EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Margaret Smith Court

Margaret Smith Court (usein Margaret Court tai Maggie Court, s. 16. heinäkuuta 1942 Albury, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen uransa lopettanut tennispelaaja. Hän on yksi kaikkien aikojen parhaita ja ylivoimaisimpia tennispelaajia naisten tenniksen historiassa. Hän on voittanut ennätykselliset 62 tenniksen grand slam -turnausta vuosina 1960–1975. Niistä 24 on kaksinpelistä, mikä on myös ennätys. Hän voitti 19 naisten nelinpelin grand slam -turnausta ja 19 sekanelinpelin grand slam -turnausta. Vuonna 1970 hänestä tuli toinen nainen, joka on ikinä päässyt grand slamiin eli voittanut kaikki grand slam -turnaukset samana vuonna. Samaan ovat pystyneet vain Maureen Connolly vuonna 1953 ja Steffi Graf vuonna 1988. == Ura ja elämä == Court syntyi nimellä Smithien nelilapsiseen perheeseen, jonka nuorin hän oli. Hänen vanhempansa ovat Lawrence Smith ja Catherine Smith. Hän aloitti tenniksen pelaamisen kahdeksanvuotiaana. 17-vuotiaana hän voitti ensimmäisen grand slam -turnauksensa Australian avoimissa mestaruuskilpailuissa. Vuoden 1966 Wimbledonin jälkeen hän päätti lopettaa tennisuransa. Seuraava vuonna 1967 hän meni naimisiin Barry Courtin kanssa ja otti sukunimekseen Courtin. Hän palasi vuonna 1968 tenniskentille ja voitti vuonna 1970 kaikki grand slam -turnaukset. Vuonna 1971 hän hävisi Wimbledonissa loppuottelussa Evonne Goolagongille. Hänen ensimmäisen lapsensa Daniel syntyi maaliskuussa 1972. Hän lopetti kyseisenä vuonna, mutta palasi vielä samana vuonna US Openin pelaamaan. Vuonna 1974 hän sai toisen lapsensa Marikan. Hän alkoi taas pelata, mutta lopetti lopullisesti vuonna 1977, jolloin hän odotti kolmatta lastaan. Pariskunta sai neljä lasta. Court on voittanut kahdesti kaikki grand slamit eli kaikkiaan 12 turnausta (kaksinpelissä, nelinpelissä ja sekanelinpelissä ja ony ksi kolmesta tennispelaajasta Martina Navrátilován ja Doris Hartin lisäksi, joka on siinä onnistunut. Hän on ainoa pelaaja, joka on pystynyt kyseiseen suoritukseen kahdesti. Vuonna 1979 Court valittiin tenniksen Hall of Fameen. Tammikuussa 2003 Melbourne Parkin yksi tenniskentistä nimettiin hänen mukaansa Margaret Courtin areenaksi. Nykyään hän asuu Perthissä Länsi- Australiassa ja toimii pappina perustamassaan helluntailaisessa Victory Life Centre -kirkossa.. Court on tullut tunnetuksi äärikonservatiivisista poliittisista mielipiteistään. Hän on puhunut julkisesti muun muassa Etelä- Afrikan apartheid-järjestelmän puolesta sekä vastustanut aktiivisesti seksuaalivähemmistöjen oikeuksia. Useat entiset ja nykyiset huippupelaajat ovat vaatineet hänen mukaansa nimetyn tennisareenan uudelleennimeämistä. Courtin toiminnan ovat tuominneet muun muassa Navrátilová, Billie Jean King, Rennae Stubbs ja Andy Murray. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Australialaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pellon rautatieasema

Pellon rautatieasema (Pello, ) on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkolla rataosalla . Se sijaitsee Pellon kunnan keskustaajamassa, noin 121 kilometriä pohjoiseen Tornion rautatieasemalta ja noin 62 kilometriä etelään Kolarin rautatieasemalta. == Historia == Pello avattiin liikenteelle 3. tammikuuta 1964, kun rataosuus Kaulinrannan rautatieasemalta Pelloon valmistui. Seuraavana vuonna valmistui rataosuus Pellosta Sieppijärven rautatieasemalle. Henkilöliikenne rataosalla lakkautettiin 1. joulukuuta 1966, mutta henkilöliikenne alkoi uudelleen, kun yöjunaliikenne Kolariin aloitettiin vuonna 1985. Vuonna 1972 Pelloon rakennettiin elementtirakenteinen asemarakennus. Marraskuussa 2022 Pelloon valmistui raakapuuterminaali. == Liikenne == Pellon rautatieasemalla on sekä henkilö- että tavaraliikennettä. Liikennepaikka on rataosan ainoa liikennepaikka, jossa junien kohtaaminen on mahdollista. Liikenteenohjaus hoidetaan kaukokäytöllä Oulussa sijaitsevasta liikenteenohjauskeskuksesta käsin. Pellossa on yksi laituriraide, noin 760 metriä pitkä sivuraide ja kaksi pistoraidetta. Pellossa pysähtyvät rataosalla kulkevat yöjunat. Vuonna 2019 asemaa käytti noin 2 800 matkustajaa. == Lähteet == Rautatieasema Luokka:Pellon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Lapin henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat
Juha Häyhä

Juha Tapio Häyhä (s. 20. huhtikuuta 1956 Jyväskylän maalaiskunta)Kuka kukin on 2007, Otava 2006 on suomalainen oikeustieteilijä ja entinen korkeimman oikeuden jäsen. == Ura == Häyhä valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1979, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1988 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1996. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1983 toimittuaan notaarina Porvoon tuomiokunnassa. Häyhä työskenteli tutkijana sekä Helsingin yliopistossa että Suomen Akatemiassa vuosina 1983–2000. Hänen tutkimustoimintansa painottui sopimus-, vahingonkorvaus- ja vakuutusoikeuteen. Hän toimi Oikeus- ja yhteiskuntatieteellisen yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 2000–2002. Häyhä toimi kuluttajavalituslautakunnan jaoston puheenjohtajana vuosina 1987–2001 sekä markkinatuomioistuimen varajäsenenä vuosina 1994–1998 ja jäsenenä vuosina 1998–2001. Häyhä nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi 1. lokakuuta 2001. Hän on myös toiminut useissa lainsäädäntötoimikunnissa. Häyhä jäi eläkkeelle vuonna 2024. == Julkaisuja == * * * ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Korkeimman oikeuden jäsenet Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tårta på tårta

Tårta på tårta on helsinkiläisen Sydän, sydän -yhtyeen EP-levy, joka julkaistiin 5. marraskuuta 2005 levymerkillä Pyramid. Levyn toinen kappale & Ruokaa on uusi versio alun perin Kännykkä -albumilla julkaistusta kappaleesta. == Kappaleet == # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio == Lähteet == Luokka:Vuoden 2005 EP:t Luokka:Sydän, sydän -yhtyeen albumit
Sieppijärven rautatieasema

Sieppijärven rautatieasema () on liikennepaikka Suomen rataverkolla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee Kolarin kunnan Sieppijärven kylän länsipuolella, noin 162 kilometriä pohjoiseen Tornion rautatieasemalta ja noin 21 kilometriä etelään Kolarin rautatieasemalta. Sieppijärven kylälle on matkaa noin viisi kilometriä. Rautatien rakennuksia lukuun ottamatta asema-alueen pihapiiriin ei kuulu muita rakennuksia. Liikennepaikka on jo Pellon–Kolarin radan rakennusvaiheessa vuosina 1964–1965 rakennettu syrjään kylältä ja valtatieltä 21. Rata Pellosta Sieppijärvelle avattiin liikenteelle 1. joulukuuta 1965 ja jatko Sieppijärveltä Kolariin 1. joulukuuta 1966. Nykyisin Sieppijärven liikennepaikka toimii välisuojastuspaikkana. Liikennepaikalla on yksi sivuraide, jota käytetään ainoastaan raakapuun kuormaamiseen. Liikennepaikalla ei ole mahdollista järjestää junien kohtaamisia ilman erityistoimenpiteitä, sillä siellä ei ole sähkökääntöisiä vaihteita. Liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan kaukokäytöllä Oulussa sijaitsevasta liikenteenohjauskeskuksesta käsin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Vaunut.org: Kuvia Sieppijärven rautatieasemalta Luokka:Kolarin rautatieliikennepaikat
Rod Marinelli

Rod Marinelli (s. 13. heinäkuuta 1949 Rosemead, Kalifornian osavaltio) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja, joka valmentaa tällä hetkellä NFL-joukkue Chicago Bearsin organisaatiossa puolustuksen linjaa. Marinellin valmennusura alkoi vuonna 1973 Rosemeadin (Kalifornia) high schoolin joukkueen apulaisvalmentaja. Kaksi vuotta Rosemeadissa valmentanut Marinelli valmensi vuosien 1976–1982 välillä Utahin yliopistossa, josta siirtyi Kalifornian yliopistoon yhdeksäksi vuodeksi. Sen jälkeen hän on valmentanut vielä Arizonan ja University of Southern Californian yliopistoissa. Vuonna 1996 Marinelli siirtyi NFL-joukkue Tampa Bay Buccaneersiin, jossa toimi puolustuslinjan valmentajana kuuden kauden ajan. 18\. tammikuuta 2006 Marinelli nimettiin Detroit Lionsin päävalmentajaksi. Kauden 2008 jälkeen, Detroitin hävittyä kaikki ottelunsa, Marinelli sai potkut. Marinelli, Rod Marinelli, Rod Marinelli, Rod
Mandrilli

Mandrilli (Mandrillus sphinx) on paviaanien ja drillin sukuinen, Afrikan Kamerunin ja Gabonin metsissä elävä häntäapinalaji. Sen ruumis on 55–95 cm:n pituinen ja häntä pieni, vain 7–10 cm:n pituinen. Koirasmandrilli on suuri ja raskasrakenteinen ja sillä on pitkä ja uurteinen kuono, jossa on useita värisävyjä. Naaraat ovat paljon pienempiä ja niillä on naamassaan vähemmän uurteita ja värisävyjä. == Laumaeläminen == Mandrillit nukkuvat puissa, mutta elävät maassa liikkuen 20–50 yksilön ryhmissä, joita johtaa yksi tai useampia vanhoja uroksia. == Ravinto == Ne syövät hedelmiä, pähkinöitä, lehtiä, hyönteisiä ja pieniä selkärangattomia ja selkärankaisia eläimiä. == Lisääntyminen == Mandrillinaaras synnyttää mihin aikaan vuodesta tahansa, useimmin kuitenkin joulu–helmikuussa. Naaras synnyttää yhden poikasen 7 ja puolen kuukauden kantoajan jälkeen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ARKive - kuvia ja elokuvapätkiä mandrillista Luokka:Marakattiapinat Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Moottoritorpedovene Tarmo

Moottoritorpedovene Tarmo (T 1) oli Suomen merivoimien Taisto-luokan moottoritorpedovene. == Valmistus == Insinööri Jarl Lindblom italialaisten esikuvien mukaan suunnittelema alus tilattiin 1943 Turun Veneveistämöltä. == Palvelus == Vene suojasi 21. kesäkuuta 1944 sisaraluksensa Tuulen kanssa maa- ammuntaa Pulliniemen pohjoispuolella suorittavaa aputykkivene Vienaa. Osaston paluumatkalla hyökkäsivät Neuvostoliiton ilmavoimien Iljushin Il-2 -maataistelukoneet sitä vastaan. Tarmoon osui kymmenisen ammusta, jotka tuhosivat muun muassa aluksen ohjaamon. Samoin alukseen osui pommi tuhoten konehuoneen sekä sytyttäen tulipalon, konealiupseeri kaatui ja kolme miestä haavoittui. Hyökkäyksessä vaurioitunut Tuuli pelasti hengissä olevat hieman ennen aluksen tuhoavaa polttoainetankin räjähdystä.Leijonalippu merellä 1983, 81Taisto-luokan moottoritorpedoveneet 2011, 161 ==Lähteet== * * * * * === Viitteet === Luokka:Taisto-luokan moottoritorpedoveneet
Virtahevot

Virtahevot (Hippopotamidae) on sorkkaeläinten lahkoon kuuluva nisäkäsheimo. Aiemmin virtahevot luettiin sikaeläimiin, mutta nykyisen, geenitutkimuksiin perustuvan käsityksen mukaan niiden lähimpiä eläviä sukulaisia ovat valaat. Virtahepoja on elänyt ainakin mioseenikaudelta lähtien. Virtahepoja tavataan nykyisin vain Afrikassa. Elossa olevia lajeja on kaksi, kääpiövirtahepo ja varsinainen virtahepo. Eläintieteilivät luokittelevat kummankin virtahepolajin omaan sukuunsa. Molemmat lajit ovat vedessä viihtyviä kasvinsyöjiä, jotka ruokailevat öisin maalla. == Koko ja ulkonäkö == Nykyiset virtahepolajit poikkeavat selvästi kooltaan. Tavallinen virtahepo voi painaa jopa 4 600 kiloa. Kääpiövirtahepo painaa korkeintaan 270 kiloa ja on suunnilleen muutaman kuukauden ikäisen virtahevonpoikasen kokoinen. Kummallakin lajille on ominaista tynnyrimäinen, vankka ruumis sekä kömpelö rakenne, paksu nahka, suuri pää ja leveä, suurikitainen suu. Jalat ovat pölkkymäiset ja melko lyhyet. Virtahepojen neljää varvasta yhdistää räpylä. Iho on lähes karvaton. Vain hännänpäässä, korvissa, huulissa ja sieraimissa on karvoitusta. Molempien lajien ihossa on punertavaa limaa erittäviä rauhasia. Kun lima kuivuu, niin ihon pintaan muodostuu lakkamainen suojakerros veden haihtumista vähentämään. Ihon alla on paksu rasvakerros. Hampaisto poikkeaa täysin muista sorkkaeläimistä. Virtahevoilla on kussakin leuanpuoliskossa kaksi etuhammasta, yksi iso kulmahammas, neljä väli- ja kolme poskihammasta, alaetuhampaita on tavallisella virtahevolla neljä kääpiövirtahevolla vain kaksi. Sekä etu- että kulmahampaat ovat avojuuriset ja kasvavat jatkuvasti. Suuri maha on kolmiosainen. Kasvinsyöjäeläimille tyypillinen umpisuoli puuttuu, mutta suolikanava on pitkä. Virtahevot eivät märehdi ruokaansa. Urokset ovat naaraita suurempia. Naaraalla on vatsassa kaksi nisää. Naaras synnyttää kerralla yleensä vain yhden poikasen. == Lähteet == * * ===Viitteet=== *
Panamansaimiri

Panamansaimiri (Saimiri oerstedii) on vaarantunut apinalaji. Sitä esiintyy Costa Ricassa ja Panamassa. 1970-luvulla panamansaimireita oli 200 000, mutta nykyään niitä elää vain 5 000 yksilöä. Kanta on harventunut hakkuiden, metsästyksen ja lemmikkikaupan myötä. == Koko ja ulkonäkö == Panamansaimiri on noin 30 cm pitkä ja painaa kilon tai vähän alle. == Levinneisyys == Panamansaimiria tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Panamassa sitä tavataan Tyynenmeren puoleisella rannikolla pohjoisessa kärjessä lähellä Costa Rican rajaa. Costa Ricassa sitä tavataan Tyynenmeren puoleisella rannikolla Costa Rican etelä- ja keskiosassa. == Elintavat == Panamansaimirit ovat aktiivisia päiväsaikaan. Ne kiipeilevät puissa, mutta toisin kuin muut pienet apinat, ne eivät käytä häntäänsä kiipeilyn apuvälineenä. Ne elävät suurissa, jopa satojen yksilöiden laumoissa joissa on molemia sukupuolia. == Ravinto == Panamansaimirit ovat kaikkiruokaisia. Ne syövät pääasiassa hedelmiä ja hyönteisiä, lisäravintona myös pähkinöitä, versoja, munia ja pieniä selkärankaisia. == Lähteet == Luokka:Kierteishäntäapinat Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Moottoritorpedovene Taisto

Moottoritorpedovene Taisto (T 2) oli Suomen merivoimien Taisto-luokan moottoritorpedovene. == Valmistus == Insinööri Jarl Lindblomin suunnittelema italialaisten esikuvien mukainen alus rakennettiin Turun Veneveistämöllä vuonna 1943. Lindblom suunnitteli alustyypin pohjarakenteen osin uudelleen merikelpoisuuden parantamiseksi nopeuden kärsimättä, ja tulos ylittikin odotukset. Laivat puuta, miehet rautaa, s. 17 == Palvelus == Vene siirrettiin 6. syyskuuta 1943 1. moottoritorpedovenelaivueen mukana Koivistolle valmiusasemiin ja samana iltana se lähti laivueen mukana hyökkäykseen Neuvostoliiton laivaston saattuetta vastaan. Hyökkäyksen aikana Taisto upotti Tuulen kanssa proomun hinaajineen.Auvinen, Visa s. 81 Vene sai 20. elokuuta vastaisena yönä Tuiskun kanssa 2-3 osumaa proomuihin ja hinaajiin. Taisto 2 poistettiin palveluksesta 13. joulukuuta 1962. ==Lähteet== * * * * === Viitteet === Luokka:Taisto-luokan moottoritorpedoveneet Luokka:Suomen museolaivat
Harry Schell

Harry Lawrence O'Reilly Schell (29. kesäkuuta 1921 Pariisi, Ranska – 13. toukokuuta 1960 Silverstone, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) oli yhdysvaltalainen kilpa-autoilija. Schellin vanhemmat olivat myös kilpa- autoilussa voittaineita: Laury Schell ja Lucy O'Reilly. Formula 1 -sarjassa Schell ajoi kausilla 1950–1960 ja saavutti yhteensä kaksi palkintosijoitusta (Pescaran Grand Prix 1957 ja Hollannin Grand Prix 1958) ja 32 MM-pistettä. Schell kuoli Silverstone Circuit -radalla ajetulla BRDC International Trophy -kilpailun harjoituksissa vuonna 1960. Kilpailu ei kuulunut Formula ykkösten MM-sarjaan. Toiseen maailmansotaan Schell osallistui muun muassa Suomen ilmavoimien konekivääriampujana. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Grand Prix -kuljettajat Luokka:Moottoriurheilussa surmansa saaneet kuljettajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Moottoritorpedovene Tuima

Tuima (T 4) oli Suomen merivoimien Taisto-luokan moottoritorpedovene. == Valmistus == Vene rakennettiin Turun Veneveistämöllä 1943 ja sen suunnitteli italialaisten esikuvien mukaan insinööri Jarl Lindblom, joka suunnitteli alustyypin pohjarakenteen osin uudelleen merikelpoisuuden parantamiseksi nopeuden kärsimättä, ja tulos ylittikin odotukset.Laivat puuta, miehet rautaa, s. 17 == Palvelus == Vene oli jatkosodassa pääasiassa laivueen komentajan, Mannerheim-ristin ritarin kapteeniluutnantti (myöh. vara-amiraali) Jouko Pirhosen komentoveneenä. Alus oli veneistä ainoa, johon ehdittiin ennen sodan loppua saada torpedoputket siihen asti käytettyjen heittimien tilalle. Alus muutettiin vuonna 1945 Pariisin rauhansopimuksen mukaisesti moottoritykkiveneeksi ja sellaisena se palveli, kunnes se poistettiin palveluksesta 1. helmikuuta 1964 ja myytiin. Partiopoikalippukunta Turun Sinikotkat ry:n omistamana vene oli Neptunuksena meripartiolaisten koulutuskäytössä vuoteen 1980Sinikotkat - Neptunut. ==Lähteet== * * * * * === Viitteet === Luokka:Taisto-luokan moottoritorpedoveneet
Moottoritorpedovene Tuisku

Tuisku (T 5) oli Suomen merivoimien Taisto-luokan moottoritorpedovene. == Valmistus == Alus rakennettiin Turun Veneveistämöllä 1943. Sen suunnitteli italialaisten esikuvien mukaan insinööri Jarl Lindblom, joka suunnitteli alustyypin pohjarakenteen osin uudelleen merikelpoisuuden parantamiseksi nopeuden kärsimättä, ja tulos ylittikin odotukset. Laivat puuta, miehet rautaa, s. 17 == Palvelus == Vene osallistui 6. syyskuuta 1943 taisteluun Neuvostoliiton laivaston saattuetta vastaan vaurioituen taistelukyvyttömäksi, mutta alus upotti 20. elokuuta vastaisena yönä proomun.Auvinen, Visa s. 81 Vene osallistui 15. syyskuuta 1944 Suursaaren taisteluun upottaen pienen Saksan laivaston raivaajan sekä hinaajan. ==Lähteet== * * * * * === Viitteet === Luokka:Taisto-luokan moottoritorpedoveneet
Moottoritorpedovene Tuuli

Tuuli (T 6) oli Suomen merivoimien Taisto-luokan moottoritorpedovene. == Valmistus== Alus rakennettiin Turun Veneveistämöllä 1943 ja sen suunnitteli italialaisten esikuvien mukaan insinööri Jarl Lindblom, joka suunnitteli alustyypin pohjarakenteen osin uudelleen merikelpoisuuden parantamiseksi nopeuden kärsimättä, ja tulos ylittikin odotukset. Laivat puuta, miehet rautaa, s. 17 == Palvelus == Pian palvelukseenoton jälkeen alus siirrettiin 6. syyskuuta 1943 Koivistolle 1. moottoritorpedovenelaivueen mukana. Samana iltana saatiin tieto Seivästön eteläpuolella matkaavasta Neuvostoliiton laivaston saattueesta, johon kuului hinaajia, proomuja sekä yli kymmenen sota- alusta. Ennen saattuetta laivue kohtasi vartioveneitä joutuen tulitaisteluun, jonka päätyttyä se palasi Koivistolle. Tuuli, Taisto ja Jyske lähtivät uuteen yritykseen, jolloin upotettiin hinaaja proomuineen. Alukset palasivat Koivistolle 7. syyskuuta kello 05.15.Leijonalippu merellä 1983, 81 Alus osallistui 15. syyskuuta 1944 Suursaaren taisteluun, jolloin se osui Saksan laivaston M-luokan miinanraivaajaan. Aluksessa kokeiltiin 1970-luvulla vesisuihkupropulsiota suunniteltaessa lopulta prototyyppiasteelle jäänyttä uutta KNV-luokkaa (Kevyt nopea vartiovene). Leijonalippu merellä 1983, 82 ==Lähteet== * * * * * === Viitteet === Luokka:Taisto-luokan moottoritorpedoveneet
Euroopan tilintarkastustuomioistuin

Euroopan tilintarkastustuomioistuin (ETTLyhenneluettelo, Kotus, engl. European Court of Auditors, ECA) on vuonna 1975 perustettu toimielin, joka toimii Euroopan unionin varainkäytön ulkoisena tarkastajana. Nimestään huolimatta kysymyksessä ei ole tuomioistuin. Tilintarkastustuomioistuin tarkastaa Euroopan unionin tulot ja menot ja pyrkii tarkastustyönsä avulla parantamaan varainhoidon laatua. Tilintarkastustuomioistuin toimii Luxemburgissa. Tilintarkastustuomioistuimen tehtävänä on *tarkastaa itsenäisesti Euroopan unionin varojen keruuta ja niiden käyttöä sekä arvioida tarkastuksen perusteella kuinka Euroopan unionin toimielimet toteuttavat näitä tehtäviä, *tarkastaa kirjanpidon ja varojen hoidon asianmukaisuus *julkistaa tutkimuksistaan vuosikertomus, erityisvuosikertomuksia eri EU:n toimielimistä sekä lausuntoja erityistarkastuksista. *Tilintarkastustuomioistuimella on varsinaisen valvontatoimen ohella myös varainkäytön valvonnan kehittämistehtävä. Tilintarkastustuomioistuimessa on 27 jäsentä, yksi jokaisesta EU:n jäsenmaasta. He valitsevat joukostaan presidentin kolmivuotiskaudelle, joka on mahdollista uusia. Nykyinen puheenjohtaja on saksalainen Klaus-Heiner Lehne, joka valittiin tehtävään 13. syyskuuta 2016. Hän on tuomioistuimen yhdestoista presidentti. Hänen edeltäjänsä oli portugalilainen Vítor Manuel da Silva Caldeira, joka oli presidenttinä kolme kautta vuodesta 2008 alkaen. Suomen edustajana tilintarkastustuomioistuimessa toimii Hannu Takkula. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Euroopan tilintarkastustuomioistuimen kotisivu Luokka:Euroopan unionin instituutiot Luokka:Kansainvälinen talous
Moottoritorpedovene Taisto 7

Taisto 7 (T 7) oli Suomen merivoimien Taisto-luokan moottoritorpedovene. == Valmistus == Alus tilattiin 1947 Turun Veneveistämöltä. Sen suunnitteli italialaisten esikuvien mukaan insinööri Jarl Lindblom, joka suunnitteli alustyypin pohjarakenteen osin uudelleen merikelpoisuuden parantamiseksi nopeuden kärsimättä. Tulos ylittikin odotukset.Laivat puuta, miehet rautaa, s. 17 == Palvelus == Alus poistettiin käytöstä 27. tammikuuta 1965.Auvinen, Visa s. 82 ==Lähteet== * * * * * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * Lisätietoja historiasta ja veneestä Luokka:Taisto-luokan moottoritorpedoveneet
Moottoritorpedovene Taisto 8

Taisto 8 (T 8) oli Suomen merivoimien Taisto-luokan moottoritykkivene. == Suunnittelu == Alus rakennettiin Turun Veneveistämöllä 1946. Sen suunnitteli italialaisten esikuvien mukaan insinööri Jarl Lindblom, joka suunnitteli alustyypin pohjarakenteen osin uudelleen merikelpoisuuden parantamiseksi nopeuden kärsimättä. Tulos ylittikin odotukset.Laivat puuta, miehet rautaa, s. 17 == Palvelus == Vene muutettiin moottoritykkiveneeksi Pariisin rauhansopimuksen mukaisesti. Muutoksen seurauksena aluksen torpedoputket jätettiin asentamatta ja sen sijaan se aseistettiin 40 millimetrin tykillä ja kahdella 13 millimetrin konekiväärillä. Alus poistettiin palveluksesta 27. tammikuuta 1965Auvinen, Visa s. 82. ==Lähteet== * * * * * === Viitteet === Luokka:Taisto-luokan moottoritorpedoveneet
Jimmy Greaves

James Peter 'Jimmy' Greaves (20. helmikuuta 1940 Lontoo, Englanti – 19. syyskuuta 2021) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Greaves aloitti uransa Chelseassa vuonna 1957. Neljän Chelsea-kauden aikana Greaves voitti maalikuninkuuden kahdesti (vuosina 1959 ja 1961), ja hänen kaudella 1960-61 tekemänsä 41 liigamaalia on edelleen seuran ennätys. Vuonna 1960 Greavesista tuli Englannin jalkapallohistorian nuorin sadan maalin tekijä – ollen 20 vuoden ja 290 vuorokauden ikäinen. Vuonna 1961 Greaves piipahti pelaamassa 12 ottelua Italian Serie A:ssa AC Milanin joukkueessa, ennen kuin siirtyi Tottenhamiin 99 999 punnalla. Tottenhamissa Greaves pelasi vuosien 1961 ja 1970 välillä tehden 321 ottelussa 220 maalia. Maalikuninkuuden hän voitti kuudesti – 1959, 1961, 1963, 1964, 1965 ja 1969. Greaves oli myös mukana voittamassa kahta FA Cup -mestaruutta (1962 & 1967). Cup-voittajien Cupin Tottenham voitti vuonna 1963, kun loppuottelussa kaatui Atlético Madrid numeroin 5-1. Greaves teki ottelussa kaksi maalia. Uransa Greaves lopetti West Hamissa vuonna 1971. Englannin maajoukkuetta Greaves edusti uransa aikana 57 ottelussa ja teki niissä 44 maalia. Greaves on vielä vuonna 2018 Englannin maajoukkueen kautta aikojen neljänneksi paras maalintekijä Wayne Rooneyn, Bobby Charltonin ja Gary Linekerin jälkeen. Greavesin nimissä on Englannin maajoukkueen hattutemppuennätys – kuusi. Hän oli myös voittamassa maailmanmestaruutta Englannin kotikisoissa vuonna 1966. Sitä ennen hän oli edustanut maataan jo vuoden 1962 MM-kisoissa. == Lähteet == === Tilastot === * === Viitteet === Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Sin After Sin

Sin After Sin on brittiläisen metallimusiikkiyhtyeen Judas Priestin kolmas albumi. Levy julkaistiin vuonna 1977. Levyllä yhtye haki tuottajana toimineen Roger Gloverin avustuksella kaupallisempaa soundia. Rumpuja soittaa albumilla sessio-muusikkona Simon Phillips. Albumi on ensimmäinen, jonka Judas Priest levytti CBS-yhtiölle. Thrash metal -yhtye Slayer on levyttänyt lainakappaleen albumin kappaleesta "Dissident Aggressor". ==Kappaleet== # # # # # # # # Vuoden 2001 remasteroidun version bonuskappaleet: # * # ==Muusikot== *Rob Halford - laulu *Glenn Tipton - kitara, piano *K.K. Downing - kitara *Ian Hill - basso *Simon Phillips - rummut == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Judas Priest Info Pages, tietoa albumin synnystä * * Luokka:Judas Priestin albumit Luokka:Vuoden 1977 albumit
Mega Man 4

Mega Man 4 on Capcomin Nintendo Entertainment Systemille vuonna julkaisema tasohyppelypeli, joka jatkaa klassista Mega Man -sarjaa. == Pelaaminen == Uutena ominaisuutena pelissä on Mega Busterin energia-ammuksen lataaminen tehokkaaksi plasma-ammukseksi, joka tekee täyteen ladattuna kolminkertaisen vahingon tavalliseen panokseen verrattuna. Lataamista käytetään myös myöhemmissä peleissä. == Tarina == Tohtori Wilyn oletetaan olevan kuollut hänen kärsittyään musertavan tappion Mega Man 3:n lopussa. Vuoden kestäneen rauhan jälkeen uusi tiedemies astuu Wilyn tilalle. Tämä uusi tiedemies, tohtori Cossack, väittää olevansa vihoissaan Mega Manille ja sen luojalle sen johdosta, että nämä aina jättävät hänen omat robottiluomuksensa varjoonsa. Tietenkin todellisuudessa tohtori Cossackin tytär Kalinka on yhä liiankin elossa olevan tohtorin Wilyn panttivankina ja tohtori Cossack joutuu pakosta yrittämään Mega Manin tuhoamista jotta voisi saada tyttärensä turvaan. Tohtori Cossackin onneksi Proto Man vapauttaa Kalinkan varsin pian. Tämä on onnekasta sikäli ettei tiedemiehellä ollut mahdollisuuksia vastustaa Mega Manin mahtia. == Aiheesta muualla == * * Mega Man 4 MMHP.net-sivustolla Luokka:Tasohyppelyt 4 Luokka:Nintendo Entertainment System -pelit Luokka:Vuoden 1991 videopelit
Meteora (albumi)

Meteora on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen Linkin Parkin toinen studioalbumi. Se nimettiin Meteoran luostarialueen mukaan. Albumi julkaistiin 25. maaliskuuta 2003. Ensimmäisellä listaviikollaan sitä myytiin 810 000 kappaletta pelkästään Yhdysvalloissa. Kaiken kaikkiaan albumia on myyty yhtyeen kotimaassa noin kuusi miljoonaa kappaletta. Maailmanlaajuisesti albumia on myyty yli kymmenen miljoonaa kappaletta. Suomessa levy on ylittänyt kultalevyyn oikeuttavan myyntimäärän (16 000 kpl). Albumin suurimmiksi hiteiksi nousivat "Numb", "Somewhere I Belong" ja "Breaking the Habit". Näiden lisäksi singleinä julkaistiin myös kappaleet "Faint", "From the Inside" ja "Lying from You". Albumista julkaistaan 24. maaliskuuta 2023 uusi painos, joka tulee sisältämään albumin alkuperäisten kappaleiden lisäksi demoja, sekä aiemmin julkaisemattoman ”Lost”-nimisen kappaleen. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Desibeli.net: * Imperiumi: 7+/10 * Soundi: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2003 albumit Luokka:Linkin Parkin albumit Luokka:Don Gilmoren tuottamat albumit
Argentiinan Grand Prix 1957

Argentiinan Grand Prix 1957 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. tammikuuta 1957 Autódromo Oscar Alfredo Gálvez -radalla. Kilpailu oli kauden avauskilpailu, ja sen voitti Juan Manuel Fangio. == Tulokset == 1957 Argentine Grand Prix Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 2 Juan Manuel Fangio Maserati 100 3:00:55.9 2 8 2 6 Jean Behra Maserati 100 +18.3 3 6 3 8 Carlos Menditéguy Maserati 99 +1 krs. 8 4 4 22 Harry Schell Maserati 98 +2 krs. 9 3 5 20 Alfonso de Portago Ferrari 98 +2 krs. 10 1 Jaettu 20 José Froilán González Ferrari 1 6 18 Cesare Perdisa Ferrari 98 +2 krs. 11 Jaettu 18 Peter Collins Ferrari Jaettu 18 Wolfgang von Trips Ferrari 7 24 Jo Bonnier Maserati 95 +5 krs. 13 8 4 Stirling Moss Maserati 93 +7 krs. 1 1 9 26 Alessandro de Tomaso Ferrari 91 +9 krs. 12 10 28 Luigi Piotti Maserati 90 +10 krs. 14 Kesk. 14 Eugenio Castellotti Ferrari 75 Pyörä 4 Kesk. 16 Mike Hawthorn Ferrari 35 Kytkin 7 Kesk. 12 Luigi Musso Ferrari 31 Kytkin 6 Kesk. 10 Peter Collins Ferrari 26 Kytkin 5 == Muuta == * Paalupaikka: Stirling Moss - 1:42.6 * Nopein kierros: Stirling Moss - 1:44.7 ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1957 Luokka:Argentiinan Grand Prix
Monacon Grand Prix 1957

Monacon Grand Prix 1957 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 19. toukokuuta 1957 Monacon radalla. Kilpailun voitti Juan Manuel Fangio, jolle voitto oli kauden toinen. Kyseisessä GP:ssa oli eniten kierroksia kautta aikojen Itävallan vuoden 1964 GP:n ohella USA:n ulkopuolella. == Tulokset == 1957 Monaco Grand Prix Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 32 Juan Manuel Fangio Maserati 105 3:10:12.8 1 9 2 20 Tony Brooks Vanwall 105 +25.2 4 6 3 2 Masten Gregory Maserati 103 +2 krs. 10 4 4 10 Stuart Lewis-Evans Connaught-Alta 102 +3 krs. 13 3 5 30 Maurice Trintignant Ferrari 100 +5 krs. 6 2 6 14 Jack Brabham Cooper-Climax 100 +5 krs. 15 Kesk. 24 Wolfgang von Trips Ferrari 95 Moottori 9 Jaettu 24 Mike Hawthorn Ferrari Kesk. 34 Giorgio Scarlatti Maserati 64 Öljyvuoto 14 Jaettu 34 Harry Schell Maserati Kesk. 6 Ron Flockhart BRM 60 Moottori 11 Kesk. 36 Carlos Menditéguy Maserati 51 Ulosajo 7 Kesk. 12 Ivor Bueb Connaught-Alta 47 Polttoainevuoto 16 Kesk. 38 Harry Schell Maserati 23 Ripustukset 8 Kesk. 22 Horace Gould Maserati 10 Onnettomuus 12 Kesk. 26 Peter Collins Ferrari 4 Onnettomuus 2 Kesk. 18 Stirling Moss Vanwall 4 Onnettomuus 3 Kesk. 28 Mike Hawthorn Ferrari 4 Onnettomuus 5 DNQ 8 Roy Salvadori BRM DNQ 40 Hans Herrmann Maserati DNQ 4 André Simon Maserati DNQ 42 Luigi Piotti Maserati DNQ 16 Les Leston Cooper-Climax == Muuta == * Paalupaikka: Juan Manuel Fangio - 1:42.7 * Nopein kierros: Juan Manuel Fangio - 1:45.6 ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1957 Luokka:Monacon Grand Prix
Indianapolis 500 1957

Indianapolis 500 1957 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Indianapolis Motor Speedway -radalla. Kilpailun voitti Sam Hanks. == Tulokset == 1957 Indianapolis 500 Sija Lähtöruutu Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Pisteet 1 13 9 Sam Hanks Epperly-Offenhauser 200 3:41:14.25 8 2 32 26 Jim Rathmann Epperly-Offenhauser 200 +0:21.46 7 3 15 1 Jimmy Bryan Kuzma-Offenhauser 200 +2:13.97 4 4 10 54 Paul Russo Kurtis Kraft-Novi 200 +2:56.86 3 5 12 73 Andy Linden Kurtis Kraft-Offenhauser 200 +3:14.27 2 6 5 6 Johnny Boyd Kurtis Kraft-Offenhauser 200 +4:35.27 7 28 48 Marshall Teague Kurtis Kraft-Offenhauser 200 +4:45.58 8 1 12 Pat O'Connor Kurtis Kraft- Offenhauser 200 +5:33.15 9 16 7 Bob Veith Phillips-Offenhauser 200 +6:17.11 10 14 22 Gene Hartley Lesovsky-Offenhauser 200 +7:10.12 11 19 19 Jack Turner Kurtis Kraft-Offenhauser 200 +7:56.07 12 11 10 Johnny Thomson Kuzma- Offenhauser 199 +1 krs. 13 33 95 Bob Christie Kurtis Kraft-Offenhauser 197 +3 krs. 14 25 82 Chuck Weyant Kuzma-Offenhauser 196 +4 krs. 15 22 27 Tony Bettenhausen Kurtis Kraft-Novi 195 +5 krs. 16 17 18 Johnnie Parsons Kurtis Kraft-Offenhauser 195 +5 krs. 17 21 3 Don Freeland Kurtis Kraft-Offenhauser 192 +8 krs. 18 6 5 Jimmy Reece Kurtis Kraft-Offenhauser 182 Kaasu 19 27 92 Don Edmunds Kurtis Kraft-Offenhauser 170 Ulosajo 20 31 28 Johnnie Tolan Kurtis Kraft-Offenhauser 138 Kytkin 21 30 89 Al Herman Dunn-Offenhauser 111 Onnettomuus 22 4 14 Fred Agabashian Kurtis Kraft-Offenhauser 107 Polttoainevuoto 23 2 88 Eddie Sachs Kuzma-Offenhauser 105 Polttoainevuoto 24 18 77 Mike Magill Kurtis Kraft-Offenhauser 101 Onnettomuus 25 20 43 Eddie Johnson Kurtis Kraft-Offenhauser 93 Pyörän kiinnitys 26 23 31 Bill Cheesbourg Kurtis Kraft-Offenhauser 81 Polttoainevuoto 27 8 16 Al Keller Kurtis Kraft- Offenhauser 75 Onnettomuus 28 29 57 Jimmy Daywalt Kurtis Kraft-Offenhauser 53 Onnettomuus 29 7 83 Ed Elisian Kurtis Kraft-Offenhauser 51 Keskeytti 30 24 8 Rodger Ward Lesovsky-Offenhauser 27 Ahdin 31 3 52 Troy Ruttman Watson- Offenhauser 13 Moottori 32 26 55 Eddie Russo Kurtis Kraft-Offenhauser 0 Onnettomuus 33 9 23 Elmer George Kurtis Kraft-Offenhauser 0 Onnettomuus == Muuta == * Paalupaikka: Pat O'Connor - 4:10.09 (neljän kierroksen aika) * Nopein kierros: Jim Rathmann - 1:02.75 ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1957 Luokka:Indianapolis 500
Ranskan Grand Prix 1957

Ranskan Grand Prix 1957 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. heinäkuuta 1957 Rouen-Les-Essarts -radalla. Kilpailun voitti Juan Manuel Fangio, jolle voitto oli kauden kolmas. == Tulokset == 1957 French Grand Prix Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 2 Juan Manuel Fangio Maserati 77 3:07:46.4 1 8 2 10 Luigi Musso Ferrari 77 +50.8 3 7 3 12 Peter Collins Ferrari 77 +2:06.0 5 4 4 14 Mike Hawthorn Ferrari 76 +1 krs. 7 3 5 6 Harry Schell Maserati 70 +7 krs. 4 2 6 4 Jean Behra Maserati 69 +8 krs. 2 7 24 Mike MacDowel Cooper-Climax 68 +9 krs. 15 Jaettu 24 Jack Brabham Cooper-Climax Kesk. 8 Carlos Menditéguy Maserati 30 Moottori 9 Kesk. 18 Stuart Lewis-Evans Vanwall 30 Ohjaus 10 Kesk. 20 Roy Salvadori Vanwall 25 Moottori 6 Kesk. 28 Herbert MacKay-Fraser BRM 24 Voimansiirto 12 Kesk. 16 Maurice Trintignant Ferrari 23 Sähköt 8 Kesk. 22 Jack Brabham Cooper-Climax 4 Onnettomuus 13 Kesk. 30 Horace Gould Maserati 4 Vetoakseli 14 Kesk. 26 Ron Flockhart BRM 2 Onnettomuus 11 == Muuta == * Paalupaikka: Juan Manuel Fangio - 2:21.5 * Nopein kierros: Luigi Musso - 2:22.4 ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1957 Luokka:Ranskan Grand Prix
Britannian Grand Prix 1957

Britannian Grand Prix 1957 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 20. heinäkuuta 1957 Aintreen radalla. Kilpailun voittivat Stirling Moss ja Tony Brooks jaetulla autolla. Kilpailu oli F1-historian ensimmäinen kilpailu, joka on voitettu brittiläistallin autolla. == Tulokset == 1957 British Grand Prix Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 18 Stirling Moss Tony Brooks Vanwall 90 3:06:37.8 3 5 4 2 14 Luigi Musso Ferrari 90 +25.6 10 6 3 10 Mike Hawthorn Ferrari 90 +42.8 5 4 4 16 Maurice Trintignant Ferrari 88 +2 krs. 9 3 5 36 Roy Salvadori Cooper- Climax 85 +5 krs. 15 2 6 38 Bob Gerard Cooper-Bristol 82 +8 krs. 18 7 22 Stuart Lewis-Evans Vanwall 82 +8 krs. 6 8 32 Ivor Bueb Maserati 71 +19 krs. 19 Kesk. 34 Jack Brabham Cooper-Climax 74 Kytkin 13 Kesk. 4 Jean Behra Maserati 69 Kytkin 2 Kesk. 12 Peter Collins Ferrari 53 Vesivuoto 8 Kesk. 18 Tony Brooks Stirling Moss Vanwall 51 Moottori 1 Kesk. 2 Juan Manuel Fangio Maserati 49 Moottori 4 Kesk. 24 Jack Fairman BRM 46 Moottori 16 Kesk. 26 Les Leston BRM 44 Moottori 12 Kesk. 6 Harry Schell Maserati 39 Vesipumppu 7 Kesk. 8 Carlos Menditéguy Maserati 35 Voimansiirto 11 Kesk. 28 Jo Bonnier Maserati 18 Vaihdelaatikko 17 DNS 30 Horace Gould Maserati Onnettomuus 14 == Muuta == * Paalupaikka: Stirling Moss - 2:00.2 * Nopein kierros: Stirling Moss - 1:59.2 * Tony Brooksin ensimmäinen voitto * Vanwallin ensimmäinen voitto ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1957 Luokka:Britannian Grand Prix Luokka:Merseysiden urheilu
Saksan Grand Prix 1957

Saksan Grand Prix 1957 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. elokuuta 1957 Nürburgringin radalla. Kilpailun voitti Juan Manuel Fangio, jolle voitto oli kauden neljäs. Osallistujien lisäämiseksi kilpailun järjestäjät antoivat Formula 2 -autojen osallistua kilpailuun. Kaksi kilpailua käytiin samaan aikaan, mutta Formula 2 -osallistujat (tuloksissa keltaisella) eivät taistelleet F1-pisteistä. == Tulokset == 1957 German Grand Prix Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 1 Juan Manuel Fangio Maserati 22 3:30:38.3 1 9 2 8 Mike Hawthorn Ferrari 22 +3.6 2 6 3 7 Peter Collins Ferrari 22 +35.6 4 4 4 6 Luigi Musso Ferrari 22 +3:37.6 8 3 5 10 Stirling Moss Vanwall 22 +4:37.2 7 2 6 2 Jean Behra Maserati 22 +4:38.5 3 7 3 Harry Schell Maserati 22 +6:47.5 6 8 16 Masten Gregory Maserati 21 +1 krs. 10 9 11 Tony Brooks Vanwall 21 +1 krs. 5 10 4 Giorgio Scarlatti Maserati 21 +1 krs. 13 11 15 Bruce Halford Maserati 21 +1 krs. 16 12 21 Edgar Barth Porsche 21 +1 krs. 12 13 28 Brian Naylor Cooper-Climax 20 +2 krs. 17 14 27 Carel Godin de Beaufort Porsche 20 +2 krs. 20 15 25 Tony Marsh Cooper-Climax 17 +5 krs. 22 Kesk. 17 Hans Herrmann Maserati 14 Runko 11 Kesk. 20 Umberto Maglioli Porsche 13 Moottori 15 Kesk. 23 Roy Salvadori Cooper-Climax 11 Ripustukset 14 Kesk. 18 Paco Godia Maserati 11 Ohjaus 21 Kesk. 12 Stuart Lewis-Evans Vanwall 10 Vaihdelaatikko 9 Kesk. 24 Jack Brabham Cooper-Climax 6 Voimansiirto 18 Kesk. 26 Paul England Cooper-Climax 4 Virranjakaja 23 Kesk. 29 Dick Gibson Cooper- Climax 3 Ohjaus 24 Kesk. 19 Horace Gould Maserati 2 Akseli 19 == Muuta == * Paalupaikka: Juan Manuel Fangio - 9:25.6 * Nopein kierros: Juan Manuel Fangio - 9:17.4 ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1957 Luokka:Saksan Grand Prix
Italian Grand Prix 1957

Italian Grand Prix 1957 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 8. syyskuuta 1957 Monzan radalla. Kilpailun voitti Stirling Moss. == Tulokset == 1957 Italian Grand Prix Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1 18 Stirling Moss Vanwall 87 2:35:03.9 2 8 2 2 Juan Manuel Fangio Maserati 87 +41.2 4 6 3 36 Wolfgang von Trips Ferrari 85 +2 krs. 8 4 4 26 Masten Gregory Maserati 84 +3 krs. 11 3 5 8 Giorgio Scarlatti Maserati 84 +3 krs. 12 1 Jaettu 8 Harry Schell Maserati 1 6 34 Mike Hawthorn Ferrari 83 +4 krs. 10 7 22 Tony Brooks Vanwall 82 +5 krs. 3 1 8 32 Luigi Musso Ferrari 82 +5 krs. 9 9 10 Paco Godia Maserati 81 +6 krs. 15 10 14 Horace Gould Maserati 78 +9 krs. 18 11 28 André Simon Maserati 72 +15 krs. 16 Jaettu 28 Ottorino Volonterio Maserati Kesk. 30 Peter Collins Ferrari 62 Moottori 7 Kesk. 20 Stuart Lewis-Evans Vanwall 49 Moottori 1 Kesk. 6 Jean Behra Maserati 49 Ylikuumeneminen 5 Kesk. 16 Bruce Halford Maserati 47 Moottori 14 Kesk. 4 Harry Schell Maserati 34 Öljyvuoto 6 Kesk. 24 Jo Bonnier Maserati 31 Ylikuumeneminen 13 Kesk. 12 Luigi Piotti Maserati 3 Moottori 17 == Muuta == * Paalupaikka: Stuart Lewis-Evans - 1:42.4 * Nopein kierros: Tony Brooks - 1:43.7 * Giorgio Scarlatin ainoa MM-piste ==Lähteet== Luokka:Formula 1 -kausi 1957 Luokka:Italian Grand Prix
Rakesh Sharma

Rakesh Sharma (s. 13. tammikuuta 1949 Patiala, Punjab, Intia) on lentäjä ja Intian ensimmäinen avaruuslentäjä. Sharma on Intian ilmavoimien lentäjä. Hänet valittiin 20. syyskuuta 1982 Intian avaruusjärjestön haussa kosmonauttikoulutukseen, jonka hän sai Tähtikaupungissa Moskovan lähellä. 3. huhtikuuta 1984 hän lensi Sojuz T-11 -avaruusaluksella avaruuteen palaten Sojuz T-10 -aluksella 22. huhtikuuta 1984. Lento kesti vajaat kahdeksan vuorokautta. Vuonna 1987 hän jätti aktiivipalveluksen. Hän toimi useita vuosia Hindustan Aeronautics -yhtiön koelentäjänä. Vuonna 2001 hän siirtyi eläkkeelle. Sharma on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta. ==Aiheesta muualla== * Rakesh Sharman elämäkerta spacefacts.de-sivustolla * Peter Stache: Raumfahrer von A bis Z. Berlin: Militärverlag der Deutschen Demokratischen Republik 1988, ISBN 3-327-00527-3 Luokka:Intialaiset avaruuslentäjät Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carrie (vuoden 1976 elokuva)

Carrie (esitetty myös nimellä Kiusaajat) on Brian De Palman ohjaama kauhuelokuva vuodelta 1976. Se perustuu kirjailija Stephen Kingin samannimiseen esikoisteokseen. Valmistuttuaan Carrie oli Yhdysvalloissa erittäin suosittu nuorison keskuudessa. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa vasta vuonna 1991, 15 vuotta valmistumisensa jälkeen. Siihen asti elokuvasensuuri kielsi sen ”raaistavana”. Lokakuussa 2013 tuli ensi-iltaan elokuvasta tehty uusintafilmatisointi. == Juoni == Elokuva kertoo nuoresta Carriesta. Hänen äitinsä on ankara uskovainen, ja hän itse on kiusattu hylkiö koulussaan. Tilanne alkaa riistäytyä käsistä, kun hänellä alkavat kuukautiset; muut tytöt pilkkaavat häntä, koska heille ne ovat maailman luonnollisin asia. Carrie joutuu kotonaankin vainon kohteeksi, hänen äitinsä kun on sitä mieltä, että jos tytär olisi pysynyt viattomana, eivät kuukautiset eli naisen syntisyyden merkki olisi koskaan alkaneet. Tytön elämä muuttuu silkaksi helvetiksi. Pian Carrie huomaa omaavansa psykokineettisiä kykyjä, jotka aktivoituvat hänen suuttuessaan. Koulutoverit päättävät järjestää hänelle raakamaisen ”opetuksen” eli Carrie valitaan juhlien kuningattareksi – joka saa juuri huippuhetkellä astiallisen sianverta päälleen. Muiden tyttöjen aloittaessa inhottavan pilkkanaurun Carrien yliluonnolliset voimat muuttavat juhlapaikan ja sen ympäristön liekehtiväksi helvetiksi. == Roolit == == Arvioita == Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti Carrien uusintakierroksen yhteydessä 2005, ettei se ehkä ole Brian De Palman hienostunein elokuva, mutta sivaltaa tehokkaasti ankaria kasvatusmenetelmiä: ”Varmalla psykologisella vaistolla se osoittaa, miten syyllistävään seksuaalisuuteen liittyvät salailut ja syntisiksi leimaavat ennakkoluulot estävät ihmisen henkisen kypsymisen sekä hyväksymisen kehossa tapahtuviin luonnollisiin fyysisiin muutoksiin.” Helsingin Sanomissa 1993 Mikael Fränti kirjoitti Hitchcockin keinoihin ihastuneen De Palman yltävän Carriessa esikuvansa tasolle paremmin kuin missään muussa siihenastisessa elokuvassaan. Hän näki vaikutteita etenkin elokuvista Mies joka tiesi liikaa, Marnie ja Psyko. Fränti kehui myös Sissy Spacekia, joka hänestä tekee Carrien hahmosta paljon sympaattisemman kuin King romaanissaan. ”Elokuva on kutkuttava kokonaisesitys amerikkalaisesta koulusta, sen sisäisestä hierarkiasta ja henkisestä kasvualustasta.” == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yliluonnolliset jännityselokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat Luokka:Brian De Palman ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Vuoden 1976 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Stephen Kingin teoksiin perustuvat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Kokonaan kielletyt elokuvat Suomessa
Marbles

Marbles on brittiläisen Marillionin kolmastoista studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2004. Kyseessä on yhtyeen ensimmäinen tupla-albumi, jonka molemmilla levyillä on vain uutta materiaalia.http://www.marillion.com/music/albums/marbles.htm Albumista julkaistiin myös 500 kappaleen vinyylipainos 13. marraskuuta 2006. ==Kappaleet== ===Tupla-CD-versio=== # # # # # # # # # # # # # # # ===Yhden CD:n versio=== # # # # # # # # # # # # ===Rajoitettu vinyylipainos=== ====A-puoli==== # # ====B-puoli==== # # # ====C-puoli==== # # # ====D-puoli==== # # # ==Lähteet== Luokka:Marillionin albumit Luokka:Vuoden 2004 albumit
Jean-Loup Chrétien

Jean-Loup Chrétien (s. 20. elokuuta 1938 La Rochelle, Ranska) on ranskalainen avaruuslentäjä eli spationautti. Hän oli Ranskan ja Länsi-Euroopan ensimmäinen avaruuslentäjä. Hän oli sotilaslentäjä vuodesta 1962 siihen asti kun siirtyi CNESiin. Hän lensi Sojuz T-6 -, Sojuz TM-7 -ja STS-86 -lennoilla. ==Aiheesta muualla== *NASA Biography *thespaceagency.org *space-explorers.org *Spacefacts biography of Jean-Loup Chrétien Chretien, Jean-Lopu Chretien, Jean-Lopu Chretien, Jean-Lopu
Juupavaara

Juupavaara on Juupajoen Lylyssä sijaitseva vapaa-ajan keskus, joka sijaitsee Mänttä-Vilppulan ja Oriveden puolivälissä kantatie 58 varrella. Laskettelukeskuksen huippu on Pirkanmaan korkeimmalla kohdalla Venäläisvuorella. Laskettelukeskus perustettiin vuonna 1989 nimellä Juupavaara Oy. Nykyisten omistajien hallinnassa keskus on ollut vuodesta 2004. Laskettelukeskuksessa on viisi rinnettä ja kolme hissiä. Rinteiden korkeusero on 122 m ja niiden pituus on noin 950 metriä. Rinteet sopivat niin vasta- alkajille kuin laskettelua kauemmin harrastaneille. Lisäksi Juupavaaran laskettelukeskuksesta löytyy ravintola, matkailuajoneuvopaikkoja, moottorikelkka, rinnelaavu sekä pulkkailupaikka Laskettelutoiminta loppui keväällä 2018, ravintolatoiminta ja matkailuvaunu-alueen toiminta jatkuvat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Juupavaaran kotisivut Luokka:Suomen talviurheilukeskukset Luokka:Juupajoen rakennukset ja rakennelmat
Lahdenperä

Lahdenperä voi tarkoittaa seuraavia: ==Paikannimenä== * Lahdenperä, kylä Haapajärvellä * Lahdenperä, kulmakunta Iin Olhavassa * Lahdenperä, kylä Joensuussa * Lahdenperä, rautatieasema Jämsässä * Lahdenperä, kylä Kivijärvellä * Lahdenperä, kylä Lapinlahdella * Lahdenperä, kylä Pyhäjoella * Lahdenperä, kylä Sievissä * Lahdenperä, kylä Suodenniemellä * Lahdenperä, kylä Tervolassa * Lahdenperä, kylä Tohmajärvellä * Lahdenperä, kylä Ylitorniolla * Lahdenperä, kaupunginosa Kokkolassa * Lahdenperä, virkistysalue Eurajoella ==Sukunimenä== *Anton Lahdenperä (s. 1985), ruotsalainen alppihiihtäjä *Karoliina Lahdenperä (s. 1982), suomalainen tanssinopettaja *Milla Lahdenperä (s. 1974), suomalainen opettaja ja Kokoomuksen poliitikko ja kansanedustaja *Niilo Lahdenperä (1896–1944), suomalainen jääkärikapteeni ja liikemies *Osmo Lahdenperä (s. 1939), suomalainen toimittaja *Samppa Lahdenperä (1946–2024), suomalainen lavastaja, pukusuunnittelija ja kuvittaja *Soile Lahdenperä (s. 1955), suomalainen moderni tanssija, koreografi ja pedagogi. Luokka:Sukunimet
John Densmore

John Paul Densmore (s. 1. joulukuuta 1944 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rumpali, lauluntekijä ja näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten The Doors -yhtyeestä, jonka rumpali hän oli vuosina 1965–1973. Densmoren vankka jazztausta oli yksi tärkeimmistä The Doorsin omintakeiseen soundiin vaikuttaneista tekijöistä. ==Elämäkerta== Kalifornialainen Densmore kävi Santa Monica City Collegea ja Kalifornian osavaltionyliopistoa Northridgessä. Hän liittyi The Doorsiin rumpaliksi 1965 ja soitti yhtyeessä sen hajoamiseen 1973 saakka. Sen jälkeen hän soitti The Doors -kitaristi Robby Kriegerin kanssa yhtyeessä nimeltä The Butts Band, joka julkaisi kaksi albumia ennen kuin lopetti vuonna 1975. Densmore jätti rockmusiikin 1980-luvulla. Hän esiintyi Bess Snyderin tanssiryhmän kanssa Yhdysvalloissa kahden vuoden ajan. Hän kirjoitti näytelmän nimeltä Skins ja esiintyi 1980-luvulla näyttämöllä. Densmore sai vuonna 1985 LA Weekly Theater Award -palkinnon teatterimusiikistaan. Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hän toimi Oliver Stonen The Doors -elokuvan (1991) teknisenä neuvonantajana. Densmoren yhtye Tribaljazz julkaisi albumin vuonna 2006. Densmore kävi 2000-luvulla oikeusriitoja muiden The Doorsien jäsenten, Ray Manzarekin ja Robby Kriegerin kanssa The Doorsin nimen käyttämisestä näiden kiertueella ja esti myös The Doorsin musiikin käyttämisen Cadillacin mainoksissa. Densmore on nimetty The Doorsin jäsenenä Rock and Roll Hall of Fameen. ==Bibliografia== * Riders on the Storm. Elämäni Jim Morrisonin ja the Doorsin kanssa. (Tammi, 1992; alkuteos 1990) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *John Densmoren viralliset kotisivut Luokka:The Doorsin jäsenet Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset rockmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset rumpalit Luokka:Elävät henkilöt
Tauvo

Tauvo on kylä Siikajoen kunnassa Perämeren rannalla. Kalastus- ja maatalousvaltainen kylä sijaitsee Tauvonniemellä Raahen pohjoispuolella noin kymmenen kilometriä Siikajoenkylältä länteen. Perämeren rannikolla sijaitsevat Tauvon kalasatama, lintuasema sekä Tauvon majakka. Kylä on myös tunnettu laajoista hiekkarannoistaan. Tauvo oli vielä 1800-luvulla saari. Tauvossa on ollut venevalkamatyyppinen satama-alue jo 1800-luvulla, nykyinen satama on valmistunut 1971. Vuonna 1965 kylään perustettiin Tauvon lintuasema, joka on toiminut osana Oulun yliopiston Perämeren tutkimusasemaa. Lintuaseman pääpaino on ollut lintujen tarkkailussa ja rengastuksessa. Tauvo on merkittävä paikka pesimä- että muuttoaikana ja se on luokiteltu lintuvesiensuojeluohjelmassa kansainvälisesti arvokkaaksi lintuvesialueeksi. Tauvossa oli aikaisemmin tuulivoimapuisto Tauvo 1 ja Tauvo 2 -tuulivoimalat, jotka valmistuivat 1997. Voimaloiden yhteenlaskettu vuosituotanto oli parhaimmillaan 2 600 megawattituntia. Tuulivoimaloiden tekniikkaa oli kuitenkin haastava ylläpitää eikä niiden energiatuotto vastannut nykyisten voimaloiden tuottoa, joten ne purettiin 20v rakentamisen jälkeen. 2009 lähtien Tauvon läheisille merialueille on suunnitteltu tuulivoimalapuistoa. == Tauvon uimaranta ja pienvenesatama == Tauvossa on hiekkaranta joka muuttuu hiekkadyyneiksi mantereelle päin mennessä. Tämä ranta on sekä Siikajokilaisten että Raahelaisten suosima kohde. Rannalta löytyy pukukoppeja, esteetön vessa, lentopalloverkko, rannalle vievä puujalkakäytävä sekä kesäisin palveleva kioski. Lisäpalveluina on lastauslaituri, vesipiste, sähköpiste, kalastajien varastoja, kaksi sekajäteastiaa ja paristonkeräys, nuotiopaikka, ilmoitustaulu, pelastustikkaat ja sammutin. Uimarannalla on nuotiopaikka, roskis ja wc. Uimarannan viereen on 2010-luvulta tehty myös mökkialue. Alueelta on mahdollista vuokrata vene- ja asuntoautopaikkoja. Ranta on hyvin loivaa ja vesi on pitkään matalaa. Tämän ansiosta rantavesi on lämmintä ja turvallista lapsille. Rannan hiekkapohja on miellyttävän hiekkainen, mutta pohjassa on satunnaisia kiviä joihin helposti loukkaa itsensä. Syvempään veteen päästäkseen pitää kahlata kymmeniä metrejä. Kauempana rannasta taas on aaltoja jotka soveltuvat surffaamiseen tuulisella säällä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tauvon lintuasema * Tauvon kesäkioski Luokka:Siikajoen kylät