EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Loistonuoliaiset

Loistonuoliaiset (Botiidae) on karppikaloihin kuuluva kalaheimo. Lajeja tavataan makeissa vesissä Aasiassa. Heimon lajit on aiemmin luokiteltu kuuluviksi piikkinuoliaisiin alaheimona Botiinae. Useita loistonuoliaislajeja pidetään akvaarioissa. == Lajit ja anatomia == Loistonuoliaisiin kuuluu kahdeksan sukua ja noin 60 lajia. Useimmiten heimon kalat jäävät alle 14 cm pitkiksi, mutta suurimmat lajit voivat saavuttaa 30 cm pituuden. Akvaariokalat ovat luonnonvesissä eläviä lajitovereitaan pienempiä. Botia-suvun lajit ovat muita heimon sukujen lajeja vankempia, ja niiden selkä on korkeampi. Loistonuoliaisten ominaispiirteitä ovat kuonon viiksisäikeet, piikit silmien alla, pienet suomut, haarautunut pyrstöevä ja ruotojen osittain suojaama uimarakko. Varsinkin nuoret loistonuoliaiset ovat raidallisia, mutta kalojen ikääntyessä värit vaalenevat. == Levinneisyys ja elintavat == Loistonuoliaisten levinneisyysalue ulottuu Intiasta, Kaakkois-Aasiaan, Kiinaan ja Japaniin. Ne elävät makeissa vesissä lähellä pohjaa. ==Lähteet== Luokka:Karppikalat
Taistelukivääri

Taistelukivääri on täysitehoista kivääripatruunaa ampuva itselataava kivääri. Nimitystä käytetään erottamaan täysitehoista patruunaa käyttävät sotilaskiväärit keskitehoista patruunaa käyttävistä sekä kerta- että sarjatulta ampuvista kivääreistä, joita kutsutaan rynnäkkökivääreiksi. Termit menevät helposti sekaisin, ja taistelukivääreiksi luokiteltavia aseita kutsutaankin joskus virheellisesti rynnäkkökivääreiksi. Länsimaiset taistelukiväärit ovat nykyään useimmiten kaliiperiltaan 7,62×51 mm NATO (täysitehoinen), siinä missä rynnäkkökiväärit ovat 5,56×45 mm NATO (keskitehoinen). == Historia == Taistelukiväärit olivat yleisimmillään toisen maailmansodan jälkeisinä vuosikymmeninä, kun monet asevoimat käyttivät niitä palveluskivääreinään. Maailmansodan vanhat aseet saivat korvaajikseen uusia, jotka olivat itselataavia, usein sarjatulella varustettuja kivääreitä. Kylmän sodan alun tunnettuja taistelukiväärejä ovat muun muassa M14, FN FAL, HK G3 ja AR-10. Sittemmin ne korvautuivat palveluskäytössä pitkälti kevyempää patruunaa ampuvilla rynnäkkökivääreillä. Nykyaikaiset taistelukiväärit muistuttavat pitkälti rynnäkkökiväärejä, mutta ampuvat vain tehokkaampaa patruunaa. Ne ampuvat kertatulta tai sekä kerta- että sarjatulta ja niihin voi kiinnittää monenlaisia lisävarusteita. Taistelukiväärejä käytetään nykyään harvemmin varsinaisena sotilaiden palveluskiväärinä, mutta voimaa ja kantamaa vaativassa ammunnassa ne ovat suositumpia. Pitkän matkan ammuntaan onkin kehittynyt kevyempi tarkkuuskivääri, tukiampujan kivääri, jotka muistuttavat teknisesti usein hyvin paljon taistelukiväärejä. == Lähteet == *
Tianjin World Financial Center

Tianjin World Financial Center () on Tianjinissa Kiinassa sijaitseva 337 metriä korkea pilvenpiirtäjä, joka on kaupungin kolmanneksi korkein rakennus. Tornissa on 75 kerrosta. Tianjin World Financial Centeriä käytetään toimistotarkoituksessa. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 2007, ja se valmistui 2011. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tianjinin pilvenpiirtäjät
Chongqing World Financial Center

Chongqing World Financial Center () on Chongqingissa Kiinassa sijaitseva 339 metriä korkea pilvenpiirtäjä, joka on kaupungin kolmanneksi korkein rakennus. Rakennuksessa on 72 kerrosta. Chongqing World Financial Centerin suunnitteli arkkitehtitoimisto C Y Lee & Partners. Rakennuksessa on hotelli- ja toimistotiloja. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 2010, ja torni valmistui 2015. Rakennus on saanut energiaystävällisyydestään kultaisen LEED- sertifikaatin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Chongqingin pilvenpiirtäjät Luokka:Chongqingin toimistorakennukset Luokka:Chongqingin hotellit
Shimao International Plaza

Shimao International Plaza () on Shanghaissa Kiinassa sijaitseva 333 metriä korkea pilvenpiirtäjä, joka on kaupungin neljänneksi korkein rakennus. Se rakennettiin vuosina 2001–2006. Shimao International Plazassa on hotelli, toimistotiloja ja vähittäismyyntiliikkeitä. Siinä on 60 kerrosta, ja se on valmistettu betonista. Rakennus sijaitsee Nanjing-kadulla, jolla vierailee päivittäin 1,5 miljoonaa ihmistä. == Lähteet == Luokka:Shanghain pilvenpiirtäjät
Moi Center

Moi Center () on Shenyangissa Kiinassa sijaitseva kolmen pilvenpiirtäjän rakennuskokonaisuus. Sen rakennukset ovat 311, 188 ja 163 metriä korkeita. Korkeimmassa rakennuksessa on hotelli ja toimistotiloja. Kahdessa muussa on asuinhuoneistoja. Kaikki rakennukset valmistuivat vuonna 2014. == Lähteet == Luokka:Kiinan pilvenpiirtäjät
Ocean Heights

Ocean Heights () on Dubaissa Yhdistyneissä arabiemiraateissa sijaitseva 310 metriä korkea, 83-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Tornin suunnitteli arkkitehtitoimisto Aedas, ja siinä on asuinhuoneistoja. Se on valmistettu kokonaisuudessaan betonista. == Lähteet == Luokka:Dubain pilvenpiirtäjät Luokka:Dubain asuinrakennukset
HHHR Tower

HHHR Tower () on Dubaissa Yhdistyneissä arabiemiraateissa sijaitseva 318 metriä korkea, 72-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Rakennus on tarkoitettu asumiskäyttöön, ja se on valmistettu kokonaisuudessaan betonista. Tornin rakentaminen aloitetiin vuonna 2006, ja se valmistui 2010. == Lähteet == Luokka:Dubain pilvenpiirtäjät Luokka:Dubain asuinrakennukset
Galerie Hörhammer

Galerie Hörhammer oli Helsingissä toiminut taidegalleria. Vuonna 1918 perustettu galleria oli vuosikymmenten ajan yksi Suomen merkittävimmistä taidegallerioista. == Historia == Galerie Hörhammerin perusti taidekauppias ja entinen sosialidemokraattien kansanedustaja Ivar Hörhammer. Hän oli ryhtynyt Gösta Stenmanin taidesalongin osakkkaaksi vuonna 1916, mutta myi osuutensa jo vuoden kuluttua ja ryhtyi keräämään omaa kokoelmaa, johon kuului taideteosten ohella vanhoja mattoja sekä ryijyjä. Hörhammer oli luonut hyvät suhteet taiteilijoihin ja Galerie Hörhammer aloitti toimintansa Kasarmikatu 23:ssa Magnus Enckellin näyttelyllä syyskuussa 1918. Seuraavan parinkymmenen vuoden aikana galleriassa nähtiin muun muassa Pekka Halosen, Eero Järnefeltin, Yrjö Ollilan, Akseli Gallen-Kallelan, Helene Schjerfbeckin ja Berndt Lindholmin sekä Septem-ryhmän näyttelyt. Galleriassa oli esillä ainoastaan kallista kotimaista laatutaidetta. Lisäksi galleriassa oli laaja ryijykokoelma, jonka Hörhammer oli kerännyt Keski-Suomesta.Miller, 2017 s. 65. Galleriasta tuli taidepiirien trendikäs kohtaamispaikka, jonka takahuoneessa asiakkaat ja taiteilijat seurustelivat. Ivar Hörhammerin kuoltua 1953 gallerian toimitusjohtajana oli hänen puolisonsa Dorthy Aminoff. Hänen aikanaan galleria keskittyi Suomen kulta-ajan taiteeseen ja tuli tunnetuksi säännöllisesti pidetyistä myyntinäyttelyistään "Vanhaa ja uutta" sekä "Suurten taiteilijoiden pieniä töitä". Dorthy Aminoffin jäätyä eläkkeelle toimitusjohtajana toimi vuodesta 1983 lähtien heidän poikansa Paul Hörhammer (1949-2016). Vuonna 1984 galleria aloitti myös huutokauppatoiminnan. Vuonna 1996 Hörhammerin ja Bukowskin huutokauppakamarit yhdistivät toimintansa, mutta Hörhammerin galleria jatkoi edelleen itsenäisenä 2000-luvun alkuun saakka. 2010-luvun vaihteessa Paul Hörhammer sekaantui niin sanottuun suureen taideväärennösjuttuun. == Lähteet == Luokka:Helsingin taidegalleriat
Sun Mu

Sun Mu (; s. 1972) on pohjoiskorealaissyntyinen taidemaalari. Hänen todellista henkilöllisyyttään ei ole julkistettu vaan hän esiintyy "rajojen puuttumiseen" viittaavalla pseudonyymillä.Sun Mu Art Represent, viitattu 14.7.2024 I Am Sun Mu Meinblau Projektraum, viitattu 14.7.2024 Sun Mu koulutettiin tekemään propagandistisia julisteita ja seinämaalauksia Pohjois-Korean hallinnon hyväksi. Hän pakeni Pohjois-Koreasta 1990-luvulla suuren nälänhädän seurauksena. Hän piileskeli Kiinassa kolmen vuoden ajan, kunnes loikkasi vuonna 1998 Laosin ja Thaimaan kautta Etelä-Koreaan.Sun Mu Open Notebook Liberty in North Korea, viitattu 14.7.2024 Sun Mu jatkoi taideopintojaan Etelä-Koreassa ja aloitti työskentelyn vapaana taiteilijana Soulissa. Hänestä tuli ensimmäinen Pohjois-Koreasta Etelä-Koreaan loikannut, joka sai uudessa asuinmaassaan suosiota taidemaalarina. Hän alkoi käyttää oppimaansa propagandatyyliä Pohjois-Korean hallinnon parodiointiin. Sun Mu sai kansainvälistä tunnustusta vuonna 2007 pitämänsä näyttelyn myötä ja on sittemmin pitänyt näyttelyitä eri puolilla maailmaa. Vuonna ohjaaja Adam Sjöberg teki hänestä elokuvan I Am Sun Mu. == Lähteet == Luokka:Pohjoiskorealaiset henkilöt Luokka:Eteläkorealaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hannah Wilke

Hannah Wilke (7. maaliskuuta 1940 New York – 28. tammikuuta 1993 New York) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, valokuvaaja ja kuvanveistäjä, joka teki myös video- ja performanssitaidetta. Hän oli yksi ensimmäisistä taiteilijoista, jotka käsittelivät taiteessaan suoraan feministisiä teemoja.Hannah Wilke Brooklyn Museum, viitattu 14.7.2024 Wilke valmistui 1960-luvun alussa Tylerin taide- ja arkkitehtuurikoulusta Templen yliopistosta. Vuonna 1965 hän palasi Philadelphiasta New Yorkiin, jossa asui loppuelämänsä ajan. Wilke sai muun muassa Guggenheim-stipendin ja National Endowment for the Artsin stipendin. Hän käytti taiteessa omaa kehoaan ja käsitteli satiirisesti glamourmallin työtä, mikä herätti myös erimielisyyksiä feministien välillä.Hannah Wilke Artsy, viitattu 14.7.2024 Wilken tuotantoon kuuluu muun muassa suurikokoisia omakuvia. Wilke kuoli imusolmukesyöpään vuonna 1993. Ronald Feldmanin galleria esitteli hänen viimeiseksi jäänyttä teostaan Intra-Venus kansainvälisesti kiertäneessä näyttelyssään vuosina 1994–1997. Wilkelle omistettuja retrospektiivejä pidettiin tämän jälkeen Nikolaj Kunsthalissa Kööpenhaminassa 1998, Uumajan Kuvamuseossa 1999, Helsingin taidemuseossa (HAM) 1999 ja Berliinissä 2000. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset taidemaalarit Luokka:Yhdysvaltalaiset valokuvaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset kuvanveistäjät Luokka:Videotaiteilijat Luokka:Performanssitaiteilijat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Square Up

Square Up on eteläkorealaisen Blackpink-yhtyeen toinen EP, joka julkaistiin 15. kesäkuuta 2018. Se sisältää singlen ”Ddu-Du Ddu-Du” ja sen lisäksi kolme muuta kappaletta. Square Up myi Etelä-Koreassa platinaa ja nousi Gaonin albumilistan kärkisijalle. Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla se nousi sijalle 40. Albumi on fyysisesti saatavana pinkkinä ja mustana versiona. == Kappaleet == == Lähteet == Luokka:Blackpink Luokka:Vuoden 2018 EP:t Luokka:Eteläkorealaiset popalbumit
Yhdistyneiden arabiemiraattien presidentti

Yhdistyneiden arabiemiraattien presidentti () on Yhdistyneiden arabiemiraattien valtionpäämies. Liittovaltion korkein neuvosto valitsee presidentin ja varapresidentit de jure viiden vuoden välein, ja Yhdistyneiden arabiemiraattien pääministerin nimittää de jure presidentti. De facto Abu Dhabin emiraatin hallitsija toimii presidenttinä ja Dubain emiraatin hallitsija on pääministeri. Presidentti on myös Yhdistyneiden arabiemiraattien asevoimien ylipäällikkö . Šeikki Zayid ibn Sultan Al Nahyan tunnustetaan laajalti seitsemän emiraatin yhdistämisestä yhdeksi liittovaltioksi. Hän oli Yhdistyneiden arabiemiraattien ensimmäinen presidentti valtion muodostumisesta kuolemaansa 2.11.2004 saakka. Hänen seuraajakseen tuli hänen poikansa šeikki Khalifa ibn Zayid ibn Sultan Al Nahyan, joka kuoli virassa 13. toukokuuta 2022. Veljensä Khalifan kuoleman jälkeen liittovaltion korkein neuvosto valitsi šeikki Mohammed bin Zayed Al Nahyanin Yhdistyneiden arabiemiraattien kolmanneksi ja nykyiseksi presidentiksi 14. toukokuuta 2022. == Lähteet ==
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2024

Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2024 pelattiin 26. elokuuta – 8. syyskuuta 2024 Queensissä New Yorkissa. Se oli kaikkiaan 144. Yhdysvaltain avoin tennisturnaus ja vuoden neljäs eli viimeinen grand slam -turnaus. Miesten kaksinpelin puolustava mestari oli serbialainen Novak Đoković ja naisten kaksinpelin puolustava mestari oli yhdysvaltalainen Coco Gauff. Heistä Đoković hävisi kolmannella kierroksella australialaiselle Alexei Popyrinille ja Gauff neljännellä kierroksella maannaiselleen Emma Navarrolle. Miesten kaksinpelin loppuottelussa italialainen Jannik Sinner voitti yhdysvaltalaisen Taylor Fritzin lukemin 6–3, 6–4, 7–5. Naisten kaksinpelin loppuottelussa neutraalilla tunnuksella pelaava valkovenäläinen Aryna Sabalenka voitti yhdysvaltalaisen Jessica Pegulan pistein 7–5, 7–5. Miesten nelinpelin mestaruuden voittivat australialaiset Max Purcell ja Jordan Thompson, naisten nelinpelin ukrainalainen Ljudmyla Kitšenok ja latvialainen Jeļena Ostapenko sekä sekanelinpelin italialaiset Sara Errani ja Andrea Vavassori. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain avoimet tennisturnaukset vuosittain Luokka:Vuoden 2024 tennis
Carl Fredrik Gustafsson

Carl Fredrik Gustafsson (29. marraskuuta 1862 Helsinki – 18. tammikuuta 1917 TerijokiGustafsson, Carl Fredrik, Akatemiasampo, viitattu 14.7.2024) oli suomalainen lääkäri ja lahjoittaja. Hän toimi muun muassa piirilääkärinä Raahessa ja myöhemmin Terijoella. Jälkisäädöksessään hän määräsi vähän yli miljoonan markan suuruisen omaisuutensa syntymäpaikkaansa, Helsingin kaupunkiin perustettavaa kunnallista lastentautisairaalaa varten.Tietosanakirja 1909, osa 11, Hakusana: Gustafsson, Carl Fredrik Gustafssonin vanhemmat olivat merikapteeni Carl Johan Gustafsson ja Eva Fredrika Österholm. Hän valmistui ylioppilaaksi Helsingfors reallyceumista, filosofian kandidaatiksi 1885, filosofian maisteriksi 1886, lääketieteen kandidaatiksi 1888 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1892. Hän oli piirilääkärinä Muolaassa vuodesta 1907. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1917 kuolleet
Vossevangen

Vossevangen tai Vossavangen on taajama Vossin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 3,9 neliökilometriä ja asukasluku 6 965 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Voss Luokka:Norjan taajamat
Skulestadmoen

Skulestadmoen on taajama Vossin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,1 neliökilometriä ja asukasluku 1 451 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Voss Luokka:Norjan taajamat
Mønshaugen/Bjørgum

Mønshaugen/Bjørgum on taajama Vossin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 819 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Voss Luokka:Norjan taajamat
Dorthy Aminoff

Dorothea (Dorthy) Margareta Aminoff (ent. Hörhammer, os. Lucander, 21. elokuuta 1915 Varkaus – 14. syyskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen taidekauppias, joka toimi helsinkiläisen Galerie Hörhammerin toimitusjohtajana vuosina 1953–1983. Aminoff oli suomalaisen taidekaupan merkittävimpiä vaikuttajia usean vuosikymmenen ajan. Häntä on tituleerattu myös ”taidekaupan Grand Old Ladyksi”. Dorthy Aminoffin isä oli Ahlströmillä työskennellyt insinööri Walter Lucander (1890–1918), joka surmattiin sisällissodan aikana Noormarkussa tapahtuneessa Koliahteen joukkomurhassa. Hänen äitinsä oli teollisuuspohatta Wilhelm Hackmanin tytär Margit Hackman (1893–1973). Viipurissa varttunut Aminoff kävi sisäoppilaitosta Ruotsissa ja opiskeli myös Saksassa. Vuonna 1942 hän valmistui musiikinopettajaksi Sibelius-Akatemiasta. Aminoff ryhtyi kuitenkin itseään 37 vuotta vanhemman taidekauppiaan Ivar Hörhammerin sihteeriksi ja lopulta työsuhde muuttui avioliitoksi vuonna 1944. Aminoff työskenteli puolisonsa galleriassa ja tämän kuoltua vuonna 1953 hänestä tuli sen toimitusjohtaja. Vuonna 1959 Dorthy Aminoff solmi toisen avioliittonsa vapaaherra Eugen Aminoffin (1908–1977) kanssa. Aminoff johti Galerie Hörhammeria vuoteen 1983, jolloin vetovastuu siirtyi hänen pojalleen Paul Hörhammerille (1949–2016). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidekauppiaat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Eide (Voss)

Eide on taajama Vossin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta- ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 525 vuonna 2023. Vuoteen 2020 saakka se oli Granvinin kuntakeskus. ==Lähteet== Luokka:Voss Luokka:Norjan taajamat
Nordheim/Kyte

Nordheim/Kyte on taajama Vossin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,29 neliökilometriä ja asukasluku 337 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Voss Luokka:Norjan taajamat
Vinjen kirkko (Voss)

Vinjen kirkko () on Vossin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1871. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Voss
Vinjen kirkko

Vinjen kirkko voi tarkoittaa seuraavia: * Vinjen kirkko, kirkko Heimin kunnassa Norjassa * Vinjen kirkko, kirkko Vinjen kunnassa Norjassa * Vinjen kirkko, kirkko Vossin kunnassa Norjassa
Vangin kirkko (Voss)

Vangin kirkko () on Vossin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1200-luvulta. ==Kuvia== Voss kyrkje interioer.jpg|Kirkkosali Voss kyrkje orgel.jpg|Urut ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Voss
Vangin kirkko

Vangin kirkko voi tarkoittaa seuraavia: * Vangin kirkko, kirkko Hamarin kunnassa Norjassa * Vangin kirkko, kirkko Vangin kunnassa Norjassa * Vangin kirkko, kirkko Vossin kunnassa Norjassa * Øvre Vangin kirkko, kirkko Hamarin kunnassa Norjassa.
Oppheimin kirkko

Oppheimin kirkko () on Vossin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1871. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Voss
Raundalenin kirkko

Raundalenin kirkko ( tai Raundalskyrkja) on Vossin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1921. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Voss
Gärtner

Gärtner on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Bertil Gärtner (1924–2009), ruotsalainen teologi ja piispa * Claus Theo Gärtner (s. 1943), saksalainen näyttelijä, television rikossarjan Kahden keikka Josef Matula * Friedrich von Gärtner (1792–1847), saksalainen arkkitehti * Karl Friedrich von Gärtner (1772–1850), saksalainen lääkäri ja kasvitieteilijä
Anna Mahler

Anna Justine Mahler (15. kesäkuuta 1904 Wien – 3. kesäkuuta 1988 Hampstead) oli itävaltalainen kuvanveistäjä.Anna Justine Mahler (Gucki) Mahler Foundation, viitattu 14.7.2024 Mahler oli säveltäjä Gustav Mahlerin toinen lapsi. Hänen äitinsä oli Alma Mahler. Vanhemmat antoivat hänelle lempinimen "Gucki". Mahler kiinnostui kuvataiteesta varhain muun muassa vierailtuaan Oskar Kokoschkan studiolla. Hän meni ensimmäisen kerran naimisiin 16-vuotiaana, mutta avioliitto jäi lyhytikäiseksi. Sen päätyttyä Mahler lähti 1920-luvun alussa opiskelemaan taidetta Berliiniin. Hän suoritti opintoja 1920-luvun aikana myös Roomassa ja Pariisissa. 26-vuotiaasta lähtien Mahler keskittyi taiteellisessa työssään kuvanveistoon, jossa hän sai vuonna 1930 Wienissä opetusta Fritz Wotrubalta. Vuonna 1937 hänelle myönnettiin Pariisissa Grand Prix. Toisen maailmansodan jälkeen Mahler asui Kaliforniassa. Hän opetti Kalifornian yliopistossa (Los Angeles) ja Etelä-Kalifornian yliopistossa. Mahler teki muun muassa pronssiveistokset Arnold Schönbergin, Alban Bergin, Artur Schnabelin, Otto Klempererin, Bruno Walterin, Rudolf Serkinin ja Eileen Joycen kasvoista. Hän teki myös kiviveistoksia. Vuonna 1969 Mahler asui Italiassa, mutta hän asettui sitten Englantiin. Hän oli viidesti naimisissa ja sai kaksi lasta. Hänen toinen puolisonsa oli säveltäjä Ernst Křenek ja neljäs puolisonsa kapellimestari Anatole Fistoulari. Mahler haudattiin Highgaten hautausmaalle Lontooseen. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Ernst Vilhelm Elovaara

Ernst Vilhelm Elovaara, sukunimi aik. Grönroos (20. heinäkuuta 1879 Pori – 28. tammikuuta 1954 Huittinen) oli suomalainen kirkkoherra.Elovaara, Ernst Wilhelm. Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017 (viitattu 14.7.2024)Kirkkoherra E. V. Elovaara 50-vuotias, Aamulehti, 20.07.1929, nro 195, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 14.07.2024Orpana, Eino, "Kirkkoherra Eino Orpanan puhe rovasti E.W. Elovaaran 100-vuotis-syntymäpäiväjuhlassa 20.7.1979 klo 14," DIGI - Yleisten kirjastojen digitoimaa aineistoa, viitattu 14. heinäkuuta Elovaaran vanhemmat olivat laivapuuseppä ja kirvesmies Johan Anton Grönroos ja Lovisa Wilhelmina Rosendahl. Hän pääsi ylioppilaaksi Porin lyseosta 1898 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1901 ja pastoraalitutkinnon 1904. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1914 ja filosofian maisteriksi 1915. Elovaara vihittiin papiksi Turussa 1902. Elovaara oli kirkkoherran apulaisena Parkanossa, Kankaanpäässä ja Siikaisissa 1902. Hän oli Parkanon apupappina 1902–1907, Kankaanpään kappalaisena vuodesta 1907 ja vt. kirkkoherrana 1908. Elovaara oli välillä Suomen Lähetysseuran palveluksessa 1906 ja 1910, Oravaisten kirkkoherran apulaisena 1907 ja Satakunnan Sisälähetysseuran palveluksessa 1911–1912. Hän oli Himangan kirkkoherrana 1915–1926, Jokioisten kirkkoherrana 1926–1931 ja Huittisten kirkkoherrana vuodesta 1931 aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1952. Elovaara kirjoitti runsaasti hengellisiin lehtiin ja julkaisuihin. Hän sai rovastin arvon 1931. Elovaara oli Suomen Pyhäkouluyhdistyksen sihteerinä 1929–1930 sekä edustajana kirkolliskokouksessa 1933 ja 1935. Hän oli Kankaanpään kunnanvaltuuston Ja Himangan kunnanvaltuuston jäsenenä ja toimi Jokioisten holhouslautakunnan puheenjohtajana sekä Huittisten yhteiskoulun johtokunnan puheenjohtajana. Elovaaran aloitteesta Huittisiin perustettiin 1936 museo- ja kotiseutuyhdistys. Elovaara oli naimisissa vuodesta 1915 filosofian maisteri Alma Lyydia Knuutilan (1887–1949) kanssa. Elovaaran nuorempi veli oli Rengon kirkkoherra Kustaa Viljami (Gustaf Wilhelm) Elovaara.Elovaara, Kustaa Viljami. Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017 (viitattu 14.7.2024) == Julkaisuja == Nimellä E. W. Elovaara: * Työ lähimmäisemme sielun autuudeksi. 1905 * Matti Pukanhaava: satakuntalainen isä Kristuksessa. Tekijä, Jokioinen 1933 * Lyhyt katsaus Jokioisten seurakunnan vaiheisiin vv. 1926-1934 teoksessa Kertomus Jokioisten seurakunnan tilasta v. 1934. Jokioisten seurakunta, Forssa 1935 == Suomennoksia == * O. Olsson : Hyvä koti ; mukaillen suomensi E. W. Elovaara. Parkano - Hämeenlinna 1906 == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Kankaanpään kaupunginvaltuutetut Luokka:Himangan kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Berndt Kahlroth

Berndt Viktor Kahlroth (25. helmikuuta 1860 Lohja – 21. huhtikuuta 1942) oli suomalainen taidekauppias ja mesenaatti. == Elämä == Lohjan Nummessa syntynyt Kahlroth muutti 15-vuotiaana Helsinkiin, jossa hän meni kultaajan oppiin. Saatuaan kisällinkirjansa 1884 Kahlroth lähti Helsingin käsityö- ja tehdasyhdistyksen stipendillä opintomatkalle Tukholmaan, josta hän lopulta päätyi Yhdysvaltoihin. Suomeen palattuaan hän perusti 1894 Helsinkiin kultaus- ja kehystysliikkeen, josta myöhemmin kehittyi taidegalleria. Vuosisadan vaihteessa Kahlroth urakoi muun muassa Helsingin tuomiokirkon ristien ja kupolien kultauksia. Galleristina Kahlroth auttoi alkuun muun muassa Helene Schjerfbeckin uran ostamalla ensimmäisenä tämän töitä. Hän teki myös yhteistyötä useiden muiden suomalaistateilijoiden, kuten Akseli Gallen- Kallelan, Jalmari Ruokokosken, Eugen Tauben, Magnus Enckellin, Pekka Halosen, Albert Gebhardin, Eero Järnefelt, Louis Sparren ja Walter Thomén kanssa. Kahlroth asui pitkään rakennuttamassaan talossa Helsingin Pietarinkatu 3:ssa, jossa oli myös hänen verstaansa ja varastonsa. Kahlrothin poika oli Lohjan yhteiskoulun perustanut opettaja Yrjö Eloniemi. Myöhemmin Eloniemi ja Pekka Ervast perustivat Helsingin Kruununhakaan yksityisen oppikoulun Kulmakoulun, jonka rakennus valmistui 1928 Kahlrothin ja Gösta Stenmanin taloudellisella tuella. Kahlrothilla oli myös Järvenpäässä sijainnut kesäpaikka, jonka hän testamenttasi Ruusu-Risti-järjestölle. Talo päätyi sittemmin taiteilija Kurt Janssonin omistukseen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidekauppiaat Luokka:Suomalaiset mesenaatit Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Allegro (yritys)

Allegro.eu S.A. on puolalainen verkkokaupan alusta. Se perustettiin vuonna 1999 Poznańissa. Yhtiö omistaa Allegro.pl:n, Puolan suurimman ostosalustan, jota käytetään keskimäärin 20 miljoonaa kertaa kuukaudessa. Konserni ylläpitää myös hintavertailusivustoa Ceneo.pl ja lipunjakelusivustoa eBilet. Yhtiön osakkeet on listattu Varsovan pörssissä ja yhtiö on mukana WIG30-osakeindeksissä. ==Lähteet== Luokka:WIG 30 -indeksi Luokka:Puolalaiset pörssiyhtiöt
Susan Weil

Susan Weil (s. 1930 New York) on yhdysvaltalainen taidemaalari ja taidegraafikko.Susan Weil Sundaram Tagore Gallery, viitattu 15.7.2024 Weil tapasi Robert Rauschenbergin vuonna 1948 ollessaan tämän opiskelutoveri Pariisin Académie Julianissa. Tämän jälkeen hän opiskeli Josef Albersin johdolla Pohjois-Carolinan Black Mountain Collegessa. Hän sai myös opetusta Art Students League of New Yorkissa. Weil oli vuosina 1950–1952 naimisissa Rauschenbergin kanssa ja teki tämän kanssa myös läheistä taiteellista yhteistyötä. Pariskunnan poika Christopher Rauschenberg syntyi vuonna 1951.Susan Weil Robert Rauschenberg Foundation, viitattu 15.7.2024 Weil sai Guggenheim-stipendin ja National Endowment for the Artsin stipendin. Hänen teoksiaan otettiin muun muassa Metropolitan Museum of Artin, Museum of Modern Artin, Victoria and Albert Museumin ja Moderna Museetin kokoelmiin. Weil on tehnyt myös runoutta ja taiteilijakirjoja. Vuonna 2010 hänen elämäntyötään käsiteltiin kattavasti Skira Editoren kustantamassa kirjassa Susan Weil: Moving Pictures. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset taidemaalarit Luokka:Yhdysvaltalaiset taidegraafikot Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Esa Peltola

Esa Peltola on suomalais-australialainen eläkkeellä oleva urheiluvalmentaja. Hän on valmentanut mm. australialaista Patrick Johnsonia, joka oli vuonna 2003 maailman nopein mies ajalla 9,93. Hän aloitti seuravalmentajana 15-vuotiaana Kauhajoen Karhussa. Peltola kouluttautui fysioterapeutiksi ja valmistui Jyväskylän yliopistossa liikuntatieteiden maisteriksi. Vuosina 1983–1988 Peltola toimi Suomen Urheiluliiton pika- ja aitajuoksun päävalmentajana. Vuosina 1989–1991 Peltola toimi Qatarin yleisurheilun maajoukkuevalmentajana. Vuonna 1992 Peltolaa pyydettiin AIS:n (Australian Institute of Sport) kykyjenetsijäksi. Peltola tuli yleisurheilun maajoukkuevalmennuksen pariin, kun maan lajiliiton päävalmentaja Phil King rekrytoi hänet mukaan. Yleisurheilijoiden lisäksi hän teki työtä muun muassa lentopallon, kaukalopikaluistelun ja jonkin verran myös uinnin parissa. == Lähteet == Luokka:Australialaiset urheiluvalmentajat Luokka:Suomalaiset urheiluvalmentajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Mike Collins

Mike Collins (s. 2. heinäkuuta 1967 Jackson, Georgia) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.Collins, Mike Biographical Directory of the United States Congress, viitattu 15.7.2024 Collins valmistui Georgian osavaltionyliopistosta vuonna 1990 oppiarvolla Bachelor of Business Administration. Hän perusti vaimonsa Leigh Annin kanssa kuljetusalan yrityksen.About Representative Collins, viitattu 15.7.2024 Collins valittiin vuoden 2022 vaaleissa Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi Georgian osavaltion 10. vaalipiiristä. Hän voitti 64,5 % ääniosuudellaan vastaehdokkaansa Tabitha Johnson-Greenin.Georgia 10th Congressional District Election Results The New York Times 21.11.2022, viitattu 15.7.2024 Collins astui virkaan 3. tammikuuta 2023. Collinsilla on kolme lasta. Myös hänen isänsä Mac Collins oli aikoinaan edustajainhuoneen jäsen. == Kohut == Collins on herättänyt huomiota kärjekkäillä kommenteillaan, joissa hän on muun muassa ehdottanut siirtolaisen pudottamista helikopterista. Julkisuuteen nousi myös kommentti, jossa Collins rinnasti John F. Kennedyn salamurhan matoon, jonka Robert F. Kennedy Jr. on väittänyt olevan aivoissaan.Riley Rogerson, Mike Collins Is the Hardest-Working Troll in Congress Daily Beast 13.5.2024, viitattu 15.7.2024 14\. heinäkuuta 2024 Collins kommentoi Donald Trumpin salamurhayritystä väittämällä Joe Bidenin antaneen siihen toimeksiannon. Myöhemmässä kommentissaan hän vaati syytteiden nostamista Bidenia vastaan.Tom Howell Jr, GOP Rep. Mike Collins claims Biden ‘sent the orders’ for Trump assassination attempt The Washington Times 14.7.2024, viitattu 15.7.2024 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Text

Text S.A. (aiemmin LiveChat Software S.A.) on puolalainen tekoäly- ja asiakaspalveluohjelmistoyritys. Se perustettiin vuonna 2002 Wrocławissa. Yritys tunnetaan parhaiten asiakaspalveluohjelmistotuotteistaan: LiveChat, ChatBot, KnowledgeBase ja HelpDesk. Se palvelee yrityksiä 150 maassa. Yhtiön osakkeet on listattu Varsovan pörssissä vuodesta 2014 ja yhtiö on mukana WIG30-osakeindeksissä. ==Lähteet== Luokka:WIG 30 -indeksi Luokka:Puolalaiset pörssiyhtiöt
Silvan saha

Silvan saha () oli vuosina 1918–1928 Kaskisissa toiminut saha. == Historia == Kaskisten kaupunginvaltuusto päätti vuonna 1918 vuokrata vaasalaiselle puutavarakauppias Jörgen Burudille 50 hehtaarin alueen Kaskisten saaren eteläosasta, Viggörenin alueelta. Vuokra-ajaksi sovittiin 99 vuotta ja vuokraksi 2000 markkaa vuodessa. Burud suunnitteli rakentavansa alueelle muun muassa höyrysahan ja työläisten asuntoja. Silvan saha tuotti noin 4000 standardia sahattua puutavaraa vuodessa. Vuonna 1919 Burud luovutti yrityksen ruotsalaiselle Ab Kramforsille, joka muodosti tytäryhtiön Ab Silva Oy:n. Lamakausi 1920-luvun lopulla ja kalliit tukkikuljetukset tekivät sahan kannattamattomaksi, ja toiminta lakkautettiin vuonna 1928. Saharakennukset ja alue siirtyivät Jurvan Puutavara Oy:lle vuonna 1933 ja vuonna 1936 edelleen Jyllinkosken Sähkö Oy:lle. Saharakennus on nykyäänkin (heinäkuussa 2024) pystyssä, mutta siellä ei ole minkäänlaista toimintaa. == Lähteet == Luokka:Kaskisten rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen sahateollisuus
Thomas Matthew Crooks

Thomas Matthew Crooks (20. syyskuuta 2003 – 13. heinäkuuta 2024 Butler, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen mies, joka yritti salamurhata Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin 13. heinäkuuta 2024. Trump oli tuolloin entinen presidentti ja presidenttiehdokas. Yrityksen epäonnistuttua Crooks kuoli salaisen palvelun tarkka-ampujien luoteihin. Hän oli rekisteröitynyt republikaanien äänestäjäksi, mutta oli vuonna 2021 tehnyt rahalahjoituksen demokraattipuoluetta lähellä olevalle ryhmälle. Hän oli lähtöisin keskiluokkaisesta perheestä. Crooksilla ei tiettävästi ollut aiempaa rikostaustaa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset rikolliset Luokka:Henkirikoksia yrittäneet Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Teollisuuspiiri (Dnipro)

Teollisuuspiiri () on yksi Ukrainan Dnipron kahdeksasta hallinnollisesta alueesta (kaupunkipiiristä). Dneprin vasemman rannan puolella, Dnipron pohjoisosassa sijaitsevan kaupunkipiirin pinta-ala on 32,679 neliökilometriä. Teollisuuspiiri on perustettu vuonna 1969. Teollisuuspiiri rajautuu lounaassa ja lännessä Dnipron kaupungin Amur-Nyžnodniprovskin piiriin ja pohjoisessa Dnipropetrovskin alueen Dnipron piirin muihin osiin. Kaakossa on Samaran piiri. Teollisuuspiiri on Dnipron kaupunkipiireistä ainoa, joka ei rajoitu Dneprin rantaan vaan on kokonaan sisämassa. Piirin väestöarvio on 131 496 (1.1.2006). Aiemmat väkiluvut olivat 136 532 (VL 1989) ja 134 924 (VL 2001). Teollisuuspiirissä sijaitsevat muun muassa: * Samarivkan rautatieasema Donetskoe shosse (Dnepropetrovsk).jpg|Donetske Šose kulkee Teollisuuspiirin läpi, ja muodostaa osan eurooppatiestä . Днепр Левобережный храм Андрея Первозванного.jpg|Apostoli Andreaksen kirkko Prospekt Myrun varrella. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Teollisuuspiirin rajat Open Street Map -kartalla (OSM) (openstreetmap.org) Luokka:Dnipron piirit
Teollisuuspiiri

Teollisuuspiiri voi tarkoittaa seuraavia: * teollisuuspiiri, Suomessa 1980-luvulle saakka kauppa- ja teollisuusministeriön alueorganisaatio * Teollisuuspiiri (), yksi Dnipron kaupunkipiireistä Ukrainassa * Teollisuuspiiri (), yksi Harkovan kaupunkipiireistä Ukrainassa.
Geert Sentzke

Oskar Johannes Geert Sentzke (11. marraskuuta 1897 Kiel – 30. marraskuuta 1971) oli saksalaissyntyinen Suomessa toiminut pappi, opettaja, tietokirjailija ja suomensaksalainen vaikuttaja. ==Henkilöhistoria== Sentzken vanhemmat olivat insinööri Paul Sentzke ja Klara Ehmann ja puoliso vuodesta 1939 Karin Anneliese Clara Müntzel. Sentzke tuli ylioppilaaksi Kielin lukiosta 1917, opiskeli teologiaa Breslaussa ja Kielissä 1918–1923 suorittaen teologian tutkinnon 1923, kävi Naumburgin pappiseminaarin 1923–1925 ja vihittiin papiksi 1926. Teologian lisensiaatin tutkinnon hän suoritti 1927. Rovastin arvonimen Sentzke sai Suomessa 1951. Sentzke oli papin viransijainen Korschlitzissä, Köbenissä ja Zerbauissa sekä opintotarkastaja Naumburgin pappisseminaarissa 1926–1928. Vuonna 1928 Suomeen lähetetty Sentzke oli merimiespappi ja saksalaisen evankelis-luterilaisen seurakunnan johtaja Turussa 1928–1946, saksalaisen evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkkoherra Helsingissä 1946–1967 ja Helsingin Saksalaisen koulun uskonnonopettaja 1952–1968. Suomensaksalaisten piirissä Sentzke vaikutti paitsi pappina, myös muun muassa saksalaisen kirjaston perustajana, yhdistysten jäsenenä, seurakuntalehden toimittajana ja saksalaisen koulun uskonnonopettajana. Åbo Akademin teologian kunniatohtorin arvon Sentzke sai tutkijan ansioistaan 1955. (ei-vapaa) ==Julkaisuja== * Karl Barth und Sǿren Kierkegaard, 1927 * Friedrich Rittelmeyers Christentumsdeutung, 1933 * Die dt. evangelische Gemeinde in Finnland. Jahrbuch für Ausldt. und ev. Kirche, 1934 * Die Kirche Finnlands, 1935, 1963, 1968 * Den historiska Jesus och dogmats kristendom, 1940 * Unsere Verkündigung heute, 1942 * Sana ja usko, 1942, (juhlakirja E. Kailalle) * Die Theologie Johann Tobias Becks und ihr Einfluss in Finnland I, II, 1949, 1957 * Finland: its church and its people, 1963 * Deutsche Gemeinde Helsinki- Helsingfors 1858–1971: Geschichte der ev. luth. Gemeinde deutscher Sprache in Finnland, 1972 (ilmestyi postuumisti) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomensaksalaiset henkilöt Luokka:Saksalaiset papit Luokka:Suomalaiset papit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Kirjontapistot

Kirjontapistot ovat kirjonnassa käytettyjä pistoja ja pistoista muodostuvia kuvioita. Etupisto, joka tehdään suoraan eteen päin ompelemalla, on yksinkertaisin kirjontapisto. Edestakainen etupisto tehdään ompelemalla etupistoja ensin yhteen suuntaan ja sitten päinvastaiseen suuntaan. Jälkipisto on etupiston näköinen, mutta se ommellaan viemällä neulaa langasta taakse päin. Tiplapisto on 2-5 kertainen jälkipisto. Tikkipisto ommellaan muuten samalla tavalla kuin jälkipisto, mutta pistot seuraavat toisiaan. Jälkipistoja käyttämällä voidaan tehdä erilaisia kuvioita, joita ovat saniaispisto ja kuusipisto. Varsipisto ommellaan limittäin niin, että pistot kohtaavat toisensa. Leveät varsipistot ovat lähes vaakasuorassa. Polvekepisto muodostaa siksakilta näyttävän ompelujäljen. Polvipisto on muuten polvekepiston näköinen, mutta jokaiseen mutkaan tehdään vaakasuora pisto. Laakapisto peittää kangasta ja sen tiheys riippuu langan paksuudesta. Laakapistoja voidaan tehdä myös vinoon, jos peitettävä alue on suorakaiteen muotoinen. häiveompelussa käytetään laakapistoja, jotka ovat eri pituisia ja jotka ommellaan lomittain. Erittäin lyhyistä ja tiheistä laakapistoista muodostuu punspisto. Nuolenpääpistot ommellaan kahdessa vaiheessa kuvion keskikohdan kahden puolen siten, että pistot ovat eri puolilla eri suuntaisia. Puoliristipisto ommellaan vinoittain siten, että edellisen piston yläkohdan kohdalle tehdään seuraavan piston alakohta. Ristipisto tehdään ompelemalla puoliristipistoja kahteen suuntaan niin että ne menevät ristikkäin. Aitapisto muistuttaa ristipistoa, mutta ne ovat alaosasta tiheämmässä kuin yläosassa ja yläosasta ne menevät hieman päällekkäin. Ristikkopistossa ristipistomaisset pistot ommellaan osittain päällekkäin. Sidepisto tehdään kahdessa vaiheessa siten, että ensin ommellaan pitkä pisto ja sen päälle ommellaan lyhyempi pisto vinoon. Sulkapisto muodostuu lähes suorista mutta hieman vinoista päällekkäisistä ja ristikkäisistä pistoista. Kalanruotopisto muistuttaa nuolenpääpistoa, mutta siinä pistot menevät kuvion keskiosassa hieman lomittain. Nuolenpääpistossa pistot muodostavat kolmion ja menevät kolmion yläosassa päällekkäin. Pykäpistossa langasta muodostuu ensin lenkki ja sitten lanka menee lenkin läpi. Muita kirjontapistoja ovat ketjupisto, linnunsilmäpisto, harakanvarvaspisto ja solmupisto. == Lähteet == Luokka:Kirjonta
Emil Christian Hansen

Emil Christian Hansen (1842–1909Emil Christian Hansen (1842-1909), Ribe 1300. Viitattu 14.7.2024 (Archive.org) ) oli tanskalainen kasvitieteilijä, fysiologi ja hiivatutkimuksen uranuurtaja.Tietosanakirja 1909, osa 11, Hakusana: Hansen, Emil Christian Hansen oli alun perin maalarin kisälli, sitten kansakoulunopettaja. Hän tuli ylioppilaaksi 1871, tutki aluksi Japetus Steenstrupin ohjeiden mukaan turvemuodostumia ja sai 1876 yliopiston kultamitalin tutkimuksesta De danske Gjodningssvampe. Hän oli vuodesta 1879 Carlsbergin laboratorion fysiologisen osaston johtaja ja julkaisi hiivatutkimuksissa uranuurtavan tohtorinväitöskirjansa Organismer i Øl og Ølurt (1879). Myöhemmin hän julkaisi sarjassa Meddelelser fra Carlsberg- Laboratoriet lähinnä juuri käymiseliöitä koskevia kirjoituksia, joista erityisen merkittävä on Undersøgelser over Alkoholgjærsvampens Fysiologi og Morfologi. Hansenin tutkimuksilla oli mullistava merkitys myös käytännön mallasjuomateollisuudelle, sillä hän katsoi, ettei hiivan puhtaaksiviljelyssä riittänyt ainoastaan haitallisten bakteerien poistaminen, vaan hän huomasi, että tavallinen puhdas hiiva sisältää soluja, joista osa aiheuttaa pilaantumista. Hän aloitti puhdasviljelyn yhdestä ainoasta eristetystä hiivasolusta, joten saaduissa hiivalajeissa ei enää ollut villejä hiivasoluja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Fysiologit Luokka:Tanskalaiset kasvitieteilijät Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1909 kuolleet
Järvenpään keskuskenttä

Järvenpään keskuskenttä on yleisurheilu- ja jalkapallokenttä, jonka katsojakapasiteetti on 2 000–3 000 katsojaa. Katettuun pääkatsomoon mahtuu 1 500, sivukatsomoon 26 ja loput aurinkokatsomoon. Järvenpään Palloseura eli Jäps pelaa kotipelinsä Järvenpään keskuskentällä. == Lähteet == Luokka:Suomen urheilukentät Luokka:Järvenpään rakennukset ja rakennelmat
Cormatin

Cormatin on kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa Bourgogne-Franche- Comtén alueella. Se sijaitsee Grosnejoen varrella, noin 35 kilometriä Chalon- sur-Saônen kaupungista etelään. Kunnan nähtävyys on 1600-luvulla rakennettu linna Château de Cormatin. Vuonna 1280 Henry du Blé rakensi linnoituksen Grosnejoen rannalle valvoakseen Clunyn luostariin johtavaa tietä. Tämä keskiaikainen linnoitus katosi, kun Antoine du Blé rakensi sen paikalle uuden linnan vuonna 1606. Hän oli lisännyt vaikutusvaltaansa ja vaurauttaan 1500-luvun lopun uskonnonsodissa. Ranskan kuningas Henrik IV nimesi hänet Chalon-sur-Saônen kuvernööriksi. Ranskan kuningas Ludvig XIII hänen poikansa Jacques du Blén markiisiksi vuonna 1618. Tämän jälkeen seuraavat sukupolvet du Blé -suvusta asuivat hyvin vähän Burgundissa. 1700-luvun lopulla Ranskan suuressa vallankumouksessa linna oltiin aikeissa polttaa, mutta se saatiin estettyä. Vuonna 1812 kirjailija Alphonse de Lamartine vietteli tuolloisen linnan omistajan tyttären Nina Dezoteux'n, ja heille syntyi poika. Vuonna 1888 linnassa syntyi Jacques de Lacretelle, josta tuli kirjailija. Linnan nykyiset omistajat ostivat sen vuonna 1980. Vuosina 1982–1995 linnaa entisöintiin, ja he saivat siihen myös taloudellista tukea Ranskan kulttuuriministeriöltä. Linnassa vierailee vuosittain noin 60 000 ihmistä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saône-et-Loiren kunnat
Turvavaatimustaso

Turvavaatimustaso (, SIL) on neliportainen asteikko toiminnalliselle turvallisuudelle. Taso kuvaa järjestelmän koneturvallisuuden toimintakykyä turvakriittisessä järjestelmässä määritellyllä aikajaksolla. Alhaisen tarpeen tilassa järjestelmää käytetään harvemmin kuin kerran vuodessa, kun taas korkean tai jatkuvan tarpeen moodissa järjestelmää tarvitaan useammin kuin kerran vuodessa. Korkeampi SIL-taso tarkoittaa tiukempia vaatimuksia, korkeampaa turvallisuutta ja alhaisempaa vikaantumistamäärää. SIL-taso määritellään suhteellisena tasona riskin vähenemiselle turvatoiminnon ansiosta, tai tavoitteellisen tason määrittelemiseen. Sähköisten, elektronisien ja ohjelmoitavien laitteiden turvavaatimustasot on määritelty IEC:n standardissa IEC 61508. SIL-tasot eivät koske esimerkiksi yksinomaan mekaanisia komponentteja. Turvatoiminnot päätellään vaara-analyysin () kautta ja kuvataan turvajärjestelmän toimintoina. == Lähteet == Luokka:Koneturvallisuus
Sercy

Sercy on kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa Bourgogne-Franche- Comtén alueella. Se sijaitsee Grosnejoen varrella, noin 26 kilometriä Chalon- sur-Saônen kaupungista lounaaseen. Kunnan nähtävyys on 1400-luvulla rakennettu linna Château de Sercy. Viimeinen Burgundin herttua Kaarle Rohkea vietti tässä linnassa osan lapsuudestaan. Kylän länsipuolella on keskeneräisen renessanssilinnan rauniot, jonka oli määrä korvata nykyinen linna. == Tunnettuja kuntalaisia == *Jean-François Clervoy (s. 1958). astronautti ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saône-et-Loiren kunnat
Pankakoski (sukunimi)

Pankakoski on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Antero Pankakoski (1911–2001), Lepaan puutarhaopiston johtaja * Antti Pankakoski (s. 1954), suomalainen yritysjohtaja, Altian toimitusjohtaja * Karl Herman Pankakoski, s. Hällström, (1881–1967), luonnontutkija, Sortavalan seminaarin johtaja
Riccardo Rancan

Riccardo Rancan (s. 1996 Uster, Sveitsi) on sveitsiläinen suunnistaja. http://runners.worldofo.com/riccardorancan.html MM-kilpailuissa Rancanin parhaat saavutukset ovat pudotussprintin maailmanmestaruus https://yle.fi/a/74-20100028 ja Sveitsin joukkueessa saavutettu sprinttiviestin maailmanmestaruus Edinburghin MM-kilpailuissa 2024. https://www.suunnistusliitto.fi/2024/07/suomelle-mm-hopeaa-sprinttiviestista/. EM-kilpailuissa hänen paras saavutuksensa on pudotussprintin neljäs sija Neuchâtelin EM-kilpailuista vuodelta 2021. Sama tulos on myös hänen paras sijoituksensa suunnistuksen maailmancupin osakilpailussa. Nuorten MM- kilpailuissa Rancan saavutti maailmanmestaruuden Sveitsin viestijoukkueessa Engadinissa vuonna 2016. Henkilökohtaisilla matkoilla hänen paras saavutuksensa on sprintin 11:s sija samalta vuodelta. Seuratasolla Rancan edustaa suomalaista Kalevan Rastia. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jañadaria

pienoiskuva|Şirik-Rabatin muinaislinnan kaivauksia Jañadarian varrella. Jañadaria (, karakalpakiksi Jañadarya) on Syrdarjan kuivuneen sivuhaaran uoma Kazakstanissa ja Uzbekistanissa. Joki sai alkunsa 45 kilometriä Qyzylordasta kaakkoon, virtasi läpi Kyzylkumin hiekka- ja savitasangon ja laski Araljärveen. Uoman pituus on 681 kilometriä. Jañadaria virtasi Araljärveen vuoteen 1819 saakka. Joki saa nykyään vettä lähteistä sekä syksyn ja talven sateista, mutta se virtaa hyvin harvoin ja ehtyy Karakalpakstanin alueella. Sen varrella kasvaa hopeapensaita, poppeleita ja saksauleja. Jokilaaksoa käytetään laidunmaana. Siellä on paljon asutuksen ja kastelukanavien jäänteitä. ==Lähteet== Luokka:Karakalpakstan Luokka:Kazakstanin joet Luokka:Uzbekistanin joet
Tarsian aitta

Tarsian aitta on Tarsian tilalla Kihniön kunnassa, Kankarin kylässä sijaitseva aittarakennus, jota on väitetty Suomen vanhimmaksi säilyneeksi puurakennukseksi. Aitan ovensuuhun on kaiverrettu merkintä, joka on tulkittu vuosiluvuksi 1441. Viimeistään 1500-luvulla perustettu Tarsian tila sijaitsee kapealla Syväjärven ja Tarsianjärven toisistaan erottavalla kannaksella. Jo tätä ennen paikalla on ollut keskiajalla eränkävijöiden tilapäisasumus ja aitta olisi peräisin näiltä ajoilta. Tarsian kautta kulki tärkeä eräreitti, jota on kutsuttu Kalevaisten tieksi. Kihniö kuului tällöin Ikaalisten Kyrösselän rantakylien luonnollisiin kaukonautinta-alueisiin. Perimätiedon mukaan aitta on rakennettu pirkkalaisten veronkantoa varten tai kyröläisten kala-aitaksi.Alex Anttila 12.3.2019 : Metallinetsintää Kihniön Tarsialla keväällä 2017 Myllykylän ja Tarsian kulttuurimaisema, Siiri - Tampereen historiallisten museoiden ja pirkanmaalaisten paikallismuseoiden yhteinen tietopalvelu Aittarakennuksen hirsistä vuonna 1997 otettujen näytteiden dendrokronologisen ajoituksen perusteella aitan rakennuspuut on kaadettu talvikaudella 1687-1688, joten aitta olisi rakennettu aikaisintaan 1688.Pentti Zetterberg - Tommi Oikarinen : Tarsian vanhan aitan iänmääritys, dendrokronologiset ajoitukset FIT6401-FIT6406. Dendrokronologian laboratorion ajoitusseloste 153, Joensuun yliopisto, Yhteiskuntatieteiden ja kauppatieteiden tiedekunta, Karjalan tutkimuslaitos, Joensuu 1999 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Aitta vuodelta 1721 Kihniön Kankarin Tarsiassa, U. T. Sireliuksen valokuva vuodelta 1909, valokuvan taakse kirjoitettu lisätietona: = 1441. Museovirasto, Kansatieteen kuvakokoelma (Finna) * G. Paaer : "Kalevalaisten tie" ja keskiaikainen aitta Kihniöllä, Uusi Suomi, 09.01.1938, nro 7, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Kihniötä kiertelemässä ja katselemassa, Ilkka, 20.07.1939, nro 191, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Maamme vanhimmat pystyssä olevat aitat Kihniössä. Tarsian talon aitan seinässä oleva vuosilukuleikkaus tarkoittanee v. 1441. Vanhat tarinat ja kansanmuistot Kihniöstä mainitsevat usein pirkkalaisista ja Kalevan sankareista, Satakunnan Kansa, 22.07.1939, nro 165, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Kihniön rakennukset ja rakennelmat Luokka:Maatalousrakennukset
Antero Pankakoski

Antero Herman Pankakoski, vuoteen 1931 Hällström, (7. lokakuuta 1911 Sortavala – 21. helmikuuta 2001 Hämeenlinna) oli Lepaan puutarhaopiston johtaja.Erkki Laurila, Johtaja hoiti opistoa kuin kotiaan, (Tilaajille) Muistokirjoitus. Helsingin Sanomat 1.3.2001, viitattu 14.7.2024 Pankakoski valmistui ylioppilaaksi 1929 ja filosofian maisteriksi 1935 pääaineena kasvitiede. Sota keskeytti suunnitellun tiedeuran, väitöskirja-aineisto jäi kotitaloon Sortavalaan ja tuhoutui. Hän siirtyi Lepaalle puutarhaopiston lehtoriksi ja oli vuodesta 1955 opiston rehtori. Hän oli perustamassa Suomen Luonnonsuojeluyhdistystä, toimi puutarha-alan järjestöissä sekä Tyrvännön kunnan luottamustehtävissä. Hän oli aktiivinen karjalaisjärjestöjen piirissä edustamassa siirtoväkeä. Hänen kirjoitustyöstään merkittävin on kasvitieteen oppikirja puutarha-alan oppilaitoksia varten. Pankakosken isä oli Sortavalan seminaarin johtaja Karl Herman Pankakoski. ==Teokset== * Ekologis- kasvistollisia tutkimuksia Hiisjärven luonnonpuistossa, Helsinki : Societas zoologica-botanica Fennica Vanamo, 1939 (1934 Donnerin palkinto pro gradlleAineistolahjoitus, Botanicum 2/2024 Tietopankki.Luomus) * Lepaan puutarhaoppilaitos 1910–1960, Valkeakoski 1960 * Puutarhurin kasvioppi 1–2, Valtion painatuskeskus 1985–1987 – 7. tark. p. Edita 1996 ISBN 951-37-1932-4 (useita lisäpainoksia) * Antero Pankakoski ym., Luonnontieteiden opiskelua 1930-luvulla : Anteron kirjeenvaihtoa kotiväen kanssa, omakustanne BoD, 2021 ISBN 978-952-8060772 ==Lähteet== Luokka:Suomen oppilaitosten rehtorit‎ Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Bladhin talo

Bladhin talo () on Kaskisissa sijaitseva talo. Talo on Kaskisten vanhimpia rakennuksia. Talo on vuosisatojen aikana toiminut muun muassa Kaskisten kirkkona 150 vuotta ennen kuin Kaskisiin saatiin oikea kirkko, raastuvanoikeutena, useana kouluna ja kansalaisopistona. Talossa toimii Kaskisten kirjasto. == Historia == Talon rakennutti Peter Johan Bladh kolme vuotta sen jälkeen, kun Kaskisista oli tullut kaupunki vuonna 1785. Bladhin talo oli pitkään Kaskisten suurin talo. 1790-luvun lopussa Bladh luovutti yläkerran salin kirkon käyttöön ja kirkko toimi Bladhin talossa vuoteen 1965 saakka. Talon alakerrassa, kirkkolattian alla, asui papisto. Muutamia vuosia Bladhin kuoleman jälkeen Kaskisten kaupunki sai talon omistukseensa. Talo oli vuosien ajan tyhjänä. Lopulta kaupunki päätti kunnostaa talon. Kunnostustyöt saatiin valmiiksi vuonna 1997 ja talo sisustettiin mahdollisimman alkuperäiseen tyyliinsä. Talon pihassa on myös kaksi tammea, jotka tarinan mukaan Sakari Topelius on istuttanut. == Lähteet == Luokka:Kaskisten rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat