EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Bud Grant

Harry Peter ”Bud” Grant (20. toukokuuta 1927 Superior, Wisconsin – 11. maaliskuuta 2023 Bloomington, Minnesota) oli yhdysvaltalainen Pro Football Hall of Fameen päässyt amerikkalaisen jalkapallon päävalmentaja. Hän valmensi NFL:ssa Minnesota Vikings -joukkuetta sen toisena (1967–1983) ja neljäntenä (1985) päävalmentajana. Bud Grantia pidetään yhtenä urheilullisesti monipuolisimmista valmentajista, jotka ovat toimineet päävelmentajana NFL:ssa. Grant pelasi Minnesotan yliopiston joukkueessa amerikkalaista jalkapalloa, koripalloa ja baseballia. Lähdettyään yliopistosta Grant siirtyi vuonna 1949 pelaamaan ammattilaisena koripalloa Minneapolis Lakers -joukkueessa NBA:ssa. Kahden kauden aikana hän pelasi 2,6 pisteen per peli keskiarvolla. Philadelphia Eagles varasi Grantin 1950 NFL:n värväystilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella. Sílloista end-pelipaikkaa pelannut Grant oli kauden 1952 aikana toisena liigan syöttöjen vastaanottotilastossa. Hän vastaanotti 56 syöttöä, edeten 996 yardia ja tehden seitsemän touchdownia. Huippukauden jälkeen Grant siirtyi pelaamaan Canadian Football Leagueen Winnipeg Blue Bombersissa Kanadassa. Kolmasti liigan all star -miehistöön valitusta Bud Grantista tuli vuonna 1956 joukkueen päävalmentaja. Hän valmensi Blue Bombersin yhdentoista vuoden aikana kuusi kertaa liigan loppuotteluun ja voitti Grey Cupin neljästi. Vuonna 1967 Grant siirtyi rajan toiselle puolelle valmentamaan NFL:n Minnesota Vikings -joukkuetta. Vuonna 1969 Grant vei joukkueen sen ensimmäiseen National Football Conferencen mestaruuteen ja Super Bowl -esiintymiseen, jonka joukkue hävisi Kansas City Chiefsiä vastaan. Vikings pääsi hänen alaisuudessa vielä kolmeen Super Bowliin, mutta joukkue hävisi joka kerta. Joka tapauksessa Grant oli ensimmäinen päävalmentaja, joka on esiintynyt neljästi Super Bowlissa. Grant lopetti valmentamisen kauden 1983 jälkeen, mutta palasi kaudeksi 1985 valmentamaan vielä yhden kauden. Lopettaessaan Bud Grant oli saavuttanut NFL:ssa 168 voittoa, mukaan lukien kymmenen playoffseissa, ja hänen voittoprosenttinsa runkosarjassa oli 62 %. Bud Grant nimettiin Pro Football Hall of Fameen vuonna 1994. Lisäksi hänet on nimetty vuonna 1983 Canadian Football Hall of Fameen. Grant oli tunnustettu ja kunnioitettu hahmo Minnesotan amerikkalaisen jalkapallon piireissä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kanadalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon valmentajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
The Madcap Laughs

The Madcap Laughs on ensimmäinen Pink Floyd -yhtyeessä tunnetuksi tulleen Syd Barrettin sooloalbumeista. Vuonna 1970 julkaistu albumi koostuu kahtena edeltävänä vuotena työstetyistä kappaleista. Vaikka Barrettin mahdollisesti huumeiden käytöstä johtunut käyttäytyminen ajoi muut Pink Floydin jäsenet erottamaan hänet yhtyeestä, toimivat vanhat soittajakumppanit Roger Waters ja David Gilmour The Madcap Laughsin tuottajina. Levyn tekeminen oli hankalaa, sillä Barrettilla oli vaikeuksia pysyä rytmissä ja toimia yhteistyössä muiden albumilla esiintyvien muusikkojen kanssa. Monet albumilla kuultavista lauluista nauhoitettiin etukäteen pelkällä Barrett ja kitara -yhdistelmällä. Kappale "Octopus" julkaistiin singlenä vuoden 1969 lopulla. Albumin kappaleita pidettiin yleisesti melko hyvinä, vaikka kriitikot kiinnittivätkin huomiota niiden niin kutsuttuun paljauteen. Kuten albumin nimikin viestii, sen sisältö käsittelee osaksi Barrettin tuolloista omaa henkistä tilaa. Albumi valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Syd Barrett – kitara, laulu * David Gilmour – bassokitara, kitara * Hugh Hopper – bassokitara * Mike Ratledge – kosketinsoittimet * Vic Seywell – torvet * Jerry Shirley – rummut * Roger Waters – bassokitara * John Wilson – rummut * Robert Wyatt – rummut ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1970 esikoisalbumit Luokka:Syd Barrettin albumit
Erakkoravut

Erakkoravut (Paguroidea) on kymmenjalkaisten lahkoon (Decapoda) kuuluva äyriäisten yläheimo. Joitakin erakkorapulajeja tavataan merten lisäksi myös kuivalla maalla. Kaiken kaikkiaan luonnossa esiintyy yli 550 erakkorapulajia, enimmäkseen maapallon lämpimillä alueilla. Erakkorapu käyttää tunnusomaisesti pehmeän takaruumiinsa suojana jonkin toisen eläimen, kuten kotilon, kuorta. Toisinaan erakkorapu saattaa valita takaruumiinsa suojaksi myös jonkin muun kovapintaisen elementin, esimerkiksi tyhjän tölkin. Kasvaessaan rapu vaihtaa kuorta ajoittain isompaan. Jotkut meressä elävät erakkoravut, kuten Välimeressä yleinen prideauxinerakkorapu (Pagurus prideaux), keräävät kuorensa päälle lisäsuojaksi Adamsia palliata -merivuokkoja.Rantala, Risto―Turtia, Kaarina (toim.): Suuri suomalainen tietosanakirja| osa 1 a-lip, sivu 187 sana: erakkoravut| Kustannusosakeyhtiö Otava, Helsinki, 1988, ISBN 951-643-287-5 | (Viitattu 2.11.2024) Nämä kaksi elävät symbioosissa: merivuokko polttiaiselimineen lisää erakkoravun puolustuskykyä, ja toisaalta merivuokko saa osansa äyriäisen aterioista ja onnistuu liikkumaan.Otavan Iso tietosanakirja, osa 2 Otava 1961, palsta 1016 Toisten erakkorapulajien kuorta taas peittävät sienieläimet. Erakkoravuilla on neljä kävelyraajaa, neljä pikkuraajaa, joilla kuori pysyy paikallaan, pieni saksi, iso saksi ja neljä tuntosarvea. Erakkorapujen silmät ovat pienten tappien päässä. Jos erakkorapu tuntee itsensä uhatuksi, se vetäytyy kuoreensa niin, että kuoren suun sulkee ravun iso saksi. Erakkorapuja pidetään myös lemmikkeinä. Vedessä elävät lajit pitävät akvaariota puhtaana. Sekä maalla että vedessä elävät lemmikkierakkoravut ovat yleensä pienikokoisia lajeja (2–6 cm). Suurimmat erakkorapulajit saattavat kuitenkin kasvaa 30 senttimetrin mittaan. Pohjanmeressä yleinen bernhardinerakkorapu on noin 15-senttinenIso tietosanakirja, osa 3 vuodelta 1932, palstat 391–392. ==Katso myös== *Kookosrapu == Lähteet == Luokka:Kymmenjalkaiset
Dirk Benedict

Dirk Benedict (s. 1. maaliskuuta 1945 Helena, Montana) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä sekä ohjaaja. Benedict tunnetaan muun muassa roolistaan alkuperäisen Taisteluplaneetta Galactica -tieteissarjan luutnantti Starbuckina ja A-Team-sarjan Templeton ”Faceman” Peckinä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Some Kind of Monster

Some Kind of Monster on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Metallican EP, joka julkaistiin vuonna 2004 yhdessä dokumenttielokuva Metallica: Some Kind of Monsterin kanssa. EP:stä julkaistiin myös erikoisversio, joka sisälsi t-paidan. Nimiraita on Metallican studioalbumilta St. Anger. == Kappaleet == # # # # # # # # == Kokoonpano == * Kirk Hammett – kitara * James Hetfield – laulu, kitara * Robert Trujillo – basso * Lars Ulrich – rummut * Bob Rock – basso (kappale ”Some Kind of Monster”) === Tuotanto === * Bob Rock – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, uudelleenmiksaus * Mike Gillies – äänittäjä, miksaaja, Mike Gillies, avustaja * Ted Jensen – masteroija * George Marino – masteroija * Vlado Meller – masteroija * Randy Staub – uudelleenmiksaus * Eric Helmkamp – avustaja * Kathleen Philpott – kannen suunnittelu * Matt Mahurin – piirrokset == Listasijoitukset == Albumit Vuosi Lista Sijoitus 2004 The Billboard 200 37 2004 Kanadan albumilista 8 2004 Soundtrack-albumit 4 2004 Singlelista 5 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2004 EP:t Luokka:Metallican albumit Luokka:Vuoden 2004 kappaleet Luokka:Bob Rockin tuottamat albumit en:Some Kind of Monster (song)#Track listing
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2004

Ateenan vuoden 2004 kesäolympialaisissa järjestettiin yleisurheilussa 46 kilpailutapahtumaa. Kilpailut käytiin pääasiassa vuonna 1982 valmistuneella Olympiastadionilla lukuun ottamatta kuulantyöntökilpailuita, jotka käytiin antiikin perinteitä kunnioittaen Olympian lehdossa, sekä katureiteillä käytyjä kävely- ja maratonjuoksukilpailuita. Maratonin lähtöpaikka oli Marathónasin kaupungissa ja maaliintulo Panathinaïkó-stadionilla, vuoden 1896 kesäolympialaisten päänäyttämöllä. == Mitalistit == === Miehet === |- | rowspan="3" valign="top" | Moukarinheitto | width="2%" bgcolor="#F7F6A8" | || bgcolor="#F7F6A8" | Koji Murofushi || width="7%" bgcolor="#F7F6A8" | 82,91 SB | valign="top" rowspan="3" | Kilpailun voitti alun perin unkarilainen Adrián Annus (tuloksella 83,19), mutta hänet hylättiin muutama päivä kilpailun jälkeen doping-manipulaation vuoksi. Annusin hylkäyksen jälkeen toiselle sijalle nousi valkovenäläinen Ivan Tsih’an (79,81). Tsih’anin suoritys hylättiin myöhemmin kun KOK vuonna 2012 tutki uudelleen Ateenan olympialaisten säilöttyjä dopingnäytteitä ja Tsih’anin dopingnäytteessä oli merkkejä dopingin käytöstä. KOK ei ole virallisesti jakanut hopea- ja pronssimitalia uudelleen. Apak on palauttanut pronssimitalinsa KOK:lle vuonna 2012. |- | width="2%" | 2. || Eşref Apak || width="7%" | 79,51 |- | width="2%" | 3. || Vadzim Dzevjatouski || width="7%" | 78,82 |- style="border-width:0px;" | colspan="5" | === Naiset === |- | rowspan="3" valign="top" | Kuulantyöntö | width="2%" bgcolor="#F7F6A8" | || bgcolor="#F7F6A8" | Yumileidi Cumbá || width="7%" bgcolor="#F7F6A8" | 19,59 | valign="top" rowspan="3" | Kilpailun voitti alun perin venäläinen Irina Koržanenko (21,06), mutta hän jäi kilpailun jälkeen kiinni dopingin käytöstä ja hylättiin. Koržanenkon hylkäyksen jälkeen kolmanneksi sijoittui venäläinen Svetlana Kriveljova (19,49). KOK tutki vuonna 2012 uudelleen Ateenan olympialaisissa säilöttyjä dopingnäytteitä ja Kriveljovan dopingnäytteessä oli merkkejä dopingin käytöstä ja hänet hylättiin. Tämän jälkeen tuloksissa kilpailun kolmannelle sijalle nousi Nadzeja Astaptšuk, mutta olympiapronssimitalia KOK ei ole hänelle antanut. |- bgcolor="#DCE5E5" | width="2%" | || Nadine Kleinert || width="7%" | 19,55 SB |- | width="2%" | 3. || Nadzeja Astaptšuk || width="7%" | 19,01 |- style="border-width:0px;" | colspan="5" | == Lähteet == * Mitalistit KOK:n sivuilla olympic.org. Viitattu 18.6.2013. * Tulokset IAAF:n sivuilla iaaf.org. Viitattu 18.6.2013. * la84 archive - Athens 2004 Athletics results === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kansainvälisen Olympiakomitean tulostietokanta Luokka:Kesäolympialaiset 2004 2004 Olympialaisissa Olympialaiset 2004
Tobias Linderoth

Tobias Linderoth (s. 21. huhtikuuta 1979, Marseille, Ranska) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Linderoth aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan Elfsborgin riveissä vuonna 1996. Vuonna 1999 hän siirtyi norjalaiseen Stabækiin ja sieltä vuonna 2002 englantilaiseen Evertoniin. Vuonna 2004 Linderoth siirtyi Kööpenhaminan riveihin Tanskaan. Hän toimi joukkueen kapteenina seuran voittaessa kaksi Tanskan-mestaruutta ja selviytyessä Mestarien liigan lohkovaiheeseen. Galatasarayn riveihin Turkkiin Linderoth siirtyi vuonna 2007. Ura Turkissa ei kuitenkaan ottanut sujuakseen ja Linderoth jäi vähälle peliajalle. Tammikuussa 2010 seura ilmoittikin purkaneensa sopimuksen Linderothin kanssa. Linderoth lämnar Galatasaray Helmikuussa 2010 hän ilmoitti pitävänsä toistaiseksi taukoa jalkapallosta. Linderoth tar paus Ruotsin maajoukkueessa Linderoth debytoi vuonna 1999. Hän on edustanut Ruotsia MM-kisoissa vuosina 2002 ja 2006 sekä EM-kisoissa vuonna 2004. Linderothin isä Anders on entinen huippupelaaja ja nykyinen valmentaja. == Meriitit == * Tanskan mestaruus: 2006, 2007 * Royal League: 2005, 2006 **Hopeaa 2007 * Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut **Neljännesvälierät: 2002, 2006 * Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut **Puolivälierät: 2004 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Profiili Galatasarayn sivuilla *Profiili Ruotsin jalkapalloliiton sivuilla *Profiili FootballDatabase-tietokannassa Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Siltavuori

Siltavuori () on Helsingin Kruununhaassa sijaitseva kalliopenger ja näköalapaikka. Pääasiassa 1900-luvun alussa rakennetulla alueella on useita Helsingin yliopiston rakennuksia. Paikka sai nimensä jo 1650-luvulla, kun sen läheisyyteen rakennettiin Helsingistä pohjoiseen johtavan maantien silta, nykyisen Pitkänsillan edeltäjä.Helsingin kadunnimet, Helsingin kaupungin julkaisuja nro 24, 1970 Siitä ovat saaneet nimensä myös viereinen Siltavuorensalmi, joka on osa Töölönlahden avomereen yhdistävää salmea, ja sen rantaa pitkin kulkeva katu, Siltavuorenranta. Suomenlinnan rakentajana sittemmin tunnettu Augustin Ehrensvärd suunnitteli vuonna 1748 suurta linnoitusta Siltavuorelle, joka olisi puolustanut Helsinkiä pohjoisesta tulevilta hyökkäyksiltä. Jo maaliskuussa samana vuonna aloitettiin räjäytystyöt. Kun työ jatkui keväällä 1749, Ehrensvärd ja hänen apulaisensa alkoivat jo aavistaa hankkeen liian laajaksi ja resurssit riittämättömiksi. Pitkänsillan pielessä tehtävää työtä pidettiin nyt vähemmän tärkeänä ja se lopetettiin. Joitakin tilapäisiä rakennuksia oltiin jo ehditty rakentaa, muun muassa tiili- ja kalkkiuuneja, lastauslaituri sekä komendantin asunto. Yhdestäkään näistä ei ole tänä päivänä mitään nähtävissä – osa rakennuksista siirrettiin, osa rapistui ja paloi ja osa kiviaineksesta käytettiin muualla rakentamiseen. Kruununhaan Asukasyhdistyksen lehti Krunikka nro 1/93 == Helsingin yliopiston toiminta alueella == Siltavuoren jyrkät kalliot olivat rakentamatta vielä 1900-luvun alkaessa, ja Keisarillinen Aleksanterin- Yliopisto (myöhemmin Helsingin yliopisto) kiinnostui alueesta etenkin sen valoisuuden ja vankan peruskallion vuoksi. Alueelle rakennettiin Gustaf Nyströmin suunnittelemana fysiologian laitosrakennus vuonna 1905 ja fysiikan laitosrakennus vuonna 1910. Nyström oli suunnitellut alueesta luonnontieteellisen keskittymän, jonka arkkitehtuurissa hän korosti hyötyrakentamista ja yliopiston tehtävää tiedeinstituutiona, toisin kuin yliopistorakennuksissaan muualla jotka edustivat perinteisempiä tyylisuuntia ja korostivat yliopistoa edustuksellisena ja valtiollisena laitoksena. Hän oli vuonna 1914 suunnitellut alueelle toteutettavaksi myös anatomian laitoksen, joka olisi ollut samantyylinen muiden laitosrakennusten kanssa.Lukkarinen, Ville: Fysiologian laitos. Teoksessa Yliopiston Helsinki, s. 82–83. Helsingin yliopisto, Sanomaprint, 1989. . Suunnitelmaa ei kuitenkaan toteutettu ensimmäisen maailmansodan vuoksi, ja anatomian laitos toteutettiin lopulta vuonna 1928 täysin eri tyylisuunnan mukaisena Jussi ja Toivo Paatelan suunnittelemana. 1900-luvun lopulla yliopiston fysiikan laitos siirtyi Kumpulan uudelle yliopistoalueelle ja lääketieteelliset laitokset Meilahteen, jolloin Siltavuoren rakennuksiin muutti kasvatustieteellinen tiedekunta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Järvenpää, Eeva: Siltavuoren kätköissä oli yli kymmenen perheen pihapiiri HS.fi – Kertomuksia Helsingin kortteleista Luokka:Helsingin nähtävyydet Luokka:Kruununhaka Luokka:Suomen kalliot
Theódoros Zagorákis

Theódoros ”Thodorís” Zagorákis (, s. 27. lokakuuta 1971 Kavála, Kreikka) on kreikkalainen entinen jalkapalloilija. Nykyisin hän toimii PAOK:in puheenjohtajana. Zagorákis oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi yleensä puolustavassa roolissa. Zagorákis johti kapteenina Kreikan mestaruuteen 2004 EM-kilpailuissa. Hänet valittiin myös turnauksen parhaaksi pelaajaksi. ==Ura== Zagorákis pelasi ammattilaisena seuratasolla vuosina 1988–2007. Hän edusti kotimaassaan Kavalaa, PAOK:ia ja AEK:ta sekä kotimaansa ulkopuolella englantilaista Leicester Cityä ja italialaista Bolognaa. Zagorákis pitää hallussaan Kreikan maaotteluennätystä pelattuaan vuosina 1994–2007 120 maaottelua ja tehtyään niissä 3 maalia. Hän edusti Kreikkaa 2004 EM-kilpailujen lisäksi 2005 Maanosaliittojen cupissa. ==Saavutukset== *Englannin liigacup 2000 *Kreikan cup 2002 *Euroopan-mestaruus 2004 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Virallinen sivusto Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Jalkapallon Euroopan mestarit Luokka:Kreikkalaiset jalkapalloilijat Luokka:Kreikkalaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1971 syntyneet
Pursi

Pursi on pienehkö purjealus. Polttomoottorien aikakaudella lähes kaikki purret ovat käyttötarkoitukseltaan huvipursia. Maapallolla on kuitenkin alueita, joissa pienehköjä purjealuksia käytetään edelleen ammatinharjoittamisessa esimerkiksi kalastuksessa, liikkumisessa ja tavaran siirtämisessä paikasta toiseen. Pursisanan johdannaisia ovat muun muassa huvipursi, päiväpursi, matkapursi, pursilippu ja pursiseura. == Katso myös == * Luettelo suomalaisista pursiseuroista Luokka:Purjehdus Luokka:Vesikulkuneuvot
Tobias Sammet

Tobias Sammet (s. 21. marraskuuta 1977 Fulda, Länsi-Saksa) on saksalainen laulaja. Hän on power metalia soittavan Edguyn keulahahmo ja pääasiallinen lauluntekijä sekä Avantasia-projektin kehittäjä. == Ura ja elämä == Sammetin musiikkiharrastus alkoi seitsemänvuotiaana, kun hän oppi soittamaan urkuja. Hän perusti Edguyn vuonna 1992 ollessaan 14-vuotias koulukavereidensa Jens Ludwigin, Dominik Storchin ja Dirk Sauerin kanssa. Yhtyeen ensimmäiset demot, Children of Steel ja Evil Mind, julkaistiin 1994 ja ensimmäinen täyspitkä albumi Savage Poetry 1995. Yhtye on ollut välillä tauolla Sammetin keskittyessä Avantasia-projekteihin. Yhtyeen viimeisin levy on vuodelta Space Police - Defenders of the Crown 2014. Vuonna 1999 Sammet ryhtyi suunnittelemaan monien vierailevien muusikoiden tähdittämää metallioopperaa. Avantasia-projekti oli alun perin kertaluonteinen studioprojekti, jota Sammet teki Edguyn rinnalla. Projekti jatkui useiden levyjen mittaiseksi ja vuonna 2018 julkaistiin kahdeksas albumi Moonglow. Jokainen Avantasia-albumi sisältää erilaisen konseptin ja kertomuksen. Kullakin albumilla on vaihtuvia vierailevia artisteja kuten Geoff Tate, Alice Cooper, Klaus Meine, Sharon den Adel, Kai Hansen, Timo Tolkki, Joe Lynn Turner, Michael Kiske ja Candice Night. == Levytykset == === Edguy === ==== Albumit ==== * Savage Poetry (1995) * Kingdom of Madness (1997) * Vain Glory Opera (1998) * Theater of Salvation (1999) * The Savage Poetry (uudelleennauhoitettu versio vuoden 1995 albumista, 2000) * Mandrake (2001) * Burning Down the Opera (live, 2003) * Hellfire Club (2004) * Hall of Flames (kokoelma, 2004) * Rocket Ride (2006) * Tinnitus Sanctus (2008) * Age of the Joker (2011) * Space Police – Defenders of the Crown (2014) ==== Singlet ja EP:t ==== * Painting on the Wall (2001) * King of Fools (2004) * Lavatory Love Machine (2004) * Superheroes (2005) === Avantasia === * Avantasia (EP, 2000) * The Metal Opera (2001) * The Metal Opera Part II (2002) * Lost in Space Part 1 (EP, 2007) * Lost in Space Part 2 (EP, 2007) * The Scarecrow (2008) * The Wicked Symphony (2010) * Angel of Babylon (2010) * The Mystery of Time (2013) * Ghostlights (2016) * Moonglow (2018) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tobias Sammetin sivusto * Edguyn sivusto Luokka:Metallimusiikin laulajat Luokka:Saksalaiset laulajat Luokka:Lauluntekijät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Komma

Komma on musiikinteoriassa pieni tai hyvin pieni virityksessä käytetty intervalli kahden liki saman korkuisen sävelen välillä. Tärkeimmät eri viritysjärjestelmissä esiintyvät kommat ovat: * Pythagoraan komma, joka on 12 puhtaan kvintin (3:2) ja 7 oktaavin (2:1) välinen erotus. Se vastaa taajuuksien suhdetta 531441/524288 ( = 312/219) ja on suuruudeltaan lähes neljäsosa tasavireisestä puoliaskelesta (noin 24 senttiä). * Syntoninen komma eli didyyminen komma (kreikkalaisen teoreetikko Didymoksen mukaan) joka on yksinomaan puhtaiden kvinttien avulla johdetun suuren terssin (81/64) ja yläsävelsarjasta saadun suuren terssin (5:4) erotus. Se vastaa taajuuksien suhdetta 81:80 ( = 34/(24*5) ja hieman edellistä pienempi, noin 22 senttiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Intervallit
Ilja Musin

Ilja Aleksandrovitš Musin (; 1904–1999) oli venäläinen kapellimestari ja pedagogi. Useat merkittävät kapellimestarit opiskelivat hänen johdollaan Leningradin (Pietarin) konservatoriossa, mukaan lukien Valeri Gergijev, Juri Temirkanov, Semjon Bitškov, Vasili Sinaiski ja Leonid Kortšmar sekä nuoremmasta polvesta Sian Edwards ja Tugan Sohijev. Suomalaisista kapellimestareista hänen johdollaan Pietarissa opiskeli Tuomas Ollila, minkä lisäksi Musin piti joitakin mestarikursseja myös Sibelius-Akatemiassa. Ilja Musin opetti Pietarin konservatoriossa vuosina 1933–1999. Hän teki kansainvälisen läpimurtonsa vasta 92-vuotiaana Lontoon Royal Philharmonic Orchestran kanssa. Musin kirjoitti kolme teosta orkesterinjohtamisesta: Johtamisen tekniikka, Kapellimestarin koulutus ja Elämän oppitunnit. == Lähteet == Luokka:Venäläiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Thompson (Kanada)

Thompson on Manitoban provinssin pohjoisosan suurin kaupunki Kanadassa. Se sijaitsee 739 kilometriä pohjoiseen Winnipegistä ja 396 kilometriä koilliseen Flin Flonista. Vuoden 2009 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 12 829. ==Historia== Kaupungin moderni historia alkoi 4. helmikuuta 1956, kun kaupungin läheltä löydettiin rikas malmiesiintymä. Esiintymän löytymistä seurasi kymmenen vuoden ajan kestänyt kaivostoiminta. Inco Limited allekirjoitti Manitoban hallituksen kanssa sopimuksen, jonka mukaan yhtiö rakentaisi kaivoksen, tehtaan, sulattamon ja jalostamon kaupungin palveluiden ohella. Sopimuksessa määriteltiin myös, että yhtiö oli velvollinen avustamaan rahallisesti Kelseyn sähkövoimalaa sekä Thompsoniin rakennettavaa rautatieosuutta. Kaupunki on nimetty kaivosyhtiön hallituksen puheenjohtajan, John F. Thompsonin mukaan. Kaupunki siitä tuli virallisesti 1970, kun sen asukasluku ylitti 20 000 henkeä, ja kaupunkioikeudet se sai kuningatar Elisabet toisen läsnä ollessa. Kaivostoiminnan hiipumisen myötä väkiluku laski, tasaantuen noin 14 000 henkeen. Kaupungista tuli kuitenkin alueen kaupan ja politiikan keskus, ja se sai lempinimekseen The Hub of the North. ==Teollisuus ja liikenne== Tärkein teollisuuden ala on kaivosteollisuus, tärkeimpänä kaivannaisena nikkeli. Kaupungissa on useita kansallisten, paikallishallinnollisten sekä alkuperäiskansojen asianhoitajien toimipisteitä. Siellä on myös useita suuria kauppaliikkeitä. Thompsonin lentoasema on Manitoban kolmanneksi vilkkain lentoasema. Kaupunkiin johtaa sivurata The Pas'n ja Churchillin väliseltä Hudson Bay Railwayn omistamalta rataosalta. Sivuradan pituus on noin 50 kilometriä, ja sillä on sekä tavara- että henkilöliikennettä. Henkilöliikenteestä vastaa VIA Rail Canada. Kaupunkiin johtaa myös Winnipegistä alkava Manitoba Provincial Highway 6 -maantie. ==Koulutus== Paikallinen Mystery Laken koulupiiri käsittää kuusi peruskoulua sekä yhden high schoolin. Kaupungissa on tarjolla koulutusta myös ranskan sekä creen kielillä. Creenkielinen opetus alkaa peruskoulun ensimmäiseltä luokalta, ja sitä on tarjolla aina high school -tasolle saakka. Thompsonissa sijaitsee myös kaksi University College of the Northin pääkampusta, sekä Manitoban yliopiston sosiaalityön paikallisosasto. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * City of Thompson tourism site * Thompson's Restaurants (Food Inc) * Official website of R.D. Parker Collegiate Luokka:Manitoban kaupungit
Dr15

Dr15 oli Valtionrautateiden raskaan dieselveturisarjan koeveturi. Koeveturi muutettiin vuonna 1980 Dr12-veturista numero 2239. Veturi hylättiin 1984. Veturista on käytetty lempinimiä Rahtilaiva ja Super-Huru. ==Historia== Valtionrautatiet katsoi, että Dr12-veturien käytön jatkaminen vaatisi niiden uudistamista. Vuonna 1978 tehtiin VR:n, Oy Wärtsilä Ab:n ja Oy Strömberg Ab:n kesken sopimus Dr12 2239:n muutostöistä. Työt tehtiin pääosin Hyvinkään konepajalla. Veturin koneistoa uusittiin ja tilalle vaihdettiin pääasiassa laivojen apumoottorina käytetty dieselmoottori, joka yhdistettiin vaihtovirtageneraattoriin. Veturin suurin nopeus nostettiin 140 km/h:iin. Ohjaamoiden ergonomiaa parannettiin ja myös veturin etupää rakennettiin ohjaamon osalta uudelleen, mikä aiheutti veturin turvanokan lyhentymisen. Koeajojen jälkeen veturia käytettiin kahden vuoden ajan normaalissa liikenteessä, ja se oli sijoitettu Tampereelle. Veturilla ajettiin pääasiassa tavarajunia, mutta sitä käytettiin myös pikajunissa. Dr15 osoittautui tehokkaaksi veturiksi, mutta sen vanhat ratamoottorit eivät kestäneet uuden dieselmoottorin tuottamaa tehoa. Ratalinjojen sähköistys oli myös käynnissä ja dieselveturien tarve pikajunavetureina vähenemään päin, joten Dr15-vetureita ei valmistettu lisää. VR halusi myös modernimpia ja yleiskäyttöisempiä vetureja, joten hankinnoissa päädyttiin keskiohjaamoisiin Dr16-vetureihin. Päätyohjaamollinen linjaveturi ei tarjonnut samoja ominaisuuksia vaihtotyökäyttöön, joita hankinnoista päätettäessä pidettiin tärkeinä. Kun veturin käyttöaika päättyi, sen koneistot purettiin Hyvinkään konepajalla. Veturin runko säilytettiin ja sen museoimista harkittiin, mutta lopulta se romutettiin 1990-luvun puolivälissä. == Teknisiä tietoja == *Voimansiirto: dieselsähköinen *Akselijärjestys: Co′Co′ *Akselien lukumäärä: 6, kaikki vetäviä *Suurin pituus: 18,56 m *Kokonaismassa: 120 t *Moottori: Wärtsilä 12 V 22 *Teho: 1 910 kW *Suurin sallittu nopeus: 140 km/h *Pyörän halkaisija: uusi 1 180 mm, täysin kulunut 1 106 mm Lähde: == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kuvia Dr15-veturista Vaunut.org-sivustolla * Komentosilta.net: Veturitalli (Arkistoitu versio) Luokka:Suomalaiset koeveturit ja -junayksiköt Luokka:Lokomo
Uppsalan keskusrautatieasema

Uppsalan keskusrautatieasema (, ) on rautatieasema Ruotsin rataverkolla Uppsalan kaupungissa. Asemarakennus on valmistunut vuonna 1866 ja sen on suunnitellut Adolf W. Edelsvärd. Se rakennettiin rataosan Tukholma–Uppsala rakennustöiden yhteydessä. Vuosina 2005–2011 asema-alueen rakennuksia remontoitiin ja alueelle rakennettiin matkakeskus. Myös koko Uppsalan ratapiha remontoidaan, ja ratapihan tasoylikäytävät korvataan alikulkutunnelilla. Remontin yhteydessä myös museorautatien Upsala–Lenna Jernväg asema, Uppsala Östra, muuttaa uudelle paikalle. Keskusrautatieaseman päärakennus entistetään, ja työn valmistuttua suurin osa aseman jalankulkuliikenteestä siirtyi pois asemahallista, kun kulkuyhteys asemalaitureille tunnelin kautta valmistui. ==Aiheesta muualla== * Banverket: Uppsalan ratapihan kunnostus * Uppsala Resecentrum Keskusrautatieasema Luokka:Ruotsin rautatieliikennepaikat Luokka:Uppsala
FedEx

thumb|FedExin kuljetusauto Chicagossa FedEx on vuonna 1971 perustettu kuljetus- ja kuriiripalveluja maailmanlaajuisesti tarjoava yhdysvaltalainen yhtiö. Se tarjoaa yön yli lentoja, maakuljetuksia, painavan tavaran kuljetusta, dokumenttien kopiointia ja logistiikkapalveluita. Nimi FedEx muodostuu yhtiön alkuperäisestä nimestä Federal Express. FedExin lentokuljetuksia hoitaa sen oma rahtilentoyhtiö FedEx Express. ==Historia== Yhtiön perusti vuonna 1971 entinen merijalkaväen sotilas Frederick W. Smith Little Rockissa Arkansasin osavaltiossa. Vuonna 1973 yhtiö siirsi toimintansa Memphisiin Tennesseen osavaltioon. Yritys aloitti virallisesti toimintansa 17. huhtikuuta 1973 käytössään 14 Dassault Falcon 20 -konetta. Reitit yhdistivät 25 Yhdysvaltojen kaupunkia. Huhtikuussa 2015 FedEx ilmoitti tehneensä kilpailevasta kuljetusyrityksestä, hollantilaisesta TNT:stä, 4,4 miljardin euron ostotarjouksen.Kuljetusalalla muhii jättikauppa: FedEx haluaa ostaa TNT:n, Taloussanomat 7.4.2015. Tarjous meni myöhemmin läpi, ja FedEx osti TNT:n. == Yhtiön osastot == FedEx on jaettu seuraaviin suuriin toimintayksiköihin: * FedEx Express. Päivittäinen kuriiripalvelu, joka tarjoaa seuraavan päivän lentorahtia Yhdysvaltojen sisällä ja määräaikaista kansainvälistä palvelua. FedEx Expressillä on yksi maailman suurimmista siviililentokoneista ja suurin laajarunkoisten siviililentokoneiden laivasto. * FedEx Ground. Tarjoaa päiväkohtaisen postin ja pakettien toimituksen kaupallisiin paikkoihin Yhdysvalloissa ja Kanadassa halvemmalla kuin FedEx Expressin tarjoamat määräaikaiset palvelut. Se käyttää suurta itsenäisten omistajien/operaattoreiden omistamaa kuorma-autokantaa, ja kuljettajat ovat itsenäisiä urakoitsijoita, jotka hallitsevat yksittäisiä toimitusreittejä ja alueita. Se oli aiemmin Roadway Package System (RPS). * FedEx Services. Tarjoaa markkinointi-, myynti-, IT- ja muita palveluita muille FedEx- yhtiöille. * FedEx Office Print and Ship Centers. Tarjoaa tulostus- ja kopiopalveluita sekä muita yrityspalveluita. Tämä divisioona on keskeinen paikka, jossa FedEx-asiakkaat säilyttävät pakettinsa lähetystä varten, tarjoaa itsepalvelukopiokoneita ja faksilaitteita, toimistopakkaus- ja lähetystuotteita, laatikoita ja pakkauspalveluita. == FedEx populaarikultturissa == Elokuva Cast Away – tuuliajolla kertoo kuvitteellisesta FedExin työntekijästä Chuck Nolandista, joka päätyy lento- onnettomuuden seurauksena autiolle saarelle. Elokuvassa esiintyi paljon FedExin tuotesijoittelua, josta yritys ei maksanut. == Mielenkiintoisia faktoja == * FedEx-logossa on piilotettu elementti: ison kirjaimen "E" alaosan ja pienen "x" -kirjaimen välissä oleva tyhjä tila muodostaa nuolen. Logosuunnittelija Lyndon Leaderin mukaan tämän nuolen pitäisi alitajuisesti herättää yhteys yrityksen nimen ja FedExin tarjoaman nopean toimitusnopeuden välillä. * FedEx on kuuluisan sveitsiläisen tennispelaajan Roger Federer lempinimi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * FedExin verkkosivut Luokka:Lähettipalveluntarjoajat Luokka:Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Eurooppatie E70

Eurooppatie E70 on eurooppatie, joka alkaa Atlantin valtameren rannalta La Coruñan kaupungista Espanjasta. Tie kulkee Ranskan, Italian ja Balkanin halki Mustanmeren länsirannalle Varnaan Bulgariaan. Mustanmeren etelärannan Samsunin kaupungista Turkista tie jatkuu pitkin rannikkoa päättyen Georgiaan Potin kaupunkiin. Varnan ja Samsunin välille Mustanmeren yli on suunniteltu avattavaksi lauttayhteys. ==Reitti== A Coruña – Oviedo – Bilbao – San Sebastián – Bordeaux – Clermont-Ferrand – Lyon – Chambéry – Susa – Torino – Alessandria – Tortona – Ventesia – Palmanova – Trieste – Ljubljana – Zagreb – Djakovo – Belgrad – Vršac – Timișoara – Caransebeș – Bukarest – Giurgiu – Ruse – Razgrad – Shoumen – Varna ... Samsun – Ordu – Giresun – Trabzon – Batumi – Poti == Kuvia == File:A63Landes.JPG|E70-tietä Ranskassa. File:A57. dir. est.JPG|E70-tietä Mestren lähellä Italiassa. File:Ivanja Reka A3-wb.JPG|E70-tietä Kroatiassa. File:European route E70 through Gorneni, Romania.JPG|Kaksikaistaista E70-tietä Romaniassa. File:E70 Yalıköy.jpg|E70 Koillis-Turkissa. == Lähteet == 70 Luokka:Espanjan liikenne Luokka:Ranskan tiet Luokka:Italian tiet Luokka:Slovenian liikenne Luokka:Kroatian liikenne Luokka:Serbian liikenne Luokka:Romanian tiet Luokka:Bulgarian liikenne Luokka:Turkin tiet Luokka:Georgian valtatiet
Soviet Kitsch

Soviet Kitsch on Regina Spektorin vuonna 2004 julkaistu kolmas albumi ja ensimmäinen, joka ei ollut omakustanne. Levyn nimi tulee Milan Kunderan käyttämästä ilmauksesta, jolla hän kuvasi epäkäytännöllistä ja romanttista kommunismi-ideologiaa. Se on yksi Kunderan romaanin Olemisen sietämätön keveys teemoista. ==Kappaleet== # Nimi Kesto Tekijätiedot 01 Ode to Divorce 3:42 regina - piano ja laulu, Jae Scarpantoni - sello, Alan Bezozi - sydämenlyönti 02 Poor Little Rich Boy 2:27 regina - piano, laulu ja rumpukapulat 03 Carbon Monoxide 4:59 regina - piano ja laulu, Oren Bloedow - kitara, Graham Maby - basso, Alan Bezozi - rummut 04 The Flowers 3:54 regina - piano ja laulu 05 Us 4:52 regina - piano ja laulu, The 4X4 String Quartet - jouset 06 Sailor Song 3:15 regina - piano, laulu ja lyömäsoittimet, Graham Maby - basso, Gordon Raphael - lyömäsoittimet, Alan Bezozi lyömäsoittimet 07 *** (myös Whisper) 0:44 regina ja Bear Spektor - kuiskaukset 08 Your Honor 2:10 regina - piano ja laulu, Kill Kenada - punkyhtye 09 Ghost of Corporate Future 3:21 regina - piano ja laulu 10 Chemo Limo 6:04 regina - piano ja laulu 11 Somedays 3:21 regina - piano ja laulu, The 4X4 String Quartet - jouset Kappale 7 on lyhyt puhuttu/kuiskattu kohtaus, jossa Spektor ja hänen pikkuveljensä Barry (”Bear”) keskustelevat seuraavasta kappaleesta 8. ”Your Honor” -kappaleessa Spektorin taustalla soittaa Kill Kenada -yhtye. Spektor on tehnyt levyn jousisovitukset itse. ==Julkaisut== Vuosi Levy-yhtiö Formaatti Catalog no. Julkaisumaa 2004 Sire CD 48833 US 2004 Sire CD/DVD 48890 US 2004 Shoplifter CD 005 UK 2005 Sire LP 48953 US 2007 WEA CD 9362493522 UK Yksi painos albumista julkaistiin DVD:n kera. DVD sisältää promovideon The Survival Guide to Soviet Kitsch ja musiikkivideon Us. Sama DVD tulee Spektorin kokoelmalevyn Mary Ann Meets the Gravediggers and Other Short Stories mukana. Luokka:Regina Spektorin albumit Luokka:Vuoden 2004 albumit
Live at Bull Moose EP

__NOTOC__ Live at Bull Moose EP on Regina Spektorin EP-levy. Levy on nauhoitettu Bull Moose -levykaupassa Portlandissa, Mainessa kesäkuussa 2005. Levyä on myyty itsenäisissä levykaupoissa Yhdysvalloissa. ==Kappaleet== Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Regina Spektor, ellei toisin mainittu. # # # # # == Kokoonpano == * Regina Spektor – piano, laulu * Pier Giacalone – äänittäjä, miksaaja * Adria Petty – taiteellinen johto * Ilovedust – graafinen suunnittelu * photo booth n.y.c. – valokuvaus Luokka:Vuoden 2005 EP:t Luokka:Regina Spektorin albumit
Påvalskär

Påvalskär on keskikokoinen, 12,5 hehtaarin kalliosaari keskellä Saaristomeren kansallispuistoa. Alueella on vähän asutusta, sekin lähes poikkeuksetta rakennettu ennen v.1983, jolloin kansallispuisto perustettiin. Påvalskärin saari on yksityisomistuksessa. == Luonto == Karusta ensivaikutelmasta huolimatta saaren luonto on monipuolinen. Rantojen puusto koostuu tervalepästä, saarnesta sekä harvakseltaan koivusta. Aluskasvillisuus koostuu matalasta katajikosta, pietaryrtistä, kanervasta, variksenmarjasta, rantakukasta, mesiangervosta ja ranta-alpista sekä puiden taimista. Länsipuolen puusto koostuu tervalepästä, koivusta ja männystä. Alueella on myös runsaasti kallioita, joilla kasvaa vain kanervaa ja variksenmarjaa. Saaren luoteinen kallioniemi on tuulinen, tyrskyinen ja katajainen. Kuitenkin niemen ulkopuolella kallioita peittää laaja variksenmarjapensaikko. Rannasta lähtee myös riutta, joka on pitkä ja tarjoaa hienoja matalikkoja sekä simpukkaesiintymiä, ollen täten kutsuva snorklauskohde. Saaren pohjoispuolelle on aallonmurtajan yhteyteen rakennettu laituri, jonka ansiosta lahti on varsin suojaisa. Pohja ei ole tavallista karkeaa hiekkaa, vaan erittäin hienoa santaa. Saaren koillisosan niemi on sekin hyvin tuulinen. Niemen kasvillisuus koostuu suurelta osin vadelmasta ja eri ruohoista, joista jotkut edustavat peräti tundrakasvillisuutta. Niemen pituus auttaa tekemään itäpuolesta lännenpuolisilla tuulilla suhteellisen suojaisan. Niemen vieressä nousee suoraan rannasta noin 15 metriä korkea kallio, jota pitkin pääsee rakennetulle alueelle. Itäpuolella varomaton veneilijä saa varoa toista riuttaa, jonka kallio pysäyttää minkä tahansa aluksen matkanteon. Saaressa on laajahko saarnimetsä, jossa on metsämansikkaesiintymiä. Saaren pohjoisosan puusto koostuu pääosin koivusta, pihlajasta, tervalepästä, aluskasvillisuuden ollessa jo aiemmin mainittua. Saaren keskiosan puusto koostuu pääosin männystä, saarnesta, koivusta ja haavasta. Eteläänpäin mentäessä kasvillisuus käsittää katajikkoa sekä laajoja jäkäläpeitteisiä kallioita, puuston ollessa koivua ja tervaleppää. Kuusi on saarella hyvin harvinainen, ja saarella kasvavat yksilöt ovat niin sanottuja mattokuusia. Maassa olevista oksista juurtuu uusia yksilöitä. Påvalskäriin kuuluvat myös eteläpuolella sijaitseva pieni luoto, joka rajaa kolme metriä syvän salmen Påvalskärin kanssa. Samoin kuin 1,2 km länsilounaaseen sijaitseva Påvalskärs Ören. Karun, 1,1 hehtaarin kokoisen pääsaaren pohjoispuolella on kaksi pienehköä luotoa. Sekä 1,2km luoteeseen sijaitseva pieni puuton luoto, Trutgrund, joka on rauhoitettu lintujen pesimisaikana. == Ilmasto == Ilmasto on Påvalskärissä Saaristomerelle ominaista, mutta kaikilta puolilta ympäröivien avointen vesialueiden johdosta harvinaisen tuulinen. Talvet ovat leutoja, lunta sataa harvoin ja kesät ovat hyvin pilvettömiä, sademäärän ollessa pieni ja Saaristomeren keskiosa onkin kutakuinkin Suomen aurinkoisin alue. Luokka:Paraisten saaret Luokka:Nauvo
Typpitetraoksidi

Typpitetraoksidi (eli dityppitetraoksidi) on kemiallinen yhdiste, N2O4. Se on voimakas hapetin ja myrkyllinen yhdiste. Sitä on käytetty muun muassa rakettien ajoaineessa hapettimena. Rakettipolttoaineena siitä käytetään termiä 'Nitrogen Tetroxide', josta oma lyhenteensä 'NTO'. Rakettipolttoaineeseen liittyvä onnettomuus on johtanut esimerkiksi Plesetskin kosmodromissa ainakin kahden venäläisen kuolemaan ja kolmen loukkaantumiseen marraskuussa 2013. Typpitetraoksidi on kemiallisessa tasapainossa typpidioksidin kanssa. Tasapainotila riippuu lämpötilasta ja paineesta. ::N2O4 ⇌ 2 NO2 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Typen oksidit – ympäristövaikutuksia * Typpitektaoksidin vaarallisuus (englanniksi) * Air Liquide Gas Encyclopedia: NO2 / N2O4 Luokka:Rakettitekniikka Luokka:Oksidit Luokka:Typpiyhdisteet
Tasolukko

Tasolukko on elektroninen kytkentä, joka lukitsee vaihtojännitesignaalin matalimman tai korkeimman jännitteen halutulle tasolle vääristämättä merkittävästi signaalin aaltomuotoa. Tasolukkoa voidaan käyttää esimerkiksi videonauhurissa, kun halutaan säätää kuvasignaalin tummin taso nollaksi eli täysin mustaksi. Joskus tasolukko on tarpeen laitteissa, jotka kykenevät toimimaan ainoastaan jonkin tietyn jännitetason ylä- tai alapuolella olevalla signaalilla. Dioditasolukko, joka lukitsee tulojännitteen positiivisen huipun jännitteeseen -Uref. Lähdön jännite ei siis voi koskaan olla jännitettä -Uref positiivisempi. Vastus on tarpeen, jotta kytkentä voi sopeutua tulosignaalin muutoksiin. Vastuksen tulee olla riittävän suuri, jotta RC-aikavakio ei vaimenna signaalin matalimpia taajuuksia eikä jännitelähteen Uref virta kasva niin suureksi, että se vaurioittaisi diodia tai vastusta. Superdiodilla (diodi+operaatiovahvistin) toteutettu tasolukko, joka lukitsee tulojännitteen negatiivisimman huipun jännitteeseen Uref. Lähdön jännite ei voi siis koskaan olla negatiivisempi kuin Uref. R1 on tarpeen, jotta operaatiovahvistimien biasvirrat pääsevät kulkemaan. Se myös mahdollistaa tasolukon sopeutumisen tulon amplitudimuutoksiin. Oikeanpuoleinen operaatiovahvistin toimii puskurivahvistimena, jolloin muu kytkentä ei kuormitu liikaa ja signaali säilyy vääristymättömänä. == Lähteet == Luokka:Elektroniikka
Margherita Zilliacus

Harriet Margherita Henrica (Lolo) Zilliacus, 1971–1979 von Wright, (10. maaliskuuta 1949 Helsinki–29. toukokuuta2022) oli suomalainen feministi, joka oli perehtynyt erityisesti länsiafrikkalaisten naisten asemaan. Hän toimi 1970-luvulla feministisessä ryhmittymässä Puna-akat/Rödkärringarna ja vuosina 1974–1976 trotskilaisessa järjestössä Vallankumoukselliset kommunistit/Revolutionära kommunisterna (VK/RK). Zilliacus valittiin lokakuun 1980 kunnallisvaaleissa Tammisaaren kaupunginvaltuustoon SKDL:n listalta. Zilliacus toimi useita vuosia kansanvälisessä Emmaus-liikkeessä. Zilliacuksen isä oli professori Johan Henrik Zilliacus (1908–1992). Zilliacuksella on kaksi 1980-luvulla syntynyttä poikaa kirjailija Tommy Tabermannin kanssa. Maaliskuusta 2004 lähtien Zilliacus asui Tammisaaressa. == Teokset == * (toim.) Flyktingboken. [Helsingfors]: Folkets bildningsförbund, 1988. *Baobabträdet har inga taggar: Senegal genom finländska linser. Margherita Zilliacus, Helena Sandman ja Antonia Ringbom (kuvitus): Helsingfors: Finlandsvensk Filmcentrum, 2001. *Diina baax - det blir nog bra: senegaliska kvinnors nya vardag. Anne Rosenlew ja Margherita Zilliacus: [Helsingfors]: [Utrikesministeriet]: Finlandssvenskt filmcentrum, 2003. Teos on käännetty myös suomeksi nimellä nimellä Diina baax - kyllä se siitä : Senegalin naisten uusi arki. *Rätten till drömmar: rapport från Guinea. Margherita Zilliacus, [valokuvat Soufina Kaba ja Margherita Zilliacus]: Tammerfors [Tampere]: Kehitysmaayhdistys INDIGO ry [Helsinfors: F.G. Lönnberg], 2005. Teos on käännetty myös suomeksi Oikeus unelmiin, 2005 * (toim.) Ulospääsy, 2007 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Margherita Zilliacus, Paikallisia kirjailijoita, Raaseporin kirjasto (Archive.org) Luokka:SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt Luokka:Tammisaaren kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset feministit Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Mario Castoldi

Mario Castoldi (6. helmikuuta 1888 Zibido San Giacomo, Milano, Italia – 31. toukokuuta 1968 Trezzano sul Naviglio, Milano, Italia) oli italialainen lentokonesuunnittelija. Castoldi työskenteli Italian sotilasilmailun tutkimuskeskuksessa Guidonia Monteceliossa, lähellä Roomaa. Vuonna 1922 hän siirtyi Nieuport-Macchille, jossa suunnitteli muutamia nopeita vesilentokoneita, esimerkiksi Macchi-Castoldi M.C.72. 1930-luvulla hän suunnitteli Italian ilmavoimille MC.200, MC.202 ja Macchi MC.205 hävittäjät. Vuonna 1945 Castoldi siirtyi eläkkeelle. Luokka:Italialaiset lentokonesuunnittelijat Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Thrasyllos

Thrasyllos Mendesläinen, koko nimeltään Tiberius Claudius Thrasyllus (k. 36 jaa.) oli egyptiläinen astrologi, tähtitieteilijä ja matemaatikko, joka eli keisari Tiberiuksen aikana ja palveli tämän alaisuudessa. Hänet tunnettiin tähtitieteellisten laskelmiensa paikkansapitävyydestä. Nykyään Thrasyllos tunnetaan ennen kaikkea siitä, että hän julkaisi yhden varhaisimmista Platonin teosten täydellisistä laitoksista ja järjesteli Platonin teokset tetralogioiksi eli neljän teoksen ryhmiksi. Diogenes Laertioksen mukaan Thrasyllos oli väittänyt Platonin itsensä järjestäneen dialogit tetralogioihin samalla tavalla kuin kreikkalaiset näytelmät oli järjestetty neljän teoksen ryhmiin, joissa oli kussakin kolme tragediaa ja yksi satyyrinäytelmä.Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit III.48–66. Luokittelu on kuitenkin mitä ilmeisimmin Thrasylloksen oma. Thrasylloksen jaottelussa jokaisella teoksella on kaksi nimeä, joista ensimmäinen liittyy henkilöön (esimerkiksi Kriton) ja toinen aiheeseen (esimerkiksi Siitä, mitä on tehtävä). Teokset on jaettu tetralogioihin perusteilla, joita ei nykyään täysin tunneta, mutta jaottelu ei liity ainakaan teosten kirjoitusjärjestykseen. Thrasyllos laski, että israelilaisten pako Egyptistä (exodus) tapahtui noin vuonna 1690 eaa. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Antiikin kreikkalaiset matemaatikot Luokka:Antiikin kreikkalaiset tähtitieteilijät Luokka:Astrologit Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Vuonna 36 kuolleet
Ukrainan urheilu

Ukrainan valtion alueella harrastettavista urheilulajeista jalkapallo on suosituin. Huolimatta varsinkin 1990-luvun aikana vallinneista niukoista voimavaroista eliittitason urheiluun, ukrainalaiset urheilijat ovat pärjänneet hyvin kansainvälisissä kilpailuissa; menestyslajeja ovat olleet yleisurheilu, voimistelu, purjehdus, uinti, nyrkkeily ja paini. Varsinkin olympialaisissa ukrainalaiset urheilijat toivat paljon mitaleja Neuvostoliiton joukkueelle. == Jalkapallo == Jalkapalloa pelataan Ukrainassa viidellä tasolla, joista korkein on Вища Ліга, Vystša Liha ('korkein liiga'). Toiseksi korkein sarjataso on nimeltään Persha Liha (Перша Ліга, 'Ensimmäinen liiga'). Seuraavat kolme sarjatasoa ovat nimiltään Druha Liha A (Друга Ліга, 'Toinen liiga'), Druha Liha B ja Druha Liha C. Liigojen välillä on muista eurooppalaisista liigoista tuttu nousu- ja putoamisjärjestelmä, esimerkiksi pääliigasta putoaa vuosittain kaksi viimeistä joukkuetta joiden tilalle nostetaan Ensimmäisestä liigasta kaksi parasta. Maan ykkösjoukkue on jo kauan ollut Kiovan Dynamo, joka on muun muassa voittanut kahdesti Cup-voittajien cupin, 13 Neuvostoliiton ja 11 Ukrainan mestaruutta. Ukrainan maajoukkuen selviytyminen vuoden 2006 MM- kisoihin oli sille ensimmäinen arvokisakokemus. Joukkue pärjäsi hienosti, raivaten tiensä kahdeksan parhaan joukkoon ja pudoten mestaruuden lopulta voittaneelle Italialle. == Jääkiekko == Ukrainan jääkiekko kärsii maan pääliigan huonosta tasosta, jonka johdosta monet lupaavat pelaajat siirtyvät jo aikaisessa vaiheessa pelaamaan Venäjän pääsarjaan. == Koripallo == Ukrainan koripalloliiga ei ole kovin tunnettu, mutta ukrainalaisia joukkueita on kuitenkin usein Eurocupeissa mukana. == Nyrkkeily == Ukrainan nyrkkeilymainetta ovat pitäneet yllä veljekset Volodymyr ja Vitali Klytško, jotka ovat molemmat olleet raskaan sarjan mestareita. IBF- ja IBO-liittojen tämänhetkinen mestari Volodymyr jatkaa vielä uraansa, vanhempi Vitali lopetti vuonna 2005. Volodymyr Sydorenko taas on WBA:n kääpiösarjan hallitseva mestari. == Pyöräily == Ukrainalaisia huippupyöräilijöitä ovat Serhi Hontšar, Jaroslav Popovytš ja Andri Hryvko, joista kaikki kolme ovat säännöllisesti mukana suurissa ympäriajoissa (Italian-, Ranskan- ja Espanjan ympäriajo). == Yleisurheilu == Tunnetuin ukrainalainen yleisurheilija on eittämättä seiväshypyn ME-mies Serhi Bubka. Muita itsenäisyyden ajan huippuja ovat olleet kolmiloikkaaja Inessa Kravets, kuulantyöntäjät Juri Bilonoh ja Oleksander Bagatš, 1500 metrin juoksija Ivan Heško ja korkeushyppääjä Inga Babakova. Neuvostoaikojen ukrainalaisia yleisurheiluhuippuja olivat muun muassa pitkänmatkanjuoksija Tatjana Samolenko, sprintteri (ja nykyinen urheilupomo) Valeri Borzov sekä moukarinheittäjä Juri Sedyh. == Katso myös == * :Luokka:Ukrainalaiset urheilijat *
Giovanni Caproni

Giovanni Battista Caproni (3. heinäkuuta 1886 Massone – 27. lokakuuta 1957 Rooma) oli italialainen lentokonesuunnittelija, joka perusti Caproni-tehtaan. Caproni opiskeli jonkin aikaa sähköinsinööriksi Münchenin polyteknisessä koulussa, jossa kiinnostui ilmailusta. Pariisissa hän tutustui alan pioneereihin. Hän perusti vuonna 1908 lentokonetehtaan. Ensimmäisen oman koneen ensilento tapahtui 27. toukokuuta 1910, mutta kone tuhoutui ensimmäisessä laskussa. Tehdas siirtyi Vizzola Ticinoon ja vuonna 1911 sai nimen Societa de Agostini e Caproni. Vuonna 1913 valtio kansallisti yhtiön. Caprioni jäi johtamaan tuotantoa. Ensimmäiseen maailmansotaan yhtiö rakensi (tuon ajan näkemyksen mukaan) raskaita pommikoneita, joista ensimmäinen oli Caproni Ca.1. Sodan jälkeen tehdas kaavaili mm. 100-paikkaista matkustajakonetta Caproni Ca.60 ja toisen maailmansodan edellä suihkukonetta Campini Caproni CC.2. Vuonna 1940 Caprioni sai aatelisarvon, Conte di Taliedo. Toisen maailmansodan tuotteita olivat hävittäjät, mm. Caproni Ca.311. Hän toimi Saksan puolella Salòn tasavallassa ja oli sodan jälkeen vangittuna vuoden. Vuosina 1946–1951 Caproni yritti palata lentokoneteollisuuteen, mutta epäonnistui. Luokka:Italialaiset lentokonesuunnittelijat Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Aerfer

Aerfer oli italialainen metalliteollisuusyritys, joka syntyi vuonna 1955 IMAM ja Meridionali -yhtiöiden sulautumisena. Sen nimi kertoi tuotannon laadun: Costruzioni Aeronautiche e Ferroviarie - yhtiö suunnitteli ja rakensi lentokoneita ja junia. Yhtiö suunnitteli Italian ensimmäisen yliääninopeudella lentävän lentokoneen, Aerfer Sagittario 2:en. Vuonna 1969 se yhdistyi Salmoiraghin ja Fiatin lentokonedivisioonan kanssa, jolloin syntyi Aeritalia. ==Yhtiön lentokoneet== *SAI.7, vuonna 1939 lentänyt kilpalentokone *SAI.7T, vuonna 1943 lentänyt yksimoottorinen koulukone *S.7, vuonna 1949 lentänyt yksimoottorinen kaksipaikkainen urheilukone *Ambrosini S.7 Supersette, vuonna 1951 lentänyt yksimoottorinen koulukone *Ambrosini Sagittario, vuonna 1953 lentänyt suihkumoottorilla varustettu versio S.7-lentokoneensta *Aerfer Sagittario 2, vuonna 1956 lentänyt kokometallinen versio Sagittario-koneesta, joka ylitti äänennopeuden *Aerfer Ariete, vuonna 1958 lentänyt kehitelmä Saggitario 2-koneesta *Aerfer Leone, vuonna 1959 kaavailtu kehitysversio Saggitario 2-koneesta, jossa olisi myös rakettimoottori. Tästä ei rakennettu edes prototyyppiä. Lentokonetehtaana yritys kasvoi pienisarjaisesta kilpalentokoneesta koulukoneiden valmistajaksi toisen maailmansodan aikana, jolloin kysyntä luonnollisesti kasvaa niin suureksi, etteivät suuremmat yhtiöt pystyneet tekemään kaikkia lentokoneita. Hävityn sodan jälkeen pieni matkailukone oli luonnollinen valinta. Italian liittyessä Natoon institutionaalinen markkina, Italian ilmavoimat, syntyy uudestaan. Kansallisen prestiisikysymyksenä Italia rakensi ylisoonisen koneen ja yhtiö pyrki kehittämään tätä nopeuskonetta hävittäjäksi, epäonnistuen. Aerfer osallistui Aermacchi AM.3:n suunnitteluun. Vuodesta 1966 alkaen yhtiö valmisti osia McDonnell Douglas DC-9:n rungoista Napolissa. Tämä on liittynyt Alitalian koneostoihin. == Lähteet == Luokka:Italialaiset lentokonevalmistajat