EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Plastic Ono Band

Plastic Ono Band on John Lennonin vuonna 1969 perustama yhtye. Alun perin The Beatlesin jäsenenä maailman tunnetuimpien muusikoiden joukkoon noussut Lennon perusti Plastic Ono Bandin rauhankampanjaansa varten, ja se oli hänen toinen yhtyeensä ja aluksi sivuprojekti, kunnes Beatles hajosi. Plastic Ono Bandin ensimmäinen single oli Give Peace a Chance, jonka Lennon oli säveltänyt hänen ja Yokon yhteisellä häämatkalla. Single menestyi oikein hyvin, ja kappaleesta itsestään tuli ikoninen. Yhtyeen toinen single oli Cold Turkey, jonka Lennon oli alun perin säveltänyt Beatlesille seuraavaksi singleksi, mutta koska muut Beatlesin jäsenet eivät halunneet sitä singleksi, Lennon päätti julkaista sen Plastic Ono Bandin kanssa. Vuonna 1969 Lennon järjesti rauhankonsertin Torontossa Plastic Ono Bandin kanssa. Yhtyeeseen liittyivät konserttia varten Eric Clapton, Klaus Voormann ja Alan White. Konsertti oli suuri menestys, ja sitä julkaistiin myös livealbumi Live Peace in Toronto 1969. Albumilla on myös jam-sessio, jolla soittaa The Beatlesin jäsen ja soolokitaristi George Harrison. Vuonna 1970 Beatles hajosi ja Lennon vaihtoi Plastic Ono Bandin nimeksi John Lennon and the Plastic Ono Band. Tällä nimellä yhtye julkaisi kaksi albumia, Lennonin ensimmäisen sooloalbumin John Lennon/Plastic Ono Band sekä Yoko Onon albumin Yoko Ono/Plastic Ono Band. Molemmilla albumeilla Plastic Ono Band on vain taustayhtye. Yhtye julkaisi myös yhden singlen Instant Karma, joka oli Lennonin sävellys ja menestyi singlelistoilla erittäin hyvin nousten lähelle ykköspaikkaa. Vuonna 1971 Lennon lähti kokonaan soolouralle, ja hänen seuraava albuminsa Imagine julkaistiin ilman Plastic Ono Bandia kuten hänen seuraavatkin albuminsa. Virallisesti Plastic Ono Band ei koskaan hajonnut, mutta käytännössä sen toiminta loppui vuonna 1971. Vuonna 2009 Plastic Ono Bandin toiminta alkoi uudelleen, kun se julkaisi uuden EP:n uudella kokoonpanolla. Alkuperäisjäsenistä mukana oli vain Yoko Ono; John Lennon oli kuollut vuonna 1980. Myös muun muassa Lennonin ja Onon yhteinen poika Sean Lennon soittaa uudessa Plastic Ono Bandissa. == Diskografia == *Live Peace in Toronto 1969 (1969) *John Lennon/Plastic Ono Band (1970) *Yoko Ono/Plastic Ono Band (1970) *Fly (1971) *Don't Stop Me! EP (2009) *Between My Head and the Sky (2009) *The Flaming Lips with Yoko Ono/Plastic Ono Band EP (2011) *Take Me to the Land of Hell (2013) == Lähteet == *http://yopob.com/ Luokka:Brittiläiset yhtyeet Luokka:John Lennon
Louis Becke

George Lewis Becke, muita nimiä: Louis Becke ja Lewis Becke (18. kesäkuuta 1855 Port Macquarie, Uusi Etelä-Wales, Australia – 18. helmikuuta 1913 Sydney, Australia) oli australialainen kirjailija. Hän vietti pitkiä ajanjaksoja eteläisen Tyynenmeren saarilla, jotka innoittivat useita hänen teoksiaan. Suurin osa hänen teoksistaan käsitteleekin Oseaniaa. ==Elämäkerta== Becken vanhemmat olivat englantilaissyntyisiä. Isä oli virkailija paikallisessa Petty Sessions -oikeusistuimessa. Becke aloitti koulunkäynnin vasta kaksitoistavuotiaana, kun perhe muutti Sydneyyn. Kahden vuoden kuluttua hän jo kuitenkin lähti San Franciscoon, jossa hän tutustui pahamaineiseen Bully Hayesiin, mutta palasi Australiaan 1871. Hän työskenteli pian Hayesin palveluksessa lastinvalvojana. Hän oli Hayesin laivalla Leonoralla, kun se joutui pyörremyrskyyn ja tuhoutui Karoliineilla. Hän kertoo tapahtumista kirjassaan Ridan, the Devil, and Other Stories (1899). Hän työskenteli eri ammateissa ja avioitui Tuvalussa Nukufetaussa paikallisen tytön Nelea Tikenan kanssa. Menetettyään omaisuutensa haaksirikossa hän lähti Tuvalusta ja jätti vaimonsa sinne. Britanniassa ja Marshallinsaarilla viettämiensä vuosien jälkeen hän palasi Australiaan 1885. Becke avioitui Elizabeth (Bessie) Maunsellin kanssa 1886, ja perhe muutti 1888 Townsvilleen. 1892 hän palasi Sydneyyn. Kun töitä ei löytynyt, hän ryhtyi kirjoittamaan tavattuaan Ernest Favencin kautta toimittaja J. F. Archibaldin, joka kehotti häntä hyödyntämään kokemuksiaan Etelämerellä. Ensimmäinen kertomus oli "Tis in the Blood", joka ilmestyi 6 toukokuuta 1893. Vuoden kuluttua ilmestyi novellikokoelma By Reef and Palm. Hän kirjoitti kaikkiaan 34 kirjaa, joista 13 romaania, kuusi yhdessä Walter James Jefferyn kanssa. Australialainen kirjailija ja kirjallisuudentutkija Colin Roderick pitää hänen merkittävimpinään teoksia Adventures of a Supercargo (1906) ja The Adventures of Louis Blake (1909). Kirjat olivat menestyksiä, mutta sopimuksellisista syistä hän hyötyi niistä itse hyvin vähän. Hän ajautui konkurssiin 1894. Hän erosi vaimostaan 1896 ja muutti Englantiin tyttärensä ja naisystävänsä Fanny Sabina Longin kanssa. Heidät vihittiin 1908, vaikka aiempi avioliitto oli yhä voimassa. Hän kävi vielä Tyynellemerellä tutkimassa kansanrunoutta, mutta palasi Sydneyyn 1909 ja keskittyi kirjoittamaan. Hän oli velkainen ja juopotteli. Hän sairasteli ja kuoli syöpään. Becke sai postuumisti 1913 Commonwealth Literary Fund Fellowships -stipendin, joka myönnettiin hänen leskelleen Fanny Beckelle. ==Suomennetut teokset== * Helmenpyydystäjä Barry: romaani Etelämereltä (Edward Barry (South Sea pearler), 1913), Helsinki: Otava, 1927. Tähtisarja 64. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Sally O'Neill: Becke, George Lewis (Louis) (1855–1913) * Louis Becke * Louis Becken teoksia Internet Archivessa * Louis Becken teoksia Project Gutenbergissa Luokka:Australialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1855 syntyneet Luokka:Vuonna 1913 kuolleet
Atapuerca

Atapuerca on kunta Espanjassa Burgosin maakunnassa. Kunnassa asuu noin 190 asukasta (2015).Instituto Nacional de Estadística Atapuercan lähistön luolista on löydetty Euroopan vanhimmat tunnetut ihmisensukuisten lajien fossiilit ja kivityökalut. Ne on ajoitettu välille 780 000 - miljoona vuotta sitten. Tunnetuin paikka on Sima de los huesos, josta on löytynyt noin 30 heidelberginihmisen, neandertalinihmisen suoran esi-isän luurankoa. Tutkijat kiistelevät siitä, johtuuko luurankojen kasautuminen luonnonvoimista vai hautauskulttuurista. Atapuerca on Unescon maailmanperintökohde.Archaeological Site of Atapuerca Unesco == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Espanjassa Luokka:Burgosin maakunta
Global War on Terrorism Expeditionary Medal

Global War on Terrorism Expeditionary Medal (GWOTEM, ) on Yhdysvaltain asevoimien kunniamitali, joka perustettiin maaliskuussa 2003 presidentti George W. Bushin asetuksella. Mitalilla palkitaan terrorisminvastaisessa sodassa 11. syyskuuta 2001 jälkeen kunnostautuneet. * mitalin nauha Mitalin saadakseen sotilaan täytyy palvelle vähintään 30 päivää yhtäjaksoisesti tai muutoin 60 päivää taistelutehtävissä Yhdysvaltain ulkopuolella terrorismin vastaisessa taistelussa. Taisteluissa kuolleille tai haavoittuneille aikavaatimus ei päde. Mitali voidaan myöntää myös postuumisti. Sotilaan on myös täytynyt palvella jossakin seuraavista operaatioista (sulkeissa vuodet, jolloin operaatio oli käynnissä): * Enduring Freedom (2001–2014) * Iraqi Freedom (2003–2010) * Nomad Shadow (2007–) * New Dawn (2010–2011) * Observant Compass (2011–2017) * Inherent Resolve (2014–) * Freedom's Sentinel (2015–2021) * Odyssey Lightning (2016–2017) * Operation Pacific Eagle (2017–) Ensimmäiset operaatiot joista mitali myönnettiin olivat Operaatio Enduring Freedom ja operaatio Iraqi Freedom. Heinäkuun 2005 jälkeen Irakista tai Afganistanista ei ole myönnetty mitaleja, jolloin Irakin ja Afganistanin kampanjamitalit otettiin käyttöön. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain sotilasansiomitalit
Kiertokaukoputki

thumb|Kiertokaukoputki Kiertokaukoputki on kenttätykissä käytettävä suuntainlaite. Kiertokaukoputkeen (lyhennetään KKP) asetetaan haluttu sivusuunta ("sivuluku") ja tykin putkea kierretään samaan aikaan kiertokaukoputken läpi tähystäen, kunnes kiertokaukoputken ja yleensä vasemmalle takaviistoon asetetun kollimaattorin asetusmerkit ovat päällekkäin. Kiertokaukoputkea ja kollimaattoria käytettäessä tykin lavetin ei tarvitse olla tarkasti suunnattu. Kiertokaukoputkea voidaan käyttää myös suora- ammuntatähtäimenä, joskin etenkin venäläisvalmisteisten kenttätykkien vakiovarustukseen kuuluu erityinen suora-ammuntaan tarkoitettu tähtäinkaukoputki (TKP). Luokka:Tykistö
Doñanan kansallispuisto

Doñanan kansallispuisto () sijaitsee Andalusiassa, Espanjan lounaisosassa. Alueen pinta-ala on hehtaaria, ja se on Espanjan suurin kansallispuisto. Doñanan biodiversiteetti on Euroopan oloissa ainutlaatuinen, sillä siellä on pienellä alalla monenlaisia elinympäristöjä, siellä vuorottelevat marskimaa ja dyynit, merivesi, murtovesi ja makeavesi. Puisto toimii levähdyspaikkoina monille muuttolinnuille. Siellä elää uhanalaisia lajeja kuten espanjanilves ja pyreneidenkeisarikotka. Siellä on myös villisikoja, mangusteja, mäyriä ja hirvieläimiä. Puistossa tavataan 8 kalalajia, 10 sammakkoeläinlajia, 19 matelijalajia, 30 nisäkäslajia ja 360 lintulajia, joista 127 pesii säännöllisesti puistossa. Aluetta uhkaavat monet maankäytön paineet erityisesti maatalous ja veden pumppaaminen viljelyksille. Keväällä 2023 pitkään jatkunut kuivuus ja veden laiton pumppaaminen olivat saaneet aikaiseksi puiston läpikotaisen kuivumisen. 25\. huhtikuuta 1998 läheisen kaivoksen jätevedet karkasivat alueen läpi virtaavaan Guadiamar -jokeen ja vaaransivat puiston herkän luonnon. Doñanan kansallispuisto on ollut Unescon maailmanperintöluettelon kohde vuodesta 1994. == Kuvia == Tiedosto:El Acebuche 03.jpg Tiedosto:Wetlands in Donana.jpg Tiedosto:El Porrón.jpg Tiedosto:Paisaje en el Parque de Doñana, España, 2015-12-07, DD 16.JPG Tiedosto:DonanaBlickAufDieDünen.jpg Tiedosto:Pinus pinea Doñana 1.jpg == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Doñanatour * Doñanan luonnonpuistoksi * en Waste Magazine: Parque Nacional de Doñana, Dunas Moviles Sivu on linkkisivu kasvien kuviin. * Paradores de Turismo: Discover Doñana, Spain’s Most Unique National Park Luokka:Espanjan kansallispuistot Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Espanjassa Luokka:Andalusia
Kollimaattori

Kollimaattori (latinan sanasta collimare, "tähdätä viivaan"Uusi sivistyssanakirja 1990, s. 340 hakusana kollimaatioviiva) on eräissä optisissa laitteissa käytettävä korjauslaite tai -järjestelmä. Tykistön terminologiassa kollimaattori on kenttätykkien suuntaukseen käytettävä optinen laite, joka asetetaan paikoilleen tykin perussuuntaan asettamisen jälkeen. Tässä yhteydessä kollimaattori on eräänlainen yleensä kolmijalalla seisova kaukoputki, jonka linssistössä on asetusmerkkejä. Kun kollimaattorin ja kiertokaukoputken asetusmerkit ovat kiertokaukoputkesta tähystettynä päällekkäin, kenttätykin putki on suunnattu sivusuunnassa haluttuun suuntaan. ==Lähteet== * ==Viitteet== Luokka:Optiikka Luokka:Tykistö
Afrikankultakissa

Afrikankultakissa (Caracal aurata) on kissaeläin (Felidae), joka elää Länsi- ja Keski-Afrikan trooppisissa sademetsissä. Se saalistaa öisin. Laji on läheistä sukua aavikkoilvekselle ja servaalille. == Ulkonäkö ja koko == Nimensä afrikankultakissa on saanut kullankeltaisesta turkista, joka voi olla täplikäs tai täplätön. Afrikankultakissa voi olla häntineen jopa 140 senttiä pitkä.Burnie, David: Matka eläinten maailmaan, WSOY, 2004, ISBN 951-0-29414-4 (alk. teos: The Concise Animal Encyclopedia, 2003) == Uhanalaisuus == Laji on luokiteltu vaarantuneeksi, ja sitä uhkaavat metsien hakkaaminen ja metsästys. == Lähteet == Luokka:Kissaeläimet Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Hatsina–Iivananlinna-rata

Hatsina–Iivananlinna-rata eli entinen Baltian rautatie on Venäjän rataverkkoon kuuluva rautatie, joka kulkee läpi Leningradin alueen Hatsinasta Iivananlinnan. Rata jatkuu edelleen Narvan kautta Tallinnaan. Valmistuttuaan 1870 se oli osa Paldiskin ja Pietarin välistä ratayhteyttä eli Baltian rautatietä. Luokka:Venäjän rataverkko Luokka:Leningradin alue Luokka:Jaaman piiri
Ben Elf

Ben Elf (s. 1988) on Helsingissä asuva suomalainen taikuri. Elf esiintyy yritys-, messu- ja yksityistilaisuuksissa. Näiden lisäksi hän toimii taikurina Bisnestaikurit Oy:lle. Sivutoimisesti hän opettaa taikuriopettajana Linnanmäen sirkuskoulussa. Hän on Suomen Taikapiiri ry:n ja Suomen Taikurit ry:n jäsen. Elf aloitti esiintymisen vuonna 1998. Hänellä on esityksissään visuaalisia silmänkääntö- ja sorminäppäryysilluusioita, sekä mentalismi-illuusioita, mitä ovat esimerkiksi illuusion luonti ajatusten lukemisesta, ennalta tietämisestä ja kaukonäköisyydestä. __NOTOC__ == Saavutuksia == * Nuorten lavataikuuden suomenmestaruus 2004 * Nuorten lähitaikuuden suomenmestaruus 2006 * Nuorten lavataikuuden ensimmäinen sijoitus 2006 * Suomen Taikurit ry:n kiertopalkinto viihteellisimmästä ohjelmasta 2006 * Viihdetaikuuden Ystävät -yhdistyksen stipendi 2006 * Ravintolataikuuskilpailuiden 3. suomalainen 2019 == Lähteet == * * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Taikuri Ben Elfin kotisivut Luokka:Suomalaiset taikurit Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rantapohja

Rantapohja on Pohjois-Pohjanmaalla ilmestyvä paikallinen sanomalehti. Se ilmestyy kaksi kertaa viikossa, tiistaisin ja torstaisin, ja sen levikki oli 7 899 kappaletta vuonna 2016. Lehteä julkaisee Rantapohja Oy, ja sen pääkonttori sijaitsee Haukiputaalla Oulussa. Lehti leviää Oulussa Haukiputaan lisäksi Kiiminkiin, Ylikiiminkiin, Yli-iihin ja Pateniemeen. Lehdellä on suuri lukijapeitto myös Iissä. == Lähteet == Luokka:Oulun media Luokka:Suomalaiset paikallislehdet
Sari Juntunen

Sari Juntunen (o.s. Juhola, s. 25. marraskuuta 1964) on suomalainen kestävyysjuoksija ja maratonin kaksinkertainen Suomen mestari. Juntunen voitti SM-kultaa maratonilla vuosina 1992 ja 1998. Hän on saavuttanut yhteensä kuusi SM-mitalia. == SM-mitalit == * Kultaa : Maraton, 1992 (2.44.39) : Maraton, 1998 (2.46.53) * Hopeaa : Maraton, 1997 (2.48.35) * Pronssia : Maraton, 1993 (2.48.05) : Maraton, 1995 (2.52.07) : Puolimaraton, 1999 (1.20.03) == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Servaali

Servaali (Leptailurus serval, aiemmin Felis serval) on kissaeläin, joka elää pensas- ja ruohomailla Afrikassa. ==Tuntomerkit== Servaali muistuttaa ulkonäöltään gepardia mutta on sitä pienempi. Solakalla servaalilla on pitkät jalat, pitkä kaula ja korkealle nousevat suuret korvat. Turkin pohjaväri vaihtelee kellertävästä kupariseen, turkissa on mustia täpliä, ja kyljissä ja raajojen yläosissa on suuria vaaleita laikkuja. Servaalilla on 24–45 senttimetriä pitkä häntä.The ServalOtavan Iso tietosanakirja, osa 6, palsta 1307. Otava, 1967. Häntineen servaalin pituus on jopa 130 senttimetriä.Burnie, David: Matka eläinten maailmaan, s. 276. WSOY, 2004. ISBN 951-0-29414-4 (alk. teos: The Concise Animal Encyclopedia, 2003) == Ravinto ja saalistaminen == Servaalit syövät yleensä alle 200 g painavia eläimiä kuten jyrsijöitä, lintuja, matelijoita, sammakkoja ja hyönteisiä. Joskus se voi kuitenkin tappaa suurempiakin saaliseläimiä kuten flamingoja, jäniksiä ja nuoria antilooppeja. Harvoin servaalit syövät myös raatoja. Servaalit saalistavat yleensä päiväsaikaan. Ne lähtevät liikkeelle auringonnousun aikaan, lepäävät muutaman tunnin puolenpäivän aikana ja jatkavat saalistusta auringonlaskuun saakka. Servaali on melko hidas juoksija, mutta pitkien jalkojensa ansiosta sen on helppo kävellä korkeassa ruohikossa, ja pitkästä kaulasta ja tarkasta kuulosta on hyötyä jyrsijöiden paikallistamisessa. Havaittuaan jyrsijän servaali hypähtää jopa kahden metrin korkeuteen ja laskeutuu uhrinsa päälle. Se ei aina tapa saalista heti vaan jää leikkimään sillä jopa usean minuutin ajan. Se ei yleensä saalista kovalla tuulella, koska silloin sen on vaikea kuulla saaliseläintensä äänet. == Lisääntyminen == Servaali tekee pentuja yleensä kerran vuodessa. Kantoaika on noin 70 päivää. Poikueessa on kaksi tai kolme pentua, joskus neljä. Emo ilmeisesti hoitaa poikaset yksin ilman uroksen tai muiden naaraiden apua. Lähtiessään metsästämään emo kätkee poikaset heinikkoon tai koloon ja aika ajoin vaihtaa niiden piilopaikkoja. Päivän mittaan emo käy ruokkimassa poikasia. Kasvettuaan poikaset osallistuvat emon kanssa metsästysretkille. Aikuisina naaraspoikaset saattavat jäädä asustelemaan emonsa lähistölle, mutta urokset lähtevät etsimään omia metsästysmaitaan. == Lemmikkinä == Joissain Yhdysvaltain osavaltioissa servaalia saa pitää lemmikkinä. Laji ei kuitenkaan käyttäydy kotikissan tavoin, joten sitä joudutaan yleensä pitämään häkissä. Kesykissan kanssa risteytetty servaali eli savannikissa (savannah) on usein servaalia kesympi ja helpompi pitää. Myös kotikissasta on jalostettu servaalilta näyttävä rotu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Servaali (Leptailurus serval) *ITIS: Leptailurus serval *Pherobase: Semiochemicals of Leptailurus serval, the Serval Luokka:Kissaeläimet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Ponkilan silta

Ponkilan silta on teräsrakenteinen, puukantinen riippusilta Muhosjoen yli Muhoksen keskustaajamassa. Sillan on suunnitellut insinööri Lauli Ilmoniemi vuonna 1928, ja silta on valmistunut vuonna 1931. Sillan pituus on 71 metriä, jänneväli 60 metriä ja hyötyleveys 3,6 metriä. Suurin aukko on 58 m. Museosillaksi Ponkilan silta hyväksyttiin vuonna 1982. Silta suljettiin moottoriajoneuvoliikenteeltä vuonna 1992, ja se on siitä lähtien palvellut kevyen liikenteen väylän siltana. Silta kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. == Lähteet == * Tiehallinto: Museotiet ja -sillat. 2002 * Pohjois-Pohjanmaan kulttuurihistoriallisesti merkittävät kohteet Osa 1. Pohjois-Pohjanmaan Seutukaavaliiton Julkaisu A:115. (Oulu, 1993) ISBN 951-9328-53-X s. 156 === Viitteet === Luokka:Muhoksen liikenne Luokka:Muhoksen nähtävyydet Luokka:Muhoksen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen tieliikenteen museosillat Luokka:Suomen riippusillat Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Kevyen liikenteen sillat Luokka:Suomen tieliikennesillat
Saitaman prefektuuri

Saitaman prefektuuri () on yksi Japanin 47 prefektuurista. Se sijaitsee Honshūn saaren itäosassa Kantōn alueella Tokion pohjoispuolella. Prefektuurin pääkaupunki on Saitama. Alue on osa Suur-Tokiota, ja valtaosaa prefektuurin kaupungeista voidaankin pitää Tokion lähiöinä. Prefektuurissa on 7 239 813 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 3 797,75 neliökilometriä. == Aluejako == Saitaman prefektuuri jakautuu 40 kaupunkiin ja 23 muuhun kuntaan, joista 22 on maaseutukaupunkeja ja yksi on kyläkunta. Kunnat kuuluvat kahdeksaan piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. Saitaman kaupunki jakautuu suuralueisiin. ;Kaupungit * Ageo * Asaka * Chichibu * Fujimi * Fujimino * Fukaya * Gyōda * Hannō * Hanyū * Hasuda * Hidaka * Higashi- Matsuyama * Honjō * Iruma * Kasukabe * Kawagoe * Kawaguchi * Kazo * Kitamoto * Koshigaya * Kōnosu * Kuki * Kumagaya * Misato * Niiza * Okegawa * Saitama (pääkaupunki) * Sakado * Satte * Sayama * Shiki * Shiraoka * Sōka * Toda * Tokorozawa * Tsurugashima * Wakō * Warabi * Yashio * Yoshikawa ;Kunnat piirikunnittain Piirikunta Kunta Chichibu Higashi-Chichibu · Minano · Nagatoro · Ogano · Yokoze Hiki Hatoyama · Kawajima · Namegawa · Ogawa · Ranzan · Tokigawa · Yoshimi Iruma Miyoshi · Moroyama · Ogose Kita-Adachi Ina Kita- Katsushika Matsubushi · Sugito Kodama Kamikawa · Kamisato · Misato Minami- Saitama Miyashiro Ōsato Yorii == Historia == Saitaman prefektuuri oli aiemmin osa Musashin provinssia, joka sisälsi myös Tokion alueen. Saitama tunnettiin viljavana maatalousalueena, joka tuotti suuren osan Kantōn alueen ruokatarpeesta. Toisen maailmansodan jälkeen, kun Tokio kasvoi vauhdikkaasti ja nopeutuvat liikenneyhteydet sallivat pidemmät matkustusajat, puute maasta Tokiossa johti Saitaman prefektuurin nopeaan kasvuun. Prefektuurin väkiluku on lähes kolminkertaistunut 1960-luvulta. Suurin osa Saitaman kaupungeista on liitetty rautatein Tokion keskustaan, ja ne toimivat Tokion nukkumalähiöinä. == Matkailu == Suurin osa Saitaman nähtävyyksistä sijaitsee prefektuurin pohjoisosassa, joka tunnetaan Chichibun alueena. Chichibu on luonnoltaan monimuotoinen, lievästi vuoristoinen alue, joka on prefektuurin ja lähialueiden asukkaiden keskuudessa suosittu retkikohde helpon sijaintinsa ja hyvien yhteyksiensä vuoksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Prefektuurin internetsivut *
Feliciano Rivilla

Feliciano Muñoz Rivilla (21. elokuuta 1936 Ávila – 6. marraskuuta 2017) oli espanjalainen jalkapalloilija. Rivilla oli alun pitäen Real Madridin kasvatti, mutta hänen uransa suurseurassa ei edennyt juniori- ja reservijoukkueita pidemmälle ja täten hän oli pakotettu etsimään peliaikaa muualta. Hänen ensimmäinen seuransa pääsarjatasolla oli toinen madridilaisjoukkue Rayo Vallecano, jonne hän siirtyi vuonna 1956. Viimeinen pysäkki pääkaupungin sisällä oli Atlético Madrid, jonne oikea laitapuolustaja siirtyi vuonna 1958 ja josta lopulta tuli hänen jalkapalloilullinen kotinsa. Atléticossa hän voitti yhden liigamestaruuden (1966), kolme cup-mestaruutta (1960, 1961 ja 1965) sekä Euroopan Cup-voittajien cupin (1962). Kaikkiaan Rivilla pelasi Atléticossa 356 ottelua (244 liigassa, 66 cupissa ja 46 eurokentillä) tehden neljä maalia. Rivillan yhteensä kymmenen kautta kestänyt ura päättyi vuonna 1969 järjestettyyn jäähyväisotteluun brasilialaista Santosia vastaan. Vaikka Rivilla siirtyi ammattilaisuransa jälkeen liike-elämään perustamalla kodinkoneita myyvän yrityksen, hän ei kuitenkaan kokonaan jättänyt jalkapalloilua ja toimikin aktiivisesti espanjalaisten entisten maajoukkuepelaajien yhdistyksessä. Rivillan ura Espanjan maajoukkueessa oli myös poikkeuksellisen menestyksekäs. Sen ehdoton kohokohta oli kotikisoissa voitettu Euroopan mestaruus vuonna 1964, joka oli maan ensimmäinen arvoturnausvoitto A-maajoukkuetasolla. Hän osallistui myös kahteen MM- lopputurnaukseen, Chilessä 1962 ja Englannissa 1966. Rivilla edusti maataan kaikkiaan 26 kertaa ja oli aina 1990-luvulle saakka eniten Atléticon paidassa maajoukkuekutsuja saanut espanjalaispelaaja. Vain kolme espanjalaispelaajaa, Fernando Torres, Kiko ja Manolo, ovat pystyneet ylittämään Rivillan maaottelumäärän edustaessaan sarjatasolla Atléticoa. Nykyjalkapallossa hyvältä laitapuolustajalta edellytetään puolustustehtävien lisäksi myös hyökkäyspelin tukemista omilla nousuilla. Tämä vaatii pelaajalta juoksuvoimaa sekä kykyä pitää ja kuljettaa palloa. Nämä kaikki ominaisuudet yhdistyivät Rivillassa ja häntä pidetäänkin yhtenä ensimmäisistä hyökkäävistä laitapuolustajista espanjalaisessa jalkapallossa. ==Lähteet== Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Euroopan mestarit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Tharsis

Tharsis on laaja tuliperäinen ylänköalue Marsissa. Se on saanut nimensä Raamatussa mainitun Tarsiksen mukaan. Alue sijaitsee Marsin päiväntasaajalla, Valles Marineris -kanjonin länsipuolella. Ylänkö muodostui noin 3–4 miljardia vuotta sitten ja se on rakenteeltaan noin 10 km korkea pullistuma, jonka läpimitta on noin 4 000 km. Tharsiksella ovat aurinkokunnan suurimmat tulivuoret, Olympus Mons, Ascraeus Mons, Pavonis Mons ja Arsia Mons. ==Lähteet== Luokka:Mars Luokka:Ylängöt
Reindeer Island

Reindeer Island on saari Winnipegjärven pohjoisaltaassa Manitoban provinssissa Kanadassa. Asumattoman saaren pinta-ala on 13 860 hehtaaria, ja se on järven suurin saari. Saari kuuluu osana Manitoban provinssin ekologisten suojelualueiden ohjelmaan. Reindeer Islandin ekologinen suojelualue oli ensimmäinen laatuaan Manitobassa, se perustettiin toukokuussa 1976 The Crown Lands Actin nojalla. Nykyisin aluetta suojaa vuonna 1981 säädetty Ecological Reserves Act. Saaren luonto muodostuu eristyksiin jääneistä havumetsäsaarekkeista sekä ylävillä mailla sijaitsevista suoalueista. Kasvistoon kuuluvat muun muassa katajat sekä marjakuuset. ==Aiheesta muualla== * Manitoba Government: Ecological Reserves * Ecological Reserves Program -esite (PDF) Luokka:Manitoban saaret Luokka:Kanadan luonnonsuojelualueet
Merileopardi

Merileopardi eli leopardihylje (Hydrurga leptonyx) on Eteläisessä jäämeressä elävä varsinaisiin hylkeisiin kuuluva hyljelaji. Se voi kasvaa jopa 3,5 metrin pituiseksi. Merileopardit saalistavat krilliäyriäisiä, kalaa, kalmareita, pingviinejä ja muita merilintuja sekä muiden hylkeiden poikasia. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut merileopardin nimen muuttamista leopardihylkeeksi lajin taksonomisen aseman selventämiseksi. ==Koko ja ulkonäkö== Merileopardiurokset kasvavat yleensä 2,5–3,2 metriä pitkiksi ja painavat 200–450 kilogrammaa. Naaraat kasvavat 2,4–3,4 metriä pitkiksi ja painavat 225–590 kilogrammaa. Merileopardin etujalat ovat melko kehittyneet, ja se voi käyttää niitä tehokkaasti liikkuessaan maalla, korvahylkeisiin kuuluvien merileijonien tapaan. ==Käyttäytyminen== Merileopardi elää etupäässä Antarktista ympäröivillä kylmillä merialueilla. Se metsästää pinnan tuntumassa, eikä tee niin syviä sukelluksia kuin muut Antarktiksen hylkeet. Kesäisin se metsästää ajojääalueella viettäen aikansa pääasiallisesti vedessä. Joskus yksilöitä havaitaan kaukana tältä alueelta, havaintoja on tehty muun muassa Uudesta-Seelannista ja Australiasta. Merileopardi elää yksin, mutta lisääntymisaikaan niitä saattaa kerääntyä joukoiksi asti. Pohjoisen jääkarhun tapaan merileopardi on elinalueensa ravintoketjun huippupeto. Pienet merileopardit syövät krillejä ja suuremmat yksilöt pingviinejä ja pieniä hylkeitä. Saalinsa se tappaa ravistelemalla ja iskemällä veden pintaan. ==Hyökkäykset ihmisen kimppuun== Merileopardi on todettu maailman vaarallisimmaksi hylkeeksi. Se saattaa jahdata ihmistä jäätiköllä jopa satakunta metriä. Syynä voi olla se, että sitä on joko häiritty tai ihminen on tullut liian lähelle. Tiedetään myös tapauksia, jolloin merileopardi on yrittänyt napata ihmisen jaloista tämän noustessa avannosta. Muutamia tunnettuja tapauksia ovat: *Merileopardi hyökkäsi Thomas Orde-Leesin kimppuun Ernest Shackletonin tutkimusmatkalla Antarktikselle 1914–1917. Hän kuitenkin selvisi erään toisen tutkijan ammuttua hylkeen.Inquiry into fatal leopard seal attack begins New Scientist, 2003 *Vuonna 1985 merileopardi puri skotlantilaista tutkijaa Gareth Woodia jalkaan jään päällä ja yritti raahata tämän veteen. Hänen seuralaisensa pelastivat hänet potkimalla hyljettä päähän, kunnes se päästi irti. *Vuonna 2003 merileopardi tappoi biologi Kirsty Brownin hänen ollessaan snorkkelisukeltamassa. Tapaus oli ensimmäinen tunnettu, jossa merileopardi on tappanut ihmisen.Leopard Seal Kills Scientist in Antarctica National Geographic News, 2003 == Lähteet == Luokka:Hylkeet
Ehiö

Ehiö on kirje tai kortti, jonka postimaksu on maksettu, ja sen merkiksi siihen on painettu postimerkkiä muistuttava kuva. Ehiö voi olla kortti, postikirje, maksimikortti tai helposti-kuori. Ehiöt keksittiin 1840-luvulla, ja Suomessa ne otettiin käyttöön vuonna 1840. Ehiöistä ei kuitenkaan koskaan tullut niin suosittuja kuin postimerkeistä. Ehiöt ovat kuitenkin jokseenkin suosittuja keräilykohteita. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Postimerkkeily Luokka:Postiliikenne
MLL

Lyhenne MLL voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Mannerheimin Lastensuojeluliitto * Major League Lacrosse * Melalahden rautatieasema
Populous

Populous on Bullfrog Productionsin kehittämä ja Electronic Arts julkaisema reaaliaikainen strategiapeli. Peli julkaistiin vuonna ensin Amigalle ja Atari ST:lle, myöhemmin DOS:lle ja PlayStationille sekä monelle muulle alustalle. Peli oli ensimmäinen nk. jumalpeli-genren edustaja. Peliin on julkaistu myös The Promised Lands laajennus. == Pelaaminen == Pelaajan tehtävä pelissä on omaksua eräänlaisen jumalolennon rooli ja ohjata erilaisin keinoin pelissä esiintyvää kansaa. Keinoja ovat muun muassa pelimaailman maaston muokkaus, hahmojen manipulointi ja eräänlainen jumalolennon suora ohjaus tai väliintulo. Näillä keinoilla hahmojen luoma sivilisaatio kasvaa ja kehittyy, kunnes se on valmis kohtaamaan toisen, vihamielisen jumalolennon sivilisaation. Populousin lopullinen tavoite on vihollissivilisaation kukistaminen. Pelin edetessä pelaaja voi hallita erityyppisiä sivilisaatioita, esimerkiksi esihistoriallisia tai keskiaikaisia sivilisaatioita, joilla on omat erityisominaisuudet ja haasteet. == Vaikutus == Populousin suunnittelija Peter Molyneux on usein nimitetty yhdeksi genren tärkeimmistä pioneereista Civilization-tietokonepelin luojan Sid Meierin lisäksi. == Myynti == Pelin on sanottu vastanneen kolmanneksesta Electronic Artsin tuloista pelin julkaisuvuotena. == Vastaanotto == Peli on voittanut Golden Joystick Awards -palkinnon Most Original Game of the Year kategoriassa. CU Amiga -lehti on antanut pelille arvosanan 94 %. Mikrobitti antoi arvostelussaan pelin Master System -versiolle 92 pistettä sadasta.Mikrobitti 11/1991, sivu 82, Konsolaatikko-palsta == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * FreePop - Avoimen lähdekoodiprojektin Populous-toteutus. * Populous Hardcore Gaming 101 -sivustolla Luokka:Vuoden 1989 videopelit Luokka:Populous Luokka:Reaaliaikaiset strategiapelit Luokka:Amiga-pelit Luokka:Atari ST -pelit Luokka:FM Towns -pelit Luokka:MS-DOS-pelit Luokka:PlayStation-pelit Luokka:Sega Master System -pelit Luokka:Sega Mega Drive -pelit Luokka:Sharp X68000 -pelit
Angra do Heroísmon piiri

Angra do Heroísmon piiri () on historiallinen Portugalin piiri, joka oli olemassa vuosina 1835–1976. Angra do Heroísmon piiri sijaitsi Azoreilla. Sen pääkaupunki oli Angra do Heroísmo ja siihen kuuluivat Terceiran, São Jorgen ja Graciosan saaret. Portugalin perustuslain uudistus vuonna 1976 teki Azoreista autonomisen alueen, jolloin myös saarten jakautuminen piireihin lopetettiin. Luokka:Portugalin historia Luokka:Azorit
Foros

Foros (, , ) on pieni kaupunkityyppinen taajama Krimin eteläisessä osassa. Se kuuluu Ukrainan Krimin autonomisen tasavallan Jaltan piiriin ja sijaitsee noin 42 km Jaltasta ja 48 km Sevastopolista. Asukkaita siellä on 2 185 (2001). Vuonna 2013 taajaman väkiluvuksi arvioitiin 1 994 henkeä. Mihail Gorbatšovilla oli Forosissa kesähuvila, johon hänet lukittiin arestiin vuoden 1991 vallankaapausyrityksen aikana. Kuva:ForosChurch01.JPG|Forosin ortodoksinen kirkko vuorenrinteellä. Kuva:Фороська селищна рада.jpg|Paikallisneuvoston rakennus. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Taajamaan keskittynyt sivusto (foros.net.ua) Luokka:Krimin autonomisen tasavallan kaupungit
Ponta Delgadan piiri

Ponta Delgadan piiri () on historiallinen Portugalin piiri, joka oli olemassa vuosina 1835–1976. Ponta Delgadan piiri oli yksi Azorien kolmesta piiristä ja sen pääkaupunki oli Ponta Delgada. Piiri lakkautettiin Portugalin perustuslain uudistuksen yhteydessä vuonna 1976, jolloin Azoreista tehtiin yhdessä Madeiran kanssa autonomisia alueita. Luokka:Azorit Luokka:Portugalin historia
Hortan piiri

Hortan piiri () oli yksi Portugalille kuuluvien Azorien saarten kolmesta piiristä vuosina 1836–1976. Hortan piirin pääkaupunki oli Horta. Portugalin perustuslain uudistus vuonna 1976 poisti Azorien jakautumisen piireihin, eikä Hortan piiriä ole käytetty virallisissa yhteyksissä sen jälkeen. Luokka:Portugalin historia Luokka:Azorit
Kalifornianmerileijona

Kalifornianmerileijona (Zalophus californianus) on Tyynenmeren rannikoilla elävä korvahyljelaji. Sen pääasiallinen lisääntymisalue on Kalifornian eteläosassa ja Kalifornian niemimaan alueella Meksikossa, mutta lajia esiintyy myös paljon pohjoisemmassa. Koulutetut sirkushylkeet, jotka temppuilevat sirkusten ja meriakvaarioiden näytöksissä, ovat perinteisesti juuri kalifornianmerileijonia. Yhdysvaltain merivoimat on kouluttanut näitä hylkeitä myös puolustustarkoituksiin. Kalifornianmerileijonakoiras voi kasvaa 2,4 metrin pituiseksi ja painaa 400 kiloa. Naaraat jäävät alle kaksimetrisiksi ja keskimäärin painavat 110 kg. Yksilön ikä voidaan laskea sen hampaiden vuosirenkaista. Luonnosta on löydetty 17-vuotias yksilö; vankeudessa laji on elänyt 31-vuotiaaksi.Zalophus californianus Animal Diversity Web Kalifornianmerileijonan kanta on vahva, Yhdysvalloissa lähellä kantokykyä. Kokonaispopulaatio on arvioitu noin 355 000 yksilöksi, lisääntymisyhdyskuntia on yhteensä 26 Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Kalifornianmerileijonaan on joskus luettu kuuluvaksi myös kaksi erillään elävää alalajia, Galápagossaarten galapagosinmerileijona (Zalophus californianus wollebaeki) ja Japaninmeren eteläosan japaninmerileijona (Zalophus californianus japonicus), joista jälkimmäinen on kuollut sukupuuttoon 1950-luvulla. Nykyisin nämä kuitenkin usein katsotaan itsenäisiksi lajeiksi.Zalophus Wilson & Reeder's Mammal Species of the World, 3rd ed. (2005) Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut kalifornianmerileijonan uudeksi nimeksi ”tyynenmerenhyljettä”. — Suomen kielen lautakunta suhtautui toimikunnan nimistöehdotukseen torjuvasti. Ks. == Lähteet == Luokka:Korvahylkeet
Gamlakarleby

Gamlakarleby tarkoittaa seuraavia asioita: * Gamlakarleby, Kokkolan entinen ruotsinkielinen nimi * Gamlakarleby, Kokkolassa vuosina 1909–1911 ilmestynyt sanomalehti
Kallikles

Kallikles (400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen sofisti. Hänet tunnetaan ennen kaikkea Platonin dialogista Gorgias, jossa hän toimii Sokrateen vastaväittäjänä oikeudenmukaisuutta koskien, samalla tavoin kuin Thrasymakhos Valtiossa. Päinvastoin kuin Thrasymakhoksesta, Kallikleesta ei tiedetä mitään Platonin dialogien ulkopuolella. On mahdollista, että hän olisi ollut vain Platonin keksintöä. Dialogin mukaan hän oli ateenalainen aristokraatti, jolla oli poliittisia pyrkimyksiä ja yhteyksiä Gorgiaaseen. Gorgiaassa Kallikles puhuu "luonnollisesta oikeudenmukaisuudesta" ja esittää näkemyksen, jonka mukaan vahvimmat ovat parhaita, samoin kuin luonnossa heikommat ovat huonompia. Vahvoille kuuluu siis myös enemmän kuin heikoille. Hän esittää useita esimerkkejä näkemyksensä tueksi. Hän vastusti myös Sokrateen (Platonin) näkemystä siitä, että filosofinen elämäntapa on paras. Hänestä filosofia pilaa ihmisen, jos ihminen altistuu sille nuoruudessaan liikaa. Hänen mukaansa filosofit eivät tunne todellista ihmisluontoa ja valtion lakeja käytännössä. == Lähteet == * Platon: Gorgias, teoksessa Teokset 2. Suomennos Pentti Saarikoski. Toinen painos. Helsinki: Otava, 1999. * Luokka:Sofistit
Timothy B. Schmit

Timothy Bruce Schmit (s. 30. lokakuuta 1947 Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko ja laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten urastaan rockmusiikkia esittävän Eagles-yhtyeen basistina ja laulajana. Schmit liittyi Eaglesiin vuonna 1977 korvaten yhtyeestä eronneen Randy Meisnerin. Ennen tätä Schmit oli vaikuttanut pitkään Poco-yhtyeessä, jossa hän oli niin ikään korvannut Meisnerin vuonna 1970, kun tämä oli liittynyt Eaglesiin. Schmit levytti Eaglesissa ainoastaan studioalbumin The Long Run ja livealbumin Eagles Live ennen kuin yhtye hajosi syviin erimielisyyksiin vuonna 1980. Yhtyeen hajottua Schmit julkaisi 1980-luvulla kaksi sooloalbumia ja vaikutti taustalaulajana muun muassa Toto-yhtyeen ja Eaglesin rumpalin Don Henleyn levytyksillä. 1990-luvun alussa hän esiintyi The Beatlesin rumpalin Ringo Starrin kokoonpanossa Ringo & His All-Starr Band ennen kuin hän palasi Eaglesin basistiksi vuonna 1994 yhtyeen tehtyä paluun esiintymislavoille 14 vuoden tauon jälkeen. Schmitin tunnetuin Eaglesissa tulkitsema kappale lienee ”I Can't Tell You Why”, joka nousi ilmestyessään Billboard Hot 100 -singlelistan kahdeksannelle sijalle. Hänen soolotuotantonsa tunnetuimpia kappaleita ovat ”Boys Night Out” ja ”So Much in Love”. Schmit julkaisi uusimman sooloalbuminsa Expando vuonna 2009. == Diskografia == === Eagles === * The Long Run (1979) * Eagles Live (1980, livealbumi) * Hell Freezes Over (1994, livealbumi) * Long Road Out of Eden (2007) === Soolotuotanto === * Playin' It Cool (1984) * Timothy B. (1987) * Tell Me the Truth (1990) * Feed the Fire (2001) * Expando (2009) === Poco === * Poco * From the Inside * A Good Feelin’ to Know * Crazy Eyes * Seven * Cantamos * Head over Heels * Rose of Cimarron * Indian Summer == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset basistit Luokka:Yhdysvaltalaiset rocklaulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset rockmuusikot Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
São Miguel

São Miguel on yksi Portugalille kuuluvien Azorien saarista. Se on niistä suurin sekä pinta-alaltaan että väkiluvultaan, ja siellä sijaitsee saarten suurin asutuskeskus, Ponta Delgada. São Miguelin pinta-ala on 759 km². Se on idästä länteen 90 kilometriä pitkä. Saari on kahdeksasta viiteentoista kilometriä leveä. Asukkaita siellä on noin 140 000\. Koko väestöstä noin 30 000 asuu Ponta Delgadassa. == Geologia == São Miguelin saari muodostui 50 000 vuotta sitten kahdesta saaresta, kun silloisen läntisen saaren tulivuori purkautui ja yhdisti saaret. Nykyään tämä tulivuori tunnetaan romahtaneena Sete Cidadesin kalderana. Saari on edelleen tuliperäinen ja siellä on paljon kuumia lähteitä ja rikkipitoista vettä. Saarella on myös paljon sammuneita kraattereita, joissa on tulivuorijärviä. Näistä kuuluisimpia ovat saaren länsipäässä olevat Lagoa das Sete Cidadesin kaksoisjärvet Lagoa Azul ja pienempi Lagoa Verde. Järvien välistä kulkee tie Sete Cidadesin pikkukaupunkiin. São Miguelin saaren kolmanneksi suurin kraatterijärvi Lagoa do Fogo on myös kuuluisa nähtävyys. Sen 950 metriä korkealta näköalapaikalta voi nähdä saaren pohjoisrannalla olevan Ribeira Granden kaupungin. Saaren korkein kohta on 1 105 metriä korkea Pico da Vara. == Luonto == São Miguelin saarella on Parque Terra Nostran kasvitieteellinen puutarha. == Aiheesta muualla == == Lähteet == Luokka:Azorit
Kergueleninmerikarhu

Kergueleninmerikarhu eli kergueleninhylje (Arctocephalus gazella) on Eteläisessä jäämeressä ja sen subantarktisilla lähivesillä elävä korvahyljelaji, joka on luettu turkishylkeisiin. Kerguelinmerikarhukoiras kasvaa 180 senttimetriä pitkäksi ja voi painaa 200 kilogrammaa. Naaraat ovat paljon pienempiä, 120–140 senttimetrin pituisia ja alle 50-kiloisia. Hylje elää yhdyskunnissa, joissa koiraat hallitsevat suuria haaremeita. Kergueleninmerikarhu on nykyään laajalle levinnyt ja runsaslukuinen. Kokonaislukumäärä on viiden miljoonan yksilön luokkaa, josta noin 95 prosenttia on keskittynyt Etelä-Georgian saarelle. Sen lisäksi yhdyskuntia esiintyy kymmenellä muulla saarella tai saariryhmällä: Eteläisillä Shetlandsaarilla, Eteläisillä Orkneysaarilla, Eteläisillä Sandwichsaarilla, Prinssi Edwardin saarilla, Crozetsaarilla, Kerguelenilla, Heardsaarella, McDonaldsaarilla, Macquariensaarella ja Bouvet’nsaarella. Bouvet’nsaaren yhdyskunta on toiseksi suurin ja käsitti noin 66 000 yksilöä 2000-luvun taitteessa. 1800-luvun lopussa kergueleninmerikarhut olivat sukupuuton partaalla, koska niitä metsästettiin turkin takia. Pieniä määriä hylkeitä säilyi vain Etelä-Georgiassa, Kerguelenilla ja Bouvet’nsaarella. == Lähteet == Luokka:Korvahylkeet Luokka:Kerguelen Luokka:Etelämantereen eläimistö
Okapin eläintensuojelualue

Okapin eläintensuojelualue on Unescon maailmanperintökohde koillisessa Kongon demokraattisessa tasavallassa, lähellä Etelä-Sudanin ja Ugandan rajaa. Siihen kuuluu noin viidennes Iturin metsästä. Puistossa on okapeja; vuonna 1996 arvioitiin, että maailman 10 000 – 20 000 okapista 3 900 – 6 350 eli 20–60 % asui tässä puistossa. Puiston sydämenä on vuonna 1928 perustettu riista-asema, joka toimitti aikoinaan okapeja Euroopan ja Pohjois-Amerikan eläintarhoihin. Okapien lisäksi puistossa elää monia muitakin uhanalaisia lajeja, kuten metsänorsuja ja 13 lajia apinoita. Okapin eläintensuojelualuetta uhkaavat seudun perinteinen maanviljely, joka perustuu kaskeamiseen ja aiheuttaa usein metsäpaloja, salametsästys sekä kullan etsiminen. Luontomatkailun toivotaan parantavan tilannetta. == Lähteet == Luokka:Kongon demokraattisen tasavallan maantiede Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Kongon demokraattisessa tasavallassa Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Okapi

Okapi (Okapia johnstoni) on Keski-Afrikassa elävä nisäkäs. Se muistuttaa ulkonäöltään seepraa, mutta on kirahvin ainoa elossa oleva sukulainen. Okapeita arvioidaan olevan 10 000–20 000 yksilöä Iturin metsässä, jossa on myös Okapin eläintensuojelualue. Vuoteen 1901 asti vain paikalliset ihmiset tiesivät okapien olemassaolosta. == Ulkonäkö ja koko == Okapi on noin kaksi metriä pitkä ja säkäkorkeudeltaan 1,5–2 metriä. Sen häntä on reilut 30–40 cm pitkä. Paino on 200–250 kg. Okapin vartalonmuoto muistuttaa hevosta, mutta pää enemmänkin kirahvia. Sen korvat ovat suuret ja höröttävät. Karva on tummanruskea muualta, mutta jalat ja takapuoli ovat mustavalkoraidalliset, kuten seepralla. == Ravinto ja käyttäytyminen == Okapit syövät lehtiä, oksia ja hedelmiä. Niitä pidettiin ennen yöeläiminä, mutta nyt tiedetään niiden olevan aktiivisia päivällä. Useimmat tiedot okapien käyttäytymisestä on saatu tarkkailemalla tarhattuja eläimiä.Okapi ARKive Okapit ovat hyvin arkoja, ja havaitsevat tarkoilla näkö- ja kuuloaisteillaan vaarat, ja pakenevat syvälle viidakkoon. Niiden on havaittu käyttävän kommunikoinnissaan myös infraääniä, esimerkiksi okapiemo ja poikanen saattavat infraäännellä ollessaan toisistaan näköetäisyyden ulkopuolella. == Lisääntyminen == Okapit synnyttävät kerralla yhden poikasen, joka painaa noin 20 kiloa. Ne imettävät poikasiaan kuten muutkin nisäkkäät. Naaras synnyttää vasikan 4–5 vuoden välein ja kätkee sen piikkipensastiheikköön.Hannes Salovaara ja Jorma Soveri, Eläinten Maailma, Nisäkkäät 1, Otava 1953 == Lähteet == Luokka:Kirahvieläimet Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Polygynia

Polygynia on moniavioisuutta, jossa yhdellä uroksella on samanaikaisesti useita naaraita. Ihmisellä polygynia, kuten polyandriakin, on jatkuvasti harvinaistunut. Islamissa ja eräissä mormoniryhmissä polygyniaa esiintyy edelleen. Yhteisöissä, joissa polygyniaa esiintyy, se on useimmiten supistunut yläluokkaan ja tavalliset kansalaiset ovat yksiavioisia.Iso tietosanakirja ==Lähteet== Luokka:Sosiaaliset suhteet
Veimar–Outova-rata

Veimar–Outova-rata on Venäjän rataverkkoon kuuluva rataosuus Leningradin ja Pihkovan alueilla. Se erkanee Hatsina–Iivananlinna-radasta Veimarissa ja kulkee Peipsijärven rannalla sijaitsevaan Outovaan (). == Historia == Rata on osittain entistä Pihkovan ja Narvan välistä 210 kilometriä pitkää rautatietä, jonka Venäjän sotilasviranomaiset rakennuttivat sotilaskäyttöön vuosina 1914–1915. Se liittyi Pietarin puolustukseen ja yhdistyi oleellisesti sotilasviranomaisten rakennuttamaan Kaprionlahden rataan (Koporskaja železnaja doroga), joka yhdisti Veimarin rautateitse Yhinmäen rannikkopatteriin (Krasnaja Gorka) Suomenlahden rannalla. Tämä sotilasrata valmistui vuonna 1915. Ensimmäisen maailmansodan seurauksena radan pohjoispää Narvasta etelään jäi Viron alueelle. Neuvostoliitto joutui rakentamaan radalle uuden linjauksen Slantsysta koilliseen Veimariin, ja alkuperäinen rataosa Slantsysta Viron rajalle purettiin. Rata oli käytössä Pihkovaan asti vuoden 1944 tammikuuhun saakka. Toisessa maailmansodassa saksalaiset muuttivat radan vuonna 1942 eurooppalaiselle 1 435 millimetrin raideleveydelle. Perääntyessään tammikuussa 1944 saksalaiset tuhosivat pahoin radan eteläosan, jota ei enää korjattu Pihkovan ja Outovan väliltä, ja se purettiin vuosina 1946–1947. Muistona tästä Pihkovan ja Narvan välisestä sotilasradasta ovat ratakilometrit, jotka suurenevat Pihkovasta käsin. ==Liikenne== Rataosan henkilöliikenne on hyvin vähäistä. Päivittäisiä junayhteyksiä on vain yksi edestakainen vuoro Outovasta Hatsinan kautta Pietarin Baltian asemalle. Luokka:Venäjän rataverkko
Ykspihlajan rautatieasema

Ykspihlajan rautatieasema () on Suomen rataverkon liikennepaikka Kokkolan kaupungissa Ykspihlajan kaupunginosassa Keski-Pohjanmaalla rataosalla . Ykspihlajan ratapiha rajoittuu Kokkolan kantasatamaan ja satamatiehen, sekä Haukiojan asuinalueeseen. Ratapihalta haarautuu sivuraiteet Kemiran ja Bolidenin teollisuusalueille sekä syväsatamaan. Ratapihalla harjoitetaan lähinnä kantasataman purku- ja lastaustoimintaa ja puutavaran lastausta. Ratapihalla sijaitsee myös Puolustusvoimien lastauslaituri. Rautatie Kokkolan ratapihalta Ykspihlajaan valmistui 1885. Rautatieaseman toiminnot sijaitsivat aluksi satamakonttorissa. Arkkitehti Bruno Granholmin suunnittelema asemarakennus valmistui nykyisen puutavaravaraston kohdalle vuonna 1900 ja se purettiin käyttämättömänä vuonna 1983. Asemalla toimi posti vielä 1950-luvulla. Asemalla oli suuri tavarahuone sekä huone ja keittiö kirjanpitäjälle ja asemamiehelle. Henkilöliikenne Kokkolan ja Ykspihlajan välillä alkoi heti radan valmistuttua ja 1920-luvulla päivittäisiä vuoroja oli jo viisi. Henkilöliikenne rataosuudella päättyi ilmeisesti 1970-luvulla. Ykspihlaja muutettiin miehittämättömäksi rautatieliikennepaikaksi vuonna 1973. ==Lähteet== * Ykspihlaja-kirja, Outi Airola, ISBN 952-91-8009-8 * Jussi Iltanen: Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat (2. painos), s. 149. Helsinki: Karttakeskus, 2010. ISBN 978-951-593-214-3. Luokka:Kokkolan rautatieliikennepaikat Luokka:Bruno Granholmin suunnittelemat rakennukset
Madriu-Claror-Perafitan laakso

Madriu-Claror-Perafitan laakso on Andorran ainoa maailmanperintökohde Unescon luettelossa. Siitä tuli maailmanperintökohde vuonna 2004. Laakso on pinta- alaltaan noin neljä tuhatta hehtaaria eli se kattaa yhdeksän prosenttia Andorran alueesta. Sitä suojellaan, koska alue on pysynyt harvinaisen muuttumattomana 700 vuoden ajan, mikä osoittaa, miten ihminen voi elää tasapainossa Pyreneiden karun luonnon kanssa. Alue muodostuu metsäisistä laaksoista, jäätiköistä ja kalliojyrkänteistä. Siellä on pengerrettyjä peltoja ja kivipolkuja, kesäasumuksia, joihin paimenet ovat muuttaneet laidunkauden ajaksi, ja jäänteitä muinaisista rautasulatoista.Madriu-Perafita-Claror Valley Unesco == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Andorran maantiede Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Andorrassa Luokka:Euroopan laaksot
Janita (laulaja)

Janita Maria Ervi (taiteilijanimi Janita, o.s. Raukko 28\. joulukuuta 1978 Helsinki) on soul/R&B-artisti.; Hän aloitti uransa Suomessa ja muutti vuonna 1996 New Yorkiin, jossa asuu edelleen. Janita nousi kuuluisuuteen hiteillä ”Jos jäät”, ”Maistan maailmaa” ja ”Oma planeetta”. Kappaleiden ilmestymisen aikaan Janita oli vasta 14-vuotias. Janita on voittanut kaksi Emma-palkintoa. Suomeksi julkaistuja albumeja ovat Oma planeetta (1993), Sävyjä (1994), Tunteita (2001) sekä Kokoelma (2005). Janita on levyttänyt viisi englanninkielistä albumia New Yorkissa. I’ll Be Fine -albumi on levytetty myös suomeksi ja julkaistu nimellä Tunteita. Seasons Of Life -albumi julkaistiin Yhdysvalloissa sekä Japanissa vuonna 2006 ja Suomessa 2007. Janita esiintyi 3. maaliskuuta 2007 Huuma-ohjelmassa. Lokakuussa 2019 ilmestyi Janitan kappale Bliss, I Once Had This ja toukokuussa 2021 viimeisin albumi Here Be Dragons. Hänen on määrä esiintyä seuraavan kerran Suomessa Helsingin Tavastia-klubilla syksyllä 2021. Hän määrittelee nykyisen musiikkinsa kitaravetoiseksi vaihtoehtomusiikiksi. Hänen levy-yhtiönsä on ollut 2010-luvun alusta lähtien ECR Music Group. Janita on osallistunut Eurovision laulukilpailun Suomen karsintaan kaksi kertaa. Vuonna 1994 hän sijoittui kolmanneksi kappaleella ”Enkeli”, mutta vuonna 2009 tie katkesi alkukarsintoihin kappaleella ”Martian”. == Yksityiselämä == Janita muutti 17-vuotiaana New Yorkiin 17 vuotta vanhemman managerinsa Tomi Ervin kanssa. He olivat naimisissa vuosina 2004–2008. Vuonna 2013 Janita Ervi sai Yhdysvaltain kansalaisuuden ja vaihtoi nimensä virallisesti Janita Mariaksi. Janitan nykyinen puoliso on levy-yhtiö ECR Music Groupin perustaja Blake Morgan. == Diskografia == === Albumit === * Oma Planeetta (1992) * Sävyjä (1994) * Believer (1997) * Janita (1998) * I'll Be Fine (2001, julkaistu myös suomeksi Suomessa nimellä Tunteita) * Kokoelma (2003, kokoelma-albumi) * Seasons of Life (2005) * Haunted (2010) * Didn't You, My Dear? (2015) * Here Be Dragons (2021) === Singlet === * "Jos Jäät" (1992) * "Maistan maailmaa / Siinä sulle syy" (1992) * "Sydämen huulet / Ehkä ymmärrän kaiken" (1993) * Oma planeetta, yhdessä Samuli Edelmannin kanssa (1993) * "Sävyjä" (1994) * "Enkeli" (1994) * "A Good Love / Sometimes" (1994) * "Jos ikävä tuntuu tältä" (1994) * "Sä löysit tien" (1994) * "Ready or Not" (1997) * "All I Do" (1997) * "Getting Over" (1998) * "Brand New Diva" (1998, Japan only) * "Muisto" (2000) * "I'll Be Fine" (2001) * "Angel Eyes" (2001) * "Onnellinen" (2001) * "Firefly" (2002) * "Rakas Jumala" (2002) * "Huomenna kaikki on paremmin" (2003) * "Enjoy the Silence" (2006) * "I Miss You" (2006) * "Let Me Love You" (2007) * "Martian" (2008) * "Do We Learn" (2010) * "Beautiful You Are" (2015) * "Bliss, I Once Had This" (2019) * "I Do" (2020) * "Our Love Is All We Have" (2020) * “Not What You’re Used To” (2020) * "Digging In The Dirt" (2021) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Janita Groovymeisseli-ohjelmassa (10.10.1997) Yle Areena Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Emma-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt