EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
The Renegades Story

The Renegades Story on vuonna 1978 julkaistu kokoelma-albumi Birminghamista lähtöisin olevalta Mersey Beat -yhtyeeltä, joka oli 1960-luvun puolivälissä hetken jopa The Beatlesia suositumpi yhtye Suomessa. Kokoelma-albumin kustantaja on Scandia ja luettelotunnus on LP-levyn osalta SLP 907 ja C-kasetin osalta SMK 5907. Levyn takakannen esittelytekstin on tehnyt Matti Laipio Helsingissä 24. maaliskuuta 1978. Hän on lainannut Suosikki-lehden artikkeleita yhtyeestä vuosilta 1965–1967. LP-levyn mukana tuli myös irrallinen keltainen arkki, johon Laipio on laatinut yhtyeen historiikin. == Kappaleet == Kappaleiden tekijät ovat The Renegades -yhtyeen jäsenet Brown – Gibson – Johnson – Mallett ellei suluissa ole toisin mainittu. ; A-puoli # Cadillac – 2:40 # Do the Shake – 2:02 # Seven Daffodils – 3:04 # Far from It – 3:09 # The Girl Can’t Help It (Troup) – 3:11 # Matelot – 3:05 ; B-puoli # * Thirteen Women (Thompson) – 3:27 # Walking Down the Street – 1:49 # Blue Eyes – 1:40 # Love Love Love – 2:46 # When I Dream – 1:54 # Hey Look Over Here – 2:36 # Un giorno tu mi cercherai (Pantros – Campanino) – 2:37 == Kokoonpano == * Kim Brown – laulu * Graham Johnson – rummut * Denys Gibson – soolokitara * Ian Mallett – bassokitara == Lähteet == * LP-levy The Renegades Story (Scandia SLP 907) 1978 Luokka:Vuoden 1978 kokoelma-albumit Luokka:The Renegadesin albumit
Vuoden 2006 Atlantin hurrikaanikausi

Vuoden 2006 Atlantin hurrikaanikausi käsittää hurrikaanit ja niitä heikommat trooppiset myrskyt, joita nimettiin Atlantilla 1. kesäkuuta – 29. marraskuuta 2006. Kausi oli selvästi rauhallisempi kuin edellinen. Kauden aikana Atlantilla kehittyi 10 trooppista myrskyä, joista viisi voimistui hurrikaaneiksi ja näistä kaksi voimakkaiksi eli vähintään 3. luokan hurrikaaneiksi viisiportaisella Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla. Kymmenen vuoden keskiarvo (1995–2005) on 7,7 hurrikaania joista 3,6 on voimakkaita. == Hurrikaanit == Viisi myrskyä voimistui hurrikaaneiksi: Myrsky SSHS Aktiivisena Alin ilmanpaine (hPa) Vahingot (miljoonaa USD) Kuolleita suorat + epäsuorat Hurrikaani Ernesto 1 24. elokuuta – 1. syyskuuta 985 500 7+4 Hurrikaani Florence 1 5.–13. syyskuuta 974 0,2 - Hurrikaani Gordon 3 10.–24. syyskuuta 955 3,8 - Hurrikaani Helene 3 12.–24. syyskuuta 955 - - Hurrikaani Isaac 1 27. syyskuuta – 2. lokakuuta 985 - - Samoja nimiä käytetään muuten joka kuudes vuosi, mutta jos myrsky on tehnyt erityisen pahaa tuhoa, sen nimi poistetaan listoilta. Vuonna 2006 nimiä ei poistettu lainkaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Myllymäki (Lappeenranta)

Myllymäki on eteläisen Lappeenrannan kaupunginosa. Lappeenrannan keskustasta Myllymäkeen on matkaa noin 3,5 kilometriä. Alue tunnetaan sinne 2000-luvulla rakennetuista eri alan liikkeistä. Myllymäen länsiosaan on keskittynyt teollisuuteen ja teknisiin palveluihin erikoistuneita liikkeitä. Myllymäen ja Hyrymäen kaupunginosien rajalla sijaitsee syyskuussa 2009 avattu Family Center-kauppakeskus. Myllymäen asutus on omakotitalopainotteista. Myllymäen koulu antaa peruskoulun alaluokkien opetusta. == Lähteet == Luokka:Lappeenrannan kaupunginosat
Sinivatukka

Sinivatukka eli sinivadelma (Rubus caesius) on vadelman sukuinen kasvi. Se kasvaa 50–200 cm korkeaksi, Maanpäälliset versot elävät kaksi vuotta. Lehdet ovat kolmilehdykkäisiä, kukat valkoisia ja marjat mustansinisiä. Sinivatukka voi risteytyä vadelman (Rubus idaeus) ja lillukan (Rubus saxatilis) kanssa.Sinivatukka (Rubus caesius) Luontoportti Sinivatukka kasvaa Keski- ja Etelä-Euroopassa: Britanniassa Skotlannin rajoille asti ja Ruotsissa suunnilleen Tukholman eteläpuolella. Suomessa lajia on tavattu Ahvenanmaalla ja paikoin etelä- ja lounaisrannikoilla. Kasvi vaatii emäksisen maaperän menestyäkseen, joten Suomen hapan maaperä ei tarjoa sille hyvää kasvualustaa. Marjat ovat syötäviä, mutta eivät yhtä maukkaita kuin vadelmalla. Niistä voi valmistaa herkullista hilloa. Sinivatukkahillo (ruots. salmbärsylt) on olennainen osa gotlantilaista sahramipannukakkua. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Sinivatukka (Rubus caesius) * Pohjolan kasvien pauloissa: Rubus caesius - sinivatukka * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sinivatukka (Rubus caesius) * iNaturalist: Sinivatukka (Rubus caesius) * ITIS: Rubus caesius * United States Department of Agriculture (USDA): Rubus caesius * Flora of China: Rubus caesius * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Rubus caesius * Plant List: Rubus caesius * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Rubus caesius (dewberry) Luokka:Vatukat
Formula Abarth

Formula Abarth oli formulaluokka, joka käytti Tatuusin valmistamaa autoa, Kumhon renkaita ja Fiat Powertrain Technologiesin valmistamaa moottoria. Turboahdetun moottorin iskutilavuus on 1,4 litraa. Formula Abarthin edeltäjä, Formula Azzurra, perustettiin Italiassa vuonna 2005. Vuonna 2010 otettiin käyttöön nykyiset autot ja luokan nimeksi vaihtui Formula Abarth. Uudella kalustolla ajettiin ensimmäisellä kaudella Italian ja Euroopan sarjaa ja kaudeksi 2011 luokka levittäytyi Aasiaan. Siellä Formula Abarth -luokkaa ajetaan Formula Masters China -sarjassa. Vuonna 2012 aloitettiin Amerikassa Panam GP Series ja Venäjällä Formula Russia, joissa ajetiin Formula Abarth -luokan kalustolla. Formula Abarthin moottoria käytettiin lisäksi Brasilian Formula Future Fiatissa, mutta siellä runkona on italialaisen Tatuusin sijaan ranskalainen, Formula Renault 1.6 -luokasta tuttu Signatech. Italian ja Euroopan sarjoissa jaettiin pisteitä 10 parhaalle järjestyksessä 20, 15, 12, 10, 8, 6, 4, 3, 2, 1 ja sprinttikilpailussa 13, 11, 9, 7, 6, 5, 4, 3, 2, 1. Lisäksi paalupaikasta ja nopeimmasta kierroksesta sai lisäpisteen. Sarjan mestaruuden voittaneella kuljettajalla oli mahdollisuus päästä Ferrarin kuljettaja-akatemiaan. Vuosi 2013 jäi sarjan viimeiseksi ja vuodesta 2014 lähtien sarja tunnetaan jatkossa nimellä Italian Formula 4. == Mestarit == Kausi Kuljettaja Talli 2005 Davide Rigon Europa Corse 2006 Giuseppe Termine CO2 Motorsport 2007 Salvatore Cicatelli PKF Racing 2008 Edoardo Liberati MG Motorsport 2009 Alberto Cerqui MG Motorsport 2010 Brandon Maïsano Prema Junior 2011 Patric Niederhauser Jenzer Motorsport 2012 Nicolas Costa Euronova Racing by Fortec 2013 Alessio Rovera Cram Motorsport Luokka:Formula-sarjat
Alaskanvatukka

Alaskanvatukka (Rubus spectabilis) on vadelman sukuinen kasvi. Se kasvaa 1–4 m korkeaksi. Lehdet ovat kolmilehdykkäiset, 7–22 cm leveät. Kukat ovat punaiset tai punavioletit, marjat ovat kellanpunaiset tai oranssit, vadelman muotoiset ja noin 2 cm leveät.Rubus spectabilis E-Flora BC: Electronic Atlas of the Plants of British Columbia Laji elää luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan länsiosassa Alaskaa myöten.Rubus spectabilis Pursh CalfloraSalmonberry Seven Oaks Native Nursery Alaskanvatukasta on jalostettu lajikkeita myös koristekasveiksi, joita kasvatetaan kukkiensa tähden.Rubus spectabilis 'Olympic Double' Blue Bell Nursery Marjat ovat syötäviä, oranssit paremman makuisia kuin punaiset. Niissä on paljon C-vitamiinia.Salmonberry Fruit and Nut Trees == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Alaskanvatukka (Rubus spectabilis) *ITIS: Rubus spectabilis *United States Department of Agriculture (USDA): Rubus spectabilis Luokka:Vatukat
Sami Moisio

Sami Mikael Moisio (s. 1. lokakuuta 1973 Oulu) on suomalainen maantieteilijä ja professori. Vuodesta 2015 hän on toiminut aluesuunnittelun ja -politiikan professorina Helsingin yliopistossa. == Ura == Moisio kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseon lukiosta vuonna 1992. Vuonna 2003 hän väitteli filosofian tohtoriksi Turun yliopistosta ja vuonna 2012 yhteiskuntatieteiden tohtoriksi Lapin yliopistosta. Hän on työskennellyt vierailevana tutkijana Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa vuosina 1999–2000 ja vierailevana lehtorina University College Londonissa vuosina 2008–2009. Suomen Akatemiassa hän toimi akatemiatutkijana vuosina 2006–2010. Vuosina 2010–2015 Moisio toimi maantieteen professorina Oulun yliopistossa erityisalanaan aluepolitiikka ja -kehitys. Tutkimustyössään Moisio on käsitellyt erityisesti geopolitiikkaa, aluepolitiikkaa, valtioiden alueellista muutosta sekä Euroopan integraatiota. Tammikuusta 2015 alkaen Moisio on toiminut aluesuunnittelun ja -politiikan professorina Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan geotieteiden ja maantieteen osastolla. Moisio on nimitetty dosentiksi kolmessa yliopistossa: Turun yliopistossa (2004), Turun kauppakorkeakoulussa (2006) sekä Vaasan yliopistossa (2008). == Julkaisuja == * * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Moisio Helsingin yliopiston kotisivuilla * Moisio Academia.edu-sivustolla * Luokka:Suomalaiset maantieteilijät Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
José de la Trinidad Valera Angulo

José de la Trinidad Valera Angulo (s. 3. syyskuuta 1947) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. elokuuta 1975 ja nimitettiin Caracasin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Mozotcorin titulaaripiispaksi 15. helmikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Ignacio Velasco García, jota avustivat Miguel Antonio Salas Salas ja Vicente Ramón Hernández Peña.Catholic- Hierarchy.org: Bishop José de la Trinidad Valera Angulo 18\. lokakuuta 2001 Valera Angulo sai nimityksen La Guairan hiippakunnan piispaksi. == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gaetano Bonicelli

Gaetano Bonicelli (s. 13. joulukuuta 1924 Vilminore di Scalve) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Bergamon hiippakuntaan 22. toukokuuta 1948 ja nimitettiin Albanon hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Mustin titulaaripiispaksi 10. heinäkuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Poma, jota avustivat Clemente Gaddi ja Enrico Bartoletti.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Gaetano Bonicelli Bonicelli sai 11. kesäkuuta 1977 nimityksen Albanon piispaksi, ja 28. lokakuuta 1981 hän sai siirron Italian sotilasarkkipiispaksi sekä Italican titulaariarkkipiispaksi. 14. marraskuuta 1989 hän sai uuden nimityksen Siena- Colle di val D'Elsa-Montalcinon arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 23. toukokuuta 2001. == Lähteet == Luokka:Italialaiset katoliset arkkipiispat Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet italialaiset Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fernando Charrier

Fernando Charrier (12. syyskuuta 1931 – 7. lokakuuta 2011) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. kesäkuuta 1956 ja nimitettiin Sienan arkkihiippakunnan sekä Montalcinon ja Colle di Val d'Elsan hiippakuntien vihkipiispaksi 29. syyskuuta 1984. Lisäksi hänestä tuli Cercinan titulaaripiispa. Piispaksi vihkiminen suoritettiin 11. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Anastasio Alberto Ballestrero, jota avustivat Pietro Giachetti ja Ismaele Mario Castellano.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Fernando Charrier Kolme hiippakuntaa, joissa Charrier oli vihkipiispana, yhdistyivät 30. syyskuuta 1986 Siena-Colle di Val d'Elsa-Montalcinon arkkihiippakunnaksi. Hän siirtyi Alessandrian hiippakunnan piispaksi saatuaan nimityksen 22. huhtikuuta 1989. Hän jäi eläkkeelle 4. huhtikuuta 2007. == Lähteet == Luokka:Italialaiset piispat Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Luigi Bettazzi

Luigi Bettazzi (26. marraskuuta 1923 Treviso – 16. heinäkuuta 2023Catholic- Hierarchy.org: Bishop Luigi Bettazzi) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 4. elokuuta 1946 ja nimitettiin Bolognan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Thagasten titulaaripiispaksi 10. elokuuta 1963. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giacomo Lercaro, jota avustivat Gilberto Baroni ja Franco Costa. 26\. marraskuuta 1966 Bettazzi sai nimityksen Ivrean hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 20. helmikuuta 1999. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. == Lähteet == Luokka:Italialaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Oliokaavio

Oliokaavio on UML-mallinnuksessa käytetty kaavio, joka kuvaa olioita ja niiden välisiä suhteita tiettynä ajankohtanaIlkka Haikala ja Jukka Märijärvi: "Ohjelmistotuotanto.". Satku, 2000, sivu 412. Sitä voi siten pitää luokkakaavion erikoistapauksena. == Yleiskatsaus == Unified Modeling Language (UML) -mallinnuskielessä oliokaavio keskittyy tiettyyn olioiden ja attribuuttien joukkoon ja linkkeihin näiden esiintymisen välillä. Oliokaavioiden joukko tarjoaa tietoa siitä, kuinka järjestelmän odotetaan kehittyvän ajan myötä. Varhaiset UML-spesifikaatiot kuvasivat oliokaavioita seuraavasti:Object Management Group (2001) UML specification 1.4, September 2001Anne Banks Pidduck, John Mylopoulos, Carson C. Woo (2002) Advanced Information Systems Engineering. p.776. > "Oliokaavio on kaavio ilmentymistä, mukaan lukien oliot ja niiden > sisältämistä muutujien arvoista. Staattinen oliokaavio on luokkakaavion > esiintymä; se näyttää tilannekuvan järjestelmän yksityiskohtaisesta tilasta > tiettynä ajankohtana. Oliokaavioiden käyttö on melko rajallinen, ne > muodostavat lähinnä esimerkkejä tietorakenteesta." Uusin UML 2.5 -spesifikaatio ei määrittele eksplisiittisesti oliokaavioitaClassification of UML 2.5 Diagrams on uml-diagrams.org. Retrieved Dec 7, 2012, mutta se tarjoaa merkintätavan luokitteluun.Object Management Group (2015)UML specification 2.5, Section 9.8.4 on notation of InstanceSpecification, March 2015 Oliokaaviot ja luokkakaaviot liittyvät läheisesti toisiinsaMarcus Fontoura, Wolfgang Pree & Bernhard Rumpe (2002) The UML profile for framework architectures. p.19 ja käyttävät lähes identtisiä merkintöjä.Kassem A. Saleh (2009) Software Engineering. p.47 Molemmat kaaviot on tarkoitettu visualisoimaan järjestelmän staattista rakennetta. Kun luokkakaaviot näyttävät luokat, oliokaaviot näyttävät luokkien esiintymät (oliot).Bianca Scholten (2007) The Road to Integration: A Guide to Applying the ISA-95 Standard in Manufacturing. p.155 Oliokaaviot havainnollistavat käytännön paremmin kuin luokkakaaviot. Niitä käytetään usein luomaan esimerkkejä tai toimimaan testitapauksina luokkakaavioille. Mallin kannalta vain sen hetkiset oleelliset asiat näkyvät yleensä oliokaaviossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Unified Modeling Language
Armenianvatukka

Armenianvatukka, josta käytetään myös nimeä armeniankarhunvatukka (Rubus armeniacus) on karhunvatukoiden ryhmään kuuluva laji. Karhunvatukoiden ryhmä koostuu yli sadasta hedelmöityksettä lisääntyvästä lajista. Armenianvatukka on alun perin kotoisin Armeniasta, mutta sitä käytetään viljelykasvina ja se on usein villiintynyt. Se on monivuotinen ja muodostaa korkeita ja tiheitä pensastoja. Sen vihreät ja punasärmäiset vuosiversot ovat 1–2,5 cm paksut. Niissä on leveätyvisiä lähes suoria 6–11 mm pitkiä piikkejä. Sen suuret lehdet ovat alapuolelta karvaiset ja liidunvalkoiset. Kukkien terälehdet ovat punertavat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Invasive Plant Atlas of the United States: Himalayan blackberry Rubus armeniacus Focke * CABI, Invasive Species Compendium: Rubus armeniacus (Himalayan blackberry) Luokka:Vatukat
Javier Naranjo Villegas

Javier Naranjo Villegas (21. tammikuuta 1919 Abejorral – 7. maaliskuuta 2014) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. maaliskuuta 1942 ja nimitettiin Santa Martan hiippakunnan piispaksi 2. kesäkuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Palmas, jota avustivat Tulio Botero Salazar ja Arturo Duque Villegas.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Javier Naranjo Villegas Naranjo Villegas erosi tehtävistään 24. heinäkuuta 1980. == Lähteet == Luokka:Kolumbialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
José de Jesús Pimiento Rodriguez

José de Jesús Pimiento Rodriguez (18. huhtikuuta 1919 – 3. syyskuuta 2019) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 14. joulukuuta 1941 ja nimitettiin Paston hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Apolloniksen titulaaripiispaksi 14. kesäkuuta 1955. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Crisanto Luque Sánchez.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop José de Jesús Pimiento Rodriguez Pimiento Rodriguez sai 30. joulukuuta 1959 nimityksen Monterían ja 29. helmikuuta 1964 Garzón-Neivan hiippakunnan (vuodesta 1972 pelkkä Garzón) piispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokouksen. 22. toukokuuta 1975 hän sai nimityksen Manizalesin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 15. lokakuuta 1996. == Lähteet == Luokka:Kolumbialaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet kolumbialaiset Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Fabio Betancur Tirado

Fabio Betancur Tirado (30. lokakuuta 1938 – 20. marraskuuta 2011http://www.caracol.com.co/noticias/actualidad/fallecio-en-medellin- monsenor-fabio-betancur-tirado/20111120/nota/1580822.aspx) on kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 6. syyskuuta 1964 ja nimitettiin Medellínin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Sereddelin titulaaripiispaksi 24. toukokuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfonso López Trujillo, jota avustivat Hernando Velásquez Lotero ja Rodrigo Arango Velásquez.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Fabio Betancur Tirado Betancur Tirado sai 29. maaliskuuta 1984 nimityksen La Dorada-Guaduasin hiippakunnan piispaksi ja 15. lokakuuta 1996 Manizalesin arkkihiippakunnan arkkipiispaksi. Hän erosi tehtävistään 7. lokakuuta 2010. == Lähteet == Luokka:Kolumbialaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Jalavakarhunvatukka

Jalavakarhunvatukka (Rubus ulmifolius) on vadelman sukuinen kasvi, joka kasvaa noin kolme metriä korkeaksi. Sen voi erottaa muista karhunvatukoista siitä, että lehden alapinta on valkoinen ja kukat vaaleanpunaiset.http://www.habitas.org.uk/flora/species.asp?item=4668 Marjat ovat syötäviä ja aromaattisia, mutta kuivahkoja. Niitä voi käyttää myös värjäämiseen.Elm-Leaved Bramble Natural Herbs == Lähteet == == Aiheesta muualla == * United States Department of Agriculture (USDA): Rubus ulmifolius Luokka:Vatukat Luokka:Värikasvit
Japaninvatukka

Japaninvatukka (Rubus phoenicolasius) on vadelman sukuinen kasvi. Sen maanpäälliset osat ovat kaksivuotisia. Varsissa on piikkejä, ja koko kasvia peittää harva punainen nukka. Lehdet ovat kolmilehdykkäiset, alapinnalta hopeanvalkoiset ja tiheäkarvaiset. Japaninvatukka elää luonnonvaraisena Kiinassa, Japanissa ja Koreassa. Sitä on viljelty Yhdysvalloissa 1890-luvulta asti, ja sitä käytettiin puutarhavadelmien jalostukseen. Laji on villiintynyt, ja nykyisin sitä pidetään haitallisena tulokaslajina.http://www.invasive.org/browse/subinfo.cfm?sub=3072 Kasvi viihtyy parhaiten puolivarjossa lämpimällä kasvupaikalla. Hyvä kasvualusta on vettä hyvin läpäisevä maa, jossa pH on neutraali. Japaninvatukka on tuettava tavallisen vadelman tavoin. Se sopii vyöhykkeille I-II. Marjoissa on raikas, makea, hieman viinihappomainen maku. Ne sopivat hilloihin ja mehuihin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Rubus phoenicolasius *United States Department of Agriculture (USDA): Rubus phoenicolasius *Flora of China: Rubus phoenicolasius Luokka:Vatukat
Liuskavatukka

Liuskavatukka (Rubus laciniatus) on vadelman sukuinen monivuotinen kasvi. Sen lehdet ovat viisilehdykkäiset, syvään liuskoittuneet. Se on pensastava köynnös, joka voi kasvaa neljä metriä pitkäksi.http://www.sagebud.com/cutleaf- blackberry-rubus-laciniatus/ thumb|vasen|120px|Raakoja ja kypsiä marjoja. Marjat ovat syötäviä, kaksisenttisiä, makeita ja mehukkaita.http://www.naturalmedicinalherbs.net/herbs/r/rubus- laciniatus=oregon-cut-leaf-blackberry.php == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Liuskavatukka (Rubus laciniatus) *ITIS: Rubus laciniatus *United States Department of Agriculture (USDA): Rubus laciniatus Luokka:Vatukat
Augusto Farfus

Augusto Farfus Jr. (s. 3. syyskuuta 1983 Curitiba) on brasilialainen moottoriurheilija. Farfus aloitti uransa vuonna 1991 minibike-kilpailuissa voittaen useita paikallisia lajimestaruuksia. Vuonna 1992 hän siirtyi kartingiin, voittaen Párana State Cadet Class -luokan mestaruuden. Vuonna 1999 Farfus voitti Italian Wintercup-sarjan mestaruuden ja sijoittui toiseksi Pohjois-Amerikan mestaruussarjassa. Vuonna 2000 hän kilpaili Italian Formula Renault -sarjassa. Seuraavana vuonna hän voitti Eurocup Formula Renault -sarjan mestaruuden. Vuosina 2002–2003 Farfus kilpaili Euroseries 3000 -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden vuonna 2003. Vuosina 2004–2006 Farfus kilpaili European Touring Car Championship -sarjassa Alfa Romeolla. Hän myös kilpaili WTCC-sarjassa vuosina 2005–2010 voittaen 13 kilpailua ja sijoittui sarjan kolmanneksi vuosina 2006 ja 2009. Vuosina 2010 ja 2011 Farfus kilpaili Le Mansin 24 tunnin ajossa. Vuonna 2011 Farfus kilpaili Intercontinental Le Mans Cupissa BMW:llä. Vuonna 2012 hän kilpaili DTM-sarjassa paluun sarjaan tehneellä BMW:llä, jossa hän voitti kauden aikana yhden kilpailun sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Seuraavana vuonna Farfus jatkoi DTM:ssä voittaen kolme kilpailua sijoittuen sarjan toiseksi. Vuodesta lähtien Farfus on ajanut enimmäkseen erilaisia kestävyysajoja, kuten DTM:ää, GT-sarjoja ja 24 tunnin ajoja. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Brasilialaiset autourheilijat Luokka:World Touring Car Championship -kuljettajat Luokka:American Le Mans Series -kuljettajat Luokka:DTM-kuljettajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rautiojärvi

Rautiojärvi on järvi Rovaniemellä. Se sijaitsee noin viisi kilometriä Rovaniemen keskustasta etelään. Järven pinta-ala on 22 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä ja järven rannat ovat pääosin soistunutta metsämaata. Järven pohjoisrannalla on laavu, jolle tulee polku läheiseltä metsätieltä. Talvisin laavulle tulee latu Paavalniemestä. == Vesistösuhteet == Rautiojärvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Ala-Kemijoen alueen (65.1) Petäjäskosken vl:n alueella (65.13), jonka Niskanperän alueeseen (65.132) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121,8 mpy. Siihen johtaa noin kymmenen ojaa järven ympäristön ojitetuilta soilta. Rautiojärvi laskee sen pohjoispäästä lähtevää Paavonojaa pitkin, joka laskee kolmen kilometrin päässä Kemijokeen Paavalniemen lähellä. == Historiaa == Vuosien 1956 ja 1978 peruskartoissa järveä ympäröivät suot olivat ojittamattomia ja järvestä lähti vain sen laskuoja. Vuoteen 1989 mennessä järveä ympäröiviä soita oli ojitettu ja järveen oli johdettu yli kymmenen ojaa. == Lähteet == Luokka:Rovaniemen järvet
Vammavaara

Vammavaara on vaara Rovaniemen ja Tervolan rajalla. Se nousee 223 metrin korkeuteen merenpinnasta. == Lähteet == Luokka:Rovaniemen vaarat
Soinniton velaarinen frikatiivi

Soinniton velaarinen frikatiivi eli soinniton velaarifrikatiivi on konsonanttiäänne. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkkinä on [x]. Kansanomaisesti sitä kutsutaan joskus kurkku-h:ksi, vaikka se tarkkaan ottaen ääntyykin suun takaosassa. Varsinainen kurkku-h on nimeltään soinniton faryngaalinen frikatiivi. ==Esiintyminen== Soinniton velaarinen frikatiivi esiintyy useissa eri kielissä. Saksan kielessä se kirjoitetaan ja esiintyy vain takavokaalin jäljessä (niin sanottu ach-äänne, ). Etuvokaalin edellä saksan ääntyy palataalisena (niin sanottu ich-äänne, ). Suomessa tämä äänne esiintyy glottaalifrikatiivin allofonina joissakin sanoissa, mm. lahti [ˈlɑxt̪i]. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Konsonantit
Prix Escapades

Prix Escapades on ranskalainen kirjallisuuskilpailu, joka on järjestetty kahdeksan kertaa. Vuoden 2012 teemana on pohjoismainen kirjallisuus. Yksi kuudesta ehdokkaasta on Johanna Sinisalon romaani Linnunaivot. Muut kirjailijanimet ovat Erling Jepsen, Jens Christian Grøndahl, Jonas Jonasson, Hanne Örstavik ja Steinunn Sigurðardóttir. Voittajan valitsee lukeva yleisö ja tulos julkistetaan Vernonin kirjamessuilla maaliskuussa 2012. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset kirjallisuuspalkinnot
Soinniton palataalinen frikatiivi

Soinniton palataalinen frikatiivi eli soinniton palataalifrikatiivi on konsonanttiäänne. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkkinä on ⟨ç⟩. ==Ääntäminen== Soinniton palataalinen frikatiivi äännetään suun keskiosassa. Kieli nostetaan kohti kitalakea siten, että syntyy kapeikko, jonka kautta kulkeva ilmavirta aiheuttaa hankaushälyä. Kieli on suunnilleen samassa asennossa kuin äännettäessä suomen kielen j-äännettä, mutta ilmavirta kulkee pakotetummin eivätkä äänihuulet värähtele äänteen tuottamisen aikana. ==Esiintyminen== Äänne [ç] esiintyy useissa Euroopan kielissä. Norjassa äänne kirjoitetaan KJ tai toisinaan etuvokaalin edellä K. Saksassa se kirjoitetaan CH ja esiintyy vain etuvokaalin jäljessä (niin sanottu ich-äänne, ); takavokaalin edellä CH ääntyy velaarisena [x] (niin sanottu ach-äänne, ). Suomen kielessä se esiintyy H-äänteen allofonina, esimerkiksi sanassa lyhyt. == Lähteet == Luokka:Konsonantit
Kokonaishaihdunta

Kokonaishaihdunta (, ET) on maa-alueilta tapahtuva veden siirtyminen ilmakehään. Sen merkittävimmät osatekijät ovat haihtuminen maaperästä ja kasvien transpiraatio. Potentiaalisella kokonaishaihdunnalla (PET) tarkoitetaan veden määrää, joka haihtuisi maaperästä, jos se saisi tarpeeksi kosteutta. Kokonaishaihdunta on yksi merkittävimmistä aurinkoenergian kuluttajista maanpinnalla ja tärkeä osa veden kiertokulkua. Kokonaishaihduntaan vaikuttavat monet tekijät. Se on sitä suurempi mitä lämpimämpi on. Kasvien ilmaraot pyrkivät kylmässä ilmastossa säästämään vettä sulkeutumalla. Ilman suhteellinen kosteus vaikuttaa myös kokonaishaihduntaan. Jos ilman kosteus on korkea, ilmaan ei mahdu juurikaan lisää kosteutta. Kovassa tuulessa sen sijaan kostea ilma korvautuu nopeammin kuivalla ilmalla, jolloin kokonaishaihdunta kasvaa. Jos maaperässä on vähän vettä, niin kasvit pyrkivät transpiroimaan vähemmän vettä. Monien kasvien ominaisuudet myös aiheuttavat pienempää haihduntaa. Alueilla, joilla auringonsäteily on korkeimmillaan, kokonaishaihduntakin on korkeimmillaan, sillä silloin on tarjolla enemmän aurinkoenergiaa haihduttamaan vettä. Monilla kuivilla ja kuumilla alueilla kokonaishaihdunta voi olla jopa 100 prosenttia. Sään ja kasvillisuuden vaikutuksia kokonaishaihduntaan voidaan kuvata vertailuluvuilla ja kertoimilla. Ilmaston vaikutusta kuvataan määrittelemällä, montako millimetriä vettä päivässä haihtuisi hyvin kastellulta nurmipinnalta kyseisessä ilmastossa. Nämä vertailuluvut, ET0, vaihtelevat lauhkeassa ilmastossa kosteuden ja lämpötilan mukaan välillä 1-9 mm/vrk ja tropiikissa 2-8 mm/vrk. Kasvuston tyypin vaikutusta kuvataan kertoimella Kc: hyvin kasteltuna kukin kasvustotyyppi haihduttaisi Kc * ET0 mm/vrk. Kolmas korjauskerroin KS tulee kasvuston tilan ja ympäristöstressin kautta: kasveilla ei aina ole käytettävissään tarpeeksi vettä tai muusta syystä ne eivät pysty haihduttamaan Kc * ET0 mm/vrk, vaan vähemmän, Ks* Kc * ET0. Tyypillisesti KS on pienempi kuin yksi ja Kc on suurempi kuin yksi. Evapotranspiraatio voidaan määrittää lysimetrillä eli eristämällä kasvusto ympäristöstään ja punnitsemalla sen massassa tapahtuvat muutokset ja vähentämällä tästä sademäärä. Käytännössä maamassojen eristäminen ja punnitseminen niin että kasvusto pysyisi samanlaisen ympäristöstressin alaisena kuin ympäröivä kasvusto, on vaikeaa tai mahdotonta. Haihtumista avoimesta vesipinnasta voidaan mitata haihduntapannulla, mutta se ei ota kasvillisuuden vaikutusta huomioon. Niinpä ET0 määritetään yleensä empiirisillä yhtälöillä sääsuureista laskemalla. Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) asiantuntijapaneeli suositteli vuonna 1990 Penmanin ja Monteithin yhtälön käyttämistä tähän. == Lähteet == Luokka:Hydrologia Luokka:Klimatologia
C. W. Thornthwaite

Charles Warren Thornthwaite (1899–1963) oli yhdysvaltalainen maantieteilijä ja ilmastotutkija. Hän tutki ilmastojen luokittelua ja veden kiertokulkua.Thornthwaite, C(harles) Warren (United States 1899-1963) Some Biogeographers, Evolutionists and Ecologists: Chrono-Biographical Sketches Thornthwaite väitteli maantieteestä vuonna 1930 Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Vuosina 1947–1955 hän oli klimatologian professori Johns Hopkinsin yliopistossa. Vuosina 1950 ja 1953 hän johti Maailman ilmatieteen järjestön ilmastokomissiota. Thornthwaite ja hänen tutkimusryhmänsä olivat vesitaselaskelmien uranuurtajia. He tekivät laskelmia selvittääkseen kasteluveden tarvetta.Ritter, Michael E. Water Balance The Physical Environment He kehittivät empiirisen yhtälön, jolla voidaan arvioida karkeasti haihduntaa ruohopinnalta käyttäen lähtötietoina kuukauden keskilämpötilaa ja päivän pituutta. Laskelmat tehtiin mittaamalla haihtumista lysimetreillä eri puolilla Yhdysvaltoja.Thornthwaite Empirical Approach Seann M. Reed Soil- moisture budget == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset maantieteilijät Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Pikaluistelu talviolympialaisissa 2014

Pikaluistelussa kilpailtiin Sotšin 2014 talviolympialaisissa 8. – 22. helmikuuta Adler Arenalla. Paikalle yleisöä mahtui 8 000 henkilöä. Tapahtumia oli 12, joista kuusi oli miehille ja kuusi naisille. Kaikissa tapahtumissa erää kohden jokainen kilpailija luisteli vain kerran lukuun ottamatta 500 metriä, jossa luisteltiin kahdesti. Tulokseksi tuli kahden luistelun yhteisaika. Joukkuetakaa-ajossa miehet luistelivat 400 metrin pituisen radan kahdeksasti ja naiset kuudesti. == Kilpailun aikataulu == Taulukossa on kahdentoista eri lajin aikataulu. Kaikki ajat ovat UTC+4 -aikaa. Päivämäärä Aika Laji 8\. helmikuuta 15:30 5000 m miehet 9\. helmikuuta 15:30 3000 m naiset 10\. helmikuuta 17:00 500 m miehet 11\. helmikuuta 16:45 500 m naiset 12\. helmikuuta 18:00 1000 m miehet 13\. helmikuuta 18:00 1000 m naiset 15\. helmikuuta 17:30 1500 m miehet 16\. helmikuuta 18:00 1500 m naiset 18\. helmikuuta 17:00 10000 m miehet 19\. helmikuuta 17:30 5000 m naiset 21\. helmikuuta 17:30 Miesten joukkuetakaa-ajon karsinnat 21\. helmikuuta 17:30 Naisten joukkuetakaa-ajon karsinnat 22\. helmikuuta 17:30 Miesten joukkuetakaa-ajo 22\. helmikuuta 17:30 Naisten joukkuetakaa-ajo == Mitaliyhteenveto == === Miesten kilpailut === 500 metriä tiedot 69.31 69.32 69.46 1 000 metriä tiedot 1:08.39 1:08.43 1:08.74 1 500 metriä tiedot 1:45.006 1:45.009 1:08.43 5 000 metriä tiedot 6:10.74 OE 6:15.71 6:16.66 10 000 metriä tiedot 12:44.45 OE 12:49.02 13:07.19 Joukkuetakaa-ajo tiedot Jan Blokhuijsen Sven Kramer Koen Verweij 3:37.71 OE Joo Hyong-jun Kim Cheol-min Lee Seung-hoon 3:40.85 Zbigniew Bródka Konrad Niedzwiedzki Jan Szymanski 3:41.94 === Naisten kilpailut === 500 metriä tiedot 74.70 OE 75.06 75.48 1 000 metriä tiedot 1:14.02 1:14.69 1:14.90 1 500 metriä tiedot 1:53.51 OE 1:54.09 1:54.54 3 000 metriä tiedot 4:00.34 4:01.95 4:03.47 5 000 metriä tiedot 6:51.54 6:54.28 6:55.66 Joukkuetakaa-ajo tiedot Jorien ter Mors Marrit Leenstra Lotte van Beek Ireen Wüst 2:58.05 OE Katarzyna Bachleda-Curuś Natalia Czerwonka Luiza Złotkowska Katarzyna Woźniak 3:05.55 Olga Graf Yekaterina Lobysheva Yekaterina Shikhova Yuliya Skokova 2:59.73 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pikaluistelu Sotšin 2014 talviolympialaisten ja -paralympialaisten virallisilla sivuilla. *
José Campaña

José Ángel Gómez Campaña (s. 31. toukokuuta 1993 Sevilla, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa La Ligassa pelaavaa Levantea ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. == Seurajoukkueura == Campaña teki ensiesiintymisensä Sevillan reservijoukkueessa 16-vuotiaana, jolloin joukkue pelasi Segunda División B:ssä. Edustusjoukkueen uudeksi päävalmentajaksi tullut Marcelino García Toral nosti Campañan joukkueen harjoituskaudella kesällä 2011. 25\. elokuuta 2011 hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa Eurooppa-liigan ottelussa saksalaista Hannoveria vastaan.El Sevilla tropieza en la misma piedra Marca. Viitattu 10.9.2011. Kolme päivää myöhemmin hän pelasi ensimmäisen ottelunsa myös Primera Divisiónissa.Sevilla see off Malaga ESPN. Viitattu 10.9.2011. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * José Campañan tilastot BDFutbol-sivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eladio Acosta Arteaga

Eladio Acosta Arteaga (9. huhtikuuta 1916 – 30. tammikuuta 2012) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Jeesuksen ja Marian kongregaation eli eudistien papiksi 7. elokuuta 1949 ja nimitettiin Antioquían hiippakunnan piispaksi 6. maaliskuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Palmas, jota avustivat Tulio Botero Salazar ja Aníbal Muñoz Duque.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Eladio Acosta Arteaga, C.I.M. 18\. kesäkuuta 1988 Acosta Arteagan johtama hiippakunta korotettiin arkkihiippakunnaksi, ja sen nimi muuttui Santa Fe de Antioquiaksi.Catholic-Hierarchy.org: Archdiocese of Santa Fe de Antioquia Acosta Arteaga toimi arkkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 10. lokakuuta 1992. == Lähteet == Luokka:Kolumbialaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Ignacio José Gómez Aristizábal

Ignacio José Gómez Aristizábal (s. 2. joulukuuta 1929) on kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 17. elokuuta 1958 ja nimitettiin Ocañan hiippakunnan piispaksi 24. heinäkuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfonso Uribe Jaramillo, jota avustivat Alberto Uribe Urdaneta ja Alfredo Rubio Diaz.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Ignacio José Gómez Aristizábal 10\. lokakuuta 1992 Gómez Aristizábal sai nimityksen Santa Fe de Antioquian arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 12. tammikuuta 2007. == Lähteet == Luokka:Kolumbialaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sadetunnelma

Sadetunnelma on Ernst Lingon säveltämä pianokappale, jonka on vuonna 1970 tallentanut äänilevylle Tapani Valsta. Kappaleen kesto on 3:22. == Lähteet == * YLE Radio 1, Aamusoitto, 8. syyskuuta 2011 * Kappaleen tiedot äänitetietokannassa Fono.fi Luokka: Vuoden 1970 kappaleet Luokka: Pianokappaleet
Juan Francisco Sarasti Jaramillo

Juan Francisco Sarasti Jaramillo (30. heinäkuuta 1938 Cali – 25. helmikuuta 2021 Cali) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Jeesuksen ja Marian kongregaation eli eudistien papiksi 30. maaliskuuta 1963 ja nimitettiin Calin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Egaran titulaaripiispaksi 8. maaliskuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alberto Uribe Urdaneta, jota avustivat José de Jesús Pimiento Rodriguez ja Eladio Acosta Arteaga.Catholic- Hierarchy.org: Archbishop Juan Francisco Sarasti Jaramillo, C.I.M. 23\. joulukuuta 1983 Sarasti Jaramillo sai nimityksen Barrancabermejan hiippakunnan piispaksi ja 25. maaliskuuta 1993 Ibaguén arkkihiippakunnan arkkipiispaksi. 17. elokuuta 2002 hänet nimitettiin Calin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 18. toukokuuta 2011. == Lähteet == Luokka:Kolumbialaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Aleksandr Menkov

Aleksandr Aleksandrovitš Menkov (, s. 7. joulukuuta 1990) on venäläinen pituushyppääjä. Vuonna 2009 Menkov voitti kultaa alle 20-vuotiaiden EM- kisoissa tuloksella 798 cm, mutta karsiutui Berliinin MM-kisoissa. Samana vuonna hän hyppäsi alle 20-vuotiaiden Venäjän ennätyksen 816 cm, jonka Sergei Morgunov rikkoi vuonna 2012 hypättyään 835 cm. Kaksi vuotta myöhemmin Menkov voitti kultaa alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa tuloksella 808 cm ja oli kuudes Daegun MM-kisoissa tuloksella 819 cm. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 Menkov sijoittui kolmanneksi tuloksella 822 cm. Hän hävisi sekä kilpailun voittajalla Mauro Vinícius da Silvalla että toiseksi sijoittuneelle Henry Fraynelle yhden senttimetrin. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui yhdenneksitoista tuloksella 778 cm. Hän voitti sisäratojen Euroopan- mestaruuden Göteborgissa 2013 halliennätyksellään 831 cm. Kazanin universiadeissa 2013 hän sijoittui toiseksi ennätyksellään 842 cm. Menkov voitti maailmanmestaruuden Moskovassa 2013. Hän paransi loppukilpailussa kahdesti Venäjän ennätystä hypättyään kolmannella kierroksella 852 cm ja viidennellä kierroksella 856 cm. Hän sijoittui 2014 viidenneksi Sopotin MM- hallikilpailuissa, mutta karsiutui loppukilpailusta Zürichin EM-kilpailuissa. Hän oli MM-kilpailuissa kuudes Pekingissä 2015 ja neljäs Lontoossa 2017. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Venäläiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marcos Chuva

Marcos Chuva (s. 8. elokuuta 1989) on portugalilainen pituushyppääjä. Vuonna 2008 Chuva osallistui alle 20-vuotiaiden MM-kisoihin ollen kahdestoista pituushypyssä ja karsiutuen 110 metrin aitojen välierissä. Vuotta myöhemmin hän oli alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa kahdeksas sekä pituushypyssä että 4 × 100 metrin viestissä. Vuonna 2011 Chuva karsiutui Pariisin sisäratojen EM- kisoissa, mutta voitti hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa tuloksella 794 cm ja oli kymmenes Daegun MM-kisoissa tuloksella 805 cm. Chuva sijoittui 2012 seitsemänneksi Helsingin EM-kilpailuissa tuloksella 792 ja karsiutui loppukilpailusta Lontoon olympialaisissa. Seuraavana vuonna hän sai pronssia universiadeista, mutta karsiutui Moskovan MM-kilpailuissa. Chuvan ennätys on 834 cm, jonka hän hyppäsi Viljandissa 9. elokuuta 2011. Sisäradoilla hän on hypännyt 800 cm Espinhossa 18. helmikuuta 2012. ==Lähteet== * * Luokka:Portugalilaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Leppäkoski (Janakkala)

Leppäkoski on kylä ja taajama Janakkalan kunnassa. Siellä asuu n. 500 asukasta. Kylässä toimii kaksi koulua, Haukankallion erityiskoulu ja Leppäkosken koulu, samassa koulurakennuksessa. Lähimpään kauppaan Ryttylässä on matkaa seitsemän kilometriä Leppäkosken omien palveluiden rajoittuessa urheiluseura Woiman omistamaan kesäkioskiin. Kylän läpi virtaa Puujoki, jonka koski sijaitsee Leppäkosken kartanon kohdalla. Leppäkoski sijaitsee myös vuonna 1862 valmistuneen pääradan varrella, mutta junat eivät ole pysähtyneet asemalla enää vuoden 1981 jälkeen. == Tiilitehtaat == Leppäkosken savipitoinen maaperä ja kylän läpi kulkevan Helsinki–Hämeenlinna-rautatien valmistuminen 1862 vaikuttivat siihen, että Leppäkoskesta tuli tärkeä tiiliteollisuuskeskus. Kylässä toimi Leppäkosken kartanon mailla vuonna 1860 perustettu Leppäkosken kartanon tiilitehdas, 1862 perustettu Sipilän tiilitehdas ja 1874 perustettu Rauhaniemen tiilitehdas. Sipilän ja Rauhaniemen tehtaat yhdistyivät vuonna 1960 Rauhaniemi-Sipilä Oy:ksi. Rauhaniemi-Sipilä Oy teki konkurssin 1971. Leppäkosken kartanon tiilitehdas fuusioitiin Perusyhtymään vuonna 1977 ja tiilenvalmistus Leppäkoskella päättyi 1987. Nykyisin tehtaista on jäljellä Rauhaniemen tehtaan savupiippu.Museovirasto valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt : Janakkala, Leppäkosken kartanoPala Leppäkosken historiaa ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Leppäkoski; Janakkalan kunta * Leppäkoski (Häme-Wiki) Luokka:Janakkalan kylät Luokka:Kanta-Hämeen maakunnan taajamat
Niilo Kuukka

Niilo Taneli Kuukka (8. marraskuuta 1907 Lappeenranta – 19. toukokuuta 1983 Vaasa)Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 29.5.1983, HS Aikakone. Viitattu 21.4.2018. oli suomalainen teatterinjohtaja ja äänenkäytön opettaja. Kuukka oli alkuperäiseltä ammatiltaan tehdastyöläinen. Hän toimi vuosina 1945–1947 Lappeenrannan Työväen Näyttämön, vuosina 1947–1953 Kuopion kaupunginteatterin, vuosina 1953–1957 Vaasan kaupunginteatterin, vuosina 1957–1961 Kokkolan maakuntateatterin ja vuosina 1961–1963 Kokkolan kaupunginteatterin johtajana. Myöhemmin Kuukka opetti Suomen Teatterikoulussa puheilmaisua vuosina 1963–1978. Hänen kehittämäänsä opetusmetodia on sittemmin kutsuttu Niilo Kuukka -metodiksi. Metodiin kuuluvat harjoitukset kehittävät erityisesti äänen hyvää sointia ja tehokasta äänenkäyttöä. Harjoitusmenetelmää on käytetty sittemmin laajasti Suomessa niin näyttelijänopetuksessa kuin yleisessä puhetekniikan ja äänenkäytön opetuksessa, ja myös ulkomaisia näyttelijöitä on tutustutettu Kuukan äänenharjoitussarjoihin. Metodia on opetettu ja tutkittu muun muassa Tampereen yliopiston puheopin laitoksella. Menetelmä sopii kaikille äänenkäyttäjille, jotka haluavat kehittää äänensä tehokasta ja taloudellista käyttöä siten, että ääni tuottaa mahdollisimman vaivattomasti halutun akustisen vaikutuksen. Kuukka palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1975. ==Lähteet== *Workshop: A Finnish Vocal Exercise Series by Niilo Kuukka *Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954 *Kuopion Kaupunginteatterin historiaa *Valokiila 3/2002. Vaasan kaupunginteatterin tiedotuslehti ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat Luokka:Kuopion kaupunginteatterin johtajat Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Kalle Rautiainen

Kalle Kustaa Rautiainen (3. maaliskuuta 1889 Tampere – 2. maaliskuuta 1969Kuvataiteilijamatrikkeli (Archive.org, arkistoitu 11.10.2006)) oli suomalainen taidemaalari, joka maalasi erityisesti maisemia ja asetelmia. Rautiainen opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1904–1906 ja Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuonna 1918. Hän teki opintomatkan Skandinavian maihin. Rautiainen osallistui näyttelyihin kotimaassa ja vuonna 1929 Tukholmassa ja Oslossa järjestettyihin Suomen nykyaikaisen taiteen näyttelyihin. Rautiainen oli Pro Arte-taiteilijaryhmän jäsenenä. Hänen maisemamaalauksiaan on Ateneumin taidemuseossa ja Turun Taidemuseossa.Turkulainen taiteilijaryhmä Pro Arte. Lyhyt esittely Tampereella tänään avattavan näyttelyn johdosta, Aamulehti, 20.01.1934, nro 18, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Rautiaisen maisemamaalauksissa on intiimiä tunnelmaan eläytymistä. Viivojen rytmi ja värien kudelmat luovat eloisuutta ja vivahteikkuutta rauhallisiin maalauksiin. Hänen asetelmiinsa kuuluu sekä hyvin värikkäitä maalauksia, joissa värien vastakohtia on voimakkaasti tehostettu, että toisaalta herkempiä maalauksia, joissa jyrkkiä eroja on vaimennettu. Rautiaisen puoliso oli Alina Pennilä, ja hänen lapsensa on taidemaalari Veikko Rautiainen. Rautiaisen vanhemmat olivat työmies David ja Saara Rautiainen. Rautiainen sai Pro Finlandia -mitalin 1955 ja valtion taiteilijaeläkkeen 1964. ==Lähteet== *Taidenäyttely Aurassa. Auran Virtuaalimuseo (Arkistoitu linkki) ===Viitteet=== ==Kirjallisuutta== *Rautiainen, Veikko 1989. Isäni Kalle Rautiainen 1889–1969. Turku: V. Rautiainen. ISBN 952-90-0616-0 Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Lawrence Hughes

Lawrence "Laurie" Hughes (2. maaliskuuta 1924 Waterloo, Liverpool – 9. syyskuuta 2011) oli englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi Liverpool FC:ssa ja Englannin maajoukkueessa. Tranmere Roversin kasvatti Hughes siirtyi Liverpooliin vuonna 1943, mutta aloitti pelaamisen vasta 5. tammikuuta 1946. Viimeisen pelinsä Hughes pelasi 28. syyskuuta 1957 Charltonia vastaan, mutta pysyi seuran jäsenenä vuoteen 1960 asti. Englannin A-maajoukkueessa Hughes pelasi kolme ottelua, kaikki Brasilian MM-kilpailuissa 1950. Hughes kuoli kotonaan 87-vuotiaana.Former Liverpool FC and Tranmere Rovers footballer Laurie Hughes has died aged 87. www.liverpooldailypost.co.uk. 9. syyskuuta 2011. Viitattu 9. syyskuuta 2011. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Huvitamme itsemme hengiltä

Huvitamme itsemme hengiltä. Julkinen keskustelu viihteen valtakaudella () on Neil Postmanin vuonna 1985 ilmestynyt kirja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sarjakuvaversio kirjan ajatuksista. Luokka:Kirjat viestinnästä Luokka:Vuoden 1985 kirjat Luokka:Yhdysvaltalaiset tietokirjat
Bernard Joseph McLaughlin

Bernard Joseph McLaughlin (19. marraskuuta 1912 Buffalo, New York – 5. tammikuuta 2015 Kenmore, Tonawanda, New York) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Buffalon hiippakuntaan 21. joulukuuta 1935 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Motulan titulaaripiispaksi 28. joulukuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1969. Pääkonsekraattorina toimi paavi Paavali VI, jota avustivat Sergio Pignedoli ja Ernesto Civardi.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Bernard Joseph McLaughlin McLaughlin erosi Buffalon vihkipiispan tehtävistä 5. tammikuuta 1988. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset
Junior Senior

Junior Senior oli tanskalainen popyhtye, joka perustettiin vuonna 1998. Yhtyeen jäseniä olivat Jesper Mortensen (Junior) ja Jeppe Laursen (Senior). Heidän ehkä tunnetuin kappale on "Move Your Feet" heidän ensimmäiseltä albumiltaan. __NOTOC__ == Diskografia == === Albumit === * D-D-Don't Stop the Beat (2003) * Boy Meets Girl EP (2003) * Hey Hey My My Yo Yo (2005) === Singlet === * "Move Your Feet" (2003) * "Rhytm Bandits" (2003) * "Shake Your Coconuts" (2003) * "Itch U Can't Scratch" (2005) == Trivia == Musiikkivideo "Move Your Feet" on tehty kokonaan ohjelmalla Deluxe Paint. == Aiheesta muualla == * Junior Seniorin virallinen kotisivu Luokka:Tanskalaiset popyhtyeet
Nils Bielke (1644–1716)

Nils Bielke (7. helmikuuta 1644 Tukholma – 26. marraskuuta 1716) oli ruotsalainen vapaaherra, sotilas, kuninkaan neuvoston jäsen, diplomaatti, poliitikko, kenraaliluutnantti 1678, Ranskan lähettiläs 1679–1682, Pommerin kenraalikuvernööri 1687 ja vuodesta 1690 sotamarsalkka. Bielke johti vuonna 1676 henkivartioväen ratsurykmenttiä Lundin taistelussa, jossa hän myös johti taistelua jatkanutta osastoa Kaarle XI:n johtaessa tanskalaisen ratsuväen takaa-ajoa. Bielke osallistui 1684–1687 Itävallan ja Turkin väliseen sotaan, jonka jälkeen hänet nimitettiin Ruotsin Pommerin kenraalikuvenööriksi. Hän hoiti virkaa vuoteen 1698 saakka. == Ura == Nils Bielke oli Salestadin vapaaherran Ture Nilsson Bielken ja Kristina Anna Banérin pojanpoika. Hän sai jo vuonna 1649 Korppoon vapaaherran arvon. Hänet lähetettiin 1661 Klaus Tottin jälkeen Ruotsin Ranskan-lähettilääksi. Palattuaan vuotta myöhemmin kotimaahansa hän palveli hovissa. Vain 29-vuotiaana hänet nimitettiin everstinä henkivartioväen ratsurykmentin komentajaksi, missä tehtävässä hän osallistui sotaan Tanskaa vastaan. Bielke sai 1678 kenraaliluutnantin arvon. Seuraavana vuonna hänet lähetettiin lähettilääksi Ranskaan ja vuonna 1685 hän siirtyi Saksan keisarin palvelukseen. Palattuaan Ruotsiin 1687 hän oli kuninkaallisen neuvostonjäsen, Pommerin kenraalikuvernööri ja ylipäällikkö. Hänet korotettiin kreiviksi 1687 numerolla 29 nimettynä Bielke af Åkeröksi. Bielke joutui Kaarle XII:n epäsuosioonOtavan Iso tietosanakirja, osa 1. Otava, 1967. ja hänet tuomittiin kuolemaan sekä menettämään kunniansa ja omaisuutensa, mutta hänet armahdettiin ja hän vapautui myöhemmin vankilasta. Bielke avioitui 1669 sotamarsalkka Kustaa Hornin tyttären kreivitär Eeva Horn af Björneborgin (1653–1740) kanssa. Puolison äiti oli Sigrid Bielke. Avioparille syntyivät pojat kenraalimajuri Carl Gustaf Bielke (1683–1754) ja valtiomies Ture Gabriel Bielke (1684–1763). ==Katso myös== * Bielke ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *G. Wittrock: Nils Bielke, Svenskt biografiskt lexikon Luokka:Ruotsin sotamarsalkat‎ Luokka:Ruotsin Pommerin kenraalikuvernöörit Luokka:Vuonna 1644 syntyneet Luokka:Vuonna 1716 kuolleet
Edward Kmiec

Edward Urban Kmiec (4. kesäkuuta 1936 Trenton, New Jersey – 11. heinäkuuta 2020Former Buffalo Bishop Edward Kmiec dies) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Trentonin hiippakuntaan 20. joulukuuta 1961 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Simidiccan titulaaripiispaksi 26. elokuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi John C. Reiss, jota avustivat George William Ahr ja James John Hogan. Kmiec sai 13. lokakuuta 1992 nimityksen Nashvillen hiippakunnan piispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 3. joulukuuta. Kmiec nimitettiin 12. elokuuta 2004 Buffalon hiippakunnan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 28. lokakuuta 2004. Hän jäi eläkkeelle 29. toukokuuta 2012. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet