EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Restaurointi (elokuva)

thumb|Rappeutunutta nitroselluloosafilmiä. Elokuvien restaurointi viittaa elokuvien ennallistamista alkuperäiseen muotoon. Vanhat filmit ovat kuluvaa materiaalia, ja monia vanhoja elokuvia joudutaan puhdistamaan ja korjaamaan. Niistä tehdään usein samalla digitaalinen versio. Elokuvien tallentamiseen käytettiin vielä 1940-luvulla nitroselluloosaa, joka on epävakaata ja herkästi syttyvää materiaalia. Se myös kuluu ja muuttuu lopulta pölyksi. Selluloosa- asetaatti syrjäytti 1950-luvulla nitroselluloosan. Asetaatti on turvallisempaa, mutta sekin on kuluvaa materiaalia. Restauroinnin ensimmäinen vaihe on etsiä elokuvasta puhtain olemassaoleva kopio. Täydellisessä tilanteessa se on alkuperäinen negatiivi. Harvinaisissa elokuvissa kopio joudutaan usein valitsemaan vain muutamien versioiden joukosta. Suosituissa elokuvissa alkuperäinen negatiivi saattaa puolestaan olla huomattavan kulunut, sillä siitä on otettu sen historian aikana useita kopioita. Restauroinnissa pyritään kopiosta poistamaan muun muassa roskat ja korjaamaan liitokset ja repeämät. Joskus tuhoutuneita kohtia joudutaan paikkaamaan muista materiaaleista. Kun filmimateriaali on puhdistettu ja korjattu, siitä tehdään digitaalinen versio. Filmin lisäksi elokuvien restauroinnissa myös äänimateriaali entisöidään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * How Old Movies Are Professionally Restored Insider -lehden video. 9 min. * Film restoration: Saving our cinema heritage Martin Scorsese ym. kertovat työstään vanhojen elokuvien restauroimiseksi. CBS Sunday Morning. Video, 8 min. * The Man Who Knew Too Much - Restoration Demonstration Criterion Collection -yhtiön video Hitchcockin elokuvan restaurointiprosessista. 5 min. Luokka:Elokuvaan liittyvät käsitteet
Child’s Play (vuoden 2019 elokuva)

Child’s Play on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Lars Klevberg. Elokuva on uusintafilmatisointi vuoden 1988 Child’s Play -elokuvasta. Elokuvassa ikonisen tappajanuken Chuckyn ääninäyttelijänä toimii Mark Hamill. == Näyttelijät == ==Arvosteluja== Helsingin Sanomat Juho Typpö Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Child’s Play -elokuvat Luokka:Vuoden 2019 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Metro-Goldwyn- Mayerin elokuvat
Korsikan ralli 2019

Korsikan ralli 2019 (virallisesti 62. Corsica Linea Tour de Corse) oli Rallin MM-sarjan kauden 2019 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 29.–31. maaliskuuta 2019. Kilpailun keskuspaikka oli Bastiassa ja kilpailussa oli 14 erikoiskoetta. == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero Pisteet 1\. Thierry Neuville Nicolas Gilsoul Hyundai i20 Coupe WRC 3:22.59,0 25+2 2\. Sébastien Ogier Julien Ingrassia Citroën C3 WRC 3:23.39,3 +40,3 18+1 3\. Elfyn Evans Scott Martin Ford Fiesta WRC 3:24.05,6 +1.06,6 15 4\. Daniel Sordo Carlos del Barrio Hyundai i20 Coupe WRC 3:24.17,4 +1.18,4 12 5\. Teemu Suninen Marko Salminen Ford Fiesta WRC 3:24.23,6 +1.24,6 10+3 6\. Ott Tänak Martin Järveoja Toyota Yaris WRC 3:24.39,0 +1.40,0 8+4 7\. Esapekka Lappi Janne Ferm Citroën C3 WRC 3:25.08,1 +2.09,1 6 8\. Sébastien Loeb Daniel Elena Hyundai i20 Coupe WRC 3:26.38,2 +3.39,2 4 9\. Kris Meeke Sebastian Marshall Toyota Yaris WRC 3:28.05,3 +5.06,3 2+5 10\. Jari-Matti Latvala Miikka Anttila Toyota Yaris WRC 3:29.43,6 +6.44,6 1 Lähde:2019 Tour de Corse Lähde:2019 Tour de Corse Lähde:2019 Tour de Corse Lähde:2019 Tour de Corse Lähde:2019 Tour de Corse Lähde:2019 Tour de Corse Lähde:2019 Tour de Corse == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Rally-Maps.com, erikoiskokeet kartalla Luokka:MM- rallikausi 2019 Luokka:Korsikan ralli
Heikki Mäkeläinen

Heikki Kalevi Mäkeläinen (s. 1941 Ruokolahti) on suomalainen pappi, tutkija, kirkkoneuvos.Suomen teologit, Finlands teologer 2010. Suomen kirkon pappisliitto, 2010. == Koulutus == Mäkeläinen tuli ylioppilaaksi 1960 Imatran yhteislyseosta. Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa hän suoritti ylemmän teologian kandidaatin (nykyään teologian maisterin) tutkinnon 1965. Vuonna 1971 hän valmistui teologian lisensiaatiksi ja väitteli teologian tohtoriksi 1975. Mäkeläinen vihittiin papiksi 1965 Tampereella. == Työura == Heikki Mäkeläinen toimi Tampereen tuomiokirkkoseurakunnan virallisena apulaisena 1965–1967 sekä Tottijärven kirkkoherrana 1967–1969. Kirkon tutkimuskeskuksen tutkimusassistenttina hän oli 1969–1971, tutkijana 1971–1977 sekä johtajana 1978–1982. Hämeenlinnan kirkkoherrana Mäkeläinen toimi 1982–1990, Kirkkohallituksen kirkkoneuvoksena 1990–2001 sekä Tampereen seurakuntayhtymän kehittämisjohtajana 2002–2004, jolloin siirtyi eläkkeelle. == Sivu- ja luottamustoimet == Heikki Mäkeläinen toimi Helsingin yliopistossa kirkkososiologian dosenttina 1978–2009. Kirkolliskokousedustajana Mäkeläinen toimi 1974–1977 ja 1982–1992, Seurakuntahallintokomitean jäsenenä 1971–1972, Kirkkolakikomiteassa 1982–1985 sekä Hiippakuntahallinnon komitean jäsenenä 1995–1998. Tampereen tuomiokapitulin asessorina Mäkeläinen oli 1983–1986 ja 1988–1990. Mäkeläinen kuului Hancockin Suomi Collegen johtokuntaan 1993-2006. == Julkaisuja == * Tampereen hiippakunta vuosina 1962-1966. Tampere, 1967. * Seurakuntien luottamushenkilöt vuonna 1969. Kirkon tutkimuslaitos, 1971. * Seurakuntasuunnittelu. Toimittaneet Jouko Sihvo ja Heikki Mäkeläinen. Kirjapaja, 1971. * Demokraattisuus seurakunnassa. Muut tekijät Pekka Palho ja Marjatta Eskola. Kirjapaja, 1972. * Suomen evankelisluterilainen kirkko vuosina 1967-1971. Muut tekijät Jouko Sihvo ja Martti Lindqvist. Kirkon tutkimuslaitos, 1973. * Luottamushenkilöt seurakunnan hallinnossa : tutkimus seurakuntahallinnon päätöksenteon edellytyksistä lainsäädännössä ja käytännössä. Kirkon tutkimuslaitos, 1974. * Oivalluksen vaellus kirkossa : hiippakunta- ja pappeinkokousten aloitteet vuosina 1967-1974 ja niiden kohtalo. Kirkon tutkimuslaitos, 1976. * Suomen evankelis-luterilainen kirkko. Vuosina 1976-1979. Toimittaneet Heikki Mäkeläinen, Harri Heino ja Eero Bäckman. Kirkon tutkimuslaitos, 1981. * Hiippakuntajaon uudistaminen. Muu tekijä Matti Taatila. Kirkon tutkimuslaitos, 1982. * Luova hallinto ja johtaminen seurakunnassa. Kirjapaja, 1988. * Osallistumiseen kannustava messu : Tampereen Tuomasmessu vuosina 2002 ja 2007. Kirkon tutkimuskeskus, 2008. * Suomalaisen kirkko Espanjassa. Kirkkohallitus, 2011.Monihaku Frank, josta Heikki Mäkeläinen == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Persepam Madura Utama

Persatuan Sepak Bola Pamekasan Madura Utama on indonesialainen Pamesakanin kaupungissa vuonna 1979 perustettu jalkapallojoukkue. Joukkue pelaa Indonesian alimmalla sarjatasolla, Liga 3:ssa. == Historia == Kaudella 2012–2013 joukkue pääsi Indonesian Superliigaan sijoituttuaan kolmanneksi kaudella 2011–2012. Tammikuussa 2013 joukkue vaihtoi nimensä Persepam Madura Unitedista Persepam Madura Utamaksi. Luokka:Indonesialaiset jalkapalloseurat Luokka:Vuonna 1979 perustetut urheiluseurat
Seppo Närhi (päätoimittaja)

Puutarhaneuvos Seppo Ensio Närhi (s. 23. marraskuuta 1956 Rautalampi) on vantaalainen viheralan järjestöihminen. Hän on tehnyt pitkän työuran toimittajana viheralan ammattilehdissä sekä yhdistystoiminnassa. Seppo Närhi on valmistunut Rautalammin lukiosta vuonna 1976 ja opiskeli ensin Kempeleen puutarhaoppilaitoksessa, valmistui hortonomiksi Lepaan puutarhaoppilaitoksesta 1982 ja auskultoi seuraavana vuonna puutarhaopettajaksi. Työn ohessa 1980-luvulla hän opiskeli journalismia Tampereen yliopiston täydennyskoulutuskeskuksessa ja puutarha-alan jatko-opintoja Hämeen ammattikorkeakoulussa 1995. Vuosina 1984–1992 Närhi oli viheralan toimittaja Puutarha-Uutiset-ammattilehdessä (nyk. Puutarha & Kauppa). Vuonna 1992 hän siirtyi perustamaan viheralan ammattilehteä, Viherympäristöä ja vastaamaan sen toimituksellisesta sisällöstä ja taloudesta. Viherympäristön oheen hän perusti Vihreän Kirjan. Lehtityön lisäksi hän on ollut mukana eri tehtävissä Viherympäristöliitossa vuosina 1992–2008 ja uudelleen vuodesta 2013 alkaen. Näistä merkittävimpiä ovat olleet Marketanpuiston näyttelypuiston perustaminen ja siihen liittyvän toiminnan kehittäminen vuosina 1997–2007 sekä Vihervuosi- teemavuodet, erityisesti 1995 ja 2016. Vuodesta 2003 vuoteen 2016 hän oli Viher- ja ympäristörakentajat ry:n toiminnanjohtaja. Vuosina 2013–2016 hän oli osa-aikainen ja vuodesta 2016 30. kesäkuuta 2020 saakka täysiaikainen Viherympäristöliitto ry:n pääsihteeri. Vuodesta 2020 Seppo Närhi oli neljä kautta toimittaja Paratiisi takapihalla -ohjelmassa. Seppo Närhille on myönnetty Puutarhaliiton hopeinen ansiomerkki ja Vihervuoden Vihreä kaupunki -mitali vuonna 1995, ja Puutarhaliiton kultainen ansiomerkki vuonna 2006. Lisäksi hänelle on annettu Suomen Puunhoidon Yhdistyksen tunnustus Vänkäri sekä Rudus Oy:n tunnustus Vuoden kivenpyörittäjä. Vuonna 2019 Seppo Närhille myönnettiin puutarhaneuvoksen arvonimi. Suomen Puunhoidon yhdistys ry kutsui Närhin kunniajäseneksi vuonna 2019. Seppo Närhi on Marketanpuiston ystävät ry:n kunniajäsen. Vuonna 2020 Seppo Närhille on myönnetty Puutarhaliiton korkein huomionosoitus, pronssinen Unitis Viribus -mitali. Maisemasuunnittelijat ry ja Hortonomien Yhdistys ry kutsuivat vuonna 2020 Seppo Närhin kunniajäseneksi. Keravan Uimarit ry kutsui kunniapuheenjohtajaksi 2023. Seppo Närhi on kirjoittanut kirjat Hortonomien Yhdistys ry:n historiikki (1995), Marketanpuisto, Margretebergspark (2000), Oy J-Trading Ab:n historia (2022), Lähivihreän monet tekijät Viheralan kehityskertomus (2023) sekä Lähivihreän monet tekijät osa II Yhdistystoiminnan kehityskertomus (2023) ja Harvialan tarina -historiakirjan 2025. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chongming

Chongming on saari Jangtsen estuaarissa Chongmingin piirikunnassa Shanghaissa Kiinassa. Saari on pinta-alaltaan Kiinan kolmanneksi suurin. Huomattava osa saaresta on muodostunut vedestä maata keinotekoisesti valtaamalla. == Maantiede == Chongming sijaitsee Jangtsen estuaarissa sen merene laksevan etelä- ja pohjoisväylän välissä. Hallinnollisesti se on osa Shanghain Chongmingin piirikuntaa, joka käsittää myös muita saaria. Saari on pinta- alaltaan Kiinan saarista kolmanneksi suurin. Pinta-alaa saarella on 1 267 km². Sen pituus on itä-länsi suuntaisesti 81 kilometriä ja etelä-pohjois suuntaisesti 13–18 kilometriä. Saari on hyvin matala ja keskimäärin vain 1,6–2,6 metriä merenpinnan yläpuolella. Saari on hieman korkeampi luoteis- ja keskiosissaan, sekä matalampi eteläosissaan. Saari on muodostunut ajan myötä joen mukanaan tuomasta ja kasautuvasta lietteestä. Chongming tunnetaan rehevistä puistaan ja etenkin kosteikoistaan. Saarella on metsien ja kosteikkojen suojelualueita. Se on myös huomattava pysähdyspaikka muuttolinnuille. Dongtangin kosteikolla saarella tavataan syyskuun ja huhtikuun välisenä aikana noin sataa eri lintulajia, niiden mukana esimerkiksi kurkia, haikaroja, sorsia ja haukkoja. ==Historia== Chongmingin tehdään viittauksia historiallisissa lähteissä ensi kertaa jo 600-luvulla, mutta vielä tuolloin se koostui ilmeisesti kolmesta erillisestä saartansa. Saari on muodostunut yhdeksi saareksi vasta myöhemmin. Yksi näistä oli Xisha, jolle perustettiin Tang-dynastian vuonna 705 oma hallinnollinen keskuksensa. Paikka sai nimen Chongming, joka viittaa puhtaaseen maahan ja veteen. Yuan-dynastian kaudella saaresta tuli oma prefektuurinsa ja Ming-dynastian kaudella Suzhoun alainen piirikunta. Nykyisen kaltainen yhtenäinen saari alkoi muodostua vuonna 1681, jolloin vedestä maata valtaamalla siihen liitettiin 30 läheistä särkkää. Saari kärsi kuitenkin pitkään tulvista. Sen väkiluku oli romahtanut toiseen maailmansotaan mennessä. Tulvavalleja ja tulbvilta suojaavia metsävyöhykkeitä alettiin valmistaa vuoden 1949 jälkeen. Myös maan valtaaminen on jatkunut ja saaren pinta-ala on lähes kaksinkertaistunut sitten 1950-luvun. Vedestä vallatun suolaisen maan eheyttämiseksi sillä kasvatettiin ensin puuvillaa, josta voitiin joidenkin vuosien jälkeen siirtyä muihin kasveihin. Vuonna 2009 valmistui puolestaan Shanghain kaupunkialueen Chongmingin saareen Changxingin kautta yhdistävä tunneli ja silta. ==Kulttuuri== Paikallinen pipan soittotyyli Kiinan kulttuuriperinnön luetteloon Shanghain kulttuuriperinnön luetteloon kuuluvat myös muun muassa paikallinen riisiviini ja kansallislaulut. Saarella järjestetään vuosittain naisten kansainväliset pyöräilykisat, sekä useita muita tapahtumia. Saarella sijaitsevat myös esimerkiksi Chongmingin kungfutselainen temppeli, Shou'anin ja Hanshanin temppelit, sekä Tang Yicenin hauta. ==Lähteet== Luokka:Shanghai Luokka:Kiinan saaret
Pinacosaurus

Pinacosaurus (nimen merkitys: ”lautalisko”) on sukupuuttoon kuollut panssariselkiin kuuluva dinosaurussuku, joka eli myöhäisliitukauden Santonum- ja Campania-vaiheilla. Sen jäänteitä on löydetty Mongoliasta ja Pohjois- Kiinasta. Pinacosaurus jaetaan kahteen lajiin, Pinacosaurus grangeri ja Pinacosaurus mephistocephalus. Jälkimmäisellä lajilla oli päässään ylimääräinen pari ”pirunsarvia”, mistä se on saanut Mefistofeleeseen viittaavan nimensä. == Ulkonäkö ja koko == Pinacosauruksen pituudeksi on arvioitu noin 5 metriä ja painoksi 1,9 tonnia. Se oli varsin kevytrakenteinen ankylosauridi, ja sen jalkaluut olivat sirommat ja jalkaterät pienemmät kuin ryhmän muilla edustajilla. Pinacosauruksen eturaajat olivat raskaasti panssaroidut ja niissä oli viisi varvasta, kun taas takaraajoissa oli neljä. Kyljissä ja lanteissa oli lyhyitä piikkejä. Pinacosauruksen pää oli hyvin pieni ja kallossa oli enemmän aukkoja kuin muilla ankylosaurideilla. == Löydöt == Pinacosaurus tunnetaan useasta yksilöstä, minkä ansiosta koko eläin on pystytty rekonstruoimaan. Pelkästään poikasia on löydetty yli 15, sillä kahdessa eri löydöksessä on useita toisiaan vasten painautuneita poikasia, jotka luultavasti kuolivat hiekkamyrskyssä. Pinacosaurus on yksi harvoista panssariselistä, jonka poikasia ylipäätään on löydetty. Poikaset antavat hyvän käsityksen siitä, miten eläimen selkäpanssari ja luuranko liittyivät toisiinsa, kun taas aikuisilla yksilöillä tämä on vaikeasti tulkittavissa. == Elintavat == Pinacosaurus eli aavikoilla, ja käytti luultavasti ravinnokseen vesireittien ja keitaiden kasvillisuutta. Hiekkamyrskyssä kuolleet poikaset osoittavat eläimen liikkuneen laumoina. Pinacosaurus käytti pientä häntänuijaansa aseena pieniä teropodeja vastaan. Alueella ei luultavasti elänyt suurikokoisia petodinosauruksia, jotka olisivat käyneet täysikasvuisen Pinacosauruksen kimppuun. == Lähteet == Luokka:Ankylosauria
Juuri ja juuri olemassa

Juuri ja juuri olemassa on hämeenlinnalaisen Ultramariinin esikoisalbumi, joka ilmestyi 17. marraskuuta 2003. Albumin on tuottanut Ultramariini itse, ja sen miksasi Janne Saksa. == Kappaleet == Jouset kappaleisiin 6 ja 8 sovitti Tuomas Ilmavirta ja soitti Sairio String Ensemble. == Kokoonpano == * Matti Johannes Koivu – laulu, kitara * Ville Aalto – kitara * Juri Kaskela – rummut * Teemu Vilmunen – bassokitara * Tuomas Ilmavirta – kosketinsoittimet Lähde: == Arvostelut == == Lähteet == Luokka:Vuoden 2003 esikoisalbumit Luokka:Suomalaiset indie rock -albumit
Greenwich (Lontoon kaupunkipiiri)

Greenwich (Royal Borough of Greenwich) on yksi Lontoon 32:sta kaupunkipiiristä ja sijaitsee kaupunkialueen itäosassa, Thamesin eteläpuolella. Sen pinta-ala on 47 neliökilometriä, ja siellä asui vuonna 2017 noin ihmistä. Kaupunkipiiri muodostettiin nykyisekseen vuonna 1965, jolloin siihen liitettiin suurin osa silloista Woolwichin kaupunkipiiriä. Elisabet II:n timanttiriemujuhlan kunniaksi 5. tammikuuta 2010 päätettiin, että vuoden 2012 helmikuun 3. päivästä lähtien Greenwichin kaupunkipiirille myönnettiin kuninkaallisen kaupunki­piirin asema, jolloin sen viralliseksi nimeksi tuli Royal Borough of Greenwich. Sama asema oli ennestään ollut vain kolmella kaupunki­piirillä, jotka olivat Lontooseen kuuluvat Kingston ja Kensington and Chelsea sekä Lontoon ulkopuolinen Windsorin ja Maidenhearin kaupunki­piiri. Perusteina tämän aseman myöntämiselle olivat Greenwichin historiallinen merkitys kuninkaiden asuin­paikkana, sen asema nollameridiaanin sijainti­paikkana ja Unescon maailman­perintö­kohteena. == Hallinto == Hallinnollisesti Greenwichin kaupunkipiiriin kuuluvat Greenwich Westin ja Peninsulan alueet. Se muodostettiin vuonna 1965 yhdistämällä aikaisempi Greenwichin kaupunkipiiri ja se osa aikaisemmasta Woolwichin kaupunkipiiristä, joka oli Thamesin eteläpuolella. Yhdessä Blackheathin Westcomben, Charltonin, Glundonin, Woolwichin ja Woolwich Commonin kanssa se valitsee yhden edustajan Britannian parlamenttiin. == Lähteet == *
Tseng Li-Cheng

Tseng Li-Cheng (), aiempi nimi Tseng Pei-hua (, s. 26. joulukuuta 1986) on taiwanlainen taekwondon olympiamitalisti. Tseng saavutti olympiapronssia 57 kg:n painoluokassa Lontoossa 2012. Hävittyään välierässä britti Jade Jonesille pistein 6−10 hän kukisti pronssiottelussa Suvi Mikkosen 14−2. Hän sai samassa painoluokassa MM-pronssia Kööpenhaminassa 2009 Tseng on saavuttanut Aasian kisoissa 59 kg:n sarjassa hopeaa Busanissa 2002 ja pronssia Dohassa 2006. Hän on voittanut Aasian-mestaruuden 59-kiloisissa 2002 ja 2006 sekä 57-kiloisissa 2010 ja 2012. Hopeaa hän saavutti 63 kg:n sarjassa 2008. Tseng saavutti nuorten Aasian-mestaruuskilpailuissa 59-kiloisissa hopeaa 2001 ja pronssia 2003. Opiskelijoiden MM-kilpailuissa hän sai kultaa 2008 (59 kg) ja 2010 (57 kg), hopeaa 2012 (57 kg) sekä pronssia 2006 (59 kg). Universiadeissa 2009 hän saavutti hopeaa 59 kg:n painoluokassa. == Lähteet == Luokka:Taiwanilaiset taekwondoinit Luokka:Taiwanilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toinen nainen

Toinen nainen on suomalaislaulaja Jannika B:n 29. maaliskuuta 2019 julkaistu kolmas studioalbumi. Albumin on tuottanut Joonas Angeria. Albumi sijoittui ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan kahdeksanneksi, mutta nousi seuraavalla viikolla listan 5. sijalle. Albumilta oli ennakkoon julkaistu kolme singleä sekä albumin ulkopuolelle jääneen ”Sudenhetkellä”-singlen B-puolena ollut kappale ”Vantaan kokoinen yksinäisyys” -kappale. == Kappaleet == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jannika B:n uudessa musiikissa kuuluvat erot ja pettämiset: "Uskon, että tämä levy kiteyttää paljon asioita" | MTV Uutiset * Jannika B vieraana: Toivon kaikkien voimaantuvan Aamun takana -biisistä | YleX Aamu: Viki ja Köpi Luokka:Vuoden 2019 albumit Luokka:Jannika B:n albumit
Southwark (Lontoon kaupunkipiiri)

Southwark (London Borough of Southwark) on yksi Lontoon 32:sta kaupunkipiiristä ja sijaitsee Thamesjoen eteläpuolella vastapäätä Lontoon Cityä. Sitä ympäröivät Lambeth lännessä, Lewisham idässä ja Bromley etelässä. Southwarkin pinta-ala on 29 neliökilometriä, ja siellä asui vuonna 2017 noin ihmistä. Noin kolmasosa väestöstä kuuluu etnisiin vähemmistöihin, kuten afrikkalaisiin, afrokaribialaisiin ja Kyproksen turkkilaisiin. == Lähteet == *
Sung Yu-chi

Sung Yu-chi (, s. 16. tammikuuta 1982 Shulinin alue, Taiwan) on taiwanilainen taekwondon olympiamitalisti ja maailmanmestari. Sung voitti maailmanmestaruuden 72 kg:n painoluokassa Pekingissä 2007. Loppuottelussa hän voitti afganistanilaisen Nesar Ahmad Bahaven pistein 5−0. Pekingin olympialaisissa 2008 hän saavutti 68-kiloisissa pronssia. Hävittyään välierässä Etelä-Korean Son Tae-Jinille pistein 2−3 hän kukisti pronssiottelussa saksalaisen Daniel Manzin 4−3. Sung saavutti Aasian kisoissa 2002 hopeaa 67 kg:n sarjassa. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän saavutti samassa painoluokassa hopeaa 2002 ja pronssia 2004. Sung voitti taekwondon junioreiden maailmanmestaruuden 63-kiloisissa 1998. Hän voitti opiskelijoiden maailmanmestaruuden 67-kiloisissa 2002. == Lähteet == Luokka:Taiwanilaiset taekwondoinit Luokka:Taiwanilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sutton (Lontoon kaupunkipiiri)

Sutton (London Borough of Sutton) on yksi Lontoon 32:sta kaupunkipiiristä ja sijaitsee kaupunkialueen eteläosassa Surreyn vastaisella rajalla. Sen pinta- ala on 44 neliökilometriä, ja siellä asui vuonna 2017 noin ihmistä. Sutton sai nykyiset rajansa vuonna 1965, kun Sutton and Cheam, Beddington and Wallington ja Carshalton yhdistettiin yhdeksi kaupunkipiiriksi. Suttonin alueella sijaitsee useita historiallisia kyliä. Sen läpi rakennettiin Brightonin maantie 1700-luvun puolivälissä ja Surreyn rautatie 1800-luvun alussa. Rautatiellä kulkivat aluksi hevosvetoiset vaunut. Modernin rautatien tulo aloitti alueen kasvun, ja maailmansotien välisenä aikana siitä tuli Lontoon esikaupunki, jonka kylät muuttuivat ostoskeskuksiksi. Suttonia pidetään lapsille hyvänä kasvuympäristönä. Vuonna 2013 Suttonin alakoulut arvioitiin Lontoossa jaetulle parhaalle tilalle ja koko maassa jaetulle kolmannelle sijalle. Alueella on kolme rautatieasemaa. == Lähteet == Luokka:Lontoon kaupunkipiirit
Chu Mu-yen

Chu Mu-yen (, s. 14. maaliskuuta 1982) on taiwanilainen taekwondon olympiavoittaja. Chu voitti Ateenan olympialaisissa 2004 kultaa 58 kg:n painoluokassa kukistettuaan loppuottelussa meksikolaisen Oscar Salazarin pistein 5−1. Pekingissä 2008 hän sai samassa sarjassa pronssia voitettuaan pronssiottelussa Thaimaan Chutchawal Khawlaorin 4−2. Cho voitti 58-kiloisten maailmanmestaruuden Garmisch-Partenkirchenissä 2003 kukistettuaan loppuottelussa iranilaisen Behzad Khodadad Kanjobehin pistein 13−11. Hän sai 54 kg:n sarjassa MM-hopeaa Jejussa 2001 hävittyään loppuottelussa Etelä-Korean Choi Yeon-Holle pistein 2−6. Pekingin MM-kilpailuissa 2007 hän karsiutui 58-kiloisten puolivälierissä. Cho on saavuttanut Aasian kisoissa hopeaa 54 kg:n painoluokassa 2002 ja pronssia 58-kiloisissa 2006. Aasian- mestaruuskilpailuissa hän on saanut 58 kg:n sarjassa kultaa 2008 ja pronssia 2006. Cho saavutti junioreiden MM-kilpailuissa hopeaa 48-kiloisissa 1998. Hän voitti universiadeissa 2003 kultaa 58 kg:n painoluokassa. Opiskelijoiden MM- kilpailuissa hän sai hopeaa 54-kiloisissa 2002 ja pronssia 58-kiloisissa 2004. == Lähteet == Luokka:Taiwanilaiset taekwondoinit Luokka:Taiwanilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Cenotaph

The Cenotaph on Lontoon Whitehall-kadulla sijaitseva muistomerkki ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneille brittiläisille sotilaille. Se on Britanniassa sodissa kuolleisiin liittyvien kansallisten muistoseremonioiden keskipiste. Nimi Cenotaph tarkoittaa kenotafia eli muistopaikaksi tarkoitettua tyhjää hautaa. The Cenotaphin on suunnitellut arkkitehti Edwin Lutyens. Se on Portlandin kalkkikiveä, korkeudeltaan kymmenen metriä ja sen yläosa muistuttaa muodoltaan sarkofagia.Was the Whitehall Cenotaph Made of Wood? Historic England. Viitattu 31.3.2019. Muistomerkissä lukee pelkästään The Glorious Dead (”kunniakkaat kuolleet”),The Cenotaph BBC 2008. Viitattu 31.3.2019. missä yhdistyy kuolleiden sureminen ja voiton ylistys. Ympärillä ovat Whitehallin hallintokorttelit. The Cenotaphin pelkistetty ja hillitty uusklassinen tyyli muodostui aikanaan esikuvaksi muillekin brittiläisille sotamuistomerkeille.Juhana Aunesluoma: ”Pan-jumalan hautajaiset: klassismi ja kulttuurin kriisi Britanniassa 1914–1939”, s. 135 teoksessa Kivettyneet ihanteet? Klassismin nousu maailmansotien välisessä Euroopassa (toim. Marja Härmänmaa & Timo Vihavainen). Atena, Jyväskylä 2000. Rakennelman ainoat koristeet ovat molempiin päätyihin veistetyt kiviset seppeleet. Lisäksi sen kummallakin sivulla on aina kolme erilaista Yhdistyneen kuningaskunnan lippua, yksi tavallinen ja kaksi erikoislippua. Muut liput edustavat Britannian armeijaa, kuninkaallisia merivoimia, kuninkaallisia ilmavoimia ja kauppalaivastoa.Memorials The Royal British Legion. Viitattu 31.3.2019. ==Historia== David Lloyd Georgen hallitus tilasi kenotafin Lutyensilta alkuaan väliaikaiseksi rakennelmaksi heinäkuussa 1919 pidettyä rauhan ja maailmansodassa kaatuneiden muistojuhlaa varten. Ensimmäinen versio rakennettiin puusta ja laastista, mutta saavuttamansa suosion vuoksi se päätettiin korvata pysyvällä kivisellä versiolla, jonka kuningas Yrjö V paljasti maailmansodan päättymisen kaksivuotispäivänä 11. marraskuuta 1920. Vuodesta 1921 alkaen The Cenotaphin luona on järjestetty joka vuoden marraskuussa Remembrance Sunday -muistosunnuntaina (marraskuun 11. päivän jälkeisenä sunnuntaina) National Service of Remembrance -niminen kansallinen muistojuhla.Helen Malvin: What Is The Cenotaph? Imperial War Museum 31.5.2018. Viitattu 31.3.2019. Muistomerkki on suojeltu vuonna 1970. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Grade I -luokan rakennukset City of Westminsterissä Luokka:Lontoon muistomerkit Luokka:Yhdistynyt kuningaskunta ensimmäisessä maailmansodassa
Chen Shih-hsin

Chen Shih-hsin (, s. 16. marraskuuta 1978) on taiwanilainen taekwondoin. Hän on kotimaansa ensimmäinen olympiavoittaja. Chen voitti olympiakultaa 49 kg:n painoluokassa Ateenassa 2004. Loppuottelussa hän kukisti kuubalaisen Yanelis Labradan pistein 5−4. Hän voitti Aasian kisoissa 2002 kultaa 47 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa Vietnamin Thi Huyen Dieu Nguyenin pistein 4−1.. == Lähteet == Luokka:Taiwanilaiset taekwondoinit Luokka:Taiwanilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:elävät henkilöt
Australia House

Australia House voi tarkoittaa seuraavia: * Australia House, Australian Lontoon-suurlähetystö Yhdistyneessä kuningaskunnassa * Australia House, Australian Ottawan-suurlähetystö Kanadassa
Australia House (Lontoo)

Australia House on Strand-kadun varrella Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitseva Grade II -luokkaan kuuluva rakennus, jossa sijaitsee Australian Lontoon-suurlähetystö. Suurlähetystö on pisimpään samoissa tiloissa pysynyt yhtäjaksoisesti käytössä ollut suurlähetystö Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se oli myös ensimmäinen Australian perustama suurlähetystö. Australian hallitus osti Australia Housen paikalla olleen joutomaa-alueen 379 756 punnan hintaan vuonna 1912. Rakennuksen suunnittelijaksi valittiin skotlantilainen arkkitehti Alexander Marshall Mackenzie.http://www.scottisharchitects.org.uk/architect_full.php?id=100244 Kuningas Yrjö V laski Australia Housen kulmakiven 24. heinäkuuta 1913. Rakennustyöt hidastuivat ensimmäisen maailmansodan vuoksi. Rakennus valmistui kokonaisuudessaan vasta vuonna 1918, joskin siellä oli alettu työskennellä jo vuonna 1916. Yrjö V avasi Australia Housen virallisesti 3. elokuuta 1918. Maanalainen Fleet-joki ylläpitää Australia Housen alla lähdettä, jonka edelleen juomakelpoista vettä on keskiajalla pidetty pyhänä. Australia Housea on käytetty usean elokuvan kuvauspaikkana. Elokuvassa Harry Potter ja viisasten kivi Australia House esittää velhopankki Irvetaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Grade II -luokan rakennukset City of Westminsterissä Luokka:Suurlähetystöt
Imperial Monumental Halls and Tower

Imperial Monumental Halls and Tower oli vuonna 1904 esitetty suunnitelma Lontoon Westminsteriin rakennettavasta uusgoottilaisesta rakennuskompleksista. Ehdotuksen takana olivat arkkitehdit John Pollard Seddon ja Edward Beckitt Lamb. Ehdotettua rakennusprojektia ei koskaan kuitenkaan edes aloitettu. Seddon ja Lamb pohjasivat suunnitelmassaan aiemmin 1800-luvun jälkimmäisellä puoliskolla Westminster Abbeytä koskeviin suunnitelmiin. Vanha katedraali alkoi olla täynnä eri merkkihenkilöiden hautamuistomerkkejä, minkä muun muassa William Morris näki rakennuksen arvoa alentavaksi. Vuonna 1863 arkkitehti George Gilbert Scott oli ehdottanut, että Abingdon Streetin kaikki talot purettaisiin ja kadulle rakennettaisiin kaksinkertainen pylväskäytävä, jonne Westminster Abbeyn muistomerkit voitaisiin sijoittaa. Samankaltaisia suunnitelmia oli myöhemmin myös John Loughborough Pearsonilla ja James Fergussonilla.Prendergast 2015, s. 117–119Bremner 2016, s. 151 Seddonin ja Lambin suunnittelemaan rakennuskompleksiin kuului valtava mausoleumi, jonne olisi voitu siirtää osa Westminster Abbeyn hautamuistomerkeistä lukuun ottamatta tiettyjä historiallisesti merkittäviä henkilöitä, kuten Edvard Tunnustaja ja Geoffrey Chaucer. Rakennuskompleksiin oltaisiin sen tilavuuden vuoksi voitu sijoittaa myös tulevaisuudessa menehtyvien merkkihenkilöiden muistomerkkejä sekä imperiumin voitonmerkkejä. Suunnitelmaan sisältyi myös yli 400 jalkaa (noin 122 metriä) korkea torni, jonka lattiapinta-ala olisi ollut suurempi kuin Westminster Abbeyssä ja joka olisi jättänyt varjoonsa Westminsterin palatsin Victoria Towerin. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:City of Westminsterin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Toteutumattomat rakennussuunnitelmat
Kristina Lindström

Anna Kristina Lindström (o.s. Lindqvist, s. 20. tammikuuta 1954, Helsinki) on suomalainen mikrobiologi ja Helsingin yliopiston kestävän kehityksen professori (5/2013–). Lindström valmistui Helsingin yliopistosta maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi (mikrobiologia) vuonna 1985. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1985) oli otsikoitu Ecological studies of symbiotic nitrogen fixation in temperate forage legumes. Hän sai Helsingin yliopistossa mikrobiologian dosentin pätevyyden vuonna 1986. Hän on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2009. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kristina Lindström. Hållbar utveckling/Helsingfors universitet (youtube.com) Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset mikrobiologit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit
Ragnar Relander

Ragnar Olavi Kristian Relander (10. elokuuta 1910 Helsingin mlk – 26. elokuuta 1970) oli suomalainen kuvataiteilija. Hänen vanhempansa olivat presidentti L. K. Relander ja Signe Relander. Relander kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yksityislyseosta 1930, ja opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1931–1934 sekä Pariisin Académie de la Grande Chaumière´ssa 1937–1938. Hänen ensimmäinen näyttelynsä oli Helsingissä vuonna 1931. Relander on suunnitellut muun muassa vuoden 1962 säästöpankkirahan, jonka toisella puolella on hänen isänsä presidentti Relanderin kuva. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomen presidenttien lapset Luokka:Lauri Kristian Relander Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Monte Veronese

Monte Veronese on italialainen lehmänmaitojuusto. Monte Veronese-juustoa valmistetaan alueilla Veronasta pohjoiseen ja Gardajärvestä etelään. Alueella on vain vähän asutusta ja hyvät laidunalueet. Juuston valmistus alkoi, kun tuolloinen Veronan piispa Bartolomeo della Scala toi vuonna 1287 laidunalueiden hyödyntämiseksi kimbrejä Asiagosta. EU:n suojatun alkuperäisnimityksen juusto sai vuonna 1996. Se ei ole kuitenkaan tullut erityisen tunnetuksi tuotantoalueensa ulkopuolella. Suojatun alkuperäisnimitys kattaa juuston kaksi eri versiota. Toinen raakamaidosta valmistettava muoto tarjoillaan nuorempana ja pitempään kypsytettävä d’allevo valmistetaan kevytmaidosta. Nuorempi juusto on rakenteeltaan pehmeää ja maultaan makeaa. Pitempään kypsyvää juustoa kypsytetään kuudesta kuukaudesta kahteen vuoteenn ja se saa kiinteämmän rakenteen ja voimakkaamman maun. Juuston kuoreen merkitään sen nimi Monte Veronese ja juuston valmistaneen tilan nimi. Nuoremman juuston etiketti on vihreä ja kypsytetymmän sininen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Consorzio per la tutela del formaggio Monte Veronese D.O.P. Luokka:Italialaiset juustot Luokka:Lehmänmaitojuustot
Ruth Dreifuss

Ruth Dreifuss (s. 9. tammikuuta 1940 Sankt Gallen, Sveitsi) on sveitsiläinen poliitikko, joka edustaa Sveitsin sosiaalidemokraattista puoluetta. Hän oli vuosina 1993–2002 Sveitsin liittoneuvostossa, jossa hän oli historian toinen nainen. Vuonna 1999 hänet valittiin ensimmäisenä naisena Sveitsin valaliiton presidentiksi. Hän toimi tehtävässä vuoden, kuten Sveitsin liittopresidentti yleensä. == Elämänvaiheet == Dreifuss syntyi juutalaisperheeseen. Hänen isänsä Sigi Dreifuss oli kauppias. Perhe muutti vuonna 1945 Geneveen. Vuosina 1961–1964 hän oli Cooperative-lehden toimittaja. Dreifuss liittyi Sveitsin sosiaalidemokraattiseen puolueeseen vuonna 1964. Hän suoritti vuonna 1971 Geneven yliopistossa taloustieteen tutkinnon. Hän toimi Sveitsin ulkoministeriön palveluksessa vuosina 1972–1981. Vuonna 1993 Dreifuss valittiin Sveitsin liittoneuvostoon kolmannella kierroksella 144 äänellä 190 annetusta äänestä. Hän toimi Sveitsin varaliittopresidenttinä vuoden 1998, ennen valintaa presidentiksi. Dreifuss on ollut vuodesta 1999 Council of Women World Leadersin jäsen. Hän on Jerusalemin, Haifan ja Fribourgin yliopistojen kunniatohtori. Vuonna 2013 hän sekä kaksi muuta entistä presidenttiä vaativat huumeiden käytön laillistamista. == Lähteet == Luokka:Sveitsin liittopresidentit Luokka:Sveitsin liittoneuvoston jäsenet Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mia Mottley

Mia Amor Mottley (s. 1. lokakuuta 1965 Barbados) on barbadoslainen poliitikko ja maansa nykyinen pääministeri. Hän on asunut vuodesta 2018 Ilaro Courtissa. Mottley on ollut Barbadosin parlamentin jäsenenä vuodesta 1994 lähtien. Mottley valittiin vuonna 2018 Barbadosin pääministeriksi ensimmäisenä naisena historiassa. Barbadoksen parlamenttivaaleissa toukokuussa 2018 Mia Mottleyn johtama Barbadoksen työväenpuolue (BLP) sai maan historian suurimman vaalivoiton ja kaikki parlamentin 30 paikkaa. Taustalla oli äänestäjien tyytymättömyys maan taloudelliseen tilanteeseen. Mia Mottley nousi maan ensimmäiseksi naispääministeriksi edellisen pääministerin, maan toista valtapuoluetta Demokraattista työväenpuoluetta (DLP) edustaneen Freundel Stuartin tilalle. BBC valitsi Mottleyn vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women. == Lähteet == Luokka:Barbadoksen pääministerit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Motufetau

Motufetau on pieni asumaton saari Nukufetaun atollilla Tuvalussa. Se sijaitsee Nukufetaun itäosissa. Luokka:Sivut, joissa on tarkistamattomia käännöksiä Luokka:Tuvalun saaret
Leningradin piirityksen päiväkirja

Leningradin piirityksen päiväkirja (Zapiski blokadnogo čeloveka) on venäjänjuutalaisen kirjailijan ja kriitikon Lidia Ginzburgin muistiinpanoihin perustuva teos kahden ja puolen vuoden mittaisen Leningradin piirityksen ajalta. Teos perustuu Ginzburgin päiväkirjamerkintöihin piirityksen ajan kokemuksista. Suomennos ilmestyi syyskuussa 2011, jolloin piirityksen alkamisesta oli kulunut 70 vuotta.Teos kustantajan sivulla Lisätiedot, viitattu 1.4.2019Pentti Stranius, Lidia Ginzburg - Leningradin piirityksen päiväkirja Keskisuomalainen 12.11.2011, viitattu 1.4.2019 Vallanpitäjien hampaissa ollut Ginzburg sai kirjallisuuskritiikkiä käsittelevät pääteoksensa julkaistuksi 1960–1970-luvulla, mutta päiväkirjasta muokatun tekstin kokonaisuudessaan vasta 1984, joskin osittain se oli julkaistu 1962. Täydellinen alkukielinen laitos muistiinpanoista ilmestyi 2010 ja sai runsaasti huomiota.Kirsti Era: Jälkisanat teokseen Leningradin piirityksen päiväkirja, s. 217–218 Nimestä huolimatta kysymyksessä ei ole päivittäisiä muistiinpanoja sisältävä päiväkirja, ja päähenkilökin on kuvitteellinen henkilö N. Pikemminkin teos on kokoelma muistiinpanoja satunnaisista tapahtumista ja Ginzburgin omia pohdintoja.Merja Leppälahti, Miten puhua sivistyneesti nälästä Kiiltomato.net, 19.9.2011, viitattu 1.4.2019 Teos jakautuu kolmeen eri mittaiseen osaan, jotka on nimetty ”Ensimmäinen osa”, ”Toinen osa” ja ”Leningradin piirityksen päiväkirjan tiimoilta”. Niiden jälkeen on teoksen suomentajan Kirsti Eran jälkisanat. ==Arviot== Pentti Stranius toteaa Keskisuomalaisessa, että monet ajan kokeneiden päiväkirjat olivat neuvostoaikana liian kauheita julkaistaviksi. Stranius sanoo teoksesta, että se ”on poikkeuksellisen koskettava ja iholle tunkeva ’epätieteellinen analyysi’ ihmisen oudoista tunnoista, kun häntä vaivaa jatkuva nälkä, kylmä ja pelko”. Kustantajaa Stranius kiittää kulttuuriteosta, ja suomentaja Kirsti Eran työ saa kiitosta hienoviritteisestä tulkinnasta Ginzburgin välillä eriskummallisesta kirjoitustyylistä ja ajatuskuvioista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Elias Krohn, Piiritetyssä Leningradissa pahinta oli nälkä Kansan Uutiset 17.9.2011 Luokka:Vuoden 2002 kirjat Luokka:Venäläiset kirjat Luokka:Elämäkerrat ja muistelmat
Tietokirjallisuuden edistämispalkinto

Tietokirjallisuuden edistämispalkinto myönnetään henkilölle, joka on edistänyt ansiokkaasti tietokirjallisuuden ja tietokirjailijoiden asemaa. Edistämispalkinto on myönnetty viidesti, vuosina 2010, 2015 ja 2017, 2019 ja 2023. Palkinnon suuruus on 6 000 euroa, ja se rahoitetaan Kopioston keräämillä tekijänoikeuskorvauksilla. Palkinnon jakaa Suomen tietokirjailijat ry. == Tietokirjallisuuden edistämispalkinnon saajat == *2010: Kari Vaijärvi *2015: Jaana Airaksinen *2017: Heikki Haapavaara *2019: Veli-Pekka Leppänen *2023: Hannu Paloviita == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tietokirjallisuuden edistämispalkinto Luokka:Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot Luokka:Suomalainen tietokirjallisuus
Hans Berger

Hans Berger (21. toukokuuta 1873 Neuses – 1. kesäkuuta 1941 Jena) oli saksalainen psykiatri. Berger valmistui lääketieteen tohtoriksi vuonna 1897 Jenan yliopistosta. Hän kehitti vuonna 1924 myös aivosähkökäyrä EEG:n (julkaisu vuonna 1929). ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset psykiatrit Luokka:Vuonna 1873 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Guinea-Bissaun itsenäisyyssota

Guinea-Bissaun itsenäisyyssota oli aseellinen konflikti Portugalin Guineassa vuosien 1963 ja 1974 välillä. Sodassa taistelivat Portugali ja Guinean ja Kap Verden afrikkalainen itsenäisyyspuolue, joka oli Kuuban ja Neuvostoliiton tukema aseellinen itsenäisyysliike. Sota loppui kun Portugali hyväksyi Guinea- Bissaun itsenäisyyden vuonna 1974. Kap Verde itsenäistyi vuotta myöhemmin. ==Katso myös== *Portugalin siirtomaasodat Luokka:Guinea-Bissaun historia Luokka:Itsenäisyyssodat Luokka:Portugalin sodat
Timo Vikkula

Timo Antero Vikkula on suomalainen muusikko. Hän soitti Kauko Röyhkän yhtyeessä vuosina 1990–2007 ja Shadowplayssa 1980-luvun lopulla. Vikkulan muita yhtyeitä ovat mm. Them Bird Things, Bibi Hanuk ja Moonage Daydream. Vikkula on ollut myös mukana tuottamassa joitain Röyhkän albumeita. Vikkula soittaa pääasiassa kitaraa, mutta myös kosketinsoittimia ja bassoa. Toimittaja Suonna Kononen kuvailee Vikkulan soittoa Röyhkän albumeilla Karjalaisen levyarvostelussa vuonna 2012 seuraavasti: Vikkulan Röyhkän levylle Tyttöjen ystävä säveltämä kappale Kevät nousi ilmestyessään pieneksi hitiksi. Vikkula oli tarjonnut kappaleen riffiä jo Shadowplaylle, mutta yhtye ei ollut sitä käyttänyt.Röyhkä, Kauko: Olen Messias. Valitut palat 1980–2012 ==Julkaisuja== * Röyhkä, Kauko & Vikkula, Timo: Nuottikirja. Helsinki: Like, 2004. ISBN 952-471-059-5 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Ketjukolari

Ketjukolari on onnettomuus, jossa useat autot kolaroivat tai törmäävät peräkkäin. Ketjukolari voi sattua lähes missä tahansa, missä kyseessä on enemmän, kuin kaksi autoa. Ketjukolarit tapahtuvat useimmiten talvella, mutta niitä voi sattua myös kesällä. Selvää syytä ketjukolareille ei ole tiedossa. == Lähteet == Luokka:Tieliikenneonnettomuudet
Dexistes rikuzenius

Dexistes rikuzenius on oikeasilmäkampeloiden (Pleuronectidae) heimoon kuuluva kampelalaji. Se on sukunsa Dexistes ainoa tunnettu laji. == Elinympäristö == Se on elintavoiltaan pohjakala ja elää 42–200 metrin syvyydessä. D. rikuzenius on merikala, kuten kampelat monesti ovat. Laji voi kasvaa parhaimmillaan 22 senttimetrin mittoihin. == Lähteet == Luokka:Oikeasilmäkampelat
Sinikorennot

Sinikorennot (Orthetrum) on varsinaisten sudenkorentojen (Libellulidae) heimoon kuuluva sudenkorentosuku, joka käsittää 61 lajia. Suomessa esiintyvistä lajeista sukuun kuuluvat merisinikorento (Orthetrum cancellatum) ja hoikkasinikorento (Orthetrum coerulescens). == Lajit == * Orthetrum abbotti (Calvert, 1892) * Orthetrum africanum (Selys, 1887) * Orthetrum albistylum (Selys, 1848) * Orthetrum anceps (Schneider, 1845) * Orthetrum angustiventre (Rambur, 1842) * Orthetrum austeni (Kirby, 1900) * Orthetrum austrosundanum (Lieftinck, 1953) * Orthetrum azureum (Rambur, 1842) * Orthetrum balteatum (Lieftinck, 1933) * Orthetrum borneense (Kimmins, 1936) * Orthetrum boumiera (Watson & Arthington, 1978) * Orthetrum brachiale (Palisot de Beauvois, 1805) * Orthetrum brunneum (Fonscolombe, 1837) * Orthetrum caffrum (Burmeister, 1839) * Orthetrum caledonicum (Brauer, 1865) * Orthetrum cancellatum (Linnaeus, 1758) – Merisinikorento * Orthetrum capense (Calvert, 1893) * Orthetrum chrysis (Selys, 1891) * Orthetrum chrysostigma (Burmeister, 1839) * Orthetrum coerulescens (Fabricius, 1798) – Hoikkasinikorento * Orthetrum glaucum (Brauer, 1865) * Orthetrum guineense (Ris, 1909) * Orthetrum guptai (Baijal, 1955) * Orthetrum helena (Buchholz, 1954) * Orthetrum hintzi (Schmidt, 1951) * Orthetrum icteromelas (Ris, 1910) * Orthetrum japonicum (Uhler, 1858) * Orthetrum julia (Kirby, 1900) * Orthetrum kollmannspergeri (Buchholz, 1959) * Orthetrum kristenseni (Ris, 1911) * Orthetrum latihami (Pinhey, 1966) * Orthetrum lemur (Ris, 1909) * Orthetrum lineostigma (Selys, 1886) * Orthetrum luzonicum (Brauer, 1868) * Orthetrum machadoi (Longfield, 1955) * Orthetrum macrostigma (Longfield, 1947) * Orthetrum malgassicum (Pinhey, 1970 * Orthetrum martensi (Asahina, 1978) * Orthetrum melania (Selys, 1883) * Orthetrum microstigma (Ris, 1911) * Orthetrum migratum (Lieftinck, 1951) * Orthetrum monardi (Schmidt, 1951) * Orthetrum nitidinerve (Selys, 1841) * Orthetrum poecilops (Ris, 1916) * Orthetrum pruinosum (Burmeister, 1839) * Orthetrum ransonneti (Brauer, 1865) * Orthetrum robustum (Balinsky, 1965) * Orthetrum rubens (Barnard, 1937) * Orthetrum sabina (Drury, 1770) * Orthetrum saegeri (Pinhey, 1966) * Orthetrum sagitta (Ris, 1915) * Orthetrum serapia (Watson, 1984) * Orthetrum signiferum (Lieftinck, 1926) * Orthetrum silvarum (Lieftinck, 1934) * Orthetrum stemmale (Burmeister, 1839) * Orthetrum taeniolatum (Schneider, 1845) * Orthetrum testaceum (Burmeister, 1839) * Orthetrum translatum (Bartenev, 1929) * Orthetrum triangulare (Selys, 1878) * Orthetrum trinacria (Selys, 1841) * Orthetrum villosovittatum (Brauer, 1868) == Lähteet == Luokka:Sudenkorennot
Lorella Stefanelli

Lorella Stefanelli (s. 20. helmikuuta 1959 San Marino, San Marino) on sanmarinolainen poliitikko, joka kuuluu San Marinon kristillisdemokraattiseen puolueeseen. Hän toimi maansa kapteenivaltionhoitajana aikavälillä 1. lokakuuta 2015 – 1. huhtikuuta 2016 (virka oli jaettu Nicola Renzin kanssa). Stefanelli on suorittanut tutkinnon Bolognan yliopistossa. == Lähteet == Luokka:Sanmarinolaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:San Marinon kapteenivaltionhoitajat
Anna-Maria Åström

Anna-Maria Åström (s. 15. syyskuuta 1951 Helsinki) on suomalainen filosofian tohtori, joka toimi Åbo Akademin pohjoismaisen kansatieteen professorina (1999–2015). Åström kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1970 (Lärovärket för gossar och flickor i Helsingfors). Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi 1975, filosofian lisensiaatiksi 1984 ja tohtoriksi 1994. Åbo Akademin suomalaisen ja vertailevan etnologian dosentti (1995–). Hän työskenteli Eduskunnan kirjastossa tilapäisenä kirjastotyöntekijänä (1975), ja Ammattikasvatushallituksessa tilapäisenä kääntäjänä (1976). Hän oli Helsingin kaupungin tilastokeskuksen aktuaari (1976–1979). Tämän jälkeen hän oli Svenska litteratursällskapet i Finlandin kansankulttuuriarkiston assistentti, arkistonhoitaja ja -johtaja (1979–1987). Hän oli Helsingin kaupungin historiakomission osa-aikainen tutkija (1995–1996), sitten Suomen Akatemian nuorempi (1987–1995) ja vanhempi tutkija (1995–1999). Åbo Akademin kansatieteen, erityisesti pohjoismaisen kansatieteen professorina hän toimi vuodesta 1999 eläkkeelle jäämiseensä saakka. Hän oli Laboratorium för folk och kulturin toimittaja (1989–2004). Lisäksi hän on ollut useiden tieteellisten julkaisujen toimituskunnan jäsen: Ethnologia Fennica (1989–), Historisk tidskrift för Finland (1990–1998), Budkavlen (1999–) ja Ethnologia Scandinavica (2004–). Åströmin saamiin tunnustuksiin kuuluvat Svenska litteratursällskapet i Finlandin Mauritz Hallbergin palkinto (1994), Kuninkaallisen Gustav Adolfin akatemian ruotsalaisen kansankulttuurin palkinto (1994) ja Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto (2002). Åström on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2002. Åströmin isä on professori Sven-Erik Åström. ==Julkaisutoiminta== Vuoteen 2007 mennessä Åströmin tuotantoon kuului noin 80 tieteellistä artikkelia tai muuta julkaisua. Uppslagsverket Finland mainitsee hänen julkaisseen noin 200 tieteellistä kirjoitusta. ==Teoksia== * Social struktur och livsföring i Kaskö under 1900–talet: Kaskö kontinuitet och förändring i en småstad (1985) * Hemma bäst (1990), toimite * Kring tiden (1991), toimite * ”Sockenboarne”: Herrgårdskultur i Savolax 1790–1850 (1993), väitöskirja * Gränsfolkets barn (2001) * Memories of my town (2004), toimite * Stadens hjärta (2012), toimite ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset etnologit Luokka:Åbo Akademin professorit Luokka:Suomalaiset professorit
Einari Junttila -taidemuseo

Einari Junttila -taidemuseo toimii taiteilijan 1930-luvulla rakentamassa kodissa Kittilän kirkonkylällä. Syntyperäinen kittiläläinen taiteilija Einari Junttila (1901-1975) tunnetaan erityisesti Lapin luontoa kuvaavista akvarellimaalauksistaan. Vuonna 1991 avattu museo esittelee hänen taidettaan ja kotiympäristöään. Museon omistaa ja sitä ylläpitää Einari Junttilan tytär Terttu Junttila. == Lähteet == Luokka:Suomen taidemuseot
Antennarius

Antennarius on antennikrottien (Antennariidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluvia lajeja elää Atlantilla, Tyynellämerellä ja Indopasifisella merialueella. == Lajit == Sukuun kuuluu seuraavat 11 lajia: * Antennarius biocellatus (Cuvier, 1817) * Antennarius commerson (Lacépède, 1798) * Antennarius hispidus (Bloch & J. G. Schneider, 1801) * Antennarius indicus (L. P. Schultz, 1964) * Antennarius maculatus (Desjardins, 1840) – Täpläantennikrotti * Antennarius multiocellatus (Valenciennes, 1837) – Monisilmäkrotti * Antennarius pardalis (Valenciennes, 1837) * Antennarius pauciradiatus (L. P. Schultz, 1957) * Antennarius pictus (G. Shaw, 1794) * Antennarius randalli (G. R. Allen, 1970) * Antennarius striatus (syn. Antennarius scaber, G. Shaw, 1794) – Antennikrotti == Lähteet == Luokka:Krottikalat
Kittilän kotiseutumuseo

Kittilän kotiseutumuseo sijaitsee Ounasjoen rannalla Pakatissa, muutama kilometri Kittilän keskustasta. Museo on avoinna vain kesäisin. Museo esittelee 1900-luvun alun kittiläläistä talonpoikaiselämää. Museoalueelle on siirretty eri puolilta Kittilää kahdeksan rakennusta, jotka muodostavat museon esittelemälle ajalle tyypillisen peräpohjolais-lappilaisen talonpoikaisajan pihapiirin. Päärakennus, 1860-luvulla rakennettu Vaaran-Mikkola talo sijaitsi alun perin Tepastossa. Muita rakennuksia ovat vilja-aitta, tavara-aitta, navetta, talli, hyysikkä (käymälä), makasiini ja savusauna. Lisäksi pihapiirissä on Pomokairasta siirretty niliaitta. Museon avattiin vuonna 1979 ja sen omistaa Kittilän kunta. Kesällä 2023 museolla on mahdollista pelata paikallishistoriaan liittyvää pakohuonepeliä. Myös museon nettisivuilla on pelattavissa suomenkielinen pakopeli. == Lähteet == Luokka:Suomen kotiseutumuseot
Baden-Powell House

Baden-Powell House eli B-P House on Kensingtonissa, Lontoossa sijaitseva The Scout Associationin omistama rakennus. Rakennus on nimetty partioliikkeen perustajan Robert Baden-Powellin mukaan. Rakennus toimii kongressikeskuksena ja hotellina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kensingtonin ja Chelsean rakennukset ja rakennelmat