EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Fredrik I

Fredrik I tarkoittaa seuraavia hallitsijoita: * Fredrik I Barbarossa (1122–1190), Saksan kuningas ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsija * Fredrik I (k. 1198), Itävallan herttua * Fredrik I, keisari Fredrik II:n (1194–1250) hallitsijanimi Sisilian kuninkaana * Fredrik I (1371–1440), Brandenburgin vaaliruhtinas * Fredrik I (1370–1428), Saksin vaaliruhtinas * Fredrik I (1425–1476), Pfalzin vaaliruhtinas * Fredrik (I) (1452–1504), Napolin kuningas * Fredrik I (1471–1533), Tanskan ja Norjan kuningas * Fredrik I, Pfalzin vaaliruhtinas Fredrik V:n (1596–1632) hallitsijanimi Böömin kuninkaana * Fredrik I (1657–1713), Preussin kuningas * Fredrik I (1676–1751), Ruotsin kuningas * Fredrik I (1754–1816), Württembergin kuningas * Fredrik I (1826–1907), Badenin suurherttua.
Varisvesi

Varisvesi on Vuoksen vesistöön ja Kallaveden reittiin kuuluva järvi Heinävedellä ja Leppävirralla Etelä-Savossa. Se ja Suvasvesi muodostavat Heinäveden reitin alkupisteen. Varisvesi saa vetensä pääasiassa Juojärven reitin vesistöistä sekä osittain myös Suvasvedeltä ja Kallavedeltä. Järvellä kulkee Karvion kanavan kautta laivaväylä Suvasvedeltä Heinäveden reitin pääjärveen Kermajärveen. Kanavan vieressä on myös suosittu Karvion kalastuskoski. Laivaväylä järveltä pohjoiseen Juojärveen kulkee Varistaipaleen ja Taivallahden kanavien kautta. Varisvesi on Kallaveden pinnan tasolla eli korkeus merenpinnasta on 81,6 metriä ja on itäisin osa Iso-Kallaa. Varisveden pinta-ala on 783,81 hehtaaria.Varisvesi, Järviwiki ==Katso myös== *Luettelo Suomen sadasta suurimmasta järvestä == Lähteet == Luokka:Heinäveden järvet Luokka:Heinäveden reitti Luokka:Juojärven reitin valuma-alue
Albert Tallroth

Karl Albert Tallroth (26. maaliskuuta 1871 Pirkkala – 15. maaliskuuta 1899 Helsinki Kuuromykkäinlehti, 1899, numero 3) oli suomalainen kuvanveistäjä, järjestöjohtaja ja yksi Kuurojen Liiton perustajista. Tallrothin ajatuksesta kuurojen toiminta järjestäytyi ja paikallisjärjestöjä perustettiin ympäri Suomea. Tallroth, joka itsekin oli kuuro, oli mukana perustamassa ensimmäiset kuurojen yhdistykset Helsinkiin, Turkuun, Tampereelle sekä Vaasaan. Yhdistyksien myötä kuurojen oli mahdollista saada työtä, koulutusta, tavata muita kuuroja sekä saada tietoa kuuroudesta. Tallroth oli ammatiltaan kuvanveistäjä: mm. Vaasan suomalaisen lyseon koristeveistokset ovat hänen veistämiään. Tallroth kuoli nuorella iällä keuhkokuumeeseen. == Lähteet == * * Tampereen kuurojen yhdistys === Viitteet === Luokka:Kuulovammaistyön kehittäjät Luokka:Suomalaiset kuurot henkilöt Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1899 kuolleet
Filosofian periaatteet

Filosofian periaatteet () on René Descartesin kirjoittama filosofinen tutkielma. Se julkaistiin latinaksi vuonna 1644 ja ranskaksi nimellä Principes de philosophie vuonna 1647. Descartesin tavoitteena oli korvata Aristoteleen filosofia ja perinteinen skolastinen filosofia, jota tuohon aikaan harjoitettiin yliopistoissa. Teos on jaettu neljään osaan: # Inhimillisen tiedon periaatteista. # Aineellisen todellisuuden periaatteista. # Näkyvästä maailmasta, tutkielma maailmankaikkeuden koostumuksesta. # Maasta, tutkielma Maan koostumuksesta. == Kirjallisuutta suomeksi == * Descartes, René: Filosofian periaatteet teoksessa Teokset III. Suomennos Mikko Yrjönsuuri, Jari Kaukua, Sami Jansson ja Tuomo Aho. Gaudeamus, Helsinki 2003. Luokka:Kirjat filosofiasta Luokka:René Descartesin teokset
Tulkinnasta

Tulkinnasta (; tai De elocutione oratoria) on Aristoteleen logiikan alan Organon-kokoelmaan kuuluva teos, joka käsittelee väitelauseiden ominaisuuksia ja loogista muotoa.Knuuttila, Simo & Niiniluoto, Ilkka & Thesleff, Holger: ”Esipuhe”. Teoksessa Aristoteles 1994, s. 5.Carlson, Lauri: ”Selitykset: Tulkinnasta”. Teoksessa Aristoteles 1994, s. 248–252. == Historia == Organon (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää Tulkinnasta-teoksen lisäksi viisi muuta teosta. Organoniin luetuista teoksista Tulkinnasta kuuluu Aristoteleen varhaisimpiin teoksiin. Nykyään hermeneutiikka merkitsee filosofista tekstien tulkintaa tai esimerkiksi Raamatun tulkintaa. Tulkinnasta-teoksen nimessä kreikan sanan hermēneuein voisi suomentaa myös toisin, jolloin teoksen nimi voisi olla esimerkiksi ”Väittämistä”. Varhaisella keskiajalla aina 1100-luvulle saakka Tulkinnasta oli teoksen Kategoriat ohella ainoa Aristoteleen teos, joka oli tunnettu latinankielisessä lännessä, kunnes muut Aristoteleen teokset käännettiin kreikasta latinaksi. Näin teoksen historiallinen vaikutus on ollut monia muita Aristoteleen teoksia suurempi. == Sisältö == Tulkinnasta määrittelee perustavanlaatuiset väitelauseiden osat ja muodot, muun muassa: * Termit: nimisana (nominaali), teonsana (verbi) * Propositiot: väitelause (yksinkertainen, yhdistetty) * Kielto (negaatio) * Yleistykset * Monitulkintaisuus Käytännössä teos siis kuvaa, millainen väitelause on loogisesti pätevä, eli minkälaisia väitelauseita muotonsa puolesta voidaan yleensäkään käyttää väittelyissä. Aristoteles antaa myös negatiivisia esimerkkejä käsittelemällä kolmannen poissuljetun lakia sekä kieltämällä yleistykset ja modaliteetit. == Lähteet == == Kirjallisuutta == === Suomennokset === * Aristoteles: Tulkinnasta. Teoksessa === Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia === * Aristotle: Liber de Interpretatione. Teoksessa Kreikankielinen alkuteksti. * Aristotle: On Interpretation. Teoksessa Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös. === Muuta kirjallisuutta === * == Aiheesta muualla == === Teos === * Aristotle: On Interpretation. The Internet Classics Archive. Luokka:Aristoteleen teokset Luokka:Kirjat logiikasta
Fredrik I (Tanska)

Fredrik I (7. lokakuuta 1471 – 10. huhtikuuta 1533) oli Tanskan ja Norjan kuningas vuodesta 1523 kuolemaansa saakka. Fredrikin isä oli Tanskan, Norjan ja Ruotsin ensimmäinen Oldenburg-sukuinen kuningas Kristian I, jonka kuoltua 1481 kuninkaaksi tuli Fredrikin isoveli Hannu. Hannun kuoltua valtaan tuli tämän poika Kristian II, joka kuitenkin pakotettiin eroamaan vuonna 1523, jolloin Fredrikistä tuli kuningas. Fredrikille oli tarjottu Tanskan kruunua jo kymmenen vuotta aikaisemmin Hannun kuoleman jälkeen, mutta tällöin hän kieltäytyi tietäen aatelin olleen uskollinen Kristianille. Maanpakoon ajettu Kristian yritti vielä vallankaappausta vuonna 1532, mutta epäonnistui. Fredrikin valtakaudelle osui talonpoikaiskapinoita ja voimistuva protestanttiliike, mutta hän onnistui välttämään suuremmat yhteenotot, vaikkei häntä minään erityisen suurena valtiomiehenä pidetäkään. Hän omaksui joitakin Lutherin ajatuksia ja salli Tanskan luterilaisille uskonnonvapauden. Luterilaisten suosiminen takasi Fredrikille talonpoikien suosion ja kasvatti kuninkaan valtaa kirkkoon verrattuna. ==Avioliitot ja lapset== Vuonna 1502 Fredrik I avioitui 15-vuotiaan pikkuserkkunsa Anna Brandenburgilaisen (1487–1514) kanssa. Pari sai kaksi lasta, joista toisesta tuli Fredrikin kuoleman jälkeen kuningas Kristian III. Anna kuoli vuonna 1514 vain 26-vuotiaana. * Kristian III, Tanskan ja Norjan kuningas (12. elokuuta 1503 – 1. tammikuuta 1559) * Dorothea Tanskalainen (1. elokuuta 1504 – 11. huhtikuuta 1547) avioitui 1. heinäkuuta 1526 Preussin herttua Albrekt Brandenburgilaisen kanssa. Neljä vuotta myöhemmin Fredrik nai 20-vuotiaan Sofia Pommerilaisen (1498–1568), joka oli Puolan kuningas Kasimir Jagiellon ja Elisabet Itävaltalaisen tyttären Anna (1476–1503) Pommerin herttuattaren ja Pommerin herttua Bogislaw X "Suuren" (1454–1523) tytär. Pari sai kuusi lasta. * Johannes II, Tanskan, Schleswig-Holstein-Haderslevin herttua (28. kesäkuuta 1521 – 2. lokakuuta 1580) * Elisabet Tanskalainen (14. lokakuuta 1524 – 15. lokakuuta 1586), avioitui 1) vuonna 1543 Magnus III:n Mecklenburg-Schwerinin suurherttuan kanssa ja 2) vuonna 1556 Ulrich III:n, Mecklenburg-Güstrow'n herttuan kanssa * Adolf, Holstein-Gottorpin herttua (25. tammikuuta 1526 – 1. lokakuuta 1586) * Anna Tanskalainen (1527 – 4. kesäkuuta 1535), kuoli 8-vuotiaana * Dorothea Tanskalainen (1528 – 11. marraskuuta 1575), avioitui vuonna 1573 Mecklenburg-Gadebuschin herttua Kristoferin kanssa. * Fredrik (13. huhtikuuta 1532 – 27. lokakuuta 1556), Hildesheimin ruhtinaspiispa ja Schleswigin piispa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tanskan kuninkaat Luokka:Norjan kuninkaat Luokka:Vuonna 1471 syntyneet Luokka:Vuonna 1533 kuolleet
Ensimmäinen analytiikka

Ensimmäinen analytiikka (; ) on Aristoteleen logiikan alan Organon-kokoelmaan kuuluva teos, joka käsittelee syllogistista logiikkaa.Knuuttila, Simo & Niiniluoto, Ilkka & Thesleff, Holger: ”Esipuhe”. Teoksessa Aristoteles 1994, s. 5.Knuuttila, Simo: "Selitykset: Ensimmäinen analytiikka". Teoksessa Aristoteles 1994, s. 253–262. == Historia == Organon (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää Ensimmäisen analytiikan lisäksi viisi muuta teosta. Organonin teoksista Topiikka, Ensimmäinen analytiikka ja Toinen analytiikka liittyvät läheisesti toisiinsa ja viittaavat toisiinsa usein. Aristoteles itse luki Ensimmäisen ja Toisen analytiikan yhdeksi teokseksi nimellä Analytiikat. Ne ovat kummatkin länsimaisen logiikan ja tieteenfilosofian perusklassikoita. Ensimmäinen analytiikka vaikuttaa kirjoitetun Topiikan jälkeen. Simo Knuuttilan mukaan Aristoteleelle vaikuttaa kehittyneen Topiikan kirjoittamisen jälkeen uudenlainen näkemys yleisestä dialektisesta menetelmästä, joka voidaan yleistää formaaliksi logiikaksi. Ensimmäinen analytiikka on tämän logiikan ensimmäinen systemaattinen esitys. Tarkemmin teos on ajoitettu noin vuoteen 350 eaa. Siinä on kuitenkin eri ajoilta peräisin olevia osia. == Sisältö == Ensimmäinen analytiikka käsittää kaksi kirjaa. Aristoteles kehittelee teoksessa syllogistiikan loogisen, rationaalisen ajattelun yleiseksi teoriaksi. Hän määrittelee muun muassa seuraavat käsitteet: * Premissi * Päätelmä eli syllogismi (syllogismi yleensä, täydellinen syllogismi, epätäydellinen syllogismi) * Predikointi Hänen mukaansa päätelmässä premisseistä seuraa, eli voidaan johtaa, jotain muuta kuin ne itsessään ovat, siksi että ne ovat sitä mitä ne ovat. Syllogistiset premissit voidaan esittää neljällä tavalla: :AaB (A kuuluu jokaiselle B:lle) :AeB (A ei kuulu millekään B:lle) :AiB (A kuuluu jollekin B:lle) :AoB (A ei kuulu jollekin B:lle) Klassinen esimerkki Sokrateen kuolevaisuudesta esitettäisiin tällöin seuraavalla tavalla: :A = Sokrates :B = Olla ihminen :C = Olla kuolevainen :CaB Kaikki ihmiset ovat kuolevaisia :BaA Sokrates on ihminen :—— :CaA Sokrates on kuolevainen == Lähteet == == Kirjallisuutta == === Suomennokset === * Aristoteles: Ensimmäinen analytiikka. Teoksessa === Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia === * Aristotle: Analytica Priora. Teoksessa Kreikankielinen alkuteksti. * Aristotle: Prior Analytics. Teoksessa Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös. == Aiheesta muualla == === Teos === * Aristotle: Prior Analytics The Internet Classics Archive. Luokka:Aristoteleen teokset Luokka:Kirjat logiikasta
Toinen analytiikka

Toinen analytiikka (; ) on Aristoteleen logiikan alan Organon-kokoelmaan kuuluva teos, joka käsittelee tieteellistä tietoa, määritelmiä ja todistamista.Knuuttila, Simo & Niiniluoto, Ilkka & Thesleff, Holger: ”Esipuhe”. Teoksessa Aristoteles 1994, s. 5.Sihvola, Juha: ”Selitykset: Toinen analytiikka”. Teoksessa Aristoteles 1994, s. 286–291. == Historia == Organon (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää Toisen analytiikan lisäksi viisi muuta teosta. Organonin teoksista Topiikka, Ensimmäinen analytiikka ja Toinen analytiikka liittyvät läheisesti toisiinsa ja viittaavat toisiinsa usein. Aristoteles itse luki Ensimmäisen ja Toisen analytiikan yhdeksi teokseksi nimellä Analytiikat. Ne ovat kummatkin länsimaisen logiikan ja tieteenfilosofian perusklassikoita. Toinen analytiikka koostuu paljolti Aristoteleen luentojen muistiinpanoista. Vaikka teos on kirjoitettu Ensimmäisen jatkoksi, eräät sen osat ovat kuitenkin selvästi varhaisempia.Knuuttila, Simo: ”Selitykset: Ensimmäinen analytiikka”. Teoksessa Aristoteles 1994, s. 253–262. == Sisältö == Toinen analytiikka käsittää kaksi kirjaa. Teoksessa Aristoteles määrittelee tieteellisen todistamisen, määrittelyn ja muita seikkoja, jotka tekevät tiedosta nimenomaan tieteellistä tietoa (epistēmē). Näin teos soveltaa Ensimmäisessä analyytikassa kehitettyä syllogistiikkaa tieteenteoriaan. Teoksessa Aristoteles esittelee muun muassa seuraavat määrittelyt, vaatimukset ja käsitteet: * Tietämisen ja osaamisen eri muodot (epistēmē, gnōsis, tekhnē, ...) * Selittävyysvaatimuksen: Asia tiedetään tieteellisesti, kun 1) tiedetään sen syy, ja 2) tiedetään, ettei syy voi olla mikään muu. * Aksioomat ja teoreemat: Aksioomat ovat todistamattomia peruslauseita, joiden pohjalta johdetaan logiikan avulla teoreemat. == Lähteet == == Kirjallisuutta == === Suomennokset === * Aristoteles: Toinen analytiikka. Teoksessa === Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia === * Aristotle: Analytica Posteriora. Teoksessa Kreikankielinen alkuteksti. * Aristotle: Posterior Analytics. Teoksessa Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös. === Muuta kirjallisuutta === * == Aiheesta muualla == === Teos === * Aristotle: Posterior Analytics The Internet Classics Archive. Luokka:Aristoteleen teokset Luokka:Kirjat logiikasta
Topiikka

Topiikka (; ) on Aristoteleen logiikan alan Organon-kokoelmaan kuuluva teos, joka sisältää Aristoteleen dialektiikan teorian.Knuuttila, Simo & Niiniluoto, Ilkka & Thesleff, Holger: ”Esipuhe”. Teoksessa == Historia == Organon (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää Topiikan lisäksi viisi muuta teosta. Organonin teoksista Topiikka, Ensimmäinen analytiikka ja Toinen analytiikka liittyvät läheisesti toisiinsa ja viittaavat toisiinsa usein. Topiikka liittyy läheisesti yhteen myös teoksen Sofistiset kumoamiset kanssa, ja Sofistiset kumoamiset voidaan nähdä Topiikan eräänlaisena lisäyksenä. Muihin Organonin teoksiin verrattuna nämä kaksi teosta ovat luonteeltaan käytännöllisempiä. Niiden voidaan nähdä jatkavan Platonin Akatemiassa alkanutta dialektiikan tutkimusta. Organonin ulkopuolisista Aristoteleen teoksista Retoriikka on monin osin riippuvainen Topiikassa esitetyistä näkemyksistä. == Sisältö == Topiikka käsittää kahdeksan kirjaa. Lähtökohtana on väittelytilanne, jossa väittelijöistä toinen puolustaa jotain asiaa, ja toinen yrittää kumota vastustajan kaikki argumentit. Aristoteles esittää Topiikassa, että dialektiikan taidon avulla väittelijä voi menestyksekkäästi joko puolustaa tai kritisoida mitä tahansa väitteitä riippumatta siitä, mitä mieltä niistä itse sattuu olemaan. Teos tarjoaa joukon premissejä, joiden avulla on mahdollista keksiä uskottavia argumentteja joko puolesta tai vastaan. Esimerkiksi väitteiden uskottavuutta lisää niiden tukeutuminen enemmistön ja tunnettujen viisaiden käsityksiin. Vastustajan väitteiden totuutta taas voi testata esimerkiksi kääntämällä ne päinvastoin, ja katsomalla paljastuiko sillä tavalla joku looginen ristiriita tai muu virhe argumentaatiossa. == Lähteet == == Kirjallisuutta == === Suomennokset === * Aristoteles: Topiikka. Teoksessa === Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia === * Aristotle: Topica. Teoksessa Kreikankielinen alkuteksti. * Aristotle: Topica. Teoksessa Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös. == Aiheesta muualla == === Teos === * Aristotle: Topics The Internet Classics Archive. Luokka:Aristoteleen teokset Luokka:Kirjat logiikasta
Sofistiset kumoamiset

Sofistiset kumoamiset (; tai De sophisticis elenchis) on Aristoteleen logiikan alan Organon-kokoelmaan kuuluva teos, joka pyrkii esittämään kaikki mahdolliset virhepäätelmät, jotka saattavat esiintyä väittelytilanteessa.Knuuttila, Simo & Niiniluoto, Ilkka & Thesleff, Holger: ”Esipuhe”. Teoksessa == Historia == Organon (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää Sofististen kumoamisten lisäksi viisi muuta teosta. Organonin osista Sofistiset kumoamiset ja Topiikka liittyvät läheisesti yhteen, ja Sofistiset kumoamiset voidaan nähdä Topiikan eräänlaisena lisäyksenä. Muihin Organonin teoksiin verrattuna nämä kaksi teosta ovat luonteeltaan käytännöllisempiä. Niiden voidaan nähdä jatkavan Platonin Akatemiassa alkanutta dialektiikan tutkimusta. == Sisältö == Sofistiset kumoamiset pyrkii esittämään kaikki mahdolliset virhepäätelmät eli argumentaatiovirheet, jotka saattavat esiintyä väittelytilanteessa. Väittelyssä vastustaja tyypillisesti pyrkii luomaan illuusion, että hänen argumenttinsa ovat päteviä, ja että hänen päättelynsä etenee loogisesti oikein, vaikka hän tietäisikin olevansa heikoilla. Teoksessa käsitellään myös vastustajan provosointia. Virhepäätelmät voivat olla joko kielellisiä (jolloin ne ovat myös kielisidonnaisia) tai kielen ulkopuolisia. Esimerkiksi kieleen liittyvä virhepäätelmä voi seurata jonkun sanan tai ilmaisun moniselitteisyydestä, jolloin väitelause ei ole tosi kaikissa tapauksissa. Kielen ulkopuolinen virhepäätelmä taas voi seurata esimerkiksi jotain asiaa ja sen määrettä koskevien asioiden sekoittamisesta. == Lähteet == == Kirjallisuutta == === Suomennokset === * Aristoteles: Sofistiset kumoamiset. === Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia === * Aristotle: Sophistici Elenchi. Teoksessa Kreikankielinen alkuteksti. * Aristotle: On Sophistical Refutations. Teoksessa Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös. === Muuta kirjallisuutta === * == Aiheesta muualla == === Teokset === * Aristotle: On Sophistical Refutations The Internet Classics Archive. Luokka:Aristoteleen teokset Luokka:Kirjat logiikasta
Vjatšeslav Bykov

Vjatšeslav Arkadjevitš ”Slava” Bykov (, s. 24. heinäkuuta 1960 Tšeljabinsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Bykov on pelaajana kaksinkertainen olympiavoittaja ja viisinkertainen maailmanmestari. Bykov oli myös suhteellisen pienikokoinen pelaaja, hän pelasi samassa hyökkäysketjussa muun muassa Andrei Homutovin ja Viktor Žluktovin kanssa Neuvostoliiton maajoukkueessa. Québec Nordiquesin varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 1989. Bykov pelasi 199 maaottelua ja teki 87 maalia Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1981–1991. Hän voitti jääkiekon olympiakultaa Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Georgian muodostamassa yhdistyneessä joukkueessa 1992. Hän pelasi Moskovan TsSKA:ssa. Bykov on voittanut Venäjän maajoukkueen päävalmentajana maailmanmestaruuden vuosina 2008 ja 2009. Bykov erotettiin päävalmentajan tehtävästä vuonna 2011. == Saavutukset pelaajana == * jääkiekon olympiakulta 1988, 1992 * jääkiekon maailmanmestaruus 1983, 1986, 1989, 1990, 1993 * jääkiekon MM-hopea 1987 * jääkiekon MM-pronssi 1985 * Kanada-cup 1984, 1987 == Saavutukset valmentajana == Bykov valittiin Venäjän jääkiekkomaajoukkueen valmentajaksi 2006. * jääkiekon MM-kulta 2008, 2009 * jääkiekon MM-hopea 2010 * jääkiekon MM-pronssi 2007 == Aiheesta muualla == * Luokka:Neuvostoliittolaiset jääkiekkoilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Venäläiset jääkiekkoilijat Luokka:Venäläiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Quebec Nordiquesin varaamat pelaajat Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nancy Cartwright

Nancy Campbell Cartwright (s. 25. lokakuuta 1957 Kettering, Ohio) on yhdysvaltalainen Emmy-palkittu ääninäyttelijä. Cartwright tunnetaan erityisesti Simpsonit-animaatiosarjan Bart Simpsonin äänenä. ==Elämäkerta== Cartwright syntyi Ohiossa Miriam ja Frank Cartwrightille. Valmistuttuaan Kettering Fairmontin high schoolista Nancy siirtyi opiskelemaan Ohion yliopistoon ennen siirtymistään UCLA:han, jossa hän suoritti teatterialan tutkinnon. Omien sanojensa mukaan hän ei halunnut esiintyä kameran edessä vaan työskennellä ääninäyttelijöiden tavoin näkymättömänä ja hakeutui siksi ääninäyttelijäveteraani Daws Butlerin oppiin. ===Ura=== Cartwright teki ensimmäisiä äänirooleja animaatioihin vuonna 1980, jolloin hän oli Riku Rikkaan tyttöystävän Glorian äänenä Riku Rikkaan omassa piirrossarjassa. Cartwright oli muun muassa Gustyn äänenä My Little Pony and Friendsissä ja teki sivuääniä Alvin ja pikkuoravat -piirrettyyn. Samoihin aikoihin Simpsonien ääniä haettiin ja Nancy lähti koe-esiintymiseen. Aluksi häntä kaavailtiin Lisan rooliin, mutta nähtyään Bartin kuvan hän oitis halusi "näytellä" Bartia. Sittemmin Cartwrightista on tullut ehkä Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian suosituin ääni. Cartwright on palkittu Bartin roolista Emmyn lisäksi Annie- palkinnolla. Bartin ohella Cartwrightin muita vakituisia rooleja Simpsoneissa ovat Nelson Muntz, Ralph Wiggum, Todd Flanders, Kearney ja Database. Cartwright näyttelee nykyään myös pääosan Maggie Simpsonin äänistä, lukuun ottamatta tutista lähtevää ääntä (varhaisemmissa jaksoissa Maggien ääniä esitti Yeardley Smith). Simpsoneiden aikana hän on tehnyt äänirooleja niin elokuviin, kuin televisiosarjoihin, kuten Pieni merenneito, Animaaniset, Hopon poppoo, Toonsylvania ja All Grown Up. Lisäksi Cartwrightilla on ollut päärooleja Disneyn tuottamissa animaatiosarjoissa Vaihdokit ja Kim Possible, joista jälkimmäisestä sarjasta hänet huomioitiin Daytime Emmy-ehdokkuudella Rufusin ääniroolista. ===Skientologia=== Cartwright on Skientologiakirkon jäsen. Hän liittyi skientologeihin vuonna 1989 ja saavutti arvonimen Puhdas vuonna 1991. Vuonna 2007 Cartwright lahjoitti skientologeille 10 miljoonaa dollaria eli lähes kaksi kertaa vuosipalkkansa verran. Tästä hyvästä kirkko myönsi hänelle Patron Laureate -palkinnon. Vuonna 2009 Cartwright herätti pahennusta käyttäessään Bart Simpsonin nimeä ja ääntä puhelinnauhoitteessa mainostaessaan Skientologiakirkkoa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Nancy Cartwright Voice Chasersissa Luokka:Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät Luokka:Simpsoneiden ääninäyttelijät Luokka:Annie-palkinnon saajat Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Videopelien ääninäyttelijät Luokka:Skientologit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Darren Bent

Darren Bent (s. 6. helmikuuta 1984 Tooting, Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Mestaruussarjan Derby Countya lainalla Aston Villasta. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. == Ura == Bent on Ipswich Townin junioriakatemian kasvatti. Kaudella 2004–2005 hän oli joukkueen paras maalintekijä 19 maalillaan yhdessä Shefki Kuqin kanssa ja siirtyi seuraavana kesänä Charltoniin 2,7 miljoonalla punnalla. Ipswichissä Bent pelasi kaikkiaan 141 ottelua ja teki 55 maalia. Charltonissa pelatessaan hänet valittiin elokuussa 2005 Valioliigan kuukauden pelaajaksi. Bent siirtyi kesällä 2007 Valioliigasta pudonneesta Charltonista Tottenhamiin 16,5 miljoonalla punnalla. Bentistä maksettu siirtosumma on Tottenhamin historian suurin. Kesällä 2009 tämä englantilaishyökkääjä siirtyi Sunderlandiin. Tottenhamista siirto Sunderlandiin maksoi 10 miljoonaa puntaa. Bentistä tuli sillä hetkellä historian kallein Sunderlandin hankkima pelaaja. Aikaisempi siirtoennätys oli jo kaksi vuotta vanha, kun Sunderland oli maksanut maalivahti Craig Gordonista 9 miljoonaa puntaa. Riippuen pelatuista otteluista Bentin siirtosumma saattaa kasvaa vielä yhteensä 16,5 miljoonaan puntaan. Bent alle kirjoitti Sunderladin kanssa neljän vuoden mittaisen sopimuksen. Bentin siirto FIFAN virallisilla kotisivuilla (Luettu 16. elokuuta 2009) Sunderlandissa Bent pelasi tammikuuhun 2011 asti, jolloin Aston Villa osti hänet noin 24 miljoonalla punnalla. Maajoukkuetasolla Bent pelasi alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa 12 ottelua ja teki 8 maalia. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi 14 ottelua ja teki 9 maalia. Englannin A-maajoukkueessa hän debytoi 1. maaliskuuta 2006 ystävyysottelussa Uruguayta vastaan. Hänellä on tilillään seitsemän A-maaottelua Englannin maajoukkueessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Bentin tilastot Valioliigan sivuilla. *Bentin profiili theFA.comin sivuilla *Profiili FootballDatabase-tietokannassa Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Darius Vassell

Darius Martin Clarke Vassell (s. 13. kesäkuuta 1980 Sutton Coldfield, Englanti) on englantilainen uransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Vassell on jamaikalaisten maahanmuuttajien poika. Hän aloitti jalkapalloilijan uransa Birminghamin paikallisessa juniorisarjassa. Hän oli Aston Villan kannattaja ja pääsi seuran juniorijoukkueeseen, missä hän teki yhden kauden maaliennätyksen 39 maalillaan. Vassell pelasi ammattilaisurallaan seitsemän kautta Aston Villassa, neljä Manchester Cityssä, yhden turkkilaisessa Ankaragücüssä ja kaksi Leicester Cityssä. Hänen paras sarjakautensa tilastojen valossa oli kausi 2001–2002, jonka aikana hän teki 12 maalia.Darius Vassell National Football Teams -sivustolla Englannin maajoukkueessa Vassell pelasi vuosina 2002–2004 yhteensä 22 A-maaottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Ensiesiintymisensä hän teki vuonna 2002 ottelussa Alankomaita vastaan. Hän teki ottelussa 1–1-tasoitusmaalin. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Solothurn (kantoni)

Solothurn on kantoni Pohjois-Sveitsissä. Siellä on runsaat 270 000 asukasta. Kantonin pinta-ala on 790 neliökilometriä. Kantonin pääkaupunki on Solothurn. == Historiaa == Solothurn liittyi Sveitsin valaliittoon vuonna 1481. Vaikka ympärillä velloi uskonpuhdistus, Solothurn säilyi katolisena, ja siksi katoliset suurlähettiläät asettuivat sinne. Ranskan lähettiläät asuivat Solothurnin kaupungissa 250 vuoden ajan, ja heidän vaikutuksensa näkyy barokkityylisissä rakennuksissa.Solothurn Switzerland is Yours Solothurnin suojeluspyhimys on marttyyri Pyhä Ursus. == Maantiede == Kantoni sijaitsee pääosin Aarejoen laaksossa, Sveitsin Mittellandissa. == Hallinto ja asutus == === Kunnat === Solothurnin kantoni koostuu 109 kunnasta (31.12.2014 alkaen). Kunnat muodostavat 10 hallintoaluetta (). Kantonin kaupungit eli yli 10 000 asukkaan kunnat ovat: Kunta Asukasluku 31.12.2019 Olten 18 399 Grenchen 17 468 Solothurn 16 933 === Asukkaat === Solothurn on saksankielinen kantoni: sen asukkaista 88 prosenttia oli vuonna 2017 saksankielisiä. Katolilaiset ovat kantonin suurin uskonnollinen ryhmä (33 % v. 2017). Ulkomaalaisten osuus vakituisista asukkaista oli vuonna 2017 noin 22 prosenttia. == Talous == Maatalous oli pääelinkeino pitkälle 1900-luvulle, mutta 1800-luvulta alkaen teollisuus, ja myöhemmin ennen muuta palveluala, ovat nousseet tärkeämmiksi elinkeinoiksi. Vuonna 2016 maa- ja metsätalous työllisti enää kolme prosenttia solothurnilaisista. Teollisuudessa oli 27 prosenttia ja palvelualoilla 70 prosenttia työpaikoista. Teollisuus tuottaa muun muassa kelloja, koruja, tekstiileitä, paperia, sementtiä ja autojen osia. Oltenin itäpuolella, Dänikenissä, on Gösgenin ydinvoimalaitos, joka käynnistettiin vuonna 1979.New nuclear power plants Swiss Federal Office of Energy == Liikenne == Moottoritiet A1, A2 ja A5 kulkevat kantonin kautta. Olten ja Solothurn ovat rautatieliikenteen solmukohtia. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *
Heinrich von Kleist

Bernd Heinrich Wilhelm von Kleist (18. lokakuuta 1777 Frankfurt an der Oder – 21. marraskuuta 1811 Berliini) oli saksalainen näytelmä- ja romaanikirjailija sekä runoilija. Hänen tuotantonsa kuului romantiikan suuntaukseen. == Elämä == Kleist oli preussilainen aatelismies, upseeri mutta tunsi voimakasta mieltymystä filosofiaan, matematiikkaan sekä luonnontieteisiin, joita hän alkoi opiskella erottuaan armeijasta. Kleist oli mieleltään helposti synkkyyteen vajoava. Hänen mieliajatuksensa oli Immanuel Kantin filosofiasta ”tieto on turhaa ja toiveet turhia”. Ranskassa hän yritti pestautua Napoleonin armeijaan, mutta hänen palautettiin takaisin Saksaan liian sekavassa mielentilassa. Saksassa Kleist avusti äärikonservatiivista lehdistöä, mutta ei löytänyt politiikasta kutsumusta. Pettyneenä hän vetäytyi yhä enemmän omiin oloihinsa. Kleist tutustui parantumattomasti sairaaseen Henriette Vogeliin. Kleist ampui ensin naisen ja sitten itsensä 21. marraskuuta 1811. == Tuotanto ja vastaanotto == Kirjailijana Kleist liittyi romantiikan kirjallisuuteen, mutta hän pysytteli syrjässä ajan kirjallisista piireistä. Hän yritti myös saada näytelmiään esitettyä Weimarin klassismin hallinnoimassa Weimarin hoviteatterissa, mutta Johann Wolfgang von Goethe piti hänen töitään moraalisesti arveluttavina. Aikanaan hän ei ollut siten kuuluisa kirjailija, mutta ekspressionistit löysivät Kleistin teokset sata vuotta myöhemmin. Myös ranskalaiset jälkistrukturalistit Gilles Deleuze ja Félix Guattari ovat analysoineet Kleistin näytelmiä teoksissaan. Kleistin teoksia ovat muun muassa Rikottu ruukku (Der zerbrochene Krug). Rikottu ruukku -komedia osallistui kilpailuun, jossa kilpailijoiden piti kirjoittaa näytelmä Philibert Louis Debucourtin maalaukseen La cruche cassée pohjautuvasta kuparipiirroksesta. Rikottua ruukkua esitetään yhä usein Saksassa. Tunnettu ja edelleen esitetty on myös Homburgin prinssi Friedrich (Prinz Friedrich von Homburg, 1809–1810). == Suomennettuja teoksia == * * * * * ”Nukketeatterista”. (Über das Marionettentheater, 1810.) Suomentanut Maria Wich. Niin & Näin (68) 1/2011, s. 45–48. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * Man, Paul de: Esteettisen formalisointi: Kleistin ”Marionettiteatterista”. Suomentanut Vesa Pynttäri. Nuori Voima 5–6/2003. * Das Erhabene bei Kleist. In: Dirk de Pol: Epochensplitterbruch. Pandavia, Berlin 2021, S. 24-52. * == Aiheesta muualla == Luokka:Romantiikan kirjailijat Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1777 syntyneet Luokka:Vuonna 1811 kuolleet
Luettelo verkkoselaimista

Tämä on luettelo verkkoselaimista. == Merkittävät selaimet == *Google Chrome (Google, 2008–) *Internet Explorer (Microsoft, 1995–) *Microsoft Edge (Microsoft, 2015–) *Mozilla Firefox (Mozilla, 2004–) *Opera (Opera Software, 1996–) *Safari (Apple, 2003–) == Muut selaimet == __NOTOC__ == A == *ABrowse *Amaya *AMosaic *Arachne (selain) *AWeb == C == *Camino == D == *Dillo * Dolphin Browser *DoobleDooble Web Browser == E == *ELinks *Erwise == F == *Firefox Mobile *Flock == G == *Galeon == I == *IBrowse *iCab *Iceweasel *Internet Channel == K == *K-Meleon *Kazehakase *Konqueror == L == *Links *Lynx == M == *Midas (selain) *Midori *Mosaic *Mozilla Suite *MSN Explorer == N == *Nintendo DS Browser *Netscape *NetSurf *Nexus (selain) == O == *Opera *Opera Mini *Opera GX == S == *Safari *SeaMonkey *Sleipnir == T == * Torch == V == *ViolaWWW *Voyager (selain) *Vivaldi (selain) == W == *w3m *Web (selain) *WorldWideWeb (selain) == X == *xmosaic *xombrero == Lähteet == Luokka:Luettelot ohjelmistoista
William Gallas

William Gallas (s. 17. elokuuta 1977 Asnières, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi muun muassa Englannin Valioliigassa Chelsean, Arsenalin ja Tottenhamin joukkueissa. Gallas on tunnettu työmoraalistaan ja puolustustaidoistaan. Gallas aloitti uransa aikuisten tasolla SM Caenissa vuonna 1995. Vuonna 1997 hän siirtyi Ligue 1:n Marseilleen, missä pelasi vuoteen 2001 saakka. Toukokuussa 2001 hän siirtyi 6,2 miljoonalla punnalla Chelseaan, missä hän muodosti aisaparinsa John Terryn kanssa toimivan yhteistyön joukkueen puolustuksen keskustassa. Chelseassa Gallas voitti kaksi Valioliigan mestaruutta peräjälkeen vuosina 2005 ja 2006 sekä kertaalleen Englannin liigacupin vuonna 2005. Chelseaa Gallas edusti 213 kertaa ja teki niissä 14 maalia. Gallas siirtyi 30. elokuuta 2006 Arsenaliin vaihtokaupassa, jossa Chelsea sai Arsenalista maajoukkuepuolustaja Ashley Colen. Lisäksi Chelsea maksoi Arsenalille viisi miljoonaa puntaa. Keväällä 2010 Arsenal ei suostunut Gallas'n vaatimaan kahden vuoden pituiseen sopimukseen ja Gallas lähti seurasta. Gallas pelasi kaikkiaan Arsenalissa 145 ottelua ja teki niissä 17 maalia. Hän myös toimi joukkueen kapteenina kaudella 2007–2008. Elokuussa 2010 Gallas siirtyi ilmaisella siirrolla Chelsean ja Arsenalin paikalliskilpailijan Tottenham Hotspurin riveihin, Gallas teki Tottenhamin kanssa vuoden mittaisen pelaajasopimuksen. Ranskan maajoukkueessa Gallas debytoi lokakuussa 2002 Sloveniaa vastaan pelatussa EM- karsintaottelussa, jonka Ranska voitti maalein 5–0. Kaikkiaan hän pelasi 84 maaottelua ja teki niissä viisi maalia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Gallas Football Database -tietokannassa Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
TM Racing

TM on italialainen moottoripyörämerkki, joka tunnetaan tehokkaiden motocross- ja enduropyörien sekä mikroautomoottorien valmistajana. Insinöörit Claudio Flenghi ("mr. Engine") ja Francesco Battistelli ("mr. Frame") perustivat TM:n vuonna 1976. Nimi "TM" tulee Flenghinin ja Battistellin lapsista, Thomas ja Mirko. Vuonna 1977 TM valmisti ensimmäisen pyöränsä nuorelle kilpa-ajajalle, Gastone Serafinille. Vuonna 1978 rikkoutui 200 valmistetun TM motocross-pyörän raja. Vuonna 1982 Francesco Battistelli jätti TM:n, ja hänen paikkansa otti kilpa-ajaja Gastone Serafini, joka jätti kilpauransa ja alkoi työskennellä täysipäiväisesti Claudio Flenghinin rinnalla. 1980-luvulla TM saavutti erinomaisia tuloksia niin kansallisesti kuin kansainvälisestikin. == Aiheesta muualla == * TM-Racing * TM Maahantuoja Suomessa Luokka:Italialaiset moottoripyörävalmistajat
Anthony Grant

Anthony Grant (s. 6. kesäkuuta 1987) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hänen seuransa on Englannin Valioliigan Chelsea. Grant debytoi Chelsean edustusjoukkueessa toukokuussa 2005 vaihtomiehenä ottelussa Manchester Unitedia vastaan. Hän ei ole vielä vakiinnuttanut paikkaansa kovatasoisessa Valioliigajoukkueessa. Tammikuussa 2006 hän oli lainassa Oldhamissa. ==Aiheesta muualla== * Grant BBC:n tietokannassa Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gerard Nijboer

Gerard Nijboer (s. 18. elokuuta 1955) on alankomaalainen kestävyysjuoksija. Nijboer juoksi 26. huhtikuuta 1980 Amsterdamin maratonin voittoon tehden Alankomaiden ennätyksen ajalla 2.09.01. Ennätys pysyi voimassa 23 vuotta, kunnes Kamiel Maase rikkoi sen. Samana vuonna Moskovan olympialaisissa Nijboer oli sairastanut ennen juoksua virustaudin, mutta pysyi viiden hengen kärkiryhmässä juoksun loppuvaiheisiin saakka. Hän joutui antautumaan Waldemar Cierpinskille, mutta juoksi maaliin toisena 17 sekuntia Cierpinskille hävinneenä. Vuonna 1982 Ateenassa pidetyissä EM-kisoissa Nijboer voitti EM- kultaa. Hänet valittiin samana vuonna Alankomaiden vuoden urheilijaksi. Hän osallistui maratonille myös 1984 ja 1988 olympialaisissa, mutta ei saavuttanut enää mitaleita. Hän voitti uransa aikana Amsterdamin maratonin neljästi. Urheilu-uransa jälkeen hän on toiminut kestävyysjuoksuvalmentajana KNAU- seurassa. Luokka:Alankomaalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ella Kanninen

Ella Kanninen (s. 3. marraskuuta 1974 Vihti) on suomalainen toimittaja ja juontaja. == Elämä ja ura == Kanninen kirjoitti ylioppilaaksi Nummelan lukiosta vuonna 1993 ja vietti sen jälkeen vuoden Ranskassa Grenoblessa yliopiston järjestämällä kielikurssilla. Hän valmistui toimittajaksi Tarton yliopistosta vuonna 1999. Kanninen on käynyt myös Suomen Ilmailuopiston lentoemäntäkurssin. Ennen televisiouraa hän kirjoitti artikkeleita muun muassa Kauneus ja terveys -lehteen. Kanninen kirjoitti joulukuussa 2021 ilmestyneen kirjansa Jokanaisen remonttikirja yhdessä Jasmiini Lappalaisen kanssa. Kirjassa annetaan ohjeita pintaremonttien tekoon itse. === Televisiotyö === Kannisen televisioura alkoi Ylen Aamu-TV:ssä. Myöhemmin hän toimi uutistenlukijana TV1:ssä. Suomessa Kannisesta tuli tunnettu televisiokasvo kieltenopetusta antaneen TV1:n tositelevisiosarjan Talo Italiassa juontajana. Lisäksi hän toimi apulaistuottajana vuonna 2007 esitetyssä Talo Espanjassa -sarjassa. Keväällä 2010 esitettiin kilpailusarjan kolmas kausi Talo Ranskassa, ja Kanninen toimi ohjelman apulaistuottajana ja juontajana. Vuosina 2008–2009 Kanninen juonsi Yle Teemalla tiedeohjelmaa Tutkiva juttu. Kanninen on juontanut ja toimittanut myös ajankohtaisia tapahtumia. Hän teki Ylelle taustajuttuja Torinon talviolympialaisista 2006. Kesällä 2010 hän juonsi Tangomarkkinat yhdessä Mikko Peltolan kanssa. Juhannuksena 2012 hän juonsi Iiro Rantalan kanssa Yle Teemalla 13-tuntisen Juhannusjuna-kulttuuriohjelman. Kanninen juonsi MTV3:n Tanssii tähtien kanssa -ohjelmaa vuosina 2006–2007 Marco Bjurströmin kanssa. Hän palasi ohjelman juontajaksi seitsemännelle tuotantokaudelle syksyllä 2012 korvaten äitiyslomalla olleen Vappu Pimiän. Kanninen on tehnyt myös matkailuohjelmia. Hän työskenteli muutaman vuoden Italian televisiossa matkailuohjelmassa Il Viaggiatore. Yle Teema esitti kevätkesällä 2012 Italiaan keskittyvän matkailuohjelman Tie Roomaan: kaksi pientä elefanttia, jossa Kanninen toimi oppaana. Kesällä 2012 Ylen Aamu-TV:ssä esitettiin Kannisen juontamaa matkailuohjelmaa Ella Kannisen Toscana. Huhtikuussa 2016 ilmestyi Kannisen kirja Ellan Toscana: Kyläelämää Italiassa. Helmikuusta 2013 Kanninen juonsi Puoli seitsemän -ohjelmaa Yle TV1:llä. Hän oli alun perin Marja Hintikan sijainen tämän äitiysloman ajan, mutta jatkoi tehtävässä syyskuun 2014 loppuun. Kanninen palasi juontamaan ohjelmaa marraskuussa 2020. Kanninen joutui ohjelmasta sairauslomalle vuonna 2021 ja hänelle suoritettiin kohdunpoisto. == Yksityiselämä == Kannisen aviomies Valerio Chinca on italialainen avaruusinsinööri, joka työskentelee energia- alalla. Heillä on kaksi poikaa. Kanninen asui Firenzen ulkopuolella Toscanan maaseudulla ennen kuin muutti lastensa kanssa 2019 takaisin Suomeen ja asettui asumaan Vantaan Ilolaan. == Teokset == * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Käänteishyljintä

Käänteishyljintä eli graft-versus-host-reaktio on elinsiirron komplikaatio, jossa kudossiirteen valkosolut tunnistavat immuunipuutteisen isännän kudosrakenteita vieraiksi ja kehittävät immuunivasteen niitä kohtaan. Yleisimmin käänteishyljintä tapahtuu luuytimensiirron tai kantasolujensiirron jälkeen. Luuytimensiirrolla hoidetaan pahanlaatuisia verisairauksia kuten leukemiaa. Allogeeninen eli toisesta ihmisestä otettu luuydin- tai kantasolusiirre sisältää immuunijärjestelmän soluja, jotka saattavat aktivoitua ja hyökätä sen henkilön elimistöä vastaan, jolle siirto on tehty. Yleisimmin reaktion aiheuttavat T-solut. Akuutti tai krooninen käänteishyljintäreaktio ilmaantuu noin 60 prosentille siirtopotilaista. Reaktio voi hoitua lääkkeiden avulla, mutta johtaa joskus hankaliin elinvaurioihin ja jopa kuolemaan.Porkka, K. (2004). "Kantasolujensiirrot." Duodecim 120(11):1391-9. Kun luuytimen- tai kantasolujensiirrolla hoidetaan verisyöpää, käänteishyljintäreaktio kohdistuu elimistön terveiden solujen lisäksi myös syöpäsoluihin, jolloin ilmiöstä käytetään nimitystä "graft- versus-tumor". Siirteen terveiden lymfosyyttien syöpäsoluja tuhoava vaikutus on perustana sille, miksi toiselta ihmiseltä saadun kantasolujensiirron tulokset ovat parempia kuin siirrettäessä omia tai identtisen kaksosen luovuttamia kantasoluja. Käänteishyljintä saattaa tapahtua myös verensiirron seurauksena. Verensiirron aiheuttaman käänteishyljinnän voimakkuus on suhteessa siirretyn verivalmisteen sisältämien lymfosyyttien määrään. Vaarassa ovat potilaat, joiden immuunijärjestelmä on vajavainen eikä siten pysty puolustamaan elimistöä. Immuunivajaus voi olla synnynnäinen tai hankinnainen, kuten immunosuppressiolääkityksen tai AIDS:n aiheuttama.Matinlauri, I. (2004). "Verivalmisteiden immunologiset vaikutukset." Duodecim 120(7):867-75. Käänteishyljintää esiintyy harvoin myös kiinteiden elinten siirron yhteydessä, jolloin se on yleensä tyypiltään lievempi. Käänteishyljintään on kehitetty soluhoito, joka on toistaiseksi kokeiluasteella. ==Lähteet== Luokka:Immunologiset sairaudet Luokka:Elinsiirtokirurgia
No Bull

No Bull on hard rock -yhtye AC/DC:n marraskuussa 1996 julkaisema video, joka sisältää 10. heinäkuuta 1996 Las Ventasin härkätaisteluareenalla Espanjan pääkaupungissa Madridissa kuvatun konsertin. Kuuluisa kappale "Back in Black" esitettiin ensimmäisenä edesmenneen Bon Scottin kunniaksi. Konsertti julkaistiin myöhemmin myös DVD:nä. == Kappaleluettelo == # "Back in Black" # "Shot Down in Flames" # "Thunderstruck" # "Girls Got Rhythm" # "Hard as a Rock" # "Shoot to Thrill" # "Boogieman" # "Hail Caesar" # "Hell's Bells" # "Dog Eat Dog" # "The Jack" # "Ballbreaker" # "Rock and Roll Ain't Noise Pollution" # "Dirty Deeds Done Dirt Cheap" # "You Shook Me All Night Long" # "Whole Lotta Rosie" # "T.N.T." # "Let There Be Rock" # "Highway to Hell" # "For Those About to Rock (We Salute You)" DVD-versiossa on mukana konsertin lisäksi kappaleen "Hard as a Rock" musiikkivideo ja dokumentti kyseisen musiikkivideon teosta. == Yhtyeen kokoonpano == * Brian Johnson – laulu * Phil Rudd – rummut * Cliff Williams – basso * Angus Young – soolokitara * Malcolm Young – rytmikitara Luokka:AC/DC:n albumit Luokka:Musiikki-DVD:t
Call of Duty

Call of Duty on ensimmäisen persoonan ammuntapeleihin perustuva pelisarja, jota julkaisee Activision ja kehittävät pääasiassa Infinity Ward, Treyarch ja Sledgehammer Games. Pelisarjassa käsitellään toista ja kolmatta maailmansotaa, kylmää sotaa sekä modernia terrorisminvastaista sotaa. Call of Duty: Black Ops II, Call of Duty: Ghosts, Call of Duty: Advanced Warfare, Call of Duty: Black Ops III, Call of Duty: Infinite Warfare ja Call of Duty: Black Ops IIII sijoittuvat tulevaisuuteen. == Videopelit == Julkaisu Nimi Kehittäjä 2003 Call of Duty Infinity Ward 2004 Call of Duty: United Offensive Gray Matter Interactive 2004 Call of Duty: Finest Hour Spark Unlimited 2005 Call of Duty 2 Infinity Ward 2005 Call of Duty 2: Big Red One Treyarch Gray Matter Interactive Pi Studios 2006 Call of Duty 3 Treyarch 2007 Call of Duty: Roads to Victory Amaze Entertainment 2007 Call of Duty 4: Modern Warfare Infinity Ward 2008 Call of Duty: World at War Treyarch 2008 Call of Duty: World at War – Final Fronts Rebellion Developments 2009 Call of Duty: Modern Warfare 2 Infinity Ward 2010 Call of Duty: Black Ops Treyarch 2011 Call of Duty: Modern Warfare 3 Infinity Ward Sledgehammer Games 2012 Call of Duty: Black Ops II Treyarch 2012 Call of Duty: Black Ops Declassified Nihilistic Software 2013 Call of Duty: Ghosts Infinity Ward Raven Software Neversoft 2014 Call of Duty: Advanced Warfare Sledgehammer Games 2015 Call of Duty: Black Ops III Treyarch 2016 Call of Duty: Infinite Warfare Infinity Ward 2016 Call of Duty: Modern Warfare Remastered Raven Software 2017 Call of Duty: WWII Sledgehammer Games Raven Software 2018 Call of Duty: Black Ops IIII Treyarch 2019 Call of Duty: Modern Warfare Infinity Ward 2020 Call of Duty: Black Ops Cold War Treyarch, Raven Software 2021 Call of Duty: Vanguard Sledgehammer Games 2022 Call of Duty: Modern Warfare II Infinity Ward 2023 Call of Duty: Modern Warfare III Sledgehammer Games ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Call of Dutyn viralliset kotisivut * Call of Duty -wiki * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
David Caruso

David Stephen Caruso (s. 7. tammikuuta 1956 Forest Hills, Queens, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on italialaisia ja irlantilaisia sukujuuria. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat etsivä John Kelly NYPD Bluessa (1993–1994) sekä kulttimaineeseen noussut komisario Horatio Caine televisiosarjassa CSI: Miami (2002–2012). Lisäksi Caruso on näytellyt irlantilaisjengin johtajaa televisiosarjassa Hill Street Blues. Caruso on myös näytellyt ensimmäisessä Rambo-elokuvassa Rambo – taistelija sheriffin apulaista Mitchiä. Hän näyttelee elokuvassa Hudson Hawk – varkaista parhain Kit Katia. Caruso on voittanut Golden Globen vuonna 1994 parhaasta miespääosasta sarjasta NYPD Blue ja lisäksi hän sai samana vuonna Emmy- ehdokkuuden sarjasta NYPD Blue. Caruso on menestynyt paremmin televisiosarjojen kuin elokuvien näyttelijänä . == Yksityiselämä == Caruso on ollut kolmesti naimisissa. Ensimmäinen avioliitto oli Cheri Maugansin kanssa vuosina 1979–1984, toinen avioliitto oli näyttelijä Rachel Ticotin kanssa vuosina 1984–1987. Liitossa syntyi yksi lapsi (s. 1984). Kolmas avioliitto oli Margaret Buckleyn kanssa vuosina 1996–2007. Myöhemmin Caruso seurusteli Liza Marquezin kanssa, jonka kanssa he erosivat lokakuussa 2007. Heillä on kaksi yhteistä lasta, poika ja tytär. Näyttelemisen ohella Caruso oli Steam on Sunset -vaate- ja huonekaluliikkeen osaomistaja Miamissa. == Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt