EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
6\. SS-panssariarmeija

6\. SS-panssariarmeija () oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa. Armeijaa ei nimitetty SS:n kuuluvaksi ennen Ardennien taistelua. SS-nimitys tuli kuitenkin yleiseen käyttöön myös tuota ajanjaksoa koskevaksi toisen maailmansodan jälkeen. Lähdekirjallisuudessa saatetaan puhua pelkästään 6. panssariarmeijasta. == Perustaminen == 6\. panssariarmeija perustettiin 14. syyskuuta 1944 annetulla OKW:n käskyllä (OKW/WFST/Op (H)West Nr. 0011235/44 g.Kdos vom 14.9.1944), jossa määrättiin kokoonpanoksi ohje K.St.N 11 täydennettynä tiedustelupataljoonalla. Perustajaksi määrättiin Wehrkreis III ja paikaksi Maulbronn. == Palvelus == Armeijaan kuuluivat 16. joulukuuta 1944 I ja II SS-panssariarmeijakunta sekä LXVI armeijakunta, mutta jo kuukauden lopulla II SS-panssariarmeijakunta oli korvattu 12. kansankrenatööridivisioonalla. Se osallistui taisteluihin länsirintamalla muun muassa Ardennien taisteluun ja 21. tammikuuta 1945 alkaen Unkarissa. Maaliskuussa 1945 armeija käynnisti Unkarissa operaatio Frühlingserwachenin, joka oli saksalaisten hyökkäys puna-armeijaa vastaan Balatonjärvellä. Tavoitteet olivat korkealla, mutta alkuhämmästyksestä selvinnyt puna-armeija käynnisti vastahyökkäyksen, joka aiheutti panssariarmeijalle suuria tappioita ja ajoi sen pois Unkarista aina Wieniin saakka. Se siirrettiin osaksi SS- joukkoja hiukan ennen sodan päättymistä 2. huhtikuuta 1945. Huhtikuussa 1945 armeija puolusti Wieniä puna-armeijan hyökkäystä vastaan. Sodan päättyessä 8. toukokuuta 6. SS-panssariarmeija oli Itävallassa, Linzin ja Wienin välisellä alueella. Sen jäänteet antautuivat yhdysvaltalaisille joukoille Ennsissä Steyrissä 9. toukokuuta 1945. == Komentaja == 6\. SS-panssariarmeijan komentajana oli sen perustamisesta loppuun asti kenraalieversti Josef ”Sepp” Dietrich.Lexikon der Wehrmacht ===Henkilöitä=== * Otto Skorzeny johti 6. SS- panssariarmeijan alaista Skorzeny-prikaati 150:a. * Joachim Peiper komensi Kampfgruppe Peiperiä Ardennien taistelussa. ==Lähteet== *Axis History Factbook: 6. SS-Panzer-Armee Luettu 8.12.2007 === Viitteet === Luokka:Waffen- SS:n yksiköt 06
Territoire de Belfort

Territoire de Belfort (ranskaksi virallisesti Département du Territoire de Belfort) on Ranskan departementti numero 90. Se sijaitsee Franche-Comtén alueella, maan itärajalla, Vogeesien vuoriston ja Juravuoriston välissä. Departementti on pinta-alaltaan vain 609 neliökilometriä, ja vuonna 2011 siellä oli noin 143 348 asukasta. Departementin pääkaupunki on Belfort. Departementin pienen koon vuoksi se muodostaa yhden ainoan arrondissementin. Alueella on 15 kantonia, jotka jakautuvat edelleen 102 kuntaan. ==Historia== Vuoteen 1871 Belfortin seutu muodosti Elsassin alueeseen kuuluneen Haut-Rhinin departementin lounaisimman osan. Ranskan–Preussin sodan jälkeen saksankielinen osa Elsassia liitettiin Saksan keisarikuntaan. Belfortin kaupungin sodassa osoittaman urheuden ja sen väestön ranskankielisyyden vuoksi Belfort ympäristöineen jätettiin kuitenkin Frankfurtin rauhassa Ranskalle ja siitä muodostettiin erityishallintoalue. Tässä tilapäiseksi tarkoitetussa järjestelyssä Belfortin arrondissementiksi kutsutun alueen katsottiin virallisesti yhä kuuluvan Haut-Rhinin departementtiin. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Elsass-Lothringen palautui Ranskalle, mutta Belfortin aluetta ei liitettykään takaisin Haut-Rhinin departementtiin, vaan vuonna 1922 siitä muodostettiin virallisesti oma departementtinsa nimellä Territoire de Belfort. Kun Ranska toisen maailmansodan jälkeen jaettiin hallintoalueisiin, Belfortin departementti liitettiin Franche-Comtéhen eikä Elsassiin, johon se historiallisesti oikeastaan kuuluisi. == Katso myös == * Luettelo Territoire de Belfortin kunnista == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Hell’s Kitchen

Hell’s Kitchen voi tarkoittaa ainakin seuraavia: ==Kaupunginosat== * Hell’s Kitchen Manhattanilla, New Yorkissa * Hell’s Kitchen, Winnipeg, Manitoba, Kanada ==Televisio-ohjelmat== * Kauhukeittiö (Hell’s Kitchen), brittiläinen tositelevisio-ohjelma * Kauhukeittiö (Hell’s Kitchen), yhdysvaltalainen tositelevisio-ohjelma * Hell’s Kitchen Suomi, suomalainen tositelevisio- ohjelma ==Elokuvat== * Nuoriso kapinoi (Hell’s Kitchen), vuoden 1939 elokuva, pääosissa the Dead End Kids ja Ronald Reagan * Hell’s Kitchen, vuoden 1998 elokuva, jonka pääosaa näytteli Angelina Jolie ==Musiikki== * Hell’s Kitchen, Leslie Spit Treeon albumi vuodelta 1994 * Hell’s Kitchen, Maxim Realityn albumi vuodelta 2000 * ”Hell’s Kitchen”, Dream Theaterin kappale albumilta Falling into Infinity ==Muita merkityksiä== * Hell’s Kitchen, Jeffrey Deaverin romaani vuodelta 2001.
Charles Durning

Charles Durning (28. helmikuuta 1923 – 24. joulukuuta 2012 Highland Falls, Yhdysvallat)Charles Durning, King Of Character Actors, Dies oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Ennen näyttelemistä Durning opiskeli klassista tanssia ja toimi tanssinopettajana. Toisessa maailmansodassa hän palveli Yhdysvaltain 1. jalkaväkidivisioonassa (joka tunnetaan myös nimellä The Big Red One) ja osallistui muun muassa Normandian maihinnousuun 6. kesäkuuta 1944. Hän haavoittui sodan aikana kolmesti ja hänet palkittiin useilla mitaleilla. Näyttelijänuransa Durning aloitti teatterissa. Hän näytteli yli 30 näytelmässä ja voitti Tonyn Broadway-tuotannosta Kissa kuumalla katolla vuonna 1990. Hän aloitti uransa televisiossa 1963. Durning näytteli pääsääntöisesti sivurooleja lähes 200 elokuvassa ja televisiosarjassa. Mel Brooksin elokuvassa Ollako vai eikö olla – siinä leffa! (1983) hän näyttelee eversti ”Keskitysleiri” Erhardtia. Hänet nimettiin muun muassa tästä roolista Oscar-ehdokkaaksi. Viime vuosinaan hän näytteli päähenkilö Tommy Gavinin isää televisiosarjassa Asema 62. 2000-luvun elokuvarooleista tunnetuin lienee korruptoitunut ja pahansisuinen kuvernööri Pappy O’Daniel Coenin veljesten elokuvassa Voi veljet, missä lienet? (2001). Toinen miltei samanlainen rooli oli elokuvassa Texasin paras pikku porttola, josta hän kohosi toisen kerran Oscar- ehdokkaaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:SAG-palkinnon saajat Luokka:Tony-palkinnon saajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Vogeesit

thumb|Vuoriston sijainti Vogeesit (, ) on noin 250 kilometriä pitkä vuorijono Alsacen ja Lorrainen alueella Ranskan itäosassa. Se ulottuu Belfortista Saverneen ja seurailee Reinin länsirantaa pohjoiskoillisen suuntaan. Saksan puolella, Rheinland-Pfalzin osavaltiossa, vuorijono jatkuu Wasgau-nimisenä. Vogeesit muistuttavat maastoltaan ja kasvillisuudeltaan Schwarzwaldia Saksan puolella. Vogeesien eteläosa on graniittia, johon liittyy porfyyrikivilajeja ja punaista hiekkakiveä. Vuoriston korkein huippu on 1 424 metriin merenpinnasta kohoava Grand Ballon (). Vogeeseilla on metsäteollisuutta; siellä valmistetaan 15 prosenttia Ranskan paperituotannosta. Vogeesit ovat antaneet nimensä vuoriston länsipuolella sijaitsevalle Vosgesin departementille. Vogeesien läpi kulkee Maurice Lemairen maantietunneli.WSOY Iso tietosanakirja 10, s. 201, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Grand Est Luokka:Ranskan vuoristot
Port Royal (albumi)

Port Royal on Running Wildin neljäs studioalbumi. Se jatkoi edeltäjänsä merirosvoteemaa. == Kappaleet == # "Intro" (Rolf Kasparek / Jens Becker / Majk Moti) – 0:49 # "Port Royal" (Rolf Kasparek) – 4:12 # "Raging Fire" (Rolf Kasparek - Rolf Kasparek / Stefan Schwarzmann / Majk Moti) – 3:28 # "Into The Arena" (Majk Moti) – 3:59 # "Uaschitschun" (Rolf Kasparek) – 4:53 # "Final Gates" (Jens Becker) – 2:59 # "Conquistadores" (Rolf Kasparek) – 4:49 # "Blown To Kingdom Come" (Majk Moti) – 3:19 # "Warchild" (Rolf Kasparek - Rolf Kasparek / Stefan Schwarzmann) – 3:00 # "Mutiny" (Rolf Kasparek - Rolf Kasparek / Stefan Schwarzmann) – 4:27 # "Calico Jack" (Rolf Kasparek / Majk Moti - Rolf Kasparek / Stefan Schwarzmann / Majk Moti) – 8:14 == Kokoonpano == *Rock'n'Rolf - laulu, kitara *Majk Moti - kitara *Jens Becker - basso *Stefan Schwarzmann - rummut == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1988 albumit Luokka:Running Wildin albumit
Mölyapinat

Mölyapinat (Alouatta) on Etelä-Amerikassa elävä hämähäkkiapinoiden suku. Suku on saanut nimensä siitä, että niiden huuto kantaa jopa kolmen kilometrin päähän. Etelä- ja Väli-Amerikassa asuvia mölyapinoita on viisi lajia. Ne liikkuvat ketterästi sademetsän puissa ja elävät parinkymmenen yksilön laumoina. Ne hakevat ravinnokseen hedelmiä, lehtiä ja silmuja. Naaraat kuljettavat mukanaan emon turkkiin takertuvia pieniä pentuja. Ne voivat muodostaa puusta puuhun apinasillan, jota pitkin poikaset voivat kulkea. Mölyapinoiden mylvintä voi kuulua kilometrien päähän ja äänet ovat erilaisia merkityksen mukaan. Lauma pysyy koossa huudoin, koska tiheässä metsässä ei ole näköyhteyttä. ==Lähteet== Luokka:Apinat
Tero Viitanen

Tero Viitanen (s. 9. elokuuta 1971) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2007-2008 Pielaveden Sampon riveissä, Lentopallon SM-liigassa. Viitanen on pelannut urallaan Suomessa, Ranskassa, Italiassa, Espanjassa ja Kyproksessa. == Ura == Viitanen aloitti lentopallouransa SM-tasolla kaudella 1992, KuPS-Volleyn joukkueessa, Kuopiossa. Ensimmäisellä kaudellaan SM- liigassa Viitanen voitti heti suomenmestaruuden ja suomen-cupin kultaa joukkueensa kanssa. Viitanen voitti lopulta KuPS-Volleyn joukkueen kanssa viisi Suomen mestaruutta peräkkäin ja viisi Suomen Cupin kultaa peräkkäin. Tämän jälkeen hän siirtyi ammattilaiseksi ulkomaille. Hän pelasi ulkomailla ammatikseen Ranskassa, Italiassa, Espanjassa sekä Kyproksella voittaen useita eri palkintoja. SM-liigassa Viitanen on tähän mennessä voittanut kuusi suomenmestaruutta ja kuusi Suomen Cupin kultaa. Viimeisin suomenmestaruus tuli kaudella 2006, kun hän liittyi Isku-Volleyn kokoonpanoon loppukauden ajaksi. == A-maajoukkue == Suomen lentopallomaajoukkueessa Viitanen pelasi uransa ensimmäisen kerran kaudella 1994. Viitanen pelasi maajoukkueen mukana muun muassa Euroopan Mestaruuskilpailut vuonna 1997 Hollannissa. Vuonna 2007 Viitanen nimettiin maajoukkueen joukkueenjohtajaksi. A-maajoukkueessa Viitanen on pelannut 122 A-maaottelua. == Muuta == Kuopiolaisseuran lisäksi Viitanen on pelannut Suomessa pääsarjassa myös Sammossa, joensuulaisessa Mutalan Riennossa ja Tampereen Isku-Volleyssä. Ulkomailla hän on pelannut ammattilaisena Ranskassa, Italiassa, Espanjassa ja Kyproksessa. === Polkupyörä-tuuletus === Viitanen teki tunnetuksi myös niin sanotun polkupyörä-tuuletuksen. Vuoden 2008 SM-finaalisarjassa hän lupasi pyöräillä Kuopiosta Rovaniemelle asti mikäli hänen joukkueensa nousee 2-0 tappioasemasta finaalisarjan voittoon. Ratkaisevassa viidennessä ottelussa Viitanen tuuletti aina pisteen jälkeen polkupyörällä ajotyyliin. http://www.savonsanomat.fi/uutiset/urheilu/tero- viitanen-aikoo-pit%C3%A4%C3%A4-py%C3%B6r%C3%A4ilylupauksen(109693).ece == Joukkueet == * 1992-1997 KuPS-Volley * 1996-1998 ASPTT Strasbourg * 2001-2002 Melil Volley * 2003-2003 Mallorca Volley * 2003-2004 Las Palmas * 2004-2005 Pafos * 2005-2006 Tampereen Isku-Volley * 2006-2007 Tampereen Isku-Volley == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Brian Krause

Brian Jeffrey Krause (s. 1. helmikuuta 1969) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten hänen televisioroolistaan Leo Wyattina sarjassa Siskoni on noita vuosina 1998–2006. Krause syntyi El Torossa, Kaliforniassa. Hän valmistui El Toro High Schoolista 1987 ja oli vuosina 1996–2000 naimisissa Beth Brucen kanssa. Hänellä on yksi poika, Jamen, sekä veli Patrick. Krausen alkuperäinen intohimo oli urheilu, mutta hän aloitti teini-ikäisenä ilmaisutaidon tunnit. Hänellä oli merkittäviä rooleja jo ennen Leo Wyattin roolia muun muassa elokuvassa Paluu siniselle laguunille, jossa hän esitti Richardia vuonna 1991. Muita elokuvarooleja Krausella oli esimerkiksi vuonna 1995 Alastomissa sieluissa. Hän on jatkanut uraansa Siskoni on noita -sarjan päättymisen jälkeen. Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Magnus Moan

Magnus Hovdal Moan (s. 26. elokuuta 1983 Lillehammer) on norjalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä. Moanin vahvuus yhdistetyssä oli hiihto, jonka aikana hän sai yleensä kurottua mäkihypyssä menetettyjä sijoituksia kiinni. Maailmancupissa Moan on saavuttanut 25 osakilpailuvoittoa. Hän on sijoittunut cupin kokonaiskilpailussa toiseksi talvina 2005–2006 ja 2008–2009, kolmanneksi kausilla 2006–2007 ja 2009–2010, neljänneksi 2013–2014, viidenneksi 2004–2005 ja 2012–2013, kahdeksanneksi 2003–2004 ja 2014–2015, yhdeksänneksi 2007–2008, 12:nneksi kausilla 2010–2011 ja 2011–2012 ja 41:nneksi kaudella 2002–2003. Torinon olympialaisissa Moan oli kolmas normaalikilpailussa ja toinen sprintissä. Sotšin olympialaisissa hän oli suurmäen kilpailussa toinen ja voitti joukkuekilpailussa kultaa. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut yksitoista mitalia: mestaruus ja hopea Oberstdorfista 2005, hopea ja pronssi Sapporosta 2007, pronssi Liberecistä 2009, kaksi pronssia Oslosta 2011, pronssi Val di Fiemmestä 2013, hopea ja pronssi Falunista 2015 sekä kaksi hopeaa Lahdesta 2017. == Maailmancupin osakilpailuvoitot == Päivä Kilpailupaikka Maa Kilpailu 2\. tammikuuta 2004 Reit im Winkl Saksa sprinttikilpailu 12\. maaliskuuta 2005 Oslo Norja normaalikilpailu 18\. joulukuuta 2005 Ramsau Itävalta sprinttikilpailu 4\. maaliskuuta 2006 Lahti Suomi normaalikilpailu 2\. joulukuuta 2006 Lillehammer Norja normaalikilpailu 17\. joulukuuta 2006 Ramsau Itävalta hurrikaanisprintti 30\. joulukuuta 2007 Oberhof Saksa normaalikilpailu 6\. joulukuuta 2008 Trondheim Norja normaalikilpailu 27\. joulukuuta 2008 Oberhof Saksa normaalikilpailu 11\. tammikuuta 2009 Val di Fiemme Italia normaalikilpailu 17\. tammikuuta 2009 Whistler Kanada normaalikilpailu 31\. tammikuuta 2009 Chaux-Neuve Ranska normaalikilpailu 8\. helmikuuta 2009 Seefeld Itävalta normaalikilpailu 7\. maaliskuuta 2009 Lahti Suomi normaalikilpailu 16\. tammikuuta 2010 Chaux-Neuve Ranska normaalikilpailu 17\. tammikuuta 2010 Chaux-Neuve Ranska normaalikilpailu 5\. maaliskuuta 2010 Lahti Suomi normaalikilpailu 16\. tammikuuta 2011 Seefeld Itävalta normaalikilpailu 24\. marraskuuta 2012 Lillehammer Norja normaalikilpailu 25\. marraskuuta 2012 Lillehammer Norja Penalty Race 15\. joulukuuta 2012 Ramsau Itävalta normaalikilpailu 21\. joulukuuta 2013 Schonach Saksa normaalikilpailu 11\. tammikuuta 2015 Chaux- Neuve Ranska normaalikilpailu 12\. maaliskuuta 2015 Trondheim Norja normaalikilpailu 19\. joulukuuta 2015 Ramsau Itävalta normaalikilpailu == Lähteet == * == Aiheesta muualla == *Magnus Moanin kotisivut Luokka:Norjalaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Waimes

Waimes on vallonialainen kunta Belgiassa. Se kuuluu Liègen maakuntaan. Waimesissa oli 7 309 asukasta vuonna 2015. Sen pinta-ala on 96,93 km² ja asukastiheys 69 asukasta per neliökilometri. Waimes on Malmedyn ohella toinen Belgian itäisten kantoneiden pääosin ranskankielisistä kunnista. Myös vähemmistökielen asemassa olevaa saksaa puhutaan alueella yleisesti. Muut Waimesin naapurit kuuluvat Belgian saksankieliseen yhteisöön. == Aiheesta muualla == *Kunnan kotisivut Luokka:Liègen kunnat
Ari Kurko

Ari Kurko (10. kesäkuuta 1949 Kotka – 30. lokakuuta 1970 Kotka) oli suomalainen painonnostaja, joka saavutti MM-hopeaa punnerruksen 75 kg:n sarjassa vuonna 1970. Kurko edusti Kotkan Voimailijoita ja Hektor-nimistä seuraa, joista jälkimmäisen perustajajäsen hän oli. Kurkon valmentaja oli Risto Räkköläinen, ja myös hänen pikkuveljensä Kari Kurko kilpaili painonnostajana. Kurko oli 1960–1970-lukujen vaihteessa Suomen lupaavimpia painonnostajia. Hän voitti SM-hopeaa 60 kilon sarjassa 1968, SM-pronssia 67 kilon sarjassa 1969 ja SM-kultaa 75 kilon sarjassa 1970. Vuonna 1970 hän saavutti myös punnerruksen MM-hopeaa 75 kilon sarjassa mutta jäi EM-kisoissa tempauksessa ilman tulosta. Hänen haltuunsa jäi punnerruksen Suomen ennätys 140,5 kg sarjassa 67,5 kg, kun tämä nostolaji lopetettiin 1970-luvulla. Kurko kuoli ampumavälikohtauksessa tavattuaan Kotkan keskustassa ravintolasta tulossa olleen juopuneen teollisuusvartijan. Heidän seuraansa liittyi pian Kurkon ystävä, jonka kanssa teollisuusvartija riitaantui. Kurko sai surmansa teollisuusvartijan ilmeisesti erehdyksessä ampuessa häntä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset painonnostajat Luokka:Suomalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Tiina Ruuska

Tiina Maarit Ruuska (s. 28. huhtikuuta 1970 Reisjärvi) on suomalainen laulaja, joka voitti Lavatähti-kilpailun vuonna 1995, ja siitä alkoi hänen levytysuransa. Ruuska toimi keikkailun ohella radiotoimittajana parin vuoden ajan. Sittemmin Ruuska on asunut Jyväskylän Vesangassa ja pyörittänyt keikkailun ohella isänsä Sointuset-ohjelmatoimistoa. Lisäksi hän on sekä suurtalous- että ravintolakokki. ==Albumit== * Tiina Ruuska (1995) * Suominainen (1997) * Sydäntä suurta (1999) == Lähteet == * * Tiina Ruuskan kotisivut ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lennu Juvela

Lennu Juvela (ent. Juvenius, ent. etunimet Toivo Lennart, v. 1905–1910 käyttänyt nimeä Toivo Kalervo, 7. marraskuuta 1886 Tampere – 26\. marraskuuta 1979) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Juvelan maalaukset kuvasivat usein tamperelaisia koti-interiöörejä.Abbe Rouhiaine: Maalaus jäi jazzin jalkoihin. Tampereen taide sai voimaa Työväenopistosta ja Pariisista. Helsingin Sanomat 3.7.1999. Viitattu 3.7.2024. Juvela opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1906–1907, Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1907–1909 ja Pariisissa Académie Colarossissa 1911.Lennu Juvela. Kuvataiteilijamatrikkeli. Viitattu 3.7.2024. Juvela sai Tampere- palkinnon vuonna 1964, Pro Finlandia -palkinnon vuonna 1953 ja valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 1958. ===Kirjallisuutta=== *Pöykkö, K.:Lennu Juvela, Tampereen taideyhdistys, 1984 *Lennu Juvela: Piirustuksia, WSOY, 1947 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * *Kuvataiteilijamatrikkeli * Hiljainen taiteilija täyttää vuosia, Aamulehti, 08.11.1936, nro 304, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Jason McCartney

Jason McCartney (s. 3. syyskuuta 1973) on yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä. Vuonna 1999 ammattilaisuransa aloittanut McCartney menestyi lähinnä Yhdysvalloissa järjestetyissä kilpailuissa. Hän voitti Gateway Cup -kilpailun vuonna 2001, Tour of Kansas Cityn 2002 sekä Joe Martin -etappikilpailun 2003. Seuraavana vuonna hän oli paras Georgian ympäriajon neljännellä etapilla ja mäkikilpailussa sekä voitti Yhdysvaltain maantieajon olympiakarsinnat. Vuonna 2005 hän oli kolmas GP San Francisco -ajossa. Vuonna 2006 McCartney voitti toistamiseen Georgian ympäriajon mäkikilpailun. Seuraavana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Kalifornian ympäriajossa sekä saavutti uransa suurimman voiton Espanjan ympäriajon 14. etapilla Mentshov jatkaa Vueltan johdossa - McCartney etapin ykkönen Yle 15.9.2007 Viitattu 16.9.2007 . Vuonna 2009 hän voitti Kalifornian ympäriajon mäkikilpailun ja 2012 Portugalin ympäriajon kuudennen etapin. Hän lopetti ammattilaisuransa 2013. ==Lähteet== *Jason McCartney trap-friis-tietokannassa *Profiili www.cyclingarchives.com- sivustolla ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Profiili Discovery Channel -tallin sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilkka Rinne

Martti Ilkka Miettinen, iskelmälaulajana taiteilijanimenä Ilkka Rinne, (20. huhtikuuta 1934 Hanko – 18. maaliskuuta 2018 Lohja)Kuolinilmoitus Helsingin Sanomissa 15.4.2018, .s C17 oli suomalainen laulaja, kuoronjohtaja ja opettaja. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi 1952 hän valmistui opettajaksi Helsingin Opettajakorkeakoulusta 1956 ja työskenteli luokanopettajana Helsingissä, muun muassa Malmin kansalaiskoulussa (nyk. Ala-Malmin yläaste). Hän toimi myös musiikinopettajana koko opettajan uransa ajan vuoteen 1989 saakka. Hän opiskeli laulua ja oopperaa Sibelius-Akatemiassa ja ulkomailla. Hän piti ensikonserttinsa 1965 ja lied-konsertin 1970 Savonlinnan oopperajuhlilla. Laulukilpailuissa hän saavutti Akateemisen mestaruuden 1961, toisen sijan Lappeenrannan laulukilpailussa 1962 sekä ensimmäisen sijan Verdi- kilpailun Suomen-karsinnan miesten sarjassa 1963. Hän oli äänialaltaan tenori. Kansallisoopperassa Miettinen esitti Giuseppe Verdin La Traviatan isä Germontia, Wolfgang Amadeus Mozartin Don Giovannia ja Giacomo Puccinin Toscan Cavaradossia. Tampereen Oopperayhdistyksen vierailuesityksessä hän oli Oskar Merikannon Elinan surman Uolevi. Tampereella hänellä oli myös päärooli Verdin Otellossa ja Straussin operetissa Lepakko. Hän kuului Suomen Laulupedagogien Liiton ja Suomen Viihdekuoroliiton sekä Yrjö Kilpinen -seuran hallituksiin. Miettinen menestyi myös iskelmälaulajana. Taiteilijanimellä Ilkka Rinne hän levytti Musiikki-Fazerille 77 kappaletta. Hänen ensimmäinen levytyksensä oli ”Lola saa Lola vie”, ja hänen läpimurtonsa oli joulukuussa 1957 levytetty unkarilaiseen kansansävelmään perustuva Toivo Kärjen sovitus ”Rattaanpyörä”. Vuosina 1957-1962 hän levytti 13 Kärjen originaalikappaletta, melkein kaikki Reino Helismaan sanoituksia kuten "Tango sinun kanssasi", "Kaukainen kuin kuu" ja "Kevät Karjalassa" . Viimeksimainitun hän levytti toisen kerran vuonna 1972 oikealla nimellään vain Meri Louhoksen pianosäestyksellä, lisäksi Akseli Kaskelan sanoittaman Kärjen sävellyksen "Päivänkehrä"Kärki 2015, s. 668. Myöhemmin hän toimi musiikinopettajana Sibelius-Akatemiassa sekä teki musiikinopettajan sijaisuuksia peruskouluissa mm. Riihimäellä. Hänellä oli myös yksityisoppilaita. Vuonna 2000 hän suoritti yllätysesiintymisen Ilkka Rinteenä Vääksyssä Maarit Niiniluodon järjestämässä Toivo Kärki -konsertissa ja lauloi Kärjen kappaleet "Anna-Liisa", "Onnen maa" ja "Una melodia d'amore", joita ei ollut levyttänyt Kärki 2015, s. 884. Hänelle myönnettiin director musices-arvonimi vuonna 2007.https://www.lansi- uusimaa.fi/artikkeli/27108-martti-miettinen ==Diskografia== * Unohtumattomat: iskelmiä 50 ja 60-luvulta 2 (levyllä mukana Ilkka Rinne, Per-Erik Förars, Kalevi Korpi ja Johnny Forsell, 1994) == Lähteet == * == Viitteet == ==Aiheesta muualla== * * Martti Miettisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa 30.4.2018 Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset kuoronjohtajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Esa Mäkelä

Esa Mäkelä viittaa seuraaviin henkilöihin: * Ressu Redford, aikaisemmin Reddie Redford, laulaja * Esa Mäkelä, merikapteeni.
Stoumont

Stoumont on Liègen maakunnassa Valloniassa sijaitseva Belgian kunta. Sen asukasluku on 3 249 (2015). Stoumontin alue oli Ardennien taistelun näyttämönä toisessa maailmansodassa 1944. == Stoumontin kylät == Chevron, La Gleize (sisältäen kylät Cheneux, Monceau, Cour, Moustier, Borgoumont, Moulin du Ruy et La Venne), Lorcé (sisältäen kylän Targnon) ja Rahier (sisältäen kylän Xhierfomont). ==Aiheesta muualla== Luokka:Liègen kunnat
Stavelot

Stavelot on Liègen provinssissa Valloniassa sijaitseva Belgian kunta. Stavelotin asukasluku on 6 919 (1. tammikuuta 2014) ja sen pinta-ala on 85,07 neliökilometriä. ==Aiheesta muualla== *
Eric Djemba-Djemba

Eric Djemba-Djemba (s. 4. toukokuuta 1981 Douala) on kamerunilainen jalkapalloilija. Djemba-Djemba oli keskikenttäpelaaja ja pelasi seuratasolla muun muassa Ranskassa, Englannissa, Tanskassa, Israelissa ja Serbiassa. == Ura == Djemba-Djemba tuli tunnetuksi pelatessaan ranskalaisessa FC Nantesissa 2001-2003. Vuonna 2003 hän siirtyi englantilaiseen Manchester Unitediin, jossa hän ei koskaan onnistunut vakinnuttamaan asemaansa kokoonpanossa, joten hänet myytiin 1,5 miljoonan punnan siirtosummalla Aston Villaan tammikuussa 2005. Hän jäi kuitenkin Villan muiden keskikenttäpelaajien kuten Gavin McCannin tai Steven Davisin varjoon. Hänen spekuloitiin siirtyvän Espanjaan, mutta Villan uusi valmentaja päättikin lainata keskikenttäpelaajansa Burnleylle tammikuussa 2007. Djemba-Djemba ja Aston Villa lopettivat yhteistyönsä keväällä 2007. Nykyään hän pelaa Qatar Sports Clubissa. Djemba-Djemba esiintyi maajoukkueessa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2002, Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa 2002, missä hän ei kuitenkaan päässyt kentälle, ja Maanosaliittojen cupissa 2003. == Lähteet == Luokka:Kamerunilaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Afrikan mestarit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Koomikon kuva

Koomikon kuva on vuonna 2002 tehty kaksiosainen henkilökuva Spede Pasasesta. Dokumentit sisältää runsaasti Speden läheisten, ystävien ja työtovereiden haastatteluja ja näytteitä Speden elokuvista ja viihdeohjelmien sketseistä. Ohjelmat MTV3-kanavalle suunnitteli ja toteutti Päiviö Pyysalo. Dokumentin ensimmäinen osa esitettiin 20. tammikuuta 2002 vajaa puoli vuotta Pasasen kuolemasta. Ohjelma keräsi 1 662 000 katsojaa television ääreen. Keväällä 2002 Pyysalo etsi lehti-ilmoituksen avulla Speden koulukavereita ja muita ihmisiä kertomaan muistoja ja kommentteja Spedestä. Toisen osan haastattelut kuvattiin Kuopion torilla. Ensimmäinen osa esitettiin uusintana 7. syyskuuta 2002, jolloin tuli kuluneeksi tasan vuosi Pasasen kuolemasta. Toinen osa esitettiin seuraavana päivänä. Ensimmäinen osa esitettiin uusintana kahdessa osassa helmikuussa 2007. ==Lähteet== Luokka:Spede Pasanen Luokka:2000-vuosikymmenen suomalaiset dokumenttiohjelmat
Steven Davis

Steven Davis (s. 1. tammikuuta 1985 Ballymena, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, joka pelaa Skotlannin Valioliigan Rangersissa. Hänen pelipaikkansa on keskikenttäpelaaja. Hän debytoi Aston Villassa 18. syyskuuta 2004 ottelussa Norwich Cityä vastaan, kun hän tuli vaihdosta Nolberto Solanon tilalle. Kaudella 2005–2006 hänet valittiin Aston Villan kauden pelaajaksi. Tuolloin hänestä povattiin uutta Frank Lampardia. Kaudella 2006–2007 Davisin vastuu väheni uuden valmentajan, Martin O'Neillin myötä. Hän siirtyi Aaron Hughesin kanssa Fulhamiin neljällä miljoonalla punnalla. Tammikuussa 2008 hän siirtyi lainasopimuksella pelaamaan Rangersiin. Hän sai Rangersiin pysyvän sopimuksen elokuussa 2008 ja pelasi siellä heinäkuulle 2012, jolloin siirtyi Southamptoniin. Pohjois-Irlannin maajoukkueessa Davis debytoi ottelussa Kanadaa vastaan 9. helmikuuta 2005. Hänestä tuli Pohjois-Irlannin nuorin kapteeni Uruguayta vastaan pelatussa ottelussa 21. toukokuuta 2006. Vuonna 2017 hänestä tuli kolmas yli sata maaottelua pelannut pohjoisirlantilaismies. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Pohjoisirlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Malmedy

Malmedy on Liègen provinssissa Valloniassa sijaitseva Belgian kaupunki. Se kuuluu Belgian ranskankieliseen osaan. Malmedyn asukasluku on 11 943 (1. tammikuuta 2008). Vanhoissa lähteissä kaupungin nimi kirjoitetaan Malmédy, sillä tämä muoto lisättiin tarkoituksellisesti, kun alue oli osa Preussia ja Saksaa. Kaupungin virallinen verkkosivusto kirjoittaa nimen muodossa "Malmedy", ilman akuuttimerkkiä e-kirjaimen päällä. Kaupungilla on nykyisin poliittinen itsehallinto, ja se kuuluu Belgian itäisiin kantoneihin yhdessä Waimesin ja saksankielisten kuntien kanssa. Toisen maailmansodan aikana kaupungin alueella Baugnez’n risteyksessä saksalaiset SS-miehet teloittivat amerikkalaisia sotavankeja joulukuussa 1944. Tapaus on nimetty paikkakunnan mukaan Malmedyn verilöylyksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kaupungin kotisivut *
Ian Carmichael

Ian Carmichael (18. kesäkuuta 1920 – 5. helmikuuta 2010) oli englantilainen näyttelijä. Carmichael syntyi Hullissa, Yorkshiressä. Hän esiintyi jo 1950-luvulla useissa brittiläisissä klassikkoelokuvissa, joiden joukkoon lukeutuvat Alokas liemessä (1956), Hätä ei lue lakia (1957) ja Viikunanlehtiä ja lakkoilua (1959). Vuonna 1960 hänellä oli rooli elokuvassa Veijareitten koulu. Pian Ian Carmichael sai huomattavaa mainetta myös televisionäyttelijänä. Hänet muistetaan muun muassa Bertie Woosterina ja lordi Peter Wimseynä. Vuosina 1970–1971 hän oli Bachelor Father -sarjan tähti; yhä vanhoilla päivillään hän esitti vakituisia osia muun muassa Kyläsairaalassa vuosina 2003–2006. Hänestä tehtiin OBE (Officer of the Order of British Empire) vuonna 2003. Carmichael oli vuosina 1943–1983 naimisissa Sheila Pyman Macleanin kanssa. Parille syntyi kaksi lasta. Vaimon kuoltua Carmichael solmi vuonna 1992 seuraavan avioliittonsa kirjailija Kate Fentonin kanssa. Carmichaelin myöhempiin elokuvarooleihin lukeutuu osa vuoden 1971 elokuvassa 7 kuolemansyntiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Rehovot

Rehovot (hepr. רְחוֹבוֹת‬) on kaupunki Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Rehovotin juutalaisen siirtokunnan perustivat Puolasta saapuneet siirtolaiset vuonna 1890, ja vuoden 2018 lopussa kaupungin asukasluku oli 141 579\. Kaupungissa sijaitsee esimerkiksi Weizmannin tiedeinstituutti ja Heprealaisen yliopiston maataloudenlaitos. ==Historia== Rehovot perustettiin vuonna 1890. Sen nimi tarkoittaa väljyyttä ja se on viittaus ensimmäiseen Mooseksen kirjan kohtaan 26:22: > Sitten hän siirtyi sieltä pois ja kaivatti vielä uuden kaivon, eikä siitä > enää syntynyt riitaa. Sen nimeksi tuli Rehobot, sillä Iisak sanoi: »Nyt > Herra on antanut meille väljästi tilaa, niin että voimme levitä laajalle > tässä maassa.» Rehovotin ensimmäiset asukkaat olivat juutalaisia siirtolaisia Puolasta ja maa siirtokunnan perustamista varten ostettiin Rehovotin alueen maat omistaneelta vauraalta arabikauppiaalta. Maan oston rahoitti Menuhah ve-Nahalah -ryhmä ja tarkoituksena oli perustaa monia muita siirtokuntia tukeneesta Edmond de Rotchildista itsenäinen moshavah. Paikalla viljeltiin ensin rypäleitä ja manteleita, mutta 1900-luvun alussa siirryttiin sitrushedelmiin. Vuonna 1914 sen asukasluku oli 955 ja uusia muuttajia oli tullut esimerkiksi Jemenistä. Rehovot alkoi kasvaa nopeasti ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Siitä tuli hallinnollisesti kylä vuonna 1922 ja Jewish Agency siirsi maatalouden tutkimusasemansa kylään vuonna 1932. Asemasta tuli myöhemmin Heprealaisen yliopiston maataloudenlaitos. Chaim Weizmann perusti puolestaan kaupunkiin nykyisen Weizmannin tiedeinstituutin edeltäjän vuonna 1934. Sitrukset olivat pitkään pääasiallinen tulojen lähde, mutta niiden perässä alkoi lopulta tulla myös teollisuutta, joka liittyi usein sitrusten jalostamiseen. Vuonna 1948 kaupungin asukasluku oli noin 9 000 ja vuonna 1953 23 000\. Teollisuuden merkitys korostui sittemmin etenkin Ashdodin sataman avaamisen jälkeen. ==Väestö== Rehovotin asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 141 579. Rehovotin teollisuus on monimuotoistunut, mutta se on edelleen yksi Israelin sitrushedelmien pakkauksen keskuksista. Kaupungissa on myös kemikaaliteollisuutta, sekä eri tiede- ja tutkimuslaitoksia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kaupungin verkkosivusto Luokka:Israelin kaupungit
MARRS

M|A|R|R|S oli brittiläinen elektronista musiikkia esittävä yhtye. Yhtye tuli kuuluisaksi vuonna 1987 julkaistuaan ”Pump Up the Volume” -kappaleensa. Single nousi listaykköseksi useissa maissa. Suomessa kappale tuli tunnetuksi myös Pulttibois-sketsisarjan tunnuskappaleena vuosina 1990–1991. Luokka:Brittiläiset elektronisen musiikin yhtyeet Luokka:Brittiläiset house- yhtyeet Luokka:Hip house -yhtyeet
Trois-Ponts

Trois-Ponts on Liègen maakunnassa Valloniassa sijaitseva Belgian kunta. Se kuuluu Belgian ranskankieliseen osaan. Trois-Pontsin asukasluku on 2 550 (1.1.2015). Trois-Ponts sijaitsee Amblève- ja Salmjokien yhtymäkohdassa. == Aiheesta muualla == *Kunnan kotisivut Luokka:Liègen kunnat
Vilho Pikkarainen

Vilho Antero Pikkarainen (12. helmikuuta 1918 Rovaniemi – 20. toukokuuta 1974 Ylitornio) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 174. Hän oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta. Siviilielämässä hän toimi työnjohtajana Kemi Oy:ssä. Hän osallistui talvisotaan Raatteessa ja Pitkärannassa, jossa hän haavoittui 16. tammikuuta 1940. Jatkosodan aikana joukkueen varajohtajana 21. Prikaatissa toiminut Pikkarainen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä ylikersantti.Hurmerinta; Viitanen 1994 s. 321 == Mannerheim- ristin perustelut == ”Ylipäällikkö on pvm:llä 21.12.44 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi kersantti Vilho Pikkaraisen. Kersantti Pikkarainen toimi hyökkäysvaiheen aikana jääkärijoukkueen ryhmänjohtajana suorittaen jo tällöin useita erittäin vaikeita partioretkiä vihollisen selustaan ja tuoden arvokkaita tietoja. Kesällä 1942 Seesjärven länsipuolisessa maastossa käydyissä korpitaisteluissa, jotka johtivat vihollisen 1. Sissiprikaatin tuhoon, hänen erinomaiset partioimislahjansa vasta pääsivät täysiin oikeuksiinsa. Partioiden jatkuvasti leveälle alueelle ryhmittyneen vihollisen keskellä aiheutti kersantti Pikkarainen sille tuntuvia tappioita hyökätessään eri kohdista sen leiripaikoille. Taistelun eräässä vaiheessa yritti vihollinen motittaa osan joukostamme. Kersantti Pikkarainen huomasi kuitenkin sen aikeet palatessaan partioretkeltä ja iski ryhmällään reippaasti vihollisen selkään estäen siten sen aikeet. 16.3.44 toimi kersantti Pikkarainen iskuryhmän johtajana Leppäjoen lohkolla. Tällöin hän vihollisen asemissa otti vangin lyömällä tätä pampulla päähän. Apuun rientäneet viholliset hän tuhosi konepistoolillaan. 23.6.44 Saravaaran taisteluiden aikana onnistui vihollisen n. 50-miehisen partion tunkeutua selustaamme. Syntyneessä taistelussa kersantti Pikkaraisen johtama joukkue pakotti sen vetäytymään erääseen metsäsaarekkeeseen. Tämän jälkeen hän järjesti osan miehistään sitomaan rintamassa ja pääosalla teki yllättävän hyökkäyksen vihollisen selustaan. Yllätys oli niin täydellinen, ettei vihollinen ehtinyt tehdä vastarintaa juuri nimeksikään, vaan antautui melkein heti. Kesän 1944 raskaissa viivytystaisteluissa partioi kersantti Pikkarainen jatkuvasti erittäin suurella menestyksellä. Niinpä hän 26.7.44 Siikavaaran maastossa ryhmineen ryömi useita satoja metrejä avonaiselle suolle, koska muualta ei päässyt lähelle kohdetta. Tehtävänsä suoritettuaan johti hän partionsa kapeasta raosta vihollisen varmistuksen läpi, ui verraten leveän joen yli tuoden johdollemme erittäin tärkeän tiedon. 1.8.44 hyökättäessä Viikulanvaaraan valtasi kersantti Pikkaraisen johtama puolijoukkue mm. kolme kuorma-autoa. Myöhemmin kun joukkomme oli vihollisen kovan painostuksen takia vetäydyttävä hieman kävi kersantti Pikkarainen vihollisen kiivaasta tulesta huolimatta tuhoamassa nämä välimaastoon jääneet autot.” == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Judd Apatow

Judd Apatow (s. 6. joulukuuta 1967 Syosset, New York) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hän on tehnyt työtä sekä elokuvien parissa että televisioon. Syntyjään amerikanjuutalainen Apatow perusti vuonna 1999 oman Apatow Productions -yhtiönsä. Hänet on palkittu vuonna 1993 Emmy- palkinnolla. Hän on ollut vuodesta 1997 naimisissa Leslie Mannin kanssa ja saanut kaksi lasta. Ehkä parhaiten Judd Apatow on tullut tunnetuksi komedioillaan, joiden joukkoon lukeutuu hänen käsikirjoittamansa ja ohjaamansa 40 v. ja neitsyt (2005). Hänen tuottamiaan ovat muiden muassa Sähköputkimies (1996) ja Uutisankkuri: Ron Burgundyn legenda (2004). Apatowin ohjauksiin lukeutuu Paksuna (2007), joka oli menestys sekä kriitikkojen keskuudessa että kaupallisesti, mutta joutui kirjailija Rebecca Ecklerin plagiointisyytteiden kohteeksi. ==Filmografia== ===Elokuvat=== * 40 v. ja neitsyt (The 40-Year-Old Virgin, 2004) * Paksuna (Knocked Up, 2007) * Funny People (2009) * This Is 40 (2012) * Ihan yössä (Trainwreck, 2015) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aarre Voutilainen

Aarre Alfred Voutilainen (27. syyskuuta 1919 Leppävirta – 10. huhtikuuta 2000 Leppävirta) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari. Ritariksi hänet nimitettiin 19. marraskuuta 1941 numerolla 36. Sotilasarvoltaan Voutilainen oli nimityshetkellä alikersantti, mutta hänet ylennettiin välittömästi 2. luokan Mannerheim-ristin myöntämisen jälkeen kersantiksi. Voutilainen toimi siviilielämässä maanviljelijänä.Hurmerinta 2008 s. 298 ==Toinen maailmansota== Enemajoen taistelussa 6. syyskuuta 1941 Voutilainen tuhosi konepistoolilla kymmeniä vihollisia, haavoittuen itse taistelussa. Myöhemmin hän vapaaehtoisena partionjohtajana neljä eri kertaa tunkeutui syvälle vihollisen selustaan ja tärkeisiin keskuksiin ja toi palatessaan komppaniansa etenemistä suuresti edistäviä tietoja.http://www.mannerheim- ristinritarit.fi/ritarit?xmid=184 Aarre Voutilainen osallistui ylipäällikkö Mannerheimin 75-vuotispäivän viettoon 4. kesäkuuta 1942. Voutilainen pääsi kättelemään Adolf Hitleriä ja ruokailemaan marsalkka Mannerheimin salonkivaunussa. Maanviljelijä Voutilainen oli raitis mies ja tilasi ruokajuomaksi maitoa, kun ”herrat” joivat konjakkia. ==Esitys Vapaudenristin 1. luokan Mannerheim-ristin ritariksi== Voutilaisesta tekee historiallisen Mannerheim-ristin ritarin se, että hänelle esitettiin Vapaudenristin 1. luokan Mannerheim-ristiä ainoana miehistöön kuuluvana sotilaana. Kenraali Erik Heinrichs puolsi esitystä, jossa mainitaan Voutilaisen pelastaneen 8. joulukuuta 1941 tulvaveden saartamana olleen komppanian päällikön ja kaksi oman komppanian miestä uiden kolme kertaa jäisen tulvaveden yli, joka kerta tuoden kohmettuneita asetovereitaan pois pelastaen täten tällä sankariteollaan komppanian päällikkönsä ja kaksi aseveljeään varmasta kuolemasta. > "Teko suoritettiin 30 asteen pakkasessa komppanian muiden miesten > katsellessa, kuinka Mannerheim-ristin ritari, jolla jo ennestään on > sotilaskunniaa tarpeeksi, täysin altruistisesti kolmasti osoittaa, ettei > hänessä ole annettu suuri tunnustus mennyt väärään mieheen" – lainaus Erik > Heinrichsin puoltamasta esityksestä. Heinrichsin puoltamassa esityksessä lukee myös, että kersantti Voutilainen on sotilasarvoonsa, virka-asemaansa ja ikäänsä sekä saamaansa sotakoulutukseen nähden joutunut suorittamaan taistelutehtäviä, jotka säännöllisesti annetaan upseereille ja vaikuttanut niiden onnistuneilla suorituksilla sekä suoranaisesti että välillisesti jopa operatiivisiin saavutuksiin. Esitystä ei kuitenkaan lopulta hyväksytty. ==Sotien jälkeen== Aarre Voutilainen toimi maanviljelijänä omalla maatilallaan Leppävirralla vuosina 1945–78. Hänet ylennettiin vääpeliksi 6. joulukuuta 1968. Vuonna 1978 hänet nimitettiin Leppävirran Kunnia-ammattilaiseksi. Hän toimi kotikuntansa kunnanvaltuustossa yli kaksi vuosikymmentä. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Muistolaatta Leppävirralla * Mannerheim-ristin ritarien säätiön sivut * Puolustusvoimien SA-kuva-arkisto. Voutilainen Hitleriä kättelevästä kaksi vasemmalle. Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Veikko Saarelainen

Veikko Saarelainen (13. syyskuuta 1919 Kontiolahti – 26. joulukuuta 1968 Pielisjärvi) oli Mannerheim-ristin ritari numero 37. Jääkäripataljoona 3:n konekiväärikomppaniassa konekivääriampujana toiminut Saarelainen tuhosi Salmin ja Tulemajärven tienhaarassa 27. heinäkuuta 20 vihollisen kuorma-autoa ja niiden mukana tulleen jalkaväkikomppanianhttp://www.mannerheim- ristinritarit.fi/ritarit?xmid=138. Hänet nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 19. marraskuuta 1941. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä korpraali. Saarelainen työskenteli ennen sotaa maanviljelijänä, ja sotien jälkeen muun muassa myymälänhoitajana.Hurmerinta; Viitanen 1994 s. 354 Hän oli mukana perustamassa Lieksan Rintamamiesveteraaniyhdistystä ja toimi Mannerheim-ristin ritarien säätiön säädekirjan allekirjoittajana 1954. == Mannerheim-ristin perustelut == ”Ylipäällikkö on pvm:llä 19.11.41 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi jääkäri Veikko Saarelaisen. Jääkäri Saarelainen joutui taistelussa 27.7.41 [Salmin ja Tulemajärven tienhaarassa] konekivääriautoineen vihollisautojen täydelleen yllättämäksi. Hän asetti konekiväärinsä keskelle maantietä ja tuhosi sillä kuusi kuorma-autoa. Samalla saapui Salmista päin paikalle neljätoista muuta vihollisen kuorma-autoa käsittävä kolonna, useat autot täynnä sotilaita. Haavoittuneena jääkäri Saarelainen suuntasi nyt konekiväärinsä suihkut näitä kohden ja tuhosi kaikki neljätoista autoa sekä huomattavan osan niissä olleista sotilaista. Avattuaan täten itselleen tien, jääkäri Saarelainen jatkoi sisukkaasti matkaansa. Sairaalasta palattuaan hän on toiminut taitavana ja rohkeana konekivääriampujana.” == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Eino Wenäläinen

Eino Edvin Wenäläinen (1. maaliskuuta 1921 Turku – 10. heinäkuuta 1997 Vaasa) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 38. Jääkäripataljoona 4:ssä konepistoolimiehenä palvellut Wenäläinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 19. marraskuuta 1941. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä korpraali.Hurmerinta 2008 s. 286 Alikersantiksi hänet ylennettiin 26. toukokuuta 1942. Siviilielämässä hän työskenteli rakennusmiehenä ja koneenasentajana.Hurmerinta 2008 s. 287 Hän työskenteli mm. rakennustyömailla Vaasassa vuosina 1946–69, sekä koneasentajana Etelä- Pohjanmaalla vuosina 1969–86. Hän oli myös Vaasan Reservinaliupseerien perustajajäsen ja kunniajäsen. == Mannerheim-ristin ritariksi == > ”Ylipäällikkö on pvm:llä 19.11.41 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan > Mannerheim-ristin ritariksi korpraali Eino Edvin Venäläisen. Korpraali > Venäläinen on erikoisen rohkeana konepistoolimiehenä suorittanut monia > menestyksellisiä tekoja. Taistelussa 21.7.41 [Salmissa] hän tuhosi > vihollisen täydellisesti miehittämän kuorma-auton ainoankaan vihollisen > pääsemättä pakoon. Uhkarohkeasti hän 24.7.41 kiersi [Kaukojärvellä] > vihollisen konekivääripesäkkeen taakse, tuhosi siinä olleet viholliset ja > kantoi haavoittuneen toverinsa aivan vihollisasemien edestä ja kiivaasta > tulesta huolimatta turvaan omalle puolelle. Taistelussa 5.9.41 [Ilinskoessa] > tuhosi käsikranaateilla viholliskorsun koko miehistön. Korpraali Venäläinen > on kaikissa tilanteissa osoittautunut esimerkillisen urheaksi, innokkaaksi > ja tehtävissään omantunnontarkaksi.” == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Yrjö Tamminen

Yrjö Alfons Tamminen (26. huhtikuuta 1921 Kalvola – 12. heinäkuuta 1943 Kuuttilahti) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 39. Mannerheim-ristin ritariksi hänet nimitettiin 19. marraskuuta 1941.Hurmerinta 2008 s. 265 Alikersantti Tamminen katosi jatkosodassa 12. heinäkuuta 1943 Kuuttilahdessa. Panssarintorjuntatykin johtajana 1. Jääkäriprikaatissa toiminut Tamminen tuhosi vihollisen suorasuuntaus- ja ilmatorjunta-aseita, raivaten tietä hyökkääville suomalaisjoukoille. Siviilielämässä hän oli työskennellyt lasitehtaan työmiehenä. Hänen vanhemmat olivat asemamies Alfons Tamminen ja Olga Elisabeth Björklund. == Mannerheim-ristin ritariksi == Yrjö Tamminen nimettiin Mannerheim-ristin ritariksi ylipäällikön päiväkäskyllä 19. marraskuuta 1941 seuraavalla saatteella: ”Ylipäällikkö on pvm:llä 19.11.41 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi alikersantti Yrjö Alfons Tammisen. Tykinjohtajana alikersantti Tamminen vei tykkinsä [Petäjäselässä] 23.9.41 tuliasemaan 150 metrin etäisyydelle suorasuuntausasemissa olevasta vihollisen tykistöstä, johon kuului lukuisia tykkejä ja neliputkinen it.-konekivääri. Vihollisen kiivaasta lähitulesta huolimatta alikersantti Tamminen, esimerkillään alaisiaan rohkaisten, pakotti tykkinsä tulella viholliset pakoon tykeiltään, jolloin omat hyökkäysvaunut ja jääkärit pääsivät murtautumaan vihollisen asemiin. Myöhemmin oli alikersantti Tamminen samassa taistelussa tykkeineen tuhoamassa sivummalla sijainneen vihollisen it.-konekiväärin miehistöä. Taistelussa 24.9.41 aiheutti alikersantti Tamminen tykkeineen eräälle viholliskomppanialle [Äänisjärven rannalla] huomattavia tappioita. Hyökkäyksessä 27.9.41 hän eteni tykkeineen etulinjaan, väliin sen eteenkin, ja tuhosi tuliasemaan parhaillaan ajavan vihollistykin.” == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet
Gimme More

"Gimme More" on yhdysvaltalaisen poplaulajan Britney Spearsin kappale. Se julkaistiin Blackout-albumin ensimmäisenä singlenä lokakuussa 2007. ==Musiikkivideo== Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Jake Sarfaty. Video kuvattiin Los Angelesin keskustassa sijaitsevassa varastorakennuksessa heinä–elokuussa 2007. Musiikkivideon maailmanensi-ilta oli Yhdysvaltain iTunes Music Storessa 5. lokakuuta 2007. Televisiossa sen ensi-ilta oli 7. lokakuuta 2007 kanadalaisella MuchMusic-televisiokanavalla. Kappaleen musiikkivideo aiheutti kohua Spearsin strippauskohtauksen vuoksi, ja video joutuikin sensurointiin. Sensuroimatonta musiikkivideota saa näyttää Yhdysvalloissa vain öisin. ==Listasijoitukset== "Gimme Moresta" tuli Spearsin toiseksi suurin hitti Yhdysvalloissa. Vain esikoisingle "Baby One More Time" menestyi listalla paremmin. "Gimme More" pysyi kaksi viikkoa singlelistan sijalla kolme, minkä jälkeen se alkoi pudota listalla alemmas. Britanniassa kappale nousi ainoastaan nettilatauksilla listasijalle kolme. "Gimme More" saavutti Yhdysvalloissa platinalevyyn oikeuttavan myyntimäärän helmikuussa 2008.RIAA Certifications. Billboard. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2007 kappaleet Luokka:Britney Spearsin kappaleet
Viljo Laine

Viljo Erik Laine (9. lokakuuta 1908 Siikainen – 2. maaliskuuta 1977 Karvia) oli Mannerheim-ristin ritari numero 42. Panssarivaunun johtajana Panssaripataljoonassa toiminut Laine nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 19. marraskuuta 1941. Sotilasarvoltaan Laine oli nimityshetkellä kersantti ja hän työskenteli siviilielämässä autonkuljettajana.Hurmerinta; Viitanen 1994 s. 194 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Toivo Häkkinen

Toivo Nikodemus Häkkinen (9. toukokuuta 1904 Leivonmäki – 15. toukokuuta 1944 Viipuri) oli Mannerheim-ristin ritari numero 46. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 14. tammikuuta 1942. Sotilasarvoltaan Häkkinen oli majuri.Hurmerinta, Viitanen 2004: 98. Häkkinen kuoli jatkosodassa 13. sotasairaalassa. Hänet on haudattu Leivonmäellehttp://kronos.narc.fi/menehtyneet/index.php?id=525193&raportti;=1. ==Lähteet== * Hurmerinta, Ilmari ja Viitanen, Jukka: Suomen puolesta, Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945, Gummerus: Jyväskylä 2004 ISBN 951-20-6224-0. ===Viitteet=== Luokka:Mannerheim-ristin ritarit Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1944 kuolleet Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet