EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vyökirjoahven

Vyökirjoahven (Tropheus duboisi) on yksi afrikkalaisen Tanganjikajärven endeemisistä kirjoahvenlajeista. Lajia pidetään myös akvaariokalana Luettu 21.11.2008. Vyökirjoahven luokitellaan vaarantuneeksi lajiksi sen akvaariokalaksi pyytämisen seurauksena. == Koko ja ulkonäkö == Vyökirjoahvenkoiras kasvaa noin 12 cm pitkäksi, naaras jää hieman pienikokoisemmaksi. Nuoret vyökirjoahvenyksilöt ovat väriltään mustia tihein valkoisin pistein. Kalan kasvaessa sen pää muuttuu siniseksi ja kehoon kehittyy leveä keltainen tai valkoinen pystyraita. == Käyttäyminen == Vyökirjoahvenenkoiraat ovat tarkkoja alueistaan ja voivat käyttäytyä aggressiivisestikin alueelleen tunkeutuvia kaloja kohtaan. Vyökirjoahvennaaraita tulisi olla akvaariossa enemmän kuin saman lajin koiraita. Naaraat hautovat mätiään suussaan. == Vesiolot ja ravinto == Vyökirjoahvenet viihtyvät parhaiten vedessä, jonka lämpötila on 24–26 °C ja pH 8,5–9,0. Ravintonaan laji käyttää pääasiassa leviä, joita se raaputtaa kivien pinnoilta. Akvaariossa sitä voi ruokkia salaatilla ja pinaatilla. == Katso myös == * Tanganjikajärven biotooppiakvaario == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet Luokka:Akvaariokalat Luokka:Uhanalaiset kalat
Gran Turismo 4

Gran Turismo 4 (lyhenne GT4) on Polyphony Digitalin kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin vuonna 2004 julkaisema Gran Turismo -pelisarjaan kuuluva ajopeli PlayStation 2:lle. == Pelaaminen == Pelin Eurooppalaisessa versiossa on 721 eri automallia ja 51 kilparataa pelattavana. == Vastaanotto == Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.5/10. Kritiikin kohteena on mainittu muun muassa tekoälyn ohjaamien autojen ennakoitavuus: autot seuraavat omaa ajolinjaansa muista huolimatta. == Myynti == Peli on myynyt 11,44 miljoonaa kappaletta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Gran Turismo -pelit Luokka:Vuoden 2004 videopelit Luokka:PlayStation 2 -pelit Luokka:Elektronisen urheilun pelit
William Miller (keihäänheittäjä)

William Preston Miller (22. helmikuuta 1930 Lawnside, New Jersey – 27. lokakuuta 2016 Apache Junction, Arizona) oli yhdysvaltalainen keihäänheittäjä ja olympiamitalisti. Miller saavutti olympiahopeaa Helsingissä 1952 tuloksella 72,46 metriä. Hän hävisi parikymmentä senttimetriä pidemmälle maanmiehelleen Cyrus Youngille 1,32 metriä. Miller heitti ennätyksensä 81,29 metriä vuonna 1954 ja kilpaili myös korkeushypyssä, jossa hänen ennätyksensä oli vuonna 1952 tehty 202 cm. Miller kuoli 86-vuotiaana 27. lokakuuta 2016.https://www.dignitymemorial.com/obituaries/mesa-az/william- miller-7145312Olympedia == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset keihäänheittäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
William Miller

William Miller -nimisiä henkilöitä ovat: * William Miller (1912–2008), yhdysvaltalainen seiväshyppääjä * William Miller (1930–2016), yhdysvaltalainen keihäänheittäjä * William Miller (1782–1849), yhdysvaltalainen saarnaaja ja adventismin perustaja * William E. Miller (1914–1983), yhdysvaltalainen poliitikko * William Ferguson Miller, Willie Miller (s. 1955), skotlantilainen jalkapalloilija * William G. Miller, (1905–1985), yhdysvaltalainen soudun olympiamitalisti * William Read Miller (1823–1887), yhdysvaltalainen poliitikko
Eco-Drive

thumb|250px|Citizen Promaster Eco-Drive AP0440-14F sukeltajankello. Eco-Drive on japanilaisen kellovalmistaja Citizenin valmistama kellosarja, joka toimii aurinkovoimalla. Ensimmäinen Eco-Drive-kello julkaistiin myyntiin vuonna 1995. ==Lähteet== Luokka:Kellomerkit
Freedom (Akonin albumi)

__NOTOC__ Freedom on hip hop R&B; -laulaja Akonin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 2. joulukuuta 2008. Albumi on Akonin ensimmäinen, joka ei sisällä Parental Advisory -merkkiä. Albumi sjoittui Billboard 200 -listan 7. sijalle myytyään 110 000 kappaletta ensimmäisellä viikolla. Nyt albumia on myyty 600 000 kappaletta ja se on ylittänyt kultarajan. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Metacritic: 58/100Metacritic: Reviews for Freedom by Akon * Allmusic: Allmusic review * Entertainment Weekly: C–Entertainment Weekly: Album review == Listasijoitukset == Lista (2008) Sija U.S. Billboard 200 7 U.S. Billboard Top R&B;/Hip-Hop Albums 3 Canadian Albums Chart 11 UK Albums Chart 31 == Lähteet == Luokka:Akonin albumit Luokka:Vuoden 2008 albumit
Dick Whittinghill

Dick Whittinghill (3. maaliskuuta 1913 Helena, Montana - 24\. tammikuuta 2001 Los Angeles, KaliforniaBroadcasting & Cable: Obituaries ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, muusikko ja radio-DJ.industrycentral.net: Dick Whittinghill Whittinghill toimi Tommy Dorseyn big bandin solistina 1930-luvulla.Radio Hall of Fame: Dick Whittinghill Toisen maailmansodan aikana hän palveli luutnanttina Yhdysvaltain puolustusvoimien radioverkossa tiskijukkana. Sodan jälkeen hän työskenteli ensin helenalaisella KPFA-asemalla, jolta siirtyi Los Angelesiin, aluksi KIEV- ja sittemmin KGFJ-asemalle. Vuonna 1950 Whittinghall siirtyi KMPC:lle, jolla ollessaan hänestä tuli Los Angelesin merkittävin radiopersoona aina eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1979 asti. Vuonna 1982 Whittinghall palasi radioon KPRZ-asemalle, mutta ei enää pystynyt saavuttamaan entistä suosiotaan takaisin. Dick Whittinghill on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle ja hänet on nimetty Radio Hall of Fameen. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset DJ:t Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Radio Hall of Fame Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Mazda 323 (BJ)

Mazda 323 BJ on Mazda 323:n kuudennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1998–2003. Se korvasi edeltäneen BH-mallin ja seuraajaksi tuli täysin uusi Mazda3. Japanissa mallin nimenä oli Mazda Familia, ja Yhdysvalloissa sitä myytiin nimellä Mazda Protegé. Lisäksi muun muassa Australaasiassa myytiin 323-malliin perustuvaa Ford Laseria. Malli oli edeltäjäänsä konservatiivisemmin ja käytännönläheisemmin muotoiltu. Korimalleina olivat viisiovinen hatchback ja neliovinen sedan. Samaan aikaan myydyllä farmarikorisella Familialla ei ollut mitään yhteistä muun malliston kanssa, vaan se oli uudelleennimetty Nissan AD. Vuonna 2001 malli sai uudelleenmuotoillut ajo- ja takavalot, etusäleikön ja -puskurin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == 323 BJ Luokka:C-segmentin autot Luokka:1990-luvun autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot
LV 241

thumb|LV 241 radio LV 241 on digitaalinen, hyppivätaajuuksinen, Suomen puolustusvoimien käytössä oleva pataljoonaradio, jonka teholähteenä on ladattava NiCd-akku. Radio toimii 30–107,975 MHz:n taajuudella sekä salaamattomana että salattuna. Salaamattomana se toimii kaikkien VHF -radioiden, kuten LV 217 ja LV 217M:n kanssa analogisena, mutta kun se asetetaan salattuun, taajuushypintä-tilaan, voi dataa/puhetta vastaanottaa/lähettää vain toinen, samalle taajuudelle ja asetuksille säädetty radio. Lähetysteho on joko 0,25 tai 5 wattia. Radion valmistaja on israelilainen Elbit Systems. Radio tunnetaan tuotenimellä Tadiran CNR-900(tuoteperhe). Ruotsin taistelunhallintajärjestelmä Telesystem 9000:ssa on vastaavana kenttäradiona Radio 180. Vuonna 2020 Puolustusvoimat ilmoitti hankkivansa vuosien 2021–2022 aikana 3 000 Android-järjestelmään perustuvaa tablettia, joiden on tarkoitus olla langattomasti yhteydessä reitittimeen ja tiedon on tarkoitus kulkea siitä kaapelin kautta LV 241 -radioon. == Lähteet == *Digitaalinen kenttäradio LV 241 ===Viitteet=== Luokka:Suomen puolustusvoimien viestikalusto Luokka:Kenttäradiot Luokka:Pataljoonaradiot
James Dillion

James Dillion (2. toukokuuta 1929 – 16. syyskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti. Dillion saavutti kiekonheitossa olympiapronssia Helsingissä 1952 tuloksella 53,28 m. Hän jätti maailmanennätystä hallussaan pitäneen maanmiehensä Fortune Gordienin neljänneksi 62 senttimetrin erolla. Urheilijan uransa jälkeen hän työskenteli auto- ja lentomekaanikkona sekä toimi yksityislentäjänä. == Lähteet == * * == Viitteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kiekonheittäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Pyörre (kirja)

Pyörre on suomalaisen kirjailijan Ilkka Remeksen kirjoittama kirja, joka ilmestyi vuonna 2008. Kirja oli vuonna 2008 Suomen toiseksi myydyin (82 500 kpl) kotimainen kaunokirja Puhdistuksen jälkeen.Vuoden 2008 myydyimmät kirjat. Suomen kustannusyhdistys ry. Viitattu 30.8.2011. == Juoni == Kirjan alussa viisikymmentävuotias Tero Airas on katsomassa F1-tallipaikkaa kärkkyvän 19-vuotiaan poikansa Ronin koeajoja Monzassa. Kohtaus päättyy erään saksalaiskuskin loukkaantumiseen koeajoissa. Viikon kuluttua Ronin vanha tyttöystävä, 17-vuotias Julia Leivo, löydetään kuolleena metsästä. Tytön isä Kimmo Leivo hautoo omakätistä kostoa Julian enon Toomas Ehaverin kanssa. Ronista tulee tytön kuolemaan pääepäilty. Myöhemmin Toomas tulee heidän kotinsa ovelle ja näyttää heille kännykästään viestin, jossa Julia kertoo tapaavansa Ronin sinä iltana, kun hänet surmattiin. Toomas uhkaa näyttää viestin poliisille, elleivät he tuo hänelle Ronin ruotsalaisen rahoittajan Marcus Grotenfeltin sveitsiläisen tallelokeron sisältöä. Grotenfeltin on huhuiltu työskennelleen Ruotsin sotilastiedustelun MUST:in palveluksessa. == Henkilöt == ;Suomalaiset * Tero Airas: Ex-poliisi hämärätoimiin erikoistuneesta ryhmästä, nykyinen turva-alan yrittäjä. Hänen firmansa nimi on Helsinki Security * Roni Airas: Tero Airaksen 19-vuotias poika, joka on pääsemässä F1-kuskiksi McLarenilla * Heli Airas: Tero Airaksen ex-vaimo ja Ronin äiti * Valtteri Airas: Heli Airaksen toinen poika, jonka isää ei kirja paljasta. Narkomaani, joka ei Teron ansiosta joutunut linnaan jengi- pahoinpitelyn jälkeen * Julia Leivo: Kirjan alussa murhattu 17-vuotias suomalais-virolainen tyttö, Ronin entinen tyttöystävä * Kimmo Leivo: Entinen rikollispiireissä liikkunut ja linnassakin istunut mies, jonka Tero otti töihin firmaansa * Jenni: Kirjan oheisjuonessa esiintyvä Ronin ja Julian hyvä ystävä * Sami Rahnasto: Rikosylikonstaapeli, joka alkaa tutkia Julian murhaa * Kari Paatsama: SuPon ylitarkastaja * Jorma Railo: Suomen armeijan eversti ;Virolaiset * Sirje Ehaver: Virolainen nainen, joka tapasi Kimmon pian, kun tämä oli herännyt koomasta. Julia Leivon äiti * Toomas Ehaver: Sirjen veli, joka työskentelee entisellä Puna-armeijan majurilla ja nykyisellä asekauppiaalla Anatoli Rybkinillä. Julian kummieno ;Ruotsalaiset * Ulf Bengtson: Ruotsin sotilastiedustelun virkailija * Jonas Hellevig: Sotilastiedustelun ex-virkailija, joka työskentelee Zentechillä * Claus Steglitz: Hellevigin kollega * Martin Nykvist: Insinööri sotilastiedustelusta * Marcus Grotenfelt: Sotilastiedustelun ex-virkailija, joka petti Sotilastiedustelun jo kauan ennen kirjan tapahtumia. Kiinteistövälityksessä myöhemmin rikastunut. Kiinnostunut auto-urheilusta ja toimii Ronin rahoittajana ;Venäläiset * Anatoli Rybkin: Entinen puna-armeijan majuri, joka harjoittaa asekauppaa Espoosta käsin * Sergei "Mr. Smile" Makarin: GRU:n agentti * Oleg Mihailov: GRU:n työskentelijä * Dima: Olegin apulainen == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Taustaa Ilkka Remeksen kotisivulla * Pyörre. Kirjasampo Luokka:Ilkka Remeksen teokset Luokka:Jännitysromaanit Luokka:Vuoden 2008 kirjat
Kenneth Wiesner

Kenneth George ”Ken” Wiesner (17. helmikuuta 1925 Milwaukee, Wisconsin – 20. maaliskuuta 2019 Minocqua, Wisconsin) oli yhdysvaltalainen korkeushyppääjä ja olympiamitalisti. Wiesner saavutti korkeushypyssä olympiahopeaa Helsingissä 1952 tuloksella 201 cm. Hänen lisäkseen vain hänen maanmiehensä Walter Davis ylitti kaksi metriä päästen vielä kolme senttimetriä Wiesneriä korkeammalta. Vuonna 1953 Wiesner rikkoi sisäratojen maailmanennätyksen kolmesti.http://trackfield.brinkster.net/Profile.asp?ID=7207&Gender;=M Wiesner kuoli 94-vuotiaana 20. maaliskuuta 2019.Olympediahttps://www.nimsgernfuneral.com/obituaries/Kenneth-G- Wiesner?obId=4242314#/obituaryInfo == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset korkeushyppääjät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
André Vingt-Trois

André Armand Vingt-Trois (s. 7. marraskuuta 1942) on ranskalainen katolisen kirkon kardinaali ja Pariisin arkkihiippakunnan emeritusarkkipiispa. Hän sai vihkimyksensä papiksi 28. kesäkuuta 1969 ja piispaksi 14. lokakuuta 1988. Hän toimi vuosina 1999-2005 Toursin ja 2005-2017 Pariisin arkkipiispana. Pariisissa häntä edelsi Jean-Marie Lustiger ja hänen seuraajakseen valittiin aikaisemmin Nanterren piispana toiminut Michel Aupetit. Vingt-Trois yleni kardinaaliksi konsistoriossa 24. marraskuuta 2007 S. Luigi dei Francesin kardinaalipappina. ==Aiheesta muualla== *Catholic-hierarchy.org: André Armand Cardinal Vingt-Trois Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Ranskalaiset kardinaalit Luokka:Ranskalaiset piispat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Meredith Gourdine

Meredith Gourdine (26. syyskuuta 1929 – 20. marraskuuta 1998) oli yhdysvaltalainen pituushyppääjä ja olympiamitalisti. Gourdine saavutti pituushypyssä olympiahopeaa Helsingissä 1952 tuloksella 753 cm. Hän hävisi vain neljä senttimetriä maanmiehelleen Jerome Bifflelle. ==Lähteet== * Luokka:Yhdysvaltalaiset pituushyppääjät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Sininen ämpäri

Sininen ämpäri on suomalaisen ekspressionistisen taidemaalarin Vilho Lammen (1898–1936) öljyvärimaalaus vanerille vuodelta 1931. Maalaus esittää talonpoikaistuolilla olevaa sinistä emaliämpäriä kauhoineen. Maalaus on kooltaan noin 69,5 × 56 cm, ja siinä esiintyvät Lammen Limingassa sijaitsevan kotitalon Matinlaurin arkiesineet. Teos kuuluu Lammen vuosien 1931–1936 välille sijoittuneeseen kauteen, joka sisältää runsaasti asetelmia ja henkilöaiheita. Siinä on nähty yhteyksiä toisaalta Vincent van Goghin kuuluisaan tuoliteokseen ja toisaalta värienkäytössä Paul Cézanneen. Paavo Rintala kuvasi teoksen syntyprosessin Lammen elämästä aineksensa saaneessa fiktiivisessä romaanissaan Jumala on kauneus, ja teki siten maalauksesta kulttityön, jota on jälkeenpäin pidetty avaimena Vilho Lammen tuotantoon. Rintalan romaanissa maalauksessa näkyvä ruokakomeron ovi aukeaa maalarin omaan kauneuden maailmaan, jossa kaikki on kaunista ja josta kauneus valuu pirttiin, jossa ämpäri ja tuoli ovat. Maalaus kuuluu nykyään sanomalehti Kalevan kokoelmiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Sininen ämpäri Oulun taidemuseon sivuilla Luokka:Vilho Lammen maalaukset Luokka:Ekspressionistiset maalaukset
Arnoldo Devonish

Arnoldo Devonish (15. kesäkuuta 1932 – 1. tammikuuta 1997) oli venezuelalainen kolmiloikkaaja ja maansa ensimmäinen olympiamitalisti. Devonish saavutti kolmiloikassa olympiapronssia Helsingissä 1952 tuloksella 15,52 m. Hän jätti Yhdysvaltain Walter Ashbaughin neljänneksi 13 senttimetrin erolla. Vuonna 1955 Devonish saavutti Méxicossa käydyissä Pan-Amerikan kisoissa hopeaa tuloksella 16,13 m ylittäen 16 metrin rajan kaikkien aikojen neljäntenä kolmiloikkaajana. Etelä-Amerikan mestaruuden hän voitti vuosina 1961 ja 1963 brasilialaisten Adhemar Ferreira da Silvan ja Nelson Prudêncion menestyksekkäiden urheiluvuosien välissä. ==Lähteet== * * * * * Luokka:Venezuelalaiset kolmiloikkaajat Luokka:Venezuelalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
José da Conceição

José Telles da Conceição (23. toukokuuta 1931 – 18. lokakuuta 1974) oli brasilialainen yleisurheilija ja olympiamitalisti. Parhaiten hän menestyi korkeushypyssä ja 200 metrin juoksussa. José Telles da Conceição saavutti korkeushypyssä olympiapronssia Helsingissä 1952 tuloksella 198 cm. Neljä vuotta myöhemmin Melbournen olympialaisissa hän selviytyi 200 metrin juoksun loppukilpailuun, jossa hän jäi viimeiseksi eli kuudenneksi ajalla 21,3 s. Vuonna 1955 hän sijoittui Méxicossa käydyissä Pan-Amerikan kisoissa kolmanneksi sekä 200 metrin juoksussa että korkeushypyssä. Etelä-Amerikan mestaruuden hän voitti 100 metrin juoksussa vuonna 1958, 200 metrillä vuosina 1954 ja 1958 sekä korkeushypyssä vuosina 1952, 1954 ja 1958. ==Lähteet== * * * * Luokka:Brasilialaiset korkeushyppääjät Luokka:Brasilialaiset pikajuoksijat Luokka:Brasilialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Vitold Krejer

Vitold Anatoljevitš Krejer (, 12. marraskuuta 1932 Krasnodar, Venäjän SFNT – 1. elokuuta 2020) oli neuvostoliittolainen kolmiloikkaaja ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Krejer saavutti olympiapronssia Melbournessa 1956 tuloksella 16,02 m sekä Roomassa 1960 tuloksella 16,43 m. Molemmilla kerroilla paras yhdysvaltalainen jäi neljänneksi: Melbournessa William Sharpe hävisi Krejerille 14 ja Roomassa Ira Davis kaksi senttimetriä. Krejer kilpaili myös Tokion kesäolympialaisissa 1964 missä karsiutui loppukilpailusta. Krejer kuoli 87-vuotiaana 1. elokuuta 2020.https://tass.ru/sport/9102599Olympedia == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Neuvostoliittolaiset kolmiloikkaajat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Margaret Beaufort

Margaret Beaufort voi tarkoittaa: *Lady Margaret Beaufort (1443–1509), John Beaufortin tytär, Englannin kuningas Henrik VII:n äiti *Margaret Beaufort, Staffordin kreivitär (n. 1427–1474), Edmund Beaufortin tytär, Henry Staffordin äiti *Margaret Beaufort, Devonin kreivitär (n. 1409–1449), John Beaufortin tytär, Thomas Courtenayn äiti.
Eero Nero

Eero Veikko Nero (8. lokakuuta 1916 Rovaniemi – 17. heinäkuuta 1963 Helsinki)Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 21.7.1963, s. 2 Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille) oli suomalainen upseeri ja jatkosodan aikana sotavankileirin komentaja, joka tuomittiin myöhemmin tässä tehtävässä tekemistään rikoksista vankeuteen. Nero, ammatiltaan rakennusmestari ja sotilasarvoltaan luutnantti, toimi IV armeijakunnassa Jalkalan sotavankileirin komentajana. Armeijakuntaa johti kenraaliluutnantti Lennart Oesch.Vuorinen 2008 s. 89: ”Teimme äsken tuttavuutta, luutnantti Neron, äsken näkemämme kenraali Oesch vävypojan kanssa” Tutkija Antti Kujalan mukaan armeijakunnassa komentaja Oesch, pioneerikomentaja Matti Oinonen ja sotavankileirien johtaja P. Simelius lietsoivat käskyillään venäläisvastaisuutta ja antoivat esimerkiksi 19. marraskuuta 1941 selvästi lainvastaisen käskyn sotavankien kohtelusta, jonka mukaan muun muassa niskuroivat vangit oli heti teloitettava.Vaittinen 2008Vehkasalo 2008 Jo aikaisemmin syksyllä kaksi vankia ampunut ja yhden ammututtanut Nero lähetti vuodenvaihteessa 1941–1942 työpalvelussaan 14 pahoja paleltumia saanutta sotavankia miinoja polkemaan. Loput paleltuneet, kaikkiaan 13 miestä Nero ampui itse tai ammututti. Esikunnan linnoitustoimisto määräsi tammikuussa Neron sotavankikomppanioiden valvojaksi. Ampumiset jatkuivat, keväällä 1942 ammuttiin esimerkiksi karanneiden sotavankien toverit varoitukseksi muille. ==Sodanjälkeiset tapahtumat== Jatkosodan jälkeen Nero pakeni Ruotsiin, mutta palautettiin vuonna 1946 puolentoista vuoden luovutustaistelun jälkeen. Asiasta nousseessa oikeudenkäynnissä muun muassa Neroa syytettiin kaikkiaan 51 sotavangin surmasta. Luvussa eivät olleet mukana esimerkiksi miinanraivaukseen lähetetyt. Nero tuomittiin yhteensä 33 taposta aluksi 12 vuodeksi kuritushuoneeseen, mutta Korkein oikeus nosti rangaistuksen elinkautiseksi vankeudeksi, jota hänet lähetettiin suorittaman Riihimäen vankilaan. Myöhemmin rangaistus aleni jälleen 12 vuodeksi ja Nero vapautui vankilasta 1950-luvun alussa. Sen jälkeen hän työskenteli Suomen sementtiyhdistyksen palveluksessahttp://www.jaamarssi.fi/index.php/salaiset- kansiot/8-main/salaiset-kansiot/14 . ==Lähteet== * * Vaittinen Juha: Tärkeä tutkimus venäläisten sotavankien kovasta kohtelusta suomalaisten käsissä , Agricolan kirja-arvostelut 9.11.2008 * Vehkasalo Jukka: Suomalaiset eivät olleet sotiessaan muita kansoja parempia tai pahempia , kirja-arviointi, Kymen Sanomat verkossa 18.10.2008 ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Sisäasiainministeriön yleiskirje. Helmikuun 12 p:nä 1945 , Sotavankileirien tutkimuskeskuksen etsintäkuuluttamat henkilöt. * Luokka:Sotarikoksista vankeuteen tuomitut Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Suomalaisten vankileirien komentajat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Two International Finance Centre

thumb|200px|Two International Finance Centre 6. joulukuuta, 2006 Two International Finance Centre (lyhennetään usein 2 IFC; ) on pilvenpiirtäjä Hongkongin saarella Hongkongissa Kiinassa. Rakennuksen korkeus antennin huippuun on 416 metriä. Katto taas on 413 metrin korkeudella. Rakennuksessa on 90 kerrosta, joista kuusi sijaitsee maan alla. Two International Finance Centre on Hongkongin korkein rakennus ja maailman seitsemänneksi korkein pilvenpiirtäjä. Two International Finance Centren suunnittelusta vastasi arkkitehtitoimistot Rocco Design Ltd. ja César Pelli & Association Architects. Pilvenpiirtäjä valmistui vuonna 2003 ja sen rakentaminen aloitettiin jo vuonna 1997. Rakennus on varattu pääosin toimistotiloille ja se on postmodernia tyyliä, jota monet nykyiset pilvenpiirtäjät ovat. Hissejä pilvenpiirtäjässä on 62 ja lattipinta-alaa 185 805 m2. Rakennuksen alla sijaitsee Mass Transit Railwayn Airport Express -linjan metroasema Hongkong. == Lähteet == * Skyscraperpage.com Luokka:Hongkongin pilvenpiirtäjät
Merja Kuusisto (hiihtäjä)

Merja Päivikki Kuusisto (o.s. Lahtinen s. 30. kesäkuuta 1968 Laihia) on suomalainen, 1990-luvulla arvokilpailuihin osallistunut maastohiihtäjä. Kuusisto sijoittui Falunin 1993 MM-kilpailuissa 32:nneksi 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Lillehammerin olympialaisissa 1994 hän oli 15 kilometrin vapaan tyylin kilpailussa kuudestoista ja 30 kilometrin perinteisellä viidestoista. 4 × 5 kilometrin viestissä hän hiihti kolmannen osuuden Suomen joukkueessa, joka sijoittui neljänneksi runsaat puoli minuuttia pronssista jääneenä.Cross-Country Olympic Games 1994 at Lillehammer (nor) Women: 4 x 5 km Relay Sports123.com Kuusisto sijoittui Thunder Bayn 1995 MM- kilpailuissa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kymmenenneksi. 5 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa hän oli sijalla 29. Viestissä hän toi Suomen maaliin kuudentena.Cross-Country World Championships 1995 at Thunder Bay (can) Women: 4 x 5 km Relay Sports123.com Maailmancupin osakilpailussa hän sijoittui parhaimmillaan kaksi kertaa yhdenneksitoista. Kuusisto voitti Suomen-mestaruuden vapaan hiihtotavan 5 kilometrillä 1994 sekä perinteisen hiihtotavan 5 kilometrillä ja takaa-ajossa 1995 Kuusisto saavutti SM-mitalin myös maastojuoksussa oltuaan kolmas kuuden kilometrin matkalla vuonna 1998. Merja Kuusisto on naimisissa entisen maastohiihtäjän Mika Kuusiston kanssa. == Lähteet == * *www.sports-reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aarne Karvo

Aarne Johannes Karvo () oli suomalainen reservinvänrikki. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Matti Aukusti Ollitervo 1. Karvo ja Kaisa Matilda Karvo. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Eveliina Toivosen kanssa.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Karvo kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1922. Hän kävi Reserviupseerikoulu vuosina 1925–1926. ==Jääkärikausi== Karvo työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 12. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. ==Suomen sisällissota== Karvo saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianvääpeliksi ja joukkueenjohtajaksi 12. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän haavoittui pahasti 28. maaliskuuta 1918. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Karvo määrättiin sisällissodan jälkeen 20. kesäkuuta 1918 alkaen koulutusaliupseeriksi Kaartin jääkäripataljoonan l. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 12. heinäkuuta 1918 Pioneerikoulutuspataljoonaan, missä hän toimi koulutusaliupseerina ja 3. komppanian vääpelinä. Radiokoulun vääpeliksi hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1921, mistä hänet siirrettiin edelleen 1. huhtikuuta 1925 Uudenmaan rykmenttiin, missä hän toimi 1. pataljoonan adjutanttina ja nuorempana upseerina. Karvo kuoli työtapaturmassa Suomenlinnassa 22. joulukuuta 1927. Karvo oli illalla kello 9 aikaan päivystävänä upseerina Suomenlinnan paikalliskomppaniaan kuuluvassa työkomppaniassa. Humalaisten sotilaiden aikaansaama mellakka pakotti hänet poistumaan päivystyshuoneesta ikkunan kautta ja tässä vaiheessa hänen epäkuntoon joutuneessa pistoolissaan ollut viimeinen panos laukesi vahingossa ja luoti meni läpi Karvon pään. Hänet haudattiin Tervolaan.Vakava sotilasmellakka Suomenlinnassa. Työkomppanian miehistö rettelöinyt humalassa, jolloin päivystysupseeri sai surmansa, Helsingin Sanomat, 24.12.1927, nro 349, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot ==Lähteet== * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Paavali Kaski

Paavali Alarik Kaski ent. Kask () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen äitinsä oli Ida Maria Kask.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Kaski kävi kansakoulun ja Haminan taistelukoulu vuonna 1918. ==Jääkärikausi== Kaski työskenteli palosotilaana Viipurissa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 20. syyskuuta 1916, josta hänet siirrettiin 1. maaliskuuta 1917 alkaen pataljoonan 3. komppaniaan. Hän suoritti Polangenissa vuonna 1917 järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi). ==Suomen sisällissota== Kaski astui Suomen armeijan palvelukseen 7. helmikuuta 1918 Saksassa vannottuaan ensin sotilasvalan ja kirjoitettuaan sitoutumissopimuksen. Tämän jälkeen hänet ylennettiin Suomen armeijan aliupseeriksi. Takaisin suomeen hän palasi 18. helmikuuta 1918 jääkärien etujoukon mukana Vaasaan, josta hänet määrättiin Satakunnan rintamalle, missä hän sai 23. helmikuuta 1918 tehtäväkseen aseiden toimittamisen Parkanoon, missä hänen tuli kouluttaa paikallisia vapaaehtois- ja asevelvollisjoukkoja. Maaliskuun toinen päivä vuonna 1918 hän sai käskyn, joka määräsi hänet lähtemään vapaaehtoisista Jalasjärveläisistä kootun 110 miehisen joukon johtajana Ikaalisiin, missä hän johdatti joukkonsa Ikaalisten ympäristön taisteluihin. Kun kymmenen päivää oli taisteltu Kaski palasi joukkoineen takaisin Parkanoon. Seuraavaksi hän sai tehtäväksi marssittaa joukkonsa Parkanosta 21. maaliskuuta 1918 Osaraan, matkalla hänen joukkoihinsa yhdistettiin vielä Karvian nostoväki. Osaralle saavuttuaan hänen tuomansa joukko yhdistettiin Turun pataljoonaan, missä se määrättiin pataljoonan 3. komppaniaksi. Huhtikuussa vuonna 1918 Hänet siirrettiin Porin rykmentin 3. pataljoonaan 2. komppaniaan. Kaski toimi edellä mainittujen komppanioiden päällikkönä ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Kyröskoskella, Epilän- Tampereen akselilla, Karkussa, Kauvatsalla, Laitikkalassa ja Alvettulassa. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Kaski palveli sisällissodan jälkeen komppanianpäällikkönä Varsinais-Suomen rykmentin 3. pataljoonan 2. komppaniassa ja hetken myös Lappeenrannan vartiopataljoonassa. Hänet siirrettiin 17. lokakuuta 1918 nuoremmaksi upseeriksi Karjalan kaartin rykmentin 5. komppaniaan. ==Lähteet== * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet
Väinö Kaski

Väinö Valdemar Kaski () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat puuseppä Jaakko Kaski ja Maria Gustava Lindroos. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1914 Franziska Koblischken kanssa, joka kuoli vuonna 1925 ja hän avioitui toisen kerran vuonna 1938 Aino Astin kanssa.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Kaski kävi kahdeksan luokkaa Helsingin suomalaisesta reaalilyseota ja jatkoi opintojaan Saksassa vuosina 1913–1914 Mittweidan teknillisessä ja Zwickaun insinööriopistossa. ==Jääkärikausi== Kaski liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 19. lokakuuta 1915, josta hänet siirrettiin 19. helmikuuta 1916 alkaen pataljoonan 4. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella. Kaski perusti pataljoonan rintamalle lähdön koittaessa pataljoonan lääkintäkoiraosaston ja toimi pataljoonan rintamalla olo ajan sen johtajana vuoden 1917 alkuun saakka. Rintamalta palattua edellä mainittu osasto lakkautettiin. ==Suomen sisällissota== Kaski saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi joukkueenjohtajaksi 5. jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi 9. huhtikuuta 1918 alkaen 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Säiniöllä ja Viipurissa. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Kaski siirrettiin sisällissodan jälkeen 25. kesäkuuta 1918 Kaartin jääkäripataljoonan 3. komppanian ja 2. joulukuuta 1918 Jääkäriprikaatin polkupyöräosaston päälliköksi. Armeijasta hän erosi 21. tammikuuta 1920 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin sotilasohjaajaksi Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiin 1. huhtikuuta 1920 alkaen ja hän palveli sotilasohjaajana 15. maaliskuuta 1922 saakka, jolloin hän siirtyi Rajavartioston sotakoiratarhan johtajaksi ja oli sen palveluksessa 15. helmikuuta 1925 saakka. Seuraavaksi hän toimi johtajana Valtion koiratarhan poliisikoirakertauskursseilla. Myöhemmissä elämän vaiheissaan hän toimi sanoma- ja aikakauslehtien tilapäisavustajana sekä vuodesta 1937 alkaen ylimääräisenä virkailijana Rajavartiostojen esikunnassa talvisodan syttymiseen saakka. ==Talvi- ja jatkosota== Kaski osallistui talvisotaan komendanttina 1. Armeijakunnan esikunnassa. Armeijakunnasta hänet siirrettiin esikuntakomppanianpäälliköksi Karjalan armeijan esikuntaan. Vuonna 1941 hänet siirrettiin päälliköksi ensin Jalkaväenkoulutuskeskus 2:een ja edelleen Sotavankileiri 10:n Suojärven alaleirille. Suojärveltä hänet siirrettiin vuonna 1943 apulaispäälliköksi Sotavankileiri 16:sta, josta hänet siirrettiin edelleen komendantiksi 65. Sotasairaalaan. ==Lähteet== * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. * Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Onni Kaukoranta

Onni Ilmari Kaukoranta () oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettaja Gabriel Kaukoranta ja Anna Sofia Hirvonen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 filosofian maisteri Sylvia Anna Maria Taxellin kanssa.Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975 ==Opinnot== Kaukoranta kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1912 ja liittyi Hämäläis-osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1912–1915 ja suoritti juridis-filosofisen tutkinnon vuonna 1913. Sotilashallinnollisten kurssien 1. jakson hän kävi vuonna 1929 ja 2. jakson vuonna 1931. ==Jääkärikausi== Kaukoranta liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 11. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun B-kurssin. ==Suomen sisällissota== Kaukoranta saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä Vuohiniemellä, missä hän haavoittui pahasti 1. huhtikuuta 1918 ja kuljetettiin hoitoon sotilassairaalaan. ==Sisällissodan jälkeinen aika== Kaukoranta kotiutui sisällissodan jälkeen sotilassairaalasta vuoden 1918 lopulla ja hänelle järjestettiin armeijasta kansliatehtäviä 16. joulukuuta 1918 - 15. helmikuuta 1919 väliseksi ajaksi Jääkäritoimistosta. Hänet merkittiin armeijan rulliin 18. helmikuuta 1919 alkaen Itämeren jalkaväkirykmentti n:o l:een, josta hänet kumminkin siirrettiin 1. lokakuuta 1919 alkaen Kadettikouluun, missä toimi aluksi koulutusupseerina ja 4. syyskuuta 1919 alkaen talouspäällikkönä. Kadettikoulusta hänet siirrettiin 15. kesäkuuta 1928 alkaen talouspäälliköksi Meripuolustuksen esikuntaan ja 13. toukokuuta 1929 Rannikkolaivastoon. ==Talvi- ja jatkosota== Kaukoranta osallistui talvisotaan aluksi rauhanaikaisessa tehtävässään Meripuolustuksen esikunnassa, kunnes hänet siirrettiin Helsingin Laivastoaseman talouspäälliköksi, josta hänet siirrettiin myöhemmin Turun Laivastoaseman taloustoimiston päälliköksi. Jatkosodan puhjettua hän jatkoi samassa tehtävässä kunnes sotien päätyttyä hänet talouspäälliköksi Maasotakouluun. Armeijasta hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1944 ja siirtyi Helsingin kaupungin Kaasulaitoksen palvelukseen. Hänet haudattiin Helsinkiin. ==Lähteet== * Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. *Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9. ===Viitteet=== Luokka:Jääkärit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Hideo Itokawa

Hideo Itokawa (糸川英夫, 20. heinäkuuta 1912 - 21\. helmikuuta 1999) oli Japanin avaruustekniikan pioneeri, joka kehitti raketti- ja satelliittitekniikkaa. Japanissa häntä kutsuttiin elinaikanaan Tohtori Raketiksi. Häntä pidetään Japanin avaruustoiminnan isänä. ==Taustaa== Hideo Itokawa syntyi Tokiossa vuonna 1912. Kouluaikanaan hän pystyi japanilaisessakin koulujärjestelmässä ohittamaan joitakin luokkia. Hän valmistui Tokion keisarillisesta yliopistosta vuonna 1935 lentokoneinsinööriksi. ==Lento- ja rakettitekniikka== Toisen maailmansodan ajan Itokawa työskenteli Nakajiman lentokonetehtaassa. Hän oli Nakajima Ki-43 Hayabusan pääsuunnittelija. Vuonna 1941 hänestä tuli Tokion yliopiston apulaisprofessori. Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvallat kielsi Japanilta lentokoneiden suunnittelun ja valmistuksen useiksi vuosiksi. Vuonna 1948 Itokawasta tuli Tokion yliopiston professori, josta virasta hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1967. Hän perusti tämän jälkeen oman avaruustekniikan instituutin. Japani ei ollut sodan aikana tehnyt merkittävää rakettitekniikan kehitystä. Se kuitenkin sai 1944–1945 teknologiansiirtoa kolmannesta valtakunnasta. Vuonna 1955 Itokawa alkoi kehittää pieniä Pencil Rocket -nimisiä luotainraketteja. ==Muuta== Itokawa tutki monia asioita ja kirjoitti kaikkiaan 49 kirjaa. Osa kirjoita oli aikanaan hyvin suosittuja Japanissa suuren yleisön parissa. Hän piti useista urheilunlajeista ja eri soittimien soittamisesta. Asteroidi 25143 Itokawa on nimetty hänen kunniakseen, se on JAXAn Hayabusa-avaruusluotaimen pääkohteita. Luokka:Japanilaiset lentokonesuunnittelijat Luokka:Raketti-insinöörit Luokka:Japanilaiset tieteilijät Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Pilluana

Pilluana on yksi Picotan provinssin kymmenestä piirikunnasta San Martínin alueella Perussa. Piirikunnan pinta-ala on 239,27 km². Pilluanan väkiluku on 1 001 (2005) ja väestötiheys 4,2 as./km². Piirikunnan pääkaupunki on Pilluana. Piirikunta on perustettu 31. tammikuuta 1944. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Pilluanan sijainti Luokka:Perun maantiede
Kaikki mitä mä annoin 2003–2008

Kaikki mitä mä annoin 2003–2008 on Uniklubin 17. syyskuuta 2008 ilmestynyt kokoelma-albumi. Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen albumilistan yhdeksänneksi. Albumi sisältää yhtyeen tunnetuimpien kappaleiden lisäksi uudet kappaleet ”Rakkaudesta hulluuteen” ja ”Liian lähellä”. Myös akustinen versio kappaleesta ”Kiveen” oli ennenjulkaisematon. Albumin erikoispainoksen mukana tulevalla DVD:llä on Irti potilaasta -dokumentti ja yhtyeen musiikkivideoita.Uutiset 20.8.2008. Uniklubi. Viitattu 22.11.2008. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # (Leevi and the Leavings cover) # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * Dome.fi: * Imperiumi.net: Imperiumi.net: Levyarvio * Rumba: suopeaRumba: Levyarvio == Lähteet == Luokka:Vuoden 2008 kokoelma-albumit Luokka:Uniklubin albumit
Timo Kuorelahti

Timo Kuorelahti (s. 1964) on entinen suomalainen maastohiihtäjä. Kuorelahti sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 1989 kuudenneksi 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja oli lisäksi viidestoista 15 kilometrin vapaan tyylin kilpailussa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 1991 hän sijoittui 15 kilometrin vapaan kilpailussa 18:nneksiVeerpalu ja Fredriksson haastavat norjalaiset 15 km kisassa MTV3 20.2.2003 Viitattu 21.11.2008. Hän voitti uransa aikana myös Suomen mestaruudenLapista lentoa latukauteen Sisä-Suomen lehti Viitattu 21.11.2008. Oman aktiiviuransa jälkeen Kuorelahti on toiminut Suomen Hiihtoliiton palveluksessa yhdistetyn kilpailijoiden suksihuoltajana Yhdistettyyn kova MM-viisikko www.hiihtoliitto.fi 5.2.2005 Viitattu 21.11.2008 sekä valmentanut hiihtoa harrastavaa poikaansa Topia. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Keravan taidemuseo

Keravan taidemuseo on Keravalla sijaitseva taidemuseo, joka on keskittynyt suomalaiseen ja kansainväliseen nykytaiteeseen. Museon perustaja on Taiteen kerääjä Aune Laaksonen, joka toimi sen ensimmäisen johtajanaSoili Sinisalo, Keravan kuningatar rakasti taidetta. Helsingin Sanomat, s. B 10 24.2.2014. Keravan Taidesäätiön ylläpitämä museo on perustettu vuonna 1990, ja se toimi aluksi vuokratiloissa Klondyke-talossa. Taidemuseo järjestää vuosittain 8–14 vaihtuvaa näyttelyä. (Toimiva linkki ) Museon omiin kokoelmiin kuuluu arviolta 1 300 teosta, joista 517 on Keravan kaupungin ja 158 Keravan Taide- ja Kulttuuriyhdistyksen lahjoittamia. Keravan taidemuseo on Suomen museoliiton jäsenmuseo. Museossa on myös kahvila ja museokauppa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Keravan taidemuseo Taide- ja museokeskus Sinkka -sivustolla Luokka:Suomen taidemuseot Luokka:Keravan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Keskusta (Kerava) Luokka:Keravan kulttuuri
Datsun 240Z

Datsun 240Z, 260Z ja 280Z ovat Nissanin vuosina 1969–1978 valmistamia urheiluautomalleja. Datsun 240Z korvasi markkinoille tullessaan edeltäneen Datsun Sportsin. Japanissa kaikkia kolmea mallia myytiin nimellä Nissan Fairlady Z. Mallisarjan päättäneen Datsun 280Z:n seuraajaksi tuli Datsun 280ZX. == Datsun 240Z (1969–1973) == Vuonna 1969 Datsun Sportsin seuraajaksi esitelty Datsun 240Z oli ensimmäinen Nissanin Z-mallisarjan auto. Autossa oli moottorina kuusisylinterinen 2,0- tai 2,4-litrainen rivimoottori, joista pienempää myytiin vain lähinnä Japanin kotimarkkinoilla. Datsun 240Z koki vuoden 1971 alussa pieniä uudistuksia, jolloin ilmanottoaukot siirtyivät takaluukun kannesta C-pilariin ja tarjolle tuli kolmeportainen automaattivaihteisto. == Datsun 260Z (1974–1978) == Datsun 260Z syntyi, kun moottorin iskutilavuutta nostettiin 2,6 litraan, lähinnä Yhdysvaltain päästörajoitusten vuoksi. 260Z:sta oli saatavana kaksipaikkaisen lisäksi myös 2+2-paikkainen malli. == Datsun 280Z (1975–1978) == Yhdysvaltain markkinoita varten moottorin iskutilavuutta nostettiin edelleen 2,8 litraan vuonna 1975, jolloin syntyi Datsun 280Z. Myös kaasutin vaihtui Bosch L-Jetronic -polttoaineruiskuun. Datsun 260Z pysyi kuitenkin tuotannossa aina vuoteen 1978 saakka, mutta sitä ei enää viety Yhdysvaltoihin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Nissan Luokka:S-segmentin autot Luokka:1960-luvun autot Luokka:1970-luvun autot
Lapionapparit

Lapionapparit (Tolmomyias) on napsijoiden heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 5 lajia. == Lajit == * Isolapionappari (Tolmomyias sulphurescens) * Keltalapionappari (Tolmomyias flaviventris) * Lapionappari (Tolmomyias assimilis) * Oranssisilmänappari (Tolmomyias traylori) * Pikkulapionappari (Tolmomyias poliocephalus) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *ITIS: Tolmomyias Luokka:Napsijat
Nummi (Rauma)

Nummi on kaupunginosa Raumalla. Se sijaitsee lähellä Rauman keskustaa. Ydinkeskustasta matkaa Nummen alueelle on alle kilometri. Pohjoisrajana kulkee Eteläkatu, lännessä Nortamonkatu, idässä Nummenkatu ja etelässä Töyryntie. Nummella sijaitsee mm. Nummen päiväkoti sekä Rauman vesitorni. Nummen alueen pohjoispuolella sijaitsee Unescon maailman perintökohde Vanha Rauma. Museovirasto on vuonna 2009 määritellyt Nummen asuinalueen yhdessä viereisen Onnelan asuinalueen ja kaupungin pohjoisosassa sijaitsevien III kaupunginosan ja Asevelikylän kanssa valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Rauman kotisivu Luokka:Rauman kaupunginosat Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Polar Mining

Polar Mining Oy on kaivostoimintaa Suomessa harjoittava yritys. Sen emoyhtiö on australialainen Dragon Mining -kaivosyhtiö. Se osti kaivostoiminnasta luopuneelta Outokumpu Oy:ltä vuonna 2003 Oriveden kaivoksen, Sastamalan rikastamon ja muutamia etsintäkohteita. Louhimisen se aloitti ensimmäiseksi Pirkanmaalla. Huittisissa sijaitseva Jokisivun kultakaivos avattiin 2009. Loppuvuodesta 2018 avattiin Kaapelinkulman kaivos. Kritiikki ympäristöongelmista on kohdistunut yritykseen mediassa. Polar Miningin omistavalla Dragon Miningilla on suomalaiskaivosten ohella Svartlidenin kultakaivos Ruotsissa. Malminetsintää Dragon Mining harjoittaa muutamassa muussakin maassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Dragon Mining - Finland Luokka:Suomalaiset kaivosyhtiöt
Visual Prolog

Visual Prolog on ohjelmistokehitin, jossa yhdistyy logiikkaohjelmointi ja olio-ohjelmointi. Se on laajennus Prologiin joka tukee tyyppijärjestelmää. ==Hanoi Example== class hanoi predicates hanoi : (unsigned N). end class hanoi implement hanoi domains pole = string. clauses hanoi(N) :- move(N, "left", "centre", "right"). class predicates move : (unsigned N, pole A, pole B, pole C). clauses move(0, _, _, _) :- !. move(N, A, B, C) :- move(N-1, A, C, B), stdio::writef("move a disc from % pole to the % pole ", A, C), move(N-1, B, A, C). end implement hanoi goal console::init(), hanoi::hanoi(4). == Aiheesta muualla == * Visual Prologin kotisivu * Visual Prolog Luokka:Ohjelmointikielet
Tampereen nykytaiteen museo

Tampereen nykytaiteen museo on Tampereella toimiva museoyksikkö, joka kuuluu nykyään Tampereen taidemuseon alaisuuteen. Se osallistuu Tampereen taidemuseon näyttelytoimintaan sekä vastaa kaupungin taidekokoelman sijoituksesta ja huollosta. Lisäksi museo järjestää taideprojekteja vaihtuvissa tiloissa ympäri kaupunkia. Tampereen nykytaiteen museo on Suomen museoliiton jäsenmuseo. ==Kokoelmat== thumb|right|250px|Nykytaiteen museo järjesti aikoinaan näyttelyitä Taidehalli TR1:ssä, joka sijaitsi Finlaysonin vanhalla tehdasalueella. Museon oma kokoelma käsittää taidetta 1910–1990-luvuilta, mutta sen pääpaino on vuoden 1960 jälkeen hankitussa suomalaisessa taiteessa. Kokoelman pohjana on vuonna 1964 perustettu Tampereen nykytaiteen kokoelma sekä kaupungin hankkima Wäinö Aaltosen 70 teoksen kokoelma. Vuonna 1972 kokoelma laajeni lahjoituksena saadulla Jussi Mäntysen kipsiveistosten kokoelmalla. Nykytaiteen museoon kokoelmaan kuuluu yhteensä 916 teosta, joista viimeisin on hankittu vuonna 1999. Museo huolehtii oman kokoelmansa lisäksi Tampereen kaupungin yleisen taidekokoelman sekä siihen kuuluvien julkisten veistosten ja monumenttien hoitamisesta. Vuoden 2012 alussa kaupungin kokoelmaan kuului noin 5 500 teosta, jotka edustavat pääosin kotimaista taidetta 1900-luvun alusta nykypäiviin asti. Tamperelaisen taiteen osuus on lähes 75 prosenttia. Taideteoksia on sijoitettu nähtäville kaupungin omistamiin tiloihin, kuten virastoihin, kouluihin, päiväkoteihin ja sairaaloihin. Kokoelmaa kartutetaan jatkuvasti uusilla hankinnoilla, joista päättää kaupungin kulttuuri- ja vapaa-aikapalvelujen johtokunta. Nykytaiteen museo valmistelee ja toimeenpanee taidehankintapäätökset. ==Historia== Nykytaiteen museo aloitti toimintansa Pyynikinrinteellä Palomäentiellä helmikuussa 1966. Se avasi näyttelytilat palatsimaiseen Haapasen huvilaan, joka oli rakennettu vuonna 1929 apteekkari Severi Haapasen yksityiskodiksi. Tampereen kaupunki oli ostanut kiinteistön vuonna 1945, jonka jälkeen se oli toiminut asuntolana. Museon avautuessa huvilasta tuli Tampereen ensimmäinen kunnallinen taidemuseo ja ensimmäinen nykytaiteen museo Suomessa. Nykytaiteen museo muutti pois Haapasen huvilasta vuonna 1993, jolloin sen hallinto ja varasto siirrettiin Hatanpään sairaalalta vuokrattuihin tiloihin. Samalla päättyi museon säännöllinen näyttelytoiminta omissa tiloissa. Näyttelyitä järjestettiin silti aika ajoin eri puolilla kaupunkia. Vuonna 1998 Nykytaiteen museo liitettiin kaupungin museotoimeen, ja se sai uudet toimitilat museokeskus Vapriikista. Museo osallistui Vapriikin näyttelytoimintaan, kunnes se vuonna 2005 siirtyi Tampereen taidemuseon alaisuuteen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Tampereen julkiset veistokset ja monumentit *Tampereen muistolaatat ja muut muistomerkit *Tampereen naisaiheisia julkisia veistoksia esittelevä kulttuuriraitti Nykytaiteen museo Luokka:Suomen entiset museot
Gaétan Soucy

Gaétan Soucy (21. lokakuuta 1958 − 9. heinäkuuta 2013) oli kanadalainen kirjailija ja professori. Hän on kirjoittanut neljä romaania, joista kolmas, Tulitikkutyttö (2000), aiheutti sensaation Quebecissä ja se käännettiin heti yli kymmenelle eri kielelle. Montrealissa syntynyt Soucy opiskeli Montrealin yliopistossa fysiikkaa ja filosofiaa, sekä McGill-yliopistossa japanin kieltä ja kirjallisuutta. ==Teokset== ===Ranskankieliset=== * L’Immaculée conception (1994) * L’Acquittement (1997) * La petite fille qui aimait trop les allumettes (2000) * Music-Hall! (2002) === Suomennetut teokset === * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Kanadalaiset kirjailijat Luokka:Ranskankieliset kirjailijat Luokka:Kanadalaiset professorit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Naapureita ja ystäviä

Naapureita ja ystäviä () on englantilainen BBC:n tuottama draamasarja. Sarja sijoittuu 1950-luvun Britanniaan, kuvitteelliseen Ormstonin lancashirelaiseen maaseutukylään. Kylän lääkäriasemaa hoidetaan Gilderin perheen voimin jo toisessa polvessa. Sarjaa kuvattiin 36 tunnin pituista jaksoa vuosina 2002–2005. Sarjan loivat Chris Chibnall ja Nigel McCrery. Päärooleissa esiintyvät James Bolam ja Michael French esittävät lääkäriaseman lääkäri-isää ja -poikaa. Myöhemmin heidän tilalleen tulivat Richard Wilsonin ja Oliver Milburnin esittämät hahmot. Suomessa sarjaa esittää Yle TV1. ==Rooleissa== == Lähteet == YLE ulkomaiset tv-sarjat/ Naapureita ja ystäviä == Aiheesta muualla == * *Sarja BBC:n kotisivuilla Luokka:2000-vuosikymmenen brittiläiset draamasarjat Luokka:BBC:n televisio-ohjelmat
Rauhantekijä

Rauhantekijä (The Peacemaker) on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1997. Se on toimintaelokuva, jonka tapahtumat sijoittuvat eri puolille maailmaa. Sitä kuvattiin Makedoniassa, New Yorkissa, Philadelphiassa ja Bratislavassa. Se kertoo terroristeista, jotka sieppaavat ydinkärkiä, ja heidän jäljittämisestään. == Näyttelijät == == Lähteet == Luokka:Vuoden 1997 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat Luokka:Mimi Lederin ohjaamat elokuvat
Latuskanapparit

Latuskanapparit (Platyrinchus) on pikkunapparien heimoon kuuluva lintusuku. Usein suku luetaan tyranneihin. BirdLife Suomen luokituksen mukaan latuskanappareihin kuuluu 7 lajia. == Lajit == * Latuskanappari (Platyrinchus mystaceus) * Meksikonlatuskanappari (Platyrinchus cancrominus) * Ruskolatuskanappari (Platyrinchus platyrhynchos) * Ruskopäänappari (Platyrinchus flavigularis) * Ruskosiipinappari (Platyrinchus leucoryphus) * Tulipäänappari (Platyrinchus coronatus) * Tummalatuskanappari (Platyrinchus saturatus) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *ITIS: Platyrinchus Luokka:Pikkunapparit