EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Objective-C

Objective-C on olio-ohjelmointia tukeva ohjelmointikieli joka on toteutettu pienenä oliopohjaisena laajennuksena C-ohjelmointikieleen. Kielen oliomalli perustuu Smalltalkiin. Kieli on ollut pääasiallinen kieli Applen OS X ja iOS -alustoille ja niiden rajapinnoille. Vuodesta 2014 lähtien kielen suosio on laskenut Applen ilmoitettua, että Swift-kieli tulisi korvaamaan Objective-C:n. Objective-C:n kehittivät pääasiassa Brad J. Cox ja Tom Love 1980-luvun alussa Stepstone-yhtiössään. Molemmat olivat tutustuneet Smalltalkiin ITT Technical Instituten ohjelmistotekniikkakeskuksessa 1981. Cox alkoi lisätä C-kääntäjään ominaisuuksia Smalltalkista. Loven puolestaan palkkasi Schlumberger Research 1982. He perustivat myöhemmin Productivity Products Internationalin myymään tuotettaan. Cox julkaisi kielen kuvauksen 1986 kirjassaan Object-Oriented Programming, An Evolutionary Approach. Objective-C:n Smalltalk-perusta näkyy syntaksissa ja käytettävässä termistössä. Siinä missä Simulasta objektimallinsa lainanneessa C++:ssa kutsutaan luokan jäsenfunktioita, Objective-C:ssä niille lähetetään viestejä. Objective-C:ssa metodeille käytetään aina ajonaikaista sidontaa. == Käyttökohteet == Vuonna 1988 Applelta lähteneen Steve Jobsin NeXT lisensoi Objective-C:n StepStonelta ja julkaisi kääntäjän ja kirjastot, joihin NeXTStepin käyttöliittymä perustui, sekä käyttöliittymäeditorin. Objective-C:tä käytetään Mac OS X, iOS ja GNUstep -ympäristöissä, jotka molemmat perustuvat OpenStep-standardiin. Tämä käyttö on peräisin NeXTSTEP-käyttöjärjestelmästä, joka oli perustana Applen uuden sukupolven käyttöjärjestelmälle. GNU-projektin GCC sisältää Objective-C- kääntäjän. Eräät NeXTStepin käyttöliittymään ihastuneet vapaiden ohjelmistojen puolestapuhujat alkoivat kehittää omaan versiotaan avoimeen OpenStep- standardiin perustuvasta käyttöliittymästä 1990-luvun alkupuolella. Dennis Glatting kirjoitti GNU-projektin gnu-objc-kirjastot 1992. Apple osti NeXTin vuonna 1996 ja käytti OpenStepia uuden Mac OS X -käyttöjärjestelmänsä perustana. Suurin osa Applen Cocoa-rajapinnasta perustuu OpenStepiin ja se on nykyisin suurin Objective-C:tä käyttävä kehitysympäristö. Apple haluaa päästä eroon Objective-C:stä ja on kehittänyt sen korvaajaksi Swift- ohjelmointikielen. == Esimerkki == C++:n tapainen kutsu olion metodiin ja argumentin välittäminen sille: objekti->metodi(argumentti); Objective-C:ssä vastaava kutsu olion metodiin ja argumentin välittäminen sille: [objekti metodi:argumentti]; == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Introduction to The Objective-C Programming Language (Apple) Luokka:C-sukuiset ohjelmointikielet Luokka:Vuoden 1986 ohjelmistot Luokka:1980-luvun ohjelmointikielet
Œ

Œ (œ) on kirjain, ligatuuri, joka on muodostettu yhdistelemällä kirjaimet O ja E. Sitä käytettiin alun perin keskiaikaisessa latinassa eräissä kreikkalaisperäisissä lainasanoissa, joissa kirjaimet o ja e oli alun perin kirjoitettu erillisinä. Nykyään kirjainta Œ käytetään muun muassa ranskassa eräissä tapauksissa /œ/-tai /ø/ -äänteen merkkinä. Nämä molemmat ovat suomen ö:n tapaisia vokaaleja, joista kuitenkin /œ/ on selvästi avoimempi. Ranskassa œ:n jäljessä on useimmiten kirjain u, mutta myös yhdistelmät œu tai eu lausutaan samoin kuin pelkkä œ. Kirjain œ esiintyy melko harvoissa sanoissa, joista eräitä tavallisimpia ovat œil (silmä), sœur (sisar), cœur (sydän), œuf (muna) ja bœuf (härkä). Eräissä lainasanoissa, varsinkin lääketieteellisissä termeissä, se esiintyy myös e-äänteen merkkinä kuten cœliaque (keliakia). Maantieteessä esimerkiksi maakunta Kambodžassa Kâmpóng Spœ. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa œ:tä käytetään suomen ö:n tapaisen, mutta avoimemman vokaalin merkkinä. Wolmar Schildtin 1800-luvulla kehittämässä venykekirjoituksessa suomen ö-kirjainta vastasi ensiksi œ-kirjain, mutta myöhemmin sen tilalle tuli ø. == Merkistöt == Kirjaimia Œ ja œ ei ole ASCII- merkistössä, mutta Unicodessa niiden koodiarvot ovat U+0140 ja U+0156. Henkilökohtaisilla tietokoneilla Œ saadaan aikaan pitämällä -näppäintä alhaalla ja painamalla numeronäppäimistön näppäimiä 0140, œ taas vastaavasti pitämällä -näppäin alhaalla ja painamalla numeronäppäimistön näppäimiä 0156. == Katso myös == * Æ * Ø * Ö O Luokka:Ligatuurit
Henkiraha

Henkiraha eli henkivero ( tai personell utskyld) oli Ruotsissa ja Suomessa aiemmin käytetty henkilökohtainen vero, jonka kantaminen merkittiin henkikirjaan. Henkirahan suuruus oli riippumaton henkilön tuloista, mutta siitä saattoi saada vapautuksen useilla eri perusteilla. Henkiraha otettiin Ruotsissa ja Suomessa käyttöön vuonna 1634, kun 1625 maksettavaksi määrätyn leipäviljan myllytulli-nimisen kulutusveron periminen ei käytännössä onnistunut. Jokaisen aatelittoman täysi-ikäisen kruunun alamaisen tuli maksaa henkirahaa vuosittain kruunulle tuloistaan ja omaisuudestaan riippumatta. Vähitellen tästä verosta vapautettiin monia väestöryhmiä.Nordisk Familjebok s. 818-819. Runeberg.org. Tallennettu 14.12.2013 Vanha henkirahajärjestelmä korvattiin Suomessa vuonna 1865 käyttöön otetulla uudella henkirahalla, jolla korvattiin muitakin veromuotoja: # Laamannin- ja tuomarinvero, jolla kustannettiin näiden virkamiesten elatus käräjillä. # Säätyjen vuonna 1624 maksaakseen ottamat teinirahat koulunuorison ylöspitoon. # Viipurin läänissä maksetut poduschnierahat. Uusi henkiraha piti jokaisen 16–63-vuotiaan naisen ja miehen maksaa valtiolle vuosittain ikään ja säätyyn katsomatta. Se oli tuloista ja omaisuudesta riippumaton kiinteä maksu. Henkirahan suuruus oli vuosina 1865–1914 kaksi markkaa mieheltä ja yksi markka naiselta. Vuosina 1915–1916 vero oli kaksinkertainen ja lopulta vuosina 1918–1925 kaikki 18–64-vuotiaat naiset ja miehet maksoivat henkirahaa viisi markkaa vuodessa. Henkirahan maksamisesta oli vapautettu vaivaishoidolta elatusta saavat ja vaivaista isää, äitiä tai sukulaista elättävät henkilöt. Veroa ei myöskään tarvinnut maksaa sen, jolla oli vähintään kolme alle 10-vuotiasta lasta tai viisi alle 16-vuotiasta lasta. Kuusamon pitäjän täysi-ikäiset asukkaat maksoivat vain puolet henkirahasta. Kokonaan verosta oli vapautettu asukkaat Enontekiöllä, Kittilässä, Sodankylässä, Kuolajärvellä, Inarissa ja Utsjoella sekä Suomen sotaväen miehistö ja Suomessa asuvat ulkomaalaiset, joihin luettiin myös venäläiset. Henkirahan periminen lopetettiin Manner-Suomessa vuoden 1924 lopussa ja Ahvenanmaalla 23. huhtikuuta 1925. Evankelis- luterilaiset seurakunnat kantoivat henkirahaa vuoteen 1945 asti. Ruotsissa veron periminen lopetettiin vuonna 1938. ==Lähteet== * Asetus hengeltä maksettavista veroista, 5/1865. * === Viitteet === Luokka:Historialliset verot
Jenni Mikkonen

Jenni Johanna Mikkonen (o.s. Honkanen; s. 24. helmikuuta 1980 Lahti) on Lahden Vesisamoilijoita edustava kilpameloja. Hän kilpailee pääasiassa kajakkiyksiköiden 200 ja 500 metrin matkoilla. Hänet on valittu Suomen Kanoottiliiton Vuoden ratamelojaksi vuonna 2002 yhdessä kaksikkoparinsa Filippa Sjöbergin kanssa. Vuonna 2004 hänet nimitettiin Vuoden ratamelojaksi ja samalla lajin parhaana Vuoden melojaksi. Lahden kaupungin Vuoden urheilijaksi Honkanen on nimitetty vuosina 2004 ja 2005. Jenni Mikkosen aviomies Kalle Mikkonen on myös maajoukkuemeloja. == Saavutuksia == ===Suomenmestaruuskilpailut=== * 11 Suomen mestaruutta K-1 500 m 1996-2012 * 12 Suomen mestaruutta K-1 200 m 1997-2012 * 3 Suomen mestaruutta K-1 1000 m (2000, 2001 ja 2008) * Yhteensä 112 SM-mitalia (1995-2013) ===Euroopanmestaruuskilpailut=== * EM-kilpailut (nuoret) 1998 K-1 500 3.sija * EM-kisat 2000 K-1 200m, 4. sija * EM-kisat 2005 K-1 200 m, 3. sija * EM-kisat 2006 K-2 200 m Anne Rikalan parina, 3. sija * EM-kisat 2008 K-2 500 m Anne Rikalan parina, 2. sijaMikkonen ja Rikala meloivat EM-hopeaa ja olympiapaikanYle 18.5.2008 * EM-kisat 2009 K-1 200 m, 4. sija; K-1 500 m, 8. sija * EM-kisat 2010 K-1 200 m, 9. sija * EM-kisat 2011 K-1 200 m, 4. sija * EM-kisat 2012 K-1 200 m, 4. sija ===Maailmanmestaruuskilpailut=== * MM-kisat 2001 K-1 200m, 8. sija * MM-kisat 2002 K.2 500m Filippa Sjöber parina, 8. sija * MM-kisat 2003 K-2 500m Filippa Sjöberg parina, 9. sija * MM-kisat 2005 K-2 500m Laura Inha parina, 7. sija * MM-kisat 2006 K-2 200 m Anne Rikalan parina, 3. sija; K-1 500 m, 8. sija * MM-kisat 2007 K-2 500 m Laura Inhan parina, 9. sija * MM-kisat 2009 K-1 200 m, 7. sija * MM-kisat 2010 K-1 200 m, 16. sija; K-1 500m, 15. sija * MM-kisat 2011 K-1 200 m, 12. sija MM Cup kokonaiskilpailu 2012, 2. sija ===Olympialaiset=== * Ateenan olympialaiset 2004 K-1 500 m, 8. sija * Pekingin olympialaiset 2008 K-2 500 m Anne Rikalan parina, 7. sija * Lontoon olympialaiset 2012 K-1 200m B-finaalin voittaja, 9. sija == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Jenni Mikkosen blogi *Ylen Elävä arkisto: Kajakkiduo Rikala & Mikkonen Luokka:Suomalaiset melojat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Syntyinen

Syntyinen oli karjalaisessa kansanperinteessä esiintyvä henkiolento, jolla tarkoitettiin yleensä suvun vainajien palvottuja sieluja, joskus myös kristittyjä pyhimyksiä. Ensin mainittu merkitys on ilmeisesti alkuperäinen, jälkimmäinen myöhempää kerrostumaa. Vienan-Karjalassa "syntyset" tarkoittaa vainajalaa, sananmukaisemmin vainajien joukkoa. Suvun vainajia kutsuttiin myös omakuntaisiksi. Myös ihmisen Luonto eli suojelushaltija on ilmeisesti syntyinen – ainakin sitä sanottiin synnyksi. Syntyiset asuivat vainajalassa eli Tuonelassa, ja näiden joukko tavallaan muodosti Tuonelan. Syntyisiltä pyydettiin yleensä apua erilaisiin ongelmiin. Kuolinitkuissa eli kuolemantapauksen ja vainajan vuoksi lauletuissa itkuvirsissä kerrottiin tai toivotettiin, että syntyiset veisivät vainajan hyvään ja kauniiseen vainajalaan. ==Katso myös== *Vainajien palvonta *Synty ==Lähteet== *Martti Haavio: Suomalainen mytologia (1967) *Stepanova, Eila, ”Mythic Elements of Karelian Laments: The Case of Syndyzet and Spuassuzet”, Mythic Discourses: Studies in Uralic Traditions, toim. Frog, Anna-Leena Siikala, ja Eila Stepanova, Studia Fennica Folkloristica, 20 (Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2012), 257-87, https://www.academia.edu/3709480 Luokka:Suomalaiset jumalat ja taruolennot
Sukuvainajala

Sukuvainajala on mytologinen tuonpuoleisessa oleva kuolleiden koti, vainajala, joka on varattu vain tietyn suvun vainajille. Sukuvainajalaan ovat uskoneet eräät suomalais-ugrilaiset, myös jotkut karjalaiset. Sukuvainajalasta oli peräisin esimerkiksi luonto, elävän ihmisen suojelushaltija ja entinen suvun kantavanhempi. Käsitykset sukuvainajalasta liittyvät vainajien palvontaan. Eri sukujen jäsenet menivät omiin vainajaloihinsa, joista heidät saattoivat jälkipolvet tavoittaa. Käsityksillä sukuvainajaloista saattoi olla tekemistä sen seikan kanssa, että oli myös sukukalmistoja, suvun omia hautausmaita. Luokka:Suomalaisen mytologian paikat ja olotilat Luokka:Vainajalat
Anglit

Anglit (saksaksi: Angeln, muinaisenglanniksi: Englas, latinaksi: yks. Anglus, mon. Anglii) olivat germaanikansa, joka asui alun perin Angelnissa, nykyisessä Schleswig-Holsteinissa. Sieltä he muuttivat 200-luvulla Pohjois-Ranskaan ja 300-luvulla Englantiin.Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 38 Roomalaisten vetäydyttyä Britanniasta anglit valloittivat saaren itäosat 400-luvulla. Eteläistä ja itäistä Britanniaa ryhdyttiin heidän mukaansa kutsumaan Englalandiksi eli Englanniksi, joka merkitsee ”Anglien maata”. Anglit mainitaan ensimmäisen kerran Tacituksen teoksessa Germania, jossa hän kertoo anglien palvoneen Nerthus-jumalatarta. Beda Venerabilis mainitsee heidät teoksessaan Historia Ecclesiastica Gentis Anglorum, jonka mukaan anglit asuivat alun perin Angelnissa ja siirtyivät sieltä Englantiin. Britanniassa anglit muodostivat Northumbrian, Itä-Anglian ja Mercian kuningaskunnat. == Lähteet == *Paavo Castrén ja Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava 2000. ISBN 951-1-12387-4. === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Germaaniheimot Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Maatalouskone

Maatalouskone on kone, jota käytetään maatalouden harjoittamisessa. Maatalouskoneet voidaan jakaa maanviljelyyn, karjanhoitoon ja metsänhoitoon tarkoitettuihin koneisiin. Maatalouskoneet alkoivat yleistyä Suomessa 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Tähän vaikutti maatalouskoneiden hinnan lasku 1890-luvulla ja samanaikainen työvoimakustannuksien nousu. == Katso myös == * Luettelo maatalouskoneista vuodenkierron mukaan == Lähteet == == Aiheesta muualla ==
Harvasoluiset

Harvasoluiset eli mesotsooit (Mesozoa) on aiemmin käytössä ollut eläinkunnan pääjakso, jonka jäsenillä ei ollut täydellistä eläimille tyypillistä ruumiinrakennetta. Siihen kuului kaksi ryhmää, madonharvasoluiset (Orthonectida) ja mustekalanharvasoluiset (Dicyemida). Lisäksi harvasoluiset voitiin luokitella yhdessä laakkoeläinten (Placozoa) kanssa alakunnaksi AgnotozoaWhittaker, R. H: Broad Classification: The Kingdoms and the Protozoans. Teoksessa . Nykyisen tietämyksen valossa harvasoluiset ei ole monofyleettinen ryhmä, ja nimeä käytetään vain kuvailevassa eikä enää luokittelevassa merkityksessä. Mustekalanharvasoluiset ja madonharvasoluiset luokitellaan nykyisin omiksi pääjaksoikseen, mutta DNA-analyysien perusteella madonharvasoluiset vaikuttavat itse asiassa muodostavan ryhmän nivelmatojen pääjaksossa (Annelida). Kaikki tunnetut harvasoluiset ovat madonmuotoisia ja ne elävät loisina selkärangattomissa merieläimissä. == Lähteet == Luokka:Eläinkunta
Laakkoeläimet

Laakkoeläimet (Placozoa) on alkeellisena pidetty eläinkunnan pääjakso. Siitä tunnetaan toistaiseksi virallisesti vain yksi laji, Trichoplax adhaerens. Laakkoeläimen litteä ruumis muodostuu vain yhdestä siimallisesta epiteelisolukerroksesta, jonka sisäpuolella olevassa nesteessä on irrallisia sukkula- tai tähtisoluja. T. adhaerens on vain puolen millimetrin mittainen ja elää meressä. Lajin löysi Franz Eilhard Schulze vuonna 1883. Laakkoeläimien pääjakson nimesi Karl Grell vuonna 1971. Pääjakson tieteellinen nimi Placozoa tulee muinaiskreikan sanoista eli ’tasanko’ ja eli ’eläin’. == Evoluutio, genomi ja rakenne == Laakkoeläin syntyi noin 600 miljoonaa vuotta sitten. Laakkoeläin saattaa olla muiden monisoluisten eläinten kantamuoto. Laakkoeläin on pieni ja yksinkertainen, mutta siinä on suuri määrä erilaisia geenejä. Laakkoeläimen DNA:ssa on 98 miljoonaa emästä, joista muodostuu 11 514 geeniä. Emäksiä on 3 % ihmisen genomin määrästä, mutta ihmisellä on vain noin kaksi kertaa niin paljon geenejä kuin laakkoeläimellä. Tämä merkitsee sitä, että laakkoeläimen geenistössä on vain vähän geeneihin kuulumattomia emäksiä. Laakkoeläimellä ja ihmisellä on monia yhteisiä geenejä. Täysikasvuisessa Trichoplax adhaerens -laakkoeläimessä on vain noin 1 000 solua. Eliössä on kaksi hieman erilaista solukerrosta, selkä- ja vatsapuoli, joiden välissä on välisoluja, joiden avulla eläin muuttaa muotoaan. Eliössä on neljän tyyppisiä soluja. Eliö liikkuu vatsan puolen värekarvojen avulla ja voi kiertyä kupiksi ravintokohteen ympärille. Se lisääntyy yleensä jakautumalla, mutta voi irrottaa munasoluja. Siittiöitä ei ole tavattu. == Monimuotoisuus == Vaikka vain yksi laji toistaiseksi tunnustetaan, geenitutkimuksissa laakkoeläimet ovat osoittautuneet hyvinkin monimuotoisiksi. Geeniominaisuuksien perusteella pääjakso voitaisiin jakaa useisiin lahko-tasoisiin ryhmiin joista kukin jakautuu useisiin heimoihin.Berndt Scheirwater: World Placozoa Database luettu 28.5.2013 Vuonna 2018 julkaistuissa genomisissa tutkimuksissa saatiin selville, että T. adhaerens jakautuu ainakin kahteen kehityslinjaan, H1 ja H13, jotka ovat sopeutuneet elämään eri elinympäristöissä. Näistä H13 voitaisiin nimetä omaksi lajikseen Hoilungia hongkongensis. == Lähteet == Luokka:Eläinkunta
Sienieläimet

Sienieläimet (Porifera) on eläinkunnan pääjakso, joka käsittää yli 5 000 etenkin merissä elävää lajia. == Rakenne == Sienieläimen perusrakenne on säkkimäinen (ns. askoni-tyyppi), jossa varsinaisia kudoksia ja elimiä ei ole. Tyvi tai jalka on yleensä kiinni kasvualustassa, ja vastakkaisessa päässä on suuaukko. Keskelle jäävän ontelon sisäpinnalla on kaulussiimasoluja eli koanosyyttejä, joiden siimojen liike aiheuttaa seinissä olevista aukoista, pooreista, sisään ja suuaukosta ulos suuntautuvan vesivirran. Näiden avulla sienieläin saa vedestä ravintohiukkasia. Sienieläimet elävät ns. runkokunnissa, jolloin yksilöt eivät ole itsenäisiä. Perustyyppiä mutkikkaampia ovat sykoni, jossa kaulussiimasolut ovat syvennyksissä, ja leukoni, jossa ne ovat kanavien yhdistämissä siimakammioissa. Sienieläimet lisääntyvät tavallisesti jakautumalla tai silmikoimalla, mutta myös talvisilmujen (gemmula) avulla sekä suvullisesti. == Sienieläinluokat == Sienieläimet on perinteisesti jaettu tukirangan perusteella kolmeen luokkaan. Nykyään ryhmää Homoscleromorpha pidetään neljäntenä luokkana. * Sarveispiisienet (Demospongiae) * Lasisienet (Hexactinellida) * Kalkkisienet (Calcarea) * Homoscleromorpha Sarveispiisieniä ovat mm. pesusieni ja Suomessa elävät neljä lajia, mm. murtovesisieni (Ephydatia fluviatilis) ja järvisieni (Spongilla lacustris). Se viihtyy seisovassa vedessä ja muodostaa pohjakiviin tai laitureihin kymmenien senttimetrien pituisia haarovia, mikroskooppisen pienten levien vuoksi vihertäviä runkokuntia. Riutta-akvaarioissa voi pitää sarveispiisieniä ja kalkkisieniä, niitä tulee sinne joskus elävän kiven mukana. Monet kalalajit syövät niitä mielellään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Advanced Aquarist *
Jūrmala

Jūrmala (latv. , ) on merenrantakaupunki Latviassa Riian lähellä Riianlahden rannalla. Jūrmala on pitkine hiekkarantoineen ja puutaloineen suosittu matkailukohde. Kaupungissa on 50 840 asukasta (vuonna 2011), ja sen pinta-ala on 100 neliökilometriä. Kaupunki koostuu itse asiassa pienten kylien ketjusta. Alun perin ne ovat olleet kalastajakyliä. Lännestä itään kylien nimet ovat Ķemeri, Jaunķemeri, Sloka, Vaivari, Asari, Melluži, Pumpuri, Jaundubulti, Dubulti, Majori, Dzintari, Bulduri ja Lielupe. Lähinnä Riikaa sijaitseva on Priedaine, joka on Lielupe-joen toisella puolella. Matkaa Riian keskustasta Jūrmalaan on 14 km (Priedaine) – 44 km (Ķemeri). Riiasta kaupungin keskustaan Majorin asemalle pääsee noin 35 minuutissa junalla tai minibussilla, kesäisin myös jokilaivalla Väinäjoen rannasta Riian keskustasta. Jūrmala on jo 1800-luvulta asti ollut tunnettu kylpylöistään ja hoitolaitoksistaan. Ķemerin suoalueelta tulevaa rikkipitoista vettä käytetään terveellisenä kylpyvetenä. Myös muta- hiekka- ym. hoitoja annetaan kaupungin lukuisissa kylpylöissä. Jūrmalassa on myös ratsastusterapiakeskus. == Historia == Nykyinen kaupunkialue oli ennen osa Riikaa nimellä Rīgas Jūrmala, mutta jotkut kaupunginosat, kuten Sloka ja Ķemeri, on tunnettu omina kylinään jo vuosisatoja. 1800-luvulle asti kalastus oli alueen tärkein elinkeino. Jūrmalan vanhin osa on Sloka, jonne kehittyi kylä vesimyllyn ympärille vuonna 1520. Slokan kukoistuksen aikaa oli Kuurinmaan herttua Jacobin hallitsema aika 1600-luvulla. Slokassa rakennettiin Jūrmalan ensimmäinen kirkko sekä perustettiin pieni kauppasatama Kaugurin kylään. Vuonna 1785 Katariina Suuri antoi Slokalle kauppataajaman oikeudet. Vuonna 1878 Sloka sai kaupunkioikeudet. Ķemeri oli oma itsenäinen kaupunki vuosina 1928–1959. Kylpyläkulttuurin perustamisaikana pidetään 1800-luvun alkua, jolloin Dubultin alueelle saapui lepäämään Venäjän armeijan haavoittuneita upseereja. Dubultiin rakennettiin myös Jūrmalan ensimmäinen hotelli. 1900-luvun alussa kylpylätoiminta alkoi kukoistaa, ja tuolloin rakennettiin myös ensimmäiset hoitolaitokset sekä useat upeat puurakennukset. ==Ystävyyskaupungit== Jūrmalan ystävyyskaupungit ovat: * Anadia, Portugali * Anaklia, Georgia * Ashdod, Israel * Batumi, Georgia * Cabourg, Ranska * Eskilstuna, Ruotsi * Gävle, Ruotsi * Hanty-Mansijsk, Venäjä * Jilin, Kiina * Kazan, Venäjä * Palanga, Liettua * Pietarsaari, Suomi * Pärnu, Viro * Samarkand, Uzbekistan * Shenyang, Kiina * Terracina, Italia * Türkmenbaşy, Turkmenistan == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin verkkosivusto Luokka:Latvian kaupungit
Ventspils

Ventspils (, , , , , aiemmin , Vindava) on kaupunki Latvian luoteisosassa Itämeren rannalla. Ventspils on nimetty kaupungin läpi kulkevan Ventajoen mukaan. Vuonna 2017 kaupungin asukasluku oli noin 39 200\. Kaupunki on yksi Latvian yhdeksästä tasavallan tason kaupungista. Sitä ympäröi erillinen Ventspilsin kunta. Ventspilsin lentokenttä on yksi maan kolmesta kansainvälisestä lentokentästä. Ventspilsistä on lauttayhteys Ruotsin Nynäshamniin sekä Saksaan. == Historia == Ventspils kehittyi Kalparitariston linnan ympärille. Ensimmäinen maininta linnasta on vuodelta 1290, joka tulkitaan myös Ventspilsin kaupungin perustamisvuodeksi. Linnaa käyttivät Liivinmaan ritarikunnan jäsenet. Puolan ja Ruotsin välisessä sodassa linna tuhoutui osittain, mutta sitä ollaan uudelleenrakennettu. 1600-luvun lopulla linnan tornia käytettiin majakkana ja 1800-luvulla rakennus toimi vankilana. Toisen maailmansodan jälkeen 1980-luvulla linna toimi Neuvostoliiton sotilaiden tilana, nykyään se on taide- ja historiamuseo. Keskiajalla kaupunki oli tärkeä hansaliiton keskus. Nykyään Ventspils toimii kauttakulkusatamana Venäjälle, mikä on tehnyt siitä Latvian vauraimman kaupungin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ventspilsin museon sivusto *
Hauen suoli

Hauen suoli oli joissakin suomalaisissa mytologiaperinteissä vainajalan eli Tuonelan osa. Tietäjät hakivat usein vainajien sieluja Tuonelasta eläviä auttamaan. Hauen suoleen joutunutta henkeä ei kuitenkaan saatu enää elävien ilmoille. Sinne mennyt mätäni kelvottomaksi. Kerran tietäjä makasi lovessa kolmatta vuotta. Loveen maannut matkasi henkimaailmassa, ruumis elottomana. Vuosia maannut oli tietenkin jo kuollut. Puoltaja, tietäjän apuri, arvasi vihdoin, missä miehen sielu makasi: :hauen suolen soikurassa, :kolmannessa koikurassa! Silloin tietäjän jalat vielä säpsähtivät ja tietäjä sanoi: :ei ole miestä mädännehestä :urosta uponnehesta! Hauen suoleen tai hauen kitaan on voitu myös manata vihollisia. Ihmiseltä otettu ruumiin osa, kuten hius tai kynnenpala on voitu heittää veteen ja loitsia haukea syömään se. Ihmisen osa on jopa voitu laittaa kalan suuhun, ja päästää kala vapaaksi. Tarkoitus on ollut pilata ihminen, ehkä viedä hänen sielunsa manalle. Kalojen, ehkä erityisesti hauen, on ajateltu voivan kulkea veden kautta alapuoliseen maailmaan, vainajalaan. Luokka:Suomalaisen mytologian paikat ja olotilat
Supersonic

”Supersonic” on brittiläisen rockyhtye Oasiksen kappale ja ensimmäinen single. Se julkaistiin singlenä 11. huhtikuuta 1994 yhtyeen esikoisalbumilta Definitely Maybe, ja se nousi Britannian singlelistalla sijalle 31. Singleä on myyty Britanniassa yli 250 000 kappaletta. Yhdysvalloissa se nousi Billboardin Modern Rock Tracks -listan sijalle 11. Kappaleen on kirjoittanut kitaristi Noel Gallagher, ja sen laulaa hänen veljensä Liam Gallagher. Noel Gallagher on sanonut ”Supersonicin” olevan sen helpon ja nopean syntytarinan johdosta eräs hänen suosikkikappaleistaan: kertomansa Gallagher kirjoitti kappaleen yhdeltä istumalta. Kappale myös levytettiin samana päivänä. ”Supersonicin” musiikkivideon brittiläisen version ohjasi Mark Szaszy, ja yhdysvaltalaisversion puolestaan Nick Egan. Brittiläinen musiikki- ja viihdelehti Q sijoitti ”Supersonicin” sijalle 20 sadan parhaan kitarakappaleen listallaan vuonna 2005, ja vuonna 2007 brittiläinen musiikkilehti NME valitsi sen sijalle 25 listassaan 50 Greatest Indie Anthems Ever. ”Supersonic” on mukana yhtyeen kokoelma-albumeilla Stop the Clocks (2006) ja Time Flies... 1994–2009 (2010). Alkuperäisen singlen B-puolina julkaistiin painoksesta riippuen joko kappale ”Take Me Away”, liveversio kappaleesta ”I Will Believe” tai white label -demo kappaleesta ”Columbia”. B-puolina julkaistut kappaleet sisältyvät vuonna 2014 julkaistun Definitely Mayben 20-vuotisjuhlapainoksen bonuslevylle. == Kappaleet == Kaikki kappaleet kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita. *CD CRESCD 176 # # # # *7" CRE 176 # # *12" CRE 176T # # # *Kasetti CRECS 176 # # *Japani EP ESCA 602 # Supersonic # Shakermaker # Columbia (White label demo) # Alive" (8 track demo) # D'yer Wanna Be A Spaceman? # I Will Believe" (Live) ==Aiheesta muualla== * Oasis - Supersonic (Official Video) YouTubessa Luokka:Oasiksen kappaleet Luokka:Vuoden 1994 kappaleet
Nekromanteion (Achérontas)

Nekromanteion tai Nekyomanteion on Kreikassa, Epeiroksen maakunnassa sijainnut kuolleiden oraakkeli, jonka Homeros kuvailee Odysseuksen manalamatkan yhteydessä. Siellä harjoitettiin nekromantiaa, ja se oli Persefonen ja Haadeen palvontapaikka. Oraakkeliksi on väitetty Achérontas-joen suistoalueella Mesopótamon kylässä sijaitsevia raunioita, mutta tulkinta on kiistanalainen. Kreikkalainen arkeologi löysi Mesopótamon rauniot 1950-luvulla Johannes Kastajan (Ágios Ioánnis) kukkulalta, Johannes Kastajan kirkon alta ja ympäriltä. Rakennelman keskiosa muodoistuu 22 metriä pitkästä neliöstä, jonka seinät ovat kolme metriä paksut ja taitavasti tehdyt. Keskiosan ulkopuolella on ulompi muuri ja useita huoneita. Keskiosassa on myös kellari, jossa seremonioita arvelun mukaan pidettiin. == Aiheesta muualla == * Archaeologyn artikkeli ”Insight: Rethinking the 'Halls of Hades'” Luokka:Kreikkalainen mytologia Luokka:Párga
Live Forever

Live Forever on Oasiksen kappale ja järjestyksessään yhtyeen kolmas single joka julkaistiin 8. elokuuta 1994. Parhaimmillaan se nousi virallisella Ison- Britannian single-listalla sijalle 10. Live Forever oli Oasiksen ensimmäinen Top-10 single, joka nosti yhtyeen kohti suurempaa suosiota ja se on yksi yhtyeen keskeisimmistä ja merkittävimmistä kappaleista, myös NME-lehti on valinnut sen vuoden singleksi. Live Forever valitaan poikkeuksetta Top-10:een kun listataan kautta-aikojen parhaimpia brittiläisiä rock-kappaleita. Singleä on myyty Isossa-Britanniassa yli 319,000 kappaletta. Talo singlen kannessa on John Lennonin kotitalo Liverpoolissa osoitteessa 251 Menlove Avenue. Noel Gallagher on sanonut kappaleen saaneen alkunsa Nirvanan "In Utero" -levyn ilmestymisen aikoihin, kun radiossa soitettiin raitoja Nirvanan tulevalta albumilta. Yksi raidoista oli I Hate Myself And I Want To Die, joka ei kuitenkaan päätynyt lopulliselle levylle. Noel kuuli kappaleen radiossa eikä voinut ymmärtää sitä. "Kurt Cobain, hänellä oli kaikki mitä minä halusin elämältä: bändi, kriitikkojen ylistys, mainetta ja rahaa, ja kuinka ihmeessä hän "vihaa itseänsä ja haluaa kuolla", kun taas minä olin köyhä ja halusin elää ikuisesti."HDNET - Sound Off with Mike Pinfield: Noel Gallagher Interview (2007)(yhdysvaltalainen satelliitti- ja kaapeli-tv-kanava) == Kappaleet == Kaikki kappaleet kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita. *CD CRESCD 185 #"Live Forever" - 4:38 #"Up In The Sky" (Acoustic) - 3:32 #"Cloudburst" - 5:21 #"Supersonic" (Live) - 5:12 *CD HES 660689 2 #"Live Forever" (Radio Edit) - 3:43 #"Live Forever" - 4:37 #"Up In The Sky" (Acoustic) - 3:32 #"Cloudburst" - 5:21 #"Supersonic" (Live) - 5:10 *7" CRE 185 #"Live Forever" - 4:38 #"Up In The Sky" (Acoustic) - 3:32 *12" CRE 185T #"Live Forever" - 4:38 #"Up In The Sky" (Acoustic) - 3:32 #"Cloudburst" - 5:21 *Kasetti CRECS 185 #"Live Forever" - 4:38 #"Up In The Sky" (Acoustic) - 3:32 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Oasis - Live Forever (Official Video) YouTubessa Luokka:Oasiksen kappaleet Luokka:Vuoden 1994 kappaleet
Eugene O’Neill

Eugene Gladstone O’Neill (16. lokakuuta 1888 New York, Yhdysvallat – 27. marraskuuta 1953 Boston, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija. O’Neill toi Anton Tšehovin, Henrik Ibsenin ja August Strindbergin edustaman dramaattisen realismin amerikkalaiseen näytelmäkirjallisuuteen. Heti ensimmäinen O’Neillin näytelmä, Taivaanrannan tuolla puolen (Beyond the Horizon, 1920), voitti näyttämötaiteen Pulitzer-palkinnon. Hän sai kaksi muuta Pulitzeria näytelmistään Anna Christie (1922) ja Strange Interlude (1928). Hänelle myönnettiin kirjallisuuden Nobel-palkinto vuonna 1936. O’Neillin isä oli suosittu näyttelijä, ja Eugene O’Neill kulki lapsuusvuosinaan äitinsä kanssa mukana isän kiertueilla. Seitsemänvuotiaasta kolmetoistavuotiaaksi hän kävi katolista koulua, sitten valmistavaa koulua ja yhden vuoden Princetonin yliopistossa. Nuoruusvuosinaan hän teki satunnaisia töitä maissa ja merillä. Myrskyisän elämän elänyt O’Neill oli aviossa kolmasti. Hänen tyttärensä Oona meni 17-vuotiaana naimisiin Charles Chaplinin kanssa 1943Oona: Living in the Shadows , minkä jälkeen O’Neill teki tämän perinnöttömäksi, samoin kuin poikansa Shanen, jonka elämäntapaa isä ei hyväksynyt. Hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta teki itsemurhan.Eugene O’Neill. Petri Liukkonen (author) & Ari Pesonen. Kuusankosken kaupunginkirjasto 2008 __NOTOC__ == Näytelmätuotantoa == * Bound East for Cardiff (1914, yksinäytöksinen draama) * Ristin paikka (Where the Cross Is Made, 1918) * Taivaanrannan tuolla puolen (Beyond the Horizon, 1920; ensimmäinen pitkä näytelmä) * Keisari Jones (The Emperor Jones, 1920) * Neekeri (All God's Chillun Got Wings, 1924) * Intohimot jalavien varjossa (Desire Under the Elms, 1925) * Murheesta nousee Elektra (Mourning becomes Electra, 1931) * Oi nuoruus! (Ah, Wilderness! 1933; O’Neillin ainoa komedia) * Jäämies tulee (The Iceman Cometh, 1939) * Pitkän päivän matka yöhön (Long Day’s Journey Into Night, 1941; ensiesitys postuumisti 1956) * Yöportieeri (Hughie, 1941) * Pisara runoilijaa (A Touch of the Poet, 1942) * Kovaosaisten kuutamo tai Kovaosaisten kuu (A Moon for the Misbegotten, 1943) * Kaikki maailman rikkaus (More Stately Mansions, 1967) == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * * Eisen, Kurt: The Theatre of Eugene O'Neill : American Modernism on the World Stage. London : Bloomsbury Methuen Drama. 2018. * * * * * * == Aiheesta muualla == * Eugene O’Neill National Historic Site. * Eugene O’Neill. The Internet Broadway Database. * Luokka:Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Amerikanirlantilaiset Luokka:Kirjallisuuden Pulitzer-palkinnon saaneet Luokka:Tony-palkinnon saajat Luokka:Olivier-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Bet

Bet on heprealaisen, foinikialaisen ja aramealaisen kirjaimiston toinen kirjain. Se on kreikkalaisen beetan, latinalaisen B:n ja kyrillisen Б:n edeltäjä. == Bet hepreassa == Heprean kielessä bet-kirjain ääntyy [b], jos sen sisällä on piste (dageš). Kirjaimella on myös pisteetön muoto vet, jolloin se ääntyy [v]. Sanan alussa esiintyessään bet on aina pisteellinen ja lopussa pisteetön. Bet on Tooran ensimmäinen kirjain: sana alussa on hepreaksi בראשית, bərešit. Sanan edessä bet toimii prepositiona, jolla voi olla useita merkityksiä, muun muassa inessiivi (-ssa, -ssä), ajallinen -na, -nä (sinä päivänä) tai instrumentaalinen -lla, -llä (vasaralla). Kirjaimen nimi tulee taloa tarkoittavasta sanasta. Heprealaisessa numerojärjestelmässä betillä on lukuarvo kaksi. Esimerkkejä: * בית לחם Betlehem: bet-lechem = "leivän talo" * בנימין Benjamin Heprealaisista aakkosista käytettävä nimitys tulee alefista ja betista: . == Muu käyttö == Matematiikassa betiä käytetään ylinumeroituvien joukkojen mahtavuuden kuvaamiseen. Reaalilukujen joukon R mahtavuutta merkitään \beth_1. Numeroituvasti äärettömän joukon, esimerkiksi luonnollisten lukujen joukon mahtavuutta merkitään \beth_0=\aleph_0. Edelleen \beth_0,\ \beth_1,\ \beth_2,\ \beth_3,\ \dots ovat joukkojen \mathbb{N},\ P(\mathbb{N}),\ P(P(\mathbb{N})),\ P(P(P(\mathbb{N}))),\ \dots. mahtavuudet, missä P(\mathbb{N}) on joukon N potenssijoukko. == Koodit == Unicode UTF-16 U+05d1 Unicode-nimi HEBREW LETTER BET HTML &#1489; ISO 8859-8 0xe1 == Lähteet == Luokka:Heprealaiset kirjaimet
Höyheneukko

Höyheneukko on suomalaisessa kansanperinteessä riistalintujen kantaemo eli emuu. Höyheneukko kaitsi lintuparvia. Höyheneukolle laitettiin uhreja onttoon puunrunkoon, jotta hän antaisi linnustajalle saalista. Ontosta uhripuusta Höyheneukko on saanut nimet Holohonka ("ontto mänty") ja Koppa ("ontto esine"). Höyheneukkoa vastaavia lintujen kantaäitejä tiedetään niin saamelaisesta, kreikkalaisesta kuin eräistä siperialaisistakin mytologioista. ==Höyheneukon muita nimityksiä== *Parviämmä *Höyhenten emäntä *Satasarjan kasvattaja *Tuhatpyrstön tuuittaja *Sapuneito == Lähteet == * Haavio, Martti: Suomalainen mytologia, 1967 Luokka:Suomalaiset jumalat ja taruolennot
Erdősin–Straussin konjektuuri

Erdősin–Straussin konjektuuri on Paul Erdősin ja E. G. Straussin esittämä egyptiläisiin murto­lukuihin liittyvä väittämä, jonka mukaan Diofantoksen yhtälöllä : {4\over n}={1\over a}+{1\over b}+{1\over c} on olemassa positiivisista kokonaisluvuista a, b ja c muodostuva kokonaislukuratkaisu kaikilla kokonaisluvuilla n\geq 2. Väittämän on osoitettu (A. Swett) pitävän paikkansa kaikilla positiivisilla kokonaisluvuilla n\leq 10^{14}. Yleisyyttä rajoittamatta voidaan olettaa, että yllä olevassa esityksessä a\leq b\leq c. Helposti todetaan, että kaikilla parillisilla luvun n arvoilla : {4\over n}={1\over {n/2}}+{1\over n}+{1\over n}. Yleisemmin, jos alkuluvulla p on esitys :{4\over p}={1\over a}+{1\over b}+{1\over c}, niin kaikilla positiivisilla kokonaisluvuilla m on :{4\over mp}={1\over ma}+{1\over mb}+{1\over mc}. Mahdollisen pienimmän vastaesimerkin etsinnässä voidaan siis keskittyä tarkastelemaan luvun n alkulukuarvoja. Jos n \equiv 2 (mod 3), voidaan käyttää esitystä :\frac{4}{n} = \frac{1}{n} + \frac{1}{(n-2)/3+1} + \frac{1}{n((n-2)/3+1)}. Jos n \equiv 3 (mod 4), on :\frac{4}{n} = \frac{1}{(n+1)/4} + \frac{1}{(n^2+n+4)/4} + \frac{1}{n(n+1)(n^2+n+4)/16}. Jos n \equiv 5 (mod 8), käytettävissä on esitys :\frac{4}{n} = \frac{1}{(n+3)/4} + \frac{1}{n(n+3)/8} + \frac{1}{n(n+3)/4}. Jos n \equiv 5 (mod 12), käytettävissä on esitys :\frac{4}{n} = \frac{1}{(n+3)/4} + \frac{1}{n(n+7)/12} + \frac{1}{n(n+3)(n+7)/48}. Luokka:Lukuteoria Luokka:Konjektuurit
Kuippana

Kuippana on suomalaisessa kansantarustossa metsänhenki. Kuippanalla ja sille sukua olevilla hahmoilla on eri perinteissä erilaisia tehtäviä ja nimityksiä. Kuopion seudulla Kuippana oli ehkä jäniksiä tuova metsänhaltija, mahdollisesti jänisten emuu. Uskomusolentoja, joilla on Kuippanaa muistuttava nimi, kutsutaan myös metsän kuninkaaksi tai Karhun emännäksi, ja niitä rukoillaan pitämään pedot kurissa tai suomaan riistaa. Kuippanan toisena nimenä esiintyy toisinaan Hippa. ==Muita nimityksiä== Näiden metsänhenkien nimitysten arvellaan olevan sukua "Kuippanalle": *Kuihkamo *Kuittola *Kuituri *Kuikuli *Kulkia *Kuittia *Kuihtana *Huuhkana == Katso myös == * Tapio == Lähteet == * Martti Haavio: Suomalainen mytologia (1967) Luokka:Suomalaiset jumalat ja taruolennot
Rooman diktaattori

Diktaattori () oli Rooman tasavallan aikoina poikkeusvirka. Se uskottiin luotettavalle roomalaiselle, joka otti hetkellisen vastuun valtakunnasta, etenkin sotatilanteessa, kun koko valtion olemassaolo oli uhattuna. Yleinen pituus diktaattorin toimikaudelle oli kuusi kuukautta, jonka jälkeen senaatti saattoi jatkaa toimikautta toiset kuusi kuukautta. Diktaattorijärjestelmään turvauduttiin esimerkiksi puunilaissodissa. Tuolloin diktaattori ei merkinnyt hirmuhallitsijaa, vaan sananmukaisesti sanelijaa, vaikka esimerkiksi Caesar kenties täyttäisi monet nykyisen määritelmän kriteerit. ==Luettelo diktaattoreista== * 501 eaa. - Titus Larcius * Marcus Furius Camillus - viisi kautta * 458 eaa. - Lucius Quinctius Cincinnatus, toinen kausi 439 eaa. * 342 eaa. - Marcus Valerius Corvus * 333 eaa. - Publius Cornelius Rufinus * 324 eaa. - Lucius Papirius Cursor * 315 eaa. - Quintus Fabius Maximus Rullianus * 301 eaa. - Marcus Valerius Corvus, toinen kausi toisen samnilaissodan jälkeen * 292 eaa. - Appius Claudius Caecus * 285 eaa. - Appius Claudius Caecus * 249 eaa. - Aulus Atilius Caiatinus, ensimmäisen puunilaissodan aikana * 221?-219 eaa. - Quintus Fabius Maximus Cunctator * 217 eaa. - Quintus Fabius Maximus Cunctator, toisen puunilaissodan aikana * 203 eaa. - Publius Sulpicius Galba Maximus * 81/79 eaa. - Lucius Cornelius Sulla * 46 eaa. ja 45/44 eaa. - Gaius Julius Caesar, ikuinen diktaattori ==Katso myös== * Diktaattori Luokka:Rooman diktaattorit Luokka:Roomalaiset virat ja arvonimet
Czesław Miłosz

Czesław Miłosz ([ˈt͡ʂɛswaf ˈmiwɔʂ]; 30. kesäkuuta 1911 Šeteniai, Kaunasin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 14. elokuuta 2004 Krakova, Puola) oli puolalainen runoilija ja esseisti. Hän sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1980. Czesław Miłosz syntyi Szetejnyssä (), silloisessa Venäjän keisarikunnassa, nykyisen Liettuan alueella, puolalaistuneeseen liettualaiseen aatelissukuun. Czesław oli sukua Adam Mickiewiczille ja Józef Piłsudskille joiden suku oli ollut tekemisissä Miłoszin perheen kanssa Puola-Liettuassa. Miłosz opiskeli lakia Vilnan yliopistossa, joka oli tuohon aikaan puolankielinen, kuten iso osa kaupungin väestöstäkin. Miłosz myös kirjoitti koko tuotantonsa puolaksi, ja hän sanoi olevansa puolalainen, vaikka puolalaiset toisinaan hänen mukaansa pitivät häntä liettualaisena. Milosz puhui sujuvasti puolan lisäksi liettuaa, venäjää, englantia ja ranskaa. Venäjän vallankumouksen aikoihin hän asui perheineen myös Venäjällä.Puukko, Martti: Vaeltava tähti. Parnasso 5/2011, s. 15–17. Toisen maailmansodan vuodet Miłosz vietti Varsovassa, jossa hän kävi Władysław Tatarkiewiczin luennoilla. Hän puolansi uudelleen Uuden testamentin. Toisen maailmansodan jälkeen Miłosz toimi ensin Puolan kansantasavallan diplomaattina Yhdysvalloissa mutta ei viihtynyt siellä vaan palasi Eurooppaan ja siirtyi kulttuuriattaseaksi Pariisiin. Miłosz riitaantui hallituksen kanssa vuonna 1951 ja haki poliittista turvapaikkaa Ranskasta. Myöskään Ranskassa hän ei viihtynyt maan kulttuuriväen keskuudessa vallinneen poliittisen ilmanpiirin vuoksi. Älymystö ihaili kommunismia, ja Miłosz tunsi, että älymystön jäsenet käänsivät hänelle selkänsä. Siksi hän muutti uudestaan Yhdysvaltoihin. Vuonna 1960 Miłosz muutti Kalifornian Berkeleyyn ja sai viran Kalifornian yliopistosta, jossa hän toimi Puolan kirjallisuuden ja slaavilaisten kielten ja kirjallisuuden professorina 1961–1998. Czesław sai 1978 Neustadtin kansainvälisen kirjallisuuspalkinnon. Yhdysvaltojen kansalaisuuden hän sai 1970. Czesław Miłosz sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1980. Kommunistinen Puola sensuroi hänen teoksiaan, mutta niitä julkaistiin maanalaisina painoksina. Rautaesiripun kaaduttua vuonna 1989 Miłosz saattoi palata Puolaan. Hän asettui asumaan osaksi Krakovaan mutta säilytti myös Kalifornian-kotinsa. Miłosz sai Israelin holokaustimuistopaikalle kunnialaatan. Hän kuoli 2004 kotonaan Krakovassa 93-vuotiaana. Hänet on haudattu Krakovan Kazimierzissa sijaitsevan Kalliokirkon (Kościół na Skałce) Ansioituneiden kryptaan. Runojen lisäksi Miłosz on kirjoittanut suomennetut kirjat Vangittu mieli, joka kertoo älymystön suhteesta kommunistiseen totalitarismiin, ja Issan laakso, joka kertoo nuoruudenajoista Vilnassa ja sen ympäristössä. == Suomennetut teokset == * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Polvivaara, Lauri: Czeslaw Milosz ja Ulron valta, Paatos 2/2010 * Kärkkäinen, Tapani: Isänmaalliset luopiot, Puolan ja Liettuan kirjallisuuksien rajankäyntiä, Nuori Voima 2/1994 Luokka:Esseistit Luokka:Puolalaiset runoilijat Luokka:Puolalaiset professorit Luokka:Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Odysséas Elýtis

Odysséas Elýtis (, oik. Odysséas Alepoudélis, Οδυσσέας Αλεπουδέλης; 2. marraskuuta 1911 – 18. maaliskuuta 1996) oli kreikkalainen runoilija. Hän sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1979. Elýtiksen pääteos on eeppinen runoelma Ylistetty olkoon (Το Άξιον Εστί, To Áxion Estí), joka käy läpi Kreikan kolmituhatvuotisen historian yhdistellen muinaisia jumalia ortodoksisen liturgian kuvakieleen. Míkis Theodorákis on säveltänyt osia runoelmasta.Mitä Missä Milloin 1981, Otava, s. 102. Toisen maailmansodan aikana Elýtis toimi vastarintaliikkeessä ja palveli Albanian rintamalla. Sinne sijoittuu hänen vuonna 1943 ilmestynyt runoelmansa Ásma iroikó kai pénthimo gia ton chaméno anthypolochagó tis Alvanías (Άσμα ηρωικό και πένθιμο για τον χαμένο ανθυπολοχαγό της Αλβανίας). Vuosina 1948–1953 Elýtis asui Pariisissa ja tutustui Picassoon ja muihin taidemaailman hahmoihin. == Suomennetut teokset == * Sarja: Maailman runo/ WSOY & NVL == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Karmela Belinki, Nobelistit Seferis ja Elytis – Homeroksen unohdetut perilliset Yle.fi. (Radio-ohjelmat kuunneltavissa.) Luokka:Kreikkalaiset runoilijat Luokka:Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Vicente Aleixandre

Vicente Pío Marcelino Cirilo Aleixandre y Merlo (26. huhtikuuta 1898 Sevilla – 14. joulukuuta 1984 Madrid) oli espanjalainen runoilija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1977. Aleixandren varhaistuotanto on lähellä surrealismia. Antifasististen mielipiteittensä takia hänen kirjansa olivat kiellettyjä 1936–1944.Petri Liukkonen Vicente Aleixandre (1898-1984). Authors’ Calendar Espanjan sisällissota vaikutti häneen syvästi, ja hän siirtyi yksinkertaisemman kuvakielen käyttöön. Hän kuului Ryhmä 27 -nimiseen runoilijaryhmään samoin kuin muun muassa Federico García Lorca. == Teokset == * Ámbito (1928) * Espadas como labios (1932) * Sombra del paraíso (1944) * Historia del corazón (1954) * Los encuentros (1958) proosaa; runoilijatovereiden elämäkertaluonnoksia * En un vasto dominio (1962) * Poemas de la consumación (1968) * Sonido de la guerra (1972) * Diálogos del conocimiento (1974) * En gran noche (postuumi, 1991) ===Suomennettu runo=== * Vanhus ja aurinko (El viejo y el Sol), teoksessa: Salaperäinen seurue: runoja jotka tulivat ja jäivät, suom. ja toim. Pentti Saaritsa, WSOY 1997 ISBN 951-0-22208-9 == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset runoilijat Luokka:Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Mantova

Mantova on kaupunki Mantovan maakunnassa Lombardian alueella Pohjois- Italiassa. Se sijaitsee järvikannaksella. Kaupungissa on vajaat 50 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 64 neliökilometriä. Mantova on otettu yhdessä läheisen Sabbionetan kaupungin kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon ja se tunnetaan maalari Andrea Mantegnan ja arkkitehti Giulio Romanon mestariteoksista. == Historiaa == Kaupunki perustettiin todennäköisesti noin 2000 eaa. Minciojoen varrelle. 600-luvulla eaa. paikalla oli etruskilainen kylä, ja kaupungin nimi periytyykin etruskien Mantus-jumalasta. Keskiajalla kaupunkia hallitsivat useat Italian kulttuuria edistäneet ja rahoittaneet perheet, kuten Bonacolsit ja Corradi di Gonzagat (myös nimellä Gonzaga; 1328–1707). Mantovan herttuan arvoa kantaneet Gonzagat suojelivat taidetta ja kulttuuria sekä taiteilijoita, joihin kuuluivat Leon Battista Alberti, Andrea Mantegna, Donatello, Luca Fancelli ja Nicolò Sebregondi. Gonzagat teettivät kaupungin ympärille tekojärviä sotilaallisessa tarkoituksessa Minciojokea patoamalla. Kolme näistä järvestä on yhä olemassa, ja niissä on vahva kalakanta. Lisäksi alueella on lintujärviksi jääneitä kosteikkoja (Valli del Mincion, Bosco Fontanan ja Vallazzan suojelualueet). Gonzagan suku hallitsi Mantovan herttuakuntaa 1328–1707. Sen jälkeen alue kuului Habsburg-suvun Itävaltaan, kunnes se liitettiin yhdistyneeseen Italian kuningaskuntaan 1866. ==Nähtävyyksiä== Mantovassa on yhä paljon taiteen ja arkkitehtuurin aarteita eri aikakausilta: Duomo, Palazzo Ducale, Magna Domus, Palazzo del Capitano, Palazzo Vescovile, Palazzo degli Uberti, Palazzo Castiglioni (tai Palazzo Bonacolsi), Gabbian torni ja Palazzo del Podestà. Varmaankin arvokkain Mantovan rakennus on suurikokoinen renessanssilinna Palazzo del Te, joka on arkkitehti Giulio Romanon luomus vuosilta 1525–1535. Barokkityylinen teatterirakennus Teatro Bibiena eli Teatro Scientifico on arkkitehti Antonio Galli da Bibienan luomus. Mantova oli Italian kulttuuripääkaupunki vuonna 2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kaupungin kotisivut *Palazzo Te *A Mantova *
Maitolaituri

Maitolaituri on usein katoksellinen, joskus myös seinällinen lava tai teline, johon meijeriin vietävät, maitoa täynnä olevat maito­tonkat eli pystöt tuotiin odottamaan maitoautoa. Maitolaitureilla sijaitsivat usein myös postilaatikot. Ne toimivat myös nuorison kokoontumispaikkoina. Maitolaitureita alettiin rakentaa 1920-luvulta alkaen, ja ne yleistyivät etenkin toisen maailmansodan jälkeen maitoautojen eli tonkissa kuljetetun maidon keruuseen käytettyjen avolavaisten kuorma-autojen myötä. Maitolaiturit jäivät pois käytöstä tilasäiliöiden yleistyessä 1970-luvulta alkaen, kun säiliöautoiksi muuttuneet maitoautot alkoivat imeä maidon suoraan navetan yhteydessä olevasta tilasäiliöstä. Maitolaitureiden hävittyä alkuperäisestä käytöstään niitä on paikoin säilytetty ja kunnostettu. Yksi esimerkki tästä on Velaatan maitolaiturimuseo Tampereen Velaatassa. Maitolaiturijäljitelmiä pihoille, tienvarsille tai messukäyttöön valmistetaan nykyään myös kaupallisesti. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Lypsykarjatalous Luokka:Maatalousrakennukset luokka:Maatalouden historia
Onnenhattu

Onnenhattu on toisinaan vastasyntyneen lapsen päätä verhoamaan jäänyt sikiökalvo. Onnenhattu on joissain kulttuureissa katsottu hyväksi enteeksi lapsen kannalta; lapsesta on uskottu tulevan viisas, älykäs tai merkittävä. Ainakin suomalaiset, ruotsalaiset ja saamelaiset ovat toisinaan ottaneet lapsen onnenhatun talteen, kuivanneet sen, ja antaneet tälle myöhemmin säilytettäväksi koko elämän ajan. Onnenhattu on myös usein haudattu vainajan kanssa. Onnenhattu on mahdollisesti tarkoittanut myös, että ihminen saa voimakkaan suojelushaltijan eli luonnon. Hattu on jopa voitu samaistaa voimakkaaseen luontoon. Näin on esimerkiksi joissain luontoa kutsuvissa loitsuissa: :Nouse luonto, luojan luoma, :hattu Jeesuksen hakema. ==Muita nimityksiä== *onnenlakki *onnenmyssy *voitonlakki *onnenkypäri *kuninkaankypäri ===Muissa kielissä=== *hamr (muinaisskandinaavi) *segerhuva, segerhatta, visdomshuva (ruotsi) *lihkkokâhppir (saame) ==Lähteet== *Martti Haavio: Suomalainen mytologia (1967) Luokka:Suomalaiset taikaesineet Luokka:Skandinaavinen mytologia Luokka:Saamelaisen mytologian käsitteet Luokka:Taikaesineet
Parkkisenkangas

Parkkisenkangas on Oulun kaupunginosa Oulujoen pohjoisrannalla. Se rajoittuu etelässä Oulujokeen, idässä Myllyojaan, lännessä Hinttaan ja pohjoisessa Vaalantiehen (yhdystie 8300). Parkkisenkangas kuuluu Myllyojan suuralueeseen, joten alueen palvelut on keskitetty Myllyojan keskukseen. Parkkisenkankaalla asuu 300 asukasta. Parkkisenkangas on päävaltaisesti omakotitaloaluetta. Oulujoen rannalle Erkkolan sillan kupeeseen on keskittynyt varakkaampien asuntojen alue, jota ympäröivät keskituloisten omakotitaloasunnot. Alueella on myös vanhempaa rakennuskantaa. Kaupunginosan nimi tulee Parkkisen talosta, joka sijaitsee Erkkolan sillan kupeessa. Parkkisenkangas rajoittuu yhden kokoojakadun, Sangintien varteen varsin suppealle alueelle. Alueella on vain muutamia katuja. == Lähteet == Luokka:Oulun kaupunginosat
Sanginjoki (Oulu)

Sanginjoki on Oulun kaupunginosa, samannimisen joen alajuoksulla, Sanginsuun suuralueella. Sanginjoen kaupunginosassa asuu noin 30 asukasta. Kaupunginosa rajoittuu Sanginsuun, Lapinkankaan ja Ulkosangin kaupunginosiin sekä Muhoksen kuntaan. Vuoteen 1965 saakka Sanginjoki kuului kylänä Oulujoen kuntaan. Nykyisin Sanginjoen kaupunginosa kuuluu Sanginsuun suuralueeseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Oulujoen kylät