EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kirkonmäen hautausmaa (Kempele)

Kirkonmäen hautausmaa eli Kempeleen vanha hautausmaa on toinen Kempeleessä sijaitsevista hautausmaista. Se sijaitsee keskustaajaman läheisyydessä Kempeleen vanhan kirkon ja Pyhän kolminaisuuden kirkon välissä. Hautausmaan alue on yksi valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Kaikkiaan hautausmaalla on yhteensä 1 500 hautapaikkaa. Hautausmaan läheisyydessä sijaitsee myös sankarihauta-alue, jonka on suunnitellut Ilmari Wirkkala vuonna 1947. Vuosien 1939–1945 sankarihautamerkki paljastettiin 31. elokuuta 1952, jonka on suunnitellut Martti Tarvainen. Sen pääaiheena on Vehmaan graniitista tehty iso risti, johon on kaiverrettu vuodet sekä teksti. Yksittäisten sankarivainajien muistomerkit on myös tehty graniitista. Luonnonkivilohkareista kootun matalan muurin sisäpuolella on lisäksi kolmelle vuoden 1918 vapaussoturille pystytetty vanhempi muistokivi. Viime vuosina hautausmaa-alueen puuston kuntoa on kartoitettu, ja sen perusteella on tehty ensimmäisen vaiheen puukaadot. Vanhan kirkon ja kellotapulin näkyvyyttä eri ilmansuuntiin tullaan tulevaisuudessa parantamaan kirkon alueeseen liittyvän aluesuunnittelutoteutuksen yhteydessä. ==Lähteet== Luokka:Suomen hautausmaat Luokka:Kempeleen rakennukset ja rakennelmat
Johannes Pløger

Johannes Theodor Louis Plöger (tunnettu myös nimellä Johannes Pløger, 3. huhtikuuta 1922 Fredriksberg – 4. helmikuuta 1991 Fredriksberg) oli tanskalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti. Pløger pelasi Tanskan miesten maajoukkueessa vuosina 1940–1948 21 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia.https://www.dbu.dk/landshold/landsholdsdatabasen/PlayerInfo/2784 Hän voitti Tanskan kokoonpanossa olympiapronssia Lontoossa 1948. Seurajoukkuetasolla Pløger edusti toisen maailmansodan aikoihin Boldklubben Fremiä, minkä jälkeen hän pelasi Italiassahttp://www.rsssf.com/players/den- players-in-it.html.Olympedia == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Tanskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Tanskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Bryggman

Bryggman on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: *Carin Bryggman (1920–1993), suomalainen sisustusarkkitehti, Erik Bryggmanin tytär *Erik Bryggman (1891–1955), suomalainen arkkitehti *Larry Bryggman (s. 1938), yhdysvaltalainen näyttelijä *Lars Bryggman (s. 1993), ruotsalainen jääkiekkoilija.
Oud-Heverlee Leuven

Oud-Heverlee Leuven on jalkapalloseura Leuvenin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2024–2025 Belgian korkeimmalla sarjatasolla Jupiler Pro Leaguessa. Se on perustettu vuonna 2002. Vuonna 2002 Zwarte Duivels Oud-Heverlee ja K. Stade Leuven yhdistyivät yhdeksi joukkueeksi K. Daring Club Leuvenin kanssa, jolloin se aloitti kolmannelta sarjatasolta uudella nimellä. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset jalkapalloseurat Luokka:Vuonna 2002 perustetut urheiluseurat
RFC Seraing

Royal Football Club Seraing on jalkapalloseura Seraingin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2021–2022 Belgian korkeimmalla sarjatasolla Jupiler Pro Leaguessa. Se on perustettu vuonna 1922 nimellä RFC Bressoux. Seura sai uuden nimen vuonna 1992, jolloin siitä tuli Royale Union Liégeoise. Nykyisen nimen se sai vuonna 1996. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset jalkapalloseurat
Silvano Bertini

Silvano Bertini (27. maaliskuuta 1940 Lastra a Signa – 27. kesäkuuta 2021 Lastra a Signa) oli italialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Bertini voitti 67 kilogramman painoluokassa olympiapronssia Tokiossa 1964 ja EM-hopeaa Moskovassa 1963http://amateur- boxing.strefa.pl/Championships/EuropeanChampionships1963.html. Hän kilpaili myös ammattinyrkkeilijänähttps://boxrec.com/en/proboxer/16034. Bertini kuoli 81-vuotiaana 27. kesäkuuta 2021.https://www.piananotizie.it/le-signe-piangono- silvano-bertini-da-oggi-il-mondo-del-pugilato-e-piu-triste/Olympedia == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset nyrkkeilijät Luokka:Italialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Saalilainen suku

Saalilainen suku eli frankkilainen sukuTietosanakirja (1916), p. 589–590 Runeberg.org. Viitattu 10.7.2021. ()Hubertus Seibert: Salier Neue Deutsche Biographie (2005), Deutsche Biographie. Viitattu 10.7.2021. oli hallitsijasuku, joka hallitsi Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa vuosina 1024–1125. Sukuun kuului neljä keisaria ja yksi paavi. Epävarman tiedon mukaan saalilainen suku olisi polveutunut Widoneiksi ja Lambertineiksi kutsutusta frankkilaisesta aatelissuvusta. Suvun varhaisin tunnettu edustaja oli 800-luvun lopussa elänyt kreivi Werner, joka hallitsi Nahegaun, Wormsgaun ja Speyergaun kreivikuntia. Wernerin poika Konrad Punainen sai vuonna 944 Lothringenin herttuan arvon ja nai keisari Otto Suuren tyttären Liutgartin. Konradin pojanpojasta tuli vuonna 996 paavi Gregorius V. Suvun ensimmäinen keisari oli Konrad II, joka valittiin Saksan kuninkaaksi vuonna 1024, kun saksilaisen suvun viimeinen keisari Henrik II Pyhä kuoli ilman perillistä. Konrad II kruunattiin keisariksi kolme vuotta myöhemmin. Häntä seurasivat keisareina hänen poikansa Henrik III, pojanpoikansa Henrik IV ja pojanpojanpoikansa Henrik V. Edeltäjistään poiketen saalilaisen suvun hallitsijat käyttivät valtansa tukena alhaissäätyisiä virkamiehiä, ministeriaaleja. Keisarin ja keskushallinnon valta oli mahtavimmillaan Henrik III:n aikana, mutta Henrik IV:n aikana alkoi niin sanottu investituurariita, pitkään kestänyt valtataistelu paavien ja keisareiden välillä. Saalilainen suku sammui Henrik V:n kuollessa ilman perillistä vuonna 1125.Salian Dynasty Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 10.7.2021. Uudeksi hallitsijaksi tuli Saksin herttua Lothar III, ja hänen jälkeensä alkoi vuonna 1138 Hohenstaufenin suvun valtakausi. Sukua alettiin kutsua saalilaiseksi suvuksi vasta 1100-luvun alussa. Nimi viittaa todennäköisimmin saalilaisiin frankkeihin, jotka muistettiin laatimastaan saalilaisesta laista. Kronikoitsija Otto Freisingiläinen käytti suvun hallitsijoista nimitystä ”saalilaiset kuninkaat”, ilmeisesti luodakseen mielleyhtymän varhaisempiin hallitsijoihin.Brian A. Pavlac & Elizabeth S. Lott: The Holy Roman Empire: A Historical Encyclopedia, s. 67–68. ABC-CLIO 2019. Google Books Saalilaisen suvun valtakautena rakennettiin muun muassa Speyerin tuomiokirkko. ==Suvun hallitsijat== *Gregorius V, paavi 996–999 *Konrad II, Saksan kuningas vuodesta 1024, keisari 1027–1039 *Henrik III, Saksan kuningas vuodesta 1039, keisari 1046–1056 *Henrik IV, Saksan kuningas vuodesta 1056, keisari 1084–1106 *Konrad II, nimellinen Saksan kuningas (nimellä Konrad III) 1087–1098, Italian kuningas 1093–1098 *Henrik V, Saksan kuningas vuodesta 1106, keisari 1111–1125 ==Lähteet== Luokka:Hallitsijasuvut Luokka:Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Kaamos (televisiosarja)

