Amerikan valtioiden järjestö

Amerikan valtioiden järjestö (lyhenteet OAS ja OEA) on Amerikan itsenäisten valtioiden muodostama kansainvälinen järjestö. Järjestö perustettiin vuonna 1948 ja se aloitti toimintansa 1951. Järjestön nykyinen pääsihteeri on 26. toukokuuta 2015 virkaan valittu uruguaylainen Luis Almagro. == Nimi == Amerikan valtioiden järjestöllä on neljä virallista kieltä. Järjestön nimi lyhennetään englannin kielellä OAS ja muilla kolmella kielellä OEA. Koko nimi on eri kielillä seuraava: * englanniksi Organization of American States * espanjaksi Organización de los Estados Americanos * portugaliksi Organização dos Estados Americanos * ranskaksi Organisation des États Américains Jäsenmaiden alueella on myös viides virallinen kieli, hollanti, jolla sen nimi on Organisatie van Amerikaanse Staten, lyhenteeltään OAS. Hollanti ei kuitenkaan ole järjestön virallinen kieli. Suomessa järjestöön on tavattu viitata usein vain englantilaisessa lyhyessä muodossa ”OAS”, joskus myös ”Amerikan valtioiden yhteistyöjärjestö”. == Tavoite == Järjestön peruskirjan mukaan sen tavoitteena on edistää demokratiaa ja ihmisoikeuksia, toimia rikollisuutta ja huumekauppaa vastaan, turvata rauhan säilyminen ja pyrkiä muodostamaan koko Amerikan käsittävä vapaakauppa-alue. Järjestön tehtävänä tuli olla toimiminen välittäjänä jäsenmaiden keskisissä riita-asioissa ja kahakoissa, ja tarvittaessa asettaa sanktioita aggressiivisille osapuolille. Se lupasi myös toimia äärimmäisen köyhyyden poistamiseksi ja tavanomaisten aseiden määrän rajoittamiseksi. Samaten sen tuli tukea kaksoismantereen maiden välistä kulttuurista ja taloudellista yhteistyötä. Käytännössä järjestö oli alun perin suunnattu nimenomaan jäsenmaiden uhkana pitämää kommunismia vastaan. == Elimet == Järjestön toimielimiin kuuluvat yleiskokous, pysyvä neuvosto sekä pääsihteeri. Täydentäviä ja joskus väliaikaisia ovat yhteistyö- ja kehitystoimisto, ihmisoikeuskomissio ja muita vastaavia elimiä. == Historia == Yhdeksäs Amerikan valtioiden välinen konferenssi pidettiin Kolumbian Bogotássa keväällä 1948. Samaan aikaan kaupungissa puhkesi suuri mellakka El Bogotazo populistiliberaalin paikallisen poliitikon Gaitánin murhasta. Yhdysvallat vaati tuolloin osallistujamaita sitoutumaan taistelemaan kommunismia vastaan. Sen johdolla 21 maata allekirjoitti tämän sitoumuksensa 30. huhtikuuta 1948, ja tämä sitoumus astui voimaan joulukuussa 1951. Pian sopimusvaltioista alettiin käyttää nimitystä Amerikan valtioiden järjestö, josta sitten tuli virallinen nimi. Järjestön toiminta suuntautui ensisijaisesti kommunismia vastaan, jonka seurauksena alkuperäisiä lupauksia toiminnasta demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta laiminlyötiin, ja monissa Latinalaisen Amerikan maissa valtaan nousivan jyrkän oikeistolaiset diktatuurit ja sotilashallitukset. Järjestön sanotaan toimineen enimmäkseen Yhdysvaltain käsikassarana sen takapihalla eli latinalaisessa Amerikassa. Järjestö erotti periaatteisiinsa vedoten perustajajäsenensä Kuuban vuonna 1962 tämän läpikäytyä vallankumouksen ja liittouduttua kommunistisen itäblokin kanssa. Monissa järjestön jäsenmaissa on etenkin viime vuosina esitetty toiveita Kuuban ottamisesta takaisin mukaan, mutta Kuuba ei ole osoittanut kiinnostusta järjestön toimintaa kohtaan. Kesäkuussa 2009 järjestö päätti yksimielisesti kutsua Kuuban takaisin jäsenekseen. Aiemmasta suhtautumisestaan huolimatta Kuuban hallitus kertoi olevansa tyytyväinen päätökseen. 1960-luvun lopulta alkaen Amerikan valtioiden järjestö alkoi ottaa jäsenikseen siirtomaaisännistään vasta itsenäistyneitä Karibian maita. Yksi viimeisimmistä liittyneistä on Kanada, joka tuli mukaan järjestöön vasta 1990. Järjestö kohtasi voimakasta vastustusta 1970- ja 1980-luvulla; vasemmistolaiset kutsuivat sitä jopa Yhdysvaltain omaksi siirtomaahallinnoksi. Erityisesti kiinnitettiin huomiota siihen, kuinka Kuuba erotettiin välittömästi sen omaksuttua vasemmistolaisen diktatuurin, kun taas oikeistolaiseen diktatuuriin vajonneita Brasiliaa, Argentiinaa tai Chileä vastaan ei kohdistettu minkäänlaisia toimia, vain koska näiden diktatuurien poliittinen väri ei ollut ristiriidassa Yhdysvaltain politiikan kanssa. Veriset oikeistolaiset hallitukset olivat luotettavia Yhdysvaltain liittolaisia. Vuoden 1990 tienoilla monet diktatuurien ja sotilasjunttien hallitsemat latinalaisen Amerikan maat vapautuivat ja omaksuivat taas demokratian. Kun Neuvostoliitto samaan aikaan romahti, lakkasi kommunismi yhtäkkiä olemasta vakavasti otettava uhkakuva Amerikan mantereilla. Yhdysvallat löyhensi otettaan Amerikan valtioista, ja useimmissa maissa poliittinen kenttä alkoi siirtyä jälleen vasemmalle. Amerikan valtioiden järjestössä tämä merkitsi sitä, että järjestö on 1990-luvulta alkaen toiminut aiempaa itsenäisemmin ja Yhdysvaltain käskyjä noudattamatta. Nykyinen pääsihteeri on ensimmäinen, joka valittiin virkaansa, vaikkei hän ollut Yhdysvaltojen tukema ehdokas. == Jäsenmaat == Järjestön alkuperäiset 21 jäsenmaata vuodelta 1948 ovat seuraavat: * * * * * * * * * * *, erotettiin vuonna 2009. Palasi takaisin vuonna 2011 * * * * * * * * * *, erotettiin järjestöstä vuonna 1962. palasi takaisin 2009 1960-luvun lopussa mukaan liittyi kolme uutta maata: * * 1967 * 1969 1970-luvun puolivälistä alkaen mukaan tuli vuosikymmenen aikana kahdeksan maata: * 1975 * 1977 * * 1979 * * 1981 * 1982 * 1984 1990-luvun vaihteessa seuraan liittyi vielä kolme maata: * 1990 * * 1991 Järjestössä on yhteensä 35 maata, mikäli Kuuba lasketaan mukaan. Käytännössä järjestössä on kuitenkin 34 jäsenmaata, koska Kuuban hallitus ei osallistu sen toimintaan. Honduras suljettiin ulos järjestöstä heinäkuussa 2009 vastalauseena laillisen presidentin Manuel Zelayan syrjäyttämiselle ja armeijan vallankaappaukselle.BBC News: Americas group suspends Honduras (5.7.2009), haettu 5.7.2009"The Organization of American States has suspended Honduras in protest at the ousting of President Manuel Zelaya." == Yleiskokoukset == Järjestys Kaupunki Maa Päivämäärä 1\. San José 14.–23. huhtikuuta 1971 2\. Washington D.C. 11.–21. huhtikuuta 1972 3\. Washington D.C. 4.–15. huhtikuuta 1973 4\. Atlanta 19. huhtikuuta – 1. toukokuuta 1974 5\. Washington D.C. 8.–19. toukokuuta 1975 6\. Santiago de Chile 4.–18. kesäkuuta 1976 7\. St. George’s 14.–22. kesäkuuta 1977 8\. Washington D.C. 21. kesäkuuta – 1. heinäkuuta 1978 9\. La Paz 22.–31. lokakuuta 1979 10\. Washington D.C. 19.–26. marraskuuta 1980 11\. Castries 2.–11. joulukuuta 1981 12\. Washington D.C. 15.–21. joulukuuta 1982 13\. Washington D.C. 14.–18. marraskuuta 1983 14\. Brasília 12.–17. marraskuuta 1984 15\. Cartagena de Indias 5.–9. joulukuuta 1985 16\. Ciudad de Guatemala 11.–15. marraskuuta 1986 17\. Washington D.C. 9.–14. marraskuuta 1987 18\. San Salvador 14.–19. marraskuuta 1988 19\. Washington D.C. 13.–18. marraskuuta 1989 20\. Asunción 4.–8. kesäkuuta 1990 21\. Santiago de Chile 3.–8. kesäkuuta 1991 22\. Nassau 18.–23. toukokuuta 1992 23\. Managua 7.–11. kesäkuuta 1993 24\. Belém 6.–10. kesäkuuta 1994 25\. Montrouis 5.–9. kesäkuuta 1995 26\. Panamá 3.–7. kesäkuuta 1996 27\. Lima 1.–5. kesäkuuta 1997 28\. Caracas 1.–3. kesäkuuta 1998 29\. Ciudad de Guatemala 6.–8. kesäkuuta 1999 30\. Windsor 4.–6. kesäkuuta 2000 31\. San José 3.–5. kesäkuuta 2001 32\. Bridgetown 2.–4. kesäkuuta 2002 33\. Santiago de Chile 8.–10. kesäkuuta 2003 34\. Quito 6.–8. kesäkuuta 2004 35\. Fort Lauderdale 5.–7. kesäkuuta 2005 36\. Santo Domingo 4.–6. kesäkuuta 2006 37\. Panamá 3.–5. kesäkuuta 2007 38\. Medellín 1.–3. kesäkuuta 2008 39\. San Pedro Sula 2.–3. kesäkuuta 2009 40\. Lima 6.–8. kesäkuuta 2010 41\. San Salvador 5.–7. kesäkuuta 2011 42\. Cochabamba 3.–5. kesäkuuta 2012http://www.oas.org/en/42ga/ 43\. Antigua 4.–6. kesäkuuta 2013http://www.oas.org/en/43ga/ == Huippukokoukset == Lähde: Vuosi Järjestys Päivämäärä Isäntämaa Isäntäkaupunki Isäntä (valtionpäämies) 1994 1. 9.–11. toukokuuta Summit Americas: I summit (1st) Miami Bill Clinton 1998 2. 18.–19. huhtikuuta Summit Americas: II summit (2nd) Santiago de Chile Eduardo Frei Ruiz-Tagle 2001 3. 20.–22. huhtikuuta Summit Americas: III summit (3rd) Quebec Jean Chrétien 2004 erityiskokous 12.–13. tammikuuta Special Summit of the Americas: Special Summit Monterrey Vicente Fox 2005 4. 4.–5. marraskuuta Summit Americas: IV summit (4th) Mar del Plata Néstor Kirchner 2009 5. 17.–19. huhtikuuta Summit Americas: V summit (5th) Port-of-Spain Patrick Manning 2012 6. 14.–15. huhtikuuta Summit Americas: VI summit (6th) Cartagena Juan Manuel Santos 2015 7. 10.–11. huhtikuuta Summit Americas: VII summit (7th) Panamá Juan Carlos Varela 2018 8. 23.–25. maaliskuuta Summit Americas: VIII summit (8th) Lima Martín Vizcarra == Pääsihteerit == Järjestys Virka-aika Pääsihteeri Valtio 1\. 1948–1954 Alberto Lleras Camargo 2\. 1954–1955 Carlos Dávila 3\. 1956–1968 José A. Mora 4\. 1968–1975 Galo Plaza 5\. 1975–1984 Alejandro Orfila 6\. 1984–1994 João Clemente Baena Soares 7\. 1994–2004 César Gaviria 8\. 15. syyskuuta 2004 – 15. lokakuuta 2004 Miguel Ángel Rodríguez 9\. 15. lokakuuta 2004 – 26. toukokuuta 2005 Luigi R. Einaudi vt. 10\. 26. toukokuuta 2005 – 26. toukokuuta 2015 José Miguel Insulza 11\. 26. toukokuuta 2015 – Luis Almagro == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Amerikan valtioiden järjestön kotisivu Luokka:Etelä-Amerikan valtiot Luokka:Kansainväliset diplomaattiset järjestöt Luokka:Karibian valtiot Luokka:Keski-Amerikan valtiot Luokka:Pohjois-Amerikan valtiot Luokka:Yhdistyneiden kansakuntien tarkkailijajäsenet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit