EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Oktjabrskoje polen metroasema

Oktjabrskoje pole () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1972. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Maxwel Cornet

pienoiskuva|Maxwel Cornet maaliskuussa 2015. Gnaly Maxwel Cornet (s. 27. syyskuuta 1996 Bregbo, Norsunluurannikko) on ranskalais- norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 179-senttimetrinen. Hän edusti Ranskan Ligue 2:ssa Metziä ja Ligue 1:ssä Lyonia. Hän siirtyi vuonna 2021 englantilaisseura Burnleyyn ja vuotta myöhemmin saman maan West ham Unitediin. Cornet pelasi pitkään ranskalaisseura Metzin junioreissa. Edustusjoukkueeseen hän nousi kaudella 2012–2013. Tammikuussa 2015 hän siirtyi Lyoniin ja kuului kaudesta 2015–2016 lähtien joukkueen vakiokokoonpanoon. Hän pelasi kauden 2020–2021 loppuun mennessä Lyonin joukkueessa Ligue 1:ssä 184 ottelua ja tehnyt niissä 31 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 23 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Marraskuussa 2018 hän teki alkulohko-ottelussa Manchester Cityä vastaan kaksi maalia, ja elokuussa 2020 hän teki voitokkaassa puolivälieräottelussa maalin samaa joukkuetta vastaan. Eurooppa-liigassa Cornet pelasi 16 ottelua ja teki kaksi maalia. Kaudella 2021–2022 Cornet pelasi Burnleyn joukkueessa 26 valioliigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia, millä hän oli joukkueensa paras maalintekijä. Seuraavalla kaudella hän pelasi West Hamissa 14 valioliigaottelussa, mutta oli vain kahdesti avauskokoonpanossa. Hän oli pohjevamman vuoksi viisi kuukautta kentiltä sivussa. West Haamin voittamassa Konferenssiliigassa hän pelasi viidessä ottelussa 207 minuuttia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi seitsemässä valioliigaottelussa, oli kerran avauskokoonpanossa ja teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän tuli kuudessa ottelussa vaihdosta kentälle. Cornet pelasi useissa Ranskan nuorisomaajoukkueissa mutta on aikuisten tasolla edustanut Norsunluurannikon maajoukkuetta. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi kesäkuussa 2017 ystävyysottelussa Alankomaita vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki syyskuussa 2017 Gabonia vastaan. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pelasi viisi ottelua ja teki maalin alkulohko-ottelussa Namibiaa vastaan. Vuonna 2022 järjestetyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän pelasi kaksi ottelua. Kesäkuun 2024 loppupuolelle mennessä Cornet on pelannut 31 A-maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. == Lähteet == Luokka:Norsunluurannikkolaiset jalkapalloilijat Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Puškinskajan metroasema

Puškinskajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita: *Puškinskajan metroasema (Moskovan metro), Tagansko-Krasnopresnenskaja-linjan asema (Moskova). *Puškinskajan metroasema (Pietarin metro)‎, Kirovin–Viipurin-linjan asema (Pietari).
Kuznetski mostin metroasema

Kuznetski most () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 17. joulukuuta 1975. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Kalužskajan metroasema

Kalužskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 12. elokuuta 1974. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Beljajevon metroasema

Beljajevo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 12. elokuuta 1974. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Maxence Caqueret

Maxence Caqueret (s. 15. helmikuuta 2000 Vénissieux) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 174-senttimetrinen. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Lyonia. Caqueret on pelannut Lyonin junioreissa vuodesta 2011. Edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran alkuvuonna 2019 kahdessa Ranskan cupin ottelussa. Kaudella 2019–2020 hän pelasi edustusjoukkueessa kahdeksan Ligue 1:n, kaksi Ranskan cupin ja kolme Ranskan liigacupin ottelua. Tammikuussa 2020 hän teki maalin Ranskan cupin ottelussa Bourg-en-Bressea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi elokuussa 2020 täydet minuutit toisessa neljännesvälieräottelussa Juventusta, puolivälieräottelussa Manchester Cityä ja tappiollisessa välierässä Bayern Müncheniä vastaan. Caqueret on pelannut Ranskan eri nuorisomaajoukkueissa yhteensä lähes 60 ottelua ja tehnyt niissä yli kymmenen maalia. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden EM- ja MM-kilpailuissa 2017 sekä alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Snow Tha Product

Snow Tha Product (oikealta nimeltään Claudia Alexandra Madriz Meza, s. 24. kesäkuuta 1987 San José, Yhdysvallat) on amerikanmeksikolainen rap-artisti ja näyttelijä. Hänen esikoisalbumi Unorthodox julkaistiin 26. lokakuuta 2011. Hän on näytellyt Lil' T:tä yhdysvaltalaisessa rikosdraamasarjassa Queen of the South. == Ura == Meza aloitti musiikkiuransa freestyle-rapin kautta teini- ikäisenä ja alkoi keskittymään musiikin tekemiseen 19-vuotiaana. Alussa hän käytti taiteilijanimenä Disneyn Lumikki-hahmon englanninkielistä nimeä "Snow White", sekä hieman myöhemmin nimeä "Snow White Tha Product". Vuonna 2013 nimeksi muuttui "Snow Tha Product". == Diskografia == === Albumit === * Unorthodox (2011) === Singlet === * Half Way There...Pt. 1 (2016) === Kokoelmalevyt === * Verbal Assault Vol. 1 (2007) * Raising the Bar (2008) * Verbal Assault Vol. 2 (2009) * Run Up or Shut Up (2010) * Wake Ya Game Up, Vol. 1 (2010) * Unorthodox 0.5 (2011) * Good Nights & Bad Mornings (2012) * Good Nights & Bad Mornings 2: The Hangover (2013) * The Rest Comes Later (2015) * Vibe Higher (2018) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fernando Marçal

Fernando Marçal de Oliveira (s. 19. helmikuuta 1989 São Paulo) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Wolverhampton Wanderersia. Marçal siirtyi vuonna 2010 kotimaastaan Portugaliin, jossa hän edusti Torreensea, Nacionalia ja Benficaa. Viimeksi mainitun joukkueessa hän ei kuitenkaan pelannut yhtään liigaottelua vaan oli lainalla Turkissa Gaziantepsporin joukkueessa kaudella 2015–2016 ja Ranskassa Guingampin joukkueessa kaudella 2016–2017. Kesällä 2017 Marçal siirtyi Lyoniin. Hän on kauden 2019–2020 loppuun mennessä pelannut Ligue 1:ssä 72 ottelua, joista Guingampissa 31 ja Lyonissa 41. Mestarien liigassa hän on pelannut Lyonin joukkueessa yhdeksän ottelua. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kahdeksan ottelua, joista Nacionalissa kaksi ja Lyonissa kuusi. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Štšukinskajan metroasema

Štšukinskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1975. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Tušinskajan metroasema

Tušinskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1975. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Shodnenskajan metroasema

Shodnenskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1975. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Planernajan metroasema

Planernaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1975. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Spartakin metroasema

Spartak () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 27. elokuuta 2014. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Botanitšeski sadin metroasema

Botanitšeski sad () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. syyskuuta 1978. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Karl Toko Ekambi

Karl Brillant Toko Ekambi (s. 14. syyskuuta 1992 Pariisi, Ranska) on ranskalais-kamerunilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Lyonia. Toko Ekambi nousi Paris FC:n junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2011–2012. Hän pelasi Ligue 2:ssa Sochaux'n joukkueessa kausina 2014–2016 ja Ligue 1:ssä Angersin joukkueessa kausina 2016–2018. Jälkimmäisellä pääsarjakaudella hän teki 17 maalia ja oli joukkueensa paras sekä koko sarjan yhdeksänneksi paras maalintekijä. Kesällä 2018 hän siirtyi espanjalaisseura Villarrealiin. Hän pelasi 1,5 kauden aikana La Ligassa 52 ottelua ja teki niissä 16 maalia. Tammikuussa 2020 hän siirtyi lainasopimuksella Lyoniin. Toko Ekambi on pelannut Kamerunin maajoukkueessa 30 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän edusti maataan Afrikan- mestaruuskilpailuissa 2017 ja 2019 sekä Maanosaliittojen cupissa 2017. == Lähteet == Luokka:Kamerunilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Babuškinskajan metroasema

Babuškinskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. syyskuuta 1978. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Georg Stefan Troller

Georg Stefan Troller (s. 10. joulukuuta 1921 Wien) on kirjailija, käsikirjoittaja ja toimittaja. Hän on asunut Itävallassa, Yhdysvalloissa ja Ranskassa.Georg Stefan Troller The National Center for Jewish Film Juutalaisperheeseen syntynyt Troller joutui poistumaan Wienistä kansallissosialismin nousun takia. Hän pakeni Ranskan ja Pohjois-Afrikan kautta Yhdysvaltoihin. Hän oli työskennellyt jo Itävallassa kirjansitojana ja jatkoi tätä työtä vuodesta 1941, kunnes liittyi asepalvelukseen Yhdysvaltain riveissä vuonna 1943. Toisen maailmansodan viimeisinä vuosina Troller oli sijoitettuna Eurooppaan, ja hän oli Münchenissä vuoteen 1946 saakka. Yhdysvaltoihin palattuaan hän opiskeli englanninkielistä kirjallisuutta Kalifornian yliopistossa. Troller kuitenkin palasi lyhyesti Wieniin ja sitten vuonna 1949 Pariisiin, johon asettui ja jossa aloitti vuonna 1951 työskentelyn journalistina. Troller teki käsikirjoituksia useisiin Länsi-Saksassa esitettyihin televisio- ja radio-ohjelmiin, joihin kuului Pariser Journal, jonka parissa hän työskenteli kymmenen vuoden ajan. Ohjaaja Axel Cortin kanssa Troller teki yhteistyötä Der junge Freud -hankkeessa (1976) ennen kuin aloitti tämän kanssa Wohin und zurück -trilogian laatimisen. Trilogia koostui Trollerin käsikirjoittamista elokuvista An uns glaubt Gott nicht mehr, Santa Fe ja Welcome in Vienna, jotka perustuvat löyhästi Trollerin kokemuksiin vuosilta 1938–1946. Troller on julkaissut useita kirjoja, joissa käsitellään esimerkiksi Pariisia ja Trollerin kohtaamisia ihmisten kanssa.Georg Stefan Troller, Austria, France Internationales Literaturfestival Berlin Trollerin saamien useiden palkintojen ja tunnustusten joukossa ovat Bundesverdienstkreuz ja Boulevard der Stars -tähti Berliinissä. Troller on Berliinin taiteiden akatemian jäsen. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet itävaltalaiset Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet ranskalaiset Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Medvedkovon metroasema

Medvedkovo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. syyskuuta 1978. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Sviblovon metroasema

Sviblovo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. syyskuuta 1978. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Bruno Guimarães

Bruno Guimarães Rodriguez Moura (s. 16. marraskuuta 1997 Rio de Janeiro) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigan Newcastle Unitedia, johon hän siirtyi tammikuussa 2022 Ranskan Ligue 1:ssä pelaavasta Lyonista. Bruno Guimarães edusti kotimaassaan Audaxia ja Athletico Paranaensea. Jälkimmäisessä joukkueessa hän voitti Copa Sudamericanan vuonna 2018. Hän siirtyi ranskalaisseura Lyoniin tammikuussa 2020. Kevään 2020 aikana hän pelasi kolme Ligue 1:n ottelua ja neljä Mestarien liigan ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 33 Ligue 1 -ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Ligue 1:ssä 20 ottelua ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua. Tammikuun lopun seurasiirron jälkeen hän pelasi Newcastle Unitedissa loppukauden aikana 17 valioliigaottelua ja teki niissä viisi maalia, joista kaksi huhtikuussa 2–1-kotivoitossa Leicester Cityä vastaan. Kaudella 2022–2023 hän teki 32 liigaottelussa neljä maalia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Valioliigassa 37 ottelua, joissa teki seitsemän maalia ja antoi kahdeksan maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi täyden ajan Newcastlen kaikissa kuudessa ottelussa. Bruno Guimarães pelasi Brasilian alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa. Brasilian A-maajoukkueessa hän on pelannut 22 ottelua, joista ensimmäisen marraskuussa 2020. Maaliskuussa 2022 hän teki maalin MM-karsintaottelussa Boliviaa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa. Hän pelasi Tokion olympialaisissa 2021 kultaa voittaneen Brasilian olympiajoukkueen kaikissa kuudessa ottelussa lähes täydet minuutit ja oli välieräottelun Meksikoa vastaan ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa yksi Brasilian neljästä maalintekijästä. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Brasilialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marcelo Antônio Guedes Filho

Marcelo Antônio Guedes Filho (s. 20. toukokuuta 1987 São Vicente) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Lyonia. Marcelo on kotimaansa lisäksi pelannut Puolassa, Alankomaissa, Saksassa, Turkissa ja vuodesta 2017 Ranskassa. Hän on pelannut näiden eurooppalaismaiden pääsarjoissa yhteensä lähes 350 ottelua. Mestarien liigassa hän on pelannut yhteensä 25 ottelua kolmena eri kautena. Hän on voittanut Puolan-mestaruuden Wisła Krakovan joukkueessa vuonna 2009, Turkin mestaruuden Beşiktaşin joukkueessa vuosina 2016 ja 2017 sekä Alankomaiden cupin PSV Eindhovenin joukkueessa vuonna 2012. Marcelo on pelannut Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Malahovka

Malahovka () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä 10 kilometriä itään Moskovasta. Malahovkin asukasluku on 24 004 (2010). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kaupungin kotisivut Luokka:Moskovan alueen kaupungit
Berit Lindholm

Berit Maria Lindholm (o.s. Jonsson; 1934 Tukholma – 12. elokuuta 2023) oli ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.Berit Lindholm NationalencyklopedinThe Oxford Dictionary of Music (kuudes painos), toim. Tim Rutherford-Johnson Lindholm teki debyyttinsä vuonna 1963 kreivittären roolissa Figaron häiden esityksessä Tukholmassa. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Covent Gardenissa vuonna 1966 ja kuului Bayreuthin festivaalin laulajiin vuosina 1967–1974. Yhdysvaltain-debyyttinsä Lindholm teki vuonna 1972 San Franciscossa, ja Metropolitan-oopperaan hän pääsi esiintymään vuonna 1975. Lindholmin rooleihin kuuluivat Figaron häiden kreivittären ohella muiden muassa Kassandra (Troijalaiset), Isolde (Tristan ja Isolde), Brünnhilde (Nibelungin sormus) ja Krysothemis (Elektra). Lindholm teki esiintymisiä myös esimerkiksi Bolšoi-teatterissa, Wienin valtionoopperassaHovsångerskan Berit Lindholm berättade om sitt sångarliv Jussi Björlingsällskapet ja Scottish Operassa. Lindholm sai hovsångerska-arvonimen vuonna 1976. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Konkovon metroasema

Konkovo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 6. marraskuuta 1987. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Tjoplyi Stanin metroasema

Tjoplyi Stan () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 6. marraskuuta 1987. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Jasenevon metroasema

Jasenevo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 17. tammikuuta 1990. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Novojasenevskajan metroasema

Novojasenevskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 17. tammikuuta 1990. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Lermontovski prospektin metroasema

Lermontovski prospekt () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 9. marraskuuta 2013. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Žulebinon metroasema

Žulebino () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 9. marraskuuta 2013. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Kotelnikin metroasema

Kotelniki () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 21. syyskuuta 2015. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Marksistskajan metroasema

Marksistskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1979. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Ploštšad Iljitšan metroasema

Ploštšad Iljitša () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1979. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Aviamotornajan metroasema (Kalininsko-Solntsevskaja)

Aviamotornaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1979. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Šosse Entuziastovin metroasema

Šosse Entuziastov () on yksi Kalininsko-Solntsevskajan linjan asemista Moskovan metrossa. Se avattiin 30. joulukuuta 1979.Aseman ulkopuolella on samanniminen katu, jonka mukaan se on saanut nimensä. Asema sijaitsee metrolinjojen 8 ja 14 risteyskohdassa. Siltä on mahdollista siirtyä ulkokautta linjan 14 (Moskovan keskuskehä) samannimiselle asemalle. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Perovon metroasema

Perovo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1979. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Novogirejevon metroasema

Novogirejevo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1979. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Novokosinon metroasema

Novokosino () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. elokuuta 2012. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Anninon metroasema

Annino () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 12. joulukuuta 2001. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Timirjazevskajan metroasema

Timirjazevskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 1. maaliskuuta 1991. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Serpuhovskajan metroasema

Serpuhovskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 8. marraskuuta 1983. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Disdrometri

Disdrometri on hydrometeorien kuten vesipisaroiden ja lumihiutaleiden kokojakauman mittaamiseen käytetty laite. Nykyaikaisilla disdrometreillä voidaan mitata myös hydrometeorien putoamisnopeutta ja muotoa. Mitattujen ominaisuuksien avulla voidaan lisäksi arvioida sateen voimakkuutta ja olomuotoa. Vastaavasti disdrometrien käyttökohteet ovat moninaisia. Niitä käytetään muun muassa lentokenttähavainnoissa, tieteellisessä tutkimuksessa ja hydrologisissa sovellutuksissa. == Mittalaitetyypit == Disdrometrit voidaan jakaa toimintaperiaatteensa perusteella useisiin laitetyyppeihin, jotka soveltuvat erilaisiin käyttötarkoituksiin. Jo 1960-luvulta käytössä olleilla Joss-Waldvogel-disdrometreillä sadepisaroiden koon mittaus perustuu putoamistörmäysten voimakkuuteen. Mittauskalvolla tapahtuvien törmäysten impulssi muutetaan sähkömekaanisen muuntimen ja vahvistimen avulla sähköiseksi impulssiksi, jonka voimakkuudesta määritetään pisaroiden koko. Toimintaperiaatteesta johtuen laitetyyppi ei sovellu lumisateen mittaamiseen. Laseriin perustuvat laitteet mittaavat sadepartikkelien varjot, niiden pudotessa vaakasuuntaisen levymäisen valokentän tuottavan laserin ja fotodiodirivistön välistä. Hydrometeorin koko saadaan fotodiodeilla havaitun varjon leveydestä. Monissa uudemmissa laitetyypeissä käytetään epäkoherenttia valoa ja valoherkkää kennoa. Yhden pikselirivin vaakasuuntaista kennoa käyttävissä laitteissa hydrometeorit putoavat valolähteen ja kennon välistä, jolloin suurella nopeudella kennoa näytteistämällä sadepisaroista tai lumihiutaleista voidaan muodostaa kaksiulotteinen kuva. Kahta päällekkäin ladottua kamerayksikköä käyttämällä voidaan mitata putoamisnopeus hydrometeorin havaitsemisen aikaerosta. Kaksiulotteisia kuvia tallentavia digitaalisia valokuva- tai videokameroita hyödyntävillä laitteilla saadaan tyypillisesti tarkempia kuvia hydrometeoreista, jolloin niiden koko ja muoto voidaan määrittää täsmällisemmin. Suurnopeuskameraa hyödyntävissä laitteissa putoamisnopeus määritetään hydrometeorin sijainnin muutoksista peräkkäisissä kuvissa. ==Lähteet== Luokka:Sade Luokka:Säähavaintolaitteet
Tulskajan metroasema

Tulskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 8. marraskuuta 1983. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Nagatinskajan metroasema

Nagatinskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 8. marraskuuta 1983. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Nagornajan metroasema

Nagornaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 8. marraskuuta 1983. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Nahimovski prospektin metroasema

Nahimovski prospekt () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 8. marraskuuta 1983. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Sevastopolskajan metroasema

Sevastopolskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 8. marraskuuta 1983. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Tšertanovskajan metroasema

Tšertanovskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 8. marraskuuta 1983. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Južnajan metroasema

Južnaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 8. marraskuuta 1983. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Pražskajan metroasema

Pražskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 6. marraskuuta 1985. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Poljankan metroasema

Poljanka () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 23. tammikuuta 1986. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Borovitskajan metroasema

Borovitskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 23. tammikuuta 1986. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Tšehovskajan metroasema

Tšehovskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1987. == Lähteet == Luokka:Moskovan metroasemat
Delovoi tsentrin metroasema (Kalininsko-Solntsevskaja)

Delovoi tsentr () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. tammikuuta 2014. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Over Horizon

Over Horizon () on Hot-B:n kehittämä ja julkaisema räiskintäpeli. Peli on julkaistu Nintendo Entertainment Systemille vuonna . Peli on julkaistu Japanin lisäksi Euroopassa. == Pelaaminen == Pelissä ei ole varsinaista tunnettua juonta. Pelissä on epätavallinen mahdollisuus ampua taaksepäin. Pelissä on myös "editointitila", jossa kolmem asetyypin (laser, maaliinhakeutuva, pommi) ominaisuuksia voi muokata. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1991 videopelit Luokka:Nintendo Entertainment System -pelit
Marcus Maison

Marcus Maison on suomalainen Oulusta kotoisin oleva musiikkituottaja ja DJ, joka on tullut tunnetuksi Maison & Dragen -nimisestä duosta. Hänen viimeisimmät julkaisunsa No More Lies ja I’m So Excited yhdessä laulaja Mandi Fisherin kanssa ovat menestyneet hyvin niin Isossa-Britanniassa kuin Suomessa. No More Lies -biisi sijoittui Ison-Britannian Amazonin dance chartilla ykköseksi ja I’m So Excited kolmanneksi. Lisäksi I’m So Excited oli Suomen iTunes dance chartin ykkösenä, kokonaislistan toisena ja Spotifyn Suomen 50 viraalisinta listan kahdestoista. Marcus Maison on tehnyt yhdessä Will Dragenin kanssa useita remixejä tunnetuille kansainvälisille nimille kuten Sia, Flo Rida, Kelly Clarkson, W&W;, Armin van Buuren, Paul Oakenfold ja Martin Solveig. Luokka:Suomalaiset DJ:t Luokka:Suomalaiset musiikkituottajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
DeAndre Hopkins

DeAndre Hopkins (s. 6. kesäkuuta 1992, Clemson, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä. Hopkins edustaa Arizona Cardinalsia, johon hän siirtyi vuonna 2020. Hopkins pelasi Houston Texansissa vuosina 2013–2019. Texans varasi Hopkinsin 2013 varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella varaustilaisuuden 27. pelaajana. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Frank Norris

Frank Norris (1870 Chicago, Yhdysvallat – 1902 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija.Norris, Frank, Tietosanakirja osa 6, palsta 1308, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Hän oli naturalismin ensimmäisiä edustajia Yhdysvalloissa. Norris opiskeli 1887–1889 Pariisissa kuvataidetta, sen jälkeen kotimaassa Kalifornian ja Harvardin yliopistoissa kirjallisuutta. Hän toimi sotakirjeenvaihtajana 1895 Etelä-Afrikassa ja 1898 KuubassaNorris, Frank, Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 19. palsta 1479. Nordisk familjeboks förlags 1910 ja työskenteli sitten toimittajana San Franciscossa ja New Yorkissa. Norris alkoi julkaista novelleja (Yvernelle) jo 1892Frank Norris: A Bibliography, The Talisman Press. (Viite koskee teosta Yberville > Yvernelle) (Archive.org) mutta tuli tunnetummaksi vasta 1899 teoksella McTeague, joka kertoo San Franciscon slummista. Teoksella The Octopus hän aloitti 1901 suuren romaanitrilogian, josta hän ehti julkaista toisenkin osan The Pit (1903, suom. Syvänne). "Vehnäeepoksen" ensimmäinen osa kuvaa vehnänviljelyä Länsi-Yhdysvalloissa ja viljelijöiden taistelua kuljetusyrityksen, rautatietrustin kanssa, toisen osan aiheena on vehnäpörssi Chicagossa, ja kolmannen (The Wolf) oli tarkoitus kuvata taistelu leivästä Euroopan nälkäalueella. Vehnän historia oli hänelle Yhdysvaltojen, teollisuuden ja finanssimaailman valtakunnan, allegoria.Frank Norris, 1911 Encyclopaedia Britannica (Wikisource) Norrisin teoksista ilmenee, miten Émile Zolan ja Rudyard Kiplingin kaltaisten kirjailijoiden ainekset kehittyvät Yhdysvalloissa: osin niistä tulee upeaa, osin niitä pilaa ylitunteellisuus ja karkeus. Norrisin kootut teokset ilmestyivät seitsenosaisena 1903. Norris kuoli kolme päivää umpilisäkkeen leikkauksen jälkeen."Frank Norris, the novelist, died to-day as the result of an operation for appendicitis performed three days ago". "Death of Frank Norris," The New York Times, 26.10.1902. (pdf) ==Suomennetut teokset== * Syvänne: kuvauksia Chicagon pörssipiireistä (The Pit), lyhennellen suomentanut Yrjö Sirola, Viipuri: Viipurin työväen sanomalehti- ja kirjapaino osuuskunta 1914. * Naisen mahti, suom. O. A. Joutsen. Jyväskylä: Gummerus 1921. * Nuoruuden rakkautta, suom. Irene Mendelin, Jyväskylä: Gummerus 1923. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Vapaasti luettavia Frank Norrisin teoksia, Project Gutenberg Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset sotakirjeenvaihtajat Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1902 kuolleet
Iisalmen lentokenttä

Iisalmen lentokenttä on Iisalmessa, noin kymmenen kilometriä pohjoiseen sijaitseva lentokenttä. == Perustiedot == Iisalmen lentokentän pääkiitotie, 17/35, on kestopäällystetty asfaltilla ja 654 metriä pitkä ja lisäksi 300 metriä pitkä sorapintainen jatke. == Toiminta == Kentällä on muun muassa ultrakevyt-, moottoripurjelento- sekä lennokkitoimintaa. Ajoittain toiminta kentällä on vilkasta. Kesäisin kentällä vierailee matkailijoita ympäri Suomen. == Historia == Iisalmen lentokenttä perustettiin Partalan kylään 1980. Toimintaa pitkään pyörittänyt Iisalmen lentokenttäyhdistys ajettiin alas vuonna 2012, minkä jälkeen kentästä on vastannut Iisalmen kaupunki. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomen lentopaikat Luokka:Iisalmen rakennukset ja rakennelmat Lentokenttä
Max Nordau

Max Nordau, vuoteen 1873 Simon Maximilian Südfeld, (1849 Budapest – 1923 Pariisi, Ranska) oli saksankielinen juutalaissyntyinen unkarilainen kulttuurihistorioitsija ja sionistisen liikkeen perustaja.Nordau, Max, Deutsche Biographie, viitattu 19.8.2020 Hän asettui 1878 lääkäriksi synnyinkaupunkiinsa Budapestiin, josta siirtyi 1880 Pariisiin.Nordau, Max, Tietosanakirja osa 6, palsta 1261, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Nordau herätti jonkin verran huomiota terävän dialektisilla filosofis- yhteiskunnallisilla kirjoituksillaan, joista esimerkkeinä Die konventionellen Lügen der Kulturmenscheit (1883), Die Krankheit des Jahrhunderts (1887), Entartung (1892). ==Suomennetut teokset== * Taloudellinen valhe, suomentanut Yrjö Sirola, Tampere: M. V. Vuolukka 1906. * Uskonnollinen valhe, suomentanut Arvi Nnen (=Arvi Nikolainen), Tampere: M. V. Vuolukka 1907. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Sionistit Luokka:Unkarilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1849 syntyneet Luokka:Vuonna 1923 kuolleet
Houssem Aouar

Houssem Aouar (s. 30. kesäkuuta 1998 Lyon, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän pelasi pitkään Ranskan Ligue 1:ssä Olympique Lyonnais'n joukkueessa kunnes siirtyi kesällä 2023 italialaisseura AS Romaan. == Seurajoukkueura == Aouar pelasi Olympique Lyonnais'n junioreissa vuodesta 2009 alkaen. Hän nousi edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran huhtikuussa 2017 ja pelasi kauden lopussa kolme Ligue 1 -ottelua. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Ligue 1:ssä 32 ottelua, joista 27 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä kuusi maalia. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 37 liigaottelua, joista 35 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä seitsemän maalia. Koronavirusepidemian keskeyttämällä Ligue 1 -kaudella 2019–2020 hän pelasi 25 ottelua, joista 23 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä kolme maalia. Seuraavilla kausilla Aouar pelasi 30, 36 ja loukkaantumisten vaivaamana 16 liigaottelua ja niistä avauskokoonpanossa vastaavasti 23, 29 ja kuusi ottelua. Hän teki noilla kausilla seitsemän ja kuusi maalia sekä viimeisellä kaudella yhden. Aouar pelasi Lyon-vuosinaan Mestarien liigassa 15 ottelua ja teki maalin joulukuussa 2019 alkulohkon kotiottelussa RB Leipzigia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi 19 ottelua ja teki neljä maalia. Aouar siirtyi heinäkuussa 2023 Italian Serie A:ssa pelaavaan AS Romaan. == Maajoukkueura == Aouar on pelannut yhden ottelun Ranskan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa ja toistakymmentä ottelua alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän pelasi kolme ottelua, mukaan lukien tappiollinen välierä Espanjaa vastaan. Aouar pelasi Ranskan A-maajoukkueessa lokakuussa 2020 ystävyysottelun Ukrainaa vastaan mutta on edustanut kesäkuusta 2023 alkaen Algeriaa, jonka A-maajoukkueessa hän on vuoden 2023 loppuun mennessä pelannut viisi ottelua ja tehnyt kaksi maalia, molemmat lokakuussa 2023 ystävyysottelussa Kap Verdeä vastaan. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2020

Vuoden 2020 Yhdysvaltain avoin tennisturnaus pelattiin 31. elokuuta – 13. syyskuuta 2020 Queensissä, New Yorkissa. Se oli kaikkiaan 140. Yhdysvaltain avoin tennisturnaus ja poikkeuksellisesti vuoden toinen Grand Slam -turnaus, koska koronaviruspandemian vuoksi Wimbledon peruttiin ja Ranskan avoimet siirrettiin syyskuun lopulle. Rafael Nadal ja Bianca Andreescu voittivat kaksinpeliturnauksen edeltävänä vuonna, mutta he päättivät etteivät osallistu turnaukseen tänä vuonna. Naisten pääsarjan voitti Naomi Ōsaka ja miesten Dominic Thiem. Tänä vuonna turnauksessa pelattiin poikkeuksellisesti vain miesten ja naisten kaksin- sekä nelinpelit. Nelinpelissä pelasi 32 paria normaalin 64 sijaan. Kaksinpelissä karsintoja ei pelattu ollenkaan, vaan 128 pelaajaa pelasi suoraan pääsarjassa. Myöskään katsojia ei otettu stadioneille. == Sijoitetut pelaajat == === Miesten kaksinpeli === === Naisten kaksinpeli === == Pisteet ja palkintorahat == === Pisteiden määräytyminen === Tapahtuma W F SF QF Round of 16 Round of 32 Round of 64 Miesten kaksinpeli 2000 1200 720 360 180 90 45 10 Miesten nelinpeli 1000 600 360 180 90 0 – – Naisten kaksinpeli 2000 1300 780 430 240 130 70 10 Naisten nelinpeli – – === Palkintorahat === Summat Yhdysvaltain dollareina. Nelinpelissä summa per joukkue. Tapahtuma W F SF QF Round of 16 Round of 32 Round of 64 Kaksinpeli 3 000 000 1 500 000 800 000 425 000 250 000 163 000 100 000 61 000 Nelinpeli 400 000 240 000 130 000 91 000 50 000 30 000 – – == Lähteet == *
Léo Dubois

Léo Dubois (s. 14. syyskuuta 1994 Segré) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Lyonia. Dubois pelasi Nantesin junioreissa vuodesta 2008 alkaen. Hän nousi edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran toukokuussa 2015, jolloin hän pelasi kaksi Ligue 1 -ottelua. Kaudella 2015–2016 hän pelasi Ligue 1:ssä 24 ottelua, joista 22 ottelua avauskokoonpanossa, ja seuraavalla kaudella jo 36 liigaottelua, joista 35 ottelua avauskokoonpanossa. Kaudella 2017–2018 hän oli joukkueen kapteeni ja pelasi 34 liigaottelua sekä teki liigassa kolme ensimmäistä maaliaan, joista ensimmäisen ja kolmannen Strasbourgia vastaan. Kesällä 2018 Dubois siirtyi Lyoniin. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Ligue 1:ssä 25 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja Mestarien liigassa viisi ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Koronavirusepidemian keskeyttämällä Ligue 1 -kaudella 2019–2020 hän pelasi 16 ottelua. Saman kauden Mestarien liigassa Lyon eteni välieriin ja Dubois pelasi yhdeksän ottelua, kaikki avauskokoonpanossa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Ligue 1:ssä 37 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Dubois pelasi Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua. Hän pelasi Ranskan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2019 ystävyysottelussa Boliviaa vastaan. Sen jälkeen hän pelasi vielä vuonna 2019 kolme EM-karsintaottelua, kahdesti Andorraa ja kerran Albaniaa vastaan. Vuonna 2020 hän pelasi Kansojen liigan ottelun Ruotsia ja ystävyysottelun Suomea vastaan. Seitsemännen maaottelunsa hän pelasi maaliskuussa 2021 MM-karsinnassa Kazakstania vastaan. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2017

Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2017 olivat järjestyksessään 21:nnet alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut. Lopputurnaus pelattiin Puolassa 16.–30. kesäkuuta 2017. Kisapaikkakuntina olivat Lublin, Kielce, Gdynia, Bydgoszcz, Tychy ja Krakova. Loppuottelu pelattiin Krakovan Marshal Józef Piłsudski Stadiumilla. Lopputurnaukseen selviytyi 12 joukkuetta ja ne pelasivat kolmessa alkulohkossa, joista Englanti, Espanja ja Italia etenivät lohkovoittajina sekä Saksa parhaana lohkokakkosena välieriin. Välierissä Saksa voitti rangaistuspotkukilpailun tuloksena Englannin ja Espanja Saúl Ñíguezin hattutempun ansiosta maalein 3–1 Italian. Loppuottelussa Saksa voitti Espanjan 1–0, maalintekijänä Mitchell Weiser. Lopputurnauksessa pelasivat A-lohkossa Englannin lisäksi Slovakia, Ruotsi ja Puola, B-lohkossa Espanjan lisäksi Portugali, Serbia ja Makedonia sekä C-lohkossa Italian ja Saksan lisäksi Tanska ja Tšekki. == Lähteet == Alle 21-vuotiaiden Euroopan- mestaruuskilpailut 2017 Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2017 Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2017 Luokka:Krakovan urheilu Luokka:Bydgoszczin urheilu Luokka:Gdynia Luokka:Lublin
Tiina Laine

Tiina Laine on suomalainen yrittäjä ja entinen missi. Laine on kotoisin Seinäjoelta. Hän on Miss Suomen ensimmäinen perintöprinsessa vuodelta 1984. Laine on työskennellyt aikaisemmin myös mallina ja tekee mallintöitä satunnaisesti edelleen. Susanna Laine on Tiina Laineen sisar. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset missit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2015

Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2015 olivat järjestyksessään 20:nnet alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut. Lopputurnaus pelattiin Tšekissä 17.–30. kesäkuuta 2015. Kisapaikkakuntina olivat Praha kahdella stadionilla, Olomouc ja Uherské Hradiště. Loppuottelu pelattiin Prahan Eden Arenalla. Lopputurnaukseen selviytyi kahdeksan joukkuetta ja ne pelasivat kahdessa alkulohkossa, joista Tanska ja Portugali etenivät lohkovoittajina sekä Saksa ja Ruotsi lohkokakkosina välieriin. Välierissä Portugali voitti Saksan 5–0 ja Ruotsi Tanskan 4–1. Loppuottelussa Ruotsi voitti rangaistuspotkukilpailussa Portugalin maalein 4–3 varsinaisen peliajan ja jatkoajan päätyttyä maalittomana. Alkulohkosta Ruotsi pääsi jatkoon Simon Tibblingin tasoitettua lohkon viimeisen ottelun Portugalia vastaan 89. minuutilla. Lopputurnauksessa pelasivat A-lohkossa Tanskan ja Saksan lisäksi Tšekki ja Serbia sekä B-lohkossa Portugalin ja Ruotsin lisäksi Italia ja Englanti. Maalikuninkuuden voitti kolmella maalillaan hattutempun alkulohko- ottelussa Serbiaa vastaan tehnyt Tšekin Jan Kliment. Välieriin yltäneet neljä joukkuetta saivat paikan vuoden 2016 olympialaisiin. == Lähteet == Luokka:Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 2015 jalkapallo Luokka:Tšekin jalkapallo
Bloukransin verilöyly

thumb|Muistomerkki Etelä-Afrikassa. Bloukransin verilöyly oli zulujen helmikuussa 1838 suorittama verilöyly voortrekkerien leireissä Etelä- Afrikassa. Buurit olivat tuolloin suorittamassa niin sanottua suurta vaellusta. Voortrekkerit olivat neuvotelleet asettumisesta zulukuningas Dinganen maille, mutta tämä määräsi heidät surmattavaksi. Verilöylyssä kuoli 40 buurimiestä, 56 naista ja 185 lasta, sekä 250 voortrekkerien mukana ollutta värillistä työläistä. Buurit antoivat tapahtumille nimen Weenen eli itkeminen. ==Tausta== Pieter Retiefin johtama joukko voortrekkereitä oli saapunut neuvottelemaan zulujen kuningas Dinganen kanssa uMgungundlovussa maan ostamisesta zulujen mailta voortrekkerien asuttamiseksi. Digane määräsi neuvottelijat surmattavaisi 6. helmikuuta 1838 ja vielä samana päivänä zulusoturit lähtivät kohti lounasta hyökätäkseen leirien kimppuun Bloukrans- ja Bushmanjokien välillä Lohikäärmevuorten juurella.Laband 2009, s. 16-17 Monet voortrekkerit eivät olleet osanneet odottaa zulujen hyökkäysten alkamista. Esimerkiksi vaunuista tehtävää suojamuuria (laager) oli rakennettu leireistä vain harvoille hyökkäyksen alkaessa. Monet leirien miehet olivat parhaillaan poissa metsästämässä tai auttamassa uusia voortrekkereitä vuorten yli. ==Tapahtumat== Zulusoturit olivat saapuneet leirien alueelle zuluille tyypillisessä sarvimuodostelmassa, jonka keskusta ja oikea siipi aloitti hyökkäykset 16. helmikuuta. Monet leireistä vyörytettiin nopeasti, mutta poltetuista leireistä nouseva savu herätti muut leirit uhkaavaan vaaraan. Zulut alkoivat myös jakautua pieniin ryhmiin hajallaan sijaitseviin leireihin hyökkäyilyn jälkeen. He olivat keränneet myös huomattavan määrän ryöstösaalista, mikä hankaloitti hyökkäysten jatkamista. Osa voortrekkereistä pääsi pakenemaan laagerien suojaan. Zulujen vasempi siipi törmäsi Gerrit Maritzin ja Johan Hendrik (Hans Dons) de Langen rakennuttamiin laagereihin, joiden puolustajien onnistui lyödä zulut takaisin. 17. helmikuuta voortrekkerien ratsuväki teki vastahyökkäyksen, joka ajoi zulut vetäytymään. Vetäytyjiä jahdattiin, mutta zulujen onnistui vetäytyä yli tuolloin tulvineen Thukelajoen mukanaan ryöstösaalinaa esimerkiksi tuhansien päiden karjalauma, lampaita ja hevosia. ==Seuraukset== Verilöylyn jälkeen 40 buurimiestä, 56 naista ja 185 lasta oli surmattu. Lisäksi oli kuollut 250 voortrekkerien mukana ollutta värillistä työläistä. Buurien arvioiden mukaan ehkä noin 500 zulua oli kuollut taisteluissa. Buurit kutsuivat tapahtumia nimellä Weenen eli itkeminen. Bloukransin sivuhaarat saivat nimen Great Moord ja Little Moord, eli suuri ja pieni murhajoki. Tapahtumista huolimatta voortrekkerit selviytyivät lopulta, ja myöhemmin he kostivat tapahtuneen voortrekkerien–zulujen sodan aikana. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Suuri vaellus Luokka:Joukkosurmat Luokka:1838 Luokka:Zulut
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2013

Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2013 olivat järjestyksessään 19:nnet alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut. Lopputurnaus pelattiin Israelissa 5.–18. kesäkuuta 2013. Kisapaikkakuntina olivat Jerusalem, Tel Aviv, Netanya ja Petah Tikva. Loppuottelu pelattiin Jerusalemin Teddy Stadiumilla. Lopputurnaukseen selviytyi kahdeksan joukkuetta ja ne pelasivat kahdessa alkulohkossa, joista Italia ja Espanja etenivät lohkovoittajina sekä Norja ja Alankomaat lohkokakkosina välieriin. Välierissä Espanja voitti Norjan 3–0 ja Italia Alankomaat 1–0. Loppuottelussa Espanja voitti Italian maalein 4–2 Thiago Alcântaran hattutempulla ja Iscon yhdellä maalilla. Lopputurnauksessa pelasivat A-lohkossa Italian ja Norjan lisäksi Israel ja Englanti sekä B-lohkossa Espanjan ja Alankomaiden lisäksi Saksa ja Venäjä. Maalikuninkuuden voitti neljällä maalillaan Espanjan Álvaro Morata, joka teki loppuottelua lukuun ottamatta yhden maalin jokaisessa pelaamassaan ottelussa, muun muassa ottelun ainoan maalin Venäjää ja Saksaa vastaan viimeisen kymmenen peliminuutin aikana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 2013 jalkapallo Luokka:Israelin jalkapallo Luokka:Jerusalemin urheilu Luokka:Tel Avivin urheilu
Atlit

Atlit () on asutuskeskus Israelissa Haifan hallintoalueella. Vieressä sijaitsee myös Château Pèlerinin ristiretkien aikaisen linnan rauniot. Atlitin asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 8 875\. ==Maantiede== thumb|vasen|Aluetta ilmakuvassa. Atlit sijaitsee Israelissa Välimeren rannikolla Karmelvuoren eteläpuolella. ==Historia== Atlit on yhdistetty joskus Vanhan testamentin Joosuan kirjassa mainittuun paikannimeen Karta, jonka mainitaan annetun Sebulonin heimolle. Sittempien arkeologisten kaivausten perusteella tiedetään, että paikalla on ollut ihmisasutusta rautakaudelta lähtien. Varhaisimmat asukkaat lienevät olleet foinikialaisia. Atlitin puskuri on Atlitin edustalta merestä löytynyt pronssinen sotalaivan puskuri. Sittemmin hellenistisellä kaudella paikalla oli kreikkalaisten sotilaiden siirtokunta. Pyhälle maalle saapuneet ristiretkeläiset rakensivat vuonna 1217 Château Pèlerinin linnan. Linnan omistivat temppeliherrat ja sen kautta saapui Pyhälle maalle matkustavia ritareja ja siirtolaisia. Linnan vieressä oli muurein suojattu kaupunki. Egyptin mamelukit yrittivät piirittää linnaa vuosina 1264–1265, mutta sen valtaus onnistui vasta puolustajien evakuoitua linnan vuonna 1291 hieman Akkon kukistumisen jälkeen. Raunioiden kiviä käytettiin sittemmin Akkon rakennuksissa. Raunioita asuttivat muutamat arabikalastajat. Atlitin nykyinen mošav perustettiin 1903. Maat ostettiin paikallisilta. Atlitiin perustettiin merivedestä suolaa valmistanut laitos ja ensimmäisen maailmansodan aikana se oli brittien kanssa toimineen vakoojaverkko Nilin tukikohta. Brittien hallitessa Palestiinaa mandaattialueenaan Atlitissa sijaitsi laittomien siirtolaisten vankileiri. Hagana vapautti 200 leirillä ollutta perhettä iskussa vuonna 1945. Israelin itsenäistyttyä vuonna 1948 vankileiristä tuli siirtolaisten vastaanottoleiri. Nykyisin Atlitissa sijaitsee myös Israelin laivaston Shayetet 13 -erikoisjoukkojen tukikohta. ==Väestö== Atlitin asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 8 875. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 4 440 ja vuonna 1968 2 110. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Israelin kaupungit
Read Hour

Read Hour oli Lasten ja nuorten säätiön organisoima lukukampanja vuosina 2019–2023. Sitä vietettiin 8. syyskuuta, jolloin on myös YK:n kansainvälinen lukutaitopäivä. Tunnin aikana on tarkoitus keskeyttää muut meneillä olevat asiat ja keskittyä pelkästään lukemiseen. Helmikuussa 2024 säätiö ilmoitti, ettei enää toteuta kampanjaa tulevana syksynä, vaan keskittyy jatkossa vahvistamaan tulevaisuususkoa muilla tavoin. == Tausta == Kampanjan taustalla oli huoli etenkin nuorten lukutaidon heikkenemisestä. Tavoitteena oli innostaa suomalaiset – erityisesti lapset ja nuoret – lukemisen pariin. Ensimmäinen Read Hour järjestettiin sunnuntaina 8. syyskuuta 2019 kello 19.00–20.00. Read Hour sai suurta suosiota, ja se näkyi Suomessa niin katukuvassa kuin sosiaalisessa mediassa. Esimerkiksi virallinen kampanjavideo tavoitti Ylen kanavilla 1,5 miljoonaa katsojaa. Sosiaalisessa mediassa hashtagilla #ReadHour jaettiin lähes 6 000 kertaa julkaisuja. Read Hour näkyi esimerkiksi Big Brother -talon asukkaiden päivätehtävässä ja sitä vietti koulussaan yli 6 000 nuorta eri puolilla Suomea. Kampanjan suojelijana toimi Suomen tasavallan presidentti Sauli Niinistö. == Lähteet == Luokka:Lukeminen Luokka:Kirjallisuustapahtumat
Olkuszin piirikunta

Olkusz on yksi Vähä-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 111 217\. Kunnat Złotówin piirikunnassa ovat Bolesław, Klucze, Olkusz, Trzyciąż ja Wolbrom. Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,4 prosenttia oli naispuolisia ja 48,6 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 16,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 59,5 prosenttia ja eläkeläiset 24,0 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 43,3 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 907 lasta. Olkuszin piirikunnan väkiluku on ollut lähes suoraviivaisessa laskussa 1990-luvun lopun ja 2000-luvun ajan, ja sen ennustetaan pienenevän 88 846 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Vähä-Puolan piirikunnat
Cynewulf Wessexiläinen

Cynewulf (k. 786) oli Wessexin kuningas 757–786. Anglosaksien kronikan mukaan Cynewulf ja ylhäisön edustajista koostunut Witan-neuvosto riistivät Cynewulfin edeltäjältä Sigeberhtiltä kuninkuuden hänen laittomien tekojensa tähden ja karkottivat hänet Wealdiin. Cynewulf ja Sigeberht olivat kronikan mukaan sukulaisia. Cynewulf nousi valtaistuimelle Sigeberhtin karkotuksen jälkeen vuonna 757. Anglosaksien kronikka kertoo, että Cynewulf kävi useita suuria taisteluita walesilaisia vastaan. Hän lahjoitti vuonna 757 maata apotti Eanberhtille sekä Malmesburyn luostarille vuonna 758. Cynewulf pystyi myös valtaamaan takaisin Mercian kuningas Ethelbaldin anastamia maita. Cynewulf ja Mercian kuningas Offa taistelivat Bensonissa vuonna 779, ja Offan joukot voittivat taistelun. Offa pyrki sen jälkeen valtaamaan uudelleen alueita Berkshiressa. Anglosaksien kronikan mukaan Cynewulf aikoi karkottaa Sigeberhtin veljen prinssi Cyneheardin, mutta Cyneheard murhasi Cynewulfin vuonna 786, kun tämä oli käymässä rakastajattarensa luona Merantunissa eli nykyisessä Wiltshiressa. == Lähteet == Luokka:Englannin anglosaksikuninkaat
Toivalan tsasouna

Toivalan tsasouna, eli Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen tsasouna on Siilinjärven eteläosassa, Toivalan alueella, aivan valtatien 5 itäpuolella, kallion päällä sijaitseva ortodoksinen rukoushuone. Puisen tsasounan piirsi Seppo Latvala ja sen vihki käyttöön 15. elokuuta 1979 arkkipiispa Paavali. Tsasouna on yksi Kuopion ortodoksisen seurakunnan pyhäköistä. Jumalanpalveluksia tsasounassa toimitetaan lähinnä kesäisin ja jouluaattona. == Lähteet == == Aiheesta muualla== *Toivalan tsasounassa juhlitaan (2020) (ort.fi/kuopio) *Tšasouna – ortodoksinen rukoushuone (27.2.2017) (uutis- jousi.fi) Luokka:Siilinjärven rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset Luokka:Kuopion ja Karjalan hiippakunta Luokka:Suomen puukirkot Luokka:Rukoushuoneet Luokka:Pohjois-Savon kirkkorakennukset
Andrea Borella

Andrea Borella (s. 23. kesäkuuta 1961 Venetsia) on italialainen miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Borella kilpaili Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984 sekä floretissa että floretin joukkuekilpailussa. Floretissa Borella sijoittui viidenneksi ja floretin joukkuekilpailussa hän saavutti kultaa Italian joukkueessa. Borella osallistui florettiin ja floretin joukkuekilpailuun myös Soulin kesäolympialaisissa 1988 ja Barcelonan kesäolympialaisissa 1992. Borella saavutti urallaan viisi maailmanmestaruutta, joista neljä tuli floretin joukkuekilpailuista. Hän voitti myös viisi MM- hopeaa ja yhden MM-pronssin. Näistä ainoastaan MM-kilpailujen 1990 hopea tuli floretin henkilökohtaisesta kilpailusta. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Borella saavutti floretin henkilökohtaisessa kilpailussa kaksi EM-kultaa ja yhden pronssin. Sekä Borellan vaimo Francesca Bortolozzi-Borella että serkku Fabio Dal Zotto ovat kumpikin florettimiekkailun olympiavoittajia. == Lähteet == Luokka:Italialaiset miekkailijat Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt