EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Sianpuolukat

Sianpuolukat (Arctostaphylos) on kanervakasveihin (Ericaceae) kuuluva kasvisuku. Sianpuolukoita on kaikkiaan noin 70 lajia, joista Suomessa tavataan vain kaksi: sianpuolukka (Arctostaphylos uva-ursi) ja riekonmarja (Arctostaphylos alpina). Riekonmarja luokitellaan usein myös riekonmarjojen (Arctous) sukuun. Sianpuolukoiden suvun on kuvannut ranskalainen kasvitieteilijä Michel Adanson vuonna 1763. Suvun tyyppilaji on sianpuolukka, jonka Carl von Linné alun perin sijoitti mansikkapuiden (Arbutus) sukuun. Suvun nimi Arctostaphylos tulee kreikan sanoista arktos (tarkoittaa karhua tai pohjoista) ja stafyle (tarkoittaa rypälettä). Sianpuolukoita voisi nimittää siten karhunrypäleiksi tai pohjanrypäleiksi. Molemmat suomalaiset lajit (sianpuolukka ja riekonmarja) ovat kuitenkin mauttomia, eikä niillä ole juuri marjastusarvoa. == Ulkonäkö == Sianpuolukat ovat monivuotisia, matalakasvuisia, suikertavia leveälehtisiä varpuja, jotka kasvavat maassa usein mattomaisina mättäinä. Kukat ovat pienet, ruukkumaiset ja hyvin ahdassuiset. Hedelmä on marja (tai oikeastaan monikivinen luumarja), jossa on tavallisesti viisi siementä. == Levinneisyys == Sianpuolukoihin luokitellaan 71 lajia. Ne esiintyvät muutamaa lukuun ottamatta kaikki Kaliforniassa tai muualla Länsi-Yhdysvalloissa. Lajeista sianpuolukalla on laaja, koko pohjoisen pallonpuoliskon kattava levinneisyys arktisella–lauhkealla vyöhykkeellä. == Sianpuolukkalajeja == * Arctostaphylos andersonii * Arctostaphylos canescens * Arctostaphylos glandulosa * hookerinsianpuolukka (Arctostaphylos hookeri) * Arctostaphylos imbricata * Arctostaphylos luciana * Arctostaphylos malloryi * Arctostaphylos manzanita * Arctostaphylos mewukka * Arctostaphylos moranii * Arctostaphylos nevadensis * Arctostaphylos nummularia * Arctostaphylos pallida * Arctostaphylos peninsularis * Arctostaphylos pringlei * Arctostaphylos purissima * Arctostaphylos stanfordiana * Arctostaphylos tomentosa * sianpuolukka eli kangassianpuolukka (Arctostaphylos uva-ursi) * Arctostaphylos viscida Riekonmarja (Arctous alpina eli Arctostaphylos alpina, syn. A. alpinus) on sijoitettu 2010-luvulle asti sianpuolukoihin, mutta laji on päätetty uudelleen luokitella riekonmarjoihin (Arctous). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sianpuolukat (Arctostaphylos) * Funet: Sianpuolukat (Arctostaphylos) * ITIS: Arctostaphylos * United States Department of Agriculture (USDA): Arctostaphylos * Flora of North America: Arctostaphylos *
Tahdon voitto

Tahdon voitto voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Tahdon voitto (Triumph of the Spirit), Robert M. Youngin ohjaama elokuva vuodelta 1989 * Tahdon voitto (A Midnight Clear), Keith Gordonin ohjaama elokuva vuodelta 1992 == Katso myös == * Tahdon riemuvoitto (Triumph des Willens), Leni Riefenstahlin ohjaama propagandaelokuva vuodelta 1935.
Santtu Karhu

Santtu Karhu (oik. Aleksandr Medvedev, s. 1967 Belomorsk, Neuvostoliitto) on itäkarjalaisen rockyhtyeen Santtu Karhu & Talvisovat laulaja ja lauluntekijä. Petroskoissa asuva Karhu on toiminut eräänlaisena edelläkävijänä karjalan kielen ja karjalaisen perinteen vaalinnassa. Hän on tiettävästi ensimmäinen henkilö, joka on kirjoittanut kevyen musiikin lyriikkaa livvin eli aunuksenkarjalan kielellä. Karjalan kieltä taitavat pitävät Karhua taitavana sanankäyttäjänä, oikeana kielinerona. Santtu Karhu on julkaissut myös yhden singlen ennen Talvisovat-yhtyettä. Lisäksi hän vierailee Tellus-yhtyeen demolla Pinnalla kappaleessa ”Suolainen sade”. == Single == * == Kirjat == * Kääntäjänä: * Pentti Saarikoski: Kuikan peldo (Kuikan pelto karjalaksi). Karjalan Kielen Seura ry, 2013. Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Laulaja-lauluntekijät Luokka:Karjalaiset henkilöt
Riekonmarja

thumb|oikea|Riekonmarja ruska-aikaan. Riekonmarja eli tuntuririekonmarja (Arctous alpina)Kurtto, A., Lampinen, R., Piirainen, M. & Uotila, P. 2019: Checklist of the vascular plants of Finland. Suomen putkilokasvien luettelo. — Norrlinia 34: 1–206., myös tunturisianmarja, on riekonmarjoihin (Arctous) ja aiemmin sianpuolukoihin (Arctostaphylos) kuuluva kesävihanta kasvi. Sen lehdet kuihtuvat talveksi ja suojaavat sitä kuivumiselta. == Kuvaus == Riekonmarja kasvaa korkeintaan 50 senttimetrin pituiseksi. Lehdet ovat lievästi hammaslaitaiset. Kukat puhkeavat varhain keväällä lumien sulettua. Kukan teriö on vihertävänvalkoinen ja kellomainen. Marjat ovat raakoina vihreitä, sitten punaisia ja kypsinä mustia. Ne ovat lintujen tärkeää ravintoa. Marjojen poiminta-aika on elokuun lopulta syyskuun loppuun. Niistä voidaan tehdä mehua ja sosetta. Riekonmarjan kromosomiluku on 2n = 26. Ruska-aikana kasvin punaisiksi muuttuvat lehdet muodostavat huomattavan osan maaruskan väriloistosta. == Levinneisyys == Riekonmarjaa tavataan koko pohjoisella pallonpuoliskolla, niin Euraasiassa kuin Kanadassa ja Alaskassakin. Muualla Yhdysvalloissa riekonmarjaa kasvaa vain koilliskolkassa Mainen ja New Hampshiren osavaltioissa.United States Department of Agriculture (USDA): Arctostaphylos alpina Etelämpänä lajia esiintyy myös Alppien, Altain ja Pyreneiden vuoristoissa. Suomessa riekonmarja on tunturikasvi ja sitä esiintyy yleisenä Lapissa. Se kasvaa paikoin yleisenä kankailla, tunturimetsissä ja rämeillä. Lounaisimmassa Suomessa on ollut 1900-luvulla Saaristomerellä Hangon lähellä erillisesiintymä, joka on hävinnyt.Suomen Lajitietokeskus: Kasvimuseon putkilokasvikokoelmatDen virtuella floran: Ripbär (levinneisyys Pohjolassa.) Nykyisin kasvia esiintyy Suomessa Pudasjärven Ison-Syötteen tunturilta pohjoiseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Riekonmarja (Arctous alpina) *Luontoportti: Riekonmarja (Arctous alpina) *Valokki – nettikasvio: Riekonmarja (Arctostaphylos alpina) Luokka:Kanervakasvit Luokka:Ihmisravinnoksi käytetyt kasvit
Endlan luonnonsuojelualue

Endlan luonnonsuojelualue () sijaitsee Keski-Virossa Järvamaan, Länsi-Virumaan ja Jõgevamaan maakuntien alueella. Alueen keskus on Toomalla Jõgevan kunnassa. Tooman soidensuojelualue perustettiin vuonna 1910, laajempi Endlan luonnonsuojelualue vuonna 1985. Alueen pinta-ala on lähes 7 000 hehtaaria. Alueen päämääränä on tutkia ja suojella Viron keski- ja itäosien erityyppisiä soita ja metsiä sekä alueen järviä, jokia ja lähteitä sekä Pandiveren ylängön eteläreunan karstialueita. Alue ulottuu Jõgevan, Põltsamaan, Järvan ja Väike- Maarjan kuntien alueelle. Alueen järviä ovat muun muassa Männikjärv ja Endla järv. == Lähteet == == Katso myös == Luokka:Viron luonnonsuojelualueet Luokka:Jõgevamaa Luokka:Järvamaa Luokka:Länsi-Virumaa Luokka:Jõgeva
Avoimen tyypin osakeyhtiö

Avoimen tyypin osakeyhtiö (, AOOT) on venäläinen yhtiömuoto. Neuvostoliitossa 1990-luvun alussa yksityistämisten yhteydessä luotiin perestroikan aikaisten kooperatiivi- ja yhteysyritystyyppien rinnalle tuomaan paremmin markkinatalouteen sopivia yritystyyppejä lainsäädäntöön. Avoimen tyypin osakeyhtiö vastasi tavanomaista osakeyhtiötä, missä omistusosuus määräytyi osakkeiden mukaan, kun taas toinen osakeyhtiöksi mainittu suljetun tyypin osakeyhtiö puolestaan vastasi rajavastuuyhtiötä, missä omistusosuus määriteltiin vapaasti ostettavien ja myytävien osakkeiden sijasta yhtiöjärjestykseen kirjatuin omistusosuuksin. Näin ollen suljetun tyypin osakeyhtiön osuuksien muuttaminen edellytti yhtiöjärjestyksen muuttamista, jolloin omistuspohjan muuttaminen ei ollut niin helppoa kuin osakekaupoin. Yksityistämisaallossa suljetun tyypin osakeyhtiöt olivat usein suurten teollisuuslaitosten tytäryhtiöiksi muutettuja sivutoimipisteitä, mitä ei ollut tarkoituskaan saattaa omistukseltaan vapaan kaupankäynnin piiriin. ==Katso myös== * avoin osakeyhtiö * kooperatiivi * suljettu osakeyhtiö * suljetun tyypin osakeyhtiö * yhteisyritys Luokka:Yhtiömuodot Venäjällä
Suljetun tyypin osakeyhtiö

Suljetun tyypin osakeyhtiö (, AOZT) oli suljettua osakeyhtiötä Venäjän lainsäädännössä edeltänyt lähinnä rajavastuuyhtiötä tarkoittava yhtiömuoto, jossa omistusosuus määriteltiin omistettujen osakkeiden sijasta yhtiöjärjestyksiin kirjatuin yhtiöosuuksin. Luokka:Yhtiömuodot Venäjällä
Kaarlo Koskelo

Kaarlo Koskelo (syntyjään Karl Anton Tanelinpoika Ääpälä, 12. huhtikuuta 1888 Kotka – 21. joulukuuta 1953 Astoria, Oregon, Yhdysvallat) oli painin olympiavoittaja Tukholman kisoista 1912. Hän edusti aktiiviaikanaan Kotkan Rientoa, jossa Koskelon valmentajana toimi Vilho Alhojärvi. Suomen sisällissodassa Koskelo taisteli punaisten Savitaipaleen rintaman päällikkönä. Sodan jälkeen hän pakeni Venäjän kautta Yhdysvaltoihin ja perusti Oregonin Astoriaan Union Steam Baths -saunayrityksenhttps://landmarkhunter.com/207812-union-steam-baths/ . Koskeloa voidaan pitää painin "tähdenlentona". Hän ei lyhyehköllä painiurallaan voittanut yhtään Suomen mestaruutta. == Saavutukset == * Olympiakultaa Tukholma 1912 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 60 kg) == Lähteet == * Markku Siukonen: Suuri olympiateos 12. Jyväskylä : Graface, 2001. ISBN 951-98673-1-7. s.140. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * ”Saahan todellisuutta tarulla kaunistaa”. Jarmo Huhtanen. Helsingin Sanomat 18.2.2023. Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Suomalaiset olympiavoittajat Luokka:Suomen sisällissodan punaiset Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Emil Väre

Emil Ernst Väre (syntyjään Vilén, tunnettu myös nimellä Eemeli Väre; 28. syyskuuta 1885 Kärkölä – 31. tammikuuta 1974 Kärkölä) oli kaksinkertainen kreikkalais-roomalaisen painin olympiavoittaja ja maailmanmestari sekä epävirallinen Euroopan mestari. Väreen ura oli varsin loistelias. Hän esimerkiksi voitti kaikki vuosina 1912–1916 painimansa ottelut. Väre oli Viipurin Voimailijoiden perustajajäseniä. Väre päätti kilpauransa Antwerpenin kultamitaliin, jonka hän voitti sopuottelussa Taavi Tammista vastaan. Painin Suomen-mestaruuden Väre voitti 73 kg:n sarjassa vuosina 1909 ja 1911. Aktiiviuransa jälkeen Emil Väre teki mittavan päivätyän painin järjestötehtävissä. Hän oli kymmenkunta vuotta Painiliiton hallituksessa sekä toimi kahteen otteeseen Viipurin Voimailijoiden puheenjohtajana. Hänelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1949. __NOTOC__ == Saavutuksia == *Olympiakultaa Tukholma 1912 ja Antwerpen 1920 (kreikkalais- roomalainen paini, sarja 67,5 kg) *Maailmanmestaruus 1911 *Euroopan mestaruus epävirallisista, vuoden 1912 kisoista == Lähteet == * * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Väre Viipurin Voimailijoiden historiikissä (arkistoitu versio) * Luokka:Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Suomalaiset olympiavoittajat Luokka:Suomalaiset painivalmentajat Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Fabius Pictor

Quintus Fabius Pictor (n. 254 eaa. – ?) oli vanhin roomalainen historioitsija, senaattori ja yksi ensimmäisiä annalisteja. Hän sai cognomeninsa esi-isältään, joka vuonna 304 eaa. koristi Saluksen temppelin maalauksin. Cannaen taistelun jälkeen Pictor osallistui lähetystöön, joka kävi kysymässä neuvoa Delfoin oraakkelilta. Hän kirjoitti kreikaksi ja senaattorisäädyn näkökulmasta Rooman historian aina troijalaisista vaiheista toiseen puunilaissotaan saakka. Häntä käyttivät lähteinään Polybios, Livius ja Dionysios Halikarnassoslainen. Ciceron aikaan hänen teoksensa oli käännetty latinaksi. == Lähteet == * Fabius Pictor, Quintus Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Kuolinvuosi puuttuu
Fabius Maximus Rullianus

Quintus Fabius Maximus Rullianus tai Rullus oli roomalainen sotapäällikkö, joka voitti vuonna 295 eaa. yhtyneet italialaiset kansat ratkaisevassa Sentinumin taistelussa. Hänen isänsä oli Fabius-suvun jäsen Marcus. Hän oli viisinkertainen konsuli ja samnilaissotien sankari. Hänet mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 325 eaa. kun hän toimi Lucius Papirius Cursorin diktaattorivuonna magister equitumina. Hän löi samnilaiset Imbriniumin lähellä. Cursor syytti Fabiusta senaatissa siitä että tämä oli toiminut ilman diktaattorin suostumusta. Kansa ja senaatti kannattivat kuitenkin Fabiusta ja lopulta Cursor armahti hänet. Fabiuksesta tuli konsuli ensimmäisen kerran vuonna 322 eaa., ja vuonna 315 eaa. hänet valittiin diktaattoriksi, mutta hän hävisi samnilaisia vastaa käydyn Lautulaen taistelun. Vuonna 310 eaa. hän oli taas konsulina ja taisteli etruskeja vastaan Sutriumissa. Vuonna 308 eaa. hän oli kolmannen kerran konsulina ja kukisti Perusian ja Nuceria Alfaternan. Vuonna 304 eaa. Fabius valittiin kensoriksi. Vuonna 297 eaa. hän oli neljännen kerran konsulina ja kukisti samnilaiset Tifernumissa. Vuonna 295 eaa. hänet valittiin yksimielisesti viidennen kerran konsuliksi. Viidennellä konsulikaudellaan hän kukisti etruskien, samnilaisten ja gallien liiton Sentinumin taistelussa, joka oli kolmannen samnilaissodan ratkaiseva taistelu. Fabiuksen poika oli konsuli Quintus Fabius Maximus Gurges, ja hänen pojanpoikansa oli toisen puunilaissodan sotapäällikkö Quintus Fabius Maximus. Luokka:Rooman diktaattorit Luokka:Roomalaiset sotilaat
Fabius Maximus

Quintus Fabius Maximus Verrucosus (n. 275–203 eaa.) oli roomalainen aristokraatti ja sotilas. Hänet valittiin konsuliksi kaksi kertaa, vuosina 233 ja 228, ja kensoriksi vuonna 230. Toisessa puunilaissodassa hän toimi sotapäällikkönä. Fabiuksesta tehtiin diktaattori vuonna 217 eaa, jolloin hän oli jo 58-vuotias. Diktaattorin valtuuksilla varustetun Fabiuksen tehtävänä oli estää Hannibalin joukkoja valloittamasta Roomaa. Koska diktaattori käytti ylintä valta, hänellä ei ollut virkaveljeä, vaan varamies, jolla oli nimitys ratsuväen komentaja, magister equitum. Tehtävään valittiin Marcus Minucius Rufus, joka oli ollut konsulina vuonna 221. Fabius, joka pysytteli armeijansa komentajana yhden tai kahden päivämarssin päässä Hannibalista, sai varovaisen sodankäyntitapansa johdosta lisänimen Cunctator ("vitkastelija"). Fabiuksen tapa varjostaa puunilaisarmeijaa oli hyvin epäsuosittu hänen omien joukkojensa ja varsinkin ylempien upseerien parissa. Fabiusta nimiteltiin paedagogus- orjaksi, joka käveli roomalaisen koulupojan perässä kantaen hänen kirjojaan ja muita tarvikkeita. Tuon ajan sotilasteoreettisen tiedon perusteella Fabius toimi kuitenkin aivan oikein. Hänen alivoimainen ja kokematon armeijansa olisi lähes varmasti kärsinyt tappion Hannibalille joukkoyhteenotossa. Fabius yritti sulkea Hannibalin armeijan reitin Campaniassa sijainneeseen solaan, mutta vihollinen onnistui yöllä livahtamaan, mikä oli nöyryyttävää Fabiukselle. Kun Fabius oli ollut diktaattorin virassa kuusi kuukautta, hän luopui siitä ja palasi Roomaan. Hän oli onnistunut tärkeimmässä tehtävässään ja lisäksi hän oli järjestänyt roomalaisille lisäaikaa, jonka aikana he pystyivät toipumaan ja saamaan joukkonsa uudelleen kuntoon. Lisänimi Cunctator oli alun perin halventava, mutta roomalaisten kärsittyä Cannaessa vuonna 216 eaa. murskaavan tappion Hannibalia vastaan hänen taktiikkaansa palattiin uudelleen, tällä kertaa menestyksekkäästi. Kun Hannibal oli lähtenyt Italiasta, lähes 90-vuotiasta Fabius Maximusta kunnioitettiin seppeleellä. Sitä pidettiin suurimpana kunnianosoituksena, joka koskaan oli tullut Rooman kansalaisen osaksi. == Lähteet == Luokka:Rooman diktaattorit Luokka:Roomalaiset sotilaat Luokka:200-luvulla eaa. syntyneet Luokka:200-luvulla eaa. kuolleet
Fabius

Fabius tarkoittaa seuraavia: * Laurent Fabius, ranskalainen sosialistipoliitikko ja Ranskan entinen pääministeri * Fabius, Rooman tasavallan perinnölliseen aatelistoon kuulunut suku, jonka jäsenistä 306 menehtyi Vejin sodassa vuonna 477 eaa. * Fabius Maximus, Fabius-suvun jäsen, sotapäällikkö ja diktaattori * Fabius Maximus Rullianus, Fabius-suvun jäsen, sotapäällikkö * Fabius Pictor, Fabius-suvun jäsen, historioitsija ja senaattori * Fabius Rusticus, roomalainen historioitsija.
Fabricius Luscinus

Gaius Fabricius Luscinus oli roomalainen sotapäällikkö ja vuosien 282 ja 278 eaa. konsuli. Tarinan mukaan vuonna 279 eaa. Fabriciuksen ollessa lähettiläänä Epeiroksen kuninkaan Pyrrhoksen luona eräs kuninkaan hovimiehistä tarjoutui myrkyttämään kuninkaansa. Fabricius kieltäytyi. Tämän johdosta muun muassa Cicero ja Boëthius viittaavat Fabriciukseen oikeamielisyyden perikuvana. Luokka:Roomalaiset sotilaat
Fabricius

Fabricius () voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: * Camilla Fabricius (s. 1971), tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko * David Fabricius (1564–1617), saksalainen pappi ja tähtitieteilijä * Einar Fabricius (1911–1977), suomalainen pikajuoksija ja yritysjohtaja * Eric Fabricius (1914–1994), ruotsalainen etologian professori * Eric Fabricius (1901–1969), suomalainen kilpapurjehtija * Gaius Fabricius Luscinus (200-luvulla eaa.), roomalainen sotapäällikkö ja konsuli * Hieronymus Fabricius (1537–1619), italialainen lääketieteilijä * Johan Fabricius (1899–1981), alankomaalainen kirjailija * Johann Christian Fabricius (1745–1808), tanskalainen entomologi ja ekonomisti * Johannes Fabricius (1587–1615), saksalainen tähtitieteilijä, David Fabriciuksen poika * Karl Fabricius (s. 1982), ruotsalainen jääkiekkoilija * Mikaela Fabricius-Bjerre (1969–2003), suomalainen kouluratsastaja * Nils Fabricius (1913–1995), suomalainen koripallovaikuttaja * Sara Fabricius, Cora Sandel (1880–1974), norjalainen kirjailija ja taidemaalari.
Faethon

Faethon () oli kreikkalaisessa mytologiassa auringonjumala Helioksen poika. Myytin mukaan Faethonin ystävät eivät uskoneet häntä, kun hän kertoi olevansa auringonjumala Helioksen poika. Faethon meni isänsä luo ja pyysi, että saisi ohjata taivaankannen ylitse kulkevia auringonvaunuja osoittaakseen ystävilleen olevansa oikeasti auringonjumalan poika. Helios oli luvannut toteuttaa kaikki poikansa toiveet, ja niinpä Faethon sai isältään luvan ohjata auringonvaunuja. Faethon ei kuitenkaan kyennyt ohjaamaan auringonvaunuja ja hevosia vaan joutui paniikkiin, syöksyi alas taivaalta lähelle maata ja oli polttaa kaiken tuhkaksi. Kertomuksen mukaan Faethonin syöksyessä maahan suurin osa Afrikan niemimaasta muuttui autiomaaksi ja etiopialaisten iho paloi mustaksi. Jumalten kuningas Zeus pelasti maailman syöksemällä Faethonin salamaniskulla Eridanos- jokeen. Faethonin sisaret, heliadit, muuttuivat häntä itkiessään poppeleiksi ja heidän kyyneleensä meripihkaksi. Kreikkalainen tragediakirjailija Euripides on kirjoittanut kadonneen tragedian Faethonin surullisesta kohtalosta. Roomalaisista runoilijoista Ovidius käsittelee tragediakertomusta tunnetuimmassa teoksessaan Muodonmuutoksia. Ovidiuksen on katsottu käyttäneen kreikkalaista tragediakertomusta lähdeteoksenaan. V. A. Koskenniemen runo Poppelit perustuu Faethonin tarinaan. == Lähteet == * Muodonmuutoksia. Suomentanut V. Arti. WSOY, Helsinki. 1935. (Alkuteos: Metamorphoses.) == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikkalainen mytologia
Faidra

Faidra (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa sankari Theseuksen vaimo. Theseus meni Faidran kanssa naimisiin hänen edellisen vaimonsa Hippolyten kuoltua. Faidra rakastui näiden yhteiseen lapseen, poikapuoleensa Hippolytokseen, mutta ei saanut tältä vastarakkautta. Tästä kiivastuneena Faidra kertoi Theseukselle Hippolytoksen yrittäneen kohdella häntä väkivaltaisesti. Theseus uskoi vaimoaan, minkä vuoksi Hippolytoksen täytyi lähteä pakoon. Theseus rukoili Poseidonia rankaisemaan Hippolytosta, ja pakomatkalla merenrannassa merihirviö pelästyttikin Hippolytoksen hevoset siten, että hän putosi vaunuistaan ja kuoli. Kuultuaan tämän Faidra katui tekoaan, tunnusti miehelleen valehdelleensa ja surmasi itsensä. Faidra oli Kreetan kuningas Minoksen tytär, ja hänellä oli useita sisaruksia. == Lähteet == Luokka:Kreikkalaisen mytologian kuningattaret
Faiaakit

Faiaakit tai faieekit ovat kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvä merenkulkijakansa, jonka nimi juontuu Faiaksista, Poseidonin ja nymfi Kerkyran pojasta. Kansa asui kaukana ihmisten ilmoilta Skherian saarella, mahdollisesti nykyisellä Korfulla. Argonautit vierailivat faiaakien saarella ja Odysseiassa se on Odysseuksen harharetkien viimeinen välietappi. Tunnetuimpia faiaakeja ovat heidän kuninkaansa Alkinoos ja hänen tyttärensä Nausikaa. Luokka:Kreikkalaisen mytologian heimot
Tietoturva-aukko

Tietoturva-aukoilla eli haavoittuvuuksilla () viitataan virheisiin, joiden avulla ulkopuolinen voi päästä tekemään kohdetietojärjestelmässä toimia, joita ei normaalisti pitäisi päästä tekemään. Tietoturva-aukkoja on tyypillisesti ohjelmistoissa sekä myös laitteistossa kuten suorittimissa. Tietoturva-aukot pyritään yleensä korjaamaan ohjelmien päivityksissä. Se, kuinka paha tietoturva-aukko on, riippuu itse aukosta mutta myös siitä, millaisessa ohjelmistossa aukko on. Esimerkiksi käyttöjärjestelmässä oleva tietoturva- aukko voi pahimmillaan antaa ulkopuoliselle taholle täydet käyttöoikeudet koneelle. Näin tietokoneelta voidaan esimerkiksi lukea ja tuhota tietoa. Tietoturva-aukoista uutisoitaessa käytetään termiä nollapäivän aukko tai nollapäiväaukko (0-day, zero day). Se tarkoittaa uutta haavoittuvuutta, joka on hyödynnettävissä heti sen löytöpäivänä. ==Katso myös== *Tietoturva Luokka:Turvallisuushaavoittuvuudet
Guillaume Farel

Guillaume Farel (1489–1565) oli ranskalainen evankelista ja reformoidun kirkon perustaja nykyisten Neuchâtelin, Bernin ja Geneven kantonien alueella Sveitsissä. Farel muistetaan useimmiten siitä, että hän taivutteli Jean Calvinin jäämään Geneveen 1536 ja palaamaan sinne 1541 heidän karkotuksensa jälkeen 1538. Farel työskenteli yhdessä Calvinin kanssa kouluttaen lähetyssaarnaajia, jotka levittivät protestanttisuutta muihin maihin, erityisesti Ranskaan. Farel oli tulinen saarnaaja ja katolisen kirkon tarmokas arvostelija. Uskonpuhdistuksen varhaisvuosina hän oli Jacques Lefevre d'Etaplesin, uskonpuhdistusta kannattavan katolisen papin, oppilaana. Työskennellessään Lefevren kanssa Meauxissa Farel sai vaikutteita luterilaisuudesta ja hänestä tuli niiden innokas edistäjä. Hänen täytyi paeta Sveitsiin kuvien käyttöä jumalanpalveluksessa käsittelevien kirjoitustensa nostattamien erimielisyyksien takia. == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset teologit Luokka:Reformoidut teologit Luokka:Vuonna 1489 syntyneet Luokka:Vuonna 1565 kuolleet
Farisealaiset

Farisealaiset eli fariseukset (, sanasta parash, "erottaa", lat. pharisæ|us, -i) olivat juutalainen uskonnollis-kansallinen puolue nykyisen Israelin alueella. Se koostui pääosin muista kuin papeista, ja Herodeksen aikana fariseusten lukumääräksi on arvioitu noin 6000. Farisealainen puolue syntyi alemman papiston keskuudessa ennen vuotta 100 eaa. vastavoimaksi ylemmän papiston saddukealaisille. He pitivät itseään juutalaisten uskonnollisina johtajina. Farisealaisille tunnusomaista oli juutalaisen lain tarkka noudattaminen pienimpiäkin yksityiskohtia myöten. Fariseukset olivat yhteiskunnallinen liike, johon liittyi jäseniä kaikista yhteiskuntaluokista. Tavallisen kansan keskuudessa fariseukset olivatkin suosittuja yläluokkaisiin ja aristokraattisiin saddukealaisiin verrattuna. Suosiota kansan keskuudessa lisäsi myös Rooman miehittäjähallinnon vastustaminen ja vahva kansallismielisyys, johon liittyi hellenististen vaikutteiden vastustaminen juutalaisessa yhteiskunnassa. Fariseukset eivät kuitenkaan varsinaisesti olleet aktiivisessa vastarinnassa. Liikkeen piirissä oli myös sovinnaisempia näkemyksiä, joiden mukaan Rooman kanssa toimeen tuleminen oli järkevää, koska se takasi kohtalaisen rauhalliset olot. Fariseuksille tunnusomaista oli tiukka sitoutuminen Mooseksen lakiin ja vanhinten säädöksiin, joita oli noudatettava tiukasti. He eivät noudattaneet vain Mooseksen lakia, vaan myös suullista perimätietoa. Paljolti fariseusten vaikutuksesta syntyi nykyisen kaltainen lakikeskeinen juutalaisuus. Vanha juutalaisuus, joka oli rakentunut uhrausten, Jerusalemin temppelin ja vuotuisten yhteisten juhlien ympärille, koki lopullisen romahduksen roomalaisten tuhottua Jerusalemin temppelin vuonna 73. Saddukeusten aristokratia murtui, ja juutalaisuus siirtyi yhä vahvemmin koteihin ja synagogiin. Raamatun Uudessa testamentissa farisealaiset esitetään Jeesuksen vastustajana (Matt. 12:14, Mark. 3:6). Fariseusten vastustajina puolestaan esitettiin saddukeukset. Toisin kuin saddukeukset farisealaiset uskoivat kuolemanjälkeiseen elämään, kuolleiden ylösnousemukseen ja enkeleiden olemassaoloon. Apostoli Paavali oli alun perin fariseus, jolloin hänet tunnettiin vielä nimellä Saulus Tarsolainen. Jeesus oli itse lähempänä farisealaisia kuin muita Israelin tuon ajan puolueita: saddukeuksia, selootteja ja essealaisia. Fariseusta käytetään myös synonyyminä ulkokultaisuudelle Uuden testamentin evankeliumien painotusten mukaan. Jeesuksella ja fariseuksilla oli kuitenkin hyvin vähän teologisia eroja. Jeesuksen kritiikki suuntautui siihen, että fariseukset eivät eläneet kuten he opettivat, ja siihen, että fariseukset painottivat Mišnaa Halakhan sijaan ja lain kirjainta sen hengen sijaan. == Lähteet == Luokka:Juutalaisuuden suuntaukset Luokka:Juutalaisuuden historia
Vilho Tuulos

Vilho Immanuel ”Ville” Tuulos (26. maaliskuuta 1895 Tampere – 2. syyskuuta 1967 Tampere) oli olympiavoittaja, kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä. Tuulos voitti olympiakultaa kolmiloikassa Antwerpenin kisoissa 1920. Karsintakilpailussa hypätty 14,50 metriä oli Tuuloksen paras tulos kisoissa ja se huomioitiin myös varsinaisessa kilpailussa. Hänen lempinimensä oli ”Hämeen heinäsirkka”, joka tuli hänen vahvasta ja pitkästä keskimmäisestä loikastaan. thumb|left|250px|Olympiavoittaja Ville Tuuloksen muistolaatta (1995). Tuulos paransi kolmiloikan Euroopan ennätystä kahdesti: 20. heinäkuuta 1919 Tampereella hyppäämällä 15,30 m ja 6. heinäkuuta 1923 Boråsissa tuloksella 15,48 m. Jälkimmäinen jäi vain 4 cm:n päähän maailmanennätyksestä ja säilyi Euroopan ennätyksenä yli 16 vuotta. == Saavutuksia == * kolmiloikan olympiakultaa 1920 (tulos 14,50 m) * kolmiloikan olympiapronssia 1924 (tulos 15,37 m) ja 1928 (tulos 15,11 m) * olympialaisissa pituushypyssä neljäs 1924 ja 11. 1928 * Suomen mestari kolmiloikassa 1919–1925 ja 1927–1928 * Suomen mestari pituushypyssä 1921 ja 1923 * Suomen mestari korkeushypyssä 1923 ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset kolmiloikkaajat Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Suomalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Lomaivitin kieli

Lomaiviti on austronesialainen kieli, jota puhutaan Fidžin saaristovaltiossa, Tyynellä valtamerellä. Kieltä puhutaan pääasiassa Koron, Makogain, Ovalaun, Batikin, Nairain ja Gaun saarilla. Kielellä on noin 1 630 äidinkielistä puhujaa (2000).Ethnologue: Lomaiviti Viitattu 25.7.2015. Se on hyvin läheistä sukua fidžille. Pienestä puhujamäärästään huolimatta sitä ei pidetä uhanalaisena.. ==Lähteet== Luokka:Fidžin kielet
Tafahi

Tafahi on saari Tongassa, Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee valtion pohjoisosissa, noin yhdeksän kilometrin päässä suuremmasta Niuatoputapun saaresta. Tafahin pinta-ala on noin 3,4 neliökilometriä. Saarella on noin sata asukasta, jotka elävät yhdessä kylässä. Luokka:Tongan saaret
Rimatara

Rimatara on saari Ranskan Polynesiassa. Kapteeni Samuel Pinder Henry löysi sen vuonna 1822. Rimatara on ympyrän muotoinen vulkaaninen saari, joka kuuluu Australsaariin. Se on saariryhmän pienin saari. Rimataraa ympäröi riutta, jonka syvyys on 8–10 metriä. Saaren suurin kylä on Amaru, muita kyliä ovat Anaputo ja Mutua ura. Siellä on myös lentokenttä (IATA: RMT), josta pääsee Air Tahitin lennoilla Tahitille, Rurutulle ja Tubuaille. Kentän kiitotie on noin 1 500 metriä pitkä. Matkaa naapurisaarelle Rurutulle on 150 kilometriä ja Ranskan Polynesian pääsaarelle Tahitille 550 kilometriä. Rahtilaiva Tuhaa Pae III käy saarella 2–3 viikon välein tuoden sinne elintarvikkeita ja muita tarvikkeita. Rimataralla käy joskus harvoin turisteja, joskaan saarella ei ole hotelleja. Rimataran korkein kohta on 83 metriä korkea Mount Uhau. Vuonna 2012 saaren asukasluku oli 873. == Lähteet == Luokka:Ranskan Polynesian saaret
Marotiri

Marotiri on saari Ranskan Polynesiassa. Se on Tubuai-saarten saariryhmän eteläisin saari. Itse asiassa Marotiri muodostuu neljästä pienestä saaresta. Marotiri sijaitsee 420 kilometrin päässä lähimmältä naapurisaareltaan Rapalta. Saarella ei ole ihmisasutusta. == Lähteet == Luokka:Ranskan Polynesian saaret
Pikajuna Suomessa

Pikajuna Suomessa tarkoitti lähi- ja taajamajunaliikennettä nopeampaa yhteyttä, joka on pysähtynyt pääasiassa vain keskikokoisilla ja sitä suuremmilla asemilla. Asemaväli pikajunilla on tyypillisesti ollut noin 50–100 kilometriähttp://www.vr.fi/fin/palvelut/tietoa_junista/pikajunat.shtml . Aikatauluihin pikajunat merkittiin P-tunnuksella. Vuonna 2024 pikajunat poistuivat Suomen rautateiltä, kun yöpikajunia alettiin kutsua yöjuniksi. ==Historia== Vuonna 1934 pääradalla Helsingin ja Tampereen välillä käynnistettiin ”Lentävänä Tamperelaisena” tunnettu pikajunaliikenne, jonka suurin sallittu nopeus oli 95 kilometriä tunnissa. Vuonna 1937 pikajunapareja liikennöi kahdesti päivässä väleillä Helsinki–Turku, Helsinki–Tampere ja Helsinki–Viipuri. Kahden seuraavan vuoden aikana pikajunaliikenne ulottui Seinäjoelle ja Iisalmeen. Ensimmäiset pikajunavaunut saapuivat Saksasta vuonna 1961. Saksassa valmistettiin ensimmäiset 14 vaunua, minkä jälkeen valmistus siirtyi Suomeen Pasilan konepajalle ja Valmetille. Pikajunavaunuja valmistettiin kaikkiaan yli 600 kappaletta. Aina 2000-luvulle asti ne muodostivat VR:n junatarjonnan selkärangan. Vielä 1980-luvulla pikajunissa saattoi olla myös puukorisia päivä- ja makuuvaunuja. Kokonaan niin sanotuista sinisistä vaunuista muodostetut pikajunat poistuivat liikenteestä maaliskuussa 2016. Kesäkuusta 2017 lähtien pikajunatunnuksella on ajettu vain yöjunia, Tolstoi-junaa ja yksittäisiä erikoisjunia. VR on korvannut pikajunat InterCity-, Pendolino- ja taajamajunilla. VR-ilmoitti vuonna 2024, että 15. huhtikuuta 2024 alkaen kaikkia junia, joissa on makuuvaunuja, alettiin kutsua pikajuniksi. Myöhemmin kuitenkin ilmoitettiin, että yöjunia tullaan kutsumaan yksinkertaisemmin yöjuniksi. Siten pikajunat jäivät Suomen rautatiehistoriaan. ==Päiväpikajuna== Päiväpikajunat eli niin sanotut tavalliset pikajunat muodostuivat päiväkäyttöön tarkoitetuista henkilövaunuista, matkatavaraosastolla varustetusta konduktöörivaunusta sekä tavallisesti myös ravintolavaunusta. Päiväpikajunien suurin sallittu nopeus oli 140–160 km/h. Alle kolmen tunnin pikajunavuorojen vaunumäärä oli yleensä 5–7. Pidemmän matkan pikajunat vähentyivät huomattavasti 2010-luvulla InterCity-kaluston lisääntymisen myötä. Pidemmän matkojen pikajunien junapituus saattoi olla yli kymmenen vaunua. Vuodesta 2004 kaikkien päiväpikajunien vaunut olivat toisen luokan vaunuja, sillä ensimmäisen luokan vaunut muutettiin toiseen luokkaan vuonna 2004. Päiväpikajunien palveluihin kuuluivat ravintola- ja invapalvelut, lemmikki- ja allergiaosasto sekä matkatavaran, polkupyörien ja lastenvaunujen kuljetus matkatavaravaunussa. Päiväpikajunien keskeisin reitti oli 2010-luvun lopussa Kuopio–Kontiomäki–Oulu–Rovaniemi. ===Vaunukuvaus=== Viiden vaunun junakokoonpano: * Vaunu 2, Eko-luokan matkustajavaunu, lemmikkipaikkoja * Vaunu 3, Eko-luokan matkustajavaunu, matkatavaravaunu * Vaunu 4, ravintolavaunu * Vaunu 5, Eko-luokan matkustajavaunu * Vaunu 6, Eko-luokan matkustajavaunu ==Lähteet== Luokka:Suomen henkilöjunaliikenne Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kriittinen massa

Kriittinen massa on pienin määrä fissiokelpoista materiaalia, jossa itseään ylläpitävä ketjureaktio voi tapahtua. Toisin sanoen se on fissiilistä materiaalista tehdyn kappaleen massan raja-arvo, jossa kappaleen kriittisyys k=1. Kriittisen massan ylittyessä kappaleen kriittisyys k on suurempi kuin 1 (ylikriittinen kappale), ja alittuessa k on alle 1 eli kappale on alikriittinen. Ylikriittisessä kappaleessa tapahtuu (aina) spontaani ja progressiivinen ydinreaktioiden ketjureaktio, jossa atomien ytimiä halkeaa eli fissioituu ja vapautuu energiaa. Vastaavasti alikriittisessä kappaleessa ketjureaktiota ei synny. Ydinaseen toiminta perustuu kappaleen kriittisen massan ylittämiseen. Kappaleen kriittistä massaa voidaan pienentää ainakin kappaleen muodolla, materiaalilla, isotooppisella puhtausasteella, sekä hetkellisesti myös kappaleen energiatilalla (lämpö/painetila) sekä neutronilähteillä tai heijastimilla. Myös käsitettä kriittinen koko käytetään. Tällöin sovitut muuttujat jätetään huomioimatta tai asetetaan oletusarvoon ja lasketaan tällaisen oletuskappaleen muodostaman pallon halkaisija tai tilavuus. Ylikriittinen kappale voidaan luoda esimerkiksi puristamalla alikriittinen kappale pienempään tilaan räjähteillä. Kriittinen massa liittyy fysikaaliseen käsitteeseen vaikutusala, joka ilmoittaa reaktioiden todennäköisyyden atomiytimien ja ydinhiukkasten vuorovaikutuksissa. Puhtaan uraani-235:n kriittinen massa on noin 50 kg. Kriittistä massaa voidaan pienentää ympäröimällä kappale heijastinmateriaalilla. Silloin kappaleesta ulos vuotavat neutronit kimpoavat heijastimesta takaisin. Jos uraani-235 ympäröidään 10 cm paksulla berylliumheijastimella, niin kriittinen massa pienenee 14 kg:aan. Plutoniumin kriittinen massa on metallurgisesta rakenteesta riippuen 10–17 kg mutta sopivan heijastimen kanssa vain noin 6–8 kg. == Ydinreaktorin kriittisyys == Ydinreaktorin polttoaineessa on tavallisesti vain 2–5 prosenttia uraani-235:ttä, joten sen kriittinen massa on hyvin suuri. Ydinreaktorit toimivat täsmälleen kriittisen massan kohdalla, eli kasvutekijä on arvossa k=1. Tämä tarkoittaa, että fissioreaktioissa syntyvien neutronien määrä on keskimäärin sama kuin uusien fissioiden aiheuttamiseen kuluvien ja reaktorista karkaavien vapaiden neutronien yhteenlaskettu määrä. Toisin sanoen reaktioiden määrä per aikayksikkö pysyy samana, ja sitä kautta reaktorin teho pysyy vakiona. Reaktorin ylikriittisyys tarkoittaa, että kasvutekijä on yli 1 ja fissioreaktioiden määrä per aikayksikkö kasvaa. Alikriittisessä reaktorissa vastaavasti reaktioiden määrä per aikayksikkö vähenee. Reaktorin kriittisyyttä voidaan nostaa tai alentaa säätösauvoilla. Reaktorin säätämistä helpottaa, että 0,65 prosenttia fissiossa syntyvistä neutroneista on viivästyneitä ja ne vapautuvat vasta keskimäärin 13 sekuntia fission jälkeen. Ilman viivästyneitä neutroneita reaktori ei olisi kriittinen, mutta niiden kera se on. Viivästyneet neutronit hidastavat reaktorin tehon muutoksia. == Katso myös == * Ydinase * Fissio * Vaikutusala * Ydinreaktori == Lähteet == Luokka:Ydintekniikka Luokka:Radioaktiivisuus Luokka:Massa
Canadian Pacific Railway

Canadian Pacific Railway eli CP (tai CPR tai CPRail ) oli kanadalainen rautatieyhtiö, joka hoiti tavaraliikennettä omistamallaan yli 22 400 raidekilometrin rataverkolla Kanadassa ja Yhdysvaltain pohjoisosissa. Yhtiön kotipaikka oli Calgary Albertassa. Vuoden 2017 talousjulkaisu Forbesin kokoamalla maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten Forbes Global 2000 -listalla yhtiö oli sijalla 875. Se luokiteltiin tämän yrityslistan kriteeristöllä Kanadan 26. suurimmaksi pörssiyritykseksi. Yhtiön markkina-arvo oli 14 miljardia Yhdysvaltain dollaria (toukokuussa 2017) ja liikevaihto 4,7 miljardia USD (2016). pienoiskuva|Canadian Pacific Railwayn reittikartta Canadian Pacific Railway perustettiin alkujaan vuonna 1881, tarkoituksenaan yhdistää maan asutettu itäosa Keskilännen ja länsirannikon kanssa. Rautatie Vancouveriin valmistui 7. marraskuuta 1885 – kuusi vuotta aikataulusta edellä. Itärannikon ja länsirannikon välinen rataosuus valmistui vuonna 1889. Rautatie osallistui myös muuhun kuin rautatiealan kaupalliseen toimintaan. Vuonna 1882 lähetettiin ensimmäiset kaupalliset sähkösanomat yhtiön oman lennätinlinjan välityksellä. Samana vuonna yhtiö hankki omistukseensa myös Dominion Express Companyn, joka hoiti pikalähetyksiä. Seuraavana vuonna yhtiö aloitti omien vetureiden rakentamisen, ja myöhemmin laajensi kalustonrakennustoimintaa myös matkustajavaunuihin. Samana vuonna yhtiön omat höyrylaivat alkoivat liikennöidä Suurilla järvillä. Laivatoiminta laajeni Tyynellemerelle vuonna 1891 ja Atlantille vuonna 1903. Yhtiö hoiti myös sisävesilaivaliikennettä Kanadan länsiosissa. Vuonna 1986 Canadian Pacific -yhtiö oli maan toiseksi suurin yksityinen yhtiö, sen tulot ylittivät 15 miljardia Kanadan dollaria. Vuosina 1996-2005 yhtiö organisoitiin uudelleen ja sen osia karsittiin melkoisesti. Nykyisen Canadan Pacific -konsernin emoyhtiö Canadian Pacific Railway Ltd. on perustettu lokakuussa 2001. Sen Yhdysvaltain puoleinen rataverkko peräisin Delaware & Hudson-, sekä Chicago, Minneapolis, St. Paul & Pacific-yhtiöiltä (Soo Line), jotka ovat Canadian Pacificin tytäryhtiöitä. Loppuvuodesta 2007 Canadian Pacific ilmoitti ostavansa yhdysvaltalaisen Dakota, Minnesota & Eastern-rautatien, sekä siihen kuuluvan Iowa, Chicago & Eastern-tytäryhtiön. Kauppa laajentaisi Canadian Pacificin rataverkkoa noin 2 500 maililla, tarjoten muun muassa suoran yhteyden Kansas Cityyn. Surface Transportation Board (STB) hyväksyi fuusioitumisen 30. syyskuuta 2008. Joulukuussa 2021 Canadian Pacific osti Kansas City Southern Railwayn 31 miljardilla yhdysvaltain dollarilla. 14. huhtikuuta 2023 Canadian Pacific Railway ja Kansas City Southern Railway yhdistyivät Canadian Pacific Kansas Cityksi (CPKC), muodostaen ensimmäisen ja ainoan rautatieyhtiön, joka yhdistää Meksikon, Yhdysvallat ja Kanadan toisiinsa. ==Katso myös== * RMS Empress of Irelandin haaksirikko ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Our History (cpr.ca) Luokka:Kanadalaiset rautatieyhtiöt Luokka:Yhdysvaltalaiset rautatieyhtiöt
Volvo 66

Volvo 66 on Volvon vuosina 1975–1980 valmistama alemman keskiluokan automalli, joka oli uudelleennimetty ja jatkokehitetty versio DAF 66 -mallista. Sen seuraajaksi tuli Volvo 340/360 -sarja. Volvo oli laajentanut valikoimaansa hankkimalla pieniä autoja valmistaneen alankomaalaisen DAF:n 1970-luvun puolivälissä. Volvon DAF 66 -malliin tekemät uudistukset liittyivät lähinnä turvallisuuteen. Istuimissa oli pääntuet, puskurit olivat suuremmat ja oviin oli asennettu sivutörmäyssuojat. Ohjauspyörä oli suunniteltu kokoonpainuvaksi törmäyksessä. Lisäksi vaihteistoon tuli parkkiasento, joka lukitsee voimansiirron. Autoa valmistettiin kaksiovisena sedanina ja kolmiovisena farmarina. Moottorit olivat nelisylinterisiä, ja valittavana oli 1,1- (47 hv) tai 1,3-litrainen (54 hv). Voimansiirtona oli aina portaaton CVT- automaattivaihteisto. Volvo 66:ta valmistettiin yhteensä 106 137 kappaletta. Suomessa auto ei tullut kovin yleiseksi, koska se poikkesi Volvon perinteisestä mallistosta ja oli melko kallis muihin kokoluokkansa autoihin verrattuna. Vuosina 1976–1979 niitä myytiin hieman yli 800 kappaletta. Vuoden 1999 lopussa Volvo 66 -autoja oli rekisterissä 62 kappaletta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == 66 Luokka:C-segmentin autot Luokka:1970-luvun autot Luokka:1980-luvun autot
Volvo 480

Volvo 480 on Volvon vuosina 1986–1995 valmistama urheilullinen kolmiovinen hatchback. 480 oli valmistajan ensimmäinen etuvetoinen malli, ja sen muotoilu poikkesi silloisten Volvojen pelkistetyn kulmikkaasta linjasta. Samalle alustalle perustuvat myöhemmin esitellyt 440- ja 460-mallit. 480:n myynti jäi vähäiseksi, eikä se koskaan tullut myyntiin Yhdysvalloissa, jonne se oli suunniteltu. Mallin seuraajana voidaan pitää vuonna 2006 esiteltyä Volvo C30:tä. vasen|pienoiskuva|Volvo 480 Cabriolet Volvo 480 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 1986. Sen 1,7-litrainen (109 hv) moottori oli peräisin Renault’lta. Vuonna 1988 esiteltiin 480 Turbo, jossa moottorin teho oli 120 hevosvoimaa. Vuonna 1993 markkinoille tuli 2,0-litrainen (110 hv) moottori. 480:stä oli suunnitteilla myös avomalli, mutta se ei edennyt sarjatuotantoon saakka vaan jäi prototyyppiasteelle. Vuonna 1987 Volvo 480 maksoi Suomessa 159 500 markkaa. Samaan aikaan Volvo 340 DL:n hinta oli 76 900 markkaa ja Volvo 240 DL:n hinta 119 400 markkaa.Laurell, Heikki (toim.): Suomen henkilöautot 1987, s. 341–348. Helsinki: Kustannus Oy Autotekniikka, 1987. == Lähteet == == Aiheesta muualla == 480 Luokka:C-segmentin autot Luokka:1980-luvun autot Luokka:1990-luvun autot
Fugging

Fugging (ennen vuotta 2021 Fucking) on kylä Tarsdorfin kunnassa Itävallassa lähellä Salzburgia. Fuggingin asukasluku oli vuoden 2020 arvion mukaan 106. Kylä perustettiin vuonna 1070. == Nimen alkuperä == Kylän nimenä oli Fucking vuosina 1070–2020. Nimen lähtökohtana on ollut alueella 700-luvulla asunut mies nimeltä Focko. Ing on vanhassa saksan kielessä kansaa tai ihmisiä monikossa tarkoittava pääte, joten Fucking tarkoittaa lähinnä "Fockon jälkeläisten/väen kotipaikkaa". Vuonna 2004 asukkaat järjestivät äänestyksen, pitäisikö kylän nimi muuttaa, mutta enemmistö äänesti sitä vastaan. Syynä äänestyksen järjestämiseen oli jatkuvasti katoavat kaupunginnimikyltit: fucking on englannin kielen alatyylinen sana, joka tarkoittaa sukupuoliyhdyntää. Huhtikuussa 2012 levisi huhuja, että kylän nimeksi vaihdettaisiinkin Fugging. Kysyttäessä pormestari kuitenkin kiisti väitteen. Vuonna 2020 päätettiin, että kylän nimi vaihdetaan. Kylän nimenä on ollut Fugging 1. tammikuuta 2021 lähtien. Olutmerkki Fucking Hell on saanut nimensä kylän entisen nimen mukaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Itävallan kylät Luokka:Ylä-Itävallan maantiede
Volvo 440 ja 460

Volvo 440 ja 460 ovat Volvon vuosina 1988–1996 valmistamia keskiluokan automalleja, jotka korvasivat edeltäneen 340/360-sarjan. Samalle alustalle perustuu myös aiemmin esitelty Volvo 480. Mallien seuraajiksi tulivat Volvo S40 ja V40. Hatchback-korinen Volvo 440 esiteltiin vuonna 1988 korvaamaan 340, joka kuitenkin jäi mallistoon vuoteen 1991 saakka. Ainoa korimalli oli viisiovinen, eikä kolmiovista tullut edellismallin tavoin tarjolle. Vuonna 1989 esiteltiin sedan-korinen Volvo 460, joka korvasi 360-mallin. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Volvo 460. Vuonna 1993 mallit kokivat kasvojenkohotuksen, jossa niiden ulkonäköä muutettiin vastaamaan suurempaa Volvo 850 -mallia. Uutena turvallisuusvarusteena oli sivutörmäyssuojausjärjestelmä SIPS. == Lähteet == == Aiheesta muualla == 440 ja 460 Luokka:C-segmentin autot Luokka:1980-luvun autot Luokka:1990-luvun autot
Volvo 780

Volvo 780 on Volvon vuosina 1985–1990 valmistama edustusluokan coupé-korinen automalli, joka perustuu tekniikaltaan Volvo 740/760 -mallisarjaan. Se korvasi edeltäneen Volvo 262C:n ja seuraajaksi tuli vuonna 1996 Volvo C70. Bertonen suunnittelema ja Italiassa valmistama Volvo 780 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 1985. Bensiinimoottoreina olivat nelisylinteriset 2,0- ja 2,3-litraiset sekä 2,8-litrainen V6. Dieselmoottori oli kuusisylinterinen 2,4-litrainen. Voimansiirtona oli nelivaihteinen manuaalivaihteisto sähköisellä ylivaihteella tai neliportainen automaattivaihteisto. Volvo 780 tuli Suomessa myyntiin syksyllä 1986 puolen miljoonan markan hintaan. Helsingin Sanomien Matti Janssonin mukaan Bertonen hillitysti muotoilema Volvo 780 on korimalliltaan sedanin ja coupén välimuoto, pikemminkin edustava kuin urheilullinen. Kaksiovinen iso auto on Suomessa rekisteröity viidelle, mutta nahkaverhoillut istuimet on muotoiltu neljälle. Janssonin mielestä auto on luonteeltaan hyvin varusteltu herrasmiehen auto, joka ei edes houkuttele kaahaamaan yli luontevalta tuntuvan nopeuden. == Lähteet == == Aiheesta muualla == 780 Luokka:E-segmentin autot Luokka:1980-luvun autot Luokka:1990-luvun autot en:Volvo 700 Series#Volvo 780
Duoraitiovaunu

Duoraitiovaunu (tram-train) on raitiovaunu, joka voi liikennöidä sekä raitiotiellä että yleisen liikenteen rautatieverkolla. Vaunun sähköjärjestelmä ja kulunvalvonta soveltuvat molemmille raideliikennejärjestelmille. Duoraitiovaunut käyttävät katuverkolla 750 V tasavirtaa, rataverkolla useimmiten korkeajännitteistä vaihtovirtaa, 15 kV 16⅔ Hz (Saksa, Ruotsi ym.) tai 25 kV 50 Hz vaihtovirtaa (Suomi, Ranska, Tanska ym.) Rataverkolla käytetään automaattista kulunvalvontaa, kadulla liikenne on kuljettajien aistinvaraisessa ohjauksessa. Duoraitiovaunut ovat yleensä osa pikaraitiotiejärjestelmää. == Duoraitioteitä maailmalla == Karlsruhe on duoraitiotien pioneeri, jossa duoliikennettä on ollut vuodesta 1992. Duoraitiovaunut yhdistävät Karlsruhen moniin kaupunkeihin kuten Heilbronniin, Rastattiin, Pforzheimiin ja Baden-Badeniin. Yksittäisen linjan pituus on jopa 50–100 km. Saarbrückenin duoraitiotie, jonka keskustan raitiotieosuus on myös täysin uusi, otettiin käyttöön 1997 ja se ulottuu Ranskan puolelle Sarregueminesiin. Kasselissa duoraitioliikenne käynnistyi 2005. Sinne on hankittu sekä kahden jännitteen että diesel-hybridivaunuja. Duoraitiotieliikenteestä on päätetty tai se on suunnitteilla useissa kaupungeissa Ranskassa, Hollannissa ja Saksassa, mm. Mulhousessa ja Pariisin lähellä Bondy–Aulnay-linjalla. Pohjoismaissa duoraitiotietä tutkitaan Ruotsissa Linköpingin ja Norrköpingin välille. Jo ennen Karlsruhen duoraitiotietä on ollut olemassa järjestelmiä, joissa raitiovaunuilla on liikennöity samalla radalla rautatieliikenteen kanssa. Tällaisia ratoja ovat olleet mm. Köln–Bonn-radat (nykyiset raitiolinjat 16 ja 18) Wienin ja Badenin välinen rata sekä Tukholman Lidingöbanan (vuoteen 1979 asti). Näillä radoilla on kuitenkin ollut vain pienimuotoista tavaraliikennettä samalta yhtiöltä kuin raitiovaunuliikennekin. Karlsruhessa nimenomaan tällaiset radat, nykyinen linja S1 olivat keskeinen innoitus varsinaiseen duoraitiovaunuliikenteeseen. == Duoraitioteitä Suomessa == Suomessa Kuopion kaupunki on vuonna 2018 käynnistänyt selvityksen siitä, voitaisiinko duoraitiotie toteuttaa välille Suonenjoki–Kuopio–Siilinjärvi–Lapinlahti–Iisalmi. Vastaavat selvitykset ovat käynnissä myös Jyväskylän ja Lahden seuduilla. Jyväskylässä selvitykseen osallistuvat myös Äänekoski, Laukaa ja Muurame sekä Lahdessa Heinola ja Orimattila. Vuonna 2019 valmistui myös duoraitiotieselvitys Seinäjoen seudun rataosuuksille Vaasaan, Härmään ja Närpiö-Kaskisiin. Aikaisemmin Suomessa on tutkittu duoraitioliikenteen mahdollisuuksia Tampereella, pääkaupunkiseudulla ja Turussa. Näissä tapauksissa on kuitenkin duoraitiotien sijaan päädytty tavanomaisempiin ratkaisuihin. == Lähteet == Luokka:Raitiotiekalusto Luokka:Rautatiekalusto
Automaattirata

Automaattirata eli automaattimetro on metroliikenteen muoto, jossa kuljettaja on korvattu automaatiolla. Automaattiradat ovat aina metroja, koska automaatio soveltuu vain muusta liikenteestä kokonaan erotettuun liikenteeseen. Helsingin metroa oli suunniteltu automaattiradaksi jo rakentamisvaiheessa, ja HKL ilmoitti loppuvuodesta 2018 aloittavansa esiselvityksen metron automatisoinnista. == Automaattiratoja maailmalla == * Kööpenhaminan metro * Docklands Light Railway (Lontoo) * Lille (VAL: Vehicule Automatique Leger) * Toulouse (VAL: Vehicule Automatique Leger) * Rennes (VAL: Vehicule Automatique Leger) * Lyonin metrolinja D * Pariisin metrolinja 14 * Vancouverin Skytrain * John F. Kennedyn lentokentän terminaalien välinen linja == Edut ja ongelmat == Automaattimetron eduiksi on esitetty alhaiset liikennöintikustannukset, kun kuljettajaa ei tarvita, tavallista metroa suurempi liikennöintitiheys sekä tavallista metroa pienemmät investointikustannukset asemien ollessa lyhempiä. Toisaalta ongelmina on nähty automaation mahdollinen epäluotettavuus sekä pikaraitiotietä korkeammat investointikustannukset. Automaattimetron kapasiteetti voi vaihdella raitiotien ja metron kapasiteettien välillä junan koon ja vuorotiheyden mukaan. == Aiheesta muualla == * Robert Schwandlin metrosivu Urbanrail.net == Lähteet == Luokka:Metroliikenne Luokka:Automaatio