EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Karayuki

pienoiskuva|Karayukeja Saigonissa vuoden 1910 tienoilla. Karayuki () oli japanilainen prostituoitu, joka oli myyty ulkomaille työtä tekemään. Alun perin nimitystä käytettiin Japanissa yleisesti ottaen ihmisistä, usein pohjoiskyushulaisista, jotka lähtivät töihin ulkomaille. Myöhemmin se alkoi merkitä ulkomaille töihin lähetettyä prostituoitua. Tavallisesti karayukit työskentelivät Kaakkois-Aasian maissa.Vesterinen, Ilmari: Geishat ja muita etnologisia kirjoituksia, s. 198–200. Hämeenlinna: Karisto, 1992.. Tiedetään, että Nagasakista lähetettiin lapsia jonkinlaisena kauppatavarana jo 1600-luvulta lähtien. 1800-luvulla Japani avautui muulle maailmalle, ja 1800-luvun puolivälistä lähtien ulkomaille myytiin ainakin nuoria naisia sekä ei-toivottuja lapsia, jotka olivat vain puoliksi japanilaisia. Japanilaisessa yhteiskunnassa puoliksi japanilaisilla lapsilla ei tuohon aikaan ollut tunnustettua asemaa ja heitä halveksuttiin. Maan hallitus yritti kieltää lasten myynnin ulkomaille, mutta kielloista ei ollut apua. Vuonna 1870 ulkomaille myytiin 34 lasta. Ainakin osa tytöistä ja naisista joutui ihmiskauppiaiden kaappaamiksi sen jälkeen, kun heille oli luvattu Japanin sisältä työpaikka. Todellisuudessa heidät vietiinkin ulkomaille ja satamassa huutokaupattiin työhön bordelliin. Karayukit ansaitsivat työstä rahaa, joista osan he saattoivat lähettää perheelleen Japaniin. He elivät ilmeisesti jonkinlaisessa velkaorjuudessa. Kotimaahan he eivät voineet enää koskaan palata, koska he menettivät työn myötä maineensa. Vuonna 1882 Shanghaissa työskenteli 800 ja vuonna 1909 jo 3500 karayukia. Mantšuriassa työskenteli vuosien saatossa yhteensä 30 000 karayukia. 1900-luvun alkupuolella karayukeja oli Siperiassa, Koreassa, Kiinassa, Mantšuriassa, Hongkongissa, Singaporessa, Borneossa, Kambodžassa, Vietnamissa, Thaimaassa, Malaijissa, Filippiineillä, Havaijilla ja Kaliforniassa. == Katso myös == * Lohtunaiset * Seksiorjuus == Lähteet == Luokka:Prostituutio Luokka:Ihmiskauppa Luokka:Naiset ja yhteiskunta Luokka:Seksuaalisuus Japanissa Luokka:Lapsityö
Siilinjärven linja-autoturma

Siilinjärven linja-autoturma tapahtui aamulla 4. lokakuuta 1939 Siilinjärvellä Jälän kylätien risteyksen lähellä kun kaksi linja-autoa ajoi yhteen sankan sumun ja liukkaan kelin vuoksi. Onnettomuudessa loukkaantui 11 henkilöä, joista neljä vaikeammin. Molemmat autot vaurioituivat pahoin.Kaksi linja-autoa yhteen Siilinjärvellä. 11 loukkaantunutta, autot ruhjoutuivat pahoin, Helsingin Sanomat, 05.10.1939, nro 268, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 05.10.2024Linja-autojen yhteenajo eilen Siilinjärvellä, Savon Sanomat, 05.10.1939, nro 114, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 05.10.2024 Keskiviikkoaamuna 4. lokakuuta kello 7.30:n aikaan Jälän kylätien risteykseen tulivat liikennöitsijä H. Karppisen Kuopion–Tuovilanlahden linjalla liikennöinyt linja-auto, joka oli tulossa Tuovilanlahdesta Kuopioon ja Kuopion–Nurmeksen linjan valtion postiauto, joka oli menossa Kuopiosta Nurmekseen. Tienristeyksessä oli kahden pienen mäen muodostama notkelma ja lisäksi näkyvyys tiellä oli huono notkelmaan laskeutuneen aamusumun vuoksi. Autojen tultua notkelmaan ei postiauton kuljettaja huomannut ajoissa vastaantulevaa toista autoa ja lisäksi tielle satanut lumi oli tehnyt tien pinnan liukkaaksi niin että kuljettaja ei saanut ajoissa käännetyksi autoaan keskitieltä oikealle, vaan autot törmäsivät yhteen. Törmäyksessä molempien autojen etuosat murskautuivat lähes täydellisesti ja autojen ikkunalasit särkyivät ja istuimet irtautuivat. Autoissa oli toistakymmentä matkustajaa, joista loukkaantui 11. Loukkaantuneista neljä sai vakavampia vammoja ja seitsemän lievempiä. Vakavammin loukkaantuneet toimitettiin Kuopion lääninsairaalaan. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1939 onnettomuudet Luokka:1930-luvun onnettomuudet Suomessa Luokka:Siilinjärvi Luokka:Linja-auto-onnettomuudet Suomessa Luokka:Pohjois- Savon historia
Sisällissodan naiskaartit

Sisällissodan naiskaartit – Suomalaisnaiset aseissa 1918 on Tuomas Hopun keväällä 2017 julkaisema tietokirja. Sen kustantaja on Gummerus.Jari Pietiläinen, Sisällissodan tutkija yllättää: "Punaisten naiskaartilaisille verinen Tampere olikin onnen paikka 1918" Helsingin Uutiset 1.6.2017, viitattu 5.10.2024Veli-Pekka Leppänen, Sisällissodan jälkeen naisille jaettiin kuolemantuomioita pelkästä ”housukaartiin” kuulumisesta – sukupuoliroolien uhmaaminen herätti vihaa Helsingin Sanomat 4.5.2017, viitattu 5.10.2024 Sisällissodan naiskaartit käsittelee punaisten naisten asekaartien toimintaa Suomen sisällissodassa. Teoksessa koottiin ensimmäisen kerran yhteen tiedot sisällissodan naistaistelijoista, joista muodostetaan kokonaiskuva erittelemällä yksityiskohtaisesti laaja aineisto.Paula Tiessalo, Sisällissodan naiskaartilaiset herättivät pelkoa ja pahennusta Yle 9.3.2017, viitattu 5.10.2024 Helsingin Sanomissa kirjaa luonnehdittiin “ikään kuin sisarteokseksi” Tiina Lintusen kirjalle Punaisten naisten tiet. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sotahistorian tietokirjat Luokka:Vuoden 2017 kirjat Luokka:Kirjat Suomen sisällissodasta
Tiina Lintunen

Tiina Lintunen on suomalainen historiantutkija ja tietokirjailija. Hän väitteli valtiotieteen tohtoriksi vuonna 2015 punaisten naisten kohtaloita Suomen sisällissodan jälkeen koskevalla väitöskirjalla.Tiina Lintunen Otava, viitattu 5.10.2024 Lintusella on myös filosofian maisterin oppiarvo. Hän aloitti poliittisen historian opettamisen vuonna 2007 ja on Turun yliopiston dosentti.Tiina Lintunen Turun yliopisto, viitattu 5.10.2024 Vuonna 2017 Otava kustansi Lintusen kirjan Punaisten naisten tiet. Helsingin Sanomat vertasi sitä Tuomas Hopun samana vuonna julkaistuun teokseen Sisällissodan naiskaartit, joka kuitenkin käsittelee punaisten naisten asekaarteja. Lintusen kirja tarkastelee punakaartia palvelleiden naispuolisten siviilien asemaa Porin seudulla sisällissodassa ja sen jälkeen.Veli-Pekka Leppänen, Sisällissodan jälkeen naisille jaettiin kuolemantuomioita pelkästä ”housukaartiin” kuulumisesta – sukupuoliroolien uhmaaminen herätti vihaa Helsingin Sanomat 4.5.2017, viitattu 5.10.2024 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Metyylioleaatti

Metyylioleaatti (C19H36O2) on tyydyttymättömiin estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa voiteluaineena, tekstiilikemikaalina ja pinta-aktiivisten aineiden valmistamiseen. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa metyylioleaatti on kellertävää tai oranssia öljymäistä nestettä. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Metyylioleaattia valmistetaan metanolin ja oleiinihapon esteröintireaktiolla. Myös trioleiinin ja metanolin vaihtoesteröintiä voidaan käyttää. Metyylioleaattia käytetään muun muassa voiteluaineena, emulgaattorina, vaahdonestoaineena, tekstiilienkäsittelyyn, kumienpehmentimenä sekä puhdistusaineiden, kiillotteiden ja muiden pinta- aktiivisten aineiden valmistamiseen. == Lähteet == Luokka:Esterit
Heijastus (elokuva)

Heijastus (The Swimmer) on Frank Perryn ohjaama ja hänen vaimonsa Eleanor Perryn käsikirjoittama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1968. ==Juoni== John Cheeverin novelliin perustuvassa tarinassa keski-ikäinen atleettinen mies Ned Merrill (Burt Lancaster) saa aurinkoisena sunnuntaipäivänä päähänsä ”uida takaisin kotiin” eli kulkea vauraan pientalonaapuruston kaikkien uima-altaiden kautta entiseen omaan taloonsa, josta hän on muuttanut avioeron takia pois. Matkallaan pihasta toiseen hän tapaa monia vanhoja tuttavapariskuntia ja heidän aikuistuneita lapsiaan, jotka suhtautuvat entiseen naapuriinsa monella eri tavalla. Hän tapaa myös entisen, katkeroituneen vaimonsa. Matkaan sisältyy myös täpötäysi yleinen maauimala, jossa mies saa huonoa kohtelua henkilökunnalta ja tapaa entisiä naapureita, jotka muistuttavat häntä vanhoista veloistaan. Tarinan aikana miehen oma todellisuudentaju osoittautuu ailahtelevaksi. ==Tuotanto== Elokuva perustuu Cheeverin lyhyeen novelliin, joka julkaistiin alun perin The New Yorker -lehdessä. Käsikirjoitukseen kuitenkin lisättiin henkilöitä ja tapahtumia, jota novellissa ei ole. Elokuva on kuvattu Connecticutin osavaltiossa New Yorkin pohjoisilla ja vaurailla esikaupunkialueilla. Kuvausten loppuvaiheissa Frank Perry kuitenkin sai lähteä ohjaajan paikalta ja tilalle tuli nuori Sydney Pollack, joka kuvasi monia tuottajien vaatimia uusintaottoja ja siirtymäkohtauksia myös Kaliforniassa. Heijastus oli ensimmäinen elokuva, jossa Marvin Hamlisch toimi säveltäjänä. Musiikin yltiödramaattinen tyyli tuo oman lisänsä elokuvan erikoiseen tunnelmaan. ==Rooleissa== ==Vastaanotto== Elokuvan tunnelmaa on kuvattu liian auringonoton aiheuttaman pienen huimauksen kaltaiseksi. Sen häiriintynyttä kerrontatapaa on verrattu muun muassa vähän myöhemmin televisiossa esitettyyn Yöjuttuun. Chicago Sun-Timesin Roger Ebert kirjoitti elokuvan alkavan täysin realistisen oloisesti, mutta matkan varrella katsoja ymmärtää sen olevan jonkinlainen allegoria. Näkymät ovat upean aurinkoisia ja vehmaita, mutteivät silti iloisia. Ebertin mukaan elokuvan tarinan kaari ulottuu aamusta iltaan, auringonpaisteesta sateeseen, nuoruudesta vanhuuteen ja fantasiasta totuuteen. Hän näki siinä myös ikiaikaisen sankarin matkan rakennetta. Heijastus tuli tuoreeltaan Suomen elokuvateattereihin, muttei herättänyt yleisössä tai kriitikoissa kovin suurta ihastusta, vaikka läpi elokuvan pelkissä uimahousuissa esiintyvä Lancaster onkin komea ilmestys. Tarinan kirjoitettiin antavan kyllä ajattelemisen aihetta, mutta kovin sekavassa ja jäsentymättömässä muodossa. Helsingin Sanomien Paula Talaskivi koki pettyvänsä, kun päähenkilön vuosien takaisiin vaiheisiin – rahanlainailuihin, naisseikkailuihin ja avioliiton kariutumiseen – vain viittaillaan sekavasti ilman, että kokonaiskuvaa henkilöhahmosta syntyisi. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1968 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Las Trece Rosas

Las Trece Rosas (“Kolmetoista ruusua”) on nimitys, jota käytetään Madridissa 5. elokuuta 1939 ampumalla teloitetuista kolmestatoista 18–29-vuotiaasta naisesta. Surmat toteutti Francisco Francon hallinto pian Espanjan sisällissodan päättymisen jälkeen.Trece Rosas Matadero Madrid, viitattu 5.10.2024 Historioitsija Paul Prestonin mukaan teloitusten perusteena oli keksitty salaliitto Francisco Francon murhaamiseksi.Spain remembers assassination of ‘13 roses’ Anadolu Agency 5.8.2020, viitattu 5.10.2024 Naisia syyllistettiin myös komentaja Isaac Gabaldónin, tämän 16-vuotiaan tyttären ja tämän autonkuljettajan murhaamisesta räjähteellä 27. heinäkuuta 1939.¿Quiénes fueron las Trece Rosas y por qué se recuerdan hoy? La Razón 5.10.2021, viitattu 5.10.2024 Naiset olivat vangittuina jo murhan tekohetkellä. Useimmat heistä oli vangittu alun perin liittymisestä Juventudes Socialistas Unificadas -järjestöön, mutta osalla naisista oli vain yhteyksiä muihin henkilöihin, joilla oli oppositiokytkös. Naiset saivat kuolemantuomion 3. elokuuta 1939. Las Trece Rosasin kanssa samana päivänä teloitettiin 43 Claveles -niminen miesten ryhmä.Rafael Narbona, THIRTEEN ROSES ….. AND 43 CARNATIONS Bristol Radical History Group, viitattu 5.10.2024 Tapahtumia on käsitelty kirjallisuudessa, teatterissa, elokuvassa ja musiikissa. Tarina tuli tunnetuksi Jesús Ferreron romaanista vuonna 2003. Aiheesta kirjoitti myös Carlos López Fonseca kirjan Trece rosas rojas, jonka pohjalta Emilio Martínez Lázaro ohjasi elokuvan Las 13 rosas.R. Muñoz, 'Las 13 rosas', de Emilio Martínez-Lázaro: ¿Por qué las fusilaron? ¿Quién fue la rosa número 14? RTVÉ 12.1.2024, viitattu 5.10.2024 Las Trece Rosasin kunniaksi on perustettu Espanjaan muistomerkkejä, joista ainakin yksi on ollut toistuvasti äärioikeistolaisen ilkivallan kohteena. Pääministeri Pedro Sánchez kirjoitti vuonna 2020 Las Trece Rosasin nykyään symboloivan taistelua oikeuden ja vapauden puolesta. == Uhrit == * Carmen Barrero Aguado * Martina Barroso García * Blanca Brissac Vázquez * Pilar Bueno Ibáñez * Julia Conesa Conesa * Adelina García Casillas * Elena Gil Olaya * Virtudes González García * Ana López Gallego * Joaquina López Laffite Myös Juventudes Socialistas Unificadasiin kuulunut 18-vuotias Antonia Torre Yela oli määrä teloittaa samalla, mutta nimen virheellisen kirjoittamisen johdosta hänet teloitettiin vasta 19. helmikuuta 1940. == Lähteet == Luokka:Espanjan sisällissota Luokka:Espanjalaiset teloitetut
Salo Township

Salo Township on kunta (township) Yhdysvalloissa Minnesotan osavaltiossa. Sen väkiluku oli 85 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Aitkinin piirikunnan itäosassa. Suomalaiset asuttajat nimesivät Salo Townshipin Salon kaupungin mukaan. == Väestö == Vuonna 2020 Salo Townshipin 85 asukkaasta valkoisia oli 77. Asukkaista 2 kuului johonkin muuhun rotuun ja 6 kuului kahteen tai useampaan rotuun. 1 asukas oli hispaano tai latino mistä tahansa rodusta. == Lähteet == Luokka:Minnesotan kunnat
Isänmaan voitokkaan vapaussodan museo

Isänmaan voitokkaan vapaussodan museo () on Pjongjangissa Pohjois-Koreassa sijaitseva Korean sotaan keskittyvä museo. Se perustettiin elokuussa 1953 Pjongjangin keskiseen kaupunginosaan (Chung-guyok). Huhtikuussa 1963 museo jatkoi toimintaansa sille erikseen suunnatuissa tiloissa Sosong-guyokin kaupunginosassa.The Victorious Fatherland Liberation War Museum - the main museum of North Korea Korea Konsult, viitattu 5.10.2024 Isänmaan voitokkaan vapaussodan museo avattiin kunnostettuna uudelleen kesäkuussa 2013. Näyttelyn keskipisteeksi oli otettu yhdysvaltalainen tiedustelualus USS Pueblo, jonka Pohjois-Korean laivasto kaappasi 23. tammikuuta 1968. Isänmaan voitokkaan vapaussodan museossa oli 800 000 kävijää vuonna 2013. == Lähteet == Luokka:Pjongjang Luokka:Korean sota Luokka:Sotahistorialliset museot Luokka:Pohjois-Korean rakennukset ja rakennelmat
Aléxandros Mavrokordátos

Aléxandros Mavrokordátos (; 11. helmikuuta 1791, Konstantinopoli, Osmanien valtakunta – 18. elokuuta 1865, Aígina, Kreikka) oli kreikkalainen poliitikko, joka toimi maan pääministerinä vuosina 1833–1834. Ennen pääministerin tehtäväänsä Mavrokordátos toimi hetkellisesti vuonna 1822 Kreikan ensimmäisen tasavallan presidenttinä ja valtiovarainministerinä vuonna 1832 ennen kuin hänet nimitettiin kuningas Oton alaisuudessa monarkiaksi järjestäytyneen Kreikan pääministerin virkaan. ==Lähteet== Luokka:Kreikan pääministerit Luokka:Vuonna 1791 syntyneet Luokka:Vuonna 1865 kuolleet
Jesper Kotajärvi

Jesper Kotajärvi (s. 24. heinäkuuta 2007 Kokkola) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Tapparaa. Häntä on yleisesti pidetty yhtenä ikäluokkansa lupaavimmista pelaajista Suomessa. Kotajärvi on varattavissa NHL:ään vuoden 2025 varaustilaisuudessa. == Ura == === Seuraura === Kotajärvi on Kokkolan Hermeksen kasvatti. Hän toimi kaudella 2021–2022 vuoden "alaikäisenä" seuran U16-joukkueen varakapteenina. Kotajärvi teki siellä piste per peli-tahdilla 35 runkosarjaottelussa tehot 11+24=35, joilla hän sijoittui U16 SM-sarjan puolustajien pistepörssissä seitsemänneksi. Kotajärvi pelasi kauden aikana myös sekä Hermeksen U17-, U18- että U20-joukkueessa. Kauden 2022–2023 hän pelasi suurimmaksi osaksi U20-joukkueessa. Kotajärvi debytoi myös Hermeksen Mestis-joukkueessa, jossa hän pelasi neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki Mestis- debyyttinsä vain 15-vuotiaana 25. marraskuuta 2022 Joensuun Kiekko-Poikia vastaan, kun joukkue kärsi puolustajavajeesta. Kaudeksi 2014–2015 16-vuotias Kotajärvi siirtyi Tapparan U20-joukkueeseen. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 6+17=23. Kotajärvi voitti kauden päätteeksi U20 SM- pronssia. Maaliskuussa 2024 hän teki Tapparan kanssa kaksivuotisen SM- liigasopimuksen. Kotajärvi aloitti kauden 2024–2025 seuran U20-joukkueessa. Hän sai tililleen ensimmäisen liigaottelunsa runkosarjan kahdeksannella kierroksella 4. lokakuuta 2024 vieraissa Pelicansia vastaan. Kotajärvi merkittiin Tapparan seitsemänneksi puolustajaksi. Hän jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Ensimmäiset jääaikansa SM-liigassa Kotajärvi sai kolmannessa ottelussaan 11. lokakuuta 2024 vieraissa Kiekko-Espoota vastaan. Hänet merkittiin jälleen Tapparan seitsemänneksi puolustajaksi. Kotajärvi sai ottelussa jääaikaa 9.22 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema –1. Kotajärvi teki liigauransa avausmaalin kahdeksannessa ottelussaan 27. joulukuuta 2024 JYPiä vastaan. Hänen osumansa jäi Tapparan 3–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Kari Heikkinen valitsi Kotajärven ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. === Maajoukkueura === Kotajärvi pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2024, jolloin hän toimi Suomen varakapteenina. Kotajärvi pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2023 toimien Suomen varakapteenina. Hän toimi myös alle 16-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina hänen ensimmäisessä maaottelussaan Saksaa vastaan. Yhteensä Kotajärvi on pelannut 39 poikien maaottelua. Kotajärvi valittiin Pohjola-leirin parhaaksi pelaajaksi ja tähdistökentälliseen vuonna 2023. == Tilastot == 2022–2023 Hermes U20 Mestis 29 3 16 19 24 – – – – – Hermes Mestis 4 0 0 0 2 – – – – – 2023–2024 Tappara U20-SM 37 6 17 23 36 8 2 4 6 6 1 kausi yhteensä Mestis 4 0 0 0 2 – – – – – == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Tapparan pelaajat Luokka:Vuonna 2007 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Norheimin kirkko

Norheimin kirkko () on Karmøyn kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1978. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Karmøy Luokka:Norjan kivikirkot
Vedavågenin kirkko

Vedavågenin kirkko () on Karmøyn kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 2009. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Karmøy Luokka:Norjan kivikirkot
Maasin kirkko

Maasin kirkko (, ) on Koutokeinon kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1965. ==Kuvia== Alter Mazi kirke.JPG|Alttari ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Koutokeinon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Norjan puukirkot
Kinnin kirkko (Kinn)

Kinnin kirkko () on Kinnin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kinn Luokka:Norjan kivikirkot
Eikefjordin kirkko

Eikefjordin kirkko () on Kinnin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1813. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kinn Luokka:Norjan puukirkot
Florøn kirkko

Florøn kirkko () on Kinnin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1882. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kinn Luokka:Norjan puukirkot
Nordalin kirkko

