EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Noël Vandernotte

Étienne Noël Henri Vandernotte (25. joulukuuta 1923 Anglet – 19. kesäkuuta 2020 Beaucaire) oli ranskalainen soudun olympiamitalisti. Hän kilpaili 12-vuotiaana Berliinin kesäolympialaisissa 1936 saavuttaen pronssia sekä perämiehellisessä kaksikossa että nelikossa. Hän oli Fernand Vandernotten poika ja Marcel Vandernotten veljenpoika. viitattu 20.6.2020 EM-kilpailuista Vandernotte saavutti perämiehellisissä nelikoissa hopeaa vuosina 1934 ja 1935http://www.sport-komplett.de/sport- komplett/sportarten/r/rudern/hst/68.html. Hän kuoli 96-vuotiaana 19. kesäkuuta 2020https://www.lequipe.fr/Aviron/Actualites/Noel-vandernotte-n-est- plus/1144981. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskalaiset soutajat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Petri Bryk

Petri Baldur Bryk (13. joulukuuta 1913 Sortavala – 25. heinäkuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja, keksijä, metallurgi, diplomi- insinööri ja vuorineuvos. == Elämä == === Koulutus ja työ === Petri Brykin isä oli wieninjuutalainen kirjailija, taidemaalari ja hyönteistutkija Felix Bryk ja äiti Aino Mäkinen.Otavan Iso tietosanakirja, osa 1, p. 1529, s.v. ”Bryk, Petri”. Otava 1968. Petri Bryk syntyi Sortavalassa, jossa hän kävi koulunsa ensimmäiset vuodet. Sieltä hänen perheensä muutti Tukholmaan, missä hän alkoi käydä klassillista lyseota. Perheen palattua pian Suomeen hän jatkoi koulunkäyntiään ja kirjoitti ylioppilaaksi 1932 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta. Ainon ja Felixin lapsista Beato, myöhemmin Kelopuu, toimi Silta ja Satama Oy:n toimitusjohtajana ja vuorineuvos Petri Bryk Outokummun toimitusjohtajana. Sisar Ruth käytti keramiikkataiteilijana nimeä Rut Bryk.Otavan Iso tietosanakirja, osa 1, p. 1529, s.v. ”Bryk, Rut”. Otava 1968. Kansallisia taiteilijanimiä ovat myös hänen miehensä ja tyttärensä, Tapio ja Maaria Wirkkala. Outokumpu Oyj:n palvelukseen hän tuli vuonna 1938 ja toimi yrityksessä aina vuoteen 1972 asti. Brykistä tuli Outokummun päämetallurgi 1947, johtokunnan jäsen 1949 ja toimitusjohtaja Eero Mäkisen kuoltua 1953 Outokumpu Oyj:n toimitusjohtaja. Outokummussa hänen suurimpana ansionaan voidaan pitää vuosina 1945–1949 kehitettyä kuparin liekkisulatusmenetelmää. === Palkinnot === * Petri Bryk oli ensimmäinen suomalainen ja eurooppalainen metallurgi, jolle The American Institute of Mining, Metallurgical and Petroleum Engineers (AIME) myönsi arvostetun James Douglas -kultamitalin 1975. * Vuorineuvos 1957. * Filosofian kunniatohtori Turku 1965. * Tekniikan kunniatohtori Helsinki 1966. * Suomen Kulttuurirahaston suurpalkinto yhdessä vuorineuvos Eero Mäkisen ja yli-insinööri John Ryselinin kanssa 1954. === Jäsenyydet === * Outokumpu Oy:n Säätiön hallitus alkaen 1953 * Tekniikan Edistämissäätiön hallitus 1953, varapuheenjohtaja 1955, puheenjohtaja 1958 * Teknillisen korkeakoulun neuvottelukunta alkaen 1953 * Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen hallitus alkaen 1953, varapuheenjohtaja 1958 * Suomen Työnantajain Yleisen Ryhmän hallitus, työvaliokunta alkaen 1954 * Teknillisten Tieteiden Akatemian hallitus alkaen 1957 * Suomen Kulttuurirahaston hallintoneuvosto alkaen 1957 * Suomen Luonnonvarain Tutkimussäätiön hallitus alkaen 1958 * Suomen Metalliteollisuusyhdistyksen hallitus alkaen 1958 * Suomen Teollisuusliiton hallitus alkaen 1958 * Vuorikemia Oy:n johtokunta alkaen 1959 * Rautaruukki Oy:n johtokunta 1960–1965, hallintoneuvoston varapuheenjohtaja alkaen 1965. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset keksijät Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Valerio Perentin

Valerio Perentin (12. heinäkuuta 1909 Izola – 7. tammikuuta 1998 Napoli) oli italialainen soutaja. Hän oli kesäolympialaisissa 1928 Amsterdamissa mukana voittamassa kultaa perämiehellisessä nelikossa. Hän kilpaili siinä myös vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä.Valerio Perentin Biography and Olympic Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Italialaiset soutajat Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Lankoski

Lankoski () on kylä ja Merikarvianjoen koski Merikarvialla Satakunnassa. Se sijaitsee aivan valtatie 8:n ja Merikarvianjoen risteyskohdassa noin 40 kilometriä Porista pohjoiseen. Merikarvian kunnan keskustasta on Lankoskelle matkaa 15 kilometriä. Lankoski on suosittu virkistyskalastuspaikka ja ohikulkijoiden levähdysalue. Alueelta löytyy muun muassa ympäri vuorokauden avoinna oleva kahvila-ravintola sekä majoitusta. Lankoski kuuluu Museoviraston inventoimiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. == Teollisen toiminnan historiaa == Lankosken ympäristö on pohjoisen Satakunnan vanhaa kalastus- ja erämaa-aluetta, jonka vakituinen asuttaminen aloitettiin vasta 1600- ja 1700-lukujen vaihteessa. Vuonna 1835 Lapväärtistä kotoisin ollut kauppa-apulainen Johan Liljeblad rakennutti koskeen myllyn ja muutaman vuoden kuluessa lisäksi saviastiatehtaan, sahan ja paperitehtaan. Vuonna 1840 toimintansa aloittanutta Lankosken paperitehdasta pidetään Satakunnan ensimmäisenä teollisuuslaitoksena. Liljebladin kuoltua vuonna 1847 meni merikarvialainen Antti Ahlström naimisiin hänen leskensä kanssa, hankkien samalla Liljebladin liiketoimet omistukseensa. Lankosken mylly ja saha olivat myöhemmin Suomen varakkaammaksi liikemieheksi nousseen Ahlströmin ensimmäisiä yrityksiä. Hän toimi myös laivanvarustajana, rakennuttaen muun muassa Lankoski-nimisen kuunarin, joka vei Ahlströmin yhtiöiden puutavaraa aina Länsi-Intiaan saakka. Vuonna 1924 myllystä tehtiin voimalaitos. Se tuotti sähköä 1950-luvulle saakka, jolloin Lankosken Sähkö Oy rakennutti uuden nykyisinkin toiminnassa olevan Lankosken voimalaitoksen. Vanhasta myllystä remontoitiin kesäkahvila vuonna 1979. == Museosilta ja luontopolku == Vuonna 1887 valmistui Merikarvianjoen yli kulkeva kivinen holvisilta. Lankosken silta palveli vuoteen 1960 asti, jolloin valtatie 8:n valmistuttua rakennettiin myös uusi silta. Museosilta jäi paikoilleen uuden valtatien viereiselle levähdysalueelle. Vuonna 2002 se suljettiin kokonaan ajoneuvoliikenteeltä. Lankosken alueella kulkee kilometrin mittainen luontopolku, jolla voi tutustua alueen luontoon ja kulttuurihistoriaan. == Lähteet == *Virkistys- ja palvelualue Lankoski *Merikarvian kunta/Lankoski == Aiheesta muualla == *Museovirasto, Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt/Lankoski Luokka:Merikarvian kylät Luokka:Satakunnan nähtävyydet Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Suomen kosket Luokka:Merikarvianjoen alaosan alue
Patuxent

Patuxent on Chesapeakenlahden sivujoki Yhdysvaltain Marylandin osavaltiossa. Se on keskeisen Marylandin pääjoista keskimmäinen Potomacin ja Patapscon välissä. Patuxentin 2 479 neliökilometrin valuma-alueella asui vuonna 2000 590 800 ihmistä ja väestönkasvu oli suurta. Patuxent on Marylandin rajojen sisäpuolella kokonaan sijaitsevista joista pisin. == Maantiede == Patuxentin alkulähde sijaitsee 185 kilometrin päässä Chesapeakenlahdelta Marylandin kukkuloilla Piedmontissa lähellä neljän piirikunnan rajaa: Howardin, Frederickin, Montgomeryn ja Carrollin. Alkulähde sijautsee vain kilometrin päässä Patapscojoen alkulähteestä Parr’s Springistä. Patuxent virtaa kaakkoon Baltimoren ja Washingtonin väliin jäävän kaupunkialueen poikki. Joki laajenee pujehduskelpoiseksi vuorovesiestuaariksi Queen Annen sataman lähistöllä Prince Georgen piirikunnassa Bowien kaakkoispuolella ja yhtyy Chesapeakenlahteen 84 kilometriä sen jälkeen. Joen estuaari on enimmillään 3,7 kilometriä leveä. Chesapeaken estuaarin syvin kohta (40 metriä) sijaitsee Patuxentin alajuoksulla. Patuxent rajaa länsipuolellaan Montgomeryn, Prince Georgen, Charlesin ja Saint Maryn piirikuntaa ja itäpuolellaan Howardin, Anne Arundelin ja Calvertin piirikuntaa. Joen kolme suurinta haaraa ovat Little Patuxent, Middle Patuxent ja joen läntinen haara. Middle Patuxent virtaa Little Patuxentiin Savagessa ja yhtyy päähaaraan aivan Bowien kaakkoispuolella. Middle Patuxent on 38,5 kilometriä pitkä ja virtaa Howardin piirikunnan keskellä. Little Patuxent on 61 kilometriä pitkä ja virtaa Howardin piirikunnan koillis- ja kaakkoisosan ja läntisen Anne Arundelin piirikunnan läpi.U.S. Geological Survey. National Hydrography Dataset high-resolution flowline data. The National Map , viitattu 1.4.2011. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltain joet Luokka:Chesapeakenlahteen laskevat vesistöt Luokka:Marylandin maantiede
Raymond Smullyan

Raymond Smullyan (25. toukokuuta 1919 Far Rockaway, Illinois – 6. helmikuuta 2017) oli yhdysvaltalainen kirjailija, matemaatikko, konserttipianisti, loogikko, taolainen filosofi ja taikuri. Smullyan tunnetaan erityisesti loogisia ja matemaattisia pähkinöitä esittelevistä kirjoistaan. == Suomeksi käännettyjä kirjoja:== * Mikä tämän kirjan nimi on? (What Is the Name of This Book?, 1978) * Neito ja tiikeri (The Lady or the Tiger?, 1982) == Lähteet == * J J O'Connor and E F Robertson (April 2002). "Smullyan biography". School of Mathematical and Computational Sciences, University of St Andrews. Retrieved 5 October 2010. === Viitteet === Luokka:Loogikot Luokka:Yhdysvaltalaiset matemaatikot Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
John Peake

John Morris Peake (26. elokuuta 1924 Cambridge – 30. maaliskuuta 2022) oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Peake kuului Ison- Britannian miesten maajoukkueen kokoonpanoon Lontoon kesäolympialaisissa 1948, missä maa saavutti Intian jälkeen hopeaa. Työuransa hän teki teollisen muotoilun parissa. Peake kuoli 97-vuotiaana 30. maaliskuuta 2022. Hän oli viimeinen elossa ollut vuoden 1948 kesäkisojen isäntäjoukkueen mitalisti.https://www.telegraph.co.uk/obituaries/2022/04/25/john-peake-hockey- player-became-last-surviving-british- medallist/https://www.thetimes.co.uk/article/john-peake-obituary-jtmlbt8w8 == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset maahockeypelaajat Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Indianapolisin lastenmuseo

Indianapolisin lastenmuseo on maailman suurin lastenmuseo. Se toimii Indianapolisin kaupungissa Yhdysvaltojen Indianassa. Museossa käy vuosittain yli miljoona vierailijaa. Se kokoelmiin kuuluu yli 120 000 esinettä, jotka jaetaan kolmeen aihepiiriin: Amerikka-kokoelma, Maailman kulttuurit -kokoelma ja Luonto-kokoelma. Koska kohderyhmänä ovat lapset, näyttelyt on suunniteltu mahdollisimman interaktiivisiksi ja niin että lapset saavat osallistua aktiivisesti museokokemukseen. Museon perusti vuonna 1925 Mary Stewart Carey. Museo käyttää QRpedia-koodeja, joiden avulla näyttelyesineistä kertovia Wikipedia-artikkeleita voi lukea museovieraan omasta älypuhelimesta.Learn about QRpedia on This Week's Wow! childrensmuseum.org == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain museot Luokka:Indianapolisin rakennukset ja rakennelmat
Maaria Päivinen

Maaria Päivinen (s. 1982 Tohmajärvi) on suomalainen prosaisti ja runoilija. Päivinen on koulutukseltaan filosofian maisteri vuodelta 2006 ja työskennellyt äidinkielenopettajana. Hän on asunut Venäjällä, Saksassa, Islannissa ja Virossa.Päivinen, Maaria, Kirjasampo. Vitattu 10.6.2024 Päivisen esikoisromaani Silja ja Mai ilmestyi vuonna 2010. Kolmas romaani Pintanaarmuja lmestyi vuonna 2013, ja se oli ehdolla vuoden 2014 Runeberg-palkinnon ja Mahdollisen Kirjallisuuden Seuran kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Vuonna 2014 Päiviseltä julkaistiin ensimmäinen runokokoelma. Päivinen on ollut Suomen Kirjailijaliiton hallituksen varajäsen vuosina 2022-23 ja varsinainen jäsen vuodesta 2024 lähtien. Janne Löppönen luonnehtii Parnassossa Päivisen toista runokokoelmaa Maailmanymmärrysmatka (2024) elämännälkää uhkuvaksi. Se, kuten muutkin Päivisen teokset, on Löppösen mukaan "täynnä seksiä, väkivaltaa ja suuria tunteita". Löppönen sanoo varoen, olematta mielestään yleensä moralisoiva kriitikko, että jotkut kokoelman runot lähestyvät puhetta "inspiroivista köyhistä". Kun hän kysyy onko tarkoitus vihjata, että ihmisen elämänvietti sisältää kuolemanvietin, hän arvioi, että keinossa on kuitenkin "halvan shokkiefektin" sävyä. Hän kiittää kokoelman suppeutta, sillä se on ilmaisultan kovin runsasta ja laajempana tuntuisi muodottomalta.Janne Löppönen, Planeetta koetuksella halujen vyöryssä. Parnasso 3/2024, s. 71 == Teokset == * Silja ja Mai, Ntamo 2010, ISBN 978-952-215-151-3 * Minä rakastan sinua nuori mies, Ntamo 2011, ISBN 978-952-215-163-6 * Pintanaarmuja, Ntamo 2013, ISBN 978-952-215-370-8 * Sinun osasi eivät liiku, Ntamo 2014, ISBN 978-952-215-492-7 * On nälkä, on jano, Into 2014, ISBN 978-952-264-315-5 (saksannettu: Bin hungrig, bin durstig) * Kellari, Into 2017, ISBN 978-952-264-644-6 * Maailmanymmärrysmatka. Runokokoelma. Aviador 2024 ISBN 978-952-381-227-7 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Maaria Päivinen Prosak-proosaklubilla Kirjastokaista-video. 17.9.2013. * Huikea kirjailija, jota ei löydetty Voima-lehti. 8/2013. * Rämö, Marjo: ”Kaiken kauheuden keskellä on myös jotain kaunista” Uusimaa. 17.1.2014 * Nowak, Nadja & Puttonen, Seppo: Hyväntekijä pahassa maailmassa Yle Uutiset. 23.1.2014. Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ouran saaristo

Ouran saaristo (myös Karvianourat,WSOY Iso tietosanakirja 7, s. 96, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4 ) on saaristo Selkämerellä Merikarvian kunnassa. Se sijaitsee avomeren äärellä. Mantereelta on ensimmäisiin saariin matkaa noin 4–6 kilometriä. Pyöreän muotoinen saaristo käsittää yli 300 pientä, pääosin lähes puutonta saarta ja luotoa. Ouran saaristo kuuluu Selkämeren kansallispuistoon ja on myös Natura 2000 -aluetta. Pääsaareen Ouraluotoon pääsee Merikarvian Krookasta lähtevillä venekuljetuksilla. Saareen johtaa 1,8 metrin syvyinen väylä. Lisäksi Hamskerin saaressa on retkisatama, jonne johtaa 1,2 metrin väylä. Vuonna 2002 sai ensiesityksensä Ouran saaristoon sijoittuva Arvo Salon kirjoittama Ouraooppera. Sitä esitettiin harrastelijavoimin neljänä peräkkäisenä kesänä Krookan satamaan rakennetulla näyttämöllä.Ouraooppera- yhdistys ry == Luonto == Ouran saarista suurimpia ovat keskellä saaristoa sijaitsevat Pastuskeri, Hevosluoto, Lankrunni, Kuuskrunni, Hamskeri ja Stukkrunni. Näillä saarilla kasvaa myös metsää, ja saarien sisäosien painanteissa on suoperäistä maastoa. Pienempien saarien kasvillisuuteen on olennaisesti vaikuttanut niillä tapahtunut laiduntaminen. Luonto muistuttaa pohjoisempana olevan Merenkurkun saaristoa. Rantoja hallitsevat tyrnin lisäksi muun muassa merisuolake ja merikohoke. Saarien linnusto on erittäin runsas. Muuttoaikaan saarilla levähtää muun muassa merihanhia, lapasotkia ja pilkkasiipiä. Myös merikotkia on havaittu Ourassa. == Ouraluoto == thumb|300px|Ouraluodon luotsiasema. Merikarvian kunnan omistama Ouraluoto on saariston lounaisosassa sijaitseva matkailu- ja virkistysalue. Saarella on muun muassa sauna, hiekkapohjainen uimaranta sekä nuotio- ja telttapaikkoja. Ouraluodolla on toiminut luotsiasema vuoteen 1968 saakka. Vanhaa luotsiasemaa vuokrataan nykyään kokous-, ruokailu- ja majoitustiloiksi. Sen kolmannessa kerroksessa on näköalapaikka. Lisäksi Ouraluodossa sijaitsee historiallinen niin sanottu Ryssänkasarmi, jota vuokrataan majoituskäyttöön. Ouraluodon vieressä sijaitsevalla Pookikarilla on vuonna 1850 alun perin valmistunut Ouran pooki, joka viitoittaa Merikarvian satamaan. == Lähteet == * * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Ouran saaristo Yle Elävässä arkistossa * Luokka:Merikarvia Luokka:Satakunnan nähtävyydet Luokka:Suomen saaristot Luokka:Suomen merialueiden saaret Luokka:Suomen Natura-alueet
Jalkapallon Suomen Cup 1982

Jalkapallon Suomen Cup 1982 oli cupin 28. järjestämisvuosi. Osanotto-oikeus siihen oli kaikilla seuroilla. Kilpailuun osallistui 275 joukkuetta joista 40 liiton sarjojen ulkopuolelta. Loppuotteluun selvisivät Valkeakosken Haka ja Kokkolan Palloveikot, ja se pelattiin Olympiastadionilla. Ottelun voitti Haka 3-2. == 1. kierros == === SM-sarjan ja 1.divisioonan joukkueet === 1\. kierroksella SM-sarjan ja 1.divisioonan joukkueista muodostettiin 12 otteluparia. Näiden otteluiden voittajat etenivät suoraan cupin 7. kierrokselle. Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 Valkeakosken Haka (SM) 4–2 Turun Palloseura (SM) Helsingin Jalkapalloklubi (SM) 8–1 FC Honka (1) Finnairin Palloilijat (1) ja. 2–3 Ilves (SM) Pietarsaaren Jaro (1) 1–3 Sepsi-78 (SM) JyP -77 (1) 1–0 Mikkelin Pallo-Kissat (1) Kemin Palloseura (1) ja. 2–0 Oulun Työväen Palloilijat (1) Koparit (SM) 5–0 Kuopion Elo (SM) Kokkolan Palloveikot (SM) ja. 2–1 Kokkolan Palloseura (1) Kotkan Työväen Palloilijat (SM) 3–1 Grankulla IFK (1) Kuusysi (SM) 2–1 Lahden Reipas (1) Mikkelin Palloilijat (1) rp. 5–4 Kuopion Palloseura (SM) Oulun Palloseura (SM) 0–1 Rovaniemen Palloseura (1) == Suomen Cupin ottelut 7.kierroksesta alkaen == 26 rangaistuspotkukilpailu. Mestarijoukkueen kokonnpano: Olavi Huttunen, Teuvo Vilen, Reijo Vuorinen, Esko Ranta, Pekka Heikkilä, Heikki Huoviala, Risto Salonen, Mark Dziadulewicz, Jarmo Kujanpää, Endre Kolar, Jari Möykky, Timo Lehtinen, Ari Valvee == Lähteet == * * Suomen Cupin finaalit Luokka:Vuoden 1982 jalkapallo Luokka:Suomen Cup
Bethany Hamilton

Bethany Meilani Hamilton (s. 8. helmikuuta 1990 Havaiji) on yhdysvaltalainen lainelautailija. Lokakuussa 2003, ollessaan 13-vuotias, Hamilton joutui lautaillessaan haihyökkäyksen kohteeksi, jonka seurauksena hän menetti vasemman kätensä. Toivuttuaan hän teki pian paluun lainelautailun pariin ja sai vuonna 2004 ESPN:n ESPY Awardin sarjassa Best Comeback Athlete sekä Courage Award -erikoispalkinnon Teen Choice -palkintogaalassa. Hän on kilpaillut ammattilaisena ja voittanut muun muassa hopeaa Billabong ASP World Junior -mestaruuskilpailussa vuonna 2009. Vuonna 2004 julkaistiin Hamiltonin kirjoittama kirja Soul Surfer: A True Story of Faith, Family, and Fighting to Get Back on the Board ja vuonna 2011 sai ensi-iltansa hänestä kertova elokuva Soul Surfer, jonka ohjasi Sean McNamara, ja jonka pääosaa esitti AnnaSophia Robb. Hamilton avioitui elokuussa 2013 Adam Dirksin kanssa. Vuonna 2014 he osallistuivat yhdessä Amazing Race -tositelevisiokilpailun 25. tuotantokaudelle. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset lainelautailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset vammaisurheilijat Luokka:Amputoidut urheilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kondrodystrofia

Ruston kasvuhäiriö eli kondrodystrofia on perinnöllinen luiden kasvu- ja luutumishäiriö, ja se aiheuttaa lyhyt- ja kääpiökasvuisuutta. Ruston kasvuhäiriö ilmenee matalina raajoina. Osalla koiraroduista kasvuhäiriö on jalostuksella saatu perinnöllinen ominaisuus. Tällaisia rotuja ovat esimerkiksi mäyräkoirat, englanninbulldoggi, ranskanbulldoggi, welsh corgi, mopsi, basset hound, lhasa apso, shih tzu, villakoira, jackrusselinterrieri, länsigöötanmaanpystykorva, kiinanpalatsikoira, beagle ja tiibetinspanieli. Ruston kasvuhäiriöstä kärsivillä koiraroduilla välilevyt rappeutuvat perinnöllisesti jo nuorella iällä. Jo vuoden ikäisellä koiralla saattaa välilevyn nestemäinen sisäosa rustottua ja lopulta välilevy kalkkeutuu. Rappeutunut välilevy on erittäin altis vaurioitumiselle ja siten välilevytyrälle eli mäyräkoirahalvaukselle, jossa koira saattaa kärsiä voimakkaista selkäkivuista tai takajalkojen halvaantumisesta. == Lähteet == Luokka:Koirien perinnölliset sairaudet
Jalkapallon Suomen Cup 1981

Jalkapallon Suomen Cup 1981 oli cupin 27. järjestämisvuosi. Osanotto-oikeus siihen oli kaikilla seuroilla. Kilpailuun osallistui 302 joukkuetta joista 40 liiton sarjojen ulkopuolelta. Loppuotteluun selvisivät Helsingin Jalkapalloklubi ja Kuusysi, ja se pelattiin Helsingin Pallokentällä. Ottelun voitti HJK 4-0. == 1. kierros == === SM-sarjan ja 1.divisioonan joukkueet === 1\. kierroksella SM-sarjan ja 1.divisioonan joukkueista muodostettiin 12 otteluparia. Näiden otteluiden voittajat etenivät suoraan cupin 8. kierrokselle. Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 Finnairin Palloilijat (1) 0–3 Helsingin Jalkapalloklubi (SM) Valkeakosken Haka (SM) 3–0 Turun Pyrkivä (1) Pietarsaaren Jaro (1) 2–1 Oulun Palloseura (SM) JyP -77 (1) 3–2 Mikkelin Palloilijat (SM) Kotkan Työväen Palloilijat (SM) 1–2 Kuusysi (1) Kuopion Palloseura (SM) 2–0 Kuopion Elo (1) Mikkelin Pallo-Kissat (SM) 2–1 Kuopion Pallotoverit (SM) Lahden Reipas (1) 5–0 Myllykosken Pallo (1) Rovaniemen Palloseura (SM) 2–1 Oulun Työväen Palloilijat (1) Sepsi-78 (SM) 0–2 Ilves (SM) Turun Palloseura (SM) 2–0 FC Honka (1) Vasa IFK (1) ja. 0–1 Kokkolan Palloveikot (1) == Suomen Cupin ottelut 8.kierroksesta alkaen == 14 rangaistuspotkukilpailu. HJK:n kokoonpano: Eero Virta, Olli Isoaho, Kalle Niemi, Ari Lehkosuo, Jari Europaeus, Jouko Soini, Juha Dahllund, Jari Rantanen, Pasi Rasimus, Atik Ismail, Pasi Jaakonsaari, Jari Parikka, Martti Holopainen. == Lähteet == * * Suomen Cupin finaalit * Miesten Suomen Cupin mestarijoukkueet 1955- Luokka:Vuoden 1981 jalkapallo Luokka:Suomen Cup
Naji Talib

Naji Talib (1917 Nasiriyah, Irak – 23. maaliskuuta 2012)Former Iraqi Prime Minister Dies, Bahrain New Agency, viitattu 27.3.2012 oli Irakin 52. pääministeri 1966–1967 Abd ar-Rahman al-Bazzazin jälkeen.Batatu, H: The Old Social Classes and the Revolutionary Movements of Iraq – A study of Iraq's Old Landed and Commercial Classes and of its Communists, Ba'thists and Free Officers, Princeton University Press, 1978. Talib oli syntyisin maata omistavasta luokasta. Hänen isänsä oli parlamentin jäsen. Talib opiskeli 1930-luvulla Britannian sotilasakatemiassa ja oli Britanniassa Irakin sotilasattaseana 1954–1955. Vuodesta 1958 alkaen hän oli eri alojen ministerinä, ja 1966 hän nousi pääministeriksi. ==Lähteet== Luokka:Irakin pääministerit Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Pasi Rautio

Pasi Rautio on suomalainen lentopallovalmentaja, joka on valmentanut niin miesten kuin naisten joukkueita. Hän on urallaan valmentanut muun muassa Viron miesten maajoukkuetta sekä ainoana suomalaisena miesten Lentopallon Mestareiden liigassa ESS Falck Pärnua. Rautio on miesten SM-liigassa valmentanut Napapiirin Pallokettuja sekä Tampereen Isku-Volleyta. Viimeiset kaudet hän on toiminut 1-sarjatasolla rovaniemeläisen naislentopallojoukkue Woman Volleyn ohjaajana. Woman Volley nousi Raution alaisuudessa kauden 2011–12 päätteeksi Mestaruusliigaan. Tätä ennen joukkue oli jo kaksi kertaa aiempina vuosina karsinut liigakarsinnoissa paikasta sekä voittanut 1-sarjan mestaruuden. Luokka:Suomalaiset lentopallovalmentajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Gotthold Eisenstein

Ferdinand Gotthold Max Eisenstein (16. huhtikuuta 1823 Berliini, Saksa – 11. lokakuuta 1852 Berliini, Saksa) oli saksalainen matemaatikko. Hän oli erikoistunut lukuteoriaan ja analyysiin ja todisti joitakin tuloksia, jotka olivat käsittämättömiä jopa Gaussille. Hän on julkaissut todistuksen resiprookkilailleMarianna Rajala, Neliönjäännösten resiprookkilaki: Todistus ja sovellutuksia. Uta.fi, viitattu 27.3.2012 (pdf). Eisensteinin mukaan on nimetty muun muassa potenssisarjojen kertoimia koskeva Eisensteinin lause sekä eräs kompleksitason osajoukko, Eisensteinin kokonaisluvut. Kuten Galois ja Abel ennen häntä, Eisensteinkin kuoli ennen kuin ehti täyttää 30. Hänen kaikki sisaruksensa kuolivat aivokalvontulehdukseen, johon hän itsekin sairastui mutta toipui. Kuolinsyy oli keuhkotuberkuloosi.Ferdinand Gotthold Max Eisenstein ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset matemaatikot Luokka:Vuonna 1823 syntyneet Luokka:Vuonna 1852 kuolleet
Interstate 90

Interstate 90 (I-90) on Seattlesta Bostoniin kulkeva Interstate-tie. Tie on 4 861 kilometriä pitkä ja siten Interstate-teistä pisin. Se oli toiseksi kallein Interstate-tie: rakennuttaminen maksoi 7,5 miljardia dollaria. Tie kulkee kolmentoista eri osavaltion läpi: Washingtonin, Idahon, Montanan, Wyomingin, Etelä-Dakotan, Minnesotan, Wisconsinin, Illinois’n, Indianan, Ohion, Pennsylvanian, New Yorkin ja Massachusettsin. == Lähteet == * thumb|left|Interstate 90 ylittää Washingtonjärven. Kuva on otettu Seattlestä, vastarannalla on Mercer Island. 90 Luokka:Washingtonin tiet Luokka:Idaho Luokka:Montanan liikenne Luokka:Wyoming Luokka:Etelä-Dakota Luokka:Minnesotan liikenne Luokka:Wisconsinin liikenne Luokka:Illinois’n tiet Luokka:Indianan liikenne Interstate 090 Luokka:Pennsylvanian tiet Luokka:New Yorkin osavaltion liikenne Luokka:Massachusettsin liikenne
National Academy of Medicine

National Academy of Medicine (NAM), vuoteen 2015 saakka Institute of Medicine (IoM), on Yhdysvaltain kansallinen lääketieteellinen akatemia. Sen tarkoituksena on kehittää kaikkien terveyttä edistämällä tiedettä, kiihdyttämällä terveydellistä tasa-arvoa, sekä tuottamalla riippumattomia ja luotettavia neuvoja kansallisesti ja kansainvälisesti. Vuonna 2021 NAMin puheenjohtaja on Victor Dzau. NAMilla on yli 2 200 jäsentä. Vuosittain valitaan enintään 90 uutta tavallista jäsentä ja 10 kansainvälistä jäsentä. valittujen tulee edustaa alansa kärkeä. Vähintään neljännes jäsenistä tulee olla sellaisia terveyden ja lääketieteen ammattikunnan ulkopuolisten alojen edustajia, jotka ovat tekemisessä terveyden ja lääketieteen kanssa - esimerkiksi luonnontieteiden, yhteiskuntatieteiden, laskennallisten tieteiden ja käyttäytymistieteiden, lakitieteen, hallinnollisten ja teknisten tieteiden parista. National Academy of Medicine on perustettu vuonna 1970. Tiedeakatemian kotipaikka on Washington (DC). NAM voidaan ymmärtää myös yhdeksi vuonna 1863 Yhdysvalloissa perustetun National Academies of Sciences, Engineering, and Medicine -tiedeakatemian (Yhdysvaltain kansalliset tiedeakatemiat) seuraajaksi. Yhdysvaltain muut kansalliset akatemiat ovat nykyään Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia ja National Academy of Engineering. Näiden kolmen kansallisen akatemian ohjelmaneuvostot tunnetaan yhteisnimellä Kansallinen tutkimusneuvosto. == Lähteet == Luokka:Tiedeakatemiat Luokka:Yhdysvaltalaiset tiedeyhdistykset
Püspökladány

Püspökladány on noin 14 300 asukkaan kaupunki Koillis-Unkarissa, Hajdú-Biharin läänissä. Se sijaitsee Debrecenin lounaispuolella kolmen alueen, Sárrétin, Hortobágyn ja Nagykunságin yhtymäkohdassa. Kaupunki on tärkeä liikenteellinen solmukohta Budapestista Záhonyyn kulkevan valtatie 4:n ja Romaniasta Biharkeresztesiin kulkevan valtatie 42:n välillä. Püspökladány on ollut Hämeenlinnan ystävyyskaupunki vuodesta 1987. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kaupungin verkkosivusto Luokka:Unkarin kaupungit Luokka:Hajdú-Bihar
One Racing

One Racing on italialainen pikkuformulatalli. Vuonna 2009 tallin kuljettaja Daniel Mancinelli voitti kuljettajien mestaruuden Italian Formula Renault- sarjassa. Talli on kilpaillut myös Eurocup Formula Renault-sarjassa vuosina 2009-2011 vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 2011 talli kilpaili myös Formula Renault Alps-sarjassa sijoittuen kuudenneksi. Talli jatkaa sarjassa vuonna 2012. == Lähteet == * http://www.driverdb.com/standings/129-2009/ (19. sija) * http://www.driverdb.com/standings/129-2010/ (17. sija) * http://www.driverdb.com/standings/129-2011/ (23. sija) Luokka:Italialaiset autourheilutallit
Centrum Balticum -säätiö

Centrum Balticum -säätiö tekee ja tukee Itämeren alueen laaja-alaista yhteistyötä. Centrum Balticum käynnistää julkista keskustelua ja tarjoaa foorumeita dialogille ja osaamisen vaihdolle. Tavoitteena on yhdistää Itämeren alueen monitasoista toimijakenttää ja toimia siltojen rakentajana asioiden ja toimijoiden välillä. Centrum Balticum -säätiön perustivat vuonna 2007 Turun kaupunki, Turun yliopistosäätiö, Åbo Akademi, Turun kauppakorkeakoulun tukisäätiö, Porin kaupunki, Uudenkaupungin kaupunki, Rauman kaupunki, Vaasan kaupunki ja Varsinais-Suomen liitto. Säätiön toiminta jakautuu Centrum Balticumiin, Saaristomeren Suojelurahastoon ja Turku-prosessin sihteeristöön. Lisäksi Turun kaupunki on osoittanut Centrum Balticumille EU:n Itämeren alueen strategian HA Neighbours -toimen koordinointivastuun. Käytännössä Centrum Balticum -säätiön toiminta koostuu hankkeista, julkaisuista ja tapahtumista. Hankkeissa keskus vastaa tavallisesti koordinointitehtävistä, sisällön kehittämisestä ja viestinnästä. Centrum Balticumin hankkeita ovat muun muassa EU:n Itämeren alueen strategian sisäistä ja ulkoista viestintää ylläpitävä ja kehittävä Let's Communicate -hanke sekä oikeudellinen osaamiskeskus Baltic Area Legal Studies BALEX. Centrum Balticumin tärkeimpiä julkaisuja ovat lähes 10 000 suomalaista viikoittain tavoittava Pulloposti-kolumnisarja ja politiikkasuosituksia päättäjille tarjoava Baltic Sea Region Policy Briefing -sarja. Tapahtumista tunnetuin on vuodesta 2008 järjestetty Itämeri-foorumi, joka kokoaa vuosittain noin 300 eri alojen asiantuntijaa keskustelemaan Itämeren alueen tilasta ja kehityksestä. Säätiön ylintä päätäntävaltaa käyttää hallitus, jossa jokaisella perustajajäsenellä on oma edustajansa. Säätiön hallituksen puheenjohtajana toimii Turun kaupunginjohtaja Aleksi Randell ja varapuheenjohtajana Turun yliopiston vararehtori Riitta Pyykkö. Lisäksi säätiöllä on oma korkean tason kansainvälinen valtuuskunta, joka pohtii ja visioi Itämeren alueen tulevaisuutta yli 30 arvostetun vaikuttajan voimin. Valtuuskunta johtaa presidentti Tarja Halonen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Centrum Balticum -säätiö * Saaristomeren suojelurahasto * Turku-prosessi * EU:n Itämeren alueen strategia * HA Neighbours * Baltic Area Legal Studies BALEX Luokka:Itämeri Luokka:Säätiöt Luokka:Kestävä kehitys
Sini Hentilä

Sini Sofia Helena Hentilä (o.s. Kiiski, s. 5. maaliskuuta 1990 Laitila) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edustaa Laitilan Jyskettä ja hänen valmentajinaan ovat toimineet hänen isänsä Jari Kiiski ja vuosina 2008–2010 mukana ollut Kimmo Kinnunen. Juniorivuosinaan hän harrasti monipuolisesti eri yleisurheilulajeja, mutta keihäänheitto on ajan saatossa muodostunut hänen päälajikseen. Hän on myös voittanut pronssia 17-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2007.http://www.ts.fi/urheilu/1074214526/Sini+Kiiski+heitti+MMpronssia Kiiski on heittänyt ennätyksekseen 54,77 m vuonna 2010. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2010

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2010 järjestettiin 10.–11. heinäkuuta Pedersöressä. ==Yleisen sarjan mitalistit== ===Miehet=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Viipurin Urheilijat 40,92 Teemu Vilén Niko Taavitsainen Hannu Ali-Huokuna Hannu Hämäläinen 2\. IF Kraft 41,29 Markus Norrgård Mats-Johan Hagman Johan Nordmyr Jonathan Åstrand 3\. Jyväskylän Kenttäurheilijat 41,93 Mikko Mensala Juho Kaihlajärvi Petteri Monni Valtteri Ahtamo 4 × 400 m 1\. Noormarkun Nopsa 3.14,42 Tommi Poussu Matti Välimäki Hannu Poussu Lauri Kohtamäki 2\. Turun Urheiluliitto 3.17,34 Antti Toivonen Mika Ketola Simon Ylinen Ville Wendelin 3\. Jyväskylän Kenttäurheilijat 3.18,54 Petteri Monni Juho Kaihlajärvi Janne Kämä Jouni Haatainen 4 × 800 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 7.42,58 Benjamin Tiirakari Mikael Talasjoki Aki Nummela Mikko Lahtio 2\. IF Länken 7.44,99 Niklas Norrbo Nordin Naghmouch Anders Lindahl Frank Lindqvist 3\. Tampereen Pyrintö 7.47,38 Tommi Vilkko Jukka-Pekka Kauppi Jarkko Järvenpää Jouko Juntunen 4 × 1 500 m 1\. Lahden Ahkera 15.54,00 Joseph Tanui Ossi Kekki Torsti Kettula Jonas Hamm 2\. Helsingin Kisa-Veikot 15.54,98 Mikael Talasjoki Simo Wannas Aki Nummela Mikko Lahtio 3\. Jyväskylän Kenttäurheilijat 15.56,52 Miika Takala Kalle Ruohola Jaakko Nieminen Henri Manninen 3 × 3 000 m kävely 1\. Lappeenrannan Urheilu- Miehet 38.53,22 Heikki Kukkonen Tommi Nurmi Veli-Matti Partanen 2\. Keski- Uudenmaan Yleisurheilu 40.30,72 Joni Rouhiainen Eemeli Kiiski Antti Kempas 3\. Ikurin Vire 48.57,58 Niklas Laeste Arto Koivisto Heikki Lahtinen ===Naiset=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Lahden Ahkera 47,16 Suvi Eliasson Sanna Aaltonen Tiina Leppäkoski Noora Pesola 2\. Joensuun Kataja 47,54 Hanna Kontturi Noora Hämäläinen Miia Kiiski Jaana Sieviläinen 3\. Toijalan Vauhti 47,71 Aino Honkamäki Noora Toivo Emma Millard Nelli Toivo 4 × 400 m 1\. Toijalan Vauhti 3.46,93 Aino Honkamäki Noora Toivo Nelli Toivo Emma Millard 2\. Helsingin Kisa-Veikot 3.47,35 Katja Erävistö Minna Nummela Anniina Laitinen Suvi Selvenius 3\. IK Falken 3.49,65 Caroline Backa Cecilia Långnabba Caroline Wärn Karin Storbacka 4 × 800 m 1\. IF Nykarlebynejden 8.55,57 Andrea Julin Heidi Eriksson Sandra Eriksson Zenitha Eriksson 2\. Helsingin Kisa- Veikot 8.56,16 Anniina Laitinen Minna Nummela Katja Erävistö Suvi Selvenius 3\. Raision Kuula 9.19,10 Anni Suominen Johanna Sällinen Emmi Karru Heidi Pappila 3 × 3 000 m kävely 1\. Oripään Vesa 45.46,87 Anne Halkivaha Minna Halkivaha Jenni Halkivaha 2\. Kenttäurheilijat-58 47.48,33 Jasmin Köykkä Tia Turunen Tiina Muinonen 3\. Lappeenrannan Urheilu-Miehet 49.14,47 Sara Bergström Tiia Kuikka Titta Grönman ==Lähteet== *http://live.time4results.com/yu/2010/smviestit/ Luokka:Viestijuoksun Suomen- mestaruuskilpailut Luokka:Pedersören kunnan urheilu Luokka:Vuoden 2010 yleisurheilu
Kun kyyhkyset katosivat

Kun kyyhkyset katosivat on Sofi Oksasen vuonna 2012 ilmestynyt romaani. Se on Oksasen Viron lähihistoriaa käsittelevän Kvartetti-sarjan kolmas osa. Sarjan edelliset osat ovat Stalinin lehmät (2003) ja Finlandia-palkinnon saanut Puhdistus (2008). Kirjan kustansi Like. Kirjan tapahtumat sijoittuvat 1930–1960-luvuille. Kirjasta otettiin ennätyksellisen suuri sadantuhannen kappaleen ensipainos.Sofi Oksasen romaanista otetaan ennätyspainos . Helsingin Sanomat. Teoksesta on sovitettu Oksasen itsensä dramatisoima samanniminen näytelmä, jonka kantaesitys oli Kansallisteatterissa marraskuussa 2013.Kun kyyhkyset katosivat . Kansallisteatterin verkkosivut. Viitattu 8.1.2014. Toinen sovitus nähtiin Tarton Vanemuinessa. Kolmas sovitus, suomalais- virolainen yhteisproduktio, jonka ohjasi Priit Pedajas, sai ensi-iltansa tammikuussa 2016 Kuopion kaupunginteatterissa. == Vastaanotto == Ensimmäisissä arvioissa teosta pidettiin kiinnostavana mutta Puhdistukseen verrattuna vaikeana, sillä sen kuviot asettuvat paikalleen vasta lopussa. Helsingin Sanomissa kriitikko Antti Majander sanoi, että toinen lukukerta on antoisa, ja ”ko­mea kir­jal­li­nen som­mi­tel­ma pää­see oi­keuk­siin­sa”.Majander, Antti: Arvio: Sofi Oksasen uutuus on vaikeampi romaani kuin Puhdistus . Helsingin sanomat. Viitattu 6.9.2012. Aamulehden Juhani Branderin mukaan kiintoisinta on Oksasen taito kuvata selviytymistilan varassa eläviä ihmisiä, jolloin näiden pinnanalaiset taipumukset tulevat esille.Brander, Juhani: Arvio: Sofi Oksanen: Kun kyyhkyset katosivat. Aamulehti. Internet Archive. Näytelmäversio sai Helsingin Sanomien kriitikolta negatiivisen arvostelun.Suna Vuori: Kun kyyhkyset sekosivat == Käännökset == Kirjan käännösoikeudet on myyty useaan maahan, muun muassa Viroon, Pohjoismaihin, Espanjaan, Ranskaan, Saksaan, Tšekkiin ja Ukrainaan. Yhdysvalloissa sen julkaisi merkittävä kustannusyhtiö Knopf.Kantola, Karoliina: Sofi Oksasen uusi romaani myytiin Yhdysvaltoihin, Yle.fi/uutiset. Viitattu 14.9.2012. Teoksen on virontanut virolainen kirjailija Jan Kaus, joka on kertonut korjanneensa muutamia yksityiskohtia pikkutarkkojen virolaisten lukijoiden vuoksi, sillä Kausin mukaan ”Virossa osa lukijoista jää ikään kuin tekstin pinnalle”.Kunnas, Kaja: Virontaja varoo pikkutarkkaa lukijaa. Helsingin Sanomat 27.11.2012 s. C 2. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kun kyyhkyset katosivat – taustaa, sanastoja ym. * Tuomas Rantanen: Opportunismin madonluvut. Voima 8/2012. * Sofi Oksasen haastattelu Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video. * Johanna Mitjonen: Kympin kirjailija. Ylioppilaslehti 31.8.2012. * Sofioksanen.com: Kun kyyhkyset katosivat Luokka:Sofi Oksasen teokset Luokka:Vuoden 2012 kirjat Luokka:Historialliset romaanit Luokka:Viron historia
Ville Wendelin

Ville Wendelin (s. 14. toukokuuta 1990 Turku) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja häntä valmentavat Jaakko Erkinheimo ja Jani Ratia. Wendelin on voittanut aikuisten ulkoratojen SM-kisoista yhdeksän mitalia; kaksi hopeaa ja yhden pronssin 400 metrin juoksusta sekä kaksi hopeaa 4 × 100 metrin viestistä ja kolme hopeaa ja yksi pronssi 4 × 400 metrin viestistä. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on saavuttanut pronssia 200 metrin juoksussa 2013 ja pronssia 400 metrin juoksussa 2015. Kansainvälisellä tasolla hänen paras saavutuksensa on pronssi Euroopan nuorten olympiafestivaalien 400 metriltä 17-vuotiaiden sarjasta vuodelta 2007.http://www.noc.fi/?x2008=12197 Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Wendelin juoksi 400 metrin alkuerissä ajan 46,66 s mutta hänet hylättiin ratarikon vuoksi. Hän voitti Pohjolan mestaruudet 200 ja 400 metrin matkoilla vuonna 2012.http://www.tuulyleisurheilu.com/uutiset.html?189 Wendelinin ennätyksiä ulkoradoilla ovat 100 metrillä 10,75, 200 metrillä 21,62 ja 400 metrillä 47,21 sekä sisäradoilla 60 metrillä 6,96, 200 metrillä 21,99 ja 400 metrillä 48,15. Juniori-ikäisenä hän rikkoi useita yleisurheilun Suomen ikäkausiennätyksiä, muun muassa 150 metrillä (9-vuotiaiden SE 22,16 ja 11-vuotiaiden SE 20,21), 200 metrillä (11-vuotiaiden SE 27,27 ja 15-vuotiaiden ylipitkän radan halli-SE 23,44), 300 metrillä (15-vuotiaiden SE 35,61 ja 15-vuotiaiden halli-SE 36,89) ja 400 metrillä (15-vuotiaiden SE 50,58). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pauliina Laamanen

Pauliina Laamanen (s. 10. lokakuuta 1984 Savonlinna) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edusti Savonlinnan Rientoa ja hänen valmentajanaan toimi Jarmo Hirvonen. Aikuisten SM-kisoista Laamanen saavutti pronssia talviheittojen SM-kilpailuissa 2007 ja lisäksi hänellä on yksi SM-kulta alle 20-vuotiaiden sarjasta ja neljä kultaa alle 23-vuotiaiden sarjasta. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole kilpaillut vuoden 2008 jälkeen. Ennätyksensä 57,13 hän heitti vuonna 2007. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jouni Waldén

Jouni Antero Waldén (s. 9. tammikuuta 1982 Kuopio) on suomalainen diplomi- insinööri ja entinen kiekonheittäjä. Hän aloitti yleisurheilu-uransa Kuopion NMKY:n riveissä, josta siirtyi edustamaan Ikaalisten Urheilijoita vuonna 2005. Vuosina 2002–2013 häntä valmensi Anssi Mäkinen ja vuodesta 2013 lähtien hän on valmentanut itse itseään. Aikuisten SM-kisoista hän on saavuttanut kultaa Kalevan kisoissa 2013 ja hopeaa 2011, 2012, 2014 ja 2015 sekä pronssia 2009. Alle 23-vuotiaiden SM-kisoista Waldén on voittanut kultaa 2003 ja hopeaa 2004. Hänen ennätyksensä 61,95 m on vuodelta 2014. Siviilitöinään Waldén toimii Kangasalla rakennusliike Tikirak Oy:n toimitusjohtajana ja osaomistajana. Aiemmin hän toimi rakennusliike Visura Oy:n varatoimitusjohtajana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kiekonheittäjät Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tetrasykliset masennuslääkkeet

Tetrasyklisiin masennuslääkkeisiin kuuluu viisi lääkeainetta. Luokittelu pohjautu Achté & Tammisen teokseen Psykiatrian käsikirja, joka on vuodelta 1998. Mirtatsapiini on kuitenkin mianseriinin pyridiinianalogi, joten lukeutunee tähän samaan ryhmään. Mirtatsapiini on luokiteltu myös NaSSA- lääkkeenä (Noradrenergic and specific serotonergic antidepressants). Kari Siimeksen teos luokittelee mianseriinin ja mirtatsapiinin samaan ryhmään (NaSSA). Tetrasykliset lääkeaineet kehitettiin turvallisemmiksi tuotteiksi käyttää, kuin niiden edeltäjät: trisykliset masennuslääkkeet. Nämä aiheuttavat muun muassa antikolinergisia sivuoireita sekä ovat yliannosteltuina jopa hengenvaarallisia. Niillä on myrkyllinen vaikutus verenkiertoelimistöön suurilla annoksilla. * Maprotiliini (Ludiomil) * Mianseriini (Miaxan, Tolvon) * Nefatsodoni (Nefadar) * Tratsodoni (Azona) * Mirtatsapiini (alk. Remeron, sittemmin lukuisia rinnakkaisvalmisteita) == Lähteet == * Kari Siimes: SSRI - Onnenpilleri vai aikapommi?, Mielikirjat, 2003, Kuopio (s. 79-80) ISBN 951-98548-7-8 * Achte & Tamminen: Psykiatrian käsikirja, Recallmed, 1998, Jyväskylä (s. 414) ISBN 951-9221-91-3 *
Noora Toivo

Noora Toivo (s. 29. kesäkuuta 1989 Toijala) on suomalainen aitajuoksija. Hän edusti kilpa-urallaan Toijalan Vauhtia ja hänen valmentajanaan toimivat isäpuolensa Robin Millard vuosina 2001–2011 sekä 2014–2020 ja Juha Sainio 2011–2014. Aitajuoksujen lisäksi Toivo juoksi myös sileitä pikamatkoja. Kalevan kisoissa 2013 Toivo saavutti pronssia 400 metrin aidoissa. Hän juoksi vuonna 2010 ulkoradoilla kultaa 4 × 400 metrin viestijuoksusta ja pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksusta. Sisäradoilla Toivo on voittanut 300 metrin aitajuoksussa kultaa (2012) ja hopeaa (2008), pronssia 400 metrin aitajuoksussa (2009) sekä hopeaa 400 metrin juoksussa (2012). Myös Toivon kaksoissisko Nelli Toivo on pikajuoksija, sekä siskopuoli Emma Millard aitajuoksija. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Noora Toivon verkkosivut Luokka:Suomalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Suomalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nelli Toivo

Nelli Toivo (s. 29. kesäkuuta 1989 Toijala) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti urheilu-urallaan Toijalan Vauhtia ja hänen valmentajinaan toimivat Robin Millard, Heikki Lehti sekä Juha Sainio. Aikuisten SM-kisoista hän saavutti pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksusta ja kultaa 4 × 400 metrin viestijuoksusta. Myös hänen kaksoissiskonsa Noora Toivo on pikajuoksija, sekä siskopuoli Emma Millard 400m aitajuoksija. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jalkapallon I divisioonan kausi 1981

Jalkapallon I divisioonan kausi 1981 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi jakautui kahteen vaiheeseen. Runkosarjan jälkeen neljä parasta siirtyi karsimaan Mestaruussarjan paikoista. Kahdeksan jäljelle jäänyttä jatkoi I divisioonan loppusarjassa, johon saivat mukaansa runkosarjan puolitetut pisteet. Maalikuninkuuden voitti Oulun Työväen Palloilijoita edustanut Wladyslaw Dabrowski, joka teki kauden aikana 26 maalia. Se säilyi Suomen toiseksi korkeimman sarjatason maaliennätyksenä vuoteen 2014 saakka, jolloin ennätyksen rikkoi FC Hakan Kalle Multanen. == Runkosarja == Joukkue O V T H Maalit Pist. 69 KPV Elo Honka JyP-77 Reipas MyPa OTP Jaro VIFK FinnPa Pyrkivä Kuusysi 22 14 4 4 57-15 32 4-0 5-0 1-0 0-0 5-2 5-0 5-0 2-0 0-1 6-0 4-0 Kokkolan Palloveikot 22 10 7 5 46-28 27 2-2 6-0 3-1 2-0 1-1 5-1 3-0 1-2 4-1 3-3 2-0 Kuopion Elo 22 10 5 7 44-30 25 3-1 1-2 5-0 4-0 4-0 0-1 3-1 8-1 2-2 3-0 1-0 FC Honka 22 8 8 6 30-24 24 1-1 0-0 1-1 0-1 3-0 2-2 2-1 1-1 0-2 3-1 1-0 JyP-77 22 10 4 8 33-33 24 1-5 3-2 2-0 1-2 0-0 3-1 0-2 1-1 2-1 2-1 2-1 Lahden Reipas 22 8 7 7 32-35 23 1-3 0-0 1-1 1-1 0-2 2-1 2-3 2-2 2-1 5-2 2-0 Myllykosken Pallo 22 8 6 8 36-42 22 0-1 1-1 2-1 0-0 5-4 4-2 2-3 3-3 0-0 4-2 3-1 Oulun Työväen Palloilijat 22 10 1 11 38-46 21 0-5 1-2 2-1 0-2 3-2 0-2 2-1 2-4 1-0 6-0 5-0 Pietarsaaren Jaro 22 5 10 7 26-35 20 1-0 2-1 0-0 0-4 0-0 0-1 1-2 2-2 0-0 1-2 4-0 Vasa IFK 22 6 7 9 23-29 19 0-1 1-0 2-4 1-1 1-0 0-3 4-2 1-3 1-1 0-2 3-0 Finnairin Palloilijat 22 6 5 11 32-52 17 2-0 4-4 1-2 1-5 2-3 1-1 0-0 2-0 2-0 0-0 1-3 Turun Pyrkivä 22 3 4 15 15-43 10 1-1 0-2 0-0 1-0 0-4 1-2 0-1 5-1 0-0 1-1 1-3 Uusinta Nokialla: JyP-77 - Honka 1-5. Neljä parasta karsimaan Mestaruussarjan neljän heikoimman kanssa. === Yleisömäärät === Seura Ottelut Yleisömäärä Yleisökeskiarvo Kuusysi 11 24 812 2256 Reipas 11 17 087 1553 Jaro 11 13 184 1199 KPV 11 11 571 1052 VIFK 11 10 042 913 Elo 11 7 894 718 OTP 11 7 764 706 JyP-77 11 7 525 684 FinnPa 11 6 563 597 Honka 11 5 293 481 MyPa 11 5 270 479 Pyrkivä 11 4 605 419 Yhteensä 132 121 610 921 Jalkapallokirja 1982 == 1. divisioonan loppusarja == Joukkue O V T H Maalit Pist. OTP Reipas JyP-77 FinnPa Jaro MyPa VIFK Pyrkivä Oulun Työväen Palloilijat 7 5 1 1 54-49 22 - 0-1 - 2-0 - 3-0 4-0 Lahden Reipas 7 4 1 2 50-44 21 0-0 - 5-0 - - 5-0 1-0 JyP-77 7 3 2 2 48-44 20 - 2-3 1-1 2-0 1-1 - - Finnairin Palloilijat 7 4 1 2 50-70 18 2-6 - - - - 3-0 6-2 Pietarsaaren Jaro 7 3 1 3 40-47 17 - 5-3 - 2-3 1-0 - - Myllykosken Pallo 7 2 1 4 47-51 16 0-1 2-1 - 2-3 - - 5-0 Vasa IFK 7 1 1 5 30-53 13 - - 2-6 - 2-2 2-1 - Turun Pyrkivä 7 2 0 5 25-66 9 - - 4-2 - 0-4 - 4-1 === Yleisömäärät === Seura Ottelut Yleisömäärä Yleisökeskiarvo Jaro 3 2 414 805 Reipas 4 1 984 496 VIFK 3 1 422 474 FinnPa 3 1 401 467 JyP-77 4 1 320 330 MyPa 4 1 138 284 OTP 4 1 025 256 Pyrkivä 3 465 155 Yhteensä 28 11 169 399 ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Ykkösliigan kaudet Luokka:Jalkapallosarjojen kausi 1980–1981/1981
Lee Unkrich

Lee Unkrich (s. 8. elokuuta 1967) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, leikkaaja ja käsikirjoittaja. Unkrich on työskennellyt vuodesta 1994 Pixarin animaatiostudiolla, ensin leikaajana ja myöhemmin ohjaajana. Unkrich on toiminut apuohjaajana elokuvissa Toy Story 2, Monsterit Oy ja Nemoa etsimässä. Hänen ensimmäinen oma ohjaustyö, Toy Story 3, palkittiin parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnolla vuonna 2011. == Filmografia == * Prison Stories: Women on the Inside (1991) (TV) * Silk Stalkings (1991) (televisiosarja) * Renegade (1993) (televisiosarja) * Betrayed by Love (1994) (TV) * Separated by Murder (1995) (TV) (leikkaaja) * Toy Story – leluelämää (1995) (leikkaaja) * Ötökän elämää (1998) (leikkaaja) * Toy Story 2 (1999) (apuohjaaja, leikkaaja) * Monsterit Oy (2001) (apuohjaaja, leikkaaja) * Nemoa etsimässä (2003) (apuohjaaja, leikkaaja) * Autot (2006) (leikkaaja) * Rottatouille (2007) (leikkaaja) * Toy Story 3 (2010) (ohjaaja) (BAFTA) (Oscar- palkinto) == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2011

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2011 järjestettiin 9.–10. heinäkuuta Tuusulassa. ==Yleisen sarjan mitalistit== ===Miehet=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Helsingfors IFK 41,06 Joona-Ville Heinä Gustav Klingstedt Risto Silventoinen Simo Sipilä 2\. IF Kraft 41,56 Markus Norrgård Mats-Johan Hagman Johan Nordmyr Jonathan Åstrand 3\. Länsi-Uudenmaan Urheilijat 41,97 Eetu Kansanaho Oskari Mörö Teemu Vuoristo Nghi Tran 4 × 400 m 1\. IK Falken 3.14,42 Mikael Bergdahl Tommy Granlund Niclas Sandells Christoffer Envall 2\. Turun Urheiluliitto 3.15,65 Aki Henttonen Antti Toivonen Jukka Moisio Ville Wendelin 3\. Noormarkun Nopsa 3.17,18 Hannu Poussu Lauri Kohtamäki Heikki Välimäki Matti Välimäki 4 × 800 m 1\. IK Falken 7.27,42 Christoffer Envall Tommy Granlund Mikael Bergdahl Niclas Sandells 2\. Kurikan Ryhti 7.45,03 Jukka Raittinen Antti Raittinen Jussi Raittinen Mikko Raittinen 3\. IF Länken 7.45,88 Niklas Norrbo Kai Immonen Frank Lindqvist Anders Lindahl 4 × 1 500 m 1\. IK Falken 15.45,51 Ville Borgmästars Tommy Granlund Mikael Bergdahl Niclas Sandells 2\. Joensuun Kataja 15.55,16 Teemu Ruippo Arttu Vattulainen Matti Räsänen Jukka Keskisalo 3\. Lahden Ahkera 16.14,56 Joseph Tanui Hannu Granberg Jussi Utriainen Jonas Hamm 3 × 3 000 m kävely 1\. Lappeenrannan Urheilu-Miehet 38.29,62 Tuukka Grönholm Heikki Kukkonen Veli- Matti Partanen 2\. Turun Weikot Yleisurheilu 40.07,74 Aleksi Ojala Kari Laiho Timo Viljanen 3\. Keski-Uudenmaan Yleisurheilu 40.35,98 Joni Rouhiainen Eemeli Kiiski Antti Kempas ===Naiset=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Helsingfors IFK 46,06 Janna Rosenqvist Matilda Bogdanoff Jasmina Viitala Jasmin Showlah 2\. Jyväskylän Kenttäurheilijat 47,12 Juuli-Anna Tauren Emmi Mäkinen Annu Kangasaho Minna Laukka 3\. Tampereen Pyrintö 47,53 Suvi Liimatainen Lotta Harala Maiju Pokkinen Anna Heiniö 4 × 400 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 3.44,80 Laura Kolehmainen Suvi Selvenius Katja Erävistö Anniina Laitinen 2\. IK Falken 3.46,76 Mette Paavolainen Caroline Wärn Cecilia Långnabba Karin Storbacka 3\. Liedon Parma 3.53,03 Jutta Luhtala Johanna Matintalo Annamari Vesamo Piritta Vaattovaara 4 × 800 m 1\. Helsingin Kisa- Veikot 8.48,34 Anniina Laitinen Minna Nummela Katja Erävistö Suvi Selvenius 2\. IF Nykarlebynejden 8.53,49 Jonna Skrifvars Zenitha Eriksson Sandra Eriksson Heidi Eriksson 3\. IK Falken 9.03,17 Mette Paavolainen Cecilia Långnabba Caroline Wärn Karin Storbacka 3 × 3 000 m kävely 1\. Vasa IS 44.23,17 Mikaela Löfbacka Vera Rauhala Camilla Richardsson 2\. Oripään Vesa 46.30,29 Anne Halkivaha Minna Halkivaha Jenni Halkivaha 3\. Esbo IF 50.05,75 Amanda Åström Kialiina Tonttila Annika Norrman ==Lähteet== *http://live.time4results.com/yu/2011/smviestit/ Luokka:Viestijuoksun Suomen- mestaruuskilpailut Luokka:Tuusulan urheilu Luokka:Vuoden 2011 yleisurheilu