EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Misery Business

Misery Business on Paramoren ensimmäinen julkaistu single heidän toiselta albumiltaan Riot!. ”Misery Business” -musiikkivideo on Paramoren kolmas video, jonka on ohjannut Shane Drake. Video oli ehdolla vuoden 2007 Kerrang! Awards -palkintogaalassa parhaan videon kategoriassa, mutta palkinnon voitti Fall Out Boyn kappaleen ”This Ain’t a Scene, It’s an Arms Race” musiikkivideo. Single ja video on esiintynyt peleissä Saints Row 2, NHL 08 ja Guitar Hero World Tour. == Listasijoitukset == Kesäkuussa 2007 ”Misery Business” oli Billboard Hot 100 -listalla 99. sijalla. Seuraavalla viikolla kappale nousi 13 paikkaa 86:nneksi. Syyskuussa single oli noussut sijalle 34, missä se pysytteli tammikuuhun 2008. Tämän jälkeen single nousi edelleen ja nappasi 31. sijan. Kappale nousi tämänkin jälkeen vielä sijalle 26, mistä se ei sitten enää noussut. Hot Modern Rock Tracks -listalla se nappasi 3. sijan, kun taas iTunes chart -listalla se sijoittui 7. sijalle. 17. syyskuuta 2008 single myi platinaa Yhdysvalloissa myyden yli miljoona kopiota. Single sijoittui 17. sijalle Britannian singlelistalla. Se on myös Paramoren ensimmäinen single, joka on päässyt listoille Britanniassa. ”Misery Business” sijoittui Hollannin Top 40 -listalla sijalle 28 ja Suomessa sijalle 23. Saksan Top 40 -listalla se sijoittui sijalle 12. Vuonna 2007 aikakauslehti Alternative Press nimesi singlen musiikkivideon ”vuoden videoksi”. == Musiikkivideo == Musiikkivideo kuvattiin Reseda High Schoolissa Los Angelesissa 21. joulukuuta 2006. Musiikkivideolla esiintyy koulua sekä yhtyeen soittoa. Musiikkivideon on ohjannut Shane Drake, joka on ohjannut myös Paramoren edelliset videot ”Pressure” ja ”Emergency”. Näyttelijä Amy Paffrath esiintyy kiusaajan roolissa. Video alkaa yhtyeen soitolla huoneessa, jonka seinät ovat täynnä ”RIOT!”-tekstejä (viitaten albumin nimeen). Kuva siirtyy high schooliin, missä runsaasti meikannut tyttö sinisessä asussa tekee erilaisia kiusantekoja koulutovereilleen. Välillä kuvataan yhtyeen soittoa. Lopulta näytetään, kuinka yhtye astuu ulos luokkahuoneesta ja näkee tytön käytävällä. Hayley Williams ottaa tytön rintaliiveihin piilotetut täytteet ja heittää ne menemään. Tämän jälkeen hän ottaa vessapaperia ja pyyhkii tytön meikit pois, vaikka osa niistä leviääkin tytön naamalle. Videon lopussa yhtye kävelee pois käytävää pitkin, Zac Farro kääntyy ympäri ja nauraa. == Julkaisuhistoria == Maa Päivä Yhdysvallat 10. heinäkuuta 2007 Irlanti 6. tammikuuta 2008 Iso-Britannia == Listasijoitukset == Chart (2007/2008) Peak position Australia 65 Kanada 67 Saksa 79 Suomen virallinen lista 23 Alankomaat 28 Britannian singlelista 17 Billboard Hot 100 26 Billboard Pop 100 16 Billboard Top 40 Mainstream 12 Billboard Hot Adult Top 40 Tracks 31 Billboard Hot Modern Rock Tracks 3 Luokka:Paramoren kappaleet Luokka:Vuoden 2007 kappaleet
Yhdenvertaisuuslaki (2004)

Yhdenvertaisuuslaki oli Suomessa toteutettu Euroopan unionin rasismi- ja työsyrjintädirektiivi, jonka tarkoituksena oli edistää ja turvata kansalaisten yhdenvertaisten palvelujen toteutumista sekä tehostaa syrjinnän kohteeksi joutuneen oikeussuojaa. Se tuli voimaan 20. tammikuuta 2004Yhdenvertaisuuslaki 20.1.2004/21 ja korvautui uudella versiolla yhdenvertaisuuslaista 1. tammikuuta 2015http://www.finlex.fi/fi/laki/alkup/2014/20141347#Pidp450161264. Viranomaisten velvollisuus oli kaikessa toiminnassaan noudattaa yhdenvertaisuutta ja tarvittaessa poistaa yhdenvertaisuuden esteet. Laki kielsi sekä välittömän että välillisen syrjinnän ja syrjintään yllyttämisen. Syrjintä iän, etnisen tai kansallisen alkuperän, kansalaisuuden, kielen, uskonnon, vakaumuksen, mielipiteen, terveydentilan, vammaisuuden, sukupuolisen suuntautumisen tai muun henkilöön liittyvän syyn perusteella oli kielletty. Lain mukaan viranomaiset laativat työministeriön ohjeiden mukaisen yhdenvertaisuussuunnitelman.Yhdenvertaisuuslaki työkalupakki syrjintää vastaan ==Katso myös== * Syrjintälautakunta * Tasa-arvolaki * Tasa-arvovaltuutettu * Vähemmistövaltuutettu == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Syrjinnästä vapaa alue * Stop Discrimination Luokka:Suomen laki Luokka:Syrjintä Suomessa
Graffiti (albumi)

Graffiti on R&B-artisti; Chris Brownin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 8. joulukuuta 2009. == Taustaa == Albumi myi ensimmäisellä viikollaan 102,489 kappaletta ja se sijoittui Billboard 200 -listan sijalle 7. Nyt albumia on myyty 341 000 kappaletta.http://new.music.yahoo.com/blogs/chart_watch/74345/week-ending- march-20-2011-songs-the-chris-brown-matter/ Albumin ensimmäinen single "I Can Transform Ya" julkaistiin 29. syyskuuta 2009. Singlellä vierailivat Lil Wayne ja Swizz Beatz. Swizz Beatz vastasi myös singlen tuotannosta. Single sijoittui sijalle 20 Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla.http://www.billboard.com/#/artist/Chris+Brown/chart- history/679240?f=379&g;=Singles Albumin toinen single on "Crawl", joka sijoittui samalla listalla sijalle 53. Se julkaistiin 24. marraskuuta 2009. == Kappaleet == == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review * The A.V. Club: FThe A.V. Club: Album review * Billboard: Billboard: Album review * Entertainment Weekly: BEntertainment Weekly: Album review * Rolling Stone: Rolling Stone: Album review == Julkaisuhistoria == Maa Päiväys (Normaali versio) Päiväys (Deluxe Edition) 5\. lokakuuta 2009 1. syyskuuta 2009 6\. marraskuuta 2009 6. marraskuuta 2009 5\. marraskuuta 2009 19. lokakuuta 2009 6\. marraskuuta 2009 23. marraskuuta 2009 7\. joulukuuta 2009 23. marraskuuta 2009 21\. joulukuuta 2009 7. joulukuuta 2009 8\. joulukuuta 2009 8. joulukuuta 2009 16\. helmikuuta 2010 1. marraskuuta 2009 Britannia 21\. joulukuuta 2009 7. joulukuuta 2009 12\. kesäkuuta 2010 16. helmikuuta 2010 Lähi-itä 5. tammikuuta 2010 7. marraskuuta 2009 Ei julkaista 25. tammikuuta 2010 == Lähteet == Luokka:Chris Brownin albumit Luokka:Vuoden 2009 albumit
Linja 2 (Pariisin metro)

Paris Métro Ligne 2 on yksi Pariisin metron 16 linjasta Pariisissa, Ranskassa. Se johtaa Pariisin itäosassa sijaitsevasta Place de la Nationilta kaupungin pohjoisosien kautta Place Charles de Gaullelle (Riemukaarelle) ja edelleen Porte Dauphinelle, Bois de Boulognen laidalle. Linja valmistui joulukuussa 1900. Linja on Pariisin metron seitsemänneksi käytetyin n. 96 miljoonalla matkustajallaan vuonna 2008. Linjan pituus on 12,3 km ja siinä on 25 asemaa. Keskimääräinen aseman väli on 513 m. Linjan kalustona on 5 yksikköä MF 67- ja MF 2000-vaunuja. Linjan tunnusväri on sininen. Suurimman osan reitistään, Place de la Nationilta Place Charles de Gaullelle saakka, linja noudattelee Pariisin keskimmäistä bulevardikehää. Useimmista muista linjoista poiketen se kulkee huomattavan osan matkastaan maan päällä, katujen yläpuolella olevia siltamaisia rakennelmia pitkin, kuten myös linja 6, joka sekin kulkee samojen aukioiden väliä Pariisin eteläosien kautta bulevardeja myötäillen. Linja 2 kulkee muun muassa seuraavien turistinähtävyyksien kautta: Riemukaari, Pigalle ja Moulin Rouge, Sacré-Coeur, Père-Lachaise ja Place de la Nation. == Historia == * 3. joulukuuta 1900: Linja avattiin välillä Porte Dauphine- Étoile. 3 asemaa. * 7. lokakuuta 1902: Linjaa jatkettiin Étoilesta Anversiin. 9 uutta asemaa. * 31. tammikuuta 1903: Linjaa jatkettiin Anversista Bagnoletiin. 11 uutta asemaa. * 2. huhtikuuta 1903: Linjaa jatkettiin Bagnoletista Nationiin. 2 uutta asemaa. * 10. kesäkuuta 1903: Oikosulku aiheutti tulipalon Couronnesin ja Ménilmontantin asemilla. 84 ihmistä sai surmansa. == Asemat == * Porte Dauphine, vaihtomahd.: RER C * Victor Hugo * Charles De Gaulle-Étoile (riemukaari), vaihtomahd.: linjat 1,6, RER A * Temes * Courcelles * Monceau * Villiers, vaihtomahd.: linja 3 * Rome * Place de Clichy, vaihtomahd.: linja 13 * Blanche * Pigalle, vaihtomahd.: linja 12 * Anvers * Barbès-Rochechouart, vaihtomahd.: linja 4 * La Chapelle, vaihtomahd.: RER B, D, E * Stalingrad, vaihtomahd.: linjat 5,7 * Jaurès, vaihtomahd.: linjat 5,7bis * Colonel Fabien * Belleville, vaihtomahd.: linja 11 * Couronnes * Ménilmontant * Père Lachaise, vaihtomahd.: linja 3 * Philippe Auguste * Alexandre Dumas * Avron * Nation, vaihtomahd.: linjat 1,6,9, RER A === Uudelleennimetyt asemat === * 15. lokakuuta 1907: Boulevard Barbès uudelleennimettiin Barbès-Rochechouartiksi. * 1. elokuuta 1914: Rue d'Allemagne uudelleennimettiin Jaurèsiksi. * 6. lokakuuta 1942: Aubervilliers uudelleennimettiin Aubervilliers-Boulevard de la Villetteksi. * 19. elokuuta 1945: Combat uudelleennimettiin Colonel Fabieniksi. * 10. helmikuuta 1946: Aubervilliers-Boulevard de la Villette uudelleennimettiin Stalingradiksi (taistelun mukaan). * 1970: Étoile uudelleennimettiin Charles de Gaulle-Étoileksi. * 13. syyskuuta 1970: Bagnolet uudelleennimettiin Alexandre Dumasiksi. == Lähteet == * RATP:n englanninkieliset kotisivut Luokka:Pariisin metro
Dan Pippin

Daniel Luther ”Dan” Pippin (20. lokakuuta 1926 St. Louis, Missouri – 1. huhtikuuta 1965 Missouri) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja. Pippin toimi Yhdysvaltain joukkueen kapteenina sen voittaessa kultaa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Pippin pelasi kaikissa joukkueensa kahdeksassa ottelussa tehden yhteensä 54 pistettä. Pippin teki itsemurhan 38-vuotiaana.Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == * Dan Pippin Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com * === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1965 kuolleet
Punapäätikka

Punapäätikka (Melanerpes erythrocephalus) on pohjoisamerikkalainen harvinaistuva tikka. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on noin 21–25 cm ja paino noin 70 g. Sen pää, niska ja kurkku ovat punaiset, pyrstö, käsisulat, yläselkä ja siiven peitinhöyhenet mustat, sekä alaselkä, yläperä, kyynärsulat ja vatsapuoli valkoiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu käenpiikamaisen harmaanruskean kirjava, ja saa punaisen huppunsa vasta syntymäänsä seuraavana keväänä. Vanhimmat yksilöt ovat eläneet 12-vuotiaiksi. == Esiintyminen == Punapäätikan esiintymisalue on Kalliovuorten länsipuolinen osa Pohjois-Amerikkaa, pohjoisessa Kanadan Manitobaan ja etelässä Teksasiin ja Floridaan saakka.All About Birds (esiintymiskartta) Maailman populaation koko ei ole arvioitu, mutta sen elinympäristön ala noin 4,68 miljoonaa neliökilometriä. Pohjoisimmat populaatiot ovat muuttolintuja. Lajin kanta on taantunut 1900-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Vuodesta 1966 vuoteen 2017 vuosittainen vähennys on ollut keskimäärin 0,78 % vuosittain. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto pitää punapäätikkaa silti elinvoimaisena, koska yksilömäärä on edelleen suuri eikä kannan taantuminen ole ollut erityisen suurta. Eniten kanta on pienentynyt Floridassa ja toisaalla Suurten järvien alueella. Taantuman syitä ovat metsien avohakkuut, lahojen puiden määrän väheneminen talousmetsissä, asutuksen ja maanviljelyn laajentuminen sekä törmäykset liikkuviin ajoneuvoihin. Kottaraisten tuonti Pohjois-Amerikkaan vaikutti lajin kantaa pienentävästi, koska kottaraiset valtasivat tikkojen pesäkoloja. Linnaeus kuvaili lajin holotyypin Etelä-Carolinasta.IBC == Elinympäristö == Punapäätikat elävät valoisissa, avoimissa metsissä, vanhoissa puistoissa, puutarhoissa, jokivarsien metsiköissä ja harvapuustoisilla avomailla. == Lisääntyminen == Pesintäkausi on huhti-heinäkuussa ja laji saattaa pesiä kahdesti kesän aikana. Pari kovertaa itse pesän tavallisesti lahoon puuhun, joskus rakennukseen tai postilaatikkoon. Koiras tekee pääosan kolon kovertamisesta. Punapäätikat valtaavt usein jonkun toisen tikkalajin pesän, etenkin tarharaitatikan (M. carolinus). Naaras munii kolmesta kymmeneen munaa, keskimäärin viisi. Haudonta kestää 12–14 päivää, molemmat puolisot hautovat, koiras pääasiassa öisin. Poikaset syntyvät sokeina ja alastomina, ja niiden silmät aukeavat vasta 12–13 päivän iässä. Ne jättävät pesän 24–31 päivää vanhoina ja jäävät joiksikin viikoiksi pesän lähettyville, kunnes emot ajavat ne pois. Laji on sukukypsä yksivuotiaana. == Ravinto == Punapäätikka on kaikkiruokainen. Ruokavalio koostuu hyönteisistä, hämähäkeistä, madoista, pähkinöistä, siemenistä, marjoista, hedelmistä ja joskus pikkunisäkkäistä. Se voi syödä myös koloissa pesivien pienten varpuslintujen munia ja poikasia. Se ruokailee tavallisesti maassa, mistä johtuvat lukuisat törmäykset maantieajoneuvoihin. Muista tikoista poiketen se sieppaa myös lentäviä hyönteisiä. == Lähteet == *ADW * Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto - Maailman linnut. Otava. Italia. ISBN 951-1-12001-8 === Viitteet === Luokka:Tikat
Last Look at Eden (kappale)

”Last Look at Eden” on Europen kahdeksannen albumin Last Look at Edenin (2009) nimikkokappale. Sen sävelsivät ja sanoittivat Joey Tempest ja Andreas Carlsson. Kappale julkaistiin singlenä, ja siitä kuvattiin musiikkivideo. == Kappaleet == # # # === Rajoitettu digipak-painos === # # # # # # Last Look at Eden (video) == Aiheesta muualla == * Europen diskografia yhtyeen sivustolla Luokka:Ruotsalaiset rockkappaleet Luokka:Heavy metal -kappaleet Luokka:Hard rock -kappaleet Luokka:Vuoden 2009 kappaleet
Alien Workshop

Alien Workshop on Chris Carterin ja Mike Hillin vuonna 1990 aloittama yhdysvaltalainen rullalautavälineitä valmistava yritys.http://www.grindtv.com/brand/alien-workshop/ Yhtiön omisti DNA Distribution kunnes Burton Snowboards osti sen helmikuussa 2008.http://www.snowboard-mag.com/node/29695 Ohion osavaltiossa sijaitseva yritys on tunnettu graafisesti kuvioiduista laudoistaan. Myös suomalainen rullalautailija Arto Saari kuului yrityksen tiimiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Alien Workshopin kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset yritykset Luokka:Rullalautailu
Palkkasoturien sota

Palkkasoturien sota oli vuosina 240–238 eaa. käyty sota Karthagon ja sitä vastaan kapinoivien libyalaiskaupunkien ja ensimmäisessä puunilaissodassa taistelleen palkka-armeijan välillä. == Tapahtumat == Karthago oli köyhtynyt ensimmäisen puunilaissodan sotakorvausten vuoksi, eikä siksi kyennyt maksamaan suuren palkka-armeijansa palkkaa. Palkka-armeija nousi kapinaan muutamien Karthagosta irti pyrkivien libyalaiskaupunkien tuella sen jälkeen, kun se oli viety Afrikkaan, ja valtasi Tunisin sekä Sardinian ja Korsikan saaret. Palkkakiistasta nousi täysimittainen kapina, johon liittyi myös numidialaisia. Mieliala myös foinikialaisten liittolaisten keskuudessa oli uhkaava. Kolme vuotta kestäneiden taisteluiden jälkeen karthagolaiset komentajat Hanno Suuri ja Hamilkar Barka lopulta löivät kapinalliset, jotka kärsivät suuret tappiot. Vangeiksi jääneitä kapinallisia heitettiin norsujen tallattaviksi ja heidän johtajansa ristiinnaulittiin. Lopullinen ratkaisu tapahtui, kun Hamilkarin johtamat ratsumiehet ahdistivat 40 000 miehen suuruisen kapinallisjoukon vuorten väliseen laaksoon ja sulkivat poispääsytien. Epätoivoisten kapinallisten yrittäessä viimein murtautua ulos umpikujasta, Hamilkar antoi elefanttiensa hyökätä ja tallata heidät kaikki maahan. Vallattujen saarten kapinalliset kääntyivät kuitenkin Rooman suojelukseen. Rooma, joka oli ensimmäisen puunilaissodan rauhasta välittämättä vallannut Karthagon kapinallisia vastaan käymän sodan aikana ensin Sardinian ja sen jälkeen myös Korsikan, vaati Karthagoa luopumaan saarista ja maksamaan lisää korvauksia. Entiset omistajat vaativat ensin Roomaa luovuttamaan saaret takaisin, mutta Rooman uhatessa uudella sodalla oli Karthagon pakko taipua. Sardinian ja Korsikan menetyksen lisäksi Karthagon oli pakko maksaa Roomalla 1200 talenttia vahingonkorvauksena sotavarusteluista, joihin roomalaiset olivat ryhtyneet. Roomalaiset miehittivät saarista vain rannikkoalueet. == Seuraukset == Karthago menetti Roomalle Sardinian ja Korsikan tärkeät kauppa-asemat. Koska Rooma oli aiemmin onnistunut valtaamaan Karthagolta Sisilian, se sai Sardinian ja Korsikan valtaamisen jälkeen Tyrrhenanmeren hallintaansa. Rooman ja Karthagon konflikti jatkui toisessa puunilaissodassa. == Lähteet == Luokka:Karthago Luokka:Kapinat Luokka:200-luvun eaa. sodat
Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun

Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun (Saturday Night and Sunday Morning) on Alan Sillitoen esikoisromaani vuodelta 1958. Se ilmestyi suomeksi 1962 Erkki Haglundin suomentamana. Teos palkittiin Author's Clubin esikoisromaanipalkinnolla. Teos kuvaa nottinghamilaista miehistä työväenluokan elämää hyvin elävästi. Karel Reisz ohjasi sen pohjalta elokuvan Lauantai- illasta sunnuntaiaamuun (1960), johon Sillitoe teki käsikirjoituksen.Alan Sillitoe Teos jakautuu kahteen osaan, joista ensimmäinen, laajempi, käsittelee lauantai-iltaa, toinen sunnuntaiaamua. Tarina alkaa paikallisen työväenkerhon illanistujaisista, jonne päähenkilö Arthur menee työkaverinsa vaimon kanssa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Eila Pennanen: Kapinoitsijan romaani (Alan Sillitoe: Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun) s. 233, "Kirja-arvosteluja" Parnasso 4/1962 Luokka:Vuoden 1958 kirjat Luokka:Englantilaiset romaanit
Saturday Night and Sunday Morning

Saturday Night and Sunday Morning voi tarkoittaa: *Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun, Alan Sillitoen romaania *Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun, Karel Reiszin elokuvaa, joka perustuu Sillitoen romaaniin *"Saturday Night and Sunday Morning", Phil Collinsin instrumentaalikappaletta albumilta ...But Seriously. Kappale viittaa Sillitoen romaaniin.
Kreikan ja Turkin väestönvaihto

Kreikan ja Turkin väestönvaihto oli vuonna 1923 tehty sopimus Kreikan ja Turkin välillä väestön pakkomuutosta. Sopimuksen perusteella noin 1,1 miljoonaa kreikkalaista joutui muuttamaan Turkista Kreikkaan ja noin 400 000 turkkilaista Kreikasta Turkkiin. Sopimuksen taustana oli Kreikan–Turkin sota, jonka hävittyään Kreikka joutui 24. heinäkuuta 1923 Lausannen sopimuksen mukaisesti luovuttamaan Itä-Traakian ja Egeanmeren saaret takaisin Turkille. Molemmissa maissa oli suuret vähemmistöryhmät, joiden katsottiin olevan osasyynä maiden huonoihin väleihin ja sodan syttymiseen. Niinpä Turkki ja Kreikka sopivat keskinäisestä väestönvaihdosta. == Lähteet == Luokka:Kreikan historia Luokka:Turkin historia Luokka:Muuttoliike Luokka:Kansainvälinen politiikka Luokka:1923
Ateistien syrjintä

Ateistien syrjintä koskee ateistien tai uskonnottomien syrjintää historiallisesti ja nykyisin. ==Islamilainen maailma== Humanists Internationalin vuonna 2013 julkaiseman raportin mukaan ainakin kolmessatoista maassa (Afganistan, Arabiemiirikunnat, Iran, Malesia, Mauritania, Malediivit, Nigeria, Pakistan, Qatar, Saudi-Arabia, Somalia, Sudan, Yemen) ateismista voidaan tuomita kuolemaan, jonka lisäksi monessa muussa maassa (kuten Egyptissä, Indonesiassa ja Kuwaitissa) on käytössä mahdollinen vankeusrangaistus.There Are 13 Countries Where Atheism Is Punishable by Death The Atlantic 10.12.2013. == Kirkon ja valtion ero == Kirkon ja valtion eron kannattajien mukaan valtion tulee olla uskontoihin nähden puolueeton. Valtio ja uskonto on erotettu tarkkaan toisistaan muun muassa Yhdysvalloissa ja Ranskassa. Euroopan neuvosto antoi parlamentaarisessa yleiskokouksessaan 2007 suosituksen ”Valtio, uskonto, sekularismi, ihmisoikeudet” (suositus nro 1804). Suosituksessa Euroopan neuvosto toteaa kirkon ja valtion eron olevan Euroopan yhteisiä arvoja (artikla 4). Suosituksen pohjatekstissä ennen kokousta suositeltiin Euroopan valtioille kirkon ja valtion erottamista toisistaan. Pohjateksti muuttui Suomen aloitteesta. == Katso myös == * Ajatuksenvapaus * Ateistien solidaarisuuspäivä * Laïcité * Sekularismi * Uskonnottomien kokema syrjintä Suomessa * Valtionuskonto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Freedom of Thought 2014: A Global Report on the Rights, Legal Status and Discrimination Against Humanist, Atheist and Non-Religious (PDF) * Erkki Hartikainen: EU:n perustuslakiluonnos syrjii ateisteja. Vapaa ajattelija 4/2003. Luokka:Ateistinen aktivismi Luokka:Syrjintä
Henrik Hellén

Johan Henrik Hellén (20. joulukuuta 1939 Dragsfjärd – 27. lokakuuta 2002 BrommaHellén, Johan Henrik, Sveriges Dödbok (8/2021) 1830–2020, Sveriges Släktforskarförbund, ISBN 978-91-89310-09-4Tilastopaja) oli suomalainen korkeushyppääjä. Henrik Hellén sijoittui Belgradin EM-kilpailuissa 1962 korkeushypyssä 11:nneksi. Tokion 1964 olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia vuonna 1963. Hän edusti Suomea 22 maaottelussa. Hellén voitti Kalevan kisoissa kultaa vuosina 1961, 1962, 1963 ja 1964 sekä saavutti pronssia vuonna 1960. Hän paransi Suomen ennätystä kahdesti: vuonna 1963 tulokseen 211 cm ja seuraavana vuonna tulokseen 212 cm. Hän edusti seuratasolla Taalintehtaan Jäntevää, IFK Helsingforsia, Turun Urheiluliittoa ja Esbo Idrottsföreningiä. Hän tuli tunnetuksi kilpailusuoritusta edeltävästä ”keinutuolikeskittymisestään”. == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Smart Village

Smart Village on Kairon lähellä sijaitseva egyptiläinen teknologiakeskus. Se perustettiin vuonna 2003. Sen painopiste on tietotekniikka. Sen tarkoitus on tuoda ulkomaiset ja egyptiläiset tietoliikenne- ja tietotekniikkayritykset samalle alueelle, jossa on Egyptin valtion teknistä tutkimusta. Alueen pinta- ala on kolme miljoonaa neliökilometriä. ==Aiheesta muualla== *Smart Village official website *Smart Village Photos on Flickr Luokka:Tekniikka Luokka:Egypti Luokka:Tiedepuistot
Dragan Đokanović

thumb|200px|Dragan Đokanović Dragan Đokanović (Драган Ђокановић, s. 20. huhtikuuta 1958 Sarajevo, Bosnia ja Hertsegovina, Jugoslavia) on bosniahertsegovinalainen, (serbi) poliitikko ja pediatri.derStandard.at Hän on Demokraattisen federalistipuolueen (Demokratska stranka federalista) perustaja ja puheenjohtaja.dragandjokanovic.com == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Bosniahertsegovinalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pekka Juutilainen

Pekka Kalervo Juutilainen (s. 3. joulukuuta 1940 Helsinki) on entinen suomalainen juoksija, jonka päämatkat olivat 400 metriä ja 800 metriä. Juutilainen karsiutui Tokion 1964 olympialaisissa 800 metrin juoksun välierissä. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia 800 metrillä vuonna 1963. "Parta-Pekka" Juutilainen voitti Suomen mestaruuden 800 metrillä vuonna 1964, 4 × 400 metrin viestijuoksussa vuosina 1964–1967 sekä 4 × 800 metrin viestijuoksussa vuosina 1964–1966 ja 1968. Hän saavutti SM-hopeaa 800 metrillä vuonna 1962 ja 400 metrillä vuonna 1965 sekä SM-pronssia 800 metrillä vuosina 1963 ja 1965. Hän edusti seuratasolla Helsingin Kisa- Veikkoja, jossa hän kuului valmentaja Rolf Haikkolan johtamaan "Raaka-Rollen koplaan". Hän käytti 800 metrillä usein erikoista taktiikkaa juoksemalla ensimmäisen kierroksen lähes täysillä. Hän on pituudeltaan 190-senttinen. Espoossa asuva Juutilainen on komentajakapteeni Martti Juutilaisen poika ja graafinen suunnittelija Joonas Juutilaisen isä. == Henkilökohtaiset ennätykset == * 400 metriä: 47,9 * 800 metriä: 1.47,5 * 1 000 metriä: 2.23,9 * 1 500 metriä: 3.46,8 * 3 000 metriä: 8.37,4 == Lähteet == * * * Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
La La Land (Demi Lovaton kappale)

”La La Land” on yhdysvaltalaisen poplaulaja Demi Lovaton esikoisalbumilta Don't Forget julkaistu singlekappale, joka julkaistiin 6. joulukuuta 2008. Lovaton ja Jonas Brothersin kirjoittaman kappaleen teemana ovat julkisuuden henkilöihin kohdistuvat paineet ja pyrkimys pysyä niistä huolimatta omana itsenään. == Musiikkivideo == Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, jonka tarkoituksena oli markkinoida Lovaton tähdittämää Sonny With a Chance -televisiosarjaa. The Malloysin ohjaama video sai ensiesityksensä Disney Channelillä 19. joulukuuta 2008. Musiikkivideo alkaa kuvitteellisesta talk show -ohjelmasta nimeltä Rumor Has It With Benny Beverly, jossa Lovato on vieraana. Ohjelman isäntä (Doug Brochu) kysyy häneltä, miltä tuntuu olla ”tähti”. Lovaton tapaillessa sanoja vastatakseen kuva siirtyy häneen kävelemässä Hollywoodin ihmisvilinässä, ja hän alkaa laulaa tähteydestä. Kävellessään hän ohittaa ”tule nähdyksi -alueelle” ohjaavan kyltin ja hänelle ojennetaan ”bestisten” palkkauspalvelua mainostava lentolehtinen. Hänen törmätessään vahingossa vastaantulijaan tilaisuutta kärkkynyt paparazzi (Sterling Knight) nappaa ”parista” valokuvan, joka on välittömästi juorulehden kannessa. Seuraavaksi Lovato nähdään punaisella matolla Sonny-sarjan kanssanäyttelijöiden kanssa, mutta paikalla olevien muoti-ihmisten järkytykseksi hänellä on mekosta huolimatta jalassaan Conversen lenkkarit. Tämä viittaa suoraan samassa kohdassa laulettuihin sanoihin: ”Who said I can’t wear my Converse with my dress?” Lisäksi Lovato nähdään parfyymimainoksen kuvauksissa, missä hänellä on yllään vaaleanpunainen asu ja peruukki. Hän on silminnähden vaivaantunut eikä lopulta suostu yhteistyöhön, mikä suututtaa mainoksen ohjaajan (Brandon Mychal Smith). Lopuksi musiikkivideo palaa takaisin talk show’hun ja paljastuu, että välissä nähty osuus on ohjelmassa esitetty videonäyte, jolle yleisö paraikaa taputtaa. Musiikkivideon kansainvälisestä versiosta alun ja lopun haastatteluosuudet on leikattu pois. Luokka:Vuoden 2008 kappaleet Luokka:Demi Lovaton kappaleet
Alaluostari

Alaluostari oli kylä Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovuttaman Petsamon kunnan pohjoisosassa. Kylä sijaitsi Petsamonjoen länsirannalla Petsamonjoen ja Näsykkäjoen yhtymäkohdan eteläpuolella. Alaluostarin pohjoispuolella Petsamonjoen rannalla sijaitsi yhden kilometrin päässä Näsykän kylä ja noin kolmen kilometrin päässä joen suulla Parkkina. Alaluostaria vastapäätä Petsamonjoen itärannalla kohosi Ristitunturi. Valtioneuvoston vuonna 1930 vahvistaman Petsamon uuden kyläjaon mukaan Alaluostari kuului Jokikylän kyläkuntaan. Nykyisin Alaluostari muodostaa yhdessä entisten Näsykän ja Parkkinan kylien kanssa Petsamon kaupunkityyppisen taajaman, joka on Petsamon kaupunkikunnan keskus. == Kyläkuva == Jäämerentie kulki Alaluostarin läpi. Alaluostari liittyi läheisesti Näsykän ja Parkkinan muodostamaan Petsamon kunnan keskustaajamaan. Alaluostarilla sijaitsivat postitoimisto, puhelinkeskus, lennätinkonttori ja rajavartioston kasarmi. Kylässä oli myös Alaluostarin kirkko, joka oli alkujaan ollut Petsamon luostarin omaisuutta, mutta otettu Petsamon luterilaisen seurakunnan käyttöön Petsamon Suomeen liittämisen jälkeen. Alaluostari kuului Petsamon ensimmäisestä koulupiirijaosta vuodelta 1921 lähtien kirkonkylän eli Parkkinan koulupiiriin. Vuonna 1938 suomalaiset pystyttivät Alaluostarille monoliitin Petsamon Suomeen liittämisen muistoksi. Syyskuussa 1944 Suomen suorittaman Petsamon luovutuksen jälkeen obeliski on siirretty Petsamon kuntapiirin hallintokeskuksen Nikkelin (aik. Kolosjoki) keskusaukiolle, jossa se on muistomerkkinä lokakuussa 1944 tapahtuneelle saksalaisjoukkojen ajamiselle pois Petsamon alueelta. == Väestö == Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan kylän 113 asukkaasta oli suomalaisia 97 ja luterilaisia saamelaisia 16. Asukasluvun kehitys: *54 (1925)Onnela 1999, s. 107–108 *113 (1929) *109 (1930) *162 (1935) *186 (1939) == Historia == Petsamon luostari perustettiin Alaluostariin 1532. Suomalainen sissijoukko Pekka Vesaisen johdolla hävitti luostarin maan tasalle vuonna 1589 ja luostarin toiminta päättyi. Alaluostarille oli asettunut venäläisiä uudisasukkaita 1870-luvulla, mutta uudelleen toimintansa aloittanut Petsamon luostari otti Alaluostarin omaan käyttöönsä ja siirsi kylän venäläiset Kaakkurin kylään vuoden 1890 jälkeen. Tämän jälkeen kylää asuttivat lähinnä luostarin venäläiset työläiset. Petsamon siirtyessä Suomelle, otettiin Petsamon luostarin Alaluostarilla sijainneet rakennukset Suomen hallinnon ja Petsamon luterilaisen seurakunnan käyttöön. Tämän jälkeen Alaluostarin asukkaat olivat pääasiassa suomalaisia. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Petsamon kylät
Abraham Argillander

Abraham Argillander (28. syyskuuta 1722 Kuopio – 27. toukokuuta 1800 Mäntyharju) oli suomalainen kamarikirjuri ja lantasalpietaria tuottavien salpietarikeittämöiden päällikkö. ==Elämäkerta== Abraham Argillanderin vanhemmat olivat Kuopion kirkkoherra Henrik Argillander (k. Kuopiossa 83-vuotiaana 14. syyskuuta 1756) ja Margareta Eliana (k. Kuopiossa 29. toukokuuta 1763).Kuopion seurakunnan kastettujen ja haudattujen luettelot Abraham opiskeli Lappeenrannan triviaalikoulussa ja Porvoon lukiossa. 1740 hän meni opiskelemaan Turun Akatemiaan ja 1748 Uppsalan yliopistoon, jossa hän väitteli 16. joulukuuta 1749 typen ominaisuuksista ja alkuperästä. Vuonna 1750 Argillander sai nimityksen Tukholman tykistökonttorin ylimääräiseksi kamarikirjuriksi. 1758 hänet nimitettiin Uudenmaan ja Hämeen läänin salpietarikeittämöiden päälliköksi, missä virassa hän toimi aina vuoteen 1795 saakka, jolloin erosi. Argillander kirjoitti ja julkaisi lukuisia artikkeleita ja kirjoja kuuromykkien opetuksen kehittämisestä, ja hän oli alan pioneeri Pohjoismaissa. Anders Sparrman julkaisi vuonna 1786 Argillanderin hänelle lähettämän tiedonannon kuhankeittäjän lisääntymiskäyttäytymisestä. Argillander oli kahdesti naimisissa, ensin Iisalmen kirkkoherran tyttären Maria Helsingiuksen kanssa, toisen kerran Vehkalahden kappalaisen tyttären Margareta Maria Petrejuksen kanssa (vihitty Vehkalahdella 2. maaliskuuta 1770). Avioliitoista syntyi ainakin kaksi lasta, tyttäret Elisabeth ja Abrahammia Emerentia.Vehkalahden seurakunnan vihittyjen luettelo, Mäntyharjun seurakunnan kastettujen luettelo Argillander oli perehtynyt kuurojen opetukseen ja opetti vaimonsa kuuroa veljeä Wolfgang Helsingiusta. Hän kirjoitti kokemuksensa perusteella kuurojen opetuksesta kirjoituksen ”Försökt sätt at lära dumbar läsa och tala” ja lähetti sen vuonna 1762 Ruotsin kuninkaalliselle tiedeakatemialle. Se julkaistiin vuonna 1771 arkkiatri Nils Rosén von Rosensteinin lastentautien käsikirjassa.Argillander uranuurtajana, Kuurojenmuseo.fi, viitattu 21.3.2022 Suomen ensimmäiselle kuuromykkäin opettajalle Argillanderille pystytettiin vuonna 1923 muistokivi Mäntyharjulle.Maaseudun postista, Suomen Kuvalehti, 14.07.1923, nro 28, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot ==Julkaisu== * Försökt sätt at lära dumbar läsa och tala. Växjö: Kultursällskapet Lejonet 1994 ISBN 91-630-2905-7 (faksimilutgåva) == Lähteet == * Lehikoinen, Esa ym.: Suomen lintutieteen synty – Turun Akatemian aika. Turku Faros 2009 ISBN 978-952-5710-04-5 ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Karl-Gustav Jossfolk, 2.7.1. Abraham Argillander – en föregångare i Finland, teoksessa: Bildning för alla s. 69. Svenska Skolhistoriska föreningen i Finland r.f Helsingfors 2001 ISBN 952-91-3442-8 Luokka:Suomalaiset kemistit Luokka:Suomalaiset ornitologit Luokka:Vuonna 1722 syntyneet Luokka:Vuonna 1800 kuolleet
John Baldacci

John Elias Baldacci (s. 30. tammikuuta 1955 Bangor, Maine, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko. Hän toimi Mainen osavaltion kuvernöörinä vuodesta 2003 vuoteen 2011 asti. Sitä ennen hän oli toiminut Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1995–2003. == Lähteet == Luokka:Mainen kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lillie Langtry

Lillie Langtry, oik. Emilie Charlotte Le Breton (13. lokakuuta 1853 Jersey – 12. helmikuuta 1929 Monte Carlo) oli brittiläinen näyttelijä. Emilie Charlotte Le Breton oli seitsenlapsisen perheen toiseksi nuorin lapsi. Emilie oli ainoa tyttö; hänellä oli kaikkiaan kuusi veljeä, jotka olivat Francis Corbet (1843–1872), William Inglis (1846–1931), Trevor Alexander (1847–1870), Maurice Vavasour (1849–1881), Clement Martin (1851–1927) ja Reginald Le Breton (1855–1876). Kaikki lapset elivät aikuisikään, mutta suurin osa Langtryn veljistä menehtyi 20-30-vuotiaina. Langtry sai nimen Jersey Lily synnyinpaikkansa mukaan, ja aito amaryllis kantaa joskus hänen nimeään. Häntä pidettiin yhtenä ajan kauneimmista naisista. Brittiläinen taiteilija John Everett Millais maalasi hänestä vuonna 1878 tunnetun muotokuvan "A Jersey Lily". Hänen isänsä William Corbet Le Breton oli kirkkoherra Jerseyn saarella. Kuuluisimpia Langtryn ihailijoita oli "tuomari" Roy Bean joka jopa nimesi rakentamansa saluunan Jersey Lilyksi, ja saluunassa hänellä oli kuvakopio Millaissin kuulusta taulusta. Tiettävästi Roy Bean ei kuitenkaan ollut koskaan nähnyt/kuullut Langtryn esiintyvän. Hän avioitui vuonna 1874 Edward Langtryn kanssa pikaisesti aamutuimaan, ennen vuoroveden nousua. Sairastuttuaan samana kesänä lavantautiin hän meni toipumaan Lontooseen, missä hän kauneutensa ansiosta pääsi seurapiireihin. Hänen tyttärensä Jeanne Marie syntyi 1881. Hän muutti Yhdysvaltoihin 1896, sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden ja erosi miehestään. Hänen miehensä kuoli 1897. 1899 hän avioitui sir Hugo de Bathen kanssa. Viimeiset vuotensa hän asui Monacossa, ja hänet haudattiin kotisaaren Jerseyn hautausmaalle. Langtry oli myös Walesin prinssin, myöhemmin kuningas Edvard VII, rakastajatar vuosina 1877–1880.Lillie Langtry Näyttämöurallaan Langtry teki ensiesiintymisensä Lontoossa 1881. Hänen suurin menestyksensä oli Rosalindin rooli William Shakespeare näytelmässä Miten haluatte. Langtryn elämästä on tehty 1978 televisiosarja Lillie, jossa Francesca Annis näytteli pääosaa Lillie Langtryna. Häntä on käytetty henkilöhahmona William Wylerin ohjaamassa elokuvassa Lännen mies. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1853 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Juri Rjazanov

Juri Rjazanov (21. maaliskuuta 1987 Vladimir, Neuvostoliitto – 20. lokakuuta 2009 Vladimir) oli venäläinen telinevoimistelija, joka voitti urallaan MM- hopeaa joukkuekilpailusta ja MM-pronssia moniottelusta. Lisäksi hän saavutti kaksi EM-mitalia. Hän kuoli autokolarissa kotikaupunkinsa lähellä.Voimistelun tuore MM-mitalisti kuollut Rjazanov pääsi Venäjän telinevoimistelumaajoukkueeseen vuonna 2006. Heti samana vuonna hän oli voittamassa hopeaa MM-kilpailujen joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisesti Rjazanov oli 16. moniottelussa. MM-kilpailuissa 2007 Rjazanov paransi moniottelun sijoitustaan ja oli 13. Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2008 Rjazanov voimisteli Venäjän EM-kultaa voittaneessa joukkueessa. Pekingin olympialaisissa Venäjä jäi joukkuekilpailun kuudenneksi. Vuonna 2009 Rjazanov voitti pronssia EM-kilpailujen moniottelusta ja Venäjän-mestaruuden samassa lajissa. Lontoon MM-kilpailuissa 2009 hän voitti ensimmäisen henkilökohtaisen mitalinsa MM-tasolta. Rjazanov pääsi moniottelun finaaliin vasta kahdeksanneksi parhaana voimistelijana, mutta suoriutui kuitenkin finaalista tasaisesti ja nousi lopulta kolmanneksi. Hän voitti neljänneksi jääneen japanilaisen Kazuhito Tanakan vain 0,1 pisteellä. Rjazanov kuoli 20. lokakuuta vain viisi päivää MM-mitalinsa jälkeen. Hän oli matkalla kotiinsa Vladimiriin, kun törmäsi vastaantulevaan autoon. Rjazanov kuoli vammoihinsa onnettomuuspaikalla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Profiili FIG:n tietokannassa *Juri Rjazanov – Sports Reference LLC. Luokka:Venäläiset telinevoimistelijat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Mauri Gardin

Mauri Gardin (s. 6. tammikuuta 1949 Ylitornio) on suomalainen virkamies. Gardin toimi vuosina 1978–1987 Simon kunnanjohtaja, Rovaniemen maalaiskunnan kunnanjohtajana vuosina 1987–2003 ja Rovaniemen kaupunginjohtajana vuosina 2003–2012. Gardinille myönnettiin kaupunkineuvoksen arvonimi vuonna 2012. Koulutukseltaan Gardin on yhteiskuntatieteiden maisteri. Hän toimi Ylitorniolla Kansalaisopiston rehtorina vuosina 1973–1978. Hän oli ulkoministeri Paavo Väyrysen poliittinen sihteeri vuosina 1985–1987. Poliittiselta kannaltaan Gardin on keskustalainen. Mauri Gardinin vanhemmat olivat tiehöylänkuljettaja Niilo Edvard Gardin. (s. 1922 Ylitornio) ja hänen vaimonsa juustola-apulainen Kerttu Katariina Väätämöinen (s. 1922 Simo). Gardin on naimisissa ja hänellä on kolme tytärtä. Hän harrastaa maratonjuoksua, tennistä, kalastusta ja mökkeilyä. ==Lähteet== Luokka:Rovaniemen kaupunginjohtajat Luokka:Rovaniemen maalaiskunnan kunnanjohtajat Luokka:Simon kunnanjohtajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Erityisavustajat
Lulu (täsmennyssivu)

Lulu tarkoittaa seuraavia: * Lulu, ooppera * Lulu, yhdysvaltalainen kirjapainoyritys * Lulu, naisen nimi * Lulu, oik. Marie McDonald McLaughlin Lawrie (s. 1948), skotlantilainen laulaja * Lulu, Tuulan Amberlan albumi vuodelta 1984 * ”Lulu”, Tuula Amberlan Lulu-albumilla julkaistu musiikkikappale * Lulu, Lou Reedin ja Metallican vuonna 2011 julkaisema yhteislevytys * Ludwigslust, kaupunki Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa Saksassa, lempinimeltään Lulu.
Frederick Hopkins

Frederick Gowland Hopkins (20. kesäkuuta 1861 Eastbourne, Yhdistynyt kuningaskunta – 16. toukokuuta 1947 Cambridge, Yhdistynyt kuningaskunta) oli englantilainen biokemisti, joka löysi vitamiinit ja aminohappo tryptofaanin. Hän sai vuoden 1929 Nobelin fysiologian ja lääketieteen palkinnon yhdessä Christiaan Eijkmanin kanssa. Hopkins eristi proteiineista vuonna 1901 aminohapon nimeltä tryptofaani. Vuosina 1906–1907 hän osoitti, että eläimet eivät voi itse tuottaa sitä ja muutamia muita välttämättömiä aminohappoja, vaan ne pitää saada ravinnosta. Laboratoriokokeilla hän osoitti, että eläimet tarvitsevat energiaravintoaineiden (rasvaa, proteiinia ja hiilihydraattia) lisäksi pieniä määriä muita välttämättömiä aineita, ns. suojaravintoaineita. Näitä alettiin myöhemmin kutsua vitamiineiksi. Hopkins opiskeli aluksi kemiaa, suoritti kandin tutkinnon vuonna 1888. Hän vaihtoi lääketieteeseen josta valmistui 1894. Vuonna 1898 hänet kutsuttiin Cambridgen yliopistoon yhdistämään kemiaa ja fysiologiaa. Biokemia ei ollut tuohon aikaan itsenäinen tieteenalansa. Hopkins sai pientä palkkaa ja hankki lisätuloja opettamalla. Vuonna 1902 hänet nimitettiin vihdoin biokemian lehtoriksi, ja vuonna 1910 hän sai viran Trinity Collegesta. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset biokemistit Luokka:Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat Luokka:Copley- mitalin saajat Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
After Bathing at Baxter’s

After Bathing at Baxter's on Jefferson Airplanen marraskuussa 1967 julkaistu kolmas albumi. Se ei menestynyt kaupallisesti yhtä hyvin kuin edellinen albumi Surrealistic Pillow; listasijoitus yhtyeen kotimaassa Yhdysvalloissa oli 17. ==Kappaleet== Streetmasse # # # The War Is Over # * # Hymn to an Older Generation # * # How Suite Is # * # Shizoforest Love Suite # * # ===Vuonna 2003 julkaistun uusintapainoksen bonuskappaleet=== # * # # # ==Kokoonpano== ===Jefferson Airplane=== *Grace Slick – piano, urut, nokkahuilu, laulu *Paul Kantner – rytmikitara, laulu *Jorma Kaukonen – soolokitara, sitar, laulu *Jack Casady – bassokitara *Spencer Dryden – rummut, lyömäsoittimet, puhallinsovitukset *Marty Balin – rytmikitara, laulu ===Vierailijat=== *Gary Blackman – laulu *Bill Thompson – laulu == Lähteet == Luokka:Jefferson Airplanen albumit Luokka:Vuoden 1967 albumit
Kelo (täsmennyssivu)

Kelo voi viitata seuraaviin: *kelo, pystyyn kuivunut, kuorensa pudottanut puu *Kelo, joki Intiassa *Kélo, kaupunki Tšadissa ==Suomalainen sukunimi== *Anna Kelo, oopperaohjaaja *Eila Kelo (o.s. Aaltonen, s. 1948), korkeushyppääjä ja viisiottelija *Ilmari Kelo (oik. Uuno Matti Jore, synt. Jussilainen, 1904–1982), kirjailija *Milla Kelo (myöh. Kelonurmi, s. 1978), yleisurheilija, Eila Kelon tytär *Niina Kelo (s. 1980), yleisurheilija, Eila Kelon tytär *Onni Kelo (1930–2015), kapellimestari. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Kelo

thumb|Kelo Lavajärvellä Alavuotolla. Kelo on pystyyn kuollut, kuivunut vanha puu, joka on pudottanut kuorensa. Kelo on lähes aina kierteinen, yleensä alhaalta katsottuna vasemmalta oikealle. Yleensä kelo on Suomessa mänty. ==Kelon elinkaari== Mänty voi elää Suomessa noin 500-vuotiaaksi, ja sen keloutuminen kestää noin 35–50 vuotta. Mänty voi Suomessa seisoa kelona noin 250–700 vuotta, kunnes sen juuret ja sitten tyvi lopulta vettyvät ja lahoavat ja puu kaatuu. Myös haapa voi joskus keloutua, jos se sijaitsee avoimella paikalla. Metsässä sen tyvi lahoaa nopeammin. Haapakelo voi esimerkiksi hakkuuaukealla seistä vuosikymmeniä. ==Kelojen eliöyhteisöjä== Mäntykelo vastustaa lahoamista hyvin, mutta kun puu kaatuu, sen valtaavat kelopuuhun erikoistuneet lahottajasienet. Pystykelossa sienet eivät kasva, vain sen pinnalla on rupijäkäliä. Palokärjen keloihin tekemissä koloissa asuvat myös monet kolopesijälinnut ja näätä. Myös hevosmuurahainen voi nakertaa pesänsä keloutuneeseen mäntyyn, ja sitä seuraa uhanalainen saloihrakuoriainen. Haapakelo on yleensä aina ontto ja haavankäävän lahottama. Etenkin lahoava haapa tarjoaa elinympäristön suurelle määrälle lahopuussa eläviä hyönteislajeja. Luonnontilaisissa boreaalisissa metsissä keloja on paljon, talousmetsissä vähän. thumb|Kelo Taalainmaalla. Vuosirenkaista on laskettu puun eläneen vuosina 1320–1709. == Kelopuu rakennusmateriaalina == Kelohonka on rakennusmateriaalina kestävää, mutta nykypäivänä melko harvoin käytetty rakennusmateriaali. Kelohirren saatavuus esimerkiksi höylättyyn puutavaraan verrattuna huono ja käsittely on hidasta ja työlästä, joten hinta nousee tuoreeseen höylähirteen verrattuna jopa viisinkertaiseksi. Halkaisijaltaan noin 27 cm paksuisen kelotukin hinta oli vuonna 2021 noin 330–350 euroa kuutiometriltä. Myös kelohirrestä sahattu erityisesti kelomökkien ovien- ja ikkunanpielissä käytetty kelotuppilauta on tavalliseen tuppeensahattuun mäntylautaan verrattuna hinnaltaan moninkertainen. Kalliimman hankintahinnan ja hitaamman rakentamisprosessin vuoksi kelohirren käyttö päärakennusmateriallina lisää hirsimökin rakentamiskustannuksia jopa 20 %. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Puu
A Song for Lya and Other Stories

A Song for Lya and Other Stories on George R. R. Martinin vuonna 1976 ilmestynyt novellikokoelma. == Sisällys == * With Morning Comes Mistfall * The Second Kind of Loneliness * Override * Dark, Dark Were the Tunnels * The Hero * fta * Run to Starlight * The Exit to San Breta * Slide Show * A Song for Lya == Lähteet == Luokka:Vuoden 1976 kirjat Luokka:Yhdysvaltalaiset novellikokoelmat Luokka:Tieteisnovellikokoelmat Luokka:George R. R. Martin
Tiina Vahevaara

Tiina Vahevaara (s. 26. tammikuuta 1965) on suomalainen sopraano. Tiina Vahevaara valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 1995, opettajanaan Annika Ollinkari, ja piti ensikonserttinsa vuonna 1997. Hän on opiskellut myös Jeffrey Goldbergin ja Renata Scotton johdolla. Vahevaara on saanut toisen palkinnon Timo Mustakallio -laulukilpailussa ja Merikanto- laulukilpailussa. Hän on vieraillut Suomen Kansallisoopperassa vuodesta 1994 lähtien ja Savonlinnan oopperajuhlilla vuodesta 2000 lähtien. Lisäksi Vahevaara on laulanut useissa Suomen maakuntaoopperoissa ja Dalhallan oopperafestivaaleilla. Vahevaaran esittämiä rooleja ovat muun muassa Pamina ja Papagena (oopperasta Taikahuilu), Blonde (Ryöstö seraljista), Susanna (Figaron häät), Violetta (La Traviata), Musetta (La Bohème), Liisa (Pohjalaisia) ja Nedda (Pajatso). Vahevaara on saanut vuonna 2003 Savonlinnan Oopperajuhlien Special Award -palkinnon ja Karita Mattila -palkinnon. Hän on levyttänyt Kalevi Ahon Kiinalaisen laulusarjan BIS-levymerkille. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset sopraanot Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marija Judina

Marija Veniaminovna Judina (; 9. syyskuuta (J: 28. elokuuta) 1899 Nevel – 19. marraskuuta 1970 Moskova) oli vaikutusvaltainen venäläinen pianisti. Marija Judina syntyi juutalaiseen perheeseen Nevelissä Venäjällä. Hän opiskeli Petrogradin konservatoriossa Anna Jesipovan ja Leonid Nikolajevin johdolla. Hän sai myös yksityisopetusta Felix Blumenfeldilta. Hänen luokkatovereihinsa lukeutuivat Dmitri Šostakovitš ja Vladimir Sofronitski. Judinaa arvostetaan erityisesti J. S. Bachin musiikin esittäjänä. Joidenkuiden mielestä Judinan Bach-soitto oli esikuvana Glenn Gouldin tyylille. Vaikka myös Judinan Beethoven-tulkinnat saivat tunnustusta, ei hän karttanut oman aikansakaan säveltäjien, kuten ystävänsä Šostakovitšin, esittämistä. Hän toimi pianonsoiton opettajana mm. Leningradin konservatoriossa, Tbilisin konservatoriossa ja Moskovan konservatoriossa. Marija Judina oli harvoja avoimesti kommunistivaltaa vastaan asettuneita neuvostotaiteilijoita. Hän olikin useasti esiintymis- ja opetuskiellossa. Hänet luetaan myös 1900-luvun suurien venäläisten kristillisten ajattelijoiden joukkoon: hänen ystäviinsä kuuluivat filosofit Pavel Florenski ja Mihail Bahtin. == Aiheesta muualla == * Official website Luokka:Neuvostoliittolaiset pianistit Luokka:Venäläiset pianistit Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Ariella Kaeslin

Ariella Kaeslin (myös muodossa Käslin, s. 11. lokakuuta 1987 Luzern) on sveitsiläinen telinevoimistelija ja Euroopan mestari. Kaeslin voitti hypyn MM- hopeaa Lontoon MM-kilpailuissa 2009, ja saman vuoden EM-kilpailuista hän voitti samalla telineellä Euroopan mestaruuden sekä neliottelussa pronssimitalin. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Kaeslin oli hyppyfinaalin viides ja neliottelun 18:s.http://www.sports- reference.com/olympics/athletes/ka/ariella-kaeslin-1.html Berliinin EM- kilpailuissa 2011 Kaeslin voitti hypyssä pronssia. Vuoden 2007 Sveitsin- mestaruuskilpailuissa Kaeslin voitti kaikki viisi kultamitalia. Vuonna 2008 sveitsiläiset äänestivät hänet Sveitsin Vuoden naisurheilijaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Profiili FIG:n tietokannassa *Kaeslinin viralliset kotisivut *Profiili Sveitsin Voimisteluliiton sivuilla *Ariella Kaeslin Biography and Olympic Results Sports Reference LLC. Luokka:Sveitsiläiset telinevoimistelijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Élodie Bouchez

Élodie Bouchez-Bangalter (s. 5. huhtikuuta 1973) on ranskalainen näyttelijä. Hän esiintyi Renée Riennen roolissa televisiosarjassa Alias ja Maïté Alvarezin roolissa André Téchinén elokuvassa Villikaislat (1994). Hän on voittanut kaksi César-palkintoa ja Cannesin parhaan näyttelijättären palkinnon. Bouchez on naimisissa Thomas Bangalter'n kanssa. Hän asuu Kaliforniassa miehensä ja kahden lapsensa kanssa. == Aiheesta muualla == * Bouchez, Elodie Bouchez, Elodie Bouchez, Elodie
Verity Lambert

Verity Lambert (27. marraskuuta 1935 Lontoo, Iso-Britannia – 22. marraskuuta 2007) oli brittiläinen televisiotuottaja. Aikaisemmin muun muassa sihteerinä Granada Televisionilla työskennellyt Lambert siirtyi BBC:lle vuonna 1963, jossa hän sai tuotettavakseen Doctor Whon, jota hän tuotti sarjan kolme ensimmäistä kautta. Tuolloin hän oli yksi nuorimmista BBC:n draamatuottajista ja ainoa nainen. Doctor Whon jälkeen Lambert oli käynnistämässä televisiosarjoja The Newcomers ja Adam Adamant Lives!. BAFTA-palkinnon hän sai vuonna 1969 W. Somerset Maughamin novellien filmatisoinnista. Muita Lambertin tuottamia televisiosarjoja ovat muun muassa Minder (1979-1994) ja Jonathan Creek – illuusioiden mestari (1997-2004). Oman tuotantoyhtiönsä Cinema Verityn hän perusti 1985. Lambert tuotti myös elokuvia. Niiden joukkoon kuuluu muun muassa Huuto pimeydestä (1988). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Brittiläiset televisiotuottajat Luokka:Brittiläiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet