Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut

Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut () on FIBA Europen järjestämä koripallon mestaruusturnaus eurooppalaisille maajoukkueille. Lopputurnaus järjestettiin vuoteen 2017 saakka kahden vuoden välein ja siitä lähtien neljän vuoden välein. EM-kisat toimivat myös karsintoina maailmanmestaruuskilpailuihin ja olympiaturnaukseen. Nykyisin kisoihin selviytyy 24 maata. Kilpailujen historian menestyksekkäin joukkue on Neuvostoliitto. Muita hyvin menestyneitä joukkueita ovat Jugoslavia, Liettua, Italia ja Kreikka. == Historia == Ensimmäiset EM-kisat järjestettiin kolme vuotta FIBA:n perustamisen jälkeen, eli vuonna 1935. Isäntämaaksi valittiin Sveitsi, ja mukaan pääsi kymmenen maata. Ainoastaan yksi karsintaottelu jouduttiin pelaamaan Portugalin ja Espanjan välillä. Ensimmäiset kisat päättyivät Latvian mestaruusjuhliin, ja silloisen säännön mukaan kisojen voittajan oli pidettävä seuraavat kisat. Toisen maailmansodan jälkeen kaikki edelliset mestaruudet voittaneet Latvia ja Liettua olivat osana Neuvostoliittoa. Vuoden 1946 kisoissa nähtiin kaksi uutta maata, jotka tulisivat hallitsemaan Euroopan koripalloa: Neuvostoliitto ja Jugoslavia. Vuoden 1946 kisoissa nähtiin myös ensimmäinen hyppyheitto, jonka suoritti Italian Giuseppe Stefanini. Vuonna 1949 kisat järjestettiin ainoan kerran Euroopan ulkopuolella, Egyptissä. Kisojen voiton vei Egypti, ja maa onkin edelleen ainoa Euroopan ulkopuolinen maa, joka on tähän pystynyt. Kisoihin osallistui kuitenkin vain kahdeksan maata, sillä lentomatkustaminen oli tuohon aikaan kallista eikä vielä kovinkaan turvallista, ja samana vuonna Torinon jalkapallojoukkue oli kuollut lento-onnettomuudessa, minkä takia joukkueet eivät olleet innokkaita matkustamaan Egyptiin. Seuraavat vuosikymmenet olivat Neuvostoliiton, sillä se voitti yhdestätoista mahdollisesta mestaruudesta kymmenen. Vuoden 1955 kisoissa maa sijoittui pronssille ja mestaruuden voitti Unkari. Suomessa järjestetyt vuoden 1967 kisat olivat ensimmäiset modernit kisat, sillä kisat televisioitiin ja paikalla oli kansainvälinen media. 1970-luku oli Jugoslavian ja Neuvostoliiton välistä kilpailua. Vuosikymmenen aikana Jugoslavia voitti kolme EM-kultaa ja Neuvostoliitto loput kaksi. Seuraavan vuosikymmenen aikana hallinnan painopiste siirtyi länteen päin, ja esimerkiksi Italia voitti vuoden 1983 kisat. Maanosasta nousi useita suurtähtiä, joista kirkkaimpina Dražen Petrović, Arvydas Sabonis, Nikos Galis, Detlef Schrempf ja Fernando Martin. Vuoden 1985 kisat olivatkin ensimmäiset, jolloin NBA:n kykyjenetsijät seurasivat joukoittain kisoja. Samoissa kisoissa käytettiin myös ensimmäistä kertaa kolmen pisteen kaarta. 1990-luvulla Neuvostoliiton ja Jugoslavian hajoamisen seurauksena maanosaan syntyi myös useita uusia koripallomaita. Vuosikymmenen yllättävin mestaruus oli Saksan mestaruus vuoden 1993 kisoista. 2000-luvulla hallitsijamaiden painopiste siirtyi viimeistään läntisille maille. Myös Liettua palasi mestaruuskantaa vuoden 2003 kisoissa Arvydas Macijauskasin ja Šarūnas Jasikevičiuksen johdolla. Useilla mailla oli myös omat NBA-tähtensä: Pau Gasol, Tony Parker ja Dirk Nowitzki. Vuosikymmenen viimeisen EM-kullan voitti Espanja, jolle mestaruus oli ensimmäinen. == Sarjajärjestelmä == Aluksi kisoihin ei järjestetty minkäänlaista karsintaa, ja tämän seurauksena osallistuneiden maiden määrä nousi vuosi vuodelta. Vuonna 1961 FIBA päätti rajoittaa joukkueiden määrää, ja vuoden 1963 kisoissa olikin mukana 16 maata. Vuonna 2003 maanosan maajoukkueet jaettiin A-, B- ja C-divisiooniin, ja vain A-divisioonasta oli mahdollista päästä EM-kilpailuihin. Osallistuvien maiden määrää päätettiin lisätä vuoden 2011 kisoihin ja nykyisin mukana on 24 maata. Mukana olevat 24 joukkuetta jaetaan neljään lohkoon, joiden kolme parasta joukkuetta pääsevät mukaan jatkolohkoon. Jatkolohkoista pudotuspeleihin pääsevät lohkojen neljä parasta maata. Jäljellä olevat maat pelaavat pareittain sijoituksensa mukaan: esimerkiksi toisen jatkolohkon neljänneksi paras joukkue pelaa toisen lohkon parasta joukkuetta vastaan. Parien voittajajoukkueet etenevät välierien kautta loppuotteluun ja hävinneet joukkueet pelaavat sijoituspeleissä. Parhaiten sijoittuneet maat pääsevät seuraaviin maailmanmestaruuskilpailuihin tai olympiaturnaukseen. == Voittajat == Vuosi Pelipaikka (finaali) Loppuottelu Loppuottelu Loppuottelu Pronssiottelu Pronssiottelu Pronssiottelu Vuosi Pelipaikka (finaali) Mestari Tulos Toinen Kolmas Tulos Neljäs 1935 (Geneve) Latvia 24–18 Espanja Tšekkoslovakia 25–23 Sveitsi 1937 (Riika) Liettua 24–23 Italia Ranska 27–24 Puola 1939 (Kaunas) Liettua ei pelattu Latvia Puola ei pelattu Ranska 1946 (Geneve) Tšekkoslovakia 34–32 Italia Unkari 38–32 Ranska 1947 (Praha) Neuvostoliitto 56–37 Tšekkoslovakia Egypti 50–48 Belgia 1949 (Kairo) Egypti ei pelattu Ranska Kreikka ei pelattu Turkki 1951 (Pariisi) Neuvostoliitto 45–44 Tšekkoslovakia Ranska 55–52 Bulgaria 1953 (Moskova) Neuvostoliitto ei pelattu Unkari Ranska ei pelattu Tšekkoslovakia 1955 (Budapest) Unkari ei pelattu Tšekkoslovakia Neuvostoliitto ei pelattu Bulgaria 1957 (Sofia) Neuvostoliitto ei pelattu Bulgaria Tšekkoslovakia ei pelattu Unkari 1959 (Istanbul) Neuvostoliitto 83–72 Tšekkoslovakia Ranska 62–60 Unkari 1961 (Belgrad) Neuvostoliitto 60–53 Jugoslavia Bulgaria 55–46 Ranska 1963 (Wrocław) Neuvostoliitto 60–53 Puola Jugoslavia 89–61 Unkari 1965 (Moskova) Neuvostoliitto 58–49 Jugoslavia Puola 86–70 Italia 1967 (Helsinki) Neuvostoliitto 89–77 Tšekkoslovakia Puola 80–76 Bulgaria 1969 (Napoli) Neuvostoliitto 81–72 Jugoslavia Tšekkoslovakia 77–75 Puola 1971 (Essen) Neuvostoliitto 69–64 Jugoslavia Italia 85–67 Puola 1973 (Barcelona) Jugoslavia'' 78–67 Espanja Neuvostoliitto 90–58 Tšekkoslovakia 1975 (Belgrad) Jugoslavia ei pelattu Neuvostoliitto Italia ei pelattu Espanja 1977 (Liège) Jugoslavia 74–61 Neuvostoliitto Tšekkoslovakia 91–81 Italia 1979 (Torino) Neuvostoliitto 98–76 Israel Jugoslavia 99–92 Tšekkoslovakia 1981 (Praha) Neuvostoliitto 84–67 Jugoslavia Tšekkoslovakia 101–90 Espanja 1983 (Nantes) Italia 105–96 Espanja Neuvostoliitto 105–70 Alankomaat 1985 (Stuttgart) Neuvostoliitto 120–89 Tšekkoslovakia Italia 102–90 Espanja 1987 (Pireus) Kreikka 103–101 JE Neuvostoliitto Jugoslavia 98–87 Espanja 1989 (Zagreb) Jugoslavia 98–77 Kreikka Neuvostoliitto 104–76 Italia 1991 (Rooma) Jugoslavia 88–73 Italia Espanja 101–83 Ranska 1993 (München) Saksa 71–70 Venäjä Kroatia 99–59 Kreikka 1995 (Ateena) Jugoslavia 96–90 Liettua Kroatia 73–68 Kreikka 1997 (Barcelona) Jugoslavia 61–49 Italia Venäjä 97–77 Kreikka 1999 (Pariisi) Italia 64–56 Espanja Jugoslavia 74–62 Ranska 2001 (Istanbul) Jugoslavia 78–69 Turkki Espanja 99–90 Saksa 2003 (Tukholma) Liettua 93–84 Espanja Italia 69–67 Ranska 2005 (Belgrad) Kreikka 78–62 Saksa Ranska 98–68 Espanja 2007 (Madrid) Venäjä 60–59 Espanja Liettua 78–69 Kreikka 2009 (Katowice) Espanja 85–63 Serbia Kreikka 57–56 Slovenia 2011 (Kaunas) Espanja 98–85 Ranska Venäjä 72–68 Makedonia 2013 (Ljubljana) 80–66 92–66 2015 (Lille)/// 80–63 81–68 2017 (Istanbul)/// 93–85 93–85 2022 (Berliini)/// 88–76 82–69 2025 (Riika)/// == Mitalitaulukko == Nro Maa Mestaruus Hopeaa Pronssia Yhteensä 1 14 3 4 21 2 5 5 3 13 3 4 6 4 14 4 3 3 1 7 5 Serbia (ja Montenegro) 3 2 1 6 6 2 4 4 10 7 2 1 2 5 8 1 6 5 12 9 1 2 6 9 10 1 1 2 4 11 1 1 1 3 12 1 1 0 2 = 1 1 0 2 14 1 0 1 2 15 1 0 0 1 16 0 1 3 4 17 0 1 1 2 18 0 1 0 1 = 0 1 0 1 20 0 0 2 0 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kilpailut FIBA Europen sivustolla Luokka:79.33 Koripallo *