EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Mo Dao Zu Shi

Mo Dao Zu Shi (kiin. 魔道祖师, Mó Dào Zǔ Shī; "Demonisen polun (dao) perustaja") on kiinalainen Mo Xiang Tong Xiun kirjoittama romaani. Se julkaistiin alun perin vuosina 2015–2016 Jinjiang Wenxuecheng -nimisellä verkkosivulla. Vuonna 2016 se sai ensimmäisen paperipainoksen, jolloin se julkaistiin perinteisillä merkeillä. Tarina on wuxia ja xianxia -tyylilajeihin kuuluvaa fantasiaa, joka sijoittuu kiinalaiseen historiaan perustuvaan fantasiamaailmaan. Sitä asuttavat kultivointiklaanit, jotka pyrkivät saavuttamaan kuolemattomuuden. Tarinan päähenkilö Wei Wuxian poikkeaa tavalliselta kultivoinnin tieltä luoden Mo Daon, demonisen polun. Lisäksi romaani kuuluu danmei-lajityyppiin, joka on kiinalainen vastine boys' lovelle: tyypillisesti naisten kirjoittamia tarinoita, jotka kuvaavat mieshahmojen välistä romanssia. Romaani on noussut suosioon Kiinassa, ja siitä on tehty kolmikautinen animaatiosarja, näytelty sarja The Untamed, manhua-sarjakuva sekä kuunnelma. Animaatiosarjan kaksi ensimmäistä kautta ovat nähtävissä Suomessa Youtubessa ja The Untamed -sarja on Youtubessa ja Netflixissä. ==Julkaisu== Kirjailija Mo Xiang Tong Xiu julkaisi romaanin alun perin omakustanteisena Jinjiang Wenxuecheng -nimisellä romaanien julkaisuverkkosivustolla. Sen alkuperäiskieli verkkojulkaisussa on yksinkertaistetuilla merkeillä kirjoitettu mandariinikiina. Perinteisillä merkeillä julkaistiin paperiversio ennen yksinkertaisia merkkejä. Lisäksi teos on käännetty burmaksi, englanniksi, japaniksi, koreaksi, portugaliksi, saksaksi, thaiksi, unkariksi, venäjäksi ja vietnamiksi. Pituutensa vuoksi romaani on yleensä julkaistu useammassa osassa. Englanninkielisen julkaisun nimi on "Grandmaster of Demonic Cultivation", ja se on jaettu viiteen osaan. ==Sovitukset== Mo Dao Zu Shista tehtyä manhua-sarjakuvaa julkaisee KuaiKan Manhua. Sarjakuvan julkaisu alkoi vuonna 2017. Kuunnelman julkaisi Polar Penguin Studios kolmena tuotantokautena vuosina 2018–2019 MissEvan -nimisessä verkkopalvelussa. Kuunnelman suuri suosio johti myös japaninkielisen kuunnelman julkaisuun. Japaninkielisen version tuotti BraveHearts, ja se julkaistiin MissEvanin lisäksi MiMiFM -sivustolla vuodesta 2020. Tencent Penguin Picturesin ja B.C May Picturesin tekemä, kolmikautinen animaatiosarja julkaistiin vuosina 2018–2021. Siinä on yhteensä 35 jaksoa. Lisäksi vuonna 2019 julkaistiin Tencent Penguin Picturesin ja New Style Median tuottama näytelty draamasarja The Untamed, jossa on yhteensä 50 jaksoa. ==Vastaanotto== Romaani sai korealaisen kustantajan Ridibooksin "Nousevan tähden palkinnon" vuonna 2019. Englanninkielinen julkaisu nousi The New York Times Best Seller listille. Myös Mo Dao Zu Shin sovitukset ovat keränneet useita palkintoja. Manhuan ja animaation lisäksi palkintoja sai The Untamed -TV-sovitus, joka oli yksi vuoden 2019 suosituimmista kiinalaisista draamasarjoista. Kirjailijan kanssa läheisessä yhteistyössä tehty kuunnelma oli suuri menestys, jota kehuttiin juonesta ja ääninäyttelijöiden roolisuorituksista. Kuunnelmalla on yli 500 miljoonaa kuuntelukertaa. ==Lähteet== Luokka:Kiinalaiset romaanit Luokka:Vuoden 2016 kirjat
Werner Olof Helander

Werner Olof Helander (16. huhtikuuta 1882 Pietarsaari – 11. heinäkuuta 1949) oli suomalainen Nobel-Standard Oy:n (Esso) toimitusjohtaja.50-vuotias. Johtaja W. O. Helander, Helsingin Sanomat, 16.04.1932, nro 103, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotYlioppilasmatrikkeli 1901, matrikkelinumero 27145Werner Olof Helanderin kuolinilmoitus, Hufvudstadsbladet, 12.07.1949, nro 166, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotDödsfall, Hufvudstadsbladet, 14.07.1949, nro 168 (2. painos), s. 2 Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Helanderin isä oli perämies Olof Helander. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta 1901 ja hän opiskeli sitten kieliä Helsingin yliopistossa 1901–1903. Helander teki opintomatkan Venäjälle 1902 ja myöhemmin Ruotsiin, Tanskaan ja Saksaan. Helander oli A. Parviainen & Co:n palveluksessa Helsingissä 1902–1911. Hän oli Nobelin Petroliumituonti Oy:n konttoripäällikkönä 1911–1920, Nobel Standard Oy:n apulaisjohtajana 1920–1928 ja Nobel Standard Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1928 alkaen aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1947. Helander oli myös Itä-Suomen Bentsiini Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1928 ja Laivanvarustus Oy Nobel-Standardin toimitusjohtajana vuodesta 1928. Lisäksi Helander toimi Ab Nostra Oy:n konttoripäällikkönä 1920–1928 ja oli yhtiön toimitusjohtaja 1928–1929. Vuodesta 1930 alkaen Helander oli myös Investa Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1930 alkaen. Eläkkeelle jäätyään Helander oli vielä Nobel Standard Oy:n hallituksen puheenjohtajana kuolemaansa saakka. Helander oli Nääsin kartanon isännöitsijänä 1919–1924. Vuonna 1925 Helander osti Espoon Kaitaalla sijainneen Iivisniemen (Ivisnäs) kartanon, joka oli muodostettu 1914. Helander harjoitti kartanossa maanviljelyä ja kauppapuutarhatoimintaa ja hän rakennutti kartanoon uudet talousrakennukset. Hän laajensi ja korjasi kartanon päärakennusta 1938. Kartanossa pidettiin karjaa 1950-luvulle saakka ja kasvihuone- ja puutarhaviljelys jatkui aina 1960-luvun alkuun saakka kunnes Helanderin perikunta myi kartanon vuonna 1961 Asuntosäästäjät ry:lle. Kartano purettiin 1970-luvun alkupuolella ja sen mailla on nykyisin Iivisniemen asuinalue.Kadonnut Espoo: Iivisniemen kartano Helander oli naimisissa Dagmar Cecilia Sundbäckin (1883–1958) kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Ola Brenner

Carl Ola Brenner (17. joulukuuta 1900 Helsinki – 11. helmikuuta 1989 Inkoo) oli suomalainen agronomi, rehtori ja paikallishistorioitsija, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. ==Henkilöhistoria== Ola Brennerin vanhemmat olivat rehtori Magnus Brenner ja Emilia (Emmy) Sofia Lindström (Silvius) ja puoliso vuodesta 1934 kansakoulunopettaja Gerda Karlsson. Kasvitieteilijä Widar Brenner ja geologi Thord Brenner olivat Ola Brennerin veljiä. Brenner tuli ylioppilaaksi vuonna 1918 ja valmistui agronomiksi ja filosofian kandidaatiksi vuonna 1922. Hän oli ensin tilanhoitaja Hauholla ja sitten karjatalouskoulun johtaja kymmenen vuotta ja maamieskoulun johtaja kaksikymmentä vuotta. Vuonna 1957 Brenneristä tuli ruotsinkielisen maatalousoppilaitos Högre Svenska Lantbruksläroverketin rehtori Inkooseen. Tässä tehtävässä Brenner kehitti merkittävästi sekä koulun opetusta että sen harjoittamaa yhteistyötä. Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen Brenner oli 1931–1935. Hän oli myös Inkoossa kunnanvaltuuston jäsen. Brenner sai maanviljelysneuvoksen arvon vuonna 1966. Hän julkaisi useita tutkimuksia Länsi-Uudenmaan paikallishistoriasta.60-vuotiaita. Helsingin Sanomat, 17.12.1960, s. 10. ==Julkaisuja== * Ingå sparbank 90 år, 1957 * Högre svenska lantbruksläroverket 1916–1966', 1966 * Ingå kyrka, 1968 * Ingå kyrka: en kort vägledning, 1970 * Ingå, Fagervik, Degerby: en västnyländsk bygdekrönika, 1971 * Skolhistoriskt arkiv: uppsatser och urkunder, 1971 * Ingå handelslag 1921–1971: en redogörelse för handelslagets tillkomst och verksamhet under 50 år, 1971 * Kyrkyby folskola i Ingo, 1971 * Snappertuna: en kustbygds hävder. 2, efter 1809, 1975 * Torpare och landbönder i Ingå, 1979 * Segelsjöfart i Ingå, 1981 * Sockenmagasinrörelsen i Ingå och Degerby, 1982 * Omsorg om utvecklingsstörda i 25 år, 1989, Ola Brenner, ym. ==Lähteet== Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Porvoon kaupunginvaltuutetut Luokka:Inkoon kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Lukjanivskan metroasema

Lukjanivska () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1996. == Galleria == Kuva:Lukianivska metro station Kiev 2010 05.jpg|Aseman liukuportaat Kuva:Lukyanovskaya1.jpg|Aseman lippuhalli == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kiovan metro
Dorohožytšin metroasema

Dorohožytši () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 30. maaliskuuta 2000. == Galleria == Kuva:Stamp of Ukraine s1083.jpg|Asema postimerkissä Kuva:Dorohozhychi metro station Kiev 2010 04.jpg|Asemalaituri == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kiovan metro
Karl Alfred Welin

Karl Alfred Welin (15. toukokuuta 1868 Tuusula – 14. marraskuuta 1955) oli suomalainen liikemies, joka omisti helsinkiläisen Brondinin kahvilan 1910- ja 1920-luvuilla.Sjuttiofemåring, Hufvudstadsbladet, 15.05.1943, nro 129, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotHenkilötietoja. 70 vuotta, Ajan Suunta, 15.05.1938, nro 129, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotBillion Graves : Karl Alfred Wellinin hauta Hietaniemen hautausmaalla70-vuotias. Johtaja K. A. Welin, Helsingin Sanomat, 15.05.1938, nro 129, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Welin kävi koulunsa Heinolassa ja sen jälkeen kauppakoulun Helsingissä. Hän aloitti liikemiehen uransa ostettuaan Kärkölän kirkonkylässä sijainneen Fontenin kauppaliikkeen vuonna 1890. Seuraavana vuonna Welin osti John Bohmin kauppaliikkeen Järvelän asemalta ja hän harjoitti sitten tukku- ja vähittäiskauppaa. Welin toimi myös puutavaraliikemiehenä ja hän laajensi liiketoimiaan hankkimalla sahalaitoksen Lappilan kylästä. Vuosina 1899–1900 Welin rakensi toisen sahalaitoksen Tohmajärvelle ja osti sieltä Joukolan maatilan. Vuonna 1911 Welin myi Joukolan tilan ja sahalaitokset Tohmajärvi Oy:lle, jonka toimitusjohtajana hän oli vuoteen 1918 saakka. Welin muutti 1909 Helsinkiin ja osti sieltä K. M. Brondinin konditorialiikkeen. Sen jälkeen kun liike muutettiin osakeyhtiöksi Welin oli liikkeen toimitusjohtajana vuoteen 1928 saakka. Hän omisti myös Toiminimi K. A. Welinin tukkuliikkeen ja kun tämä liike muutettiin osakeyhtiöksi nimellä Ab K. M. Welin Oy Welin hän oli liikkeen toimitusjohtajana vuoteen 1928 saakka. Welin oli mukana perustamassa Suomen Käsityöläis-Osakepankkia ja oli pankin hallintoneuvoston jäsenenä. Hän käynnisti Kalastajatorpan ravintolan toiminnan ja oli mukana perustamssa muun muassa Maakauppiaitten Oy:tä, Leipurien Tukkuliike Oy:tä ja Ab Putkijohto Oy:tä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet
Osokorkyn metroasema

Osokorky () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1992. == Galleria == Kuva:Osokorky Metro Station Kiev 2011 09.JPG|Aseman lippuhalli Kuva:Osokorky Metro Station Kiev 2011 01.JPG|Asemalaituri vuonna 2010 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kiovan metro
Joseph Pathalil

Joseph Pathalil (26. tammikuuta 1937 – 14. huhtikuuta 2022) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Pathalil syntyi Intiassa ja vihittiin papiksi vuonna 1963. Hän palveli Udaipurin roomalaiskatolisen hiippakunnan piispana vuodesta 1984 eläkkeelle jäämiseensä vuonna 2012.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Joseph Pathalil == Lähteet == Luokka:Intialaiset papit Luokka:Intialaiset katoliset piispat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
AWay

aWay on Waltarin solistin Kärtsy Hatakan toinen sooloalbumi, joka julkaistiin 19. syyskuuta 2014. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Soundi: KÄRTSY: Away Viitattu 16.4.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2014 albumit Luokka:Suomalaiset albumit
Maunula (Kärtsy Hatakan albumi)

Maunula on Waltarin solistin Kärtsy Hatakan kolmas sooloalbumi, joka julkaistiin 18. maaliskuuta 2016. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 albumit Luokka:Suomalaiset albumit
Poznjakyn metroasema

Poznjaky () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 28. joulukuuta 1994. == Galleria == Kuva:Pozniaky metro station Kiev 2011 11.jpg|Aseman lippuhalli Kuva:Pozniaky metro station Kiev 2011 04.jpg|Asemalaituri == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kiovan metro
H’arkivskan metroasema

H’arkivska () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 28. joulukuuta 1994. == Galleria == Kuva:Kharkivska metro station Kiev 2011 10.jpg|Aseman lippuhalli Kuva:Kharkivska metro station Kiev 2011 01.jpg|Asemalaituri == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kiovan metro
Vyrlytsjan metroasema

Vyrlytsja () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 4. maaliskuuta 2006. == Galleria == Kuva:Vyrlytsia metro station Kiev 2011 11.jpg|Aseman lippuhalli Kuva:Vyrlytsia metro station Kiev 2011 08.jpg|Aseman portaat == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kiovan metro
Boryspilskan metroasema

Boryspilska () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 23. elokuuta 2005. == Galleria == Kuva:Boryspilska metro station Kiev 2011 09.jpg|Aseman lippuhalli Kuva:Boryspilska metro station Kiev 2011 04.jpg|Aseman portaat == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kiovan metro
Tšervonyi h’utirin metroasema

Tšervonyi h’utir () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 23. toukokuuta 2008. == Galleria == Kuva:Chervonyi Khutir10.jpg|Aseman sisäänkäynti Kuva:Chervonyi Khutir5.jpg|Aseman nimikyltti == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kiovan metro
Futsal-Liigan kausi 2022–2023

Futsal-Liigan kausi 2022–2023 oli järjestyksessään 25. Futsal-liigan kausi. Runkosarja alkaa syksyllä 2022 ja päättyy keväällä 2023. Runkosarja pelataan 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana ja kahdeksan parasta joukkuetta jatkavat pudotuspeleihin. Pudotuspelien voittaja kruunataan Suomen mestariksi huhti- toukokuussa 2023. Runkosarjan viimeiseksi sijoittunut joukkue putoaa toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, Futsal Ykköseen, ja toiseksi viimeisin joukkue kilpailee viimeisestä liigapaikasta Ykkösen toiseksi sijoittunutta joukkuetta vastaan. == Osallistuvat joukkueet == Osallistuvien joukkueiden sijoitus tarkentuu kevään 2022 pudotuspelien jälkeen. Futsal Ykkösen mestari FC Kiisto pelaa debyyttikauden liigatasolla. Liigakarsinnassa kohtaavat runkosarjassa 11. sijoittunut Alastaron Urheilijat ja Ykkösen toiseksi sijoittunut raahelainen AS Moon. Joukkue Edellisen kauden sijoitus Kaupunki Kotihalli Seuran kotisivut KaDy - Jyväskylä Jyväskylän monitoimitalo www.kampuksendynamo.com/ FC Kemi - Kemi Tervahalli www.fckemi.fi Akaa Futsal - Akaa Toijalan monitoimihalli www.akaafutsal.fi Sievi FS puolivälierät Ylivieska Taanilan koulu www.sievifs.fi GFT - Espoo Opinmäen Liikuntahalli www.gft.fi Mad Max puolivälierät Valkeakoski Valkeakosken liikuntahalli www.futsalmadmax.com/ SoVo Futsal puolivälierät Somero Someron monitoimihalli www.someronvoima.sporttisaitti.com Liikunnan Riemu puolivälierät Jyväskylä Jyväskylän monitoimitalo www.liikunnanriemu.com/miehet/futsal/ Tornion Palloveikot 9. Tornio Putaan Urheiluhalli - TPK 10. Turku Samppalinnan palloiluhalli www.turunpallokerho.fi/joukkueet/8337 FC Kiisto Futsal Ykkösen mestari Vaasa Vaasan Kauppaoppilaitos http://www.fckiisto.fi/index.php/futsal AU Liigakarsintojen voittaja Loimaa Loimaan liikuntahalli www.aufutsal.fi/ == Lähteet == Luokka:Futsal-Liiga Luokka:Vuoden 2022 urheilu Luokka:Vuoden 2023 urheilu
Veikko Valtonen

Veikko Valio Valtonen (30. syyskuuta 1905 Helsinki – 7. lokakuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen hammaslääkäri, lääkintäeverstiluutnantti ja professori.Veikko Valtosen rahaston rahastoesite, Suomen Kulttuurirahaston nimikkorahastot Veikko Valtosen vanhemmat olivat rakennusmestari Gustaf Adolf Valtonen ja Maria Elisabeth Greus. Hän valmistui hammaslääkäriksi 1934 ja hoiti sitten yksityispraktikkaa Helsingissä nelisen vuotta. Valtonen perehtyi myös hammaskirurgiaan. Talvisodasta lähtien Valtonen sovelsi kirurgi Richard Faltinin kehittämiä tukilaitteita ja leikkausmenetelmiä poski- ja leukaluiden vammojen hoidossa Keskussotilassairaala 1:n hammaskirurgisella osastolla. Talvisodan jälkeen Valtonen oli puolustusvoimien pääesikunnassa toimistoupseerina ja järjesti armeijan hammashuoltoa uudessa prikaatijärjestelmässä. Jatkosodan aikana Valtonen oli päämajassa toimistoupseerina. Hänestä tuli 1942 lääkintämajuri ja vuonna 1944 hän valmistui hammastautien erikoislääkäriksi. Sotien jälkeen Valtonen hoiti yksityispraktiikkaansa ja toimi hammaslääkärinä Kivelän sairaalassa Helsingissä, jossa hän oli hammaskirurgian erikoislääkärinä vuodesta 1957 alkaen. Hän oli puolustusvoimien tarkastajana ja vuosina 1962–1965 puolustusvoimien ylihammaslääkärinä. Valtonen oli myös 11 vuoden ajan keskussotilassairaala Tilkan hammaslääkärinä. Hän jäi eläkkeelle lääkintäeverstiluutnanttina vuonna 1965. Suomen Kulttuurirahaston yhteydessä toimii hammaslääketieteen tutkimusta edistävä Veikko Valtosen rahasto. Rahasto perustettiin 1975 Veikko Valtosen täyttäessä 70 vuotta. Veikko Valtonen oli naimisissa vuodesta 1934 Saara (Sissi) Tuomiojan (1912–1990) kanssa. Heillä oli viisi lasta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset hammaslääkärit Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Nadia Khiari

Nadia Khiari (; 21. toukokuuta 1973) on tunisialainen sarjakuva-, graffititaiteilija ja taideopettaja. Hänet tunnetaan parhaiten arabikevättä kuvaavista sarjakuvakirjoistaan. http://web.archive.org/web/20161220103830/https://www.cartooningforpeace.org/en/dessinateurs/willis- from-tunis/ Khiari on opiskellut taidetta Aix-en-Provencessa Ranskassa ja toimii opettajana Tunisin yliopiston taiteiden tiedekunnassa. Hänelle on myönnetty Liegen yliopiston kunniastohtorin arvo vuonna 2013. Khiari ryhtyi piirtämään Willis-kissaa arabikevään aikana. Se kritisoi Tunisian tilannetta presidentti Ben Alin valtakaudella. Kun Willis-kissan sivu ilmestyi Facebookissa se sai nopeasti 56 000 seuraajaa. Khiari keksi hahmon, sillä Tunisiassa vallinnut sensuuri ja lainsäädäntö olisi estänyt asioista suoraan puhumisen ja saattoi johtaa vankeustuomioon. http://www.lemonde.fr/festival/article/2016/09/09/nadia-khiari-des- caricatures-contre-les-dictatures_4994968_4415198.html == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.arte.tv/en/videos/100747-000-A/4-arab-women- comic-book-artists/ Luokka:Tunisialaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilmalan observatorio

Ilmalan observatorio oli Helsingin Pasilassa vuosina 1910–1967 toiminut Ilmatieteen laitoksen observatorio.Liisa Rintaniemi : Ilmalan observatorion jäljillä, Foreca Sääntakana blogi 27.5.2014Vuosilukuja Ilmatieteen laitoksen historiassa Ilmalan obsevatorio päätettiin rakentaa sen jälkeen kun Helsingin Kaisaniemessä sijainneen magneettisen observatorion toimintaa alkoivat haitata ympärille nousseet korkeat rakennukset ja magneettisia havaintoja häirinneet sähköraitiotievaunut. Uusi observatorio valmistui vuonna 1910 Pasilan takana sijainneille kallioille kauas silloisesta kaupungista. Ilmalassa aloitettiin magneettiset havainnot ja lisäksi tehtiin pintasäähavaintoja sekä yläilmakehän havaintoja. Havainnoissa käytettiin leijoja, joilla lennätettiin meteograafiksi kutsuttuja havaintolaitteita. Meteograafit piirsivät havaintokäyriä ilmanpaineesta, lämpötilasta, kosteudesta ym. suureista. Sittemmin leijat ja meteograafit korvattiin ilmapallojen kuljettamilla havaintoantureilla, joiden mittaustiedot välitettiin radioteitse takaisin havaintoasemalle. Vilho Väisälä aloitti meteorologin uransa Ilmalassa vuonna 1916. Vuonna 1931 hän lähetti Ilmalasta ensimmäisen itse suunnittelemansa ja kehittämänsä radiosondin ja näiden sondien teollinen valmistus alkoi myös 1930-luvulla. Vuonna 1957 observatorion viereen valmistui punatiilinen Ilmalan vesitorni. Observatorio purettiin 1967 kun sen paikalle rakennettiin Ilmala 2-vesitorni. Samana vuonna observatorion läheisyyteen valmistui myös Mainostelevision toimitalo. Observatoriotoiminta jatkui Ilmalan observatorion lopettamisen jälkeen Nurmijärvellä, Jokioisissa ja Sodankylässä. Sodankylän ilmatieteellinen observatorio oli perustettu 1946, Nurmijärven magneettinen observatorio 1951 ja Jokioisten ilmatieteellinen observatorio 1957. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ilmalan ilmatieteellinen observatorio Pasilassa, Helsingin yliopistomuseo * Ilmalan meteorologinen observatorio. Leijakoe: meteografi leijan sisään kiinnitettynä 1910-luvulla, Helsingin yliopistomuseo * Minkälainen sää huomenna?, Aamulehti, 16.04.1937, nro 101, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Helena Rossi : Suomalainen radiosondi on maailmankuulu, Aamulehti, 23.04.1939, nro 108, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Ilmatieteen laitos Luokka:Länsi-Pasila Luokka:Helsingin entiset rakennukset ja rakennelmat
Keurunmäki-Haavikkolehto

Keurunmäki-Haavikkolehto on Natura 2000-alueisiin kuuluva luonnonsuojelualue Suonenjoen ja Rautalammin rajalla Pohjois-Savossa. Se sijaitsee lähellä valtatie 9:ää. Alue on osa kivilohkarealuetta, joka ulottuu myös Karttulan ja Leppävirran puolelle. Lohkarealue syntyi viimeisimmän jääkauden päättyessä, kun jäätikön mukana kulkeutuneita lohkareita kerääntyi tähän paikkaan paljolti. Tällä alueella metsä on vanhaa ja siellä esiintyy vanhoille metsille tyypillisiä koppakuoriaisia ja kääpäsieniä. Kivilohkareikkojen keskelle on muodostunut lohkareluolia, joista yksi on nimeltään Karhuluola. == Lähteet == Luokka:Suomen Natura-alueet
Rauni Salmi

Rauni Salmi (13. heinäkuuta 1910 – 25. lokakuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen juoksija, jonka päälajeina olivat matkat 1 500 metriä ja sitä pitemmät matkat. Salmi kilpaili vuosina 1935-1949 Helsingin Kisa-Tovereiden (HKT) ja Helsingin Urheilijat-41:n riveissä. Hän saavutti urallaan kaikkiaan 16 TUL:n mestaruutta keskimatkoilla ja viesteissä. Merkittävimpänä saavutuksena ennen sotia oli vuoden 1937 Antwerpenin työläisolympialaisten voitto 1 500 metrillä. Sotien jälkeen hän kilpaili SUL:n ja TUL:n yhteisissä SM-kisoissa ja saavutti vuosina 1946 ja 1947 SM-hopeaa ensimmäisellä kerralla Viljo Heinon ja toisella kerralla Helge Perälän jäljessä. Ammatiltaan Rauni Salmi oli kemigrafi. Rauni Salmen veljenpoika on urheiluselostaja Pentti Salmi. Hänen veljensä oli kestävyysjuoksija Valto Salmi. == Saavutuksia == * SM-hopeaa 5 000 metrin juoksussa 1946, 1947 * 2 maaotteluedustusta * 16 TUL:n yleisurheilumestaruutta keskipitkillä matkoilla ja viesteissä * 1 500 metrin mestaruus Antwerpenin työläisolympialaisissa 1937 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Työläisolympialaisten voittajat Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Leïla Ben Ali

Leïla Ben Ali (, syntyjään Trabelsi; 24. lokakuuta 1956) on Tunisian entisen presidentin Zine El Abidine Ben Alin leski. Hän avioitui presidentin kanssa vuonna 1992. Ben Alin valtakaudella Leïla Ben Ali johti Tunisiassa Basma- järjestöä, joka järjesti turvallisia työpaikkoja vammautuneille. Hän johti myös järjestöä jonka tarkoituksena oli parantaa syöpäsairaiden hoitoa. Hän johti myös arabinaisten organisaatioita ja hänen sanottiin antaneen kasvot Tunisian modernisaatiolle. https://web.archive.org/web/20100829052536/http://www.awo- presidency.tn/en/arab-women-organization/ Hienon julkisivun takana Leïla Ben Alin uskotaan rikastuneen presidentin puolisona ollessaan valtion varojen väärinkäytöllä ja rikastuttaneen myös omaa sukuaan. Arabikevään jälkeen Tunisian hallitus on jättänyt häntä koskevan etsintäkuulutuksen, jossa häntä syytetään petoksesta ja rahanpesusta. https://www.france24.com/en/20110126-tunisia-issues-international-arrest- warrant-ousted-ben-ali-family Vaatimattomista oloista lähtenyt Leïla Trabelsi kouluttautui kampaajaksi, millä nimityksellä häntä kansa kutsui halveksuen hänen ollessaan presidentin puolisona. Asemaansa väärinkäyttäen hän rakensi veljiensä kanssa korruptoituneen liiketoimintaverkoston, joka hallitsi Tunisian kiinteistö- ja mediasektoria sekä autojen maahantuontia. Leïla Ben Ali asuu nykyään Saudi-Arabiassa. http://www.france24.com/en/live- news/20210112-the-cronies-of-tunisia-s-ben-ali-where-are-they-now == Viitteet == Luokka:Valtionpäämiesten puolisot Luokka:Tunisialaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sydänpeto

Sydänpeto on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Aino Suni. Elokuva on tehty suomalais-ranskalais- saksalaisena yhteistuotantona. Elokuva kertoo Elinasta, joka haaveilee rap- artistin urasta. Elina muuttaa perheensä kanssa Ranskaan ja tapaa siellä sisarpuolensa Sofian. Elinan ja Sofian välinen suhde muuttuu vähitellen jännitteiseksi ja mustasukkaiseksi. Keskeistä roolia esittävä Carmen Kassovitz on Mathieu Kassovitzin tytär. Elokuvan musiikin on säveltänyt Jean-Benoît Dunckel, joka on tunnettu Air-yhtyeestä. Sydänpeto sai ensi-iltansa vuoden 2022 Göteborgin elokuvajuhlilla. Elokuva nähtiin Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaaleilla syksyllä 2022. Vuoden 2023 Jussi-gaalassa Sydänpeto palkittiin parhaasta musiikista (JB Dunckel) sekä parhaasta kuvauksesta (Kerttu Hakkarainen). ==Rooleissa== == Arvosteluja == Aki Lehti, Muropaketti "Aino Sunin ohjaama Sydänpeto pääsi yllättämään aivan täysin, erittäin positiivisella tavalla. Odotin elokuvan olevan perinteisempi kertomus nuorten ihmisten vaikeista ihmissuhdekoukeroista. Tarjolla onkin oivaltava psykologinen draama ja jännäri, joka sisältää myös ripauksen kauhua" Eija Niskanen, Kulttuuritoimitus "Koko elokuva on nimenomaan audiovisuaalinen teos aina alun räpin tahtiin iskevistä neonvihreistä krediiteistä alkaen. Tarina, kuvaus ja ääniraita eivät menetä intensiteettiään kertaakaan, vaan Sydänpeto pysyy tiiviisti raiteillaan ja pitää katsojan koukussa loppuun saakka." Juho Typpö, Helsingin Sanomat "Mutta Sydänpeto on täynnä kohtauksia, joita seuratessa kaikki muu unohtuu, juominenkin. Aistit virittyvät, lihakset jännittyvät." Susanna Bono, Episodi "Sunin hienossa käsikirjoituksessa elokuvan tarina purkautuu pienin palasin. Kokonaiskuva piirtyy näkyväksi vasta aivan elokuvan loppupuolella. Tyttöjen välisessä suhteessa on useita kerroksia, eikä aina ole selvää, kuka ihmissuhdepeliä hallitsee. Moniulotteiset henkilöt ovat hyvin samastuttavia kaikkine epäilyttävine motiiveineen." Matilda Koivisto, Voima "Monet elokuvan tapahtumista olisivat tarjonneet tilaisuuksia räjähtävämpään kuvaukselliseen irrotteluun, mutta painopiste on valittu toisin. Henkilöhahmo- ja juonivetoinen teos nostaa esiin ihmisen tunnepaletin synkeämmät sävyt sekä niiden aiheuttamat vakavat seuraamukset." Juha Rosenqvist, Film-o-Holic "musiikin ja tanssin äärellä. Varsinkin räpille, jota on perusteltua pitää nykylyriikan yhtenä ilmaisuvoimaisimpana muotona, olisi toivonut enemmän tilaa. Audiovisuaalisesti Elinan räpin ja Sofian tanssin ympärille luoduissa kohtauksissa on sitä intensiteettiä ja rytmiä, mitä olisi toivonut koko elokuvaan ja sen kerrontaan." Jukka Sammalisto, Demokraatti "Tämän jälkeen Sydänpeto ei menekään aivan odotetusti. Se ei tarjoa moraalista käännettä vaan kutsuu katsojan jakamaan Elinan salaisuuden. Varsinaisen trillerin sijaan syntyy hiukan liioiteltu tarina pakkomielteestä." == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2022 saksalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Ranskalaiset draamaelokuvat Luokka:Saksalaiset draamaelokuvat
Ilveskolo

Ilveskolo on luola Vesannolla Pohjois-Savossa. Se sijaitsee kallioon muodostuneessa halkeamassa. Se on muodostunut jääkauden jälkeisen maanjäristyksen seurauksena. Luolassa on ahdas suuaukko, jonka sisäpuolella on syventymä, joka on ainakin 20 metriä syvä. Luola on saanut nimensä siitä, että joidenkin kertomusten mukaan siellä on joskus nähty ilveksiä. == Lähteet == Luokka:Suomen luolat Luokka:Vesanto
Clark Ashton Smithin bibliografia

Tämä on luettelo yhdysvaltalaisen Clark Ashton Smithin kirjallisista teoksista. == Suomennetut novellit == === Viimeinen hieroglyfi (1994) === * ”Adomphan puutarha” (The Garden of Adompha, 1938). * ”Ennustuksen hirviö” (The Monster of the Prophecy, 1932). * ”Jäädemoni” (The Ice-Demon, 1933). * ”Kaksoisvarjo” (The Double Shadow, 1939). * ”Kiduttajien saari” (The Isle of the Torturers, 1933). * ”Kuolleiden jumala” (The Charnel God, 1934). * ”Laulavan liekin kaupunki” (The City of the Singing Flame, 1931). * ”Malygriksen kuolema” (The Death of Malygris, 1934). * ”Musta seitti” (The Dark Eidolon, 1935). * ”Noitien Naat” (Necromancy in Naat, 1935). * ”Saturnuksen portti” (The Door to Saturn, 1931). * ”Valkoinen mato” (The Coming of the White Worm, 1941). * ”Viimeinen hieroglyfi” (The Last Hieroglyph, 1935). * ”Viimeinen loitsu” (The Last Incantation, 1930). * ”Xeethra” (Xeethra, 1934). === Zothique (2021)=== * ”Zothique” (runo) (Zothique) * ”Manaajien valtakunta” (The Empire of Necromancers, 1932) * ”Kiduttajain saari” (The Isle of the Torturers, 1933) * ”Kalmiston jumala” (The Charnel God, 1934) * ”Synkkä jumalankuva” (The Dark Eidolon, 1935) * ”Kuningas Euvoranin matka” (The Voyage of King Euvoran, 1933) * ”Kutoja hautaholvissa” (The Weaver in the Vault, 1934) * ”Haudassa siinnyt” (The Tomb- Spawn, 1934) * ”Uluan noitakeinot” (The Witchcraft of Ulua, 1934) * ”Xeethra” (Xeethra, 1934) * ”Viimeinen hieroglyfi” (The Last Hieroglyph, 1935) * ”Elävien kuolleitten Naat” (Necromancy in Naat, 1935) * ”Puthuumin musta apotti” (The Black Abbot of Puthuum, 1935) * ”Ilalothan kuolema” (The Death of Ilalotha, 1937) * ”Adomphan puutarha” (The Garden of Adompha, 1938) * ”Rapujen herra” (The Master of Crabs, 1947) * ”Morthylla” (Morthylla, 1952) === Antologioissa === * ”Gorgo” (The Gorgon, 1932). Antologiassa * ”Satampra Zeiroksen tarina” (The Tale of Satampra Zeiros, 1931). Antologiassa * ”Yoh- Vombisin holvit” (The Vaults of Yoh-Vombis, 1932). Antologiassa * ”Genius loci” (Genius Loci, 1933). Antologiassa * ”Ubbo-Sathla” (Ubbo-Sathla, 1933). Antologiassa === Suomennettu runo === * ”Tähtivaeltaja” (The Star-Treader, 1912). Lehdessä Tuli & Savu 3/2008. Suomentanut Teemu Manninen. == Suomentamatonta tuotantoa == === Smithin eläessä julkaistut kirjat === ;Runokokoelmat * * * * * * * ;Novellikokoelmat * * * * * === Ballantine Adult Fantasy === * Zothique (1970) * Hyperborea (1971) * Xiccarph (1972) * Poseidonis (1973) === Myöhempiä kokoelmia === * – Toimitettu Smithin vielä eläessä. * – Toimitettu kustantajalle vuonna 1949. * – Piirroskokoelma, rajoitettu painos. * * – Kokoelma Smithin muistiinpanoja. * * * * * * * * * * * * === Kirjekokoelmat === * * * * * == Kirjallisuutta == * (DVD) * * Bibliografia Smith, Clark Ashton
Laura Jansson

Laura Helena Jansson (o.s. Kivelä, s. 4. toukokuuta 1952 Helsinki) on suomalainen urheilupsykologi ja uimahyppääjä. Jansson, tuolloin tyttönimellään Kivelä, osallistui Münchenin olympialaisiin 1972. Hän oli uimahypyissä 3 metrin ponnahduslaudalla 24:s ja 10 metrin kerroshypyissä 22:s. Molemmissa lajeissa loppukilpailuun pääsi 12 parasta. Janssonin isoisä Arvi Pohjanpää oli myös olympiaurheilija. == Julkaisuja == * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset uimahyppääjät Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
W (vuoden 2022 elokuva)

W on Anna Erikssonin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen psykologinen draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2022 Sveitsissä järjestettävillä Locarnon elokuvajuhlilla. Pohjois-Amerikan ensi-ilta oli lokakuussa 2022 Montrealissa Festival du Nouveau Cinemassa Nouveau cinema W Viitattu 27.10.2023 Elokuvassa kuolemaa tekevä Madame Eurooppa viettää kiinalaisen mieskoneen kanssa aikaa lumen peittämän autiomaan keskellä. Lähistöllä sijaitsevaan instituuttiin saapuu muukalainen, joka keskeyttää siellä olevien sairaanhoitajien toimet. == Näyttelijät == == Vastaanotto == Turun Sanomien kriitikko Kari Salminen antoi elokuvalle 5 tähteä ja kuvailee Erikssonia viimeiseksi avantgardistiksi.Anna Erikssonin W on sielunmessu runnellulle Euroopalle Turun Sanomat Viitattu 27.10.2023 Keskisuomalaisen elokuvakriitikko Olli-Matti Oinonen kuvailee elokuvaa marttyyrirunoudeksi, jossa intensiteetti salpaa hengityksen.Keskisuomalainen Viitattu 27.10.2023 Suomen Kuvalehden Kalle Kinnunen kuvaili elokuvan sisältävän videotaidetta muistuttavia staattisia ja jäätäviä näyttämökuvia. Hän piti elokuvaa uuvuttavana ja rankistelevana. Helsingin Sanomien Tero Kartastenpään mukaan elokuva on kylmä ja iloton, pirstaleinen ja julistava. Episodin Niko Ikonen kirjoitti, että "katsojat tulevat vihaamaan tätä elokuvaa – ja se on hyvä, koska taiteen pitää puhutella, eikä toimia sovittelijana tai minkäänlaisena kesytettynä sylikoirana. Vihatkaa tai rakastakaa, W ei jätä ketään kylmäksi." Anna Erikssonille myönnettiin Espoo Ciné elokuvapalkinto 2022 Kotimaisen elokuvakulttuurin edistämisestä"Elokuva rämäpäisesti haltuun" - Anna Erikssonille Espoo Ciné -palkinto kotimaisen elokuvakulttuurin edistämisestäLänsi-Suomi Viitattu 27.10.2023 Avausviikonloppuna elokuvaa kävi 11 teatterissa katsomassa yhteensä 167 henkilöä. W-elokuva voitti parhaan ohjauksen ja parhaan näyttelijän (Anna Eriksson) palkinnot Prahan Independent elokuvajuhlilla. Lisäksi W-elokuva voitti parhaan elokuvan ja parhaan elokuvamusiikin palkinnot Wienin Independent elokuvajuhlilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mankkinen, Jussi: Anna Eriksson näytteli uuden elokuvansa pääroolin kivuliaassa rautapuvussa jäätävässä kylmyydessä: ”Voin kohdella itseäni tällä tavalla, en muita”. Yle uutiset 14.9.2022. Luokka:Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Anna Eriksson
Guy Mardel

Guy Mardel (oik. Mardochée Elkoubi, s. 30. kesäkuuta 1944) on ranskalainen laulaja. Mardel on kotoisin Algeriasta ja muutti 15-vuotiaana Ranskaan, missä hän opiskeli lakia ja toimi jazzyhtyeen solistina. Mardel sopi AZ-levy-yhtiön kanssa levytyssopimuksen 1963. Mardel edusti Ranskaa Eurovision laulukilpailussa 1965 kappaleella "N'avoue jamais" ja sijoittui kilpailussa kolmanneksi. 1970-luvulla Mardel siirtyi levytuottajaksi ja perusti vuonna 1977 levy-yhtiön MM. ==Diskografiahttp://www.encyclopedisque.fr/artiste/3042.html== ===Albumit=== * N'avoue jamais (1965) * Guy Mardel (1967) ===EP:t=== * C'est mon bilan d'amour (1963) * Si tu n'y crois pas - Je t'ai crue trop vite (1964) * N'avoue jamais - Songe songe (1965) * Je voudrais l'oublier - Entre les deux (1965) ===Singlet=== * Monsieur Plum / Toi et moi (1966) * C'est une larme / Quand on est jeune (1967) * Qui n'aime pas les filles / Kitty (1968) * C'est la Primavera / Le temps d'aimer (1973) * Un arc et des flèches / On ne met pas l’amour dans sa valise (1974) * Ne regarde pas les filles / Le vieux (1974) * Ma femme / De quoi demain sera-t-il fait ? (1977) * Gueule d'ange / Paradiso (1979) * Brésilienne / Paradiso (1985) * Entre nous / Prends le temps (1986) ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset laulajat Luokka:Ranskan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1965 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Randa Markos

Randa Cemil Markos (s. 10. elokuuta 1985 Bagdad, Irak) on kanadalainen korsisarjan vapaaottelija. Hän on voittanut Provincial FC:n korsisarjan mestaruuden 2014, jonka jälkeen Markos otteli UFC:ssä vuosina 2014–2021. ==Varhaiselämä== Markos syntyi Irakissa, josta hän joutui muuttamaan pois 3-vuotiaana Irakin–Iranin sodan vuoksi. Markosin perhe muutti Ontarioon, Kanadaan 1988, jossa hän alkoi harrastamaan painia.Inside the cage and out, Iraqi refugee Randa Markos knows not to give up the fight espn.com 19.3.2019 Viitattu 18.4.2022 Markos valmistui farmasian apulaiseksi TriOS Collegesta. Hän työskenteli sen jälkeen farmaseuttiteknikkona Windsorissa.Markos working towards UFC title shot in 2015 sportsnet.ca 2.1.2015 Viitattu 18.4.2022 ==Vapaaottelu== Markos aloitti ammattilaisuransa marraskuussa 2012 Yhdysvalloissa, kun hän kohtasi voitokkaasti IFL-organisaation ottelussa Allanna Jonesin. Kamppailu päättyi Markosin voittoon käsilukolla kolmannessa erässä. Hän voitti myös maaliskuussa 2013 käydyn ottelun Wreck MMA:ssa Ashley Nicholsia vastaan käsilukolla ensimmäisessä erässä. ===PFC:n korsisarjan mestaruus (2014)=== Markos otteli seuraavaksi lokakuussa 2013 kanadalaisessa Provincial Fighting Championshipsin ensimmäisessä tapahtumassa, jossa hän kothasi Kara Kirshin. Markos voitti kamppailun tuomariäänin. Tammikuussa 2014 Markos kohtasi Justine Kishin RFA:ssa, jolle hän hävisi tuomariäänin. Maaliskuussa Markos otteli Provincialin toisessa tapahtumassa, jossa hän pääsi ottelemaan korsisarjan mestaruudesta Lynnell Housea vastaan. Ottelu käytiin PFC 2: Fight Night -tapahtumassa, Londonissa. Markos voitti mestaruuden käsilukolla, kun ottelua oli käyty kaksi minuuttia.Randa Markos wins inaugural PFC title thelondoner.ca 9.3.2014 Viitattu 18.4.2022 ==Saavutukset== ;Provincial FC *Korsisarjan mestaruus (kerran) ;UFC *Illan kamppailu (kerran, vs. Jessica Penne) *Illan suoritus (kolmesti, vs. Angela Hill) ==Muualla== Markos on pelattavana hahmona vapaaottelupeleissä EA Sports UFC 2 (2016), EA Sports UFC 3 (2018) ja EA Sports UFC 4 (2020).UFC 3 Women's Strawweight Fighter Roster and Rating ea.com Viitattu 16.4.2022 ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset vapaaottelijat Luokka:Brasilialaisen jujutsun harjoittajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Corio (Piemonte)

Corio () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Corio Sapere.it Corio Turismo Torino Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 3 106 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Ovince Saint Preux

Ovince Saint Preux (s. 8. huhtikuuta 1983 Immokalee, Florida) on yhdysvaltalais-haitilainen alemman raskaansarjan vapaaottelija. Hän otteli kerran UFC:n alemman raskaansarjan tilapäisestä mestaruudesta, mutta hävisi sen Jon Jonesille. ==Saavutukset== ;UFC *Illan suoritus (seitsemän kertaa, vs. Nikita Krylov, Maurício Rua, Yushin Okami, Corey Anderson, Tyson Pedro, Michał Oleksiejczuk, Alonzo Menifield) *Illan kamppailu (kerran, vs. Glover Teixeira) *Eniten Von Flue kuristuksia (4) *Toiseksi eniten luovutusvoittoja alemmassa raskaassasarjassa (5) ==Muualla== Saint Preux on pelattavana hahmona vapaaottelupeleissä EA Sports UFC 2 (2016), EA Sports UFC 3 (2018) ja EA Sports UFC 4 (2020).UFC 3 Men's Light Heavyweight Fighter Roster and Rating ea.com Viitattu 16.4.2022 ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset vapaaottelijat Luokka:Brasilialaisen jujutsun harjoittajat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Corey Anderson

Corey Anderson (s. 22. syyskuuta 1989 Rockford, Illinois) on yhdysvaltalainen alemman raskaansarjan vapaaottelija. Hän on otellut Bellatorissa vuodesta 2020 lähtien. Sitä ennen hän voitti Ultimate Fighter turnauksen ja otteli UFC:ssä vuosina 2014–2019. ==Saavutukset== ;UFC *Ultimate Fighter turnausvoitto *Illan kamppailu (kerran, vs. Gian Villante) *Illan suoritus (kerran, vs. Johnny Walker) ==Muualla== Anderson on pelattavana hahmona vapaaottelupeleissä EA Sports UFC 2 (2016) ja EA Sports UFC 3 (2018).UFC 3 Men's Light Heavyweight Fighter Roster and Rating ea.com Viitattu 16.4.2022 ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset vapaaottelijat Luokka:Brasilialaisen jujutsun harjoittajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kirkkoniemen lentoasema

Kirkkoniemen lentoasema () on lentoasema Høybuktmoenissa Etelä-Varangin kunnassa Norjassa. Se palvelee Kirkkoniemeä ja sijaitsee noin kuusi kilometriä kaupungin keskustasta länteen. Lentoasema on Norjan 13:nneksi vilkkain lentoasema. Sen kautta kulki 316 268 matkustajaa vuonna 2019. Lentoaseman päällikkö on Rell Erling Kjølås. == Tilastot == Vilkkaimmat reitit (2019) Sija Kohde Matkustajamäärä Muutos 2018/2019 1\. Oslo–Gardermoen 220 675 +0,2 % 2\. Tromssa 35 589 −4,0 % 3\. Vesisaari 30 299 −1,4 % == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirkkoniemen lentoaseman virallinen verkkosivusto norjaksi ja englanniksi Luokka:Finnmarkin läänin lentoasemat Luokka:Etelä-Varanki
Mikafungiini

Mikafungiini (C57H71SN9O23) on ekinokandiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä sienilääkkeenä. Mikafungiini kuuluu WHO:n keskeisimpien lääkeaineiden luetteloon. ==Ominaisuudet ja käyttö== Mikafungiini on Coleophoma empetri-kotelosienen tuottaman heksapeptidin puolisynteettinen johdannainen. Yhdisteen sienten kasvua estävät ominaisuudet perustuvat 1,3-β-glukaanisyntaasin estoon. Tämän entsyymin inhibitoituessa sienet eivät kykene muodostamaan soluseinänsä rakennusaineeksi beetaglukaania ja solut hajoavat helposti. Mikafungiini tehoaa useisiin sieniin ja homeisiin, muun muassa Candida- ja Aspergillus-sukujen lajeihin. Lääkeainetta voidaan käyttää muuten vaikeasti hoidettavien candidioosien ja aspergilloosien hoitamiseen. Mikafungiini annostellaan ruiskeena suoneen.Axel Kleemann: Antiinfectives for Systemic Use, 2. Antimycotics (Antifungals) and Antimycobacterials, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2016. ==Haittavaikutukset== Mikfungiinin aiheuttamia haittavaikutuksia voivat olla pistoskohdan kipu, huonovointisuus, oksentaminen, ripuli ja maksan entsyymiarvojen kohoaminen. ==Lähteet== Luokka:Sienilääkkeet Luokka:WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Misha Cirkunov

Mikhail Cirkunovs (s. 27. helmikuuta 1987 Riika, Latvian SNT) on latvialais- kanadalainen alemman raskaansarjan vapaaottelija. Hän on otellut UFC:ssä vuosina 2015–2022. Cirkunov voitti vapaaottelussa Hard Knocksin alemman raskaansarjan mestaruuden 2015 ja sitä ennen hän saavutti Pohjois-Amerikan lukkopainin mestaruuden 2010. Cirkunov on myös Kanadan moninkertainen painimestari.MISHA CIRKUNOV: THE HOMECOMING sportsnet.ca Viitattu 16.4.2022 ==Saavutukset== ===Judo=== *Kanadan nuorten mestaruus (kerran, 2003) ===Paini=== *Kreikkalais-roomalaisen painin Kanadan mestaruus (kerran, 2005) *Vapaapainin Kanadan mestaruus (kahdesti, 2005 ja 2006) ===Vapaaottelu=== ;Hard Knocks *Alemman raskaansarjan mestaruus (kerran, puolustanut kerran) ;UFC *Illan suoritus (kerran, vs. Jimmy Crute) ==Muualla== Cirkunov on pelattavana hahmona vapaaottelupeleissä EA Sports UFC 3 (2018) ja EA Sports UFC 4 (2020).UFC 3 Men's Light Heavyweight Fighter Roster and Rating ea.com Viitattu 16.4.2022 ==Lähteet== Luokka:Latvialaiset judokat Luokka:Latvialaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Kanadalaiset vapaaottelijat Luokka:Brasilialaisen jujutsun harjoittajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johanna Maria van der Gheenst

thumb| Kaarle V, Johanna van der Gheenst ja heidän tyttärensä Maria. Théodore- Joseph Canneelin maalaus vuodelta 1844. Johanna Maria van der Gheenst nimi kirjoitettu myös muodoissa Johanna van der Genst ja Johanna Maria van der Gheynst (1500? – 1558) oli alankomaalainen palvelijatar ja keisari Kaarle V:n lyhytaikainen rakastajatar. Heidän suhteestaan syntyi tytär, Margareta Parmalainen, Parman herttuatar ja Espanjan Alankomaiden käskynhaltija. http://www.encyclopedia.com/women/dictionaries-thesauruses-pictures-and-press- releases/gheenst-johanna-van-der-fl-16th-c Kaarle V tapasi 17-vuotiaan Johannan ollessaan vierailemassa kreivi Charles de Lalaingin luona. Suhteesta syntynyt lapsi oli keisarin ensimmäinen ja hän tunnusti isyytensä. Johannalle myönnettiin kohtuullinen eläke ja hän meni kolme vuotta myöhemmin naimisiin juristi Jean van den Dyken kanssa. https://tudorsdynasty.com/illegitimate- daughter-of-charles-v-margaret-of-parma-guest-post/ https://www.tumgir.com/tag/Charles%20V%20Holy%20Roman%20Emperor == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset henkilöt Luokka:Rakastajattaret Luokka:1500-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1558 kuolleet
Olli Koskamo

Olli Koskamo (30. kesäkuuta 1850 Kittilä – 26. marraskuuta 1931 Maskjoki, Norja) oli suomalaisyntyinen Maskjoen kylässä Tenojoen varrella Ruijassa asunut maanviljelijä ja lestadiolainen saarnamies.Lauri Kaijalainen : Eräs Perä-Pohjolan henkinen eränkävijä. Olli Koskamo, suomalainen uutisraivaaja ja saarnamies Ruijassa, Suomen Kuvalehti, 13.04.1927, nro 15-16, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotSaarnaaja Olli Koskamo, Pohjolan Sanomat, 29.11.1931, nro 274, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Olli Koskamo syntyi Kittilän Kelontekemässä Koskamon tilalla. Hänen isänsä oli kotoisin Sodankylän Sattasesta ja äitinsä kuului Kittilässä asuneeseen Välitalon sukuun. Lestadiolaisuuteen Koskamo tutustui äitinsä ansiosta jo lapsena. Koskamon lapsuudenkoti oli köyhä ja hän joutui lähtemään sieltä 17-vuotiaana vanhempiensa kuoltua maailmalle. Hän muutti ensin Tornionjokilaaksoon ja sieltä Ruotsiin, jossa hän tutustui Juhani Raattamaan ja tuli tämän oppilaaksi. Koskamo kävi Raattamaan kanssa saarnamatkoilla Ruotsin, Norjan ja Suomen Lapissa 30 vuoden ajan. Koskamo muutti Norjaan 1870-luvulla ja meni siellä naimisiin Ylitorniosta kotoisin olleen Kreeta Kolströmin kanssa. Koskamo hoiti Tenojoella Seidan lossia 17 vuoden ajan ja hän siirtyi sitten asumaan Maskjoen kylään raivaamalleen uudistilalle. Hän hankki varoja tilaansa varten ostamalla lohia ja välittämällä niitä Bergenin kauppiaille. Koskamo liikkui saarnamatkoilla myös Norjassa asuessaan ja vielä 1929 hän kävi saarnamatkalla aina Oulussa saakka. Hän tilasi suomenkielistä uskonnollista kirjallisuutta ja levitti sitä Ruijan suomalaisten keskuuteen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Jäämeren rantamien suomalainen saarnamies, Suomen Kuvalehti, 27.02.1926, nro 9, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset uskonnolliset vaikuttajat Luokka:Kveenit Luokka:Lestadiolaiset saarnaajat Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1931 kuolleet
Asikaisen aitta

Asikaisen aitta on luola Pohjois-Savossa Rautalammilla Pakarilansalon saaressa. Saari on lähellä Rautalammin ja Konneveden rajaa. Luola on saanut nimensä siitä, että erään kertomuksen mukaan mies, jonka sukunimi oli Asikainen, piilekeli luolassa Venäjän sodan aikana. Luolan Pituus on noin 20 metriä. Siellä on kolme kammiota. == Lähteet == Luokka:Suomen luolat Luokka:Rautalammin luonto
Leyla Mahat

Leyla Bolatkyzy Mahat (; s. 1970) on kazakkilainen taidemaalari, galleristi ja apulaisprofessori Kazakstanin valtion taideyliopistossa ja Euraasian taideakatemian presidentti. Mahat sanoo olleensa taiteilija niin kauan kuin muistaa. Hän syntyi lähellä Balkašjärveä ja järvi sekä sitä ympäröivät arot ovat antaneet vaikutteita hänen taiteelliselle työskentelylleen. Vuonna 2003 hän sai Euroopan unionin palkinnon maansa taiteen kehittämisestä ja vuonna 2011 hän sai kotimaansa valtiollisen kunnianosoituksen. Nykyään hän katsoo tehtäväkseen kotimaansa taiteen tunnetuksi tekemisen maailmalla. http://sponsored.bloomberg.com/immersive/my-kazakhstan-a-vast-land-with-many- stories == Lähteet == Luokka:Kazakstanilaiset taiteilijat Luokka:Taidekauppiaat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sergei Jolkin

Sergei Vladimirovitš Jolkin (; s. 1962 Moskova) on venäläinen pilapiirtäjä, joka tunnetaan ehkä parhaiten pitkänenäisestä Vladimir Putin -hahmosta. Hän valmistui alun perin arkkitehdiksi vuonna 1984, mutta ryhtyi kokopäiväiseksi pilapiirtäjäksi vuonna 1999. Jolkin opiskeli arkkitehdiksi, mutta 1990-luvulla työskenteli Voronežissa paikallislehden päätoimittajana ja välillä kun lehteen tarvittiin tyhjään kohtaan jotain täytteeksi hän piirsi siihen piirroksen. Vuonna 1998 talouskriisin seurauksena lehti joutui vaikeuksiin, ja Jolkin alkoi piirtämään päätoimenaan, aluksi käsin ja myöhemmin tietokoneella että sai tehtyä riittävä määrän kuvia itsensä elättämiseen. Hänen piirroksiaan on julkaistu venäläisten lehtien ja sosiaalisen median lisäksi muun muassa Radio Free Europe/Radio Liberty ja Deutsche Wellen sivuilla. Hän sanoo ettei hänen tunnetuimman hahmonsa pitkä nenä ole viittaus pinokkioon, ja koska satu ei ole venäjällä kovin tunnettu, ja venäläisille ei nenän kasvamisen merkitys sen vuoksi aukeaisi. Hän sanoi Ilta-Sanomien toimittajan haastattelussa vuonna 2019: ”Sitä paitsi joskus teen hänelle pienen nenän, joskus vähän isomman, ja joskus vieläkin isomman. Kyse on oikeastaan vain huliganismista ja liioittelusta. Piirrän niin, koska voin piirtää niin.” Hänen pilapiirroksissaan on esiintynyt myös muita maailmanpolitiikan johtohahmoja, kuten Donald Trump, Xi Jinping ja Kim Jong-un. Venäläisistä poliitikoista kuvissa esiintyvät esimerkiksi Dmitri Medvedev, Dmitri Peskov ja oppositiojohtaja Aleksei Navalnyi. Jolkin ei olisi halunnut lähteä Venäjältä vaikka moni pelkäsi hänen puolestaan, ja kehotti häntä lähtemään maasta. Lopulta hän kuitenkin lähti Bulgariaan 13. huhtikuuta 2022, koska Venäjällä kansalaisoikeuksia tukahdutettiin sen jälkeen kun se hyökkäsi Ukrainaan vuonna 2022. Kahden päivän päästä hänen lähdöstään Venäjän oikeusministeriö julkaisi päivityksen ulkomaalaisten agenttien listastaan, ja Jolkin oli mukana tällä uudella listalla ”ulkomaisena agenttina”, eli henkilönä jonka katsotaan saavan rahoitusta ulkomailta niiden poliittisten etujen ajamiseen. == Lähteet == Luokka:Pilapiirtäjät Luokka:Venäläiset kuvittajat Luokka:Venäläiset taiteilijat Luokka:Venäläiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt