EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Rachel Brice

Rachel Brice (s. 15. kesäkuuta 1972) on yhdysvaltalainen tanssija ja koreografi. Hän työskenteli ammattitanssijana American Tribal Style Belly Dance (Tribal fusion bellydance) -tanssissa, joka oli johdettu itämaisen tanssin tyylistä. == Elämä == Brice syntyi 15. kesäkuuta 1972 Seattlessa, Washingtonissa ja valmistui San Franciscon osavaltion yliopistosta. Brice opiskeli joogaa ja itämaista tanssia 17-vuotiaana. Vuonna 1988 hän löysi tanssin maailman katsellessaan Hahbi'Run esiintymistä Renaissance Faire -messuilla Pohjois-Carolinassa, missä hän oppi vatsatanssia Atesh Dance Troupen johtajalta Ateshilta. Brice harjoitti joogaa jonkin aikaa, ja sitten vuonna 1996 hän aloitti joogan opettamisen jooga-ohjaajan Erich Schiffmannin avulla. Brice on ollut tanssijana vuodesta 1999 ja 2000-luvun alussa hän otti vatsatanssitunteja Carolena Nericcion ja Jill Parkerin kanssa. Vuonna 2001 tuottaja Miles Copeland III palkkasi hänet, ja vuonna 2002 hän esiintyi ja kiersi Bellydance Superstarsin kanssa, joka perustettiin San Franciscossa, Kaliforniassa. Hän on myös tuottanut vatsatanssi-DVD -levyjä opetus- ja esityskäyttöön sekä julkaissut sarjan musiikki-CD -levyjä, jotka sisältävät esityksissä käytettyjä kappaleita. Vuonna 2003 hän perusti The Indigo Belly Dance Companyn, vatsatanssiyhtiön San Franciscoon, jossa hän esitti American Tribal Style Belly Dance -tyyliä, joka on johdettu vatsatanssista. Hän on myös pitänyt työpajoja Yhdysvalloissa, Euroopassa, Aasiassa ja Australiassa sekä julkaissut joogaan ja vatsatanssiin keskittyviä opetusvideoita. Hän perusti myös Studio Daturan Portlandiin, Oregoniin, missä hän käynnisti 8 elementin lähestymistapa -ohjelman itämaiseen tanssiin. Vuonna 2012 hän perusti Datura Onlinen, online-opetusstudion joogalle ja vatsatanssille. == Luettelo teoksista == === Esitysvideo === * Bellydance Superstars Live in Paris: Folies Bergere * Bellydance Superstars Solos in Monte Carlo * Bellydance Superstars === Opetusvideo === * Tribal Fusion: Yoga, Isolations and Drills a Practice Companion with Rachel Brice * Rachel Brice: Belly Dance Arms and Posture * Serpentine: Belly Dance with Rachel Brice (DVD, video) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Rachel Bricen virallinen verkkosivusto * Datura Onlinen virallinen verkkosivusto * Studio Datura virallinen verkkosivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset tanssijat Luokka:Yhdysvaltalaiset koreografit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Barthold Georg Niebuhr

Barthold Georg Niebuhr (27. elokuuta 1776 Kööpenhamina – 2. tammikuuta 1831 Bonn) oli saksalainen historioitsija ja valtiomies. ==Elämä ja ura== Niebuhr oli tanskalaisen tutkimusmatkailija Carsten Niebuhrin ainoa poika. Hän opiskeli Kielin yliopistossa ja isänsä neuvosta vietti yli vuoden Englannissa ja Skotlannissa. Hänestä tuli Tanskan valtiovarainministerin Heinrich Ernst Schimmelmannin yksityissihteeri, Tanskan kuninkaallisen kirjaston sihteeri, kauppakollegion asessori ja vuonna 1804 Tanskan kansallispankin johtaja. Vuonna 1806 hän otti Preussin pääministerin Karl vom Steinin pyynnöstä vastaan vastaavan viran Preussissa. Steinin kaatumisen jälkeen hän kuitenkin, paheksuen Karl August von Hardenbergin politiikkaa, erosi ja ryhtyi valtion historiankirjoittajaksi. Samalla Niebuhrista tuli Berliinin tiedeakatemian jäsen, ja hän sai siten valtuudet luennoida vastaperustetussa Berliinin yliopistossa. Vuonna 1810 hän aloitti Rooman historiaa käsittelevän luentosarjan, joka oli hänen suuren kirjansa perusta. Vuonna 1816 hän lähti Preussin suurlähettilääksi Roomaan, jossa hän johti pitkiä neuvotteluja katolisen kirkon asemasta Preussissa. Palattuaan Saksaan vuonna 1823 hän luennoi Bonnissa. Niebuhr saavutti huomattavan aseman tieteellisessä maailmassa teoksellaan Römische geschichte (2 nidettä, 1811–1812, 3. nide, 1832, kattaa ajanjakson vuoteen 241 eKr.), joka loi uutta pohjaa Rooman muinaisen historian ja valtion tutkimukseen. Sen jatko-osa Konstantinus Suuren kuolemaan asti julkaistiin vuosina 1844–1845 Niebuhrin luentoihin perustuen. Niebuhr vaikutti ratkaisevasti historiantutkimukseen lähdekritiikkiä korostamalla ja lähteiden luotettavuutta analysoimalla, ja loi näin pohjaa saksalaisen historiantutkimuksen kultakaudelle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:saksalaiset tietokirjailijat Luokka:saksalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1776 syntyneet Luokka:Vuonna 1831 kuolleet
Henri Dès

Henri Dès (oik. Henri Destraz, s. 14. joulukuuta 1940 Renens, Sveitsi) on sveitsiläinen laulaja, joka tunnetaan lastenlaulujen esittäjänä. Dès julkaisi ensimmäisen lastenmusiikkialbuminsa "Retour" vuonna 1977. Dès perusti myöhemmin vaimonsa mukaan nimetyn levy-yhtiön Disques Mary-Josée. Dès edusti Sveitsiä Eurovision laulukilpailussa 1970 kappaleella "Retour" ja sijoittui kilpailussa jaetulle neljännelle sijalle. Dès osallistui Sveitsin euroviisukarsintaan myös vuonna 1973 kappaleella "Quand on reviet d'ailleurs", joka sijoittui karsinnassa kolmanneksi sekä vuonna 1976 kappaleella "C'est pour la vie", joka sijoittui karsinnassa neljänneksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Henri Dèsin kotisivut Luokka:Sveitsiläiset laulajat Luokka:Sveitsin euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1970 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kalkkisammaleläimet

Kalkkisammaleläimet (Cheilostomatida tai Cheilostomata) on sammaleläimiin kuuluva lahko. Lahkon lajeja tavataan merivesistä. == Taksonomia ja anatomia == Kalkkisammaleläimet jaetaan seitsemään alalahkoon ja lisäksi on tarkemmin alalahkoihin luokittelemattomia sukuja. Yhteensä kalkkisammaleläinlajeja on lähes 5 000\. Kalkkisammaleläimille tunnusomainen piirre on yksittäiseläinten eli tsooidien kalkista tai kitiinistä muodostunut tukiranka. Lisäksi niillä on läppä, jolla voi sulkea ruumiinaukon. Kalkkisammaleläimet muodostavat runkokuntia, jotka ovat joko levymäisiä tai muistuttavat leviä tai kasveja. == Lähteet == Luokka:Cheilostomatida
Vapaakirkollisuus Ruotsissa

Ruotsalainen vapaakirkollisuus sai alkunsa 1800-luvun alkupuolella, kun protestanttiset yhteisöt saapuivat Ruotsiin siirtolaisuuden myötä. Ensimmäisen aallon siirtolaiset olivat usein uskonnollisia toisinajattelijoita ja he kiinnittyivät erilaisiin kirkollisiin yhteisöihin, jotka saivat jalan sijaa paluumuuttajien kautta myös Pohjoismaissa.Hentilä, Krötzl & Pulma 2002, s. 213–215 Vapaakirkollisuus syntyi Ruotsissa George Scottin metodistisen ja C. O. Roseniuksen uusevankelisen herätyksen pohjalta. Heidän aloittamansa työn kautta Ruotsiin syntyi 1900-luvun vaihteeseen yli kymmenen vapaakirkkoliikettä. Vapaakirkkoliikkeellä oli yhteyksiä vastaaviin eurooppalaisiin ja amerikkalaisiin herätyksiin. Vapaakirkot kasvoivat aina jatkuvasti 1900-luvun puoliväliin saakka. == Historia == === Tausta === Vapaakirkollisuuden taustalla vaikutti luterilaisen kirkon pietistiset herätykset. Maallikkosaarnaaja C. O. Roseniuksen kautta levisi uusevankelinen herätys, jonka piirissä syntyi kiertävien kirjakauppiaiden ja maallikkosaarnaajien herätys. Roseniolaista evankelista liikettä yhdisti Pietisten-lehti. === Vapaakirkollisten liikkeiden synty === Metodismi (1830) ja baptismi (1848) saapuivat Ruotsiin 1800-luvun alkupuolella. Uudet uskonnolliset ryhmät olivat herätysliikkeiden tavoin yhteiskunnallisesti konservatiivisia, mutta edistävät merkittävästi kirkko- ja uskontopolitiikan liberalisoimista. Liikkeet painottivat erityisesti yksilöllistä kokemusta ja vapaaehtoista yhteenliittymistä. Samalla ne haastoivat vanhaa, kollektiivista ja hierarkista järjestystä. Vapaakirkollisten liikkeiden nousulle on ominaista selkeät vaheet. 1850-luvulla perustettiin yhdistyksiä ja baptismi saapui Ruotsiin, 1860-luku oli metodismin aikaa ja 1870-luvulla perustettiin Ruotsin lähetysliitto. 1880-luvulla vapaakirkollisten liikkeiden määrä kasvoi. == Katso myös == * Vapaat suunnat * Ekumeniakirkko * Metodismi Ruotsissa == Lähteet == * === Viitteet === *
Kutsukäytäntö

Kutsukäytäntö on joukko sääntöjä, joka määrittää miten aliohjelmille välitetään argumentteja ja miten arvoja palautetaan. Kutsukäytäntö voi määrittää mitkä rekisterit ovat käytössä: esimerkiksi neljä ensimmäistä parametria voidaan sijoittaa rekistereihin ja loput sijoitetaan pinoon tietyssä järjestyksessä. Tiedot voidaan tasata niiden luonnolliseen kokoon tai suorituskykysyistä tämä voi olla suurempi. Aliohjelmakutsut ovat ohjelmointikielen kääntäjän päätettävissä kun ne ovat vain ohjelman sisäisiä, mutta ohjelmakirjastojen kutsumiseen on tiedettävä sovittu tapa. Esimerkiksi Windowsissa on käytetty useita eri tapoja x86-suorittimien kanssa, mutta x86-64:ssä on käytössä vain yksi kutsukäytäntö. Linux käyttää System V -tyylistä käytäntöä. Kutsukäytäntö on sarja tavallisesti suoritettavia käskyjä, jotka suoritetaan aliohjelman kutsun ja paluun yhteydessä. Kutsukäytäntöön vaikuttavat ohjelmointikielen semantiikka, rekisterien rakenne, suorittimen osoitusmoodit, käskykanta ja kohdealustan olemassa olevat käytännöt. Kutsukäytäntö liittyy läheisesti aliohjelman paikallisten muuttujien varaamiseen. Suorittimesta riippuen muuttujat on sijoitettava muistiin koon mukaan tasattuina (), esimerkiksi neljätavuinen kokonaisluku on oltava neljän tavun rajalla ja kahdeksantavuinen liukuluku kahdeksan tavun rajalla, jolloin väliin jää aukkoja. == Katso myös == * ABI == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Calling Convention (PDF) * Calling conventions (PDF) * Systems Programming (PDF) * Calling Conventions * * * * * Luokka:Ohjelmointi
Devils Postpilen kansallismonumentti

Devils Postpile on kansallismonumenttina suojeltu maisema-alue Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltioon kuuluvassa Maderan piirikunnassa. Se sijaitsee Sierra Nevadan länsirinteillä, Inyon kansallismetsässä ja San Joaquin -joen varrella. Vuonna 1911 perustettu suojelukohde on 3 neliökilometrin laajuinen. Alue on saanut nimensä Devils Postpilen kalliomuodostelmasta, joka koostuu 12–18 metriä korkeista ja 25–75 senttiä leveistä särmikkäistä basalttipylväistä. Pylväät ovat syntyneet jäähtyvän laavan halkeillessa joskus viimeisten 100 000 vuoden aikana. Suojelualueeseen kuuluu lisäksi 31 metriä korkea Rainbow Fallsin vesiputous San Joaquin -joessa. == Lähteet == Luokka:Luonnonnähtävyydet Luokka:Yhdysvaltain kansallismonumentit Luokka:Kalifornian maantiede
Ilmari Mikkola

Kustaa Ilmari Mikkola (26. elokuuta 1894 Hollola – 7. heinäkuuta 1962 Kouvola) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Mikkolan vanhemmat olivat maanviljelijä Erik Kustaa Mikkola ja Matilda Antintytär Mikkola ja puoliso vuodesta 1921 Martta Laine. Mikkola kävi kansakoulun, suoritti kaupallisia ja liikealan kursseja ja teki opintomatkoja Pohjoismaihin ja Keski-Eurooppaan. Hän oli ensin Valtionrautateiden palveluksessa kymmenkunta vuotta ja sitten Kouvolan Pukimon, vuodesta 1941 Kouvolan Pukimo Oy, osakas vuodesta 1921 ja toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1942. Mikkola oli myös Tiilitehdas Kimpo Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1942–1945 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Mikkola sai 1952. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Wilhelm Korhonen

Otto Wilhelm Korhonen (1. joulukuuta 1881 Oulu – 27. tammikuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen järjestö- ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. ==Henkilöhistoria== Korhosen vanhemmat olivat ahtaaja, merimies Otto Henrik Korhonen ja Maria Sofia Kaikkonen ja puoliso Ida Lovisa Karlsson. Korhonen kävi Oulun kauppakoulun 1900 ja teki opintomatkoja Skandinavian ja Keski-Euroopan maihin. Hän työskenteli Hangon satamakonttorissa ja oli Suomen Höyrylaiva -yhtiön uudestaanlastausosaston hoitaja vuodesta 1903, osastonjohtaja vuodesta 1908 ja prokuristi 1920–1948 ja Stevedoringin toimitusjohtaja 1918–1957 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1918. Korhosen moniin luottamustehtäviin kuuluivat muun muassa Suomen Lastauttajain Liiton johtokunnan jäsenyys vuodesta 1920 ja puheenjohtajuus 1925–1955, Suomen Lastauttajain Työnantajaliiton johtokunnan jäsenyys 1920–1954 ja puheenjohtajuus 1925–1950 sekä Suomen Työnantajain Keskusliiton hallituksen jäsenyys 1923–1950. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1952. ==Julkaisuja== * Owner's guide for Finland, 1936 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Nokia G60

Nokia G60 on HMD Globalin 1. syyskuuta 2022 julkistama älypuhelin. Nokia G60:ssä on kahdeksanydinprosessori ja 6,58 tuuman näyttö, joka tukee 120 hertsin virkistystaajuutta. Tallennustilaa on valittavana 64, 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia neljä tai kuusi gigatavua. Suomessa myyntiin tuli versio, jossa on 64 gigatavua tallennustilaa ja neljä gigatavua keskusmuistia. Tallennustila on laajennettavissa enintään yhden teratavun microSD-kortilla. Puhelimessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 50 megapikseliä, ultralaajakulmakameran viisi megapikseliä ja syvyyskameran kaksi megapikseliä. Etukameran tarkkuus on kahdeksan megapikseliä. Akun kapasiteetti on 4 500 milliampeerituntia, ja se tukee 20 watin latausta. Sormenjälkilukija on sijoitettu virtapainikkeeseen. Käyttöjärjestelmänä on Android 12. Puhelimelle on luvattu kolme versiopäivityksiä ja kolme vuotta tietoturvapäivityksiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nokia G60 Nokian sivuilla G60 G60 Luokka:Vuoden 2022 matkapuhelimet Luokka:Android-pohjaiset laitteet Luokka:Kosketusnäytölliset älypuhelimet
Spezi

Spezi on Brauhaus Riegelen Saksan Augsburgissa omistaman virvoitusjuoman tuotemerkki. Spezi on yleinen tavaramerkki, ja nimeä käytetään yleisterminä colan ja appelsiinin soodaseokselle useimmissa saksankielisissä maissa. Luokka:Saksalaiset juomat Luokka:Virvoitusjuomat
Eerikkilä Super Cup 2022

Eerikkälä Super Cupin kausi 2022 on Salibandyn Super Cupin 3. kausi. Super Cup pelattiin Tammelassa sijaitsevassa Eerikkilän urheiluopistossa. == Super Cup Finaali Naiset == Luokka:Salibandyn Super Cup
Kaarlo Vilho Leino

Kaarlo Vilho (Kalle) Leino (16. joulukuuta 1877 Hausjärvi – 3. joulukuuta 1958 Jyväskylä) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Leinon vanhemmat olivat kirvesmies Manasse Johansson ja Vilhelmina Wasenius ja puoliso vuodesta 1904 Liisi Alanen. Leino suoritti kenkä- ja nahka-alan kisällinäytteen 1893. Opintomatkoja hän teki Pohjoismaihin ja Venäjälle sekä Baltian ja Keski-Eurropan maihin. Hän työskenteli paimenena ja maatyöläisenä ja oli kenkä- ja nahkateollisuuden palveluksessa useilla eri paikkakunnilla 1893–1902. Leino oli Suomen Kenkä- ja Nahkatehdas Oy:n työnjohtaja Orivedellä vuodesta 1902, Attilan kenkätehtaan työnjohtaja Tampereella vuodesta 1910 ja toimi myös kauppamatkustajana. Leino perusti kenkä- ja nahka-alan tukku- ja vähittäisliikkeen Jyväskylään 1914 ja oli Jyväskylän Kenkä- ja Valjastukkukaupan perustaja ja omistaja 1922–1932 ja Kenkä ja Valjas Oy Leinon perustajaosakas ja toimitusjohtaja vuodesta 1931. Leino oli myös Jyväskylän Nahkatehdas Tähtiniemen omistaja 1916–1946, Jyväskylän Kenkätehdas Leino ja K:iden perustajaosakas 1918–1920, Jyväskylän Kenkätehdas Oy:n perustajaosakas vuodesta 1920 sekä Jyväskylän röntgenlaitoksen perustaja 1947. Kulttuuria arvostanut ja musikaalinen Leino oli Jyväskylän Musiikkiopiston Kannatusyhdistyksen perustajajäsen 1948 ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana, samoin kuin Jyväskylän Musiikkiopiston Säätiön perustajia ja hallituksen eli vuodesta 1955 valtuuskunnan puheenjohtaja. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1952. Leino muistetaan puolisoineen myös merkittävänä lahjoittajana. Hänen mukaansa on nimetty 1977 rahasto Keski-Suomen musiikin edistämissäätiössä ja perustettu 1983 musiikkikilpailu. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Heta Haanperä

Heta Haanperä (s. 30. elokuuta 1973 Jyväskylä) on suomalainen teatteriohjaaja. Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi. Haanperä on työskennellyt ohjaajana Oulun kaupunginteatterissa vuodesta 2006 alkaen. Haanperän puoliso on dramaturgi Jukka Heinänen, ja heillä on lapsia. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ruosmanjärvi

Ruosmanjärvi on melko matala ja kalastoltaan monipuolinen metsäjärvi Lieksan pohjoisosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,5 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 95 kilometriä pohjoiseen.Ruosmanjärvi. Järviwiki. Viitattu 2.9.2022. == Maantiede == Ruosmanjärven pituus kaakosta luoteeseen on 3,7 kilometriä. Järven pituutta lisää luoteeseen työntyvä lähes kilometrin mittainen Jauhiaislahti. Järven leveyttä lisää itään työntyvä Piilolahti. Noin neljäsosa Ruosmanjärvestä on vähintään metrin ja enintään kaksi metriä syvä. Alle sadasosa on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvimmät alueet sijaitsevat Piilolahdella. Ruosmanjärven saariluku on seitsemän. Saarista kaksi on alle aarin laajuisia luotoja, kolmen saaren pinta-ala on yli hehtaarin. Ruosmanjärven eteläosan ilmettä hallitsee noin 25-hehtaarinen eli neljännesneliökilometrin laajuinen Suurisaari, jonka luoteinen ja koillinen osa ovat luonnonsuojelualuetta. Piilolahden etelärannalla on jyrkänteitä, joista itäisempi on osa Piilovaaraa, jonka laki on noin 220 metriä merenpinnan yläpuolella. Myös Ruosmanjärven etelärannalla on vaaroja. Länsirannalla on suomaata, joka ei kohoa montaakaan metriä järven pintaa korkeammalle. Ruosmanjärvi laskee järven länsikolkasta alkavaa Ruosmanjokea länteen. Ruosmanjärven vesitilavuus on 7 319 000 kuutiometriä. Ruosmanjärvi (04.489.1.007) kuuluu Ruosmanjoen valuma-alueeseen (04.489), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Viekijoen valuma-alue (04.48) ja ensimmäinen on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Ruosmanjoen valuma-alueeseen kuuluu 24 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Laajimmat ovat Ruosmanjärvi, Pieni Ruosmanjärvi ja Kalliojärvi.Ruosmanjoen valuma-alue (04.489). Järviwiki. Viitattu 2.9.2022. == Kalasto == Ruosmanjärven kalalajeihin kuuluu muun muassa ahven, hauki, kiiski, lahna, made, siika ja särki. == Lähteet == Luokka:Lieksan järvet Luokka:Pielisen reitin valuma-alue
Tarvitsin vuodet nuo

Tarvitsin vuodet nuo on iskelmätaiteilija Anita Hirvosen single vuodelta 1982. Kappaleen sävelsi Veikko Samuli ja sanoitti Chrisse Johansson. Singlen b-puolena on "Musta veli", jonka sävelsi Matti Puurtinen ja sanoitti Chrisse Johansson. Singlen molemmat puolet julkaistiin Anita Hirvosen studioalbumilla De va kukku de (1982). "Tarvitsin vuodet nuo" on henkilöhistoriallinen katsaus, jossa kertojaminä on muuttanut pois synnyinpaikkakunnaltaan, sillä hän on halunnut kokea elämää muuallakin. Laulun nykyhetkessä hän tuntee kuuluvansa sittenkin synnyinseudulleen. Kappale on sisällytetty useille Anita Hirvosen kokoelma-albumeille ja studioalbumille Hei Mambo (2008). == Lähteet == Luokka:Anita Hirvosen kappaleet Luokka:Veikko Samulin säveltämät kappaleet Luokka:Chrisse Johanssonin sanoittamat kappaleet Luokka:Vuoden 1982 kappaleet
Ronttijärvi

Ronttijärvi on saareton ja osittain syvä järvi Kuusamon pohjoisosassa 42 kilometriä Kuusamon kuntakeskuksesta pohjoiseen. Etäisyys Oulusta on 223 kilometriä koilliseen. Järven pinta-ala on 83 hehtaaria.Ronttijärvi. Järviwiki. Viitattu 7.9.2022. == Maantiede == Ronttijärven pituus kaakosta luoteeseen on 1,9 kilometriä. Järvi levenee luoteeseen kuljettaessa yli puolikilometriseksi. Järven pohjoisen rannan muodostaa nimetön niemi, joka jakaa järven pohjoisen osan kahtia. Yli viidesosa Ronttijärvestä on vähintään viisitoista metriä syvä. Syvin alue, noin 30–32 metriä, sijaitsee järven eteläosassa. Ronttijärven ranta-alueella on melko paljon pientaloja, koillisrannalla on peltotilkkuja. Järven itäpuolella kohoavan Ronttivaaran huippu on lähes 350 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven pohjoisosa on melko matalaa ja pohjoinen ranta-alue on suurelta osin suomaata. Ronttijärveen virtaa noin 200 metriä pitkä tulouoma kaakosta Äystöjärveltä (245,4 metriä mpy). Ronttijärvi laskee järven pohjoiskolkasta alkavaa Rysäjokea luoteeseen Ollilanjärveen (231,8 metriä mpy). Aivan Ronttijärven pohjoispuolella sijaitsee Ohtajärvi. Järvien välinen kannas on alle 200 metriä leveä. Ronttijärven vesitilavuus on 6 887 000 kuutiometriä. Ronttijärvi (73.063.1.001) kuuluu Rysäjoen valuma-alueeseen (73.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Aventojoen valuma-alue (73.06). Ronttijärvi on kolmanneksi laajin Rysäjoen valuma-alueen kolmestatoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Kallunkijärvi ja Tiermasjärvi.Rysäjoen valuma-alue (73.063). Järviwiki. Viitattu 7.9.2022. == Lähteet == Luokka:Kuusamon järvet Luokka:Koutajoen vesistö
Agnete Laustsen

Agnete Laustsen (25. syyskuuta 1935 Kööpenhamina – 23. lokakuuta 2018) oli tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1979–1998 ja toimi Tanskan ensimmäisenä terveysministerinä 1987–1988 sekä asuntoministerinä 1988–1990. Laustsenille myönnettiin vuonna 1989 Dannebrogin ritarikunnan komentajan arvon kunniamerkki. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Agnete Laustsen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla * Dansk kvindebiografisk leksikon Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Tanskalaiset juristit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2022

Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2022 olivat järjestyksessään 41:nnet koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut. Turnaus pelattiin syyskuussa 2022, ja kolmannen kerran peräkkäin sen alkulohkot jaettiin eri maihin. Pudotuspelivaihe pelattiin Saksan Berliinissä. Suomi otti vuoden 2022 EM- turnauksessa historiansa ensimmäisen pudotuspelivoiton miesten arvokilpailuissa ja eteni kahdeksan parhaan joukkueen joukkoon ensimmäistä kertaa 55 vuoteen.https://www.is.fi/koripallo/art-2000009064107.html == Joukkueet == == Pudotuspelit == == Sijoitukset == # Maajoukkue V–T 8-1 6-3 7-2 4\. 5-4 5\. 6–1 6\. 5–2 7\. 4–3 8\. 4–3 9\. 5–1 10\. 3–3 11\. 3–3 12\. 3–3 13\. 3–3 14\. 3–3 15\. 2–4 16\. 2–4 17\. 2–3 18\. 2–3 19\. 1–4 20\. 1–4 21\. 1–4 22\. 0–5 23\. 0–5 24\. 0–5 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen turnaussivusto 2022 Luokka:Vuoden 2022 koripallo Luokka:Saksan koripallo Luokka:Italian koripallo Luokka:Tšekin koripallo Luokka:Georgian koripallo Luokka:Berliinin urheilu Luokka:Kölnin urheilu Luokka:Prahan urheilutapahtumat Luokka:Milanon urheilu Luokka:Tbilisin urheilu
Vesilahden kotiseutumuseo

Vesilahden kotiseutumuseo on Narvan kylässä Vesilahdessa sijaitseva kotiseutumuseo. Sen päärakennus on entinen Svartmarkin torppa, joka oli yksi Laukon kartanon suurimmista torpista. Museo kuvaa torpparielämää ja pienten talojen elämää 1800-luvulla. Museoalue sijaitsee Narvan markkina-alueen yhteydessä ja siihen kuuluukin useiden torppariajan rakennusten lisäksi säännöllisesti käytettävä tervahauta. Museo perustettiin alun perin vuonna 1969 Tuulikalliolle Narvan koulun taakse, mutta terveysaseman rakentamisen takia se siirrettiin nykyiselle paikalleen Vilkinarolle vuonna 1982. Markkinat on järjestetty samalla alueella vuodesta 1985 lähtien. == Lähteet == Luokka:Suomen kotiseutumuseot‎ Luokka:Vesilahden rakennukset ja rakennelmat
Uusevankelisuus

Uusevankelisuus eli roseniolaisuus on Carl Olof Roseniuksen perustama luterilainen herätysliike, jonka uskonkäsitys perustuu sovitukseen Kristuksen uhrikuoleman kautta. Uusevankelisuus on ottanut vaikutteita lukijaisuudesta, englantilaisesta metodismista ja pietismistä. Uusevankelisuudessa on myös esiintynyt pyhitysliikkeen vaikutuksia. Roseniolaisuus on vaikuttanut myös moniin suomalaisiin herätysliikkeisiin. Uusevankelisuuden piirissä syntyi kiertävien kirjakauppiaiden ja maallikkosaarnaajien herätys. Roseniolaista evankelista liikettä yhdisti Pietisten-lehti. == Historia == Nysätran seurakunnasta, Skellefteån eteläpuolelta kotoisin oleva C. O. Rosenius kuului metodistisaarnaaja George Scottin ystäviin. Rosenius opiskeli Uppsalassa 1838 teologiaa, mutta kärsi epäuskosta. Rosenius päätyi Tukholmaa, jossa hän kuunteli Scottia englantilaisessa kappelissa. Rosenius sai uutta uskoa ja hän liittyi kappelin saarnaajien joukkoon. Monet herätysliikkeiden alullepanijat olivat kirjeenvaihdossa Roseniuksen kanssa, kuten esimerkiksi Maja Lisa Söderlund Kågesta Skellefteån pohjoispuolella. == Katso myös == * Evankelinen isänmaansäätiö == Lähteet == Luokka:Luterilaiset herätysliikkeet Luokka:Luterilaisuus Ruotsissa
Farro

linkki=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cc/Gamberetti_su_insalata_di_farro_01.JPG/220px- Gamberetti_su_insalata_di_farro_01.JPG|oikea|pienoiskuva| Katkarapuja farro- salaatissa Farro viittaa kolmen vehnälajin jyviin, joita myydään kuivattuna ja keitetään vedessä pehmeiksi. Sitä syödään sellaisenaan tai käytetään salaattien, keittojen ja muiden ruokien ainesosana. Farro on etnobiologinen termi kolmelle kuorivehnälajille: speltti (Triticum spelta), emmer (Triticum dicoccum) ja einkorn (Triticum monococcum). Kuorivehnä on vehnää, jota ei voida puida.Szabó, A. T., and K. Hammer. "Notes on the Taxonomy of Farro: Triticum monococcum, T. dicoccum, and T. spelta". Padulosi, S., K. Hammer and J. Heller, eds. 1996. Hulled Wheats. Promoting the conservation and use of underutilized and neglected crops. 4. Proceedings of the First International Workshop on Hulled Wheats, 21–22 July 1995, Castelvecchio Pascoli, Tuscany, Italy. International Plant Genetic Resources Institute, Rome. 2–3. Print. Italialaisessa keittiössä nämä kolme lajia erotetaan joskus nimellä farro grande, farro medio ja farro piccolo. Ranskassa nämä kolme lajia erotetaan joskus nimellä grand épeautre, moyen épeautre ja petit épeautre – épeautre on ranskaa ja tarkoittaa spelttiä. Emmer on yleisin farrolajike erityisesti Italian vuoristoalueilla Toscanassa ja Abruzzossa. Sitä pidetään laadukkaampana ruoanlaitossa kuin kahta muuta lajia, ja siksi sitä kutsutaan joskus "aidoksi" farroksi. Spelttiä viljellään yleisemmin Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä. Hämmennystä näiden kolmen vehnälajikkeen terminologiassa aiheuttaa vehnän taksonomian vaikea historia sekä termin farro käyttö puhekielessä ja alueellisesti. Esimerkiksi Toscanan Garfagnanan alueella kasvatettu emmeri tunnetaan puhekielessä nimellä farro. Joskus englanninkielessä oletetaan myös, että farro viittaa höyrytettyihin tai keitettyihin jyviin, joita tarjoillaan salaattina ja vastaavina ruokia, eikä itse kolmeen viljaan. Farroa kutsutaan joskus myös epätarkasti englanniksi "speltiksi", vaikka termi viittaa kaikkiin kolmeen vehnälajiin - emmeriin, einkorniin ja spelttiin. Print. == Etymologia == Italian sanan farron oletetaan tulevan latinan sanasta farrum, standardi latinan sanasta far, farris n .: eräänlainen vehnä (kuten farinassa). Far puolestaan tulee indoeurooppalaisesta juuresta *bʰar-es-: (speltti), josta syntyi myös englanninkielinen sana ohra, albanialainen bar: ruoho, vanhakirkkoslaavilainen брашьно ( brašĭno ): jauhot ja kreikkalainen Φήρον ( phḗron ): kasvijumala. == Lähteet == Luokka:Italialainen keittiö Luokka:Viljat
Casalborgone

Casalborgone () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Casalborgone Sapere.it Casalborgone Enciclopedia Treccani Casalborgone Turismo Torino Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 1 838 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Oleksandr Syrskyi

Oleksandr Syrskyi (; 1965) on kenraalieversti, joka on toiminut Ukrainan maavoimien komentajana ja saanut Ukrainan sankarin arvonimen.Hän on sotilasnero Ukrainan valtaisan voiton takana Iltalehti Syrskyi nimitettiin asevoimien komentajaksi 8. helmikuuta 2024. ==Elämäkerta== Syrskyi syntyi Vladimirin alueella silloisessa Neuvostoliitossa heinäkuussa 1965. Vladimir on nykyisin osa Venäjää, mutta Syrskyi on asunut nykyisen Ukrainan alueella 1980-luvulta lähtien. Hän opiskeli sotakorkeakoululla Moskovassa valmistuen vuonna 1986. Syrskyi aloitti työskentelyn Ukrainan asevoimissa vuonna 1990. Hän johti maansa 72. mekanisoitua prikaatia ja toimi sitten vastuuhenkilönä Ukrainan Nato-yhteistyötä koskeneissa asioissa. Syrskyillä oli merkittävä asema Debaltseven taistelussa vuonna 2015, jolloin hän johti saarrettuja joukkoja eturintamasta käsin. Tästä Syrskyi palkittiin kolmannen luokan Bohdan H’melnytskyin kunniamitalilla ja kenraaliluutnantin arvolla, vaikka taistelu päättyikin Ukrainan tappioon. Johdettuaan Itä-Ukrainassa terrorismin vastaisia operaatioita Syrskyi sai elokuussa 2019 nimityksen Ukrainan maavoimien komentajaksi. Vuonna 2020 hänelle myönnettiin ainoana ukrainalaisena sotilaana kenraalieverstin arvo. Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022 Syrskyi vastasi Kiovan puolustuksesta. Venäjän joukot vetäytyivät Kiovan seudulta maaliskuussa, ja huhtikuussa 2022 Syrskyille myönnettiin Ukrainan sankarin arvonimi. Myöhemmin vuonna 2022 Syrskyi vastasi Ukrainan aloittamasta vastahyökkäyksestä Harkovan suunnalla. Vuonna 2023 hän johti ukrainalaisia joukkoja verisessä Bah’mutin taistelussa. Syrskyista tuli ukrainalaisten sotilaiden keskuudessa erittäin epäsuosittu. Hän sai pilkkanimet 'teurastaja' ja 'kenraali-200', jossa 200 on sotilasslangin ilmaus kaatuneelle. Syrskyia pidettiin neuvostotyylisenä kenraalina, joka oli valmis lähettämään loppumattomasti omia miehiään lihamyllyyn vähäisten taktisten tavoitteiden täyttämiseksi. 8\. helmikuuta 2024 Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi nimitti Syrskyin Ukrainan asevoimien komentajaksi Zelenskyin erotettua aikaisemman komentajan Valeri Zalužnyin. Helmikuussa 2024 Syrskyi määräsi ukrainalaiset joukot vetäytymään pitkään taistellusta Avdijivkasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Dinara Khalilova (9.2.2024) Who is General Syrskyi, Ukraine's new chief commander? (kyivindependent.com) Luokka:Ukrainalaiset kenraalit Luokka:Ukrainan sankarit Luokka:1960-luvulla syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pecorino siciliano

Pecorino siciliano () on alkuperäsuojattu kiinteä lampaanmaitojuusto italiaiselta Sisilian saarelta. Pecorino sicilianon historia juontaa antiikin Kreikkaan, jossa sitä pidettiin yhtenä maailman parhaista juustoista. Sitä tuotetaan koko saaren alueella, mutta erityisesti Agrigenton, Caltanissettan, Ennan, Trapanin ja Palermon maakunnissa. Se on pecorino-tyylinen juusto, kuten sen läheinen sukulainen pecorino romano, mutta ei niin tunnettu Italian ulkopuolella kuin jälkimmäinen. Se on puolikova valkoinen juusto, joka on lieriömäinen ja painaa noin 12 kilogrammaa. Juustolle myönnettiin denominazione di origine protetta vuonna 1955 ja EU:n suojattu alkuperänimitys vuonna 1996. == Lähteet == Luokka:Lampaanmaitojuustot Luokka:Sisilialainen keittiö Luokka:Italialaiset juustot Luokka:Sivut, joissa on tarkistamattomia käännöksiä
Pesto alla trapanese

Pesto alla trapanese () on Trapanin maakunnasta kotoisin oleva sisilialainen muunnelma perinteisestä genovalaisesta pestosta. Se tunnetaan myös nimellä pesto alla siciliana () ja sisilian kielellä. Se on valmistettu valkosipulista, basilikasta, manteleista, raastetusta pecorinosta, tomaateista, suolasta ja pippurista, joita yhdistää ekstra-neitsytoliiviöljy. Pesto alla trapanese on syntyi antiikin aikana, kun idästä saapuneet ja Trapanin satamassa pysähtyneet genovalaiset laivat toivat mukanaan agliataa, valkosipuliin ja saksanpähkinöihin perustuvaa pestokastiketta. Trapanilaiset merimiehet kehittivät tämän pohjalta oman maansa tuotteita, erityisesti tomaattia ja manteleita hyödyntävän version. ”Busiati trapanilaisella pestolla” on Italian maatalous-, elintarvike- ja metsäpolitiikan ministeriön listaama perinteinen italialainen elintarviketuote (PAT). == Katso myös == * Sisilian keittiö == Lähteet == Luokka:Trapanin maakunta Luokka:Sisilialainen keittiö
Myh’ailo Ivtšenko

Myh’ailo Ivtšenko (; 9. elokuuta 1890 Nykolivka, Pultavan kuvernementti – 16. lokakuuta 1939 Vladikavkaz, Pohjois-Ossetia, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija. Ivtšenkon puoliso oli kirjailija Ljudmyla Kovalenko. Ennen lokakuun 1917 vallankumousta Ivtšenko työskenteli tilastotieteilijänä Pultavan alueella ja kirjoitti artikkeleita taloudesta, luonnontieteistä ja kansallisesta kysymyksestä aikakauslehdille Rada (Kiova) ja Hutorjanyn. Ivtšenko oli 1920-luvulla neuvostomielinen ja kuului sellaisiin kirjallisiin järjestöihin kuin Muzahet ja Aspys ja kirjoitti useita proosakokoelmia. Hänen merkittävin kirjallinen teoksena on romaani Robitni syly (1929, ), jossa hän esittää vertauskuvallisesti kansallisen tietoisuuden kehittymisen. Hän käänsi ukrainaksi Rabindranath Tagoren proosaa ja oli 1920-luvulla kirjeenvaihdossa tämän kanssa. Ivtšenko oli 1930 syytettynä fiktiivisen Ukrainan vapautusliiton näytösoikeudenkäynnissä, ja hänet tuomittiin ehdollisesti. Välttääkseen uuden pidätyksen hän muutti Moskovaan ja asettui sitten Kaukasiaan Pohjois-Ossetiaan Vladykavkaziin. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Ukrainalaiset kääntäjät Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Aatos Ranta

Aatos Anselm Ranta (25. toukokuuta 1920 Rauma – 3. huhtikuuta 2006 Rauma) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Rannan vanhemmat olivat kauppaneuvos Anselm Ranta ja Gustava Nyholm ja puoliso vuodesta 1943 Suoma Kaija Tamminen. Ranta kävi keskikoulun Rauman yhteislyseossa 1931–1938 ja valmistui merkonomiksi Rauman kauppaoppilaitoksesta 1941. Hän oli Kyttälän Sahan toimitusjohtaja Kokemäellä vuodesta 1939 ja Valtimon sahan omistaja ja johtaja vuodesta 1955. Ranta oli myös Kiinteistöyhtymä A. Rannan toimitusjohtaja Raumalla ja Asunto Oy Satamakatu 10:n johtokunnan puheenjohtaja ja toimitusjohtaja. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä ja hän oli Satakunnan ja Rauman partiojärjestöjen pitkäaikainen aktiivi ja taloudellinen tukija. Kauppaneuvoksen arvonimen Ranta sai 1979. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Jamalin työväentalo

Jamalin työväentalo (myös Jamalin-Murtorannan työväenyhdistys) oli Lieksan kaupungin (tuolloin Pielisjärvi) Jamalin kylässä sijainnut työväentalo. Talo on purettu 1950-luvun lopulla. ==Historiaa== Jamalin työväenyhdistys perustettiin vuonna 1911. Talo rakennettiin pian perustamisen jälkeen Pielisjärven rantaan. Vuonna 1926 yhdistys juhli 15-vuotisjuhliaan omalla talollaan. Ohjelmassa oli puheita, näytelmä, torvisoittoa sekä erilaisia kilpailuja yleisölle. Näytelmä tosin peruuntui viime hetkellä, sillä näyttelijät eivät tulleet paikalle. Toiminnan mainittiin tuolloin olleen ”viime aikoihin saakka” parin-kolmen jäsenen varassa. Siitä huolimatta yhdistys ja talo oli saatu pidettyä toiminnassa. Vuonna 1931 yhdistyksellä oli SDP:n puoluetilaston mukaan kuusi jäsentä. Talon korjausta varten kerättiin vuonna 1936 rahaa arpajaisilla. Vuoteen 1938 mennessä talo olikin uusittu ja kunnostettu, ja siellä järjestettiin kesäjuhla, jonka ohjelmaan kuului muun muassa urheilukilpailut ja näytelmä. Osallistujia sanottiin olleen runsaasti. Vielä 1950-luvun lopulla talolla pidettiin iltamia ja tansseja, minkä jälkeen talo on purettu ja yhdistyksen toiminta sammunut. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Lieksan rakennukset ja rakennelmat
Kaliumpyrofosfaatti

Kaliumpyrofosfaatti (K4P2O7) eli kaliumdifosfaatti on kalium- ja pyrofosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa elintarvikkeiden lisäaineena ja puhdistusaineissa. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa kaliumpyrofosfaatti on valkoista tai väritöntä kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Aineesta tunnetaan myös kidevedelliset mono- ja trihydraattit (K4P2O7·H2O ja K4P2O7·3H2O). Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja liuos on emäksinen.Klaus Schrödter, Gerhard Bettermann, Thomas Staffel, Friedrich Wahl, Thomas Klein & Thomas Hoffmann: Phosphoric Acid and Phosphates, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2008. Kaliumpyrofosfaattia valmistetaan kuumentamalla kaliumvetyfosfaattia 350-460 °C:n lämpötilaan. :2 K2HPO4 → K4P2O7 \+ H2O Kaliumpyrofosfaattia käytetään muun muassa saippuoissa ja pyykinpesuaineissa, vetyperoksidin stabiloimisaineena ja elintarvikkeissa happamuudensäätöaineena. ==Lähteet== Luokka:Fosfaatit Luokka:Kaliumyhdisteet
Alysa Liu

Alysa Liu (s. 8. elokuuta 2005) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän on historian nuorin luistelija joka on saavuttanut Yhdysvaltain-mestaruuden, sillä Liu voitti ensimmäisen kultansa vain 13-vuotiaana. Seuraavana vuonna hän teki lisää historiaa uusimalla mestaruutensa. Kansainvälisesti junioritasolla kilpaillessaan hän saavutti 2019-2020 kaudella MM-pronssia, kaksi juniorien Grand Prix-kultaa ja Grand Prix finaalin hopeamitalin. Liu tiedetään erityisesti hänen hyppylahjoistaan, sillä hän on ensimmäinen amerikkalaisnainen joka on hypännyt kilpajäillä neloishypyn ja ensimmäinen amerikkalainen juniorinainen joka on taitanut kolmoisakselin. Hän on myös historian ensimmäinen naisluistelija joka on esittänyt samassa ohjelmassa sekä kolmoisakselin että neloishypyn. Kummassakin aikuisten sarjan Grand Prix- kilpailussaan 2021 Liu sijoittui viiden parhaan joukkoon mutta jäi niukasti mitaleilta. Samalla kaudella hän saavutti MM-pronssia ja sijoittui vuoden 2022 talviolympialaisissa Pekingissä yksinluistelun seitsemmänneksi pistein 208,95. 9\. huhtikuuta 2022 vain 16-vuotias Liu ilmoitti Instagramin kautta lopettavansa kilpaluistelun. Hän kertoi olevansa tyytyväinen saavutuksiinsa ja "haluavansa siirtyä eteenpäin elämässään". ==Lähteet== * isuresults.com * Kansainvälinen olympiakomitea ===Viitteet=== Luokka:Yhdysvaltalaiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 2005 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pataljoonan taisteluosasto

Pataljoonan taisteluosasto tai pataljoonan taktinen ryhmä (; , BTG) on Venäjän armeijan tyypillinen liikuteltava taisteluyksikkö, johon sisältyy moottoroitua jalkaväkeä ja useita muita aselajeja, kuten taistelupanssarivaunuja, tykistöä ja ilmatorjuntaa. BTG:n koko on yleensä noin 700–800 henkeä, joskus 900. Pataljoonan taisteluosasto tuli käyttöön vuoden 2012 tienoilla, kun Venäjän maavoimat siirtyi kylmän sodan aikaisesta, divisiooniin ja rykmentteihin perustuvasta organisaatiosta prikaateihin. Ideana on, että yksi varusmiehiä kouluttava prikaati on jatkuvasti valmis lähettämään taisteluun yhden tai kaksi BTG:tä. Elokuussa 2021 Venäjän armeijalla oli ilmoituksensa mukaan käytettävissään noin 170 BTG-osastoa. Tammikuussa 2022 se oli koonnut niitä Ukrainan lähelle 83 ja helmikuussa yli 120, enemmän kuin kolme neljäsosaa käytettävissään olevasta määrästä. Tyypilliseen BTG:hen voi sisältyä esimerkiksi kolme komppaniaa moottoroitua jalkaväkeä, joka liikkuu 30:llä BMP-2- tai BMP-3-rynnäkköpanssarivaunulla; yksi tai kaksi panssarikomppaniaa, joissa kussakin kymmenen taistelupanssarivaunua (T-72B3, T-80 tai T-90); sekä kranaatinheittimiä, haupitseja, liekinheittimiä, raketinheittimiä ja Pantsir- ilmatorjuntajärjestelmiä. Usean aselajin yhteistoiminnan komentamista BTG- tasolla on pidetty haasteellisena, koska se poikkeaa venäläisen armeijan perinteisestä toimintatavasta. ==Lähteet== Luokka:Sotilasyksiköt Luokka:Venäjän asevoimat
Veijo Havulinna

Veijo Havulinna, vuoteen 1906 Hummelin (30. tammikuuta 1903 Helsinki – 21. syyskuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Havulinnan vanhemmat olivat opettaja Juho Werner Havulinna ja Ida Sofia Finnberg ja puolisot vuodesta 1926 Maisie Gilmour ja vuodesta 1948 Leila Mirjam Palho. Havulinna tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta 1921 ja sai päästötutkintotodistuksen Kauppakorkeakoulusta 1923. Hän suoritti tutkinnon myös Pitman's Schoolissa Lontoossa 1926. Havulinna oli Paperityö Oy:n konttoripäällikkö 1924–1925, W. J. Hiltunen Oy:n kaupunkimyyjä 1927–1928, Oy G.H.H. Ab:n hiiliosaston päällikkö 1928–1936 ja Toiminimi M. Havulinnan, vuodesta 1939 Havulinna Oy, omistaja ja toimitusjohtaja 1934–1974 ja johtokunnan puheenjohtaja 1934–1980. Hän oli myös Suomen varakonsulaatin virkailija Danzigissa 1924, kansanhuoltoministeriön kivihiili- ja koksitoimiston toimistopäällikkö 1940–1941 ja kaupallinen asiantuntija 1942–1949 sekä valtioneuvoston esittelijä 1942. Rohdoskeskus Oy:n toimitusjohtaja Havulinna oli 1941–1976, Oy Kemo Ab:n toimitusjohtaja vuodesta 1941, Yleinen Kemiallinen Oy YKE:n toimitusjohtaja vuodesta 1945 ja Hoover Oy:n toimitusjohtaja 1955–1962 ja johtokunnan puheenjohtaja. 1955–1963. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Havulinna sai 1953. Hänet muistetaan myös merkittävistä lahjoituksistaan koulutukseen, terveydenhoitoon ja urheilu- ja nuorisotyöhön.Kuka kukin on 1978, s. 191. Viitattu 13.9.2022. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Aarno Aho

Aarno Vilho Aho, vuoteen 1906 Mattson (3. toukokuuta 1896 Nousiainen – 1. tammikuuta 1987 Turku) oli suomalainen kultaseppä, kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. ==Henkilöhistoria== Ahn vanhemmat olivat työmies Matti Vilhelm Aho, aiemmin Mattson, ja Maria Viktoria Elers ja puolisot vuodesta 1922 Hilli Aleksandra Jalonen ja vuodesta 1971 Taimi Lahdelma Lilja. Aho kävi kansa- ja jatkokoulun ja suoritti kulta- ja hopeateosten tarkastusleimatutkinnon 1931. Virallisen mestarinarvon kultasepänammatissa hän sai 1949. Aho oli Suomen Kultaseppä Oy:n palveluksessa, emaloijana 1911–1931, Osuusliike Kultasepän jäsen 1918–1937, Auran Kultaseppä -yhtiön toimitusjohtaja 1946–1971, Pohjolan Kultaseppä Oy:n eli vuodesta 1932 Turun Kultaseppä Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1931, Kultaseppä Helenius Oy:n ja Turussa sittemmin Oy Kulta-Hovi Ab:n toimitusjohtaja vuodesta 1945 ja Auran Kotka Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1953 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1955. Hänellä oli useita oman alansa ja muita luottamustehtäviä. Hän oli esimerkiksi Suomen Kultaseppien Liiton kunniajäsen vuodesta 1965 ja Turun Kultaseppien yhdistyksen kunniapuheenjohtaja. Kauppaneuvoksen arvonimen Aho sai 1953. Hänet muistetaan myös merkittävänä lahjoittajana muun muassa koulutuksen sekä terveyden ja hyvinvoinnin kohteisiin. ==Julkaisuja== * Kultasepän käsikirja, 1945 (muiden kanssa) * Auran Kultaseppä Oy: 40-vuotias, 1953 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Oppipojasta valtakunnan oltermanniksi: Aarno Aho 1896–1987, 1988, Lasse Raustela Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset kultasepät Luokka:Suomalaiset lahjoittajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Yūma Kagiyama

Yūma Kagiyama (; s. 5. toukokuuta 2003) on japanilainen taitoluistelija. Hän voitti yksinluistelun olympiahopeaa vuoden 2022 talviolympialaisissa Pekingissä pistein 310,05. Kagiyama myös auttoi Japanin joukkueen hopealle luisteltuaan joukkuekilpailun vapaaohjelman ensimmäiseksi. Kagiyama on kolminkertainen MM-hopeamitalisti. Hän on hallitseva Neljän maanosan mestari. Japanin mestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut kultaa kaudella 2024-2025, hopeaa 2023–2024 ja pronssia 2019–2021. Junioreissa hän on saavuttanut nuorten olympialaisten yksinluistelun kultaa vuonna 2020 ja joukkuehopeaa samoissa kilpailuissa. Hän voitti samalla kaudella myös MM-hopeaa ja junioreiden Japanin-mestaruuden. Kagiyama alkoi luistelemaan 5-vuotiaana. Häntä valmentaa hänen oma isänsä, kolminkertainen taitoluistelun Japanin-mestari Masakazu Kagiyama. == Huomautukset == == Lähteet == * http://www.isuresults.com/bios/isufs00102339.htm * https://olympics.com/en/athletes/yuma-kagiyama ===Viitteet=== Luokka:Japanilaiset taitoluistelijat Luokka:Japanilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Garfagnana

Garfagnana () on historiallis-maantieteellinen alue Keski-Italiassa, nykyään osa Luccan maakuntaa Toscanassa. Se sijaitsee Serchio -joen ylemmässä laaksossa, koillisessa olevan Pohjois-Apenniinien pääharjanteen ja lännessä olevan Alpi Apuanen välissä. Tärkeimmät kaupungit ovat Castelnuovo di Garfagnana ja Barga. == Historia == Garfagnana oli historiallisesti ligurialaisten (Apuani ja Friniati) ja etruskien asuttama.Giulio Ciampoltrini, Paolo Notini, Silvio Fioravanti, Consuelo Spataro, con un contributo di Miria Mori Secci, Gli Etruschi e il Serchio, I Segni dell'Auser, Bientina 2012, pp. 80 Giulio Ciampoltrini, Gli Etruschi della Garfagnana. Ricerche nell'insediamento della Murella a Castelnuovo di Garfagnana, Polistampa Firenze 2005 Roomalaiset valloittivat alueen vuonna 180 eaa. Karolingien valtakunnan kaatumisen jälkeen vuonna 888 se joutui useiden feodaaliherrojen hallintaan ja joutui myöhemmin guelfien ja gibelliinien väliseen kiistaan. Vuonna 1248 Pyhän Rooman keisari Fredrik II luovutti sen Luccan tasavallalle. 1400-luvulla suuri osa alueesta joutui Ferraran d'Esten perheen hallintaan, ja vuonna 1847 loput osasta sulautui Modenan herttuakuntaan. Italian yhdistymisen myötä Garfagnanasta tuli osa Massa e Carraran maakuntaa, ja vuonna 1923 se siirtyi osaksi Luccan maakuntaa. == Maantiede == Garfagnana on lähes kokonaan vuoristoinen. Siellä on runsaasti sateita, ja suuri osa siitä on tiheää metsää, jossa kasvaa yleisesti makeakastanjaa, Castanea sativaa. Kastanjat ovat olleet viime aikoihin asti tärkeä ravinnonlähde; Farina di Neccio della Garfagnana -kastanjajauholla, on DOP-alkuperämerkintä. Alueen farrolla, Farro della Garfagnanalla, on Indicazione Geografica Protetta -alkuperämerkintä; Alue tunnetaan myös linsseistään ja porcini -sienistään. Se on Garfagnina -nautarodun, Garfagnina -vuohirodun sekä Garfagnina Bianca -lammasrodun alkuperäalue. Alueen pääkaupunki on Castelnuovo di Garfagnana. Garfagnanaan ja Lunigianaan iski voimakas maanjäristys 7. syyskuuta 1920. Pahimmat vahingot ja suurin kuolonuhrien määrä olivat Villa Collemandinassa; suurin järistyksen voimakkuus mitattiin siellä ja Fivizzanossa. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Giulio Ciampoltrini, Ricerche sugli insediamenti liguri dell'alta valle del Serchio, julkaisussa "Bollettino di Archeologia", 19-20-21, 1993, pp. 39–70. (Italialainen) * Giulio Ciampoltrini, L'insediamento etrusco nella valle del Serchio fra IV ja III sek. a. C. Concerazioni sull'abitato di Ponte Gini di Orentano, julkaisussa "Studi Etruschi", LXII, 1996, s. 173-210. * Giulio Ciampoltrini, Gli Etruschi della Garfagnana. Ricerche nell'insediamento della Murella a Castelnuovo di Garfagnana, Polistampa Firenze 2005 (italia) * Giulio Ciampoltrini, Paolo Notini, Silvio Fioravanti, Consuelo Spataro, Gli Etruschi e il Serchio, I Segni dell'Auser, Bientina 2012, s. 80 (italia) Luokka:Luccan maakunta Luokka:Toscana Luokka:Italian maantiede Luokka:Sivut, joissa on tarkistamattomia käännöksiä