Kaamos oli tuotannossa ollut suomalainen kahdeksanosainen rikossarja, joka piti julkaista Nelonen Median Ruutu-suoratoistopalvelussa toukokuussa 2019. Sarjassa 40-vuotias Málagassa asuva Europolin rikostutkija, Julius, oli palaamassa Utsjoelle hautaamaan äitiään, mutta joutuukin keskelle rikosvyyhtiä. Sarjan pääosanäyttelijöiksi oli kiinnitetty Kai Vaine, Armi Toivanen ja Kari Väänänen. Muissa rooleissa olisivat esiintyneet Tiina Pirhonen, Ilkka Heiskanen, Janne Kataja, Matti Onnismaa ja Hildá Länsman. Sarjaa ohjasivat Akseli Tuomivaara ja Lauri Haukkamaa. Käsikirjoitus oli Lassi Vierikon ja Petja Lähteen. Kaamoksen kokonaisbudjetti oli yli kaksi miljoonaa euroa. Nelosen silloinen kotimaisten ohjelmien päällikkö Unne Sormunen kertoi marraskuussa 2018 sarjan julkistuksen yhteydessä, sen olevan jaksokohtaiselta panostukseltaan yhtiön suurimpia tuotantoja. Sarjan rahoituksesta vastasivat Nelosen lisäksi kansainvälinen myyntiagentti DRG ja suomalainen yksityinen rahasto. == Tuotannon vaikeudet == Sarjan kuvaukset alkoivat Utsjoella tammikuussa 2019. Kuvaukset ehtivät kestää viisi viikkoa ennen kuin tuotantoyhtiö Mogul Movies keskeytti ne. Tuotantoyhtiöllä oli maksamattomia palkkoja ja laskuja Suomen Kuvalehden mukaan yli 100 000 euron arvosta. Tuottajana toimineen Markos Annalan mukaan suunnitelmissa ei ollut osattu varautua arktisten kuvausolosuhteiden tuomiin haasteisiin. Tuotannon kaatumiseen vaikutti tuottajan mukaan myös ulkomaalaisen rahoittajan vetäytyminen projektista kesken kaiken. Sarjan suomalais-latvialaiseen tuotantotiimiin kuului 55 henkeä. Utsjoelle sijoittuneet kohtaukset saatiin kuvattua, mutta seuraavaksi suunnitellut studiokuvaukset Helsingissä eivät koskaan alkaneet. Kesäkuussa 2019 sarjan tuotantoyhtiönä toiminutta Mogul Moviesia haettiin konkurssiin maksamattomien verojen vuoksi. Samaan aikaan tuotantoyhtiöllä oli maksamattomia laskuja jo yli 225 000 euron edestä sekä lukuisia maksuhäiriöitä ja luottotietomerkintöjä. == Lähteet == Luokka:2010-luvun suomalaiset rikossarjat Luokka:Ruutu-alkuperäissarjat Luokka:Suomalaiset draamasarjat Luokka:Peruutetut televisiosarjat
Tuija Långholm

Tuija Långholm, entinen Tuija Teiska, (s. 15. lokakuuta 1985 Kajaani) on suomalainen nykytaiteilija. Hänen tuotantoonsa lukeutuu tekstiiliteoksia, veistoksia, installaatioita, piirustuksia ja performansseja. Lisäksi hän on tehnyt julkisen taideteoksen Kajaanin Keskussairaalaan akuuttigeriatrian osastolle vuonna 2019. Långholmille on myönnetty useita apurahoja ja palkintoja hänen työstään kuvataiteilijana. Suomen Taideyhdistys myönsi hänelle nuorten taiteilijoiden apurahan 2018. Tuija Långholm valmistui kuvataiteen maisteriksi Taideyliopiston kuvataideakatemiasta 2016 Helsingissä ja kuvataiteilijaksi Imatran Taidekoulusta, Saimaan Ammattikorkeakoulusta 2009. == Taiteellinen toiminta == Långholmin taideteoksia on ollut esillä useissa eri taiteen konteksteissa. Teoksia on ollut nähtävissä niin nykytaiteen näyttelyissä, feminististä taidetta käsittävissä näyttelyissä kuin tekstiilitaidenäyttelyissä. Voima-lehdessä vuonna 2011 Erkki Pirtola vertasi silloisen Teiskan teoksia Judith Scottin outsider-taiteeseen. Teokset saivat Pirtolalta nimityksen ”rättiperheet”. ”Rättiperheet” ovat olleet esillä ITE- taiteen näyttelyissä. Långholm toteutti neljä ”rättiperhettä” kunnes loukkaantui 2012 auto-onnettomuudessa. Onnettomuuden jälkeen taiteilija kiinnostui performanssitaiteesta. Ensimmäinen performanssi NutshellNutshell valmistui vuosi onnettomuuden jälkeen 2013, ja videodokumentaatio performanssista on ollut esillä Tukholman Nykytaiteen messuilla: Supermarket- Stockholmissa, Independent Art Fairissa 2013 Tukholmassa sekä 2016 Haenggungjae Galleryssä Suwon Etelä-Koreassa ja Näkyväksi neulottu -näyttelyssä 2016 Keravan Taidemuseossa. == Kokoelmissa == * Kajaanin Taidemuseon kokoelman * Valtion taidekokoelmat * Tampereen Taidemuseon kokoelmat * Aineen Taidemuseon kokoelmat * Joensuun taidemuseon kokoelmat * Saastamoisen säätiö - Emma modernin taiteen museo kokoelmat * Ateneum Taidemuseon Taidekokoelmat yhteisötaideteos Suomen tasavallan presidentti Sauli Niinistö sekä yksityisistä taidekokoelmat == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Suomalaiset nykytekstiilitaiteilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luis Díaz

Luis Fernando Díaz Marulanda (s. 13. tammikuuta 1997 Barrancas) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä ja pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän edustaa vuodesta 2022 alkaen Englannin Valioliigassa pelaavaa Liverpoolia. Díaz edusti kotimaassaan Barranquillaa ja Atlético Junioria. Jälkimmäisessä seurassa hän voitti kaksi Kolumbian- mestaruutta. Hän siirtyi kesällä 2019 portugalilaisseura FC Portoon. Ensimmäisellä kaudellaan Portugalin liigassa hän pelasi 29 ottelua ja toisella 30. Molemmilla kausilla hän teki kuusi maalia. Ensimmäisellä kaudella hän voitti liigamestaruuden ja Portugalin cupin. Hänet ajettiin cupin loppuottelussa kentältä 38. minuutilla kahden varoituksen vuoksi. Kaudella 2019–2020 Díaz pelasi Eurooppa-liigassa kahdeksan ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Mestarien liigassa yhdeksän ottelua ja teki maalin alkulohkossa vierasottelussa Manchester Cityä ja kotiottelussa Marseillea vastaan. Syyskaudella 2021–2022 hän teki pelaamissaan 18 liigaottelussa 14 maalia ja kuudessa Mestarien liigan ottelussa kaksi maalia. Díaz siirtyi Englannin Valioliigan Liverpooliin 47 miljoonan euron siirtosummalla tammikuussa 2022. Hän teki loppukauden aikana 13 valioliigaottelussa neljä ja seitsemässä Mestarien liigan ottelussa kaksi maalia. Hän pelasi Liverpoolin voittamissa FA Cupin ja liigacupin loppuotteluissa sekä heinäkuussa FA Community Shieldissä. Kaudella 2022–2023 hän oli polvivamman vuoksi sivussa lokakuusta huhtikuuhun saakka. Kauden 17 valioliigaottelussa hän teki neljä maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kolme ottelua ja teki yhden maalin. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 37 valioliigaottelua, joista 32 avauskokoonpanossa. Hän teki kahdeksan ja syötti viisi maalia. Eurooppa-liigan seitsemässä ottelussa hän teki kolme maalia. Liverpoolin voittamassa liigacupissa hän pelasi neljä ottelua ja teki yhden maalin. Díaz pelasi Kolumbian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa viisi ottelua ikäluokan Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa 2017. Hän pelasi Kolumbian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2018 ystävyysottelussa Argentiinaa vastaan. Hän pelasi kolme ottelua Copa Américassa 2019 ja yhden niistä avauskokoonpanossa. Copa Américassa 2021 hän pelasi viisi ottelua ja teki neljä maalia: yhden alkulohkossa Brasiliaa, yhden välierässä Argentiinaa ja kaksi voitokkaassa pronssiottelussa Perua vastaan. Hän voitti turnauksen maalintekijätilaston. Hän teki kaksi maalia Kolumbian voittaessa Brasilian MM- karsintaottelussa 2–1 marraskuussa 2023. Hän on kesäkuun 3. päivään 2024 mennessä pelannut 47 maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia. == Yksityiselämä == Diazilla on kaksi veljeä, joista toinen, Jesús, on myös jalkapalloilja. Heinäkuussa 2023 Diaz kihlautui Gera Poncen kanssa. Lokakuussa 2023 Diazin vanhemmat kidnapattiin heidän kotikaupungissaan Kolumbiassa. Hänen äitinsä vapautettiin melko pian, mutta isä vasta 12 päivän kuluttua. == Lähteet == Luokka:Kolumbialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2005

Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2005 olivat 15. nuorten maailmanmestaruuskilpailut. Kisat pelattiin Alankomaissa 10. kesäkuuta – 2. heinäkuuta. Turnaukseen osallistui 24 joukkuetta, jotka pelasivat ensin kuudessa neljän joukkueen alkulohkossa. Jatkoon pääsivät kunkin lohkon kaksi parasta sekä neljä parasta lohkokolmosta, ja tämän jälkeen jatkettiin cup- systeemillä. Mestaruuden voitti Argentiina. Se voitti Utrechtissa pelatussa loppuottelussa Nigerian 2–1. Loppuottelun molemmat maalit teki rangaistuspotkusta Lionel Messi. Pronssille sijoittui Brasilia, joka voitti pronssiottelussa Marokon 2–1. == Lähteet == 20-vuotiaiden 2005 Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2005 Luokka:Utrechtin urheilu
Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2003

Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2003 olivat 14. nuorten maailmanmestaruuskilpailut. Kisat pelattiin Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa 27. marraskuuta – 19. joulukuuta. Turnaukseen osallistui 24 joukkuetta, jotka pelasivat ensin kuudessa neljän joukkueen alkulohkossa. Jatkoon pääsivät kunkin lohkon kaksi parasta sekä neljä parasta lohkokolmosta, ja tämän jälkeen jatkettiin cup-systeemillä. Mestaruuden voitti Brasilia. Se voitti Abu Dhabissa pelatussa loppuottelussa Espanjan 1–0. Loppuottelun ainoan maalin teki Fernandinho. Pronssille sijoittui Kolumbia, joka voitti pronssiottelussa Argentiinan 2–1. == Lähteet == 20-vuotiaiden 2003 Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2003 Luokka:Abu Dhabin urheilu Luokka:Dubain urheilu Luokka:Sharja
Långträsk (Hammarland)

Långträsk on järvi Hammarlandissa Ahvenanmaan länsiosassa. Sen pinta-ala on 37,1 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on kymmenen kilometriä luoteeseen.Långträsk. Järviwiki. Viitattu 19.6.2021. == Maantiede == Långträsk on etelä–pohjoissuuntaisesti pitkänomainen. Altaan pituus etelästä pohjoiseen on kaksi kilometriä, suurin leveys lännestä itään on 330 metriä. Saaria ei ole. Järveen kuuluu myös pieni soistunut vesialue pääaltaan luoteispuolella. Soistuneelta vesialueelta lähtee laskuoja Strumpoström pohjoiseen kohti Västmyra träskiä, joka laskee Korsbroströmmeniä pitkin mereen. Päätie 1 on rakennettu aivan Långträskin itärantaa pitkin. Itäinen ranta on osin jyrkähkö, tie kulkee rannan ja 20 metrin korkeuskäyrän välistä. Enimmillään itäisen rannan metsämaat kohoavat noin 50 metriä merenpinnan yläpuolelle. Länsiranta on alavampaa. Aivan järven rannalla ei ole peltomaata. Långträsk (82.A36.1.003) kuuluu vesistöalueeseen 82.036A, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistössä (82). Alueeseen 82.036A kuuluu Långträskin ohella Västmyra träsk ja Tjärnaträsk.Ahvenanmaalla (82.036A). Järviwiki. Viitattu 19.6.2021. Långträsk on toiseksi laajin Hammarlandin kahdestatoista järvestä. Laajin on Vargsundet. == Lähteet == Luokka:Hammarlandin järvet
Galli (täsmennyssivu)

Galli voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Galli, nykyään kadonnut kelttiläinen kieli ==Sukunimi== * Galli Bibiena, 1700-luvulla vaikuttanut italialainen taiteilijaperhe ** Antonio Galli da Bibiena (1697/1698–1774), Galli- arkkitehtisukuun kuulunut barokkikauden italialainen arkkitehti, kuvataiteilija ja sisustussuunnittelija * Amelita Galli-Curci (1882–1963), italialaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. * Aurora Galli (s. 1996), italialainen jalkapalloilija * Gianna Galli (1935–2010), italialainen oopperalaulaja, äänityypiltään lyyrinen sopraano * Gianluigi Galli (s. 1973), italialainen entinen ralliautoilija * Giovanni Galli (s. 1958), italialainen jalkapalloilija * Nanni Galli, (1940–2019), italialainen F1-kuljettaja * Maurizio Galli (1936–2008), italialainen roomalaiskatolinen piispa Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Lönnhammarinjärvi

Lönnhammarinjärvi () on lievästi rehevä järvi Lohjan lounaisosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 36,3 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 25 kilometriä länsilounaaseen.Linhamarinjärvi (23.014.1.004). Järviwiki. Viitattu 20.6.2021. == Maantiede == Lönnhammarinjärven pituus lounaasta koilliseen on kilometrin, leveys on noin puolet pituudesta. Saaria ei ole. Järven pohjois- ja itärannalla avautuu kulttuurimaisema, eteläinen ja läntinen ranta on metsämaata. Lännessä sijaitsee Fiskarsinjoen vesistöön kuuluva Seljänalanen. Järvien välisen kannaksen kautta Lönnhammarinjärven rantaa mukaillen kulkee seututie 104. Lönnhammarinjärven koillisrannalta lähtee laskuoja Myllyjärveen, joka sijaitsee puolisen kilometriä kaakkoon. Lönnhammarinjärven lounaispuolella sijaitsee Ekhammarsjön ja eteläpuolella Umpilammi. Lönnhammarinjärvi (23.014.1.004) kuuluu Krabbäckenin valuma- alueeseen (23.014), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Karjaanjoen alaosan alue (23.01). Lönnhammarinjärvi on Krabbäckenin alueen laajin järvi, sitä seuraavat Pohkia ja Tulijärvi.Krabbäckenin valuma-alue (23.014). Järviwiki. Viitattu 20.6.2021. == Lähteet == Luokka:Lohjan järvet Luokka:Karjaanjoen vesistö
Henrik Larsson (yleisurheilija)

Henrik Roger Larsson (s. 30. syyskuuta 1999 Ruotsi) on ruotsalainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrillä. == Ura == Henrik Larsson saavutti jo juniorivuosinaan menestystä voittaessaan vuonna 2015 Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Georgian Tbilisissä 100 metrin juoksun. Hän saavutti 2016 samalla matkalla hopeaa alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Vuonna 2019 hän voitti 100 metrillä alle 23-vuotiaiden Euroopan mestaruuden Gävlessä. Seuraavissa kisoissa Tallinnassa vuonna 2021 hän oli samalla matkalla hopealla. Larssson saavutti Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa 2023 pronssia 60 metrillä Ruotsin ennätysajalla 6,53. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui 100 metrin välierissä. Larsson on voittanut Ruotsin mestaruuden ulkoradoilla 100 metrillä vuosina 2018–2023 ja 200 metrillä 2017, 2019, 2021 ja 2023 sekä sisäradoilla 60 metrillä 2019, 2022 ja 2023. Hän juoksi 100 metrin Ruotsin ennätyksen 10,13 Söderhamnissa heinäkuussa 2023 ja 10,08 Grazissa toukokuussa 2024. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Laji Tulos Paikka Päivä 100 metrin juoksu 10,08 NR Graz 12. toukokuuta 2024 200 metrin juoksu 20,44 Kööpenhamina 28. toukokuuta 2023 === Sisäradat === Laji Tulos Paikka Päivä 60 metrin juoksu 6,53 NR Istanbul 4. maaliskuuta 2023 200 metrin juoksu 21,78 Rud, Norja 7. helmikuuta 2019 == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Konneveden kirjasto

Konneveden kunnankirjasto on Konneveden kirkonkylän taajamassa toimiva yleinen kirjasto. Se on vuodesta 2014 lähtien kuulunut osana Keski-Suomen maakunnan kirjastojen muodostamaan kirjastokimppaan eli Keski-kirjastoihin. Aiemmin kunnankirjaston omiin palveluihin kuului myös syrjäkyliä kiertävä kirjastoauto. == Lähteet == Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Konneveden rakennukset ja rakennelmat
Joona Kinnunen

Joona Kinnunen (s. 22. marraskuuta 2002) on suomalainen pesäpalloilija. Kinnunen edustaa Superpesiksessä pelaavaa Sotkamon Jymyä.https://www.superpesis.fi/joukkueet/miehet/sotkamon-jymy/ Kinnusen kasvattajaseura on Haapajärven Pesä-Kiilat. Hän pelaa etenijäjokerina. https://yle.fi/urheilu/3-12016337 Kinnunen on pelannut urallaan kaksi Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on kerännyt neljä kärkilyöntiä. http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=9465&view;=pelaajakortti Tilastot päivitetty 10. heinäkuuta 2021. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Atsushi Nakajima

Atsushi Nakajima (1909 Tokio, Japani – 1942) oli japanilainen kirjailija. Hän valmistui Tokion yliopistosta 1933 pääaineena Japanin kirjallisuus. Sen jälkeen hän opetti äidinkieltä ja englantia. Kirjailijana hän julkaisi ensimmäisen kerran kuolinvuonnaan 1942. Julkaisut olivat hänen aiemmin lehtiin kirjoittamiaan kertomuksia ja novelleja. Osa tuotannosta tuli julki vasta hänen kuolemansa jälkeen. Hän poti astmaa ja kuoli keuhkokuumeeseen Adam House, The Moon over the Mountain and Other Stories, Japan Society, viitattu 10.7.2021 . ==Suomennettu tuotanto== * Mestari, novelli (Meijinden, 1942), teoksessa Shōsetsu: japanilaisia kertojia, toim. Veikko Polameri, Otava 1983 ISBN 951-1-07298-6 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Japanilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Löfvenin III hallitus

Löfvenin III hallitus () oli Ruotsin hallitus, joka astui virkaan 9. heinäkuuta 2021 ja erosi 30. marraskuuta 2021. Pääministeri Stefan Löfvenin johtama vähemmistöhallitus muodostui sosiaalidemokraateista ja ympäristöpuolueesta, mutta se nautti parlamentaarista tukea myös vasemmistopuolueelta ja keskustapuolueelta. Hallitus erosi Löfvenin jätettyä vapaaehtoisesti tehtävänsä sosiaalidemokraattien puheenjohtajana 30. marraskuuta 2021, jolloin Magdalena Anderssonista tuli pääministeri. == Hallituksen kokoonpano == Virka Nimi Virassa Puolue Valtioneuvoston valmistelukanslia Pääministeri Stefan Löfven 9.7.2021–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit EU-ministeri Hans Dahlgren 9.7.2021–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit Oikeusministeriö Oikeus- ja maahanmuuttoministeri Morgan Johansson 9.7.2021–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit Sisäministeri Mikael Damberg 9.7.2021–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit Ulkoministeriö Ulkoministeri Ann Linde 9.7.2021–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit Kehitysapuministeri Per Olsson Fridh 9.7.2021–30.11.2021 Ympäristöpuolue Kauppa- ja pohjoismaaministeri Anna Hallberg 10.9.2019–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit Puolustusministeriö Puolustusministeri Peter Hultqvist 9.7.2021–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit Sosiaaliministeriö Sosiaaliministeri Lena Hallengren 9.7.2021–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit Sosiaaliturvaministeri Ardalan Shekarabi 9.7.2021–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit Valtiovarainministeriö Valtiovarainministeri Magdalena Andersson 9.7.2021–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit Rahoitusmarkkinaministeri Åsa Lindhagen 9.7.2021–30.11.2021 Ympäristöpuolue Julkishallintoministeri Lena Micko 9.7.2021–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit Koulutusministeriö Koulutusministeri Anna Ekström 9.7.2021–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit Korkeakoulu- ja tutkimusministeri Matilda Ernkrans 9.7.2021–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit Ympäristöministeriö Ilmasto- ja ympäristöministeri (varapääministeri) Per Bolund 9.7.2021–30.11.2021 Ympäristöpuolue Elinkeinoministeriö Elinkeinoministeri Ibrahim Baylan 9.7.2021–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit Kulttuuriministeriö Kulttuuri-, urheilu- ja demokratiaministeri Amanda Lind 9.7.2021–30.11.2021 Ympäristöpuolue Työmarkkinaministeriö Työmarkkinaministeri Eva Nordmark 9.7.2021–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit Tasa-arvo- ja asuntoministeri Märta Stenevi 9.7.2021–30.11.2021 Ympäristöpuolue Infrastruktuuriministeriö Infrastruktuuriministeri Tomas Eneroth 9.7.2021–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit Energia- ja digitalisaatioministeri Anders Ygeman 9.7.2021–30.11.2021 Sosiaalidemokraatit Lähteet: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ruotsin hallituksen sivusto Luokka:Ruotsin hallitukset
Roberto Hernández

Roberto Hernández Prendes (6. maaliskuuta 1967 Florida – 5. heinäkuuta 2021 Havanna) oli kuubalainen 400 metrillä ja 4×400 metrin viestissä menestynyt pikajuoksija ja olympiamitalisti. Hernández juoksi 400 metriä parhaimmillaan vuonna 1990 aikaan 44,14 sekuntia. Hän saavutti 4×400 metrin viestissä olympiahopeaa Barcelonassa 1992 ja MM-pronssia Roomassa 1987. 400 metrillä hän saavutti sisäratojen MM-hopeaa Indianapolisissa 1987 ja sijoittui Barcelonan kesäolympialaisissa viidenneksi ja vuoden 1991 MM-kilpailuissa neljänneksi. Ateenassa 1986 hän juoksi 400 metrillä alle 20-vuotiaiden MM-hopealle. Hernández kilpaili Kuuban viestijoukkueessa myös Atlantan kesäolympialaisissa 1996. Alueellisista kilpailuista hän voitti useita mitaleja. Hernández kärsi viimeisinä elinkuukausinaan terveysongelmista ja kuoli havannalaisessa sairaalassa 54-vuotiaana 5. heinäkuuta 2021.Olympediahttps://www.deporcuba.com/2021/07/05/atletismo-cubano-lamenta- muerte-de-roberto-angola-hernandez/ == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Kuubalaiset pikajuoksijat Luokka:Kuubalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Tantaalipentafluoridi

Tantaalipentafluoridi (TaF5) eli tantaali(V)fluoridi on tantaalin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä ja erikoislasien valmistukseen. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa tantaalipentafluoridi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen ja muistuttaa niobiumpentafluoridin rakennetta. Aine liukenee veteen ja etanoliin. Tantaalipentafluoridi on Lewis- happo ja reagoi useiden Lewis-emästen kanssa komplekseiksi esimerkiksi fluoridi-ionien kanssa muodostaen heksafluorotantalaatti(V)ionin ([TaF6]-).John B. Lambert: Tantalum and Tantalum Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2011.Tariq Mahmood, Charles B. Lindahl: Tantalum and Tantalum Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000.Sven Albrecht, Christian Cymorek, Klaus Andersson, Karlheinz Reichert & Rüdiger Wolf: Tantalum and Tantalum Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2011. ==Valmistus ja käyttö== Tantaalipentafluoridia voidaan valmistaa usealla tavalla. Käytettyjä ovat esimerkiksi tantaalin ja fluorin reaktio sekä tantaalipentoksidin tai tantaalipentakloridi ja vetyfluoridin väliset reaktiot. : 2 Ta + 5 F2 → 2 TaF5 : Ta2O5 \+ 10 HF → 2 TaF5 \+ 5 H2O :TaCl5 \+ 5 HF → TaF5 \+ 5 HCl Tantaalipentafluoridin ja vetyfluoridin seosta käytetään katalyyttinä isomeroitaessa öljynjalostuksen tuotteina muodostuvia hiilivetyjä ja fluorauksissa. Sitä käytetään myös fluoridilasien ja optisten kuitujen valmistukseen. ==Lähteet== Luokka:Fluoridit Luokka:Tantaaliyhdisteet
Neiti Fisher nuoremman tutkimukset

Neiti Fisher nuoremman tutkimukset () on australialainen televisiosarja. Se on spin-off televisiosarjalle Neiti Fisherin etsivätoimisto, jonka päähenkilö oli yksityisetsivä Phryne Fisher; spin-offin päähenkilönä on Phrynen sisarpuolen tytär Peregrine, joka on perinyt tätinsä pelottoman luonteen ja terävän vaiston. Phryne itse on kadonnut viidakkoon myöhempien aikojen viimeisellä työtehtävällään. Peregrine Fisher pääsee osaksi Seikkailijattarien klubia, jonka jäsen hänen tätinsä aikanaan oli, ja ratkoo murhamysteerejä 1960-luvun Melbournessa. Sarjan pilottijakso julkaistiin 21. helmikuuta 2019, ja sitä on tehty kaksi tuotantokautta. == Näyttelijät == == Juoni == Phryne Fisherin lentokone putosi vuosi ennen sarjan tapahtumia Papua-Uuden-Guinean viidakkoon. Hän selvisi lento-onnettomuudesta hengissä, mutta katosi mutavyöryssä. Poliisi on jo lopettanut etsinnät, mutta paikallinen heimo jatkaa edelleen neiti Fisherin etsimistä. Phryne Fisher kuului Seikkailijattarien klubiin, jossa on mukana vain urallaan menestyneitä naisia, poikkeuksena klubin johtajan Birdie Birnsiden veli. Klubilaiset miettivät, miten he voisivat korvata neiti Fisherin kaltaisen etsivän. Tällöin paikalle saapuu Phrynen sisarpuolen tytär Peregrine Fisher, jolle Phryne on jättänyt perinnöksi talonsa ja autonsa. Phryne ei ollut tiennyt sisarpuolestaan mitään, ennen kuin hänen isänsä paljasti asian kuolinvuoteellaan. Phryne ei ehtinyt löytää sisarpuoltaan ennen tämän kuolemaa, mutta katoamisen jälkeen hänen perintönsä meni lähimmälle omaiselle, eli sisarentyttärelle, jota hän ei koskaan tavannut. Peregrine ei myöskään tiennyt tädistään ennen kuin sai tiedon perinnöstä. Sarjan alussa Peregrine Fisher etsii vielä suuntaa elämälleen eikä ole pärjännyt missään aiemmissa töissään, kunnes pääsee Seikkailijattarien klubiin ja alkaa työskennellä etsivänä tätinsä tavoin. Peregrine on perinyt monia piirteitä tädiltään, kuten rajattoman uteliaisuuden ja terävät aistit. Peregrinen apuna murhatutkimuksissa on poliisilaitoksen ylikonstaapeli James Steed, jonka kanssa hänellä on myös romanttista vipinää. Ensimmäisen kauden avausjaksossa Peregrine ja Seikkailijattarien klubi saavat vastaansa korruptoituneen ylikomisario Percy Sparrow’n. == Lähteet == Luokka:2010-luvun australialaiset draamasarjat Luokka:2010-luvun rikossarjat Luokka:Seven Networkin televisio- ohjelmat Luokka:Australialaiset rikossarjat
Iivari Vihanto

Iivari Vihanto (s. 25. syyskuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Vihanto edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Sotkamon Jymyä.https://www.superpesis.fi/joukkueet/miehet/sotkamon-jymy/ Hän pelaa sisäpelissä etenijänä tai vaihtajana ja ulkokentällä kopparina. https://www.superjymy.fi/joukkue/?pelaaja=iivari-vihanto Vihannolla on sopimus Jymyn kanssa kauden 2026 loppuun ja optio kaudesta 2027. Vihanto on valittu miesten Itä-Länsi-otteluuun kahdesti; vuosina 2023 ja 2024.https://www.superpesis.fi/uutiset/iivari-vihanto-pelaa-miesten-ita- lannessa-kotikentallaan/ https://www.superpesis.fi/ajankohtaista/yleisoaanestys-sai-valtavan-suosion- nelli-huotari-ja-joosua-ratto-ensikertalaisin Vihanto on pelannut urallaan 98 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 3+7=10 juoksua, tuonut 86 juoksua ja kerännyt 305 kärkilyöntiä. Vihanto on pelannut 28 ylempien pudotuspelien ottelua, joissa hän on lyönyt 0+2=2 juoksua, tuonut 30 juoksua ja kerännyt 111 kärkilyöntiä. http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=9971&view;=pelaajakortti Tilastot päivitetty 17.11.2024 Itä-Länsi-ottelun tähtien kisassa Vihanto on vastannut kovimmasta tuloksesta heiton kovuudessa. Vuoden 2023 tähtien kisassa hän heitti palloa tutkaan 161,5 km/h, joka on samalla kaikkien aikojen kovin mitattu heitto Miesten Superpesiksessä. https://yle.fi/a/74-20013000/64-3-168907 Aikaisempaa ennätystä piti hallussaan baseballin pariin siirtynyt Konsta Kurikka 159 km/h tuloksella. Kausilla 2023 ja 2024 Vihanto saavutti Sotkamon Jymyn joukkueessa SM- kultaa.https://www.superpesis.fi/uutiset/sotkamon-jymy-on-pesapallon-suomen- mestari-jo-20-kertaa/ Hänet valittiin kaudella 2024 Vuoden pesäpalloilijaksi. https://www.superpesis.fi/ajankohtaista/saaga-angelia-raudasojan- taysosumakausi-huipentui-valintaan-vuoden-pesapalloilija == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Adrian Metcalfe

Adrian Peter Metcalfe (2. maaliskuuta 1942 Bradford – 2. heinäkuuta 2021) oli brittiläinen pikajuoksija ja olympiamitalisti. Metcalfe saavutti 4 × 400 metrin viestissä olympiahopeaa Tokiossa 1964 ja EM-hopeaa Belgradissa 1962. Hän kuoli 79-vuotiaana 2. heinäkuuta 2021.Olympediahttps://www.worldathletics.org/heritage/news/adrian-metcalfe- obituaryhttps://athleticsweekly.com/athletics-news/olympic-medallist-and- athletics-commentator-adrian-metcalfe-dies-1039946858/ == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset pikajuoksijat Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Fernando Namora

Fernando Namora (1919 Condeixa, Portugali – 1989 Lissabon, Portugali) oli portugalilainen kirjailija, taidemaalari ja lääkäri. Hänen tuotantoonsa kuuluu romaaneja, runoja ja näytelmiä. Hän aloitti runoilijana.Sunnuntaina, iltapäivällä, takakansiteksti, Kirjasampo, viitattu 10.7.2021 Namora oli portugalilaisen neorealismin ensimmäisiä kirjailijoita. Hänen teoksensa Retalhos da Vida de um Médico ( 2 osaa, 1949, 1963) aiheena on maaseutu ja työ maalaislääkärinä. Myöhemmin kirjoissa paneudutaan elämään kaupungissa. Neorealismin merkittävimpiin kuuluu hänen teoksensa Sunnuntaina iltapäivällä (1961). ==Suomennetut teokset== * Sunnuntaina, iltapäivällä (Domingo a tarde), suom. Leila Ponkala, Otava 1980 ISBN 951-1-05897-5 * Hyvä ja paha kylvö (O trigo e o joio, 1954), suom. Hilkka Mäki, Otava 1984 Otavan kirjasto: 22 ISBN 951-1-07704-X * Ikävän joki (O rio triste), suom. Hilkka Mäki, Otava 1989 Otavan kirjasto: 79 ISBN 951-1-10470-5 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Portugalilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Joshua Culbreath

Joshua ”Josh” Culbreath (14. syyskuuta 1932 Norristown, Pennsylvania – 1. heinäkuuta 2021 Cincinnati, Ohio) oli yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija ja olympiamitalisti. Culbreath voitti olympiapronssia Melbournessa 1956 Yhdysvaltain kolmoisvoittoon päättyneessä kilpailussa. Pan-Amerikan kisoista hän voitti kaksi kultamitalia ja yhden hopeamitalin. Culbreath kuoli 88-vuotiaana 1. heinäkuuta 2021.Olympediahttps://www.inquirer.com/sports/josh- culbreath-olympic-medalist-norristown-obituary-20210703.html == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Salviati

Salviati on firenzeläinen suku, jonka monet jäsenet ovat toimineet korkeissa viroissa. Sen kantaisänä pidetään erästä 1200-luvulla elänyttä Gottifredoa, joka kuului alun perin Caponsacchin sukuun. Ensimmäinen Salviatin suvun merkittävä edustaja on Cambio di Salvi, joka valittiin Firenzen gonfalonieerin (Gonfaloniere di Giustizia) virkaan vuonna 1335. Salviatin sukuun on kuulunut 62 prioria ja 20 gonfalonieeria sekä useita kardinaaleja. Yksi suvun tunnetuimmista jäsenistä on Pisan arkkipiispa Francesco Salviati (1443–1478), joka osallistui Medicejä vastaan suunnattuun Pazzi-salaliittoon ja hirtettiin sen vuoksi. Toinen huomattava suvun jäsen on Maria Salviati, joka meni naimisiin Medici-sukuun kuuluneen Giovanni delle Bande Neren kanssa. Heidän pojastaan Cosimosta tuli sittemmin ensimmäinen Toscanan suurherttua Cosimo I de’ Medici. Salviatin suvun kardinaaleista tunnetuin lienee Antonio Maria Salviati (1537–1602), joka nimitettiin kardinaaliksi vuonna 1583. == Lähteet == Luokka:Italialaiset suvut
Ihmismetsästys (vuoden 1976 elokuva)

Ihmismetsästys (tv-esityksenä Gestapon kosto, Rogue Male) on Clive Donnerin ohjaama brittiläinen televisioelokuva vuodelta 1976. Sen pääosaa, Adolf Hitlerin murhayrityksestä syytettyä englantilaista metsästäjää näyttelee Peter O’Toole. Tarina perustuu Geoffrey Householdin romaaniin Rogue Male (1939), josta Fritz Lang ohjasi jo 1941 samannimisen elokuvan Ihmismetsästys (Man Hunt). == Juoni == Vuonna 1939 vähän ennen toisen maailmansodan syttymistä englantilainen harrastajametsästäjä sattuu Saksassa lähelle taloa, jonka pihalla vierailee paraikaa Saksan natsihallinnon huippunimiä. Mies ottaa huvikseen kiikaritähtäimeensä Adolf Hitlerin, muttei uskalla laukaista. Saksalaiset turvamiehet huomaavat tilanteen, ottavat miehen kiinnikin mutta tämä pääsee heiltä karkuun ja pakenee kotimaahansa Englantiin. Pian miehen kintereillä ovat natsien lisäksi myös oman maan poliisit. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1976 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset jännityselokuvat Luokka:Poliittiset trillerit Luokka:Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Simon Sundström

Simon Sundström (s. 4. helmikuuta 1998 Ruotsi) on ruotsalainen keskipitkien ja pitkien matkojen juoksija. Parhaan menestyksen hän on saavuttanut 3000 metrin estejuoksussa. Simon Sundström esiintyi ensi kerran kansainvälisillä kentillä vuoden 2015 nuorten MM-kisoissa Kolumbian Calissa lajinaan 2 000 metrin estejuoksu. Hän putosi tällöin jo alkuerissä. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli mukana alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa Italian Grossetossa ja eteni loppukilpailuun sijoittuen kuudenneksi. Vuonna 2019 käytiin alle 23-vuotiaiden EM-kisat Ruotsin Gävlessä, joissa hän nousi palkintopallille sijoittuen pronssille. Sundström saavutti ensimmäisen Ruotsin mestaruuden 3 000 estejuoksussa kaudella 2019. Kausilla 2020, 2021 ja 2023 hän uusi mestaruutensa. Hän voitti 10 000 metrin Ruotsin-mestaruuden 2022. Hän juoksi kesäkuun alussa 2021 ennätyksekseen 8.21,50 Espanjan Huelvassa, jolla ajalla hän on nousi Ruotsin kaikkien aikojen 3 000 esteiden tilastossa viidenneksi ja samalla alitti myös Tokion olympialaisten valintarajan. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui estejuoksun alkuerissä. Hän karsiutui estejuoksun alkuerissä myös Münchenin EM-kilpailuissa 2022. Hän sijoittui vuonna 2023 Istanbulin EM-hallikilpailuissa 3 000 metrillä 13:nneksi ja Budapestin MM-kilpailuissa 3 000 metrin estejuoksussa 15:nneksi. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Laji Tulos Paikka Päivä 800 metrin juoksu 1.53,33 Göteborg 1. heinäkuuta 2018 1 000 metrin juoksu 2.30,22 Göteborg 5. syyskuuta 2015 1 500 metrin juoksu 3.40,45 Sollentuna 11. kesäkuuta 2023 3 000 metrin juoksu 8.09,61 Göteborg 18. elokuuta 2018 5 000 metrin juoksu 13.34,73 Tukholma 18. toukokuuta 2023 10 000 metrin juoksu 28.34,82 Stanford, Yhdysvallat 21. huhtikuuta 2023 3 000 metrin estejuoksu 8.18,09 Zagreb, Kroatia 10. syyskuuta 2023 == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset estejuoksijat Luokka:Ruotsalaiset maastojuoksijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marko Peltonen

Marko Peltonen on suomalainen pesäpalloilija. Peltonen pelasi Superpesistä kaudet 1993 ja 1998-2004. Hän edusti koko uransa Hyvinkään Tahkoa. Peltonen saavutti urallaan kaksi SM-mitalia: hopean kaudella 1999 ja pronssin kaudella 2002. https://www.pesis.fi/pesis-info/historia/mitalistit/ Hän pelasi lyöjäjokerina. https://yle.fi/urheilu/3-5948063 Peltonen pelasi urallaan 196 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hon löi 18 kunnaria ja 336 tavallista juoksua, toi 31 juoksua ja keräsi 597 kärkilyöntiä. Peltonen pelasi urallaan 58 Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän löi kolme kunnaria ja 107 tavallista juoksua, toi viisi juoksua ja keräsi 176 kärkilyöntiä. http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=381&view;=pelaajakortti == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Viktor Nekrasov

Viktor Platonovitš Nekrasov (, 17. kesäkuuta 1911 Kiova – 3. syyskuuta 1987 Pariisi) oli venäläinen kirjailija. Viktor Nekrasovin isä oli pankkivirkailija ja äiti lääkäri. Hän valmistui Kiovan rakennusinstituutista vuonna 1936 mutta oli jo sitä ennen aloittanut näyttelijäopinnot. Nekrasov työskenteli näyttelijänä, ohjaajana ja lavastajana. Toisen maailmansodan aikana Nekrasov palveli sotilasinsinöörinä ja pioneeripataljoonan komentajana. Hän haavoittui vuonna 1943 ja pääsi armeijasta vuonna 1945. Sen jälkeen Nekrasov ryhtyi kirjailijaksi ja otti tavoitteekseen sodan realistisen kuvaamisen rivimiehen näkökulmasta. Nekrasovin ensimmäinen kirja V okopah Stalingrada (”Stalingradin juoksuhaudoissa”, 1946) sai Stalin-palkinnon ja vaikutti myöhemmän sotakirjallisuuden kehitykseen. Pienoisromaani V rodnom gorode (”Kotikaupungissa”, 1954) kuvaa rintamamiesten paluuta sodanjälkeiseen todellisuuteen. Pienoisromaani Kira Georgijevna (1961) nosti esille Stalinin vainoissa tuomittujen kotiinpaluun. Nekrasov kirjoitti myös kertomuksia, elokuvakäsikirjoituksia ja matkakuvauksia. Nekrasov osallistui 1960-luvulta lähtien toisinajattelijoiden toimintaan ja joutui vuonna 1974 muuttamaan Sveitsin kautta Ranskaan. Hän asui Pariisissa ja työskenteli Radio Svobodan ja kirjallisuuslehti Kontinentin toimittajana. Nekrasovin lännessä kirjoittama proosa koostuu muistelmien ja uusien vaikutteiden herättämistä mietelmistä. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Dan Glans

Dan Glans (s. 2. toukokuuta 1947 Tyringe, Skåne, Ruotsi) on entinen ruotsalainen keskipitkien ja pitkien matkojen juoksija. Parhaan menestyksen hän saavutti 3 000 metrin estejuoksussa. Dan Glans nousi Ruotsin kestävyysjuoksun kärkeen 1970-luvun alussa. Hän saavutti ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa vuonna 1973. Seuraavan vuoden EM-kisoissa Roomassa Glans oli mukana edeten loppukilpailuun ja sijoittuen siinä 9:ksi. Samaan aikaan hänen kanssaan kilpaili Anders Gärderud, joka teki Glansin päämatkalla maailmanennätyksiä (ME) ja saavutti hopeaa Rooman EM-kisoissa 1974 ja olympiakultaa vuoden 1976 Montrealin olympialaisissa, joissa Glans sijoittui seitsemänneksi. Menestyksestään huolimatta Glans jäi vahvasti Gärderudin varjoon. Saman aikakauden muita kovia kilpakumppaneita olivat Suomen Tapio Kantanen ja Puolan Bronisław Malinowski. Olympiavuonna 1976 hän saavuttani peräti neljä Ruotsin mestaruutta eli 3 000 esteiden, 5 000, 10 0000 ja 25 000 metrin mestaruudet. Seuraavasta kaudesta 1977 oli tulossa Glansin uran paras, mutta sairastuminen kilpailukauden alussa romutti suunnitelmat. Kaudella 1978 Glans oli mukana Prahan EM-kisoissa, mutta putosi 3 000 metrin esteiden loppukilpailusta kauden parhaalla ajallaan. Kaikkiaan Glans saavutti urallaan 17 Ruotsin mestaruutta viimeisimmän vuonna 1984 maastojuoksussa. Niistä viisi hän saavutti 3 000 päämatkalla eli 3 000 metrin esteissä vuosina 1973, 1974, 1976, 1977 ja 1979. Lisäksi hän voitti Ruotsin mestaruuden 5 000 metrillä kolme kertaa eli vuosina 1974, 1975 ja 1976. Vuonna 1976 hän saavutti myös10 000 ja 25 0000 metrin mestaruudet. Maastossa hän saavutti viisi mestaruutta ja hallissa yhden. Ruotsin ennätyksiä Glans teki 3 000 metrillä ajalla 7.42,24, 20 000 metrillä ajalla 1.00.17,4 ja tunnin juoksussa 19 879 metriä. Glansin uran huippuvuosina 1970-luvulla kova kilpakumppani oli maanmies Anders Gärderud, joka pitikin hallussa 3 000 metrin esteiden Ruotsin ennätystä, joka oli samalla ME. Dan Glans nimettiin vuonna 1978 Ruotsin yleisurheilun Hall of Fameen eli Stora Grabbariksi numerolla 302. Ammatiltaan Dan Glans oli maalari. Glansin serkku Johan Glans on tunnettu ruotsalainen TV-persoona ja koomikko. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset estejuoksijat Luokka:Ruotsalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Ruotsalaiset maastojuoksijat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Äänekosken pääkirjasto

Äänekosken pääkirjasto on Äänekosken keskustaajamassa toimiva yleinen kirjasto. Se on osa Äänekosken kaupunginkirjastoa ja on vuodesta 2013 lähtien kuulunut Keski-Suomen maakunnan kirjastojen muodostamaan kirjastokimppaan eli Keski-kirjastoihin. Kirjastotoiminta sai Äänekoskella alkunsa vuonna 1922. Äänekosken kaupunginkirjaston muita toimipisteitä ovat Konginkankaan kirjasto, Sumiaisten kirjasto ja Suolahden kirjasto. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Tuukka Lukinmaa (18.8.2020) Äänekoski aloittaa ilmaisten kasvomaskien jakelun vähävaraisille (yle.fi) Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Äänekosken rakennukset ja rakennelmat
Shizuko Natsuki

Shizuko Natsuki (, 1938 Tokio, Japani – 19. maaliskuuta 2016Notable deaths in 2016, Nippon.com, viitattu 10.7.2021 ) oli japanilainen jännityskirjailija. Hän sijoittaa kirjojensa tapahtumat usein ulkomaille., esimerkiksi Pariisiin. Romaanissa Tsuma-tachi no hanran hän asettuu vastustamaan perinteistä sukupuolijakoa. Natsuki oli ensimmäisiä naispuolisia jännityskirjailijoita Japanissa. Hän sai romaanista Dai san no onna ranskalaisen prix du roman d'aventures -palkinnon. Lisäksi hän on saanut useita japanilaisia palkintoja. Hän kirjoitti esikoisromaaninsa opiskeluaikana Keiō-yliopistossa. Varsinaisesti hän aloitti kirjailijana 1970. ==Lähteet== Luokka:Japanilaiset kirjailijat Luokka:Jännityskirjailijat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Jarno Kaksonen

Jarno Kaksonen on suomalainen pesäpalloilija. Hän pelasi Superpesistä kaudet 1990-2005 ja 2008 ja edusti koko uransa Kiteen Palloa. Kaksonen saavutti urallaan kolme SM-kultaa kaudella 1999, kaudella 2000 ja kaudella 2005, kolme SM-hopeaa kaudella 1997, kaudella 2001 ja kaudella 2004 sekä yhden SM-pronssin kaudella 1998.https://www.pesis.fi/pesis-info/historia/mitalistit/ Kaksonen pelasi urallaan yhden Itä-Länsi-ottelun vuonna 1994. http://www.mrasilainen.com/scripts/W_IL_aakkos.php Hän pelasi sisäpelissä kärkietenijänä ja ulkokentällä siepparina. https://www.nelonen.fi/ohjelmat/superpesis/2155184-taukohaastattelussa-kipa-n- monivuotinen-ykkoskarki-jarno-kaksonen Kaksonen pelasi urallaan 396 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän löi kymmenen kunnaria ja 40 tavallista juoksua, toi 272 juoksua ja keräsi 1125 kärkilyöntiä. Kaksonen pelasi urallaan 63 Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän löi kaksi tavallista juoksua, toi 35 juoksua ja keräsi 148 kärkilyöntiä. Superpesiksen karsintasarjan otteluja kertyi seitsemän. Näissä hän löi yhden tavallisen juoksun, toi kaksi juoksua ja löi 20 kärkilyöntiä. http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=138&view;=pelaajakortti == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Kaarlo Ahto

Kaarlo Aukusti Ahto, sukunimi vuoteen 1900 Henriksson (4. maaliskuuta 1875 Kaarina – 1. joulukuuta 1947) oli suomalainen merikapteeni ja merenkuluntarkastaja.Aikalaiskirja 1934Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961 Kaarlo Ahton vanhemmat olivat työmies Henrik Henriksson ja Vilhelmina Johansson. Ahto suoritti merikapteeni- ja höyrylaivapäällikkötutkinnot 1902 sekä opettajakokeet 1907. Hän teki opintomatkan Keski-Eurooppaan vuonna 1912. Ahto työskenteli koti- ja ulkomaisilla aluksilla vuosina 1892–1905. Hän oli Rauman merikoulun apulaisopettajana 1906–1907 ja Koiviston merimieskoulun johtajana 1908–1918. Ahto oli sitten merenkuluntarkastajana Oulun piirissä 1918–1920, Vaasan-Oulun piirissä 1920–1934 ja Turun piirissä 1934–1937. Ahto toimi viimeksi merenkulun ylitarkastajana 1937–1939 ja merikelpoisuudentarkastajana Turussa 1939–1947. Hän oli myös Koiviston säästöpankin kamreerina 1916 ja Koiviston puhelinyhtiön toimitusjohtajana 1915–1918. Kaarlo Ahto oli naimisissa vuodesta 1901 Martta Sofia Wigeliuksen (k. 1947) kanssa. Kaarlo Ahton veli oli turkulainen pankkimies ja kunnallisneuvos Antti Raita. == Julkaisuja == Nimellä K. A. Ahto: * Signaaliopas: signaalivaihto lipuilla, semafoorilla ja Morsen signaaleilla kansainvälisen signaalikirjan määräyksien mukaan, sekä Morsen signaaleilla British Signal manual'in mukaan. Tekijä, Viipuri 1913, 2. korj. painos nimellä Signaaliopas: signaalivaihto lipuilla, semafoorilla ja Morsen signaaleilla kansainvälisen signaalikirjan määräyksien mukaan: esimerkeillä valaistu. Valtioneuvosto, Helsinki 1927 * Merenkulkuopas: ohjeita rannikko- ja sisävesilaivureille sekä urheilupurjehtijoille. Otava 1926 * Kauppa-alusten asioimisopas: ohjeita nuorille laivapäälliköille ja muille kauppamerenkulun kanssa kosketuksiin joutuville henkilöille. Tekijä, Vaasa 1929 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset merikapteenit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet