EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Paluulaki

Paluulaki () on Israelin vuonna 1950 säätämä laki, jonka nojalla kaikilla juutalaisilla ympäri maailmaa on oikeus muuttaa Israeliin ja saada automaattisesti maan kansalaisuus. Israelin korkeimman oikeuden mukaan laki on yksi valtion keskeisimmistä, ja jokaisen juutalaisen oikeus tehdä alija (muutto Israeliin) on yksi juutalaisvaltion keskeisimmistä piirteistä. Juutalaisuus periytyy äidin kautta, eli henkilö on juutalainen, jos hänen äitinsä on juutalainen. Laki ei määrää tarkasti, miten juutalaisuus todistetaan, vaan se on viranomaisten harkinnassa. Todisteeksi voivat kelvata esimerkiksi syntymätodistukset, passit, sotilaskortit tai opiskelutodistukset, jos niissä on tarpeelliset tiedot hakijan juutalaisuudesta. Vuonna 1970 lakia laajennettiin koskemaan myös juutalaisten lasten ja lastenlasten puolisoita. Laissa juutalaisuus määritellään seuraavasti: ”Juutalainen tarkoittaa henkilöä, joka on syntynyt juutalaiselle äidille tai joka on kääntynyt juutalaisuuteen, eikä ole jonkin muun uskonnon jäsen”. Laki mahdollistaa messiaanisten juutalaisten maahanmuuton rajoittamisen silloin, kun heidän tulkitaan kääntyneen kristityiksi. Poikkeuksia lakiin on kuitenkin niille, jotka ovat vapaaehtoisesti vaihtaneet uskontoa tai jotka saattavat uhata yleistä turvallisuutta. Juutalainen voi saada Israelin kansalaisuuden heti maahan saapuessaan, eikä vaadita asumisaikaa, ja lain nojalla kansalaisuuden saaneet voivat säilyttää kaksoiskansalaisuuden. == Lähteet == Luokka:Sionismi Luokka:Israelin politiikka
Aucazein

Aucazein (oksitaaniksi: Aucasenh) on kunta Ranskan eteläosassa Ariègen departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Bouiganejoen varrella, noin 19 kilometriä Saint-Girons'n kaupungista lounaaseen. pienoiskuva|vasen|Bouiganejoki Aucazein kuuluu Parc naturel régional des Pyrénées ariégeoises -luonnonpuistoon. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ariègen kunnat
Nina Dorliak

Nina Lvovna Dorliak (; 7. heinäkuuta 1908 Pietari – 17. toukokuuta 1998 Moskova) oli venäläinen sopraano.Nina Dorliak (Soprano) Bach-Cantatas, viitattu 9.9.2024 Dorliak oli laulaja Ksenija Dorliakin tytär ja opiskeli Moskovan konservatoriossa äitinsä johdolla. Hän aloitti vuonna 1935 uransa konserttilaulajana. Hän esiintyi usein sekä kotimaassaan että kansainvälisesti enimmäkseen konserttilaulajana, jonka ohjelmistoon kuului muun muassa Alessandro Scarlattin, Robert Schumannin, Claude Debussyn, Mihail Glinkan, Modest Musorgskin, Sergei Rahmaninovin, Sergei Prokofjevin ja Dmitri Šostakovitšin teoksia. Dorliak tutustui vuonna 1946 Svjatoslav Richteriin ja oli tämän elämänkumppani miehen kuolemaan (1997) saakka. Pariskunta teki myös musiikillista yhteistyötä. Dorliak teki monia levytyksiä. Hän opetti vuodesta 1947 lähtien Moskovan konservatoriossa. Hänen tunnettuja oppilaitaan olivat Galina Pisarenko, Erik Kurmangalijev, Jelena Bryljova ja Aleksandr Naumenko. == Lähteet == Luokka:Venäläiset laulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Kim Bazarsadajev

Kim Ivanovitš Bazarsadajev (; 22. huhtikuuta 1937 Hoito-Aga, Burjaatti- Mongolien autonominen SNT – 12. joulukuuta 2002 Ulan-Ude, Burjatia) oli venäläinen, Burjatiasta lähtöisin ollut ooppera- ja konserttilaulaja. Hän oli äänialaltaan basso.Ким Базарсадаев Kino-teatr.ru, viitattu 9.9.2024 Bazarsadajev opiskeli Lhasaran Linhovoinin johdolla Ulan-Uden Tšaikovski- musiikkiopistossa vuodesta 1954. Valmistuttuaan hän opiskeli Leningradin konservatoriossa, josta hän valmistui Ivan Plešakovin luokalta vuonna 1963. Bazarsadajev oli Burjatian ooppera- ja balettiteatterin solisti vuosina 1959–1963 ja jälleen vuodesta 1966. Lisäksi hän lauloi muun muassa Puna- armeijan kuorossa vuosina 1965–1966. Bazarsadajev vieraili osana Neuvostoliiton nuorten taiteilijoiden delegaatiota Ruotsissa vuonna 1963 ja oli tukholmalaisen lehden mukaan yksi ryhmän kiinnostavimmista esiintyjistä. Bazarsadajev vieraili esiintyjänä monissa venäläisissä kaupungeissa, Moldovassa, Azerbaidžanissa, Englannissa, Norjassa, Tšekkoslovakiassa, Guineassa, Ranskassa, Suomessa, Mongoliassa, Kiinassa ja Japanissa. Bazarsadajevin oopperaohjelmistoon kuului teoksia monilta venäläisiltä ja neuvostoliittolaisilta säveltäjiltä sekä länsimaisilta säveltäjiltä, kuten Giuseppe Verdiltä. Hän esiintyi myös mongolialaisten ja kalmukialaisten teosten esityksissä. Lisäksi Bazarsadajevin ohjelmistossa erityinen asema oli burjatialaisilla kansanlauluilla ja burjatialaisten säveltäjien lauluilla. Melodija julkaisi häneltä useita levytyksiä. Vuonna 1986 Neuvostoliitossa esitettiin hänen työlleen omistettu televisioelokuva Svet nad Baikalom. Bazarsadajev sai monia palkintoja ja tunnustuksia Neuvostoliitolta, Venäjältä ja Mongolialta. Hänestä tuli Neuvostoliiton kansantaiteilija vuonna 1981. Bazarsadajev kuului vuodesta 1978 kommunistipuolueeseen ja istui Burjatian aluekomiteassa. Hän johti Burjatian ooppera- ja balettiteatteria vuosina 1994–1998. Hänestä tuli vuonna 1998 Burjatian kulttuuriministeriön neuvonantaja. Lisäksi Bazarsadajev muun muassa johti vuosina 1988–2002 opettajansa Linhovoinin mukaan nimettyä kansainvälistä laulukilpailua. Myös hänen tyttärestään ja pojastaan tuli laulajia. == Lähteet == Luokka:Venäläiset oopperalaulajat Luokka:Bassot Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
DarkSun

DarkSun on espanjalainen power metal -yhtye. Yhtye on perustettu vuonna 2002. Yhtye perustettiin Nörthwind-yhtyeen hajottua kahden albumin jälkeen. == Diskografia == === Studioalbumit === * El legado (2004) * El lado oscuro (2006) * The Dark Side (2007) * Libera Me (2008) * Tocar el sol (2010) * Memento Mori (2012) * Crónicas de Áravan (2016) * Chronicles of Aravan (2016) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Espanjalaiset metalliyhtyeet
Koskenkylän tuulivoimalaitos

Koskenkylän tuulivoimalaitos on Keski-Pohjanmaalla Kokkolan Lohtajan kylässä sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 2,35 megawattia. Voimalan on rakentanut, sen omistaa ja sitä operoi Koskenkylän Tuulienergia Oy. == Yleistä == Tuulivoimalaitoksen tarkkaa paikkaa ei ole saatu selville eri lähteitä vertailemalla. Kuitenkin ainoa tuulivoimalaitos Kokkolan Koskenkylän lähistöllä on sen itäpuolella Nevanperänkankaalla sijaitseva yksinäinen voimalaitos. Suomen Tuulivoimayhdistyksen tilastoissa tuulivoimalaitos on valmistunut vuonna 2017 ja sen valmistajaksi on ilmoitettu saksalainen Enercon. Tuulivoimalan kapasiteetiksi on ilmoitettu kokonaisluvuksi pyöristettynä 2 megawattia. Ranskalaisessa Windpower-sivustolla tuulivoimalaitoksen valmistaja on myös Enercon, mutta kapasiteetiksi ilmoitetaan 2,35 megawattia. Jos tiedot ovat oikeita, tulevat kyseeseen Enerconin mallit E82, E92 tai E103 , joiden tuuliturbiinin halkaisijat metreinä esiintyvät mallitunnuksessa. Eräs kolmas verkkosivusto mainitsee valmistajaksi alankomaalaisen Lagerweyn. Voimala sijaitsee 25 metrin korkeudella mpy. Tuulivoimalan omistava yhtiö Koskenkylän Tuulienergia Oy on perustettu elokuussa 2013. Yhtiön postiosoite sijaitsee Kauhajoella. == Uutiset == Turun Energia ilmoitti syyskuussa 2017, että se sopi ostavansa kaiken Koskenkylän voimalan ja Korpirannan tuulivoimalaitoksen tuottaman sähköenergian. == Katso myös == * Luettelo Suomen tuulivoimaloista == Lähteet == Luokka:Suomen tuulivoimapuistot Luokka:Kokkolan rakennukset ja rakennelmat
The Day of...

The Day of... on Nightwish-yhtyeen toinen single studioalbumilta Yesterwynde. Se julkaistiin 8. elokuuta 2024. Kappaleesta julkaistiin musiikkivideo 13. elokuuta 2024. == Kappaleet == == Sanoitukset == Ennen singlen julkaisua Tuomas Holopainen sanoi lyhyellä videolla Youtubessa: > "The Day of...", toinen singlemme, on musiikillisesti jotain aivan muuta. Se > on hyvin erilainen kuin mikään, mitä olemme aiemmin tehneet. Siinä on ihana > 80-luvun fiilis, mutta sanoitukset ovat todella kiistanalaiset. Joten > odotamme myrskyä. Myöhemmin Holopainen avasi kappaleen sanoja tarkemmin > saksalaisen Rock Antenne -radioaseman haastattelussa: Kappale käsittelee > pelkoa ja ihmisten hallitsemista pelon avulla, mitä johtajat, uskonnolliset > ja poliittiset johtajat ovat harjoittaneet vuosituhansia, ja nykyään > erityisesti media. Se ärsyttää minua päivittäin, sillä vaikka maailmassa on > paljon ongelmia, joita meidän täytyy ratkaista - ja kauheita asioita > tapahtuu - meille syötetään jatkuvasti pelkoa maailmanlopusta ja siitä, että > elämme pahimpia aikoja koskaan, maailmanloppu on tulossa, Y2K, mayojen > kalenterin loppu... Monta kertaa meille on ennustettu maailmanloppua, mutta > se ei koskaan toteudu. Kappaleen sanoma on kuitenkin erittäin optimistinen > ja positiivinen: vaikka maailmassa tapahtuu paljon, mitä meidän täytyy > käsitellä, älä unohda, kuinka onnekas olet, että olet elossa. Sinulla on > vuosikymmeniä aikaa nauttia elämästä auringon alla, joten elä täysillä ja > yritä olla pelkäämättä kaikkea. == Esiintyjät == * Tuomas Holopainen – kosketinsoittimet * Emppu Vuorinen – kitarat * Floor Jansen – laulu * Troy Donockley – Irlantilainen säkkipilli, tinapilli, busuki, kitarat, laulu, taustalaulu * Kai Hahto – rummut * Jukka Koskinen – bassokitara == Lähteet == Luokka:Vuoden 2024 kappaleet Luokka:Nightwishin kappaleet
Golin kirkko

Golin kirkko () on Golin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1882. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Gol
Heradin kirkko

Heradin kirkko () on Golin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1934. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Gol
Mariankirkko (Gran)

Mariankirkko () on Granin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta. Mariankirkon vieressä sijaitsee Nikolainkirkko, ja rakennuksia kutsutaankin "sisaruskirkoiksi". Mariankirkko tuhoutui salaman sytyttämässä tulipalossa vuonna 1813 ja kunnostettiin vasta 1860-luvulla. ==Kuvia== Sisterchurches at Gran, Mariachurch, Interior.jpg|Alttari ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Gran
Nikolainkirkko (Gran)

Nikolainkirkko () on Granin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1200-luvulta. Nikolainkirkon vieressä sijaitsee Mariankirkko, ja rakennuksia kutsutaankin "sisaruskirkoiksi". ==Kuvia== Sisterchurches at Gran, Nicolaychurch, Interior.jpg|Kirkkosali ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Gran
John Wellborn Root

John Wellborn Root (10. tammikuuta 1850, Lumpkin – 15. tammikuuta 1891, Chicago) oli yhdysvaltalainen arkkitehti ja yksi Chicagon koulukunnan huomattavimmista edustajista. John Rootin vanhemmat lähettivät Yhdysvaltain sisällissodan aikana poikansa turvaan Iso-Britanniaan, jossa tämä opiskeli vuoden ajan Oxfordissa. Root suoritti rakennustekniikan tutkinnon New Yorkin yliopistossa vuonna 1869 ja työskenteli sen jälkeen kaksi vuotta Chicagossa Carter, Drake ja Wight -arkkitehtitoimistossa. John Root tapasi toimistossa Daniel H. Burnhamin, ja miehet ystävystyivät. Root ja Burnham perustivat vuonna 1873 oman arkkitehtitoimistonsa, Burnham and Rootin. Toimiston ensimmäinen merkittävä tilaus oli liikerakennus Montauk Building, joka valmistui vuonna 1882. Rakennuksessa oli 10 kerrosta, ja se piti tukea kunnolla. Root suunnitteli perustukseen rautakiskoista koostuvan ritilän, joka jakoi painon tasaisesti koko rakennuksen pinta-alalle. Toinen merkittävä tekninen innovaatio oli litteiden laattakaarien käyttö lattioissa palosuojauksena. Root oli pääsuunnittelijana Burnham and Rootin kahdessa keskeisessä rakennusprojektissa, The Rookeryssa ja Monadnock Buildingissa. Root kuoli keuhkokuumeeseen vuonna 1891 kesken Chicagon maailmannäyttelyn näyttelyalueen rakennusten suunnitelutöiden. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1891 kuolleet
Moulis (Ariège)

Moulis (oksitaaniksi: Molins) on kunta Ranskan eteläosassa Ariègen departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Lezjoen varrella, noin kuusi kilometriä Saint-Girons'n kaupungista lounaaseen. Kunnan nähtävyyksiä ovat Aubertin kylässä oleva jo roomalaisten käyttämä marmorilouhos sekä vanha sankakaarinen silta. Luzenacin kylässä on 1100-luvulta peräisin oleva kappeli, jota laajennettiin 1400-luvulla kellotornilla, sekä vanhan roomalaisen tien varrelle rakennettu roomalainen pilari, joka on ehkä uskonnollinen muistomerkki. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ariègen kunnat
Nesin kirkko (Gran)

Nesin kirkko () on Granin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1730. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Gran
Sørumin kirkko (Gran)

Sørumin kirkko () on Granin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1861. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Gran
Sørumin kirkko

Sørumin kirkko voi tarkoittaa seuraavia: * Sørumin kirkko, kirkko Granin kunnassa Norjassa * Sørumin kirkko, kirkko Lillestrømin kunnassa Norjassa
Igor Frolov

Igor Aleksandrovitš Frolov (; 10. tammikuuta 1937 Moskova – 30. heinäkuuta 2013) oli venäläinen viulisti ja säveltäjä.Igor Frolov Wieniawski.pl, viitattu 9.9.2024 Distinguished Russian Professor Igor Frolov Has Died - Aged 76 The Violin Channel 2.8.2013, viitattu 9.9.2024 Фролов Игорь Александрович Московская консерватория, viitattu 9.9.2024 Frolov syntyi muusikkoperheeseen. Hän oli Boris Belenkin viuluoppilas. Moskovan konservatoriossa hän opiskeli Abram Jampolskin johdolla, mutta hän viimeisteli opintonsa ja sai tohtorin arvon David Oistrahin luokalta vuonna 1965. Frolov palkittiin Yleisvenäläisessä viulukilpailussa (1959) ja Yleisneuvostoliittolaisessa musiikin esityskilpailussa (1960). Kansainvälisesti hänet palkittiin Bukarestin George Enescu -kilpailussa vuonna 1961 ja Pariisin Long–Thibaud- kilpailussa vuonna 1967. Frolovista tuli Moskontsertin solisti vuonna 1964. Frolov työskenteli Oistrahin viululuokan apulaisopettajana vuosina 1965–1971. Hänestä tehtiin vuonna 1998 Moskovan konservatorion professori, ja vuodesta 2007 hän opetti Sergei Kravtšenkon johtamalla viululuokalla. Frolov piti mestarikursseja Venäjällä, Sveitsissä, Italiassa, Espanjassa, Puolassa, Turkissa ja Yhdysvalloissa. Hän oli myös kansainvälisen Tšaikovski- viulukilpailun tuomariston puheenjohtaja. Frolov oli Venäjän kansantaiteilija, Moskovan filharmonisen seuran taiteellinen johtaja sekä Moskovskaja kamerata -kokoonpanon kapellimestari ja taiteellinen johtaja. Frolov ei saanut sävellysopetusta, mutta aloitti säveltämisen Oistrahin kehotuksesta. Hän teki sävellyksiä ja sovituksia viululle, kahdelle viululle ja pianolle. Näitä teoksia ovat esittäneet muiden muassa Maksim Vengerov ja Vadim Repin.Igor Frolov Sofia Philharmonic, viitattu 9.9.2024 Frolovin teosten joukossa on Oistrahin muistolle omistettu Fantasia sooloviululle. == Lähteet == Luokka:Venäläiset viulistit Luokka:Venäläiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Clemens Schmid

Clemens Schmid (s. 18. elokuuta 1990 Innsbruck) on itävaltalainen moottoriurheilija. == Ura == Schmid teki autokilpailudebyyttinsä vuonna 2009 kilpailemalla BMW 325 Challengessa. Vuonna 2010 hän siirtyi Saksan Porsche Carrera Cup -sarjaan. Hän sijoittui kauden tuloksissa kahdeksanneksi. Schmid ajoi myös ADAC GT Masters -sarjassa. Vuonna 2011 Schmid jatkoi Saksan Porsche Carrera Cupissa ja päätti kauden jälleen kahdeksanneksi. Samana vuonna Schmid ajoi Porsche Supercup -sarjassa yhden kilpailun vierailevana kuljettajana. Schmid kilpaili sitten vuosina 2011–2012 Porsche GT3 Cup Challenge Middle East -sarjassa, jossa hän sijoittui kolmanneksi. Vuonna 2012 Schmid jatkoi jälleen Saksan Porsche Carrera Cupissa. Hän sijoittui sarjan 13:ksi. Hän osallistui myös Porsche Supercupin Monacon kilpailuun. Schmid voitti mestaruuden kauden 2012–2013 Porsche GT3 Cup Challenge Middle East -sarjassa Al Nabooda Racingin kanssa voitettuaan yhdeksän kertaa. Vuonna 2013 Schmid kilpaili Porsche Supercupissa täyden kauden. Hän sijoittui sarjan 17:ksi. Schmid jatkoi myös kaudella 2014 ja voitti yhden kilpailun sijoittuen kymmenenneksi. Kaudella 2014-15 Schmid voitti toisen kerran Porsche GT3 Cup Challenge Middle East -sarjan mestaruuden. Tämän jälkeen Schmid on kilpaillut urallaan eri GT- sarjoissa kuten GT World Challenge Europe, Intercontinental GT Challenge ja DTM-sarjoissa. == Lähteet == *Clemens Schmid Driver Databasessa Luokka:Itävaltalaiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Porsche Supercup -kuljettajat Luokka:DTM-kuljettajat Luokka:Elävät henkilöt
WarCry

WarCry on espanjalainen power metal -yhtye. Yhtye on perustettu vuonna 2001. == Diskografia == === Studioalbumit === * WarCry (2002) * El sello de los tiempos (2002) * Alea Jacta Est (2004) * ¿Dónde está la luz? (2005) * La quinta esencia (2006) * Revolución (2008) * Alfa (2011) * Inmortal (2013) * Donde el silencio se rompió... (2017) * Daimon (2022) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Espanjalaiset metalliyhtyeet
Roman Kumlyk

Roman Petrovytš Kumlyk (; 4. joulukuuta 1948 Verhni Jaseniv – 22. tammikuuta 2014 Verhni Jaseniv) oli ukrainalainen viulisti ja kansanmuusikko.Кумлик Роман Петрович Енциклопедія Сучасної України, viitattu 9.9.2024 Kumlyk sai viulun- ja huilunsoiton opetusta. Hän johti vuodesta 1982 Tšeremoš-kokoonpanoa ja sai vuonna 1990 Ukrainan SNT:n ansioituneen kulttuurityöläisen arvonimen. Kumlykin ohjelmistoon kuului ukrainalaisia ja hutsulien perinteeseen kuuluvia kappaleita. Vuosina 1992–2007 Kumlyk työskenteli Lublinin akateemisessa kulttuurikeskuksessa Puolassa. Hän perusti vuonna 2000 Hutsulien elämäntavan, etnografian ja soitinten museon. Hän keräsi laajan kokoelman erilaisia soittimia. Kumlyk sai vuonna 2009 Ukrainan ansioritarikunnan luokan III kunniamerkin. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset viulistit Luokka:Kansanmuusikot Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Årås

Årås on taajama Austrheimin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 601 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Austrheim Luokka:Norjan taajamat
Jössefors

Jössefors on taajama Arvikan kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 715 asukasta vuonna 2021. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Arvikan kunta
Edane

Edane on taajama Arvikan kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 671 asukasta vuonna 2021. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Arvikan kunta
Viktor Storoženko

Viktor Havrylovytš Storoženko (; 6. syyskuuta 1940 – 13. toukokuuta 1988 Karpaatit) oli ukrainalainen elokuvaohjaaja.Виктор Стороженко Kino-teatr.ru, viitattu 9.9.2024 Storoženko valmistui Harkovan yliopiston filologian tiedekunnasta vuonna 1962 ja Kiovan kansallisesta teatteri-, elokuva- ja televisioyliopistosta vuonna 1968. Hän työskenteli Ukrkinoh’ronika-studiolla ja vuodesta 1971 Ukrtelefilmin ohjaajana. Storoženko teki myös käsikirjoituksia moniin dokumentteihin. Hän kuoli Karpaateilla 47-vuotiaana ollessaan tekemässä uutta elokuvaa. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
August Falck

August Falck (18. huhtikuuta 1882 Tukholma – 16. huhtikuuta 1938) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän johti omaa kiertävää teatteria ja vastasi August Strindbergin Neiti Julie -näytelmän kantaesityksestä vuonna 1906. Pian tämän jälkeen hän perusti Strinbergin kanssa Intima Teaternin Tukholman Norra Bantorgetin laidalle. Falck oli vuosina 1909–1936 naimisissa Manda Björlingin kanssa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Ruotsalaiset teatterinjohtajat Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1938 kuolleet
Aleksandr Holminov

Aleksandr Nikolajevitš Holminov (; 8. syyskuuta 1925 Moskova – 26. marraskuuta 2015 Moskova) oli venäläinen säveltäjä.Александр Николаевич Холминов Belcanto.ru, viitattu 9.9.2024 Александр Холминов Kino-teatr.ru, viitattu 9.9.2024 Holminov aloitti musiikin oppitunneilla käymisen vuonna 1934, mutta omaan soittimeen perheellä ei ollut varaa. Vuonna 1941 opetus loppui, ja Holminov vietti jonkin aikaa Frunzen sotilasakatemian musiikin laitoksella. Vuonna 1944 hän pääsi Moskovan konservatorioon Anatoli Aleksandrovin ja sitten Jevgeni Golubevin sävellysluokalle. Holminov sai säveltäjänä ensimmäisen palkinnon konservatorion kilpailussa, ja hänen musiikkiaan alettiin esittää radiossa. Hän valmistui Moskovan konservatoriosta vuonna 1950. Hänen valmistujaistyönsä oli sävelruno Molodaja gvardija. Holminov hyväksyttiin heti Neuvostoliiton säveltäjäliittoon. Holminov keskittyi ensin säveltämään lauluja. Vuonna 1964 hän sai valmiiksi oopperan Optimistitšeskaja tragedija. Tämän jälkeen oopperalla oli keskeinen asema Holminovin sävellystuotannossa. Vuoteen 1987 mennessä hän oli säveltänyt yksitoista oopperaa venäläisten ja neuvostoliittolaisten kirjailijoiden teosten pohjalta. Vuodesta 1975 lähtien Holminov teki pitkäaikaista yhteistyötä Boris Pokrovskin ja tämän musiikkiteatterin kanssa. Holminov sävelsi oopperoiden lisäksi muun muassa kolme sinfoniaa (1973, 1975, 1977), muita orkesteriteoksia, kolme jousikvartettoa (1980, 1985, 1986) ja elokuvamusiikkia. Hän sai urallaan lukuisia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Neuvostoliiton valtionpalkinnon (1978) ja Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen (1984). == Lähteet == Luokka:Venäläiset säveltäjät Luokka:Venäläiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Outi Tanhuanpää

Outi Tanhuanpää on Miss Suomi vuodelta 1987. Hän edusti Suomea Miss Universum -kilpailussa Singaporessa toukokuussa 1987. Missivuoden jälkeen Tampereelta kotoisin ollut Tanhuanpää siirtyi PR-alalle, teki juontajan töitä ja kaavaili myös politiikkaan lähtemistä Kokoomuksen kannattajana. Tanhuanpää juonsi vuonna 1989 televisioidun Miss Skandinavia -kilpailun yhdessä näyttelijä Tom Wentzelin kanssa. Keväällä 1991 hän veti Yle TV1 -kanavalla yhdessä teologi Miikka Ruokasen kanssa elämänkatsomuksellisia ja eettisiä kysymyksiä käsittelevää keskusteluohjelmaa Pöytäpuheita, jota lähetettiin kymmenen jaksoa. Tanhuanpää on asunut suomalaisen aviomiehensä Arin kanssa pitkään Australiassa ja vetäytynyt julkisuudesta. Perheeseen kuuluu myös tytär. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Miss Suomi -kilpailun voittajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Australiansuomalaiset henkilöt
Alexander Aminoff (pankinjohtaja)

Alexander Aminoff (27. kesäkuuta 1875 Helsinki – 14. tammikuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra ja pankinjohtaja. == Perhe == Aminoffin vanhemmat olivat eversti Adolf Casimir Aminoff ja Olga Heiroth. Hänen isoisä oli eversti Alexander Aminoff ja isoisoisä oli kreivi Johan Fredrik Aminoff. Hän avioitui Claudia Elisabeth Ivanoffin kanssa. Pariskunta sai yhden lapsen: vapaaherratar Elisabet Aminoffin. == Ura == Aminoff aloitti opinnot Keisarillisessa Aleksanterin-Yliopistossa vuonna 1893 ja hän suoritti ylemmän hallintotutkinnon vuonna 1900. Hänet nimitettiin keisarillisen Suomen senaatin talousosaston kopistiksi vuonna 1900. Hän siirtyi Suomen Pankin palvelukseen ja hänet nimitettiin nuoremmaksi kirjanpitäjäksi vuonna 1904. Vuonna 1908 hän siirtyi Suomen Pankin Tampereen konttorin palvelukseen, Suomen Pankin Pietarin konttorin palvelukseen vuonna 1912 ja Suomen Pankin Viipurin konttorin palvelukseen vuonna 1914. Vuonna 1917 hänet nimitettiin Suomen Pankin Vaasan konttorin komissaariksi vuonna 1917. Hän erosi Suomen Pankin palveluksesta 24. syyskuuta vuonna 1918. Aminoff nimitettiin Helsingin Diskonttopankin toimitusjohtajaksi vuonna 1918, mikä rahoitti Saksan ja Ukrainan kanssa käytävää kaupankäyntiä. Pankin osakkaita olivat Pariisissa asuneet venäläiset emigrantit. Pankkiiri Leon(id) Nemirovskijin omistama La Société du Crédit Auxiliaire de Commerce, Industrie et Chemin de Fer omisti 20 prosenttia pankista. Nemirovskij oli taustaltaan Ukrainan juutalainen, joka nousi Venäjän keisarikunnan rikkaimpien pankkiirien keskuuteen ja Venäjän vallankumouksen jälkeen hän muutti Suomen kautta Ranskaan. Aminoff toimi Pohjoismaiden Yhdyspankin Maarianhaminan konttorin pankinjohtajana vuosina 1921-1930 ja Tammisaaren konttorin pankinjohtajana vuosina 1930-1942. Aminoff toimi myös valtiopäivämiehenä aatelissäädyn edustajana. == Katso myös == * Aminoff == Lähteet == Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Suomalaiset aateliset
Agía Triáda (Lasíthi)

Agía Triáda (, ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 56 (2021). Agía Triádan kylä sijaitsee Kreetan kaakkoisosissa noin 34 kilometriä etelään Siteían kaupungista, noin 88 kilometriä itäkaakkoon Ágios Nikólaoksesta ja linnuntietä noin 3,5 kilometriä sisämaahan saaren etelärannikosta eli Libyanmeren rannasta. Kylän vanha nimi on Tso (Τσο). Nykyisen nimen se on saanut Pyhän kolminaisuuden (Agía Triáda) kirkostaan. Agía Triáda muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Dimotikí Koinótita Agías Triádos, Δημοτική Κοινότητα Αγίας Τριάδος), johon kuuluvat varsinaisen Agía Triádan kylän lisäksi Kreetan etelärannikon edustalla oleva Koufonísin saari sekä sen ympärillä olevat pienemmät saaret Makrouló, Mármaros, Strongyló ja Tráchilos. Koko yhdyskunnan väkiluku on 58 (2021). Agía Triádan Dasonáriin sijoitetaan usein antiikin ajan Syrinthoksen kaupunki. Seudulta on tehty myös minolaisaikaisia löytöjä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreetan kylät Luokka:Siteía
Ágios Ioánnis (Chaniá)

Ágios Ioánnis () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Sfakián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 25 (2021). Ágios Ioánnisin kylä sijaitsee Kreetan lounaisosassa noin kaksi kilometriä sisämaahan saaren etelärannikosta ja noin 93 kilometriä etelään Chaniásta. Se on saanut nimensä siellä olevasta Pyhälle Johannekselle (Ágios Ioánnis) omistetusta kirkosta. Ágios Ioánnis muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Αγίου Ιωάννου, Dimotikí Koinótita Agíou Ioánnou), johon kuuluu varsinaisen Ágios Ioánnisin kylän lisäksi Arádainan kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 28 (2021). Kylien välinen etäisyys on noin viisi kilometriä. == Lähteet == Luokka:Kreetan kylät Luokka:Sfakiá
Ágios Vasíleios (Iraklion)

Ágios Vasíleios () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Viánnoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 123 (2021). Ágios Vasíleioksen kylä sijaitsee Kreetan eteläisissä keskiosissa noin 64 kilometriä kaakkoon Iraklionista. Se on rakennettu noin 560 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Ágios Vasíleios muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Αγίου Βασιλείου, Dimotikí Koinótita Agíou Vasileíou), johon kuuluvat varsinaisen Ágios Vasíleioksen kylän lisäksi kylät Latómia, Néa Árvi ja Xerókampos. Koko yhdyskunnan väkiluku on 274 (2021). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreetan kylät Luokka:Viánnos
Almyrída

Almyrída () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa: * Almyrída, kylä Apokóronaksen kunnassa Chanián alueyksikössä Kreetan saarella * Almyrída, kylä Mylopótamoksen kunnassa Réthymnon alueyksikössä Kreetan saarella
Almyrída (Réthymno)

Almyrída () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Mylopótamoksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 10 (2021). Almyrídan kylä sijaitsee suunnilleen Kreetan pohjoisrannikon puolivälissä noin 41 kilometriä länsiluoteeseen Iraklionista ja noin 38 kilometriä länteen Réthymnosta. Se on osa Sísesin kyläyhdyskuntaa. Antiikin ajan Kytaionin kaupungin arvellaan sijainneen nykyisen kylän tienoilla. Kylän lähellä sijaitsee pieni Alykín ranta. == Lähteet == Luokka:Kreetan kylät Luokka:Mylopótamos
Vera Bajeva

Vera Mihailovna Bajeva (; s. 29. maaliskuuta 1936 Ufa) on venäläinen koloratuurisopraano.Баева, Вера Михайловна Tass, viitattu 9.9.2024 Bajeva valmistui Uralin Musorgski-valtionkonservatoriosta vuonna 1959.Баева Вера Михайловна УГК им. Мусоргского, viitattu 9.9.2024 Hän voitti kolmannen yleisneuvostoliittolaisen Glinka-laulukilpailun Moskovassa vuonna 1965. Bajeva on työskennellyt Uralin Musorgski-valtionkonservatoriossa vuosina 1968–1973 ja sitten vuodesta 1982. Hänestä tuli professori vuonna 1996. Bajevan ohjelmistoon on kuulunut ooppera- ja kantaattiaarioita, romansseja, kansanlauluja ja muun muassa Reinhold Glièren konsertto lauluäänelle ja orkesterille. Bajeva esiintyi solistina Sverdlovskin akateemisten valtionfilharmonikkojen kanssa vuosina 1959–2000. Hän sai Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1986 ja Jekaterinburgin kunniakaupunkilaisen arvonimen vuonna 1993. == Lähteet == Luokka:Venäläiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Amirás

Amirás () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Viánnoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 244 (2021). Amirásin kylä sijaitsee Kreetan eteläisissä keskiosissa noin 62 kilometriä kaakkoon Iraklionista. Se on rakennettu noin 680 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän arvellaan syntyneen mahdollisesti jo Kreetan arabivallan aikana, sillä sen nimen katsotaan palautuvan arabian kielen sanaan amir, ”emiiri". Toisen maailmansodan aikaisen saksalaismiehityksen aikana vuonna 1943 natsit surmasivat useita kyläläisiä. Kylässä on tapahtumia muistava muistomerkki. Amirásin tärkeimmät kirkot on omistettu Arkkienkeli Mikaelille (Archángelos Michaíl), Pyhälle Nikolaokselle (Ágios Nikólaos) ja Pyhälle Georgiokselle (Ágios Geórgios). Amirás muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Αμιρά, Dimotikí Koinótita Amirá), johon kuuluvat varsinaisen Amirásin kylän lisäksi kylät Árvi, Kolýmpoi ja Patéles. Koko yhdyskunnan väkiluku on 698 (2021). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreetan kylät Luokka:Viánnos
Illuminata

Illuminata on itävaltalainen power metal/goottimetalliyhtye. Yhtye on perustettu vuonna 2006. == Diskografia == === Studioalbumit === * From the Chalice of Dreams (2008) * A World So Cold (2011) * Where Stories Unfold (2015) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Itävaltalaiset metalliyhtyeet
Linkopallonheitto

Linkopallonheitto on yleisurheilulaji, jossa heitetään kumipalloa. Suoritus tapahtuu yleisurheilukentän keihäänheittopaikalta yhdellä kädellä palloon kiinnitetystä heittoremmistä. Laji on kehitetty 1800-luvun lopussa Saksassa. Linkopallonheitto oli muun muassa 1920-1930-luvuilla järjestettyjen työläisolympialaisten ohjelmassa. Linkopallonheitoin maailmanennätys on länsisaksalaisen kiekonheittäjän Alwin Wagnerin vuonna 1982 heittämä 86,92. Laji on Suomen Perinneurheiluliiton ohjelmassa. Liiton sääntöjen mukaan miesten linkopallo painaa 1 000 grammaa ja naisten 700 grammaa. Palloon kiinnitetyn heittolenkin enimmäispituus on 40 cm. Suomen ensimmäinen virallinen linkopallonheittokilpailu järjestettiin toukokuussa 1926 Turun Weikkojen kansainvälisten yleisurheilukilpailujen yhteydessä. Kilpailun voitti F. J. Leino tuloksella 46,37. Suomen Aarne Franzén voitti linkopallonheiton vuoden 1931 työläisolympialaisissa Wienissä tuloksella 52,79. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yleisurheilulajit
Aleksandr Dolski

Aleksandr Aleksandrovitš Dolski (; s. 7. kesäkuuta 1938 Sverdlovsk) on venäläinen laulaja-lauluntekijä, kitaristi, näyttelijä ja runoilija.Дольский Александр Александрович Bard.ru, viitattu 10.9.2024 Dolski valmistui vuonna 1963 sekä Uralin polyteknillisestä Kirov-instituutista että musiikkikoulusta. Hän sai jo 1950-luvulla toisen palkinnon kitaristina Neuvostoliiton ensimmäisessä toisen maailmansodan jälkeisessä varieteetaiteilijoiden kilpailussa. Dolski muutti vuonna 1975 Leningradiin. Hänestä tuli vuonna 1979 Leningradin miniatyyriteatterin esiintyjä. Hän voitti kuudennen yleisneuvostoliittolaisen varieteetaiteilijoiden kilpailun. Dolski on esiintymisissään käyttänyt kuusikielistä kitaraa. Dolski aloitti jo lapsena laulujen tekemisen omiin runoihinsa. Hänen laulujaan on käytetty myös elokuvissa. Hän on julkaissut sekä levytyksiä että kirjoja ja esiintynyt toistuvasti Venäjän ulkopuolella. Dolskille myönnettiin Venäjän kunniataiteilijan arvonimi. == Lähteet == Luokka:Venäläiset laulajat Luokka:Laulaja-lauluntekijät Luokka:Venäläiset kitaristit Luokka:Venäläiset näyttelijät Luokka:Venäläiset runoilijat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lev Dutkovskyi

Lev Tarasovytš Dutkovskyi (; 9. huhtikuuta 1943 Kuty, Ivano-Frankivskin alue – 16. toukokuuta 2023 Tšernivtsi) oli ukrainalainen säveltäjä ja lauluntekijä.Дутковський Лев Тарасович Енциклопедія Сучасної України, viitattu 10.9.2024 Dutkovskyi perusti vuonna 1966 VIA-yhtyeen Smeritška. Hän kirjoitti ja sovitti sille muun muassa kappaleet ”Snižynky padajut” (1966), ”Bažannja” (1967) ja ”U Karpatah’ h’odyt osin” (1968). Dutkovskyi kiersi kokoonpanon kanssa Neuvostoliitossa ja sen ulkopuolella. Hän teki neljätoista äänitystä Melodija-levymerkille vuosina 1970–1991. Dutkovskyi perusti yleisukrainalaisen Jaremtšuk-varieteelaulufestivaalin vuonna 1996. Hänelle myönnettiin vuonna 1997 Ukrainan presidentin suurpalkinto rockkantaatista ”Diva Marija, h’rany nam Ukrajinu”. Samana vuonna Dutkovskyi sai Ukrainan kansantaiteilijan arvonimen. Vuonna 2019 hänelle myönnettiin Ukrainan ansioritarikunnan toisen luokan kunniamerkki. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset säveltäjät Luokka:Lauluntekijät Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Boriss Parsadanjan

Boriss Parsadanjan (14. toukokuuta 1925 Kislovodsk – 14. toukokuuta 1997 Tallinna) oli vuodesta 1953 lähtien Virossa asunut säveltäjä.Parsadanjan, Boriss Estonian Music Information Centre, viitattu 10.9.2024 Parsadanjan opiskeli viulunsoittoa Aşgabatissa ja jatkoi viulunsoiton opintojaan Vladimir Vulfmanin johdolla Gnesin-musiikkiakatemiassa, josta hän valmistui vuonna 1950. Vuosina 1948–1953 Parsadanjan sai myös Moskovassa sävellysopetusta Genrih Litinskiltä Armenialaisen kulttuuritalon studiossa. Hän muutti Viroon mentyään naimisiin virolaisen kanssa. Hän jatkoi opiskelua Tallinnassa ja valmistui Heino Ellerin sävellysluokalta valtionkonservatoriosta vuonna 1959. Parsadanjan oli Viron säveltäjäliiton jäsen vuodesta 1954 lähtien. Hän soitti viulua Viron television ja radion sinfoniaorkesterissa vuosina 1953–1968 ja oli Viron neuvostotasavallan valtionfilharmonikkojen taiteellinen johtaja vuosina 1975–1986. Parsadanjan sai Viron neuvostotasavallan musiikin vuosipalkinnot vuosina 1973, 1979 ja 1982. Hänelle myönnettiin Viron neuvostotasavallan kansantaiteilijan arvonimi vuonna 1984. Parsadanjan oli yksi Viron tuotteliaimmista sinfonikoista. Hänen tuotantoonsa kuuluu yksitoista sinfoniaa, kaksi alkusoittoa, kaksi eeppistä runoelmaa, konserttoja ja suurimuotoisia vokaaliteoksia sinfoniaorkesterin kera. Lisäksi Parsadanjan sävelsi oopperan, muuta näyttämömusiikkia ja kamarimusiikkia. Armenialainen kansanmusiikki vaikutti Parsadanjanin orkestraaliseen ilmaukseen. Hänen sävelkielessään on myös yhteneväisyyksiä Dmitri Šostakovitšin kanssa. Parsadanjanin teoksia ovat esittäneet Viron kansallinen sinfoniaorkesteri, Viktor Pikaizen, Miroslav Rusin, Tatjana Grindenko ja Jevgeni Svetlanov. Melodija julkaisi useita äänityksiä Parsadanjanin musiikista. Vuonna 1998 Bella Musica -levymerkki julkaisi hänen kunniakseen muotokuva-albumin. == Lähteet == Luokka:Virolaiset säveltäjät Luokka:Virolaiset viulistit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Marija Slavina

Marija Aleksandrovna Slavina (; 17. kesäkuuta 1858 Pietari – 1. toukokuuta 1951 Pariisi) oli venäläissyntyinen, Neuvostoliiton aikana Ranskaan muuttanut oopperalaulaja. Hän tulkitsi sekä mezzosopraano- että kontra- alttorooleja.СЛАВИНА (в замужестве Медем), Мария Александровна (1858–1951) Санкт-Петербургская консерватория имени Н. А. Римского-Корсакова, viitattu 10.9.2024 Slavina syntyi näyttelijäperheeseen ja opiskeli teatteria sekä balettia Pietarin keisarillisen seurueen teatterikoulussa. 1870-luvun loppupuolella hän opiskeli Pietarin konservatoriossa. Hän teki debyyttinsä Mariinski-teatterissa vuonna 1879 Aidan Amneriksen roolissa Eduard Nápravníkin kutsusta. Slavina pysyi Mariinski-teatterin laulajana, kunnes siirtyi Aleksandrinskin teatteriin vuonna 1917. Hänen ohjelmistoonsa kuului rooleja paitsi Giuseppe Verdiltä, myös muiden muassa Gioacchino Rossinilta, Richard Wagnerilta, Camille Saint-Saënsilta, Christoph Willibald Gluckilta, Richard Straussilta, Georges Bizet'ltä ja lukuisilta venäläisiltä säveltäjiltä. Slavina osallistui Verdin Requiemin Venäjän-ensiesitykseen vuonna 1881. Hän meni naimisiin paroni Georgi Medemin kanssa. Slavina opetti yksityisesti ja kaudella 1919–1920 Pietarin konservatoriossa. Muutettuaan Ranskaan hän opetti jonkin aikaa Pariisin venäläisessä konservatoriossa. Hän teki esiintymisiä myös Pariisin Opéra-Comiquessa, Monte Carlossa ja Buenos Airesissa. Nápravník ja Aleksandr Glazunov omistivat Slavinalle sävellyksiä. == Lähteet == Luokka:Venäläiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Altot Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
Sakari Alanko

Sakari Mikonpoika Alanko (synt. Zaharia Nikiforovitš Dorofejev, 5. syyskuuta 1885 Uhtua – 13. marraskuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen varatuomari. == Elämä == Vienan Karjalassa syntynyt Alanko muutti kahdeksanvuotiaana sukulaistensa luokse Raumalle. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Rauman yhteislyseosta 1904 ja suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1912. Opiskeluaikoinaan Alanko oli perustamassa Vienan Karjalaisten Liittoa. Valmistuttuaan hän toimi Kurun ja Teiskon sekä Nastolan piirien nimismiehenä. Virassa ollessaan Alanko joutui suorittamaan Venäjän armeijan asepalveluksen Mikkelin varuskunnassa, koska hänellä ei vielä ollut Suomen kansalaisuutta. Sisällissodan aikana Alanko osallistui koillisrintaman taisteluihin tiedusteluosaston päällikkönä. Sodan päätyttyä hänet nimitettiin 1918 Tampereen poliisilaitoksen etsivän osaston johtajaksi. Vuosina 1927–1928 Alanko muodosti Gustaf Ignatiuksen, Anton Kotosen, F. J. Leinon ja O. A. Wilkmanin kanssa valtioneuvoston asettaman komitean, joka laati mietinnön rikospoliisin uudistamisesta. Vuodesta 1929 lähtien Alanko työskenteli Valtion poliisikoulun opettajana ja hän oli myös koulun varajohtaja vuodesta 1936. Jatkosodan käynnistyttyä 1941 Alanko nimitettiin Kansanhuoltoministeriön tarkkailuosaston päälliköksi. Alanko kuoli sydänkohtaukseen Helsingissä 57-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset poliisit Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vienankarjalaiset Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Werner Krauss

Werner Johannes Krauss (23. kesäkuuta 1884 - 20. lokakuuta 1959) oli saksalainen näyttelijä, joka tunnetaan pääroolistaan Tohtori Caligarina ekspressionistisessa kauhuelokuvassa Tri Caligarin kabinetti (1920) sekä useista rooleistaan natsi-Saksan aikaisessa juutalaisvastaisessa propagandaelokuvassa Vallanhimo (1940). Krauss oli yksi Saksan suosituimpia näyttelijöitä 1900-luvun alkupuolella, mutta hänen yhteistyönsä natsien kanssa teki hänestä hyvin kiistellyn hahmon; Kraussia kiellettiin esiintymästä teatterissa ja elokuvissa Saksassa ensimmäisinä toista maailmansotaa seuraavina vuosina, ja hän joutui osallistumaan denatsifikaatio-ohjelmiin ennen kuin hän sai taas esiintyä Saksassa. Lisäksi hänen esiintymisensä aiheuttivat tämänkin jälkeen protestointia, erityisesti Berliinissä paikallisten juutalaisten keskuudessa. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet Luokka:Saksalaiset näyttelijät
Esch-sur-Alzette (kantoni)

Esch-sur-Alzette () on kantoni Luxemburgin lounaisosassa. Se on sekä toiseksi väkirikkain että toiseksi tiheimmin asuttu kantoni Luxemburgin kantonin jälkeen. Se rajoittuu Belgiaan ja Ranskaan rajoille. Kuten muutkin Luxemburgin kantonit, Esch-sur-Alzetten kantoni on perustettu 31. elokuuta 1795. == Hallinnolliset alueet == Esch-sur-Alzetten kantoni koostuu seuraavista neljästätoista kunnasta ja kaupungista: * Bettembourg * Differdange * Dudelange * Esch-sur-Alzette * Frisange * Kayl * Leudelange * Mondercange * Pétange * Reckange-sur-Mess * Roeser * Rumelange * Sanem * Schifflange == Katso myös == * Luxemburgin kantonit * Kantoni == Lähteet == Luokka:Luxemburgin kantonit
Enkefaliini

Enkefaliini on pentapeptidi, joka osallistuu nosiseption (kivun tunteen) säätelyyn kehossa. Enkefaliineja kutsutaan endogeenisiksi ligandeiksi, koska ne ovat sisäisesti johdettuja (ja siten endogeenisiä) ja sitoutuvat ligandeina kehon opioidireseptoreihin. Vuonna 1975 löydettiin kaksi enkefaliinin muotoa, joista toinen sisältää leusiinia ("leu") ja toinen metioniinia ("met"). Molemmat ovat proenkefaliinigeenin tuotteita. * Met-enkefaliini on Tyr-Gly- Gly-Phe-Met C27H35N5O7S CAS-numero 58569-55-4 * Leu-enkefaliini on Tyr-Gly- Gly-Phe-Leu C28H37N5O7 CAS-numero 58822-25-6 == Aiheesta muualla == * PubChem: Leucine enkephalin * PubChem: Methionine enkephalin * DrugBank: Enkephalins * DrugBank: Metenkefalin * Human Metabolome Database (HMDB): Enkephalin L * Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): MET-enkephalin Luokka:Kipu Luokka:Neuropeptidit
Petra Poutanen

Petra Poutanen (s. 23. toukokuuta 1984 Raahe) on suomalainen kokeellista musiikkia tekevä ja esittävä muusikko, kuoronjohtaja sekä soitinrakentaja, joka valmistaa itse soittimia omaa musiikkiaan varten. Poutanen on työskennellyt myös teatterin parissa. Poutanen esiintyy soolona taiteilijanimellä Pelkkä Poutanen ja hänen soolotuotannossaan yhdistyvät muun muassa klassinen musiikki, kansanperinne, taidepop, noise ja roots. Hän hyödyntää esityksissään live-elektroniikkaa, kuten looppausta ja vokaalimusiikin, kuten kurkkulaulun ja virsien laulutekniikoita. Lisäksi hän työskentelee erilaisten kokoonpanojen ja kuorojen kanssa. Pelkkä Poutanen julkaisi soolouransa esikoisalbumin Pyhä veri vuotaa Eclipse Musicin kautta 7. tammikuuta 2022. Albumin tekemiseen varsinkin sovituksissa on osallistunut myös äänisuunnittelija Joonas Outakoski. == Yhtye ja kuorot == Ennen sooloalbumia Poutanen on tehnyt musiikkia jo UTU-yhtyeensä kanssa, joka on julkaissut tähän mennessä kolme albumia. Neljäs albumi on ilmestymässä syksyllä 2024. Kokoonpano keskittyy pääosin Poutasen säveltämän musiikin esittämiseen Poutanen on johtanut Tellus-kuoroa vuosina 2014–2023, tällä hetkellä hän toimii johtajana kahdelle kuorolle: Tampereen Ihankaikkinen Kuninkaallinen Tuomiokuoro ja Väki. == Palkinnot ja muut tunnustukset == Pyhä veri vuotaa -albumi oli ehdolla 2023 Teosto-palkinnon saajaksi. Albumi oli myös Emma-palkintoehdokkaana vuoden etno -luokassa vuonna 2022 sekä brittiläisen Songlines-lehden kymmenen parhaan albumin joukossa. Vuonna 2024 Pelkkä Poutanen valittiin mukaan globaaliin musiikki- ja showcase-tapahtuma Womexiin Manchesteriin. == Koulutus ja perhe == Poutanen on etnomusikologian kandidaatti Tampereen yliopistosta vuodelta 2010. Hänellä on myös kansanmusiikin maisterin tutkinto Sibelius-Akatemiasta vuodelta 2017. Tutkintojen lisäksi hän on opiskellut kuoron johtamista Tanskassa. Poutasen perheeseen kuuluu yksi lapsi ja he asuvat Tampereella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.saurabooking.com/artists/pelkka-poutanen/ * https://www.discogs.com/artist/10695085-Pelkk%C3%A4-Poutanen Luokka:Suomalaiset kuoronjohtajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ebrima Darboe

Ebrima Darboe (s. 6. kesäkuuta 2001 Bakoteh) on gambialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Serie B:ssä pelaavaa Frosinonea, lainalla AS Romasta ja Gambian maajoukkuetta. Darboe on AS Roman kasvatti ja hän teki debyyttinsä joukkueessa toukokuussa 2021. Hän oli seurasta lainalla Itävallassa LASK Linzissa ja toisessa Serie A -joukkue Sampdoriassa. Kesällä 2024 Darboe oli Gambian joukkueessa AM-kilpailuissa 2021 ja 2023. == Seurajoukkueura == Darboe siirtyi AS Roman junioriakatemiaan vuonna 2019. Lokakuussa 2019 hänet kutsuttiin Serie A:n otteluun AC Milania vastaan, mutta hän ei pelannut ottelussa. Darboe teki ammattilaisdebyyttinsä AS Roman edustusjoukkueessa 2. toukokuuta 2021 Serie A:n ottelussa Sampdoriaa vastaan kaudella 2020–2021. AS Roma hävisi ottelun 2–0. Darboe pelasi saman kauden aikana neljässä muussa sarjaottelussa ja myös yhdessä Eurooppa-liigan välieräottelussa Manchester Unitedia vastaan. Kaudella 2021–2022 Darboe sai vastuuta pääasiassa vain Konferenssiliigassa, jossa hän pelasi neljä ottelua. Hän pelasi kaudella vain yhdessä Serie A-ottelussa. Darboe oli loukkaantuneena lähes koko kauden 2022–2023 eikä pelannut kauden aikana otteluakaan. Kesällä 2023 Darboe siirtyi lainalle itävaltalaiseen LASK Linziin syyskaudeksi 2023. Hän pelasi lainallaan viidessä Itävallan Bundesliigan ottelussa, kahdessa Eurooppa-liigan ottelussa ja yhdessä Itävallan cupin ottelussa. Tammikuussa 2024 Darboe lainattiin uudestaan, tällä kertaa Serie B:hen Sampdoriaan. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa joukkueessa Serie B:n ottelussa helmikuussa 2024 Modenaa vastaan. Lainan aikana hän pelasi Serie B:ssä 14 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Elokuussa 2024 Darboe siirtyi lainalle Frosinoneen. Hän debytoi joukkueessa vanhaa seuraansa Sampdoriaa vastaan Serie B:n ottelussa samassa kuussa. Syyskuun 2024 puoleenväliin mennessä hän on pelannut Frosinonessa neljä sarjaottelua. == Maajoukkueura == Darboe pelasi ensimmäisen ottelunsa Gambian maajoukkueessa kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Nigeriä vastaan. Darboe pelasi Gambian maajoukkueessa Kamerunissa järjestetyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2021, joissa Gambia hävisi puolivälierissä Kamerunille lukemin 2–0. Yhteensä Darboe on pelannut Gambian maajoukkueessa 17 ottelua. Hän on edustanut maata myös Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2023, joissa hän pelasi kaksi ottelua. Gambia hävisi kilpailuissa kaikki kolme lohko-otteluaan Senegalille, Guinealle ja Kamerunille. Darboe on pelannut maajoukkueessa myös seitsemän ystävyysottelua ja viisi AM-karsintaottelua. == Yksityiselämä == Darboen veli Balagie Darboe ja serkku Muhammed Bah pelaavat jalkapalloa AS Roman junioriakatemiassa. == Lähteet == Luokka: Gambialaiset jalkapalloilijat Luokka: Vuonna 2001 syntyneet
Rautadioksidi

Rautadioksidi tai rautaperoksidi (FeO2) on raudan oksidi, joka löydettiin vuonna 2016, kun kiinalainen tutkijaryhmä (Hu ym.) onnistui valmistamaan sitä. He valmistivat sitä rauta(III)oksidin ja happikaasun (O2) välisellä reaktiolla 75 GPa:n paineessa ja noin 1600 K:n lämpötilassa. Rautadioksidi sisältää raudan ja hapen välisen sidoksen, jonka sidospituus on 1,792 Å, sekä peroksidien kaltaisen kahden happiatomin välisen sidoksen, jonka sidospituus on 1,937 Å. Rautadioksidin on arveltu olevan rakenteeltaan samankaltainen kuin pyriitti eli rautadisulfidi (FeS2), mutta rikkiatomien tilalla on happiatomit. Sidospituuksiin perustuvien laskelmien perusteella raudan hapetusaste rautadioksidissa olisi kuitenkin lähempänä +III:a, eikä +II niin kuin se on pyriitissä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * PubChem: Iron dioxide Luokka:Oksidit Luokka:Rautayhdisteet
Jukka Leino (diplomaatti)

Jukka Jalmari Leino (12. toukokuuta 1948 Tampere – 4. heinäkuuta 2024 Turku) oli suomalainen juristi ja diplomaatti, joka toimi muun muassa Suomen suurlähettiläänä Singaporessa 1996–2000 ja Bratislavassa 2008–2012 sekä pääkonsulina New Yorkissa 2000–2004. Leino kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta 1970. Vuonna 1972 hän toimi oikeusministeri Pekka Paavolan poliittisena sihteerinä. Vuonna 1974 Leino siirtyi ulkoministeriön palvelukseen työskennellen muun muassa Moskovan ja Belgradin lähetystöissä sekä Suomen YK-edustustossa New Yorkissa. Vuonna 1994 Leino lähetettiin Singaporeen perustamaan Suomen edustustoa, jossa hän toimi aluksi väliaikaisena asianhoitajana ja 1996–2000 suurlähettiläänä. Vuosina 2000–2004 Leino oli Suomen New Yorkin pääkonsuli, minkä jälkeen hän työskenteli ulkoministeriön Helsinki-prosessissa. Vuosina 2008–2012 Leino toimi Suomen suurlähettiläänä Bratislavassa. Leino asui viimeiset vuotensa Naantalissa ja kuoli pitkäaikaisen sairauden jälkeen 76-vuotiaana heinäkuussa 2024. Jukka Leino oli puoluetaustaltaan sosialidemokraatti. Hänen isänsä oli Turun kaupunginjohtaja Väinö J. Leino ja isoisä kansanedustaja ja päätoimittaja Jalmari Leino. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset diplomaatit Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet