EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Aeronca L-3

Aeronca L-3 oli yhdysvaltalaisen Aeroncan valmistama yksimoottorinen yhteys- ja tähystyslentokone, jota käytti Yhdysvaltain armeijan ilmavoimat toisessa maailmansodassa. Konetyyppiä valmistettiin yhteensä 1 740 kappaletta. == Historia == Yhdysvaltain armeijan ilmavoimat (USAAF) käytti alkuun tähystyslentotoiminnassa muunneltuja kaksitasoisia rynnäkkökoneita, mutta päätyi sotaa edeltäneinä vuosina hankkimaan suuremman, tarkoitusta varten suunnitellun tähystyskoneen. Hankinta kuitenkin peruuntui 1940-luvun alkupuolella, kun asevoimat totesivat kevyiden kaksipaikkaisten siviilikoneiden soveltuvan tehtävään yhtä hyvin pienillä modifikaatioilla. Siviilikoneet olivat erikoisvalmisteista sotilaskonetta halvempia tuotanto- ja käyttökustannuksiltaan, minkä lisäksi ne soveltuivat hyvin myös yksiköiden välisiin yhteyslentoihin. Pienikokoiset ja suhteelliset ketterät koneet kykenivät nousemaan erittäin lyhyiltä kiitoteiltä ja väistelemään hyvin vihollisen ilmatorjuntaa. 1740 kappaletta valmistettu Aeronca L-3 kuului suureen joukkoon erityyppisiä siviilikoneita, joita Yhdysvaltain armeijan ilmavoimat ja sen seuraaja Yhdysvaltain ilmavoimat hankki yhteys- ja tähystyskoneiksi. Hankittuja koneita yhdisti katettu ohjaamo, tuettu ylätasoinen siipi ja kiinteä kannuspyörälaskuteline. == Tekniset tiedot (L-3) == == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset yleisilmailukoneet Luokka:1940-luvun yleisilmailukoneet
Leo Lehto (yleisurheilija)

Leo Ensio Lehto (15. joulukuuta 1911 Luopioinen – 2. toukokuuta 1988) oli suomalainen yleisurheilija, joka kilpaili kestävyysjuoksuissa. Hän saavutti SM-kilpailuissa 5 000 metrin juoksussa pronssia vuonna 1934. Samana vuonna hän voitti maastojuoksun SM-kilpailuissa kultaa lyhyemmällä matkalla. Lehto edusti Suomea maaotteluissa ja voitti 5 000 metrin juoksun maaottelussa Viroa vastaan Tallinnassa elokuussa 1934 ja kesäkuussa 1936. Kotimaassa hän edusti Luopioisten suojeluskuntaa, Tampereen Pyrintöä, Kokkolan Veikkoja ja Äänekosken Urheilijoita. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Suomalaiset maastojuoksijat Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Aileen Baviera

Aileen San Pablo Baviera (26. elokuuta 1959 – 21. maaliskuuta 2020) oli filippiiniläinen politiikan tutkija ja sinologi. Hän oli maansa johtavia Kiina-asiantuntijoita.Rappler: U.P. professor, China expert Aileen Baviera dies of coronavirus, 21.3.2020 (Arkistoitu versio), viitattu 21.3.2020.Rappler: Aileen Baviera, 60: Her eyes were on China, her heart stayed with PH, 21.3.2020 (Arkistoitu versio), viitattu 21.3.2020. == Kuolema == Baviera kuoli covid19-taudin aiheuttamaan keuhkokuumeeseen 21. maaliskuuta 2020 varhain aamulla San Lazaron sairaalassa Manilassa Filippiineillä. Hänellä oli tauti 12. maaliskuuta, kun hän palasi työhönsä kongressiedustajana Pariisiin Ranskaan. Hänen puolisonsa Villegas Baviera kuoli sydänkohtaukseen vuonna 2018. Baviera jätti jälkeensä kolme lasta (s. 1985, 1986 ja 1991). == Julkaisuja == * Contemporary Political Attitudes and Behavior of the Chinese in Metro Manila, 1994. * Regional Security in East Asia: Challenges to Cooperation and Community Building, 2008. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset tieteilijät Luokka:Politiikan tutkijat Luokka:Sinologit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Leo Lehto

Leo Lehto on seuraavien henkilöiden nimi: * Leo Lehto, vuosina 1911–1988 elänyt suomalainen kestävyysjuoksija * Leo Lehto, vuosina 1912–1974 elänyt suomalainen lavastaja * Leo Lehto, vuonna 1924 syntynyt suomalainen jalkapalloilija
Yhdystie 2021

Yhdystie 2021 on yhdystie joka kulkee Mynämäen Haapaisista Euran Hinnerjoelle. Tien pituus on 36 kilometriä. Tien osoitenimenä on Karjalantie Mynämäen alueella ja Tarvaistentie sekä Laitilan että Euran alueella. ==Lähteet== 2021 Luokka:Mynämäen liikenne Luokka:Laitilan liikenne Luokka:Euran liikenne
Yhdystie 2225

Yhdystie 2225 on yhdystie joka kulkee Auran Järvenojalla seututien 222 risteyksestä Käyrän vanhalle seisakkeelle. Tien pituus on 550 metriä. Tien osoitenimenä on Käyräntie koko matkalla. Ainoa tien varrelle sijoittuva palvelu on tien alkupäästä löytyvä Kirkonkulman koulu. ==Lähteet== 2225 Luokka:Auran liikenne
Yhdystie 2228

Yhdystie 2228 on entinen yhdystie joka kulki Pöytyän Kyrössä yhdystien 2250 risteyksestä Kyrön rautatieaseman pysäköintialueelle. Tien pituus oli 300 metriä. Tien osoitenimenä oli Asemanpolku koko matkan ja sen varrella ei sijainnut lainkaan palveluja. ==Lähteet== 2228 Luokka:Pöytyän liikenne
Yhdystie 2261

Yhdystie 2261 on yhdystie joka kulkee Loimaan Mellilästä Pöytyän Kumilaan. Tien pituus on 8 kilometriä. ==Lähteet== 2261 Luokka:Loimaan liikenne Luokka:Pöytyän liikenne
Ezio Bosso

Ezio Bosso (13. syyskuuta 1971 Torino – 15. toukokuuta 2020 Bologna) oli italialainen säveltäjä, muusikko ja kapellimestari. == Elämäkerta == Torinossa vuonna 1971 syntynyt Bosso oppi lukemaan ja soittamaan musiikkia ennen neljän vuoden ikää, ja 14-vuotiaana hänestä tuli Statuton yhtyeen basisti. Vuonna 2011 kasvaimen poistosta johtuvan leikkauksen jälkeen häneen iski neurodegeneratiivinen oireyhtymä, joka ei kuitenkaan aluksi estänyt häntä soittamasta tai säveltämästä. Bosso hylkäsi myöhemmin populaarimusiikin päästäkseen orkesterin kapellimestariksi ja klassiseksi säveltäjäksi. Hän johti Lontoon sinfoniaorkesteria. Hänen ensimmäinen suuri studioalbuminsa, The 12th Room, julkaistiin 30. lokakuuta 2015 ja saavutti huippunsa kolmanneksi Italian FIMI- albumien listalla. Hänen sävellyksensä on esiintynyt useissa elokuvissa, performanssitaiteessa ja teatterituotannossa. Syyskuussa 2019 Bosso ilmoitti, että neurodegeneratiivisen sairauden vuoksi hän menetti hallinnan kahdesta sormesta. Siksi hän ei pystynyt soittamaan pianoa enää. Bosso kuoli kotonaan Bolognassa 15. toukokuuta 2020, 48-vuotiaana. Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Pearl (nimi)

Pearl on englanninkielinen naisen etunimi. Se on käännös Margareta-nimestä (kreik. ’helmi’). ==Tunnettuja Pearl-nimisiä== * Pearl Thuston Brown (n. 1928–2011), yhdysvaltalainen jazzlaulaja ja pianisti * Pearl S. Buck (1892–1973), Nobel-palkittu yhdysvaltalainen kirjailija * Pearl Carr (1921–2020), brittiläinen viihdetaiteilija * Pearl Elizabeth Dobbins (1926–2007), Liz Renay, yhdysvaltalainen näyttelijä * Pearl Hart (1871–1955), kanadalainen postivaunujen ryöstäjä * Pearl McGonigal (s. 1929), kanadalainen poliitikko ja varakuvernööri == Lähteet == Luokka:Etunimet
Mihail Kirponos

Mihail Petrovitš Kirponos (, ; 21. tammikuuta (J: 9. tammikuuta) 1892 Vertijevka, Tšernigovin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 20. syyskuuta 1941 lähellä Lohvitsaa, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto)Михаил Петрович Кирпонос Hrono.ru. Viitattu 16.5.2020. oli ukrainalaissyntyinen neuvostoliittolainen kenraalieversti, joka oli komentajana toisessa maailmansodassa. Hän toimi kesällä 1941 lounaan rintaman komentajana ja kaatui tappiollisen Kiovan puolustuksen yhteydessä. Kirponos liittyi Venäjän keisarilliseen armeijaan vuonna 1915, osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja sai lääkintämiehen koulutuksen. Hänet valittiin lokakuun vallankumouksen jälkeen marraskuussa 1917 XXVI armeijakunnan sotilasneuvoston puheenjohtajaksi. Kirponos liittyi vuonna 1918 puna-armeijaan ja bolševikkipuolueeseen, ja osallistui Venäjän sisällissotaan Ukrainan alueella. Hän kohosi joulukuussa 1918 pataljoonankomentajaksi ja myöhemmin rykmentinkomentajaksi. Hän suoritti vuonna 1927 Frunzen sotilasakatemian ja toimi vuosina 1934–1939 Kazanin sotilasopiston johtajana. Kirponos osallistui talvisotaan 70. kivääridivisioonan komentajana. Divisioona osallistui muun muassa Viipurinlahden taisteluun, jossa neuvostojoukot ylittivät Viipurinlahden merenjäätä myöten.Erkki Laatikainen: Sotatoimet Viipurinlahden alueella helmi - maaliskuussa 1940 Tiede Ja Ase 28 (1970), s. 75–77, 91, 103. Viitattu 16.5.2020. Kirponos palkittiin talvisodan jälkeen maaliskuussa 1940 Neuvostoliiton sankarin arvonimellä. Hän siirtyi huhtikuussa 1940 armeijakunnan komentajaksi, kesäkuussa Leningradin sotilaspiirin komentajaksi ja helmikuussa 1941 Kiovan sotilaspiirin komentajaksi. Hän sai 1941 ylennyksen kenraalieverstiksi. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon Kirponos nimitettiin kesäkuussa 1941 lounaisrintaman komentajaksi Ukrainaan. Hänellä oli käytössään muita rintamakomentajia vahvemmat joukot, sillä vihollisen hyökkäystä oli odotettu juuri tällä suunnalla. Sodan alkupäivinä hän teki vaihtelevalla menestyksellä vastahyökkäyksiä, mutta onnistui vain hidastamaan saksalaisten etenemistä, sillä neuvostojoukkojen osaaminen oli heikompaa ja paniikki johti sotilaiden joukkokarkaamisiin. Neuvostoliiton johtaja Josif Stalin ei antanut Kirponosille lupaa perääntyä Kiovasta, joten 16. syyskuuta Lohvitsassa kohdanneet Saksan 1. ja 2. panssariryhmä onnistuivat saartamaan Kirponosin 700 000 miehen joukot.Anthony Beevor: Toinen maailmansota, s. 235, 239 (suom. Jorma-Veikko Sappinen). WSOY, Helsinki 2012. Google Books Stalin ei vieläkään antanut hänelle lupaa murtautua ulos saartorenkaasta. Ollessaan perääntymässä Kirponos ja suuri osa hänen esikunnastaan jäivät Saksan 3. panssaridivisioonan kynsiin ja kaatuivat taistelussa 20. syyskuuta Lohvitsan piirin Drjukovštšinassa. Kiova kukistui muutaman päivän kuluttua. Kirponos on haudattu Kiovaan Ikuisen kunnian puistoon. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Neuvostoliittolaiset kenraalit Luokka:Ukrainalaiset sotilaat Luokka:Neuvostoliittolaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet Luokka:Neuvostoliiton sankarit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Maggie

Maggie on englanninkielisissä maissa käytetty naisen etunimi. Se voi olla muunnelma joko nimestä Margareta tai nimestä Magda, joka on Magdalenan lyhentymä. == Tunnettuja Maggie-nimisiä == * Maggie Barnes (1882–1998), pitkäikäiseksi elänyt yhdysvaltalainen * Maggie Cheung (s. 1964), hongkongilainen näyttelijä * Maggie Gee (1923–2013), yhdysvaltalainen lentäjä ja fyysikko * Maggie Grace (s. 1983), yhdysvaltalainen näyttelijä * Maggie Gripenberg (1881–1976), suomalainen tanssija * Maggie Gyllenhaal (s. 1977), yhdysvaltalainen näyttelijä * Maggie Haberman (s. 1973), yhdysvaltalainen toimittaja * Maggie Hassan (s. 1958), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, kuvernööri ja senaattori * Maggie Kalka (1912–1996), suomalainen ratameloja ja miekkailija * Maggie Lawson (s. 1980), yhdysvaltalainen näyttelijä * Maggie MacNeal (s. 1950), alankomaalainen laulaja * Maggie McNamara (1928–1978), yhdysvaltalainen näyttelijä * Maggie Nelson (s. 1973), yhdysvaltalainen kirjailija * Maggie O’Farrell (s. 1972), irlantilainen kirjailija * Maggie Blue O’Hara (s. 1975), kanadalainen näyttelijä * Maggie Quigley (s. 1979), Maggie Q, yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli * Maggie Reilly (s. 1956), skotlantilainen laulaja * Maggie Rogers (s. 1994), yhdysvaltalainen laulaja- lauluntekijä ja musiikkituottaja * Maggie Roswell (s. 1952), yhdysvaltalainen näyttelijä * Maggie Siff (s. 1974), yhdysvaltalainen näyttelijä * Maggie Smith (s. 1934), englantilainen näyttelijä * Maggie Steffens (s. 1993), yhdysvaltalainen vesipalloilija ja olympiavoittaja * Maggie Stiefvater (s. 1981), yhdysvaltalainen kirjailija * Maggie Teyte (1888–1976), brittiläinen oopperalaulaja * Maggie Vessey (s. 1981), yhdysvaltalainen juoksija * Maggie Wheeler (s. 1961), yhdysvaltalainen näyttelijä == Kuvitteellisia Maggie- nimisiä == * Maggie Bolton, sairaanhoitaja tv-sarjassa Sydämen asialla * Maggie Horton, hahmo televisiosarjassa Päivien viemää * Maggie Simpson, hahmo animaatiosarjassa Simpsonit * Maggie Webb, päähenkilö televisioelokuvassa Maggie == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Etunimet
Circus Caper

Circus Caper () on Advance Communication Companyn kehittämä ja Tōhōn vuonna 1989 julkaisema tasohyppely Nintendo Entertainment Systemille. Pelissä pelaajan tarkoituksena on ohjata nuortaa Tim-nimistä poikaa, jonka pitää pelastaa sirkuksen kidnappaama siskonsa Judy. == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1989 videopelit Luokka:Nintendo Entertainment System -pelit Luokka:Tasohyppelyt Luokka:Japanissa kehitetyt videopelit
Kaakkois-Suomen poliisilaitos

Kaakkois-Suomen poliisilaitos toimii 16 kunnan alueella ja sen toiminta- alueella on noin 298 920 asukasta. Kaakkois-Suomen poliisilaitoksen pääpoliisiasema sijaitsee Kouvolassa ja poliisiasemat Kotkassa, Haminassa, Lappeenrannassa ja Imatralla. Poliisilaitoksen toimintaa johtaa poliisipäällikkö Ari Karvonen. Luokka:Suomen poliisitoimi Luokka:Kymenlaakso Luokka:Etelä-Karjala
Gustaf August Wilhelm Melan

Gustaf August Wilhelm Melan (10. maaliskuuta 1816 Myyrmäki, Helsingin pitäjä – 12. toukokuuta 1880 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali. Krimin sodan alussa maaliskuussa 1854 Melan siirrettiin 2. Suomen meriekipaasin 2. komppanian päälliköksi ja määrättiin samalla optisen lennättimen päälliköksi Pohjanlahden rannikkopuolustukseen. Sodan jälkeen hänet siirrettiin takaisin 1. Suomen meriekipaasin 4. komppanian päälliköksi ja huhtikuusta 1858 2. komppanian päälliköksi. Hän oli myös komennettuna erikoistehtäviin Suomeen sijoitetun sotaväen esikunnan Suomen joukkojen jaostoon huhtikuuhun 1860 saakka, jolloin hän erosi aktiivipalveluksesta sairauden takia 2. luokan kapteenina. Palvelukseen Melan palasi elokuussa 1863 kapteeniluutnanttina Venäjän meriministeriön hydrografiselle osastolle, jolloin hänet myös määrättiin Suomen kenraalikuvernöörin erikoistehtäviin. Hän yleni 2. luokan kapteeniksi tammikuussa 1864. Melan ylennettiin 1. luokan kapteeniksi tammikuussa 1868. Vuosina 1868–1869 hän laati Venäjän meriministeriön toimeksiannosta tutkielman Itämeren ja Suomenlahden rannikosta. Vuonna 1870 hän kartoitti Niemenjoen ja Väinäjoen alueet ja laati tutkielman niiden sotilaallisista hyväksikäyttömahdollisuuksista. Vuosina 1873–1874 hänet komennettiin Ruotsiin ja Tanskaan tutustumaan meripelastustoimintaan ja -organisaatioihin. Hän laati 1874 myös tutkielman Suomenlahden ja Pohjanlahden rannikoiden puolustusmahdollisuuksista Pietarista aina Tornioon. Kesinä 1876–1877 hän johti optisten lennätinasemien perustamista Pohjanlahdelle ja Suomenlahdelle Uudestakaupungista Terijoelle. Kontra-amiraaliksi Melan ylennettiin 1878. Venäjän meriministeriön hydrografisella osastolla hän palveli kuolemaansa saakka. ==Lähteet== Luokka:Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit‎ Luokka:Suomalaiset amiraalit Luokka:Vuonna 1816 syntyneet Luokka:Vuonna 1880 kuolleet
Alexander Munck af Fulkila

Alexander Munck af Fulkila (12. syyskuuta 1832 Hämeenlinna – 18. helmikuuta 1892 Kronstadt, Pietarin kuvernementti, Venäjä) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali. Munck siirrettiin Aralin laivastoon maaliskuussa 1866, jossa hän toimi barkassi Obrutševin päällikkönä Araljärvellä 1866–1867 ja höyrylaiva Orjolin päällikkönä Syr-Darjan alueella 1868–1869. Hänet siirrettiin Itämeren laivastoon 1869 ja ylennettiin kapteeniluutnantiksi 1870. Munck toimi vanhimpana upseerina höyrylaiva Vladimirilla 1870–1875 ja vuonna 1876 Kronstadtissa päällikkönä kuunari Poljarnaja Zvezdálla. Sen päällikkönä hänet komennettiin vuonna 1877 Arkangelin merikomppaniaan. Munck ylennettiin 2. luokan kapteeniksi 1878 ja hän komensi Poljarnaja Zvezdáa Vienanmeren ja Jäämeren matkoilla 1878–1879. Vuosina 1880–1881 hän toimi tykkivene Burúnin päällikkönä, 1. luokan kapteeniksi hän yleni syksyllä 1882. Itämerellä Munck palveli monitorien Tifon ja Jedinorog päällikkönä 1882–1886, eron sotapalveluksesta hän sai kontra- amiraalina syyskuussa 1887. ==Lähteet== Luokka:Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit‎ Luokka:Suomalaiset amiraalit Luokka:Vuonna 1832 syntyneet Luokka:Vuonna 1892 kuolleet
Alexander Nordvik

Alexander Nordvik (? – 1910) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali. Krimin sodan alussa vuonna 1854 Nordvik toimi tykkiveneiden 11 ja 12 päällikkönä Turun rannikkopuolustuksessa, luutnantiksi hän yleni huhtikuussa 1855. Sodan lopulla 1855–1856 Nordvik palveli Turun soutulaivasto- osaston päällikkönä ja siirsi sen 1856 Turusta Helsinkiin. Hänet siirrettiin heinäkuussa 1857 palvelukseen Siperian laivastoon ja määrättiin höyrylaiva Šhilkan ja höyrylaiva Amurin päälliköksi Amurille. Aigunin sopimuksen jälkeen hänet asetettiin kesäkuussa 1858 Itä-Siperian kenraalikuvernöörin dispoon ja hän komensi höyrylaiva Amuria Amurjoella 1858–1860. Vuosina 1861–1863 hän toimi vanhimpana upseerina klipperi Strelokilla, joka purjehti Amurilla ja Ussurilla. Kateeniluutnantiksi Nordvik ylennettiin tammikuussa 1866 ja hän toimi 1866–1868 höyrylaiva General Korsakoffin päällikkönä Šilka-, Amur- ja Ussuri-joilla. Loppuvuodesta 1868 hänet määrättiin Muravjevin sataman päälliköksi, mistä hänet seuraavana vuonna siirrettiin Stretenskin ja Nikolajevskin satamien päälliköksi Alaskaan. Heinäkuussa 1873 hänet määrättiin Nikolajevskin sataman laivasto-osaston päälliköksi ekipaasikomentajan oikeuksilla. Hänet ylennettiin 2. luokan kapteeniksi 1874 ja siirrettiin 1877 palvelukseen Itämeren laivastoon. 1. luokan kapteeniksi Nordvik yleni 1878, seuraavana vuonna hänet siirrettin 8. meriekipaasiin. Eron sotapalveluksesta hän sai kontra-amiraalina joulukuussa 1880. ==Lähteet== Luokka:Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit‎ Luokka:Suomalaiset amiraalit Luokka:1800-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1910 kuolleet
Anton Erik Scheele

Anton Erik Scheele (8. maaliskuuta 1810 VirolahtiGeni: Anton Erik Scheele (Viitattu 17.5.2020) – 16. kesäkuuta 1878 Helsinki ) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali. Maaliskuussa 1845 Scheele määrättiin 1. Suomen meriekipaasin 3. komppanian päälliköksi ja ylennettiin huhtikuussa kapteeniluutnantiksi, samalla kun hänet siirrettiin 2. komppanian päälliköksi. Hän palveli 1848–1849 vahtialus, fregatti Melpomenella Viaporin redillä ja oli vuonna 1849 aluksen päällikkö. Maaliskuussa 1849 Scheele siirrettiin 1. Suomen meriekipaasin 4. komppanian päälliköksi ja ylennettiin joulukuussa 1852 2. luokan kapteeniksi. Hän toimi 1850–1853 höyrylaiva Rurikin päällikkönä. Krimin sodan alussa tammikuussa 1854 Scheele sai siirron 2. Suomen meriekipaasin 1. komppanian päälliköksi, mistä hänet komennettiin huhtikuussa 1. luokan kapteeni, myöhemmin amiraali Fredrik Nikolai Nordmannin apulaiseksi venäläisen soutulaivaston läntiseen prikaatiin. Toukokuussa 1855 hänet määrättiin 1. Suomen meriekipaasin komentajaksi ja ylennettiin syyskuussa 1855 1. luokan kapteeniksi. Sodan jälkeen 1856–1862 Scheele purjehti 1. Suomen meriekipaasin komentajana tykkivene-eskaaderilla Suomenlahden saaristossa. Kun 1. Suomen meriekipaasi muuttui 1. Suomen kaaderiekipaasiksi, Scheele jatkoi sen komentajan tehtävissä toukokuuhun 1863 saakka, jolloin hän sai eron sotapalveluksesta kontra-amiraalina. ==Lähteet== Luokka:Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit‎ Luokka:Suomalaiset amiraalit Luokka:Vuonna 1810 syntyneet Luokka:Vuonna 1878 kuolleet
Hermann von Schoultz

Hermann von Schoultz (1827 – 1881) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali. Von Schoultz palasi aktiivipalvelukseen 25. meriekipaasiin lokakuussa 1859 ja oli vuonna 1860 komennettuna klipperi Abrekin vanhemmaksi upseeriksi. Hänet siirrettiin Siperian laivastoon maaliskuussa 1861 ja hän osallistui kuljetusalus Giljakin purjehdukselle Cuxhavenista Tyynellemerelle ja takaisin. Vuonna 1863 von Schoultz ylennettiin kapteeniluutnantiksi ja siirrettiin Itämeren laivastoon. Hän toimi 1863–1864 kuunari Sextantin päällikkönä sekä 1865–1867 Bakun laivastoaseman päällikön apulaisena. Von Schoultz oli 1866–1868 mukana höyrylaiva Astrahanjin Kaspianmeren matkalla ja toimi höyrykuunari Persijaninin päällikkönä Ashabadin laivastoasemalla Turkmenistanissa. Hänet siirrettiin Kaspian meriekipaasiin heinäkuussa 1868 ja hän toimi Persijaninin päällikkönä 1869–1870. 2. luokan kapteeniksi von Schoultz yleni 1871 ja 1. luokan kapteeniksi 1875, jolloin hänet määrättiin Kaspian meriekipaasin päälliköksi. Von Schoultz sai eron sotapalveluksesta kontra-amiraalina heinäkuussa 1879. ==Lähteet== Luokka:Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit‎ Luokka:Suomalaiset amiraalit Luokka:Vuonna 1827 syntyneet Luokka:Vuonna 1881 kuolleet
Alexander Julius Silfversvan

Alexander Julius Silfversvan (23. joulukuuta 1831 Pietari – 14. maaliskuuta 1908 Tallinna, Vironmaan kuvernementti, Venäjä) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali. Helmikuussa 1858 Silfversvan siirrettiin 25. meriekipaasiin ja hän tuli höyrylaiva Ilmenin päälliköksi 1860. Hänet siirrettiin takaisin 8. meriekipaasiin Krimille 1863, määrättiin höyrylaiva Nevan päälliköksi 1864 ja ylennettiin kapteeniluutnantiksi 1865. Tammikuussa 1870 hänet määrättiin monitori Sotnikin päälliköksi ja marraskuussa uudelleen Nevan päälliköksi. Hänet ylennettiin 2. luokan kapteeniksi 1873 ja 1. luokan kapteeniksi 1877. Vuosina 1880–1881 Silfversvan toimi Pietarin sotasataman merituomioistuimen va. jäsenenä, maaliskuussa 1883 hänet nimitettiin laivaston puolimeriekipaasin komentajaksi Tallinnaan. Eron sotapalveluksesta hän sai joulukuussa 1886 kontra-amiraalina. ==Lähteet== Luokka:Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit‎ Luokka:Suomalaiset amiraalit Luokka:Vuonna 1831 syntyneet Luokka:Vuonna 1908 kuolleet
Teodor Ernst Silfversvan

Teodor Ernst Silfversvan (12. marraskuuta 1843 Kronstadt, Pietarin kuvernementti, Venäjä – 1913) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali. Vuonna 1880 Silfversvan toimi ensin torpedovene Solovein päällikkönä ja maaliskuusta panssarifregatti Admiral Greighin vanhimpana upseerina. Hänet siirrettiin höyrylaiva Krasnaja Gorkan päälliköksi marraskuussa 1882 ja risteilijä Zabijakan päälliköksi huhtikuussa 1884. 2. luokan kapteeniksi hän yleni maaliskuussa 1885. Silfversvan komensi 1885–1886 risteilijä Zabijakan matkaa Kronstadtista Arkangelin, Bergenin ja Lissabonin kautta Sevastopoliin. Hänet ylennettiin 1. luokan kapteeniksi tammikuussa 1887, jolloin hän sai myös eron Zabijakan päällikkyydestä. Helmikuussa 1889 Silfversvan määrättiin 8. meriekipaasin torpedoveneiden päälliköksi Krimille ja helmikuussa 1890 panssarifregatti Admiral Tšitšagovin päälliköksi. Syksyllä 1892 hänet siirrettiin 4. meriekipaasin komentajaksi, pysytettynä Admiral Tšitšagovin päällikkönä. Tammikuussa 1893 hän tuli 1. luokan risteilijä Vladimir Monomahin päälliköksi ja heinäkuussa 1894 1. luokan risteilijä Rossijan päälliköksi. Eron sotapalveluksesta Silfversvan sai kontra-amiraalina tammikuussa 1896. ==Lähteet== Luokka:Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit‎ Luokka:Suomalaiset amiraalit Luokka:Vuonna 1843 syntyneet Luokka:Vuonna 1913 kuolleet
Georg Starck

Georg Karlovitš Starck (, myös muodossa Jurij Karlovitš Starck, ven. Юрий Карлович Старк; 20. lokakuuta 1876 – 2. maaliskuuta 1950 Pariisi, Ranska) oli suomalaistaustainen venäläinen Venäjän keisarillisen laivaston kontra- amiraali. Kesäkuussa 1912 Starck nimitettiin eskaaderitorpedovene Silnyin päälliköksi ja ylennettiin joulukuussa 2. luokan kapteeniksi. Elokuussa 1913 hänet nimitettiin Pietarin merikadettikoulussa miinaupseereiksi opiskelevien merikadettien tutkintolautakuntaan. Starck yleni 1. luokan kapteeniksi 1915 ja palveli ensimmäisen maailmansodan lopulla maaliskuusta 1917 lähtien miinavene- eskaaderin 5. laivueen päällikkönä. Hänet ylennettiin kontra-amiraaliksi kesällä 1917, jolloin hän sai myös eron sotapalveluksesta. Reserviin siirryttyään Starck liittyi Venäjän sisällissodan alussa valkoiseen armeijaan. Hän tuli 1922 amiraali Merkulovin alaisuudessa toimineen Kaukoidän laivaston komentajaksi, mutta erosi palveluksesta sodan käännyttyä valkoisille tappiolliseksi ja matkusti Pariisiin, missä hän eli viimeiset vuotensa. ==Lähteet== Luokka:Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit‎ Luokka:Suomalaiset amiraalit Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Väinö F. Virtanen

Väinö Fredrik Virtanen (28. lokakuuta 1888 Huittinen – 6. syyskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja koulutarpeiden tukku- ja kustannusliike Oy Valistuksen toimitusjohtaja.Biografiasampo : Väinö F. VirtanenKuka kukin on 1954 Väinö Virtasen vanhemmat olivat räätälimestari Frans Fredrik Virtanen ja Eufrosiina Johanna Ilén. Hän kävi Helsingissä Lithénin yksityisen kauppakoulun ja tuli Oy Valistuksen palvelukseen 20-vuotiaana vuonna 1908. Oy Valistus perustettiin vuonna 1901 alun perin nimellä Kansanopettajain Osakeyhtiö Valistus. Valistus kustansi vuosina 1906–1937 viikoittain ilmestynyttä Opettajain Lehteä. Valistus harjoitti koulu- ja opetustarvikkeiden ja paperitavarain myyntiä sekä koulu- ja oppikirjojen, lasten- ja nuortenkirjojen, matrikkeleiden ja ohjekirjojen julkaisua. 1920-luvun lopulla Valistus oli Suomen toiseksi suurin oppikirjojen tuottaja 30 prosentin markkinaosuudella. Virtanen oli aluksi työssä Valistuksen varastossa ja toimi varastopäällikkönä. Hänestä tuli Valistuksen kaupallinen johtaja 1927 ja toimitusjohtaja 1933. Virtanen oli Valistuksen toimitusjohtajana aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1967. Virtanen sai talousneuvoksen arvon 1942 ja kauppaneuvoksen arvon 1959. Virtasen seuraajaksi Valistuksen toimitusjohtajana tuli hänen poikansa Kullervo Virtanen. Amer- yhtymä Oy osti Valistuksen kirjakustantamon 1979, yhtymä oli jo 1977 hankkinut omistukseensa kustannus- ja kirjapainoyhtiö Oy Weilin + Göös Ab:n. Nykyisin Valistuksen kulttuurikokoelman omistaa Amerin kulttuurisäätiö. Väinö Virtanen oli naimisissa vuodesta 1918 Kaisu Maria Enokssonin (Sinisalo) kanssa. Heidän poikansa oli kauppaneuvos Väinö Kullervo Virtanen (1919–2003), joka oli Valistuksen toimitusjohtajana 1967-1979. Biografiasampo : Kullervo VirtanenKuka kukin on 1978 == Teoksia == * Arpajaisvoitto : yksinäytöksinen huvinäytelmä. Seuranäytelmiä n:o 188. Karisto 1915 == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Juhlakirja kauppaneuvos Väinö F. Virtasen kunniaksi osakeyhtiö Valistuksen täyttäessä 60 vuotta ; toim. V. Merikoski, Eero Salola ja Tauno Karilas. Valistus, Helsinki 1961 Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Zakarias Alexander Stjerncreutz

Zakarias Alexander Stjerncreutz (7. syyskuuta 1817 Ii – 23. maaliskuuta 1890 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali. Luotsihallituksen tarkastaja, majakoiden suunnittelija Albin Stjerncreutz oli hänen veljensä.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Ivar Johan Albin Stjerncreutz. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 17.5.2020) Stjerncreutz tuli majoitusmestariksi 1. Suomen meriekipaasin 5. komppaniaan 1832 ja siirrettiin vanhemmaksi aliupseeriksi 8. komppaniaan 1835, ylimääräiseksi vanhemmaksi aliupseeriksi 4. komppaniaan 1836 ja vanhemmaksi aliupseeriksi 7. komppaniaan 1837. Hänet ylennettiin keväällä 1838 junkkariksi meriekipaasin 6. komppaniaan ja tammikuussa 1839 midshipsmaniksi 7. komppaniaan. Sieltä hänet kuitenkin siirrettiin jo helmikuussa 6. komppaniaan. Hän palveli 1838–1840 Itämerellä ja Suomenlahdella Georgij Pobedonosetsilla, siipiratasalus Vladimirilla, Volilla ja Rostislavilla sekä fregateilla Melpomene ja Aleksandr Nevski. Stjerncreutz siirrettiin midshipsmaniksi meriekipaasin 4. komppaniaan 1840 ja hän purjehti linjalaiva Leipzigilla ja kuunari Meteorilla vuonna 1842 Suomenlahdella ja vuonna 1843 Pohjanlahdella ja Itämerellä. Stjerncreutz määrättiin meriekipaasin 2. komppanian vt. päälliköksi 1844 ja siirrettiin midshipsmaniksi 1. komppaniaan maaliskuussa 1845, mutta ylennettiin jo huhtikuussa luutnantiksi 2. komppaniaan. Sen päälliköksi hänet määrättiin tammikuussa 1848. Vuosina 1847–1850 Stjerncreutz purjehti Pohjanmerellä ja Itämerellä Leipzigilla ja Finlandilla. Hänet siirrettiin 4. komppanian päälliköksi 1850 ja hän oli mukana vastavalmistuneiden siipirataslaivojen Rurikin, Hrabryin ja Olafin matkoilla Suomenlahdella 1852–1853. Maaliskuussa 1854 Stjerncreutz siirrettiin 2. komppanian päälliköksi 2. Suomen meriekipaasiin. Krimin sodan alussa 1854 hän oli puolustamassa Viaporia, kapteeniluutnantiksi hän yleni huhtikuussa 1855. Sodan loppuajan Stjerncreutz palveli höyrylaiva Graf Vrontšenkolla, sodan päätyttyä hän sai siirron takaisin 1. Suomen meriekipaasiin toukokuussa 1856. Stjerncreutz toimi vuonna 1857 potkuriveneiden Lihatšin ja Lesin päällikkönä Viaporin redillä ja 1858–1861 Lesin päällikkönä merenmittauksissa Suomenlahden saaristossa. Kesällä 1861 hänet siirrettiin Itämeren laivastoon ja ylennettiin 2. luokan kapteeniksi huhtikuussa 1862. Maaliskuussa 1863 Stjerncreutz määrättiin palvelukseen 6. meriekipaasiin, 1. luokan kapteeniksi hän yleni 1866. Hänelle myönnettiin sairauden takia ero sotapalveluksesta kontra-amiraalina elokuussa 1872. ==Lähteet== Luokka:Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit‎ Luokka:Suomalaiset amiraalit Luokka:Vuonna 1817 syntyneet Luokka:Vuonna 1890 kuolleet
Harri Yrttiaho

Harri Yrttiaho (s. 22. helmikuuta 1979 Oulu) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Yrttiaho pelasi Superpesistä kaudet 2007-2010. Hänen seuransa olivat Seinäjoen Maila-Jussit ja Kouvolan Pallonlyöjät. Kouvolan Pallonlyöjissä pelatessaan Yrttiaho saavutti kaksi SM-hopeaa kausilla 2009 ja 2010. Yrttiaho pelasi urallaan 73 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän löi kaksi kunnaria ja kymmenen tavallista juoksua, toi 51 juoksua ja keräsi 227 kärkilyöntiä. Lisäksi Yrttiaho pelasi 39 Superpesiksen pudotuspeliottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja yhden tavallisen juoksun, toi 27 juoksua ja keräsi 103 kärkilyöntiä. Uransa jälkeen Yrttiaho on toiminut HIFK Hockeyn, ja lukuisten Superpesis-joukkueiden fysiikkavalmentajana. ==Lähteet== * http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=1341&view;=pelaajakortti * https://www.pesis.fi/pesis-info/historia/mitalistit/ * https://ls24.fi/urheilu/hifk-n-fysiikkavalmentaja-pesapallon-hopeamitalisti * https://www.eliteprospects.com/staff/17072/harri-yrttiaho Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Leopold Ludvig Toppelius

Leopold Ludvig Toppelius (27. marraskuuta 1821 Kronstadt, Pietarin kuvernementti, Venäjä – 6. elokuuta 1890 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali. Leopold Ludvig Toppelius tuli kesäkuussa 1839 2. luokan majoitusmestarina 1. Suomen meriekipaasiin, jossa hän palveli koko upseerinuransa. Hän aloitti majoitusmestarina sekä 2. että 3. komppaniassa ja jatkoi 1839 junkkariksi ylennettynä 3. komppaniassa. Toppelius oli 1839–1840 merenmittaustöissä Suomenlahdella priki Ohtalla. Tammikuussa 1841 hänet ylennettiin midshipsmaniksi ekipaasin 8. komppaniaan, saman vuoden kesällä hän purjehti jahti Golubkalla Suomenlahden saaristossa. Hän palveli 1842–1845 fregatti Melpomenella Itämerellä ja Suomenlahdella. Maaliskuussa 1845 Toppelius siirrettiin ekipaasin 4. komppaniaan ja ylennettiin huhtikuussa 1846 luutnantiksi. Kesällä 1846 hän toimi kauppalaiva Unionin päällikkönä Suomenlahdella ja purjehti 1847–1848 Melpomenella ja linjalaiva Leipzigilla Itämerellä ja Suomenlahdella. Kesällä 1849 hän palveli suomalaisen tullialuksen päällikkönä Suomenlahden saaristossa. Toppelius nimitettiin kesäkuussa 1850 2. komppanian päälliköksi, 1850–1853 hän purjehti linjalaivoilla Suomi ja Andrei Suomenlahdella. Krimin sodan alussa Toppelius osallistui Andreilla Viaporin puolustukseen, seuraavana vuonna hän toimi Storholmenin rannikkopatterin päällikkönä Santahaminan puolustuksessa ja 1856 Storholmenin linnakkeen päällikkönä. Sodan jälkeen syyskuussa 1856 Toppelius ylennettiin kapteeniluutnantiksi ja hän palveli marraskuuhun 1862 saakka ensin 2. ja sen jälkeen 1. komppanian päällikkönä. Vuosina 1856–1863 hänet oli komennettu höyrylaivaksi muutetun Suomen päälliköksi Päijänteelle. Kun 1. Suomen meriekipaasi nimettiin 1862 1. Suomen kaaderiekipaasiksi, Toppelius palveli ensin ekipaasin esikunnassa, kunnes hänet helmikuussa 1863 nimitettiin ekipaasin päälliköksi. Hänestä tuli tammikuussa 1864 myös Päijänne-eskaaderin päällikkö. 2. luokan kapteeniksi Toppelius yleni 1864 ja 1. luokan kapteeniksi 1868. Eron 1. Suomen kaaderiekipaasin päällikön tehtävästä ja sotapalveluksesta Toppelius sai kontra-amiraalina syyskuussa 1878. ==Lähteet== Luokka:Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit‎ Luokka:Suomalaiset amiraalit Luokka:Vuonna 1821 syntyneet Luokka:Vuonna 1890 kuolleet Luokka:Pietarinsuomalaiset henkilöt
Lynn Shelton

Lynn Shelton (27. elokuuta 1965 Oberlin, Ohio, Yhdysvallat – 16. toukokuuta 2020 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat Humpday ja Your Sister's Sister. == Yksityiselämä == Shelton kertoi olevansa biseksuaali vuonna 2012. Hän oli naimisissa näyttelijä Kevin Sealin kanssa, ja heillä on poika Milo Seal. Shelton oli suhteessa Marc Maronin kanssa ennen kuolemaansa. Shelton kuoli 54-vuotiaana aiemmin tunnistamattomaan verisairauteen Los Angelesissa 15. toukokuuta 2020 kärsittyään useita päiviä heikosta terveydestä. Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisio-ohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset käsikirjoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaleikkaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Paul Karl Toppelius

Paul Karl Toppelius (17. syyskuuta 1826 Kronstadt, Pietarin kuvernementti, Venäjä – 31. elokuuta 1900 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali. Syyskuussa 1850 Toppelius siirrettiin 1. Suomen meriekipaasin 4. komppaniaan ja ylennettiin joulukuussa 1851 luutnantiksi. Vuoden 1851 aikana hän toimi suomalaisen tulliveneen päällikkönä Suomenlahden saaristossa. Kesällä 1852 Toppelius palveli höyryfregatti Rurikilla Turun saaristossa ja sen jälkeen höyrylaiva Pospešnyillä Viaporin redillä. Lokakuussa 1852 hänet siirrettiin ekipaasin 1. komppaniaan ja määrättiin toukokuussa 1854 tämän komppanian päälliköksi. Vuosina 1853–1855 Toppelius purjehti linjalaivoilla Suomi ja Andrei Itämerellä. Krimin sodassa Toppelius oli 1855 Viaporia puolustaneen tykkivene 18:n päällikkö, seuraavana vuonna hän oli tykkivene 9:n päällikkö. Sodan jälkeen Toppelius jatkoi palvelustaan 1. Suomen meriekipaasin 1. komppanian päällikkönä. Kesällä 1859 hän osallistui korvetti Kalevalan vanhimpana upseerina aluksen Itämeren purjehduksiin ja toimi 1860–1861 potkuriveneiden Hvat ja Priliv päällikkönä. Toppelius jatkoi komppanianpäällikön tehtävissä 1. Suomen meriekipaasin nimen muututtua 1862 1. Suomen kaaderiekipaasiksi. Hän toimi 1862–1871 potkurivene Hvatin ja potkurivene Treskin päällikkönä merenmittaustöissä Pohjanlahdella Tornion ja Oulun välillä. Toppelius ylennettiin kapteeniluutnantiksi 1864 ja 2. luokan kapteeniksi 1872. Heinäkuussa 1875 hänet nimitettiin Suomen luotsi- ja majakkalaitoksen ylihallituksen ylijohtajan, kontra-amiraali Justus Adolf Ericssonin apulaiseksi ja ylennettiin tammikuussa 1876 1. luokan kapteeniksi. Kontra-amiraaliksi Toppelius yleni kesäkuussa 1882, eron tehtävästään ja sotapalveluksesta hän sai heinäkuussa. ==Lähteet== Luokka:Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit‎ Luokka:Suomalaiset amiraalit Luokka:Vuonna 1826 syntyneet Luokka:Vuonna 1900 kuolleet Luokka:Pietarinsuomalaiset henkilöt
Rufus Wilmot Griswold

Rufus Wilmot Griswold (13. helmikuuta 1815 – 27. elokuuta 1857) oli yhdysvaltalainen runoilija, toimittaja, kustannustoimittaja ja kriitikko. Hän oli tunnetun kirjailijan Edgar Allan Poen työtoveri, ja Poe nimesi hänet kirjallisen jäämistönsä toimittajaksi. Griswold kirjoitti Poen kuoleman jälkeen Poesta kielteisen muistokirjoituksen lehteen sekä suureksi osaksi valheellisen elämäkerran Memoir of the Author. Niissä hän kuvaili Poeta pahaksi, moraalittomaksi, synkäksi, ystävättömäksi ihmiseksi, joka oli pahasti alkoholiongelmainen. Pahaksi onneksi nämä kuvaukset jäivät elämään pitkäksi aikaa, vaikka Poen ystävät yrittivätkin niitä kumota jo tuoreeltaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Edgar Allan Poe and Rufus Wilmot Griswold The Edgar Allan Poe Society Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1815 syntyneet Luokka:Vuonna 1857 kuolleet
Yhdystie 2103

Yhdystie 2103 on yhdystie joka kulkee Loimaan Karhulasta saman kaupungin alueella sijaitsevalle Hirvikoskelle. Tien pituus on 4 kilometriä. Tien osoitenimenä on Vanhankirkontie koko matkan. ==Lähteet== 2103 Luokka:Loimaan liikenne
Linnankoskenkatu

__NOTOC__ Linnankoskenkatu (; ent. Bjällbonkatu) on noin 700 metriä pitkä katu Helsingin Taka-Töölössä. Se alkaa Mannerheimintieltä ja kulkee kaksikaistaisena noin 200 metrin matkan Nordenskiöldin aukiolle, jonka jälkeen se muuttuu nelikaistaiseksi. Katu päättyy Taka-Töölön ja Meilahden rajalle Merikannontien ja Stenbäckinkadun risteykseen, josta se jatkuu nimellä Paciuksenkatu. Linnankoskenkadun, Minna Canthin kadun ja Nordenskiöldinkadun rajaamalla alueella sijaitsevat Linnankoskenpuisto ja Venäjän tiede- ja kulttuurikeskus. Lastenlinna sijaitsee Linnankoskenkadun, Lastenlinnantien ja Stenbäckinkadun rajaamalla tontilla. Katu on nimetty kirjailija Johannes Linnankosken mukaan. Linnankoskenkadun nimi oli vuoteen 1930 asti Bjällbonkatu (). == Poikkikadut idästä länteen == * Mannerheimintie * Minna Canthin katu (pohjoiseen) * Töölönkatu (etelään) * Nordenskiöldin aukio: Nordenskiöldinkatu (pohjoiseen), Topeliuksenkatu ja Mechelininkatu (etelään) * Kajanuksenkatu (etelään) * Vanhallankatu * Lastenlinnantie * Merikannontie (etelään) ja Stenbäckinkatu (koilliseen). Samasta risteyksestä suoraan jatkuu Paciuksenkatu. == Julkinen liikenne == Linnankoskenkadulla kulkee Nordenskiöldin aukiolta kadun länsipäähän asti HSL-liikenteeseen kuuluvat bussilinjat 24 (Kampin keskus–Seurasaari) ja 25 (Kampin keskus–Pajamäki). Linnankoskenkadulla on kaksi linja-autopysäkkiä: Kajanuksenkatu ja Lastenlinna. == Lähteet == * Lisätietoa klikkaamalla vaaleanpunaista palloa kadun nimen lopussa. === Viitteet === Luokka:Taka-Töölö Luokka:Helsingin kadut
Debdou

Debdou eli Dubdu on kaupunki Marokon itäosassa. Se tunnetaan historiallisesta juutalaisesta väestönosastaan. ==Maantiede== thumb|vasen|Katukuvaa. Debdou sijaitsee Marokon itäosassa laaksossa noin 1 100 metrin korkeudella merenpinnasta. Viereiselle Ouded Dubdu nimisellä kalliolla sijaitsee paikallinen linnoitus. Paikka on tärkeällä kulkureitillä Saharalta Tazaan ja reitillä Fèsistä kohti Tlemceniä Algeriassa. ==Historia== Strategisen sijaintinsa takia Debdou on ollut keskenään kilpailevien tahojen valtakamppailun kohde jo pitkään. Marinidien valtakaudella sen sai paikallinen banu urtajjan -berberiheimo, ja Tlemcenin hallitsijan joukot hävittivät sitä vuosina 1364–1365. Muuten paikkakunta oli varsin itsenäinen vuoteen 1563 saakka, jolloin Saadi-dynastian hallitsijoiden onnistui vahvistaa keskusvallan asemaa. Kaupunki on tunnettu etenkin historiallisesta juutalaisesta väestöstään. Paikalliset juutalaiset olivat berberijuutalaisia ja al- Andalusista saapuneita sefardijuutalaisia. Al-Andalusista juutalaisia alkoi saapua vuonna 1391 ja vielä juutalaisten karkottamisen aikana Espanjasta vuonna 1492. Paikkakunta oli yksi harvoista paikoista Marokossa, jossa juutalaiset muodostivat väestön enemmistön aina 1900-luvulle saakka. 1700-luvulla kaupunkia koetteli koleraepidemia, joka aiheutti monien muuton muihin kaupunkeihin. Se säilytti silti huomattavan juutalaisen väestönosansa. Kaupunki oli myös juutalaisen lainoppineisuuden keskus. Vielä toisen maailmansodan jälkeen kaupungissa oli noin tuhat juutalaista, mutta vuosien 1955–1956 aikana he muuttivat Israeliin. ==Väestö== Debdoun väestö koostuu arabeista ja arabialaistuneista berbereistä. Valtaosa väestöstä puhuu arabiaa, mutta ympäröivällä seudulla puhutaan berberikieliä. Huomattavan väestönosan aikanaan muodostaneet juutalaiset ovat sittemmin muuttaneet Israeliin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Marokon kaupungit
Yhdystie 2262

Yhdystie 2262 on yhdystie joka kulkee Loimaan Mellilästä saman kaupungin alueella sijaitsevaan Karhulaan. Tien pituus on 8 kilometriä. Tien osoitenimenä on Karhulankyläntie koko matkan. ==Lähteet== 2262 Luokka:Loimaan liikenne
Yhdystie 2292

Yhdystie 2292 on yhdystie joka kulkee Loimaan Hirvikoskelta saman kaupungin alueella sijaitsevalle Metsämaalle. Tien pituus on 12 kilometriä. Tien osoitenimenä on Onkijoentie Hirvikoskelta yhdystien 2293 risteykseen ja Metsämaantie koko loppumatkan. ==Lähteet== 2292 Luokka:Loimaan liikenne
Yhdystie 2293

Yhdystie 2293 on yhdystie joka kulkee Loimaan Suokulmasta saman kaupungin alueella sijaitsevalle Onkijoelle. Tien pituus on 2 kilometriä. Tien osoitenimenä on Haarantie koko matkan. ==Lähteet== 2293 Luokka:Loimaan liikenne
Yhdystie 2294

Yhdystie 2294 on yhdystie joka kulkee Loimaan Hurrinkulmalta saman kaupungin alueella sijaitsevaan Kollasenkulmaan. Tien pituus on 9 kilometriä. Tien osoitenimenä on Metsämaantie Hurrinkulmalta yhdystien 2292 risteykseen ja Kollasentie koko loppumatkan. ==Lähteet== 2294 Luokka:Loimaan liikenne
Kullervo Virtanen

Väinö Kullervo Virtanen (7. marraskuuta 1919 Helsinki – 26. elokuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos (1976) ja koulutarpeiden tukku- ja kustannusliike Oy Valistuksen toimitusjohtaja.Biografiasampo : Kullervo VirtanenKuka kukin on 1978 Kullervo Virtasen vanhemmat olivat kauppaneuvos Väinö Fredrik Virtanen ja Kaisu Sinisalo. Hän pääsi ylioppilaaksi 1940. Virtanen harrasti poikana lennokkien rakentamista ja lennättämistä ja hänellä oli sisälennokkien A-luokassa kaksi Suomen ennätystä. Hän sai lentolupakirjan Suomen Ilmailuliiton kesällä 1939 Joroisten lentokentällä pitämältä lentokurssilta. Talvisodan aikana Virtanen kävi Kauhavan ilmailukoulua mutta hän ei ehtinyt mukaan taisteluihin. Jatkosodassa Virtanen oli hävittäjälentäjänä Turun ilmapuolustuksessa Lentolaivue 30:n erillisessä lento-osastossa ja syyskuussa 1941 hänet siirrettiin Rukajärven rintamalle jossa hän lensi Tiiksjärven lentokentältä käsin. Tämän jälkeen Virtanen palveli Pommituslentolaivue 48:ssa ja sen jälkeen hän oli valokuvaus- ja tiedustelulentäjänä tehden muun muassa alue- ja kartoituskuvauksia venäläisten joukoista Kannaksen suurhyökkäyksen aikana 1944. Sotavuosien jälkeen Virtanen toimi aluksi Ispo Oy:n toimitusjohtajana 1948–1952. Hän tuli sitten Oy Valistuksen palvelukseen eri tehtäviin. Hän oli Valistuksen osastopäällikkönä 1952–1963, kaupallisena johtajana 1963–1967 ja viimeksi Valistuksen toimitusjohtajana isänsä jälkeen 1967–1979. Virtasen johtajakaudella Valistus oli peruskoulun oppimateriaalin tuottajana kolmantena WSOY:n ja Otavan perässä. Virtanen suoritti yhtiössä merkittävää uudelleen organisoimista ja toiminnan rationalisoimista. Amer-yhtymä Oy osti Valistuksen kirjakustantamon 1979 ja samalla Kullervo Virtanen jäi eläkkeelle. Amer-yhtymä oli jo 1977 hankkinut omistukseensa kustannus- ja kirjapainoyhtiö Oy Weilin + Göös Ab:n. Hän teki aloitteen sotalentäjien klubin Pilvenveikkojen perustamisesta vuonna 1976. Klubin nimi tuli J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden runosta. Urheilukalastuksen harrastajana Virtasella oli myös 15 Suomen mestaruutta uistimen- ja perhonheitossa vuosilta 1959–1971, maailmanmestaruuskilpailujen pronssimitali uistimenheitossa vuodelta 1959 ja Pohjoismaiden mestaruuskilpailujen pronssimitali vuodelta 1962. Virtanen oli naimisissa vuodesta 1950 Anja Liisa Välikankaan kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Suomalaiset sotilaslentäjät Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Marjorie (nimi)

Marjorie on englannin- ja ranskankielisillä alueilla käytetty naisen etunimi. Se pohjautuu nimeen Margareta.Lempiäinen 2004, s. 150, 155. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Marjorie on syyskuuhun 2023 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 100–110 naisella. == Tunnettuja Marjorie-nimisiä == * Marjorie, oik. Marjo-Riitta Nieminen (1965–2024), suomalainen laulaja * Marjorie Boulton (1924–2017), brittiläinen kirjailija * Marjorie Cameron (1922–1995), yhdysvaltalainen näyttelijä, runoilija ja taiteilija * Marjorie ”Marge” Champion (1919–2020), yhdysvaltalainen tanssija, koreografi ja näyttelijä * Marjorie De Sousa (s. 1980), venezuelalainen näyttelijä * Marjorie Estiano (s. 1982), brasilialainen laulaja ja näyttelijä * Marjorie Gestring (1922–1992), yhdysvaltalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja * Marjorie Taylor Greene (s. 1974), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko * Marjorie Grene (1910–2009), yhdysvaltalainen filosofi * Marjorie Homer-Dixon (s. 1945), kanadalainen meloja * Marjorie Jackson-Nelson (s. 1931), australialainen yleisurheilija ja olympiavoittaja * Marjorie Lord (1918–2015), yhdysvaltalainen näyttelijä * Marjorie Oludhe Macgoye (1928–2015), kenialainen kirjailija * Marjorie Main (1890–1975), yhdysvaltalainen näyttelijä * Marjorie Matthews (1916–1986), yhdysvaltalainen piispa * Marjorie Noël, oik. Françoise Nivot (1945–2000), ranskalainen laulaja * Marjorie Rackstraw (1888–1981), brittiläinen hyväntekijä * Marjorie Rambeau (1889–1970), yhdysvaltalainen näyttelijä * Marjorie Kinnan Rawlings (1896–1953), yhdysvaltalainen kirjailija * Marjorie Scardino (s. 1947), yhdysvaltalainen yritysjohtaja == Kuvitteellisia Marjorie-nimisiä == * Marjorie ”Marge” Simpson, hahmo Simpsonit-animaatiosarjassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Etunimet
Aldhelm

Aldhelm (noin 639–709) oli Malmesburyn luostarin anglosaksinen apotti ja Sherbornen (Salisburyn) piispa sekä 600-luvun Wessexin merkittävin oppinut. Aldhelm oli ensimmäinen anglosaksi, joka käytti latinalaista runomittaa, ja hän kirjoitti sillä useita kirjoja, jotka ovat säilyneet nykypäiviin asti. Aldhelm suoritti ensimmäiset opintonsa Malmesburyn luostarissa tutustuen sekä latinalaisiin teksteihin että kelttiläis-iiriläiseen perinteeseen. Hän jatkoi opintojaan Canterburyn Pyhän Augustinuksen luostarin kuuluisassa koulussa, jossa hän tutustui mannermaalta saatuihin uusiin vaikutteisiin. Aldhelm luki laajalti latinankielistä runoutta ja proosaa, niin maallisia kuin uskonnollisia tekstejä. Hän oppi myös kreikkaa sekä aikansa aritmetiikkaa ja tähtitiedettä. Lisäksi Aldhelm kokeili eri runomittoja. Vuonna 675 Aldhelmista tuli Malmesburyn luostarin apotti. Hän vietti luostarissa loppuelämänsä, toimien kolmessa tehtävässä: pappismunkkina, opettajana ja latinankielisenä runoilijana. Vuonna 705 Aldhelm vihittiin Sherbornen piispaksi. Hän oli myös suosittu kansankieltä käyttänyt runoilija, mutta yhtäkään hänen vanhalla englannilla kirjoitettua runoa ei ole säilynyt. Virkatehtäviensä, kirkkojen rakentamisen ja luostareiden perustamisen lisäksi Aldhelm kirjoitti muille oppineille voimakkaita kannustuskirjeitä, joiden tyyli paljasti hänen kelttiläisen pohjakoulutuksensa. Samalla tyylillä hän kirjoitti myös Barkingin nunnille tarkoitetun pitkän tutkielman selibaatista. Sen osoittama laaja lukeneisuus ja mutkikas tyyli ilahduttivat yhteisöä niin, että hän laati siitä toisen version latinaksi heksametrillä. Runomitat olivat Aldhelmin erityinen kiinnostuksen kohde, ja hänen kuuluisin työnsä on tutkielma metriikasta, jonka hän lähetti ystävälleen Aldfrithille, Northumbrian kuninkaalle. Se sisältää esimerkkeinä 100 aenigmataa eli arvoitusta, jotka Aldhelm oli itse keksinyt ja kirjoittanut latinaksi heksametriä käyttäen. Ne toimivat esikuvina useille 700-luvun saksilaisille kirjailijoille, kuten Canterburyn arkkipiispa Tatwinelle ja Saksan apostolille Pyhä Bonifatiukselle. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset piispat Luokka:Keskiajan henkilöt Luokka:Wiltshiren historia Luokka:630-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 709 kuolleet
Yhdystie 2814

Yhdystie 2814 on yhdystie joka kulkee Humppilan kirkonkylässä Matkuntien sekä valtatien 2 risteyksestä yhdystien 2813 kiertoliittymään. Tien pituus on 850 metriä, ja se on profiililtaan hyvin suoraa, mutta kumpuilevaa. Tien osoitenimi on koko matkalla Humppilantie. Matkan varrella sijaitseviin palveluihin lukeutuvat muun muassa tien alkupäässä sijaitseva Neste Oilin huoltoasema. ==Lähteet== 2814 Luokka:Humppilan liikenne