EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Oskar Wilhelm Riskala

Oskar Wilhelm Riskala, vuoteen 1956 Friskberg (3. heinäkuuta 1918 Helsinki – 8. toukokuuta 2004 Espoo) oli suomalainen mainosalan yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Riskalan vanhemmat olivat keskuskomisario Otto Wilhelm Friskberg ja Hilja Emilia Ahlqvist ja puoliso vuodesta 1938 Raili Jenny Sarka. Riskala kävi kuusi luokkaa Helsingin Suomalaista normaalilyseota 1929–1935 ja tuli ylioppilaaksi Helsingin V yhteiskoulusta 1946. Hän harjoitti opintoja Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa ja teki opintomatkoja lukuisiin eri maihin. Riskala oli Rautatiekirjakauppa-yhtiön sivukonttorin hoitaja Karjaalla 1937–1939 ja Kemissä 1940–1945, Singer Sewing Machine Companyn piiritarkastaja 1939–1940, Kansankirja Oy:n myynti- ja konttoripäällikkö 1945–1946, Pellervo-Seuran myynti- ja tuotantopäällikkö 1946–1950 ja kustannustyövaliokunnan jäsen ja kaupallinen johtaja 1950–1952 sekä Mainosyhtymä Oy:n kaupallinen johtaja 1950–1952 ja toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen 1952–1983. Hän oli myös Nuoren Voiman levikkipäällikkö 1945–1946 ja Pellervon levikkipäällikkö 1946–1948. Riskalalla oli lisäksi useita kotimaisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin alikersantti (1942). Kauppaneuvoksen arvonimen Riskala sai 1973.Kuka kukin on 1978, s. 809. Viitattu 7.11.2022. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Armas Rosenqvist

Nils Armas Rosenqvist (26. heinäkuuta 1911 Turku – 25. marraskuuta 1987) oli suomalainen päätoimittaja, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Rosenqvistin vanhemmat olivat toimitusjohtaja Gustav Alarik Rosenqvist ja Arma Aina Siviä Kuusela ja puolisot Marianne Maury ja Anja- Tuulikki Kanerva. Rosenqvist tuli ylioppilaaksi Svenska normallyceumista 1930. Hän oli Oy Arwidson & Co Ab:n harjoittelija 1930–1932, prokuristi vuodesta 1936, toimitusjohtaja vuodesta 1956 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1967. Rosenqvist oli myös Moottoriurheilu-lehden avustaja vuodesta 1948 ja päätoimittaja 1953–1955. Hänellä oli alansa luottamustehtäviä ja hän toimi myös muun muassa Suomen Moottoriliiton hallituksessa 1951–1956 ja oli liiton puheenjohtaja 1953–1955. Sotilasarvoltaan Rosenqvist oli reservin kersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1973. Rosenqvistille myönnettiin myös Suomen Urheilun hopeinen ansiomitali ja Suomen Moottoriliiton ansiomerkkejä ja kunniajäsenyys. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Osmo Tuppurainen

Osmo Olavi Tuppurainen (2. huhtikuuta 1920 Polvijärvi – 30. huhtikuuta 1983 Mikkeli) oli suomalainen osuustoiminnallisten liikeyritysten johtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Tuppuraisen vanhemmat olivat maanviljelijä Uuno Tuppurainen ja emäntä Aino Lukkarinen ja puoliso vuodesta 1947 Helmi Mirjami Sykkö. Tuppurainen valmistui kauppateknikoksi Myynti- ja Mainoskoulusta 1945 ja kävi Hankkijan maataloustavarakauppakurssin 1945, SOK:n liikkeenjohtajien ja myymälätarkastajain kurssin 1947 ja suoritti myös LIFIM:in kurssin. Hän oli harjoittelija yksityisissä liikkeissä 1936–1938, Osuusliike Kauppa-Sammon myyjä, myymälänhoitaja ja keskusvaraston hoitaja Pyhäselän Hammaslahdessa 1938–1946, Maaseudun Osuuskaupan keskusmyymälän hoitaja Punkasalmella 1946, Polvijärven Osuuskaupan keskusmyymälän hoitaja ja apulaisjohtaja 1946–1948, Pielaveden Osuuskaupan toimitusjohtaja 1948–1954, Osuusliike Yhteishyvän toimitusjohtaja Tohmajärvellä 1955–1957, Kuusamon Osuuskaupan toimitusjohtaja 1958–1962 ja Osuuskauppa Suur-Savon toimitusjohtaja Mikkelissä 1962–1981. Tuppuraisella oli myös monia osuustoiminnallisia ja muita luottamustehtäviä, kuten SOK:n hallintoneuvoston ja Kaupan työnantajaliiton hallituksen jäsenyydet. Sotilasarvoltaan Tuppurainen oli reservin vääpeli (1968). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1973. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Caretaker – kuokkavieras

Caretaker – kuokkavieras (The Caretaker) on Clive Donnerin ohjaama mustavalkoinen elokuvasovitus Harold Pinterin näytelmästä, jota on suomeksi esitetty nimillä Talonmies ja Kuokkavieras. Vuonna 1963 ensi-iltansa saaneen elokuvan pääosissa näyttelevät Donald Pleasence, Alan Bates ja Robert Shaw. Tarinassa omalaatuiset veljekset asuvat vanhemmiltaan perimässään, tavaraa tupaten täynnä olevassa talossa. Heidän luokseen ilmestyy kulkuri, joka saa ailahtelevalla käytöksellään veljekset tyranniansa alle. Mies käyttäytyy välillä nöyrästi ja lupaa jäädä talonmieheksi, välillä taas röyhkeästi yllyttää veljiä nousemaan toisiaan vastaan. == Lähteet == Luokka:Näytelmiin perustuvat elokuvat Luokka:Vuoden 1963 brittiläiset elokuvat Luokka:Elokuvat köyhyydestä
Penger

Penger, penkere tai maantieteessä joskus myös penkka, pengermä, terassi tai töyräs on maantieteessä jyrkkä reuna tai rinteessä oleva kapea tasanne ja rakennustekniikassa tasapäinen valli, pato tai maa- tai kivitäyte, jonka päälle rakennetaan tie. Penger saattaa siis olla joko luonnon tai ihmisen tekemä. Esimerkiksi tulvien estämiseksi voidaan rakentaa tulvapenkereitä eli korkeita esteitä, jotka estävät veden tulvimisen tietylle alueelle. Tiedetään, että jo vuonna 2500 eaa. maanviljelijät rakensivat Induslaaksossa penkereitä suojatakseen Indusjoen rantaa tulvilta. == Lähteet == Luokka:Pinnanmuodot Luokka:Topografia Luokka:Tulvat Luokka:Rakennustekniikka
Ala-Kintauden työväentalo

Ala-Kintauden työväentalo sijaitsee Petäjävedellä Kintauksen kylässä. Talon omistaa Ala-Kintauden Työväenyhdistys. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä, ja se on rakennushistoriallisesti arvokas. ==Historia== Ala-Kintauden työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906. Vuonna 1909 yhdistys osti rakennusta varten hirsiä Kummunkylältä, ja ne vietiin talkoilla lähelle Koskensaaren tehdasta. Tehtaan omistaja Kordelin oli luvannut lahjoittaa tontin niin sanotusta Sikoviian mäestä. Hanke kuitenkin raukesi, kun tehdas vaihtoi omistajaa. Vuonna 1914 ostettiin tonttimaa B. Ekmanilta niin sanotulta Tupamäeltä. Sinne valmistui talo talkoovoimin 1914 tai 1915. Vuonna 1922 yhdistys osti Soppela-nimisen palstan siinä olevine rakennuksineen. Vuonna 1925 yhdistys osti Raiskilan tilasta tontin, joka sai nimen Mäntylä. Höytiän työväenyhdistykseltä ostettiin vesikattovaiheessa oleva rakennus, ja se ajettiin talkoilla Raiskilan tontille. Talo valmistui talkoilla vuonna 1926. Samana vuonna myytiin sekä Tupamäki että Soppela. Kintauden kansakoulu paloi vuonna 1926, ja tuolloin sekä työväentalo että seurantalo otettiin koulutiloiksi talvikaudeksi 1926–1927. Vuosina 1939–1944 työväentalo oli sotilasmajoituksessa. Vuonna 1948 se paloi. Tulipalo syttyi salaman iskusta. Palovakuutusrahoilla ja Petäjäveden osuuskassasta nostetulla lainalla rahoitettiin uuden talon rakentaminen. Uusi työväentalo rakennettiin talkoilla vuonna 1953. ==Rakennus== Työväentalon on piirtänyt Kaartinen vuonna 1951. Talo on lautarakenteinen. Katteena on huopa. Talo on maalattu punaiseksi. Sisäseinät ovat kipsoniittia, kartonkia ja pahvia. Sisäkatto on akustiikkalevyä ja pahvia. Laajennuksia on tehty vuosina 1959–1960. Lämmitys on vaihdettu kuumailmapuhaltimeen vuonna 1961. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, painisali ja eteinen. Lisärakennuksessa on sauna, puuvaja, käymälät ja toinen vaja. ==Toimintaa työväentalolla== Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja ja juhlia. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Petäjäveden rakennukset ja rakennelmat
Karstulan työväentalo

Karstulan työväentalo sijaitsee lähellä Karstulan kirkonkylän keskustaa Pääjärven rannalla. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ja ajankohdalle ominaista rakennustyyppiä, ja se on rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja maisemallisesti arvokas. ==Historia== Karstulan työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906. Työväentalo on rakennettu vuonna 1909 talkoovoimin. Tontti on koottu kolmesta tilasta. Vuonna 1917 suojeluskunta takavarikoi työväentalon. Työväenyhdistys osti Riuttaperältä sairaalan vierestä uuden tontin ja alkoi rakentaa sinne talkoovoimin uutta taloa ja tanssilavaa. Uusi talo saatiin kehikkovaiheeseen vuonna 1926. Suojeluskunta oli sillä välin luovuttanut työväentalon kunnalle. Vuonna 1927 kunta ja työväenyhdistys tekivät vaihtokaupan tonttien ja niillä olevien rakennusten kesken ilman välirahaa. Tanssilava on rakennettu talkoilla koivutukeista vuonna 1956. Se oli ensin avolava, ikkunat siihen laitettiin vuonna 1965. Ulkoravintola on rakennettu vuonna 1967 ja lasinen osa vähän myöhemmin. Tanssilavan lattiaa on vahvistettu urheiluseura Kisa-Veikkojen paini- ja voimailuharjoitusten vuoksi. Vahtimestarin asunto on kunnostettu yläkertaan vuonna 1978. ==Rakennus== Työväentalo on rankorakenteinen, ja se on vuorattu laudoilla. Alkuperäinen väri on ollut vaaleankeltainen, myöhemmin kellanruskea. Alkuperäinen kate on ollut päre, joka on vuonna 1950 muutettu tiileksi. Sisäkatto on ollut vuorattu ponttilaudoilla, mutta vuonna 1958 siihen on laitettu osaksi paneeli ja osaksi kuitulevyt. Sisäseiniin on myös laitettu kuitulevyt vuonna 1958. Alkuperäinen lämmitys on toiminut kaakeliuuneilla. Vuonna 1972 on laitettu sähkölämmitys. Vesijohto ja viemäri on laitettu vuonna 1964. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen sekä kahden huoneen ja keittiön asunto. Pihamaalla on tanssilava, ulkoravintola ja käymälät. ==Toimintaa työväentalolla== Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, juhlia, bingoa, urheiluharjoituksia ja teatteria. Kiinteistö kokonaisuudessaan on ollut 2000-luvun alusta lähtien vuokrattuna osto- ja myyntiliikkeelle. Vuonna 2017 myös piha-alueella on ollut telttoja, joissa on myytävää tavaraa. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Karstulan rakennukset ja rakennelmat
Keuruun Asunnan työväentalo

Keuruun Asunnan työväentalo on Keuruulla Asunnan kylässä aseman lähellä sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Se edustaa keskisuomalaista työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä. Vuodesta 1999 talo on kuulunut Pohjantähden Työväen Retkeilijät ry:lle. Taloa vuokrataan myös ulkopuolisille. ==Historia== Keuruun Asunnan Työväenyhdistys on perustettu 1905. Yhdistyksen perustajina olivat ratatyöläiset ja lähiseudun torpparit. Tontti ostettiin vuonna 1909 Ahlgrénilta, mutta se erotettiin vasta vuonna 1912. Työväentalo rakennettiin talkoilla ja keräyksillä saadulla materiaalilla. Sisällissodan aikana vuonna 1918 talossa on ollut majoitettuna vankeja. Narikka ja ravintola ovat olleet alun perin talon päädyssä salin yhteydessä. Vuonna 1956 taloa on laajennettu, ja samassa yhteydessä myös talon ulkonäkö on muuttunut. Vasempaan kulmaan rakennettiin varauloskäynti. Toiminnan hiljentymisen ja yhdistyksen velkaantumisen vuoksi talo myytiin pakkohuutokaupalla pankille. Pankki myi talon edelleen yksityiselle henkilölle. Vuonna 1980 työväentalo on ollut Keuruun kirkonkylän työväenyhdistyksen omistuksessa, ja sitä on kunnostettu. ==Rakennus== Työväentalo on osittain hirsi- ja osittain lautarunkoinen satulakattoinen rakennus. Perusta on harmaakivestä ja betonista. Katteena on huopa. Rakennuksessa oli päädyssä jiiri, joka on vuonna 1956 tehdyssä remontissa hävitetty. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja vahtimestarin asunto. Pihapiirissä on vanha hirsimökki, jonne on tehty putka vuonna 1938, ja vuonna 1945 siihen on tehty sauna. == Lähteet == Luokka:Keuruun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Työväentalot
Sukkulakotilot

Sukkulakotilot (Hydrobiidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan niin merivesistä kuin makeista vesistäkin. == Taksonomia ja anatomia == Sukkulakotilot jaetaan viiteen alaheimoon ja 12 sukuun. Heimon lajit ovat hyvin pienikokoisia, ja voivat kasvaa suurimmillaan noin 0,5-0,9 cm pitkiksi. Sukkulakotiloiden kuori on muodoltaan pitkä, kierteinen ja kartiomainen tai tornimainen. Kuoressa on sulkulevy. Sukkulakotiloiden päässä on pitkät tuntosarvet ja silmät ovat niiden päässä. Kuono on pitkä. Jalka on jakautunut etu- ja takaosaan. ==Levinneisyys ja elintavat== Sukkulakotiloita tavataan maailmanlaajuisesti erityisesti joista, järvistä ja lähteistä, mutta myös murtovesissä ja merissä eläviä lajeja tunnetaan. Niiden ravintoa ovat levät ja bakteerit. == Lähteet == Luokka:Kotilot
Keuruun Jukojärven työväentalo

Keuruun Jukojärven työväentalo on Keuruulla Jukojärvellä kyläkeskuksen ulkopuolella sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja maisemallisesti arvokas. Se edustaa keskisuomalaista työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä. ==Historia== Jukojärven työväentaloa rakennettiin sisällissodan jälkeen 1920-luvulla. Talousvaikeuksien vuoksi talo jouduttiin kuitenkin myymään pula-aikana. Se ehti olla työväenyhdistyksen käytössä vain 6–7 vuotta. Tuolloin toiminta oli vilkasta, erityisesti näyttämötoiminta. Talon myynnin jälkeen yhdistyksen toiminta sammui. Talon osti maanviljelijä Eino Leppä, ja vuonna 1936 sen osti toimitalokseen urheiluseura Veikkola. Taloa on sen jälkeen kunnostettu. ==Rakennus== Työväentalo on osittain hirsi- ja osittain lautarunkoinen satulakattoinen rakennus. Perustana ovat kivitolpat. Katteena on pelti. Talon ulkoväri on punainen. Ikkunavuorit ja vuorilaudat ovat valkoiset. Taloon on myöhemmin rakennettu laudasta ulkoeteinen. Talossa on sali näyttämöineen, ravintola ja keittiö sekä myöhemmin rakennettu ulkoeteinen. ==Toimintaa työväentalolla== Alkuvuosina työväenyhdistyksen kokoustoiminnan ohessa talossa oli vilkasta näyttämötoimintaa. Vuoden 1936 jälkeen talon toiminnasta on vastannut urheiluseura Veikkola. == Lähteet == Luokka:Keuruun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Työväentalot
Kannonjärven työväentalo

Kannonjärven työväentalo on Kannonkoskella Kannonjärven kylässä sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti ja maisemallisesti arvokas. Se edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä. == Historia == Kannonjärven Työväenyhdistys on perustettu 1928. Talon tontti on ostettu vuonna 1928 Lahti-nimisestä tilasta. Kallion talosta ostettiin käytöstä poistunut vanha maalaistalo, josta rakennettiin aluksi sali, jonka toisessa päässä oli näyttämö ja toisessa päässä toimi puffetti. Vuonna 1932 työväentalo joutui pakkohuutokaupattavaksi velkojen vuoksi. Huutokaupasta sen lunasti Keski-Suomen Sos.dem. piiritoimikunta, ja rahoittajana oli Löytänän työväenyhdistys Viitasaarelta. Vuonna 1939 rakennettiin talkoilla ravintolan puoleinen pää vanhasta Kivijärvellä olleesta nahkurinverstaasta. Tänne tuli ravintolan lisäksi eteinen, putka ja narikka. Koivupermantoon saatiin puita omalta tontilta. Vuonna 1950 talo vuorattiin ulkoa Aili Holmilta saaduilla puilla. Työ tehtiin talkoilla. Vuonna 1976 kaikki Kannonkosken työväenyhdistykset yhdistettiin Kannonkosken sos.dem. työväenyhdistykseksi. Yhdistynyt yhdistys peruskorjasi talkoilla talon kokonaan. Tarvikkeet saatiin lahjoituksina sähköasennuksia myöten. Vuonna 2006 talo remontoitiin ESR- rahoituksella perusteellisesti ja vuokrattiin kyläyhdistykselle. == Rakennus == Työväentalo on osittain hirsirunkoinen satulakattoinen rakennus. Vanhan osan perusta on harmaakivestä ja uuden osan betonista. Katteena on pelti. Väriltään talon on punamultaa. Talon takana on tiilimuurattu jatke, jonne on sijoitettu öljysäiliö. Ikkunat saatiin lahjoituksena vuonna 1976. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, narikka ja eteinen sekä tiilimuurattu jatke, jossa öljysäiliö. Salin nurkassa on lämminilmapuhallin. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Kannonkosken rakennukset ja rakennelmat
Lanneveden työväentalo

Lanneveden työväentalo on Saarijärvellä Lanneveden kylässä sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä. Työväentalon omistaa Lanneveden työväenyhdistys ry, joka myös vuokraa taloa erilaisiin tilaisuuksiin. ==Historia== Työväenyhdistys on perustettu Saarijärven Lannevedelle vuonna 1916 nimellä Lanneveden ja Summasjärven työväenyhdistys. Vuonna 1917 talollinen Matti Hänninen myi yhdistykselle tontin yhden markan nimellisestä kauppahinnasta. Vuonna 1918 ostettiin metsäherra Branderilta kruunun maalta kulovalkean vahingoittamia puita rakennustarpeiksi. Jäseniltä kerättiin rahaa rakennusrahastoon. Talo on rakennettu talkoilla, ja se valmistui vuonna 1919. Vuonna 1920 juhlasaliin rakennettiin rossilaipio ja kulissit aaltopahvista. Talo on peruskorjattu vuonna 1938. Vuonna 1957 uusittiin katto ja rakennettiin ulkorakennukset. Myös keittiön ja kamarin ikkunat uusittiin. Vuonna 1960 vuorattiin salin seinät. Vuonna 1969 maalattiin talon ulkoseinät lahonestomaalilla. ==Rakennus== Talo on hirsirunkoinen ja vuoraamaton. Katteena ollut päre on vaihdettu vuonna 1958 tiileen. Vuoraamattomat sisäseinät on vuonna 1955 peitetty kuitulevyillä. Sisäkatto on paneelia. Ulko-ovi on muutettu vuonna 1955. Talossa on uunilämmitys. Vesijohto ja viemäri on asennettu vuonna 1966. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola ja yhden huoneen ja keittiön asunto. Ulkorakennuksessa on puuvaja ja käymälät. ==Toimintaa työväentalolla== Talossa on järjestetty kokouksia ja nuorisotoimintaa. Nykyään taloa käyttävät enimmäkseen eläkkeensaajat, juhlijat ja kirpputorin pitäjät. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Saarijärven rakennukset ja rakennelmat
Muuramen työväentalo

Muuramen työväentalo on Muuramen kirkonkylän keskustassa sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja maisemallisesti arvokas. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä. Taloa hallinnoivat Muuramen Yritys ry ja Muuramen työväenyhdistys, jotka vuokraavat taloa erilaisiin tilaisuuksiin. ==Historia== Muuramen työväenyhdistys on perustettu vuonna 1905. Ensimmäinen talo on rakennettu vuonna 1908 leipuri Noroselta ostetusta talosta. Alkuperäinen ajatus oli rakentaa talo yhdessä nuorisoseuran kanssa, mutta hanke raukesi. Sisällissodan puhjettua työväentalo joutui keväällä 1918 vankilaksi. 1920-luvulla talon ylläpito kävi vaikeaksi, koska talo sijaitsi vuokamaalla eikä vuokra-aikaa saatu enää jatkettua. Talo purettiin vuonna 1922 tai 1923. Uutta taloa varten hankittiin vuonna 1921 tontti yhdessä urheiluseura Yrityksen kanssa. Talon rakentamiseen vuonna 1926 käytettiin Niemelän talosta ostettua piharakennusta, josta saatiin talon sali. Samana vuonna rakennettiin salin viereen eteinen, ravintola, keittiö ja narikka laudasta. Ennen talvisotaa rakennettiin yläkertaan vahtimestarin asunto ja näyttämön pukuhuone. ==Rakennus== Talo on hirsirunkoinen salin osalta, lisäsiipi on laudasta. Talossa on satulakatto, jonka katteena on pelti. Talon perustana on sementtipylväät. Talo on väriltään tummanruskea, vuorilaudat ovat valkoiset. Salin seinissä on valkoinen pahvi. Taloon on asennettu sähkölämmitys ja kaksi ilmalämpöpumppua. Talon keittiö, wc-tilat ja siivoushuone on uusittu. Samoin on uusittu vesikourut, sadevesikaivo ja sadevesiputket. Saliin on hankittu uudet pöydät ja tuolit. ==Toimintaa työväentalolla== Oman toiminnan lisäksi talolla on runsaasti muuta käyttöä. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Muuramen rakennukset ja rakennelmat‎
Elämäjärven työväentalo

Elämäjärven työväentalo on rakennus Pihtiputaan kunnan Elämäjärven kylässä. Talon omistaa Pihtiputaan kirkonkylän Työväenyhdistys. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä ja se on rakennushistoriallisesti arvokas. ==Historia== Elämäjärven työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906. Vuonna 1907 perustettiin rakennusrahasto, ja vuonna 1910 pidettiin arpajaiset rakennusrahaston hyväksi. Talosta järjestettiin 1917 piirustuskilpailu, mutta talon rakentamista varten hankittiin kuitenkin Ville Paanaselta Alvekylästä vanha rakennus. Talo takavarikoitiin sisällissodan aikana vuonna 1918. Työväentalo valmistui vuonna 1921 tontille, joka oli ostettu Hakkaraisen omistamasta Pellonpään tilasta. Rakennustöitä jatkettiin rakentamalla eteinen ja käymälä. Vuonna 1940 rakennettiin putka vanhasta navetasta. Uuden ajanmukaisemman talon rakentamisesta tehtiin päätös 1959. Tätä varten oli pyydetty jo vuonna 1940 piirustukset Onni Niskasella ja Antti Paanasella. Talo valmistui vuonna 1959. Vuonna 1972 talo vuokrattiin Pihtiputaan urheilijoille. ==Rakennus== Talo on lautarakenteinen. Siinä on satulakatto, ja katteena on pelti. Talo on väriltään keltainen, ja siinä on punaiset ikkunanpuitteet. Tontilla on ulkoravintola, joka on lautarakenteinen pulpettikattoinen rakennus. Myös se on väritykseltään keltainen. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Pihtiputaan rakennukset ja rakennelmat
Harmaalan työväentalo

Harmaalan työväentalo on Pihtiputaan kunnan Harmaalan kylässä sijaitseva työväentalo. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä ja se on rakennushistoriallisesti arvokas. ==Historia== Harmaalan työväenyhdistys on perustettu vuonna 1917. Vuonna 1926 ostettiin Viitasaaren Puralan talosta tallirakennus, joka kunnostettiin talkoilla työväentaloksi. 20 aarin tontti ostettiin Harmaalan talon vierestä. Kauppakirjaan oli virheellisesti merkitty 0,2 aaria, ja tästä koitui myöhemmin harmia. Talon piirustukset teki kirvesmies Heikki Jauhiainen, ja talo rakennettiin talkoilla. Talo valmistui vuonna 1927, mutta saman tien aloitettiin ravintolaosan rakentaminen. Vuonna 1939 rakennettiin taloon putka. Vuonna 1952 talo on peruskorjattu. Vuonna 1971 talo myytiin Niilo Pasaselle. Tontti palautui tontin myyjälle. ==Rakennus== Talo on hirsirunkoinen ja satulakattoinen rakennus. Katteena on huopa. Perustus on harmaakivestä. Väritykseltään talo on tummanruskea. Talossa on sali, näyttämö ja puffetti vuonna 1952 tehdyn peruskorjauksen jälkeen. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Pihtiputaan rakennukset ja rakennelmat
Rolando Garbey

Rolando Garbey (19. marraskuuta 1947 Santiago de Cuba – 16. joulukuuta 2023 Havanna) oli kuubalainen kevyen keskisarjan nyrkkeilijä, joka toi Kuuballe sen ensimmäisen olympiamitalin Meksikon vuoden 1968 olympialaisissa. Lisäksi hän oli maailmanmestari ja kolminkertainen Pan-Amerikan kisojen mestari. Rolando Garbey nousi kansainväliseen tietoisuuteen voittaessaan Pan-Amerikan kisoissa 1967 Kanadan Winnipegissä kevyen keskisarjan (alle 71 kg). Loppuottelussa oli vastassa Argentiinan Victor Galindez, jonka hän tyrmäsi toisessa erässä. Seuraavan vuoden olympialaisissa Meksikossa Garbeysta tuli ensimmäinen kuubalainen nyrkkeilymitalisti, kun hän ensimmäisissä otteluissa voitti Irlannin Eamonn McCuskerin, Itä-Saksan Detlef Dahnin ja Ison-Britannian Eric Blaken ja sen jälkeen pistevoitolla Yhdysvaltain Johnny Baldwinista eteni loppuotteluun, jossa Neuvostoliiton kokenut toista olympiakultaa hakenut Boris Lagutin kuitenkin voitti Garbeyn. Tuloksena siis olympialainen hopeamitali. Seuraavissa Pan-Amerikan kisoissa Kolumbian Calissa Garbey uusi mestaruuden loppuotteluvoitolla Meksikon Emeterio Villanuevasta. Seuraavan vuoden Münchenin olympialaisissa Garbey eteni kohti mitaliotteluita kolmella voitolla Ghanan Ricky Barnorista, Itävallan Franz Csandlista ja Etelä-Korean Im Jae- Geunista. Puolivälierässä vastaan tullut Puolan kokenut Wiesław Rudkowski otti voiton ja pudotti Garbeyn mitaleilta. Vuonna 1974 aloitetut MM-kisat tarjosivat Garbeylle uuden kilpailuareenan. Ensimmäiset nyrkkeilyn MM-kisat olivat kotiareenalla Havannassa elokuussa 1974. Niissä Garbey ottikin mestaruuden voitoilla Tšekkoslovakian Tomas Kemelistä, Itä-Saksan Peter Tiepoldista, Meksikon Emeterio Villanuevasta ja Neuvostoliiton Anatoli Klimanovista ennen loppuottelua, jossa Garbey kukisti Venezuelan Alfredo Lemusin tuomariäänin 3–2. Vuoden 1975 Pan-Amerikan Kisat Meksikossa toivat Garbeylle kolmannen mestaruuden, kun hän kukisti loppuottelussa Kanadan Michael Prevostin pistein. Garbeyn kolmannet olympiakisat toivat jälleen mitalin. Voitot Mongolian Dashnyamyn Olzvoista, Yhdysvaltain Neitsytsaarten Earl Liburdista, Suomen Kalevi Kosusesta toivat hänet välieriin, jossa hän kuitenkin hävisi Jugoslavian Tadija Kačarille. Näin Garbey sai toisen olympiamitalin, pronssia. Olympialaisten jälkeen Rolando Garbey lopetti uransa ja siirtyi valmennustehtäviin. Tunnetuimpia hänen valmennettaviaan olivat kaksinkertainen olympiakultamitalisti ja maailmanmestari Guillermo Rigondeaux, joka on esiintynyt myös menestyksellisesti ammattilaiskehissä. == Lähteet == Luokka:Kuubalaiset nyrkkeilijät Luokka:Nyrkkeilyvalmentajat Luokka:Kuubalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Andri Meženskyi

Andri Andrijovytš Meženskyi (; s. 21. toukokuuta 1996 Kiova) on ukrainalainen karateka. Hän on Kyokushinin kaksinkertainen EM-mitalisti ja nelinkertainen Ukrainan mestari. ==Kilpaura== Lokakuussa 2015 Meženskyi voitti ensimmäisen Ukrainan mestaruuden. Hän oli myös mukana Euroopan Openissa.МЕЖЕНСЬКИЙ АНДРІЙ АНДРІЙОВИЧ kyokushinkarate.news Viitattu 7.11.2022 Maaliskuussa 2016 Meženskyi saavutti toisen Ukrainan mestaruuden ja lokakuun alussa hän saavutti pronssia Ukrainan mestaruuskilpailujen avoimessa painoluokassa. Toukokuussa Meženskyi oli mukana IKO-liiton EM-kilpailuissa.Пули 30-го Чемпионата Европы 2016 по киокушинкай (IKO) superkarate.ru 20.5.2016 Viitattu 31.5.2023 Sittemmin lokakuun lopulla hän voitti WKO-liiton Ukrainan mestaruuden. Maaliskuussa 2017 Meženskyi voitti uransa neljännen Ukrainan-mestaruuden superraskaassarjassa. Huhtikuussa hän saavutti WKB-liiton EM-pronssia avoimessa painoluokassa. Syyskuussa hän voitti vielä pronssia WKO-liiton Ukrainan mestaruuskilpailuissa. Marraskuussa Meženskyi voitti Ukrainan cupin. Joulukuussa 2019 Meženskyi sijoittui neljänneksi Euroopan Openissa hävittyään pronssiottelun Aleksei Galieville.The 18th European Open Karate Championship results (IKO) kyokushinkarate.news 8.12.2019 Viitattu 7.11.2022 Marraskuussa 2022 Meženskyi saavutti EM-pronssia Euroopan Openissa. Hän eteni ensimmäiseltä kierrokselta suoraan jatkoon ja voitti toisella kierroksella Grzegorz Kędzierskin. Välierissä Meženskyi hävisi Alejandro Navarrolle ja eteni pronssiotteluun, jossa hän voitti Filip Maksimowiczin. Toukokuussa 2023 Meženskyi kilpaili Puolan painoluokallisissa EM-kilpailuissa. Hän voitti avauskierroksella Mody Sissakon ja toisella Jahmaine Christien. Välierässä Meženskyi hävisi kaksinkertaiselle Euroopan mestarille Patryk Sypieńille ja eteni pronssiotteluun. Hän kohtasi Filip Maksimowiczin, jonka Meženskyi voitti edellisvuoden EM-kilpailuissa. Tällä kertaa hän hävisi pronssiottelun ja sijoittui neljänneksi.The 36th European Weight Category Karate Championship – Draws (IKO) kyokushinkarate.news 15.5.2023 Viitattu 21.5.2023 The 36th European Weight Category Kyokushin Championships Results kyokushinkarate.news 21.5.2023 Viitattu 22.5.2023 Marraskuussa Mezenskyi oli mukana MM- kilpailuissa. Hän eteni suoraan toiselle kierrokselle, jossa hävisi Mahmoud Homanille.Пули 13-го Чемпионата мира в абсолютной категории IKO superkarate.ru 6.10.2023 Viitattu 18.11.2023 ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anker Jørgensenin I hallitus

Anker Jørgensenin I hallitus oli Tanskan hallitus 5.10.1972–6.12.1973, minkä jälkeen se jatkoi toimitusministeristön 19.12.1973 saakka. Se koostui pelkästään Sosiaalidemokraattisesta puolueesta. ==Ministerit== Pääministeri * Anker Jørgensen Ulkoministeri * K. B. Andersen Valtiovarainministeri * Henry Grünbaum Talous- ja budjettiministeri * Per Hækkerup (27.9.1973 lähtien pelkästään talousministeri) Työministeri * Erling Dinesen Oikeusministeri * K. Axel Nielsen (5.10.1972–27.9.1973) * Karl Hjortnæs (27.9.1973–19.12.1973) Kalastusministeri * Christian Thomsen (6.10.1972–27.9.1973) Ulkomaankauppa- ja Pohjoismaa-ministeri * Ivar Nørgaard Asuntoministeri * Helge Nielsen (5.10.1972–27.9.1973) * Svend Jakobsen (27.9.1973–5.10.1972) Sisäministeri * Egon Jensen Kulttuuriministeri * Niels Matthiasen Grönlanti-ministeri * Knud Hertling Puolustusministeri * Kjeld Olesen (5.10.1972–27.9.1973) * Orla Møller (27.9.1973–19.12.1973) Julkisten töiden ja saasteiden vastaisen taistelun ministeri (liikenne- ja ympäristöministeri) * Jens Kampmann (27.9.1973 alkaen pelkästään julkisten töiden ministeri) Sosiaaliministeri * Eva Gredal Opetusministeri * Knud Heinesen (5.10.1972–27.9.1973) * Ritt Bjerregaard (27.9.1973–19.12.1973) Maatalousministeri * Ib Frederiksen (27.9.1973 alkaen myös kalastusministeri) Kirkkoministeri * Dorte Bennedsen Kauppaministeri * Erling Jensen Budjettiministeri * Knud Heinesen (27.9.1973 alkaen) Ympäristöministeri * Helge Nielsen (27.9.1973 alkaen) ==Lähteet== Luokka:Tanskan hallitukset
Emilio Correa

Emilio Correa Vaillant (20. toukokuuta 1952 Santiago de Cuba, Kuuba – 11. maaliskuuta 2024 Brasilia) oli kuubalainen välisarjan nyrkkeilijä, joka otti olympiakultaa Münchenin vuoden 1972 olympialaisissa. Lisäksi hän oli maailmanmestari ja Pan-Amerikan kisojen mestari. Emilio Correa aloitti nyrkkeilyn 14-vuotiaana vuonna 1966 ja nousi kansalliselle huipulle 1970-luvun alussa. Vuonna 1971 hän sai edustaa maataan välisarjassa (alle 67 kg), kun Pan-Amerikan mestaruuskisat käytiin Calissa. Siellä hän saavutti mestaruuden voitettuaan yhdysvaltalaisen Larry Carlislen loppuottelussa. Vuonna 1972 hän voitti ensimmäisen Kuuban mestaruuden välisarjassa ja sai oikeuden edustaa Kuubaa Münchenin olympialaisissa. Ensimmäisessä ottelussa hän voitti pistein italialaisen Damiano Lassandron, sen jälkeen Itä-Saksan olympiavoittajan Manfred Wolken tyrmäyksellä 2. erässä ja Länsi-Saksan Euroopan mestarin Günther Meierin tuomariäänin 3–2. Välierässä vastaan tuli Yhdysvaltain Jesse Valdez, jonka hän myös voitti tuomariäänin 3–2. Loppuottelussa oli vastassa kokenut Unkarin János Kajdi, jonka Correa voitti puhtaasti tuomariäänin 5–0. Vuonna 1974 nyrkkeilyssä aloitettiin MM-kisojen järjestäminen, ja ensimmäinen kisapaikka oli Havanna eli Correalle kotikenttä. Ensimmäisessä ottelussa hän tyrmäsi Nigerian Joe Alerchin ja sen jälkeen Suomen Kalevi Kosusen pisteillä, Guyanan Reginald Forden tyrmäyksellä 2. erässä ja Bulgarian Plamen Jankovin välierässä. Loppuottelussa Correa tyrmäsi tyrmäsi Clinton Jacksonin 3. erässä ja voitti maailmanmestaruuden. Vuoden 1975 aikana Correalla oli kansallista menestystä ja osallistui Meksiko Cityn Pan-Amerikan kisoihin. Tällä kertaa Yhdysvaltain Jackson voitti hänet välierässä, ja Correa sai turnauksessa pronssia. Emilio Correa oli Montrealin olympialaisissa ennakkosuosikki. Ensimmäisessä ottelussa Correa voitti Bulgarian Jankovin keskeytyksellä 2. erässä. Seuraavassa ottelussa Venezuelan Pedro Gamarro yllätti Correan voittamalla 3. erän keskeytyksellä. Näin Correa oli ulkona mitalikamppailuista. Tämän jälkeen hän jatkoi vielä urheilu-uraansa voittaen maansa mestaruuksia. Toukokuussa 1978 Correa oli mukana MM-kisoissa Belgradissa. Ensimmäisessä ottelussa hän tyrmäsi Nigerian Philip Hosloven. Seuraavassa ottelussa hän joutui taipumaan Länsi-Saksan Ernst Müllerille, ja näin Correan turnaus jäi tähän otteluun. Kaudella 1979 Correa otti vielä seitsemännen Kuuban mestaruutensa ennen uransa lopetusta. Emilio Correa jatkoi kilpailu-uransa jälkeen valmentajana Kuuban nyrkkeilyliiton palveluksessa. Hän valmensi omaa poikaansa Emilio Correa Bayeux'ta, joka saavutti olympiahopeaa vuoden 2008 Pekingin olympialaisissa. == Lähteet == Luokka:Kuubalaiset nyrkkeilijät Luokka:Nyrkkeilyvalmentajat Luokka:Kuubalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Henry Grünbaum

Henry Grünbaum (27. heinäkuuta 1911 Kööpenhamina – 5. tammikuuta 2006) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1966–1981 ja toimi Tanskan talousministerinä 1964–1965 sekä valtiovarainministerinä 1965–1968 ja 1971–1973. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Henry Grünbaum Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan valtiovarainministerit Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Tee Higgins

Tamaurice William ”Tee” Higgins (s. 18. tammikuuta 1999 Oak Ridge, Tennessee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Higgins edustaa NFL-joukkue Cincinnati Bengalsia. Bengals varasi Higginsin toisella kierroksella 33. varausvuorolla vuoden 2020 varaustilaisuudessa. https://www.pro-football- reference.com/players/H/HiggTe00.htm Heinäkuussa 2020 Higgins teki Bengalsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 8,6 miljoonan dollarin arvoisen tulokassopimuksen. https://eu.cincinnati.com/story/sports/nfl/bengals/2020/07/28/bengals-second- round-pick-wr-tee-higgins-signs-deal/5530602002/ Hän teki NFL-debyyttinsä kauden 2020 ensimmäisen peliviikon ottelussa Los Angeles Chargersia vastaan. https://www.pro-football-reference.com/boxscores/202009130cin.htm Kolmannen peliviikon ottelussa Philadelphia Eaglesia vastaan hän teki ensimmäisen touchdowninsa. https://www.pro-football- reference.com/boxscores/202009270phi.htm Higgins on pelannut 37 NFL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on ottanut 172 kiinniottoa, edennyt niillä 2 454 jaardia ja tehnyt 14 touchdownia. Higgins on pelannut neljä NFL:n pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on ottanut 18 kiinniottoa, edennyt niillä 309 jaardia ja tehnyt kaksi touchdownia. Tilastot päivitetty 7. marraskuuta 2022. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Länsiterminaali

Länsiterminaali voi tarkoittaa jompaakumpaa kahdesta Helsingissä sijaitsevasta laivaterminaalista: *Länsiterminaali 1, vanha Länsiterminaali *Länsiterminaali 2, uudempi Länsiterminaali
Enköpings-Posten

Enköpings-Posten on ruotsalainen vuonna 1880 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Enköping. Lehti ilmestyy kolmesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan kokoomuslainen ja kuuluu NTM-konserniin. Enköpingspostens redaktion.jpg|Lehden toimitus. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Ruotsalaiset sanomalehdet Luokka:Enköpingin kunta
Telex (yhtye)

Belgialaisen Telex-yhtyeen muodostivat Dan Lacksman, Michel Moers ja Marc Moulin (s. 1942), joka menehtyi vuonna 2008. Elektronisen popin pioneereihin kuulunut yhtye perustettiin Brysselissä vuonna 1978. Esikoisalbumin ”Looking for Saint-Tropez” läpimurtohitti oli ”Moskow diskow”. Telex toi osaltaan genreä valtavirtaan ja yksi osoitus siitä oli osallistuminen Eurovision laulukilpailuihin vuonna 1980 Belgian edustajana. He halusivat ravistella instituutiota ja pohtivat, että heidän kilpailukappaleensa ”Euro-vision” sijoittuu joko ensimmäiseksi tai viimeiseksi. He eivät voittaneet kilpailua, mutta jäivät kyllä osaltaan euroviisuhistoriaan. Kilpailukappale löytyy Telexin kakkosalbumilta ”Neurovision”. Vuoden 1981 kolmannella albumillaan ”Sex” Telex liittoutui toisen uskaliaan yhtyeen Sparksin kanssa. Sparksin Ron ja Russell Mael viihtyivät Brysselissä paljon kauemmin, kuin levyn tekemiseen olisi ollut tarvetta tutustuen synteettisen musiikin tekemisen ihanuuteen. Maelit myös kirjoittivat kaikki sanoitukset albumille. Vuonna 1988 julkaistun viidennen pitkäsoiton ”Looney tunes” jälkeen, kolmikko siirtyi tahoilleen erilaisiin projekteihin, kunnes vuonna 2006 ilmestyi albumi ”How do you dance?”. Marc Moulinin kuoltua vuonna 2008 Telex ilmoitti virallisesti lopettavansa. == Studioalbumit == Looking for Saint-Tropez (1979) Neuro-vision (1980) Sex (1981) Wonderful world (1984) Looney tunes (1988) How do you dance? (2006) == Lähteet == Luokka:Belgialaiset elektronisen musiikin yhtyeet
VR Sverige

VR Sverige AB on ruotsalainen rautatie-, raitiotie- ja linja- autoliikennöitsijä, joka syntyi 2022 VR-Yhtymän ostettua Arriva Sverigen. Yhtiöllä on noin 3 800 työntekijää. ==Liikenne== ===Raitioliikenne=== *Nockebybanan (Tukholma), joulukuuhun 2024 asti *Tvärbanan (Tukholma), joulukuuhun 2024 asti ===Rautatieliikenne=== *Pågatågen (Skåne) *Saltsjöbanan (Tukholma), joulukuuhun 2024 asti *Östgötapendeln (Itä-Götanmaa) *Tåg i Bergslagen (Taalainmaa, Gävleborgin lääni, Västmanland, Örebron lääni, Itä- Götanmaa) ===Linja-autoliikenne=== *Helsingborg *Kristianstad *Tukholma ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Virallinen sivusto Luokka:Ruotsalaiset liikenneyhtiöt Luokka:VR-Yhtymä
Princess Kaiulani

Princess Kaiulani on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, joka kertoo Havaijin kruununprinsessa Ka‘iulanin elämästä. Elokuvan on ohjannut Marc Forby, joka toimi myös yhdessä Robert Paynen kanssa käsikirjoittajana. == Juoni == Elokuva alkaa juhlatilaisuudella, jossa Ka‘iulani saa kunnian sytyttää Havaijin ensimmäiset sähkövalot ‘Iolanin palatsissa. Juhlallisuudet kuitenkin keskeytyvät, kun aseistautunut, pääsääntöisistä länsimaalaisista plantaasinomistajista koostuva, joukko vaatii kuningas Kalākauaa allekirjoittamaan uuden perustuslain. Ka‘iulani evakoidaan paikalta ja myöhemmin hän lähtee isänsä Archibald Cleghornin kanssa Havaijilta Isoon- Britanniaan. Ka‘iulanilla on vaikeuksia sopeutua uuteen kotimaahansa ja oppilaitokseen, jossa häntä kiusataan heti alusta alkaen taustansa takia. Tätä ei helpota se, että hän saa kuulla maailman toisella puolella, että Kalākaua on kuollut, hänen tätinsä Lili‘uokalani on nyt uusi hallitsija ja Ka‘iulani on nimetty kruununprinsessaksi. Ennen kuin Ka‘iulani kuitenkaan pääsee takaisin Havaijille, monarkia ehti kaatua amerikkalaisten tukemassa vallankaappauksessa. Ka‘iulani lähtee kiertämään Yhdysvaltoja kääntääkseen amerikkalaisten mielipiteen vallankaappausta vastaan. Hän tapaa mm. väistyvän presidentin, Grover Clevelandin, joka ilmaisee tukensa Ka‘iulanin mielipiteille, mutta varoittaa tätä seuraajastaan William McKinleysta, joka on osoittanut halukkuutensa liittää Havaiji osaksi Yhdysvaltoja. Ka‘iulanin palattua vallasta syösty kuningatar Lili‘uokalani kokee syyllisyyttä kuningaskuntansa menettämisestä ja sisarentyttärensä tulevaisuuden pilaamisesta. Yhdessä muun hoviväen kanssa naiset järjestävät protestin vallanvaihtoseremoniassa pukeutumalla hautajaisvaatteisiin. Tämän jälkeen Ka‘iulani omistautuu kampanjoimaan yleisen äänioikeuden puolesta, mikä herättää vastustusta vallankaappausta johtaneiden, ja nyt vallassa olevien, plantaasinomistajien keskuudessa, jotka näkevät havaijilaiset lähinnä sivistymättöminä villi-ihmisinä. == Rooleissa == Lähde: == Vastaanotto == Ka‘iulania näyttelevä Kilchner ei ole etniseltä taustaltaan havaijilainen, mikä herätti jonkin verran närää havaijilaisten keskuudessa. Myös elokuvan alkukohtaus ei pidä historiallisesti paikkaansa, koska pistinperustuslaki allekirjoitettiin vasta vuonna 1887. Tuotantoryhmä konsultoi kuitenkin havaijilaisen kulttuurin ja kielen asiantuntijoita. Elokuvan budjetti oli 9 miljoonaa dollaria, mutta se tuotti Yhdysvalloissa ainoastaan 186 995 dollaria. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2009 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Historialliset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Havaijin historia Luokka:Vuoden 2009 brittiläiset elokuvat
Sotakuukausipalkka

Sotakuukausipalkka on korvaus, jota valtio voi maksaa sotapalveluksessa olosta. Suomessa sotakuukausipalkkaa on maksettu talvi- ja jatkosodan aikana sotapalveluksessa olevien miesten perheille.Jatkosodan pikkujättiläinen 2005, 587 Palveluksessa oleville reserviläisille ja asevelvollisille maksettiin päivärahaa. Talvisodan aikana ennen helmikuuta 1940 perheille maksettiin sotilasavustusta. Puolustusministeriö antoi päätöksen sotakuukausipalkan maksamisesta 14. helmikuuta 1940.Kekkonen 1940 Sekä sotakuukausipalkka että päiväraha olivat sidoksissa sotilasarvoon.Nainen sodassa 1995, 444 Sotakuukausipalkkaa täydennettiin lisäyksellä sekä huoltorahalla. Kunnissa asiaa hoitivat erityiset sotakuukausipalkkalautakunnat. Palkan maksu hoidettiin postisiirrolla, joka oli otettu käyttöön vuonna 1939. Sotakuukausipalkkaa sivuavia kysymyksiä liittyi myös suomalaisissa kauppalaivoissa palveleviin merimiehiin: Huhtikuun alusta 1942 lähtien heille voitiin maksaa peruspalkkansa lisäksi viidesosa sotakuukausipalkasta sen maan valuutassa, jonka satamassa alus oli palkkapäivänä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa annettiin kolme viikkoa sodanjulistuksen jälkeen, 25. syyskuuta 1939, sotilaiden omaisten avustamisesta Service Dependants′ Allowance -säädös, joka myötäili aiempia Marriage Allowance -säädöksiä.Watts 2018 Yhdysvalloissa avustusta sotivien miesten perheille alettiin suunnitella Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen. Presidentti vahvisti Servicemen's Dependents Allowance Act -lain 23. kesäkuuta 1942 ja avustuksia suunniteltiin ensin maksettavan marraskuun 1942 alusta, mutta lainmuutoksella maksatusta aikaistettiin syyskuun alkuun 1942.Grossman 1943, 217 ==Lähteet== * * * * * * * ===Viitteet=== Luokka:Sosiaaliturva Luokka:Sodankäynti
Uuden toivon seurakunnat

Uuden toivon seurakunnat -kirkkokunta on uskonnollinen yhdyskunta, jonka toiminta perustuu Raamattuun. Yhdyskunnan kristillisen uskon perusta on ilmaistu Apostolisessa, Nikaian ja Athanasioksen uskontunnustuksissa. Yhdyskunnan tarkoitus on järjestää ja tukea Raamattuun perustuvaa kristillisen uskon tunnustamiseen ja harjoittamiseen liittyvää yksilöllistä, yhteisöllistä ja julkista toimintaa. Yhdyskunnan tarkoitukseen liittyvä keskeinen hengellinen tehtävä on toteuttaa Jeesuksen Kristuksen antamaa lähetyskäskyä mennä ja tehdä kaikki kansat Jeesuksen Kristuksen opetuslapsiksi kastamalla heitä Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen ja opettamalla heitä pitämään kaikki, mitä Hän on käskenyt pitää. Tarkoituksensa toteuttamiseksi yhdyskunta ja siihen kuuluvat itsenäiset paikallisseurakunnat järjestävät Suomessa ja ulkomailla jumalanpalveluksia, opetus-, julistus- ja muita tilaisuuksia sekä seurakunnallisia toimituksia, kuten avioliittoon vihkiminen, hautaus ja ehtoollinen. Yhdyskunta tukee, rohkaisee ja auttaa sen paikallisseurakuntia toteuttamaan kunkin näyn mukaista toimintaa ja rakentamaan avointa ja kunnioittavaa yhteyttä toistensa välille. Paikallisseurakuntien tehtävänä on toteuttaa käytännössä kirkkokunnan hengellistä tehtävää ja tarkoitusta kukin oman paikallisen kutsunsa ja näkynsä mukaan. Jokaisella paikallisseurakunnalla on oma paikkansa Kristus-ruumiissa, siksi jokaisella paikallisseurakunnalla on omat yksilölliset piirteensä. == Historia == Nokialla evankelis-luterilaisessa kirkossa syntyi vuonna 1991 karismaattinen Nokian herätys -niminen liike, joka irtaantui evankelis-luterilaisesta kirkosta vuonna 2008. Samanaikaisesti perustettiin kirkkokunta Nokia Missio Church. Kirkkokunta järjestäytyi uudelleen vuonna 2012, jolloin sen uudeksi nimeksi otettiin Uuden toivon seurakunnat (UTS). == Talous == Uuden toivon seurakunnat on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta rekisteröityjen uskonnollisten yhdyskuntien toimintaan yhteensä noin 12 000 euroa. Keskimääräinen vuosittainen tuki on ollut noin 1 800 euroa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kolme vanhan kirkon uskontunnustusta * Missio Church Jyväskylä (2011) * Toivon Portti seurakunta, Tampere (2012) * New Hope Mission Church Hämeenlinna (2013) Luokka:Suomen evankelikaaliset seurakunnat Luokka:Suomen uuskarismaattiset seurakunnat
Risten

Risten on naisen etunimi. Se on saamelainen nimi, joka pohjautuu Kristinan ja Kristinen ikivanhaan pohjoismaiseen lyhentymään Kristin. == Nimi Suomessa == Vuosina 1990–2002 Risten oli Suomessa suosituin saamenkielisille tytöille annettu omakielinen etunimi. Se ei sisällä suomelle vieraita kirjaimia, joten se on voitu merkitä väestötietojärjestelmään. Väestörekisterikeskus otti kaikki saamen kielen kirjaimet käyttöön vasta syksyllä 1999.Nuorgam, Ánne: Saamenkielisten nimistä. – Yliopiston nimipäiväalmanakka 2005, s. 76–77. PDF Helsinki: Helsingin yliopisto, 2004. Huhtikuuhun 2023 mennessä Risten-nimisiä naisia on tilastoitu yhteensä noin 20–30. Oulun yliopiston professorin Pekka Sammallahden laatimassa pohjoissaamelaisessa nimipäiväkalenterissa Ristenin nimipäivä on 24. heinäkuuta. == Tunnettuja Ristenejä == * Risten Sokki (s. 1954), saamelainen kirjailija == Lähteet == Luokka:Etunimet
Metalliseppä

Metalliseppä (Selatosomus aeneus) on Suomessa yleinen kovakuoriainen. Se voi hohtaa sinisenä, vihreänä tai kuparinvärisenä. Lajin etuselkä on hieno- ja tiheäpisteinen ja peitinsiivet pitkittäisharjuiset. Metallisepän jalat ovat punaruskeat. Metalliseppä viihtyy aurinkoisilla ja kuivilla paikoilla ja sitä voi tavata alku- ja keskikesällä. Laji on melko kookas kovakuoriainen ollen kooltaan aikuisena 10–16 mm. Metalliseppiä esiintyy Suomessa lähes koko maassa aivan pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta.Laji.fi: Metalliseppä (Selatosomus aeneus) Laajemmin lajia esiintyy lähinnä Euroopan alueella.Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Selatosomus aeneus == Toukkavaihe == Toukka on matomainen ja nahkean kovapintainen. Se voi vioittaa viljelykasvien juuria ja perunoita. == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * Ötökkätieto: Metalliseppä (Selatosomus aeneus) * iNaturalist: Metalliseppä (Selatosomus aeneus) * UniProt: Taxonomy - Selatosomus aeneus Luokka:Sepät
Superelinkelpoinen planeetta

Superelinkelpoinen planeetta on hypoteettinen eksoplaneetta, jonka olosuhteet soveltuvat elämän syntymiselle ja kehittymiselle paremmin kuin oman planeettamme. Viime vuosina monet asiantuntijat ovat kritisoineet ihmiskeskeisiä kriteerejä maan ulkopuolisen elämän etsinnässä. Lisäksi osa astrobiologeista on katsonut, että on olemassa useita kohtia, joissa Maa ei edusta parhainta planeettojen elinkelpoisuutta, kuten tähden tyyppi, jota se kiertää, kokonaispinta-ala, valtamerten peittämä osuus (ja niiden keskisyvyys), magneettikenttä, mannerlaatat, pintalämpötila jne. Niinpä maailmankaikkeudessa voi olla eksoplaneettoja, jotka tarjoavat paremmat mahdollisuudet elämälle ja mahdollistavat elämän helpomman syntymisen ja pidemmän keston. Astrofyysikot René Heller ja John Armstrong julkaisivat Astrobiology-lehdessä laajan raportin Superhabitable Worlds (Superelinkelpoiset maailmat), jossa he tiivistivät ja analysoivat suurimman osan viime vuosina aiheesta tehdyistä tutkimuksista. == Yleispiirteitä == Heller ja Armstrong ehdottivat, että tarvitaan joukko perusominaisuuksia, jotta eksoplaneetta tai eksokuu voidaan luokitella superelinkelpoiseksiHeller, René & Armstrong, John (2014), s. 50Heller, René & Armstrong, John (2014), s. 59. Koon osalta vaaditaan, että eksoplaneetta on noin 2 Maan massainen, ja 1,3 Maan säde on optimaalinen koko laattatektoniikalle.Heller, René & Armstrong, John (2014), s. 55 Lisäksi sillä olisi suurempi vetovoima, joka lisäisi kaasujen pysymistä planeetan muodostumisen aikana. Siksi on todennäköistä, että sillä olisi tiheämpi ilmakehä, joka tarjoaisi suuremman happi- ja kasvihuonekaasupitoisuuden. Tämä taas vuorostaan nostaisi keskilämpötilaa kasvien elämän kannalta optimaaliseksi noin 25 °C:een.Heller, René & Armstrong, John (2014), s. 55–68 Tiheämpi ilmakehä voisi myös vaikuttaa maanpinnan kohoumaan, jolloin siitä tulisi maapinta-alaltaan laajempi ja valtamerialtaiden koko pienenisi, mikä parantaisi merieläinten moninaisuutta matalissa vesissä.Heller, René & Armstrong, John (2014), s. 54–56 == Kirjallisuutta == * == Katso myös == * Elinkelpoinen planeetta == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Astrobiologia