EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Carlo Rambaldi

Carlo Rambaldi (15. syyskuuta 1925 Ferrara – 10. elokuuta 2012 Lamezia Terme, Catanzaron maakunta)http://www.ansa.it/web/notizie/rubriche/topnews/2012/08/10/Morto- Carlo-Rambaldi-re-effetti-speciali_7326387.html oli italialainen tehostetaiteilija. Hän sai kolme Oscar-palkintoa vuosina 1977, 1980 ja 1983. Hän oli vuonna 1983 lisäksi Bafta-ehdokkaana ja voitti vuonna 1982 erikois- Davidin. Vuonna 1987 hänellä oli kyseenalainen kunnia olla ehdolla huonoimpien tehosteiden Golden Raspberry -palkinnon saajaksi. Tunnetuimpia elokuvia, joissa Rambaldi on työskennellyt, ovat Kolmannen asteen yhteys (1979, Oscar), Alien – kahdeksas matkustaja (1979, Oscar), E.T. – The Extra Terrestrial (1982, Oscar) , Dyyni (1984) ja King Kong elää (1986, ehdolla Golden Rasberry). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *E.T:n ja Alienin isä on poissa, Yle.fi, Uutiset * Luokka:Italialaiset henkilöt Luokka:Erikoistehosteiden suunnittelijat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Kanavanippu A

Kanavanippu A on pääosin Yleisradio Oy:n käyttöön varattu kanavanippu, mutta siinä välitetään myös toimiluvalla toimivia kanavia. Siihen kuuluu seitsemän maksutonta televisiokanavaa. Nipun entisiä televisiokanavia ovat YLE Extra, YLE24, YLE TV1+, SVT Europa, BC-TV sekä SuomiTV . Entisiä radiokanavia ovat puolestaan YLE FSR+ ja Yle X3M. Kanavanippu A kattaa B:n tavoin 99,9 prosenttia Suomen väestöstä. Kanavanipun välittää Digita, käyttäen DVB-T- teknologiaa UHF-taajuuksilla. == Kanavanipun kanavat == Televisiokanavat * Yle TV1 * Yle TV2 * MTV3 * Nelonen * Yle Teema & Fem * MTV Ava * MTV Sub === Entiset kanavat === Televisiokanavat * YLE24 * YLE Extra * YLE TV1+ * BC-TV * SVT World * SuomiTV * Fox * Alfa-tv * OnniTV * Yle Fem * Yle Teema Radiokanavat * Yle Klassinen * Yle Mondo * Yle Puhe == Lähteet == Luokka:Kanavaniput
Pajulahti

Pajulahti on kylä Kuopiossa entisen Nilsiän kaupungin alueella Pohjois- Savossa. Se sijaitsee samannimisen lahden rannalla kantatien 75 varrella 15 kilometriä Siilinjärveltä ja noin 20 kilometriä Nilsiän keskustaajamasta. Pajulahden kylä on yksi Nilsiän suurimmista kylistä. Kylässä asuu noin 200 ihmistä. Pajulahden postinumero on 73360. Kylässä toimii Pajulahden koulu, jossa oli 63 oppilasta lukuvuonna 2022–2023. Samassa rakennuksessa toimii myös Pajulahden päiväkoti. Pajulahdessa on myös Man Oil -huoltoasema. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pajulahden kelikamera Luokka:Nilsiän kylät
Antti Väisänen

Antti Väisänen (s. 25. huhtikuuta 1985) on suomalainen lentopalloilija. Hän on pelipaikaltaan passari ja pelaa Saimaa Volleyssa. Pituudeltaan Väisänen on 190 cm ja painoltaan 89 kiloa. Väisäsen hyökkäysulottuvuus on 325 cm ja torjuntaulottuvuus 320 cm. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kolmekymppinen

Kolmekymppinen on Frederikin vuonna 1980 julkaisema albumi. Albumi myi yli 25 000 kappaletta eli kultaa ja sieltä nousivat pinnalle Frederikin hitit ”Kolmekymppinen” ja ”Sheikki Ali Hassan”. == Kappaleet == ;A-puoli # # # # # # ;B-puoli # * # # # # # == Aiheesta muualla == * Kolmekymppinen discogs.com -sivustolla Luokka:Frederikin albumit Luokka:Vuoden 1980 albumit
Taaro

Taaro eli taro (Colocasia esculenta) on vehkakasvi, jota kasvatetaan kosteilla trooppisilla alueilla ruoaksi tyvimukuloidensa vuoksi. Mukulasta käytetään myös nimityksiä eddo, dasheen ja old cocoyam. Taaro on kotoisin Kaakkois- Aasiasta, mutta sitä kasvatetaan nykyisin myös Afrikassa, Oseaniassa ja Karibian saarilla. Vuonna 1998 maailmassa kasvatettiin taaroa 6,6 miljoonaa tonnia, josta Afrikassa 4,4 miljoonaa tonnia, Aasiassa 1,8 miljoonaa tonnia ja Oseaniassa 280 000 tonnia. Tongan ja Samoan saarilla taaron osuus ihmisten energiansaannista on kuitenkin suurin, yli 15 prosenttia. Afrikan maista taaroa käytetään eniten Ghanassa ja Gabonissa. Afrikassa ja Oseaniassa taaroa käytetään hiilihydraatin lähteenä, ja sitä syödään riisin tai perunan tapaan. Japanissa sitä käytetään vihanneksena ja kasvatetaan enemmänkin versojensa ja lehtiensä kuin mukuloidensa takia. Myös maavarret käytetään, ja koska ilmasto on viileämpi kuin muilla taaronviljelyalueilla, Japanissa taaron mukulat voidaan varastoida pellolla. Taaro on tunnettu Japanissa ainakin kahdentuhannen vuoden ajan, mutta sen viljely on vähentynyt sadan vuoden aikana selvästi. 1900-luvun alussa keskivertojapanilainen söi lähes 25 kiloa taaroa vuodessa, nykyisin viitisen kiloa. Samoalla taaro oli paikallisten ruokavalion perusta (yhdessä banaanin ja leipäpuun hedelmien kanssa) vuoteen 1993 asti. Vuonna 1994 kasvitauti tuhosi taarosadon lähes kokonaan. Taaron tyvimukuloissa on noin kaksi kolmasosaa vettä ja kolmannes hiilihydraattia, lähinnä tärkkelystä. Seitsemän prosenttia kuiva-aineesta on proteiinia, minkä johdosta taaro on proteiinipitoisempaa kuin esimerkiksi jamssi tai kassava. Lehdissä proteiinin osuus on vielä suurempi. Lehdissä on myös kalsiumia, fosforia, rautaa, C-vitamiinia ja muita vitamiineja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * ITIS: Colocasia esculenta * United States Department of Agriculture (USDA): Colocasia esculenta * Flora of China: Colocasia esculenta * Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Colocasia esculenta * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Colocasia esculenta (taro) Luokka:Vehkakasvit Luokka:Juurekset
Brasilian Grand Prix 1978

Brasilian Grand Prix 1978 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. tammikuuta Jacarepaguan radalla. Kilpailun voitti Carlos Reutemann, jolle voitto oli kauden ensimmäinen. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierroksia Aika/Keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 11 Carlos Reutemann Ferrari 63 1.49.59,86 4 9 2 14 Emerson Fittipaldi Fittipaldi-Ford 63 + 49,13 7 6 3 1 Niki Lauda Brabham-Alfa Romeo 63 + 57,02 10 4 4 5 Mario Andretti Lotus-Ford 63 + 1.33,12 3 3 5 17 Clay Regazzoni Shadow-Ford 62 + 1 krs. 15 2 6 3 Didier Pironi Tyrrell-Ford 62 + 1 krs. 19 1 7 9 Jochen Mass ATS-Ford 62 + 1 krs. 20 8 2 John Watson Brabham-Alfa Romeo 61 +2 krs. 21 9 26 Jacques Laffite Ligier-Matra 61 + 2 krs. 14 10 36 Riccardo Patrese Arrows-Ford 59 + 4 krs. 18 11 27 Alan Jones Williams-Ford 58 + 5 krs. 8 Kesk. 25 Hector Rebaque Lotus-Ford 40 22 Kesk. 12 Gilles Villeneuve Ferrari 35 Spinnasi 6 Kesk. 8 Patrick Tambay McLaren-Ford 34 Spinnasi 5 Kesk. 7 James Hunt McLaren-Ford 25 Spinnasi 2 Kesk. 16 Hans Joachim Stuck Shadow-Ford 25 Polttoaine järjestelmä 9 Kesk. 20 Jody Scheckter Wolf- Ford 16 Onnettomuus 12 Kesk. 6 Ronnie Peterson Lotus-Ford 15 Yhteentörmäys 1 Kesk. 22 Danny Ongais Ensign-Ford 13 Jarrut 23 Kesk. 30 Brett Lunger McLaren- Ford 11 Ylikuumeneminen 13 Kesk. 4 Patrick Depailler Tyrrell-Ford 8 Onnettomuus 11 Kesk. 18 Rupert Keegan Surtees-Ford 5 Onnettomuus 24 Kesk. 23 Lamberto Leoni Ensign-Ford 0 Voimansiirto 17 DNS 10 Jean-Pierre Jarier ATS- Ford Mass ajoi autoa 16 DNQ 37 Arturo Merzario Merzario-Ford DNQ 32 Eddie Cheever Theodore-Ford DNQ 19 Vittorio Brambilla Surtees-Ford DNQ 24 Divina Galica Hesketh-Ford Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Muuta == * Paalupaikka: Ronnie Peterson - 1.40,45 * Nopein kierros: Carlos Reutemann - 1.43,07 * Carlos Reutemann johti kaikilla kierroksilla (1-63). * Michelinin ensimmäinen voitto Formula 1:ssä. ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1978 Luokka:Brasilian Grand Prix
Don’t Stop Me Now

Don't Stop Me Now on Queenin vuonna 1979 julkaisema single. Kappale julkaistiin alun perin vuonna 1978 ilmestyneellä albumilla Jazz. Sanat ja sävellys ovat Freddie Mercuryn käsialaa. Kappale nauhoitettiin elo-syyskuussa 1978 Berre-les-Alpesissa Ranskassa ja on albumin 12. kappale.Don't Stop Me Now Ultimatequeen.co.uk. Viitattu 1.8. 2011. Kappale perustuu Freddie Mercuryn pianonsoittoon ja lauluun John Deaconin ja Roger Taylorin soittaessa bassokitaralla ja rummuilla taustoja. Studioversiossa Brian May soittaa pelkästään soolokitaran osuuden, mutta lavaversioissa hän soitti myös taustoja "rytmikitarana". Kappale voitti Top Gear -ohjelman "The Best Driving Song Ever" -palkinnon. ==Lähteet== Don't Stop Me Now Don't Stop Me Now
Britannian Grand Prix 1979

Britannian Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 14. heinäkuuta 1979 Silverstonen radalla Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut sveitsiläinen Clay Regazzoni, jolle voitto oli uran viimeinen. Voitto oli Williams-tallin historian ensimmäinen. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 28 Clay Regazzoni Williams-Ford 68 1.26.11,17 4 9 2 16 René Arnoux Renault 68 + 24,28 5 6 3 4 Jean-Pierre Jarier Tyrrell-Ford 67 + 1 krs. 16 4 4 7 John Watson McLaren-Ford 67 + 1 krs. 7 3 5 11 Jody Scheckter Ferrari 67 + 1 krs. 11 2 6 25 Jacky Ickx Ligier-Ford 67 + 1 krs. 17 1 7 8 Patrick Tambay McLaren-Ford 66 Polttoaine loppu 18 8 2 Carlos Reutemann Lotus-Ford 66 + 2 krs. 8 9 31 Hector Rebaque Lotus-Ford 66 + 2 krs. 26 10 3 Didier Pironi Tyrrell-Ford 66 + 2 krs. 15 11 17 Jan Lammers Shadow-Ford 65 + 3 krs. 21 12 18 Elio de Angelis Shadow-Ford 65 + 3 krs. * 12 13 22 Patrick Gaillard Ensign- Ford 65 + 3 krs. 23 14 12 Gilles Villeneuve Ferrari 63 Polttoainejärjestelmä 13 Kesk. 29 Riccardo Patrese Arrows-Ford 45 Vaihdelaatikko 19 Kesk. 26 Jacques Laffite Ligier-Ford 44 Moottori 10 Kesk. 20 Keke Rosberg Wolf-Ford 44 Polttoainejärjestelmä 14 Kesk. 27 Alan Jones Williams-Ford 38 Vesipumppu 1 Kesk. 30 Jochen Mass Arrows-Ford 37 Vaihdelaatikko 20 Kesk. 14 Emerson Fittipaldi Fittipaldi-Ford 25 Moottori 22 Kesk. 15 Jean-Pierre Jabouille Renault 21 Turbo 2 Kesk. 5 Niki Lauda Brabham-Alfa Romeo 12 Jarrut 6 Kesk. 1 Mario Andretti Lotus-Ford 3 Rengas 9 Kesk. 6 Nelson Piquet Brabham-Alfa Romeo 1 Ulosajo 3 DNQ 9 Hans Joachim Stuck ATS-Ford DNQ 24 Arturo Merzario Merzario- Ford == Muuta == *Paalupaikka: Alan Jones – 1.11,88 *Nopein kierros: Clay Regazzoni – 1.14,40 (kierroksella 39) *Elio de Angelis sai minuutin aikasakon varaslähdöstä. == Lähteet == Luokka:Formula 1 -kausi 1979 Luokka:Britannian Grand Prix
Cheder

Cheder ( ’huone’) on koulu, jossa opetetaan juutalaisuuden ja heprean kielen alkeita. Chederit olivat yleisiä Euroopassa aina 1700-luvun lopulle. Oppitunnit pidettiin opettajan kotona ja opettajat saivat palkkaa juutalaisyhteisöltä tai oppilaiden vanhemmilta. Tavallisesti vain pojat osallistuivat oppitunneille. Äidit vastasivat tyttöjen opetuksesta kotioloissa. Eri-ikäisiä poikia koulutettiin samassa luokassa. Pojat aloittivat koulun noin viiden vuoden iässä ja opittuaan heprealaisen kirjaimiston ja opittuaan lukemaan hepreaa he alkoivat opiskella Tooraa. Chederien pääasialliset opetusmenetelmät olivat ääneenluku ja ulkoaopettelu. 13–14 vuoden iässä poikien koulutus chederissä loppui ja vietettiin bar mitsvaa. Niiden, jotka halusivat ryhtyä rabbiksi tai soferiksi, oli jatkettava opintoja ješivassa. Tunnetuimmat eurooppalaiset ješivat sijaitsivat Wormsissa, Fürthissä ja Prahassa. 1700-luvun lopulla cheder-järjestelmästä tuli juutalaisortodoksien ja haskala-liikkeen kritiikin kohde. Ortodoksien kritiikki kohdistui opettajiin, joiden he katsoivat olevan epäpäteviä. Tuolloin cheder-opettajille maksettiin vain vähän, ja ansaitakseen elantonsa heidän oli työskenneltävä myös muissa ammateissa, kuten teurastajina, laulajina tai jopa haudankaivajina. Opettajat päästivät oppilaat liian helpolla, koska he saivat enemmän rahaa vaativammista oppitunneista. Haskala- liike oli valistuksen ajan liike, ja se kritisoi cheder-järjestelmää kokonaisuudessaan sanoen sen estävän juutalaisten integroitumista osaksi muuta yhteiskuntaa. He ehdottivat lisäoppitunteja maallisemmista aiheista, kuten maantiedosta ja opetusmaassa käytetystä kielestä. Ideat otettiin käyttöön 1700-luvun lopulla Saksassa, jossa perustettiin reformikouluja. Tämä yhdessä yleisen oppivelvollisuuden käyttöönoton myötä johti cheder-järjestelmän häviämiseen. Luokka:Juutalaisuuden käytännöt
Calakmul

Calakmul, myös Kalakmul, oli mayojen klassisen kauden suuri ja mahtava kaupunkivaltio. Sen arvellaan olleen Kan- eli Käärmekuningaskunnan pääkaupunki. Se sijaitsee Meksikossa Campechen osavaltiossa 30 kilometriä Guatemalan rajalta. Se oli pitkään Tikalin vihollinen ja Caracolin liittolainen. Calakmulin ja Tikalin väliä oli noin 100 kilometriä. Calakmulin 45 metriä korkea ”Rakenne 2” oli suurin mayojen klassisella ajalla rakentama pyramiditemppeli. Kaupungista on löydetty 70 neliökilometrin alalta yli 6 250 rakennelmaa, ja siellä asui aikoinaan mahdollisesti 50 000 ihmistä. Calakmulin tiheä keskusta ulottuu 22 neliökilometrin alalle. Calakmulin viimeinen kuningas lienee kukistunut 909 tai jonkin aikaa tämän jälkeen.Martin & Grube 2000, s.115. Kaupunki on tunnettu 1930-luvulta alkaen. Vuonna 2008 sieltä löydettiin kolmisenkymmentä osin toistensa päälle maalattua seinämaalausta, jotka esittävät poikkeuksellisesti tavallista arkielämää, erityisesti ruokaa ja ruoanlaittoa. Kuvien alla on hieroglyfejä, jotka kertovat mitä kuvissa tehdään. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * * * * * Luokka:Maya-kaupungit
Liperin Hiihtoseura

Liperin Hiihtoseura on perustettu 7. kesäkuuta 1987. Seuran toiminta kattaa koko Liperin ja toiminnan keskipisteenä on Pärnävaaran urheilukeskus. Järjestettyjä kilpailuja, osittain yhteistyössä Joensuun Katajan ja muiden Joensuun hiihtoseurojen kanssa: *Nuorten hiihdon SM-kisat 1992 *Rullahiihdon SM-kisat 1994 *Skandinavia Cup v. 1998 sekä Formula-hiihdot *Hiihdon SM- kilpailut 2000 Lisäksi LipHS on itsenäisesti vuodesta 2001 järjestänyt hiihtokauden lopulla Pärnän kunkku -kisan kansallisena pitkien matkojen kilpailuna, 30 km naisille ja 50 km miehille. Liperin Hiihtoseuralla on vaalittavanaan hiihtäjäveljesten Martti ja Tauno Lappalaisen muisto vuosittaisten kansallisten Liperin hiihtojen järjestäjänä. ==Aiheesta muualla== *Liperin hiihtoseuran kotisivut Luokka:Suomalaiset hiihtoseurat Luokka:Liperiläiset urheiluseurat
A Beautiful Lie (kappale)

”A Beautiful Lie” on kuudes single 30 Seconds to Mars -bändiltä. Single julkaistiin 2007. ”A Beautiful Liesta” on myös musiikkivideo, joka on kuvattu kokonaan Grönlannissa. Kappale on peräisin 30 Seconds to Marsin toiselta albumilta, joka on myös nimeltään A Beautiful Lie. Luokka:30 Seconds to Marsin kappaleet Luokka:Vuoden 2005 kappaleet
Nikita Simonjan

Nikita Pavlovitš Simonjan (; s. 12. lokakuuta 1926) on Neuvostoliitossa uransa luonut entinen jalkapalloilija ja valmentaja, entinen Venäjän jalkapalloliiton puheenjohtaja. Omalla pelaajaurallaan Simonjan edusti vuosina 1956–1948 Moskovan Krylja Sovetovia ja vuosina 1949–1959 Moskovan Spartakia. Spartakisa hän teki liigapeleissä 233 ottelussa 133 maalia, mikä on yhä seuran maaliennätys. Yhteensä Simonjan teki Spartakissa 160 maalia. Neuvostoliiton maajoukkueessa Simonjan voitti olympiakultaa 1956 Melbournen kisoissa. Kaikkiaan hän pelasi 20 A-maaottelua ja teki 10 niissä kymmenen maalia. Simonjan kilpaili myös vuoden 1958 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa Ruotsissa. Armavirissä syntynyt etniseltä taustaltaan armenialainen Simonjan siirtyi pelaamisen jälkeen valmentajaksi. Hänen valmentamiaan seurajoukkueita olivat Spartak Moskova, Ararat Jerevan ja Tšornomorets Odessa. Lisäksi hän valmensi Neuvostoliiton maajoukkuetta vuosina 1977—1979. Marraskuusta 2009 helmikuuhun 2010 asti Simonjan toimi Venäjän palloliiton väliaikaisena puheenjohtajana. Simonjanista tuli jälleen palloliiton väliaikainen johtaja 25. kesäkuuta 2012. Luokka:Neuvostoliittolaiset jalkapalloilijat Luokka:Venäläiset jalkapalloilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Venäläiset jalkapallovalmentajat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Venäläiset urheiluvaikuttajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Kill

The Kill on toinen single 30 Seconds to Marsin levyltä A Beautiful Lie. Videon kappaleeseen ohjasi bändin laulaja-kitaristi Jared Leto ja se sai ideansa Hohto-elokuvasta. Video on kuvattu vuonna 2006. Video on saanut monia palkintoja. Luokka:30 Seconds to Marsin kappaleet Luokka:Vuoden 2006 kappaleet
Valerio Checchi

Valerio Checchi (s. 3. huhtikuuta 1980) on italialainen maastohiihtäjä. Checchi on edustanut Italiaa arvokilpailuissa Val di Fiemmen MM-kisoista 2003 lähtien. Hän on ollut MM-kisoissa parhaimmillaan kuudestoista 50 kilometrin yhteislähtökilpailussa Oberstdorfissa 2005 ja olympialaisissa kahdeksastoista Torinon kisojen 2006 yhdistelmäkilpailussa. Checchi osallistui maailmancup- kilpailuun ensimmäisen kerran joulukuussa 2001. Hän saavutti uransa ensimmäisen voiton – ja palkintokorokepaikan – 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Canmoressa 25. tammikuuta 2008. Aiemmin samalla kaudella hän oli ollut neljäs 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Rybinskissä. Checchi oli kymmenes kauden 2007–2008 maailmancupin kokonaispisteissä. Tour de Skin 2007–2008 kahdella ensimmäisellä takaa-ajo-osuudella hän oli kolmen nopeimman joukossa. 15. tammikuuta 2006 hän hiihti toisen osuuden Italian joukkueessa, joka voitti maailmancupin viestikilpailun Lago di Teserossa. Kaudella 2008–2009 Checchi sijoittui kolmanneksi Vancouverin yhdistelmäkilpailussa. Vuonna 2014 Checchi sai vuoden kilpailukiellon kun häntä ei ollut tavoitettu dopingtestiin kolmesti 18 kuukauden aikana. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Italialaiset maastohiihtäjät Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut italialaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut hiihtäjät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
El Mirador

El Mirador on suuri muinaisten mayaintiaanien rakentama kaupunki nykyisessä Guatemalassa. Se on varhaisin ja suurin esiklassisen mayakauden arkeologisista paikoista Mesoamerikassa.Global Heritage Fund: Mirador, Guatemala , luettu 7.3.2012. Siellä on myös maailman suurin pyramidi La Danta. Kaupunki on perustettu 600 eaa. ja se hylättiin osittain vuonna 150 jaa. Kaupungin kukoistusaika oli noin vuosina 150 eaa. – 150 jaa. Miradorin laakso määritellään mayakulttuurin kehdoksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Global Heritage Fund: Mirador Archaeological and Wildlife Preserve * Mirador Basin Project * El Mirador description and Photo Gallerie in Guatemala, Cradle of the Maya Civilization * Smithsonian: El Mirador, the Lost City of the Maya Luokka:Maya-kaupungit Luokka:Guatemalan rakennukset ja rakennelmat
Milan Galić

Milan Galić (, 8. maaliskuuta 1938 Bosansko Grahovo, Jugoslavian kuningaskunta – 13. syyskuuta 2014 Belgrad) oli serbialainen jalkapalloilija. Hän tuli kansainvälisesti kuuluisaksi menestyksekkäästä urastaan Jugoslavian maajoukkueessa. Rooman kesäolympialaisissa 1960 Jugoslavia voitti kultaa Galićin tehtyä viidessä ottelussaan seitsemän maalia.Olympics at Sports- Reference.com Galić pelasi myös vuoden 1960 Euroopan- ja vuoden 1962 maailmanmestaruuskilpailuissa. == Lähteet == * Milan Galić Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Serbialaiset jalkapalloilijat Luokka:Jugoslavialaiset jalkapalloilijat Luokka:Jugoslavialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Vlatko Marković

Vlatko Marković (1. tammikuuta 1937 – 23. syyskuuta 2013) oli kroatialainen jalkapalloilija sekä jalkapallovalmentaja ja -vaikuttaja. Hän pelasi NK Iskrassa, NK Čelik Zenicassa, NK Dinamo Zagrebissa ja Rapid Wienissä. Marković edusti Jugoslavian jalkapallomaajoukkuetta maailmanmestaruuskilpailuissa 1962. Peliuransa jälkeen hän valmensi NK Zagrebia, Standard de Liègeä, OGC Nicea, HNK Hajduk Splitiä, Dinamo Zagrebia ja Kroatian maajoukkuetta. Marković valittiin Kroatian jalkapalloliiton puheenjohtajaksi 1999, 2002 ja 2006. Hän jätti tehtävänsä liiton johdossa vuonna 2012.Jednoglasna podrška Vlatku MarkovićuDavor Šuker objavio veliku vijest za hrvatski nogomet! Alzheimerin tautia sairastanut Marković kuoli zagrebilaisessa sairaalassa 76-vuotiaana 23. syyskuuta 2013.Former Croatian Football Federation president Vlatko Markovic died ==Lähteet== Luokka:Kroatialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Taipale (Käkisalmen piiri)

Taipale () on maaseututaajama Karjalankannaksella Leningradin alueen Käkisalmen piirin Sakkolan eli Gromovon maalaiskunnassa. Suomeen kuuluessaan se oli silloiseen Metsäpirtin kuntaan kuulunut kylä. Taipale sijaitsee Suvannon ja Laatokan välisellä kannaksella Taipaleenjoen suulla, joen pohjoisrannalla. Vuoksen päävirtaus purkautuu nykyisin Taipaleenjoen kautta Laatokkaan. ==Historia== Taipale on ollut tärkeä kauppapaikka jo keskiajalta lähtien. Taipaleen kukoistusaika sijoittuu 1600-luvulle, jolloin se sai kaupunkioikeudet 1618. Taipale menetti kaupunkioikeudet jo 1646 rospuuttosodan temmellyksessä. Nykyisin tuolloinen kaupunkialue on peltomaata, josta on löydetty joitakin rakennusjätteitä tai ruukkukeramiikkaa. Taipale oli osana Mannerheim-linjaa talvisodassa vuonna 1940. Siellä käytiin rajuja taisteluja sodan loppuun asti. Taipale oli suomalaisten hallinnassa aselepoon asti. Taipale sai nykyisen venäläisen nimensä Solovjovo vuonna 1948. Luokka:Metsäpirtin kylät Luokka:Käkisalmen piiri Luokka:Suomen entiset kaupungit
Nakbe

right|250px|thumb|Nakben palatsin jäännöksiä keskiesiklassiselta ajalta, noin vuodelta 600 eaa. Nakbe oli hyvin varhainen muinaisten mayaintiaanien temppelikeskus. Se sijaitsi Jukatanin niemimaan tyven keskellä Miradorin altaassa niin sanotun Peténin seuduilla. Nakben uskotaan olleen asuttu jo 1400 eaa., ja se olisi hylätty noin 200–100 jaa. Noin 1200 eaa. alettiin rakentaa suurta koroketta aikaisemman pienen kylän paikalle. Suuria monumenttirakennelmia paikalle ilmestyi noin 800–700 jaa. Nakbe ja suurempi varhainen mayakeskus, El Mirador lienevät romahtaneet samoihin aikoihin. Nakbe tunnistettiin 1930-luvulla ilmavalokuvien perusteella. Arkeologi Ian Graham nimesi alueen ja alkoi tutkia sitä vuonna 1962. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Nakbé Description and Photo Gallery *http://www.csi.edu/herrett/staff/jcw/stone_tool_studies.html *http://www.mc.maricopa.edu/dept/d10/asb/anthro2003/legacy/Mayan_lost_tribes/nakbe/nakbe.html Luokka:Maya-kaupungit
Nicolás Massú

Nicolás Alejandro Massú Fried (s. 10. lokakuuta 1979 Viña del Mar) on chileläinen tennispelaaja. Hän pelasi lajin ammattilaistasolla vuosina 1997–2013. Parhaimmillaan Massù oli ATP-listalla kaksinpelissä yhdeksäntenä syyskuussa 2004 ja nelinpelissä sijalla 31 heinäkuussa 2005. Massù ansaitsi urallaan palkintorahaa 4,3 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Hän voitti kaksinpelissä kuusi ja nelinpelissä yhden ATP-turnauksen. Massú edusti maataan kesäolympialaisissa Sydneyssä, Ateenassa ja Pekingissä. Pekingin olympialaisiin hän sai villin kortin. Ateenassa Massú voitti kaksi kultamitalia saman vuorokauden aikana. Nelinpelissä hän voitti kultaa Fernando Gonzálezin kanssa. Nelinpelin loppuottelu alkoi lauantaina 21. elokuuta myöhään illalla, ja kolmen tunnin ja 40 minuutin kamppailun jälkeen chileläiset voittivat Chilen ensimmäisen olympiakultamitalin. Palkintojenjako oli heti ottelun jälkeen kolmen aikaan yöllä. Sunnuntai-iltana 22. elokuuta Massú voitti kaksinpelin loppuottelun. Massú ilmoitti uransa lopettamisesta elokuussa 2013 pitämässään lehdistötilaisuudessa. == Lähteet == Luokka:Chileläiset tennispelaajat Luokka:Chileläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pentti Toivola

Pentti ”Tolppa” Hermanni Toivola () oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija. Toivola aloitti vuonna 1962 uransa Seinäjoen Palloseurassa. Hän pelasi useita vuosia myös maajoukkueessa. Toivola siirtyi Mikkeliin vuonna 1969. Toivola voitti Suomen Cupin Mikkelin Palloilijoiden paidassa vuosina 1970 ja 1971. Lisäksi vuonna 1971 hän voitti Mestaruussarjan maalipörssin 17 maalillaan. Toivola pelasi vuodet 1973–1977 Seinäjoen Palloseurassa ja voitti neljänä vuonna joukkueensa maalipörssin. Sitten hän siirtyi Seinäjoen Sisuun. Toivola pelasi myös jääpalloa SePS:n ja MP:n riveissä. Lisäksi hän pelasi kolme A- ja yhden B-maaottelun.. Toivola ehti urallaan yhtenä harvoista voittaa maalikuninkuuden sekä jalkapallon että jääpallon pääsarjatasolla. Ammatiltaan Toivola oli palomies. Toivola menehtyi 2. tammikuuta 2012 Seinäjoen terveyskeskuksessa sairastettuaan vakavaa syöpää. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Putúnin mayat

Putúnin mayat olivat maya-kansan osa, joka vaelsi monien suurten mayakeskusten alueelle noin 600 jaa. alkaen. Heidän keskuksensa oli Meksikonlahden rannoilla sijainnut Xicalanco. Putúnin mayat olivat mayoista ainoita jotka harjoittivat merenkulkua Mayamaa, Jyrki K. Talvitie,1993, s. 61. Putúnin mayat olivat saaneet kulttuuriinsa eniten Meksikon ylängön suurten keskusten piirteitä ja olivat melko sotaisia. Heihin liitetään ainakin joskus Puuc-rakennustyyli, joka vallitsi Jukatanin niemimaan itäkärjessä, ja oranssi keramiikka. Varsinkin klassisen ajan lopussa Puuc-tyyli ulottuu Edznasta Chichen Itzáan ja käsitti mm. Uxmalin. Putûnin mayoja on pidetty yhtenä mahdollisena klassisen ajan mayakaupunkien tuhoajinaSchele & Freidel (1990, p. 350). Jukatanille saapunut itzaheimo liitetään Putúnin mayoihin. Nykyiset Chontalin mayat ovat Putúnin mayojen jälkeläisiä. == Lähteet == *Schele, Linda; and David Freidel (1990). A Forest of Kings: The Untold Story of the Ancient Maya. New York: William Morrow. ISBN 0-688-07456-1. OCLC 21295769. ===Viitteet=== Luokka:Mayakansat Luokka:Mayojen korkeakulttuuri
Giuseppe Ploner

Giuseppe Ploner on entinen italialainen maastohiihtäjä. Ploner hiihti ankkuriosuuden Italian viestijoukkueessa, joka saavutti Norjan jälkeen hopeaa Seefeldin MM-kisoissa 1985. Hän oli samoissa kisoissa lisäksi yhdeksäs 30 kilometrillä ja viidestoista 15 kilometrin kilpailussa. Parhaan henkilökohtaisen arvokisasijoituksensa, kahdeksannen tilan 15 kilometrillä, hän oli saavuttanut kolme vuotta aiemmin Oslon MM-kisojen 15 kilometrillä. ==Lähteet== *Giuseppe Ploner FIS:n tietokannassa Ploner, Giuseppe Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Alex Olmedo

Alejandro Rodríguez ”Alex” Olmedo (24. maaliskuuta 1936 Arequipa, Peru – 9. joulukuuta 2020 Los Angeles, Kalifornia) oli oikeakätinen perulainen tennispelaaja. Hän voitti vuonna 1959 miesten kaksinpelin sekä Australian avoimessa tennisturnauksessa että Wimbledonissa. Olmedo on kuulunut International Tennis Hall of Fameen vuodesta 1987. ==Lähteet== Luokka:Perulaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Itzat

Itzat ovat etninen ryhmä Guatemalassa. Heidän esi-isänsä kuuluivat Putúnin mayoihin, jotka vaelsivat Jukatanin niemimaan pohjoisosiin ja asettuivat asumaan muun muassa Chichen Itzáan. Noin vuonna 1331 pohjoisen itzavaltiot kukistuivat toisten putúnin mayaryhmien tunkeutuessa alueelle, ja itzoja pakeni etelään muun muassa Tayasaliin, joka oli viimeinen espanjalaisten kukistama mayakaupunki. Itzan kieltä puhutaan edelleen Guatemalassa. Vuonna 2004 sitä käytti enää noin 150 ihmistä yhdessä kylässä Petén Itzá -järven rannalla. Kielen käyttö kiellettiin 1938, ja sitä alettiin arvostaa uudelleen vasta 1980-luvulla. == Lähteet == Luokka: Mayojen korkeakulttuuri
John Fiske

John Fiske (12. syyskuuta 1939 Bristol, Englanti - 12. heinäkuuta 2021) oli yhdysvaltalainen viestintätutkija ja professori Wisconsinin yliopistossa Madisonissa. Hän oli perehtynyt populaarikulttuuriin ja televisiotutkimukseen. Fisken tunnetuin teos lienee Merkkien kieli (Introduction to communication studies). == Kirjat== === Suomeksi === * ===Englanniksi=== * Understanding Popular Culture (1987) ISBN 978-0415078764 * Television Culture (Studies in Communication Series) (1987) ISBN 0415039347 * Reading the Popular (Aug 1, 1989) ISBN 978-0415078757 * Power Plays, Power Works (1993) ISBN 0860916162 * Reading Television (J. Fiske & J. Hartley) Routledge, (1996) ISBN 0415042917 * Introduction to Communication Studies (Studies in Culture and Communication) (Oct 25, 1990) ISBN 0415046726 * Media Matters: Race and Gender in U.S. Politics (Mar 1996) ISBN 978-0-8166-2463-8 * Myths and Myth-Makers: Old Tales and Superstitions (Nov 22, 2000) ISBN 978-0766100930 * Remote Control : Television, Audiences and Cultural Power "Moments of Television: Neither the Text not the Audience" E. Seiter, H. Borchers, G. Kreutzner and E-M. Warth (eds.) (1989) ISBN 978-0415065054 * Mass Media and Society "Postmodernism and Television" J. Curran and M. Gurevitch (eds.) (1991) ISBN 978-0340732014 * Channels of Discourse, Reassembled "British Cultural Studies and Television" R. C. Allen (ed.) (1992) ISBN 978-0807843741 ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteilijät Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Mediatutkijat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Valtaistuinpeli

Valtaistuinpeli () on George R. R. Martinin kirjoittaman Tulen ja jään laulu -fantasiasarjan ensimmäinen osa. Alkuperäisteos ilmestyi vuonna 1996 ja suomennos vuonna 2003. Suomennoksesta julkaistiin vuonna 2009 kovakantinen Petri Hiltusen kuvittama laitos. Teos kuvaa Westeros-nimisen mantereen mahtisukujen valtataistelua. Kirjan kolmessa pääjuonessa yksi keskittyy Lannisterin ja Starkin sukujen väliseen kamppailuun, yksi tapahtumiin pohjoisessa sijaitsevalla Muurilla, jossa muinainen uhka nostaa päätään, sekä yksi idän mailla maanpaossa eläviin Targaryenin sisaruksiin. Pääjuonten lisäksi seurataan useita alajuonia. Kirjan useiden näkökulmahenkilöiden kautta tarinaa kerrotaan luku kerrallaan. Valtaistuinpeli voitti 1997 Locus- palkinnon, ja kirjasta koostettu Asimov's Science Fiction -lehdessä julkaistu pienoisromaani Blood of the Dragon voitti samana vuonna Hugo-palkinnon. Se oli myös ehdolla Nebula-palkinnon ja World Fantasy Awardin voittajaksi. == Juoni == Starkin suvun pään, lordi Eddard ”Ned” Starkin luo Talvivaaraan saapuu Seitsemän kuningaskunnan kuningas Robert Baratheon. Robert tarjoaa Eddardille Kuninkaan Kouran virkaa, koska aikaisempi Koura lordi Jon Arryn on kuollut. Eddard ottaa tarjouksen vastahakoisesti vastaan ja lähtee pääkaupunki Kuninkaansatamaan lapsiensa Aryan ja Sansan kanssa. == Vastaanotto == Vesa Sisättö kirjoitti Helsingin Sanomien arvostelussa, että vaikka kirjan aineksissa ei ole mitään kovin omaperäistä, se nousee lajissaan keskitason yläpuolelle ja on ”hyvää, mieltä kiehtovaa ja älykästä viihdettä”. Useimmat henkilöt on hahmoteltu muutaman vahvan ominaisuuden kautta, mutta he herättävät silti tunteita. == Filmatisointi == Yhdysvaltalainen kaapelitelevisioyhtiö HBO tuotti Tulen ja jään laulusta televisiosarjan, joka nimettiin Valtaistuinpelin mukaan Game of Thronesiksi. Sarjan pilottijakso ”Talvi on tulossa” kuvattiin syksyllä 2009, ja maaliskuussa 2010 HBO päätti tuottaa sarjasta kymmenjaksoisen kauden, joka kattaa Valtaistuinpelin tapahtumat. Sarjaa tuotettiin yhteensä kahdeksan tuotantokautta, ja se sai päätöksensä vuonna 2019. == Lähteet == Luokka:Tulen ja jään laulu Luokka:Vuoden 1996 kirjat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sandra Milo

Sandra Milo (11. maaliskuuta 1933 Tunis, Tunisia – 29. tammikuuta 2024 Rooma) oli italialainen näyttelijä, joka on esiintynyt rooleissa muiden muassa Federico Fellinin elokuvissa 8½ (1963) ja Giulietta ja viettelykset (1965). Hän syntyi Tunisian pääkaupungissa Tunisissa ja voitti 1960-luvulla kaksi Nastro d'Argentoa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Meduusa-festivaali

Meduusa-festivaali on Kymenlaakson ammattikorkeakoulun viestinnän opiskelijoiden järjestämä valtakunnallinen kulttuuritapahtuma. Se kokoaa Kouvolan Kasarminmäen media-kampukselle viestinnän ja taiteen opiskelijoita, asiantuntijoita ja muita alasta kiinnostuneita ympäri Suomen. Meduusa- festivaali rakentuu vuosittain vaihtuvan teeman ympärille, jota tuetaan luennoitsijavalinnoilla, kilpailusarjojen aiheilla sekä oheisohjelmalla. Festivaali huipentuu toisena päivänä järjestettävään palkintogaalaan sekä iltabileisiin. Vuonna 2010 jo yhdettätoista kertaa järjestettävän Meduusa- festivaalin otsikkona oli: Nostalgia. == Katso myös == *Medianomi *Festivaali == Aiheesta muualla == *Meduusa-festivaalin viralliset sivut *Kymenlaakson ammattikorkeakoulu *Kouvolan kaupunki Luokka:Suomen kulttuuritapahtumat Luokka:Kouvolan tapahtumat
Henry Wetherbee Henshaw

thumb|Henry Wetherbee Henshaw, 1904 Henry Wetherbee Henshaw (3. maaliskuuta 1850 Cambridge, Massachusetts – 1. elokuuta 1930 Washington D.C.) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä. Henshaw opiskeli Cambridge High Schoolissa valmentautuen Harvardin yliopistoon. Siellä hän tutustui William Brewsteriin, josta tuli hänen elinikäinen ystävänsä. 1869 Henshaw joutui lopettamaan opiskelun terveydentilansa huononnuttua. Hän lähti kapteeni Frank Webberin laivalla Varina keräysmatkalle Louisianaan, mistä alkoi hänen uransa kenttäluonnontieteilijänä. Hän palasi matkalta keväällä 1871. Hänen terveytensä koheni mutta opiskeluhalut olivat kadonneet ja hän jatkoi lintujen tutkimista kentällä. Lokakuussa 1870 Henshaw purjehti keräysmatkalle Floridaan. 1872 hän osallistui luonnonhistoriallisena keräilijänä Utahiin suuntautuneelle luutnantti Wheelerin johtamalle tutkimusmatkalle. Seuraavina vuosina hän tutki muun muassa Arizonan, New Mexicon, Kalifornian ja Nevadan linnustoa. Toiminta jatkui, kunnes organisaatio sulautettiin Yhdysvaltain geologian tutkimuslaitokseen (United States Geological Survey) 1879. 1880 hänet palkattiin vastaperustettuun Amerikan etnologiseen virastoon (Bureau of American Ethnology). Hän työskenteli virastossa noin 15 vuotta, mutta terveytensä pettäessä luopui virastaan ja matkusti Havaijille toipumaan. Hän palasi Washingtoniin 1905 ja pestautui ystävänsä tohtori Clinton Hart Merriamin hallinnolliseksi apulaiseksi 1. kesäkuuta 1905. Saman vuoden joulukuussa hänestä tehtiin apulaistutkimuspäällikkö. 1910 Merriam luopui virastaan ja Henshaw nimitettiin hänen tilalleen tutkimuspäälliköksi. Hän hoiti virkaa vuoteen 1916 saakka, jolloin hän terveydellisistä syistä joutui luopumaan. Henshaw oli eräs Nuttall Ornithological Clubin perustajista. Hän oli American Ornithologists' Unionin (AOU) varapuheenjohtaja 1891–1894 ja 1911–1918. Hän nimesi linnuista muun muassa vuorikerttulin suvun Peucedramus 1875. == Lähteet == * Muistokirjoitus/The Auk (E.W. Nelson) Luokka:Yhdysvaltalaiset ornitologit Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1930 kuolleet
Frank Wess

Frank Wess (4. tammikuuta 1922 Kansas City – 30. lokakuuta 2013) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti, äänialaltaan sekä altto että tenori, ja huilisti. Hän teki yhteistyötä useiden maailmankuulujen jazzmuusikkojen kanssa; näiden joukossa olivat Billy Eckstine, Count Basie ja Clark Terry. ==Diskografia== yhtyeenjohtajana *Jazz For Playboys *Wheelin' & Dealin *Opus De Blues *Monday Stroll *Southern Comfort *Yo Ho! Poor You, Little Me *Wess to Memphis *Flute of the Loom *Entre Nous *Going Wess *Hank and Frank *Two for the Blues *Hank and Frank II Muusikkona ===Toshiko Akiyoshi=== *Carnegie Hall Concert ===Gene Ammons=== *Velvet Soul *Angel Eyes ===Count Basie=== *One O'Clock Jump *E=MC² *April in Paris *Ella and Basie! *First Time! The Count Meets the Duke ===Bobby Hutcherson=== *Conception: The Gift of Love ===Milt Jackson=== *Meet Milt Jackson *Opus de Jazz *Bags & Flutes ===Elvin Jones=== *Elvin! *And Then Again *Time Capsule ===Thad Jones=== *Olio *After Hours ===Yusef Lateef=== *Part of the Search ===Oliver Nelson=== *The Spirit of '67 ===Chico O'Farrill=== *Nine Flags ===Zoot Sims=== *Passion Flower: Zoot Sims Plays Duke Ellington ===Billy Taylor=== *Billy Taylor with Four Flutes *Kwamina ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzsaksofonistit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Clark Terry

Clark Virgil Terry Jr. (14. joulukuuta 1920 St. Louis, Missouri – 21. helmikuuta 2015) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Terry opiskeli Vashon High Schoolissa. Varhaisella urallaan 1940-luvulta 1960-luvun alkuun hän soitti muiden muassa Charlie Barnetin, Count Basien, Duke Ellingtonin ja Quincy Jonesin kanssa. Kaiken kaikkiaan hän loi yli kuusikymmentä vuotta kestäneen uran, johon mahtui levytyksiä sekä leaderina että sidemanina. Terry jatkoi uraansa J. J. Johnsonin ja Oscar Petersonin kaltaisten kuuluisuuksien kanssa. Vaikka Terryn ensisijaisena soittimena oli trumpetti, hän tuli tunnetuksi myös pionerisoivasta flyygelitorven käytöstään jazzissa. Terrylle myönnettiin lukuisia huomattavia tunnustuksia useissa maissa; hän sai muun muassa Grammy- palkinnon ja oli esimerkiksi Ordre des Arts et des Lettresin jäsen Ranskassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Clark Terryn muistokirjoitus Helsingin Sanomissa *Video: Clark Terry & Oscar Peterson Trio, Helsinki 1965 *Äänitallenne: Oscar Peterson Trio feat. Clark Terry Kulttuuritalolla 23.3.1965 (YLE Areena) Luokka:Yhdysvaltalaiset jazztrumpetistit Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet Luokka:Afroamerikkalaiset
Christian Manfredini

Christian José Manfredini (alun perin Sisostri; s. 1. toukokuuta 1975 Port Bouet, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolais-italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A -seura Laziota. 180 senttimetriä pitkän Manfredinin pelipaikka on keskikentän vasemmalla laidalla. Italialainen perhe adoptoi hänet synnyinmaastaan Norsunluurannikolta, kun hän oli 5-vuotias. Hän vaihtoi myös alkuperäisen sukunimensä Sisostrin kasvattivanhempiensa nimeen Manfredini. Manfredini debytoi Italian pääsarjassa Serie A:ssa Chievon joukkueessa, jota hän edusti vuosina 2000–02. Pelattuaan hyvän kauden 2005–06 Laziossa hänet kutsuttiin ensimmäistä kertaa Norsunluurannikon maajoukkueeseen. Toistaiseksi hän ei ole kuitenkaan päässyt kentälle maaotteluissa. Luokka:Norsunluurannikkolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bob St. Clair

thumb|Bob St. Clair vuonna 2009. Robert Bruce ”Bob” St. Clair (18. helmikuuta 1931 – 20. huhtikuuta 2015) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän syntyi San Franciscossa, Kaliforniassa, ja kuului Pro Football Hall of Fameen vuodesta 1990. St. Clair opiskeli San Francisco’s Polytechnic High Schoolin jälkeen yliopistossa ensin San Franciscossa, sitten Tulsassa. Hän pelasi NFL-joukkue San Francisco 49ersissä vuosina 1953–1963. St. Clair tuli valituksi Pro Bowl -tähdistöotteluun viidesti vuosina 1956 ja 1958–1961. Hänellä oli vuosina 1958–1961 virka kalifornialaisen Daly Cityn pormestarina. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Johan Kjølstad

Johan Kjølstad (s. 9. maaliskuuta 1983 Ekne) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän saavutti kaksi arvokisamitalia sprintissä, mutta on sittemmin siirtynyt pitkille matkoille. Kjølstad voitti junioreiden maailmanmestaruuden vapaan hiihtotavan sprintissä Sollefteåssa helmikuussa 2003. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli vapaalla tyylillä hiihdetyssä sprinttikilpailussa seitsemäs. Liberecin MM-hiihtojen 2009 perinteisellä hiihtotavalla käydyssä parisprintissä hän voitti Ola Vigen Hattestadin kanssa kultaa. Vapaalla tyylillä hiihdetyssä henkilökohtaisessa sprintissä hän sai Hattestadin jälkeen hopeaa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli perinteisen sprintissä yhdeksäs. Kjølstad on voittanut maailmancupissa kaksi henkilökohtaista sprinttikilpailua: vapaalla hiihtotavalla Nové Městossa 16. tammikuuta 2005 ja perinteisellä tyylillä Kuusamossa 1. joulukuuta 2007. Lisäksi hän on ollut kaksi kertaa toinen ja kaksi kertaa kolmas. Hän on myös voittanut parisprintin Trond Iversenin kanssa Düsseldorfissa lokakuussa 2005. Kaudella 2005–2006 hän sijoittui sprintticupin kokonaispisteissä viidenneksi. ==Lähteet== * Luokka:Norjalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
There Will Be Blood

There Will Be Blood on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Paul Thomas Andersonin ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama draamaelokuva. Se perustuu Upton Sinclairin romaaniin Oil! vuodelta 1927. Pääosissa ovat Daniel Day-Lewis ja Paul Dano. Kuvaukset alkoivat New Mexicossa ja Marfassa kesäkuussa 2006 ja elokuva saatiin päätökseen elokuussa 2006.IMDb – Business Data for There Will Be Blood Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 27. syyskuuta 2007. Daniel Day-Lewis palkittiin roolistaan parhaan miespääosan Oscarilla, BAFTAlla, Golden Globella ja SAG-palkinnolla. Vuonna 2016 There Will Be Blood äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan kolmanneksi parhaaksi elokuvaksi. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.The 21st Century’s 100 Greatest Films. BBC Culture 24.8.2016. Seuraavana vuonna The New York Timesin elokuvakriitikot arvioivat sen vuosisadan siihen mennessä parhaaksi. Vaatii tilauksen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto. * * There Will Be Blood Box Office Mojossa. * There Will Be Blood Rotten Tomatoesissa. * There Will Be Blood Metacriticissä. Luokka:Vuoden 2007 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Paul Thomas Andersonin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Golden Globe -palkitut elokuvat Luokka:SAG-palkitut elokuvat Luokka:Elokuvat liike-elämästä
Ken Venturi

Ken Venturi (15. toukokuuta 1931 – 17. toukokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän syntyi San Franciscossa, Kaliforniassa, nousi maineeseen jo 1950-luvulla ja saavutti koko PGA Tour -uransa aikana neljätoista ammattilaisvoittoa. Venturi voitti Yhdysvaltain avoimen golfturnauksen (1964) ja pelasi vuonna 1965 Ryder Cupissa. Hänen uransa kärsi auto-onnettomuudessa koettujen lievien vammojen ja rannekanavaoireyhtymän johdosta, ja hän vetäytyi vuonna 1967. Venturi nimettiin Sports Illustratedin ”Vuoden urheilijaksi” 1964. Pelaajauransa jälkeen hän toimi 35 vuoden ajan asiantuntijakommentaattorina CBS:n golflähetyksissä, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2002. Hänestä tuli toukokuussa 2013 World Golf Hall of Famen jäsen, vain vajaat kaksi viikkoa ennen kuolemaansa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset golfaajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Tomiichi Murayama

Tomiichi Murayama (; s. 3. maaliskuuta 1924 Ōita, Japani) on japanilainen poliitikko, joka oli Japanin 81. pääministeri 30. kesäkuuta 1994 – 11. tammikuuta 1996. Hän oli Japanin sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtaja ja maansa ensimmäinen sosialistipääministeri lähes viiteenkymmeneen vuoteen. Murayama muistetaan parhaiten puheesta, jonka hän piti 50 vuotta toisen maailmansodan päättymisen jälkeen vietetyssä tilaisuudessa. Siinä hän pyysi julkisesti anteeksi Japanin sodanaikaisia julmuuksia. == Lähteet == Luokka:Japanin pääministerit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet japanilaiset
Ogasawarasaaret

Ogasawarasaaret () tai Boninsaaret ovat Japanille kuuluva noin kolmenkymmenen saaren saariryhmä noin tuhat kilometriä suoraan Tokiosta etelään. Saarten yhteispinta-ala on 74 neliökilometriä. Kaksi saarista on asuttuja. Hallinnollisesti Ogasawarasaaret kuuluvat Ogasawaran kyläkuntaan, joka on osa Tokion prefektuuria. Iwo Jiman saarella on sotilastukikohta, jossa on noin 400 hengen miehistö. Saaret ovat tuliperäisiä, maastonmuodoiltaan rikkonaisia ja ilmastoltaan subtrooppisia. Nillä kasvaa monipuolinen, rehevä kasvillisuus, johon kuuluu yli viisisataa kasvilajia. Iso osa metsistä on hakattu. Ogasawarasaaret liitettiin Unesco maailmanperintöluetteloon vuonna 2011. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ogasawarasaaret Unescon sivuilla Luokka:Japanin saaret Luokka:Tokion prefektuuri Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Japanissa
Ogasawara

Ogasawara voi tarkoittaa: == Maantiede == * Ogasawarasaaret, Japanille kuuluva Tyynenmeren saariryhmä * Ogasawara, Japanin kunta Ogasawarasaarilla Tokion prefektuurissa * Ogasawaran aliprefektuuri, Tokion prefektuuriin kuuluva aliprefektuuri * Ogasawaran kansallispuisto, Ogasawarasaarilla sijaitseva kansallispuisto == Henkilöt == * Ogasawara-klaani, japanilainen klaani * Mitsuo Ogasawara (s. 1979), japanilainen jalkapalloilija
Rip Torn

Elmore Rual ”Rip” Torn, Jr. (6. helmikuuta 1931 – 9. heinäkuuta 2019Rip Torn, Artie the Producer on 'The Larry Sanders Show,' Dies at 88) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti Emmy-palkinnon 1996 ja oli ehdolla parhaan miessivuosan Oscarin saajaksi 1983. Torn on luonut huomattavan uran sekä televisiossa että elokuvissa. Ensiksi mainitusta muuan esimerkki on The Larry Sanders Show (1992–1998), jälkimmäisistä tunnetuimpia ovat Palkkapäivä (1973), Kultaiset hedelmät (1983), Men in Black – miehet mustissa (1997) ja Marie Antoinette (2006). Tornin pisin avioliitto oli voimassa vuodesta 1963, kunnes puoliso Geraldine Page kuoli 13. kesäkuuta 1987. Myös ensimmäinen ja kolmas puoliso (Ann Wedgeworth ja Amy Wright) ovat näyttelijöitä. Sissy Spacek on Tornin serkku. 29\. tammikuuta 2010 aseistettu ja vahvasti päihtynyt Torn murtautui pankkiin Salisburyssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Joseph Finder

Joseph Finder (s. 1958 Yhdysvallat) on vakoilua ja kansainvälisiä suhteita kuvaava jännityskirjailija. Hänen vuonna 1996 ilmestynyt kolmas kirjansa Nollahetki (1996) oli ensimmäinen romaani, joka oli kirjoitettu virallisessa yhteistyössä sekä FBI:n että CIA:n kanssa. == Suomennetut teokset == * Punainen tori klo 11.00 (1991) * Operaatio oraakkeli (1994) * Nollahetki (1996) * Paranoia (2004) == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pelko (elokuva)

Pelko () on yhdysvaltalainen vuonna 1952 valmistunut trilleri/film noir -elokuva, jonka on ohjannut David Miller. Pelko perustuu Edna Sherryn romaaniin, ja sen käsikirjoituksesta vastasivat Lenore J. Coffee ja Robert Smith. Elokuvan pääosaa esittää Joan Crawford, joka sai suorituksestaan parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden. Jack Palance puolestaan sai parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden roolistaan. Heidän lisäkseen elokuvassa näyttelevät muiden muassa Gloria Grahame, Bruce Bennett, Virginia Huston ja Mike Connors. Pelko sai yhteensä neljä Oscar-ehdokkuutta. Crawfordin ja Palancen suoritusten saamien ehdokkuuksien lisäksi elokuva sai parhaan kuvauksen ja puvustuksen ehdokkuudet. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa elokuussa 1952, ja Suomessa helmikuussa 1953. Elokuva on mustavalkoinen ja on 110 minuutin mittainen. Tuotantoyhtiönä oli RKO Pictures. == Juoni == Pelko kertoo Jack Palancen esittämästä näyttelijästä Lester Blainesta, joka yrittää vietellä menestyneen käsikirjoittajan Myra Hudsonin (Joan Crawford) todistaakseen osaavansa näytellä romanttisen näytelmän pääosassa. == Näyttelijät == == Ehdokkuudet == Oscar-ehdokkuudet, 1953 * Paras naispääosa - Joan Crawford * Paras miessivuosa - Jack Palance * Paras kuvaus (mustavalkoelokuva) - Charles Lang, Jr. * Paras puvustus (mustavalkoelokuva) - Sheila O'Brien Golden Globe -ehdokkuudet, 1953 * Paras naispääosa draamaelokuvassa - Joan Crawford == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * * * Luokka:Vuoden 1952 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Film noir -elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Okisaaret

Okisaaret ovat saariryhmä Japaninmerellä 40–80 kilometriä Honshūn saaresta pohjoiseen. Saarten yhteinen pinta-ala on noin 350 km² ja vuonna 1990 väkiluku oli 27 500.Oki Islands Encyclopedia Britannica Kaksi Japanin keisaria, Go-Toba (1100-luvulla) ja Go-Daigo (1300-luvulla) ovat olleet karkotettuina näille saarille. Saarten suurin kunta Okinoshima (16 000 asukasta) sijaitsee samannimisellä saarella, jossa on myös Okin lentoasema. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Japanin saaret