EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Timo Kivinen

Timo Pekka Kivinen (s. 8. joulukuuta 1959 Lappeenranta) on suomalainen kenraali ja Suomen puolustusvoimain komentaja vuosina 2019–2024. Aiemmin Kivinen on toiminut muun muassa Pääesikunnan päällikkönä 2017–2019, puolustusvoimien strategiapäällikkönä 2015–2017 sekä Karjalan prikaatin komentajana 2011–2014. Kivinen nimitettiin puolustusvoimain komentajaksi 1. elokuuta 2019 alkaen. Hänen toimikautensa kesti maaliskuun loppuun 2024 ja tehtävässä häntä seurasi Janne Jaakkola. Kivinen oli alun perin rakuuna. Kadettikoulussa Kivinen saavutti kadettien grand slamin: hän oli sekä kurssinsa priimus, sotilasarvoltaan korkein oppilas kadettivääpeli että ansioituneimmalle valmistuneelle jaettavan kunniamiekan saaja. Kadettikoulun jälkeen Kivinen osallistui muun muassa Yhdysvaltain maavoimien Airborne and Ranger -kurssille. == Sotilasarvot == *kornetti 1979 *luutnantti 1982 *yliluutnantti 1984 *ratsumestari 1989 *majuri 1992 *everstiluutnantti 1998 *eversti 2004 *prikaatikenraali 2010 *kenraalimajuri 2014 *kenraaliluutnantti 2016 *kenraali 2019 == Kunnianosoituksia == * Suomen Valkoisen Ruusun suurristi (2018, Suomi) * 1. luokan Vapaudenristi rintatähtineen miekkojen kera (2018, Suomi) * Suomen Leijonan komentaja (2010, Suomi) * Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki (1998, Suomi) * Sotilasansiomitali (2005, Suomi) * Väestönsuojelun 1. luokan ansiomitali (2018, Suomi) * Kilta-ansiomitali (2013, Suomi) * Suomen Reserviupseeriliiton kultainen ansiomitali (2018, Suomi) * Pohjantähden ritarikunnan suurristi (2021, Ruotsi) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Puolustusvoimain komentajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Roman Mavlanov

thumb|Roman Mavlanov vuonna 2012. Roman Mavlanov (ven. Рома́н Мавла́нов, s. 5. heinäkuuta, 1994 Moskova) on venäläinen moottoriurheilija. Mavlanov aloitti karting-uransa 13-vuotiaana. Vuonna 2011 Mavlanov kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault Alps -sarjassa sijoittuen sarjan 13:ksi. Vuonna 2012 Mavlanov jatkoi Eurocup -sarjassa jääden jälleen ilman pisteitä. Samana vuonna hän ajoi myös toisen kauden Alps -sarjassa sijoittuen sarjan 15:ksi. Vuonna 2013 Mavlanov kilpaili International GT Open -sarjassa voittaen kolme kilpailua sijoittuen sarjan neljänneksi ja kuusi kilpailua Spanish GT Championship -sarjassa voittaen kaksi kilpailua sijoittuen sarjan viidenneksi. Samana vuonna hän ajoi muutamia kilpailuja Eurocup- ja Formula Renault NEC -sarjoissa. Vuonna 2014 Mavlanov kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa. Hän ei saavuttanut pisteitä kauden aikana. Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Venäläiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Formula Renault 3.5 -kuljettajat
Luis Solignac

Luis Emilio Lucho Solignac (s. 16. helmikuuta 1991 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Major League Soccerissa pelaavaa Colorado Rapidsia. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä. Aiemmin Solignac on edustanut kotimaansa seurojen lisäksi portugalilaista SC Bragaa ja ruotsalaista Djurgårdenia sekä Veikkausliigan IFK Mariehamnia kausina 2013 ja 2014. Solignac teki Mariehamnin paidassa pelaamassaan 42 pelissä 20 osumaa. Kaudella 2014 hän jakoi Veikkausliigan maalikuninkuuden Jonas Emetin kanssa 14 osumallaan. Veikkausliiga-kauden 2014 jälkeen hän palasi lainalta takaisin kotimaahansa ja kasvattajaseuraansa. Tammikuussa 2015 hän siirtyi Primera División de Argentinaan nousseeseen Club Atlético Nueva Chicagoon. Toukokuussa 2015 Solignac siirtyi Yhdysvaltain Major League Soccerin Colorado Rapidsiin. Hän teki debyyttinsä MLS:ssä seuraavassa kuussa FC Dallasia vastaan. == Saavutukset == Henkilökohtainen *Veikkausliigan maalikuninkuus 2014 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.transfermarkt.co.uk/en/luis- solignac/besondere-spiele/spieler_252144.html * http://www.paranasports.com/eng/?page_id=781 Luokka:Argentiinalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stefan Marinković

Stefan Marinković (s. 20. helmikuuta 1994) on serbialais-sveitsiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Slovakian Corgoň Ligassa pelaavaa Dukla Banská Bystrica. Hän on pelannut nuorten maaotteluita sekä Sveitsin että Serbian paidassa. FC Luzernin kasvatti Marinković kävi Luzernin aikoinaan testileireillä Juventuksessa ja Arsenalissa, mutta hän siirtyi hollantilaisseura AFC Ajaxin akatemiaan, josta tie kävi 2014 Turkuun. Tammikuussa 2012 Marinković kärsi vaikean polvivamman, joka piti hänet sivussa käytännössä koko kauden. Kaudella 2014 Marinković pelasi Veikkausliigassa 19 ottelua osumatta kertaakaan. Tammikuussa 2015 Marinković siirtyi Slovakian Corgoň Ligan Dukla Banská Bystricaan. == Lähteet == * http://www.fcinter.com/pelaaja.php?players_id=96 * http://www.transfermarkt.co.uk/en/stefan- marinkovic/profil/spieler_147050.html?from=direktErgebnis Luokka: Serbialaiset jalkapalloilijat Luokka: Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka: Vuonna 1994 syntyneet Luokka: Elävät henkilöt
Harry Finér

Harry Finér (s. 1942) on suomalainen palkittu copywriter ja bluesmuusikko, instrumenttinaan huuliharppu. ==Mainonnan suunnittelijana== Harry Finér on vuonna 1964 alkaneen copywriter-uransa aikana työskennellyt mainostoimistoissa Mainoslinja, Valotorni, Markkinointi Viherjuuri, Lintas, Varis Poteri Veistola ja SEK. 1980-luvun lopulla Finér siirtyi freelanceriksi.Mainonnan Historiaa... à la Copy Harry Finér. Viitattu 4.4.2014. Finér työskenteli pitkään muun muassa art director Herbie Kastemaan kanssa. Finér on palkittu kolmasti Vuoden parhaat kampanjat -kilpailussa ja Kultahuipulla Grafian Vuoden huiput -kilpailussa. Cannesin mainosfestivaaleilta hänellä on kaksi kunniakirjaa ja Klaffi-mainoselokuvakilpailusta useita Kultaisia klaffeja. ==Bluesmuusikkona== Finér on soittanut monissa Jimmie Lawsonin kokoonpanoissa. Muita bluesyhtyeitä ovat olleet Kingston Mines Blues Gang,Suomibluesin ja -soulin äänite- ja yhtyeluettelo , Bluesnews.fi. Viitattu 4.4.2014. Johanna-levymerkille albumin vuonna 1981 tehnyt Uuge Päts,Uuge Päts, Finnmusic.net. Viitattu 4.4.2014. Järvenpään Puistobluesin pääkonsertissa 1983 soittanut Raimo Raivo ja Pakkopaita sekä muusikon omaa nimeään kantava Finer Blues Gang. Hänen taiteilijanimensä bluesmuusikkona on ”Durty Dawg”. Kansainvälisten suhteidensa ansiosta Finér kertoo soittaneensa Big Joe Turnerin syntymäpäivillä Los Angelesissa. On myös soittanut Chicagon Maxwell Streetillä Queen Sylvia Embryn bändin kanssa sekä säestänyt Honeyboy Edwardsia tämän Tallinnan vierailun aikana.."Durty Dawg" täytti pyöreitä, Blues News 10.5.2012. Viitattu 4.4.2014. Harry Finérin poika Henri tunnetaan blueskitaristina. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset bluesmuusikot Luokka:Suomalaiset mainonnan suunnittelijat Luokka:Suomalaiset huuliharpistit
Aili Sirola

Aili Ilmi Lemmitty Sirola (15. marraskuuta 1905 Kuru – 1994) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija. Sirola toimi opettajana Parkanossa. Hän aloitti runojen kirjoittamisen jo lapsena mutta alkoi julkaista niitä vasta jäätyään eläkkeelle. Sirola julkaisi 13 runokokoelmaa, ja hän kirjoitti myös lehtiin muun muassa nimimerkillä Assi. == Teoksia == * Avoin taivas. Kirjakukko, Helsinki 1966 * Muistojen kellot : runoja. 1969 * Itse minä ja karviainen : runoja. 1971 * Ruusupuu Wernerille : runoa ja tarinaa. Tekijä, Parkano 1972 * Vasen oikea : elämän runottomuutta. Tekijä, Parkano 1974 * Sanasatoa ja tiilenpäitä. 70-vuotiaan runoja. Tekijä, Parkano 1975 * Vihellystä suven sisällä : tarinoivia kesärunoja v. 1976. A. Sirola, Parkano 1977 * Siepanteita : runoja. A. Sirola, Parkano 1978 * Ehtooranta ja nuorta uhmaa : runoja eri ikäkausiltani. A. Sirola, Parkano 1980 * Kuski ja huutaja + rauhoittamattomia : runoja vuosilta 1977 ja 1980. A. Sirola, Parkano 1980 * Jos sinikupolin silmä räjähtäisi : runoja. A. Sirola, Parkano 1983 * Kurjen huudoissa riemut ja murheet : muistoja miehen silmin ; Tuntemattomanko muistamista : runoja naisen elämästä. A. Sirola, Parkano 1986 * Lahjuksina kuparipennit, ilot ja surut : runoja. A. Sirola, Parkano 1986 == Lähteet == * * Kirjasampo.fi : Aili Sirola * Aimo Ruususen Kirjoja äärestä laitaan-blogi 15.3.2014 : Kukkia ja tarinoita lähimmäisille Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Jouko Koskikallio

Jouko Uolevi Koskikallio (15. elokuuta 1927 Helsinki – 30. heinäkuuta 2021 HelsinkiKuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 22.8.2021, s. C 15.) oli suomalainen kemisti. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1957. Hän oli Oulun yliopiston kemian professori 1960–1969 ja Helsingin yliopiston fysikaalisen kemian professori 1969–1990.Kemian professorit. Hänen tutkimusalaansa ovat fotokemia ja reaktiokinetiikka.Facta 2001, osa 9, p. 63. WSOY 1981. Jouko Koskikallion isä oli toimittaja Onni Koskikallio. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Jouko Koskikallion muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset kemistit Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Rahoitusneuvos

Rahoitusneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2007. Vuoteen 2020 mennessä rahoitusneuvoksen arvonimi on myönnetty viidelle henkilölle. Nro Päivämäärä Henkilö Ammatti tai arvo Kotipaikka Lähteet 1. 15.6.2007 Eino Halonen toimitusjohtaja, ekonomi Helsinki 2. 27.11.2009 Matti Inha toimitusjohtaja, oikeustiet. kand. Helsinki 3. 2.12.2011 Carl-Johan Granvik toimitusjohtaja, kauppatiet. maist. Espoo 4. 25.5.2012 Heikki Vitie hallintojohtaja, varatuomari Espoo 5. 11.6.2020 Reijo Tauriainen hallituksen puheenjohtaja, filosofian maisteri Oulu == Arvonimiryhmän muutos == Kun rahoitusneuvoksen arvonimi otettiin käyttöön asetuksella vuonna 2007, se kuului arvonimien toiseen ryhmään , mutta vuosien 2012 ja 2017 asetuksissa rahoitusneuvoksen arvonimi on virheellisesti merkitty kolmanteen ryhmään . Helmikuussa 2021 molempia asetuksia oikaistiin niin, että rahoitusneuvos on toisessa ryhmässä. Veron määrä toisessa arvonimiryhmässä on 33 300 euroa tai 8 300 euroa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Algot Strömsholm

Algot Strömsholm (3. heinäkuuta 1905 Vaasa – 24. marraskuuta 1988 Vaasa) oli suomenruotsalainen sosiaalityöntekijä ja kirjailija. Strömsholm toimi raittiusliikkeessä ja teki myös työtä kuuromykkien hyväksi. Eläkkeellä ollessaan hän oli järjestämässä keräyksiä kehitysmaiden nälkäänäkevien hyväksi. Strömsholm oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen lähes 25 vuotta ruotsalaisen kansanpuolueen edustajana. Algot Strömsholmin poika teologian tohtori Gustav Strömsholm oli Pohjanmaan ruotsinkielisen radion Radio Österbottenin toimituspäällikkö. == Teoksia == * Algot berättar. Församlingsförbundet, Helsingfors 1972 * Algot berättar mera. Församlingsförbundet, Helsingfors 1973 * För tredje gången. Församlingsförbundet, Helsingfors 1975 * Livstråden. Söderström, Helsingfors 1979 * Närbilder. Söderström, Helsingfors 1980 == Toimitteita == * Aftonstjärnan: Jubileumsnummer 1921–1941. Redaktionskommitté Gösta Hellman, Bernt Rönnqvist och Algot Strömsholm. Brändö kristliga ungdomskrets, Brändö 1941. * Tacksamma människor: Drag ur de dövstummablindas liv. Samlade av A. Håkans. Utgiven av Algot Strömsholm. Författaren, Vasa 1941 * Kiitollisia ihmisiä: Piirteitä kuuromykkä-sokeitten elämästä. Koonnut A. Håkans. Toimittanut Algot Strömsholm. Tekijä, Vaasa 1941. == Lähteet == * Algot Strömsholm. Kirjasampo. * Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Apteekkineuvos

Apteekkineuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 3. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1938 apteekkari Richard Björksténille. Vuosien 1918–2013 aikana apteekkineuvoksen arvonimi on myönnetty 38 henkilölle. Apteekkineuvoksen arvonimen saaneet ovat miltei poikkeuksetta olleet ammatiltaan apteekkareita. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Insinöörineuvos

Insinöörineuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 3. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1992. Nro Päivämäärä Henkilö Ammatti tai arvo Kotipaikka Lähteet 1. 27.5.1992 Pertti Voutilainen johtaja, diplomi- insinööri Kauniainen 2. 23.5.2001 Clas Palmberg toimitusjohtaja, insinööri Mäntyharju 3. 23.11.2001 Seppo Suominen toimitusjohtaja, diplomi-insinööri Pieksämäen mlk 4. 25.11.2005 Matti Vattulainen tekninen johtaja, diplomi- insinööri Riihimäki 5. 1.12.2006 Hannu Haase toimitusjohtaja, diplomi- insinööri Rovaniemen mlk 6. 15.6.2007 Matti Viljanen puheenjohtaja, insinööri Pori 7. 24.5.2013 Martti Haapamäki toimitusjohtaja, diplomi-insinööri Seinäjoki 16.6.2017 Aarno Alaluusua ent. toimitusjohtaja, diplomi-insinööri Kemijärvi == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Vakuutusneuvos

Vakuutusneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 3. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1935, jolloin sen sai Aarne Kuusi.Vakuutusneuvos Aarne Kuusi 70-vuotias. Helsingin Sanomat, 23.6.1951, s. 8. Vuosien 1918–2013 aikana vakuutusneuvoksen arvonimi on myönnetty 44 henkilölle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Kaupunkineuvos

Kaupunkineuvos () on Suomen tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 4. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1939 Eetu Kekomäelle, joka oli ammatiltaan nuorempi lehtori. Vuosien 1918–2013 aikana kaupunkineuvoksen arvonimi on myönnetty 119 henkilölle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Maaneuvos (arvonimi)

Maaneuvoksen nimi ja arvo () on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 5. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1966. Maaneuvoksen arvonimi voidaan myöntää vain yhdelle ihmiselle kerrallaan. Vuosien 1918–2013 aikana maaneuvoksen arvonimi on myönnetty neljälle henkilölle. Nro Päivämäärä Henkilö Ammatti tai arvo Kotipaikka 1. 9.9.1966 Aarne Eskola filosofian maisteri Helsinki 2. 30.12.1982 Paavo Pekkanen toimitusjohtaja, varatuomari Helsinki 3. 14.11.2003 Jussi-Pekka Alanen toimitusjohtaja, varatuomari Helsinki 4. 26.11.2004 Simo Lämsä toimitusjohtaja, varatuomari Helsinki 27.6.2018 Timo Kietäväinen toimitusjohtaja, valtiotiet. maisteri Helsinki == Katso myös == * Maaneuvos, Ahvenanmaan maakuntahallituksen johtaja. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Pau Claris

Pau Claris i Casademunt (1. tammikuuta 1586–27. helmikuuta 1641) oli katalonialainen juristi, pappi ja poliitikko. Hän johti Katalonian aluehallintoa vuosina 1638–1641. Pau Clarisista tuli vuonna 1612 Urgelin kaniikki. Hän lähti politiikkaan pappien oikeuksien puolustajana. Hän muutti Barcelonaan ja vuonna 1632 hänestä tuli tuomioistuimen virkamies. Vuonna 1638 hänet valittiin Barcelonan aluehallinnon johtajaksi. Kasvava espanjalaisten painostus Kataloniassa sai hänet etsimään apua Ranskasta. ”Katalonian tasavalta” julistettiin 16. tammikuuta 1641 itsenäiseksi mutta Ranskan suojelemaksi. Itsenäisen tasavallan ajatus tukahtui alkuunsa, kun Clarisin piti hakea turvaa Barcelonan kreiviltä ja Ranskan Ludvig XIII:ltä uhkaavaa Barcelonan piiritystä vastaan. Ranskalais-katalonialaiset joukot löivät Espanjan armeijan Montjuicin taistelussa 26. tammikuuta 1641. Claris kuoli äkillisesti noin kuukautta myöhemmin. == Lähteet == Luokka:Katalonian aluejohtajat Luokka:Vuonna 1586 syntyneet Luokka:Vuonna 1641 kuolleet
Ragna Ljungdell

Ragna Elisabeth Ljungdell-Erlandsson (4. toukokuuta 1905 Helsinki – 2. marraskuuta 1975https://gravar.se/resultat?sok=ljungdell+ragna Lund, Ruotsi) oli Ruotsissa vaikuttanut suomalainen kääntäjä, lausuja ja kirjallisuudentutkija. Ragna Ljungdellin vanhemmat olivat Ruben ja Elin Ljungdell. Hän meni 1943 naimisiin ruotsalaisen eversti Per Adolf Erlandssonin kanssa mutta liitto päättyi avioeroon. Ljungdell oli Ruotsin tunnetuimpia lausuntataiteilijoita ja teki tunnetuksi suomenruotsalaisten runoilijoiden tekstejä Ruotsissa. Hän tutustui nuoruudessaan Karjalankannaksen ruotsinkielisessä runoilijayhdyskunnassa muun muassa Elmer Diktoniukseen, Ralf Parlandiin, Tito Collianderiin ja Gunnar Björlingiin. Ljungdell julkaisi tutkimuksia runoudesta ja käänsi ruotsin kielelle Helvi Hämäläisen ja Elvi Sinervon teoksia. == Teoksia == Nimellä Ragna Ljungdell: * Vilhelm Grønbech : diktare och profet. Povl Branner, København 1937 * Det oförstörbara : studier, skisser, profiler. Ljus, Stockholm 1945 * Flyttfåglar vänder åter över haven. 1947 * Modern finsk lyrik : ett urval i svensk tolkning jämte inledning. Bonnier, Stockholm 1947 == Käännöksiä == * Helvi Hämäläinen : Vattnet i rännstenen : roman ; översättning av Ragna Ljungdell. P. A. Norstedt & Söners förlag, Stockholm 1939 (alkuteos Katuojan vettä) * Helvi Hämäläinen : Byn brinner : roman ; översättning av Ragna Ljungdell. P. A. Norstedt & Söners förlag, Stockholm 1940 (alkuteos Kylä palaa) * Helvi Hämäläinen : Förpliktelse : roman ; översättning av Ragna Ljungdell-Erlandsson. Söderström, Helsingfors - Norstedt, Stockholm 1944 (alkuteos Velvoitus) * Eero Kiviranta : Krigskamrater ; översättning av Ragna Ljungdell-Erlandsson. Söderström, Helsingfors - Norstedt, Stockholm 1944 (alkuteos Sotatoverit) * Elvi Sinervo : Smeden i Palava by ; övers. från finskan av Ragna Ljungdell-Erlandsson. Ljus, Stockholm 1945 (alkuteos Palavankylän seppä) * Frank Swinnerton : En kvinna i solsken ; övers. från engelskan av Ragna Ljungdell-Erlandsson. Ljus, Stockholm 1946 (alkuteos A woman in sunshine) == Lähteet == * (Archive.org) * Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 13.11.1975, HS Aikakone. * Kirjasampo.fi : Ragna Ljungdell-Erlandsson * Svenskt författarlexikon 2. 1941-1950 ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kielenkääntäjät Luokka:Suomalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Suomalaiset lausujat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Rakennusneuvos

Rakennusneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 5. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1943 rakennusmestari Kaarlo Angervuorelle. Vuosien 1918–2013 aikana rakennusneuvoksen arvonimi on myönnetty 181 henkilölle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Karel Kramář

Karel Kramář (27. joulukuuta 1860 Vysoké nad Jizerou – 26. toukokuuta 1937 Praha)Kl-Ky Rulers.org. Viitattu 4.4.2014. oli tšekkiläinen poliitikko ja Tšekkoslovakian ensimmäinen pääministeri vuosina 1918–1919. Kramář väitteli lakitieteen tohtoriksi Prahan yliopistosta vuonna 1884. Hän kuului yhdessä Tomáš Masarykin ja Josef Kaizlin kanssa niin sanottujen Tšekin realistien ryhmään, jotka liittyivät vuonna 1890 nuortšekkiläiseen puolueeseen. Kramář valittiin 1891 sekä Böömin maapäiville että Itävallan valtakunnanneuvostoon.Nordisk familjebok (1911), s. 1196 Runeberg.org. Viitattu 4.4.2014. Hän vastusti Itävalta-Unkarin liittoa Saksan kanssa ja toivoi läheisempiä suhteita Venäjään.Nordisk familjebok, täydennysosa (1924), s. 1194 Runeberg.org. Viitattu 4.4.2014. Ensimmäisen maailmansodan aikana Itävallan viranomaiset pidättivät Kramářin toukokuussa 1915 ja häntä syytettiin maanpetoksesta, koska hänen katsottiin yllyttäneen tšekkiläisiä sotilaita karkaamaan Itävalta-Unkarin armeijasta. Hänen oikeudenkäyntinsä herätti laajaa huomiota ja voimisti tšekkien kansallismielisyyttä. Hänet tuomittiin heinäkuussa 1916 kuolemaan, mutta joulukuussa uudeksi keisariksi tullut Kaarle I lievensi armahduksella tuomion 15 vuoden pakkotyöksi. Heinäkuussa 1917 Kaarle armahti hänet kokonaan osana yleistä poliittista amnestiaa.Karel Kramar Firstworldwar.com. Viitattu 4.4.2014. Vapauduttuaan Kramář jatkoi kamppailuaan Tšekin itsenäisyyden puolesta. Kramář oli yksi keskeisimmistä johtajista syyskuussa 1918 Prahaan perustetussa Tšekkoslovakian kansallisessa neuvostossa. Kun itsenäinen Tšekkoslovakian valtio julistettiin Itävalta-Unkarin hajoamisen yhteydessä perustetuksi, Kramářista tuli 16. marraskuuta 1918 sen ensimmäinen pääministeri. Hän jatkoi tehtävässä seuraavan vuoden heinäkuuhun saakka. Kramář myös edusti Tšekkoslovakiaa Pariisin rauhankonferenssissa vuonna 1919. Myöhemmin hän oli yksi kansallisdemokraattien johtajista parlamentissa. ==Lähteet== Luokka:Tšekkoslovakian pääministerit Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Rauha Maria Lindström

Rauha Maria Lindström (1. heinäkuuta 1905 Helsinki – 11. huhtikuuta 1992)Kuolinpäivä hautakivessä Malmin hautausmaalla, kortteli 35, rivi 15, hauta 150 oli suomalainen kääntäjä. == Suomennoksia == * G. Halfdan Liander : Kreivi de Saint Germain : kahdeksannentoista vuosisadan suuri arvoitus. Elonpyörä, Helsinki 1959 (alkuteos Greve de Saint Germain. Det adertonde århundradets stora gåta) * Ovid Demaris : Kiristäjien verkossa. Puumakirjat 18. Viihdekirjat, Helsinki 1962 (alkuteos The extortioners) * William Hopson : Pitkä ratsastus. Montana-kirjat 20. Viihdekirjat, Helsinki 1962 (alkuteos Long ride to Abilene) * Marshall Grover : Texasin veri ei vapise. Bill ja Ben 3. Viihdekirjat, Helsinki 1962 (alkuteos Texans die hard) * Carol Gaye : Sinun tähtesi. Amor-kirjat 4. Viihdekirjat, Helsinki 1963 (alkuteos Love on account) * Jan Tempest : Hän uhmasi rakkautta. Amor-kirjat 1. Viihdekirjat, Helsinki 1963 (alkuteos Utility husband) * Marshall Grover : Kuolemanansa. Bill ja Ben 12. Viihdekirjat, Helsinki 1963 (alkuteos Rawhide river ambush) * Maysie Greig : Rakkauden lumoissa. Amor-kirjat 3. Viihdekirjat, Helsinki 1963 (alkuteos Cloak and love) * Carol Gaye : 'Taivas on meidän. Amor-kirjat 2. Viihdekirjat, Helsinki 1963 (alkuteos The heavens are ours) * François Didelot : Seitsemäs valamies. Karisto 1966 (alkuteos Le septième juré) * Sergeanne Golon : Kreivitär Angelika : historiallinen romaani. Tammi 1967, 8. painos 1977 (alkuteos Angélique et le nouveau monde) * Marielle Sohier :Pikku Tiikerin seikkailut : K. N. Dalyn kertomuksen mukaan ; kuv. J. P. Miller ; suom. Rauha Maria Lindström ; runot suom. Tuukka Kangasluoma. Weilin + Göös, Helsinki 1968 (alkuteos Nouvelles aventures de Petit Tigre) * K. Jackson : Merirosvojen lahti ; suom. Rauha Maria Lindström ; kuv. G. Tenggren ; säkeet riimitellyt Eila Kivikk'aho. Weilin + Göös, Helsinki 1968 (alkuteos La belle aventure) * Anthony Buckeridge : Kiitos Jenningsin. Jennings-sarja 6. Tammi 1968 (alkuteos Thanks to Jennings) * Anthony Buckeridge : Ystävämme Jennings. Jennings-sarja 7. Tammi 1968 (alkuteos Our friend Jennings) * Anthony Buckeridge : Jenningsin päiväkirja. Jennings-sarja 8. Tammi 1969 (alkuteos Jennings' diary) * Erik Wichmann : Sisilia. Tammi 1970 * Anthony Buckeridge : Jennings luonnontieteilijänä. Jennings-sarja 9. Tammi 1969 (alkuteos Take Jennings, for instance) * Anthony Buckeridge : Jenningsin hyvät päätökset. Jennings-sarja 10. Tammi 1970 (alkuteos The trouble with Jennings) * Sydney Omar : Viikoittainen horoskooppi vuodeksi 1972. Rapu : 21. kesäkuuta - 22. heinäkuuta. Tammi 1971 * Ingrid Nyborg-Fjellander : Elä mietiskellen ; ruots. alkuteoksesta suom. Rauha Maria Lindström ja A. Kuivalainen. Elonpyörä, Helsinki 1971 * Isoäidin satuja ; suom. Rauha Maria Lindström. Tammi 1972, 2. lyh. painos 1978 (alkuteos My own fairytale book) == Lähteet == * * Kirjasampo.fi : Rauha Maria Lindström === Viitteet === Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Lehdistöneuvos

Lehdistöneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 6. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Lehdistöneuvos on ollut Suomessa myös ulkoasianhallinnon virkanimike. Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1990. Nro Päivämäärä Henkilö Ammatti tai arvo Kotipaikka Lähde 1. 8.6.1990 Mikko Pohtola varatoimitusjohtaja Helsinki 2. 7.6.1991 Ole Jakobsson päätoimittaja Pietarsaari 3. 23.5.2001 Lauri Helve kustantaja, vastaava päätoimittaja Helsinki 4. 14.11.2003 Pekka Sitari päätoimittaja, hum.tiet.kand. Joensuu 5. 19.5.2004 Pekka Kivelä johtaja, yhteiskuntatiet. maisteri Espoo 6. 19.5.2004 Vesa-Pekka Koljonen ent. vastaava päätoimittaja Helsinki 7. 19.5.2004 Seppo Sarlund ent. kunnanjohtaja, toimitusjohtaja Espoo 8. 2.6.2006 Olle Spring päätoimittaja Tammisaari 9. 15.6.2007 Erkki Heikkinen johtaja, fil. maisteri Helsinki 10. 12.6.2008 Kari Vainio viestintäjohtaja, ekonomi Lontoo 11. 20.5.2011 Jyrki Vesikansa toimittaja, filosofian lisensiaatti Helsinki 12. 30.11.2012 Ilkka Juva viestintäjohtaja Helsinki 13. 16.5.2014 Hannu Laaksola päätoimittaja, opettaja Vantaa 14. 10.3.2017 Pauli Uusi-Kilponen vastaava päätoimittaja, toimitusjohtaja, asentaja Eurajoki 15. 19.12.2018 Jorma Pouta valokuvaaja Helsinki Tasavallan presidentin 19.12.2018 myöntämät arvonimet (61 kpl) Valtioneuvosto (pdf). Viitattu 7.6.2019. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Maakuntaneuvos

Maakuntaneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 6. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1974, ensimmäinen arvonimen saaja oli päätoimittaja Martti Emanuel Juusela. Vuosien 1918–2013 aikana maakuntaneuvoksen arvonimi on myönnetty 68 henkilölle. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Sairaalaneuvos

Sairaalaneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 6. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1999. Vuosien 1999–2017 aikana sairaalaneuvoksen arvonimi on myönnetty 14 henkilölle. Nro Päivämäärä Henkilö Ammatti tai arvo Kotipaikka Lähteet 1. 28.5.1999 Arvo Relander HYKS:n sairaalanjohtaja, filosofian lisensiaatti Helsinki 2. 23.5.2001 Taisto Majapuro Vaasan sairaanhoitopiirin johtaja, lääketieteen ja kirurgian tohtori Vaasa 3. 23.5.2001 Tapio Tervo Keski-Suomen sairaanhoitopiirin johtajaylilääkäri, lääket. ja kir. tohtori Jyväskylä 4. 14.11.2003 Matti Kakko Lapin sairaanhoitopiirin johtaja Rovaniemi 5. 26.11.2004 Pentti Silvola Oulun sairaanhoitopiirin johtaja Oulu 6. 20.5.2005 Aune Brotherus-Kettunen varatoimitusjohtaja, erikoissairaanhoitaja Helsinki 7. 25.11.2005 Heikki Paavilainen Lahden sairaanhoitopiirin johtaja, valtiotiet. maisteri Hollola 8. 15.6.2007 Ritva Kauppinen johtajaylilääkäri, lääketieteen tohtori Lappeenranta 9. 30.11.2007 Matti Pulkkinen sairaanhoitopiirin johtaja, oikeustiet. kand. Kuopio 10. 10.3.2017 Göran Honga direktör, diplom ingenjör, eMBA Sulva 11. 10.3.2017 Rauno Ihalainen sairaanhoitopiirin johtaja, filosofian tohtori Tampere 12. 16.6.2017 Pentti Itkonen toimitusjohtaja, filosofian tohtori Lappeenranta 13. 16.6.2017 Hannu Leskinen sairaanhoitopiirin johtaja, terveystieteiden tohtori Oulu 14. 1.12.2017 Olli-Pekka Lehtonen maakuntalääkäri, dosentti, lääketieteen lisensiaatti Turku == Lähteet == Luokka:Suomalaiset arvonimet
Hampus Holmgren

Hampus Holmgren (s. 14. marraskuuta 1995 Vaasa) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Allsvenskanissa pelaavaa Åtvidabergs FF:iä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Holmgrenin kasvattajaseura on Vasa IFK. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa 15-vuotiaana kesällä 2011. Kaudella 2012 Holmgren vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa. Vuoden 2013 alussa Holmgren siirtyi nelivuotisella sopimuksella Ruotsin pääsarjan Åtvidabergs FF:n riveihin. Hän ei päässyt vielä kaudella 2013 pelaavaan kokoonpanoon, vaan oli kolmessa ottelussa joukkueensa vaihtomiehenä käymättä kentällä. Hän pelasi kaudella 2013 pääasiassa nuorisojoukkueissa, mutta harjoitteli koko ajan edustuksen kanssa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Hampus Holmgren soccerway.com-sivustolla Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
San Franciscon konferenssi

San Franciscon konferenssi oli Yhdysvaltain San Franciscossa 25. huhtikuuta – 26. kesäkuuta 1945 järjestetty kansainvälinen konferenssi, jossa perustettiin Yhdistyneet kansakunnat. Konferenssin merkittävimmät osallistujat olivat neljän suurvallan ulkoministerit: Yhdysvaltain Edward Stettinius, Ison- Britannian Anthony Eden, Neuvostoliiton Vjatšeslav Molotov sekä Kiinan T. V. Soong.San Francisco Conference Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 5.4.2014. Kokouksen pääsihteerinä toimi Yhdysvaltain Alger Hiss.Alger Hiss Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 5.4.2014. Ajatus uudesta kansainvälisestä järjestöstä oli esitetty vuonna 1944 Dumbarton Oaksin konferenssissa ja vahvistettu helmikuussa 1945 Jaltan konferenssissa. San Franciscon konferenssissa oli edustettuna 46 valtiota. Niistä 26 oli allekirjoittanut vuoden 1942 Yhdistyneiden kansakuntien julistuksen. Edustettuina olleiden valtioiden lisäksi konferenssissa esitettiin YK:n perustajajäseniksi viittä muuta valtiota. Niistä neljä hyväksyttiin, mukaan lukien Ukrainan ja Valko-Venäjän neuvostotasavallat, vaikka ne eivät länsimaiden mielestä olleet itsenäisiä valtioita. Neuvostoliiton asettamaa Puolan hallitusta ei vielä tässä vaiheessa hyväksytty, koska siltä puuttui kansainvälinen tunnustus. Myöhemmin Puola kuitenkin laskettiin yhdeksi YK:n 51:stä perustajavaltiosta. San Franciscon konferenssin merkittävin tehtävä oli Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan laatiminen. Kiistan aiheeksi muodostui neljälle (sittemmin viidelle) suurvallalle annettava poikkeusasema turvallisuusneuvoston pysyvinä jäseninä ja siihen liittyvä veto-oikeus kaikkiin merkittäviin päätöksiin. Varsinkin konferenssiin osallistuneet pienemmät valtiot olisivat halunneet lisätä yleiskokouksen valtaoikeuksia, mutta pääasiassa suurvallat saivat tahtonsa läpi. Konferenssi päättyi 26. kesäkuuta siihen, että 50 valtion edustajat allekirjoittivat YK:n peruskirjan. ==Osallistujavaltiot== * * * * * * Kanada * * * * * * (pakolaishallitus) * * * * * * * * * * * * * Iran * * * * * * * * * * * * * * * * * * ** ** * * * * * ==Lähteet== Luokka:Konferenssit Luokka:Yhdistyneet kansakunnat Luokka:San Franciscon historia Luokka:1945
Lumikuningatar (elokuva)

Lumikuningatar on vuonna 1986 valmistunut suomalainen lapsille suunnattu fantasiaelokuva. Sen on ohjannut, käsikirjoittanut sekä tuottanut Päivi Hartzell. Elokuva perustuu H. C. Andersenin satuun Lumikuningatar vuodelta 1845. Lumikuningatar saavutti Jussi-palkinnot parhaasta musiikista ja parhaasta visuaalisesta suunnittelusta. Elokuva sai valtion elokuvatuotannon laatutuki -palkinnon ja se valittiin Suomen Oscar-ehdokkaaksi. Lumikuningatar toi elokuvateattereihin katsojia 96 936. ==Juoni== Elokuva kertoo Kertun matkasta Kain luo lumoavan Lumikuningattaren valtakuntaan. Hallitakseen koko maailmaa Lumikuningatar hamuaa viimeistä Vihreää Kiveä kruunuunsa, mutta hän voi saavuttaa herruuden vasta Kain avustuksella. Huolestunut Kerttu lähtee pitkälle ja vaarojen täyteiselle matkalle ystävänsä luo. == Näyttelijät == == Tuotanto == Lumikuningatar oli tekoaikanaan poikkeuksellisen suuri elokuvatuotanto, kokonaiskustannuksiltaan yli 6 miljoonaa markkaa. Suomen elokuvasäätiö osallistui elokuvan rahoitukseen 2 885 000 markalla. == Musiikki == Lumikuningattaren musiikin on säveltänyt Jukka Linkola, joka sai parhaan musiikin Jussi-palkinnon. Vuonna 1987 musiikista julkaistiin soundtrack-albumi Music from the Film The Snow Queen. Elokuvassa rosvoveljeä esittänyt laulaja Ismo Alanko esitti ja levytti kappaleen ”Rosvojen juhlat”. Jarmo Saaren albumilla Filmtet – A Tribute to Finnish Cinema on elokuvan musiikkiteemoista koostettu kappale ”Lumikuningatar”. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Rantanen, Tytti: ”Päivi Hartzellin Lumikuningattaren lämpö ja jäisyys”. Filmihullu 3/2020. Luokka:Suomalaiset fantasiaelokuvat Luokka:Jussi-palkitut elokuvat Luokka:Vuoden 1986 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset lastenelokuvat Luokka:Kirjoihin perustuvat elokuvat
Dumbarton Oaksin konferenssi

Dumbarton Oaksin konferenssi oli Dumbarton Oaksin kartanossa Washingtonin Georgetownissa 21. elokuuta – 7. lokakuuta 1944 järjestetty kansainvälinen konferenssi, jossa Yhdysvaltain, Ison-Britannian, Neuvostoliiton ja Kiinan edustajat muotoilivat ehdotuksen uuden kansainvälisen järjestön, Yhdistyneiden kansakuntien (YK) perustamiseksi.Dumbarton Oaks Conference Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 5.4.2014. Uuden kansainvälisen maailmanjärjestön perustamisen tarve oli aiemmin ilmaistu vuonna 1943 Moskovan julistuksessa. Dumbarton Oaksin konferenssi oli ensimmäinen merkittävä askel tavoitteen toteuttamiseksi. Kokouksessa laadittiin niin sanotut ”ehdotukset uuden yleisen kansainvälisen järjestön perustamiseksi”. Jotkin keskeiset kysymykset jäivät vielä avoimiksi, kuten uudelle järjestölle suunnitellun turvallisuusneuvoston äänestyssäännöt sekä Neuvostoliittoon kuuluneiden neuvostotasavaltojen mahdollisuus päästä jäsenvaltioiksi. Näitä kysymyksiä käsiteltiin suurvaltojen kesken helmikuun 1945 Jaltan konferenssissa ja lopulliset päätökset tehtiin sen jälkeen San Franciscon konferenssissa, joka päättyi YK:n perustamiseen. Jaltan konferenssi täydensi Dumbarton Oaksin esitystä ehdottamalla, että Kansainliiton mandaattialuejärjestelmä korvattaisiin uudella huoltohallintoaluejärjestelmällä. ==Lähteet== Luokka:Toisen maailmansodan konferenssit Luokka:Yhdistyneet kansakunnat Luokka:1944
Päivi Ikola

Päivi Ikola (o.s. Lähteenmäki, s. 23. huhtikuuta 1965 IkaalinenPäivi Ikola Pesäpallon kunniagalleria, pesis.fi) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edusti koko uransa ajan Ikaalisten Tarmoa ja voitti joukkueen riveissä neljä mestaruutta, yhden hopean ja kaksi pronssia. Hän profiloitui uransa aikana eritoten etenijäksi, josta osoituksena 530 tuotua juoksua. Määrä riittää edelleen kaikkien aikojen tilastossa neljänteen sijaan. Kausilla 1990 ja 1991 Ikola voitti kauden etenijätilaston 88 ja 72 tuodulla juoksulla. Kausilla 1987, 1988, 1990 ja 1991 hän voitti myös kärkilyöntitilastot. Ikola valittiin Vuoden pesäpalloilijaksi kahdesti, vuosina 1985 ja 1991. Naisten pesispörssissä Ikola on 2080 pörssipisteellään viides (7.1.2017). == Saavutukset == * 12 Itä-Länsi-ottelua: 1983-1994 * Vuoden pesäpalloilija (2): 1985, 1991 http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/parhaat-pelaajat- kausittain/vuoden-pesapalloilijat/ * Superpesiksen etenijäkuningatar (2): 1990, 1991 * Superpesiksen kärkilyöntikuningatar (4): 1987, 1988, 1990, 1991 http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/pelaajatilastot/parhaat- karkilyojat-kausittain/ == Katso myös == * Luettelo vähintään 10 Itä–Länsi- ottelua pelanneista pesäpalloilijoista == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Seija Haarala

Seija Marjatta Haarala-Rytöhonka (s. 27. lokakuuta 1938 Oulu) on suomalainen näyttelijä. Seija Haarala valmistui Teatterikoulusta 1960 ja näytteli uransa alussa Kotkan, Hämeenlinnan ja Jyväskylän kaupunginteattereissa ja vuodesta 1965 Kuopiossa. Haarala on näytellyt elokuvissa Skandaali tyttökoulussa (1960), Kumarrusmatka (tv-elokuva 1965), Ruusubaletti (tv-elokuva 1968) ja Hulluna rakkaudesta (lyhytelokuva 2002). Haarala avioitui 1963 kapellimestari Tapio Rytöhongan kanssa. Sarjakuvapiirtäjä Tapani Rytöhonka oli heidän poikansa.Tapani Rytöhonka, Kirjasampo. Viitattu 4.4.2014. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset näyttelijät
Jesper Brechtel

Jesper Brechtel (s. 21. tammikuuta 1994 Speyer, Saksa) on saksalais- suomalainen jalkapalloilija. Hän on kuulunut myös Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueeseen. Brechtel siirtyi Turun Palloseuraan kaudeksi 2014 saksalaisesta Karlsruher SC:stä, jonka kasvatti hän on. Saksassa Brechtel on pelannut myös 1. FC Kaiserslauternin nuorisojoukkueissa. == Lähteet == * http://www.palloliitto.fi/maajoukkueet/pikkuhuuhkajat/pelaajat/jesper-brechtel * http://www.transfermarkt.co.uk/en/jesper-brechtel/besondere- spiele/spieler_135065.html * http://fc.tps.fi/brechtel_jesper.2987.html Luokka: Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka: Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka: Vuonna 1994 syntyneet Luokka: Elävät henkilöt
Ilana Kratysh

Ilana Kratysh (s. 6. heinäkuuta 1990) on israelilainen naispainija. Kratysh syntyi vain tunti sen jälkeen, kun hänen vanhempansa olivat muuttaneet Venäjältä Israeliin. Hänen isänsä oli toiminut judovalmentajana Venäjällä ja Ilana alkoikin viisivuotiaana harrastaa judoa. Kaksivuotisen armeijapalveluksen aikana tulleen pahan loukkaantumisen seurauksena hän vaihtoi lajin painiin. Kratysh osallistui aikuisten arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Tampereella 2008 sijoittuen 59 kg:n painoluokassa kymmenenneksi. Hän sijoittui nuorten EM-kilpailuissa viidenneksi 59 kg:n sarjassa 2008 ja 63-kiloisissa 2010. Hän saavutti EM-hopeaa 67 kg:n painoluokassa Tbilisissä 2013 hävittyään loppuottelussa ukrainalaiselle Alina Stadnik-Makhinyalle. Hän sijoittui EM-kilpailuissa toiseksi myös Vantaalla 2014. Hän hävisi 69-kiloisten loppuottelussa venäläiselle Natalija Vorobjevalle. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän sai samassa painoluokassa hopeaa hävittyään loppuottelussa Stadnik-Makhinyalle. Riian EM-kilpailuissa 2016 hän oli jälleen toinen 69 kg:n sarjassa. Kultaa voitti tällä kertaa valkovenäläinen Marija Mamašuk. Aikuisten MM-kilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan kymmenes 67-kiloisissa 2012. == Lähteet == Luokka:Israelilaiset naispainijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eero Kinnunen

Eero Kinnunen (8. tammikuuta 1932 Jyväskylä – 5. marraskuuta 2005 Las Palmas, Espanja) oli suomalainen mainostoimistojohtaja ja mainonnan suunnittelija, joka työskenteli koko uransa ajan mainostoimisto SEKissä. Valmistuttuaan ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta Kinnunen sai paikan mainostoimisto SEKistä aluksi mainostoimittajana eli copywriterina ja yleni sitten suunnittelupäälliköksi, luovan osaston johtajaksi ja johtoryhmän jäseneksi. SEKin toimitusjohtajana Kinnunen toimi vuodesta 1970 ja sitten hallituksen puheenjohtajana 1985–1991, kunnes jäi eläkkeelle.Asko Siukosaari: Eero Kinnunen , HS Muistot. Viitattu 5.4.2014. Kinnusen ja Kari Mannerlan johdolla SEK organisoitiin 1970-luvun alussa uudelleen noin kymmenen työntekijän suunnitteluryhmiin omine yhteyshenkilöineen, tekstisuunnittelijoineen, visuaalisine suunnittelijoineen ja viimeistelijöineen.Kortti, Jukka (2003): Modernisaatiomurroksen kaupalliset merkit. 60-luvun suomalainen televisiomainonta. Taloushistorian väitöskirja. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki, sivut 112–116, katso (painettu), (pdf) Kinnunen otti tässä oppia erityisesti amerikkalaisten Bill Bernbachin ja Rosser Reevesin sekä ruotsalaisen Leon Nordinin metodeista, kuten myös kehittäessään SEKille omaa sisäistä koulutusohjelmaa. Finnairin uutta New Yorkin reittiä mainostava ”Omena” voitti ensimmäisenä suomalaisena mainoselokuvana Kultaisen leijonan Cannesin mainosfestivaaleilla 1969. Sen Kinnunen suunnitteli yhdessä mainoselokuvaohjaaja Hans Haatajan kanssa. Heidän yhteistyötään oli myös Seija Tynin esittämän Supertyttö-hahmon varaan rakentuva Shell-huoltamoiden kampanja ”Mieheni on Supermies” 1960-luvun puolessavälissä. Kinnunen oli jäsenenä Myynti- ja mainosyhdistyksen ja Mainostoimistojen liiton johtokunnissa sekä MTV:n hallintoneuvostossa. Hän toimi Mainostaja-lehden päätoimittaja 1966–1971 ja Vuoden huiput -mainoskilpailun ensimmäisenä ylituomarina 1981. Kinnunen sai Mainonnan monitaho -palkinnon 1982 ja Mainostoimistojen liiton kunniajäsenyyden 1990. ==Teoksia== *Valkoinen valkoisemmaksi : kirjoituksia mainonnan kirjavasta maailmasta. Weilin + Göös 1990. *Ratsumiehet, omakustanne 1999. *Meren suola, omakustanne 2001. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Finnairin Omena-mainoselokuva vuodelta 1969 Luokka:Suomalaiset mainonnan suunnittelijat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Korvuanjärvi

Korvuanjärvi on keskikokoinen järvi Iijoen päävesistössä. Se sijaitsee Kainuun ja Pohjois-Pohjanmaan maakunnissa, Taivalkosken ja Suomussalmen kuntien rajalla. Sen rannalla on Korvuan kylä. == Lähteet == Luokka:Suomussalmen järvet Luokka:Taivalkosken järvet Luokka:Korpijoen valuma-alue
Sleep (albumi)

__NOTOC__ Sleep on Masterstroken toinen studioalbumi, joka julkaistiin 28. marraskuuta 2007. == Kappaleet == # # # # # # # # # # === Japanin painoksen bonuskappaleet === # * # * Making of Sleep (video) == Kokoonpano == * Niko Rauhala – laulu, kitara * Markus Kekoni – kitara * Marko Kolehmainen – bassokitara * Janne Juutinen – rummut * Jussi Kulomaa – kosketinsoitin \+ * Heidi Bergbacka – taustalaulu == Arvosteluja == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * Imperiumi.net: Imperiumi.net: Levyarvio * Kaaoszine: neutraaliKaaoszine: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2007 albumit Luokka:Masterstroken albumit
Vuorilammen kalliomaalaus

Vuorilammen kalliomaalaus sijaitsee siirtolohkareen ja kallion välisessä puoliluolassa kaukana Saimaan vesistöistä Puumalassa Etelä-Savossa. Kalliomaalaus löytyi vuonna 2007, mutta sen ajoitus on vielä auki. == Kallio ja sen sijainti == Siirtolohkare on jääkauden jälkeen jäänyt kallion sivustalle nojaamaan niin, että sen alle on jäänyt tilava luolamainen rako. Alue on erityinen, sillä ympäristössä on useita siirtolohkareita. Paikka sijaitsee Puumalan ja Ruokolahden rajalla noin kilometrin päässä lähimmästä Saimaan rannasta ja 230 metriä läheisestä Vuorilammesta. Luolan sisälle on tehty nuotiopaikka. == Maalaus == Kohteessa on useita punavärillä tehtyjä kuvioita. Luolan sisäpuolella noin 1,3 metriä maanpinnasta on pystyseinässä hyvin heikosti erottuva kuvio ihmishahmosta. Digitaalivalokuvia käsittelemällä on kuvan yksityiskohtia saatu vahvistettua. Kuvio esittää 32 senttimetriä pitkää ja 14 leveää ihmishahmoa. Vartalo erottuu viivana, jonka yläpäässä on leveämpi pää. Oikea jalka on lievässä haara-asennossa ja polvesta taittuneena. Vasemman jalan hahmoa ei pysty täysin erottamaan, mutta se vaikuttaa symmetrisesti maalatulta. Vain oikea käsi erottuu, kun se ojentuu sivulle alaviistoon. Kainalosta työntyy vinot lyhyet viivat oikealle ja vasemmalle, joita on tulkittu rinnoiksi muiden esikuvien mukaisesti. Siksi on ehdotettu, että kuvio esittää naista. Jotkut havainnoitsijat ovat nähneet naisen vasemmassa kädessä seipään, keihään tai jousen. Muut kuviot vaikuttavat olevan nykyaikaisia. Ne eivät ole yhtä haalistuneita, kuin naiskuvio, ja ne esittänevät kirjaimia ("MM"tai "MN" ja "VR" tai "YR"). Sivulla on myös rengaskuvio. Maalausta ei voi ajoittaa Saimaan vedenpinnan korkeusvaihteluiden avulla. ==Lähteet== * * Luukkonen, Ismo: Vuorilampi * ===Viitteet=== Luokka:Suomen kalliomaalaukset Luokka:Puumala Luokka:Etelä-Savon historia
Bill Bernbach

William (Bill) Bernbach (13. elokuuta 1911 – 2. lokakuuta 1982) oli yhdysvaltalainen mainostoimistojohtaja ja yksi kolmesta kansainväliseksi ketjuksi kasvaneen Doyle Dane Bernbach (DDB) -mainostoimiston perustajista 1949. Hän toimi luovana johtajana monissa toimiston uraauurtavissa kampanjoissa, kuten Volkswagen-autojen älykkään pelkistetyssä mainonnassa ja Avis-autovuokraamoketjun kampanjassa ”We’re #2, We Try Harder.” Hän uudisti mainostoimistojen organisaatiota tuomalla aiemmin omilla osastoillaan toimineet tekstintekijät ja visuaaliset suunnittelijat yhteen työpareiksi. Tämä työtapa on käytössä valtaosassa maailman mainostoimistoja edelleenkin. ==Elämä ja ura== Bill Bernbach syntyi New Yorkin Bronxissa ja suoritti bachelor-tutkinnon New Yorkin yliopistossa pääaineinaan englannin kieli, liiketalous ja pianonsoitto.Bob Levenson: Bill Bernbach’s Book, A History of the Advertising that Changed the History of Advertising, New York: Villard Book 1987, sivu XV. Pula-ajan New Yorkissa Bernbach pääsi perhesuhteidensa avulla Schenley-tislaamon sisälähetiksi.Matthew Creamer: What You Missed Last Night on 'Mad Men', Advertising Age. Viitattu 5.4.2014. Hän pyrki etenemään yrityksessä kirjoittamalla tislaamon viskistä mainostekstin, joka myös julkaistiin ja Bernbach ylennettiin yrityksen mainososastolle. Vuonna 1939 hän siirtyi New Yorkin maailmannäyttelyn johtajan haamukirjoittajaksi ja sitten William Weintraubin mainostoimistoon, kunnes joutui kahdeksi vuodeksi asepalvelukseen. Toisen maailmansodan jälkeen hän sai paikan Grey- mainostoimistosta, jossa aloitti copywriterina mutta yleni pian luovaksi johtajaksi. Vuonna 1949 Bernbach päätti kollegojensa Ned Doylen ja Mac Danen kanssa perustaa oman mainostoimiston. Bernbach jätti yrityksen johtamisen Danen harteille ja keskittyi alusta asti itse luovaan suunnitteluun ja sen johtamiseen. Vuoteen 1986 mennessä, neljä vuotta Bernbachin kuoleman jälkeen, Doyle Dane Bernbach oli kasvanut kansainväliseksi 54 toimiston DDB-ketjuksi, jolla oli 3 400 työntekijää 19 maassa.Bill Bernbach , The Advertising Hall of Fame, American Advertising Federation. Viitattu 5.4.2014. Samana vuonna DDB fuusioitui Needham Harper- ja BBDO-toimistoketjujen kanssa ja muodosti silloin maailman suurimman mainostoimistoryhmän Omnicom Groupin. Kuvitteelliseen newyorkilaiseen mainostoimistoon sijoittuvassa televisiosarjassa Mad Men, etenkin sen toisen tuotantokauden jaksoissa, viitataan usein Bill Bernbachiin ja hänen toimistonsa tekemiin kampanjoihin, jotka 1960-luvun alussa mullistivat rohkeudellaan ja pelkistetyllä tyylikkyydellään koko mainosalaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Bernbachin elämäkerta (englanniksi) * DDB Worldwide -toimistoketjun sivusto ==Kirjallisuutta== * * Mary Wells Lawrence: A Big Life In Advertising, New York: Touchstone, 2003 * Doris Willens: Nobody's Perfect: Bill Bernbach and the Golden Age of Advertising, New York: CreateSpace, 2009 Luokka:Yhdysvaltalaiset yritysjohtajat Luokka:Mainonta Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
As Days Grow Darker

As Days Grow Darker on Masterstroken kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2009. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Niko Rauhala – laulu, kitara * Markus Kekoni – kitara * Marko Kolehmainen – bassokitara * Janne Juutinen – rummut * Jussi Kulomaa – kosketinsoitin == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * Imperiumi.net: 9–Imperiumi.net: Levyarvio * Soundi: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2009 albumit Luokka:Masterstroken albumit
Broken (albumi)

Broken on suomalaisen metalliyhtye Masterstroken neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Dynamic Arts Records. == Kappaleet == # # # # # # # # == Kokoonpano == * Janne Juutinen – rummut * Niko Rauhala – laulu, kitara * Markus Kekoni – kitara * Jussi Kulomaa – kosketinsoitin * Marko Kolehmainen – bassokitara == Arvostelut == * Imperiumi.net: Imperiumi.net: Levyarvio * Kaaoszine: Kaaoszine: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2013 albumit Luokka:Masterstroken albumit
Kobayashi

Kobayashi (, ’pieni metsä’) voi tarkoittaa: == Paikat == * Kobayashi, Japanin Miyazakin prefektuurin kaupunki == Henkilöt == Kobayashi on muun muassa seuraavien japanilaisten henkilöiden sukunimi: * Daigo Kobayashi (s. 1983), jalkapalloilija * George Kobayashi (s. 1947), jalkapalloilija * Hiromi Kobayashi (s. 1984), taitouimari * Junshirō Kobayashi (s. 1991), mäkihyppääjä ja yhdistetyn hiihtäjä * Kai Kobayashi (s. 1993), kilpakävelijä * Kamui Kobayashi (s. 1986), autourheilija * Kenya Kobayashi (s. 1983), telinevoimistelija * Makoto Kobayashi (s. 1944), fyysikko, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja * Masaki Kobayashi (1916–1996), elokuvaohjaaja * Norihito Kobayashi (s. 1982), yhdistetyn hiihtäjä * Rikako Kobayashi (s. 1997), jalkapalloilija * Ryōyū Kobayashi (s. 1996), mäkihyppääjä * Sadayoshi Kobayashi (1905–1997), maahockeypelaaja * Satomi Kobayashi (s. 1965), näyttelijä * Tadao Kobayashi (s. 1930), jalkapalloilija * Takiji Kobayashi (1903–1933), kirjailija * Teruhiko Kobayashi (1920-1957), hävittäjä-ässä * Yasuo Kobayashi (s. 1936), aikido-senei * Yayoi Kobayashi (s. 1981), jalkapalloilija * Yu Kobayashi (s. 1987), jalkapalloilija * Yuki Kobayashi (s. 1987), maastohiihtäjä * Yūki Kobayashi (s. 1988), jalkapalloilija * Yūki Kobayashi (s. 1992), jalkapalloilija * Yūki Kobayashi (s. 2000), jalkapalloilija * Yūzō Kobayashi (s. 1985), jalkapalloilija == Kuvitteelliset == * Amiko Kobayashi, Marvel Comicsin sarjakuvissa * Kobayashi, sivuhahmo elokuvassa Epäillyt * Kobayashi Maru, avaruusalus Star Trek -elokuvissa ja -kirjoissa