EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Youth for Christ

Youth for Christ (, lyh. YFC) on evankelinen, tunnustuskuntiin sitoutumaton nuorisojärjestö, joka keskittyy evankelioimiseen ja opetuslapseuttamiseen. Järjestön pääkonttori sijaitsee Denverissä, Coloradossa. YFC on kehittynyt 1940- ja 1950-luvun evankelisten liikkeiden tapaan, vähentäen teologista separatismia ja kirkkokuntasiteitä sekä vahventaen yhteiskunnallista vaikutusta. YFC:n pitkäaikainen merkitys kuvastaa nuorisokulttuuriin kasvanutta merkitystä 1900-luvun puolivälin jälkeisessä Amerikassa. Järjestö korostaa evankeliointia sekä julistuksen ja kulttuurienvälisen työn maailmanlaajuista merkitystä. Vuoteen 2013 mennessä järjestö toimi 133 maassa ja sillä oli yli 36 000 palkattua ja vapaaehtoista työntekijää, 550 palvelukeskusta. Kyseisenä vuonna järjestö tavoitti lähes 250 000 nuorta. == Historia == Youth for Christ syntyi 1940-luvun puolivälissä järjestettyjen evankelioivien kaupunkilaisnuorten kokousten seurauksena, joita järjestettiin Yhdysvalloissa sekä Kanadassa ja Isossa-Britanniassa. New York City oli nuorten kokousten keskus 1930- ja 1940-luvuilla Lloyd Bryantin, Jack Wyrtzenin ja Percy Crawfordin toimesta. Kokoukset levisivät erityisesti keskilännen suuriin kaupunkeihin, joissa Torrey Johnson piti suuria nuorisokokouksia huipentuen 1945 yli 70 000 hengen kokoukseen Soldier Fieldillä. Torrey Johnson, Charles Templeton ja muut nuorisokokousten johtajat perustivat Youth for Christ-järjestön heinäkuussa 1945 Winona Laken raamattukonferenssin yhteydessä Indianassa. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi nimitettiin Johnson. Kahden ensimmäisen toimintavuoden aikana YFC järjesti yli 900 lauantai-illan kokousta eri puolilla maata. Johnson palkkasi Billy Grahamin evankelistaksi ja YFC:n ensimmäiseksi kokopäiväiseksi työntekijäksi. Grahamin johdolla YFC matkusti laajalti ympäri Pohjois-Amerikkaa ja pian ympäri maailmaa. Vuoteen 1947 mennessä he olivat toimineet 46 maassa. Vuonna 1948 Bob Cook otti puheenjohtajan tehtävän vastaan. Cookin johdolla YFC:n toiminta laajentui raamattukerhoihin, jotka tunnettiin myöhemmin nimellä Campus Life, sekä rikollisille nuorille suunnattuihin kesäleireihin. Seuraavina vuosina YFC:n palvelumuodot laajentuivat reagoiden muuttuvaan nuorisokulttuuriin. Vuonna 1968 järjestö perusti International Council of Youth for Christ-järjestön maailmanlaajuiseksi koordinointitoimielimeksi. == Katso myös == * Evankelikalismi * Billy Graham == Lähteet == Luokka:Evankelis-kristilliset järjestöt Luokka:Kristinusko Coloradossa Luokka:Nuorisojärjestöt
Galleria Huuto

Galleria Huuto on taiteilijakollektiivin ylläpitämä näyttelytila Kalasatamassa. Vuonna 2002 perustettu Huuto oli Helsingin ensimmäisiä kollektiivivetoisia gallerioita. Huudossa järjestetään vuosittain noin 50 näyttelyä. Galleria Huuto on toiminut useassa osoitteessa, myös useassa tilassa yhtä aikaa. Galleria aloitti Viiskulmassa vuonna 2002, kun 25 nuorta taiteilijaa perusti ensimmäisen Galleria HuudonHuuto info. Huuto.fi. Viitattu 10.5.2024. Laivurinkadulle. Näyttelyt olivat kahden viikon pituisia ja talkoovoimin toteutettuja.Anu Uimonen: Galleria Huuto avautuu Viiskulmassa. Helsingin Sanomat 7.11.2002. Viitattu 10.5.2024. Näyttelytila Viiskulmassa jatkoi vuoteen 2013 saakka. Toisena tilana avattu Huuto Uudenmaankatu toimi vuosina 2005-2018, Huuto Jätkäsaari taas vuosina 2013-2018. Eerikinkadun/Kalevankadun tila oli käytössä vuosina 2018-2023, kunnes siirryttiin nykyisiin tiloihin Kalasatamaan. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Galleria Huudon verkkosivut Luokka:Helsingin taidegalleriat Luokka:Kalasatama
Kiitollisuus

Kiitollisuus on tunne, joka syntyy, kun ihminen tunnistaa itselleen tapahtuneen jotain hyvää ja oivaltaa sen olevan jonkun toisen ansiota. Kiitollisuus voi syntyä myös siitä, että henkilölle ei tapahtunut odotuksista huolimatta mitään pahaa. Kiitollisuus voi kohdistua toisen ihmisen ohella johonkin muuhunkin kohteeseen. Kiitollisuuden tunnetta vahvistaa se, jos teko on tehty hyvässä tarkoituksessa, tai jos hyötyjä pitää auttajastaan, tai jos apu ylittää saajan odotukset, minkä vuoksi ihmiset ovat usein kiitollisempia tuntemattoman antamasta avusta kuin ystävänsä antamasta avusta. Kiitollisuutta ei aina synny, jos auttava teko on tehty itsekkäistä syistä. Kiitollisuus edistää ihmisten välistä myönteistä vuorovaikutusta. Kiitollisuus onkin yksi merkittävimmistä sosiaalisista tunteista ja luonteenpiirteenä hyvin arvostettu – kiitollisuutta osoittavista ihmisistä pidetään, ja kiittämättömiä halveksutaan. Kiitollisuus toimii moraalisena barometrina, joka tuo näkyville sen, että joku on ollut hyödyksi toiselle ihmiselle. Se on myös moraalinen motivaattori, joka rohkaisee ihmisiä käyttäytymään myönteisesti toisia kohtaan. Lisäksi kiitollisuus on moraalinen vahvistaja, joka rohkaisee ihmistä osoittamaan kiitollisuutta jatkossakin. Kiitollisuutta usein osoittavat ihmiset ovat tutkimusten mukaan tavallista miellyttävämpiä, sosiaalisempia, toiveikkaampia ja tunneälykkäämpiä. Heillä on tavallista korkeampi itsetunto, ja he ovat keskimääräistä uskonnollisempia ja hengellisempiä. He ovat tavallista harvemmin masentuneita, vihamielisiä, itsekkäitä ja neuroottisia. Erityisen vahvasti kiitollisuus korreloi onnellisuuden kanssa, ja kiitollisuuden ja onnellisuuden on arveltu ruokkivan toisiaan eri tavoin. ==Lähteet== Luokka:Tunteet
Sagvåg

Sagvåg on taajama Stordin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 2,7 neliökilometriä ja asukasluku 3 454 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Stord Luokka:Norjan taajamat
Sunnhordland

Sunnhordland on piiri Vestlandin läänissä Norjassa. Sen pinta-ala on 2 860 neliökilometriä ja asukasluku 60 583 vuonna 2024. Suurin asutuskeskus on Leirvik. ==Kunnat== * Bømlo * Etne * Fitjar * Kvinnherad * Stord * Sveio * Tysnes ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan piirit Luokka:Vestlandin lääni
Stordin kirkko

Stordin kirkko () on Stordin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1857. ==Kuvia== Stord kyrkje-alter.JPG|Alttari ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot kirkko
Habanero

Habanero on tulinen chililajike. Kypsymättömät habanerot ovat vihreitä. Yleisimmät värivaihtoehdot ovat oranssi ja punainen, mutta hedelmät voivat olla myös valkoisia, ruskeita, keltaisia, vihreitä tai violetteja. Habanero on nimetty kuubalaisen Havannan () kaupungin mukaan, koska se on ollut siellä vahvasti kaupankäynnin kohteena. Nimestä huolimatta habaneroja ja muita mausteisia ja kuumia ainesosia käytetään harvoin perinteisessä kuubalaisessa ruoanlaitossa. == Lähteet == Luokka:Chilipaprikat
Nysæterin kirkko

Nysæterin kirkko () on Stordin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva tiilikirkko vuodelta 1991. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Stord
Selma Lønning Aarø

Selma Lønning Aarø (s. 13. heinäkuuta 1972) on norjalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa Den endelige historien ilmestyi vuonna 1995. ==Bibliografia== ===Romaanit=== * Den endelige historien (1995) * Spekulum (1996) * Bebudelse (1999) * Vill ni åka mera? (2003) * Venstre hånd over höyre skulder (2008) * Vekevis (2010) * Jeg kommer snart (2013) * Hennes løgnaktige ytre (2016) ===Lastenkirjat=== * Vampyrlus! (2012) * Milla bestemmer (2016) * Milla leter etter gull (2019) ===Huumori=== * Scener fra et ekteskap (2003) * Stormfulle høyder (2005) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kenneth Mitchell

Kenneth Alexander Mitchell (25. marraskuuta 1974 Toronto, Ontario – 24. helmikuuta 2024 Los Angeles, Kalifornia) oli kanadalainen näyttelijä.Remembering Kenneth Mitchell, 1974 – 2024 Star Trek 25.2.2024, viitattu 10.5.2024 Corinne Heller, ‘Star Trek' and ‘Captain Marvel' actor Kenneth Mitchell dead at 49 NBC Los Angeles 26.2.2024, viitattu 10.5.2024 Mitchell kävi koulua Toronton Earl Haig Secondary Schoolissa ja opiskeli sitten maisema-arkkitehtuuria Guelphin yliopistossa.Chris Iorfida, Canadian actor Kenneth Mitchell, who continued working after ALS diagnosis, dead at 49 CBC 26.2.2024, viitattu 10.5.2024 Hän esiintyi Eric Greenin roolissa televisiosarjassa Jericho ja useissa rooleissa televisiosarjassa Star Trek: Discovery. Sarjoja, joissa Mitchell esiintyi, olivat myös The Astronaut Wives Club, Aavekuiskaaja ja Vaihdokkaat. Elokuvia, joissa Mitchellillä oli rooleja, olivat Miracle ja Captain Marvel. Mitchellillä todettiin ALS-tauti elokuussa 2018. Hän jatkoi työskentelyä sairastumisensa jälkeen. Hän esiintyi pyörätuolia käyttävinä hahmoina Star Trek: Discoveryssa ja The Old Manissa. Mitchell oli naimisissa näyttelijä Susan May Prattin kanssa. Pariskunnalla oli kaksi yhteistä lasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kanadalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Ivar Braut

Ivar Braut (s. 28. helmikuuta 1956 Stord) on norjalainen pappi ja teologi. Hän toimi Stavangerin piispana vuosina 2016–2018. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset piispat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Atle Hansen

Atle Hansen (s. 18. marraskuuta 1954 Mosterhamn) on norjalainen toimittaja, muusikko ja kirjailija, joka tunnetaan erityisesti lasten- ja nuortenkirjoistaan. Hän on opiskellut kirjallisuus- ja teatteritiedettä sekä sosiologiaa Bergenin yliopistossa. ==Bibliografia== ===Lasten- ja nuortenkirjat=== * Sjørøvar-Jenny og Einauge-Bill (1997) * Den nihala katten (1998) * Pelle Parakitt (1999) * Skatten. Sjørøvar-Jenny og Einauge-Bill (2000) * Heksa (2001) * Ulvestoa (2004) * Gull og edelsteinar (2005) * Det kvite pulveret (2006) * Amanda sin medisin (2012) * Svartedalen (2015) * Apetryne (2017) * Klure (2018) ===Romaanit=== * Sargasso (2003) * Som ein engell (2005) * Skatten i skutevika (2007) * Syng meg heim! (2012) * Flukt (2013) * Maria Møy (2018) * Eg har venta på deg (2020) * Alexandra er forelska i Live (2021) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Norjalaiset toimittajat Luokka:Norjalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Coop (tavaramerkki)

Coop on päivittäistavarakaupan omiin merkkeihin lukeutuva edullisen hintatason tuotemerkki, jonka omistaa pohjoismainen hankintayhtiö Coop Trading. Merkin tuotteiden valmistuttajana ja maahantuojana toimii Suomessa Inex Partners, Ruotsissa Coop Sverige, Norjassa Coop Norge ja Tanskassa Coop Danmark. Suomessa Coop-tuotteita myy vuodesta 2023 S-ryhmä. Coop-merkki korvaa Suomessa S-ryhmän Rainbow-merkin yhdenmukaistaen pohjoismaisten osuuskauppojen tuoteryhmät. Coop-tuotemerkillä myydään tavanomaisia käyttötavaroita ja elintarvikkeita, kuten nykyisellä X-tralla ja poistuvalla Rainbowilla. == Historia ja toiminta == Coop on ollut pitkään markkinoilla Ruotsissa, Tanskassa ja Norjassa. Suomeen merkki tuli vuonna 2023 osana pohjoismaisten osuuskauppojen tuoteryhmien yhdenmukaistamista. Coop-tuotemerkin takana on suomalaisten, ruotsalaisten, norjalaisten ja tanskalaisten yhdessä omistama Coop Trading -hankintayhtiö, joka sijaitsee Kööpenhaminassa. Yhtiö keskittää neljän pohjoismaisen osuustoiminnallisen yrityksen hankintoja, ja tekee yhteistä pakkaus- ja tuotesuunnittelua. == Tuotevalikoima == Coop- tuotemerkillä myydään tavanomaisia käyttötavaroita ja elintarvikkeita. Tuoteperheeseen kuuluu yli 1500 tuotetta, joista vuoden 2024 alkupuolella markkinoilla oli noin 400. Valikoimaan kuuluu muun muassa texmex-tuotteita, pastaa, vihannessäilykkeitä sekä Taste of Asia -tuoteperhe, joka sisältää valmisaterioita, maustekastikkeita ja ateriakomponentteja. Tuotteiden pakkaukset ovat monikielisiä ja usein ensisijaisesti englanninkielisiä, mikä johtuu pohjoismaisesta yhteishankinnasta ja pakkausten harmonisoinnista. Suomessa valmistettavissa tuotteissa käytetään kuitenkin ensisijaisesti suomenkielisiä tuotenimiä. == Lähteet == Luokka:Päivittäistavaroiden tuotemerkit
Naurun museo

Naurun museo (Naoero Museum) on Naurun tasavallan kansallismuseo.2019–20 Budget: Budget Paper 2 Department of Finance, The Republic of Nauru 11.6.2019, viitattu 10.5.2024 Se avattiin Yarenissa 30. tammikuuta 2019Nauru Museum Artessere, viitattu 10.5.2024 Naurun oltua vuosikymmenten ajan vailla kansallismuseota. Naurun museossa on Naurun historiaa esittelevä laaja kokoelma, joka koostuu valokuvista ja audiovisuaalisesta aineistosta. Museossa on näytteillä myös muun muassa toiseen maailmansotaan liittyvää esineistöä, kuten japanilaisten lentokoneiden osia. Naurun museo toimii suoraan Naurun presidentin alaisuudessa.Government The Government of the Republic of Nauru, viitattu 10.5.2024 Museon johtajana toimi helmikuussa 2023 Horasio Cook.Naoero Museum receives personal collection of artefacts Loop Nauru 3.2.2023, viitattu 10.5.2024 == Lähteet == Luokka:Naurun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kansallismuseot
Mäster Samuelsgatan

Mäster Samuelsgatan on katu Tukholman Norrmalmilla. Se ulottuu itä- länsisuunnassa Birger Jarlsgatanilta Vasagatanille. Risteäviä katuja ovat muun muassa Norrlandsgatan, Regeringsgatan ja Drottninggatan. ==Nimi== Katu on saanut nimensä pappi Samuel Hammarinuksen (k. 1667) mukaan. Hän toimi Klaaran seurakunnan kirkkoherrana ja perusti Klaaran koulun vuonna 1649. Samuel Hammarinus erotettiin virasta hänen irrotettuaan Bromman pappilassa itsemurhan tehneen piian hirttoköydestä. Sen olisi saanut tehdä vain pyöveli. ==Kuvia== Master Samuelsgatan 1959.jpg|Mäster Samuelsgatan kulki väliaikaista siltaa pitkin Norrmalmin uudelleenjärjestelyn yhteydessä vuonna 1959. Restaurang Prinsen, fasad 2019.jpg|Mäster Samuelsgatan 4: ravintola Prinsen, joka on toiminut samalla paikalla vuodesta 1897. EU-SE-Stockholm-Center 035.JPG|Åhlens-tavaratalon julkisivua Mäster Samuelsgatanille. Vuonna 2017 terroristi törmäsi kuorma-autolla rakennuksen kulmaan ajettuaan ihmisten päälle Drottninggatanilla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tukholman kadut Luokka:Norrmalm
Näyttelijät

Näyttelijät (The Comedians) on Peter Glenvillen ohjaama yhdysvaltalais- ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1967. Hirmuhallitsija Papa Doc Duvalierin diktatuuriin 1960-luvun puolenvälin Haitissa sijoittuvan tarinan on käsikirjoittanut Graham Greene oman samannimisen romaaninsa pohjalta. Elokuvan pääosia näyttelevät Richard Burton, Elizabeth Taylor, Alec Guinness ja Peter Ustinov. Haitilaisia henkilöhahmoja esittävät monet afroamerikkalaiset näyttelijät kuten Georg Stanford Brown, Roscoe Lee Browne, Gloria Foster, James Earl Jones, Raymond St. Jacques ja Cicely Tyson. ==Juoni== Kyyninen walesiläinen hotellinomistaja Brown (Burton) yrittää päästä eroon äidiltään perimästä hotellista Haitin pääkaupungissa Port-au-Princessä samalla kun pitää yllä salasuhdetta Uruguayn suurlähettilään (Ustinov) vaimoon (Taylor). Muita henkilöhahmoja monitahoisessa tarinassa ovat brittimajuri Jones (Guinness) sekä vegetaristipuolueen ehdokkaana Yhdysvaltain presidentiksi pyrkinyt herra Smith (Paul Ford) ja hänen vaimonsa (Lillian Gish, joka oli roolistaan Golden Globe -ehdokkaana). ==Tuotanto== Näyttelijöitä ei kuvattu Haitissa vaan Ranskassa ja Länsi-Afrikan Dahomeyn tasavallassa (nyk. Benin), joka ei aiemmin ollut toiminut merkittävien elokuvien kuvauspaikkana. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Vuoden 1967 yhdysvaltalaiset elokuvat
Vaikea tapaus

Vaikea tapaus (Identikit / The Driver’s Seat / Psychotic) on Giuseppe Patroni Griffin ohjaama italialainen englanninkielinen draamaelokuva vuodelta 1974. Sen pääosissa näyttelevät Elizabeth Taylor ja Ian Bannen ja yhtä sivuosaa, englantilaista lordia, esittää Andy Warhol. ==Juoni== Elokuvassa Taylor esittää Kööpenhaminassa asuvaa, psyykkisesti epävakaata naista nimeltä Lise, joka matkustaa näkynsä ohjaamana Roomaan löytääkseen ihmisen, joka on ”tarkoitettu” tappamaan hänet. Lise pääseekin Roomassa hengestään. Tapahtumat kerrotaan epälineaarisessa järjestyksessä, leikattuna limittäin Lisen kuolemaa tutkivien poliisikuulustelujen kanssa. ==Tuotanto== Taylor otti roolin vastaan muun muassa siksi, että hänen tuolloinen aviomiehensä Richard Burton teki Roomassa samaan aikaan elokuvaa Suuri joukkoteurastus. Myös Andy Warhol sattui olemaan Roomassa elokuvatuotantojensa Frankenstein ja Dracula takia. Elokuvan pääkuvaajana toimi sittemmin kolmella Oscarilla palkittu Vittorio Storaro, joka oli tätä ennen tullut tunnetuksi Bernardo Bertoluccin elokuvista Fasisti (1970) ja Viimeinen tango Pariisissa (1972). Myös leikkaaja Franco Arcalli oli työskennellyt näissä Bertoluccin tuotannoissa. ==Vastaanotto== Vaikea tapaus esitettiin Yle TV1 -kanavalla tammikuussa 1995. Helsingin Sanomien Mikael Fränti teilasi sen lyhyessä ennakkoesittelyssään ”tekotaiteelliseksi sotkufilmiksi”. Slant Magazine -lehdessä Vaikean tapauksen arvellaan sijoittuvan elokuvien vihoviimeiseen neljänteen laatukategoriaan nimeltä ”mitä ihmettä tämä on olevinaan”, kun muut ovat ”hyvä”, ”huono” ja ”niin huono että on hyvä”. Paitsi että juoni on toivottoman sekava, kriitikon mukaan tuolloin melko tukevassa kunnossa ollut Taylor on tehty elokuvassa mahdollisimman epämiellyttävän näköiseksi räikeine vaatteineen ja meikkeineen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Elokuvan Blu-ray-julkaisun traileri, British Film Institute / YouTube Luokka:Vuoden 1974 italialaiset elokuvat Luokka:Romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Elokuvat itsemurhasta
Bangladeshin nälänhätä 1974

Bangladeshin nälänhätä oli Bangladeshia koetellut ruokapula, joka tapahtui osittain samaan aikaan rajujen tulvien kanssa vuosina 1974–1975. Nälänhätä iski kesäkuussa 1974 ja alkoi laantua saman vuoden lopussa, hätätila purettiin heinäkuussa 1975. Heinäkuun ja lokakuun välisenä aikana aikana nälänhätä johti eri arvioiden mukaan jopa noin 1,5 miljoonan ihmisen kuolemaan. Nälänhätää esiintyi kaikilla Bangladeshin alueilla, mutta pahiten kärsivät Mymensingh, Rangpur ja Sylhet. Alueet olivat suunnilleen samat, joilla koettiin Bengalin nälänhätä (1943). Virallinen kuolleiden määrä oli 26 000. Brahmaputra-joki tulvi rajusti kesäkuusta alkaen, ja vahingoitti kolmea riisisatoa: heinäkuussa korjattava tärkein sato aus kärsi eniten, mutta myös aman-syysriisin kylvöt ja jossain määrin huhti-kesäkuussa korjattavan kevätriisin boro sato kärsivät. Samaan aikaan ruoan tuonti väheni edellisvuodesta lähes kolmanneksella. Yhdysvallat leikkasi ruoka-apuaan rangaistuksena siitä, että Bangladesh vei juuttia Kuubaan. Vuoden 1973 öljykriisin takia maalla oli pulaa ulkomaanvaluutasta, ja riisin hinta maailmanmarkkinoilla oli korkea. Näistä huolimatta maassa oli viljaa – riisin tuotantoluvut jopa kasvoivat hiukan edellisvuodesta. Uutisointi mahdollisesta ruokapulasta johti hamstraukseen ja viljan hinnan nousuun. Riisin hinta kasvoi maaliskuusta heinäkuuhun 2,5-kertaiseksi. Bangladeshin itsenäisyyssodasta oli vain muutamia vuosia. Valtionhallinto oli kokematonta ja korruptoitunutta. Suuri osaa väestöstä eli jo valmiiksi köyhyysrajalla. Nälänhätä iski pahimmin maatalouden palkkatyöläisiin. Tulvien takia maataloustyötä oli vähemmän tarjolla, ja inflaation takia palkalla sai vähemmän riisiä. Tilannetta pahensi valtion ruoka-apu, koska se järjesti ruoanjakelua kaupunkien köyhille ja vähensi näin ruoan saatavuutta maaseutualueilla. Valtio pystytti 6 000 hätäruokintakeskusta, joista jaettiin ruokaa ilmaiseksi, mutta nämä kilpailivat elintarvikkeista säännöstelypisteiden kanssa. Vapailla markkinoilla ruoan hinta nousi useimpien asukkaiden tavoittamattomiin. ==Lähteet== == Aiheessta muualla == Nälänhätä Luokka:Nälänhädät Luokka:1974
Luba-Lunda-valtakunnat

Luba-Lunda-valtakunnat on historioitsijoiden käyttämä termi nykyisten Angolan, Kongon demokraattisen tasavallan ja Sambian alueilla 1500–1800-luvuilla sijainneista valtakunnista. Valtakuntia yhdistivät historialliset seikat, kulttuuri sekä keskisen Afrikan kauppareitit. Merkittävimmät alueen kuningaskunnat olivat Luba ja Lunda. Lundien perimätiedon mukaan soturi Kongolo yhdisti paikalliset lubien heimot ja perusti Luban kuningaskunnan. Lubalainen ylimys puolestaan perusti Lundan kuningaskunnan hieman myöhemmin. Kuningaskunnista lähteneet soturit ja seikkailijat perustivat lähialueille useita pienempiä valtakuntia, joista suurin oli Kazembe. Valtakunnat olivat ajoittain löyhästi poliittisesti yhteydessä, mutta merkittävä yhteinen tekijä oli kauppa. Alueelta vietiin norsunluuta ja orjia etenkin portugalilaisten siirtokuntiin. 1800-luvun loppupuolella alueen valtakunnat päätyivät eurooppalaisten siirtomaavaltojen haltuun. ==Lähteet== Luokka:Afrikan entiset valtiot
Staryi Saltiv

Staryi Saltiv () on kylä ja aiempi kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Harkovan alueen Tšuhujivin piirissä. Kylä sijaitsee Donetsjokeen padotun Petšenihyn tekojärven länsirannalla, maanteitse 45 kilometriä aluekeskus Harkovan keskustasta itään. Venäjän raja sijaitsee noin 18 kilometrin päässä pohjoisluoteessa. Staryi Saltivin kohdalla on ollut pato ja silta, mikä on yhdistänyt Donetsjoen oikeaa ja vasenta rantaa. Toukokuussa 2024 venäläiset tuhosivat sillan ohjusiskulla. Heinäkuun 2020 aluehallinnollisen uudistuksen yhteydessä Staryi Saltivista tuli osa Tšuhujivin piiriä. Kaupunkityyppisen taajaman asema Staryi Saltivilla oli tammikuuhun 2024 saakka, jolloin Ukraina lakkautti kaupunkityyppisiset taajamat osana Neuvostoliittoon liittyvistä käsitteistä luopumista. Ennen Venäjän hyökkäyssotaa (2022–) kylän väkiluvuksi arvioitiin 3 329 asukasta (1.1.2022). Kylä on Tšuhujivin piirin länsiosassa sijaitsevan, 7 424 asukkaan Staryi Saltivin hromadan (piiriä paikallisempi aluehallinnon 3. tason alue) keskus. Sodan johdosta monet asukkaat siirtyivät turvaan toisalle, pois paikkakunnalta. == Venäjän hyökkäyssodan 2022– aika == Ukrainaan kohdistamansa hyökkäyssodan (2022–) alkupäivinä venäläisjoukot miehittivät kylän. Miehittäjät varastivat mittavasti esimerkiksi kylässä toimineiden lomakylien ja yksityisasuntojen omaisuutta. Kylä vapautettiin toukokuun alussa 2022. Tämä jälkeen hyökääjät suuntasivat toistuvaa tykistötulta kylään. Puolet kylän rakennuksista tuhoutui tai vaurioitui. Tykistötuli loppui, kun Ukrainan vastahyökkäyksellä syyskuussa 2022 laaja osa Harkovan alueen pohjoisosasta vapautettiin venäläisjoukoista. Tämän jälkeenkin Venäjä on kohdistanut sotaisuuksia kylään, suunnaten esimerkiksi alkuvuonna 2024 sinne ilmaiskuja. Staryi Saltiv 2021 - 18.jpg|Näkymä kylään. Settlement of Staryi Saltiv (02).jpg|Kylävaltuuston talo. Staryi Saltiv 2021 - 22.jpg|Kulttuuritalo. Church of the Holy Martyrs Vera, Nadegda, Lubov and their mother Sofia, Staryi Saltiv (02).jpg|Marttyyreille Vira, Nadija, Ljubov ja heidän äidilleen Sofijalle omistettu kirkko kylässä. Staryi Saltiv 2021 - 01.jpg| Kylän toinen kirkko. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Tšuhujivin piiri Luokka:Ukrainan kylät Luokka:Ukrainan kaupunkityyppiset taajamat
Forum Box

Forum Box on taiteilijavetoinen näyttelytila Kampissa Lönnrotinkadun päässä. Rakennus, jossa Forum Box toimii, on bunkkerimainen varasto, joka tuli näkyviin, kun Lönnrotinkadun kohdalla ollut silta purettiin. Forum Box -osuuskunnan jäsenet kiinnostuivat tilasta, joka saatiin vuokrattua Helsingin kaupungilta. Varastorakennukseen remontoitiin näyttelytilat. Forum Boxin ensimmäinen näyttely oli yhteistyö Kiasman kanssa. Näytteillä oli Richard Serran ja Anthony Caron raskaita teräsveistoksia Kiasma-kokoelma-näyttelyn osana. Teokset päätyivät Forum Boxiin tilan tukevan maalattian ansiosta.Anu Uimonen: Forum Box kestää raskaimmankin taiteen. Helsingin Sanomat 18.6.1999. Viitattu 10.5.2024. Osuuskunnan puheenjohtaja oli näyttelytilaa perustettaessa Kain Tapper. Jäseniä oli 25, muiden muassa Radoslaw Gryta, Outi Heiskanen, Tapio Junno, Jukka Mäkelä ja Ulla Rantanen.Marja-Terttu Kivirinta: Helsinki saa jälleen uuden näyttelytilan - Forum Box aloittaa kesällä Kiasma- kokoelmalla. Helsingin Sanomat 1.4.1999. Viitattu 11.5.2024. Kaudella 2023–2024 Forum Boxin hallitukseen taas kuului muiden ohella Kaisaleena Halinen, Markus Konttinen, Vesa-Pekka Rannikko ja Stiina Saaristo.Forum Box. Viitattu 11.5.2024. Forum Boxissa on 300 neliötä näyttelytilaa, joka on osittain 5,6 metriä korkeaa. Tila on luonteeltaan karua ja rouheaa. Lattia on maalaamatonta betonia ja tiiliseinät on kalkittu kevyesti.Forum Box: Historia. Viitattu 11.5.2024. Tilojen muuttamisen näyttelykäyttööön suunnitteli arkkitehti Juhani Pallasmaa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Forum Boxin verkkosivut Luokka:Helsingin taidegalleriat Luokka:Kamppi
Lilian Wolfe

Lilian Gertrude Wolfe (alun perin Wolfe; 22. joulukuuta 1875 Lontoo – 22. huhtikuuta 1974) oli brittiläinen feministi, antimilitaristi ja anarkisti.Lilian Wolfe (1875-1974) Paris-luttes.info 22.12.2022, viitattu 11.5.2024 Lilian Wolfe Women in Peace, viitattu 11.5.2024 Sheila Rowbotham, Two rebel women Bristol Radical History Group 22.4.2018, viitattu 11.5.2024 Hän toimi pitkään Freedom Pressissä. Wolfe syntyi poliittisesti konservatiivisen juutalaisen koruseppä Albert Lewis Woolfin ja näyttelijä Lucy Helen Jonesin tyttäreksi. Äiti jätti perheen Wolfen ollessa 13-vuotias. Wolfella oli kolme veljeä ja kaksi siskoa. Vanhimman veljensä kustannuksella hän suoritti sähköttäjän opinnot Regent Street Polytechnicissä. Tämän jälkeen Wolfe työskenteli General Post Officessa Lontoossa ja liittyi Civil Service Socialist Societyyn. Hän kuului myös vuonna 1907 perustettuun Women's Freedom Leagueen ja ajoi naisten äänioikeutta. Vuonna 1913 Wolfe aloitti osallistumisen anarkistiseen liikehdintään. Vuonna 1914 hän oli mukana perustamassa uudelleen Freedom Pressin The Voice of Labour -lehteä. Hän avusti No-Conscription Fellowshipin toiminnan aloittamisessa. Wolfe tuomittiin ensimmäisen maailmansodan aikana kansalaistottelemattomuuteen ja kutsunnoista kieltäytymiseen kehottaneen lehtijulkaisun johdosta sakkorangaistukseen, jonka hän jätti maksamatta. Tuomio muunnettiin kahden kuukauden vankeusrangaistukseksi, jonka Wolfe raskauden takia suoritti HM Prison Hollowayn sairaalassa. Samasta tapauksesta tuomittiin kolmen kuukauden vankeudeksi muunnettuun sakkoon hänen elämänkumppaninsa Thomas Keell. Wolfe maksoi sakon kaksi viikkoa ennen tarkoitettua vapautuspäivää, koska oli huolissaan lapsensa turvallisuudesta. Wolfe synnytti lapsen avioliiton ulkopuolella, mikä hänen mukaansa oli valtion auktoriteetin kyseenalaistamisesta johtunut tietoinen päätös. Poika nimettiin isänsä mukaan. Wolfe kuului Spain and the World -lehden johtoon sen perustamisesta (1936) lähtien. Ensimmäisen ja toisen maailmansodan välisinä vuosikymmeninä Wolfe eli tolstoilaisessa Whiteway Colony -yhteisössä. Hänen elämänkumppaninsa Thomas Keell kuoli vuonna 1938. Wolfe johti terveysruokakauppaa Stroudissa ja jatkoi tätä työtään toisen maailmansodan vuosina. Hän oli kasvissyöjä. Vuonna 1943 Wolfe lähti Lontooseen työskentelemään nuorempien anarkistien Vernon Richardsin ja Marie Louise Bernerin kanssa War Commentary -lehdessä. Toisen maailmansodan jälkeen hän muun muassa toimi Campaign for Nuclear Disarmamentissa (CND). Wolfe osallistui ydinasevastaisille Aldermastonin marsseille vuodesta 1958 lähtien. Hänet pidätettiin ja häntä sakotettiin vuosina 1961–1964 toistuvasti istumaprotesteista. Wolfe johti Freedom Pressin kirjakauppaa 95-vuotiaaksi saakka. Hän kuului National Council for Civil Libertiesiin ja War Resisters' Internationaliin. Hän kuoli 98-vuotiaana aivoverenkiertohäiriöön. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset feministit Luokka:Pasifistit Luokka:Brittiläiset anarkistit Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Al-Jalazunin pakolaisleiri

Al-Jalazunin pakolaisleiri () on palestiinalaispakolaisten leiri Palestiinan Länsirannalla Ramallah’sta pohjoiseen. Vuonna 2022 leirissä asui 16 439 rekisteröityä pakolaista. ==Maantiede== Al-Jalazunin pakolaisleiri sijaitsee Palestiinan Länsirannan Ramallah’n kuvernoraatissa noin 5 kilometriä Ramallah’n kaupungista pohjoiseen. Sen naapuripaikkakuntia ovat Jifna ja Dura al-Qar, sekä Beit Elin juutalaissiirtokunta. Al-Jalazunin korkeus merenpinnasta on noin 760 metriä. Pinta-alaa leirillä on 0,253 km2. Vuoden keskilämpötila on 15 °C. Vuotuinen sadanta on 642,2 mm. ==Historia== Al- Jalazunin pakolaisleiri perustettiin vuonna 1949, ja sen asukkaat olivat peräisin 36 kylästä Lodin, Ramlan ja Haifan alueilta, sekä Hebronin länsipuolelta. Nimensä se sai paikallisesti tunnetun lähteen mukaan. Oslon rauhanprosessin myötä al-Jalazunista tuli osa palestiinalaishallinnon alaista alue B:tä. Viereisen Israelin siirtokunnan Beit Elin laajentuminen on herättänyt jännitteitä siirtolaisten ja leirin asukkaiden välillä. Yhteenotot paikallisten ja Israelin turvallisuusjoukkojen välillä ovat olleet yleisiä. ==Talous== Monet leirin asukkaista käyvät töissä sen naapuripaikkakunnilla, Israelissa tai läheisissä Israelin siirtokunnissa. Näistä jälkimmäiset ovat rajoittuneet mahdollisuutena etenkin ensimmäisen intifadan jälkeen. Työttömyysaste leirissä vuonna 2011 oli 47 %- ==Väestö== Yhdistyneiden kansakuntien UNRWA:n mukaan al-Jalazunin pakolaisleirillä asui vuonna 2022 yhteensä 16 439 virallisesti rekisteröityä pakolaista. Luku ei käsitä rekisteröimättömiä leirin asukkaita. Leirin asukasluku on kasvanut nopeasti, mikä on johtanut ongelmiin sen infrastruktuurissa ja kiistoihin maan käytöstä viereisten kylien kanssa. Leirissä on kolme moskeijaa. ==Lähteet== Luokka:Palestiinan kaupungit Luokka:Palestiinalaisten pakolaisleirit
Käsmun majakka

Käsmun majakka on Käsmun kylässä entisessä Vihulan kunnassa, nykyisessä Haljalan kunnassa sijaiseva pieni majakka. Majakan osoite on Merekooli 6, Käsmu, 45601 Lääne-Viru maakond. ==Kuvia== Eesti_Haljala_vald_2017.svg| Vilhulan ja Haljalan vuoden 2017 kuntaliitoksen Haljalan kunnan sijainti == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Länsi-Virumaan majakat Luokka:Käsmu
Balatan pakolaisleiri

Balatan pakolaisleiri () on palestiinalaispakolaisten pakolaisleiri Palestiinan Länsirannalla Nablusin kaupungin vieressä. Vuonna 2022 leirissä asui 32 561 virallisesti rekisteröityä pakolaista ja asukasluvultaan se oli Länsirannan leireistä suurin. ==Maantiede== Balatan pakolaisleiri sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Nablusin kuvernoraatissa Nablusin kaupungin vieressä. Pinta-alaa leirillä on 0,25 km2. ==Historia== Balatan pakolaisleiri perustettiin vuonna 1950, ja leiri oli tarkoitettu alkujaan noin 5 000 asukkaalle. Sen asukkaat olivat pääosin pakolaisia Jaffan alueelta. Alkujaan asunnot olivat vain telttoja. Ajan kanssa kävi selväksi, että pakolaiset eivät pääsisivät lähivuosien aikana palaamaan koteihinsa, jonka takia vuodesta 1956 väliaikaiseksi tarkoitettuja telttoja alettiin korvata oikeilla asuinrakennuksilla. Balatan varsinainen kylä liitettiin Nabluksen kaupunkiin Jordanian hallitessa Länsirantaa. Ensimmäisen intifadan on joskus esitetty alkaneen Balatan pakolaisleiriltä, joskin yleisemmin sen on katsottu alkaneen Gazan kaistalla. Israelin joukot pidättivät joka tapauksessa useampia tuhansia leirin asukkaita intifadan aikana. Israelin turvallisuusjoukot ovat toteuttaneet operaatioita leirissä myös myöhemmin. Israelilaiset sotilaat suojaavat usein leirin kautta läheiselle Joosefin haudalle kulkevia juutalaisia pyhiinvaeltajia. ==Väestö== Vuonna 2022 leirissä asui Yhdistyneiden kansakuntien UNRWA:n mukaan 32 561 virallisesti rekisteröityä pakolaista. Asukasluku voi rekisteröimättömät asukkaat huomioon ottaen olla suurempi. Leiri on joka tapauksessa asukasluvultaan Länsirannan palestiinalaisten pakolaisleireistä suurin. Asukasmäärä on huomattava ongelma. Pinta-alaltaan pienen leirin väestöntiheys on 108 000 as./km2. Huomattavia ongelmia leirillä ovat olleet myös korkea työttömyys ja köyhyys. ==Lähteet== Luokka:Palestiinan kaupungit Luokka:Palestiinalaisten pakolaisleirit
Narva-Jõesuun majakka

Narva-Jõesuun majakka on Narva-Jõesuun kaupungissa sijaiseva majakka. ==Kuvia== EU-EE-IV-Narva-Jõesuu-Narva-Jõesuu_beach.JPG| Majakka rannalta kuvattuna Eesti_Narva-Jõesuu_linn_2017.svg| Narva-Jõesuun vuoden 2017 kuntaliitoksen kaupungin sijainti ==Katso myös== *Luettelo Viron majakoista == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Itä-Virumaan majakat Luokka:Narva- Jõesuu
Letipean majakka

Letipean majakka sijaitsee Viru-Nigulassa, Länsi-Virumaa:lla. == Lähteet == Luokka:Länsi-Virumaan majakat
Tallinnan takalinjavalomajakka

Tallinnan takalinjavalomajakka on perustansa puolelta maanpinnan tasolla ylempi Tallinnan kaupungissa oleva majakka. Edempänä olevan Tallinnan etulinjavalomajakka on lähempänä Suomenlahtea. == Lähteet == Luokka:Harjumaan majakat
Staffan Seeberg

Karl Oskar Staffan Seeberg (s. 4. elokuuta 1938, Tukholma) on ruotsalainen kirjailija ja lääkäri. Hän asuu tällä hetkellä Båstadissa. Hänen ensimmäinen romaaninsa P:s lidanden julkaistiin vuonna 1966, ja hänen läpimurtonsa tuli vuonna 1970 teoksella Vägen genom Vasaparken. Hän väitteli lääketieteen tohtoriksi vuonna 1975. Hänen työnsä ovat hyvin kriittisiä yhteiskuntaa kohtaan. Teoksista on suomennettu ainakin Grönlannin vihreät metsät. Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tallinnan etulinjavalomajakka

Tallinnan etulinjavalomajakka on perustansa puolelta maanpinnan tasolla alempi Tallinnan kaupungissa oleva majakka. Taempana oleva Tallinnan takalinjavalomajakka on etäänpänä Suomenlahtea. == Lähteet == Luokka:Harjumaan majakat
La Vuelta Femenina 2024

La Vuelta Femenina oli järjestyksessään kymmenes maantiepyöräilyn La Vuelta Femenina -kilpailu. Kahdeksan etappia sisältänyt kilpailu alkoi joukkueaika- ajolla Valenciassa 28. huhtikuuta ja päättyi Madridiin 5. toukokuuta 2024. Kilpailun kokonaispituus oli 880,9 kilometriä. Kilpailu kuului UCI Women's World Tour -sarjaan. Demi Vollering voitti kilpailun minuutin ja 49 sekunnin erolla Riejanne Markusiin, Elisa Longo Borghini sijoittui kolmanneksi. Pistekilpailun voitti Marianne Vos, mäkikirikilpailun Demi Vollering ja joukkuekilpailun SD Worx-Protime. == Tulokset == Lähde: Pro Cycling Stats === 1. etappi === === 2. etappi === === 3. etappi === === 4. etappi === === 5. etappi === === 6. etappi === === 7. etappi === === 8. etappi === == Etapit == Lähde: Pro Cycling Stats == Osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling Stats == Lähteet == Luokka:La Vuelta Femenina Luokka:Pyöräilykausi 2024
Moniviljaleipä

Moniviljaleipä on leipä, joka on tehty useita viljalajeja sisältävistä jauhoista. Tällainen leipä voi sisältää myös leseitä ja mallasjauhoja. Moniviljaleipä saattaa sisältää myös siemeniä, kuten auringonkukan ja pellavan siemeniä. Moniviljaleipään käytetään joskus mausteena esimerkiksi marjoja. == Lähteet == Luokka:Leivät
Grahamleipä

Grahamleipä on vehnäleipää, jossa huomattava osuus jauhoista on täysjyvää eli grahamjauhoja. Sen kohottamiseen käytetään hiivaa. Täysjyväjauhojen osuus käytetyistä jauhoista voi olla 20–30 prosenttia, mutta nykyään valmistetaan myös leipää, jossa on vain täysjyvävehnäjauhoja. Aiemmin tämä ei ollut mahdollista, koska perinteiset grahamjauhot ovat maultaan liian kitkeriä käytettäväksi ainoana jauhona. Grahamleivässä voidaan käyttää jauhojen lisäksi myös kaurahiutaleita. == Lähteet == Luokka:Leivät
La Vuelta Femenina 2023

La Vuelta Femenina 2023 oli järjestyksessään yhdeksäs maantiepyöräilyn La Vuelta Femenina -kilpailu. Se alkoi joukkueaika-ajossa Torreviejassa 1. toukokuuta ja päättyi Lagos de Covadongaan 7. toukokuuta 2023. Kilpailussa ajettiin seitsemän etappia, yhteispituudeltaan 740,2 kilometriä. Kilpailu kuului UCI Women's World Touriin. Annemiek van Vleuten voitti kllpailun yhdeksän sekunnin erolla Demi Volleringiin, Gaia Realini sijoittui kolmanneksi. Pistekilpailun voitti Marianne Vos, mäkikirikilpailun Gaia Realini ja joukkuekilpailun UAE Team ADQ. ==Tulokset == === 1. etappi === === 2. etappi === === 3. etappi === === 4. etappi === === 5. etappi === === 6. etappi === === 7. etappi === == Etapit == Lähde: Pro Cycling Stats == Osallistuneet joukkueet == Lähde: Pro Cycling Stats == Lähteet == Luokka:La Vuelta Femenina Luokka:Pyöräilykausi 2023
Piimäkakku

Piimäkakku on kahvikakku, joka sisältää piimää. Se säilyy hyvin ja jopa hyötyy säilytyksestä jonkin aikaa, koska se maustuu säilytysaikana. Piimäkakkua on tarjottu usein juhlapöydässäkin. Se on munaton, minkä sijaan se kohotetaan ruokasoodan avulla. == Lähteet == Luokka:Kakut
Aune Mäkinen-Ollinen

Sylvi Aune Amalia Mäkinen-Ollinen, o.s. Mäkinen (2. elokuuta 1900 Tammela – 5. huhtikuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen juristi, virkamies ja opettaja. ==Henkilöhistoria== Mäkinen-Ollisen vanhemmat olivat kouluneuvos Kaarlo Kristian Mäkinen ja opettaja Amalia Serafia Pinni ja puoliso vuodesta 1927 pääjohtaja Ilmo Ollinen (1900–1967). Mäkinen-Ollinen tuli yliopppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta 1919 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1925 ja lisensiaatiksi 1948, varatuomarin arvon hän sai 1934. Mäkinen-Ollinen oli valtiovarainministeriön ylimääräinen notaari 1925, valtion tapaturmalautakunnan sihteeri 1925–1934, valtion tapaturmatoimikunnan sihteeri 1935–1938, sosiaaliministeriön nuorempi hallitussihteeri 1938 - 1946 ja vanhempi hallitussihteeri 1956–1967 ja Yhteiskunnallisen korkeakoulun huoltolainsäädännön yliopettaja 1946–1956. Hänellä oli myös useita oman alansa ja muita asiantuntija- ja luottamustoimia, Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1957–1958.Kuka kukin on 1954, s. 549. Viitattu 11.5.2024 (ei-vapaa) ==Julkaisuja== * Kansaneläkelaki, 1937 * Nykyhetken kysymyksiä kansainvälisen yksityisoikeuden alalta, 1943 * Huoltolautakunnan lakikirja, 1944 * Huoltolait, 1945 * Kunnan huoltotoimi, 1945 * Freedom and Welfare, 1953 (toim.) * Nuoriso-oikeus, 1954 * Nordiska medborgares sociala rättigheter, 1959, 1963 (toim.) * Nordic co-operation in the Social and Labour Field, 1965 (toim.) * Laki sosiaalihuollon hallinnosta pykälittäin selitettynä 1966 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Taatelikakku

Taatelikakku on kahvikakku, joka sisältää taateleita. Se on perinteinen joulun ajan kakku. Kakkuun saadaan mehevyyttä lisää keittämällä taatelit ja vatkaamalla ne vielä sähkövatkaimella. Taatelikakku säilyy hyvissä olosuhteissa 1–2 viikkoa. Joskus taatelikakussa käytetään tavallisen sokerin sijaan fariinisokeria. Taatelikakkuun saadaan lisää makua lisäämällä siihen tilkka vahvaa kahvia. == Lähteet == Luokka:Kakut
Takaa-ajettuna

Takaa-ajettuna (The Prize) on Mark Robsonin ohjaama komediallinen, vakoiluaiheinen jännityselokuva vuodelta 1963. Nobel-palkintojenjaon ympärille Tukholmaan sijoittuvan tarinan on käsikirjoittanut Ernest Lehman viihdekirjailija Irving Wallacen bestseller-romaanin The Prize pohjalta. Pääosia näyttelevät Paul Newman röyhkeänä ja suorapuheisena menestyskirjailijana, Edward G. Robinson palkittavana fyysikkona ja Elke Sommer Ruotsin ulkoministeriön yhteyshenkilönä. == Taustaa == Elokuvakäsikirjoittaja ja viihdekirjailija Irving Wallace kritisoi läpi 1950-luvun Nobel-palkintoja eri syistä. Hänen vuonna 1962 julkaistu viihderomaaninsa The Prize otti Tukholman vuosittaisen Nobel-gaalan tarinan aiheeksi. Romaani myi satoja tuhansia kappaleita mutta aiheutti myös kohua. Kaikki pohjoismaiset kustantajat kieltäytyivät kustantamasta romaanin käännöksiä, koska se asetti Nobel-palkinnot arveluttavaan valoon. Metro- Goldwyn-Mayer kuitenkin kiinnostui tuottamaan aiheesta elokuvan, jonka ohjaajaksi nimettiin Mark Robson. == Rooleissa == == Tuotanto == Elokuva kuvattiin valtaosin Ruotsissa, muun muassa Tukholman Grand Hôtelissa. Elokuvassa puhutaan englannin lisäksi paljon ruotsia. Täysin ymmärrettävissä olevaa ruotsinkielistä dialogia ei kuitenkaan ole tekstitetty eikä usein edes tulkattu, joten se jää ruotsia taitamattomalle yleisölle eräänlaiseksi ”äänilavasteeksi”. == Vastaanotto == Golden Globe -gaalassa Elke Sommer voitti vuoden parhaan tulokkaan palkinnon ja Diane Baker oli ehdolla sivuosastaan. Alfred Hitchcockin tyyliä tavoittelevaa elokuvaa on kritisoitu muun muassa tasapaksuudesta, koska sen enempää komedialliset, romanttiset kuin jännitystä luovatkaan elementit eivät lähde kunnolla lentoon. Myös vakoilu- ja Nobel- juonia on pidetty päälleliimattuina syinä tehdä suuren yleisön viihdettä. Muuan arvostelija kuitenkin huomautti elokuvan olevan parempi kuin Hitchcockin Revitty esirippu, toinen samoihin aikoihin tehty Eurooppaan sijoittunut ja Paul Newmanin tähdittämä tiedemies- ja vakoilutarina. Video-opas vuodelta 1994 antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, joka vastaa sanallista arviota ”hyvä””Takaa-ajettuna”, Video-opas 95, WSOY 1994.. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Vuoden 1963 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Mark Robsonin ohjaamat elokuvat Luokka:Vakoiluelokuvat
Ludwig Mond

Ludwig Mond (7. maaliskuuta 1839 Kassel, Hessenin vaaliruhtinaskunta – 11. joulukuuta 1909 Lontoo) oli saksalaissyntyinen brittiläinen kemisti ja teollisuusmies. == Elämä ja ura == Mond syntyi varakkaaseen juutalaisperheeseen. Opiskeltuaan Marburgissa Hermann Kolben johdolla ja Heidelbergissä Robert Bunsenin johdolla hän tuli Englantiin vuonna 1862 oltuaan ensin kahdessa saksalaisessa kemiantehtaassa, ja sai työpaikan Widnesin kemiantehtaalta. Siellä hän jatkoi kehittelemänsä menetelmän käytäntöön soveltamista, jolla voitiin hyödyntää hukkaan mennyt rikki Leblancin menetelmässä. Vuonna 1873 hän ryhtyi yhteistyöhön John Tomlinson Brunnerin kanssa, jonka hän oli tavannut ollessaan Widnesissä, ja perusti suuren kemianteollisuuden yrityksen Brunner, Mond & Co (vuodesta 1926 osa Imperial Chemical Industries -yhtiötä). Mond vieraili Ernest Solvayn luona Belgiassa ja hankki oikeudet tämän uuden tekniikan käyttöön Englannissa. Mond ja Brunner alkoivat valmistaa laajamittaisesti natriumkarbonaattia vasta kehitetyllä Solvayn menetelmällä, jota Mond paransi merkittävästi. Yrittäessään löytää keinoja ammoniakin saamiseksi hiilestä ja koksista Mond keksi myös menetelmän halvan voimakaasun ("Mond-kaasu") valmistamiseksi, jota käytettiin teollisuuden lämmitystarkoituksiin. Hänen löytämänsä nikkelikarbonyyli mahdollisti onnistuneen prosessin nikkelin erottamiseksi malmista. Mond perusti prosessia varten Mond Nickel Company -yhtiön (vuodesta 1929 osa International Nickel Company -yhtiötä), jolla oli kaivoksia Kanadassa ja tehdas Clydachissa Swansean lähellä. Mond jatkoi karbonyylien tieteellistä tutkimusta ja valmisti yhdessä muiden kanssa rautakarbonyyliä. Hänestä tuli Ison-Britannian kansalainen vuonna 1880. Mond oli aktiivinen tieteellisten yhdistysten toiminnassa, antoi lahjoituksia tieteelliseen tutkimukseen ja oli vuonna 1881 perustamassa Society of Chemical Industry -yhdistystä, josta tuli myöhemmin yksi maailman suurimmista tieteellisistä yhdistyksistä. Mond perusti vuonna 1896 Davy-Faradayn tutkimuslaboratorion Royal Institutionin yhteyteen. Hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1891. Hän oli huomattava taiteen kerääjä ja testamenttasi merkittävän italialaisten maalausten kokoelman National Galleryyn. Mond avioitui vuonna 1866 serkkunsa Frida Loewenthalin kanssa. Heillä oli kaksi poikaa, Robert Ludwig Mond ja poliitikko Alfred Moritz Mond, joka sai baronetin arvon vuonna 1910. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset kemistit Luokka:Brittiläiset liikemiehet Luokka:Taiteen keräilijät Luokka:Royal Societyn jäsenet Luokka:Hyväntekeväisyyden harjoittajat Luokka:Vuonna 1839 syntyneet Luokka:Vuonna 1909 kuolleet
Raoul

Raoul on ranskalainen miehen etunimi. Se on samaa alkuperää kuin englannin Ralph. Ne juontuvat muinaisyläsaksalaisesta nimestä Radulf ja sen muinaisskandinaavisesta vastineesta Raðulfr, joiden merkitys on ’neuvokas susi’. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2024 mennessä tilastoitu noin 300 Raoul-nimistä miestä. == Nimipäivä == Ruotsissa Raoul viettää nimipäivää 27. elokuuta. Nimi lisättiin Ruotsin almanakkaan vuonna 1986 ja poistettiin siitä vuonna 1993. Se kuitenkin palautettiin takaisin vuonna 2001.Lindgren, Birgitta: Namnlängden och namnens placering under olika tider. – == Tunnettuja Raoul-nimisiä == * Raoul Bellanova (s. 2000), italialainen jalkapalloilija * Raoul Björkenheim (s. 1956), suomalainen jazzmuusikko, säveltäjä ja kitaristi * Raoul Le Mouton de Boisdeffre (1839–1919), ranskalainen kenraali * Raoul Bott (1923–2005), yhdysvaltalainen matemaatikko * Raoul Bova (s. 1971), italialainen näyttelijä * Raoul Caudron (1883–1958), ranskalainen jalkapallovalmentaja * Raoul Cédras (s. 1949), haitilainen upseeri; Haitin tosiasiallinen valtionpäämies v. 1991–1994 * Raoul Couvert (1903–1983), ranskalainen jääkiekkoilija * Raoul Dufy (1877–1953), ranskalainen taidemaalari * Raoul Duquette (1879–1962), kanadalainen sellisti ja musiikkipedagogi * Raoul Glaber (n. 985–1047), ranskalainen munkki, historioitsija ja hagiografi * Raoul Grünstein (s. 1960), suomalainen kustantaja ja yritysjohtaja * Raoul Hyman (s. 1996), eteläafrikkalainen autourheilija * Raoul af Hällström (1899–1975), suomalainen teatteri- ja tanssikriitikko ja teatterinjohtaja * Raoul Jobin (1906–1974), kanadalainen oopperalaulaja * Raoul Koczalski (1884–1948), puolalainen säveltäjä ja pianisti * Raoul Palmgren (1912–1995), suomalainen tietokirjailija, toimittaja, kirjallisuudentutkija ja professori * Raoul Paoli (1887–1960), ranskalainen soudun olympiamitalisti, yleisurheilija ja painija * Raoul Peck (s. 1953), haitilainen elokuvaohjaaja ja poliitikko * Raoul Pugno (1852–1914), ranskalainen pianisti, säveltäjä ja professori * Raoul ”Erkki” Rönnholm (1923–2010), suomalainen keskimatkojen juoksija * Raoul Salan (1899–1984), ranskalainen kenraali * Raoul Servais (1928–2023), belgialainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja sekä animaattori * Raoul Villain (1885–1936), ranskalainen nationalisti ja murhaaja * Raoul Wallenberg (1912–1947), ruotsalainen diplomaatti ja hyväntekijä * Raoul Walsh (1887–1980), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Etunimien taivutus: Raoul (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
Dumnonit

Dumnonit (Dumnonii) olivat kelttiheimo, joka asui muinaisessa Britanniassa nykyisten Cornwallin ja Devonin alueilla. Heimo lienee asunut siellä jo pronssikaudelta lähtien. Dumnonit olivat rauhallinen kansa, mutta uhattuna he taistelivat vihollisiaan vastaan raivokkaasti. Dumnonien tärkein vientituote oli tina, jota on louhittu alueella antiikin ajoista lähtien. Tinaa vietiin muualle Ictisin satamasta. Devonin mäkilinna Hembury Fort on saattanut aikoinaan olla Dumnonien pääkaupunki. Dumnonit pystyivät vielä 600-luvulla vastustamaan saksien valloitusyrityksiä, mutta joutuivat myöhemmin alistumaan Wessexin vallan alle. == Katso myös == *Dumnonia == Lähteet == Luokka:Muinaiset kansat Luokka:Kelttiläiset kansat Luokka:Rooman viholliset ja liittolaiset Luokka:Muinaisen Britannian heimot
Paavo Smed

Paavo Smed (s. 1930) on suomalainen Voikkaalla asuva UPM:n entinen sukeltaja ja runoilija. Häntä on kutsuttu viimeiseksi suomalaiseksi työläisrunoiljaksi.Kansalliskirjasto : Smed, Paavo Paavo Smed meni työhön Kymin paperitehtaalle 15-vuotiaana sotien jälkeen 1945. Sukeltajaksi hän kouluttautui vuonna 1958 ja työskenteli sitten pääasiassa tässä työssä Kymijoella eläkkeelle jäämiseensä saakka 1987. Smedin runoja julkaistiin paikallisissa lehdissä ja antologioissa ja ensimmäisen runokokoelmansa hän julkaisi vuonna 2002. Smed sai vaikutteita muun muassa Arvo Turtiaisen ja Viljo Kajavan runoista. Ulkomaisista runoilijoista Philip Levine ja Simon Armitage ovat kirjoittaneet samantapaisista aiheista. Smed asuu Voikkaalla kalliomaalauksistaan tunnetulla Pakanavuorella.Interviews : The Last Working- Class Poet. Petri Liukkonen Talks to Paavo Smed, nycBigCityLit.com November 2002 == Teoksia == * * == Runoja antologioissa == * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == Paavo Smedin runoja Videomakers Oy:n dokumentissa Kone 17, joka kertoi Voikkaan paperitehtaan paperikoneen 17 sulkemisesta huhtikuussa 2004: * Joen ja tehtaan laulu (Youtube) * Näin tässä ajassa (Youtube) Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antti Mustakallio

Antti Mustakallio (s. 1978) on suomalainen yrittäjä, puhetaidon kouluttaja ja teologi, joka on tutkinut Paavalia. Retoriikasta mustakallio kiinnostui opiskeluaikoinaan, jolloin hän perehtyi klassiseen retoriikkaan. Yrittäjänä hän on perustanut Retoriikan kesäkoulun. Ennen puhetaidon opettajan uraansa hän työskenteli piispa Eero Huovisen ja Irja Askolan teologisena sihteerinä. Hän on työskennellyt myös Helsingin yliopistossa tutkijana ja opettajana. Tutkijana hän keskittyi erityisesti Uuden testamentin retoriikkaan, jota löytyy Paavalin kirjeistä ja Jeesuksen puheista. Puhetaidon asiantuntijana Mustakallio on arvioinut muun muassa suomalaisten poliitikkojen puheita. == Teokset == * * * * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset teologit Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt