EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pekka Kallioniemi

Pekka Kallioniemi on suomalainen tietojenkäsittelytieteilijä, sosiaalisen median asiantuntija ja somevaikuttaja.Pekka Kallioniemi Tampereen yliopiston tutkimusportaali, viitattu 15.9.2024Alina Frolova, Pekka Kallioniemi: Elon Musk can be classified as a "vatnik" Ukrajinska pravda 1.11.2023, viitattu 15.9.2024 Tuomas Hyytinen, Kartta paljastaa somen ”superlevittäjät”, joista moni pelaa Putinin pussiin Yle 12.9.2024, viitattu 15.9.2024 Kallioniemi on Tampereen yliopiston tutkijatohtori, joka on keskittynyt muun muassa tutkimaan informaatiovaikuttamista.Leo Kirjonen, Suomalaistutkija paljastaa Kremlin trolleja – joutui itse kovan häirinnän kohteeksi Verkkouutiset 24.4.2023, viitattu 15.9.2024 Syyskuussa 2024 Ylen selvityksen perusteella Kallioniemi oli Sanna Marinin jälkeen toiseksi seuratuin Suomessa toimiva sosiaalisen median ”supervaikuttaja” noin 160 000:lla seuraajallaan. Kallioniemi on julkaissut X:ssä (ent. Twitter) Vatniksoup-aihetunnisteisia ketjuja, joissa on nostettu esiin Venäjän informaatiovaikuttamisen menetelmiä ja niitä hänen mukaansa hyödyntäviä, disinformaatiota levittäviä toimijoita. Kallioniemi on saanut julkaisuillaan runsaasti kansainvälistä huomiota. Hän on kritisoinut muun muassa Elon Muskia tarkastellen tämän Venäjä-mielisiksi koettuja kannanottoja.Tuomas Linnake, Pekka Kallioniemi arvosteli Elon Muskia – kuukausia myöhemmin alkoi tapahtua kummia Ilta-Sanomat 5.10.2013, viitattu 15.9.2024 Kim Dotcom uhkasi Kallioniemeä oikeustoimilla häntä koskeneesta kirjoituksesta. Kallioniemi joutui tämän jälkeen sanojensa mukaan häirinnän kohteeksi. Venäjän propagandan levittäjiksi Kallioniemi luokittelee muun muassa patriarkka Kirillin, kielitieteilijä Noam Chomskyn, saksalaisen poliitikon Gerhard Schröderin ja näyttelijä Russell Brandin. Kirjassaan Vatnik Soup: The Ultimate Guide to Russian Disinformation (2024) Kallioniemi tiivistää Venäjän disinformaation neljään teemaan: * Venäjä on historiallisesti aina ollut voittaja ja sankari. * Venäjä on lännen, Yhdysvaltojen ja Naton uhri. * Länsi on rappeutunut. * Yhdysvallat sponsoroi vallankumouksia ympäri maailmaa. Kallioniemi sai Liettuan ulkoministeri Gabrielius Landsbergisiltä Liettuan diplomaattisen tähden toiminnastaan disinformaatiota vastaan. Ukrainan Strategisen viestinnän ja informaatioturvallisuuden keskus myönsi hänelle kunniamaininnan.About the Chef Vatnik Soup, viitattu 15.9.2024 == Kirjat == * Pekka Kallioniemi & Morten Hammeken: Vatnik Soup: The Ultimate Guide to Russian Disinformation. Odense: Kle-art, 2024. ISBN 9788792750402 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietojenkäsittelytieteilijät Luokka:Suomalaiset somevaikuttajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Mihail Žarov

thumb|Mihail Žarov Mihail Ivanovitš Žarov (; 27. lokakuuta 1899 Moskova – 15. joulukuuta 1981 Moskova) oli neuvostoliittolainen näyttelijä.Михаил Жаров Kino-teatr.ru, viitattu 15.9.2024 Žarov työskenteli lukuisissa teattereissa uransa aikana. Hän oli vuodesta 1938 Malyi-teatterin näyttelijä ja ohjaaja. Žarov teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1915 ja alkoi esiintyä suurissa elokuvarooleissa vuonna 1925. Hän saavutti 1930-luvulla Neuvostoliiton- laajuista suosiota ja pääsi työskentelemään maan tunnetuimpien ohjaajien kanssa. Žarov esiintyi muun muassa Maljuta Skuratovin roolissa elokuvassa Iivana Julma. Kaikkiaan hän esiintyi urallaan yli kuudessakymmenessä elokuvassa. Lisäksi hän oli ohjaajana kolmessa elokuvassa. Žarov sai kolme Leninin kunniamerkkiä (1967, 1970, 1974), Venäjän SFNT:n kansantaiteilijan arvonimen (1944) ja Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen (1949). Hän sai kolmesti Stalin-palkinnon: vuonna 1941 elokuvasta Pjotr Pervyi, vuonna 1942 elokuvasta Oborona Tsaritsyna ja vuonna 1947 teatterityöstään. Žarov sai myös monia muita palkintoja ja tunnustuksia, kuten Sosialistisen työn sankarin arvonimen vuonna 1974. Hän kuoli 82-vuotiaana moskovalaisessa sairaalassa nukkuessaan ja tuli haudatuksi Novodevitšin hautausmaalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Neuvostoliittolaiset näyttelijät Luokka:Neuvostoliittolaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Esko Suikkanen (ammattiyhdistysjohtaja)

Esko Ahti Suikkanen (16. joulukuuta 1922 Ruokolahti – 23. heinäkuuta 2008) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja. Suikkasen vanhemmat olivat sahatyöntekijät Aksel Suikkanen ja Tyyne Hänninen. Hän avioitui 1947 laborantti Lilli Eila Inkeri Mertasen kanssa. Suikkanen kävi kansakoulun 1930–1937 ja metallialan ammattikoulun 1939–1940. Jatkosodan aikana radiosähköttäjäksi koulutettu Suikkanen palveli sodan jälkeen värvättynä rajajääkärinä 1944–1945 ja oli Enso-Gutzeitin Kaukopään tehtaiden hitsaaja-putkiasentaja 1945–1951. Suomen Metallityöväen Liiton toimitsija Suikkanen oli vuodesta 1951, palkkasihteeri vuodesta 1955 ja sihteeri 1961–1967. Hän oli Enso-Gutzeit Oy:n palkkatarkastaja 1967–1969, Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen ammattiyhdistyssihteeri 1970–1973 ja Puutyöväen liiton puheenjohtaja 1973–1985. Kaukopään tehtaiden pääluottamusmies Suikkanen oli 1948–1951 ja ministeri Seija Karkisen poliittinen avustaja 1971–1972. Suikkanen oli myös Imatran kauppalanvaltuuston jäsen 1949–1955 ja kauppalanhallituksen jäsen 1951–1955, minkä lisäksi hänellä oli useita ammattiyhdistysliikkeen ja muita luottamustoimia.Kuka kukin on 1978, s. 939. Viitattu 15.9.2024.Suikkanen – lajinsa viimeinen. Helsingin Sanomat, 18.11.1985, s. 13. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Imatran kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Sirankypärähokko

Sirankypärähokko (Pauxi koepckeae) on hokkoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Perussa. Sitä on aiemmin pidetty perunkypärähokon (Pauxi unicornis) alalajina. Laji sai tieteellisen nimensä vuonna 1971 Maria Koepcken kunniaksi.. Sirankypärähokko voi kasvaa 85–95 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat pääosin toisiaan ulkonäöltään. Höyhenpeite on sinisenkiiltävän musta. Pyrstön pää ja yläperä ovat väriltään valkoiset. Jalat ovat tavallisesti vaaleanpunaiset, mutta pesimäkaudella uroksilla kellertävät. Sirankypärähokan nokka on melko kookas ja väriltään kirkkaanpunainen. Nokan tyvessä on sininen litteä, pyöreämuotoinen luulevy. Nämä ovat tärkeimmät tuntomerkit, joilla lajin voi erottaa perunkypärähokosta, jonka nokka on oranssi ja luulevy isompi. Sirankypärähokkoa tavataan vain Cerros del Siran alueella Huánucossa, Keski-Perussa. Lajin kokonaiskannan arvioidaan olevan alle 400 yksilöä, ja on todisteita sen määrän vähenemisestä. Sirankypärähokko elää pilvimetsissä yli kilometrin korkeudella. ==Lähteet== Luokka:Hokot Luokka:Uhanalaiset linnut
Jaavannauruli

Jaavannauruli (Garrulax rufifrons) on Jaavalla elävä erittäin uhanalainen lintulaji - sitä on jäljellä alle 250 täysikasvuista yksilöä. Lajin uhanalaisuuteen on vaikuttanut pyydystäminen häkkilinnuksi. Jaavannauruli kasvaa noin 27 cm pitkäksi. Tämä isokokoinen ruskea nauruli liikkuu ryhmissä nopeasti vaikkakin kömpelösti tiheän pensaikon ja aluskasvillisuuden läpi. Sen otsa on tumman punaruskea, muu höyhenpuku hyvin tumma ja vaaleankeltainen oranssi iiris erottuu näkyvästi. Ääntä on verrattu hevosen lempeään hirnahteluun. ==Lähteet== Luokka:Pyrstötimalit Luokka:Uhanalaiset linnut
Urraonluura

Urraonluura (Grallaria fenwickorum) on Kolumbiassa elävä äärimmäisen uhanalainen varpuslintu. Sitä on jäljellä 70–400 täysikasvuista yksilöä. Urraonluuran koiras ja naaras ovat suunnilleen samannäköiset. Päälaki, kasvot, niska, selkä ja siivet ovat väriltään oliivinruskeasta kanelinruskeaan, ja päälaella ja niskassa on kiiltävä reunus. Yläosien väritys erottuu vaaleanharmaasta kurkusta ja keskiharmaasta rinnasta ja vatsasta vaihtelevalla kanelinruskealla sävyllä ja höyhenreunuksella, erityisesti kurkussa, rinnassa ja kyljissä. Yläperä on kanelinruskea ja pyrstö tummemman punaruskea. Pyrstön alapuoli on valkeanharmaa. Nokka on tumman siniharmaa, vaaleakärkinen, jalat siniharmaat. ja silmän iiris tummanruskea. Tämä laji elää tammivaltaisissa vuoristometsissä 2 500–3 300 metrin korkeudessa Länsi-Andien vähemmän kosteissa itään päin olevissa suojaisissa laaksoissa. Se on ehkä aiemmin viihtynyt alempanakin, mutta sopivia metsiä ei ole tuolla alueella enää jäljellä. Urraonluura asuu metsän aluskerroksissa tyypillisesti Chusquea- bambutiheiköissä. Se syö hyönteisiä ja matoja. ==Lähteet== Luokka:Luurat Luokka:Uhanalaiset linnut
Silovuoren tuulivoimapuisto

Silovuoren tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Pyhäjoen Keskikylällä sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 8 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 26 megawattia. Tuulivoimapuiston on rakentanut ABO- Wind Oy, sen omistaa Tuulipuisto Oy Pyhäjoki, joka on itävaltalaisen NAEV Austria Beteiligungs GmbH:n tytäryhtiö, ja sitä operoi ABO-Wind Oy. Pyhäjoen ainoaa tuulivoimapuistoa on kutsuttu myös nimellä Pyhäjoen tuulivoimapuisto, sillä se valmistui vuosia ennen vuonna 2020 rakennettua seuraavaa Oltavan tuulivoimapuistoa. == Yleistä == Tuulivoimapuisto sijaitsee Pyhäjoella sen Merijärven puoleisen kaakkoisrajan tuntumassa. Matkaa Pyhäjoen kirkonkylään on 19, Merijärven kirkonkylään 13 ja Vihannin kirkonkylään 21 kilometriä . Voimala-alue jää Silovuorenkankaalla Silovuoren ja laajan suoalueen väliin. Voimaloiden itäpuolella sijaitsee Leivinneva, joka on laaja turvetuotantoalue. Alueen ohittaa Pyhäjoen Keskikylän ja Merijärven Ylipään välinen kylätie, josta voimala-alueen huoltotie saa alkunsa. Tuulipuiston pituus on 2,0 kilometriä, leveys 1,2 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Tuulipuistoksi kaavoitetun alueen pinta-ala on 4,332 neliökilometriä . Lähin asutus on 1,6 kilometrin päässä Yppärilän kylässä. Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Vestaksen valmistamaa V126-mallia, jonka napakorkeus on 147 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 126 metriä, ja jonka kapasiteetti on 3,3 megawattia. Voimalat sijaitsevat 82–92 metrin korkeudella mpy. Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan maakaapeleissa alueen länsipuolella sijaitsevalle keräyskohtaan, josta sähkönsiirto jatkuu länteen päin maakaapelilla 5,4 kilometriä . Kaavaehdotuksen mukaan sinne on rakennettu kylätien ja 110 kilovoltin kohtaamispaikalle sähköasema, josta sähkö johdetaan valtakunnan verkkoon. Sähköasema sijaitsee Keskikylän kaakkoispuolella. == Historiaa == === Suunnittelu === Tuulivoimapuiston alue on tuulivoimalle lupaavaa aluetta, sillä vuonna 2020 TUULI-hankkeessa myös sen eteläpuolelta on osoitettu tuulivoimalle lisää metsäalueita (alueet nro 196 ja 197). Aloite tuulivoimapuiston rakentamisesta tuli alujaan kunnanvaltuutetulta Jaakko Jukkolalta . Pohjois-Pohjanmaan ELY-keskus päätti, ettei hankkeeseen sovelleta YVA-menettelyä . Hankealueelle suunniteltiin aluksi yhdeksää tuulivoimalaitosta, mutta yksi voimala poistettiin suunnitelmasta metson soidinalueen takia . Pyhäjoen kunnanvaltuusto hyväksyi osayleiskaavan joulukuussa 2014 ja se sai lainvoiman maaliskuussa 2015. Kaavassa mainitaan, etteivät voimaloiden kokonaiskorkeudet saa ylittää 210 metriä ja voimaloiden nimellistehon tulee pysyä alle 30 megawatin. === Rakentaminen === Tuulipuiston rakentaminen aloitettiin vuonna 2015 ja työt valmistuivat vuoden 2016 loppupuolella, sillä sähköntuotanto alkoi vuodenvaihteessa. Ympäristöluvan melumittaukset suoritettiin vuonna 2017 toukokuun ja syyskuun välisenä aikana. == Katso myös == * Luettelo Suomen tuulivoimaloista == Lähteet == Luokka:Pyhäjoen tuulivoimapuistot
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2024

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2024 järjestettiin 7.–8. syyskuuta Espoossa Leppävaaran stadionilla. Kilpailujen järjestävinä seuroina olivat Espoon Tapiot ja Esbo IF. ==Yleisen sarjan mitalistit== ===Miehet=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Jyväskylän Kenttäurheilijat 40,21 Santeri Kuusiniemi Elmo Lakka Konsta Alatupa Arttu Peltola 2\. IF Sibbo- Vargarna 40,71 Joona Luotonen Mikael Granqvist Eljas Aalto Oliver Enqvist 3\. Tampereen Pyrintö 41,32 Joel Turkka Lasse Hämelahti Konsta Kankainen Jaakko Linnus 4 × 400 m 1\. IF Sibbo-Vargarna 3.13,80 Eljas Aalto Mikael Granqvist Matias Komi Oliver Enqvist 2\. Helsingin Kisa-Veikot 3.14,46 Elias Jrad Matias Linkoaho Niko Viljola Simeon Vorselman 3\. Jyväskylän Kenttäurheilijat 3.15,00 Konsta Alatupa Elmo Lakka Santeri Kuusiniemi Valtteri Keskinen 4 000 m 1\. Turun Urheiluliitto 1 9.47,48 SE Eero Heinonen Christian Vänttinen Pyry Laine Mustafe Muuse 2\. Helsingin Kisa-Veikot 9.47,93 Panu Jantunen Simeon Vorselman Niko Viljola Eero Saleva 3\. Turun Urheiluliitto 2 9.52,37 Tuure Haapanen Jonatan Kinnunen Markus Teijula Ali Abdulrahman 3 × 3 000 m kävely 1\. Espoon Tapiot 38.31,05 Jaakko Määttänen Yrjänä Renvall Joni Hava 2\. Turun Urheiluliitto 40,24,77 Jerry Jokinen Pyry Suojanen Matias Korpela 3\. Esbo IF 41.27,43 Jonathan Ekberg Mikko Ruokolainen Pekka Peltola ===Naiset=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Helsingfors IFK 44,72 Jasmin Swolah Lotta Kemppinen Nea Mattila Nora Lindahl 2\. Jyväskylän Kenttäurheilijat 45,17 Sanni Mahonen Aino Pulkkinen Anniina Kortetmaa Heidi Salminen 3\. Tampereen Pyrintö 46,28 Lotta Harala Olivia Marttila Venla Väliharju Reetta Hurske 4 × 400 m 1\. Lahden Ahkera 3.41,00 Laura Loponen Veera Perälä Helmi Vuorimaa Milja Thureson 2\. Jyväskylän Kenttäurheilijat 3.41,35 Siiri Rainio Heidi Salminen Heini Ikonen Aino Pulkkinen 3\. Helsingfors IFK 3.46,20 Teresa Perttilä Hannah Anderson Julia Raunio Nea Mattila 4 000 m 1\. Jyväskylän Kenttäurheilijat 11.16,30 SE Siiri Rainio Aino Pulkkinen Heini Ikonen Alisa Virtanen 2\. Lahden Ahkera 2 11.19,87 Anne Rajaniemi Laura Loponen Veera Perälä Ilona Mononen 3\. Lahden Ahkera 1 11.29,20 Veronika Virtapohja Milja Thureson Helmi Vuorimaa Emilia Jousimaa 3 × 3 000 m kävely 1\. Espoon Tapiot 43.49,04 Enni Nurmi Maija Harju Ella Rautawaara 2\. Laitilan Jyske 44.07,23 Venla Laiho Amanda Åström Maria Antola 3\. Lappeenrannan Urheilu-Miehet 48,42,68 Tiia Kuikka Sanna Neuvonen Elisa Neuvonen ===Sekaviesti (miehet + naiset) === Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 1 500 m 1\. Jyväskylän Kenttäurheilijat 16.47,03 Otto Kaario Alisa Virtanen Eemil Helander Siiri Rainio 2\. Lahden Ahkera 16.54,18 Leo Rajaniemi Emilia Jousimaa Niko Putkinen Ilona Mononen 3\. Turun Urheiluliitto 16.54,45 Eero Heinonen Janica Rauma Mustafe Muuse Aino Suni == Lähteet == Luokka:Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Espoon urheilutapahtumat Luokka:Vuoden 2024 yleisurheilu
Eemil Laurell

Eemil Laurell (s. 17. joulukuuta 2004 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilvestä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Laurell laukoo oikealta. == Ura == Laurell on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän pelasi kaudesta 2019–2020 Ilves Teamin C-nuorissa, josta Laurell siirtyi kaudeksi 2020–2021 Kooveen U18-joukkueeseen. Kaudella 2021–2022 hän debytoi seuran Mestis-joukkueessa, jossa Laurell pelasi neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kaudeksi 2022–2023 hän palasi Ilvekseen ja siirtyi seuran U20-joukkueeseen. Kaudella 2023–2024 Laurell oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 25+15=40. Hän voitti myös Ilveksen sisäisen tehotilaston lukemalla +4. Laurell pelasi kauden loppuun lainalla Kooveen Mestis-joukkueessa, jossa hän pelasi kuusi runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3 ja kaksi pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Toukokuussa 2024 Laurell teki Ilveksen kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2024–2025 seuran U20-joukkueessa. Laurell teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan neljännellä kierroksella 14. syyskuuta 2024 vieraissa sveitsiläistä Genève-Servetteä vastaan. Hänet merkittiin Ilveksen kakkosketjun oikeaan laitaan Erik Borgin ja Kasper Björkqvistin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.30 minuuttia. Laurell sai myös kakkossyöttöpisteen Toni Utusen tekemään maaliin. SM-liigadebyyttinsä hän teki runkosarjan kolmannella kierroksella kotiottelussa Pelicansia vastaan 21. syyskuuta 2024. Laurell merkittiin Ilveksen kolmosketjun oikeaan laitaan Samuli Ratisen ja Adam Najmanin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.37 minuuttia ja Laurellille merkittiin teholukema +1. Hän sai myös yhden kahden minuutin jäähyn korkeasta mailasta. Matti Kaario valitsi Laurellin ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Liigauransa avausmaalin hän teki 30. joulukuuta 2024 kotiottelussa Mikkelin Jukureita vastaan. Laurellin osuma jäi Ilveksen 5–0-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Mika Nieminen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. == Tilastot == 2021–2022 Koovee U20-SM 26 5 12 17 8 – – – – – Koovee Mestis 4 0 0 0 0 – – – – – 2022–2023 Ilves U20-SM 23 2 8 10 8 – – – – – 2023–2024 Ilves U20-SM 36 25 15 40 28 – – – – – Koovee Mestis 6 2 1 3 4 2 0 0 0 0 2 kautta yhteensä Mestis 10 2 1 3 4 2 0 0 0 0 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Tampereen Ilveksen pelaajat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Chusquea

Chusquea on bambuihin kuuluva heinäkasvien suku. Se kasvaa luonnonvaraisena Meksikossa ja trooppisessa Amerikassa. Joitakin lajeja, kuten Chusquea gigantea, kasvatetaan puutarhoissa myös Euroopassa. Sukuun kuuluu noin 90 lajia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * UniProt: Taxonomy - Chusquea * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Chusquea Luokka:Bambut
Jere Vartiainen

Jere Vartiainen (s. 1983 Oulu) on suomalainen runoilija, esiintyvä taiteilija ja psykologi Vartiaisen kolmas runokokoelma Minuus | Miinus (Kolera) oli Tanssiva karhu -palkintoehdokkaana 2018. Hänen neljäs runokokoelmansa Etäisyys, leikki (Aviador) ilmestyi 2024. Aiemmin häneltä ovat ilmestyneet kokoelmat Kirjoitin tämän kärpäspaperille, eikä se tarkoita paljon mitään (2013, Hai) ja Enimmäkseen en nuku alasti (2014, Nordbooks). Vartiainen on lavarunouden suomen mestari vuodelta 2014 . ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kyan Vaesen

Kyan Vaesen (s. 13. huhtikuuta 2001) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaa Willem II:ta lainalla belgialaisseura Westerlosta. Vaesen aloitti liigauransa kotimaassaan Westerlossa, joka nousi pääsarja Jupiler Pro Leagueen keväällä 2022. Hän pelasi kausina 2022–2024 Westerlossa pudotuspelit mukaan lukien 53 liigaottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Hän pelaa kauden 2024–2025 lainalla alankomaalaisseura Willem II:ssa ja teki kahdessa ensimmäisessä Eredivisie-ottelussaan maalin. Vaesen on pelannut Belgian alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ringo Meerveld

Ringo Meerveld (s. 21. joulukuuta 2002 ’s-Hertogenbosch) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän edustaa Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaa Willem II:ta, johon hän siirtyi vuonna 2021 Den Boschista. Meerveld pelasi Den Boschin edustusjoukkueessa Alankomaiden toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kausina 2019–2021 ja aloitti joukkueessa myös kauden 2021–2022, kunnes siirtyi elokuun 2021 lopulla pääsarjajoukkue Willem II:een. Meerveld pelasi Eredivisiessä 13 ottelua kaudella 2021–2022. Kaksi seuraavaa kautta Willem II pelasi toisella sarjatasolla ja nousi pääsarjaan jälleen kaudeksi 2024–2025. Meerveld teki ensimmäisen pääsarjamaalinsa elokuussa 2024 kotiottelussa Go Ahead Eaglesia vastaan ja toisen saman vuoden syyskuussa kotiottelussa RKC Waalwijkia vastaan. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vertti Veittikoski

Vertti Veittikoski (s. 10. syyskuuta 2004) on suomalainen pesäpalloilija. Veittikoski edustaa Superpesiksessä pelaavaa Sotkamon Jymyä. Hänen kasvattajaseuransa on Simon Kiri. https://www.pesistulokset.fi/pelaaja/10950/tilastot Veittikoskella on sopimus Sotkamon Jymyn kanssa kauden 2025 loppuun saakka. Hän pelaa sisäpelissä etenijänä tai vaihtajana ja ulkokentällä polttolinjassa. https://www.superjymy.fi/joukkue/ Veittikoski on pelannut kaudella 2023 yhden Superpesiksen runkosarjan ottelun. Tässä ottelussa hän keräsi yhden kärkilyöntipisteen. Kaudella 2024 hän pelasi kaksi Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän keräsi kolme kärkilyöntipistettä. Muutoin kyseisillä kausilla hän on pelannut kasvattajaseurassaan Simon Kirissä Ykköspesistä. Ykköspesiksessä Veittikoski on pelannut 72 runkosarjan ottelua Simon Kirin paidassa. Näissä otteluissa hän on lyönyt 1+9=10 juoksua, tuonut 51 juoksua ja kerännyt 289 kärkilyöntiä. Ykköspesiksen pudotuspeleissä (ylemmät ja alemmat) Veittikoski on pelannut yhteensä 8 ottelua, joissa hän on lyönyt 0+2=2 juoksua, tuonut 10 juoksua ja kerännyt 47 kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 17.11.2024 Veittikoski voitti kauden 2024 päätteeksi uransa ensimmäisen suomenmestaruuden Sotkamon Jymyn paidassa, pelaten kyseisellä kaudella Jymyssä ainoastaan kaksi viimeistä finaaliottelua. Kaudella 2024 Veittikoski valittiin myös Ykköspesiksen vuoden pelaajaksi. Vertti Veittikoski on myöskin Sotkamon Jymyä edustavan Ville Veittikosken pikkuveli. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cisse Sandra

Cisse Sandra (s. 16. joulukuuta 2003 Bellegem) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 184-senttimetrinen. Hän edustaa Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaa Willem II:ta lainalla belgialaisseura Club Bruggesta. Sandra siirtyi Zulte Waregemin junioreista Club Bruggen organisaatioon vuonna 2017. Hän pelasi Club Bruggen edustusjoukkueessa ensimmäiset pääsarjaottelunsa ja myös yhden Mestarien liigan ottelun kaudella 2021–2022 ja jatkoi joukkueessa seuraavalla kaudella. Hän pelasi kaudella 2023–2024 lainalla alankomaalaisseura Excelsior Rotterdamissa 26 Eredivisie-ottelua ja teki maalin marraskuussa 2023 AZ Alkmaaria vastaan. Hän pelaa kauden 2024–2025 lainalla alankomaalaisseura Willem II:ssa. Sandra on pelannut Belgian alle 16-, alle 17-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heikki Juhani Laitinen

Heikki Juhani Laitinen on työturvallisuuteen perehtynyt työelämän asiantuntija, joka on toiminut tutkimusprofessorina.Heikki Laitinen, Researchgate.net Laitinen valmistui diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta v. 1976 ja tekniikan tohtoriksi Lappeenrannan teknillisestä korkeakoulusta v. 1984. Hän on työskennellyt muun muassa valtion työsuojelutarkastajana, lehtorina ja dosenttina Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa. Laitinen oli Työterveyslaitoksen tutkimusprofessorina 1990–2001. Työsuojelurahasto antoi Laitiselle tunnustuspalkinnon v- 2005 ja Sosiaali- ja terveysministeriö myönsi hänelle Työympäristötyön erityisansiomitalin erityisen ansiokkaasta ja pitkäaikaisesta työskentelystä työympäristön hyväksi vuonna 2012. Laitisen ansioksi luetaan rakennusmaiden turvallisuutta mittaava TR-mittari, vaikka muitakin ehdokkaita on ollut.Seppo Mölsä, Rakennustyömaat ovat 50 vuodessa muuttuneet sotatantereista siisteiksi ja monikansallisiksi työpaikoiksi Rakennuslehti 26.1.2017, viitattu 20.10.2024 == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Suomalaiset insinöörit
Topias Rovio

Topias Rovio (s. 2. syyskuuta 2003 Turku) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigajoukkue Ässiä. == Ura == Rovio on naantalilaisen VG-62:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Turun Palloseuraan, josta Rovio siirtyi kaudeksi 2021–2022 Pelicansin U20-joukkueeseen. Hän jakoi varsin tasaisesti joukkueen torjuntavastuun Iiro Erosen kanssa. Rovio puki kauden aikana myös kahteen SM-liigan runkosarjaotteluun, mutta hän jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Kaudeksi 2022–2023 hän siirtyi Jukurien U20-joukkueeseen. Helmikuussa 2023 seura lainasi Rovion yhden ottelun ajaksi Mestis-joukkue Ketterään. Huhtikuussa 2023 Rovio teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen Ässien kanssa. Hän pelasi kauden 2023–2024 pääasiassa seuran U20-joukkueessa. Rovio torjui joukkueen kauden päätteeksi U20 Suomen-mestaruuteen ja hänet palkittiin pudotuspelien parhaana pelaajana Ville Peltonen -palkinnolla. Rovio puki kauden aikana myös viiteen SM-liigan runkosarjaotteluun, mutta hän ei saanut kuitenkaan peliaikaa. Helmikuussa 2024 Ässät lainasi Rovion yhden ottelun ajaksi Mestis-joukkue Forssan Palloseuraan. Kauteen 2024–2025 Rovio lähti Ässien SM-liigajoukkueen toisena maalivahtina Niklas Rubinille, kun Karolus Kaarlehto oli poistunut kesällä joukkueen harjoitusvahvuudesta. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 14. syyskuuta 2024 pelatussa ottelussa HPK:ta vastaan. Rovio lähti otteluun kakkosmaalivahtina Rubinille, mutta hänet kuitenkin vaihdettiin Ässien maalinsuulle ajassa 24.14, kun Rubin loukkaantui. Hän torjui ottelussa kahdeksan kertaa, eikä päästänyt maaliakaan, kun Ässät voitti ottelun lukemin 2–0. Seura paikkasi maalivahtiosastoaan Joni Ortiolla, mutta Rovio pelasi kuitenkin ensimmäisen SM-liigaottelunsa aloittavana maalivahtina seuraavassa ottelussa 18. syyskuuta 2024 vieraissa hänen entistä seuraansa Pelicansia vastaan. Hän torjui Ässien 2–5-voittoon päättyneessä ottelussa 22 kertaa. Erik Kakko valitsi Rovion ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. == Muuta == Rovion isä Jyrki on entinen jalkapallomaalivahti, joka pelasi omalla urallaan yhteensä 304 pääsarjaottelua Kuopion Palloseurassa, FC Kuusysissä, FC Interissä ja FC Jazzissa. == Tilastot == Runkosarja Pudotuspelit Kausi Joukkue Liiga O V H T MIN PM NP PMK TP% O V H MIN PM NP PMK TP% 2021–2022 Pelicans U20-SM 21 15 5 0 1260 56 2 2.67 89,3 3 1 2 177 14 0 4.77 82,7 2022–2023 Jukurit U20-SM 16 7 7 0 918 37 1 2.42 90,8 – – – – – – – – Ketterä Mestis 1 1 0 0 60 3 0 3.00 86,4 – – – – – – – – 2023–2024 Ässät U20-SM 33 17 12 0 1960 97 3 2.97 88,9 15 9 4 960 39 1 2.44 90,5 FPS Mestis 1 1 0 0 60 2 0 2.00 92,3 – – – – – – – – == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Ässien pelaajat Luokka:Elävät henkilöt
Gatito Fernández

Roberto Júnior ”Gatito” Fernández (s. 29. maaliskuuta 1988) on paraguaylainen ammattilaisjalkapalloilija, joka toimii maalivahtina paraguaylaisessa Cerro Porteño -seurassa ja Paraguayn maajoukkueessa. Hänen lempinimensä ”Gatito” tarkoittaa espanjaksi ”pientä kissaa”, mikä erottuu hänen nopeudestaan ja ketteryydestään maalivahtina. == Varhainen ura == Gatito Fernández on entisen paraguaylaisen maajoukkueen maalivahdin, Roberto ”Gato” Fernándezin poika. Gatito Fernández aloitti uransa Cerro Porteñossa, joka on yksi Paraguayn suurimmista jalkapalloseuroista. == Seuraura == Fernández pelasi lainalla kolmessa eri joukkueessa, argentiinalaisessa Estudiantesissa, argentiinalaisessa Racing Clubissa ja alankomaalaisessa Utrechtissa. Fernández pelasi myös lyhyitä jaksoja brasilialaisissa joukkueissa Esporte Clube Vitória, Figueirense ja Botafogo. Nykyään hän pelaa toista kertaa Cerro Porteñossa, jossa hän pelasi aikaisemmin vuosina 2007–2014. == Kansainvälinen ura == Fernández debytoi Paraguayn maajoukkueessa vuonna 2011. Hän on sittemmin ollut tärkeä osa Paraguayn joukkuetta useissa Copa América -turnauksissa. Hänen merkittävimmät suorituksensa ovat olleet ratkaisevia rangaistuspotkukilpailuissa, joissa hän on johdattanut maansa voittoihin. == Pelityyli == Fernándeziä pidetään erittäin ketteränä ja reaktiivisena maalivahtina, joka pystyy venymään nopeasti ja estämään vaikeat laukaukset. Hänen erikoisosaamisensa on rangaistuspotkujen torjuminen, mikä on auttanut häntä saamaan mainetta niin seurassa kuin maajoukkueessakin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Paraguaylaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sisäpiha

Sisäpiha on rakennuksen joka puolelta ympäröimä ulkotila. Helsingissä sisäpihoja on muun muassa Katajanokalla ja Vallilassa. Osa sisäpihoista kaupungeissa on umpikorttelin sisuksia, joita ympäröivät korttelin lähellä katuja olevat kerrostalot, jotka ovat toisissaan kiinnihttps://samppalinna.info/wp- content/uploads/2023/07/Samppalinna_uutiskirje_28.pdf. Näille sisäpihoille pääsee yleensä porttikonkien kautta. Myös linnoissa ja palatseissa on sisäpihojahttps://www.meisterdrucke.fi/hieno-taidepainatus/Bernardo- Bellotto/27434/Keisarillinen-huvipalatsi-Palatsin-sis%C3%A4piha,-puutarhan- puoli.htmlhttps://www.retkihetki.fi/historia/suomen-keskiaikaiset-linnat- ritariajan-perinto/attachment/hameen-linnan-sisapiha-2/. Joskus sisäpihaksi kutsutaan sellaistakin aluetta, joka on vain kolmelta suorakulmaisesti toisistaan eroavalta suunnalta rakennuksen ympäröimä. == Lähteet == Luokka:Arkkitehtuurin käsitteet
Heart Aerospace ES-30

Heart Aerospace ES-30 on kehitteillä oleva ruotsalainen, 30-paikkainen sähkö- tai hybridikäyttöinen matkustajalentokone. Alkujaan 19-paikkaisena sähkölentokoneena esitelty kehityshanke vaihtui vuonna 2022 30-paikkaiseksi hybridikoneeksi. Tällöin sähkömoottorille voidaan akuston ohella syöttää virtaa kahdella polttomoottoria käyttävällä, peräosaan sijoitetulla sähkögeneraattorilla. Näin voidaan tarvittaessa kasvattaa lentomatkaa. Koneen suunnittelusta ja valmistamisesta vastaa Heart Aerospace AB. Yrityksen tuotekehitys- ja testaustilat sijaitsevat Göteborgin Säven lentoasemalla. Konetyyppi on herättänyt laajaa kiinnostusta useiden lentoyhtiöiden ja muiden ilmailuorganisaatioiden lyhyen matkan reittiliikenteen tulevaisuuden suunnitelmissa. Keväällä 2024 uutisoitiin, että kehityshanke oli kerännyt toistaiseksi 145 miljoonan dollarin rahoituksen. Yhtiö tavoittelee eurooppalaisen tyyppihyväksynnän saavuttamista vuoden 2028 tienoilla. ES-30:n on suunniteltu lentävän 200 kilometrin matkan akustonsa varassa, ja tarvittaessa 400 kilometriä hybriditilassa 30 matkustajalla. Myöhemmissä, 2030-luvun kehitysversioissa lentomatkaksi on kaavailtu 300−400 kilometriä akustolla ja 500−600 kilometriä hybriditilassa. Mikäli matkustajamäärä rajataan 25:een, koneen laskennallisen lentomatkan on arvioitu tuolloin kohoavan hybriditilassa 800 kilometriin. Koneen tarvitseman kiitotien pituudeksi on kerrottu 1 100 metriä ja akuston latausajaksi 30 minuuttia. Syyskuussa 2024 lentokoneesta esiteltiin testaamiseen ja sarjavalmistuksen suunnitteluun tarkoitettu esittelykone, Heart Experimental 1 (HX-1). Esittelykone pyritään saamaan ilmaan vuoden 2025 toisella neljänneksellä. Toisen prototyyppikoneen (HX-2) ensilentoa on suunniteltu vuodelle 2026. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * ES-30 Electric Plane - Everything You Need to Know (youtube.com) Luokka:Ruotsalaiset matkustajalentokoneet
Orlando Figes

Orlando Figes (s. 1959) on brittiläinen historioitsija.Orlando Figes The Guardian, viitattu 15.9.2024 Orlando Figes Siltala, viitattu 15.9.2024 Figes valmistui Cambridgen yliopistosta vuonna 1982. Hänestä tuli Trinity Collegen Research Fellow vuonna 1984, ja hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1987. Hän aloitti uransa Cambridgen yliopiston historian tiedekunnassa apulaisluennoitsijana vuonna 1987.Orlando Figes Hachette Australia, viitattu 15.9.2024 Sittemmin hänestä tuli Lontoon yliopiston Birkbeck Collegen historian professori. Figes on keskittynyt tutkimaan Neuvostoliiton ja Venäjän historiaa sekä kirjoittamaan niistä.Veli-Pekka Leppänen, Historian professori tuo tuoreita näkökulmia kommunistisen maailmanvallan vaiheisiin Helsingin Sanomat 28.5.2021, viitattu 15.9.2024 Hänelle myönnettiin monia palkintoja teoksestaan A People´s Tragedy: The Russian Revolution 1891–1924 (2007). Siltala on kustantanut häneltä suomennetut teokset Kuiskaajat – Ihmiskohtaloita Stalinin Neuvostoliitossa ja Vallankumouksen Venäjä 1891–1991. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset historioitsijat Luokka:Brittiläiset professorit Luokka:Brittiläiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arnold Pomerans

Arnold Julius Pomerans (27. huhtikuuta 1920 Königsberg – 30. toukokuuta 2005 Polstead) oli brittiläinen kielenkääntäjä.Pomerans, Arnold J(ulius) 1920–2005 Contemporary Authors, viitattu 15.9.2024 Pomerans vietti osan lapsuudestaan Berliinissä ja Jugoslaviassa. Perheen muutettua Etelä-Afrikkaan hän opiskeli yliopistossa siellä ja sai luonnontieteiden kandidaatin arvon vuonna 1956. Hän opetti Englannin kouluissa fysiikkaa ja kemiaa ennen suuntautumistaan kielenkääntäjän uralle. Hänellä oli sujuvat saksan, italian, espanjan, hollannin ja ranskan taidot. Pomerans käänsikin lukuisilta eurooppalaisilta kieliltä englanniksi teoksia politiikasta, luonnontieteestä, historiasta, elämäkertakuvauksista ja psykologiasta. Lisäksi hän teki käännöstöitä sekä aikuisille että lapsille suunnatusta kaunokirjallisuudesta. Pomerans oli erityisen kiinnostunut alankomaalaisista kirjoista ja psykologiasta. Hän käänsikin Sigmund Freudin kirjoituksia ja sai tästä Anna Freudin suuren arvostuksen osakseen. Pomerans käänsi kirjoituksia myös muiden muassa Jean Piaget’lta, Anne Frankilta, Vincent van Goghilta ja Werner Heisenbergiltä. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset kielenkääntäjät Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Gruissan

Gruissan (oksitaaniksi: Grussan) on kunta Ranskan eteläosassa Auden departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Välimeren rannalla, noin 14 kilometriä Narbonnen kaupungista kaakkoon. Kunnan keskustassa oleva korkea kallio on ollut tärkeä paikka, mistä on voitu tarkkailla läheistä merialuetta. Vähitellen sitä on alettu linnoittaa, ja ainakin 1000-luvulla siellä on ollut jo linnoitus. Linnoituksen ympärille myös kehittyi ajan myötä Gruissanin kaupunki. Linnoituksen purkamisesta päätti luultavasti Ranskan kuningas Ludvig XIII vuonna 1632. Purettavan rakennuksen kiviä käytettiin uudelleen joidenkin talojen rakentamiseen Gruissanin kylässä sekä Narbonnen katedraalissa. Linnoituksesta on jäljellä vain Guillaume de Broan vuonna 1247 rakentama "linnan uusi torni". Tornista käytetään myös nimeä Tour Barberousse, ottomaanien laivaston päällikön Hayreddin Barbarossan mukaan, joka herätti pelkoa rannikon kaupungeissa 1400-luvulla. Lähellä vanhaa Gruissanin kylää sijaitsee l’ile Saint Martinin suolantuotantoalue. Merisuolan tuottamisella on pitkä historia koko Auden rannikolla. Suolantuotanto on aloitettu seudulla jo ennen ajanlaskun alkua, ja roomalaisten aikakaudella suolakauppa oli erittäin tärkeää. l’ile Saint Martinissa aloitettiin suolantuotanto nykyisessä muodossaan vuonna 1911. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Auden kunnat
Aleksandr Masljakov

Aleksandr Vasiljevitš Masljakov (; 24. marraskuuta 1941 Sverdlovsk – 8. syyskuuta 2024) oli venäläinen televisiojuontaja.Александр Масляков Kino- teatr.ru, viitattu 15.9.2024 Beloved Soviet-Russian TV Host Alexander Maslyakov Dies Aged 82 The Moscow Times 9.9.2024, viitattu 15.9.2024 Hän oli Venäjän kunniataiteilija ja yksi Neuvostoliiton, sitten Venäjän tunnetuimmista televisiokasvoista. Masljakov valmistui Moskovan liikenneinsinöörien instituutista vuonna 1966 ja Television työntekijöiden korkeakursseilta vuonna 1968. Hänestä tuli ohjelman Tšto? Gde? Kogda? ensimmäinen juontaja vuonna 1975. Vuosina 1964–2022 Masljakov juonsi komedista kilpailuohjelmaa KVN, jota ei näytetty vuosina 1972–1986, koska viranomaiset näkivät kilpailijoiden vastauksissa neuvostovastaisuutta. Hän oli myös kansainvälisen KVN-formaatin puheenjohtaja. Ohjelmaan osallistui ennen presidenttiyttään Volodymyr Zelenskyi. Lisäksi kilpailijoina olivat virassa istuessaan Boris Jeltsin, Vladimir Putin ja Dmitri Medvedev. Masljakov juonsi myös nuorisofestivaalien lähetyksiä Sofiasta, Havannasta, Berliinistä, Moskovasta ja Pjongjangista. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin Kunniamerkki ansioista isänmaalle (luokka IV). Masljakov sai vuonna 2024 syöpädiagnoosin, ja hän kuoli sairauteensa myöhemmin samana vuonna. Hänellä oli vaimo ja poika. == Lähteet == Luokka:Venäläiset televisiojuontajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Nea Tuikka

Nea Tuikka (s. 4. huhtikuuta 2004) on suomalainen pesäpalloilija. Tuikka edustaa Superpesiksessä pelaavia Vaasan Mailattaria. Hänen kasvattajaseuransa on Sotkamon Jymy. https://www.pesistulokset.fi/pelaaja/10028/tilastot Hän pelaa kotiuttajajokerina. https://www.pesis.fi/uutiset/2023/09/ylivieskan- kuula-juhlii-mestaruutta-tyttojen-superpesiksessa-seurahistorian-ensimmainen- suomen-mestaruus/ Tuikka on pelannut 23 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 15 tavallista juoksua ja kerännyt 49 kärkilyöntipistettä. Tuikka on pelannut kuusi Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kolme tavallista juoksua, tuonut yhden juoksun ja kerännyt kymmenen kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2024 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matilda Wirtavuori

Matilda Wirtavuori (s. 2000) on vuoden 2024 Miss Suomi. Tampereella asuva Wirtavuori on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri ja toimii yrittäjänä. Hän edusti Suomea marraskuussa 2024 pidetyissä Miss Universum -kisoissa Meksikossa sijoittuen 30 parhaan joukkoon. Hänet kruunattiin samaisissa kisoissa maailman ensimmäiseksi Euroopan ja Lähi-idän Miss Universumiksi. Kyseessä oli siis ensimmäinen kerta, kun Miss Universum -kisassa jaettiin maanosatittelit. ==Lähteet== Luokka:Miss Suomi -kilpailun voittajat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kuvituspyynnöt
Olivier Norek

Olivier Norek (s. 1975 Toulouse, Ranska) on ranskalainen kirjailija ja poliisi. Norek työskenteli poliisina 18 vuotta muun muassa Pariisissa Saint- Denis'ssa. Ennen sitä hän oli avustustyössä Afrikassa ja Jugoslaviassa. Hän on kirjoittanut lukijoiden ja kriitikoiden kiittämää rikoskirjallisuutta. Vuonna 2024 Norekilta ilmestyi talvisotaa käsittelevä romaani Les Guerriers de l'Hiver ("Talven soturit"), jonka suomennoksen oikeudet on myyty Otavalle. Se nousi myyntimenestykseksi Ranskassa ja on ehdolla Renaudot-palkinnon saajaksi. Kirja sai alkunsa kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan vuonna 2022, minkä johdosta Norek alkoi tutkimaan Venäjän aiemmin aloittamia hyökkäysotia ja löysi talvisodan, josta kiinnostui koska talvisodasta ei ole ranskaksi juurikaan tietoa saatavilla. Hän halusi tietää millaiset olivat olosuhteet ja miten suomalaiset taistelivat suurta Neuvostoliittoa vastaan 40 asteen pakkasessa. Norek matkusti Suomeen marraskuussa 2022 ja vietti täällä maaliskuuhun 2023 saakka, saadakseen kokea saman ajanjakson minkä sota kesti. Sinä aikana hän asui eri puolilla Suomea ja tapasi eri alojen asiantuntijoita kuten tutkijoita, tarkka-ampujia, armeijan kouluttajia ja museo-oppaita. Hän löysi myös yhteyden hänen omaan sukuunsa. Hänen isoisänsä oli palvellut samaan aikaan Ranskan muukalaislegioonassa Marokossa 1930-luvulla kun Aarne Juutilainen jota kutsuttiin lempinimellä ”Marokon kauhu”. == Teokset == * Code 93, 2013 * Territoires, 2014{ * Surtensions, 2016 * Entre deux mondes, 2017 * Surface, 2019 * Impact, 2020 * Trilogie 93, 2021 * Dans les brumes de Capelans, 2022 * Les Guerriers de l'Hiver, 2024 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Poliisit Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elina Bystritskaja

Elina Avraamovna Bystritskaja (; 4. huhtikuuta 1928 Kiova – 26. huhtikuuta 2019 Moskova) oli ukrainalaissyntyinen venäläinen näyttelijä.Элина Быстрицкая Kino-teatr.ru, viitattu 15.9.2024 Hänet tunnettiin varsinkin pääroolistaan romaanin Hiljaa virtaa Don elokuvaversiossa (Hiljaa virtaa Don, 1958).Prominent Russian Actress Elina Bystritskaya Is Dead At 91 Radio Free Europe/Radio Liberty 26.4.2019, viitattu 15.9.2024 Hän esiintyi myös muun muassa elokuvassa Tulisydän (1951). Bystritskajan perhe evakuoitiin Astrahaniin toisen maailmansodan aikana. Bystritskaja työskenteli hoitajana liikkuvassa sairaalassa. Vuonna 1944 Bystritskaja palasi perheineen Ukrainaan ja asettui Nižyniin. Hän valmistui ensin lääketieteellis-teknillisestä koulusta vuonna 1947 ja opiskeli sitten jonkin aikaa filologiaa pedagogisessa instituutissa. Bystritskaja päätti kuitenkin siirtyä Kiovan teatteri- instituuttiin ja valmistui vuonna 1953. Hän työskenteli aluksi Vilnan venäläisessä draamateatterissa ja jonkin aikaa Moskovan Puškin- draamateatterissa. Bystritskaja oli Malyi-teatterin näyttelijä vuodesta 1958. Elokuvadebyyttinsä hän teki vuonna 1950. Bystritskaja opetti vuodesta 1979 Štšepkin-teatterikorkeakoulussa ja Venäjän teatteritaiteen akatemiassa. Hän johti Neuvostoliiton rytmisen voimistelun liittoa vuodesta 1980. Bystritskaja julkaisi kirjan Vstretši pod zvezdoi nadeždy. Hänelle omistettiin dokumenttielokuva Elina Bystritskaja. Portret odnoi vesny (1987). Bystritskaja sai Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1978. Lisäksi hän oli Venäjän, Georgian, Azerbaidžanin ja Kazakstanin neuvostotasavaltojen kansantaiteilija. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ukrainalaiset näyttelijät Luokka:Venäläiset näyttelijät Luokka:Neuvostoliittolaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Zinaida Kirijenko

Zinaida Mihailovna Kirijenko (; 9. heinäkuuta 1933 Mahatškala – 12. helmikuuta 2022 Moskova) oli venäläinen näyttelijä.Зинаида Кириенко (Зинаида Иванова) Kino-teatr.ru, viitattu 15.9.2024 Kirijenko valmistui Elokuvauksen Gerasimov- instituutista vuonna 1958. Häntä opettivat Sergei Gerasimov ja Tamara Makarova. Hän työskenteli yli kolmenkymmenen vuoden ajan Kansallisessa elokuvanäyttelijöiden teatterissa. Kirijenko aloitti elokuvauransa vuonna 1954. Hän esiintyi muun muassa elokuvissa Ihmisen kohtalo ja Tihi Don. Kirijenkolle myönnettiin Venäjän SFNT:n kunniataiteilijan (1965) ja sitten kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1977. Hän sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1979. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Venäläiset näyttelijät Luokka:Neuvostoliittolaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Bergin kirkko (Halden)

Bergin kirkko () on Haldenin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Halden Luokka:Norjan kivikirkot
Rokken kirkko

Rokken kirkko () on Haldenin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Halden Luokka:Norjan kivikirkot
Iddin kirkko

Iddin kirkko () on Haldenin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Halden Luokka:Norjan kivikirkot
Ljudmila Hitjajeva

Ljudmila Ivanovna Hitjajeva (; s. 15. elokuuta 1930 Nižni Novgorod) on venäläinen näyttelijä.Людмила Хитяева Kino-teatr.ru, viitattu 15.9.2024 Hitjajeva pääsi vuonna 1948 kotikaupunkinsa (silloisen Gorkin) teatterikouluun. Valmistuttuaan vuonna 1952 hän pääsi Gorkin draamateatterin seurueeseen, jossa hän työskenteli yhdeksän vuoden ajan. Hitjajeva teki elokuvadebyyttinsä elokuvassa Jekaterina Voronina vuonna 1957. Vuonna 1958 hän esiintyi Sergei Gerasimovin elokuvassa Tihi Don. Näiden kahden elokuvan myötä Hitjajeva nousi yhdeksi Neuvostoliiton elokuvateollisuuden suosituimmista naisnäyttelijöistä. Hän sai suosiota myös esiintymisestään Tatjana Lioznovan ohjaamassa elokuvassa Jevdokija (1961). Hitjajeva sai Venäjän SFNT:n kunniataiteilijan (1965) ja kansantaiteilijan (1983) arvonimet. Vuonna 2002 hänelle myönnettiin Venäjän kunniamerkki. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Venäläiset näyttelijät Luokka:Neuvostoliittolaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tinaus

Tinaus on metalliesineiden peittämistä ohuella tinakerroksella. Rautaesineitä on tinattu ilman ruostuttavan vaikutuksen estämiseksi. Tinattu on myös kupari- ja messinkiastioita.Tietosanakirja 1909, osa 9, Hakusana: Tinaaminen [ Verkossa] Tinaus tapahtui joko siten, että hyvin puhdistettu esine kastettiin sulaan tinaan, jolloin sen pinnalle tarttui ohut kerros tinaa, tai siten, että sulan tinan ja hartsin tai almiakin seosta hangattiin esineen pinnalle rohdintukolla. Puhtaan tinan lisäksi on tinaukseen käytetty tinan ja lyijyn seosta, joka oli halvempaa ja tarttui helpommin kiinni. Pienten esineiden, esimerkiksi neulojen, tinaus tehtiin siten, että niitä keitettiin messinkikauhassa veden, viinikiven ja tinajauhon kanssa. Kupariesineet tinautuivat nopeasti, kun niitä keitettiin tinatuhkan, kalilipeän ja rakeisen tinan kanssa. Rauta- ja teräesineet käsiteltiin ennen tinausta kuparilla. Galvaaniseen tinaukseen käytettiin tinatuhkaa, kalilipeää, kaliumsyanidia ja pyrofosforihappoista natriumia. Tinattu pinta on tavallisesti himmeä, jos tinattaessa on käytetty tina-lvijyseosta, mutta se on kiiltävä, jos käytetty tina on ollut puhdasta. Kupariastioiden tinaus on ollut tavallista jo vanhoina aikoina. Raudan tinaus on myöhemmän ajan keksintö. Tinatuotannosta suurin osa käytettiin aiemmin niin sanottujen tina- eli läkkipeltien tinaukseen. ==Lähteet== Luokka:Tina Luokka:Pintakäsittely Luokka:Käsityöammatit
Prestebakken kirkko

Prestebakken kirkko () on Haldenin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1795. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Halden Luokka:Norjan puukirkot
Tistedalin kirkko

Tistedalin kirkko () on Haldenin kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1865. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Halden Luokka:Norjan kivikirkot
Asakin kirkko

Asakin kirkko () on Haldenin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1893. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Halden Luokka:Norjan kivikirkot
Boeing X-48

Boeing X-48 oli Boeingin valmistama kokeellinen miehittämätön ilma-alus, joita valmistettiin kaksi kappaletta. Koneesta luotiin kolme variaatiota: X-48A, X-48B ja X-48C, joista ensimmäistä ei koskaan valmistettu. X-48 valmistettiin yhdessä Cranfield Aerospacen Nasan sekä Yhdysvaltain ilmavoimien kanssa "blended wing body" (BWB) -tyyppisten lentokoneiden ominaisuuksien tutkimiseen, sillä Boeingin ja Nasan mukaan kyseiset lentokonemallit vähentäisivät polttoaineen kulutusta, päästöjä ja melua, ja niitä on harkittu sovellettavan esimerkiksi sotilaskäyttöön. X-48B teki ensilentonsa heinäkuussa 2007, ja se suoritti ensimmäiset koelennot vuonna 2010. X-48C suoritti ensimmäisen lentonsa elokuussa 2012, jas se suoritti kahdeksan kuukauden testijakson aikana yli 30 koelentoa. == Tekniset tiedot (X-48C) == == Lähteet == X-48 Luokka:2000-vuosikymmenen miehittämättömät ilma-alukset Luokka:Yhdysvaltalaiset miehittämättömät ilma-alukset
Castillo de los Tres Reyes Del Morro

Castillo de los Tres Reyes Del Morro, lyhyemmin El Morro, on linnoitus Kuuban pääkaupunki Havannan satamaan johtavan kapean salmen suulla. Linnoitus oli avainasemassa Havannan puolustusstrategiassa. Kuubasta oli tullut 1500-luvulla Karibian tärkein eurooppalainen siirtokunta ja Havanna peri kasvaessaan Santiagon aseman saaren pääkaupunkina. Kaupungin satamaa oli suojeltava mahdollisilta maahantunekutujilta ja merirosvoilta. Linnoituksen suunnitteli omana aikanaan tunnettu sotilasinsinööri Bautista Antonelli ja sen rakennustyöt valmistuivat vuonna 1590. Satama saatettiin sulkea kokonaan vetämällä ketju salmen poikki Castillo de los Tres Reyes Del Morron linnoitukselta pienemmälle Salvador de la Puntan linnoitukselle salmen länsipuolella. Puolustuksellisen tehtävän lisäksi linnoitus toimi vankilana. Britit valtasivat linnoituksen meri- ja maahyökkäyksellä seitsenvuotisen sodan yhteydessä 31. heinäkuuta 1762. Brittimiehitys kesti vuoden. Linnoituksen puolustusvarustuksia vahvistettiin Pariisin rauhan jälkeen vuonna 1763. Vahvistustyöt rahoitettiin Meksikosta kerätyillä tuilla (). Linnoitus on osa Unescon Havannan vanhankaupungin maailmanperintöluettelon kohdetta. ==Lähteet== Luokka:Havanna Luokka:Linnoitukset Luokka:Kuuban rakennukset ja rakennelmat
Søndre Enningdalin kirkko

Søndre Enningdalin kirkko () on Haldenin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1956. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Halden Luokka:Norjan puukirkot
Dals Långed

Dals Långed on taajama Bengtsforsin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Dalslandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 349 asukasta vuonna 2021. ==Kuvia== DalsLångedskyrka21500001452171.jpg|Dals Långedin kirkko Sluss i Dals Långed.jpg|Dals Långedin sulku Dalslandin kanavassa ==Tunnettuja henkilöitä== * Carolina Falkholt (s. 1977), kuvataiteilija ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Bengtsforsin kunta
Billingsfors

Billingsfors on taajama Bengtsforsin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Dalslandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 141 asukasta vuonna 2021. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Bengtsforsin kunta