Nordalin kirkko () on Kinnin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1898. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kinn Luokka:Norjan puukirkot
Stavangin kirkko

Stavangin kirkko () on Kinnin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1957. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kinn Luokka:Norjan kivikirkot
Nord-Vågsøyn kirkko

Nord-Vågsøyn kirkko () on Kinnin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1960. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kinn Luokka:Norjan kivikirkot
Sør-Vågsøyn kirkko

Sør-Vågsøyn kirkko () on Kinnin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1907. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kinn Luokka:Norjan puukirkot
Simon Forsmark

Simon Forsmark (s. 17. lokakuuta 2003 Kumla, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Forsmark edustaa SHL-joukkue Timrå IK:ta. Hänellä on sopimus joukkueen kanssa kauden 2025–2026 loppuun saakka. Hänen kasvattajaseuransa on IFK Kumla. Hän on edustanut SHL:ssä myös Örebro HK:n joukkuetta. NHL-joukkue Carolina Hurricanes varasi Forsmarkin neljännellä kierroksella 101. varausvuorolla vuoden 2022 NHL:n varaustilaisuudessa. Forsmark on pelannut 116 SHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt seitsemän maalia ja 18 syöttöä eli 25 tehopistettä. Forsmark on pelannut 11 SHL:n pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on syöttänyt yhden maalin. Uran tilastot päivitetty 5. lokakuuta 2024. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Timrå IK:n pelaajat Luokka:Carolina Hurricanesin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johan Hederstedt

Johan Hederstedt (s. 26. elokuuta 1943 Nässjö) on ruotsalainen kenraali, joka toimi Ruotsin puolustusvoimien komentajana vuosina 2000–2003. Aiemmin Hederstedt oli toiminut YK:n operaatioissa Kyproksella ja Libanonissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset kenraalit Luokka:Ruotsin puolustusvoimien komentajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Håkan Syrén

Håkan Syrén (s. 31. tammikuuta 1952 Växjö) on ruotsalainen kenraali, joka toimi Ruotsin puolustusvoimien komentajana vuosina 2004–2009. Uppsalassa varttunut Syrén oli virassaan ensimmäinen, jonka tausta on merivoimissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset kenraalit Luokka:Ruotsin puolustusvoimien komentajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fasistinen ajanlasku

pienoiskuva|20 liiran kolikko, jossa vuosilukuna on sekä 1928 että 6 muodossa "A.VI". Kolikkkotekstin mukaan "On parempi elää päivä leijonana kuin sata vuotta lampaana". Fasistinen ajanlasku (, EF) tarkoittaa Benito Mussolinin ajan Italiassa voimassa ollutta ajanlaskua, joka aloitettiin fasistien marssista Roomaan. Siinä ajanlasku aloitettiin lokakuun 28. päivästä 1922 ja vuodet merkittiin roomalaisin numeroin. Ajanlasku päättyi vuonna XXI eli vuonna 1943,Hägg 2010, s. 131 Salòn tasavallassa kuitenkin vasta vuonna 1945. Fasistinen ajanlasku määrättiin vuodenvaihteessa 1926/1927 pakolliseksi valtiollisissa asiakirjoissa ja viranomaisille osoitetuissa kirjelmissä kristillistä ajanlaskua osoittavan päiväyksen rinnalla.Hägg 2010, s. 162 Fasistien puoluesihteeri Achillle Starace kielsi fasisteilta uudenvuoden vieton 1. tammikuuta, koska fasistien uusi vuosi alkoi 28. lokakuuta. Staracen ohjeet herättivät kyllästyneisyyttä ja naurua, mutta olivat Mussolinin hyväksymiä.Hägg 2010, s. 239–240 Monissa Italian monumenteissa on edelleen fasistisen ajanlaskun mukainen vuosiluku. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kalenterit Luokka:Fasismi Luokka:Italian historia
Sverker Göranson

Sverker Göranson (s. 3. toukokuuta 1954 Lund) on ruotsalainen kenraali, joka toimi Ruotsin puolustusvoimien komentajana vuosina 2009–2015. Göranson oli aiemmin palvellut muun muassa IFOR-joukoissa Bosniassa. Komentajana Göranson arvosteli puolustusvoimiin kohdistuneta leikkauksia ja varoitti, että niillä voi olla vakavia seurauksia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset kenraalit Luokka:Ruotsin puolustusvoimien komentajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oskar Vuollet

Oskar Vuollet (s. 3. joulukuuta 2005 Skellefteå, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä tai vasen laitahyökkääjä. Vuollet edustaa SHL-joukkue Skellefteå AIK:ta. Hänellä on sopimus joukkueen kanssa kauden 2025–2026 loppuun saakka. Vuolteen kasvattajaseura on Clemensnäs HC. NHL-joukkue Carolina Hurricanes varasi hänet viidennellä kierroksella 133. varausvuorolla vuoden 2024 NHL:n varaustilaisuudessa. Vuollet on pelannut 22 SHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt neljä maalia ja yhden syötön eli yhteensä viisi tehopistettä. Vuollet on pelannut neljä SHL:n pudotuspelien ottelua ilman tehopisteitä. Uran tilastot päivitetty 5. lokakuuta 2024. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Skellefteå AIK:n pelaajat Luokka:Carolina Hurricanesin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 2005 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mělník

Mělník on kaupunki Keski-Böömin läänissä Tšekissä. Vuoden 2024 alussa siellä asui 20 350 ihmistä. == Maantiede == Mělník sijaitsee Elben ja Vltavan yhtymäkohdassa. ==Nähtävyydet== Mělníkin suosituimpia nähtävyyksiä ovat sen linna ja sen viinikellarit sekä Pietarin ja Paavalin kirkko. Kaupungissa sijaitsevat myös Mělníkin aluetta esittelevä museo sekä Tšekin levein kaivo (noin 4,5 metriä). Kaupungissa järjestetään vuosittain useita viinitapahtumia. == Historia == Ensimmäinen maininta Mělníkistä on 800-luvulta, kun paikallinen Pšovan-heimo liittoutui Přemyslidien johtaman Böömin herttuakunnan kanssa. 1000-luvulla sen alueella aloitettiin viininviljely. Itse Mělníkin kaupunki perustettiin jossain vaiheessa 1200-lukua, mutta perustamisasiakirjaa tästä ei ole säilynyt. Ensimmäinen maininta sen kaupunkioikeuksista on 25. marraskuuta 1274 päivätyssä dokumentissa, jossa Ottokar II Přemysl myönsi Mělníkille osuuden Elbellä käydyn kaupan tuotoista. Mělníkin linna oli jo 1000-luvulla ollut tapana antaa myötäjäisinä Böömin kuninkaan vaimolle. Hallituskautensa aikana keisari Kaarle IV virallisti koko kaupungin aseman kunikaallisena myötäjäiskaupunkina. Kaupunki kukoisti aikana ennen kolmikymmenvuotista sotaa. Erityisesti viininviljely toi sen asukkaille vaurautta. Sodan aikana se kuitenkin kärsi muun muassa Ruotsin armeijan miehityksen aikana, ja suuri osa sen asukkaista lähti maanpakoon. Seuraavina vuosisatoina se taantuikin lähinnä maataloustuotteita tuottaneeksi maakuntakaupungiksi. Mělníkin asema parani vasta 1800-luvun puolivälistä eteenpäin, kun alueen liikenneyhteydet paranivat. Ensimmäinen höyrylaiva alkoi toimia kaupungissa jo 1845, rautatieasema valmistui 1874 ja ensimmäinen silta Elbejoen yli rakennettiin 1888. Kehitys toi kaupunkiin uutta taloudellista, kulttuurillista sekä yhteiskunnallista toimeliaisuutta. Mělníkiin perustettiin esimerkiksi sokeritehdas 1868, viininvalmistusoppilaitos 1881 ja kymnaasi 1910. Ensimmäisen maailmansodan aikana Mělníkin kehitys pysähtyi, mutta Tšekkoslovakian itsenäistyttyä kaupunkiin rakennettiin muun muassa kauppasatama. Münchenin sopimuksen jälkeen Mělníkin pohjoisraja toimi myös tynkä-Tšekkoslovakian rajana. Toinen maailmansota päättyi Mělníkin osalta 13. toukokuuta 1945 kun Neuvostoliiton ja Puolan armeijat vapauttivat kaupungin. == Kansainväliset suhteet == * Oranienburg (Saksa) * Wetzikon (Sveitsi) * Przeworsk (Puola) * Melnik (Bulgaria) * Strzegom (Puola) * Lučenec (Slovakia) == Kuuluisia asukkaita == * Ludmila Böömiläinen, Böömin suojeluspyhimys == Galleria == Tiedosto:Melnik - soutok1.jpg|Elben ja Vltavan yhtymäkohta. Tiedosto:Mělník kostel sv. Petra a Pavla zezadu.JPG|Pietarin ja Paavalin kirkko. Tiedosto:Melnik castle above the confluence of the rivers Vltava and Labe, Czech Republic.JPG|Mělníkin linna. Tiedosto:Mělník, kulturní dům.jpg|Kulttuuritalo ja Otakar Jarošin patsas. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tšekin kaupungit Luokka:Keski-Böömin lääni
Jakov Slaštšov

Jakov Aleksandrovitš Slaštšov (; 29. joulukuuta 1885 – 10. tammikuuta 1929 Lefortovo) oli venäläinen valkoisen armeijan komentaja.Слащев Яков Александрович Hrono.ru, viitattu 6.10.2024 Slaštšov palveli vuosina 1915–1917 Venäjän keisarillisessa kaartissa Suomessa. Hän toimi Venäjän sisällissodan aikana Vapaaehtoisarmeijassa ja sai kenraaliluutnantin arvon huhtikuussa 1920. Elokuussa 1920 Pjotr Wrangel vapautti Slaštšovin tehtävistään ja siirsi tämän reserviin. Slaštšov tuli evakuoiduksi Krimin niemimaalta marraskuussa 1920, mutta hän oli maanpaossa vuosina 1920–1921. Hän kuitenkin palasi Venäjälle 21. marraskuuta 1921. Slaštšov luennoi Vystrel-kursseilla vuoteen 1929 asti. Slaštšov kuoli henkirikoksen uhrina vuonna 1929. Hänet väitetysti murhasi henkilökohtaisena kostona mies, jonka veljen hän oli määrännyt teloitettavaksi Venäjän sisällissodassa. Osa historioitsijoista on tulkinnut Josif Stalinin hallinnolla olleen osuuden veritekoon; entiset valkoisen armeijan upseerit olivat Neuvostoliitossa vainon kohteina vuosina 1929–1930. == Lähteet == Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Venäjän sisällissodan valkoiset Luokka:Venäläiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Veikka Mononen

Veikka Mononen (s. 30. huhtikuuta 2006 Siilinjärvi) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue KalPaa. == Ura == === Seuraura === Mononen on KalPan kasvatti. Hän toimi kaudella 2021–2022 seuran U16-joukkueen kapteenina. Mononen oli seitsemällä osumallaan KalPan eniten maaleja tehnyt puolustaja. Kaudella 2022–2023 hän oli seuran U18-joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+12=15. Toukokuussa 2024 Mononen teki KalPan kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2024–2025 seuran U20-joukkueessa. Mononen teki liigadebyyttinsä runkosarjan yhdeksännellä kierroksella 5. lokakuuta 2024 vieraissa Vaasan Sportia vastaan. Hänet merkittiin KalPan kolmospuolustajapariin Lasse Lappalaisen viereen. Mononen sai ottelussa jääaikaa 14.56 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema +1. === Maajoukkueura === Mononen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2024. Hän edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2022, jolloin Mononen voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut yhdeksän nuorten ja 19 poikien maaottelua. == Tilastot == 2022–2023 KalPa U20-SM 3 0 0 0 0 – – – – – 2023–2024 KalPa U20-SM 43 1 5 6 26 3 1 0 1 2 U18 5 0 0 0 0 2 kautta yhteensä U20-SM 46 1 5 6 26 3 1 0 1 2 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:KalPan pelaajat Luokka:Vuonna 2006 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bolānin sola

Bolānin sola () on sola ja luonnollinen portti Keski Brāhuin vuoriston läpi Balochistanin provinssissa Pakistanissa. Solan läpi kulkee Sibin ja Quettan kaupungit yhdistävä tie ja rautatie. Sola on noin 89 km pitkä pätkä Bolan-joen jokilaaksoa etelässä sijaitsevasta Rindlistä pohjoisessa Kolpurin lähellä sijaitsevaan Darwāzaan. Koska se sijaitsee strategisesti tärkeällä paikalla, kauppiaat, hyökkääjät ja paimentolaisheimot ovat käyttäneet sitä porttina Etelä-Aasiaan ja sieltä pois. ==Lähteet== Luokka:Pakistanin maantiede Luokka:Solat
Kinosaki (juna)

Kinosaki () on japanilainen juna, joka kulkee Kioton rautatieaseman ja Kinosaki Onsenin rautatieasema välisellä San’in-päälinjalla. Juna aloitti liikennöinnin maaliskuussa 1996. Noin 158 kilometrin matka kestää 140 minuuttia. == Aiheesta muualla == *Kinosaki Luokka:Junat Luokka:Japanin rautatieliikenne
Pukkilan massalaitos

Pukkilan massalaitos on entinen Turun kaakelitehtaan teollisuusrakennus, joka sijaitsee Turussa Pitkämäen kaupunginosassa. Vuonna 1913 valmistuneen rakennuksen nimi juontaa juurensa kaakelimassan valmistamiseen. Turun kaakelitehdas, myöhemmin Pukkilan kaakelitehdas, lopetti toimintansa Pitkämäessä vuonna 2015. Alueelle on rakennettu 2020-luvulla uusia kerrostaloasuntoja. Pukkilan massalaitos on suojeltu asemakaavassa. == Historia ja arkkitehtuuri == Pukkilan massalaitos on tehdasalueen ainoa jäjellä oleva rakennus vuonna 1938 valmistuneen tehdastyöläisten terveysaseman lisäksi. Massalaitoksen arkkitehtuurissa on nähtävissä klassisia piirteitä. Rakennus käsittää reilut 6 000 neliötä. Tuotanto tehdasrakennuksessa alkoi vuonna 1916, kun vanha Pitkämäen tehdas tuhoutui tulipalossa. Kaakelitehtaan edellisten tulipalojen vuoksi uuden massalaitoksen rakentamisessa haluttiin kiinnittää huomiota paloturvallisuuteen. Tästä syystä materiaaliksi valittiin teräsbetoni. Pukkilan massalaitos on Suomen vanhin teräsbetonirunkoinen rakennus. Rakennuksen arkkitehdistä ei ole varmuutta, mutta arkkitehdin on arveltu tulleen Saksasta. Massalaitoksessa on neljä kerrosta, sekä ullakko. Rakennus on satulakattoinen ja sen koillissivu on vinossa suhteessa muuhun rakennukseen. Neljännessä kerroksessa ovat sijainneet kuivatuskamarit, lämpöpuhallin ja laattaprässit. Tehtaan viime vaiheissa massalaitoksen ylimmissä kerroksissa toimivat ruokala ja sosiaalitilat, kolmannessa kerroksessa oli toimistotilaa ja alimmassa kerroksessa varasto. Turun kaupunginvaltuusto hyväksyi maaliskuussa 2023 asemakaavan, jossa massalaitos purettaisiin ja sen tilalle olisi rakennettu asuinrakennuksia ja liiketiloja. Päätöksestä valitettiin ja asia eteni korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Lokakuussa 2024 korkein hallinto-oikeus antoi ratkaisun ja piti voimassa hallinto-oikeuden päätöksen, jonka mukaan Turun kaupunginvaltuuston antaman massalaitoksen purkulupa tulee kumota. Korkein hallinto-oikeus katsoi, että rakennuksen suojeluarvoja ei ole menetetty. == Lähteet == Luokka:Turun suojellut rakennukset Luokka:Suomen teollisuusrakennukset
Dumpen

Dumpen on ruotsalainen nettisivusto. Sen taustalla toimii entisen korkeushyppääjä Patrik Sjöbergin omistama samanniminen osakeyhtiö, joka toimii joukkorahoituksella ja tuottaa voittoa. Nettisivusto perustettiin vuonna 2021. Se keskittyy paljastamaan aikuisia, jotka ovat netissä seksuaalisin aikein lähestyneet lapsiksi tekeytyneitä aikuisia.Teppo Sillantaus, Saalistajien saalistajat Kuukausiliite 5.10.2024, viitattu 6.10.2024 Patrik Sjöberg oli toiminut pitkään seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan ennen Dumpenin perustamista. Hän kertoi vuonna 2011 omaelämäkerrassaan joutuneensa alaikäisenä valmentajansa Viljo Nousiaisen tekemän hyväksikäytön uhriksi. Sjöberg aloitti nettisivuston ylläpitämisen häneen yhteyttä ottaneen Sara Nilssonin kanssa. Nilsson oli aloittanut työskentelyn mallina 14-vuotiaana ja joutunut seksuaalisen väkivallan uhriksi. Dumpen-sivustolla julkaistaan lapsiksi tekeytyneitä aikuisia lähestyneistä henkilöistä tunnistettavat kuvat, yleensä paikkakunnat ja joskus etunimet. Videoiden yhteydessä esitetään tapauskuvaukset. Kiinnijääneiden perheisiin ja työnantajiin otetaan yhteys. Dumpenilla on sekä palkattuja työntekijöitä että toistasataa vapaaehtoistyöntekijää. Vapaaehtoistyöntekijät ovat esiintyneet nettialustoilla lapsina. Heitä kutsutaan sivustolla kalastajiksi. Lapseksi luulemaansa henkilöön yhteyttä ottaneesta käytetään nimitystä gädda (hauki). Dumpenissa julkaistuissa videoissa Sara Nilsson ja Patrik Sjöberg kohtaavat tapaamisen sopineita henkilöitä, jotka yleensä ovat odottaneet kohtaavansa 12–14-vuotiaan tytön tai pojan. Nilsson ja Sjöberg esittävät videoissa kysymyksiä yhteyttä ottaneille. Tietoja julkaistaan sekä Dumpen-sivustolla että sosiaalisen median kanavoissa. Vuonna 2024 Dumpenin Instagram-tilillä oli lähes satatuhatta seuraajaa ja Facebook-ryhmässä yli 260 000 jäsentä. Dumpen tavoittelee Ruotsissa lapsen seksuaalisen hyväksikäytön valmistelun kriminalisointia. == Kritiikki == Ruotsissa Dumpenia on kritisoitu siitä, ettei se vastaa paljastusten seuraamuksista paljastettujen henkilöiden lapsille. Dumpenin tunnettavuus on lisännyt varovaisuutta osalla lapsia lähestyvistä aikuisista. Dumpenin toiminnan on uutisoitu johtaneen useisiin itsemurhiinSusanna Nygren, Hängdes ut som pedofil – Lindas sambo tog sitt liv Aftonbladet 6.3.2022, viitattu 6.10.2024 , joista seitsemäs vahvistettu tapaus sattui kesällä 2024.Sjätte bekräftade självmordet efter Dumpen-uthängning Dagens ETC 13.6.2024, viitattu 6.10.2024 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Ruotsalaiset verkkosivustot Luokka:Osakeyhtiöt Luokka:Pedofilian vastainen aktivismi
WWE Speed Women’s Championship

WWE Speed Women's Championship on amerikkalaisen WWE:n luoma ammattipainin mestaruus, joka on tavoiteltavissa kaikkien kolmen WWE:n brändin naispainijoiden kesken. Mestaruus luotiin elokuussa 2024 ja siinä on ehtona aikaraja. Turnauksen ottelut kestävät 3 minuuttia ja finaali 5 minuuttia. Ottelut näytetään ainoastaan Speed-verkko-ohjelmassa. Ensimmäiseen turnaukseen osallistui 8 painijaa. Hallitseva mestari on Candice LeRae, joka voitti Iyo Skyn 4. lokakuuta 2024. Ottelu esitetään 9. lokakuuta 2024, jolloin WWE virallisesti tunnustaa LeRaen mestaruuskauden vasta alkavaksi. ==Mestaruusturnaus== ==Mestaruusvyön historia== # Mestari Kerta Päivämäärä Pitänyt (päivinä) Tapahtuma 1 Candice LeRae 1 4. lokakuuta 2024 + Speed ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen WWE Women’s Speed Championship- mestaruussivusto Luokka:Showpaini
Torinon egyptiläinen museo

Torinon egyptiläinen museo (Museo Egizio) on Torinossa sijaitseva, vuonna 1824 perustettu muinaisen Egyptin kulttuuriin ja taiteeseen keskittyvä museo. Museon muinaisen Egyptin esineistön kokoelma on toiseksi laajin maailmassa. Ainoastaan Kairon egyptiläisessä museossa on suurempi kokoelma. Museon papyruskokoelmaan kuuluu 700 kokonaista tai paloista koottua papyrusta. Kuuluisin näistä on Torinon papyrus eli Torinon kuningasluettelo. == Kuvagalleria == Il cosiddetto 'Papiro dei Re o Liste dei Re' 2 C1874vs 3.tif|Torinon papyrus TurinPapyrus1.jpg|Torinon papyruskartta, jossa on kuvattu Wadi Hammamatin kivilouhosten sijainti Turin statue of Seti II.jpg|Seti II:n patsas Statue of the god Ptah, granodiorite - Museo Egizio Turin C 86 p02.jpg|Ptah-jumalan patsas Statue of Ramses II from Karnak, granodiorite - C 1380 Museo Egizio (Turin) 01.jpg|Ramses II:n patsas Coperchio del sarcofago di Ibi, grande intendente di Nitocris, divina adoratrice di Amon 13S8390-HDR.tif|Ibin sarkofagi == Lähteet == Luokka:Italian museot Luokka:Torinon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Egyptologia Luokka:Historialliset museot
Kaido Kama

Kaido Kama (s. 18. joulukuuta 1957, Viljandi, Neuvosto-Viro) on virolainen poliitikko, luonnonsuojelija ja opettaja. Hän toimi Viron oikeusministerinä 1992-1994 sekä Viron sisäministerinä 1994-1995. Neuvosto-Viron vuosina Kama asui Viljandissa ja valmistui Viljandin 1. lukiosta vuonna 1975. Vuosina 1975-1976 hän opiskeli arkkitehtuuria Viron taideakatemiassa. Vuodet 1982-1990 hän työskenteli Antslan metsässä luonnonsuojelupäällikkönä. Kaido Kama oli mukana uuden itsenäisyyden poliittisissa aktiviteeteissa 1990-luvun alussa. Vuonna 1990 Kama valittiin Viron kongressiin. Hän oli myös kongressin toimeenpanevan elimen Viron komitean ja Viron perustuslakikokouksen jäsen. Vuonna 1990 hänestä tuli Viron korkeimman neuvoston jäsen ja sen omistusuudistuskomission puheenjohtaja. Viron itsenäisyyden palauttamisäänestyksessä hän oli yksi kahdesta Korkeimman neuvoston jäsenestä, jotka eivät ilmoittautuneet ja poistuivat äänestyksestä. Hän oli vuonna 1990 perustetun Viron konservatiivisen kansanpuolueen jäsen. Vuonna 1992 hänet valittiin Isänmaa liiton-listalta Riigikoguun. Hänen puolueensa oli mukana neljän puolueen liitossa, josta syntyi syksyllä 1992 Kansallinen kokoomuspuolue Isänmaa. Hänestä tuli yhtenä Isänmaa-puolueen edustajana puolueensa puheenjohtajan Mart Laarin johtamaa hallitusta. Keväällä Kama oli näkyvimpiä hahmoja Isänmaa-puolueessa käynnistyneessä valtataistelussa, jossa oli tavoitteena Laarin syrjäyttäminen. Laar säilytti kesäkuussa 1994 puoluekokouksessa asemansa johtaen Kaido Kaman ja useiden konservatiivipuoluetaustaisten eroamiseen Isänmaa-puolueesta. Samalla Kama erosi oikeusministerin tehtävästä. Kaido Kama oli Isänmaa-eron jälkeen mukana perustamassa syksyllä 1994 uutta puoluetta Tasavaltalaisten ja konservatiivien kansanpuolue. Kamasta tuli lyhytikäiseen, marrasku 1994 - huhtikuu 1995, Tarandin hallitukseen sisäministeri. Kama on työskennellyt muun muassa entisen pääministeri Juhan Partsin neuvonantajana, puolustusministeriön neuvonantajana sekä Remedia-yhtiössä ja Karulan kansallispuistossa. Vuodesta 1997 vuoteen 2004 Kama toimi Võru-instituutin johtajana. Kama on myös tunnettu luonnonsuojelija, joka on julkaissut lukuisia artikkeleita ja haastatteluja luonnonsuojelun tukemiseksi Virossa. Vuonna 1999 Kaido Kama osallistui Tiit Pruulin ja muiden aktivistien seurassa ensimmäiselle maailmanympärimatkalle purjeveneellä Lennuk Viron lipun alla. Sen pohjalta vuonna 2001 kirjoittamastaan kirjasta "Ümbreilma reisikirä" hän sai vuonna 2002 Bernard Kangro -kirjallisuuspalkinnon. Vuonna 2008 Kamasta tuli valtiontilintarkastaja Mihkel Oviirin neuvonantaja. Vuodesta 2018 lähtien hän on toiminut Postimees- sanomalehden toimittajana ja kirjoittanut artikkeleita ympäristöaiheista. == Lähteet == Luokka:Riigikogun jäsenet Luokka:Viron sisäministerit Luokka:Viron oikeusministerit Luokka:Isänmaaliiton poliitikot Luokka:Virolaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alexander Theatre Sessions

Alexander Theatre Sessions on suomalaisen Poets of the Fall -yhtyeen livealbumi, joka julkaistiin 11. joulukuuta 2020. Se äänitettiin Aleksanterin teatterissa, Helsingissä. Kappaleet ovat akustisia versioita heidän tunnetuimmista kappaleistaan. == Kappaleet == # King of Fools - 4:38 # War - 5:01 # The Sweet Escape - 4:30 # Dreaming Wide Awake - 4:19 # Fragile - 4:17 # False Kings - 4:20 # Angel - 4:49 # Lift - 5:30 # Jealous Gods - 4:53 # Children of the Sun - 4:59 # Rebirth - 4:30 # Carnival of Rust - 4:30 Luokka:Poets of the Fallin albumit Luokka:Vuoden 2020 konserttitallenteet
Ville Kolehmainen (jääkiekkoilija)

Ville Kolehmainen (s. 7. tammikuuta 2006 Mikkeli) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureita. Hän pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa. Kolehmaisen hanskakäsi on oikea. == Ura == Kolehmainen on Mikkelin Jukurien kasvatti. Ensimmäisellä U20-kaudellaan 2024–2025 hän nousi myös seuran SM-liigajoukkueeseen. Kolehmainen nostettiin Jukurien kokoonpanoon ensimmäisen kerran 18. syyskuuta 2024 otteluun Kiekko- Espoota vastaan, kun Eetu Anttila oli sairastunut. Hän toimi ottelussa kakkosmaalivahtina Markus Ruusulle. Kolehmainen teki liigadebyyttinsä kolmannessa ottelussaan 5. lokakuuta 2024 Pelicansia vastaan. Hän lähti otteluun kakkosmaalivahtina Anttilalle, mutta Kolehmainen vaihdettiin Jukurien maalinsuulle toisen erän lopulla ajassa 38.55. Häntä kohti ei lauottu 1.05 minuutin pelin aikana kertaakaan. Anttila palasi Jukurien maalinsuulle ottelun kolmanteen erään. == Muuta == Kolehmaisen isoveli Eetu on maajoukkuetason meloja. Veljesten isä on melonnan kajakkiyksikön 500 metrin olympiavoittaja Mikko Kolehmainen (Barcelona 1992). Ville Kolehmainen on harrastanut myös yleisurheilulajeista kiekon- ja moukarinheittoa Mikkelin Kilpa-Veikoissa sekä talvella hiihtoa Mikkelin Hiihtäjissä. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkomaalivahdit Luokka:Suomalaiset kiekonheittäjät Luokka:Suomalaiset moukarinheittäjät Luokka:Jukurien pelaajat Luokka:Vuonna 2006 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viron tasavaltalaispuolue

Viron tasavaltalaispuolue (, lyh. W) oli virolainen oikeistolainen poliittinen puolue, joka perustettiin perustettiin 9. maaliskuuta 1990 Viron ollessa vielä Neuvostoliittoon kuuluva Neuvosto-Viro. Tasvaltalaispuolueen aloitekeskus perustettiin 10. maaliskuuta, ja elokuussa se nimettiin uudelleen Tasavaltalaispuolueeksi. Perustajajäseniä olivat mm. Matti Päts, Leo Štarkov, Mart Nutt, Ülo Pärnits, Ott Sandrak, Peeter Ello, Ülo Nugis, Endel Lippmaa, Valeri Kalabugin, Anne Eenpalu, Indrek Kannik ja Agu Laius. Puolue toimi vuosina 1990-1992. Syksyllä 1992 Viron konservatiivinen kansanpuolue sulautui Viron kristillisdemokraattisen puolueen, Viron kristillisdemokraattisen liiton ja Viron konservatiivisen kansanpuolueen kanssa yhdeksi puolueeksi, jolloin muodostui Kansallinen kokoomuspuolue Isänmaa. Puolue oli mukana syyskuun 1992 riigikogun vaaleissa Mart Laarin johtamassa Isänmaa-vaaliliitossa, joka sai 29 paikkaa 101-jäseniseen riigikoguun. Laar muodosti hallituksen marraskuussa, ja entisistä tasvaltalaispuoluelaisista Indrek Kannik kuului vuonna 1994 ministerivaihdosten jälkeen puolustusministerinä keväällä 1994 Laarin hallitukseen. Vastaavasti entinen tasavaltalaispuoluelainen Ülo Nugis puolestaan toimi Riigikogun puhemiehenä 1992-1995 eli koko vaalikauden ajan. Tasavaltalaispuoluetaustainen Nugis oli käynyt juuri kesällä 1994 häviöön päättyneen valtataistelun Isänmaa-puolueessa puheenjohtaja ja pääministeri Mart Laarin kanssa ennen eroaan isämaaliitosta. Nugisin ero vei mukanaan kesän ja syksyn 1994 aikana useampia entisiä tasavaltalaispuoluetaustaisia erosi hallituspuolue Isänmaasta ja perusti lokakuussa uuden puolueen Tasavaltalaisten ja konservatiivien kansanpuolue. == Lähteet == Luokka:Viron puolueet
Rebstein

Rebstein on kunta Rheintalissa, Sankt Gallenin kantonissa Sveitsissä. == Historia == Rebstein mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1270 nimellä Rebistain. == Lähteet == Luokka:Sveitsin kunnat
Jyväskylän vankila

Jyväskylän vankila on Jyväskylän Tourulassa sijaitseva avovankila. Vankila korvasi Laukaan vankilan vuonna 2020. Vankilan siirtoa Laukaasta Jyväskylään suunniteltiin jo vuonna 2012. Siirron syynä oli se, että Laukaan rakennukset olisivat vaatineet isoja peruskorjauksia. Gradia järjestää vankilassa ammatillista koulutusta. Vankilassa on miesvangeille 52 paikkaa ja 18-20-vuotiaille miehille kahdeksan paikkaa. ==Lähteet== Luokka:Suomen vankilat Luokka:Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tourula
Albert Oesch (taiteilija)

Albert Justus Oesch (20. lokakuuta 1907 St. Gallen, Sveitsi - 26. elokuuta 1936 St. Gallen, Sveitsi) oli sveitsiläinen kuvanveistäjä ja lasimaalari. == Elämä ja työ == Oesch varttui nuorimpana neljästä sisaruksesta St. Gallenin kaupungin ja Wittenbachin kunnan rajalla, missä hänen isänsä Otto Oesch johti Bruggwaldin tiilitehdasta. Peruskoulun jälkeen hän muutti vuonna 1920 St. Gallenista Appenzelliin ja aloitti yliopisto-opinnot Appenzellin yliopistossa, katolisessa sisäoppilaitoksessa, jossa oli lukiokoulutus. Hänen taitonsa piirtää ja maalata tuli ilmi varhain. Vuonna 1925 hän jätti lukion, koska hänen uratavoitteensa olivat muuttuneet. Lyhyen aikaa hän kävi St. Gallenin kauppakoulun taidekäsityöosastolla oppimassa maalausta. Vuonna 1926 hänen opettajansa löysi Oeschille kuvanveistäjän oppisopimuskoulutuksen Wilhelm Meierille, joka tuolloin oli tunnettu kuvanveistäjä St. Gallenissa. Hän suoritti koulutuksen neljässä vuodessa erittäin hyvillä arvosanoilla. Tästä seurasi täydennyskoulutus Kölnissä veiston ja lasimaalauksen työpajassa. == Teoksia == Tiedosto:Flawil katolika preghejo 219-2.jpg|Lasimaalaus Flawilin katolisessa kirkossa. Tiedosto:St.Justus Kirche Petrus und Franziskus.jpg|Flumsin Pyhän Justuksen kirkon kaappi ikkunat. Tiedosto:Albert Oesch-Emmaus 2-2.jpg|Jeesus opetuslasten kanssa Emmauksesta, Itäisellä hautausmaalla, St. Gallen (1933). Tiedosto:Albert Oesch- Melser Muttergottes.jpg|Melsin Jumalanäiti, Melsin hautausmaalla, St. Gallen kantonissa. Tiedosto:Albert Oesch- Vater Gemperli Bronze 2.jpg|Bernhard Gemperli senior (1900–1975), pronssivalupatsas. Tiedosto:Albert Oesch- Christophorus 1-2.jpg|Terrakottapatsas. == Lähteet == == Kirjallisuus == * Iso Baumer : Albert Oesch 1907–1936. Elämäkerta. ensimmäinen versio 1948 (julkaisematon), tarkistettu 1. joulukuuta 2009, Niedermann Druck, St. Gallen. * Vähän tunnettuja sivuja modernissa St. Gallenin taidehistoriassa. Julkaisussa: Itä-Sveitsi 12. joulukuuta 1964, s. 13. * Paul Pfiffner: Nuoren taiteilijan haudalla. Kuvanveistäjä Albert Oeschin muistolle. (Muistokirjoitus). Julkaisussa: Eastern Switzerland , 29. elokuuta 1936. Luokka:Sveitsiläiset kuvanveistäjät Luokka:Lasimaalarit Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Keltaviirupenta

Keltaviirupenta (Pentapodus emeryii) on pentoihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan lämpimissä vesissä indopasifisella merialueella. == Koko ja ulkonäkö == Keltaviirupenta kasvaa useimmiten noin 15–18 cm pitkäksi, mutta suurimmat yksilöt voivat olla 25–35 cm pitkiä. Kalan vatsaevät ovat pitkät ja pyrstöevän kärkiruodot ovat pidentyneet rihmamaisiksi. Täysikasvuisen keltaviirupennan selkä on kirkkaan sininen ja vaalenee vatsaa kohden. Kuono on keltainen ja selässä sekä kyljessä on keltainen poikkijuova. == Levinneisyys ja elintavat == Keltaviirupentaa tavataan Jaavalta Filippiineille ja Australian luoteisosiin. Laji elää parvissa koralliriutoilla ja syö muun muassa kaloja, äyriäisiä ja matoja. Keltaviirupentaa kalastetaan ja toisinaan sitä pidetään merivesiakvaarioissa == Lähteet == Luokka:Ahvenkalat
Nenäinniemen päiväkotikoulu

Nenäinniemen päiväkotikoulu on Jyväskylän Nenäinniemen kaupunginosassa toimiva peruskoulu vuosiluokille 1–3, jonka yhteydessä toimii päiväkoti ja esikoulu. Päiväkotikoululla on kaksi rakennusta: päärakennus eli Nenäinniemitalo sekä viereinen Essujen talo. Koulussa on 88 oppilasta (20.1.2025). Koulun rehtori on Juhana Autio, joka toimii samalla Tikan koulun rehtorina. == Historiaa == Nenäinniemen asuinalueen rakennuttamisen alettua 1980-luvulla koulua suunniteltiin aluksi Päijänteen Pohjanlahden rannalle. Samassa suunnitelmassa Nenäinniemi olisi yhdistetty Ristikiveen sillalla, jolloin koulu olisi ollut Nenäinniemen ja Ristikiven yhteinen. Suunnitelmasta kuitenkin luovuttiin ja koulu päätettiin rakentaa nykyiselle paikalleen. Jyväskylän kaupungin Rakennusviraston Talonsuunnitteluosaston rakennuttama, Ulla Rannanheimon suunnittelema päärakennus valmistui vuonna 1993. Postmodernismia edustava epäsymmetrinen päärakennus on luokiteltu maakunnallisesti arvokkaaksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Koulua suuniteltiin lakkautettavaksi kaupungin vuoden 2014 päiväkoti- ja kouluverkkosuunnitelman luonnoksessa. Pohjanlammen koulun laajennuksen arvioitiin valmistuvan vuonna 2017, jonka jälkeen Nenäinniemen koulutilat olisi luonnoksen mukaan poistettu käytöstä. == Lähteet == Luokka:Jyväskylän peruskoulut Luokka:Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat