EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Nousia Venäläinen

Nousia Venäläinen eli Nousia KarjalainenSulevi Juhola, Rauhaton raja -seminaari eli Nousia Ryds eli Nousia RyssäHiitolanjoki.fi oli 1500-luvulla elänyt henkilö. Hän on luultavasti ollut Käkisalmen läänistä peräisin ollut karjalainen. Hän esitti selonteon karjalaisten silloisista kauppateistä, jotka kulkivat Käkisalmesta Pielisjärvelle ja edelleen Ouluun ja toiseen suuntaan Vienanmerelle. Hän esitti sen kuninkaan asiamiehelle Jaakko Teitille.Vuonislahden varhaishistoriaa, Vuonis.net Selostus on julkaistu teoksessa Jaakko Teitin valitusluettelo Suomen aatelistoa vastaan vuosilta 1555–1556 (1894).Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 6, palsta 501 - Nimi kirjoitetaan toisinaan pienellä: Nousia venäläinen Reittiä kutsutaan joskus Nousian Reitiksi. Reitti oli pääasiassa vesireitti. Esimerkiksi Käkisalmesta Ouluun oli matkaa 115 peninkulmaa eli noin 690 kilometriä, josta vesitien osuus oli 91 peninkulmaa. Lieksanjoen reitin itään Vienanmerelle on arvioitu olleen talvitien, sillä koskinen Lieksanjoki ei ollut kovin kulkukelpoinenRuunaan luontotalon tekstit. Ruotsin vaikutus ei Nousian mukaan näkynyt esimerkiksi Pielisen seudulla.Martti Piltz, Vornan museotie, Historiaselvitys vaan alkoi vasta Vuokatin jälkeen Nuasjärvellä.Kainuun ympäristökeskuksen raportteja 2008 s. 244 Reittien laadusta on kuitenkin vuosikymmenien mittaan esitetty erilaisia näkemyksiä. Tielaitoksen 200-vuotishistorissa esitetään esimerkiksi, että käsitys vesireittien ensisijaisuudesta olisi romantisointia.Tielaitoksen 200-vuotishistorian esittely ==Kirjallisuutta== *Jaakko Teitin valitusluettelo Suomen aatelistoa vastaan v. 1555-1556 = Jakob Teitts klagomålsregister emot adeln i Finland år 1555-1556 / johdannon kirj. ja painoon toim. Kustavi Grotenfelt. Suomen Historiallinen seura, 1894. 408 s. Sarja: Todistuskappaleita Suomen historiaan 5 * Tapio Salminen, Nousia Venäläinen ja taivaltie Käkisalmesta Ouluun, 1999 teoksessa: Tapani Mauranen, Maata, jäätä, kulkijoita. Tiet, liikenne ja yhteiskunta ennen vuotta 1860. Tuhat vuotta teitä, kaksisataa vuotta tielaitosta. Edita 1999 - Tielaitoksen 200-vuotishistoria, 1. osa ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset henkilöt Luokka:Luovutettujen alueiden historia Luokka:Karjalaiset henkilöt Luokka:Suomi Vaasa-ajalla Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Sikorsky S-92

Sikorsky S-92 on Sikorsky Aircraftin valmistama kaksimoottorinen kuljetushelikopteri, jota valmistetaan sotilas- ja siviilikäyttöön. S-92 malli kehitettiin S-70 mallin pohjalta, ja se käyttää osittain samoja osia kuin S-70, kuten lennon ohjaus ja roottorijärjestelmä. H-92 Superhawk on armeijan käyttöön suunnattu versio S-92sta, ja sillä voi kuljettaa 22 sotilasta. H-92sta voi käyttää myös mm. etsintätehtäviin tai VIP-kuljetuksiin. ==Tekniset tiedot== *Miehistö: 2 *Kapasiteetti: 19 matkustajaa *Pituus: 17,10m *Roottorin kärkiväli: 17,17m *Korkeus: 4,71m *Kuiva paino: 7 030 kg *Suurin nousuunlähtöpaino: 12 020 kg *Moottorit: 2 x General Electric CT7-8A turboshaft ====Suoritus teho==== *Suurin nopeus: 165 solmua (306kmh) *Lentonopeus: 151 solmua (280kmh) *Toimintasäde: 999 km ==Muunnelmat== ===S-92A=== S-91A on siviiliversio, ja siitä on olemassa useita eri versioita. Helikopterista on saatavilla 19 -paikkainen matkustajaversio, sekä kuljetusversio jossa on 22 paikkaa ja takana ramppi. Helikopterin sisätilaa voidaan käyttää myös kolmen LD3 -rahtikontin kuljettamiseen. ===H-92 Superhawk=== H-92 Superhawk on armeijan käyttöön tarkoitettu versio S-91 helikopterista. Siinä on tehokkaammat moottorit ja fly-by-wire ominaisuus. Siitä on olemassa myös etsintätehtäviin tarkoitettu muunnos. === VH-92 Patriot === Toukokuussa 2014 Sikorsky sai 1,2 miljardin USD sopimuksen kehittää Yhdysvaltain johdon kuljetukseen käytettävä helikopteri. Helikopteri pohjautuu S-92 malliin, mutta siinä on VIP-sisustus ja armeijatason varustus. Vuoteen 2017 mennessä Yhdysvallat ottaa käyttöön kuusi helikopteria ja vielä 17 helikopterin tuotannon suunnitellaan alkavan vuonna 2020. === CH-148 Cyclone === Tällä hetkellä kehityksessä oleva versio, joka tulee Kanadan asevoimien käyttöön. == Käyttäjät == === Valtiot ja asevoimat === * * * * * * * * * * Luokka:Helikopterit Luokka:Sikorskyn ilma-alukset Luokka:Sotilaskuljetushelikopterit
Tim Wallace

Tim Wallace (s. 6. elokuuta 1984 Anchorage, Alaska, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa SHL-seura Örebro HK:ta. ==Ura== Wallace pelasi uransa alussa kaksi kautta Yhdysvaltain U18-joukkueessa. Kaudeksi 2002–2003 hän siirtyi NCAA:n Notre Damen yliopistoon, jota edusti neljä kautta. Kaudet 2006–2011 Wallace pelasi AHL-seura Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa lukuun ottamatta 19 ECHL-ottelua Wheeling Nailersissa kaudella 2006–2007 ja 24 NHL-ottelua Pittsburgh Penguinsissa kausilla 2008–2009, 2009–2010 ja 2010–2011. Hän debytoi NHL:ssä 10. joulukuuta 2008 New Jersey Devilsiä vastaan. Kaudeksi 2011–2012 Wallace siirtyi New York Islandersiin, jonka paidassa pääsi pelaamaan 31 ottelua. Farmijoukkue Bridgeport Sound Tigersissa hän pelasi 24 ottelua tehopistein 9+11=20. Helmikuussa 2012 Wallace siirtyi Tampa Bay Lightningiin, jonka paidassa teki ensimmäisen NHL-maalinsa 3. maaliskuuta 2012 Carolina Hurricanesia vastaan. Hän pelasi loppukauden aikana Lightningissa 18 ottelua tehopistein 3+5=8. Kaudeksi 2012–2013 Wallace siirtyi Carolina Hurricanesiin. ==Tilastot== 2000–2001 Yhdysvaltain U18-joukkue NAHL 56 8 11 19 45 – – – – – 2001–2002 Yhdysvaltain U18-joukkue NAHL 10 3 2 5 6 – – – – – U18 8 2 5 7 6 2002–2003 Notre Damen yliopisto NCAA 40 6 5 11 28 – – – – – 2003–2004 Notre Damen yliopisto NCAA 39 3 8 11 10 – – – – – 2004–2005 Notre Damen yliopisto NCAA 38 5 9 14 20 – – – – – 2005–2006 Notre Damen yliopisto NCAA 36 11 12 23 28 – – – – – 2006–2007 Wilkes-Barre/Scranton AHL 32 5 9 14 39 11 1 1 2 2 Wheeling Nailers ECHL 19 6 11 17 23 – – – – – 2007–2008 Wilkes-Barre/Scranton AHL 74 12 14 26 82 22 2 6 8 21 2008–2009 Pittsburgh Penguins NHL 16 0 2 2 7 – – – – – Wilkes-Barre/Scranton AHL 58 11 8 19 51 7 0 2 2 2 2009–2010 Pittsburgh Penguins NHL 1 0 0 0 0 – – – – – Wilkes-Barre/Scranton AHL 78 27 14 41 61 4 0 0 0 2 2010–2011 Pittsburgh Penguins NHL 7 0 0 0 5 – – – – – Wilkes- Barre/Scranton AHL 62 20 17 37 61 10 1 4 5 6 2011–2012 New York Islanders NHL 31 0 1 1 6 – – – – – Bridgeport Sound Tigers AHL 24 9 11 20 13 – – – – – Tampa Bay Lightning NHL 18 3 5 8 10 – – – – – 2012–2013 Charlotte Checkers AHL 47 9 13 22 44 – – – – – Carolina Hurricanes NHL 28 1 1 2 17 – – – – – 2013–2014 Örebro HK SHL 55 15 17 32 30 – – – – – 2014–2015 Örebro HK SHL 27 3 5 8 14 – – – – – Brynäs IF SHL 25 4 6 10 8 4 0 3 3 4 2015–2016 Grizzlys Wolfsburg DEL 45 4 13 17 34 6 0 2 2 2 2016–2017 Alaska Aces ECHL 63 18 29 47 42 – – – – – Bridgeport Sound Tigers AHL 7 1 1 2 0 – – – – – 2017–2018 Sheffield Steelers EIHL 55 6 24 30 57 2 0 1 1 0 2018–2019 Milton Keynes Lightning EIHL 60 21 36 57 58 – – – – – 5 kautta yhteensä NHL 101 4 9 13 45 – – – – – 8 kautta yhteensä AHL 382 94 87 181 351 57 5 14 19 33 2 kautta yhteensä SHL 107 22 28 50 52 4 0 3 3 4 2 kautta yhteensä EIHL 115 27 60 87 115 2 0 1 1 0 ==Lähteet== * * * Tim Wallace NHL.comissa Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Örebro HK:n pelaajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Espanjan maa

Espanjan maa () on yhdysvaltalainen dokumenttielokuva vuodelta 1937. Sen ohjasi Joris Ivens, ja selostajana toimi kirjailija Ernest Hemingway. Hemingway myös kirjoitti selostustekstin ja auttoi elokuvan rahoituksen hankkimisessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 1937 yhdysvaltalaiset elokuvat
Markel Bergara

Markel Bergara Larrañaga (s. 5. toukokuuta 1986 Elgoibar, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. == Seurajoukkueura == Bergara on Real Sociedadin kasvatti. Ennen ensiesiintymistään edustusjoukkueessa hän pelasi kaudet 2005–2006 ja 2006–2007 lainasopimuksilla Sociedad Deportiva Eibarissa ja Unión Deportiva Vecindariossa. 4\. syyskuuta 2007 Bergara pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa, kun Real Sociedad kohtasi Unión Deportiva Las Palmasin Copa del Reyssä. Sarjaotteluita hänelle kertyi ensimmäisen kauden aikana vain yhteensä neljä kappaletta. == Aiheesta muualla == * Markel Bergaran esittely Real Sociedadin virallisella sivustolla * Markel Bergaran tilastot BDFutbol- sivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Baskijalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fiat 1800 ja 2100

Fiat 1800 ja 2100 ovat Fiatin vuosina 1959–1968 valmistamia henkilöautomalleja. Mallien tuotanto aloitettiin vuonna 1959. Automallin moottori oli suora kuusisylinterinen bensiinimoottori (R6). Sarjassaan auto sijoittui edustusluokkaan. Myöhempi tuotantomallin korvaaja oli Fiat 2300. Moottorin kuutiotilavuus oli perusmallissa 1 795 kuutiosenttimetriä. Teho siinä oli 85 hevosvoimaa ja kierrosluku 5 000 r/min. Polttoaineen keskikulutus oli 11 litraa/100 km. Autoon mahtui viisi henkilöä, ja omamassa oli 1 230 kilogrammaa. Auton enimmäisnopeus oli Fiat 1500:aa pienempi, kokoluokalleen vaatimattomat 140 km/h.MMM 1961, s. 267. == Moottorit == Malli Vuodet Kone Kuutiotilavuus Teho Kaasutin 1800 1959–1961 OHV rivi-6 1 795 cc 75 hv yksikurkkuinen 1800B 1962–1968 OHV rivi-6 1 795 cc 86 hv yksikurkkuinen 2100 1959–1961 OHV rivi-6 2 054 cc 82 hv yksikurkkuinen 1500L 1963–1964 1964–1967 OHV rivi-4 1 481 cc 72 hv 75 hv yksikurkkuinen == Lähteet == * Harjulehto, Seppo (päätoim.) ym.: Mitä- Missä-Milloin, Kansalaisen Vuosikirja 1961. Helsinki: Otava, 1960. === Viitteet === == Aiheesta muualla == 1800 Luokka:E-segmentin autot Luokka:1950-luvun autot Luokka:1960-luvun autot
Stromboli (elokuva)

Stromboli on Roberto Rossellinin ohjaama neorealistinen elokuva vuodelta 1949. Se oli ensimmäinen elokuva, jossa Ingrid Bergman työskenteli Rossellinin kanssa. Myöhemmin he tekivät yhdessä myös elokuvat Europa ’51 (1952) ja Matka Italiassa (1954), jotka Strombolin tavoin käsittelevät henkistä kriisiä. Rosselini ja Bergman rakastuivat kuvausten aikana, mikä aiheutti skandaalin, sillä kumpikin oli tahollaan naimisissa. Rossellini oli alkujaan ajatellut naispääosaan silloista naisystäväänsä Anna Magnania. Jopa Yhdysvaltojen senaatti tuomitsi Rossellinin ja Bergmanin suhteen. Skandaali vaikutti elokuvan vastaanottoon, mutta sitä on ylistetty myöhemmin. == Juoni == Bergman esittää liettualaista Karinia, joka on päätynyt sotapakolaisena Italiaan. Hän ei saa haluamaansa Argentiinan viisumia, mutta kalastaja Antonio kosii häntä pakolaisleirin piikkilankojen yli. Karin tarttuu tilaisuuteen, menee Antonion kanssa naimisiin ja muuttaa miehen kotikylään Strombolin tulivuorisaarelle. Hän ei kuitenkaan sopeudu uskonnollisen kalastajakylän ankeisiin oloihin. == Pääosat == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Neorealistiset elokuvat Luokka:Vuoden 1949 italialaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1949 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Italialaiset draamaelokuvat Luokka:Roberto Rossellinin ohjaamat elokuvat
Yrjö Tikka

Yrjö Aleksanteri Tikka (25. elokuuta 1898 Viipuri – 3. elokuuta 1973 Helsinki) oli Suomen Puolustusvoimien upseeri ja eversti. Tikan vanhemmat olivat Paavo Tikka ja hänen puolisonsa Maria o.s. Himanen. Tikka kävi Viipurin upseerikokelaskurssin vuonna 1918, Kadettikoulun 1924–1925 sekä Sotakorkeakoulun 1933–1935 (ye-upseeri 1938). Talvisodassa hän palveli Kannaksen armeijan esikunnassa, jatkosodassa aluksi Karjalan armeijan sekä Aunuksen ryhmän esikunnassa. Jalkaväkirykmentti 8:aa hän komensi vuosina 1942–1944. Hän johti Rovaniemen sotilaspiiriä 1944–1946 ja Porin sotilaspiiriä 1946–1948. Hän oli 3. divisioonan esikuntapäällikkö vuodet 1948–1949. Tikka komensi JR 7:ää 1949–1951. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1951. Tämän jälkeen hän työskenteli Töölön yhteislyseossa 1953–1963 voimistelun ja terveysopin tuntiopettajana. Mikkelissä työskennellessään hän oli vuosina 1951-1953 Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsen. Lisäksi hän on toiminut urheilun järjestötehtävissä mm. Viipurin Reippaan johtokunnassa ja käsipalloliiton puheenjohtajana. Tikan puoliso oli Martta Kirsti Inkeri Wennström ja heille syntyi kolme lastaViipurin upseerikokelaskurssi 1918–1919 Muistojulkaisu s. 98–99, joista Olli Tikka (1923–2012) oli eversti ja Juha Tikka (1929–2001) oli kontra-amiraali. Tikka ylennettiin vänrikiksi 1919, luutnantiksi 1922, kapteeniksi 1926, majuriksi 1935, everstiluutnantiksi 1940 ja everstiksi 21. joulukuuta 1943. ==Lähteet== * Anja Pankasalo (toim): 1919–1994 Helsingin Koelyseo – Töölön Yhteislyseo- Etu-Töölön yläaste ja lukio 75 vuotta, Helsinki 1994 ISBN 952-90-5512-9 === Viitteet === Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Mikkelin kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1973 kuolleet
Ronnie Ray Smith

Ronald Ray ”Ronnie Ray” Smith (28. maaliskuuta 1949 Los Angeles, Kalifornia – 31. maaliskuuta 2013 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija, olympiavoittaja ja 100 metrin juoksun sekä 4×100 metrin juoksun maailmanennätyksien haltija. Smith juoksi Yhdysvaltain olympiakultaa maailmanennätysajalla voittaneen pikaviestijoukkueen kolmannen osuuden loppukilpailussa Méxicossa 1968. Aikaisemmin samana kesänä Smith, Jim Hines ja Charles Greene juoksivat 100 metrillä saman kilpailun kahdessa eri välierässä maailmanennätyksen 9,9 sekuntia käsiajanotolla.http://www.sports- reference.com/olympics/athletes/sm/ronnie-ray-smith-1.html Smith kuoli Los Angelesissa 31. maaliskuuta 2013, 64-vuotiaana.http://www.contracostatimes.com/breaking- news/ci_22913108/olympic-gold-medalist-ronnie-ray-smith-dies?source=rss == Lähteet == * Ronnie Ray Smith Bio, Stats and Results Olympics at Sports- Reference.com * === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Jääkiekon SM-sarjakausi 1967–1968

Jääkiekon SM-sarjakausi 1967−1968 oli järjestyksessään 38. SM-sarjakausi. Sarjassa pelattiin 11 joukkueen kaksinkertainen runkosarja, jonka voittaja voitti mestaruuden. Uusina joukkueina sarjaan olivat nousseet Upon Pallo Lahdesta ja Oulun Kärpät. Suurin muutos tapahtui kuitenkin kesällä 1967 kun edellisten kausien menestyneet porilaisseurat RU-38 ja Karhut yhdistyivät Porin Ässiksi. RU-38 oli voittanut mestaruuden edelliskautena, joten hallitseva mestari ei ollut sarjassa pelaamassa. Ässät sijoittui ensimmäisenä kautenaan neljänneksi. Mestaruuden vei tamperelainen KooVee, hopealle tuli Tampereen Ilves ja pronssia sai TuTo Turusta. TPS ja Kärpät putosivat seuraavaksi kaudeksi Suomensarjaan. SM-sarjaa laajennettiin 12 joukkueeseen seuraavalle kaudelle, joten Suomensarjasta nousi tilalle Rauman Lukko, Savonlinnan Pallokerho ja Vehmaisten Urheilijat. == Sarjataulukko == TPS ja Kärpät putosivat Suomensarjaan. Sarjaan nousivat Rauman Lukko, Savonlinnan Pallokerho ja Vehmaisten Urheilijat. == Yleisömäärät == Seura Ottelut Yleisömäärä Yleisökeskiarvo Ilves 10 61 921 6192 HIFK 10 51 292 5129 Koo-Vee 10 49 934 4993 TuTo 10 43 866 4386 SaiPa 10 43 595 4359 TPS 10 34 841 3484 Tappara 10 34 171 3417 Ässät 10 33 829 3382 Reipas 10 17 659 1765 UPallo 10 14 006 1400 Kärpät 10 10 235 1023 Yhteensä 110 395 349 3594 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Jääkiekon SM-sarja Luokka:Vuoden 1967 jääkiekko Luokka:Vuoden 1968 jääkiekko
Jerome Robbins

Jerome Robbins (11. lokakuuta 1918 New York, New York – 29. heinäkuuta 1998 New York, New York), syntymänimeltään Jerome Rabinowitz, oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu elokuvaohjaaja, koreografi ja kirjoittaja. Hän sai parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon elokuvasta West Side Story (1961). Hän jakoi palkinnon ohjaaja Robert Wisen kanssa. Robbins ja Wise olivatkin ensimmäiset ohjaajat, jotka jakoivat palkinnon. Robbins opiskeli tanssia New Yorkin yliopistossa ja teki ensiesiintymisensä vuonna 1937. Hän liittyi New York City Balletiin vuonna 1948 ja toimi myös sen apulaisjohtajana. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Parhaan ohjauksen Oscar- palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Filmstaden

Filmstaden on Ruotsissa Solnan kunnan Råsundassa sijaitseva alue, jossa ovat toimineet Svensk Filmindustrin elokuvastudiot. == Historiaa == Alue on rakennettu vuosina 1919–1920, minkä jälkeen siitä tuli yksi Euroopan moderneimmista elokuvastudioista.Solna stad: Gamla Filmstaden Viitattu 2.4.2013. Filmstadeniin rakennettiin työpajoja, pukeutumistiloja, konttoreita, filmilaboratorio, elokuvien säilytystiloja, varastoja, ravintola ja kaksi suurta kuvausateljeeta.Solna stad: Filmstaden Viitattu 2.4.2013. Rakennukset ovat tyyliltään pääosin kansallisromantiikkaa, mutta niissä on piirteitä myös alkavasta 1920-luvun klassisismista. Alue on ollut osa maaseutumaista kulttuurimaisemaa, joten monia ulkokohtauksia on voitu kuvata ympäristössä. 1940- ja 1950-luvuilla Filmstadenin ympärille rakennettiin kerrostaloja ja vanha aita korvattiin betonimuurilla. == Elokuvia == Filmstadenissa on tehty melkein 400 elokuvaa. Monet ruotsalaiset näyttelijät ja ohjaajat ovat työskennelleet Filmstadenissa. Siellä on tehty esimerkiksi Ingmar Bergmanin, Alf Sjöbergin, Arne Sucksdorffin, Hasse Ekmanin, Jan Troellin, Hans Alfredsonin ja Tage Danielssonin elokuvia. Alueella kuvattuja elokuvia ovat esimerkiksi Terje Vigen (1917), Ajomies (1920) ja Erotikon (1920) sekä ensimmäinen ruotsalainen äänielokuva Sano se sävelin. 1960-luvulla elokuvia alettiin kuvata enemmän aidoissa ympäristöissä eikä yhtä suurille studioille ollut enää niinkään tarvetta. Siksi vuonna 1969 toiminta siirtyi merkittävästi pienempiin tiloihin Stocksundiin. Viimeisten alueella kuvattujen elokuvien joukossa olivat sisäkohtaukset Peppi Pitkätossuun ja Ingmar Bergmanin Kosketus. == Nykyisyys == Vuonna 2001 Filmstadeniin tehtiin uusi asemakaava. Useimmat kulttuurihistoriallisesti arvokkaat rakennukset suojeltiin, joten niitä ei saa purkaa eikä julkisivuja muuttaa. Osa rakennuksista on purettu uusien rakennusten tieltä. Osa alueesta on muutettu uusiksi asunnoiksi. Niiden rakentaminen aloitettiin vuonna 2003. Filmstadenissa sijaitsee SF:n elokuvateatteri Filmstaden Råsunda ja myös SF:n pääkonttori.Solna stad: Filmstaden Råsunda Viitattu 2.4.2013. Alueella toimivat myös SF:n omistamat AB Filmteknik ja AB Filmlager. Ateljeet olivat vuokrattuina Statens Scenskolalle joitakin vuosia, mutta vuodesta 1971 alkaen tilat ovat olleet Riksteaternin käytössä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Stiftelsen Filmstadens kultur * Filmstadens Samfällighetsförening * SF Bion elokuvateatteri Filmstaden Råsunda Luokka:Solna Luokka:Ruotsin elokuva Luokka:Elokuvastudiot
Kaiyōmaru

Kaiyōmaru () oli vuonna 1865 vesillelaskettu höyrykäyttöinen täystakiloitu sotalaiva ollen ensimmäisiä tyypin edustajia Japanissa. == Valmistus == Tokugawa-shōgunaatin hallinto Bakufu tilasi aluksen Alankomaista vuonna 1863 Nederllandsche Handel-Maatschappij'n toimiessa välikätenä. Sen valmisti Cornelis Gips and Sonsin telakka Dordrechtissä kauppasumman ollessa 831 200 guldenia. Vesillelaskettaessa alus oli suurin Alankomaiden telakoilla valmistunut puurunkoinen sotalaiva. Valmistusta valvoi japanilainen Uchida Masaon ja Akamatsu Noriyoshin johtama sotilaslähetystö. == Siirto Japaniin == Kaiyōmaru lähti päällikkönään alankomaalainen meriupseeri J. A. E. Dinaux neitsytmatkalleen Japaniin, jonne se saapui 26. maaliskuuta 1867. Aluksen mukana matkusti japanilainen opiskelija Enomoto Takeaki, joka oli lähetetty viidentoista muun kanssa viideksi vuodeksi Alankomaihin opiskelemaan merenkulkua. Hänestä tuli Japaniin saavuttuaan modernisoidun Bakufun laivaston vara-amiraali () ja Kaiyōmarusta tuli hänen lippulaivansa. == Palvelus == Pian aluksen saavuttua vuoden 1867 lopulla syttyi Boshin-sota, jossa keisarin kannattajat taistelivat Bakufun joukkoja vastaan aina vuoteen 1869 saakka. Syyskuussa 1868 Enomoto Takeaki päätti jatkaa taistelua Pohjois-Japanissa Bakufun hallinnolle uskollisten daimioiden avulla ja hän purjehti Kaiyōmarun ja seitsemän muun aluksen kanssa Shinagawasta Tokiosta pohjoiseen. Aluksilla oli mukana kourallinen ranskalaisia sotilasneuvonantajia, joiden johtajana oli Jules Brunet. Kapinalliset päätyivät Hokkaidōn saarelle, jossa he perustivat itsenäisen Ezon tasavallan. Kaiyōmaru tuli lopulta Hokkaidōlla olevan laivaston tärkein alus ja siihen asetettiin paljon toiveita pyrittäessä merenherruuteen taistelussa heikompaa keisarillisen Japanin laivastoa vastaan. Alus kuitenkin haaksirikkoutui myrskyssä Esashissa 15. marraskuuta 1868. Aluksen, jonka kannella oli matkannut maailman toiselta puolen, kohtalo mursi Enomoto Takeakin ja siten heikensi kapinallisten mahdollisuuksia voittoon. == Pelastustyöt == Sukellusvene Yomiurigo löysi Kaiyōmarun tykit ja hylyn jäänteet 14. elokuuta 1968. Lisää hylyn kappaleita löytyi myöhemmin, mutta projektin rahoituksen puutteet estivät hylyn noston. Joitakin esineitä kuitenkin nostettiin vuonna 1969. Sukelluksia jatkettiin elokuussa 1974. Kopio aluksesta valmistettiin vuonna 1990 ja se on näytteillä Esashissa. Aluksesta tehtiin museo merestä nostetulle esineistölle. Luokka:Boshin-sota Luokka:Ezon tasavalta
Shinsoku

Shinsoku () oli Tokugawa-shōgunaatin ja myöhemmin Ezon tasavallan puurunkoinen täystakiloitu alus. == Valmistus == Alus valmistettiin Yhdysvalloissa nimellä Meteo. == Palvelus == Alus osallistui Boshin-sotaan Togukawa-shōgunaatin puolella ja se liittyi Ezon tasavaltaan 1868. Alus tuhoutui ajettuaan karille Esashissa yrittäessään pelastaa myös karille ajaneen Kaiyōmarun. Luokka:Boshin-sota Luokka:Ezon tasavalta
Kanrinmaru

Kanrinmaru () oli Tokugawa-shōgunaatin ja myöhemmin Ezon tasavallan puurunkoinen kolmimastoinen potkurikorvetti ollen samalla ensimmäinen japanilainen höyrykäyttöinen potkurilla varustettu sotalaiva. == Valmistus == Shōgunaatin hallinto, Bakufu, tilasi vuonna 1853 Alankomaista, jolla ainoana länsimaana oli diplomaattisuhteet Japaniin eristyneisyyden aikana, Fop Smitin telakalta Kinderdijkistä. Japaniksi nimetyn aluksen luovutti 21. syyskuuta 1857 Alankomaiden laivaston luutnantti Willem Huyssen van Kattendijke. Se sijoitettiin aluksi vastaperustettuun Nagasakin merisotakouluun, jossa aluksen avulla oli tarkoitus luoda perusta tietämykselle länsimaisesta sotateknologiasta. == Palvelus == Bakufu lähetti kolme vuotta myöhemmin Kanrinmarulla lähetystön Yhdysvaltoihin San Franciscoon, jolloin aluksesta tuli ensimmäinen Tyynenmeren ylittänyt japanilainen alus.Jentschura, Jung & Mickel 1977, s. 88. Matkan yhtenä päämääränä oli esitellä länsimaille, että Japani oli kyennyt ottamaan käyttöön länsimaisen teknologian. Alus lähti 9. helmikuuta 1860 Uragasta San Franciscoon päällikkönään Katsu Kaishū ja lähes sadan hengen japanilainen miehistö sekä yhdysvaltalainen upseeri John M. Brooke. Alusta saattoi Yhdysvaltain laivaston USS Powhatan. Matkan virallisena tavoitteena oli kuljettaa ensimmäinen japanilainen lähetystö Yhdysvaltoihin ja allekirjoittaa uusi ystävyys-, kauppa- ja merenkulkusopimus Yhdysvaltain kanssa. Vuoden 1867 syttyi Boshin-sota Bakufun ja keisarin kannattajien välillä, mikä johti lopulta Meiji-restauraatioon. Sodan lopulla syyskuussa 1868 alus kuului Enomoto Takeakin laivasto-osastoon, josta tuli Ezon tasavallan laivasto. Osasto joutui matkalla pohjoiseen taifuuniin, jolloin Kanrinmaru vaurioitui. Alus joutui hakeutumaan suojaan Shimizuun, missä keisarilliset joukot valtasivat aluksen huhtikuussa. Saman vuoden lopulla kauppaministeriö otti aluksen hallintaansa, ja sitä käytettiin kuljetusaluksena vuoteen 1872. Alus tuhoutui vuonna 1871 trooppisessa hirmumyrskyssä Esashissa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Boshin-sota Luokka:Ezon tasavalta Luokka:Keisarillisen Japanin laivaston sotalaivat
Nani (näyttelijä)

Naveen Babu Ghanta eli Nani (teluguksi నాని; s. 24. helmikuuta 1984 Hyderabad, Andhra Pradesh, Intia) on intialainen elokuvanäyttelijä, joka tunnetaan esiintymisistään telugun- ja tamilinkielisissä elokuvissa. == Ura == Valmistuttuaan koulusta Nani aikoi ryhtyä elokuvaohjaajaksi innostuttuaan tamilinkielisiä elokuvia ohjaavien Mani Ratnamin ja Kamal Haasanin työstä. Ohjaajan työn sijaan Nanille tarjottiinkin näyttelijän työtä vuoden 2008 telugunkieliseen elokuvaan Ashta Chamma. Nani otti roolin vastaan, ja Ashta Chammasta tuli hänen ensimmäinen elokuvansa. Elokuva menestyi hyvin, ja Nani sai lisää roolitarjouksia. Ensimmäisellä tamilinkielisellä elokuvallaan Veppam Nani voitti vuoden 2011 parhaan miestulokkaan Vijay-palkinnon. Vuoden 2012 elokuva Eega, jossa Nani esitti yhtä tärkeimmistä pääosarooleista, sai vuoden parhaan telugunkielisen elokuvan Kansallisen elokuvapalkinnon. Nani voitti yhdessä erikoistehosteista tehdyn kärpäsen kanssa esittämästään roolista myös Toronto After Dark -elokuvafestivaalin parhaan sankarinäyttelijän palkinnon. == Filmografia == Vuosi Elokuva Rooli Kieli Muuta 2008 Ashta Chamma Ram Babu / Mahesh Telugu 2009 Ride Arjun Telugu Snehituda... Sai Telugu 2010 Bheemli Kabadi Jattu Suri Telugu 2011 Ala Modalaindi Gowtham Telugu Veppam Karthik Tamili Parhaan miestulokkaan Vijay-palkinto Pilla Zamindar Praveen Jayaramaraju Telugu 2012 Eega Nani Telugu Parhaan sankarin Toronto After Dark -palkinto Naan Ee Tamili Eegan tamiliksi kuvattu versio Yeto Vellipoyindhi Manasu Varun Krishnan Telugu Neethaane En Ponvasantham Tamili Erikoisesiintyminen Yeto Vellipoyindhi Manasun tamiliksi kuvattu versio 2014 Paisa Prakash Telugu Aaha Kalyanam Shakthi Tamili Nimirndhu Nil Tamili Erikoisesiintyminen Janda Pai Kapiraju Aravind Shiva Shankar / Maya Kannan Telugu == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nanin virallinen sivusto * Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Robert Borden

Robert Laird Borden (26. kesäkuuta 1854 – 10. kesäkuuta 1937) oli kanadalainen poliitikko. Hän oli Kanadan kahdeksas pääministeri vuosina 1911–1920 ja Konservatiivipuolueen puheenjohtaja 1901–1920. Borden toimi McGill-yliopiston kanslerina vuosina 1918–1920 ja Queen’s-yliopiston kanslerina 1924–1930. ==Lähteet== Luokka:Kanadan pääministerit luokka:Kanadan ulkoministerit Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Maaliskuun 23. päivän liike

thumb|Ryhmän sotilaita poistumassa Goman kaupungista marraskuussa 2012. Maaliskuun 23. päivän liike eli M23 on noin 6 000 miehen kapinallisryhmä Kongon demokraattisessa tasavallassa. Ryhmä saa tukea naapurimaasta Ruandasta. Ryhmän johtajat ja huomattava osa sen taistelijoista ovat ruandan kieltä puhuvia kongolaisia tutseja. M23:n nimi viittaa maaliskuun 23. päivänä 2009 solmittuun rauhansopimukseen Kongon hallituksen armeijan ja kongolaisten tutsien aiemman kapinaliikkeen Kansan puolustuksen kansalliskongressin (CNDP) välillä. Marraskuussa 2013 Kongon armeija ilmoitti tuhonneensa M23-kapinalliset vallattuaan heidän viimeiset kaksi tukikohtaansa noin 80 kilometrin päässä Goman kaupungista. Kapinallisia oli tukikohdissa kymmeniä. Kapinallisten arveltiin paenneen Ruandaan ja Ugandaan. M23-järjestö ilmoitti tämän jälkeen laskevansa aseensa ja olevansa valmis poliittisen ratkaisuun. Ryhmittymä tarttui kuitenkin uudelleen aseisiin vuonna 2021. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kongon demokraattisen tasavallan historia
Kalsiumkloraatti

Kalsiumkloraatti (Ca(ClO3)2) on kalsium- ja kloraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Sitä käytetään rikkaruohojen hävittämiseen ja pyrotekniikassa esimerkiksi ilotulitteissa. ==Ominaisuudet== Kalsiumkloraatti on huoneenlämpötilassa valkoista kiinteää ainetta. Se liukenee hyvin veteen ja lisäksi myös hieman etanoliin. Kalsiumkloraatti on hygroskooppista ainetta ja kidevedettömän muodon lisäksi siitä tunnetaan dihydraatti (Ca(ClO3)2·2H2O). Muiden kloraattien tavoin myös kalsiumkloraatti on voimakas hapetin ja voi reagoida voimakkaasti, jopa räjähdysmäisesti, helposti pelkistyvien aineiden kanssa. Kuumennettaessa kalsiumkloraatti hajoaa kalsiumkloridiksi ja hapeksi. ==Valmistus ja käyttö== Kalsiumkloraattia voidaan valmistaa kalsiumkloridiliuosta elektrolysoimalla. Elektrolyysissä käytetään platinaelektrodeja. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on niin kutsuttu Liebig- prosessi, jossa kalsiumhydroksidi reagoi kloorin kanssa. :CaCl2 \+ 6 H2O → Ca(ClO3)2 \+ 6 H2 :6 Ca(OH)2 \+ 6 Cl2 → 5 CaCl2 \+ Ca(ClO3)2 \+ 6 H2O Kalsiumkloraatin vesiliuoksia voidaan käyttää rikkaruohomyrkkynä. Yhdistettä käytetään myös ilotulitteissa ja muissa pyroteknillisissä valmisteissa vaaleanpunaisen värin aikaansaamiseksi.Helmut Vogt, Jan Balej, John E. Bennett. Peter Wintzer, Saeed Akbar Sheikh, Ptrizio Gallone, Subramanyan Vasudevan & Kalle Pelin: Chlorine Oxides and Chlorine Oxygen Acids, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2010 Viitattu 02.04.2013 ==Lähteet== Luokka:Kalsiumyhdisteet Luokka:Kloraatit
Evo Mannerheim-Weckman

Eva Sophie Hélène (Evo) Mannerheim-Weckman (30. huhtikuuta 1903 Jokioinen – 9. maaliskuuta 1984 Porvoo) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Evo Mannerheim-Weckman oli marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimin veljen Johan Mannerheimin (1868–1934) tytär ja runoilija Augustin Mannerheimin (1915–2011) sisar. Hän oli naimisissa vuodesta 1925 toimitusjohtaja Björn Weckmanin kanssa. == Teoksia == * Laivalamppu ja muuta muisteltua ; suom. Sirkka Rapola ; kuv. Elina Asunta. Otava 1953 * Petran paras ystävä ; kirj. Petra Weckman, Evo Mannerheim Weckman ; ruots. käsikirjoituksesta Brevkamrater suom. Aila Nissinen. Otava 1973 * Petras bästa vän ; kirj. Petra Weckman, Evo Mannerheim Weckman. Ekenäs tryckeri, Ekenäs 1973 == Lähteet == * Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Warren Hastings

Warren Hastings (8. joulukuuta 1732 – 1818) oli ensimmäinen brittiläinen Fort Williamin siirtokunnan Bengalin kenraalikuvernööri vuosina 1772–1785. Hän oli syntynyt köyhään perheeseen, ja äiti kuoli pojan synnyttyä. Hän opiskeli Westminster Schoolissa, tulevien pääministerien koulussa.Turnbull, Patrick: Warren Hastings, s. 17–18. New English Library, 1975. Hän saapui Intian Kalkuttaan elokuussa 1750 ja liittyi samana vuonna Itä-Intian kauppakomppaniaan. Vuonna 1758 Hastingsista tuli kauppakomppanian edustaja Bengalin ruhtinaan hoviin. Hänet valittiin kenraalikuvernööriksi vuonna 1773. Hastings palasi Intiasta kotimaahansa vuonna 1785. Häntä vastaan nostettiin oikeusjuttu vuonna 1788. Oikeudenkäynti kesti seitsemän vuotta, mutta syytteitä intialaisten huonosta kohtelusta ei pystytty näyttämään toteen, ja Hastings vapautettiin syytteistä.. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset sotilaat Luokka:Intian kenraalikuvernöörit Luokka:Vuonna 1732 syntyneet Luokka:Vuonna 1818 kuolleet
The Skull of Golgotha

The Skull of Golgotha on suomalaisen black metal -yhtyeen Calvariumin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Dynamic Arts Records. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Molestor Kadotus – laulu * Lord Sargofagian – rummut * Veilroth – kitara, bassokitara, tuottaja === Muut tekijät === * Sami Jämsén – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, masteroija * Sami Kokko – äänittäjä * Jani "Belmar" Mikkonen – kansikuva, layout & design * M. Povelainen – valokuvat == Arvostelut == * Imperiumi: 8/10 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * The Skull of Golgotha discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2003 albumit Luokka:Vuoden 2003 esikoisalbumit Luokka:Calvariumin albumit
Ravindra Prabhat

Ravindra Prabhat (devanagarilla रवीन्द्र प्रभात, s. 5. huhtikuuta 1969 Mahindwara, Sitamarhi, Bihar, Intia) on intialainen kirjailija. ==Aiheesta muualla== * Interview with Ravindra Prabhat , South Asia Today * Ravindra Prabhat's second novel released Today , South Asia Today * Brief Introduction of Ravindra Prabhat (English) Parikalpna Blogotsav Luokka:Intialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Assaulting the Divine

Assaulting the Divine on suomalaisen black metal -yhtyeen Calvariumin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Dynamic Arts Records. Albumin materiaali oli alun perin tarkoitus julkaista Calvariumin ja Behexenin peruuntuneella split-albumilla. == Kappaleet == # # # # == Kokoonpano == * Molestor Kadotus – laulu * Veilroth – kitara - bassokitara * Lord Sargofagian – rummut == Arvostelut == * Imperiumi: 7½/10 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2004 EP:t Luokka:Calvariumin albumit
St. Elsewhere

St. Elsewhere on hip hop- ja soulduo Gnarls Barkleyn debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 6. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # ; Deluxe Edition Bonus DVD # Crazy (Video) # Gone Daddy Gone (Video) # Smiley Faces (Video) # Go Go Gadget Gospel (Video) # Gone Daddy Gone (T4 Live) # Who Cares? (T4 Live) # The Boogie Monster (T4 Live) # Smiley Faces (T4 Live) # Crazy (T4 Live) # Crazy (Top of the Pops versio - Audio) # Gone Daddy Gone (Later... with Jools Holland versio - Audio) == Kokoonpano == * Danger Mouse – tuottaja * Cee Lo Green – laulu * Ben H. Allen – bassokitara, kitara * Eric Bobo – rummut * Ced Keys International – piano * Dr. President – koskettimet, basso, kitara, urut * Daniele Luppi – basso, Minimoog, urut, syntetisaattori * Menta Malone – taustalaulu * David Piltch – basso * Chris Tedesco – trumpetti * Eddie Reyes – teräskielinen kitara/akustinen kitara * Tomika Walden – taustalaulu == Arvostelut == * Metacritic: 81/100Metacritic aggregate * Allmusic: Allmusic review * The A.V. Club: B+The A.V. Club * Entertainment Weekly: AEntertainment Weekly * Los Angeles Times: Los Angeles Times * Pitchfork Media: 7.7/10Pitchfork Media * Rolling Stone: Rolling Stone == Aiheesta muualla == * == Lähteet == Luokka:Vuoden 2006 albumit Luokka:Yhdysvaltalaiset alternative rock -albumit Luokka:Yhdysvaltalaiset elektronisen musiikin albumit Luokka:Soulalbumit
Banryū

Banryū () oli Tokugawa-shōgunaatin ja myöhemmin Ezon tasavallan vuonna 1856 vesillelaskettu rautarunkoinen höyrykoneella varustettu prikantiinitakiloitu potkurijahti. == Valmistus == Alus tilattiin R. & H. Greeniltä Blackwallista, missä köli laskettiin 24. toukokuuta 1856 telakkanumerolla 339. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 29. marraskuuta. Amiraliteetin päätöksellä alus nimettiin 27. helmikuuta 1857 Emperoriksi. Se valmistui 22. huhtikuuta 1857. Valmistuskustannukset olivat 14 849 puntaa rungon maksaessa 6 370 puntaa ja John Penn and Sonsin toimittaman höyrykoneen maksettua 3 840 puntaa.Lyon & Winfield 2004, s. 246. == Palvelus == Kuningatar Viktorian shōgunille lahjoittama alus luovutettiin heinäkuussa 1858 Shinagawassa. Lahjoitettu alus sai nimen Banryū, joka siirtyi keisarillisen Japanin laivastolle maaliskuussa 1868.Gardiner 2002, s. 236. Boshin-sodassa alus osallistui 28. tammikuuta 1868 Awan taisteluun, joka oli samalla ensimmäinen kahden höyrykonein varustetun laivaston välinen meritaistelu. Ezon kapinalliset valtasivat aluksen lokakuussa 1868. Aluksen piti maaliskuussa 1869 osallistua Miyakonlahden taisteluun, mutta vaurioiduttuaan myrskyssä alus joutui palaamaan Hokkaidolle. Hakodatenlahden taisteluun toukokuussa alus osallistui, ja se upotti keisarillisen Japanin laivaston Chōyōn. Banryū kuitenkin vaurioitui niin pahoin, että se upposi hieman myöhemmin. Yhdysvaltalainen yritys nosti aluksen nimeten sen SS Emperoriksi. Alus palautettiin 1873 Japanille ja nimettiin Raidenmaruksi. Alus siirrettiin 1877 keisarillisen Japanin laivastolle nimellä Raiden, joka palveli nelitykkisenä tykkiveneenä ja myöhemmin kuljetusaluksena. Alus myytiin 1888 muutettavaksi valaanpyyntialukseksi Raidenmaru. Se romutettiin 1899 Osakassa. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Boshin-sota Luokka:Ezon tasavalta Luokka:Keisarillisen Japanin laivaston sotalaivat
Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1979

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1979 käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Wienissä 1979. Suomen kahdeksasta miehestä ja kolmesta naisesta koostunut joukkue saavutti kaksi mitalia. Vuoden 1978 mestareista Reijo Ståhlberg onnistui uusimaan voittonsa ja Antti Loikkanen oli lähellä mitalia neljännellä sijallaan. Kiekonheittäjänä paremmin tunnettu Markku Tuokko täydensi hyvää kuulamenestystä neljännellä sijallaan. ==Mitalistit== Mitali Nimi Laji Kultaa Reijo Ståhlberg kuulantyöntö Hopeaa Arto Bryggare 60 metrin aitajuoksu ==Joukkue== ===Miehet=== Laji Nimi Sijoitus ja tulos 1 500 metriä Antti Loikkanen loppukilpailussa neljäs (3.44,7) 60 metrin aidat Arto Bryggare loppukilpailussa toinen (7,67) 60 metrin aidat Reijo Byman välierässään kuudes (8,04) seiväshyppy Rauli Pudas yhdeksäs (520) seiväshyppy Kimmo Pallonen 12. (520) kolmiloikka Hannu Puhakka kymmenes (15,79) kuulantyöntö Reijo Ståhlberg ensimmäinen (20,47) kuulantyöntö Markku Tuokko neljäs (19,55) ===Naiset=== Laji Nimi Sijoitus ja tulos 60 metriä Helinä Laihorinne välierässään kolmas (7,35) 400 metriä Barbro Ahonen alkuerässään neljäs (54,19) 60 metrin aidat Lena Spoof välierässään viides (8,45) ==Lähteet== * Luokka:Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1980

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1980 käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Sindelfingenissä 1980. Suomen kuuden urheilijan joukkueessa ei ollut mukana vuosien 1978 ja 1979 mitalisteja ja Suomi jäikin ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1971 ilman mitalia. EM-halleista viisi mitalia kahminut Antti Kalliomäki jäi viimeisissä sisäratojen mestaruuskisoissaan kuudenneksi. ==Joukkue== ===Miehet=== Laji Nimi Sijoitus ja tulos korkeushyppy Harri Sundell 25. (205) seiväshyppy Antti Kalliomäki kuudes (540) seiväshyppy Tapani Haapakoski ilman tulosta pituus Olli Pousi 13. (719) kolmiloikka Olli Pousi kahdeksas (16,31) ===Naiset=== Laji Nimi Sijoitus ja tulos 60 metriä Helinä Laihorinne loppukilpailussa kuudes (7,37) 60 metrin aidat Lena Spoof alkuerässään viides (8,48) ==Lähteet== * Luokka:Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
Devs – Iratvs

Devs – Iratvs on suomalaisen black metal -yhtyeen Arthemesian esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Albumi nauhoitettiin Hellhole Studiosissa talvella 2000, minkä jälkeen yhtye solmi levytyssopimuksen norjalaisen Native North Recordsin kanssa. Devs – Iratvs myytiin nopeasti loppuun ja sitä ylistettiin yhdeksi parhaaksi sinfonisen black metalin albumiksi.http://personal.inet.fi/koti/arthemesia/band.html == Kappaleet == # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Valtias Mustatuuli – laulu * Mor Voryon – kitara * Mor Vethor – rummut * Routa Salomeri – kitara * Arbaal – kitara, kosketinsoitin, taustalaulu == Aiheesta muualla == * * == Lähteet == Luokka:Vuoden 2001 albumit Luokka:Vuoden 2001 esikoisalbumit Luokka:Arthemesian albumit
Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1981

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1981 käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Grenoblessa 1981. Suomen kahdeksasta miehestä ja kahdesta naisesta koostunut joukkue saavutti kaksi kultamitalia. Aiemmista kisoista hopealle ja pronssille yltänyt Arto Bryggare voitti ensimmäisen sisäratojen mestaruutensa, kun taas Reijo Ståhlbergille mestaruus oli peräti kolmas. Näiden kisojen jälkeen Ståhlberg ei EM-halleissa enää kilpaillutkaan. ==Mitalistit== Mitali Nimi Laji Kultaa Arto Bryggare 50 metrin aitajuoksu Kultaa Reijo Ståhlberg kuulantyöntö ==Joukkue== ===Miehet=== Laji Nimi Sijoitus ja tulos 50 metrin aidat Arto Bryggare loppukilpailussa ensimmäinen (6,47) korkeushyppy Juha Porkka 18. (210) seiväshyppy Rauli Pudas 12. (535) seiväshyppy Tapani Haapakoski 15. (525) seiväshyppy Ilkka Pekkala ilman tulosta kuulantyöntö Reijo Ståhlberg ensimmäinen (19,88) kuulantyöntö Markku Tuokko kymmenes (18,38) kuulantyöntö Aulis Akonniemi 13. (17,60) ===Naiset=== Laji Nimi Sijoitus ja tulos 50 metriä Helinä Laihorinne välierässään neljäs (6,28) kuulantyöntö Tuula Kivi seitsemäs (16,77) ==Lähteet== * Luokka:Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan- mestaruuskilpailuissa
Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1982

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1982 käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Milanossa 1982. Suomen joukkue koostui vain neljästä urheilijasta. Edellisissä Milanossa pidetyissä kisoissa 1978 mestaruuden voittanut Antti Loikkanen saavutti tällä kertaa 1 500 metrillä pronssia. Vuoden 1978 kisoissa kaatunut Arto Bryggare ei tälläkään kertaa onnistunut Milanossa, vaan jäi välieriin. Helinä Laihorinne saavutti uransa toisen loppukilpailupaikan 60 metrin juoksussa. ==Mitalistit== Mitali Nimi Laji Pronssia Antti Loikkanen 1 500 metrin juoksu ==Joukkue== ===Miehet=== Laji Nimi Sijoitus ja tulos 1 500 metriä Antti Loikkanen loppukilpailussa kolmas (3.39,62) 60 metrin aidat Arto Bryggare välierässään neljäs (7,89) seiväshyppy Rauli Pudas ilman tulosta ===Naiset=== Laji Nimi Sijoitus ja tulos 60 metriä Helinä Laihorinne loppukilpailussa kuudes (7,36) ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1983

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1983 käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Budapestissa 1983. Suomen seitsemästä miesurheilijasta koostunut joukkue saavutti kaksi mitalia ja lisäksi kolme urheilijaa seitsemän parhaan joukkoon. Mitalistit olivat kokeneita menestyjiä, sillä Arto Bryggarelle sisäratojen EM- mitali oli järjestyksessään neljäs ja Antti Loikkaselle kolmas. ==Mitalistit== Mitali Nimi Laji Hopeaa Arto Bryggare 60 metrin aitajuoksu Pronssia Antti Loikkanen 1 500 metrin juoksu ==Joukkue== Laji Nimi Sijoitus ja tulos 60 metriä Jarmo Anias välierässään kuudes (6,78) 60 metriä Jouko Lehtinen alkuerässään neljäs (6,82) 200 metriä Jouko Lehtinen alkuerässään kolmas (21,87) 1 500 metriä Antti Loikkanen loppukilpailussa kolmas (3.41,31) 3 000 metriä Ari Paunonen loppukilpailussa viides (7.59,53) 60 metrin aidat Arto Bryggare loppukilpailussa toinen (7,60) pituushyppy Jarmo Kärnä kuudes (773) kuulantyöntö Olli Kanervisto seitsemäs (18,53) ==Lähteet== * Luokka:Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1984

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1984 käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Göteborgissa 1984. Suomen seitsemästä miesurheilijasta koostunut joukkue jäi ilman mitalia. Lähimmäksi mitalisijaa pääsi sisäratojen EM-kisojen kestomenestyjä Antti Loikkanen 1 500 metrin neljännellä sijallaan. ==Joukkue== Laji Nimi Sijoitus ja tulos 60 metriä Jouko Hassi alkuerässään viides (6,82) 200 metriä Jouko Hassi alkuerässään kolmas (22,11) 1 500 metriä Antti Loikkanen loppukilpailussa neljäs (3.42,42) 60 metrin aidat Reijo Byman loppukilpailussa kahdeksas (8,03) korkeushyppy Mikko Levola 12. (215) seiväshyppy Kimmo Pallonen 11. (530) seiväshyppy Asko Peltoniemi 14. (520) kolmiloikka Markku Rokala kymmenes (16,18) ==Lähteet== * Luokka:Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1985

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1985 käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Ateenassa 1985. Suomen joukkue koostui vain kahdesta miesurheilijasta, joista paremmin sijoittui viimeistä kertaa EM-halleissa kilpaillut Antti Loikkanen. ==Joukkue== Laji Nimi Sijoitus ja tulos 400 metriä Jari Niemelä alkuerässään neljäs (47,91) 1 500 metriä Antti Loikkanen loppukilpailussa kuudes (3.41,19) ==Lähteet== * Luokka:Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan- mestaruuskilpailuissa
Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1986

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1986 käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Madridissa 1986. Suomen joukkue koostui yhdeksästä urheilijasta, ja mukana oli muutaman vuoden tauon jälkeen jälleen myös naisia. Naisen tuoma oli myös joukkueen ainoa pistesija, kun Asta Ovaska sijoittui kuulakilpailussa kuudenneksi. ==Joukkue== ===Miehet=== Laji Nimi Sijoitus ja tulos 200 metriä Juha Pyy välierässään neljäs (22,57) 400 metriä Timo Kiviniemi alkuerässään kuudes (49,21) 800 metriä Ari Suhonen välierässään kuudes (1.54,23) 1 500 metriä Ari Paunonen alkuerässään kuudes (3.50,07) 1 500 metriä Mika Maaskola alkuerässään kuudes (3.55,06) 1 500 metriä Harri Hänninen alkuerässään kuudes (3.57,25) kuulantyöntö Janne Ronkainen 11. (18,37) ===Naiset=== Laji Nimi Sijoitus ja tulos pituushyppy Arja Jussila 18. (630) kuulantyöntö Asta Ovaska kuudes (17,84) ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1987

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1987 käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Liévinissä 1987. Suomen yhdeksästä miehestä ja kolmesta naisesta koostunut joukkue saavutti kaksi mitalia ja kaksi kuudetta sijaa. Muutaman vuoden tauon jälkeen sisäratojen EM-kisoissa esiintynyt Arto Bryggare voitti uransa toisen mestaruuden. Sisko Hanhijoki (vielä tyttönimellään Markkanen) ylsi uransa ensimmäisissä EM-halleissa finaaliin 200 metrin juoksussa. Myöhemmin pituushyppääjänä paremmin tunnettu Ringa Ropo oli mukana korkeushypyssä. ==Mitalistit== Mitali Nimi Laji Kultaa Arto Bryggare 60 metrin aitajuoksu Pronssia Ari Suhonen 800 metrin juoksu ==Joukkue== ===Miehet=== Laji Nimi Sijoitus ja tulos 60 metriä Harri Nevavuo alkuerässään viides (6,79) 60 metriä Jouni Myllymäki alkuerässään kuudes (6,84) 800 metriä Ari Suhonen loppukilpailussa kolmas (1.49,56) 60 metrin aidat Arto Bryggare loppukilpailussa ensimmäinen (7,59) 60 metrin aidat Mikael Ylöstalo alkuerässään kolmas (7,91) seiväshyppy Asko Peltoniemi kahdeksas (550) seiväshyppy Arto Peltoniemi 13. (530) seiväshyppy Kimmo Pallonen 14. (530) pituushyppy Jarmo Kärnä kuudes (795) ===Naiset=== Laji Nimi Sijoitus ja tulos 60 metriä Sisko Markkanen alkuerässään neljäs (7,47) 200 metriä Sisko Markkanen loppukilpailussa kuudes (24,55) korkeushyppy Ringa Ropo 12. (185) pituushyppy Arja Jussila ilman tulosta ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
A.O.a.

__NOTOC__ a.O.a. on suomalaisen black metal -yhtyeen Arthemesian toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2009 levymerkillä Spikefarm Records. == Kappaleet == # # # # # # == Kokoonpano == * Alpha Valtias – laulu * Mikael Omega Sanctum – kitara, puhdas laulu, bassokitara, urut * Omega Meggadeath – rummut, taustalaulu === Vierailevat muusikot === * Nic – introt, outrot, ambienssi * Goat Tormentor – muu laulu * C. "Fisherman" Mampila – saksofoni === Tuotanto === * Jukka "Satanik" Darmo – tuottaja, äänittäjä, miksaaja * Svante Forsbäck – masteroija * Ritual – grafiikka == Arvostelut == * Imperiumi.net: 8–/10Imperiumi.net: Levyarvio * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2009 albumit Luokka:Arthemesian albumit