EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pietro Alessandro Guglielmi

Pietro Alessandro Guglielmi (9. joulukuuta 1728 Massa – 18. marraskuuta 1804 Rooma) oli italialainen säveltäjä. Hän oli säveltäjä Jacopo Guglielmin poika ja säveltäjä Pietro Carlo Guglielmin isä.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Guglielmi, Pietro Alessandro Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 11.3.2024 Guglielmi sai varhaisimman musiikkikasvatuksensa isältään ja opiskeli sitten konservatoriossa Napolissa Francesco Duranten johdolla. Hän sävelsi suuren määrän oopperoita, joista ensimmäisenä kantaesitettiin Napolissa vuonna 1757 Lo solachianello ’mbroglione. Guglielmin varhaisista oopperoista suosituimpiin kuuluivat Il ratio della sposa (1765), La sposa fedele (1767) ja L'impresa d'opera (1769). Vuonna 1767 Guglielmi lähti Lontooseen. Palattuaan vuonna 1772 Italiaan hän jatkoi tuotteliasta työtään oopperoiden säveltäjänä. Hän sai suosiota myös oratorioillaan, joihin kuului La morte di Oloferne (1791). Guglielmi sai nimitykset maestro di cappellan asemaan Vatikaanin Pietarinkirkkoon (1793) ja sen lisäksi San Lorenzo in Lucinaan (1797). Hän sävelsi myös kirkkomusiikkia, kuten messuja ja requiemin. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu soitinmusiikkia eri kokoonpanoille. Guglielmin vaimo oli oopperalaulaja Maria Leli, joka tunnettiin myös nimellä Lelia Achiapati. == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1728 syntyneet Luokka:Vuonna 1804 kuolleet
Felice Alessandri

thumb|Felice Alessandri Felice Alessandri (24. marraskuuta 1747 Rooma? – 15. elokuuta 1798 Casinalbo) oli italialainen säveltäjä.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Alessandri, Felice Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 11.3.2024 Alessandri sai oppinsa Napolissa. Hän aloitti uransa cembalistina ja kapellimestarina Torinossa ja Pariisissa. Noin vuodesta 1767 hän oli naimisissa laulaja Maria Lavinia Guadagnin – Gaetano Guadagnin siskon – kanssa. Pariskunta työskenteli yhdessä Lontoossa, jossa kantaesitettiin Alessandrin oopperat La moglie fedele (1768) ja Il re alla caccia (1769). Ooppera L'argentino (1768) esitettiin ensimmäisen kerran Wienissä. Tämän jälkeen Alessandri sävelsi suuren määrän oopperoita Italian teattereihin. Näiden joukossa oli Milanon uutta La Scala -teatteria varten sävelletty Calliroe, joka kantaesitettiin siellä 26. joulukuuta 1778. Alessandri työskenteli Venäjällä lauluopettajana vuosina 1784–1789. Hänet valittiin hovioopperan avustavaksi johtajaksi Berliiniin, mutta hän joutui palaamaan Italiaan vuonna 1792, koska hänen Berliinissä säveltämänsä oopperat eivät osoittautuneet menestyksiksi. Italiassa Alessandri saavutti suosiota vuonna 1794 Padovassa kantaesitetyillä oopperoillaan Zemira ja Armida. Oopperoiden lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu oratorioita ja soitinmusiikkia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1747 syntyneet Luokka:Vuonna 1798 kuolleet
Niinikumpu

Niinikumpu on kylä Kiteellä, joka sijaitsee kahdeksan kilometrin päässä Kiteen keskustasta ja reilun kahden kilometrin päässä valtatie 6:sta. Näkyvin kumpualue sijoittuu Lepikonjoen ja Lietsonsuon välimaastoon, jonka korkein kohta on Ulriksberghttps://asiointi.maanmittauslaitos.fi/karttapaikka/?lang=fi&share;=customMarker&n;=6886912.007&e;=657028.215&title;=Ulriksberg&desc;=Ulriksberg&zoom;=10&layers;=W3siaWQiOjIsIm9wYWNpdHkiOjEwMH1d-z. Kylää kiertää Sirkkajoki-Lepinkonjoki ja se laskee Ätäsköön. 30° pituuspiiri kulkee kylän läpi. == Historiaa == Lähistöllä on ollut historiallista asutusta kivikaudelta saakka, ja nykyistä asutushistoriaa 1500-luvulta saakkaMarianne Rautiainen: Arvokasta Kiteellä - Kiteen kulttuuriympäristöohjelma, s. 35. Pohjois-Karjalan ympäristökeskus, 2003. Teoksen verkkoversio.. Koivikossa Niinikummun ja Puhoksen välissä sijaitsee entinen Brandereiden sukutila, joka toimi viime vuosiin saakka maatalousoppilaitoksena. Nykyisin vanhassa päärakennuksessa toimii Koivikon Kievari. Lähellä Niinikummuntien risteystä sijaitsi Karttusten sukutila Karttu-Kakskerta, joka pääsi rapistumaan ja purettiin. Vuonna 1951 rakennettu seurojentalo on myös pahasti rapistunut. Ätäskön rannalla sijaitseva Niinikummun kyläkoulu valmistui vuonna 1929. Peruskoulun ala-asteen opetus lakkasi siellä vuonna 1996.http://www.niinikumpu.fi/virallista/kylatoimikunnan-20-vuotta/ Vuosina 1975 ja 1976 Niinikummussa ajettiin Jyväskylän suurajojen erikoiskoe sekä ja vuonna 1977 Itärallin erikoiskoe. Niinikummun Kyläyhdistys ry perustettiin 1981. == Lähteet == Luokka:Kiteen kylät
Krimin tataarien keittiö

Krimin tataarien keittiö on osa pääsääntöisesti Krimin tataarien ruokakulttuuri, joka on osa laajempaa ukrainalaista keittiötä, johon Krimin tataarien keittiö on vaikuttanut. Muita ruokakulttuureita, jotka ovat vaikuttaneet Krimin tataarien keittiöön, ovat mm. turkkilainen, venäläinen keittiöt. Suurin osa Krimin tataareista on uskonnoltaan muslimeita, minkä johdosta nämä noudattavat halal-käytäntöjä. Venäjän vallattua Krimin niemimaan vuonna 2014 Krimin tataarien ravintolat ovat levittäneet väestön ruokakulttuuria myös niemimaan ulkopuolelle. Lisäksi ravintoloista on tullut merkittäviä kohtaamispaikkoja kotinsa maanpakoon ajetuille Krimin tataareille. Krimin tataarien keittiö on melko huonosti dokumentoitu: vuonna 2019 julkaistu ruokakulttuureita tutkivan Olena Braitšnkon Krimin tataarien keittiö -kirja oli ensimmäinen kirja yli 20 vuoteen aiheen tiimoilta. == Raaka-aineita == Talven ruokapulan ja taloudellisten vaikeuksien takia Krimin tataarit ovat jo pitkään tottuneet uhraamaan merkittävän osan kesästä ruokavarastojen täyttämiseen, mistä johtuen säilykkeet, mehut, kuivakala ja -liha ovat olleet isossa osassa Krimin tataarien keittiössä. Yleisesti käytössä olevia raaka- aineita ovat mm. maitotuotteet, itsekasvatetut vihannetkset ja hedelmät sekä liha, jota on saatu kotona pidettävistä eläimistä. Krimin maantieteestä johtuen kalaa ja muita mereneläviä syödään yleisesti. Pekmez () on joko omenoista tai päärynöistä keittämällä valmistettu makeutusaine, joka muistuttaa koostumukseltaan hunajaa. Sitä käytetään levitteenä, leivonnassa ja juomien maustamisessa. == Ruokalajeja == Ruokalaji Kuvaus Kuva Lähde Tseburek Lihatäytettä joka on leivottu puoliympyrän muotoiseen taikinaan, ja sitten uppopaistetaan 100x100px Yantiq Muuten sama kuin tseburek, mutta paistetaan pannulla eikä öljyssä Burma Lihapiirakka, joka on yleensä kääritty rullalle Lahman nuudeleita ja joko naudan tai lampaan lihaa sisältävä keitto. Alkujaan keskiaasialainen ruoka. Imaami pyörtyi Munakoiso, joka on täytetty esim. persilijalla, papsikalla ja valkosipulilla == Juomia == Kahvi on suosittu seurustelujuoma. Sitä valmistetaan turkkilaiseen tapaan kuumentamalla hiekassa siten, ettei se kiehu. Kahviloissa kahvia tilattaessa saa myös yleensä lasin vettä. Myös vihreää teetä juodaan yleisesti. Huolimatta siitä, että Krimin tataarit ovat pääsääntöisesti muslimeita, osa esim. näiden omistamista ravintoloista tarjoilee alkoholia. == Lähteet == Luokka:Ukrainalainen keittiö keittiö
Francesco Morlacchi

Francesco Giuseppe Baldassare Morlacchi (14. kesäkuuta 1784 Perugia – 28. lokakuuta 1841 Innsbruck) oli italialainen säveltäjä ja kapellimestari.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Morlacchi, Francesco Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 11.3.2024 Morlacchi sai varhaista opetusta sedältään tai enoltaan, urkuri Mazzettilta. Hänen opettajiinsa kuuluivat myös Luigi Caruso, Niccolò Antonio Zingarelli (1803–1804) ja Stanislao Mattei (1805–1807Francesco Morlacchi Naxos, viitattu 11.3.2024 ). Morlacchi sai diplomin kantaatillaan Il tempio della gloria. Vuodelta 1807 on hänen teoksensa Miserere à 16. Morlacchi saavutti suosiota oopperasäveltäjänä teoksillaan La Principessa per ripiego (1809) ja Le Danaidi (1810). Vuonna 1810 hän lähti Dresdeniin italialaisen oopperatalon varakapellimestariksi. Hän sai Raoul di Créqui -oopperansa menestyksen ansiosta nimityksen oopperatalon elinikäiseksi kapellimestariksi vuonna 1811 ja pysyi tässä tehtävässä, kunnes oopperatalo suljettiin vuonna 1832. Morlacchi sävelsi Dresdenin-aikanaan menestyksekkäitä oopperoita: Il nuovo barbiere di Siviglia (1816), La simplicetta di Pirna (1817), La gioventù di Enrico (1823), Il Colombo (1828) ja Il Rinnegato (1832). Morlacchi sävelsi Fredrik August I:lle requiemin. Hän sairasti tuberkuloosia ja kuoli ollessaan matkalla Italiaan vuonna 1841. == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset kapellimestarit Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1784 syntyneet Luokka:Vuonna 1841 kuolleet
Uhniv

Uhniv () on pikkukaupunki Ukrainan Lvivin alueen Tšervonohradin piirissä. Uhniv sijaitsee Läntisen Bugin vesistöön kuuluvan Solokijajoen varrella, linnuntietä 62 kilometriä aluekeskus Lvivistä pohjoisluoteeseen ja noin 3 kilometriä Puolan rajalta kaakkoon. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 939 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 999 asukasta, joista etnisesti ukrainalaisia oli 98,20 prosenttia ja venäläisiä 1,20 %. Vuonna 1989 väkiluvuksi oli kirjattu 1 161 asukasta. Tammikuun keskilämpötila on -4,0 ja heinäkuun +17,3 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 564 millimetriä. Paikkakunnan ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1360, Magdeburgin oikeudet se sai 1462 (tai 1528), nykyinen kaupungin asema vuodelta 1951. Uhniv on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Tšervonohradin piiriin; sitä ennen se oli Sokalin piiriin kuulunut kaupunki. Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuu muun muassa Uspenskin kirkko (1600-luvulta). Uhniv Sokalskyi Lvivska-Rizdva Bogorodytsi church complex.jpg|Kirkko Uhnivissa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Lvivin alueen kaupungit Luokka:Tšervonohradin piiri
Kallias ja Hipponikos

Kallias ja Hipponikos (, ) olivat toistuvia nimiä eräässä antiikin kreikkalaisessa ateenalaisessa eupatridi- eli ylimyssuvussa. Suku oli kotoisin Alopeken demoksesta ja tunnettiin vauraudestaan, joka oli ainakin osaksi peräisin Laureionin hopeakaivosten tuotosta. Suvun miespuolisilla jäsenillä toistuivat vuorottaisissa sukupolvissa nimet Hipponikos ja Kallias.Aristofanes: Linnut 283; Perizonius, Jacobus: Ad Aelianus, Varia historia 14.16. Suku kuului keryksien sukuun, ja sillä oli kunniatehtävä toimia soihdunkantajina Eleusiin mysteereissä yhdessä eumolpidien suvun kanssa.Ksenofon: Hellenika 6.3.6. == Jäseniä == Suvun jäseniä olivat: * Hipponikos (600/500-luku eaa.) * Kallias I (500-luku eaa.), Hipponikoksen veljenpoika * Hipponikos I (500/400-luku eaa.), Kallias I:n poika * Kallias II (n. 520-446 eaa.), Hipponikos I:n poika * Hipponikos II (n. 485–422/421 eaa.), Kallias II:n poika * Kallias III (n. 450–367/366 eaa.), Hipponikos II:n poika * Hipparete (n. 440–417/416 eaa.), Hipponikos II:n tytär, Alkibiadeen vaimo * Hermogenes (400/300-luku eaa.), Hipponikos II:n avioton poika, filosofi * Hipponikos III (n. 421–342/341 eaa.), Kallias III:n poika == Sukupuu == Suvun jäseniä olivat (miehet sinisellä, naiset punaisella, avioliiton kautta liittyvät valkoisella):Nails 2002, s. 12, 224. == Huomautukset == == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Antiikin kreikkalaiset suvut
Eumolpidit

Eumolpidit (, ) oli antiikin kreikkalainen eleusislainen eupatridi- eli ylimyssuku, joka katsoi periytyvänsä Eumolpoksesta. Suku oli yksi Attikan vanhoista papillisista suvuista, ja sen tehtäviin kuului Eleusiin mysteereistä vastaaminen yhdessä keryksien suvun kanssa. Eumolpidit olivat kunnioitetuin kaikista attikalaisista pappissuvuista. Heidän esi-isänään pidettyä Eumolposta pidettiin Eleusiin mysteerien perustajana.Diodoros Sisilialainen: Historian kirjasto 1.29; Pseudo-Apollodoros: Bibliotheke 3.15.4. Mysteerien hierofantti () oli aina eumolpidien suvusta, koska Eumolpoksen katsottiin olleen ensimmäinen hierofanttina toiminut.Hesykhios, ; Tacitus: Taistelu keisarivallasta (Historiae) 4.83; Arnobius: Pakanoita vastaan (Adversus nationes) 5.25; Klemens Aleksandrialainen: Protreptikos s. 16–. Hierofanttia avusti neljä henkilöä (), joista yksi oli myös eumolpidi. Muilla suvun jäsenillä ei vaikuta olleen erityisiä tehtäviä mysteereissä, mutta osa muista tehtävistä kuului keryksien suvulle. Lisäksi eumolpodien tuli tietyissä tilanteissa rukoilla valtion puolesta yhdessä keryksien kanssa. Suvuille kuului yhdessä myös kultin varoista huolehtiminen.Aiskhines: Ktesifonia vastaan 18. Eumolpideilla (kuten mahdollisesti myös kerykseillä) oli myös tiettyjä oikeudellisia tehtäviä tapauksissa, joissa mysteereitä oli loukattu (). Syyte saattoi olla kahta muotoa, tuomitseminen eumolpidien edesä () tai kuninkaan edessä (), mutta niissä lienee ollut kyse käytännössä samasta asiasta. Näissä tapauksissa kuningasarkontti toimi oikeuden puheenjohtajana () ja eumolpidit valamiehinä. Tätä lakia ei ollut kirjoitettu ylös vaan se perustui pelkästään perinteeseen, jota ainoastaan eumolpideilla oli oikeus tulkita () tai soveltaa uusiin tilanteisiin. Rangaistukseksi eumolpidit saattoivat määrätä henkilön suljettavaksi pois mysteereistä tai alennettavaksi mysteereihin vihitystä () vihkimättömäksi. Tämä kertoo siitä, että demokraattisessa Ateenassa vanhalle aristokratialle oli jätetty vain muodollisia oikeuden- ja vallankäytön tehtäviä. Niinpä kun antiikin lähteissä mainitaan, että Eleusiin pyhimpiin tiloihin astumisesta tai turvananojan merkkinä toimineen oksan () laittamisesta väärään paikkaan tai väärään aikaan seurasi kuolemanrangaistus, voidaan olla melko varmoja, ettei pelkästään eumolpideilla ollut valtaa päättää asiasta.Andokides: Mysteereistä 33, 110. Joissakin tapauksissa, joissa henkilö tuomittiin törkeistä rikkomuksista valtiota vastaan, kansa paitsi lähetti tuomitun maanpakoon myös langetti tämän päälle eumolpidien lausuman kirouksen. Tällöinkin eumolpidit saattoivat lausua kyseisen kirouksen vain kansan määräyksestä, ja saattoivat myöhemmin joutua perumaan sen ja puhdistamaan aiemmin kiroamansa henkilön.Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Alkibiades 22, 33; Cornelius Nepos: Kuuluisia miehiä, Alkibiades 4–6. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset suvut Luokka:Eleusis
Sanna Saarela

Sanna Saarela ( s. 7. maaliskuuta 1980 Riihimäki) on suomalainen teatteriohjaaja, -opettaja ja näyttelijä. Hän on työskennellyt elokuusta 2020 Suomen Harrastajateatteriliiton toiminnanjohtajana. Vuosina 2006-2020 hän toimi Riihimäen Nuorisoteatterin rehtorina.Saarela on Improvisaatioryhmä VSOP:n perustajajäsen. Saarela on ohjannut useita teatteriesityksiä ja hän toimii mm. Suomen ainoan laajaa teatteritaiteen perusopetusta opiskelevien kehitysvammaisten ryhmän, Titi-Nallet, ohjaajana. Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hipponikos (594 eaa.)

Hipponikos (, ; 600/500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Ateenasta ja kuului Kalliasten ja Hipponikosten ylimyssukuun. Hän on suvun ensimmäinen tunnettu jäsen. Plutarkhos mainitsee Hipponikoksen yhtenä kolmesta, joille Solon olisi ilmaissut etukäteen ennen vuoden 594 eaa. seisakhtheiaansa aikomuksensa antaa velkoja anteeksi suuressa mittakaavassa ilman aikomusta koskea ihmisten maaomaisuuteen. Näiden kolmen kerrotaan sitten käyttäneen tietoa väärin hyväkseen ja rikastuneen ostamalla suuria maa-alueita lainarahalla.Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Solon 15. On kuitenkin arveltu, että kertomus saattaisi olla pelkkää panettelua hänen kateellisten maanmiestensä taholta. Hipponikoksen omaisuus siirtyi hänen veljenpojalleen Kallias I:lle. Erotuksena suvun muista samannimisistä tähän Hipponikokseen on vanhemmassa tutkimuksessa viitattu nimellä Hipponikos I. Nykyisin kyseistä numeroa käytetään kuitenkin vasta Kallias I:n pojasta Hipponikos I:stä. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet Luokka:Ennen ajanlaskun alkua kuolleet
Hipponikos I

Hipponikos (, myös ; ; 500/400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Ateenasta ja kuului Kalliasten ja Hipponikosten ylimyssukuun. Erotuksena suvun muista samannimisistä häneen viitataan tutkimuksessa nimellä Hipponikos I (vanhemmassa tutkimuksessa kuitenkin Hipponikos II). Hipponikos oli Kallias I:n poika ja kotoisin Alopeken demoksesta. Hänen kerrotaan rikastuneen suuresti saatuaan itselleen erään persialaisen sotapäällikön aarteet, jotka tämä oli uskonut erään eretrialaisen Diomnestoksen haltuun. Kun Persian armeija sitten tuhottiin vuoden 490 eaa. Marathonin taistelussa, Diomnestos piti varat. Persian toisen hyökkäyksen aikoihin vuonna 480 eaa. Diomnestoksen perilliset siirsivät varat Hipponikokselle Ateenaan, ja ne jäivät lopulta hänelle, kun vangiksi jääneet eretrialaiset vietiin Vähään- Aasiaan. Tämän kertomuksen kertoo Athenaios lähteenään Herakleides Pontoslainen.Athenaios: Deipnosofistai XII 536f–537a; vrt. Herodotos: Historiateos 6.118. Sen todenperäisyys on kuitenkin kyseenalainen, sillä Herodotos mainitsee vain yhden onnistuneen Eretrian valtauksen, joka tapahtui vuonna 490 eaa.Herodotos: Historiateos 6.99–101. On arveltu, että Hipponikoksesta kertova anekdootti perustuisi ateenalaisiin juoruihin, joilla ihmiset selittivät suvun vaurautta, samoin kuin anekdootti, joka koski Hipponikoksen poikaa Kallias II:sta. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset Luokka:500-luvulla eaa. syntyneet Luokka:400-luvulla eaa. kuolleet
Hipponikos II

Hipponikos (, ; n. 485–422/421 eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Ateenasta ja kuului Kalliasten ja Hipponikosten ylimyssukuun. Erotuksena suvun muista samannimisistä häneen viitataan tutkimuksessa nimellä Hipponikos II (vanhemmassa tutkimuksessa kuitenkin Hipponikos III). == Elämä == Hipponikoksen isä oli Kallias II ja äiti Miltiades nuoremman tytär Elpinike, ja hän oli kotoisin Alopeken demoksesta. Hänen syntymänsä aikoihin Kallias oli rikastunut Laureionin hopeakaivosten tuotolla. Hipponikos peri tämän omaisuuden ja tunnettiin ”Kreikan rikkaimpana miehenä”. Ksenofonin mukaan Hipponikoksella oli kaivoksillaan 600 orjaa ja ne tuottivat kuusi talenttia hopeaa vuodessa. Hipponikos sai tuloja myös pappeudestaan keryksien suvulle kuuluneena Eleusiin mysteerien soihdunkantajana.Ksenofon: Valtiontulot eli Varoista 4.15. Hipponikos nai joskus vuoden 455 eaa. jälkeen nimeltä tuntemattoman naisen, joka oli aiemmin ollut Perikleen vaimona ja joka oli myös jotakin sukua Perikleelle. Hipponikoksella oli vaimostaan ainakin kolme lasta, poika Kallias III, tytär Hipparete ja toinen nimeltä tuntematon tytär. Kallias III peri suvun vaurauden. Hipparetesta tuli Alkibiadeen vaimo kymmenen talentin myötäjäisillä. Pseudo-Andokideen mukaan nämä olivat suurimmat myötäjäiset, jotka oli koskaan annettu.Pseudo-Andokides: Alkibiadesta vastaan 4.13–15 (kreik.) (engl. käännös).Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Alkibiades 8. Hipponikoksen toinen tytär nai Theodoroksen, ja näin hänestä tuli puhuja Isokrateen äiti.Isokrates: Hevosjoukkueesta (De bigis) 353a. Platonin Kratyloksessa filosofi Hermogenes mainitaan Hipponikoksen poikana ja Kalliaan veljenä, mutta koska hänen ei sanota olleen osallinen isänsä omaisuudesta, ja myös Ksenofon viittaa hänen köyhyyteensä, hänen arvellaan olleen avioton poika.Platon: Kratylos 384, 391; Ksenofon: Muistelmia 2.10. Äidistä ei tiedetä mitään. Aelianus kertoo anekdootin Hipponikoksesta liittyen kuvanveistäjä Polykleitokseen.Aelianus: Varia historia 14.16. Vuonna 445/444 eaa. Hipponikos toimi Ateenan bulen sihteerinä. Hän johti Eurymedonin kanssa Ateenan joukkoja vuoden 426 eaa. Tanagran taistelussa.Thukydides: Peloponnesolaissota 3.91; Diodoros Sisilialainen: Historian kirjasto 12.65. Pseudo-Andokideen mukaan Hipponikos olisi kaatunut vuoden 424 eaa. Delionin taistelussa, jossa hän toimi yhtenä kymmenestä strategoksesta. Tämä on kuitenkin virhe, sillä Thukydideen mukaan Delionissa strategoksena toimi Hippokrates.Thukydides: Peloponnesolaissota 4.90. Todellisuudessa Hipponikos vaikuttaa kuolleen myöhemmin, jonkin verran ennen kun Eupolis esitytti komediansa Imartelijat (Kolakes) vuonna 421 eaa.Athenaios: Deipnosofistai 5.218c. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset Luokka:400-luvulla eaa. syntyneet Luokka:400-luvulla eaa. kuolleet
Paul-Louis Arslanian

Paul-Louis Arslanian (1944) on ranskalainen virkamies, entinen Ranskan siviili-ilmailun turvallisuuden tutkimus- ja analyysitoimiston johtaja (1995-2009).British Airways grounds Concorde fleetLe directeur du BEA, Paul- Louis Arslanian, partira à la retraite en octobre Arslanian on Kunnialegioona upseeri, valmistunut École polytechniquesta (luokka 1965) ja École nationale de l’aviation civile (luokka 1970).Monsieur Paul-Louis ARSLANIAN == Elämäkerta == Arslanian aloitti uransa siviili-ilmailuinsinöörinä Direction Générale de l'Aviation Civilessa, jota seurasi siviili-ilmailun ja ilmatieteen yleistarkastus (IGACEM). Hänestä tuli BEA:n johtaja vuonna 1995. Vuonna 2009 hänet korvasi Jean-Paul Troadec.Air NZ crash report blames low altitude test == Bibliografia == * Académie nationale de l'air et de l'espace ja Lucien Robineau, Les français du ciel, dictionnaire historique, Le Cherche midi, kesäkuuta 2005, 782 p. (), p. 38, Arslanian, Paul-Louis == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hipponikos III

Hipponikos (, ; n. 421–342/341 eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Ateenasta ja kuului Kalliasten ja Hipponikosten ylimyssukuun. Erotuksena suvun muista samannimisistä häneen viitataan tutkimuksessa nimellä Hipponikos III. == Elämä == Hipponikos oli Kallias III:n poika ja kotoisin Alopeken demoksesta. Hänen äitinsä oli nimeltä tuntematon Glaukon II:n tytär. Äiti kuoli pian hänen syntymänsä jälkeen, ja hänen isänsä meni uusiin naimisiin. Kallias menetti hopeakaivostoimintansa Laureionissa peloponnesolaissodan aikana, mikä vähensi suuresti suvun Hipponikokselle periytynyttä omaisuutta. Silti hän oli edelleen varsin varakas. Lisäksi hän oli Spartan perinnöllinen proksenos, mutta hän ei saanut isänsä asemaa keryksien suvulle kuuluneena Eleusiin mysteerien soihdunkantajana. Hipponikos nai vuonna 399 eaa. Alkibiades III:n ja Hippareten nimeltä tuntemattoman tyttären, joka oli hänen serkkunsa. Hän otti kuitenkin eron vaimostaan jo vuonna 395 eaa. syyttäen tätä insestisestä suhteesta veljeensä Alkibiades IV:een. Hipponikos mainitaan vielä noin 80-vuotiaana, kun hän teki sijoituksia Melitessä. Hänen myötään suku menetti kuitenkin entisen vaurautensa ja vaikutusvaltansa. Hipponikoksen mainitsevat muun muassa Platon, Lysias ja Andokides.Platon: Sokrateen puolustuspuhe (Apologia) 20a; Lysias: Alkibiadesta vastaan 14.28 (kreik.) (engl. käännös); Andokides: Mysteereistä 1.121, 1.126 (kreik.) (engl. käännös). == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset Luokka:400-luvulla eaa. syntyneet Luokka:300-luvulla eaa. kuolleet
Hipponikos

Hipponikos (, ) voi viitata seuraaviin henkilöihin ateenalaisessa Kalliasten ja Hipponikosten ylimyssuvussa: * Hipponikos (joskus Hipponikos I; 600–500-luku eaa.) * Hipponikos I (joskus Hipponikos II; 500–400-luku eaa.), Kallias I:n poika * Hipponikos II (joskus Hipponikos III; n. 485–422/421 eaa.), Kallias II:n poika * Hipponikos III (joskus Hipponikos IV; n. 421–342/341 eaa.), Kallias III:n poika
Yhdystie 4500

Yhdystie 4500 on Mikkelin Visulahden ja Juvan Hatsolan välillä kulkeva yhdystie. Osa tiestä on entistä Viitostietä ja osa on uuden Viitostien rinnakkaistie. Tie on kaksikaistainen ja noin 35 kilometriä pitkä. Nopeusrajoitus on pääosin 80 km/h. == Reitti == Yhdystie 4500:n reitti Paikka Kilometrit Visulahti 0 km Norola 4 km Asila 11 km Mikkelin ja Juvan kunnanraja 14 km Nuutilanmäki 21 km Kilpola 25 km Hatsola 35 km == Lähteet == * Karttapaikka - Maanmittauslaitos * Nopeusrajoitus: Paikkatietoikkuna Luokka:Yhdystiet
Isagoras

Isagoras (; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Ateenasta ja edusti oligarkkista puoluekuntaa aikansa valtakamppailuissa kotikaupungissaan.Herodotos: Historiateos 5.66, 5.70–72, 5.74–75; Plutarkhos: Herodotoksen pahanilkisyydestä (De malignitate Herodoti) 23 ; Pausanias: Kreikan kuvaus 3.4, 6.8. Isagoras oli Teisandroksen poika ja Herodotoksen mukaan merkittävää sukua. Herodotos sanoo olevansa tietämätön Isagoraan suvun taustoista, mutta lisää, että hänen sukulaisensa uhrasivat kaarialaiselle Zeukselle. Kun Kleomenes I:n johtamat spartalaiset tulivat Ateenaan vuonna 510 eaa. ajamaan pois tyranni Hippiaan, hän muodosti kestiystävyyssuhteen Isagoraaseen. Myöhemmin Isagoraan kerrotaan olleen Ateenan oligarkkisen puoluekunnan johdossa ja vastustaneen kansanpuolueen johtoon noussutta Kleisthenestä. Kun Isagoras totesi Kleistheneen liian vahvaksi vastustajaksi, hän pyysi apua Kleomeneeltä. Niin spartalaiset yrittivät auttaa häntä perustamaan Ateenaan oligarkkisen hallinnon, mutta yritys epäonnistui. Kun kostoa halunnut Kleomenes sitten hyökkäsi Attikaan uudelleen nostaakseen Isagoraan valtaan, yritys epäonnistui jälleen korinttilaisten ja Demaratoksen vaihdettua puolta. Isagoras tulkitaan yleensä samaksi henkilöksi kuin Isagoras, joka toimi Ateenan arkonttina vuonna 508/507 eaa., mutta tästä ei ole varmuutta. == Lähteet == Luokka:Ateenan arkontit
Natalia Stjernschantz

Natalia Stjernschantz (os. Kavaleff 1. heinäkuuta 1831, Helsinki–1858), on Jacob Alexejevitsch Kavaleffin (1799–1912) ja Natalia Kavaleffin (1809–1888) tytär. Hänet tunnetaan Helsingissä Valkea rouva -nimisenä kummituksena. Natalia Kavaleff syntyi kauppiasperheeseen Helsingissä 1.heinäkuuta 1831. Vaikutusvaltaisen Kavaleff-suvun tytär meni 25-vuotiaana naimisiin aatelismies Johan Stjernschantzin kanssa. Häät pidettiin Tuomarinkylän kartanossa. Kartanonomistajan tyttären Natalia Kavaleffin ja Johan Stjernschantzin esikoispoika Johan Gustaf syntyi 1857 ja kuoli vain neljän päivän ikäisenä. Pienelle pojalle pystytettiin kartanon kivisen piha-aidan kupeeseen muistokivi, jossa lukee G. Stjernschantz sekä vuosiluku 1857. Vain vuosi tapahtumasta Natalia kuoli synnytettyään kaksostyttäret. == Kummitustarina == Tarinoiden mukaan Natalia ei saanut rauhaa kuoltuaan, vaan vaeltaa edelleen kartanossa kummituksena. Ullakolla ja puistossa on nähty valkoasuinen rouva vaeltamassa ja vanhasta lastenhuoneesta kuultu hiljaista kehtolaulun hyräilyä. Hänet on nähty myös työntämässä lastenvaunuja. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1831 syntyneet Luokka:Vuonna 1858 kuolleet Luokka:Kummitustapaukset
Iskhomakhos

Iskhomakhos (, ; n. 460-luku–413 eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Ateenasta ja kuului kaupungin varakkaaseen ylimystöön. Iskhomakhoksen isä oli maanomistaja ja hän peri tämän omaisuuden. Hänen omaksi omaisuudekseen mainitaan suurimmillaan 70 talenttia. Peloponnesolaissota kuitenkin kutisti omaisuutta huomattavasti, 20 talenttiin. Iskhomakhoksen vaimo oli Khrysilla. Avioliitto solmittiin noin vuonna 436 eaa. Heillä oli kaksi poikaa sekä tytär, joka naitettiin ensin noin vuonna 420 eaa. Epilykos II:lle ja sitten noin vuonna 413 eaa. Kallias III:lle. Pian Iskhomakhoksen kuoltua Kallias III nai Iskhomakhoksen lesken Khrysillan erottuaan ensin tämän tyttärestä, joka oli karannut. Iskhomakhos tunnetaan ennen kaikkea Ksenofonilta, jonka Talouden taidossa Iskhomakhos keskustelee 14-vuotiaan nuorikkonsa kanssa kotitalouden ja maatilan hoidosta, ja jonka Ksenofon esittää esimerkillisenä henkilönä alalla. Dialogissa Iskhomakhos kertoo Sokrateelle, että hänen menestysreseptinsä oli ostaa viljelemätöntä maata, parantaa se hyväksi ja myydä se huomattavalla voitolla, jolla voi ostaa uutta viljelemätöntä maata. Hän myös kertoo, kuinka oli ohjeistanut nuorta vaimoaan kotitalouden hoidossa. Antiikin lähteissä esiintyy myös Iskhomakhos, joka tuhlaili rahaa imartelijoihin ja parasiitteihin,Athenaios: Deipnosofistai 12.537c. sekä Kratinoksen komedian Iskomakhos, joka oli luonteeltaan ahne ja saita.Athenaios: Deipnosofistai 1.8a. Näitä kumpaakin piirrettä on hankala sovittaa yhtäaikaisesti Ksenofonin kuvaamaan Iskhomakhokseen. Siksi joskus on ehdotettu, että olisi voinut olla myös toinen, nuorempi Iskhomakhos. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset
Nicola Logroscino

Nicola Bonifacio Logroscino (kastettu 22. lokakuuta 1698 Bitonto – 1764? Palermo) oli italialainen säveltäjä.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Logroscino, Nicola Bonifacio Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 11.3.2024 Nicola Logroscino Stabat Mater, viitattu 11.3.2024 Logroscino sai opetusta sedältään tai enoltaan, maestro di cappella Pietro Logroscinolta. Hän opiskeli myös Napolin Santa Maria di Loreto -konservatoriossa. Hänen opettajiaan olivat Giovanni Veneziano ja Giuliano Perugino. Vuosina 1728–1731 Logroscino työskenteli urkurina Conzassa. Tältä ajalta on hänen oratorionsa Il mondo trionfante nella concezione di Maria sempre Vergine. Logroscino työskenteli tämän jälkeen Napolissa, kunnes lähti vuonna 1758 kutsusta opettamaan Palermoon. Logroscinon oopperoista kokonaan ovat säilyneet Il Governatore (1747) ja Giunio Bruto (1748). Hänen tuotantoonsa kuuluu myös muun muassa Stabat Mater vuodelta 1760. Logroscino kuoli todennäköisesti vuonna 1764. == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1698 syntyneet Luokka:Vuonna 1764 kuolleet
Keryksit

Keryksit (, ) oli antiikin kreikkalainen eleusislainen eupatridi- eli ylimyssuku, joka katsoi periytyvänsä Keryksistä, jota pidettiin joko Eumolpoksen nuorempana poikana tai Hermeen ja Aglauroksen poikana. Suku oli yksi Attikan vanhoista papillisista suvuista, ja sen tehtäviin kuului Eleusiin mysteereistä vastaaminen yhdessä eumolpidien suvun kanssa. Eleusiin mysteereissä kerykseille kuuluivat hierokeryksin eli uhriairuen ja dadukhoksen eli soihdunkantajan tehtävät. Lisäksi keryksien tuli tietyissä tilanteissa rukoilla valtion puolesta yhdessä eumolpidien kanssa. Suvuille kuului yhdessä myös kultin varoista huolehtiminen.Aiskhines: Ktesifonia vastaan 18. Kerykseihin kuului 500–300-luvuilla eaa. vaikuttanut Kalliasten ja Hipponikosten rikas ylimyssuku. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset suvut Luokka:Eleusis
Francesco Gnecco

Francesco Gnecco (n. 1769 Genova – 1810/1 Milano) oli italialainen säveltäjä.Laura Kuhn, Dennis McIntire, Gnecco, Francesco Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 11.3.2024 Gnecco työskenteli maestro di cappellana Savonan tuomiokirkossa. Hän sävelsi suuren määrän oopperoita. Niistä menestyksekkääksi osoittautui erityisesti La prova di un'opera seria, joka on Milanosta vuodelta 1805. Gnecco sävelsi myös kirkkomusiikkia ja kamarimusiikkia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1769 syntyneet Luokka:1810-luvulla kuolleet
Belz

Belz () on historiallinen pikkukaupunki Ukrainan Lvivin alueen Tšervonohradin piirissä. Belz sijaitsee Läntisen Bugin vesistöön kuuluvan Solokijajoen varrella, 70 kilometriä aluekeskus Lvivistä pohjoiseen, linnuntietä noin 3 kilometriä Puolan rajasta. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 2 191 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 2 478 asukasta, joista etnisesti ukrainalaisia oli suuri enemmistö (97,50 % ukrainalaisia ja 1,69 % venäläisiä). Vuonna 1989 väkiluvuksi oli kirjattu 2 378 asukasta. Tammikuun keskilämpötila on -4,0 ja heinäkuun +17,3 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 570 millimetriä. Paikkakunnan ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1030, Magdeburgin oikeudet se sai 1377 tai 1509. Nykyaikana paikkakunta sai kaupungin aseman vuonna 1951. Belz on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Tšervonohradin piiriin; sitä ennen se kuului Sokalin piiriin. Arcade in Belz Zamochok.jpg|Belzin muuria. Zamochok Bez.jpg| Ilmakuva. Церква Параскеви Белз.jpg|Pyhän Paraskevan kirkko. Белз (Відкритий вівтар Св. Валентина2.jpg|Pyhän Valentinan kirkko. Белз.Комплекс монастиря отців Домініканів.jpg|Dominikaanisen luostarin aluetta. Belz Savenka Str. 3 Dominican Women's Monastery (YDS 8587).jpg| Dominikaanista nunnaluostaria. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Lvivin alueen kaupungit Luokka:Tšervonohradin piiri
Eurymedon

Eurymedon () voi viitata seuraaviin: * Eurymedon, useita hahmoja kreikkalaisessa mytologiassa * Eurymedon (k. 413 eaa.), ateenalainen sotapäällikkö * Köprüçay, antiikin Eurymedon, joki Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa
Ranemsletta

Ranemsletta on taajama Overhallan kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 516 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Overhalla Luokka:Norjan taajamat
Hunn

Hunn tai Skage on taajama Overhallan kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 831 vuonna 2023. Hunnista on löydetty jälkiä pronssikautisesta asutuksesta. ==Lähteet== Luokka:Overhalla Luokka:Norjan taajamat
Skogmo

Skogmo on taajama Overhallan kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 277 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Overhalla Luokka:Norjan taajamat
Svalia

Svalia on taajama Overhallan kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,24 neliökilometriä ja asukasluku 279 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Overhalla Luokka:Norjan taajamat
Ranemin kirkko

Ranemin kirkko () on Overhallan kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta. Barokkia edustava alttaritaulu 1600-luvulta onnistuttiin pelastamaan kirkon tulipalossa vuonna 1899. ==Kuvia== Ranem church, Norway altarpiece.jpg|Alttaritaulu ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Overhalla
Skagen kirkko

Skagen kirkko () on Overhallan kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1903. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Overhalla
Namdalen

Namdalen on piiri Trøndelagin läänissä Norjassa. Siihen kuuluvat Namsosin, Liernen, Røyrvikin, Namsskoganin, Grongin, Overhallan, Høylandetin, Flatangerin, Nærøysundin ja Lekan kunnat. Alueen pinta-ala on 11 857 neliökilometriä ja asukasluku 34 487 vuonna 2011. Namdalen on nimetty alueen halki virtaavan Namsen-joen mukaan. ==Lähteet== Luokka:Norjan piirit Luokka:Trøndelagin lääni
Braunschweig (F260)

Braunschweig (runkonumero F260) on Saksan laivaston Braunscheig-luokan korvetti. == Valmistus == Alus tilattiin Hampurista Blohm + Vossilta, missä köli laskettiin 3. joulukuuta 2004. Alus laskettiin vesille 19. huhtikuuta 2006 ja otettiin palvelukseen 16. huhtikuuta 2008.Toremans 2012 s.131 == Palvelus == Alus on palveluksessa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Braunschweig-luokan korvetit Luokka:Blohm + Vossin valmistamat alukset
Alf Hildrum

Alf Hildrum (s. 18. huhtikuuta 1948 Overhalla) on norjalainen eläkkeellä oleva toimittaja ja yritysjohtaja, joka on ollut muun muassa Amedian toimitusjohtaja vuosina 1988–2007. Vuosina 1981–1984 hän toimi Bergensavisenin päätoimittajana. Ennen siirtymistään sanomalehtialalle hän työskenteli virkamiehenä Norjan kauppaministeriössä. Vuosina 2007–2015 Hildrum oli Norjan TV 2:n toimitusjohtaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset päätoimittajat Luokka:Norjalaiset yritysjohtajat Luokka:Norjalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wiljam Aittala

Wiljam Ensio Aittala (5. heinäkuuta 1920 Nousiainen – 27. syyskuuta 1993 Paimio) oli suomalainen teologi, kristillinen kirjailija ja Suomen Adventtikirkon saarnaaja, joka toimi kirkon esimiehenä. ==Henkilöhistoria== Wiljam Aittalan vanhemmat olivat Hemming Nikolai Aittala ja Enni Katariina Hammar. Hän avioitui 1950 seurakuntasisar Sinikka Kurjen kanssa. Aittala tuli ylioppilaaksi 1946 ja suoritti teologian opintoja adventistien teologisissa seminaareissa Ruotsissa ja Englannissa. Teologian kandidaatiksi hän valmistui Helsingin yliopistosta 1967. Aittala oli ensimmäinen adventistipastori, joka suoritti teologisen loppututkinnon Helsingin yliopistossa. Hän oli Suomen Adventtikirkon työntekijä vuodesta 1948, saarnaajaksi hänet vihittin 1951. Adventistisaarnaajana Aittala toimi Riihimäellä 1948–1949, Heinolassa 1949–1950, Joensuussa 1950–1951, Kotkassa 1951–1953, Mikkelissä 1953–1955, Porissa 1955–1958 ja Turussa 1958–1960. Aittala oli Suomen Adventtikirkon itäisen piirin esimies Helsingissä 1960–1967, Suomen Adventtikirkon esimies 1967–1984 ja Toivonlinnan seminaarin johtaja 1984–1986 ja rehtori 1986–1988. ==Julkaisuja== * Kaikkeuden sanoma avaruuskauden ihmiselle, 1959 * Joka uskoo ja kastetaan, 1971 * Kehitysoppi ja uskon kriisi, 1971 * Tavoitteena kuolemattomuus, 1974 * Aapiskujalta Tähkäpolulle: Wiljam Aittala muistelee, 1994 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset teologit Luokka:Suomalaiset uskonnolliset vaikuttajat Luokka:Suomalaiset kristilliset kirjailijat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Aittala

Aittala on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: *Anita Aittala (1927–2009), pika- ja keskimatkojen juoksija *Wiljam Aittala (1920–1993), teologi, uskonnollinen vaikuttaja ja kristillinen kirjailija
Borgomasino

Borgomasino () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Borgomasino Sapere.it Borgomasino Enciclopedia Treccani Borgomasino Turismo Torino Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 760 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Maine Pyar Kiya

Maine Pyar Kiya (, ) on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen musikaalidraamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Sooraj R. Barjatya. Päärooleja näyttelevät Salman Khan ja Bhagyashree. Se oli vuoden eniten tuottanut hindinkielinen elokuva. == Juoni == Kun Sumanin isä jättää hänet toisen perheen hoitoon matkustaessaan itse ulkomaille, Suman rakastuu Premiin. Jotta he voisivat mennä naimisiin, Premin on kuitenkin todistettava Sumanin isälle, ettei hän ole samanlainen kuin oma isänsä. == Näyttelijät == == Soundtrack == == Palkinnot == Palkinto Kategoria Saaja Tulos Filmfare Awards Paras elokuva Rajshri Productions Paras miestulokas Salman Khan, Sooraj Barjatya Paras naistulokas Bhagyashree Paras musiikki Raamlaxman Paras sanoitus Asad Bhopali – ”Dil Deewana” Paras mieslaulaja S. P. Balasubrahmanyam – ”Dil Deewana” Paras ohjaus Sooraj Barjatya Paras miespääosa Salman Khan Paras naispääosa Bhagyashree Paras naissivuosa Reema Lagoo Paras koominen rooli Laxmikant Berde Paras sanoitus Dev Kohli – ”Aate Jaate Hanste Gaate” == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1989 intialaiset elokuvat Luokka:Intialaiset romanttiset elokuvat Luokka:Intialaiset draamaelokuvat Luokka:Intialaiset elokuvamusikaalit Luokka:Hindinkieliset elokuvat Luokka:Sooraj Barjatyan ohjaamat elokuvat
Portugalin parlamenttivaalit 2024

Portugalin parlamenttivaalit 2024 järjestettiin sunnuntaina 10. maaliskuuta. Ne olivat ennenaikaiset, sillä pääministeri António Costa erosi virastaan marraskuussa 2023 kansliapäällikköään koskeneen korruptioskandaalin vuoksi. Vaalien suhteellisesti suurimmaksi voittajaksi nousi äärioikeistolainen Chega, joka sai 18,1 prosenttia äänistä ja nelinkertaisti paikkojensa määrän maan parlamentissa. Tämän vuoksi kumpikaan perinteisistä puolueryhmittymistä, sosialistisen puolueen johtamat vasemmistolaiset tai sosiaalidemokraattiset puolueen johtamat keskustaoikeistolaiset, eivät saaneet enemmistöä. Chega pyrkii pääsemään hallitukseen keskustaoikeistolaisten puolueiden kanssa. Ennen vaaleja sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtaja Luís Montenegro kieltäytyi kuitenkin ehdottomasti lähtemästä hallitukseen Chegan kanssa ja pysyi kannassaan vaali-iltana tuloksen selvittyä. Sosialistisen puolueen puheenjohtaja Pedro Nuno Santos myönsi vaalitappionsa ja onnitteli sosiaalidemokraattista puoluetta ja sen liittolaisia vaalivoitosta. Aluksi oli epäselvää, kuinka keskustaoikeistolaiset pystyisivät muodostamaan hallituksen ilman Chegan tukea, kuten Luís Montenegro on luvannut. Yksitoista päivää vaalien jälkeen 21. maaliskuuta Portugalin presidentti nimitti Luís Montenegron pääministeriksi. Hän muodostaa vähemmistöhallituksen ilman Chegaa. Ministerit esiteltiin 27. maaliskuuta, ja hallitus aloitti toimintansa 2. huhtikuuta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Portugalin vaalit Luokka:Vuoden 2024 vaalit
Vihdin pääkirjasto

Vihdin pääkirjasto on Vihdin Nummelassa sijaitseva kirjasto. Se on toinen Vihdin kirjaston toimipisteistä ja toimii osana Lukki-kirjastoverkkoa. == Arkkitehtuuri == Vihdin pääkirjasto sijaitsee keskeisellä paikalla ja sen ratkaisut edustavat rakennusajankohdan kansainvälistä modernia arkkitehtuuria. Suunnittelussa on huomioitu ympäröivä taajama ja sen kulkuväylät. Arkkitehtuuriltaan rakennus on puhdaslinjainen, yksinkertainen ja selkeä sekä myötäilee tontin suorakaiteista muotoa. Rakennuksen runko muodostuu teräsbetoni- ja betonipalkeista sekä ontelolaatoista. Katto on loiva pulpettimallinen peltikatto. Seinistä puolet on lasia ja puolet muurattua harkkoa. Suunnittelun lähtökohtana on sisäkatuperiaate, jossa toiminnot sijoittuvat aulasta lähtevän kadun varteen. Kaapelointi on oranssien lattialuukkujen alla, ja katon valoviiva myötäilee lattian luukkuvanaa. Kolmikerroksisen rakennuksen hyötypinta-ala on 1500 m2, kokonaispinta-ala 2300 m2 ja tilavuus 11000 m3. == Historia == Vihdin pääkirjaston suunnittelu aloitettiin 1980-luvulla. Kirjastolautakunta esitti joulukuussa 1985 sopivan tontin varaamista Nummelasta. Kunta järjesti vuonna 1989 arkkitehtuurikilpailun, jonka ensimmäisen palkinnon voitti Hannu Jaakkolan ja Tapani Kerttulan Agricola. Uudisrakennushanke jäädytettiin 1990 taloustilanteen vuoksi ja esitykseen palattiin marraskuussa 1995. Kirjaston rakennustyöt aloitettiin elokuussa 1997 ja kirjasto valmistui syyskuussa 1998. Kirjaston rakennuskustannukset olivat 17 miljoonaa markkaa. Valtionapua saatiin 6,9 miljoonaa markkaa. Vihdin pääkirjasto avattiin yleisölle 5. joulukuuta 1998. Kirjaston avasivat ministeri Veikko Helle ja osastonjohtaja Aune Tolkki. Vihkiäisjuhla pidettiin 2. toukokuuta 1999 juhlapuhujana pääministeri Paavo Lipponen. == Lähteet == Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Vihdin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Vihdin kulttuuri
Vihdin kirkonkylän kirjasto

Vihdin kirkonkylän kirjasto on Vihdin kirkonkylässä sijaitseva kirjasto. Se on toinen Vihdin kirjaston toimipisteistä ja toimii osana Lukki-kirjastoverkkoa. Vihdin kirkonkylän kirjasto toimi 1970-luvulle asti entisessä vuonna 1911 kunnantaloksi valmistuneessa jugend-talossa, eli Kuntalassa. Kirjasto muutti 1970-luvulla Siirilään ja paluumuutti Kuntalaan vuonna 1994. Marraskuussa 2019 kirjasto siirtyi kirkonkylän Campuksen tiloihin. Kirjasto on toiminut vuodesta 1998 Vihdin kunnankirjaston lähikirjastona. == Lähteet == Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot Luokka:Vihdin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Vihdin kulttuuri
Kaliforniumheksaboraattipentahydroksidi

Kaliforniumheksaboraattipentahydroksidi (Cf[B6O8(OH)5]) on kaliforniumin boraattiyhdiste, jossa keskusatomina oleva kalifornium on hapetusluvulla +III. Yhdistettä syntyy kaliforniumtrikloridin (CfCl3) reagoidessa sulan boorihapon kanssa, ja se on vaaleanvihreää pienikiteistä ainetta. Kaliforniumtrikloridin ja boorihapon reaktiossa syntyvä reaktiotuote poikkeaa rakenteellisesti kevyempien aktinoidien (Pu, Am, Cm) trikloridien ja boorihapon reaktiossa syntyvistä reaktiotuotteista. == Lähteet == Luokka:Kaliforniumyhdisteet Luokka:Booriyhdisteet
Trio (lehti)

Trio on kaksi kertaa vuodessa ilmestyvä vertaisarviointimenettelyä noudattava aikakausjulkaisu. Se perustettiin vuonna 2012 Taideyliopiston Sibelius- Akatemian DocMus-osaston lehdeksi. Trion aiheet liittyvät musiikin taiteelliseen tutkimukseen, esittämiseen ja pedagogiikkaan, esityskäytäntöjen, niiden estetiikan ja historian sekä nykyhetken haasteiden tutkimukseen, klassisen musiikin historiaan, filosofiaan ja teosanalyysiin. Sen julkaisukielet ovat suomi, ruotsi ja englanti. Lehden päätoimittaja on musiikin- ja kirjallisuudentutkija ja pianisti Laura Wahlfors. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Trio-lehden verkkosivut Luokka:Suomalaiset tiedelehdet Luokka:Taideyliopisto
Galleria Pictor

Galleria Pictor on Vihdissä sijaitseva taiteen näyttelytila, joka edistää kuvataidetta ja taidekasvatusta. Galleria Pictorin ylläpitäjänä toimii Vihdin kunta ja sen näyttelyohjelmasta vastaa Pictor-toimikunta. Galleria Pictor on toiminut vuodesta 1988 lähtien. Toimikuntaan kuuluu kulttuuri- ja vapaa-ajan lautakunann edustajien lisäksi taiteen asiantuntijoita sekä Elli ja Artturi Hiidenheimon säätiön edustaja. Galleria Pictor toimii 200 neliön tiloissa, jotka on kunnostettu paikallisten taiteilijoiden toimesta. == Lähteet == Luokka:Vihdin kulttuuri Luokka:Suomen taidegalleriat
Vihdin Wuosisatamarkkinat

Vihdin Wuosisatamarkkinat on Vihdin kirkonkylässä järjestettävä yleisötapahtuma. Tapahtumaa vietetään vuosittain elokuun lopulla kirkonkylän raitilla, torilla, museolla, kirkossa, ranta-alueella ja paikallisissa liikkeissä. Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2007 Vihdin kunnan 500-vuotisjuhlan kunniaksi. Wuosisatamarkkinat on kerännyt vuosittain yli 10 000 kävijää. Tapahtuman yleisöennätys on 16 000 kävijää. Tapahtuman pääjärjestäjä on vuodesta 2017 ollut SuurVihdin Kilta. == Lähteet == Luokka:Vihdin kulttuuri Luokka:Markkinat
Ville Tanskanen

Ville Tanskanen (s. 18.07.1988) on suomalainen radiojuontaja ja toimittaja. Nykyään hän juontaa Suomiräp kanavan aamua, yhdessä Aleksi Korpijaakon kanssa. == Ura == Tanskanen aloitti uransa vuonna 2015 silloisen Bassoradion keskipäivässä, josta siirtyi juontamaan aamulähetystä vielä samana vuonna. Bassoradion aamua hän juonsi aluksi Iida Rauhalammen ja myöhemmin Lina Schifferin kanssa. Hän opiskeli radio-alaa Laajasalon opistossa vuonna 2014, josta siirtyi työskentelemään Bassoradiolle. == Yksityiselämä == Tanskansella on kaksi poikaa. Hänen veljensä on näyttelijä Lauri Tanskanen, joka on naimisissa näyttelijä-kuvataiteilija Henna Tanskasen kanssa. Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vihdin uimahalli

Vihdin uimahalli on Vihdin Nummelassa sijaitseva uimahalli. Se on avattu vuonna 1978, mutta hallissa on sittemmin tehty joitakin peruskorjauksia. Vihdin uimahallissa oli noin 38 000 käyntiä vuonna 2022. Uimahallissa on 4-ratainen 25 metrin pääallas sekä 10 metrin lastenallas. Uimahallilla on myös kuntosali, jossa on lattiatilaa kehonpainoharjoituksia varten, kuntosali- ja cardiolaitteet ja voimailuvälineitä. == Lähteet == Luokka:Suomen uimahallit Luokka:Vihdin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Vihdin urheilu
Intiaanien taide

Intiaanien taide on Amerikan intiiaaniheimojen keskuudessa tehtyä taidetta, jonka kehitys painottuu suurelta osin esikolumbiaanisiin intiaanikulttuureihin. Olmeekkien kuvanveistossa näkyi heidän kosmologiset uskomukset. Mayojen hallitsijoiden palatseissa ja pyhäköissä oli piirtokirjoituksia, maalauksia ja stukkokorkokuvia. 700-luvulla ekr. Meksikossa Chipasissa Bonampakin valtakunnan viimeinen hallitsija teetätti seinämaalauksia, joissa on kuvattu muun muassa sotureita ja käskynhaltijoita. Asteekkien kuvanveistossa esiintyi jumalahahmoja, jotka muistuttivat ihmisiä tai eläimiä. Inkavaltion aikana tehtiin pieniä ihmisiä tai eläimiä esittäviä veistoksia hauta- ja uhrilahjoiksi. Taiteellista metallurgiaa esiintyi Andien kulttuurien alueella. Sicánin kulttuurin keskivaiheen ajalta on löydetty Huacan Zoron hautakammiosta metallisia koruja ja laattoja, joihin on kaiverrettu hallitsijan kuvia. Perun alueella Quimbayan kulttuurin aikana jalometalleista tehdyissä esineissä oli monia yksityiskohtia ja niiden ilmiasu oli monimutkainen. Ne olivat leveitä mutta kuitenkin siroja. Moche-kulttuurin aikana pyhäköihin tehtiin seinämaalauksia ja palatsien ja temppelien seinillä pidettiin korkokuvia. == Lähteet == == Katso myös == * Intiaanien tekstiilit Luokka:Intiaanikulttuurit
Korvenlampi

Korvenlampi voi tarkoittaa seuraavia: * Korvenlampi, lampi Heinolassa * Korvenlampi, lampi Karstulassa * Korvenlampi, lampi Kuopiossa == Katso myös == * Korvenjärvi, järvi Uudessakaupungissa
Trio (täsmennyssivu)

Trio voi tarkoittaa muun muassa seuraavia: * trio, nimitys kolmihenkiselle yhtyeelle * Trio, kauppakeskus Lahdessa * Trio, Taideyliopiston kustantama aikakauslehti * The Trio, trumpetisti Ted Cursonin albumi.