EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
NERVTAG

New and Emerging Respiratory Virus Threats Advisory Group (vapaa suomennus: Uusien ja leviävien virusuhkien neuvonantajaryhmä, lyhennys NERVTAG) on Yhdistyneen kuningaskunnan julkisen terveyspalvelun johtavaa lääketieteellistä neuvonantajaa ja brittihallitusta avustava asiantuntijaelin. NERVTAG- asiantuntijaelimen toiminta käynnistyi joulukuussa 2014. Vuonna 2020 sen erityiseksi tehtäväksi muodostui COVID-19-pandemiaan Britanniassa liittyvä asiantuntijatahona toimiminen. Asiantuntijaelimeen kuului marraskuussa 2018 yhteensä 16 professoria tai senioritason lääkäriä. Ryhmää on laajennettu koronapandemian kuluessa tilapäisillä jäsenillä. NERVTAG-ryhmän tukemana Britannian johtava lääketieteellinen neuvonantaja neuvoo maan terveys- ja sosiaalipalvelujen ministeriötä, asianomaisia ministereitä ja muita ministeriöitä virusperäisiin hengitysteiden infektioihin liittyvien uhkien osalta. Johtava lääketieteellinen neuvonantaja toimii Britannian terveystutkimusinstituutti National Institute for Health Researchin (NIHR) pääjohtajana, ja ohjaa siten osaltaan maailmanlaajuisestikin huomattavaa kliinisen lääketieteen tutkimuskeskittymää. Tehtävässä on lokakuusta 2019 toiminut professori Chris Whitty. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * NERVTAG- asiantuntijaelimen verkkosivusto (gov.uk) * NERVTAG-asiantuntijaelimen julkaisut (box.com) Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan hallinto Luokka:Terveydenhuolto Yhdistyneessä kuningaskunnassa
Viialan työväennäyttämö

Viialan Työväennäyttämö ry on yksi Suomen vanhimmista yhä toimivista harrastajateatterista. Toiminta on aloitettu vuonna 1907 ja ensimmäinen yleisöesitys järjestetty vuonna 1908. Viialan Työväennäyttämö ry toimii aktiivisesti Akaan kaupungissa Pirkanmaalla. Yhdistyksen toiminta on ollut erittäin vilkasta koko historiansa aikana. Vilkkaimpia aikakausia olivat 1920 ja 1960 luvut, jolloin ensi-iltoja oli noin 15-20 vuodessa. Vierailuesityksiä tehtiin myös paljon lähialueelle ja vastaanotettiin vierailuesityksiä Helsingistä ja Tampereelta. 1948 yhdistys liittyi Työväen Näyttämöiden liittoon, joka toi tullessaan myös ohjaajavierailuja. Viialassa 1950-luvulla ohjasi mm. Eino Weckström. Viialan Työväennäyttämöltä ovat lähtöisin muun muassa Alpo Halme, Tenho Sauren ja myöhemmin Anna-Maija Tuokko. Vuoteen 1998 asti Viialan Työväennäyttämö toimi Viialan Työväentalolla, jolloin näyttämö osti teatteritilan entiseltä Viialan Nahkatehtaalta, joka nykyään tunnetaan Yritystalo Parkkina. Vuodesta 1998 Viialan Työväennäyttämö ry on ylläpitänyt Viialan teatteria. == Aiheesta muualla == * https://viialanteatteri.yhdistysavain.fi/yhdistys/ * https://www.viialanteatteri.net Luokka:Viiala Luokka:Suomen teatterit
Lydia Auster

Lydia Auster (30. toukokuuta 1912 Petropavl, Kazakstan – 3. huhtikuuta 1993 Tallinna) oli virolainen säveltäjä, pianisti ja musiikkitoimittaja.Lydia Auster Estonian Music Information Centre Auster opiskeli ensin Omskissa pianonsoittoa sekä sävellystä ja sitten vuosina 1931–1934 Leningradin konservatoriossa sävellystä Mihail Judinin johdolla. Vuonna 1938 hän valmistui Moskovan konservatoriosta opiskeltuaan sävellystä Vissarion Šebalinin johdolla. Hän täydensi opintojaan vielä vuosina 1938–1941 ja 1944–1945. Vuosina 1948–1984 Auster toimi Viron sosialistisen neuvostotasavallan televisio- ja radiokomitean musiikkijohtajana. Vuonna 1957 hän sai Viron sosialistisen neuvostotasavallan ansioituneen taidetyöläisen ja vuonna 1984 kansantaiteilijan arvonimen. Auster sävelsi orkesteriteoksia, soololauluja, kamarimusiikkia ja näyttämöteoksia, kuten neljä balettia ja lyhyen oopperan. Hänen musiikissaan on runollista ilmaisua ja vahvoja kansanmusiikkivaikutteita. Hänen orkesteriteostensa esityksiä ovat johtaneet muiden muassa Rostislav Merkulov, Kirill Raudsepp, Roman Matsov, Vallo Järvi, Neeme Järvi ja Eri Klas. Austerin baletteja on esitetty Viron lisäksi Liettuassa ja Tšekissä. == Lähteet == Luokka:Virolaiset säveltäjät Luokka:Virolaiset pianistit Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Musiikkitoimittajat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Whispering Jack Smith

Whispering Jack Smith (oik. Jacob Schmidt, 31. toukokuuta 1898 New York – 13. toukokuuta 1950 New York) oli yhdysvaltalainen 1920- ja 1930-lukujen viihdelaulaja ja -pianisti, joka tunnettiin ”kuiskaavan” pehmeästä, puhelaulua muistuttavasta baritoniäänestään. Vuodesta 1925 alkaen Smith äänitti useita gramofonilevyjä His Master’s Voice- ja RCA Victor -levymerkeille. Hän esiintyi Lontoon ja New Yorkin teattereissa monissa vaudeville-tuotannoissa ja näytteli myös muutamassa Hollywoodin varhaisessa äänielokuvassa kuten Onnellisia päiviä (Happy Days, 1929). Tarinan mukaan Jack Smith oli omaksunut erikoisen laulutapansa vaurioitettuaan keuhkojaan ensimmäisen maailmansodan kaasuhyökkäyksessä Ranskassa. Joka tapauksessa asiaan vaikutti mikrofoni- ja vahvistintekniikan tuolloinen nopea kehitys, joka mahdollisti laulamisen aiempaa hiljempaa myös orkesterin säestäessä. Whispering Jack Smithiä pidetäänkin yhtenä varhaisimmista crooner-tyylin laulajista.The Legend Of Whispering Jack Smith, Geezer Music Club 24.1.2015. Viitattu 27.2.2021. Smith jatkoi uraansa läpi 1930-luvun, mutta hänen suosionsa hiipui uusien viihdemusiikkityylien myötä. Hän kuoli sydänkohtaukseen 51-vuotiaana New Yorkissa 1950. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet
Viialan teatteri

Viialan teatteri on Akaassa Viialan taajamassa sijaitseva harrastajateatteri, joka on perustettu vuonna 1998. Sitä ylläpitävä Viialan Työväennäyttämö ry on yksi Suomen vanhimmista harrastajateattereista (1907). Teatteri sijaitsee Yritystalo Parkissa, joka tunnetaan entisenä Viialan Nahkatehtaana. Teatterin miljöö on jo sinänsä paikkakunnan kulttuuriperintöä. == Aiheesta muualla == *viialanteatteri.fi Luokka:Suomen teatterit Luokka:Viiala
Bruni

Bruni on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Carla Bruni (s. 1967), ranskalais-italialainen lauluntekijä, laulaja ja malli * Gianmaria Bruni (s. 1981), italialainen autourheilija * Leonardo Bruni (noin 1370–1444), italialainen humanisti ja historioitsija, Firenzen kansleri * Loïc Bruni (s. 1994), ranskalainen alamäkiajaja ja maastopyöräilijä * Valeria Bruni Tedeschi (s. 1964), italialais-ranskalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja elokuvakäsikirjoittaja.
Karhusuon kirjasto

Karhusuon kirjasto on Espoon Karhusuon kaupunginosassa, Karhusuon koulun yhteydessä toimiva, kokoelmaltaan pienehkö yleinen kirjasto. Se on yksi Espoon kaupunginkirjaston toimipisteistä ja osa pääkaupunkiseudun Helmet- kirjastoverkkoa. Karhusuon kirjasto on perustettu vuonna 1988. Aiempi Karhusuon koulun rakennus purettiin sisäilmaongelmien vuoksi ja tilalle nousi uudisrakennus, joka rakennettiin useissa vaiheissa. Kirjasto muutti uudistiloihin elokuussa 2020. Karhusuon kirjasto toimi aiemmin koulun etupihalla sijainneessa erillisessä rakennuksessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Karhusuon koulun ja kirjaston sijainti kartalla (Espoon karttapalvelussa) (espoo.fi) * Espoon kirjastot: Karhusuo (video, kuvattu aiemmassa toimipisteessä) (kirjastokaista.fi) Luokka:Karhusuo Luokka:Espoon kaupunginkirjasto
Jack Smith

Jack Smith (14. marraskuuta 1932 Columbus, Ohio – 25. syyskuuta 1989 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja underground-elokuvien tekijä. Hänen 1950- ja 1960-luvulla syntyneestä tuotannostaan tunnetuin on transvestiiteistä kertova elokuva Liekehtivät olennot (Flaming Creatures, 1963), Helsingin Sanomien muistokirjoituksen mukaan ”huimille näyille perustuva, perversioiden yllyttämä, rumia ja kauniita kohtauksia sisältävä ylistys elämälle ja kuolemalle”. Jack Smith syntyi Ohion osavaltion Columbusissa, josta perhe muutti pian Texasiin. Perheen isä kuoli veneonnettomuudessa kun Jack oli 7-vuotias, minkä jälkeen poika asui äitinsä ja sisarensa kanssa trailer parkissa, kunnes äiti meni 1940-luvun puolivälissä uusiin naimisiin ja perhe muutti Wisconsiniin. Jack Smith opiskeli high schoolissa Kenoshassa ja sai valmistujaislahjaksi kaitafilmikameran, joka kuitenkin pian varastettiin. Hän muutti omilleen Chicagoon 1951, seuraavana vuonna Los Angelesiin ja 1953 New Yorkiin, jossa hän työskenteli toimistoapulaisena ja opiskeli elokuva-alaa City College of New York -oppilaitoksessa. ==Filmografia== *1961 Scotch Tape *1963 Flaming Creatures (mustavalkoinen, 46 min) *1964 Normal Love (80 min) *1968 No President (The Kidnapping of Wendell Wilkie by The Love Bandit, noin 50 min.) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Lisätietoja Jack Smithistä kokeellisen elokuvan Light Cone -sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Halfdan Ragnarsson

Halfdan Ragnarsson (k. noin 877) oli viikinkipäällikkö, joka perusti Yorkin Jorvikin kuningaskunnan 875 tai 876. Halfdan oli kertomusten mukaan Ragnar Lodbrokin poika. Tanskalaisten viikinkien ”suuri pakana-armeija” hyökkäsi Itä- Angliaan vuonna 865. Armeijaa johtivat Halfdan sekä hänen veljensä Ivar Luuton ja Ubbe Ragnarsson. Halfdanin joukot miehittivät Tynen jokisuun vuonna 874 ja taistelivat Strathclydessa sekä piktien että brittien kanssa. Anglosaksien kronikan mukaan Halfdan jakoi vuonna 876 miehilleen Northumbriasta maa- alueita. Sen jälkeen hän ilmeisesti lähti Pohjois-Irlantiin suuntautuneille sotaretkille. Halfdan saattaa olla Ulsterin annaaleissa mainittu tanskalaiskuningas ”Albann”, joka annaalien mukaan sai surmansa Strangford Loughissa (Loch Cuan) vuonna 877. Toisten kertomusten mukaan Halfdan olisi pysytellyt Yorkissa vuoteen 883 saakka. == Lähteet == Luokka:Jorvikin kuninkaat Luokka:Viikingit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:870-luvulla kuolleet
Virkakielto

Virkakielto tarkoittaa määräystä, jolla estetään virkaan nimittäminen. == Historia == Yhdysvalloissa rajoitettiin perustuslailla kapinaan osallistuneiden oikeutta tulla nimitetyksi liittovaltion tai osavaltion virkoihin 1870-luvulla. Toisen maailmansodan jälkeisessä Länsi-Saksassa virkakieltotutkimusten ja rekisteröinnin kohteena oli yli kaksi ja puoli miljoonaa länsisaksalaista. Lisäksi 4000 heistä oli mustalla listalla, eli he eivät saaneet koulutustaan vastaavaa työtä valtion, kuntien tai osavaltion viroissa. Liittokansleri Willy Brandt allekirjoitti vuoden 1972 alussa ääriainesten vastaisen julistuksen, jonka mukaan perustuslainvastaisten ainesten nimittämistä julkisiin virkoihin oli varottava. Sosiaalidemokraattien johtamissa osavaltioissa ääriryhmien vastaista julistusta lakattiin ottamasta huomioon sen jälkeen, kun Karlsruhen valtiosääntöoikeus oli kesällä 1975 arvostellut käytäntöä tulkinnanvaraiseksi. Virkakielto antoi sysäyksen saksalaisia viranomaisia vastaan kohdistuneeseen kampanjaan sekä Saksan liittotasavallassa että ulkomailla. Virkakieltoa (saksaksi Berufsverbot) jyrkennettiin vuoden 1981 lopussa, jolloin korkein hallinto-oikeus teki ennakkopäätöksen, jonka mukaan jo virassa olevat kommunistit voitiin alistaa kuulusteluun ja erottaa virastaan. Kovimmalla kädellä kommunistien vastaista virkakieltoa sovellettiin Baijerin osavaltiossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kansan Uutiset 15.7.2019 Ukrainan presidentti suunnittelee virkakieltoa edeltäjänsä hallinnolle *Hallituksen esitys eduskunnalle laeiksi valtion virkamieslain 7 ja 8 c §:n ja turvallisuusselvityslain muuttamisesta sekä eräiksi niihin liittyviksi laeiksi HE 70/2017 vp *Turun Sanomat 8.6.2017 Lakiesitys: Kaksoiskansalaisille ei virkakieltoa, ulkomaansidonnaisuuksia selvitetään *Talouselämä 19.10.2013 Berlusconille kahden vuoden virkakielto *Iltalehti 12.11.2012 Ministeriä hankala laittaa ”virkakieltoon” Luokka:Poliittiset järjestelmät
Riihimäki–Lahti-lähijunaliikenne

Riihimäen ja Lahden välinen lähijunaliikenne on Riihimäen seutukunnan ja Lahden seutukunnan alueella toimivaa paikallisjunaliikennettä, jota liikennöi VR. Junavuoroja ajetaan linjatunnuksella . Vuorotarjonta on arkisin ja lauantaisin 18–19 vuoroa Lahden suuntaan ja 16 vuoroa Riihimäen suuntaan.VR Aikataulutaulukot 15.8.2022–10.12.2022, viitattu 6.10.2022. Sunnuntaisin vuorotarjonta on 16 vuoroa Lahden suuntaan ja 14 vuoroa Riihimäen suuntaan. G-juna pysähtyy seuraavilla asemilla: Hikiä, Oitti, Mommila, Lappila, Järvelä ja Herrala. Linjalta on yhteydet muihin lähijuniin Riihimäellä (T-, D- ja R-juna) sekä Lahdessa (Z- ja O-juna). == Historia == Syyskuuhun 2006 asti Riihimäen ja Lahden välillä liikennöitiin taajamajunaliikennettä päivittäin 8–12 vuoroparin verran.VR Kaukoliikenteen aikataulukirja 5.6.2005–7.1.2006 (arkistoitu), web.archive.org, viitattu 6.10.2022. Valtaosa taajamajunavuoroista ajettiin lähijunina Helsingistä Riihimäelle ja Riihimäeltä Helsinkiin R- ja H-tunnuksin. Taajamajunavuoroista viisi ajettiin myös Lahdesta edelleen Kouvolaan ja vastaavasti Kouvolasta Riihimäelle. Lahden oikoradan avauduttua liikenteelle syyskuussa 2006, Riihimäen ja Lahden välisestä rataosasta tuli osa VR:n lähiliikenteen vyöhykealuetta.VR:n arkisoidut sivut Web Archivessa, web.archive.org, viitattu 6.10.2022. Lähijunavuoroja ajettiin Riihimäen ja Lahden välillä maaliskuuhun 2016 asti 18 vuoroparin verran ja tunnin vuorovälillä. Vuoroista neljä jatkoivat Lahdesta Kouvolaan ja kolme ajettiin Kouvolasta alkaen. Maaliskuussa 2016 suorat lähijunavuorot Riihimäen ja Kouvolan välillä lakkautettiin ja Riihimäen ja Lahden välisen lähijunaliikenteen vuorot vähennettiin kahdeksaan vuoropariin ja vuoroväliksi tuli kaksi tuntia. Saman vuoden marraskuussa vuoromäärä nostettiin uudelleen 18 vuoropariin ja tunnin vuoroväli palautettiin. Riihimäen ja Lahden väliset lähijunat saivat oman linjatunnuksen 19. kesäkuuta 2017. Lipunmyynti junissa päättyi 23. kesäkuuta 2019, kun kaikille väliasemille saatiin asennettua lipunmyyntiautomaatit. == Lähteet == Luokka:Suomen lähijunaliikenne Luokka:Riihimäen liikenne Luokka:Hausjärven liikenne Luokka:Kärkölän liikenne Luokka:Hollolan liikenne Luokka:Lahden liikenne
Ragnarsson

Ragnarsson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Halfdan Ragnarsson (k. noin 877), viikinkipäällikkö * Ivar Luuton tai Ivar Ragnarsson (k. 873), tanskalainen viikinkipäällikkö * Julia Ragnarsson (s. 1992), ruotsalainen näyttelijä * Marcus Ragnarsson (s. 1971), ruotsalainen jääkiekkoilija * Ubbe Ragnarsson, tanskalainen viikinkipäällikkö.
Roman Matsov

Roman Matsov (27. huhtikuuta 1917 – 24. elokuuta 2001) oli virolainen kapellimestari.Roman Matsov Eesti Riiklik Sümfooniaorkester Matsov valmistui Tallinnan konservatoriosta pianonsoitossa Sophie Heinrichsin ja Theodor Lemban luokalta sekä viulunsoitossa Johannes Paulsenin luokalta. Hän jatkoi opiskelua vuonna 1939 Georg Kulenkampffin sekä Walter Giesekingin johdolla Berliinissä ja vuonna 1940 Leningradin konservatoriossa. Vuonna 1946 Matsov sai toisen palkinnon koko Neuvostoliiton kapellimestarikilpailussa. Matsov toimi Viron kansallisen sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina vuosina 1950–1963. Hän johti sitä säännöllisesti myös vuosina 1944–1950 ja 1963–1988. Viimeisen täysimittaisen konserttinsa orkesterin kanssa hän piti 80-vuotispäivänsä kunniaksi huhtikuussa 1997. Neuvostoliiton aikana Matsov sai ajan käytännöistä huolimatta johtaa lukuisia hengellisiä Johann Sebastian Bachin, Georg Friedrich Händelin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Ludwig van Beethovenin ja Franz Schubertin teoksia. Hän edisti aktiivisesti myös virolaista musiikkia; hän esitti ja levytti muiden muassa Heino Ellerin, Eino Tambergin, Heimar Ilveksen, Jaan Räätsin ja Arvo Pärtin teoksia. Matsov johti esityksiä myös muualla Neuvostoliitossa ja ulkomailla, kuten Bulgariassa, Romaniassa ja Itä- Saksassa. 1950-luvulla hän johti esityksiä lisäksi Estonia-teatterissa. Matsov opetti Tallinnan konservatoriossa vuodesta 1947 ja oli siellä vuodesta 1977 professorin asemassa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Vallo Järvi, Erich Kõlar, Peeter Lilje, Endel Nõgene, Tõnu Kaljuste, Jüri Alperten, Arvo Volmer, Toomas Vavilov ja Olari Elts. Matsovin saamia palkintoja ja tunnustuksia olivat Viron sosialistisen neuvostotasavallan kansantaiteilijan arvo (1967), Viron kansallisen kulttuurijärjestön elinikäisten saavutusten palkinto (1995) ja Valkoisen Tähden ritarikunnan arvo kolmannessa luokassa (2001). == Lähteet == Luokka:Virolaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Nummen pitäjänmakasiinit

Nummen pitäjänmakasiinit (ruots. Nummis sockenmagasin) ovat Nummella, Uudellamaalla sijaitsevat kaksi vanhaa pitäjänmakasiiniä vuosilta 1754 ja 1850. Myös Nummen lainajyvästöksi kutsutut aitat sijaitsevat Nummen vanhan hautausmaan, sekä Nummen kotiseutumuseon, Ylhäisten ratustilan rakennuksen, välissä Nummen kirkonkylässä. Nummen lainajyvästö aloitti toimintansa marraskuussa 1752. == Arkkitehtuuri == Makasiineista vanhempi on pitkänurkkainen hirsirakennus, joka on pystytetty luonnonkiviperustukselle itse makasiinia kapeamman hirsikehikon päälle. Makasiinissa on kaksinkertainen pohja, joiden välissä on tiilikerros, jota lujitettiin savella. Ovissa oli kankiraudat ja kolme lukkoa, joista yksi oli Nummen kunnanvaakunasta tuttu putkilukko. Rakennuksista vanhempi on pitkänurkkainen hirsirakennus, kun taas uudempi viljamakasiini on lyhytnurkkainen. Makasiineista vanhempi on pystytetty luonnonkiviperustukselle itse makasiinia kapeamman hirsikehikon päälle. Uudemman makasiinin kuistissa, ovessa ja räystäslinjoissa on empireen palautuvaa ilmettä. Uudemmassa makasiinissa on luonnonkivestä ladottu porras. Nykyisin Nummen pitäjänmakasiinit ovat Nummi-Seuran omistuksessa ja myös niissä toimii Nummen kotiseutumuseo. == Historia ja toiminta == Nummen pitäjänmakasiinit olivat Porvoon jälkeen varastoltaan suurimmat Uudenmaan ja Hämeen läänissä vuoden 1784 selvityksen mukaan. Tuolloin Uudenmaan ja Hämeen läänissä oli yhteensä 54 pitäjänmakasiinia ja Nummen viljavarallisuus oli 700 tynnyriä, kun Porvoolla oli 886 tynnyriä ja Lohjalla 250 tynnyriä. Vuoden 1814 tilien mukaan Nummen lainajyvästön pääoma-arvo oli 12 000 riikintaaleria. Näin suuri varallisuus riitti muun muassa uuden kivikirkon rakentamiseen Nummen pitäjään vuonna 1822. Suomen Talousseura myönsi vuonna 1805 lainajyvästön hoitajalle Kristian Ilmoniukselle Talousseuran hopeisen palkintomitalin hopeisella ketjulla ansioistaan lainajyvästön hoitajana. Kristian Ilmoniuksen isä Johan Ilmonius oli saanut vuonna 1773 Ruotsin Isänmaalisen Seuran hopeisen muistorahan niin ikään lainajyvästön ansiokkaasta hoidosta. Nummen kunnanvaakuna on saanut aiheensa Nummen pitäjänmakasiineista. Vaakunassa on sinisellä pohjalla hopeinen putkilukko, jolla on aikoinaan lukittu pitäjänmakasiinien ovet. Nummen pitäjänmakasiinit olivat varastoltaan suurimmat Uudenmaan ja Hämeen läänissä heti Porvoon jälkeen. == Lainajyvästön hoitajat == * Johan Ilmonius 1752-1790 * Kristian Ilmonius 1790-1824 * Johan Jakob Brunow 1825 * Adolf Fredrik Sandberg 1826-1827 * Carl Fredrik Stenström 1828-1851 * Carl Fredrik Vathen 1852-1857 * Adolf Fredrik Pokalen 1858-1897 * Johan Kukkonen 1989-1914 * Oskari Kuusela 1915-1916 * Jalmari Jokinen 1917-1932 * Toivo Saloniemi 1933-1938 == Lähteet == Luokka:Pitäjänmakasiinit Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Nummen rakennukset ja rakennelmat (Lohja)
Sharon Lawrence

Sharon Elizabeth Lawrence (s. 29. kesäkuuta 1961 Charlotte, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjasta NYPD Blue, jossa hän esitti Sylvia Costasia vuosina 1993–1999. Hän oli tästä roolityöstään kolmesti ehdolla Primetime Emmy -palkinnon saajaksi. Vuonna 2009 hänelle myönnettiin neljäs Emmy-ehdokkuus, vierailusta sarjassa Greyn anatomia. Filmirooleja Lawrencella on ollut esimerkiksi elokuvissa Mieheni ex- naiset (2004) ja Nuclear Family (2012). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hoitoteko-palkinto

Hoitoteko-palkinto oli vuosittain jaettu tunnustus terveydenhoidon ammattilaisille. Vuodesta 1988 jaetun palkinnon perusti hoitotieteen ja terveydenhuollon ajankohtaisiin kysymyksiin keskittynyt, vuosina 1986–2013 toiminut turkulainen yhdistys Pro Nursing. Palkinnon suuruudeksi määriteltiin erikoissairaanhoitajan korkein kuukausipalkka kunakin vuonna; esimerkiksi vuonna 1989 palkinto oli noin 7 300 markkaa. ==Palkittuja== *1988: *1989: terveydenhuollon lisensiaatti Kaija Nojonen pitkäaikaisten psykiatristen laitospotilaiden kuntoutusprojektista Pohjois-Hämeessä 1985–1988. *1990: apulaisosastonhoitaja Terttu Pänkäläinen, syöpäpotilaiden hoidosta Keski- Suomen sairaalassa. *1991: Maarit Tammisto, tamperelaisen Mummon kammari -vapaaehtoistyöhankkeen perustaja *1992: Marian sairaalan päivystyspoliklinikan kehittämistyöryhmälle vastuuhoitajamallista, jossa määritetään hyvän hoidon oleelliset piirteet ja sen laatua kuvataan varta vasten suunnitelluilla mittareilla. *1993: *1994: terveydenhoitajat Anneli Grönroos ja Merja Uusitalo terveyspisteen ideoimisesta Turun työttömille. *1995: Suomen Lähetysseuran erikoissairaanhoitaja Kerttu Nygren AIDS- potilaiden valistuksesta ja hoidosta Etiopiassa, sekä Noormarkun sairaalan osastonhoitaja Satu Uutaniemi hoitotyön suunnitelman laadinnasta. *1996: *1997: *1998: *1999: Turun yliopistollisen keskussairaalan sairaanhoitajien Kipusiskot-ryhmä kivun hoitotyön kehittämisestä. *2000: Hyvinkään sairaalan kehittämä potilasoppimiskeskus SoppiKeskipohjanmaa 22.10.2000, näkyy vain Google-esikatselussa ellei osta lukuoikeutta Lehtiluukusta. Viitattu 27.2.2021. *2001: Raision aluesairaalan perushoitaja Anu Ahrelma ja sairaanhoitaja Leena Leppänen tähystystutkimukseen saapuvien potilaiden hoidon kehittämisestä.Vuoden hoitoteko -palkinto Raision aluesairaalaan, Lasaretti 4/2001 s. 17. V-S sairaanhoitopiiri. Viitattu 27.2.2021. *2002: *2003: *2004: *2005: Turun yliopistollisen keskussairaalan sairaanhoitajille Jaana Helajärvi, Päivi Lahtonen, Sonja Lindeman ja Riitta Oksanen sydämen vajaatoimintapotilaan kotihoidon ohjauksen kehittämisestä. *2006: *2007: *2008: *2009: Turun yliopistollisen keskussairaalan seksuaalineuvojaverkoston työryhmälle ohjeen laadinnasta potilaan seksuaalisuuden puheeksiottamiseksi.Näveri, Markku: Vuoden hoitoteko: Seksuaalisuuden puheeksiotto-ohjeen laadinta, Hospitaali 2/2010 s. 16. V-S sairaanhoitopiiri. Viitattu 27.2.2021. *2010: *2011: *2012: *2013: ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset palkinnot Luokka:Terveydenhoito Suomessa
Kanadan parlamenttivaalit 2021

Kanadassa järjestettiin ennenaikaiset parlamenttivaalit 2021, jotka oli alkujaan tarkoitus järjestää Kanadassa 16. lokakuuta 2023. Liberaalit säilyi vaaleissa suurimpana puolueena, mutta epäonnistui saavuttamaan enemmistöä parlamenttiin.Kanadan Justin Trudeau jatkaa vähemmistöhallituksen pääministerinä – 4 syytä, miksi hänen uhkapelinsä vaaleissa ei tuonut jättipottia == Tausta ja vaalijärjestelmä == Pääministeri Justin Trudeau pyysi kenraalikuvernööri Mary Simonia hajottamaan parlamentin ja määräämään uudet vaalit 15. elokuuta 2021, johon kenraalikuvernööri suostui samana päivänä. Uudeksi vaalipäiväksi määrättiin 20. syyskuuta 2021, minkä johdosta kampanjointiaika oli Kanadan historian lyhin.. Vaaleja kuvattiin kansanäänestykseksi Trudeaun koronastrategiasta. Lisäksi Trudeaun pyrki palauttamaan liberaalien enemmistön edustajainhuoneeseen.. Äänioikeutettuja vaaleissa ovat kaikki vaalipäivään mennessä 18 vuotta täyttäneet Kanadan kansalaiset, jotka ovat rekisteröityneet äänestäjiksi. Äänioikeus rekisteröidään yhteen vaalipiiriin, jonka asukas äänestäjä on.. Ehdokkaiksi voivat asettua vähintään vaaleissa äänioikeutetut henkilöt, jotka eivät ole asuneet ulkomailla yli viittä vuotta. Ehdokkaiden on myös maksettava 1000 dollarin panttimaksu, jonka saa takaisin, mikäli palauttaa kampanjarahoitusraporttinsa. Tuomarit ja provinssitason parlamentaarikot eivät saa asettua ehdolle.. Eri puolueet saivat tukea myös Yhdysvaltojen puolelta: liberaaleille julkisen tukensa ilmaisivat mm. Hillary Clinton ja Barack Obama kun taas NDP:tä tukivat Bernie Sanders ja Rashida Tlaib. == Tulokset == Puolue Äänet Osuus (%) Paikat Liberaalit 5 556 629 32,60 160 Konservatiivit 5 747 410 33,70 119 BQ 1 301 615 7,60 33 NDP 3 036 348 17,80 25 Vihreät 396 988 2,30 2 Ääniä yhteensä 17 034 243 Äänioikeutettuja 27 366 297 Tyhjiä/ hylättyjä ääniä 175 568 Lähde: Liberaalien listalta valituksi tullut Kevin Vuong erotettiin puolueesta vuonna 2019 julki tulleiden syytteiden takia, jotka liittyivät seksuaaliseen ahdisteluun, mutta niistä luovuttiin myöhemmin. Vuong ilmoitti istuvansa kautensa sitoutumattomana edustajana.. == Galleria == Tiedosto:Canadian federal election 2021 in Rosemont.jpg|Vaalimainoksia Rosemontissa. Tiedosto:Erin O'Toole campaigning with Clifford Small, Sharon Vokey & Carol Anstey.jpg|O'Toole puhumassa Newfoundlandissa. Tiedosto:Canada Election 2021 Student Vote Results Map (Simple).svg|Vaalien tulokset opiskelijoiden keskuudessa. Tiedosto:CanadianFederalElection2021PollingStation.jpg|Äänestyspaikalle ohjaava kyltti == Lähteet == Luokka:Kanadan vaalit Luokka:Vuoden 2021 vaalit
Pilkkulähdetoka

Pilkkulähdetoka (Empetrichthys latos) on tokiin kuuluva kalalaji. Laji elää uhanalaisena Yhdysvalloissa. ==Koko ja ulkonäkö== Pilkkulähdetoka voi kasvaa suurimmillaan noin 7 cm pitkäksi. Lajin evät ovat muodoltaan pyöristyneet ja selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa. Lajin pää on litteähkö ja alaleuka on yläleukaa pidempi. Pilkkulähdetokakoiras on väriltään vihreä ja ruskeapilkullinen ja naaras on hopeanharmaa. ==Levinneisyys ja elintavat== Pikkulähdetoan kolmesta alalajista kaksi, E. l. concavus ja E. l. pahrump ovat kuolleet sukupuuttoon elinympäristön häviämisen vuoksi. Nimialalajia E. l. latos elää Nevadassa Pahrump Valleyn alueella. Lajin elinympäristöä ovat lämpimät lähdelammikot, joiden vesi on usein emäksistä ja mineraalipitoista. Lajin ravintoa ovat kasvit ja pienet eläimet. Pilkkulähdetoan kutuaika on keväällä. Pilkkulähdetoka luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kannan kooksi arvioitiin alle 18 000 yksilöä vuonna 2004. Tärkein uhka lajille on pohjaveden otto, minkä vuoksi sen elinympäristöt häviävät. Myös vieraslajit kuten alueelle levinneet ravut ja kalat ovat sille uhka. ==Lähteet== Luokka:Toat Luokka:Uhanalaiset kalat
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1948 – miesten 10 000 m

Pikaluistelun miesten 10 000 metrin kilpailu Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1948 järjestettiin 3. helmikuuta Badrutts Park -jäästadionilla aamuyhdeksästä alkaen. Kilpailun voitti Ruotsin Åke Seyffarth, josta tuli maansa historian ensimmäinen pikaluistelun olympiavoittaja.https://www.olympedia.org/countries/SWE/sports/SSK.1 Hopea ja pronssi menivät Suomeen Lassi Parkkiselle ja Pentti Lammiolle: heidän olympiamitalinsa ovat Suomen viimeisimmät 10 000 metriltä, samoin kyseessä on viimeisin kerta, kun useampi suomalaispikaluistelija on sijoittunut samassa olympiakilpailussa palkintokorokkeelle.https://www.olympedia.org/countries/FIN/sports/SSK.1 Yhdysvaltalainen Richard Solem luisteli tässä kilpailussa olympiahistorian huonoimman ajan (26.22,4) miesten 10 000 metrillä. Solem hävisi maaliin asti selvinneistä luistelijoista toiseksi viimeiselle peräti noin viisi minuuttia luisteltuaan kilpailun viimeisten parien aikana yksin kilpaparinsa jäätyä pois lähtöviivalta monen muun luistelijan tavoin, kun jää oli kilpailun edetessä sulanut kelvottomaksi.Olympedia.org == Tulokset == Sija Pari Rata Nimi Maa Aika Ero Huom. Åke Seyffarth 17.26,3 Lassi Parkkinen 17.36,0 Pentti Lammio 17.42,7 Kornél Pajor 17.45,6 Kees Broekman 17.54,7 Jan Langedijk 17.55,3 Odd Lundberg 18.05,8 Harry Jansson 18.08,0 Rune Hammarström 18.39,6 10\. Max Stiepl 19.25,5 11\. John Werket 19.44,0 12\. Pierre Huylebroeck 19.54,8 13\. Craig Mackay 20.15,5 14\. Anton Huiskes 20.16,4 15\. Iván Ruttkay 20.16,5 16\. János Kilián 20.23,8 17\. Louis Rupprecht 21.20,3 18\. Art Seaman 21.34,8 19\. Richard Solem 26.22,4 – Hjalmar Andersen AC – Johnny Cronshey AC – Göthe Hedlund AC – Henry Howes AC – Kalevi Laitinen AC – Reidar Liaklev AC – Henry Wahl AC – Vladimír Kolář AC – Lee Hyo-chang DNS == Lähteet == * Rapport General Sur les Ves Jeux Olympiques d'Hiver : St-Moritz 1948. la84.org * OlyMADMen: 1948 Winter Olympics – Speed Skating, 10,000 Metres, Men Olympedia.org === Viitteet === Luokka:Pikaluistelu olympialaisissa
Alexander Moyzes

Alexander Moyzes (4. syyskuuta 1906 Kláštor pod Znievom – 20. marraskuuta 1984 Bratislava) oli slovakialainen säveltäjä.Alexander Moyzes Music Centre SlovakiaAlexander Moyzes AllMusic Hän oli säveltäjä Mikuláš Moyzesin poika.Alexander Moyzes Naxos Moyzes sai vuosina 1925–1928 Prahassa opetusta Bedřich Antonín Wiedermannilta (urut), Otakar Šínilta (sävellys), Jaroslav Křičkalta (orkestraatio), Karel Boleslav Jirákilta (musiikin muoto) ja Otakar Ostrčililta (orkesterinjohto). Sitten vuosina 1928–1930 hän sai Prahassa sävellysopetusta Vítězslav Novákilta. Moyzes itse pääsi opettajaksi Bratislavaan ja toimi kaupungin esittävien taiteiden akatemian rehtorina (1965–1971). Moyzes hyödynsi teoksissaan kansanomaisia slovakialaisia aineksia ja viittasi niissä maansa patrioottisiin legendoihin. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa kaksitoista sinfoniaa.Alexander Moyzes: Works Music Centre Slovakia == Lähteet == Luokka:Slovakialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Nummen uusi pappila

Nummen uusi pappila on Nummella, Uudellamaalla sijaitseva pappila, joka on valmistunut vuonna 1953 rakennustoimisto Heikki Siikosen laatimien suunnitelmien mukaan. Nummella sijaitsee myös vanha pappila Jättölän kylässä. Nykyisin Nummen uusi pappila toimii yksityisasuntona. Pappilassa on sijainnut ennen Nummen kirkkoherranvirasto. Nummen uusi pappila on rapattu, kaksikerroksinen rakennus, joka edustaa 1950-luvun tyypillistä arkkitehtuuria. Tästä muistuttavat muun muassa sisäänkäynnin liuskekiviset detaljit. Pappila sijaitsee Nummen kirkonkylässä, Nummen pitäjänmakasiineja vastapäätä ja pappilalta aukeaa näkymä Pitkäjärvelle. == Lähteet == Luokka:Suomen pappilat Luokka:Nummen rakennukset ja rakennelmat (Lohja) Luokka:1953
Nummen pitäjäntupa

Nummen pitäjäntupa (ruots. Nummis sockenstuga) on entinen pitäjäntupa Nummella, Uudellamaalla. Nummen pitäjäntupa on valmistunut vuonna 1847 ja se siirrettiin nykyiselle paikalleen Nummen kirkon pohjoispuolelle vuonna 1896. Tuolloin rakennusta myös korotettiin ja levennettiin, sillä kunnanhallitus tarvitsi laajempia tiloja. Rakennukseen valmistui myös tilat kätilölle. Nummen pitäjäntupa oli 1980-1990-luvuilla Hiiden Opiston käytössä. Nykyisin rakennuksessa toimii Nummen kyläyhdistys, joka sai talon käyttöönsä Nummi- Pusulan kunnalta 2000-luvulla. == Lähteet == Luokka:Pitäjäntuvat Luokka:Nummen rakennukset ja rakennelmat (Lohja) Luokka:1847 Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Ison Omenan kirjasto

Ison Omenan kirjasto on Espoon Matinkylän kaupunginosassa, Matinkylän metroaseman yläpuolella, kauppakeskus Ison Omenan eteläpäädyn kolmannessa kerroksessa palveleva yleinen kirjasto. Vuonna 2018 se oli sijaintikerroksensa Palvelutorin päivittäisellä kävijämäärällä mitattuna Suomen vilkkain kirjasto, jossa kävi arkipäivisin keskimäärin 5 000 asiakasta. Se on yksi Espoon kaupunginkirjaston toimipisteistä ja osa pääkaupunkiseudun Helmet- kirjastoverkkoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ison Omenan kirjaston sijainti kartalla (Espoon karttapalvelussa) (espoo.fi) * Sijainti Isossa- Omenassa (isoomena.fi) Luokka:Matinkylä Luokka:Espoon kaupunginkirjasto
Nummen osuusmeijeri

Nummen osuusmeijeri oli vuosina 1905-1985 toiminut osuusmeijeri Nummella, Uudellamaalla. Meijeri sijaitsi Saukkolan kylässä kivisessä jugend-tyylisessä rakennuksessa ja Nummen entistä osuusmeijeriä pidetäänkin yhtenä Suomen merkittävimmistä meijerirakennuksista. Nummen osuusmeijeriä pidetään Suomen vanhimpana osuusmeijerinä, sillä sen katsotaan jatkaneen vuonna 1890 perustetun Nummen meijeri Oy:n toimintaa. Meijerin jälkeen rakennuksessa toimi Valion meijerimuseo. Nykyisin entinen Nummen osuusmeijeri on yksityiskäytössä. == Meijeritoiminta == Nummen osuusmeijerissä valmistettiin voita 20-30 hengen voimin meijerin perustamisesta aina vuoteen 1976 asti. Vuosina 1918-1928 meijerissä valmistettiin myös juustoa. Juustomestarina toimi Aksel Saario. Nummen osuusmeijerin toiminta-alueena oli Nummen pitäjä ja osa Pusulan ja Sammatin pitäjiä. Nummen osuusmeijeristä meijerituotteita myytiin ulkomaille asti, muun muassa Englantiin. Osuusmeijerin yläkerrassa sijaitsi työntekijöiden asuntoja. == Historia == Ensimmäisen meijerin Nummelle perusti Siuntion Myransin kartanon omistanut Fredrik Adolf Le Bell vuonna 1880. Tämä meijeri sijaitsi Nummella Hyvelän Uotilassa. Uotilasta meijeri siirrettiin myöhemmin Nummen Röhkölään Lisun tilalle. Pieni yksityismeijeri ei kuitenkaan riittänyt pitkään vastaamaan kasvavaan maitotuotteiden kysyntään. Tämän vuoksi vuonna 1890 Nummelle perustettiin Nummen Meijeri Osakeyhtiö rusthollari Kaarlo Ojasen toimesta. Osakeyhtiöllä oli 14 perustajajäsentä ja Ojanen valittiin meijerin johtokunnan puheenjohtajaksi. Meijeri toimi Nummen kirkonkylässä ja sinne saapui vuosittain noin 1,5 miljoonaa kiloa maitoa. Nummen Meijeri Oy lopetettiin, kun Nummelle ruvettiin suunnittelemaan osuusmeijerin perustamista vuonna 1904. Kuitenkin nykypäivänä katsotaan, että Nummen osuusmeijeri jatkoi Nummen Meijeri Oy:n toimintaa ja täten yrityksen perustamisvuotena voidaan myös pitää vuotta 1890. Näin ollen Nummen meijeriä voitaisiin pitää Suomen vanhimpana meijerinä. == Meijerimuseo == Valio avasi Nummen osuusmeijerin rakennukseen meijerimuseon vuonna 1989. Museossa esiteltiin meijeritoimintaa eri vuosikymmeniltä, sekä Valion roolia maitoteollisuudessa. Valio on sittemmin lakkauttanut meijerimuseon toiminnan. == Hallituksen puheenjohtajat == * Akseli Sarjakoski 1904-1930 * Aaro Saario 1931-1952 ja 1956-1958 * Jalmari Alanne 1953-1956 * Lauri Mela 1959-1985 == Lähteet == Luokka:Suomen entiset meijerit Luokka:Nummen rakennukset ja rakennelmat (Lohja)
Aleksandrów Kujawski

Aleksandrów Kujawski on kaupunki ja oma kuntansa Aleksandrówin piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 12 102. Aleksandrów Kujawski on sekä piirikuntansa että viereisen Aleksandrów Kujawskin maalaiskunnan hallintokeskus. == Historia == Varhaisimmat jäljet asutuksesta nykyisen Aleksandrów Kujawskin alueella ovat neoliittiselta kaudelta noin vuodelta 5000 eaa. Kaupungin alue kuului 1800-luvulla Venäjän Puolaan. Vuonna 1860 rakennetun ja 1862 käyttöönotetun Varsovan-Bydgoszczin-rautatien rakentamisen ja perustamisen ansiosta kaupunki, jonka nimi oli aluksi Trojanów, syntyi rautatieaseman viereen. Se toimi myös Preussin-rajan raja-asemana. Kaupungin asukasluku nousi 1860-luvun ensimmäisellä puoliskolla kahteen tuhanteen. Ennen ensimmäisen maailmansodan alkamista kaupungin, jonka nimi oli tuolloin Aleksandrów, väkiluku oli noin 9 000\. Se sai kaupunkioikeudet 9. marraskuuta 1916 ja 4. helmikuuta 1919 sen nimi vaihdettiin Aleksandrów Kujawskiksi. Vuonna 1932 kaupungista tuli Nieszawan piirikunnan hallintokeskus. Sen väkiluku oli noin 9 600 vuonna 1939. == Sijainti ja maantiede == Aleksandrów Kujawski rajoittuu Aleksandrów Kujawskin ja Wielka Nieszawkan kuntiin. Kaupungin pinta-alasta noin 31 prosenttia on maatalouskäytössä ja noin 25 prosenttia metsää. Se sijaitsee luonnonmaantieteellisesti Inowrocławin tasangon ja Toruńin laakson rajalla. == Väestö == Vuoden 2019 lopussa Aleksandrów Kujawskin väestöstä 52,4 prosenttia oli naispuolisia ja 47,6 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat väestöstä 16,9 prosenttia, työikäiset 59,9 prosenttia ja eläkeikäiset 23,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,2 vuotta. Vuonna 2019 kaupungin syntyvyys oli 9,22 lasta 1 000 asukasta kohden ja luonnollinen väestönkasvu –2,55 henkeä 1 000 asukasta kohden. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kujavia-Pommerin voivodikunnan kaupungit Luokka:Kujavia-Pommerin voivodikunnan kunnat
Fröjdböle

Fröjdböle on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön lounaisosassa. Fröjdböle sijaitsee Norrlångvikenin merenlahden etelärannalla. Lahteen laskeva Fröjdbölebäcken toimii kylän luonnollisena itärajana. Etelässä kylä rajoittuu Mattkärrin ja Brokärrin kyliin ja lännessä Skogsböleen. Fröjdbölebäckenin varrella on tasaista peltomaata muun kyläalueen ollessa kallioista metsämaata. Metsäalueella on vanhoja veden täyttämiä maasälpälouhoksia. Fröjbölen asutus on harvaa ja se sijoittuu kylän läpi kulkevan Lövbölentien varrelle. Kylän pohjoisosassa meren rannalla on Sibelcon maasälpätehdas. Fröjdböle on 1500-luvulta peräisin oleva rälssisäteri, historialliselta nimeltään Böle. Säteristä on muodostettu yksinäistila eli yhden talon kylä. Vielä 1900-luvun alussa kylässä ei ollut kantatilan lisäksi kuin neljä epäitsenäistä tilaa. 1920-luvulla kylään syntyi kolme pientilaa ja kylän etelänurkkaan lähelle Brokärrin kyläkeskusta perustettiin kansakoulu. Kylässä alkoi ennen sotia maasälpän louhiminen ja Lohjan kalkkitehdas perusti kylään maasälpätehtaan vuonna 1966. Samoihin aikoihin Fröjdbölen kansakoulu on lakkautettu. Kansakoulurakennus paloi vuonna 2014. ==Lähteet== Luokka:Kemiön kylät
Sharon (nimi)

Sharon on naisen etunimi, jota käytetään varsinkin englanninkielisissä maissa. Nimi on heprealaisperäinen: se pohjautuu Israelissa sijaitsevan Saaronin tasangon nimeen (hepr. HaSharon, engl. Sharon Plain). Samaa perua on myös hedelmännimi sharon. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Sharon on joulukuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 300 naisella. == Tunnettuja Sharon-nimisiä == * Sharon den Adel (s. 1974), alankomaalainen laulaja * Sharon Bezaly (s. 1972), israelilainen huilisti * Sharon Case (s. 1971), yhdysvaltalainen näyttelijä * Sharon Cherop (s. 1984), kenialainen kestävyysjuoksija * Sharon Clark (s. 1943), yhdysvaltalainen valokuvamalli ja näyttelijä * Sharon Cohen (s. 1972), Dana International, israelilainen laulaja ja euroviisuvoittaja * Sharon Corr (s. 1970), irlantilainen viulisti * Sharon Creech (s. 1945), yhdysvaltalainen lastenkirjailija * Sharon Day-Monroe (s. 1985), yhdysvaltalainen moniottelija ja korkeushyppääjä * Sharon Fichman (s. 1990), kanadalainen tennispelaaja * Sharon Finneran (s. 1946), yhdysvaltalainen uimari ja olympiamitalisti * Sharon Gless (s. 1943), yhdysvaltalainen näyttelijä * Sharon Lawrence (s. 1961), yhdysvaltalainen näyttelijä * Sharon Osbourne (s. 1952), muusikko Ozzy Osbournen vaimo ja manageri * Sharon Robinson (s. 1958), yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä * Sharon van Rouwendaal (s. 1993), alankomaalainen uimari ja olympiavoittaja * Sharon Salzberg (s. 1952), yhdysvaltalainen tietokirjailija ja meditaatio- opettaja * Sharon Sheeley (1940–2002), yhdysvaltalainen lauluntekijä * Sharon Stone (s. 1958), yhdysvaltalainen näyttelijä * Sharon Stouder (1948–2013), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja * Sharon Tate (1943–1969), yhdysvaltalainen näyttelijä ja henkirikoksen uhri * Sharon Van Etten, yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä * Sharon Vaughn, Ruotsissa asuva yhdysvaltalainen lauluntekijä * Sharon Wichman (s. 1952), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja == Kuvitteellisia Sharon-nimisiä == * Sharon Marsh, Stan Marshin äiti animaatiosarjassa South Park == Lähteet == Luokka:Etunimet
Biriforit

Biriforit ovat gurilaista kieltä puhuva kansa Ghanan pohjoisosassa, Burkina Fason eteläosassa ja Norsunluurannikolla. Heitä on yli 200 000 henkeä. Biriforien pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Ha harjoittavat perinteistä uskontoa ja ovat läheistä sukua lobeille. ==Lähteet== Luokka:Burkina Fason etniset ryhmät Luokka:Ghanan etniset ryhmät Luokka:Norsunluurannikon etniset ryhmät
Joonatan Jürgenson

Joonatan Jürgenson (s. 24. lokakuuta 1991) on virolainen pianisti.JOONATAN JÜRGENSON Estonian Music Information Centre Jürgenson opiskeli varhain Tarton Heino Eller -musiikkikoulussa Kadri Leivategijan johdolla. Hän valmistui maisterin arvolla Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta vuonna 2016 saatuaan opetusta Ivari Iljalta. Hän oli vuonna 2014 vaihto-opiskelijana Guildhall School of Music and Dramassa Lontoossa opettajanaan Ronan O'Hora. Jürgenson myös osallistui Jevgeni Mihailovin, Fali Pavrin, Vanessa Latarchen, Arbo Valdman, Aaron Shorrin, Teppo Koiviston ja muiden pitämille mestarikursseille. Hän on saavuttanut menestystä useissa pianokilpailuissa. Jürgenson teki debyyttinsä Estonia-konserttisalissa vuonna 2004 esittämällä Joseph Haydnin musiikkia Toomas Vavilovin johtaman Pärnun kaupunginorkesterin kanssa. Sittemmin hän on esiintynyt myös sellaisten kapellimestareiden kuin Paul Mäen, Lilyan Kaivin ja Edoardo Narbonan johdolla. Vuonna 2013 hän teki yhteistyötä säveltäjä Eric Whitacren kanssa tämän Virossa pitämän konsertin yhteydessä. Viron lisäksi Jürgenson on esiintynyt Isossa-Britanniassa, Italiassa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa, Espanjassa, Portugalissa, Armeniassa ja Yhdysvalloissa. Kamarimusiikkia hän on tulkinnut muun muassa viulisti Mari- Liis Urbin ja sellisti Kristian Plinkin kanssa muodostamansa pianotrion kanssa. Jürgensonin ensimmäinen sooloalbumi julkaistiin maaliskuussa 2020. Se sisältää Robert Schumannin ja Pjotr Tšaikovskin ohjelmistoa. == Lähteet == Luokka:Virolaiset pianistit Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Erja Yläjärvi

Erja Yläjärvi (s. 1977 Kuopio) on suomalainen toimittaja. Hän on työskennellyt Helsingin Sanomien vastaavana päätoimittajana syyskuusta 2023. Ennen Helsingin Sanomia Yläjärvi työskenteli Hufvudstadsbladetin päätoimittajana vuosina 2021–2023. Yläjärvi on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri Tampereen yliopistosta ja Master of Arts College of Europesta. Hän aloitti toimittajanuransa kesätoimittajana Savon Sanomissa. Yläjärvi on työskennellyt Keskisuomalaisessa 2001–2004, kirjeenvaihtajana Brysselissä 2005–2008, STT:n uutispäällikkönä 2009–2011, Kouvolan Sanomien päätoimittajana 2011–2013, Helsingin Sanomain toimituspäällikkönä 2013–2018 ja Iltalehden päätoimittajana 2018–2021. Yläjärvi aloitti Hufvudstadsbladetin päätoimittajana vuonna 2021, ja maaliskuussa 2023 hänet valittiin Helsingin Sanomain vastaavaksi päätoimittajaksi Kaius Niemen irtisanouduttua.Skogberg, Lena: Erja Yläjärvi blir chefredaktör på Helsingin Sanomat. Hufvudstadsbladet 7.3.2023. Yläjärven isä oli ministeri Toivo Yläjärvi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ”On hirveän helppo perustella yhteiskunnallisella merkityksellä jotain, joka on vain tylsää” – kysyimme Erja Yläjärveltä, voiko journalismia myydä kuin makkaraa. Suomen Lehdistö 25.3.2021 Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Helsingin Sanomien henkilöstö Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Amen (Ana Sokličin kappale)

Amen on slovenialaisen laulajan Ana Sokličin esittämä kappale, jolla hän edusti Sloveniaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa. Kappale kilpaili ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kolmanneksitoista ja täten karsiutui finaalista. == Lähteet == Luokka:Slovenian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2021 euroviisuedustuskappaleet
Peeter Paemurru

Peeter Paemurru (s. 27. kesäkuuta 1948 Tallinna) on virolainen sellisti ja kapellimestari.Peeter Paemurru Estonian Music Information Centre Paemurru valmistui vuonna 1966 Tallinnan musiikkilukiosta ja vuonna 1969 Vladimir Luhtin kontrabassoluokalta Tallinnan konservatoriosta. Samalla hän jatkoi jo aiemmin aloittamiaan sellonsoiton opintoja, ja vuonna 1973 hän valmistui Sergei Širinskin selloluokalta Moskovan konservatoriosta. Hän suoritti vuodesta 1975 Moskovan konservatoriossa täydentäviä opintoja Valentin Feiginin johdolla. Lisäksi Paemurru suoritti saksalaisen filologian opintoja Tarton yliopistossa vuosina 1975–1979. Vuonna 1975 hän voitti ensipalkinnon Virolaisten jousisoittajien kilpailussa. Vuosina 1973–1979 Paemurru johti Viron kansallisoopperan orkesterin sellosektiota, ja vuosina 1985–2004 hän oli taas orkesterin jäsenenä. Vuonna 1977 hän aloitti työskentelyn Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa. Vuonna 1996 hänestä tuli sen professori ja vuonna 2001 jousisoitinten laitoksen johtaja. Hänen johdollaan ovat opiskelleet muiden muassa Ülle Hahndorf, Teet Järvi, Mart Laas, Andres Narma, Pärt Tarvas, Aare Tammesalu, Henry-David Varema, Reet Mets, Kaido Kelder, Levi-Daniel Mägila ja Andreas Lend. Paemurru on myös johtanut mestarikursseja ja istunut tuomaristoissa monissa kansainvälisissä kilpailuissa. Vuosina 1979–1980 Paemurru työskenteli Kairon konservatorion professorina ja vuosina 1981–1984 Méxicon filharmonisen orkesterin jäsenenä. Vuonna 1996 hän perusti sellokoulun Rakvereen, ja vuonna 1997 hän perusti Virumaan nuoriso-orkesterin. Hän on johtanut monia nuoriso-orkestereita uransa aikana. Sellistinä Paemurrun ohjelmisto on ulottunut klassikoista virolaiseen ohjelmistoon. Hän on esimerkiksi kantaesittänyt Els Aarnen teoksia ja levyttänyt sävellyksiä muiden muassa Jaan Räätsiltä ja Heino Jürisalulta. Kapellimestareita, joiden kanssa Paemurru on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet Neeme Järvi, Vallo Järvi, Roman Matsov, Peeter Lilje, Jüri Alperten, Juozas Domarkas ja Igor Bezrodnyi. Kamarimusiikin alalla Paemurru on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Mari Tampere-Bezrodnyn, Aleksandra Juozapėnaitė-Eesmaan, Pille Lillin, Kristina Vähin, Anna-Liisa Bezrodnyn, Peep Lassmannin, Piia Paemurrun, Marje Lohuarun, Tiia Tenno-Rataksen, Toomas Trassin ja Maris Oidekivi-Kaufmannin kanssa. Paemurru on myös kirjoittanut artikkeleita musiikkilehtiin. Hän on ollut poliittisesti aktiivinen Viron itsenäisyyspuolueessa.Iseseisvuspartei avalikustas varikabineti koosseisu Postimees Paemurru on muusikoiden Els Aarnen ja Mart Paemurrun poika. Pianisti Piia Paemurru on hänen puolisonsa.Dünastia: Perekond Paemurru – mitu põlvkonda muusikuid Klassikaraadio == Lähteet == Luokka:Virolaiset sellistit Luokka:Virolaiset kapellimestarit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saksan liittopäivävaalit 1987

Saksan liittopäivävaalit 1987 järjestettiin Saksan liittotasavallassa 25. tammikuuta 1987. Nämä olivat viimeiset liittovaltion vaalit Länsi-Saksassa ennen Saksan yhdistymistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksan liittopäivävaalit Luokka:Vuoden 1987 vaalit
Heino Jürisalu

Heino Jürisalu (13. elokuuta 1930 Tarto – 18. huhtikuuta 1991 Tallinna) oli virolainen säveltäjä.Heino Jürisalu Estonian Music Information Centre Jürisalu aloitti musiikin opiskelun pianotunneilla ja eteni Heino Ellerin sävellysluokalle Tallinnan konservatorioon, josta valmistui vuonna 1954. Vuosina 1950–1969 hän työskenteli ääni-insinöörinä ja säveltäjänä Viron radiossa ja televisiossa. Vuosina 1969–1991 hän opetti sävellystä Tallinnan konservatoriossa, jossa hänen tunnetuimpia oppilaitaan olivat Lepo Sumera ja Kaupo Uibo. Jürisalu kuului vuodesta 1956 Viron säveltäjäliittoon. Vuonna 1991 hän perusti Viroon Orff-pedagogiikan keskuksen. Jürisalu myös tutki innokkaasti ja esitti vanhaa musiikkia. Hän johti vuosina 1970–1988 vanhan musiikin Consortium-kokoonpanoa. Hän soitti itse monia soittimia, erityisesti nokkahuiluja. Hän julkaisi nokkahuiluille oppimateriaaleja ja sävelsi uutta ohjelmistoa. Lisäksi Jürisalu sävelsi muun muassa orkesteri-, kuoro- ja kamarimusiikkia, joista viimeksi mainitussa keskeisen roolin saivat puu- ja vaskipuhallinsoittimet. == Lähteet == Luokka:Virolaiset säveltäjät Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Virolaiset huilistit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Ukraina-instituutti

Ukraina-instituutti () on Ukrainan valtion hallinnoima laitos, joka edustaa ukrainalaista kulttuuria ulkomailla. Se on perustettu vuonna 2017. Sen palveluksessa on 43 henkilöä, ja nykyinen johtaja on Volodymyr Sheiko. Instituutti on määritellyt tehtäväkseen tuoda Ukrainaa näkyväksi kansainvälisellä kentällä, auttaa eri alojen ammattilaisia löytämään työtä Ukrainasta ja edistää ukrainan kielen opiskelua. Toiminta aloitettiin vuonna 2018, jolloin sillä oli 35 työntekijää. Instituutti toimii Ukrainan ulkoministeriön alaisuudessa. Vuonna 2020 instituutilla oli toimintaa yhteensä 11 eri maassa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalainen kulttuuri
Claes Johan Stenroth

Claes Johan Stenroth (19. kesäkuuta 1860 Kemiö – 26. syyskuuta 1920 Argentiina) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies. Stenrothin vanhemmat olivat tilanomistaja, valtiopäivämies Claes Robert Stenroth ja Johanna Sofia Charlotta Gadelli. Stenroth tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja valmistui filosofian maisteriksi 1882. Hän oli isänsä jälkeen Skinnarvikin tilan omistaja Kemiössä, mutta muutti sittemmin Argentiinaan. Stenroth edusti Piikkiön tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1899.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Stenroth Klas Johan. Viitattu 28.2.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet