EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Valehtelijoiden klubi

Valehtelijoiden klubi on suomalainen Mainostelevision tuottama viihdeohjelma, jota esitettiin vuosina 1981–1983. Ohjelman käsikirjoittivat Pertti Reponen ja Heikki Kinnunen. Ohjelma perustuu Yhdysvalloissa 1970-luvulla aloittaneeseen The Liar's Club -sarjaan.Annala, Jukka: Toopelivisio, s. 109. Teos, Helsinki 2006. ISBN 951-851-066-0. Ohjelmassa olivat alusta alkaen mukana näyttelijät Leo Lastumäki (jäsen K), Aake Kalliala (jäsen R), Maija-Leena Soinne (jäsen F) sekä Olavi Ahonen (jäsen Z), joista viimeksi mainittu esitti vankia. Mukana hänellä oli poliisiasuinen vartija. Kilpailussa esiteltiin outoja esineitä, joiden merkitykselle ja käytölle edellä mainitut henkilöt keksivät selityksiä. Heistä yksi puhui totta ja muut valehtelivat. Mukana olleen kilpailijan tehtävänä oli sanoa, kuka puhuu totta. Kilpailun juontajana toimi steppaileva Helge ”Heguli” Herala. Hänellä oli apunaan ”sihteerikkö”, jota esitti Marita Jyrkinen. Pöydän yläpuolella roikkui narulla pyykkipoikien pitelemänä 50 markan seteleitä (nykyrahassa vajaa 20 €), joita Heguli jakoi kilpailijoille melko mielivaltaisesti. Lisäksi ohjelmassa esitettiin valehtelu-aiheisia sketsejä. Ohjelma sai kunniamaininta-Venlan vuonna 1982. Olavi Ahosen esittämä hahmo sai vuonna 1984 lyhytikäisen oman spin off -sarjan Ollin koppivuodet.Ollin koppivuodet (1984) Elonet. Viitattu 25.11.2015. Kahdeksan jaksoa sarjasta esitettiin uusintana lauantaisin 10. toukokuuta – 7. kesäkuuta 1997 ja 21. kesäkuuta – 5. heinäkuuta 1997 klo 19.30–20.00 MTV3-kanavalla. Jaksoja oli lyhennetty uusintaa varten. Ohjelman formaatti herätettiin henkiin vuonna 2013, kun MTV3 alkoi esittää siihen perustuvaa Totuuden torvet -nimistä ohjelmaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Helge Herala ja Eino Grön Valehtelijoiden klubissa Katsomo.fi * Leo Lastumäki ja Helge Herala Valehtelijoiden klubissa Katsomo.fi Luokka:1980-luvun suomalaiset televisiosarjat Luokka:Viihdeohjelmat
Michele Didoni

Michele Didoni (s. 7. maaliskuuta 1974 Milano, Italia) on italialainen kilpakävelijä. Hänen päämatkansa urallaan oli 20 kilometriä. Didoni voitti 20 kilometrin maailmanmestaruuden Göteborgin MM-kilpailuissa 1995. Michele Didoni on 178 senttimetriä pitkä. ==Saavutukset== Vuosi Kilpailu Paikka Sijoitus Matka 1992 Nuorten MM-kilpailut Soul, Etelä-Korea 6. 10 000 m 1994 EM- kilpailut Helsinki, Suomi 10. 20 km 1995 Kävelyn maailmancup Peking, Kiina 5. 20 km MM-kilpailut Göteborg, Ruotsi 1. 20 km 1997 MM-kilpailut Ateena, Kreikka 7. 20 km Välimeren kilpailut Bari, Italia 2. 20 km 1998 EM-kilpailut Budapest, Unkari 11. 20 km 1999 MM-kilpailut Sevilla, Espanja 10. 20 km 2000 Olympialaiset Sydney, Australia 11. 20 km 2003 MM-kilpailut Pariisi, Ranska 16. 20 km 2005 Välimeren kilpailut Almería, Espanja 3. 20 km ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 3 000 metrin kävely: 11.24,53 (1997) * 5 000 metrin kävely: 19.48,02 (1996) * 10 000 metrin kävely: 38.48,01 (1995) * 10 kilometrin kävely: 42.02 (2004) * 20 000 metrin kävely: 1.21.56,0 (1997) * 20 kilometrin kävely: 1.19.59 (1995) * 30 kilometrin kävely: 2.10.09 (2002) * 50 kilometrin kävely: 3.51.53 (1998) ==Lähteet== * Luokka:Italialaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Charlie Simmer

Charles Simmer (s. 20. maaliskuuta 1954, Terrace Bay, Ontario, Kanada) on pelaajauransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä National Hockey Leaguessa vuodesta 1974 vuoteen 1988. Kaikkiaan ylivoimapelin taitajana tunnettu Simmer keräsi NHL:ssä 711 tehopistettä (342 maalia ja 369 syöttöä) 712 runkosarjan ottelussa. Hän tuli maineikkaaksi etenkin Los Angeles Kingsin vahvan ykkösketjun laitahyökkääjänä: sen keskushyökkääjä oli Marcel Dionne. == Saavutuksia == * NHL:n paras maalintekijä 1980 (yhdessä Danny Garen ja Blaine Stoughtonin kanssa) * NHL:n tähdistössä 1980 ja 1981 * Bill Masterton Trophy 1986 urheilullisuudesta Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Bill Masterton Memorial Trophy -voittajat Luokka:California Golden Sealsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Abdon Pamich

Abdon Pamich (s. 3. lokakuuta 1933 Fiume, Jugoslavia) on italialainen kilpakävelijä, jonka päämatkana oli 50 kilometriä. Abdon Pamich on olympiavoittaja vuodelta 1964. Lisäksi hän saavutti olympiapronssia vuonna 1960. Euroopan-mestaruudet Pamich voitti vuosina 1962 ja 1966. EM-hopeaa hän saavutti vuonna 1958. Pamich on voittanut eniten kävelyn Italian-mestaruuksia. Hän voitti 10 kilometrin mestaruuden 13 kertaa (1956, 1958–1969), 20 kilometrin mestaruuden 13 kertaa (1958–1969, 1971) sekä 50 kilometrin mestaruuden 14 kertaa (1955–1968). ==Saavutukset== Vuosi Kilpailu Paikka Sijoitus Matka 1958 EM-kilpailut Tukholma, Ruotsi 2. 50 km 1960 Olympialaiset Rooma, Italia 3. 50 km 1961 Kävelyn maailmancup Lugano, Sveitsi 1. 50 km 1962 EM-kilpailut Belgrad, Jugoslavia 1. 50 km 1964 Olympialaiset Tokio, Japani 1. 50 km 1965 Kävelyn maailmancup Pescara, Italia 3. 50 km 1966 EM-kilpailut Budapest, Unkari 1. 50 km ==Lähteet== * Abdon Pamich sporting-heroes sivustolla. * Luokka:Italialaiset kävelijät Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gunnar Klettenberg

Gunnar Klettenberg (s. 27. lokakuuta 1967 Viljandi, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen esteratsastaja, Viron menestyneimpiä. Klettenberg on voittanut maailmancupin osakilpailuja. Vuonna 2006 hän sijoittui cupissa kolmanneksi.World cup final Hän on koulutukseltaan eläinlääkäri ja valmentaa myös esteratsastuksessa kilpailevaa tytärtään.Ratsastus-lehti == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kotisivut * Vanhat kotisivut 8.1.2006 (Archive.org) Luokka:Virolaiset esteratsastajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fredrika Dorotea

Fredrika Dorotea Vilhelmina (12. maaliskuuta 1781 Karlsruhe – 25. syyskuuta 1825 Lausanne, Sveitsi) oli Ruotsin kuningatar vuosina 1797–1809. Hän oli Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolfin puoliso. == Suku == Hänen vanhempansa olivat Badenin rajakreivi Karl Ludwig (1755–1801) ja rajakreivitär, prinsessa Amalie von Hessen-Darmstadt (1754–1832). Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista vanhempi sisar oli Venäjän keisarinna Elisabet Aleksejevna. Fredrika kasvoi läheisessä ja lämpimässä perheympäristössä. Hän sai huolellisen koulutuksen Badenin hovissa. Hän puhui ja kirjoitti sekä ranskaa että saksaa; opiskeli historiaa, maantiedettä, filosofiaa sekä ranskalaista ja saksalaista kirjallisuutta.Rey, Marie-Pierre: Alexander I: The Tsar Who Defeated Napoleon. Northern Illinois University Press. S. 50. ISBN 0875804667 Badenin ja Ranskan läheisyyden ansiosta hän tunsi hyvin ranskalaisen kulttuurin ja kaikki sen hienoudet, kuten aikakauden tapana oli. Koska hänen isoisänsä Badenin rajakreivi Karl Fredrik ei ollut rikas, perhe eli kuninkaallisiksi varsin vaatimattomasti. == Avioliitto ja jälkeläiset == Fredrika Doroteasta tuli Ruotsin kuningatar vuonna 1797 hänen avioiduttuaan kuningas Kustaa IV Aadolfin kanssa. Heille syntyi viisi lasta: * Kruununprinssi Gustav, vuoden 1809 jälkeen tunnettu Gustaf Gustafssonina, Vasan prinssi (9. marraskuuta 1799–1877). Hän palveli upseerina Itävallan Habsburgien palveluksessa. Puolisonsa Badenin prinsessa Louise Amalien kanssa heille syntyi poika, joka kuoli sylilapsena ja tytär Caroline, joka avioitui, Saksin kuningas Albert I:n kanssa, liitto oli lapseton. * Prinsessa Sofia Wilhelmina (21. toukokuuta 1801–1865), avioitui Badenin suurherttua Leopoldin kanssa; heidän tyttärensä oli suuriruhtinatar Olga Fjodorovna, heidän poikansa oli suurherttua Fredrik I, jonka tytär Badenin prinsessa Viktoria avioitui Ruotsin Bernadotte-sukuisen kuningas Kustaa V:n kanssa. * Prinssi Carl Gustaf, Suomen suuriruhtinas (2. joulukuuta 1802 – 10. syyskuuta 1805), kuoli alle 3-vuotiaana * Prinsessa Amalia Maria Charlotta (22. helmikuuta 1805 – 31. elokuuta 1853), pysyi naimattomana, ei jälkeläisiä * Prinsessa Cecilia (22. kesäkuuta 1807 – 1844), avioitui Oldenburgin suurherttua Paul Friedrich Augustin kanssa, ja heillä oli jälkeläisiä Vanhin poika Kustaa, Vaasan prinssi (1799–1877) loi menestyksekkään sotilasuran Itävallan armeijassa. Hän piti isänsä kuoleman jälkeen itseään Ruotsin laillisena hallitsijana, mutta ei koskaan ryhtynyt konkreettisiin toimiin syrjäyttääkseen Ruotsia Kaarle XIII:n jälkeen hallinneen Bernadotten hallitsijasuvun. Kuningattaren mukaan nimettiin kolme kuntaa Pohjois-Ruotsissa: Fredrika, Dorotea ja Vilhelmina. == Maanpako == Ruotsin hävittyä Suomen Venäjälle Suomen sodassa vuonna 1809 Kustaa IV Aadolf syöstiin vallasta ja perhe pakotettiin poistumaan maasta. Perhe asettui Fredrika Dorotean kotiseudulle Badeniin. Vuonna 1812 pari erosi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsin kuningattaret Luokka:Vuonna 1781 syntyneet Luokka:Vuonna 1825 kuolleet
Larry Shaw

Larry Shaw on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisio-ohjaaja. Vuodesta 2004 hän on ohjannut ja tuottanut ABC:n televisiosarjaa Täydelliset naiset. Hänen aiempia ohjaustöitään ovat olleet sarjat 21 Jump Street, Star Trek: The Next Generation, Salaiset kansiot, Parker Lewis Can't Lose ja Lizzie McGuire. Lisäksi Shaw tuotti ja ohjasi sarjaa Stingray 1980-luvulla. Hän oli myös tuottajana sarjassa Hunter, jota esitettiin vuosina 1984–1991. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Jean Ferrat

Jean Ferrat, oik. Jean Tenenbaum (20. joulukuuta 1930 Vaucresson, Hauts-de- Seine, Ranska – 13. maaliskuuta 2010 Aubenas, Ranska) oli ranskalainen sanoittaja, muusikko ja laulaja. == Elämäkerta == Jean Tenenbaun syntyi vaatimattoman juutalaisperheen neljäntenä lapsena, ja perhe muutti hänen varhaislapsuutensa aikana, vuonna 1935, Versailles'n kaupunkiin, jossa hän kävi Jules Ferrylle nimetyn peruskoulun. Hänen isänsä joutui saksalaisten natsien käsiin ja kuoli Auschwitzin keskitysleirillä. Näiden tapahtumien yhteydessä hänen täytyi luopua lukio-opiskelusta ja hankkia töitä, jotta saattoi auttaa perheen toimeentulossa. Kuitenkin jo nuorena hän oli erittäin kiinnostunut musiikista ja teatterista. 1950-luvun alkupuolella hän aloitti toiminnan teatteriryhmässä, sävelsi muutaman kappaleen ja soitti kitaraa jazz- orkesterissa. Vuonna 1956 hän sävelsi ranskalaisen kirjailijan Louis Aragonin runon Les yeux d'Elsa. Tuolloin suurta suosiota Ranskassa nauttinut laulaja André Claceau esitti ja tulkitsi sävelletyn runon ja toi esityksellään jonkinmoista kuuluisuutta myös Jean Ferrat'lle. Tämä johti puolestaan sopimukseen pariisilaisen kabareen, La Colomben kanssa. Jean Ferrat'n ensimmäinen 45-kierroksinen levytys ilmestyi vuonna 1958, mutta sekään ei saavuttanut suurta menestystä. Nuori laulaja Christine Sèvres kuitenkin levytti Ferrat'n lauluja, ja seurauksena oli avioliitto. Vuonna 1959 Ferrat tapasi Gérard Meysin, josta tuli hänen kustantajansa sekä ystävänsä. Tämä antoi vauhtia hänen uralleen, ja seuraavana vuonna hän solmi levytyssopimuksen Decca-yhtiön kanssa. Tästä oli seurauksena toinen 45-kierroksinen äänilevy Ma Môme, josta tuli ensimmäinen suurmenestys, ja sitä soitettiin runsaasti myös radiossa. Ensimmäinen 33-kierroksinen levytys Jean Ferrat'lta ilmestyi 1961, ja siitä hän sai SACEM:in (musiikintekijöiden yhdistyksen) tunnustuspalkinnon. Ferrat'n uraa sävyttivät useat vaikeudet sensuurin kanssa. Hän kirjoitti itse myös runoja ja sävelsi ystäviensä tekemisiä sanoituksia. == Diskografia == * Deux enfants au soleil (1961) * Nuit et brouillard (1963) * La Montagne (1964) * Potemkine (1965) * Maria (1966) * À Santiago (1967) * Ma France (1969) * Camarade (1970) * La Commune (1971) * Ferrat chante Aragon (1971, myyty yli 2 000 000 kappaletta) * À moi l'Afrique (1972) * La femme est l'avenir de l'homme (1975, myyty yli 500 000 kappaletta) * Les Instants volés (1979) * Ferrat 80 (1980) * Je ne suis qu'un cri (1985) * Dans la jungle ou dans le zoo (1991) * Ferrat 95 (1995) * Ferrat en scène (2002) == Aiheesta muualla == * Viralliset nettisivut * Fanisivut Luokka:Ranskalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
André Gorz

André Gorz (helmikuu 1923 Wien, Itävalta – 22. syyskuuta 2007 Vosnon, Ranska), syntyjään Gerhart Hirsch ja kirjailijanimeltään Michel Bosquet, oli itävaltalais-ranskalainen yhteiskuntafilosofi ja toimittaja. Hän perusti vasemmistolaisen Le Nouvel Observateur -viikkolehden yhdessä Jean Danielin kanssa vuonna 1964. Gorz tuki toisen maailmansodan jälkeen Jean-Paul Sartren eksistentialistista marxismia, mutta heidän välinsä rikkoutuivat vuonna 1968, jonka jälkeen Gorz keskittyi poliittiseen ekologiaan. Hän oli myös perustulon puolestapuhuja. Gorz teki itsemurhan pitkään syöpää sairastaneen vaimonsa Dorinen kanssa 22. syyskuuta 2007 Willy Gianinazzi, André Gorz. Une vie, Paris, La Découverte, 2016.. == Teoksia == * Le traître (1957) * La morale de l'histoire (1959) * Stratégie ouvrière et néocapitalisme (1964) * Le socialisme difficile (1967) * Réforme et révolution (1969) * Critique du capitalisme quotidien (1973) * Critique de la division du travail (1973) * Écologie et politique (1975) * Écologie et liberté (1977) * Fondements pour une morale (1977) * Adieux au prolétariat (1980) * Les Chemins du Paradis (1983) * Métamorphoses du travail (1988) * Capitalisme Socialisme Écologie (1991) * Misères du présent, richesse du possible (1997) * L’immatériel (2003) * Lettre à D. Histoire d'un amour (2006) * Ecologica (2008) * Le fil rouge de l'écologie. Entretiens inédits en français, Willy Gianinazzi (ed.) (2015) == Lähteet == == Kirjallisuutta suomeksi == * * == Aiheesta muualla == * Luokka:Itävaltalaiset filosofit Luokka:Ranskalaiset filosofit Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Luettelo Itävallan rautatieyhtiöistä

* Österreichische Bundesbahnen (ÖBB) ** ÖBB-Infrastruktur Betrieb AG ** Rail Cargo Austria * Achenseebahn AG * Cargo Center Graz Betriebsges mbH & Co KG * CargoServ * City Air Terminal BetriebsgmbH (CAT) * Graz-Köflacher Bahn und Busbetrieb GmbH (GKB) * Insbrucker Verkehrsbetriebe (IVB) * Lavamünder Bahn Betriebs Ges mbH * Linzer Lokalbahn (LLB) * Logistik- und Transport GmbH (LTE) * Lokalbahn Lambach-Vorchdorf-Eggenberg AG * Lokalbahn Gmunden-Vorchdorf AG * Lokalbahn Mixnitz-Sankt Erhard AG * Lokalbahn Payerbach-Hirschwang Ges.mbH * Lokalbahn Vöcklamarkt-Attersee AG * Montafonerbahn AG (MBS) * NÖSBB - Niederösterreichische Schneebergbahn GmbH * Raab-Ödenburg-Ebenfurther Eisenbahn AG * Rail Transport Service GmbH (RTS) * Salzburg AG Salzburger Lokalbahn * Salzburger Verkehrsbetriebe (SVB) * SETG - Salzburger Eisenbahn Transport Logistik GmbH * Steiermärkische Landesbahnen (StLB) * Steiermarkbahn - Transport und Logistik GmbH * Stern & Hafferl Verkehrsgesellschaft mbH * Stubaitalbahn - Innsbrucker Verkehrsbetriebe und Stubaitalbahn GmbH * Südburgenländische Regionalbahn GmbH (SRB) * Tauern Touristik GmbH * TX Logistik GmbH * Walser Eisenbahn GmbH * AG der Wiener Lokalbahnen (WLB) (Badner Bahn) * Zillertaler Verkehrsbetriebe AG ==Itävallan valtionrautateiden historialliset nimet== * Kaiserlich-königliche österreichische Staatsbahnen (kkStB) 1. heinäkuuta 1884- * Deutschösterreichische Staatsbahnen (DÖStB) 12. marraskuuta 1918–20. lokakuuta 1919 * Österreichische Staatseisenbahn (ÖStB) 21. lokakuuta 1919–31. maaliskuuta 1938 * Bundesbahnen Österreichs (BBÖ) 1. huhtikuuta 1921–17. maaliskuuta 1938 * Deutsche Reichsbahn (DRB) 18. maaliskuuta 1938–8. toukokuuta 1945 * Österreichische Staatseisenbahn (ÖStB) 27. huhtikuuta 1945–4. elokuuta 1947 * Österreichische Bundesbahnen (ÖBB) 5. elokuuta 1947- Itävalta Rautatieyhtiöt Itävallan rautatieyhtiöt Rautatieyhtiöt
Suspiria – tappavat huokaukset

Suspiria – tappavat huokaukset on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuvan ohjasi Dario Argento. Elokuva kertoo Suzy Banyonista joka saapuu Länsi-Saksaan, sillä hän on päässyt arvostettuun sisäoppilaitokseen. Suzyn saapuessa koululle hänen ohitseen menee nainen, joka itsekseen puhuen ryntää pois koulusta. Suzyn puhuessa ovipuhelimeen hänet käännytetään tylysti takaisin ja sanotaan "En tunne teitä. Menkää pois". Niinpä Suzy viettää ensimmäisen yön kaupungissa hotellissa. Aamulla Suzy palaa koululle ja pääsee sisään, mutta kukaan ei tiedä, kuka käännytti Suzyn takaisin. Pian Suzyn tulon jälkeen alkavat koulun opiskelijat kuolla salaperäisillä tavoilla ja Suzy aistii, että suuressa ja vanhassa talossa on jotain pahaa meneillään. Elokuvasta tehtiin vuonna 2018 uusi Luca Guadagninon ohjaama versio, Suspiria. == Näyttelijät == == Aiheesta muualla == === Arvostelut === * Elitisti: Suspiria -arvostelu * Elokuvan arvosteluja Leffatykissä Luokka:Italialaiset kauhuelokuvat Luokka:Vuoden 1977 italialaiset elokuvat
Santillana

Santillana voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * Santillanan markiisi Íñigo López de Mendoza, kastilialainen runoilija * Santillana, espanjalainen jalkapalloilija * Santillana del Mar, kunta Espanjan Kantabriassa * Luis Miguel Santillana, espanjalainen koripalloilija.
Santillana (jalkapalloilija)

Carlos Alonso González eli Santillana (s. 23. elokuuta 1952 Santillana del Mar, Santanderin maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija. Hän on Real Madridin kaikkien aikojen kolmanneksi paras maalintekijä ja toiseksi eniten otteluita pelannut pelaaja Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa.RSSSF: Real Madrid CF topscorers since 1929–2007 (Luettu 27. syyskuuta 2007) Hänet tunnettiin etenkin hyvänä pääpelaajana.As: En el Madrid sigue viva la tradición cántabra (Luettu 27. syyskuuta 2007) == Ura == Pelipaikaltaan Santillana oli hyökkääjä, mutta hän pelasi aluksi myös keskikentällä. Juniorina hän edusti Satéliten ja Barredan joukkueita.Real Madrid: Jugadores de leyenda (Luettu 27. syyskuuta 2007) Pelaajanimi Santillana on peräisin hänen synnyinkuntansa Santillana del Marin nimestä, sillä eräs hänen valmentajistaan ei muistanut pelaajien nimiä ja kysyi aina ”Missä on se poika Santillanasta?”.As: "Si juega en su sitio, Raúl aún tiene cuerda para rato" (Luettu 27. syyskuuta 2007) Ammattilaisuransa Santillana aloitti kaudella 1970–1971 tuolloin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa pelanneessa santanderilaisessa Racingissa, jossa hän voitti sarjan maalikuninkuuden. Jo kaudeksi 1971–1972 tuolloin 18-vuotias Santillana siirtyi pääkaupunkiin, pääsarjaseura Real Madridiin. Samassa 26 miljoonan pesetan kaupassa siirtyivät myös Aguilar ja Corral. Ensimmäisen pääsarjaottelunsa Santillana pelasi 5. syyskuuta 1971 Real Betisiä vastaan.LFP: Ficha del jugador (Luettu 27. syyskuuta 2007) Real Madridia hän edusti kaikkiaan 17 kauden ajan, jona aikana seura voitti yhdeksän Espanjan pääsarjamestaruutta, neljä Espanjan cupia, kaksi Uefa-cupia ja yhden Espanjan liigacupin. Lisäksi hän pelasi Euroopan cupin ja Cup-voittajien cupin loppuotteluissa, mutta molemmilla kerroilla tuloksena oli häviäminen brittijoukkueille, ensin vuonna 1981 Liverpoolia ja sitten vuonna 1983 Aberdeenia vastaan. Espanjan maajoukkueessa Santillana pelasi 56 ottelua ja teki 15 maalia. Hän edusti maataan vuosien 1978 ja 1982 MM-kilpailuissa sekä vuosien 1980 ja 1984 EM-kilpailuissa.Fútbol en la Red: Jugadores de la Selección (Luettu 27. syyskuuta 2007) Maajoukkuetehtävissä hänet muistetaan erityisesti panoksestaan 21. joulukuuta 1983 Maltaa vastaan pelatussa EM- karsintaottelussa, joka Espanjan täytyi voittaa 11 maalilla päästäkseen lopputurnaukseen. Santillana teki neljä maalia ja Espanja voitti lopulta 12–1, päästen kisoihin ohi Alankomaiden. Itse lopputurnauksessa Espanja sijoittui hopealla hävittyään loppuottelussa Ranskalle.UEFA: France harbour high hopes (Luettu 27. syyskuuta 2007) == Saavutukset == * Espanjan pääsarjamestaruus (9): 1972, 1975, 1976, 1978, 1979, 1980, 1986, 1987, 1988 * Espanjan cup (4): 1972, 1975, 1976, 1978 * Uefa-cup (2): 1985, 1986 * Espanjan liigacup (1): 1985 * Euroopan-mestaruushopea: 1984 == Lähteet == Santillana Santillana Santillana
Mårten Westö

Mårten Westö (s. 15. toukokuuta 1967) on ruotsiksi kirjoittava suomalainen kirjailija. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa ja Svenska social- och kommunalhögskolanissa ja alun perin kouluttautunut toimittajaksi, mutta ryhtyi myöhemmin kääntäjäksi ja kirjailijaksi. Westön poika on jalkapalloilija Johannes Westö ja veli kirjailija Kjell Westö. == Teokset == * * * * === Suomennetut teokset === * * * === Antologioissa === * == Palkinnot ja tunnustukset == * Tanssiva karhu -palkinto (Yle) 1999 * Svenska Litteratursällskapets pris 1999 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yle.fi * Sanojen aika Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nina Skeime

Nina Skeime (s. 21. toukokuuta 1962) on norjalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili aktiivisesti vuosina 1982–1991. Hän voitti hiihdon maailmanmestaruuskilpailussa vuonna 1987 Oberstdorfissa hopea- ja vuonna 1989 Lahdessa pronssimitalin 4x5 kilometrin viestissä. == Aiheesta muualla == * Profiili Kansainvälisen hiihtoliiton sivuilla Luokka:Norjalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nordic Trophy 2007

Jääkiekon pohjoismaisten seurajoukkueiden epävirallinen mestaruusturnaus Nordic Trophy pelattiin syksyllä 2007 toista kertaa. Mukana olivat samat neljä joukkuetta Suomesta ja neljä joukkuetta Ruotsista kuin edellisenäkin vuonna. Yksinkertaisen runkosarjan jälkeen pelattiin sijoitusottelut Helsingin jäähallissa. Niissä kohtasivat runkosarjan 1. ja 2., 3. ja 4., 5. ja 6. sekä 7. ja 8. Näin siis edellisvuodesta poiketen pronssi ratkaistiin pronssiottelulla. Turnauksen voitti Oulun Kärpät. ==Joukkueet 2007== * Kärpät * TPS * Tappara * HIFK * Färjestads BK * Djurgården IF * Linköpings HC * Frölunda Indians ==Sarjataulukko== O V JAV/RLV JAH/RLH H TM PM P Kärpät 7 4 1 1 1 25 19 11 Frölunda 7 4 1 1 1 25 25 11 Tappara 7 3 2 0 2 20 15 10 Färjestad 7 3 1 1 2 27 22 9 TPS 7 2 1 1 3 19 23 7 Linköping 7 2 1 0 4 19 17 6 Djurgården 7 2 0 1 4 19 21 5 HIFK 7 1 0 2 4 16 28 4 ==Runkosarjan ottelut== Joukkue Vastustaja Tulos Kärpät Tappara 3–4 Färjestads BK Linköpings HC 4–3 Frölunda Indians Djurgårdens IF 3–2 Frölunda Indians Färjestads BK 4–5rl. Djurgårdens IF Linköpings HC 1–2 ja. HIFK TPS 3–4rl. Kärpät HIFK 3–2 ja. Kärpät Djurgårdens IF 6–5 TPS Linköpings HC 4–0 Tappara Frölunda Indians 2–3 TPS Djurgårdens IF 2–1 Kärpät Linköpings HC 3–2 Tappara Färjestads BK 3–2 ja. HIFK Frölunda Indians 2–3 HIFK Färjestads BK 5–3 TPS Tappara 2–3rl. Frölunda Indians Kärpät 3–2rl. Färjestads BK TPS 5–2 Djurgårdens IF HIFK 7–2 Linköpings HC Tappara 1–3 Färjestads BK Kärpät 3–4 Frölunda Indians TPS 7–5 Djurgårdens IF Tappara 2–1 Linköpings HC HIFK 4–0 TPS Kärpät 0–4 Tappara HIFK 4–2 TPS Linköpings HC 3–2 Färjestads BK Djurgårdens IF 5–1 Linköpings HC Frölunda Indians 7–2 Tappara Färjestads BK 2–3 HIFK Djurgårdens IF 4–6 ==Sijoitusottelut== Finaali Kärpät Frölunda Indians 5–2 Pronssiottelu Tappara Färjestads BK 2–3 Ottelu 5. sijasta TPS Linköpings HC 3–2 Ottelu 7. sijasta HIFK Djurgårdens IF 4–6 Luokka:Jääkiekkosarjojen kausi 2007–2008
Aleksander Allila

Aleksander Allila (synt. Allinen, 14. huhtikuuta 1890 Suistamo – n. 1933 Neuvostoliitto Viitattu 27.9.2007.) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden vaalijärjestön kansanedustajana vuosina 1924–1927. Allila muutti myöhemmin Neuvostoliittoon, jossa hän joutui vankileirille ja katosi. == Elämä == Allilan vanhemmat olivat työmies Stepan Allinen ja Maria Torssonen. Kansakoulun käynyt Allila työskenteli vuoteen 1912 saakka maalarina kotiseudullaan Laatokan Karjalan Suistamolla ja jatkoi sen jälkeen ammattiaan Helsingissä. Hän oli Suomen sosialidemokraattisen nuorisoliiton Uudenmaan piiritoimikunnan jäsen sekä Työväen järjestönuorten varapuheenjohtaja. Vuoden 1918 sisällissodan päätyttyä Allila oli vankilassa poliittisista syistä. Vapauduttuaan Allila oli mukana Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen toiminnassa ja puolueen lakkauttamisen jälkeen Sosialistisessa työväen ja pienviljelijöiden vaalijärjestössä, jonka edustajana hänet valittiin eduskuntaan 1924. Vuonna 1926 Allila tuomittiin kolmen kuukauden vankeusrangaistukseen rikoslain 16. luvun perusteella, joka käsittää rikoksia julkista viranomaista ja yleistä järjestystä vastaan. Hän siirtyi Neuvostoliittoon vuonna 1932, jonka jälkeen Allila nähtiin viimeisen kerran elossa vuotta myöhemmin työleirillä Leningradin alueella. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Suomen sisällissodan punaiset Luokka:Neuvostoliitonsuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:1930-luvulla kuolleet Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Anni Rytkönen

Anna (Anni) Johanna Rytkönen (o.s. Toppinen, 14. tammikuuta 1891 Iisalmen mlk – 28. lokakuuta 1938 Leningrad) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922. Rytkönen muutti Neuvostoliittoon vuonna 1927 ja teloitettiin myöhemmin Stalinin vainojen aikana. == Elämä == Rytkösen vanhemmat olivat loinen Paavo Toppinen ja Anna Liisa Mod. Kansakoulun jälkeen Rytkönen työskenteli ompelijana ja avioitui vuonna 1911 torikauppias Heikki Rytkösen kanssa. Pariskunta oli mukana sosialidemokraattisen nuorisoliiton toiminnassa. He kuuluivat muun muassa Iisalmen ja Haajaisten työväenyhdistysten nuoriso-osastoiden perustajiin. Rytkönen kuului myös Iisalmen työväenyhdistyksen johtokuntaan ja toimi sen sihteerinä. Rytkönen valittiin kansanedustajaksi vuonna 1919. Hän oli myös Iisalmen kaupunginvaltuuston jäsen. Ainoaksi jääneen kansanedustajakautensa jälkeen Rytkönen työskenteli Iisalmen Työväen Osuuskaupassa, kunnes muutti puolisonsa perässä Neuvostoliittoon vuonna 1927. Hän asui aluksi Leningradin alueen Kuivaisin kylässä ja opiskeli Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa. Myöhemmin Rytkönen asui Toksovossa, jossa hän toimitti paikallisen kolhoosin sanomalehteä. 1930-luvulla hän kuului myös Neuvostonaisen toimituskuntaan ja toimi Kopittalan kyläneuvoston puoluehistorian ohjaajana. Rytkönen vangittiin keväällä 1938 ja tuomittiin kuolemaan artikla 58:n perusteella. Hänet teloitettiin Leningradissa lokakuussa 1938. == Perhe == Anni Rytkösen veli oli kansanedustaja Kalle Toppinen. Hänen puolisonsa oli Iisalmessa kauppaliikettä pitänyt Henrik "Heikki" Rytkönen (1887-1938), joka muutti Neuvostoliittoon jo 1919 ja työskenteli Toksovossa NKP:n aluekomitean propagandaosastolla. Heikki Rytkönen vangittiin myös keväällä 1938 ja teloitettiin samaan aikaan Anni Rytkösen kanssa. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Iisalmen kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Pohjois-Savon vaalipiiri Luokka:Stalinin vainoissa kuolleet Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
William Tanner

Karl William Tanner (sukunimi vuoteen 1904 Tarvainen, 17. toukokuuta 1884 Kuopio – 1940 jälkeen Neuvostoliitto) oli suomalainen mekaanikko, Suomen Ammattijärjestön luennoitsija ja sosialistisen työväen ja pienviljelijäin eduskuntaryhmän kansanedustaja. Tannerin vanhemmat olivat postiljooni Albin Tarvainen ja Kristina Elisabet Räsänen. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli mekaanikkona Suomessa, Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Neuvostoliitossa. Tanner erotettiin valtionrautateiden koneosastolta 1910 ja hän oli eri maissa yhteensä 13 eri vankilassa. Hänet tuomittiin Yhdysvalloissa vuonna 1918 vakoilulain rikkomisesta 5 vuodeksi vankeuteen ja karkotettiin maasta 1922 armahduksen jälkeen. Tanner siirtyi ensin Neuvostoliittoon ja sieltä 1923 Suomeen. Suomessa Tanner toimi Suomen ammattijärjestön luennoitsijana vuodesta 1925 ja oli valtiollisten vankien huoltoyhdistyksen järjestäjänä 1927. Hän oli sosialistisen työväen ja pienviljelijäin eduskuntaryhmän kansanedustajana 1927–1930 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Tanner palasi Neuvostoliittoon 1930 ja siellä hän oli Kominternin palveluksessa ja vuonna 1935 hän toimi Lenin-koulun luennoitsijana ja Kalininin kellotehtaan johtajana. Tanner vangittiin vuonna 1935 ja tuomittiin ”vastavallankumouksellisesta toiminnasta” viiden vuoden vankeusrangaistukseen. Hän kärsi tuomiotaan Vienanmeren–Itämeren kanavan vankileirillä, josta hänet siirrettiin vuonna 1937 Komin tasavallan Uhtižemlagille. Tanner vapautettiin vuonna 1940. Hänen maineensa palautettiin vuonna 1957. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Viipurin läänin itäinen vaalipiiri Luokka:Neuvostoliitonsuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:1900-luvulla kuolleet Luokka:Kuolinvuosi tuntematon Luokka:Lapuanliikkeen kyydittämät henkilöt
Verner Halén

Verner Robert Halén (11. heinäkuuta 1894 Turku − 1940 jälkeen, Neuvostoliitto) oli suomalainen puuseppä ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja. Halénin vanhemmat olivat puuseppä Johan Verner Halén ja Fanny Lundström. Hän kävi kansakoulun sekä ammattikoulun ja työskenteli puuseppänä Turussa ja Kaarinassa. Halén oli sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana 1929–1930 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Halén muutti 1930 Neuvostoliittoon jossa hän kävi 1930 poliittisen ohjaajan kurssin Petroskoissa ja toimi sen jälkeen Tunkuan piirin poliittisena ohjaajana 1933, Punainen Tunkua-lehden toimittajana 1935 sekä Tunkuan piirin valistusohjaajana 1937. Viimeksi Halénin tiedetään asuneen Leningradissa vuonna 1940. Halén oli naimisissa Helga Saurinin kanssa vuodesta 1914. == Lähteet == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Varsinais-Suomen vaalipiiri Luokka:Neuvostoliitonsuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Yö voodoo-saarella

Yö voodoo-saarella () on Val Lewtonin tuottama ja Jacques Tourneurin ohjaama kauhuelokuvan klassikko vuodelta 1943. Elokuva perustuu väljästi Charlotte Brontën kirjaan Kotiopettajattaren romaani. Elokuva oli tuottaja Val Lewtonin ja ohjaaja Jacques Tourneurin toinen yhteistyö. Ensimmäinen oli ollut Kissaihmiset (1942). == Juoni == Betsy Connell, nuori sairaanhoitaja, etsii uutta työpaikkaa. Rikas liikemies tarjoaa hänelle töitä eräältä Karibianmeren saarelta. Betsy suostuu työhön, vaikka uusi työpaikka sijaitsee kaukana. Hänen tehtävänään on hoitaa miehen sairasta vaimoa, joka ei osaa enää puhua ja katsoo aina tyhjyyteen. Mitään ei ole tehtävissä, mutta Betsy haluaa auttaa häntä. Kuullessaan että saarella harjoitetaan voodoota, hän päättää kokeilla tepsisikö se sairaaseen naiseen. == Näyttelijät == == Tuotanto == Val Lewton ei pitänyt lainkaan elokuvan nimestä I Walked with a Zombie (suom. ”kävelin zombin kanssa”). RKO:n markkinointiosasto oli kuitenkin havainnut sen vetäväksi nimeksi ja sopimuksen mukaan Lewtonin oli pakko tehdä sen niminen elokuva. Lewton päätti käyttää elokuvan juonena Brontën Kotiopettajattaren romaania, jonka tapahtumat siirrettiin nykyajan Karibianmeren saarelle ja mukaan lisättiin voodoota. Käsikirjoituksen muokkasivat Ardel Wray ja Curt Siodmak. == Vastaanotto == Mark Robson, joka leikkasi ja ohjasi useita Lewtonin elokuvia, oli sitä mieltä, että Yö voodoo-saarella oli tämän paras elokuva ja äärimmäisen kaunis elokuva. Helsingin Sanomien Arto Pajukallion mukaan elokuva tyylittelee eksoottisilla miljöillä, runollisella kerronnalla ja aavemaisilla tunnelmilla, joiden kuvasto muurasi populaarikulttuurin zombi- käsityksen peruskiviä. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1943 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Jacques Tourneurin ohjaamat elokuvat
Toivo Latva

Toivo Verner Latva (17. elokuuta 1902 Vaasa – 1937 jälkeen Neuvostoliitto) oli suomalainen toimittaja ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja. Latvan vanhemmat olivat työmies Johan Latva ja Eva Karvonen. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli kirjaltajana Vaasassa sekä oli Työn Ääni -lehden vastaavana toimittajana Vaasassa 1924–1925 ja näyttelijänä Vaasan työväen teatterissa. Latva oli SKP:n Vaasan piirin organisaattori 1927–1928 ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja 1927–1928 Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä. Latva oli myös Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen ja Etelä- Pohjanmaan sosialistisen nuorisopiirijärjestön puheenjohtaja. Latva vieraili puolustusvaliokunnan jäsenenä Tuusulassa suojeluskuntien päällystöopistolla 1927. https://digi.kansalliskirjasto.fi/aikakausi/binding/1811962?page=14 Latva vangittiin huhtikuussa 1928 ja julistettiin edustajatoimeen oikeudettomaksi 2. marraskuuta 1928. STPV:n eduskuntaryhmä teki asiasta välikysymyksen syksyllä 1928. Ryhmän mielestä kansanedustajan koskemattomuutta oli loukattu törkeästi ja se vaati hallituksen asettamista syytteeseen valtakunnanoikeudessa. Latva istui poliittisista syistä saamaansa tuomiota vuoteen 1931. Hän oli yksi Tammisaaren pakkotyölaitoksen johtavista poliittisista vangeista yhdessä Adolf Taimin, Yrjö Enteen, Jaakko Kiven ja Abel Majasen kanssa.Joni Krekola: Stalinismin lyhyt kurssi (SKS 2006), s. 192–193. Heinäkuussa 1929 kyseiset johtajat siirrettiin Turun lääninvankilaan. Vapauduttuaan 1931 Latva muutti Neuvostoliittoon, jossa hän opiskeli ensin Kansainvälisessä Lenin-koulussa, kunnes joutui keskeyttämään sen sairauden takia. Hän kuitenkin jatkoi opiskelua Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa Leningradissa 1932–1935. Latva käytti Neuvostoliitossa salanimeä Ragnar Friman. Latva työskenteli Vapaus-lehden toimittajana 1932–1933. Vuonna 1937 Latva vangittiin ja hän sai 10 vuotta vankeutta. Toivo Latva oli naimisissa vuodesta 1927 Alli Johanna Ruostetojan kanssa. Myös Alli Latva oli aktiivinen kommunisti. Hän käytti Neuvostoliitossa ollessaan salanimiä Mirjam Rekola (LVKY:ssä) ja Ingrid Kollan (Lenin-koulussa). Vuonna 1938 Alli Latva pidätettiin ja hän joutui kärsimään pitkän rangaistuksen vankileirillä Karagandassa. Vapauduttuaan Latva jäi paikkakunnalle kanojen hoitajaksi. Vuonna 1966 hän pääsi muuttamaan Petroskoihin.Joni Krekola: Stalinismin lyhyt kurssi (SKS 2006), s. 350. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Kansanedustajat Luokka:SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt Luokka:Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Vaasan kaupunginvaltuutetut Luokka:Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Neuvostoliitonsuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Mário Coluna

Mário Esteves Coluna (6. elokuuta 1935 Inhaca – 25. helmikuuta 2014 Maputo) oli mosambikilainen jalkapalloilija, joka muistetaan yhtenä Portugalin jalkapallomaajoukkueen historian parhaista keskikenttäpelaajista. Hänet valittiin vuonna 1999 Jalkapallon kansainvälisen historia- ja tilastoyhdistyksen ”vuosisadan eurooppalaisen pelaajan” äänestyksessä 60. sijalle. Coluna syntyi Inhacan saarella aivan Mosambikin rannikolla. Hän pääsi SL Benficaan kaudella 1954–1955 ja pelasi uransa aikana 57 ottelua Portugalin maajoukkueelle. Otteluissaan Coluna ehti tehdä yhteensä kahdeksan maalia. Hän kuului Portugalin joukkueeseen vuoden 1966 MM-kilpailussa. Hän vetäytyi 1970-luvun alussa Olympique Lyonnais’sta. Mosambik itsenäistyi vuonna 1975, jolloin Colunasta tuli maan jalkapalloyhdistyksen puheenjohtaja. Hän toimi vuosina 1994–1999 Mosambikin urheiluministerinä. ==Lähteet== Luokka:Mosambikilaiset jalkapalloilijat Luokka:Portugalilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Kaliumbromaatti

Kaliumbromaatti (KBrO3) on kalium- ja bromaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Se on väriltään valkoinen ja muodoltaan jauhetta tai kiteitä. Yhdistettä voidaan käyttää analyyttisessä kemiassa ja elintarvikelisäaineena. Kaliumbromaattia voidaan valmistaa joko johtamalla kaliumhydroksidin vesiliuokseen bromia tai kaliumbromidin elektrolyysillä. Ainetta käytetään analyyttisessä kemiassa elohopea-, aniliini- ja bromidisuolojen pitoisuuksien määrittämiseen. Sitä on käytetty enimmäkseen elintarvikelisäaineena (E924) erityisesti jauhojen leivontaominaisuuksien parantamiseen. Tavallisesti aine hajoaa leivontaprosessin aikana, mutta huonoissa olosuhteissa sitä saattaa jäädä valmiiseen tuotteeseen. Yhdisteen käytöstä on luovuttu Suomessa ja muissa Euroopan maissa, Kanadassa ja useimmissa muissa valtioissa sen mahdollisen karsinogeenisuuden vuoksi. Se on yhä sallittu Yhdysvalloissa, joskin siellä sen käytölle on määrätty rajoituksia ja leipureita on kehotettu luopumaan sen käytöstä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *PubChem: Potassium bromate *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Potassium bromate Luokka:Bromaatit Luokka:Kaliumyhdisteet Luokka:Happiyhdisteet
Tuhoon tuomittu saari

Tuhoon tuomittu saari (Isle of the Dead) on Val Lewtonin tuottama ja Mark Robsonin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuvan klassikko vuodelta 1945. Elokuvan pääosassa on Boris Karloff. == Rooleissa == == Tuotanto == Lewton joutui tavallisesti tekemään elokuvia sen mukaan, minkälaisia nimiä RKO:n markkinointiosasato keksi. Tuhoon tuomittu saari oli kuitenkin Lewtonin oma ehdotus. Hän oli saanut idean elokuvaan Arnold Böcklinin maalauksesta Kuolleiden saari (Toteninsel). Elokuva hyväksyttiin ja kuvaukset aloitettiin jo heinäkuussa 1944, mutta ne jouduttiin keskeyttämään Karloffin sairauden takia. Lewton ja Karloff tekivät Ruumiinsieppaajat ennen kuin elokuvan tekoa jatkettiin joulukuussa 1944. Vieira == Vastaanotto == Martin Scorsese teki 2009 listan 11 parhaimmasta kauhuelokuvasta. Tuhoon tuomittu saari oli toisella sijalla: ”Tässä Val Lewtonin elokuvassa, joka käsittelee saarelle saarroksiin jääneitä ruton uhreja Kreikan sisällissodan aikana, on hetki, joka aina onnistuu pelottamaan minua. Sanottakoon vain, että siihen liittyy ennenaikainen hautaaminen.”Scorsese: ”There’s a moment in this Val Lewton picture, about plague victims trapped on an island during the Greek civil war, that never fails to scare me. let’s just say that it involves premature burial.” == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 1945 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Mark Robsonin ohjaamat elokuvat
Aleksandr Uljanov

Aleksandr Iljitš Uljanov (, 12. huhtikuuta (J: 31. maaliskuuta) 1866 Nižni Novgorod – 20. toukokuuta (J: 8. toukokuuta) 1887 PähkinälinnaAlexander Ulyanov, Spartacus, viitattu 15.7.2019) oli venäläinen vallankumouksellinen ja Vladimir Leninin vanhin veli. Uljanov valmistui vuonna 1883 Uljanovskin lyseosta hyvin arvosanoin. Myöhemmin hän valmistui Pietarin yliopistosta pääaineena luonnontiede ja eläintiede. Uljanov järjesti työläisten ja opiskelijoiden piirissä salaa kokouksia ja mielenosoituksia. Vuonna 1886 hän liittyi vallankumoukselliseen Narodnaja volja -järjestöön. Uljanov osallistui Venäjän keisari Aleksanteri III:ta vastaan suunnatun attentaatin suunnitteluun. 1. maaliskuuta 1887 hän ja eräät muut Narodnaja voljan jäsenet kuitenkin pidätettiin. Oikeudessa Uljanov piti poliittisen puheen. 8. toukokuuta hänet ja neljä muuta Narodnaja voljan terroristia, Pahomi Andrejuškin, Vasili Generalov, Vasili Osipanov ja Pjotr Ševyrjov, tuomittiin kuolemaan hirttämällä Pähkinälinnan vankilasaarella. Veljen kuolema oli Leninille järkytys, ja siitä alkoi hänen radikalisoitumisensa. == Lähteet == Luokka:Narodnikit Luokka:Venäläiset teloitetut Luokka:Vladimir Leniniin liittyvät henkilöt Luokka:Vuonna 1866 syntyneet Luokka:Vuonna 1887 kuolleet
Colette Avital

Colette Avital (‎, s. 1. toukokuuta 1940 RomaniaColette Avital, Knesset, viitattu 16.1.2016 ) on israelilainen poliitikko. Hän on edustanut työväenpuoluetta knessetissä vuodesta 1999, jolloin hänet valittiin varasijalta Matan Vilnain erottua. Hän on knessetin maahanmuuttovaliokunnan puheenjohtaja == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Knessetin jäsenet Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilse Aichinger

Ilse Aichinger (1. marraskuuta 1921 Wien – 11. marraskuuta 2016 Wien) oli itävaltalainen kirjailija. Aichinger syntyi Wienissä juutalaiseen sukuun ja joutui sen johdosta natsien vainojen kohteeksi. Hän aloitti vuonna 1945 lääketieteen opinnot ja työskenteli alun perin vain sivutoimisena kirjoittajana. Hän toimi kustannustoimittajana ja opettajana. Aichingerista tuli sittemmin eräs tunnetuimmista sodanjälkeisistä saksan kielellä työskennelleistä kirjailijoista. Teokset pohjautuivat suurilta osin hänen omiin kokemuksiinsa elämästä natsien aikana. Aichingerin ensimmäinen romaani oli Das vierte Tor. Hän oli Gruppe 47 -ryhmän jäsen ja sai sen kirjallisuuspalkinnon vuonna 1952. Hänen tunnetuimpien teostensa joukkoon kuuluu Der Gefesselte (1953). Aichingerille myönnettiin muun muassa Nelly Sachs -palkinto 1971,Kirjasampo: Nelly Sachs -palkinto Viitattu 4.7.2024. Franz Kafka -palkinto 1983 ja Suuri Itävallan valtionpalkinto () 1995. Aichinger oli naimisissa saksalaisen kirjailijan Günter Eichin kanssa. Aichingerin novelli "Hiiri" sisältyy antologiaan Matka jonnekin (toim. Hans Magnus Enzensberger, Tammi 1965). ==Lähteet== Luokka:Itävaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Juhani Aaltola

Juhani Matti Petteri Aaltola (s. 5. helmikuuta 1942 Kihniö) on suomalainen yhteiskuntatieteiden tohtori ja Chydenius-instituutin emeritusprofessori. Juhani Aaltola on osallistunut yhteiskunnalliseen ja kasvatuksesta käytävään keskusteluun ja korostanut opettajan tehtävää yhteiskunnallisena vaikuttajana. Aaltola siirtyi eläkkeelle vuonna 2005. Juhani Aaltolan puoliso on runoja ja pakinoita julkaissut opettaja Sinikka Aaltola. Politiikantutkija Mika Aaltola ja filosofi Elisa Aaltola ovat heidän lapsiaan.Sinikka Aaltola: ”Jonkun elämä voi mennä niin, ettei siinä ole yhtään valoa.” Petäjävesi-lehti 18.5.2021. Viitattu 27.2.2022. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Jyväskylän yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset professorit
William Asher

William Asher (8. elokuuta 1921 – 16. heinäkuuta 2012) oli yhdysvaltalainen ohjaaja, tuottaja ja käsikirjoittaja. New Yorkissa syntyneen Asherin vanhemmat olivat näyttelijä Lillian Bonner ja elokuvatuottaja Ephraim M. Asher. Asher on ohjannut varsinkin televisiosarjojen jaksoja, yhtenä tunnetuimmista esimerkeistä 110 jaksoa I Love Lucya. Hän oli Vaimoni on noita -sarjan tuottaja, ohjasi useita sen jaksoja ja oli myös naimisissa sen päätähden Elizabeth Montgomeryn kanssa. Elokuvaohjauksia ovat Seksiä ja muskeleita (1964), Bikini Beach (1964) ja Beach Blanket Bingo (1965).http://www.palmspringslife.com/Palm-Springs-Life/December-1999/The-Man- Who-Invented-the-Sitcom/ Asherille myönnettiin vuonna 1966 Emmy-palkinto ohjaustyöstä sarjassa Vaimoni on noita. == Avioliitot & lapset == Asherilla oli neljä vaimoa, ja hänellä on lapsia: * Danny Sue Nolan (1951–1961) ** Lapset Liane ja Brian. * Elizabeth Montgomery (1963–1973) ** Lapset William Jr (s. 1964) sekä Robert ja Rebecca Elizabeth (s. 1969). * Joyce Bulifant (1976–1993) ** Adoptoi Joyce Bulifantin lapsen John Mallory Asherin (s. 1971) edellisestä avioliitosta. * Meredith Coffin McMachen (n. 1998– 2012) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * William Asherin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Roy Bhaskar

Ram Roy Bhaskar (15. toukokuuta 1944 Lontoo – 19. marraskuuta 2014 Leeds) oli brittiläinen filosofi, joka keskittyi yhteiskuntatieteiden filosofiaan ja tieteenfilosofiaan. Hänet tunnettiin ennen kaikkea kriittisen realismin kannattajana. Bhaskar opiskeli Oxfordin yliopiston Balliol Collegessa. Hän oli Rom Harrén oppilas. Bhaskar opetti Oxfordin, Edinburghin ja Sussexin yliopistoissa sekä Lontoon City Universityssa. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1971 lähtien sosialisti ja feministi Hilary Wainwright. Bhaskar ei kutsunut kriittistä realismiaan alun perin tällä nimellä. Se alkoi ”transsendentaalisena realismina” teoksessa A Realist Theory of Science (1975) ja laajeni myöhemmin yhteiskuntatieteisiin ”kriittisenä naturalismina” teoksessa The Possibility of Naturalism (1978). Termi ”kriittinen realismi” on muiden tekemä yhdistelmä näistä termeistä. Bhaskar kuoli kotonaan Leedsissä 19. marraskuuta 2014. == Teoksia == * A Realist Theory of Science (1975) * The Possibility of Naturalism (1979) * Scientific Realism and Human Emancipation (1987) * Reclaiming Reality: A Critical Introduction to Contemporary Philosophy (1989) * Philosophy and the Idea of Freedom (1990) * Dialectic: The Pulse of Freedom (1993) * Plato, etc: The Problems of Philosophy and Their Resolution (1994) * Reflections On Meta-Reality: A Philosophy for the Present (2002) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Roy Bhaskar Interviewed Luokka:Brittiläiset filosofit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Filosofia.fi

Filosofia.fi on suomalainen filosofian internet-portaali. Sivusto toimii uutiskanavana, väylänä internetin filosofisiin aineistoihin, johdatuksena suomalaisen filosofian historiaan sekä digitaalisena arkistona. Portaalin palvelee sekä tutkijoita että filosofiasta kiinnostunutta yleisöä. Sivuston arkistoon digitoidaan tekstejä ja kirjoja suomalaisen filosofian historiasta. Sivuilla ylläpidetään myös filosofian tietosanakirjaa ja linkkihakemistoa. Sivusto avattiin vuonna 2007 ja sitä ylläpitää Niin & näin -lehti sekä Åbo Akademin filosofian oppiaine. == Sisältö == Sivuston arkisto sisältää muun muassa suomalaisia väitöskirjoja Turun Akatemian ajalta 1640–1828 yhteistyössä Åbo Akademin kirjaston kanssa. Digitoitaviin teoksiin sisältyy asiasanaluettelo ja tiivistelmä suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi. Väitöskirjoista suurin osa on latinankielisiä, ja kokoelman on toivottu kiinnostavan latinankielen tutkijoita ja harrastajia. Vanhoja Akatemian väitöskirjoja on myös tarkoitus kääntää suomeksi. Arkistoon on digitoitu muun muassa Finsk Tidskrift -lehden vanhoja artikkeleita sekä Rolf Lagerborgin ja Edvard Westermarckin arkistoaineistoja, kuten heidän Åbo Akademin kirjastossa säilytettävä kirjeenvaihtonsa. Arkistossa on myös muun muassa ensimmäiset suomenkieliset filosofian väitöskirjat 1800-luvulta sekä teoksia Thiodolf Reinilta, Wilhelm Bolinilta, J. J. F. Peranderilta ja Z. J. Clevelta. Suomalaisten filosofian väitöskirjojen luettelo sisältää väitöskirjat vuodesta 1828 nykyaikaan. Sivuilta löytyy linkkikokoelma filosofian verkkosivuista eri kielillä. Filosofian klassikoiden sähköisten kirjojen linkkikokoelma on erityisen laaja. Suomalaiset asiantuntijat laativat sivulle uusista artikkeleista toimitettavan Logos-tietosanakirjan, joka esittelee filosofeja, teoksia, käsitteitä ja filosofisia aiheita. Portaalin ruotsinkielinen osio sisältää myös filosofisen sanakirjan, jonka ovat koonneet Martin Nybom ja Göran Torrkulla Åbo Akademista. == Tuottajat == Portaalihankkeen perustamisesta on ollut päävastuussa filosofinen Niin & näin -aikakauslehti, jota julkaisee tamperelainen Eurooppalaisen filosofian seura ry. Ruotsinkielisestä osiosta ja ruotsinkielisten sisältöjen hankkimisesta on vastannut portaalin toinen tuottaja, filosofian oppiaine Åbo Akademissa. Hankkeen suunnittelu käynnistyi vuonna 2004 ja Åbo Akademi liittyi yhteistyökumppaniksi vuonna 2006. Sivuston päätoimittaja on tutkija ja toimittaja Tuukka Tomperi Tampereen yliopistosta. Ruotsinkielisen puolen päätoimittaja on tutkija Yrsa Neuman. Portaalin tuottamista ovat tukeneet Jenny ja Antti Wihurin rahasto, Suomen Kulttuurirahasto ja opetusministeriön kulttuurin tietoyhteiskuntahanke sekä ruotsinkielisen osion tuottamista Stiftelsen för Åbo Akademi, Svenska kulturfonden ja Otto A. Malms donationsfond. Henkilökohtaisia työskentelyapurahoja ovat myöntäneet tiedonjulkistamisen neuvottelukunta ja Suomen tiedetoimittajien liitto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Filosofia.fi * Luokka:Filosofiset julkaisut Luokka:Suomalainen filosofia Luokka:Verkkoportaalit