EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Nikolai Andrianov

Nikolai Jefimovitš Andrianov (, 14. lokakuuta 1952 Vladimir – 21. maaliskuuta 2011) oli venäläinen Neuvostoliittoa edustanut telinevoimistelija. Andrianov on toiseksi eniten olympiamitaleja kerännyt miesurheilija 15 mitalillaan (Michael Phelpsillä on 28 mitalia ja naisista Larisa Latyninalla 18 mitalia). Vuosina 1972–1980 hän voitti kaikkiaan seitsemän kultaa, viisi hopeaa ja kolme pronssia. Andrianov on ainoa miesvoimistelija, joka on voittanut voimistelun hypyssä kolme olympiamitalia, ja ainoa miesvoimistelija, jolla on kolme olympiamitalia permannolta. Olympiamenestyksen lisäksi Andrianov voitti MM- kisoista neljä kultaa ja kahdeksan hopeaa, maailmancupissa kuusi kultaa ja kolme hopeaa, EM-kisoissa yhdeksän kultaa, kuusi hopeaa ja kaksi pronssia sekä kolmetoista Neuvostoliiton mestaruutta. Andrianov kuoli pitkäaikaiseen sairauteen 58-vuotiaana maaliskuussa 2011. Hänen vaimonsa Ljubov Burda oli myös telinevoimistelija ja olympiavoittaja. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Andrianov Olympic.orgissa Luokka:Neuvostoliittolaiset telinevoimistelijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Hinesville

Hinesville on kaupunki Yhdysvaltojen Georgian osavaltiossa Libertyn piirikunnassa Savannahin lounaispuolella. Kaupunki on rakentunut paljolti vieresien asevoimien tukikohta Fort Stewartin varaan. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 33 437\. ==Maantiede== Hinesville sijaitsee Georgian osavaltion Libertyn piirikunnassa noin 60 kilometriä Savannahista lounaaseen. ==Historia== Libertyn piirikunta perustettiin 1777 ja myöhemmin sen hallinnollinen keskus haluttiin siirtää Riceborota uudelle paikalle. Paikalliset äänestivät muutoksen puolesta vuonna 1836 ja senaattori Charlton Hines ehdotti nykyistä Hinesvilleä, joka sai nimensä hänen mukaansa vuonna 1837. Ennen kaupungin perustamista paikalla oli asevoimien paraatialue. Yhdysvaltain sisällissodan aikana alueella käytiin useita yhteenottoja. Hävitys Libertyn piirikunnassa oli huomattavaa. Pohjoisvaltioiden kenraali William T. Shermanin johtamat joukot valtasivat sen talvella 1864. Sodan jälkeen Samuel Dowse Bradwellillä oli huomattava vaikutus kaupungin jälleenrakennuksessa. Hänen perustamansa Hinesville Academy eli myöhempi Bradwell Institute tuli tunnetuksi koko osavaltion alueella. Kaupunki oli kuitenkin piirteiltään unelias kylä aina 1900-luvun alkupuoliskolle saakka. Huomattava muutos oliasevoimien tukikohta Camp Stewartin eli sittemmän Fort Stewartin perustaminen vuonna 1944. Tukikohta nimettiin Libertyn piirikunnassa asuneen presidentti Franklin D. Rooseveltin vaimo Eleanor Rooseveltin isoisoisän Daniel Stewartin mukaan ja jonkin aikaa ennen Normandian maihinnousua tukikohdassa oli 55 000 sotilasta. Tukikohdan sotilaiden perässä paikkakunnalle muutti suuri joukko eri palveluja tarjoavia yrittäjiä. Camp Stewart lakkautettiin toisen maailmansodan jälkeen, mutta maailmantilanteen jälleen kiristyessä myöhemmin sotilastoiminta sillä aloitettiin uudelleen. Tukikohdasta tehtiin linnoitus (Fort) vuonna 1956. ==Talous== Hinesvillen talous on rakentunut pitkälti viereisen Fort Stewartin varaan. Samaan tapaan vastaavasti tukikohdan sotilaat tarvitsevat kaupungin palveluja. Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Hinesvillessä aikavälillä 2014–2018 olivat 46 177 USD ja henkilöä kohden 21 305 USD. 16,4 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella. ==Väestö== Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 33 437 ja vuoden 2019 arvion mukaan 33 273\. Kaupungin asukkaista 40 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 32,3 %), 46,7 % afroamerikkalaisia, 14,4 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 2,9 % aasialaisia. 15,8 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 7,1 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Georgian osavaltion kaupungit
Nuokkijärvi

Nuokkijärvi eli Njuokkarvi eli Nuokkajärvi () on Kemijoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kalevalan piirin Borovoin kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 214 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 3 090 neliökilometriä, keskisyvyys 8,5 metriä ja tilavuus 1,81 kuutiokilometriä. Nuokkijärveen laskevat Nokeusjoki, Aittajoki, Voivajoki, Oja ja 33 puroa. Länsipäähän virtaavan Nokeus- eli Kivijoen reittiin kuuluvat Kiitesjärvi, Luvajärvi ja Kiimasjärvi. Nuokkijärvi laskee itäpäästään alkavien Rastahanjoen ja Hämehenjoen kautta Tširkkakemijokeen. Järvessä on 126 saarta, joiden yhteispinta-ala on 10,3 neliökilometriä. Nuokkijärven kalalajeja ovat lohi, siika, muikku, harjus, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, seipi, mutu, made, ahven, kiiski, kymmenpiikki ja kivisimppu. Järvellä harjoitetaan kalanviljelyä sekä kotitarve- ja virkistyskalastusta. Järven rannoilla ovat sijainneet Nokeuksen, Piismalahden ja Pääkönniemen kylät. Nykyään seudulla on vain kesäasutusta. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan järvet Luokka:Kemijoen vesistö (Viena) Luokka:Kalevalan kansallinen piiri
Kalle Havulinna

Kalle Havulinna (27. syyskuuta 1924 Tampere – 9. heinäkuuta 2016) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä. Havulinna pelasi urallaan kymmenen kautta Tampereen Ilveksessä. Hän voitti neljä Suomen mestaruutta. Havulinnalla on nimissään SM-sarjan yhden ottelun maaliennätys, jonka hän jakaa Aarne Honkavaaran kanssa: kahdeksan maalia. Havulinna iski osumansa ÅIFK:ta vastaan 18. tammikuuta 1948 ottelussa, jonka Ilves voitti 21–5. Havulinna pelasi maajoukkueessa 28 ottelua, joihin mahtuu mukaan myös kahdet MM-kilpailut. Siviiliammatiltaan Havulinna oli sähköinsinööri, ja hänen insinööritoimistonsa vastasi Suomen ensimmäisen jäähallin, 1965 valmistuneen Tampereen Hakametsän jäähallin sähkö- ja valaistussuunnittelusta. Kalle Havulinnan veli Jukka edusti hetkellisesti Ilvestä kausina 1953/56. == SM-tilastot == Pelipaikka Hyökkääjä Maila Left Pelinumero #6 Pelikaudet 1942/53 Kulta - hopea - pronssi 5 - 2 - 0 Kausi Sarja O M S P R 1942-43 SM-sarja 7 6 2 8 0 1943-44 SM-sarja 2 2 0 2 0 1944-45 SM-sarja 1 1 0 1 0 1945-46 SM-sarja 8 10 0 10 0 1946-47 SM- sarja 7 9 4 13 0 1947-48 SM-sarja 6 16 3 19 0 1948-49 SM-sarja 7 9 3 12 0 1949-50 SM-sarja 7 6 6 12 4 1950-51 SM-sarja 9 14 10 24 0 1952-53 SM-sarja 8 3 5 8 0 YHT. 62 76 33 109 4 Kapteenina kaudet 1948-49, 1949-50. ==Saavutuksia ja palkintoja== *4 Suomen mestaruutta (1946, 1947, 1950 ja 1951) *2 SM-hopeaa ja 1 -pronssi *8 maalia yhdessä ottelussa (SM-sarjan/liigan ennätys) *Suomen Jääkiekkoleijona #13 ==Lähteet== * *Ilveksen otteluennätykset *Havulinnan tiedot Jääkiekkomuseon sivuilla. ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Brunswick (Georgia)

Brunswick on kaupunki Yhdysvaltojen Georgian osavaltion rannikolla Glynnin piirikunnassa Savannahin eteläpuolella. Paikka on yksi Georgian syväsatamista. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 15 383\. ==Maantiede== Brunswick sijaitsee Georgian osavaltion kaakkoisosassa Atlantin valtameren rannikolla Glynnin piirikunnassa. Savannah sijaitsee Brunswickista noin 120 kilometriä pohjoiseen ja Jacksonville Floridassa noin 100 kilometriä etelään. Kaupunki on rakennettu niemimaalle Brunswick-, Turtle ja East Riverjokien välissä. Brunswick on yksi Georgian syväsatamista ja rannikolla sijaitsevat Golden Isles-saaret. ==Historia== Brunswickin kaupunkisuunnitelma laadittiin tuolloisessa Georgian siirtokunnassa vuonna 1771. Kaupunki sai Savannahin tapaan ruutukaavan. Nimensä se sai Saksassa sijainneen Braunschweigin (en. Brunswick) ruhtinaskunnan mukaan. Ruhtinaskunta oli Ison- Britannian kuningas Yrjö III:N suvun kotiseutu. Myös monet kaupungin paikannimet saivat nimensä eri englantilaisten aatelisten mukaan. Nimet säilyivät käytössä sittemmin myös brittien vastaisen vapaussodan jälkeenkin. Vuonna 1797 Brunswickista tuli Glynnin piirikunnan hallinnollinen keskus. 1800-luvun loppupuolella Brunswickista kehittyi huomattava vientisatama, jonka kautta kulki puuvillaa ja puutavaraa. Sataman toiminta hiljeni kuitenkin 1900-luvun puolella 1930-luvun laman myötä. Ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikana paikalla rakennettiin laivoja sodan tarpeisiin. Sataman toiminta on elpynyt maailmansotien jälkeen. ==Talous== thumb|Kaupungintalo. Brunswickin satama kilpailee nykyisin Savannahin ja Jacksonvillen satamien kanssa. Paikalliseen teollisuutene lukeutuvat esimerkiksi Georgia-Pacificin paperitehdas, Herculesin tehdas, sekä Rich-SeaPakin ja King and Prince Seafoodin elintarviketehtaat. Alueelle on myös matkailua. Lähistöllä on golfratoja ja hiekkarantoja. Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Brunswickissa aikavälillä 2014–2018 olivat 25 896 USD ja henkilöä kohden 19 829 USD. 37,5 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella. ==Väestö== Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 15 383 ja vuoden 2019 arvion mukaan 16 256\. Kaupungin asukkaista 37,6 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 30,4 %), 56,6 % afroamerikkalaisia, 9,8 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 1,8 % aasialaisia. 10,6 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 7,6 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla. ==Koulutus== Glynn Academy on yksi Georgian vanhimmista julkisista oppilaitoksista. College of Coastal Georgia on perustettu vuonna 1961. Entisen Glyncon laivaston ilmavoimien tukikohdassatoimii liittovaltion poliisin koulutuskeskus, jossa koulutetaan eri liittovaltion viranomaisia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Georgian osavaltion kaupungit
Põltsamaa

Põltsamaa () on Põltsamaan kuntaan kuuluva epäitsenäinen kaupunki ja entinen kaupunki Jõgevamaan maakunnassa Keski-Virossa. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa vanha Põltsamaan kunta, Põltsamaan kaupunki sekä pääosa Pajusin ja Puurmanin kunnista yhdistettiin uudeksi Põltsamaan kunnaksi. Tällöin Põltsamaan kaupunki menetti itsenäisen asemansa ja siitä tuli kunnan osa. Vuonna 2010 kaupungin asukasluku oli 4 642\. Sen pinta-ala on 5,99 neliökilometriä ja asukastiheys 775,0 asukasta neliökilometrillä. Põltsamaa sijaitsee Põltsamaan joen varrella. == Historia == Põltsamaalle annettiin 20. heinäkuuta 1920 kauppalan itsehallinto-oikeus. Samana vuonna perustettiin myös ETK Põltsamaan Tehtaat. Tehtaiden tuotannon kasvu nostatti myös kauppa-alaa, ja Viron hallituksen päätöksellä Põltsamaasta tuli kaupunki 30. kesäkuuta 1926. Ensimmäisenä kaupunginjohtajana vuosina 1927–1930 oli eversti Martin Terras. Uudeksi kaupunginjohtajaksi valittiin vuonna 1929 Georg Kold, joka alkoi kehittää kaupunkia: hän perusti koulun, korjautti linnaa ja päällystytti teitä. Rantaan rakennettiin paviljonki ja raivattiin uimaranta. Perustettiin Põltsamaan Kaunistamisen Yhdistys, jolla kaupungin asukkaat saataisiin toimintaan mukaan. 1930-luvulla kaikki kadut varustettiin katulampuilla, joihin saatiin sähkö omasta sähkölaitoksesta. Kokoelma ”Sakalamaa elu” (”Sakalamaan elämä”) kuvaa 1930-luvun Põltsamaata vaatimattomasti elävän, työteliään väen kaupunkina: viinitehtaan ja hedelmäpuutarhan lisäksi Põltsamaalla oli myös useita raudan- ja puunjalostamoita, kolme ajanmukaista myllyä sekä sahaa, meijeri sekä joukko pienempiä ja suurempia kauppoja, unohtamatta sairaalaa, apteekkia, kolmea koulua sekä kahta pankkia, valtion ja kaupungin virastoja. Koska Tarton–Tallinnan maantie kulki kaupungin läpi, riitti myös kolmelle hotelli- ravintolalle ja viidelle kahvilalle asiakkaita. Samana ajanjaksona Põltsamaalla ilmestyi kolme viikkolehteä viikossa. Toinen maailmansota tuhosi lähes 75 prosenttia kaupungin rakennuksista. Vuosina 1950–1962 Põltsamaa oli lähialueidensa keskus, ja kyseisellä ajanjaksolla kaupunkiin rakennettiin kulttuuritalo, sauna sekä stadion. Uudessa kirjapainossa painettiin alueen Kiir-lehteä ('Säde'). Mahtava elokuvateatteri ja lennätinrakennus ovat peräisin 1970–1980-luvuilta, mutta uuden kauppahallin rakentaminen jäi puolitiehen. EPT-rakennuskokonaisuuteen perustettiin saunallinen uimahalli ja urheilutilat. Uuden heräämisen aikana aktiivista työtä teki Põltsamaan muinaismuistoseura, jonka johdolla uudistettiin vanhoja ja pystytettiin uusia muistomerkkejä, anottiin lupaa museon avaamiseksi ja järjestettiin kotiseutupäiviä. Kaupungin itsehallinnollinen asema palautettiin pian Viron jälleenitsenäistymisen jälkeen joulukuussa 1991. ==Väestö== Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Põltsamaan kaupungissa oli 4 188 asukasta, joista 4 104 (98,0 %) oli virolaisia, 39 (0,9 %) venäläisiä ja 42 (1,0 %) muita kansallisuuksia. == Ystävyyskaupungit == * Kokemäki, Suomi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Viron epäitsenäiset kaupungit
Shane Gould

Shane Gould () on australialainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti kolme kultaa, hopean ja pronssin vuoden 1972 olympialaisissa Münchenissä. Gould rikkoi 13. huhtikuuta 1971 ja 8. tammikuuta 1972 välisenä aikana kaikkiaan seitsemän maailmanennätystä. Vanhin niistä oli lähes 16 vuotta kestänyt Dawn Fraserin 100 metrin vapaauintiennätys vuodelta 1956. Gould on ainoa uimari, jolla on samanaikaisesti ollut hallussaan viiden vapaauintimatkan (100 – 1 500 metrin) maailmanennätykset yhtä aikaa. Vuoden 1972 olympialaisissa 15-vuotias Gould voitti aluksi 200 metrin sekauinnin kultaa rikkoen Claudia Kolbin neljä vuotta vanhan maailmanennätyksen. Seuraavana päivänä hän oli kolmas 100 metrillä. Kyseessä oli Gouldin ensimmäinen tappio tällä matkalla kahteen vuoteen. Seuraavana päivänä oli vuorossa 400 metrin vapaauinti. Gould voitti helposti rikkoen oman ME:nsä yli kahdella sekunnilla. Kaksi päivää myöhemmin 200 metrin vapaauinnissa tuli jälleen kultaa ja Gould teki kolmannen maailmanennätyksensä viidessä päivässä. Hän päätti olympiaurakkansa hopeamitaliin 800 metrin vapaauinnissa. Hänestä tuli ensimmäinen naisuimari, joka oli voittanut viisi henkilökohtaista olympiamitalia ja kolme olympiakultaa maailmanennätysajalla. Vuosi olympialaisten jälkeen Gould lopetti kilpauransa ja vetäytyi julkisuudesta. Hän oli vuoden 2000 Sydneyn olympiakisojen avajaisissa yksi olympiatulen kantajista stadionilla. Vuonna 2018 Gould osallistui Australian Selviytyjät -kilpailuun, jonka hän voitti. Gould on voittaessaan Selviytyjien kaikkien aikojen vanhin naisvoittaja ympäri maailman. == Muita saavutuksia == * 1971 paras naisurheilija maailmassa * 1971 ABC:n vuoden naisurheilija * 1972 ABC:n vuoden naisurheilija * 1972 vuoden australialainen * 1981 brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenyys * 1995 Legend of Australian Sport -valinta == Aiheesta muualla == * * http://www.ishof.org/honorees/77/77sgould.html Luokka:Australialaiset olympiavoittajat Luokka:Australialaiset uimarit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jalonojan koulu

Jalonojan koulu oli 1902–2009 toiminut kyläkoulu Kauvatsalla. Se oli yli sata vuotta vanha oppilaitos, jossa oli erikseen 0-2 -luokka ja 3-6 -luokka. Jalonojan koulun oppilasmäärä laski viimeisinä vuosina voimakkaasti: lukuvuonna 2006-2007 koulussa oli 31 oppilasta, 2007-2008 enää 25 ja seuraavana vuonna viitisentoista. Kauvatsalla sijaitsee myös Lähteenmäen koulu. ==Lähteet== Luokka:Suomen peruskoulut Luokka:Kokemäen oppilaitokset Luokka:Kauvatsa
Piper PA-28 Cherokee

Piper PA-28 on yhdysvaltalaisen Piper Aircraftin valmistama yksimoottorinen mäntämoottorilentokonesarja. Sarjan koneet on ensisijaisesti suunniteltu yleisilmailu-, koulutus- ja lentotaksikäyttöön. ==Archer== Koneen tyyppimerkintä on PA28-181 ja se on kehitetty vanhemmasta Cherokee tyypistä PA28-140. Merkittävimmät parannukset vanhempaan versioon verrattuna ovat siiven puolisuunnikkaan muoto, suurempi korkeusvakain ja tehokkaampi moottori (150 hv ⇒ 180 hv). Näillä muutoksilla Piper Archerista tuli suorituskykyinen, lento-ominaisuuksiltaan vakaa ja kantokyvyltään hyvä lentokone. Cherokeessa on neljä istumapaikkaa, kiinteät laskutelineet ja kiinteälapainen potkuri. Konetyyppi on hyvin suosittu ja on ollut tuotannossa 1970-luvulta tähän päivään asti. Suomen Ilmavoimat käytti kuutta Piper PA-28R-200 Cherokee Arrow II ja PA-28RT-201 Arrow IV konetta yhteyskoneina vuosina 1974-2004. ==Tekniset tiedot== == Aiheesta muualla == * Piper Aircraftin verkkosivut PA-28 Cherokee Luokka:Yhdysvaltalaiset yleisilmailukoneet Luokka:1960-luvun yleisilmailukoneet
Sergei Starikov

Sergei Viktorovitš Starikov (, s. 12. huhtikuuta 1958 Tšeljabinsk,Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja. Starikov pelasi 186 maaottelua tehden 13 maalia vuosina 1978–1988. Hän pelasi jääkiekkoseuroissa TsSKA Moskova ja Traktor Tšeljabinsk. == Parhaat saavutukset == * olympiakulta 1984, 1988 * olympiahopea 1980 * maailmanmestaruus 1979, 1983 * maailmanmestaruushopea 1985, 1987 Luokka:Neuvostoliittolaiset jääkiekkoilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:New Jersey Devilsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matti Karumaa

Matti Antero Karumaa (25. marraskuuta 1924 Hämeenlinna - 31\. toukokuuta 1993 Hämeenlinna) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä. Karumaa pelasi Hämeenlinnan Tarmossa kaudet 1942–1959. Hän muodosti pitkään tuhoisan kentän Ka-Ku-Ti yhdessä Keijo Kuuselan ja Esko Tien kanssa. Karumaa voitti Tarmossa kaksi Suomen mestaruutta. Maajoukkueessa Karumaa pelasi yhteensä 56 maaottelua. Hän ehti olla mukana kaksi kertaa MM-kilpailuissa ja kerran olympialaisissa 1952. Matti Karumaan kaksi vuotta vanhempi veli Pentti Karumaa pelasi myös jääkiekkoa Tarmossa. Hän pelasi urallaan 68 ottelua vuosina 1944–1954. == Saavutukset ja palkinnot == *2 Suomen mestaruutta (1948, 1949) *SM-sarjan maalipörssin voittaja (1949, 1950, 1951, 1952) *SM-sarjan syöttöpörssin voittaja (1952) *Suomen Jääkiekkoleijona #14 == Lähteet == *Karumaan tiedot Jääkiekkomuseon sivulla * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Juri Dolgoruki

Juri Dolgoruki (, 'pitkäkäsi'), (n. 1090/1100 – 15. toukokuuta 1157) oli kiovalainen ruhtinas, joka perusti Moskovan. Juri Dolgoruki oli Vladimir Monomahin kuudes poika. Isänsä eläessä hän hankki Rostovin-Suzdalin alueen suvun haltuun, ja isän kuoltua Juri siirsi pääkaupunkinsa Suzdaliin. Hän soti veljiensä kanssa ja sai välillä isompiakin alueita haltuunsa, mutta joutui lopulta vetäytymään Suzdaliin. Hänen syntymänsä ajankohta on epäselvä, mutta jotkin kronikat kertovat Vjatšeslav I:n sanoneen Jurille: "Minulla oli jo parta, kun sinä vasta synnyit." Koska Vjatšeslav syntyi vuonna 1083, Jurin syntymäaika on vuosisadan vaihteessa. Vuonna 1147 ruhtinas Juri Dolgoruki kutsui Ipatijevskaja-kronikan mukaan Severskin ruhtinaan Svjatoslavin vieraaksensa Moskovaan. Moskova oli tällöin kartano tai majatalo, jonka omisti pajari Stepan Kutško. Juri surmautti hänet, jotta kukaan ei syyttäisi hänen saaneen tilan vääryydellä haltuunsa. Vuotta 1147 pidetään perinteisesti Moskovan perustamisvuotena. Juri ympäröi tilan paaluvarustuksella 1156. Juri Dolgoruki hyödynti Kiovan ruhtinaskunnan sisäisiä kiistoja, syrjäytti Izjaslav II:n ja valtasi Kiovan 1149. Hänet lyötiin takaisin seuraavana vuonna, ja valta vaihtui vielä kahdesti edestakaisin ennen kuin Juri jäi Kiovaan 1155. Kiovalaiset eivät pitäneet hänestä, ja hänet myrkytettiin yhden Kiovan pajareista järjestämissä juhlissa vuonna 1157. Hänet on haudattu Berestoven Kristuksen kirkastuksen kirkkoon, joka on Kiovan luolaluostarin yhteydessä. Juri Dolgoruki oli kaksi kertaa naimisissa. Ensimmäinen vaimo oli kumaani- kaanin tytär, ja toinen oli kreikkalainen Bysantin keisari Manuel I Komnenosin tytär tai sisar. Hänellä oli yhteensä 13 lasta. Lapsiin kuuluivat * Rostislav Jurjevitš * Andrei Bogoljubski * Gleb I * Mikael I * Vsevolod III == Lähteet == Luokka:Kiovan ruhtinaat Luokka:Moskovan historia Luokka:Vuonna 1099 syntyneet Luokka:Vuonna 1157 kuolleet
Maija Torkko

Maija Torkko (s. 1946) toimi Nokian talousjohtajana ja Nokian Renkaiden hallituksen varapuheenjohtajana. Torkko jäi eläkkeelle kesäkuussa 2006. Hän on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti (HY) ja kauppatieteiden kandidaatti (TuKKK). Torkko oli merkittävimpiä Suomen talouselämässä vaikuttavia naisia. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Nokian henkilöstö Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Claude Auchinleck

Claude Auchinleck (21. kesäkuuta 1884 – 23. maaliskuuta 1981) oli brittiläinen sotamarsalkka ja armeijan komentaja toisessa maailmansodassa. Auchinleck aloitti sotilasuransa Intian siirtomaa-armeijassa, mutta vuonna 1939 hänet kutsuttiin Britanniaan IV armeijakunnan komentajaksi. Vuotta myöhemmin hän komensi liittoutuneiden joukkoja Norjassa. Myöhemmin samana vuonna hänestä tuli Intian joukkojen komentaja. Heinäkuussa 1941 hänet siirrettiin Lähi-idän alueen joukkojen komentajaksi. Kesällä 1942 hän otti Lähi-idän joukkoihin kuuluneen 8. armeijan tilapäisesti suoraan komentoonsa. Auchinleck onnistui aluksi hyvin Operaatio Crusaderissa, mutta kärsi suuren tappion Erwin Rommelin joukoille Gazalan taistelussa. Hänet korvattiin lopulta Harold Alexanderilla ja samalla Bernard Montgomery tuli 8. armeijan komentajaksi. Oltuaan monta kuukautta sijoittamattomana hänet siirrettiin taas Intian joukkojen komentajaksi. Tässä virassa hän oli vuoteen 1947 asti. Vuonna 1946 hänestä tuli sotamarsalkka. Auchinleck kuoli Marrakeshissa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset marsalkat Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Charles Jewtraw

Charles Jewtraw (5. toukokuuta 1900 Lake Placid – 26. tammikuuta 1996) oli yhdysvaltalainen pikaluistelija. Jewtraw eli ja kasvoi monilapsisessa perheessä Lake Placidissa, jossa hänen isänsä ylläpiti luistinrataa.Wallechinsky, s. 96 Hänen perheensä oli köyhä, mutta hän sai tukea paikalliselta liikemieheltä Jack Mabbitilta. Jewtrawista tuli kaikkien aikojen ensimmäinen talviolympialaisten kultamitalisti, kun hän voitti 500 metrin kilpailun Chamonix'n 1924 kisoissa, joille jälkikäteen annettiin olympiakisojen arvo. Samoissa kisoissa hän oli 1 500 metrillä kahdeksasWallechinsky, s. 107 ja 5 000 metrillä 13:s. Jewtraw lopetti luistelu-uransa pian Chamonix'n kisojen, joka oli hänen elämänsä ainoa kansainvälinen kilpailu, jälkeen. Hän palasi Lake Placidiin työttömänä 1930-luvun laman aikana ja etsi luistelunopettajan työtä, mutta hänelle tarjottiin vain lattianlakaisijan paikkaa. Myöhemmin hän työskenteli pankin turvamiehenä New Yorkissa. Hän lahjoitti kultamitalinsa Smithsonian- instituutille. == Lähteet == * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Charles Jewtraw Skateresults.com -sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset pikaluistelijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Zinetula Biljaletdinov

Zinetula Haidarovitš Biljaletdinov (, , s. 13. maaliskuuta 1955 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on Venäjän jääkiekkomaajoukkueen entinen päävalmentaja ja Neuvostoliiton maajoukkueen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi 244 maaottelua tehden 21 maalia vuosina 1976–1988. Hän voitti olympiakultaa vuonna 1984, Kanada-cupin vuonna 1981 ja kuusi maailmanmestaruutta. Hän voitti alle 20-vuotiaiden epävirallisen maailmanmestaruuden vuosina 1974 ja 1975. Neuvostoliiton mestaruussarjassa Biljaletdinov pelasi 588 liigaottelua tehden 63 maalia. Seuratasolla hän edusti Dynamo Moskovaa, jonka kapteeni hän oli usean vuoden ajan. Biljaletdinov toimi NHL:ssä apuvalmentajana Winnipeg Jetsissä kausina 1993–1995 ja samassa organisaatiossa seuran muutettua Phoenixiin ja otettua nimekseen Phoenix Coyotes kaudella 1996–1997. Hän oli päävalmentajana Dynamo Moskovassa kausina 1997–2004, Bars Kazanissa kausina 2004–2011 ja 2014–2019 sekä sveitsiläisseura Luganossa syksyllä 2001. Hän toimi kaudesta 1997–1998 lähtien Venäjän maajoukkueen apuvalmentajana, ja maajoukkueen päävalmentaja hän oli maailmancupissa 2004 sekä kausina 2011–2014. Hänen johdollaan Venäjä voitti maailmanmestaruuden vuonna 2012. == Yksityiselämä == Etniseltä taustaltaan Zinetula (Zinnetulla) Biljaletdinov on tataari. Hänen isänsä Haidar oli kotoisin Nižni Novgorodin alueen mišäärikylästä Pitsa (Пица). Biljaletdinovin tyttären Nataljan poika on jääkiekkoilija Aleksandr Romanov. == Saavutukset == ===Pelaajana=== * olympiakulta 1984 * olympiahopea 1980 * maailmanmestaruus 1978, 1979, 1981, 1982, 1983, 1986 * MM-hopea 1987 * MM- pronssi 1985 * Kanada-cupin voitto 1981 ===Valmentajana=== * MM-kultaa 2012 - Venäjä * KHL-mestaruus 2009 , 2010 - Ak Bars Kazan == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset jääkiekkoilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Venäläiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
KPV

KPV voi viitata seuraaviin asioihin: * Kokkolan Pallo-Veikot, kokkolalainen jalkapalloseura * KPV, Komin kielestä käytetty lyhenne * KPV (konekivääri), neuvostovalmisteinen konekivääri
For Those About to Rock We Salute You

For Those About to Rock (We Salute You) on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n 23. marraskuuta 1981 julkaistu kahdeksas studioalbumi. Albumin nimikappaleesta tuli menestys, ja muita tunnettuja kappaleita ovat "Inject the Venom" ja "Let's Get It Up". Albumi on viimeinen, jonka on tuottanut Robert John "Mutt" Lange, joka on tuottanut myös yhtyeen menestyksekkäät Highway to Hell ja Back in Black -albumit. Albumi nousi listaykköseksi Yhdysvalloissa ja oli siinä suhteessa ainoa laatuaan vuoden 2008 Black Ice -albumiin saakka. Albumin nimi on lähtöisin siitä kun yhtyeen kitaristi Angus Young luki kirjan nimeltä For Those About to Die, We Salute You, joka kertoi roomalaisista gladiaattoreista. Albumi julkaistiin remasteroituna vuonna 2003 osana AC/DC remasters -sarjaa. Kappale ”For Those About to Rock (We Salute You)” oli Jack Blackin tähdittämässä elokuvassa School of Rock nimellä "For those about to rock, I salute you". == Kappaleet == ==Singlet== *1981 Let's Get It Up *1982 For Those About to Rock (We Salute You) ==Kokoonpano== *Brian Johnson – laulu *Angus Young – soolokitara *Malcolm Young – komppikitara, taustalaulu *Cliff Williams – bassokitara, taustalaulu *Phil Rudd – rummut, perkussiot ==Video== thumb|150px|Videon kansi. For Those About to Rock -albumista julkaistiin myös video joka sisälsi neljä yhtyeen esittämää kappaletta albumin kiertueelta. Videossa julkaistiin myös yhtyeiden The Black Crowesin, Metallican ja Panteran kappaleet samalta keikalta. AC/DC:n kappaleet videolla ovat seuraavat: # Back in Black (säv. Angus Young, Malcolm Young, Brian Johnson) # Highway to Hell (säv. Young, Young, Bon Scott) # Whole Lotta Rosie (säv. Young, Young, Scott) # For Those About to Rock (We Salute You) (säv. Young, Young, Johnson) ==Arvostelut== *All Music Guide lehden arvostelu: *Blender lehden arvostelu: *Rolling Stone lehden arvostelu: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1981 albumit Luokka:AC/DC:n albumit Luokka:Robert John "Mutt" Langen tuottamat albumit
Formaali ajattelu

Formaali eli muodollinen ajattelu tarkoittaa kykyä ajatella loogisesti ja abstraktisesti (Inhelder & Piaget, 1958). Jean Piaget ja Bärbel Inhelder esittivät, että lapsi tulee formaalien operaatioiden kauteen noin 11–12-vuotiaana, murrosiässä. Nuori käyttää ajattelussaan symboleja. Tällöin nuori pystyy myös hypoteettis-deduktiiviseen päättelyyn eli soveltamaan yleisiä sääntöjä yksittäisiin tapauksiin. Formaali ajattelu on Piaget'n kehitysteorian korkein vaihe, jonka kehitys on johdonmukainen jatke sensomotoriselle, esioperationaalille ja konkreetille ajattelulle. Sen aikana ajattelu kehittyy käsitteelliseksi, hypoteettiseksi, ja siinä sovelletaan erilaisia logiikan päättelysääntöjä. Skeemat eli toimintarakenteet muodostavat ajattelun kokonaisrakenteen, formaalin struktuurin. Skeemoja on useammanlaisia, mm. perustava skeema on muuttujien eristäminen ja kontrollointi. Korkeatasoisessa formaalissa ajattelussa kyetään esimerkiksi luomaan kokeellinen asetelma jonkun tekijän vaikutuksen ymmärtämiseksi. Piaget ja Inheöder (1958) käyttivät luonnontieteellisiä tehtäviä, kuten heiluria, formaalin ajattelun mittaamiseen. Suomessa formaalin ajattelun tutkimusta ovat tehneet Hautamäki (1984) ja Seppälä (2013) (vrt. Kallio, 2011). Näissä tutkimuksissa on todettu, että Suomessa formaalia ajattelua eivät saavuta kaikki nuoret eivätkä myöskään kaikki korkeakouluopiskelijat. Korkeimmillaan noin 2/3 korkeakouluopiskelijoista hallitsee tämän ajattelumuodon (Seppälä, 2013). Tulokset vahvistavat kansainvälisiä havaintoja siitä, että Piaget oli ylioptimistinen olettaessaan formaalin ajattelun olevan universaali kaikkien nuorten ja aikuisten hallitsema taito. Formaalin ajattelun jälkeisenä uutena kehitysvaiheena on pidetty postformaalia ajattelua, mutta kaikki eivät hyväksy tätä näkemystä. Tällaiseen "postformaaliin ajatteluun" katsotaan sisältyvän relativistinen (suhteellinen) ja dialektinen (ristiitoja yhdistävä) ajattelu (Kallio, 2016). Tutkimuksessa on väitetty (Kallio, emt.) että ristiriitoja ratkaiseva ajattelu on osa viisautta , tosin viisauteen ilmiönä sisältyy myös laajemmin personallisuuteen, tunteisiin ja eettiseen arviointiin liittyviä piirteitä. == Katso myös == * Järki * Päättely * Kognitio == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * * * Luokka:Kognitiivinen psykologia Luokka:Kognitiivinen neurotiede
Jevgeni Kulikov

Jevgeni Nikolajevitš Kulikov (s. 25. toukokuuta 1950) on venäläinen pikaluistelun olympiavoittaja, joka aktiiviuransa aikana edusti Neuvostoliittoa. Hänen paras matkansa oli 500 metriä. Vuonna 1975 Kulikovista tuli ensimmäinen luistelija maailmassa, joka luisteli 500 metriä alle 38 sekunnin. Kahden viikon aikana hän paransi omaa maailmanennätystä peräti kolme kertaa, viimeisellään aikaan 37,00. Hänen ennätyksensä säilyi voimassa kahdeksan vuotta. Samaisena vuonna hänelle myönnettiin Oscar-patsas. Sprintterien MM-kisoissa hän saavutti hopeaa. Innsbruckin 1976 olympialaisten 500 metrillä Kulikov luisteli kuumeisena ja vilustuneena, mutta voitti tästä huolimatta kultamitalin olympiaennätyksellä 39,17 sWallechinsky, s. 99. Neljä vuotta myöhemmin Lake Placidin olympialaisissa hän oli 500 metrillä hopealla ajalla 38,37 sWallechinsky, s. 100. Vuonna 1977 hän oli sprintterien MM- kisoissa kolmas. Vuonna 1981 hän paransi vielä omaa 500 metrin maailmanennätystään ja luisteli matkan ensimmäisenä ihmisenä alle 37 sekunnin. Uransa aikana hän teki kaikkiaan yhdeksän maailmanennätystä. == Henkilökohtaiset ennätykset == * 500 m: 36,91, 28. maaliskuuta 1981, Alma-Ata * 1 000 m: 1.15,33, 19. maaliskuuta 1977, Alma-Ata == Lähteet == * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Kulikov Skateresults.com -tietokannassa Luokka:Neuvostoliittolaiset pikaluistelijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Varangin niemimaa

Varangin niemimaaKerkko Hakulinen ja Sirkka Paikkala: Pariisista Papukaijannokkaan, s. 200. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2013. (, ,http://faktaark.statkart.no/SSRFakta/faktaarkfraobjektid?enhet=342424 kveeniksi Varenkinniemihttp://www.kvenskestedsnavn.no/stedsnavn/view/6759) on Finnmarkin läänissä Norjan koilliskolkassa sijaitseva Barentsinmereen työntyvä niemimaa. Lännessä sen rajaa Tenovuono ja etelälaitaa reunustaa Varanginvuono. Varangin niemimaalla sijaitsevia kuntia ovat Vesisaari, Vuoreija, Berlevåg ja Båtsfjord, joilla on samannimiset keskustaajamat, sekä Uuniemi (Unjárga- Nesseby). Niemimaata hallitsee tunturikasvillisuus. Korkein kohta Stangnestind kohoaa 724 m merenpinnan yläpuolella. Vuonna 2006 perustettu Varangin niemimaan kansallispuisto (Varangerhalvøya nasjonalpark) kattaa suuren osan niemimaata. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * varanger.com Luokka:Euroopan niemimaat Luokka:Finnmarkin läänin maantiede Luokka:Norjan niemet
Tsukihime

Tsukihime () on TYPE-MOON-yrityksen visual novel, jonka pohjalta tehtiin myös 12-osainen anime Shingetsutan Tsukihime () ja manga. Tsukihime-peli saavutti Japanissa dōjin-taustaansa nähden paljon huomiota omalaatuisen tarinankerrontansa ja yksityiskohtaisen taustajuonen ansiosta. Alun perin Tsukihime julkaistiin joulukuussa 2000, ja pian tammikuussa 2001 TYPE-MOON julkaisi Tsukihime PLUS+DISKin, joka sisälsi sivujuonia ja sarjaan liittyvää materiaalia. Elokuussa 2001 seurasi Tsukihimen jatko-osa Kagetsu Tōya. Huhtikuussa 2003 kaikki kolme levyä ja kasa lisämateriaalia, kuin myös pelin uudelleenmiksattu ääniraita, julkaistiin Tsuki-Bako-nimisessä kokoelmassa. Tsukihime-anime esitettiin alun perin 9.10.2003 ja 25.12.2003 välisenä aikana TBS- ja BS-i-kanavilla. Englanninkielinen julkaisu kulkee nimellä Lunar Legend Tsukihime. Melty Blood-sarjassa esiintyy myös hahmoja Tsukihimestä. ==Hahmot== *Shiki Tōno (遠野志貴), Ääninäyttelijä: Kenichi Suzumura (鈴村健一) *Arcueid Brunestud (アルクェイド・ブリュンスタッド), Ääninäyttelijä: Hitomi Nabatame (生天目仁美) *Ciel (シエル), Ääninäyttelijä: Fumiko Orikasa (折笠富美子) *Akiha Tōno (遠野秋葉), Ääninäyttelijä: Shizuka Itō (伊藤静) *Hisui (翡翠), Ääninäyttelijä: Yumi Kakazu (かかずゆみ) *Kohaku (琥珀), Ääninäyttelijä: Kana Ueda (植田佳奈) *Arihiko Inui (乾 有彦), Ääninäyttelijä: Takahiro Sakurai (櫻井孝宏) *Satsuki Yumizuka (弓塚 さつき), Ääninäyttelijä: Kahori Tanaki (田中かほり) *Nrvnqsr Chaos (ネロ), Ääninäyttelijä: Kenta Miyake (三宅健太) *Roa (ロア), Ääninäyttelijä: Hiroyuki Yoshino (吉野裕行) *Aoko Aozaki (蒼崎青子) Akiko Kimura (木村亜希子) ==Anime== ===Alku- ja loppumusiikit=== * Alkumusiikki: "The Sacred Moon" ** Sävellys ja sovitus: Toshiyuki Omori (大森俊之) * Loppumusiikki: "Rinne no Hate ni" (輪廻の果てに) ** Esittäjä: Fumiko Orikasa (折笠富実子) ** Sanoitus: Makoto Iriyama (入山誠) ** Sovitus ja sävellys: Yōko Ueno (上野洋子) ===Jaksot=== Jakso Suomenkielinen nimi Japaninkielinen nimi Alkuperäinen näytöspäivä 1 Käänteinen mielijohde 反転衝動 9.10.2003 2 Musta peto 黒い獣 16.10.2003 3 Välittömästi kuolettava demonisilmä 直死の魔眼 23.10.2003 4 Kehtopiha 揺籠の庭 30.10.2003 5 Taivaan nuoli 空の弓 6.11.2003 6 Valkoinen unelma 白い夢 12.11.2003 7 Sininen synninmerkki 蒼い咎跡 20.11.2003 8 Tyrmä ja hiukset 檻髪 27.11.2003 9 Kuolema 死 4.12.2003 10 Verinen punakuu 朱の紅月 11.12.2003 11 Onnettomuuden yö 凶の夜 18.12.2003 12 Kuumaailma 月世界 25.12.2003 ==Aiheesta muualla== ===Viralliset sivut=== *Sarjan viralliset nettisivut *TYPE-MOONin viralliset nettisivut *J.C. Staffin nettisivut Tsukihime-animelle ===Fanisivustoja=== *Blue Glass Moon *Tsukihime-tietoa ja juonisynopsis *Suuri fanisivusto ===Muita sivustoja=== * * *Animenfon sivu Tsukihimelle *Mirror Moonin käännösprojekti Luokka:2000-luvun anime ja manga Luokka:Visual novel -pelit Luokka:Animesarjat Luokka:Mangasarjat fr:Shingetsutan Tsukihime ja:真月譚 月姫
Terry McDermott (pikaluistelija)

Richard Terrance ”Terry” McDermott (20. syyskuuta 1940 Essexville, Michigan, Yhdysvallat – 20. toukokuuta 2023) oli yhdysvaltalainen pikaluistelun olympiavoittaja. Hänen päämatkansa oli 500 metriä. Kansainvälisellä tasolla McDermott kilpaili ainoastaan talviolympialaisissa. Squaw Valleyn kisoissa 1960 hän oli 500 metrillä seitsemäs ajalla 40,9 sWallechinsky, s. 98. Innsbruckissa 1964 hän voitti samalla matkalla kaikkien yllätykseksi olympiakultaa ajalla 40,1 s jättäen taakseen ennakkosuosikki Jevgeni GrišininWallechinsky, s. 98–99. McDermottilla oli jaloissaan valmentaja Leo Freisingerilta lainatut luistimetWallechinsky, s. 99. Rouva Freisingerilta hän sai onnea tuottavan neulan, jollaisen oli aiemmin saanut naisten puolella menestynyt Lidija Skoblikova Grenoblessa 1968 McDermott jakoi 500 metrillä loppuajalla 40,5 s hopeasijan Magne Thomassenin kanssa 0,2 sekuntia voittaja Erhard Kelleristä jääneenä. Lake Placidin 1980 talviolympialaisten avajaisissa McDermott vannoi tuomarien valan. == Lähteet == * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * McDermott Skateresults.com-tietokannassa Luokka:Yhdysvaltalaiset pikaluistelijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Terry McDermott

Terry McDermott voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: * Terry McDermott (journalisti), journalisti ja teoksen Perfect Soldiers kirjoittaja * Terry McDermott (näyttelijä), australialainen näyttelijä * Terry McDermott (jalkapalloilija), englantilainen jalkapalloilija * Terry McDermott (pikaluistelija), yhdysvaltalainen pikaluistelun olympiavoittaja * Terry McDermott (baseball), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
Mirror Ball

Mirror Ball on kanadalaisen folk/rock/country-muusikon Neil Youngin albumi, jolla taustoja soittaa Pearl Jam -yhtye. Neil Young oli tavannut 1992 Eddie Vedderin ja pyysi Pearl Jamin soittamaan Bridge School Benefit -konserttiin. Tästä alkoi Neil Youngin ja Pearl Jamin yhteistyö. Mirror Ballin lisäksi he julkaisivat kahden kappaleen levyn Merkin Ball, joka sisältää Vedderin sävellykset I Got Id ja Long Road. Helsingin Sanomien kulttuuritoimitus otti albumin mukaan vuoden 1995 parhaiden äänilevyjen listalleen. ==Kappaleet== #Song X - 4:40 #Act of Love - 4:54 #I'm the Ocean - 7:05 #Big Green Country - 5:08 #Truth Be Known - 4:39 #Downtown - 5:10 #What Happened Yesterday - 0:45 #Peace And Love - 7:02 #Throw Your Hatred Down - 5:45 #Scenery - 8:50 #Fallen Angel - 1:15 ==Kokoonpano== *Neil Young – laulu, sähkökitara, akustinen kitara, harmoni ;Pearl Jam *Jeff Ament – basso *Stone Gossard – sähkökitara *Jack Irons – rummut *Mike McCready – sähkökitara *Eddie Vedder – laulu (kappale: 8), taustalaulu ==Lähteet== *www.thrasherswheat.org ===Viitteet=== Luokka:Neil Youngin albumit Luokka:Vuoden 1995 albumit Luokka:Brendan O’Brienin tuottamat albumit
Ants Antson

Ants Antson (11. marraskuuta 1938 Tallinna – 31. lokakuuta 2015) oli virolainen pikaluistelija ja olympiavoittaja, joka edusti aktiiviurallaan Neuvostoliittoa. == Urheilu-ura == Antson kuului vuodesta 1963 entisen huippuluistelija Boris Šilkovin valmentamaan Neuvostoliiton maajoukkueeseen. Vuonna 1964 Antson voitti Euroopan mestaruuden. Samana vuonna Innsbruckin olympialaisissa hän voitti kultaa 1 500 metrillä. Lisäksi hän luisteli 11. helmikuuta Oslossa 3 000 metrillä uuden maailmanennätyksen 4.27,3. Saavutustensa myötä hänelle myönnettiin Oscar Mathisen -palkinto. Samoin hänet valittiin vuonna 1964 Viron vuoden urheilijaksi. Antson edusti MM- ja EM- kisoissa Neuvostoliittoa. MM-kisoissa hän oli 15:s vuonna 1964, viides vuonna 1965, 15:s vuonna 1966 ja neljäs vuonna 1967. Vuoden 1964 Euroopan mestaruuden jälkeen hän oli kuudes vuonna 1965, 12:s vuonna 1966, neljäs vuonna 1967 ja 16:s vuonna 1968. Vuonna 1967 Antson voitti Neuvostoliiton yleisluistelumestaruuden. Hopeaa hän saavutti vuosina 1965 ja 1968 ja pronssia 1966. == Kilpauran jälkeen == Uransa jälkeen Antson toimi Tallinnan Kalevissa vuosina 1970–1977 valmennustehtävissä erityisesti pyöräilijöiden valmentajana. Sen jälkeen hän johti Tallinnan Pyöräilyvelodromia. Vuosina 1993–2000 hän oli Tallinnan kaupunginhallituksessa ja osastopäällikkönä Viron Kulttuuri- ja urheiluministeriössä. Antsonilla oli kunniatehtävä kantaa juuri itsenäisyytensä takaisin saaneen Viron joukkueen lippua Albertvillen talviolympialaisissa 1992. Antson kuoli 76-vuotiaana 31. lokakuuta 2015.http://sport.postimees.ee/3382091/suri-olumpiavoitja-ants-antson == Henkilökohtaiset ennätykset == *500 m: 40,7, 16. tammikuuta 1968, Alma-Ata *1 500 m: 2.07,2 16. helmikuuta 1968, Grenoble *5 000 m: 7.34,8 16. tammikuuta 1968, Alma-Ata *10 000 m: 15.57,7 18. tammikuuta 1968, Oslo Parhaimmillaan Antson oli ”aateliskalenterin” neljännellä sijalla. == Lähteet == * Ants Antson Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com * Antson Skateresults.com-tietokannassa * Antson Virolaisessa ESBL-tietokannassa === Viitteet === Luokka:Virolaiset pikaluistelijat Luokka:Virolaiset olympiavoittajat Luokka:Neuvostoliittolaiset pikaluistelijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Virolaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Suunujoki

Suunu(joki) eli Suununjoki eli Sunujoki (lyydiksi Suunund’ogi, ) on Ääniseen laskeva joki Karjalan tasavallan Mujejärven, Suojärven ja Kontupohjan piireissä Venäjällä. Sen pituus on 280 kilometriä, valuma-alueen laajuus 7 670 neliökilometriä ja keskivirtaama 30 kilometrin päässä joen suusta 66 kuutiometriä sekunnissa. Suunujoki on Karjalan tasavallan toiseksi pisin ja valuma-alueeltaan kolmanneksi suurin joki. Se saa alkunsa Mujejärven piirin Kivijärvestä 364 metriä merenpinnan yläpuolella. Joki virtaa mutkitellen kohti koillista ja laskee Äänisen Kontupohjanlahteen 33 metrin korkeudella. Yläjuoksu sijaitsee Keski-Karjalan ylängön itäreunalla ja alajuoksu Äänisniemen harjuvyöhykkeellä. Valuma-alueesta 63 % on metsää, 18 % suota ja 13 % järviä. Suunujoen pituudesta lähes kolmasosa on järviä. Niistä suurimmat ovat yläjuoksulta lukien Koutajärvi (10,5 km²), Roikonjärvi (25,1 km²), Himolanjärvi (80,5 km²), Kuutamajärvi (12,4 km²), Tsudojärvi (9,5 km²), Lintujärvi (6,3 km²), Kuivajärvi ja Viiksjärvi (9,8 km²) ja Suunujärvi (50 km²). Valuma-alueeltaan suurimmat sivujoet ovat Muotkajoki (366 km²), Tsuorankojoki (274 km²), Semsjoki (883 km²) ja Santalanjoki (71,3 km²). Suunujoen alajuoksulle rakennettiin 1930-luvulla Hirvaksen pato ja joen virtaus ohjattiin Päljärven vesivoimalaitoksen kanavaa pitkin Päljärveen ja edelleen Kontupohjan vesivoimalan säännöstelyaltaan muodostaviin Sandaljärveen ja Nikajärveen. Tämän seurauksena nykyään suurin osa Suunujoen vedestä laskee Ääniseen Kontupohjassa, ja Jänispellon luona laskeva vanha uoma muodostaa oman vesistönsä. Alajuoksulla sijainneet Hirvas- ja Porokoski ovat lähes kokonaan kuivuneet ja kuuluisan Kivatsun putouksen vesimäärä on huomattavasti vähentynyt. Suunujoen kaltevuus on keskimäärin 1,16 ‰. Sen virtaus on yleensä hidas ja jokiuoman leveys keskimäärin 50 metriä. Kalalajeja ovat taimen, hauki ja ahven. Suunujoki on suosittu retkeilykohde, joka sopii myös aloitteleville melojille. Reitit alkavat Porajärveltä tai Lintujärveltä ja päättyvät Hirvaksen padolle. Joen alajuoksulla sijaitsee Kivatsun luonnonpuisto. Porokoskella on muinaisen tulivuoren jäänteitä. Kontupohjan kaupunki ottaa Suunujoen Nikajärvestä käyttövetensä. Puutavaran uitto jokea pitkin päättyi 1970-luvun alussa. ==Lähteet== Luokka:Karjalan tasavallan joet *
Petit Palais

Petit Palais on Pariisissa Ranskassa sijaitseva museo, joka rakennettiin vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyyn. Arkkitehtina toimi Charles-Louis Girault. Nykyään rakennuksessa toimii Pariisin kaupungin taidemuseo (). Museon nykyiset näyttelyt jakautuvat kolmeen osaan: Dutuit-kokoelma, johon kuuluu teoksia keskiajalta ja renessanssin aikakaudelta, Tuck-kokoelma, johon kuuluu huonekaluja 1700-luvulta, ja Pariisin kaupungin kokoelma, johon kuuluu ranskalaisten taiteilijoiden, kuten Jean Auguste Dominique Ingres'n, Eugène Delacroix'n ja Gustave Courbet'n teoksia. Puolipyöreää sisäpihaa ympäröivä rakennus on samannäköinen kuin lähellä oleva Grand Palais. Sen joonialaiset pylväät, sisäänkäynti ja kupoli taas muistuttavat joen toisella puolella olevaa Invalidikirkkoa. ==Lähteet== Luokka:Pariisin museot Luokka:Ranskan taidemuseot
Morris

Maurice de Bevere (1. joulukuuta 1923 Kortrijk, Belgia – 16. heinäkuuta 2001 Bryssel), joka tunnetaan paremmin nimellä Morris, oli belgialainen sarjakuvantekijä ja Lucky Luken luoja. Hänen taiteilijanimensä on johdettu etunimestä, joka lausutaan ”moris”. Morris aloitti piirtäjänuransa pienellä ja lyhytikäisellä CBA-animaatiostudiolla, missä hän tapasi Peyon ja André Franquinin. Vuonna 1947 Morris loi Lucky Luken Spirou- sarjakuvalehteen.http://www.bande- dessinee.org/bd/bd02.nsf/0/66818379c5940211c1256577002c9c91?OpenDocument Spiroussa Morris, Jijé, André Franquin ja Will tunnettiin ”neljän koplana”. Heidän kehittämäänsä tyyliä alettiin myöhemmin kutsua Marcinellen koulukunnaksi, sillä Spiroun kustantajan Dupuis’n toimitilat sijaitsivat tuolloin Marcinellessa lähellä Charleroita. Lucky Luke on yksinäinen cowboy, joka kiertelee villissä lännessä auttaen hädänalaisia apunaan uskollinen ratsunsa Jolly Jumper. Lucky Luken hahmon esikuvana väitetään olleen Morrisin vuokraemännän, joka poltti tupakkaa ja hyräili laulua ”I’m Lonely Tonight”. Sankarin nimen Morris halusi amerikkalaishenkisen sointuvaksi Donald Duckin (Aku Ankka) tapaan. Lucky Lukea uskollisesti seuraavan Rantanplan-koiran nimi taas muistuttaa Rin Tin Tinin nimeä. Ensimmäiset 31 Lucky Luke -seikkailua julkaistiin Dupuis-kustantamon Spiroussa, mutta vuonna 1968 tarinoiden Postivaunut ja Arkajalka välillä Morris jätti Dupuis’n ja siirtyi Dargaudin Pilote-lehteen. Morris matkusteli Yhdysvalloissa työtovereidensa Jijén ja André Franquinin kanssa asuen siellä kuusi vuotta, jolloin hän keräsi lisää aineistoa sankarinsa seikkailuja varten. Siellä hän kohtasi myös Jack Davisin ja Harvey Kurtzmanin, Mad-lehden perustajat.http://www.lambiek.net/artists/m/morris.htm Tuona aikana hän tapasi myös René Goscinnyn, Asterixista tunnetun ranskalaisen sarjakuvakirjoittajan, joka kirjoitti monet parhaista Lucky Luke -tarinoista ennen kuolemaansa 1977. Toisin kuin monet kollegansa, Morris ei tehnyt useita eri sarjoja, vaikka hän tekikin paljon tarinakuvituksia 1940- ja 1950-luvulla. 1990-luvulla hän irrotti Lucky Lukesta omaksi sarjakseen Rantanplanin, lännen tyhmimmän koiran. == Lähteet == * De Bevere (Maurice) Morris * Morris (Lambiek) === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Morris dans le journal de Spirou * Vesa Kataisto: Yhdeksännen taiteen keksijä Morris rakasti Villin lännen historiaa. Ruudinsavu 1/2014. Luokka:Belgialaiset sarjakuvantekijät Luokka:Belgialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Myllyoja (Heinola)

Myllyoja on pientalovaltainen kaupunginosa Heinolassa keskustasta noin viisi kilometriä etelään. Lahti–Heinola-rata kulkee Myllyojan kautta. Radalta on pistoraide viereiselle Kuusakoski Oy:n romuautojen, kierrätysmetallien ja muun materiaalin käsittelylaitokselle. Myllyoja kuului ennen vuoden 1997 kuntaliitosta Heinolan maalaiskuntaan. Myllyojalla oli aiemmin peruskoulun ala-aste, mutta koulu jouduttiin sulkemaan homeongelman vuoksi. Koulu toimi jonkin aikaa entisen koulurakennuksen tontilla väistötiloissa. Tenavatähden kilpailija Ella Lahtinen on kotoisin Myllyojalta. Luokka:Heinolan kaupunginosat