aleksanterin hovissa toiminut Onesikritos puolestaan tunnisti gymnosofisteissa kyyniset ihanteet. Strabon mainitsee gymnosofistit teoksessaan Geografika.Strabon: Geographica XVI,I. Hän jakoi intialaiset filosofit muuten brahmaneihin ja sramanoihin,Strabon: Geographica XV,I,59-60; Strabon tosin käyttää ilmeisen virheellistä ilmaisua ”garmanes”. seuraten tässä Megasthenestä. Sramanat hän jakoi edelleen ryhmiin, joista hän käytti nimityksiä hylobioi (metsäerakot, vrt. Aranyaka) ja fysikoi. Filon Aleksandrialainen mainitsee gymnosofistit kahdesti luetellessaan vierasmaalaisia askeetikkoja ja filosofeja, jotka olivat hänen arvionsa mukaan viisaita, oikeudenmukaisia ja hyveellisiä, ja näin ollen todella vapaita. Hän kirjoitti, että gymnosofistit tutkivat luonnonfilosofian lisäksi etiikkaa suurin kärsimyksin, ja tekevät koko elämästään hyvee oppitunnin.Filon Aleksandrialainen: Jokainen hyvä ihminen on vapaa, 74. Hän mainitsee myös intialaissyntyisen gymnosofistin nimeltä Kalanos, jota arvostettiin hyveellisen toimintansa vuoksi.Filon Aleksandrialainen: Jokainen hyvä ihminen on vapaa, 92-93. Myös Klemens Aleksandrialainen mainitsee gymnosofistit käsitellessään filosofian pakanallista alkuperää.Klemens Aleksandrialainen: Stromata I.15.71. == Keitä gymnosofistit olivat? == Jainalaiset digambara- munkit ovat nykyäänkin alastomia. Useat tutkijat ovat pitäneet heitä samoina kuin gymnosofistit.Hawkes, Jacquetta Hopkins: The Atlas of Early Man, St. Martin's Press, 1993.Basham, A. L.: My Guruji, Sachindra Kumar Maity, 1997. Kiinalainen buddhalaismunkki Xuanzang mainitsee kohdanneensa digambara- munkkeja Taksilassa 600-luvulla, samalla alueella Punjabissa, jossa Aleksanteri Suuren armeija kohtasi gymnosofistit. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Lendering, Jona Gymnosophists Livius.org Luokka:Antiikin filosofia Luokka:Intialainen filosofia
Paloisvuori

Paloisvuori on Iisalmen kaupungin eteläisellä puolella sijaitseva mäki. Paloisvuoren alueella on kattava murtomaahiihto- ja lenkkeilyreittien verkosto, joiden lisäksi paikalle rakennettiin 1980-luvulla pienimuotoinen laskettelukeskus. Keskukseen sisältyy kaksi rinnettä ja yksi hissi. "Paloskilla" on myös pieni rinnekahvila. ==Ulkoilureitti- ja latuverkosto== Ulkoilureitin varrella mm: * kuntoiluvälineet (kts. Paloskin kunto-ohjelma) * Paloisvuoren juurella puolikota ja nuotiopaikka * Saunaniemessä kota, nuotiopaikka ja wc * kiintorastiverkosto * 2 wc:tä * maastopyörärata n. 15 km * koirapolku * valaistu kuntorata 16 km klo 22.00 saakka * kansainvälisen tason kilpalatuverkosto 10 km * lasten hiihtomaa-alue * ajanottorakennus * kilpailuvarustus; äänentoisto ja ajanottojärjestelmä * koulujen ja päiväkotien opetusladut (5) * jäälatuja 15 km ==Paloisvuoren laskettelurinne== * 1 rinne * 1 streetrinne * pulkkamäki * hiihtohissi * lumetusjärjestelmä * kahvio * puolikota * frisbeegolfrata Luokka:Iisalmen luonto Luokka:Suomen mäet
Skavabölen pojat

Skavabölen pojat on Antti Raivion näytelmä vuodelta 1991. Q-teatteri nousi sen ansiosta menestykseen. Skavabölen pojat kertoo poikien aikuistumisesta 1970- ja 1980-lukujen Kauniaisissa ja Hyrylässä.Mikä Mikä Teatteri Hyrylä (Arkistoitu versio, Archive.org) Q-teatterin esityksessä vuonna 1991 näyttelivät mm. Heikki Kujanpää, Vera Kiiskinen, Hannu Kivioja, Leo Raivio, Elina Knihtilä, Tommi Korpela, Heli Takala ja Oskari Katajisto. Näytelmä sai Teatterikeskuksen vuoden 1991 Vuoden teatteriteko -palkinnon. Zaida Bergroth on ohjannut näytelmän pohjalta elokuvan Skavabölen pojat. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset näytelmät