EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Wilber Marshall

Wilber Buddyhia Marshall (s. 18. huhtikuuta 1962) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan tukimies. Menestyttyään lajissa Floridan yliopiston joukkueessa hän sai NFL-varauksen vuonna 1984. Marshallin ammattilaisseuroina olivat Chicago Bears (1984–1987), Washington Redskins (1988–1992), Houston Oilers (1993), Arizona Cardinals (1994) ja New York Jets (1995). Hän kuului kahdesti Super Bowlin voittajajoukkueeseen ja pääsi kolmesti Pro Bowliin. Marshall saavutti erään merkittävän rajapyykin urallaan vuonna 1992, kun hän pääsi arvostettuun ns. 20/20-kerhoon. Termillä tarkoitetaan uransa aikana 20 syötönkatkoa ottanutta ja 20 pelinrakentajan säkitystä tehnyttä puolustuksen pelaajaa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mike Hartenstine

Michael Albert ”Mike” Hartenstine (s. 27. heinäkuuta 1953) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Pennsylvanian osavaltionyliopistossa pelattuaan hän sai NFL-varauksensa vuonna 1975. Hartenstinen ammattilaisseuroina olivat Chicago Bears (1975–1986) ja Minnesota Vikings (1987). Chicago Bearsin pelaajana hän kuului vuoden 1986 Super Bowlin voittajiin. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dallin H. Oaks

thumb|150px|Dallin H. Oaks Dallin Harris Oaks (s. 12. elokuuta 1932) on yhdysvaltalainen mormoni, josta tuli kahdentoista apostolin koorumin jäsen vuonna 1984. Provossa syntynyt, lakimieskoulutuksen saanut Oaks toimi Brigham Youngin yliopiston johdossa vuosina 1971–1980. Hänen tyttärensä on viulisti Jenny Oaks Baker. Luokka:Yhdysvaltalaiset uskonnolliset johtajat Luokka:Mormonit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
M. Russell Ballard

Melvin Russell Ballard, Jr. (8. lokakuuta 1928 Salt Lake City – 12. marraskuuta 2023) oli yhdysvaltalainen mormonijohtaja, josta tuli kahdentoista apostolin koorumin jäsen vuonna 1985. Hänet valittiin kahdentoista apostolin koorumin virkaa toimittavaksi presidentiksi 16. tammikuuta 2018. Kirkkonsa ulkopuolella Ballard loi menestyksekkään uran liikemiehenä. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset uskonnolliset johtajat Luokka:Yhdysvaltalaiset liikemiehet Luokka:Mormonit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Utahin osavaltionyliopisto

Utahin osavaltionyliopisto () on yhdysvaltalainen yliopisto, jonka pääkampus sijaitsee Loganissa, Utahin osavaltiossa. Yliopisto on perustettu vuonna 1888. Se oli aiemmin Utahin maatalouskorkeakoulu, mutta muuttui 1957 yliopistoksi. Syksyllä 2006 yliopistossa oli 23 000 opiskelijaa. Utahin osavaltionyliopisto on ollut 1990-luvun alusta lähtien yksi mikrosatelliittien ja vielä niitäkin pienempien satelliittien kehittämisen keskuksista yliopistomaailmassa. Se organisoi joka elokuussa AIAA/USU Conference on Small Satellites -piensatelliittikonferenssin.http://www.sdl.usu.edu/products- capabilities/small-satellites == Katso myös == * Utahin yliopisto ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Yliopiston sivusto Luokka:Utahin yliopistot ja korkeakoulut
Silvio Confortola

Silvio Confortola (20. tammikuuta 1910 Valfurva – 29. tammikuuta 2003 Valfurva) oli italialainen maastohiihtäjä, joka kilpaili 1930-luvulla. Hän saavutti pronssimitalin 4 × 10 kilometrin viestissä vuoden 1937 MM-kisoissa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Hiihdon MM-kisojen mitalisteja Luokka:Italialaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Goran Paskaljević

Goran Paskaljević (Горан Паскаљевић; 22. huhtikuuta 1947 – 25. syyskuuta 2020) oli jugoslavialainen, serbiajamontenegrolainen ja sitten serbialainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Belgradissa, kasvoi Nišissä ja valmistui Esittävien taiteiden akatemiasta Prahassa, Tšekkoslovakiassa. Paskaljevićin töiden joukossa ovat Rantavahti talvella (1976), Suojelusenkeli (1987), Ruutitynnyri (1998) ja Sydäntalven painajainen (2004). Ohjaaja on voittanut useita palkintoja ja ollut ehdolla jopa Cannesin Kultaisen palmun saajaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Serbialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Marco Steinauer

Marco Steinauer (s. 13. huhtikuuta 1976 Einsiedeln, Sveitsi) on sveitsiläinen mäkihyppääjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla vuosina 1992–2006. Naganon olympialaisissa 1998 Steinauer sijoittui joukkuemäessä kuudenneksi, suurmäessä 33:nneksi ja normaalimäessä sijalle 56. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän sijoittui joukkuemäessä seitsemänneksi ja suurmäessä sijalle 45. Steinauerin paras henkilökohtainen sijoitus MM-kisoista on vuodelta 1995 Thunder Bayn kisojen 14. sija normaalimäessä. Samojen kisojen joukkuemäessä Sveitsi sijoittui viidenneksi. Lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa Vikersundissa 2000 hän sijoittui 30. sijalle. Steinauerin paras sijoitus mäkihypyn maailmancupin osakilpailuissa on neljäs sija, jonka hän saavutti kaudella 1995–1996 joulukuussa Planicassa ja tammikuussa Engelbergissä. Kaikkiaan hän sijoittui seitsemän kertaa kymmenen parhaan joukkoon maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Moabit

Moabit on kaupunginosa () Berliinissä Mitten hallintoalueella (Bezirk). Vuodesta 1920 vuoden 2001 hallintouudistukseen asti Moabit oli osa Tiergartenin hallintoaluetta. Vuoden 2020 lopussa Moabitin asukasluku oli 81 021. Kaupunginosan pinta-ala on 7,72 km² ja väestötiheys 10 495 as./km². Kaupunginosa on keinotekoinen saari – sitä rajaavat vesiväylät Berlin- Spandauer Schifffahrtskanal, Westhafenkanal ja Charlottenburger Verbindungskanal sekä Spreejoki. == Historia == Uskonpakolaiset hugenotit saapuivat asuttamaan Moabitin aluetta 1600- ja 1700-luvulla. 1700-luvulla alkoi myös alueen sotilaallinen käyttö. 1800-luvulla teollistumisen myötä Moabitin asukasluku kasvoi suuresti ja alue liitettiin Berliiniin vuonna 1861. Sleesiasta tulleet katoliset työläiset perustivat vuonna 1867 tehtailija August Julius Albert Borsigin tuella Berliinin ensimmäisen uskonpuhdistuksen jälkeisin luostarin (Dominikanerkloster St. Paulus) Moabitiin. Vuonna 1920 Moabitin kaupunginosasta tuli osa tuolloin luotua Tiergartenin hallintoaluetta. 1900-luvun alkuvuosikymmeninä kaupunginosa kasvoi ja teollistui nopeasti; kaupunginosan länsiosassa teollisuuden aikakaudesta muistuttavat useat vanhat tehdasrakennukset sekä yhä toiminnassa oleva Siemensin turbiinitehdas. Berliinin jaon aikana Moabit oli Länsi-Berliinin keskusta-alueen itäisimpiä osia ja reuna-alueita. == Väestö == Moabitin asukasluku on nykyisin noin 80 000\. Korkeimmillaan asukasluku oli vuonna 1910, jolloin alueella oli noin 190 000 asukasta.Alt-Moabit in Tiergarten Vielä 1800-luvun alkupuolella Moabitin asukasluku oli vain muutamia satoja. Vuoden 2020 lopussa 52 prosentilla Moabitin asukkaista oli ulkomaalaistausta.Die Bevölkerung des Bezirks Mitte == Nähtävyydet == * Berliinin päärautatieasema, rakennettu 1995–2006 arkkitehti Meinhard von Gerkanin suunnitelmien pohjalta * Hamburger Bahnhof, rakennettu rautatieasemaksi 1846–1847, nykyisin taidemuseo * St. Johannis, vuonna 1835 Karl Friedrich Schinkelin suunnitelmien pohjalta rakennettu ja myöhemmin laajennettu kirkko * Heilandskirche, vuosina 1892–1894 rakennettu evankelinen kirkko, arkkitehti Friedrich Schulze * Reformationskirche, vuosina 1905–1907 rakennettu uusgotiikkaa edustava evankelinen kirkko * Arminius-Markthalle, vuonna 1891 avattu perinteinen kauppahalli * Westhafen, Berliinin suurin satama == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Moabitin historiaa * Moabit- artikkeli Berliinin kaupunginosaleksikonissa * Moabit Online Luokka:Berliinin kaupunginosat Luokka:Keinotekoiset saaret
Inti-Illimani

Inti-Illimani on vuonna 1967 perustettu chileläinen yhtye. Se on yksi chileläisen nueva canción -liikkeen tunnetuimpia edustajia. Yhtyeen perustivat Santiagon teknillisen yliopiston opiskelijat. Inti-Illimani on aimaran kieltä ja tarkoittaa ”Illimanin aurinko”. Illimani on Bolivian Andeilla sijaitseva tulivuori. Inti-Illimani oli ulkomaankiertueella vuonna 1973, kun Augusto Pinochet kaappasi vallan Chilessä. Yhtyeen jäsenet jäivät maanpakolaisiksi Italiaan ja jatkoivat Pinochetia vastustaneen kansanrintaman tukemista. Inti- Illimani palasi konsertoimaan Chileen vasta 1988. Vuonna 2001 yhtye jakautui kahtia, jolloin kolme yhtyeen jäsentä perusti uuden yhtyeen nimeltä Inti- Histórico. Luokka:Chileläiset yhtyeet
Lego Indiana Jones

Lego Indiana Jones on Legon tuotesarja, joka perustuu Steven Spielbergin ja George Lucasin Indiana Jones -elokuviin. Lego Indiana Jones -sarjasta on tehty myös kaksi videopeliä, Lego Indiana Jones: The Original Adventures (2008) ja Lego Indiana Jones 2: The Adventure Continues (2009) joka sisältää uuden elokuvan ja kenttäeditorin. Indiana Jones Luokka:Indiana Jones
Mikko Lahtio

Mikko Antti Juhani Lahtio (s. 21. syyskuuta 1984 Loppi) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja ja hänen valmentajansa on Olavi Lahtio. Lahtio osallistui alle 20-vuotiaiden Euroopan- mestaruuskilpailuihin Tampereella 2003 pudoten välierissä. Hän edusti Suomea Pekingin olympialaisissa 2008 jääden 800 metrin alkuerässään kahdeksanneksi. Hän karsiutui saman matkan alkuerissä myös Barcelonan EM-kilpailuissa 2010. Aikuisten maaotteluissa hän on kilpaillut vuodesta 2005 lähtien. Ensimmäisen maaotteluvoittonsa hän saavutti 800 metrin kilpailussa Helsingissä 2008. Lahtio on voittanut 800 metrin juoksun Suomen mestaruuden Jyväskylässä 2006 ajalla 1.48,53, Lappeenrannassa 2007 tuloksella 1.48,85, Tampereella 2008 ajalla 1.48,77, Espoossa 2009 ajalla 1.52,84 ja Kajaanissa 2010 juostuaan ajan 1.51,34. Porissa 2005 ja Lahdessa 2012 hän sai SM-hopeaa. 1 500 metrillä hän on saanut SM-pronssia 2008. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut 800 metrillä kultaa Rovaniemellä 2007. Viestinjuoksun SM-kisoissa hän on kuulunut 4 × 800 metrin voittajajoukkueeseen vuosina 2008 ja 2010 sekä 4 × 1 500 metrin mestarijoukkueeseen vuosina 2005, 2006 ja 2008. == Ennätykset == === Ulkoradat === Laji Tulos Paikka Vuosi 400 m 47,96 Turku 2008 800 m 1.46,59 Sollentuna 2008 1 500 m 3.51,68 Helsinki 2005 === Sisäradat === Laji Tulos Paikka Vuosi 400 m 48,74 Helsinki 2008 800 m 1.50,94 Tallinna 2008 == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Telakuorma-auto

thumb|250px|Suomalainen Sisu NA-110 -telakuorma-auto. Telakuorma-auto (Puolustusvoimain kielessä usein teka) on teloilla varustettu maastoajoneuvo. Niillä voidaan ajaa lähes kaikentyyppisillä alustoilla mutta erityisesti niitä on suunniteltu käytettäväksi soilla ja lumessa. Joillakin voidaan ylittää jopa pieniä vesistöjä. Valtaosa telakuorma-autoista on sotilaskäytössä, mutta niitä on runsaasti käytössä myös siviilipuolella, kuten pelastusviranomaisilla. Telakuorma-automallit ovat useimmiten valmistettu keveistä materiaaleista eikä niissä ole panssarointia. Telakuorma-auton maasto-ominaisuudet perustuvat leveisiin teloihin ja niiden maastoon aiheuttamaan pieneen pintapaineeseen, joka on jopa pienempi kuin jalkaisin liikkuvan miehen. Tästä syystä sillä voidaan ajaa vaikeakulkuisilla soillakin. Ajoneuvon uintikyky taas perustuu tiiviiseen rakenteeseen ja korin keveyteen jolloin siitä tulee käytännössä vene. Telakuorma-autojen käyttötarkoitus on lähes sama kuin muiden sotilaskäytössä olevien kuorma-autojen eli miehistön ja materiaalin kuljettaminen. Merkittävänä erona ja etuna on kyky liikkua lähes rajattomasti tiestön ulkopuolella ja vaikeissa keliolosuhteissa kuten auraamattomilla teillä. Telakuorma-auto tarjoaa lähes samanlaisen maastoliikkuvuuden kuin hevoset tarjosivat suomalaisille toisessa maailmansodassa. Normaalilla tiestöllä telakuorma-auto on suhteellisen nopea sillä esimerkiksi suomalainen Sisu NA-110 saavuttaa 65 km/h huippunopeuden. Ruotsin puolustusvoimat ryhtyi jo 1950-luvulla suunnittelemaan telakuorma-autojen hankintaa. Ensimmäinen malli oli Bandvagn 202 vuodelta 1961. Saatujen kokemuksien perusteella sitä seurasi Bandvagn 206. Suomessa seurattiin ajoneuvotyypin kehitystä ja joitakin Bandvagneja hankittiin Puolustusvoimien käyttöön 1970-luvulla.Mäkipirtti 2013, 163 Sisu kehitti suomalaisen telakuorma-automallin 1980-luvun alussa. Ensimmäiset, malleja Sisu NA-140 BT-D ja NA-140 BT edustaneet yksilöt luovutettiin Puolustusvoimille vuoden 1986 lopussa.Mäkipirtti 2013, 166 Suomen puolustusvoimissa pääasiallisena ajoneuvokalustonaan telakuorma-autoja käyttävät Kainuun Prikaati, Pohjois-Karjalan Prikaati sekä Jääkäriprikaati. Suomessa telakuorma-autoja on miehistönkuljetuksen lisäksi käytetty mm. evakuointiin, komento- ja viestiajoneuvoina (myös YVI), kranaatinheitin- ja panssarintorjuntaohjusvaunuina. ==Eri valmistajien telakuorma-automalleja== * Bandvagn 202 * Bandvagn 206 * Sisu NA-110 ==Lähteet== * ==Viitteet== ==Aiheesta muualla== *Krh-TeKa - Puolustusvoimien kranaatinheitinvaunu *
Dedé (jalkapalloilija, 1978)

Dedé (oik. Leonardo de Deus Santos, s. 18. huhtikuuta 1978 Belo Horizonte, Brasilia) on brasilialainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitapuolustaja. Dedé edusti urallaan 13 vuotta Saksan Bundesliigan Borussia Dortmundia ja voitti seurassa kaksi Saksan mestaruutta. Ennen siirtymistään Saksaan Dedé pelasi kotimaassaan Brasiliassa Atlético Mineirossa, jonka aikana Placar-lehti palkitsi hänet vuonna 1997 Bola de Prata -palkinnolla parhaana laitapuolustajana. Dedé jätti kauden 2010–2011 jälkeen Dortmundin ja siirtyi turkkilaiseen Eskişehirsporiin, jossa hänen uransa päättyi vuonna 2014. Dedé pelasi Brasilian maajoukkueessa ensimmäistä kertaa 28. huhtikuuta 2004 ystävyysottelussa Unkaria vastaan, jossa hän tuli vaihdosta kentälle ottelun toiselle puoliajalle Roberto Carloksen tilalle. Ottelu jäi hänen ainoakseen Brasilian maajoukkueessa. ==Saavutukset== *Bundesliigan-mestaruus: 2002, 2011 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Samba- WG * National Football Teams Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kai Rautio

Kai Rautio (s. 22. heinäkuuta 1964 Oulu) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkopuolustaja. Rautio pelasi SM-liigassa yhteensä 12 kautta Kärpissä, HIFK:ssa, KalPassa ja HPK:ssa. Hän pelasi myös Saksassa ja Italiassa. Hänen pelaajauransa loppui kauteen 1999–2000 ranskalaisessa HC Caenissa. Rautio on voittanut yhden SM-hopean (1987) ja kolme SM-pronssia (1986, 1992, 1999). Hän pelasi SM-liigassa 535 runkosarjaottelua ja 51 pudotuspeliottelua. Hän pelasi 38 A-maaottelua ja 33 B-maaottelua ja kuului MM-kisamiehistöön vuosina 1990 ja 1992, joista jälkimmäisellä kerralla Suomi saavutti MM-hopeaa. Pelaajauransa jälkeen Rautio on toiminut valmentajana. Hän valmensi Pelicansin A-nuoret mestaruuteen 2006–2007. Hän työskenteli HIFK:n SM-liigajoukkueessa apuvalmentajana vuosina 2008–2011, ja keväällä 2011 HIFK voitti SM-kultaa. Tämän jälkeen Raution piti siirtyä apuvalmentajaksi SM- liigajoukkue Pelicansiin, mutta hän lähtikin apuvalmentajaksi KHL-liigan Torpedo Nižni Novgorodiin, jossa Rautio viipyi kaksi kautta. Hämeenlinnan Pallokerho ilmoitti 10. kesäkuuta 2013 palkanneensa Raution kaksivuotisella sopimuksella päävalmentajakseen. Rautio toimi HPK:n päävalmentajana vain kauden 2013–2014 alun, kunnes hänet erotettiin tehtävistään luottamuspulan vuoksi 14. lokakuuta 2013. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Muistojeni laulut – 30 hienointa levytystä

Muistojeni laulut – 30 hienointa levytystä on suomalaisen laulaja Topi Sorsakosken kokoelmalevy. Se julkaistiin 25. kesäkuuta 2008. == Kappaleet == === CD 1 === # Hurmio # Haavekuva # Vastatuuleen # Tie jatkuu äärettömiin # Olkoon niin # Soi kitara murheissaan # Täysikuu # Aamun toit mun maailmaan # Hiekkaa # Kyyneleet # Haavoittuneet # Olet rakkain # Punatukkaiselle tytölleni # Kun se on ohi, se on ohi # Cherbourgin sateenvarjot === CD 2 === # Olet kaikki # Pitkien varjojen maa # Kalliovuorten kuu # Ennen kuolemaa # Iltarusko # Kalpea kuu # Yölliset kirjeet # Idän ja lännen tiet # Jään iltaan hiljaiseen # Muistojeni laulu # En koskaan # Mona Lisa # Kulkukoirat # Kaukana silloin # Kultaiset korvarenkaat Luokka:Vuoden 2008 kokoelma-albumit Luokka:Topi Sorsakosken albumit
Taas tyttö kadoksissa!

Taas tyttö kadoksissa! on suomalainen komediaelokuva vuodelta 1957. Sen on ohjannut Ville Salminen. Elokuvan työnimenä oli Tapaus Annikki Niemi. Elokuvan käsikirjoitus sai aiheen Kyllikki Saaren tapauksesta, mutta suorat viittaukset siihen jätettiin Valtion elokuvatarkastamon vaatimuksesta pois.Taas tyttö kadoksissa! Telvis.fi. Viitattu 1.10.2011.Suomalaisen elokuvan sensuuri 1912-1968. Sedis Blog. Viitattu 26.4.2012 Elokuvan katsojamäärät jäivät vuoden heikoimmiksi, ja tuotantoyhtiölle jäi tappiota puolet tuotantokustannuksista. Taustaa. Viitattu 25.2.2014. Kymmenen vuotta myöhemmin ohjaaja Salminen kommentoi rikoskomediaansa: ”Se oli hirvittävä elokuva”.Pajukallio, Arto: Elokuvat. Helsingin Sanomat 5.10.2011, s. D 7. ==Juoni== Leo Jokela esittää sensaatiouutista etsivää lehtimiestä. Kadonneen tytön arvoitusta selvitettäessä juoneen kietoutuu lukuisia hahmoja yksinkertaisesta poliisista kauppiaaseen. Epäilyn kohteena on hämäräperäinen autonkorjaaja. ==Näyttelijät== ==Arviot== Aikalaisarvioijat eivät juuri antaneet elokuvalle kiitosta. Esimerkiksi Leo Nordberg (Uusi Suomi) sanoi: ”Ville Salmisen ohjaus on haparoivaa, hutiloivaa ja innotonta. Näyttelijöillä on filmissä musta päivänsä - -”. Jotain hyvää siitä löysi kuitenkin Inkeri Lius (Suomen Sosialidemokraatti): käsikirjoitus ”täyttää rikoselokuvan vaatimukset sikäli, että sen juoni on yhtenäinen ja sen henkilöt toimivat ammattinsa mukaisesti”. Lehdistöarvio,. Viitattu 25.2.2014. Henri Waltter Rehnström kiitti Tv-maailma- lehdessä vuonna 2014 elokuvaa oivaltavaksi massahysterian kuvaukseksi ja Ville Salmista komediamestariksi.HWR: Taas tyttö kadoksissa!. Viikon tv-elokuvia, Tv-maailma, 8/2014, s. 11. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Elokuva Yle Areenassa. Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Vuoden 1957 suomalaiset elokuvat Luokka:Aarne Tarkaksen käsikirjoittamat elokuvat Luokka:Ville Salmisen ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset rikoselokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat
Majolika

Majolika on värikästä, lasitettua materiaalia, josta on tehty muun muassa seinälaattoja, taloustavaroita ja koriste-esineitä. Nimitys tulee Mallorcan saaresta, jonka nimi oli vanhassa italian kielessä Maiolica. Alun perin majolikaksi kutsuttiin värikästä fajanssia, jota valmistettiin käsityönä Välimeren maissa renessanssiajalla. Esine poltettiin kertaalleen ja kastettiin tinalasitteeseen. Sitten sen annettiin kuivua, ja viimeiseksi se koristeltiin kovapolttoväreillä. Majolikaa valmistaneet käsityöläiset olivat aikanaan hyvin arvostettuja, ja piispat ja aateliset palkkasivat heitä palvelukseensa. Myöhemmin majolikaa alettiin valmistaa teollisesti fajanssi- tai posliinimassasta. Teollisesti valmistetut majolikaesineet ovat itse asiassa jäljennöksiä, jotka muistuttavat esikuviaan vain vähän. ==Lähteet== Luokka:Keramiikka
Pößneck

Pößneck on kaupunki Thüringenin osavaltiossa, itäisessä Saksassa. Se sijaitsee osavaltionsa itäosassa, noin 19 kilometriä itään Rudolstadtista ja 26 kilometriä etelään Jenasta. Pößneck kuuluu Saale-Orla-Kreisin piirikuntaan ja on piirikuntansa suurin kaupunki. Kaupungin asukasluku on noin 12 000\. == Historia == Varhaisin tunnettu kirjallinen maininta Pößneckistä on peräisin vuodelta 1252. Kaupunkina se mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1324, jolloin Wettinin hallitsijasukuun kuulunut Thüringenin maakreivi ja Meißenin rajakreivi Friedrich luovutti Pößneckin lahjoitusmaana Schwarzburgin kreivikunnalle. 1300-luvulla kaupunkiin myös perustettiin karmeliittaluostari. Vuonna 1424 Pößneck päätyi jälleen Wettinin suvun hallintaan. Vuodesta 1572 Pößneck kuului Saksi-Coburgin ruhtinaskunnalle ja vuodesta 1540 Saksi- Altenburgin herttuakunnalle. Vuonna 1672 kaupungissa alkoi Saksi-Gothan herttuakunnan valtakausi ja vuonna 1682 se siirtyi Saksi-Coburg-Saalfeldin herttuakunnan hallittavaksi. Vuonna 1826 kaupunki tuli osaksi Saksi- Meiningenin herttuakuntaa, johon se kuului aina Thüringenin perustamiseen saakka. Teollistumisen myötä 1800-luvulla Pößneck kasvatti merkitystään Saksi- Meiningenissa. Siitä muodostui herttuakunnan merkittävin teollisuuskaupunki. Vuonna 1871 kaupunki sai rautatieyhteyden ollen osa Gera–Saalfeldin-linjaa. Vuonna 1889 valmistui rautatieyhteys Pößneckin ja Jenan välille. Toisen maailmansodan aikana Pößneckiin tuotiin Saksan sodassa valloittamilta alueilta ulkomaalaista työvoimaa pakkotyöleiri L:ään. Pakkotyöläisiä pakotettiin vuoden 1945 huhtikuussa kuolemanmarssille. Työläisten muistolle pystytettiin vuonna 1985 muistomerkki Bundesstraße 281:n varrelle. Vuonna 1952 Pößneckistä muodostettiin Pößneckin piirin hallintokaupunki, jona se säilyi Saale-Orla- Kreisin perustamiseen vuoteen 1994 saakka. == Ystävyyskaupungit == * Mosbach (Baden-Württemberg, Saksa) * Forchheim (Baijeri, Saksa) * Château-Thierry (Ranska) * Bytom Odrzański (Puola) == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Saksan kaupungit Luokka:Thüringenin kunnat
TUI fly Deutschland

TUI fly Deutschland (aiemmin TUIfly; IATA: X3, ICAO: TUI, kutsukoodi: TUI JET) on saksalainen Hannoverissä kotipaikkaansa pitävä lentoyhtiö, joka kuuluu saksalaiseen TUI AG:hen. ==Laivasto== TUI fly Deutschlandin laivasto heinäkuussa 2016: * 4 Boeing 737-700 * 27 Boeing 737-800 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *TUIfly Luokka:Saksalaiset lentoyhtiöt
Vitsaus

Vitsaus on kuusankoskelainen black metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2002. Kappaleiden sanoitukset sanoitukset keskittyvät kristinuskon vastaisuuteen, Saatanaan ja vihaan. == Diskografia == ;Studioalbumit * EP:t * ;Kokoelma-albumit * ;Demot * * * == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Suomalaiset black metal -yhtyeet
Ed O’Kelley

Edward Capehart ”Ed” O’Kelley (1858 – 13. tammikuuta 1904) tunnetaan siitä, että hän tappoi Robert Fordin – joka puolestaan oli ampunut kuuluisan lainsuojattoman Jesse Jamesin. Kirjailija Judith Ries on kirjoittanut O’Kelleystä kirjan Ed O’Kelley: The Man Who Killed Jesse James’ Murderer (1994). == Robert Fordin murha == Robert Ford ampui Jesse Jamesin palkkiorahojen vuoksi Missourissa vuonna 1882, ja O’Kelley vannoi kostavansa ystävänsä kuoleman. Ford joutui jättämään Missourin yleisen mielipiteen vuoksi.Brown & Wellman 1986, s. 124. O’Kelley jäljitti tämän kymmenen vuotta myöhemmin Creeden pikkukaupungista Coloradosta. Ford oli tuolloin avaamassa telttasaluunaa hopeankaivajien asuttamaan pikkukaupunkiin. Ford oli huolestunut O’Kelleyn aiemmista uhkailuista ja syytti tätä kultaisen sormuksensa varastamisesta. Viranomaiset eivät kuitenkaan pidättäneet O’Kelleytä varkaudesta, kuten Ford oli odottanut. Aiheettomista syytöksistä raivostuneena O’Kelley poistui saluunasta, mutta palasi takaisin haulikon kanssa.Meltz 2002, s. 85. Nähdessään haulikon Ford yritti paeta, mutta O’Kelley ampui molemmat piiput tyhjiksi ja Ford sai surmansa. Välikohtaus tapahtui 8. kesäkuuta 1892. Myöhemmin O’Kelley tuomittiin elinkautiseen Coloradon rangaistuslaitoksessa toisen asteen murhasta. Monet osavaltion asukkaat kirjoittivat nimensä anomukseen O’Kelleyn vapauttamiseksi ja lokakuussa 1902 Coloradon kuvernööri armahti hänet.Madison 2014, s. 37. Vuonna 1904 O’Kelley joutui Oklahoma Cityn kadulla riitaan paikallisen poliisin kanssa. Useita minuutteja kestäneen tappelun seurauksena lainvalvoja ampui O’Kelleytä kuolettavasti. ==Lähteet== * * * ===Viitteet=== Luokka:Villin lännen henkilöt Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1904 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset murhaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elinkautisvangit
Dora Maar

Henriette Theodora Markovitš, joka tuli tunnetuksi nimellä Dora Maar (22. marraskuuta 1907 - 16\. heinäkuuta 1997) oli ranskalainen valokuvaaja, runoilija ja taidemaalari, joka oli kroatialaista sukujuurta. Hänet tunnettiin erityisesti Pablo Picasson rakastajattarena ja muusana. ==Kirjallisuutta== *Mladen Urem. Janko Polić Kamov, Dora Maar i hrvatska avangarda (Janko Polić Kamov, Dora Maar and Croatian Avantgarde). 2006 Rijeka, Croatia. Rival publishing. ISBN 953-6700-06-9 (kroatiaksi) *Mary Ann Caws. Dora Maar with & without Picasso. 2000 London. ISBN 0-500-51009-1 *James Lord. Picasso and Dora: A memoir. 1997 New York. ISBN 0-7538-0249-X *Alicia Dujovne Ortiz. Dora Maar : prisonnière du regard. 2003 Paris : Bernard Grasset. 358 p. ISBN 2-246-60791-4 *Mary Ann Caws. Picasso's Weeping Woman The Life and Art of Dora Maar, Bulfinch, 2000, ISBN 0-8212-2693-2 *Donald Goddard. Dora Maar: Photographer, Art Review, New York Art World, 2004. ==Aiheesta muualla== *Picasson maalaamia Dora Maarin muotokuvia * New York Times: Mystery Bidder Spends $95 Million on a Picasso *Find A Grave: Dora Maar Luokka:Taiteilijoiden mallit Luokka:Ranskalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet Luokka:Pablo Picasso Luokka:Rakastajattaret
Rafael Advanced Defense Systems

Rafael Advanced Defense Systems Ltd, lyhyemmin pelkkä RAFAEL, (; aiemmin RAFAEL Armament Development Authority) on israelilainen vuonna 1948 perustettu aseita ja aseteknologiaa valmistava yritys. Se kuului aiemmin Israelin puolustusministeriön alaisuuteen valtio-omisteisena. ==Tuotteita== *Spike -ohjusjärjestelmät *Wolf -panssariajoneuvot *Python -ilmataisteluohjus *Popeye (AGM-142) -ilmasta-maahan ohjus * Rautakupoli torjuntajärjestelmä * David's Sling -ilmatorjuntajärjestelmä == Lähteet == == Aiheesta muualla ==
John Pickard

John M. Pickard (25. kesäkuuta 1913 Lascassas, Tennessee, Yhdysvallat – 4. elokuuta 1993 Rutherford county, Tennessee, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka tunnetuin rooli oli western-sarjassa Gunsmoke, jossa hän näytteli 12 jaksossa. Pickard loikin uransa lännensarjoissa ja -elokuvissa. Hän on näytellyt Gunsmoken lisäksi muun muassa sarjoissa Virginialainen, The Wild Wild West, Rawhide ja Bonanza. Hänellä ja vaimollaan Annilla on kaksi lasta. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Salamaa ja jyrinää

Salamaa ja jyrinää (Why Worry?) on vuonna 1923 valmistunut mykkäelokuva, jonka ohjasivat Fred Newmeyer ja Sam Taylor. Pääosaa esitti Harold Lloyd, joka oli samana vuonna näytellyt elokuvassa Tuhannen dollarin nousukas. Salamaa ja jyrinää oli viimeinen Lloydin ja Hal Roachin yhteistyönä tehty elokuva. ==Juoni== Harold Van Pelham on rikas liikemies, joka luulee olevansa kuolemansairas, vaikka on todellisuudessa aivan terve. Pelham päättää purjehtia pienelle, Etelä-Amerikasta länteen päin sijaitsevalle saarelle "terveytensä" vuoksi. Rauhan ja yksinäisyyden sijaan Pelham huomaa saapuneensa keskelle vallankumousta, mikä tosin selviää hänelle myöhemmin. Lopulta hänet suljetaan vankilaan, missä hän tapaa suurikokoisen, mutta ystävällisen miehen, Colosson. He alkavat suunnitella pakoa. Kun Pelham auttaa kiskomaan Colosson kipeän hampaan, kiitollinen Colosso lupaa tehdä Pelhamin tahdon mukaan. Pelhamista meneillä oleva vallankumous on pahaksi terveydelle, joten sen on loputtava. Pelham, Colosso ja Pelhamin hoitaja onnistuvatkin kukistamaan vallankumouksen. Lopulta Pelham tajuaa olleensa terve alun alkaen. ==Näyttelijät== ==Aiheesta muualla== *Mykkäelokuvasivusto Luokka:Vuoden 1923 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mykkäelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Fred C. Newmeyerin ohjaamat elokuvat Luokka:Sam Taylorin ohjaamat elokuvat
Gypsy (Uriah Heepin kappale)

Gypsy on brittiläisen Uriah Heep -yhtyeen kappale, joka julkaistiin yhtyeen debyyttialbumilla Very 'eavy... very 'umble vuonna 1970. Kappale oli myös yhtyeen ensimmäinen singlejulkaisu. Laulu kertoo minäkertojan kielletystä rakkaudesta romaninaiseen. Tyyliltään kappale edustaa progressiivista heavy metalia ja sen katsotaan vaikuttaneen merkittävästi kyseisen tyylin kehitykseen. Kappaleen albumiversio kestää noin kuusi ja puoli minuuttia, mutta singleversio on lyhennetty vajaaseen kolmeen minuuttiin. Kappale on mukana myös vuonna 1973 ilmestyneellä Uriah Heep Live -tuplalevyllä, jolla sen pituus on noin 14 minuuttia. Alkuperäisellä Saksan liittotasavallan painoksella singlen b-puoli oli ”Bird of Prey”, joka julkaistiin debyyttialbumin Yhdysvaltain painoksessa. Manner-Euroopassa kappaleen albumijulkaisu tapahtui vasta vuonna 1971 levyllä Salisbury. Pate Mustajärven vuonna 1984 julkaistulla soololevyllä Nyt! on ”Gypsyn” suomenkielinen versio ”Kipsi”. ==Kappaleet== A-puoli # B-puoli # * *Single julkaistiin 1970-luvun alkupuolella eri valtioissa useaan otteeseen ja b-puoli vaihtelee usein eri valtioiden painoksissa. Muita b-puolen kappaleita ovat ainakin ”Come Away Melinda”, ”Lady in Black” ja ”Real Turned On”. ==Kokoonpano== *David Byron - laulu *Ken Hensley - kosketinsoittimet *Mick Box - kitara *Paul Newton - basso *Alex Napier - rummut ==Muut kannet== kuva:uriahheep-gypsy2.jpg|Ranskan painos kuva:Uriahheep-gypsy4.jpg|Espanjan painos kuva:Uriahheep-gypsy3.jpg|Italian painos kuva:Uriahheep-gypsy5.jpg|Italian painos (1972) ==Lähteet== Luokka:Uriah Heepin kappaleet Luokka:Vuoden 1970 kappaleet
Lego Mars Mission

Lego Mars Mission oli Lego-tuotesarja eli teema, joka oli markkinoilla vuodesta 2007 vuoteen 2008 asti. Se kuului Lego Space-pääteemaan. ==Tarina== Mars Mission kertoi Maan astronauttien ja avaruusolioden kohtaamisesta Marsin pinnalla. Molemmat joukkiot olivat saapuneet Marsiin keräämään energiakristalleja ja kristallien vähyys sai joukkiot toisiaansa vastaan. Vaikka virallisesta jatko-teemasta ei puhutakaan, Mars Missionia pidetään yleisesti aikaisemman, vuonna 2001 markkinoilla olleen, Lego Life On Marsin jatkoteemana Mars Mission
The Light

__NOTOC__ The Light on Spock’s Beardin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. == Kappaleet == # ## The Dream ## One Man ## Garden People ## Looking Straight into the Light ## The Man in the Mountain ## Senor Valasco’s Mystic Voodoo Love Dance ## The Return of the Horrible Catfish Man ## The Dream # # ## Introduction/The Water ## When It All Goes to Hell ## A Thief in the Night ## FU / I’m Sorry ## The Water (Revisited) ## Runnin' the Race ## Reach for the Sky # == Kokoonpano == * Neal Morse – laulu, mellotron, hammondiurku, koskettimet, akustinen ja sähkökitara * Alan Morse – kitarat, sello, mellotron, laulu * Dave Meros – basso, ranskalainen torvi * Nick D’Virgilio – rummut, lyömäsoittimet, laulu == Arvostelut == * AllMusic: AllMusic review viitattu 29.12.2018 == Lähteet == Luokka:Vuoden 1995 esikoisalbumit Luokka:Spock’s Beardin albumit
Beware of Darkness

__NOTOC__ Beware of Darkness on Spock’s Beardin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1996. == Kappaleet == # # # # # # # == Kokoonpano == * Dave Meros – basso, laulut * Nick D’Vigilio – rummut, laulut * Neal Morse – piano, kitara, laulut * Ryo Okumoto – koskettimet, laulut * Alan Morse – kitarat, laulut == Arvostelut == * AllMusic: == Lähteet == Luokka:Vuoden 1996 albumit Luokka:Spock’s Beardin albumit
Julija Šamšurina

Julija Šamšurina (s. 16. heinäkuuta 1962) (, omaa sukua Stepanova) on Neuvostoliittoa edustanut venäläinen maastohiihtäjä, joka kilpaili maailmancupissa vuosina 1982–1989. Šamšurina hiihti avausosuuden Neuvostoliiton viestijoukkueessa, joka saavutti hopeaa vuoden 1989 MM-kisoista Lahdesta. Joukkueessa hiihtivät hänen lisäkseen Raisa Smetanina, Tamara Tihonova ja Jelena Välbe; joukkue hävisi reilut 7 sekuntia kilpailun voittaja Suomelle, mutta voitti pronssijoukkue Norjan lähes minuutilla. Samoissa kisoissa hän hiihti 15 kilometrillä seitsemänneksi ja neljänneksi 10 kilometrillä. Kaikki edellä mainitut suoritukset hän hiihti perinteisellä hiihtotavalla. Seefeldissä 1985 hän oli 20 kilometrillä yhdeksäs ja 10 kilometrillä seitsemäs. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän sijoittui 10 kilometrillä kahdeksanneksi, 5 kilometrillä 12:nneksi, 20 kilometrillä 15:nneksi ja viestissä neljänneksi. Maailmancupissa Šamšurina voitti 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailun Davosissa 17. joulukuuta 1988. Samalla kaudella hän sijoittui kahdeksanneksi kokonaiskilpailussa. == Lähteet == * Luokka:Neuvostoliittolaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
AGM-142

AGM-142 "Popeye"/"Raptor" on kaukolaukaistava ilmasta maahan -ohjus, jonka ovat kehittäneet Lockheed Martin ja Rafael Advanced Defense Systems. Ohjuksen kehittivät yhteistyössä israelilainen Rafael Advanced Defense Systems ja yhdysvaltalainen Lockheed Martin. Se on kehitetty täsmäpommituksiin suuria kohteita vastaan. Ohjuksen ajomoottorina on kiinteätä polttoainetta käyttävä raketti. Ohjus hakeutuu maaliinsa inertiaohjauksella. Tähtäys ja maaliin ohjaaminen voidaan suorittaa TV-kameran tai infrapunatähtäimen avulla ohjuksen tyypistä riippuen. Ohjuksen laukaistuaan lentokone voi tarvittaessa vetäytyä heti, sillä maaliin ohjauksen voi tehdä lentäjän puolesta joku muu erillisestä komentopaikasta. Taistelulatauksia on kahdenlaisia, 340 kg:n sirpalepommi ja 360 kg:n rakenteiden läpäisyyn tarkoitettu pommi eli niin kutsuttu bunker buster. Palveluskäyttöön ohjus on tullut vuonna 1985. ==Tekniset tiedot== * Pituus: 4,82 m * Halkaisija: 533 mm * Paino: 1 360 kg * Kantama: 78 km ==Käyttäjät== * * * * * == Lähteet == Luokka:Ilmasta maahan -ohjukset Luokka:Rafael Advanced Defense Systems
The Kindness of Strangers

__NOTOC__ The Kindness of Strangers on Spock’s Beardin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 19. toukokuuta 1997. == Kappaleet == # ##Introduction ##The Good Don’t Last ##The Radian Is # # # # # # ## True Believer ## A Constant Flow of Sound ## Into the Source == Aiheesta muualla == * The Kindness of Strangers discogs.com -sivustolla == Arvostelut == * AllMusic: == Lähteet == Luokka:Vuoden 1997 albumit Luokka:Spock’s Beardin albumit
Day for Night

__NOTOC__ Day for Night on Spock’s Beardin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 23. maaliskuuta 1999. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Neal Morse – laulu, piano, koskettimet, akustinen ja sähkökitara * Alan Morse – sähkökitara, sello, mellotron, laulu * Dave Meros – basso, laulu * Ryo Okumoto – Hammond-urut, mellotron * Nick D'Virgilio – rummut, lyömäsoittimet, laulu == Arvostelut == * AllMusic: == Lähteet == Luokka:Vuoden 1999 albumit Luokka:Spock’s Beardin albumit
Armoton maa

Armoton maa (Open Range) on Kevin Costnerin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 2003. Se on karjanajosta kertova perinteinen westernPertti Avola, Komea peruswestern, Helsingin sanomat 16.9.2013 s. B17. Elokuvan pääosissa näyttelevät Robert Duvall, Kevin Costner, Annette Bening, Michael Gambon, Abraham Benrubi ja Diego Luna. Käsikirjoitus perustuu tuotteliaan lännenkirjailijan Lauran Painen romaaniin The Open Range Men (1990). ==Juoni== Boss Spearman ja Charley Waite ovat kaksi veteraanicowboyta, joilla on kaksi oppipoikaa, Button ja Mose. Spearman ja Waite ajautuvat konfliktiin preerian pikkukaupungin vapaata karjanajoa vastustavien roistojen kanssa. Elokuvan ampumiskohtauksista huolimatta taustalla on inhimillinen näkökulma ja herkkää romantiikkaakin Costnerin ja Beningin roolihahmojen välillä. ==Näyttelijät== ==Arvostelut== Pertti Avola näkee arvioinnissaan elokuvan ansiona, ettei Costner ole ryhtynyt modernisoimaan lajia, vaikka joku voi pitää sitä jämähtämisenä. Elokuva saa siten ylleen ajattomuuden hohdetta. Veteraaninäyttelijä Robert Duvall saa kiitoksen roolissaan ikääntyvänä karjanajajana.Toisaalta eräs kriitikko sanoo, että elokuvassa kierrätetään lajityypin kliseitä "kärrykaupalla, mutta mukaansatempaavasti"AP: Armoton maa, Viikon tv-elokuvia, Tv-maailma, 31/2014 sivu 11. ==Palkinnot== Elokuva on saanut 2004 arvostetun Western Heritage Awardin. Lisäksi elokuva oli ehdokkaana MTV Movie Awards-, Satellite Awards-, World Stunts Award- ja Motion Picture Sound -palkintoihin. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset lännenelokuvat Luokka:Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Kevin Costnerin ohjaamat elokuvat
Ravintola Matala

thumb|250px|Ravintola Matala kesällä 2008 Ravintola Matala oli oululainen ruokaravintola, joka sijaitsi Kauppatorin laidalla Rantakadun ja Kauppurienkadun kulmassa Jurveliuksen talossa. Ravintola avattiin vuonna 2004 ja se luettiin ravintola-alan ammattilaisten tekemissä arvioissa Oulun parhaaksi ja Suomessakin lähes kymmenen parhaan joukkoon kuuluvaksi ruokaravintolaksi. Matala valittiin Suomen parhaimpien ravintoloiden joukkoon useampana vuonna. Ravintola-alan ammattilaisten vuosittain valitsemalla "Suomen 50 parasta ravintolaa" -listalla Matala sijoittui vuonna 2008 neljänneksitoista ja vuonna 2007 kahdeksanneksi, jolloin se oli paras ravintola Helsingin ulkopuolella. Ravintola muutti profiiliaan "fine dining" -tyyppisestä illallisravintolasta krouviksi syyskuussa 2011 ja se muutti sittemmin myös nimensä ravintola Toripolliisiksi. Ilkka Järvi-Laturin tositapahtumiin perustuva elokuva Kotia päin on kuvattu pääosin Matalassa, ja se kertoo paikalla olleen keskiolutravintolan omistajasta ja hänen pojastaan. == Katso myös == * Matala Ocean Race == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Luokka:Pokkinen Luokka:Ravintolat Oulussa Luokka:Entiset ravintolat Suomessa
V (Spock’s Beardin albumi)

__NOTOC__ V on Spock’s Beardin viides studioalbumi, joka julkaistiin 22. elokuuta 2000. == Kappaleet == # # # # # # ##From Nowhere ##One Note ##Come Up Breathing ##Submerged ##Miss Your Calling ##The Great Nothing == Kokoonpano == * Neal Morse – laulu, koskettimet, akustinen kitara * Ryo Okumoto – Hammond- urut, mellotron * Nick D’Virgilio – rummut, lyömäsoittimet, laulu * Dave Meros – basso, käyrätorvi * Alan Morse – kitara, laulu, Sello ja sampler == Arvostelut == * AllMusic: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2000 albumit Luokka:Spock’s Beardin albumit
Onat

Onat eli selknamit olivat Etelä-Amerikan eteläisimmässä kärjessä Tulimaan vuorilla ja tasangoilla asuneita intiaaneja. Vuonna 2001 Argentiinassa asui 696 onien jälkeläistä, joista 391 asui Tulimaassa. Onan kieltä puhui vuonna 1991 enää kaksi henkilöä ja nykyisin se saattaa olla jo hävinnyt. ==Historia== Onista tiedetään vain vähän. Onien esi-isät tulivat Tulimaahan jäätä pitkin Patagoniasta noin 10 000 vuotta sitten. Mitään varmaa heidän tilanteestaan ajalta ennen eurooppalaisten tuloa 1800-luvun puolivälissä ei tiedetä. Onien määrä laski nopeasti eurooppalaisten tulon jälkeen. Kun heitä 1850-luvulla oli vielä 3 600, vuonna 1925 heitä oli enää 279 ja vuonna 1930 100. Onat menettivät maansa argentiinalaisille karjankasvattajille, joiden karja vei elintilan onien metsästämiltä eläimiltä. Tämä johti siihen, että onat alkoivat tappaa karjankasvattajien karjaa ja nämä puolestaan palkkasivat asejoukkoja tappamaan onia. 1800-luvun loppupuolella onien alueelle tuli myös kullankaivajia. Kullankaivajat kuten esimerkiksi Julius Popper tappoivat monia intiaaneja. Vaikka oniksi itsensä luokittelevia henkilöitä asuu edelleen Argentiinassa, voidaan heidän katsoa jo kulttuurillisesti hävinneen. ==Kulttuuri== ===Elinkeinot=== thumb|oikea|Onien jousi ja nuolia. Onat olivat metsästäjä-keräilijöitä, joiden tärkein riistaeläin oli guanaco. Guanacojen lisäksi he metsästivät muun muassa kettuja, kanalintuja ja kampamyyriä. Metsästys tapahtui jousella, jonka käyttöön onat olivat erikoistuneet. Jouset ja nuolenkärjet valmistettiin taidokkaasti.Burenhult 1994, s. 195 Metsästyksen lisäksi onat keräilivät marjoja, kasveja ja sieniä. Heidän tiedetään myös harjoittaneen jossakin määrin kalastusta. ===Yhteiskunta ja asuminen=== Onat olivat jakaantuneet 39 eri alueeseen, joita hallitsivat eri perheet tai ryhmät. Alueiden tarkkoja hallintasuhteita ei tiedetä. Ryhmiä johti suvun päämies, mutta ylempää heimojohtoa ei onilla ollut. Onat saattoivat mennä vapaasti naimisiin eri onaryhmien edustajien kanssa, mutta sukulaisten välinen avioituminen oli kielletty ja kieltoa vahdittiin tarkasti. Avioituneet parit ryhtyivät asumaan yleensä parin miespuolisen jäsenen ryhmässä. Onat rakensivat puolikaaren muotoisia tuulensuojia, jotka peitettiin guanacon nahoilla. Vaatteina käytettiin samaten guanacon nahkoja. ===Uskonto=== Onien uskonto ei ollut kovin pitkälle kehittynyt. Ylintä henkistä olentoa ei ollut eikä henkiä juuri esiintynyt muualla kuin onien maailmansyntytarinassa. Onat uskoivat kuitenkin esimerkiksi metsänhenkiin ja myyttisiin esi-isiin. He tunsivat myös Termaukel-nimisen hengen, joka aiheutti sairauksia. Onien šamaaneja kutsuttiin nimellä xon tai yohon. Šamaanit toimivat toisistaan riippumattomasti ja näiden välillä saattoi olla verisiäkin yhteenottoja keskinäisen kilpailun takia. Lähetyssaarnaajat käännyttivät onat kristinuskoon 1900-luvun alkupuolella. == Kirjallisuutta == * == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Etelä-Amerikan alkuperäiskansat
Jazmín Stuart

Jazmín Stuart (s. 14. helmikuuta 1976) on argentiinalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa televisiosarjoissa Verano del '98 ja Historias de sexo de gente común. Elokuvien joukossa on Gustavo Postiglionen La peli (2007). == Aiheesta muualla == * Luokka:Argentiinalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Snow (albumi)

__NOTOC__ Snow on Spock’s Beardin kuudes albumi, joka julkaistiin 27. elokuuta 2002. Albumilla on mukana viimeistä kertaa bändin perustajajäsen Neal Morse, joka lähti yhtyeestä levyn julkaisun jälkeen soolouralle. == Kappaleet == ;CD 1 # Made Alive / Overture # Stranger in a Strange Land # Long Time Suffering # Welcome to NYC # Love Beyond Words # I’m Sick # Devil’s Got My Throat # Open Wide the Flood Gates # Open the Gates Part 2 # Solitary Soul # Wind at My Back ;CD 2 # 2nd Overture # 4th of July # I’m the Guy # Reflection # Carie # Looking for Answers # Freak Boy # All Is Vanity # I’m Dying # Freak Boy Part 2 # Devil’s Got My Throat Revisited # Snow’s Night Out # Ladies and Gentleman Mr. Ryo Okumoto # I Will Go # Made Alive / Wind at My Back == Kokoonpano == === Yhtye === * Neal Morse – laulu, piano, koskettimet, akustinen kitara * Ryo Okumoto – hammondiurku ja mellotron * Dave Meros – basso, laulu, ranskalainen torvi * Alan Morse – sähkökitara, laulu * Nick D’Virgilio – rummut, lyömäsoittimet, laulu === Vierailevat muusikot === * Chris Carmichael – viulu, alttoviulu ja sello * Jim Hoke – saksofoni, klarinetti ja autoharp * Neil Rosengarden – flyygelitorvi, trumpetti * Molly Pasutti – taustalaulu kappaleessa Open the gates part 2 == Arvostelut == * AllMusic: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2002 albumit Luokka:Spock’s Beardin albumit
Gustavo Postiglione

Gustavo Postiglione (s. 1963 Rosario) on argentiinalainen elokuvaohjaaja. Hänen töidensä joukossa ovat täyspitkät El asadito (2000), El cumple (2002) ja La peli (2007). == Aiheesta muualla == * Luokka:Argentiinalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yaghanit

Yaghanit (myös yamanat, yámanat, yaganit) olivat Chilen eteläisimmässä saaristossa muun muassa Navarinon saarella asuneita intiaaneja. Etnisiä yaghaneja oli vuonna 2000 yhteensä 100. Viimeinen yaghanin kieltä puhunut henkilö kuoli vuonna 2022. ==Historia== Yaghanien esi-isät tulivat Tulimaahan Patagoniasta 12 000-10 000 vuotta sitten jäätikön yli. Tulimaahan tultuaan he levittäytyivät edelleen sen rannikon saarille kanooteilla. Navarinon saarella Tulimaan eteläpuolella on poikkeuksellisen paljon merkkejä historiallisesta ihmisasutuksesta. Tämä ei johdu niinkään tiheästä asutuksesta, vaan yaghanien kiertelevästä elämäntavasta ja myöhäisestä kontaktista eurooppalaisiin. Löytöjen perusteella tiedetään yaghanien esi-isien syöneen simpukoita, erilaisia merieläimiä ja kasveja. Sen jälkeen kun eurooppalaiset tulivat alueelle 1800-luvun puolivälissä yaghanien määrä lähti jyrkkään laskuun. Kun 1850-luvulla heitä oli vielä noin 2 900, oli heitä 1925 enää 50 ja vuonna 1955 30. Vaikka nykyisin yaghaneja onkin 100, voidaan heitä pitää kulttuurillisesti hävinneenä kansana. Viimeinen täysverinen yaghan, Cristina Calderón -niminen nainen, kuoli 16. helmikuuta 2022.. Toiseksi viimeinen täysverinen yaghan oli Cristina Calderónin sisko Emelinda Acuña, joka kuoli vuonna 2005. ==Kulttuuri== ===Elinkeinot=== 230px|thumb|Yaghanien käyttämiä harppuunoita de la Platan museossa. Yaghanit saivat suurimman osan ravinnostaan merestä. Puunkuoresta valmistettiin yksinkertaisia kanootteja, joilla pyydystettiin kalaa ja kuorellisia merieläimiä. Naiset keräsivät simpukoita haarukkamaisilla kepeillä ja sukelsivat merenpohjasta äyriäisiä. Miehet pyydystivät merinisäkkäitä harppuunoilla ja keihäillä. Ravintoa saatiin myös silloin tällöin rannoille ajautuneista valaanruhoista, jolloin useampikin yaghaniryhmä saattoi kokoontua yhteen.Burenhult 1994, s. 194 ===Asuminen=== Yaghanit rakensivat asuinpaikoikseen kennon muotoisia majoja, jossa oli oksista tehty katto joka peitettiin heinillä, pensailla tai puunkuorella. Suojat tarjosivat vain vähän suojaa kylmyydeltä. Silti yaghanien vaatetus oli vähäinen ja naisten käyttämän häpysuojan lisäksi käytössä oli vain pieni selässä pidettävä vuota. Yaghanit asuivat enintään parinkymmenen hengen ryhmissä, jotka leiriytyivät samaan paikkaan korkeintaan vuorokaudeksi. Päälliköitä ei ollut, mutta kokeneimmat miehet olivat päätöksiä tehdessä vaikutusvaltaisempia kuin muut.Burenhult 1994, s. 195 ===Seremoniat=== Yaghaneilla oli kaksi tärkeää seremoniaa, joita järjestettiin yleensä silloin kun ryhmät kokoontuivat yhteen, yleensä rannalle ajautuneen valaanruhon läheisyyteen. Pubertiteettiin liittyi initiaatioriittejä, jotka sekä poikien että tyttöjen piti kahdesti käydä läpi ennen kuin he saattoivat avioitua. Toinen seremonia oli kina, jossa kerrottiin ajasta jolloin naiset olivat pitäneet ylivaltaa miehiin nähden. Perimätiedon mukaan miehet olivat sittemmin huomanneet, että naamioituneet naiset eivät olleetkaan henkiä ja olivat ottaneet sitten itse ylivallan naisiin nähden. == Kirjallisuutta == * ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Etelä-Amerikan alkuperäiskansat
Heinrich Landesmann

Heinrich Landesmann, kirjailijanimi Hieronymus Lorm, (9. elokuuta 1821 Nikolsburg (nyk. Mikulov) – 3. joulukuuta 1902 BrnoLandesmann, Heinrich, Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950) oli itävaltalainen runoilija ja kirjailija. Landesmann oli lapsena hyvin sairaalloinen, ja 15-vuotiaana hän oli jo lähes kuurosokea. Landesmann kirjoitti 16-vuotiaana useita runoja eri aikakauslehtiin. 1840-luvulla hänen ystävänsä neuvoivat häntä lähtemään Wieniin. Hän kävi myös Berliinissä, jossa hän otti salanimekseen Hieronymus Lorm. Hän meni 1856 naimisiin. Hän muutti 1873 Wienistä Dresdeniin ja vuonna 1892 Brnoon, jossa hän myös kuoli 81-vuotiaana vuonna 1902. Landesmannin perusluonne kirjailijana on pessimistinen. Hänessä yhtyi filosofinen syvämielisyys runoilemislahjoihin. Hänen runsaasta tuotannostaan esimerkkejä ovat romaanit Gabriel Solmar (1863), Tote Schuld (1878), Der ehrliche Name (1880), novellikokoelmat Am Kamin (1856), Intimes Leben (1860) ja filosofis-kriittiset tutkielmat Philosophisch-kritische Streifzüge (1873), Geflügelte Stunden (1875), Natur und Geist (1884), Der grundlose Optimismus (1894). Landesmannin runot ilmestyivät kokoelmana Gedichte (7. p. 1894).Landesmann, Heinrich, Tietosanakirja osa 5, palsta 509, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Itävaltalaiset runoilijat Luokka:Kuurosokeat henkilöt Luokka:Vuonna 1821 syntyneet Luokka:Vuonna 1902 kuolleet
Luoviminen

Luoviminen eli kryssäys on purjehtimista purjealuksella hankatuuleen vastatuuleen pyrittäessä. Purjehtiminen suoraan vastatuuleen ei ole mahdollista, joten alusta on ajettava 30-60 asteen kulmassa sivuvastaiseen (1) ja käännyttävä toiselle halssille (2)(3)(4), ja jatkettava taas sivuvastaiseen (5). Nousukulma (kryssikulma, optimi vastatuuleen etenemiskulma) riippuu purjealuksen tyypistä. Sivuvastaiseen kuljettaessa purjealus kallistuu voimakkaasti ja pyrkii sortamaan sivulle. Tätä estää purjeveneessä köli, jonka syvyys ja muoto vaikuttavat nousukulmaan voimakkaasti. Aluksen nopeutta vastatuuleen kutsutaan nimellä VMG, nykyaikaiset venemittaristot osaavat laskea sen tuulimittarin ja nopeusmittarin tiedoista.http://www.fe83.org/docs/purjehtiminen/vauhtiseminaari/VSmit.pdf Avomerellä teoriassa yksi käännös riittäisi. Väylän leveys ja muut esteet sekä tuulen suunnan vaihtelu aiheuttavat sen, että käännöksiä tehdään useita kumpaankin suuntaan. Myös aurinkopurjeella voi luovia. ==Lähteet== Luokka:Purjehdus