EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Storoževoin kapina

Storoževoin kapina oli miehistön kapina neuvostoliittolaisella sotalaivalla Storoževoilla vuonna 1975. Storoževoi-niminen fregatti kuului Neuvostoliiton Itämeren laivastoon, ja sen asemapaikkana oli Riika. Laivalla tapahtui kapina marraskuussa 1975 sen jälkeen, kun miehistön lomat oli peruttu kurinpidollisten vaikeuksien takia. Kahdeksan upseeria äänesti kapinan puolesta. Miehistön seitsemän vanhinta jäsentä, jotka kieltäytyivät kapinasta, lukittiin hyttiin pääkannen alle. Kapinalliset suuntasivat laivan kurssin kohti Ruotsia, mutta puna-armeijan ilmavoimien hävittäjät pakottivat pommittamalla ja tulittamalla aluksen pysähtymään ennen kuin se oli päässyt pois Neuvostoliiton aluevesiltä. Kapinalliset joutuivat antautumaan, ja heidät kuljetettiin takaisin Riikaan. Storoževoi korjattiin vaurioista ja lähetettiin uudella miehistöllä varustettuna näytöskierrokselle Itämerelle. Tapaus herätti runsaasti huomiota länsimaiden lehdistössä. Laivan päällikkö, poliittinen komissaari Valeri Sablin, tuomittiin sotaoikeudenkäynnissä ja teloitettiin vuonna 1976. Guttridge Leonard F. (2002). Mutiny: A History of Naval Insurrection. Berkley Books, s. 292. ISBN 0425183211 == Lähteet == Luokka:Kapinat Venäjällä Luokka:Kapinat laivoilla Luokka:Neuvostoliiton historia Luokka:Neuvostoliiton laivasto
Valvoja (Yhdysvallat)

Valvoja (myös Walwoja) oli Michiganin Calumetissa vuosina 1915–1957 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti. Taustaltaan se oli lestadiolainen. Lestadiolaisten suurseuralaisten perustama Valvoja oli kahdesti tai kolmesti viikossa ilmestynyt, poliittiselta linjaltaan republikaaninen uutislehti. Sen toimittajina työskentelivät vuoteen 1931 saakka John Turja ja Into Johannes Teljo. Toimituskuntaan kuuluivat eri aikoina myös Jussi Hinkkanen, Yrjö Sjöblom ja koko 1920-luvun ajan John Gustav Tuira. Vuonna 1931 päätoimittajaksi tuli Reino W. Suojanen, jonka pitkäaikaisena työtoverina oli Emil Arvid Millen (Haikola). Valvojan lukijakunta käsitti lestadiolaisten lisäksi Suomi-synodin ja Kansalliskirkon kannattajia ja se saavutti melko suuren levikin, 9 000 kappaletta vuonna 1921. Lestadiolaisten sisäisten ristiriitojen takia sen kilpailijaksi perustettiin vuonna 1930 uusi lehti Opas, mutta Valvojan levikki pysyi vielä 1930-luvulla 8 000 kappaleen tasolla. Vuonna 1954 levikki oli enää 2 200, eikä kahden samaan herätysliikkeeseen kuuluvan lehden julkaiseminen samassa kaupungissa ollut enää järkevää. Valvoja ja Opas yhdistettiin kesällä 1957 Pohjolan Sanomat -nimiseksi lehdeksi, jonka toimittajaksi tuli pian Niilo Mikael Lapinoja. Vuonna 1959 Pohjolan Sanomat muutettiin Amerikan Sanomat -nimiseksi viikkolehdeksi, joka lakkasi kesäkuussa 1960. Samalla päättyi myös Calumetin suomalaisten sanomalehtien historia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Valvoja digitoituna Kansalliskirjastossa Luokka:Lestadiolaisuus Luokka:Amerikansuomalaiset sanomalehdet Luokka:Uskonto amerikansuomalaisuudessa
Opas

Opas oli Michiganin Calumetissa vuosina 1930–1957 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti. Taustaltaan se oli lestadiolainen. Vanhoillislestadiolaiset perustivat Oppaan samassa kaupungissa ilmestyneen Valvojan kilpailijaksi, koska jälkimmäistä oli syytetty tiettyjen lestadiolaisryhmien suosimisesta. Kolmesti tai kahdesti viikossa ilmestyneen, puoluekannaltaan republikaanisen lehden levikki oli yli 6 500 kappaletta vuonna 1935. Valvojan tapaan Oppaan lukijoina oli lestadiolaisten lisäksi myös Suomi-synodin ja Kansalliskirkon kannattajia. Toimittajina työskentelivät Victor Burman, Reino W. Suojanen, Kalle Ruuttila ja Walter Törölä . Vuonna 1954 Oppaan levikki oli laskenut 2 000 kappaleeseen eikä kahden lehden ylläpitäminen ollut enää järkevää. Opas ja Valvoja yhdistettiin kesällä 1957 Pohjolan Sanomat -nimiseksi lehdeksi, jonka toimittajaksi tuli pian Niilo Mikael Lapinoja. Vuonna 1959 Pohjolan Sanomat muutettiin Amerikan Sanomat -nimiseksi viikkolehdeksi, joka lakkasi kesäkuussa 1960. Samalla päättyi myös Calumetin suomalaisten sanomalehtien historia. ==Lähteet== Luokka:Amerikansuomalaiset sanomalehdet Luokka:Uskonto amerikansuomalaisuudessa Luokka:Lestadiolaisuus
Embassy of Silence

Embassy of Silence on suomalainen, progressiivissävytteistä rockia/metallia soittava kokoonpano. Yhtyeen perustivat vuonna 2007 Tero Kalliomäki (kitara) ja Ines Lukkanen (laulu). == Historia == Lukkanen vieraili Kalliomäen toisen yhtyeen, Saattueen levyllä jolloin idea tunnelmallisesta ja genrerajoja rikkovasta rock-yhtyeestä syntyi. Yhtyeen vahvuuksia ovat Lukkasen monipuolinen laulutyyli ja Kalliomäen vahvat sävellykset. Ensimmäisessä kokoonpanossa vaikuttivat myös Samu Lahtinen (basso) ja Harri Lampinen (kitara). Ensimmäisellä vuonna 2008 julkaistulla promolla “Wendigo Winter” rumpuja soitti Teemu Laitinen. Toinen julkaisu oli samana vuonna tehty “Pristine” -ep, ja samaan aikaan yhtyeen kokoonpanoon oli saatu vahvistukseksi rumpali Mikael Ahlsten ja kitaristi Harri Lampinen. Molemmat levyt äänitettiin Klaukkalassa D-Studiolla Jarno Hännisen johdolla. Ensimmäinen kokopitkä albumi, “Euphorialight” julkaistiin vuonna 2010 ruotsalaisen Supernovan kautta. Levy äänitettiin jälleen D-Studiolla, masteroinnista vastasi Björn Engelmann Cutting room -studiolla Ruotsissa. Albumia ennen yhtyeen rumpaliksi vaihtui Jaakko Hauru, ja toinen kitaristi Harri Lampinen jäi pois kokoonpanosta. Toinen albumi “Antler Velvet” julkaistiin 2012 brittiläisen Ravenheart Recordsin kautta. Albumin aikaan yhtyeeseen vakinaistui toinen kitaristi Jarno Suodenjoki, ja albumin äänitysten aikana yhtyeen vakituiseksi rumpaliksi vaihtui Make Lievonen, vaikka kyseisellä levyllä rumpuja soitti vielä Jaakko Hauru. Kolmas albumi “Verisimilitude” julkaistiin vuonna 2015 Inverse Recordsin kautta. Albumi äänitettiin rumpuja lukuun ottamatta Teron “KillHill”-studiolla ja miksattiin D-Studiolla. Kosketinsoittaja Harri Koskelan jäätyä pois kokoonpanosta ennen äänityksiä, kosketinosuuksista vastasi levyllä useampi henkilö; Tero Kalliomäki, Jarno Hänninen sekä Juha Eskola. Yhtye on tehnyt Tšekin kiertueen ja soittanut Virossa. Yhtyeen levyillä ja keikoilla on useasti vieraillut sellisti Aapo Romu. Virallisia musiikkivideoita yhtyeellä on neljä; Passion and Savagery, Unconverted, Straight up Crazy Amazon (virallinen naisten amerikkalaisen jalkapallon MM- kisabiisi) ja Shame, Spin and Click, jonka ohjasi Anne Rajala. == Jäsenet == === Nykyinen kokoonpano === *Tero Kalliomäki (kitara, sävellykset) *Ines Lukkanen (laulu) *Samu Lahtinen (basso) *Jarno Suodenjoki (kitara) *Make Lievonen (rummut) === Entisiä jäseniä === *Harri Lampinen (kitara 2008 - 2009) *Mikael Ahlsten (rummut 2007 - 2009) *Jaakko Hauru (rummut 2010 - 2012) *Harri Koskela (koskettimet 2009 - 2015) == Diskografia == === Albumit === * * * === EP-levyt === * === Muut === *Wendigo Winter (demo) 2008 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * *http://embassyofsilence.net/ *https://www.facebook.com/embassyofsilence/ *http://www.mikseri.net/artists/embassyofsilence.101716.php *http://www.soundi.fi/artistit/embassy-of-silence/ Luokka:Suomalaiset progressiivisen rockin yhtyeet Luokka:Suomalaiset progressiiviset metalliyhtyeet
Siirtolainen (lehti)

Siirtolainen oli Yhdysvalloissa vuosina 1893–1937 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti. Siirtolainen sai alkunsa Adolf Riipan, Alex Ketosen ja Jacob E. Saaren Oregonin Astoriassa vuonna 1891 perustamasta Lännetär-viikkolehdestä. Kannattamaton lehti siirrettiin vuonna 1893 uudella nimellä Wisconsinin Superioriin, jossa toimituskuntaan liittyi vastikään Suomesta saapunut Antero Riippa. Vuonna 1894 kustantajat sopivat G. A. Grönlundin New Yorkin Lehden yhdistämisestä Siirtolaiseen, ja lehti muutettiin New Yorkin Brooklyniin, jossa sen päätoimittajaksi tuli Akseli Järnefelt- Rauanheimo ja vuonna 1896 Esa Eetu Takala. Tänä aikana Siirtolainen oli Amerikan luetuin suomenkielinen lehti. Grönlundin kirjapainon tehtyä konkurssin lehden kustantajaksi tuli J. E. Saaren omistama Finnish American Publishing Company. Vuonna 1901 Saari ja Antero Riippa muuttivat lehden painokoneineen Michiganin Kalevan maanviljelysiirtokuntaan, jonne Saari houkutteli suomalaisia eri puolilta maata. Kalevassa toimitukseen liittyivät Aaro Jalkanen ja Kaapo Murros, jotka pian muuttivat Calumetiin. Riipan aputoimittajina työskentelivät myös Eenokki Lehtinen, Evert Määttälä ja Artturi Pelto. Vuonna 1910 Saari muutti Siirtolaisen Minnesotan Duluthiin, jonne vuonna 1914 siirtyi myös hänen Calumetista ostamansa Päivälehti. Samana vuonna Finnish American Publishing Company siirtyi raittiusliikkeen edustajien ja kahta vuotta myöhemmin Carl H. Salmisen omistukseen. Siirtolainen ilmestyi eräänlaisena Päivälehden viikkoliitteenä vuoteen 1937 saakka. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Siirtolainen digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Amerikansuomalaiset sanomalehdet
Fosfoniumsuolat

Fosfoniumsuolat ovat yhdisteitä, joiden yleinen kaava voidaan ilmaista muodossa [R4P+]X−, missä R on protoni tai orgaaninen ryhgmä ja X on epäorgaaninen tai orgaaninen anioni. Fosfoniumsuolat ovat hyödyllisiä välituotteita orgaanisen kemian synteeseissä. Fosfoniumsuolat ovat analogisia ammoniumsuolojen kanssa. ==Ominaisuudet== Tyypillisesti fosfoniumsuolat ovat huoneenlämpötilassa stabiileja valkoisia kiteisiä aineita. Fosfoniumsuolat liukenevat hyvin sekä veteen että orgaanisiin liuottimiin, minkä vuoksi niitä käytetään pinta-aktiivisina aineina ja faasinsiirtokatalyytteinä. Stabiilimpia fosfoniumsuoloja ovat niin kutsutut kvaternääriset fosfoniumsuolat, joissa positiivisesti varautuneeseen fosforiin on sitoutunut neljä orgaanista ryhmää. Kuumennettaessa fosfoniumsuoloja emäksisissä olosuhteissa ne reagoivat fosfiinioksideiksi.Darrell C. Fee, David R. Gard & Chen-Hsyong Yang: Phosphorus Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 12.12.2015Jürgen Svara, Norbert Weferling, Thomas Hofmann: Phosphorus Compounds, Organic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 12.12.2015 Hyvin vahvat emäkset voivat poistaa fosforiin sitoutuneelta hiileltä protonin, jolloin fosfoniumsuolasta muodostuu fosfoniumylidi. ==Valmistus ja käyttö== Tyypillisin tapa valmistaa fosfoniumsuoloja on primääristen, sekundääristen tai tertiääristen fosfiinien reaktio primääristen tai sekundääristen alkyylihalogenidien kanssa polaarisissa liuottimissa. Ryhmän yhdisteitä voidaan syntetisoida myös fosfiinien ja karbonyyliyhdisteiden kuten aldehydien välisellä reaktiolla tai fosfiineista ja alkeeneista. : Fosfoniumsuolat ovat käytettyjä reagensseja orgaanisen kemian synteeseissä esimerkiksi valmistettaessa alkeeneja Wittig- reaktiolla. Niitä käytetään myös faasinsiirtokatalyytteinä, sekä katalyytteinä valmistettaessa etikkahappoa, polysiloksaaneja ja isosyanuraattiestereitä. Fosfoniumsuoloja voidaan käyttää myös biosideinä teollisissa jäähdytysvesissä ja tekstiilien palonestokemikaalien valmistuksessa. ==Lähteet== Luokka:Fosforiyhdisteet Luokka:Orgaaniset yhdisteet
Sanjeev Bhaskar

Sanjeev Bhaskar (s. 31. lokakuuta 1963 Ealing, Iso-Britannia) on brittiläinen koomikko ja näyttelijä. Hänet muistetaan Suomessa parhaiten televisiosarjasta Tohtori Intiasta (2010–2013), jossa hän näytteli päähahmoa tohtori Prem Sharmaa sekä rikoskomisario Sunny Khanin roolista rikossarjassa Minkä taakseen jättää (2015–). Bhaskarille myönnettiin Brittiläisen imperiumin upseerin (OBE) arvo vuonna 2006. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kansan Lehti (Ironwood)

Kansan Lehti oli Michiganin Ironwoodissa vuosina 1903–1904 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti. Vastikään perustettu amerikansuomalainen Kansalliskirkko julkaisi vuodesta 1901 lähtien uskonnollista viikkolehteä Todistusten Joukko, jonka rinnalle perustettiin pian myös lastenlehti Lasten Ystävä. Kirkkokunta osti niitä varten Ironwoodista kirjapainon, joka helmikuussa 1903 alkoi julkaista Kansan Lehti -nimistä viikoittaista uutislehteä. Sen toimittajina työskentelivät myöhemmin kirjailijana tunnetuksi tullut Aku Päiviö ja E. Kristianson. Kannattamattomana lakanneen lehden tilalle perustettiin vuoden 1906 alussa Auttaja. ==Lähteet== Luokka:Amerikansuomalaiset sanomalehdet
Terapeuttinen tutkimus

Terapeuttinen tutkimus on psykologinen arviointitapa. Siinä missä normaalissa psykologisessa arvioinnissa palaute tuloksista annetaan arvioinin päätteeksi, tässä mallissa tutkittava osallistuu aktiivisesti arviointiin alusta alkaen.http://www.muzio.net/Psykologi%208%202010.pdf Idea ei ole vain kerätä tietoa tutkittavasta, vaan antaa tälle mahdollisuus itse oivaltaa oma tilantansa . Täten se nivoutuu selkeämmin osaksi terapeuttista hoitoa ja pelko tietojen käyttämättömyydestä vähenee. Käsitteen "Therapeutic Assessment" (TA) loi Stephen E. Finn vuonna 1993 . ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * * Luokka:Psykologia Luokka:Psykoterapia
Rovaniemen maatalousoppilaitos

Rovaniemen maatalousoppilaitos oli maatalousalan oppilaitos Rovaniemellä Metsäruusuntie 18:ssä. Sen linjoja olivat esimerkiksi 1980-luvun alkupuolella maatilatalouden peruslinja, erikoistumislinjoina viljelijä- ja viljelijä- koneenkorjaajalinja. Lisäksi oppilaitoksessa oli puutarhakoulu ja ylioppilaspohjainen viljelijälinja. Siihen liittyi Posiolla toiminut maamieskoulu. Erikoistumisjaksoina olivat viljelijä- ja teknillinen linja.Facta 2001, WSOY 1985, 14. osa, palsta 84 Maatalousaoppilaitoksen historia yltää vuoteen 1937, jolloin koulutilan alue ostettiin Yliojan perikunnalta tai Rovaniemen maalaiskunnalta (lähteestä riippuen). Koulutustoiminta alkoi, kun tilalle perustettiin seuraavana vuonna pienviljelijäkoulu. Kotieläinten pito päättyi 1990-luvun alussa, ja tuotantosuunta muuttui kasvintuotantotilaksi. 1995 oppilaitos siirtyi Rovaniemen ammattikoulutuskuntayhtymän omistukseen. Oppilaitos liittyi vuonna 2006 perustettuun Lapin ammattiopistoon, ja tiloissa on ollut sen puutarha- alan opetustilat. Tiloista ollaan luopumassa, ja luonto- ja ympäristöalan koulutus siirtyi syksyllä 2015 Jänkätien toimipisteeseen.Metsäruusun toimipiste, lao.fi viitattu 12.12.2015Rovaniemen maatalous- ja puutarhaoppilaitoksen arkisto, Kansallisarkisto (sisältää historiikin) ==Oppilaitokset nimet== * Rovaniemen pienviljelijäkoulu (1938–1960) * Rovaniemen pienviljelijä- ja maamieskoulu (1960–1963) * Rovaniemen maatalousoppilaitos (1963–1987) * Rovaniemen maatalous- ja puutarhaoppilaitos (1987–1992) * Lapin maaseutuopisto (1992–1994) * Lapin maaseutu- ja kotitalousopisto (1994–1995) == Lähteet == Luokka:Rovaniemen oppilaitokset Luokka:Suomalaiset maatalousalan oppilaitokset Luokka:Suomen maatalouden historia Luokka:Entiset suomalaiset oppilaitokset
Amerikan Uutiset

Amerikan Uutiset on Floridan Lake Worthissa ilmestyvä amerikansuomalainen sanomalehti. Vuosina 1932–1960 sen nimenä oli Minnesotan Uutiset. Kirjapainonomistaja Carl Parta ja toimittaja Adolph Lundquist perustivat Minnesotan Uutiset New York Millsissä syyskuussa 1932. Sen julkaisijana toimi Northwestern Publishing Co -niminen yhtiö, joka pian osti myös Frans Tuomen New York Millsissä vähän aikaa julkaiseman Keskilännen. Minnesotan Uutiset ilmestyi aluksi kahdesti ja pian kolmesti viikossa. Lindquist toimitti lehteä kuolemaansa saakka vuonna 1948, minkä jälkeen se siirtyi kokonaan Carl Parran ja hänen poikansa Russel O. Parran omistukseen. Toimittajana työskenteli vuoteen 1956 saakka Carl E. Davidson ja hänen jälkeensä Edward I. Riippa. Minnesotan Uutisten levikki oli vuonna 1954 7 280 kappaletta, enemmän kuin millään muulla amerikansuomalaisella lehdellä. Lehden kustannusyhtiö julkaisi myös englanninkielistä New York Mills Herald -viikkolehteä. Carl Parta kuoli vuonna 1955, minkä jälkeen Minnesotan Uutisten julkaisijana toimi Russell O. Parta. Vuonna 1960 se muutettiin kahdesti viikossa ilmestyneeksi Amerikan Uutisiksi. Nimenmuutoksen taustalla oli pyrkimys tavoittaa koko maan suomenkielinen lukijakunta. Vuosina 1969–1984 päätoimittajana työskenteli Toivo A. W. Halonen. Vuonna 1986 Amerikan Uutiset muutti Floridaan ja vuonna 1996 siihen liitettiin Eero Erkon perustama New Yorkin Uutiset. Nykyään Amerikan Uutiset ilmestyy Lake Worthissa joka toinen viikko keskiviikkoisin. Sen pääasiallinen kieli on suomi, mutta lehdellä on myös englanninkielisiä kirjeenvaihtajia. Amerikan Uutiset kertoo amerikansuomalaisten, Etelä- Floridan, Suomen ja maailman tapahtumista sekä käsittelee taloutta, kulttuuria, urheilua ja uskonnollisia kysymyksiä. Sen tilaajia asuu Yhdysvaltojen jokaisessa osavaltiossa, Kanadassa ja Suomessa. Päätoimittajana työskentelee Mikko Koskinen ja toimittajana Aleksi Koskinen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Amerikan Uutisten sivusto * * Sari Vähäsarja, Niina Koskela: Mies joka pelasti pääministerille radion, turvasi siirtolaisten uutiset ja moikkaa yhä Stingiä Yle Uutiset 22.5.2014 (Sakri Viklund toimittajana vuodesta 1991) *Esa Järvi: Amerikan uutiset. Blogimuistoja aiheesta vuosilta 1970-2000. Luokka:Amerikansuomalaiset sanomalehdet
Värivallankumous

Värivallankumous tarkoittaa entisissä sosialistisissa maissa 2000-luvulla tapahtuneita vallankumouksia ja näitä muistuttavia vallankumouksia eri aikoina eri puolilla maailmaa. Näissä länsimielinen kumousliike on kaatanut tai yrittänyt kaataa autoritaarisena pidetyn hallinnon. == Nimitys == Nimitys "värivallankumous" tulee Ukrainan vuoden 2004 "oranssista vallankumouksesta". == Syyt == Vallankumousten syynä ovat olleet monesti talousongelmat ja erilaiset hallinnon väärinkäytökset mm. vaalivilppi. Venäjän hallitus on nähnyt entisen Neuvostoliiton alueen värivallankumoukset lännen luomaksi uhkaksi itselleenCountering Color Revolutions: Russia’s New Security Strategy and its Implications for U.S. Policy. == Värivallankumouksia == Alla lueteltu onnistuneita ja epäonnistuneita värivallankumouksia. *Georgian Ruusuvallankumous, myös Georgian samettivallankumous 2003 *Ukrainan oranssi vallankumous 2004-2005 *Armenian ja Azerbaidžanin kumousliikkeet 2005 *Kirgisian tulppaanivallankumous 2005 *Uzbekistanin protestit 2005 kukistettiin väkivalloin *Mongolian protestit 2005 väkivaltaisia, poliisi kukisti *Venäjän protestit 2011-2013 eivät onnistuneet *Ukrainan vallankumous 2014 ns Euromaidan-kumous *Valko-Venäjän "farkkuvallankumous" 2006, ei onnistunut *Moldovan "rypälevallankumous" 2009 Natalia Morar vauhditti maailman ensimmäistä Twitter-vallankumousta == Katso myös == *Arabikevät *Itä-Euroopan vallankumoukset 1989 == Lähteet == Luokka:Vallankumoukset Luokka:Euroopan historia
Rudaki

Rudaki eli Rudagi eli Abn Abdullah Jafar ibn Muhammad Rudaki eli Abu Abdollah Jafar ibn Mohammad Rudaki (noin 859–940 tai 858–941) oli persialainen runoilija ja samanidien hovirunoilija. Hän toimi Buharassa vuoteen 938. Tuotannosta on säilynyt nykypäiviin vain katkelmia. Häntä pidetään Persian kirjallisuuden ensimmäisenä suurena lyyrikkona ja runojen säkeitä melodisina ja teeskentelemättöminä.Facta 2001, 14. osa, palsta 96. WSOY 1985. == Lähteet == Luokka:Persialaiset runoilijat Luokka:Keskiajan kirjailijat Luokka:Vuonna 858 syntyneet Luokka:940-luvulla kuolleet
Aarne Kokkonen

Aarne Johannes Kokkonen (5. helmikuuta 1898 Tuusula - 5\. elokuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen lakimies, joka toimi korkeimman oikeuden jäsenenä ja Itä-Suomen hovioikeuden presidenttinä. Kokkosen vanhemmat olivat ylikonduktööri Juho Kokkonen ja Fanny Maria Diktonius ja puoliso vuodesta 1930 kassanhoitaja Dagmar Armida Maria Lindblom (s. 1899). Hän tuli ylioppilaaksi 1917 Turun suomalaisesta lyseosta. Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa opiskellessaan rautatieläisperheen poika työskenteli virkamiesharjoittelijana Valtionrautateillä kaksi vuotta. Hän suoritti oikeustutkinnon 1922 ja sai varatuomarin arvon 1925, mutta oli jo sitä ennen toiminut Lohtajalla nimismiehenä ja Vaasan hovioikeuden ylimääräisenä virkamiehenä. Sittemmin hän oli Vaasan hovioikeuden kanslisti, notaari ja aktuaari, vuodesta 1933 Vaasan hovioikeuspiirin valtionsyyttäjä ja Vaasan hovioikeuden asessori vuodesta 1938. Talvisodassa Kokkonen toimi upseerina, jatkosodan aikana ja jälkeen sotatuomarina 1942-1946. Turun hovioikeuden oikeusneuvos hänestä tuli 1946 ja korkeimman oikeuden jäsen ja oikeusneuvos 1949. Itä-Suomen hovioikeuden presidentiksi hänet nimitettiin 66-vuotiaana, vuonna 1964, ja eläkkeelle hän siirtyi juuri ennen 70-vuotispäiväänsä vuonna 1970. Kokkosella oli Vaasan aikana useita kirkollisia luottamustoimia, valokuvaus ja kielet kuuluivat hänen harrastuksiinsa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Suomalaiset syyttäjät Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Heikki Nurmio (patsas)

Heikki Nurmion patsas on Turun Vartiovuoren puistossa sijaitseva veistos, jonka on tehnyt Kalervo Kallio vuonna 1962.Grönholm, Jouko: ”Turkulaispatsas kertoo jääkäriliikkeen päivistä”, Suomen Turku 3/2011 s. 6–7. Punaisesta graniitista veistetyn pylvään päässä on pronssista valettu jääkärieversti Heikki Nurmion rintakuva. Nurmio tunnetaan Sibeliuksen Jääkärimarssin sanoittajana, ja ote laulun sanoista on luettavissa patsaan jalustasta. Veistoshankkeen takana 1960-luvun alussa olivat Jääkäriliitto, Helsingin yliopiston Varsinaissuomalainen osakunta ja varsinaissuomalaiset jääkärit.Kalervo Kallio: Heikki Nurmio, Turun museokeskus. Viitattu 12.12.2015. Veistos sijaitsee pienessä puistikossa Vartiovuorenmäen lounaisosassa, kiinteistön Kaskenkatu 4 lähellä. ==Lähteet== Luokka:Turun patsaat ja veistokset
Lucy Webb Hayes

Lucy Ware Webb Hayes (28. elokuuta 1831 Chillicothe, Ohio – 25. kesäkuuta 1889 Fremont, Ohio) oli Yhdysvaltain 19. presidentin Rutherford B. Hayesin puoliso ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen. Lucy Webbin isä oli lääkäri James Webb ja äiti Maria Cook Webb. James kuoli tyttärensä ollessa vasta kaksivuotias ja Maria kasvatti lapsensa yksin. Maria Webb arvosti koulutusta, minkä ansiosta Lucy pääsi Ohio Wesleyan Female Collegeen. Naisten korkea kouluttautuminen oli tuohon aikaan Yhdysvalloissa harvinaista ja Lucy Webbistä tulikin Valkoiseen taloon päästyään ensimmäinen Yhdysvaltain ensimmäinen nainen, joka oli valmistunut collegesta. Webb tapasi lakimiehenä työskennelleen Rutherford B. Hayesin vuonna 1850, ja pari avioitui 30. joulukuuta 1852. Pariskunta sai yhteensä kahdeksan lasta, joista viisi selvisi aikuisikään asti. Puolisonsa päästessä ensin Yhdysvaltain kongressiin ja myöhemmin Ohion kuvernööriksi Lucy Hayes osallistui itsekin aktiivisesti kongressin debatteihin ja teki paljon hyväntekeväisyystyötä. Hyväntekeväisyystyönsä ansiosta Lucy Hayes nautti ohiolaisten suosiota. Rutherford Hayesin presidentinvaalivoiton myötä Lucysta tuli vuonna 1877 Yhdysvaltain ensimmäinen nainen. Valkoisessa talossa Lucy Hayes muistetaan päätöksestään tarjoilla Valkoisen talon vieraille vain alkoholittomia juomia, mistä hän sai liikanimen ”Limonadi-Lucy” (). Lucy Hayes ei kuitenkaan kannattanut alkoholin kieltolakia eikä vastustanut muiden alkoholinkäyttöä, vaan Valkoisen talon alkoholikielto otettiin käyttöön poliittisista syistä: kansalaiset kannattivat alkoholikieltoa ja kielto toi Rutherford B. Hayesille uusia äänestäjiä. Alkoholikiellon lisäksi Lucy Hayes muistetaan lapsille vuosittain Valkoisen talon takapihalla järjestettävän munanvierityskilpailun aloittajana. Rutherford B. Hayesin presidenttikauden päätyttyä 1881 pariskunta vetäytyi kotitilalleen Ohion Fremontiin, jossa Lucy Hayes vietti viimeiset vuotensa. Hän kuoli syöpään 25. kesäkuuta 1889. Hänet on haudattu lähelle Fremontin-kotiaan. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain ensimmäiset naiset Luokka:Vuonna 1831 syntyneet Luokka:Vuonna 1889 kuolleet
Felix Jacoby

Felix Jacoby (19. maaliskuuta 1876 Magdeburg, Saksan keisarikunta – 10. marraskuuta 1959 Berliini, Länsi-Saksa) oli saksalainen antiikintutkija ja filologi. Hän toimi Kielin yliopiston klassisen filologian professorina 1907–1935. Hänen pääteoksensa on moniosainen Fragmente der griechischen Historiker, joka on antiikin historioitsijoiden kokoelma. Jacoby syntyi juutalaiseen perheeseen vuonna 1876. Hän kääntyi kuitenkin 11-vuotiaana kristinuskoon. Jacoby aloitti 1894 klassisen filologian opinnot Freiburgin yliopistossa. Hän opiskeli oman aineensa ohella Saksan keskiajan kirjallisuutta, sanskritiä, goottia ja Saksan nykyhistoriaa. Freiburgista Jacoby siirtyi Münchenin yliopistoon ja sieltä edelleen Berliinin yliopistoon, missä hän viimeisteli vuonna 1900 väitöskirjansa Hermann Dielsin alaisuudessa. Jacoby oli Kielin yliopiston klassisen filologian professori 1907–1935. Kielissä hän aloitti kirjoittamaan pääteostaan, antiikin Kreikan historioitsijoiden kokoelmaa Fragmente der griechischen Historikeria. Hän jatkoi sitä Oxfordin yliopistossa, jonne hän joutui muuttamaan, kun kansallissosialistit tekivät Saksassa hänen työnsä mahdottomaksi. Vaikka Jacoby tunnetaan erityisesti kokoelmastaan, hän julkaisi myös monia muitakin töitä. Hän kirjoitti muun muassa teoksen Atthis, joka käsitteli Ateenan historiografiaa ja artikkelin Herodotoksesta saksalaiseen Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft -tietosanakirjaan. Jacoby palasi vuonna 1956 Saksaan, jossa hän kuoli 1959. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset historioitsijat Luokka:Saksalaiset filologit Luokka:Saksalaiset antiikintutkijat Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Aaro Korkeakivi

Aaro Juhani Korkeakivi (2. huhtikuuta 1924 Oulu – 28. kesäkuuta 2001 Oulu) oli Kirjapaino Osakeyhtiö Kalevan pitkäaikainen toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen, joka vaikutti laajasti Pohjois-Suomen yhteiskunnalliseen ja elinkeinoelämään. Korkeakiven vanhemmat olivat vuonna 1906 perustetun Kirjapaino Osakeyhtiö Kalevan toinen toimitusjohtaja (1908–1944) Kalle Juho Akseli Korkeakivi, aiemmin Högstén, ja talousopettaja Hilja Kreivilä ja puoliso vuodesta 1953 Inger Lindberg (s. 1930). Talvisodassa Korkeakivi toimi Hjalmar Siilasvuon esikunnassa, jatkosodassa hän oli tykistön tulenjohtaja Itä-Karjalan rintamalla. Korkeakiven johdolla Kalevasta tuli sotien jälkeen Pohjois-Suomen johtava sanomalehti, jonka levikki kasvoi yli kolminkertaiseksi, lähes sataantuhanteen. Toimittuaan aluksi vuodesta 1950 yhtiön hallituksessa hänestä tuli toimitusjohtaja vuonna 1953. Korkeakivi uudisti lehden tuotantotekniikkaa ja osallistui itsekin lehden toimittamiseen yhtenä Nuusku-Frekke -nimimerkin takana olleista kirjoittajista. Korkeakivi vaikutti laajasti Oulun alueen ja Pohjois-Suomen elinkeinoelämän kehittämiseen, kuten Typpi Oy:n sijoittumiseen Ouluun, Rautaruukin saamiseen Raaheen ja Outokummun terästehtaan perustamiseen Tornioon. Hän toimi lisäksi erittäin vahvasti Oulun yliopiston perustamiseksi ja sijoittamiseksi Oulun kaupungin alueelle. Korkeakivi teki Kalevasta puolueista riippumattoman lehden mutta ajoi samalla lehden tukea kekkoslaiselle politiikalle, joskus vastoin päätoimittaja Valde Näsin tahtoa. Hän myös edisti Suomen ja Viron suhteita ja yhteistyötä Karjalan kanssa. Korkeakivi keräsi lehtitaloon mittavan taidekokoelman, hankki laajan yhteistyökumppaneiden ja lehden tukijoiden joukon ja oli mukana kymmenien eri järjestöjen, yhdistysten, seurojen ja yritysten toiminnassa. Kirjailija Paavo Rintala kuvasi ystäväänsä Korkeakiveä "Pohjois-Suomen herraksi". Oulun yliopisto myönsi Korkeakivelle filosofian kunniatohtorin arvon 1989. Hänelle myönnettiin myös muun muassa Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki, Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki sekä Pyhän Karitsan ritarikunnan komentajamerkki. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Arokylä, Aarno 2001. Valovoimainen vaikuttaja. Kuolleita: Aaro Korkeakivi eli Kalevalle. Kaleva 29.6.2001, s. 31. * Pyysalo, Riitta – Niskanen, Markku 1998. Aaro Korkeakivi: Oulun herra. Suomen Kuvalehti, nro 44, s. 68-71. * Ukkola, Jukka, Korkeakivi, Aaro 1986. Toimitusjohtaja Aaro Korkeakivi, Kaleva: älkää unohtako sanomalehteä. Suomen lehdistö: Lehdistön viestintäpoliittinen julkaisu, 57. vsk., nro 1, s. 21-22. * Varis, Markku 1988. Herra Kaleva: Aaro Korkeakivi. Oulun ylioppilaslehti 25.3.1988, s. 17. * Luokka: Suomalaiset yritysjohtajat Luokka: Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka: Vuonna 1924 syntyneet Luokka: Vuonna 2001 kuolleet
Taustakuva

Taustakuva tarkoittaa kuvaa, jota käytetään koristeena tietokoneen tai mobiililaitteen näytöllä käyttöliittymän taustalla. Useammilla laitteilla on valmis taustakuva, mutta käyttäjällä on mahdollisuus vaihtaa se mieleisekseen. Luokka:Työpöytäympäristöt
Miettilä

Miettilä oli Kivennavan pitäjän kylä Karjalankannaksella. Se sijaitsi Rautuun johtavan tien varressa, puolimatkassa Kivennavan kirkonkylästä Raudun kirkonkylään, Kauksamon ja Lipolan välillä. Kylässä oli ennen talvisotaa 24 taloa.Kivennapa kylästä kylään Kivennapalaisten pitäjäseura ry 1987 ISBN 951-99842-3-2 Suomalaisesta kylästä ei ole nykyisin jäljellä taloja, kuitenkin selkeä kulttuurimaisema ilman rakennuksia avautuu Kirovskojen eli entisen Vuottaan pohjoispuolella entisen Miettilän kylän kohdalla. Karjala Suomalainen matkaopas Markus Lehtipuu 2011 ISBN 978-952-9715-40-4 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * VirtuaaliKivennapa Luokka:Kivennavan kylät
Dominikaanit Turussa

Dominikaanit Turussa on Veritas-eläkevakuutusyhtiön pääkonttorin edessä oleva veistos Turun Kaskenmäessä. Kimmo Ojaniemen tekemä veistos paljastettiin Veritas-yhtiön satavuotisjuhlavuonna 2005.Dominikaanit Turussa -muistomerkki , Veritas. Viitattu 12.12.2015. Teos pystytettiin paikalle, josta on löydetty 1200-luvulla Turkuun perustetun Pyhän Olavin dominikaanikonventin rakennusten raunioita. Veritas luovutti veistoksen Turun kaupungille 7. lokakuuta 2005. Teos koostuu pyöreästä diabaasilaatasta, jonka päällä on pronssista ja messingistä valmistettuja munkkihahmoja ja suippokärkistä porttia kuvaava kaari. Kivijalustaan on kaiverrettu Pyhän Olavin konventin sinetti sekä arkeologisten kaivausten perusteella laadittu entisen luostarirakennuksen pohjapiirros.Kimmo Ojaniemi: Dominikaaniluostarin muistomerkki, Ulkoveistokset, Turun museokeskus. Viitattu 12.12.2015. Veistos sijaitsee Kaskenkadun ja Itäisen Rantakadun risteyksen Olavinpuistossa. ==Lähteet== Luokka:Turun patsaat ja veistokset Luokka:Dominikaanit Suomessa Luokka:Kristillinen taide Suomessa
Ruin

Ruin on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Dagmar Ruin (1894–1977), suomalainen sairaanhoitaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija * Hans Ruin (1891–1980), suomenruotsalainen esteetikko ja kirjailija * Hans Ruin (s. 1961), ruotsalainen filosofi * Ingrid Linnea Ruin (1881–1956), suomalainen taidemaalari * Olof Ruin (s. 1927), ruotsalainen valtiotieteilijä, professori * Waldemar Ruin (1857–1938), suomalainen kasvatustieteilijä, professori ja Helsingin yliopiston rehtori
Drop Dead Diva

Drop Dead Diva on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka yhdistelee draamaa, komediaa ja fantasiaa. Televisiosarjan ensimmäinen jakso esitettiin yhdysvaltalaisella Lifetime-kaapelikanavalla 12. heinäkuuta 2009. Sarjan päähenkilö on ylipainoinen asianajaja Jane (Brooke Elliott), joka oli edellisessä elämässään malli ja totuttelee elämään uudessa ulkomuodossaan toisena henkilönä. Sarjaa kuvattiin Georgian osavaltiossa Yhdysvalloissa, vaikkakin sarjan maisemat ja tapahtumat sijoittuvat Los Angelesiin. Kanava tiedotti ensimmäistä kertaa sarjan hyllyttämisestä tammikuussa 2013, kun sarjasta oli esitetty neljä tuotantokautta. Neljäs tuotantokausi päättyi jännittävään cliffhangeriin, ja myöhemmin Lifetime päätti vielä jatkaa sarjaa. Sarjaa tuotettiin lopulta kuusi tuotantokautta, ja sen viimeinen jakso esitettiin 22. kesäkuuta 2014. Suomessa Nelonen Media on esittänyt sarjasta kolme tuotantokautta. == Juoni == Pinnallinen mallityttö Deb (Brooke D'Orsay) kuolee autokolarissa. Taivaassa hän painaa peruutusnäppäintä ja palaa maan pinnalle, tällä kertaa kuitenkin muodokkaan, mutta älykkään Janen (Brooke Elliott) kehossa. Jane työskentelee asianajajana lakifirmassa, jossa hänellä on työkaverinaan entisen elämänsä eli Debin poikaystävä Grayson (Jackson Hurst). Ainoat henkilöt, jotka tietävät totuuden Janesta, ovat hänen paras ystävänsä Stacy (April Bowlby) ja suojelusenkelinsä Fred (Ben Feldman). Sarjassa Deb totuttelee elämään uutta elämäänsä menestyvänä asianajajana Janena, mikä ei ole aina helppoa. == Näyttelijät == === Päähenkilöt === === Sivuhenkilöitä === == Jaksot == Suomen televisiossa sarjasta on esitetty kolme tuotantokautta. Ensimmäinen tuotantokausi esitettiin Nelosella ja kaksi seuraavaa Herolla. Suoratoistopalveluissa, kuten Netflixissä ja Viaplayssa, on ollut nähtävillä kaikki kaudet. Kausi Jaksot Yhdysvallat Suomi Esitys alkoi Esitys päättyi Esitys alkoi Esitys päättyi 1 13 12. heinäkuuta 2009 11. lokakuuta 2009 21. kesäkuuta 2010 18. syyskuuta 2010 2 13 6. kesäkuuta 2010 29. elokuuta 2010 10. marraskuuta 2014 1. joulukuuta 2014 3 13 19. kesäkuuta 2011 25. syyskuuta 2011 2. joulukuuta 2014 23. joulukuuta 2014 4 13 3. kesäkuuta 2012 9. syyskuuta 2012 5 13 23. kesäkuuta 2013 3. marraskuuta 2013 6 13 23. maaliskuuta 2014 22. kesäkuuta 2014 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:2000-vuosikymmenen yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat Luokka:2010-luvun yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat Luokka:Lifetimen televisio-ohjelmat
Golestan (provinssi)

Golestan () on yksi Iranin 31 provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa, Kaspianmeren kaakkoisrannalla. Provinssin pääkaupunki on runsaan 300 000 asukkaan Gorgan. Golestanin provinssin pinta-ala on 20 367 neliökilometriä. Väestö (2011) koostui 483 245 taloudesta, joihin kuului yhteensä 1 777 014 asukasta. Heistä kaupunkilaisiksi kirjattiin 906 182 ja maaseutuväestöksi 870 068 henkeä. Vaille pysyvää asuinpaikkaa kirjattiin 764 asukasta. Provinssissa oli vuonna 2011–2012 14 aliprovinssia (shahrestan), jotka jakautuivat yhteensä 27 piirikuntaan (bakhsh). Näihin sijoittui 26 kaupunkia ja 60 alimman aluehallinnollisen tason maaseutupiiriä (dehestan, kyläyhteisö ympäristöineen). Aliprovinssitason jako oli seuraava: * Aliabad * Azadshahr * Aq Qala * Bandar Gaz * Galikesh * Gomishan * Gonbad-e-Kavus * Gorgan * Kalaleh * Kordkuy * Marave-Tapeh * Minudasht * Ramyan * Torkaman == Lähteet ==
Åke Forsell

Åke Erik Rafael ForsellKuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 12.12.2015 s. 29 (25. toukokuuta 1932 Helsinki – 1. joulukuuta 2015 Kauniainen) oli suomalainen muusikko ja myyntijohtaja. Forsell opiskeli Svenska handelshögskolanissa ja Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa. Hän teki elämäntyönsä 3M-yhtiössä. Vuonna 1942 Forsell aloitti viulunsoiton opinnot Sibelius-Akatemiassa, mutta vaihtoi 1940-luvun lopulla instrumenttinsa klarinettiin sekä saksofoniin. Hän soitti ammattimaisesti muiden muassa Ossi Runteen, Erik Lindströmin ja Herbert Katzin orkestereissa. Eläkkeelle jäätyään hän soitti myös Jazz Society Big Bandissa, Raimo Virtasen orkesterissa ja Happy Swing Bandissa. Hän kuului myös maineikkaaseen Kaffilajengi-yhtyeeseen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset saksofonistit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Aleksis Kiven muistomerkki (Turku)

Aleksis Kiven muistomerkki Turussa on kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen suunnittelema pronssipatsas Itäisen Rantakadun varrella. Muistomerkki perustuu Aaltosen vuonna 1939 paljastettuun Aleksis Kiven muistopatsaaseen Helsingin Rautatientorilla. Aaltonen lahjoitti Turun kaupungille muistopatsaan perustella tekemänsä kipsipään sillä ehdolla, että kaupunki valattaisi sen pronssiin. Senaattori Ernst Albert Forssell, joka oli Aleksis Kiven ystävä, teki Kiven hautajaisissa piirroksen, joka on tiettävästi ainoa aito aikalaiskuva Suomen kansalliskirjailijasta. Piirrosta käytettiin tuomassa autenttisuutta patsaaseen, tosin Aaltonen ei pyrkinyt täyteen realistiseen yhdennäköisyyteen kirjailijan mietteliästä ja kärsivää ilmettä muotoillessan. Muistomerkki pystytettiin 21. toukokuuta 1949 Turun Yliopiston silloisen päärakennuksen eli entisen Hotelli Phoenixin edustalle Yliopistonkadun varrelle. Yliopisto muutti Yliopistonmäelle vuonna 1959 ja Phoenixin talo purettiin 1959. Patsas oli pari vuotta evakossa ja vuonna 1962 se pystytettiin nykypaikalleen eli vastavalmistuneen kaupunginteatterin rakennuksen eteen ja paljastettiin 8. syyskuuta 1962. Graniittijalustalla oleva pronssipää on sata senttimetriä korkea. Turkulainen Aleksis Kivi -kerho muistaa kirjailijaa Aleksis Kiven päivänä 10. lokakuuta muistomerkillä järjestämässään tilaisuudessa. Kerho osallistui myös muistomerkin hankintaan. == Lähteet == Luokka:Turun patsaat ja veistokset Luokka:Wäinö Aaltosen veistokset Muistomerkki Luokka:Muotokuvaveistokset
Multala

Multala oli parinkymmenen talon kylä Siesjärven kupeessa Kivennavan pitäjän itäosassa Karjalankannaksella. Karvala ja Hartonen olivat naapurikyliä. Multalan aiempi nimi oli Sikiälä. Sillä nimellä kylä löytyy kirkonkirjoista sekä vanhoista maa- ja henkikirjoista. 1930-luvun kartassa sen näkyy Multalana. http://www.karjalankartat.fi/ | Viitattu 13.12.2015 Karvalan kautta Multalaan ja edelleen Hartosiin kulkenut hiekkatie on nykyisin vielä olemassa Multalaan asti, mutta ei siitä eteenpäin.http://www.kivennapa.fi/virtuaali/VirtuaaliKivennapa.html | Viitattu 13.12.2015 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.kivennapa.fi/virtuaali/VirtuaaliKivennapa.html Luokka:Kivennavan kylät
Mustapohja

Mustapohja oli pienehkö kylä Kivennavalla Karjalankannaksella. Kylän kohdalla Rajajoki työntyi Venäjälle päin, niin että Mainila Venäjän puolella oli Mustapohjan kylän lounaispuolella, ikään kuin Mainilan kainaloon olisi syntynyt Mustapohjan kylä. Eikä kapea joki kyliä mitenkään toisistaan erottanut. Kylässä oli 21 taloa, jotka miltei kaikki olivat sijoittuneet tien varteen melko lähelle toisiaan. Kivennapa kylästä kylään, Kivennapalaisten pitäjäseura ry, 1987 s. 116-117 ISBN 951-99842-3-2 Nykyisin tuota kylätietä ei ole, eikä kylän kohdalla ole asutusta.http://www.kivennapa.fi/virtuaali/VirtuaaliKivennapa.html | Viitattu 13.12.2015 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.kivennapa.fi/virtuaali/VirtuaaliKivennapa.html Luokka:Kivennavan kylät
Pamppala

Pamppala oli 35 talon kylä Kivennavan pitäjän luoteiskulmassa Karjalankannaksella. Eteläpuolella olivat Voipialan kylän metsämaat ja itäpuolella Rantakylä, jonka takana Vuotjärvi. Pitkä Suulajärvi sijaitsi Pamppalan länsipuolella. Useimmat kylän talot olivat aivan Viipurista Pietariin johtavan tien varressa.Kivennapa kylästä kylään, Kivennapalaisten pitäjäseura ry, 1987 s. 122-125 ISBN 951-99842-3-2 Nykyisin kylän kohdalla tien (41K-181) varrella ovat peltoaukeat molemmin puolin tietä, asutusta ei kylän kohdalla ole.http://www.kivennapa.fi/virtuaali/VirtuaaliKivennapa.html | Viitattu 13.12.2015 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.kivennapa.fi/virtuaali/VirtuaaliKivennapa.html Luokka:Kivennavan kylät
Patrikki

Patrikki () oli kylä, joka sijaitsi Kivennavan pitäjän lounaislaidalla kahden pienen järven rantamilla Karjalankannaksella. Patrikki oli aika lailla eristettynä muusta pitäjästä. Koulu oli Ikolassa, noin neljän kilometrin päässä. Lähimpään kauppaan oli matkaa saman verran, samoin lähimpään puhelimeen. Maakirjoissa ja henkikirjoissa Patrikki luetaan Ikolan kylään kuuluvaksi, vaikka oli siitä selvästi erillään. Ennen talvisotaa Patrikissa oli 15 taloa.Kivennapa kylästä kylään, Kivennapalaisten pitäjäseura ry, 1987 s. 127-131 ISBN 951-99842-3-2 Nykyisin Patrikissa eli Ozerkissa on runsaasti huvila-asutusta järvien rannoilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.kivennapa.fi/virtuaali/VirtuaaliKivennapa.html Luokka:Kivennavan kylät
Yhdysvaltain Sanomat

Yhdysvaltain Sanomat oli Ohion Ashtabulassa vuosina 1885–1893 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti. Uutta Kotimaata Minnesotan New York Millsissä painaneet Fred Karinen ja Alex Wirtamo perustivat Yhdysvaltain Sanomat Charles Steenroosin ja Asser Ansonin tuella Ohion suurimpaan suomalaiskeskukseen. Nelisivuinen viikkolehti oli osavaltion ensimmäinen suomenkielinen sanomalehti. Karisen ja Wirtamon toimittamana se saavutti pian yli tuhannen kappaleen levikin. Wirtamon siirryttyä Ino Ekmanin Pohjantähteen Yhdysvaltain Sanomien toimittajaksi tuli August Edwards. Karinen lähti vuonna 1889 Michiganin Ishpemingiin, jossa hän alkoi julkaista Suomalaisen Kansallis- Raittius-Veljeysseuran nimissä Työmies-nimistä lehteä. Yhdysvaltain Sanomien omistus siirtyi vähitellen kokonaan Edwardsille, joka onnistui nostamaan sen levikin noin 3 500 kappaleeseen. Kahdesti viikossa Ashtabula Harborissa ilmestynyt lehti oli tuolloin maan luetuin suomenkielinen lehti. Vuonna 1893 Edwards muutti Minneapolisiin, jossa hän yhdisti Yhdysvaltain Sanomat Karisen Työmieheen. Yhdistetty lehti sai nimen Amerikan Uutiset. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Yhdysvaltain Sanomat digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Amerikansuomalaiset sanomalehdet
Valkee

Valkee voi tarkoittaa seuraavia: * Valkee, kirkasvalokuulokkeita valmistanut yritys * Iso-Valkee (myös Valkee), järvi Somerolla ==Katso myös== * Pikku- Valkee * Hyvä-Valkee * Paha-Valkee
Jari Hartikainen

Jari Hartikainen (s. 28. huhtikuuta 1967 Kajaani) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen keihäänheittäjä. Hartikainen edusti uransa aikana Lapinlahden Vetoa, Kajaanin Kipinää sekä Valkealan Kajoa. Hänen valmentajanaan toimi Jyrki Blom. Virallisissa kilpailuissa Hartikainen ei ole esiintynyt vuoden 2001 jälkeen. Hartikaisen uran erikoisimpia saavutuksia ovat turbokeihään epävirallinen maailmanennätys 84,34 sekä kolmen kullan suora; vanginvartijoiden, sotilaiden ja poliisien suomenmestaruudet. Lisäksi hän saavutti muun muassa keihäskarnevaalien kolmannen sijan. ==Kehitys== *1988: 70,20 m *1989: 72,12 m *1990: 76,12 m *1991; – *1992: 78,02 m *1993: 78,84 m *1994: 81,28 m *1995: 81,28 m *1996: 80,64 m *1997: 82,10 m *1998: 80,10 m *1999: 74,05 m *2000: 75,47 m *2001: 70,24 m == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pohjantähti (Ashtabula)

Pohjantähti (myös Pohjan Tähti) oli Ohion Ashtabulassa vuosina 1886–1887 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti. Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden perustivat Ino Ekman ja Yhdysvaltain Sanomista lähtenyt Alex Wirtamo. Pian Ekmanista tuli lehden ainoa omistaja ja toimittaja. Vuonna 1887 hän aikoi muuttaa Pohjantähden päivälehdeksi ja syksyyn mennessä se saavutti 2 000 kappaleen levikin. Suunnitelma ei kuitenkaan onnistunut, ja vuonna 1888 Ekman muutti Michiganin Calumetiin, jossa hän alkoi julkaista Kansan Lehteä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Pohjantähti digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Amerikansuomalaiset sanomalehdet
Amerikan Sanomat

Amerikan Sanomat -nimisiä lehtiä on useita: * Amerikan Sanomat, Ohion Ashtabulassa vuosina 1897–1913 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti * Amerikan Sanomat, Ohion Fairportissa vuosina 1924–1937 ilmestynyt sanomalehti * Amerikan Sanomat, Valvojan ja Oppaan Michiganin Calumetissa vuosina 1959–1960 ilmestynyt jatkaja * Pohjois-Amerikan Sanomat, Ohion Fairportissa vuosina 1937–1938 ilmestynyt sanomalehti.
Syanuurihappo

Syanuurihappo (C3H3N3O3) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa desinfiointiaineena ja orgaanisen kemian synteeseissä. ==Ominaisuudet== Syanuurihappo on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteellä esiintyy keto-enolitautomeriaa ja ketomuoto eli isosyanuurihappo on stabiilimpi kiinteänä ja liuoksissa. Emäksisissä olosuhteissa enolimuoto on stabiilimpi. Syanuurihappo liukenee veteen ja etanoliin sekä useisiin polaarisiin orgaanisiin liuottimiin, mutta poolittomiin orgaanisiin liuottimiin se ei liukene. Kuumennettaessa yli 360 °C:n lämpötilaan syanuurihappo hajoaa syaanihapoksi. Syanuurihappo on heikko happo ja sen pKa-arvo on 6,88. Kylläisen vesiliuoksen pH on 4,8. Ammoniakin kanssa syanuurihappo reagoi muodostaen melamiinia ja kloorin kanssa muodostaen trikloori-isosyanuurihappoa.John Wojtowicz: Cyanuric and Isocyanuric Acids, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 13.12.2015Klaus Huthmacher & Dieter Most: Cyanuric Acid and Cyanuric Chloride, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 13.12.2015 ==Valmistus ja käyttö== Syanuurihappoa valmisti ensimmäisen kerran Carl Scheele vuonna 1776. Nykyään yhdistettä valmistetaan urean kuivatislauksella noin 250 °C:n lämpötilassa. Sivutuotteina reaktiossa muodostuu biureettia, triureettia, melamiinia, ammelidia (C3H4N4O2) ja ammeliinia (C3H5N5O). Happokäsittelyssä suoraketjuiset yhdisteet hajoavat hiilidioksidiksi ja ammoniakiksi ja rengasrakenteiset yhdisteet syanuurihapoksi. Laboratoriomittakaavassa syanuurihappoa voidaan valmistaa myös syanuurikloridin hydrolyysillä. : Syanuurihappoa käytetään desinfiointiaineena pienten uima-altaitten vesissä ja stabiloimaan muita desinfiointiaineita kuten hypokloriitteja. Yhdisteestä myös valmistetaan desinfiointiaineina käytettäviä kloorattuja johdannaisia. Pieninä määrinä syanuurihappoa lisätään hiilen-, öljyn- ja kaasunpolttolaitoksissa vähentämään typenoksidipäästöjä. Syanuurihapon ja melamiinin kompleksia melamiinisyanuraattia käytetään palonestokemikaalina muun muassa polyamidimuoveissa. Lisäksi sitä käytetään polyuretaanien ristiinsilloittajakemikaalien valmistukseen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Human Metabolome Database (HMDB): Cyanuric acid *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cyanuric acid *ChemBlink: Cyanuric acid *Inchem: Isocyanuric acid N°: 108-80-5 (pdf) Luokka:Hapot Luokka:Heterosykliset yhdisteet
Amerikan Sanomat (Ashtabula)

Amerikan Sanomat oli Ohion Ashtabulassa vuosina 1897–1913 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti. Yhdysvaltain Sanomia julkaisseen August Edwardsin muutettua Minneapolisiin vuonna 1893 Ohion suomalaiset jäivät neljäksi vuodeksi ilman omaa sanomalehteä. Vuonna 1897 Edwards palasi Ashtabulaan, jossa hän alkoi julkaista Amerikan Sanomat -nimistä viikkolehteä. Vuonna 1903 sen levikki oli kasvanut 9 000 kappaleeseen. Samana vuonna Edwards osti Michiganin Calumetista Suomettaren, minkä jälkeen lehti ilmestyi nimellä Amerikan Sanomat ja Suometar. Edwardsin vetäydyttyä lehtityöstä sen toimittajina työskentelivät J. Jaatinen, Julius Saastamoinen ja Emil Saastamoinen. Amerikan Sanomien levikki nousi vuosina 1909–1910 yli 11 000 kappaleen. Lehdellä oli lukijoita kaukana Ohion rajojen ulkopuolella. Pian sen levikki alkoi kuitenkin pudota rajusti ja oli vuonna 1913 enää 5 000 kappaletta. Harmittomana ja värittömänä Amerikan Sanomat ei kyennyt kilpailemaan suurten kasvukeskusten poliittisten lehtien kanssa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Amerikan Sanomat digitoituna kansalliskirjastossa * Amerikan Sanomat ja Suometar digitoituna kansalliskirjastossa Luokka:Amerikansuomalaiset sanomalehdet
Amerikan Sanomat (Fairport)

Amerikan Sanomat oli Ohion Fairportissa vuosina 1924–1937 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti. Amerikan Sanomien ja Suomettaren lakattua Ohion suomalaiset jäivät yhdentoista vuoden ajaksi vaille omaa sanomalehteä. Kesällä 1924 A. J. Hinkkanen, George Wahlstrom ja J. G. Aho perustivat Interstate Publishing Companyn, joka alkoi julkaista uutta Amerikan Sanomat -nimistä viikkolehteä. Hinkkasen toimittajama lehti saavutti kahden vuoden kuluttua 2 500 kappaleen levikin. Vuonna 1930 sen ostivat pastorit Gabriel Lipsanen ja Frank Pelkonen, jotka muodostivat Fairport Publishing Company -nimisen kustannusyhtiön. Vuonna 1932 se myytiin Henry Karhulle, kunnes marraskuussa 1933 lehti palasi Lipsaselle. Samoihin aikoihin nelisivuinen Amerikan Sanomat alkoi ilmestyä kahdesti viikossa. Lipsasen vaimon toimittaman riippumattoman ja uskonnollishenkisen lehden levikki oli pieni. Sen seuraajana ilmestyi 1937–1938 viikkolehti Pohjois-Amerikan Sanomat. ==Lähteet== Luokka:Amerikansuomalaiset sanomalehdet
Kansan Lehti (1928–1934)

Kansan Lehti oli Ohion Clevelandissa ja Ashtabulassa vuosina 1928–1934 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti. Otto Massinen, Oscar Anderson ja Julius Laurila perustivat Kansan Lehden Clevelandissa joulukuussa 1928. Pian sen julkaisijaksi tuli Kustaa Nevanperän, Jacob Ritolan, Matti Saaren ja Ely Kosken omistama Finnish Publishing Company. Vuonna 1929 lehden toimittajaksi palkattiin kokenut Onni Syrjäniemi. Kahdeksansivuisen viikkolehden levikki oli yleensä noin 2 000 kappaletta. Vuonna 1931 talousvaikeuksista kärsinyt yhtiö siirrettiin Ashtabula Harboriin, jossa Kansan Lehti lakkasi joulukuussa 1933 tai seuraavan vuoden puolella. Sen jälkeen Ohion viimeiseksi suomalaiseksi sanomalehdeksi jäi Fairportissa ilmestynyt Amerikan Sanomat. ==Lähteet== Luokka:Amerikansuomalaiset sanomalehdet