EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Giulio Masetti

Giulio Masetti (1895–1926) oli italialainen autourheilija. Hän voitti Targa Florio -autokilpailun kahdesti, vuonna 1921 Fiatilla ja vuonna 1922 Mercedeksellä. Hän kuoli ajettuaan ulos kilpailunumerolla 13 varustetulla Delage-autollaan vuoden 1926 Targa Floriossa. Hänen muistokivensä on vielä tänäkin päivänä paikalla tapahtumapaikalla. Masettia muistetaan muistomerkeillä Sisiliassa ja Firenzessä, ja hänen perintöään kunnioitetaan vuosittain Targa Floriossa. == Lähteet == Luokka:Italialaiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Severi Hämäri

Kai Severi Hämäri (s. 1977, Sipoo) on tietokirjailija ja opettaja. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri ja väitöskirjatutkija. Hän kirjoitti gradunsa Alfred Tarskista. Hämäri on toiminut Kriittisen korkeakoulun Puhujakoulun vastaavana opettaja vuodesta 2012. Hän on toiminut Faktabaarin toimituskunnassa vuonna 2018 ja Faktabaarin taustaorganisaation Avoin yhteiskunta ry:n hallituksen jäsenenä vuosina 2019https://faktabaari.fi/assets/Avoin-yhteiskunta_vuosikertomus-2019.pdf – 2020https://faktabaari.fi/assets/Avoin_yhteiskunta_ry_toimintakertomus_2020_lopullinen.pdf ja yhdistyksen neuvonantajana vuonna 2021https://faktabaari.fi/assets/Avoin_yhteiskunta_ry_vuosikertomus2021.pdf. Hämäri kuuluu Aikuiskasvatus-tiedejournaalin toimituskuntaan. == Teoksia == * Severi Hämäri: Verbaalinen väkivalta verkossa. (Kuvitus Jyrki Vainio). Helsinki: Basam Books, 2024. ISBN 978-952-379-423-8 * Reijo Miettinen, Eero Ojanen, K. Severi Hämäri ja Soila Lemmetty (toim.): J. V. Snellman ja suomalainen sivistyskäsitys. [Jyväskylä]: Jyväskylän yliopisto, 2024. * Sanat jotka vaientavat – miten puuttua tutkijoiden kohdistuvaan verbaaliseen väkivaltaan netissä. Artikkeli teoksessa Väliverronen, Esa, et al: Tieteen vapaus & tutkijan sananvapaus. Tampere: Vastapaino, 2020. ISBN 978-951-768-804-8 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tarskin totuus Gradutyö, Helsingin yliopisto 2008 * Verbaalinen väkivalta verkossa -kirjan arvio Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viherhopeakylki

Viherhopeakylki (Atherinomorus lacunosus) on hopeakylkiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan laajalta alueelta indopasifiselta merialueelta ja Välimerestä. ==Koko ja ulkonäkö== Viherhopeakylki kasvaa yleisimmin 10–25 cm pitkäksi, ja voi suurimmillaan saavuttaa 25 cm:n pituuden. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen, tukevahko ja suuripäinen. Selkäeviä on kaksi ja pyrstöevä on haarautunut. Viherhopeakyljen selkä on vihertävän harmaat ja väri vaalenee hopeanharmaaksi kylkiä ja vatsaa kohden. Kylkiviiva on sinertävänhohtoinen. Kalan rintaevissä on tumma täplä. ==Levinneisyys ja elintavat== Viherhopeakyljen alunperäinen levinneisyysalue ulottuu Afrikan itärannikolta ja Punaiselta mereltä Japaniin, Australiaan ja Ranskan Polynesiaan. Se on levinnyt Suezin kanavan kautta Välimeren itäosiin. Kalat ovat yöaktiivisia ja liikkuvat lähellä rannikkoa suurina satojen yksilöiden parvina ja parvet voivat olla yli 100 metrin pitkiä. Viherhopeakyljen ravintoa ovat pienet äyriäiset. Lajin lisääntymikausi vaihtelee levinneisyysalueittain ja kutee esimerkiksi Etelä-Afrikassa lokakuusta tammikuulle, huhtikuulta lokakuulle Israelissa ja syyskuulta joulukuulle Uudessa-Kaledoniassa. Viherhopeakylkeä kalastetaan ravinnoksi muun muassa Egyptissä, Persianlahdella ja Indonesiassa. Sitä myydään niin tuoreena tai kuivattuna ja suolattuna. ==Lähteet== Luokka:Hopeakylkikalat
Kosken lukio

Kosken (Tl) lukio on Koskella Tl, Varsinais-Suomessa toimiva lukio. Vuonna 2024 lukiossa on noin 130 opiskelijaa, jotka tulevat kymmenestä eri lähialueen kunnasta. Lukio on toiminut vuodesta 1957. Vuonna 2020 se valittiin Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:n toimesta vuoden oppilaitokseksi. Kosken lukio on tunnettu erinomaisista tuloksistaan ylioppilaskirjoituksissa. Esimerkiksi pitkässä matematiikassa koulu on useaan otteeseen sijoittunut kymmenen parhaan joukkoon ja on kerran ollut jopa paras. ==Lähteet== Luokka:Suomen lukiot Luokka:Koski Tl
Matti Aalto (erotuomari)

Matti Nikolai Aalto (30. kesäkuuta 1899 Helsinki – 8. heinäkuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen jalka- ja jääpalloerotuomari, joka tuomitsi molemmissa lajeissa maaotteluita. Oma aktiiviuran urheilulaji 1920-luvulla oli jääpallo, jossa hän oli maaottelupelaaja. Nuoruudessaan vuosina 1919-1927 Matti Aalto pelasi KIF:n riveissä pelaten loppuottelussa vuosina 1922 ja 1926, joissa molemmissa tuli tappiot viipurilaisille Susille. Kaikkiaan Aalto pelasi SM-sarjaotteluita, jotka silloin olivat cup-otteluita, kaikkiaan 16 ja teki niissä 10 maalia. Hän pelasi vuosina 1922 ja 1923 maaotteluissa Ruotsia vastaan, joista vuoden 1922 maaottelu tuli ensimmäisen kerran voitto Ruotsin jääpallomaajoukkueesta. Hän pelasi jalkapalloa myös KIF:n riveissä, mutta seuran menestys ei ollut niin hyvä kuin jääpallossa eli KIF ei päässyt Aallon aktiviuran aikana SM-loppuotteluun. Hän tuomitsi urallaan seitsemän jalkapallomaaottelua vuosina 1928-1938. Hänen urallaan on kymmeniä kansallisen pääsarjan jalkapallo- ja jääpallo-otteluiden tuomarointeja. Myöhemmin hän toimi erotuomarien kouluttajana ja toimi Suomen Erotuomarikerhon (myöh. Helsingin Erotuomarikerho) puheenjohtajana. Matti työskenteli työuran Helsingin poliisilaitoksen palveluksessa. == Saavutukset == * Palloliiton kultainen ansiomerkki == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Suomalaiset jalkapallotuomarit Luokka:Suomalaiset jääpallotuomarit Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Viktor Wilhelm Holmberg

Viktor Wilhelm Holmberg (17. toukokuuta 1862 Salo – 9. tammikuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen metallitehtailija ja Helsingissä toimineen V. W. Holmberg Oy:n (vuoteen 1969 Oy V. W. Holmbergin Jälk.) perustaja. Tehtailija Viktor Wilhelm Holmberg, Käsityö- ja teollisuuslehti : Suomen teollisuusvaliokunnan äänenkannattaja, 15.06.1911, nro 5, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 21.12.2024Tehtailija V. W. Holberg, Suomen teollisuus, 01.02.1926, nro 3, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 21.12.2024 Salon kauppalassa syntyneen Holmbergin isä Karl Viktor Holmberg (1829–1918) toimi siellä kupariseppämestarina ja hänen isoisänsä oli ollut kultaseppämestari. Hän oppi ammattinsa alkeet isänsä luona ja oli sitten jatko-opissa Loviisassa, 1877–1878 Viipurissa ja 1879–1882 Pietarissa. Hän kävi vain pari lukukautta niin sanottua sunnuntaikoulua mutta hankki lisätietoa tuntiopetuksen, oppikurssien ja kirjallisuuden avulla. Hän suoritti kisällinäytteen 1882 ja samana vuonna hän tuli Helsinkiin, jossa hän työskenteli G. W. Sohlbergin liikkeessä lähes 15 vuotta, suurimman osan siitä ajasta työnjohtajana. Holmberg teki opintomatkoja 1894 Ruotsiin ja 1895 Helsingin Käsityö- ja Tehdasyhdistyksen matkarahan turvin Saksaan muun muassa Lyypekkiin ja Berliiniin. Holmberg perusti 1896 oman liikkeensä V. W. Holmbergin Jälk. Yritys oli läkki-, vaski- ja levytehdas ja se valmisti talousastioita ja teki kattopeltitöitä. Yritys toimi aluksi Ludviginkadun varrella Helsingissä, jossa sijaitsi myös tehtaan oma myymälä. Vuosina 1909–1938 yritys toimi Katajanokalla omissa vuonna 1913 rakennetuissa tiloissaan osoitteessa Luotsikatu 1a - Satamakatu 9, ja täällä sillä oli myös suuri autokorjaamo. Tehtaan tunnetuin tuote oli tällöin Holmbergin saumaton kahvipannu, jonka koneellisen valmistuksen Holmberg oli kehittänyt.V. W. Holmbergin hinnasto, Pörssitieto G. Kock Holmbergin kuoltua yrityksen toimitusjohtajana oli vuoteen 1955 saakka hänen poikansa Ilmari V. Helle (1884–1955) ja vuodesta 1955 Teppo Helle. Vuonna 1941 yritys muutettiin osakeyhtiöksi nimellä Oy V. W. Holmbergin Jälk. Vuodesta 1969 sen nimenä oli 1969 V. W. Holmberg Oy. Yritys teki tällöin syväveto-, puristus-, sorvaus- ja levynleikkaustöitä alihankintana metalliteollisuudelle. Toimitailat sijaitsivat osoitteessa Välitalontie 11 B, myöhemmin Koulumestarintie 22 nykyisessä Itä-Pakilassa, joka kuului vuoteen 1946 saakka Helsingin maalaiskuntaan. Yhtiöllä oli 1986 perustettu tytäryhtiö Holmtek Oy. Yhtiön jakauduttua vuonna 2000 teollista toimintaa jatkoi Itä- Pakilassa saman suvun omistama Meconet Oy.Täydentäviä yhtiötietoja : Oy V. W. Holmbergin Jälk., Pörssitieto G. Kock == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Daniel Tschofenig

Daniel Tschofenig (s. 28. maaliskuuta 2002) on itävaltalainen mäkihyppääjä ja Keski-Euroopan mäkiviikon voittaja. Tschofenig voitti nuorten maailmanmestaruuden normaalimäessä 2022, normaalimäen joukkuekilpailussa 2021 ja 2022 sekå sekajoukkuekilpailussa 2022. Hän on kilpaillut aikuisten arvokilpailuissa Planican MM-kilpailuissa 2023, jossa hän saavutti pronssia joukkuekilpailussa. Suurmäessä hän sijoittui 12:nneksi ja normaalimäessä 14:nneksi. Tschofenigin ensimmäinen kilpailu mäkihypyn maailmancupissa oli tammikuussa 2021 Bischofshofenissa, jossa hän saavutti heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä ollen 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän ylsi ensimmäisen kerran saman vuoden helmikuussa Râșnovissa oltuaan yhdeksäs. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti Lake Placidissa helmikuussa 2023 oltuaan kolmas. Kaudella 2022–2023 Tschofenig sijoittui lisäksi kolmanneksi Lillehammerissa sekä Vikersundin lentomäessä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui Lillehammerissa kolmanneksi joulukuussa ja toiseksi Trondheimissa maaliskuussa. Tschofenig saavutti ensimmäiset voittonsa maailmancupissa joulukuussa 2024 Wisłassa ja Engelbergissä sekä uudenvuodenpäivänä Garmisch- Partenkirchenissä ja loppiaisena Bischofshofenissa, voittaen myös mäkiviikon kokonaiskilpailun. Myöhemmin tammikuussa hän voitti Zakopanessa. Lisäksi hän on sijoittunut kaudella 2024–2025 toiseksi Lillehammerin ja Engelbergin ensimmäisissä kilpailuissa sekä kolmanneksi Lillehammerin toisessa kilpailussa, Titisee-Neustadtissa, Oberstdorfissa ja Innsbruckissa. Hän voitti Willingenin molemmat kilpailut. Lake Placidissa hän saavutti kolmossijan ja voiton. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ainī

Ainī () on kylä ja samannimisen piirikunnan hallinnollinen keskus Suğdin maakunnassa Tadžikistanissa. Se sijaitsee Zarafšonjoen varrella 165 kilometriä maakunnan pääkaupungista Xudžandista lounaaseen. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan kylässä oli 3 256 ja piirissä 90 048 asukasta. Ainīn piirin pinta-ala on 5 200 neliökilometriä. Sen pohjoisosassa ovat Turkestanvuoret, keskiosassa Zarafšonvuoret ja etelässä Hisorvuoret, joita erottavat kapeat jokilaaksot. Tärkeimmät joet ovat Zarafšon, Fon, Iskandar, Pasrūd ja Jağnob. Piirissä sijaitsevat luonnonkauniit Iskandarkūl ja Alovuddin -järvet. Piirikeskuksen nimenä oli vuoteen 1955 saakka Varzimanor, kun taas piiri tunnettiin Zahmatobodin nimellä. Siihen kuuluu Zarafšonin taajama ja seitsemän kyläyhteisöä. Ainīn kautta kulkee Dušanben ja Xudžandin välinen valtatie, josta haarautuu maantie Pandžakentiin. Vuonna 2012 avatut Šahriston- ja Istiqloltunnelit ovat helpottaneet liikennöintiä huomattavasti. Ainīn kylässä on myös lentokenttä. Piirin tärkein elinkeino on maatalous, joka on erikoistunut vihannesten, perunan, viljan ja hedelmien viljelyyn sekä karjanhoitoon. Neuvostoaikana tuotettiin erityisesti tupakkaa. Kaivannaisista hyödynnetään antimonia ja kivihiiltä. Seudulla on paljon luonnonnähtävyyksiä ja historiallisia kohteita. ==Lähteet== Luokka:Tadžikistanin maantiede
Jonathan Clauss

Jonathan Clauss (s. 25. syyskuuta 1992 Strasbourg) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan useimmiten oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa OGC Niceä. Hän on pelannut Ranskan A-maajoukkueessa vuodesta 2022. Clauss pelasi RC Strasbourgin junioreissa. Aikuisuutensa ensimmäiset vuodet hän pelasi Saksan ja Ranskan alasarjoissa. Kaudella 2017–2018 hän edusti Ranskan Ligue 2:ssa Quevilly-Rouenia ja kaksi seuraavaa kautta Saksan 2. Bundesliigassa Arminia Bielefeldiä. Hän teki pääsarjadebyyttinsä Ranskan Ligue 1:ssä RC Lensin joukkueessa syyskuussa 2020. Hän pelasi kausina 2020–2022 Ligue 1:ssä 70 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Hän edusti kaudet 2022–2024 Olympique de Marseillea ja pelasi Ligue 1:ssä 61 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Hän pelasi Marseillen joukkueessa kuusi Mestarien liigan ottelua ja 12 Eurooppa-liigan ottelua, joista jälkimmäisissä hän teki kaksi maalia Marseillen yltäessä välieriin. Clauss siirtyi heinäkuussa 2024 OGC Niceen.. Clauss ei pelannut nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Ranskan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2022 ystävyysotteluissa Norsunluurannikkoa ja Etelä-Afrikkaa vastaan. Hän kuului Ranskan joukkueeseen EM-kilpailuissa 2024 mutta ei päässyt turnauksessa kentälle. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 14 A-maaottelua, joissa hän on ollut seitsemän kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin marraskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Gibraltaria ja kesäkuussa 2024 ystävyysottelussa Luxemburgia vastaan. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harhala (Noormarkku)

Harhala on rekisterikylä tai osa Kairilan kylää nykyään Poriin kuuluvassa Noormarkussa. Harhala kuului vielä 1900-luvun alussa Pomarkkuun, vaikka kylä sijaitsee kokonaan Noormarkun rajojen sisäpuolella. Kylää on kutsuttu myös Harhaluomaksi. Harhalan merkitseminen karttoihin vaihteli aikana, jona Harhala kuului Pomarkkuun. Esimerkiksi Maanmittaushallituksen vuosien 1901–1905 kartassa kylä esitetään osana Noormarkkua, kun taas vuonna 1934 julkaistussa Suomen taloudellisessa kartassa Harhala on osa Pomarkkua. ==Lähteet== Luokka:Noormarkun kylät
Yngsjö

Yngsjö on taajama Kristianstadin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 758 asukasta. Yngsjö tunnetaan vuonna 1889 siellä tapahtuneesta henrikoksesta. Maatilallinen Per Nilsson ja hänen äitinsä Anna Månsdotter tuomittiin kuolemaan Perin vaimon Hanna Johansdotterin murhasta. Lisäksi paljastui että tekijöiden välillä oli insestinen suhde. Tapaus innoitti kirjailijoita ja siitä tehtiin vuonna 1966 Arne Mattssonin ohjaama elokuva. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kristianstadin kunta Luokka:Ruotsin taajamat
Östra Sönnarslöv

Östra Sönnarslöv on taajama Kristianstadin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 268 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kristianstadin kunta Luokka:Ruotsin taajamat
Bäckaskog

Bäckaskog on taajama Kristianstadin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 268 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kristianstadin kunta Luokka:Ruotsin taajamat
Torsebro

Torsebro on taajama Kristianstadin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 278 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kristianstadin kunta Luokka:Ruotsin taajamat
Huaröd

Huaröd on taajama Kristianstadin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 256 asukasta. Suosittu kristianstadilainen dansband-yhtye Lasse Stefanz julkaisi vuonna 2016 "Huaröd"-nimisen singlen, minkä jälkeen Huaröd-opastekylttejä alettiin varastaa teiden varsilta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kristianstadin kunta Luokka:Ruotsin taajamat
Vittskövle

Vittskövle on taajama Kristianstadin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 228 asukasta. ==Tunnettuja henkilöitä== * Ivar Johnsson (1885–1970), kuvanveistäjä ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kristianstadin kunta Luokka:Ruotsin taajamat
Bäckhammar

Bäckhammar on taajama Kristinehamnin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 281 asukasta vuoden 2023 lopussa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Kristinehamnin kunta
Ölme

Ölme on taajama Kristinehamnin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 205 asukasta vuoden 2023 lopussa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Kristinehamnin kunta
Ås (Krokom)

Ås on taajama Krokomin kunnassa Jämtlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 589 asukasta vuoden 2023 lopussa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Krokomin kunta
Nälden

Nälden on taajama Krokomin kunnassa Jämtlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 986 asukasta vuoden 2023 lopussa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Krokomin kunta
Adolf Jahr

Adolf Jahr (oik. John Adolf Reinhold Johansson; 24. kesäkuuta 1893 Sundsvall – 19. huhtikuuta 1964 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän tuli suosituksi 1920-luvun operetti- ja mykkäelokuvarooleistaan. Vuonna 1944 hän esitti yhtä pääosista August Strindbergin kirjaan perustuvassa Hemsöborna-elokuvassa, ja vuosina 1948–1955 hän oli nimiroolissa suositussa Janne Vängman -elokuvasarjassa. Jahr oli naimisissa näyttelijä Margit Tirkkosen kanssa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Jahr

Jahr on seuraavien henkilöiden sukunimi: * Adolf Jahr, oik. Adolf Johansson (1893–1964), ruotsalainen näyttelijä * Line Jahr (s. 1984), norjalainen mäkihyppääjä * Peter Jahr (s. 1959), saksalainen poliitikko
Istiqlol

Istiqlol (, aiemmin Tabošar, Табошар) on kaupunki Suğdin maakunnassa Tadžikistanissa. Se sijaitsee Quramavuorten etelärinteellä 36 kilometriä maakunnan pääkaupungista Xudžandista pohjoiseen. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 18 130 asukasta. Quramavuorilta on vuosisatojen ajan kaivettu rautamalmia, kuparia, lyijyä, hopeaa ja kultaa. 1930-luvulla sinne perustettiin kaivoskombinaatti, joka tuotti myös uraania. Vuonna 1968 avattiin kumitehdas, joka valmisti myöhemmin myös muovituotteita. Kaivoksen rakentajina ja työvoimana toimi saksalaisia sotavankeja ja Euroopan-puoleiselta Venäjältä karkotettuja saksalaisia. He pystyttivät eurooppalaistyylisiä rakennuksia, joiden takia paikkakuntaa kutsuttiin ”Pikku-Sveitsiksi”. Se oli myös tunnettu poikkeuksellisen hyvästä palvelutasostaan. Uraanikaivoksen sulkemisen ja Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen monet asukkaat muuttivat pois. Tabošarista tuli kaupunki vuonna 1993, ja se sai nimen Istiqlol vuonna 2012. Siellä on nykyään kaivosteollisuuden lisäksi lähinnä elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. ==Lähteet== Luokka:Tadžikistanin kaupungit
Paljanytsja (ohjus)

Paljanytsja () on ukrainalaisvalmisteinen suihkumoottorilla varustettu, maasta lentoon lähetettävä räjähdelennokki. Presidentti Volodymyr Zelenskyi julkisti operatiiviseen käyttöön otetun asetyypin elokuussa 2024. Asetyyppiä on luonnehdittu myös termillä ’lennokkiohjus’. Joulukuussa 2024 Ukraina kertoi käynnistäneensä Paljanytsja-räjähdelennokkien sarjatuotannon. Ukraina on käyttänyt asetyyppiä elokuusta 2024 lähtien lennokki-iskuissaan maansa puolustamiseksi Venäjän laittoman hyökkäyssodan aikana. Asetyypille annettu nimi paljanytsja on ukrainan kielen sana, joka tarkoittaa tietyntyyppistä uunissa paistettua vehnäleipää. Leivän kuoreen on ennen paistamista tehty viilto, ettei rapeaksi paistuva kuori halkeaisi muualta. Tämä synnyttää leivälle tunnusomaisen ulkoasun. Sana on ukrainaa osaamattomalle vaikea ääntää, joten sitä on käytetty myös šibbolettina, venäläisiä sabotöörejä paljastavana kielitestinä. ==Ominaisuuksia== * Moottori: turbojet- suihkumoottori * Kantama: 600-700 km * valmistuskustannukset: alle 1 000 000 USD == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Volodymyr Zelenskyin (@ZelenskyyUa) X-viesti 25.8.2024 videoineen, jossa kerrotaan Paljanytsjasta (x.com) Luokka:Miehittämättömät ilma-alukset Luokka:Risteilyohjukset Luokka:Ukrainan asevoimat
The Devil’s Evangelion

The Devil's Evangelion on industrial metal -yhtye King Satanin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 8. marraskuuta 2024. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Suomalaiset industrial metal -albumit Luokka:Vuoden 2024 albumit
Crownshift

Crownshift on suomalainen melodisen death metalin yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat tunnettuja ennestään useista muista tunnetuista yhtyeistä. Children Of Bodomin, Nightwishin sekä Finntrollin jäsenistä koostuva metalliyhtye johon kuuluvat Tommy Tuovinen (laulu), Daniel Freyberg (kitara), Jukka Koskinen (basso) sekä Heikki Saari (rummut) julkaisi debyytti singlen ”If You Dare” musiikkivideon kera 17. tammikuuta. ==Jäsenet== * ‌Tommy Tuovinen - laulu (2022-) * ‌Daniel Freyberg - kitara (2022-) * ‌Jukka Koskinen - basso (2022-) * ‌Heikki Saari - rummut (2022-) * JC Halttunen - kitara (kiertueen jäsen) (2024-) ==Diskografia== Vuosi Albumi Levy-yhtiö 2024 Crownshift Nuclear Blast ==Musiikkivideot== Vuosi Otsikko Albumi Ohjaaja(t) 2024 If You Dare Crownshift Ykä Järvinen 2024 A World Beyond Reach Crownshift 2024 My Prison Crownshift ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset melodisen death metalin yhtyeet
Johan Wilhelm Norrgård

Johan Wilhelm Norrgård (31. toukokuuta 1859 Merikarvia – 7. kesäkuuta 1908 Merikarvia) oli suomalainen Merikarvialla vaikuttanut puutavaraliikemies ja sahanomistaja. Hänet tunnettiin aikanaan suurena kirjailija Aleksis Kiven ihailijana ja Merikarvialla ja lähipitäjissä häntä sanottiin Impivaaran herraksi.Kuolinilmoitus, Björneborgs Tidning, 12.06.1908, nro 46, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 21.12.2024 Norrgårdin isä maanviljelijä Johan Norrgård oli 1840-luvun lopulla Bålsbäckin ojaan Merikarvian Ylikylään rakennetun yksiraamisen vesisahan osakkaana ja hän oli myös huomattava käsin sahatun puutavaran ostaja.Pärske, Merikarvian kunnallislehti, vuosi 1951, Kuva sieltä toinen täältä Merikarvian sahateollisuudesta ja puutavarakaupasta vuodesta 1736 meidän päiviimme Norrgård sai 1879 päästötodistuksen Turun kauppakoulusta ja oli sitten muutamia vuosia Englannissa ja Saksassa opiskelemassa kieliä ja tutustumassa liike-elämään. Suomeen palattuaan hän meni isänsä perustaman puutavaraliikkeen palvelukseen ja kasvatti isänsä kuoltua liikettä melkoisesti.Lähipitäjien uutisia. Kuollut, Kansalainen, 10.06.1908, nro 65, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 21.12.2024 Norrgård omisti Merikarvialla kaksi höyrysahaa Sahakosken sahan ja Jukolan sahan ja lisäksi hän osti sahatavaraa pienemmiltä yrittäjiltä. Norrgårdin raaka-ainehankinnat ulottuivat aina Karvianjoen latvoille saakka ja Etelä-Pohjanmaalle aina Kokkolaan saakka.Merikarvia-seura ry : Pärske, Merikarvian kunnallislehti 1950 -kooste : Nousuja ja laskuja Merikarvian talouselämässä Norrgårdin mielikirjailija oli Aleksis Kivi ja tämän teoksista hän piti erityisesti Seitsemästä veljeksestä. Hän nimesi omistamansa talon Impivaaraksi ja Merikarvialle rakentamansa sahalaitoksen Jukolan sahaksi. Omistamiaan proomuja hän nimesi veljesten mukaan Juhanista aina Eeron asti sekä myös muiden kirjan henkilöiden mukaan. Höyrylaivansa hän nimesi Aleksis Kiven kaimaksi.Lauri Santavuori : Eräs Aleksis Kiven ihailija, Aamulehti, 23.12.1934, nro 346, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 21.12.2024 Norrgård kuoli kesäkuussa 1908 49-vuotiaana sydänkohtaukseen. Norrgårdin kuoltua hänen liikkeellään ei ollut jatkajaa. Liikkeen omistamat kiinteistöt joutuivat Reposaaren höyrysaha Oy:lle, joka ei jatkanut Merikarvialla toimintaa. Entinen Jukolan saha käynnistettiin 1920-luvulla ja se oli toiminnassa vuoteen 1939 saakka. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1859 syntyneet Luokka:Vuonna 1908 kuolleet
Crownshift (albumi)

__NOTOC__ Crownshift on suomalaisen Crownshift-yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 2024. == Kappaleet == # # # # # # # # == Jäsenet == * Tommy Tuovinen – laulu * ‌Daniel Freyberg – kitara * ‌Jukka Koskinen – bassokitara * ‌Heikki Saari – rummut === Tuotanto === * Daniel Freyberg – tuottaja * Janne Saksa – tuottarummut * Rami Nykänen – miksaaja ja masteroija == Arvostelut == * Soundi: == Lähteet == Luokka:Suomalaiset melodisen death metalin albumit Luokka:Vuoden 2024 esikoisalbumit
Saham al-Jawlan

Saham al-Jawlan () on kylä Etelä-Syyrian Daraan maakunnassa. Kylä on yhdistetty joskus raamatulliseen Golanin kaupunkiin. Sen asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 6 572\. ==Maantiede== Saham al-Jawlan sijaitsee Etelä- Syyrian Daraan maakunnassa Daraan piirikunnassa Golanin kukkuloiden itäpuolella. ==Historia== Gottlieb Schumacher liitti Saham al-Jawlanin raamatulliseen Golanin kaupunkiin. Yhteys on kuitenkin joskus kyseenalaistettu, esimerkiksi koska paikalta ei ole tehty huomattavampia pronssi- tai rautakautisia kaupunkiin viittaavia arkeologisia löydöksiä. Vuonna 1886 kylästä kirjoittanut Schumacher kuvaili kylän jakautuvan kolmeen osaan, josita vanhin oli pohjoisin. Schumacher kuvaili paikalla olleen ristiretkeläiskirkon jäänteet, jota paikallinen šeikki käytti tuolloin asuintalonaan. Syyrian sisällissodan alettua vuonna 2011 kylää hallitsivat Syyrian kapinalliset. Isis valtasi sen helmikuussa 2017 ja heinäkuussa 2018 sen valasi Syyrian armeija. ==Väestö== Saham al-Jawlanin asukasluku oli Syyrian vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 6 572. ==Lähteet== Luokka:Daraan maakunta Luokka:Syyrian kaupungit
If You Dare

If You Dare on metallibändi Crownshiftin debyytti single, joka julkaistiin 17. tammikuuta 2024. == Kappaleet == # == Jäsenet == * Tommy Tuovinen – laulu * ‌Daniel Freyberg – kitara * ‌Jukka Koskinen – bassokitara * ‌Heikki Saari – rummut ==Lähteet==
Richard Jameson Morgan

Richard Jameson Morgan (1852–1906) toimi useiden vuosien ajan kolumnistina sanomalehdissä Sub-Peninsula Sun ja St. Petersburg Times (myöhemmin tunnettu nimellä Tampa Bay Times). Hän piti myös suosittuja luentoja tieteellisistä, kirjallisista ja taloudellisista aiheista. Morgan kiinnostui myös mekaniikasta ja kehitti painokoneen nimeltä New Century, jota myöhemmin valmisti Mugge- Morgan-yritys. Vuonna 1902 Florida Magazine julkaisi kuukausittaisina jaksoina hänen tieteisromaaninsa The Iron Republic. Se julkaistiin uudelleen vuonna 2018 ja vuonna 2023. == Teoksia == * ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1852 syntyneet Luokka:Vuonna 1906 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset toimittajat
Eskil Palmén

Eskil Heribert Palmén (31. elokuuta 1863 Helsinki – 15. heinäkuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra ja juristi, joka sai laamannin arvonimen. Palménin vanhemmat olivat sijaiskansleri, vapaaherra Johan Philip Palmén ja hänen toinen puolisonsa Adolfina Fredrika Emilia Sallmén. Palménin puoliso vuodesta 1896 oli Sally Maria Skog (k. 1938), hovioikeudenneuvos Alma Skogin tytär. Palmén tuli ylioppilaaksi Svenska normallyceumista 1881 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1886. Lakitieteen kandidaatti hänestä tuli 1890 ja varatuomarin arvon hän sai 1893. Palmén oli Vaasan hovioikeuden kanslisti 1900–1906, notaari 1906–1909, viskaali 1909–1911, kanneviskaali 1911–1914 ja asessori 1914–1918. Helsingin tuomiokunnan tuomari Palmén oli 1918–1933. Hän toimi myös Vaasan suomalaisen ja ruotsalaisen tyttökoulun jatkoluokkien opettajana 1901–1918, Vaasan rahatoimikamarin puheenjohtajana 1907–1918 ja Vaasan säästöpankin johtokunnan varapuheenjohtajana 1913–1918. Laamannin arvonimen Palmén sai 1921. Viitattu 22.12.2024. (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1941 kuolleet
Šahristan

Šahristan tai šahrestan (, sanoista šahr ’kaupunki’ ja -stān ’paikka’) on varhaiskeskiaikaisen kaupunkialueen nimitys Iranissa ja Keski-Aasiassa. Torneilla ja porteilla varustettujen muurien ympäröimä šahristan käsitti tiheään rakennettuja asuinkortteleita, uskonnollisia ja julkisia rakennuksia, työpajoja ja pieniä torialueita. Linnoitus rakennettiin toisinaan sen sisälle, toisinaan taas ulkopuolelle. Šahristanin ulkopuolella sijaitsivat myös karavaaniseraljit, esikaupunkikartanot ja hautausmaat. Ajan mittaan sen yhteyteen syntyi käsityöläisten asuttama esikaupunki rabad. ==Lähteet== Luokka:Iranin historia Luokka:Islamilainen arkkitehtuuri Luokka:Kaupunginosat Luokka:Keski-Aasian historia
Brice Samba

Brice Lauriche Samba (s. 25. huhtikuuta 1994 Linzolo, Kongon tasavalta) on brazzavillenkongolais-ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Lensiä. Hän on pelannut Ranskan A-maajoukkueessa kolme maaottelua. Samba pelasi jo juniori-ikäisenä Ranskassa. Hän siirtyi Le Havresta Olympique de Marseilleen tammikuussa 2013 ja pelasi yhden Ligue 1-ottelun toukokuussa 2014. Hän oli kauden 2015–2016 lainalla Nancyssa mutta pääsi sielläkin pelaamaan vain kaksi Ligue 2 -ottelua. Kaudet 2017–2019 hän edusti Caenia ja pelasi ensimmäisellä kaudella neljä ja toisella täydet 38 Ligue 1 -ottelua. Hän aloitti vielä kauden 2019–2020 Ligue 2:een pudonneessa Caenissa mutta siirtyi elokuussa 2019 englantilaisseura Nottingham Forestiin, jossa hän pelasi viimeisen kauden voitokas nousukarsinta mukaan lukien 128 mestaruussarjaottelua. Samba siirtyi heinäkuussa 2022 ranskalaisseura Lensiin. Hän pelasi Ligue 1:ssä 37 ottelua kaudella 2022–2023 ja 33 ottelua kaudella 2023–2024 eli molemmilla kausilla yhtä vaille kaikki liigaottelut. Hänet valittiin kaudella 2022–2023 Ligue 1:n parhaaksi maalivahdiksi. Hän pelasi kaudella 2023–2024 kuusi Mestarien liigan ja kaksi Eurooppa-liigan ottelua. Samba on ollut kauden 2023–2024 alusta alkaen Lensin joukkueen kapteeni. Samba valittiin Ranskan maajoukkueeseen ensimmäisen kerran maaliskuussa 2023 pelattuihin EM-karsintaotteluihin. Tuolloin hän jäi vielä varamaalivahdiksi, mutta kesäkuussa 2023 hän pelasi EM-karsintaottelun Gibraltaria vastaan. Hän pelasi toisen maaottelunsa marraskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Kreikkaa ja kolmannen maaliskuussa 2024 ystävyysottelussa Saksaa vastaan. Hän kuului Ranskan joukkueeseen EM-kilpailuissa 2024 mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan. Brice Samban isä Christian Brice Samba pelasi jalkapalloa maalivahtina Kongossa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Noormarkun kirkonkylä

Noormarkun kirkonkylä eli Noormarkunkylä tai Noormarkunkangas (ruots. Norrmark) on kylä nykyään Poriin kuuluvassa Noormarkussa ja käsittää alueen, joka rajoittuu etelässä valtatie 23:en ja pohjoisessa Poikeljärveen ja Poosjärveen. Hakalanvainion ja Lahdenmaan asuinalueet kuuluvat Noormarkun kirkonkylään. Kylän läpi kulkee yhdystie 2701. Noormarkun kirkonkylää ei tule sekoittaa Noormarkun entiseen keskustaajamaan Finpyyseen, joka sijaitsee valtatie 23:n eteläpuolella. Asiakirjoissa Noormarkun kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1402. Noormarkku muodostettiin Ulvilan seurakunnan saarnahuonekunnaksi 1730-luvulla. Edelleen olemassa oleva barokkityylinen kellotapuli rakennettiin vuonna 1757. C. L. Engelin suunnittelema Noormarkun vanha kirkko valmistui vuonna 1835 ja paloi Noormarkun-Harjakankaan taisteluiden yhteydessä 30.3.1918 . Nykyinen Noormarkun kirkko valmistui vuonna 1933 . Eva Ahlströmin sairaala rakennettiin Noormarkun kirkonkylään vuonna 1912. Kirkonkylän halki kulkevan yhdystien varrella sijaitsee Ratikylä, joka on säilyttänyt hyvin länsisuomalaisen raittikylän olemuksen. ==Lähteet== Luokka:Noormarkun kylät
Bonaventura Sienalainen

Bonaventura Sienalainen () oli toscanalainen kirjuri ja kääntäjä, joka työskenteli Kastilian Alfonso X:n hovissa 1260-luvulla, aikana jolloin tämä tavoitteli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin asemaa. Hänen tunnetuin teoksensa on Alfonson X:n toimeksiannostaHyatte1997, s. 23 arabiasta latinaksi vuonna 1264 käännetty Liber Scalae Machometi eli Muhammedin tikapuut.Bonaventura 1997 Teoksen alkuperäistä tekijää ei tunneta.Hyatte 1997, s. 1 Kirja kertoo profeetta Muhammedin taivasmatkasta. Myöhemmin teos käännettiin edelleen espanjaksi ja vulgaariranskaksi. Kirjan katsotaan olleen esikuvana Danten kirjoittamalle teokselle Jumalainen näytelmä.Corti, 2000 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Keskiajan henkilöt Luokka:Italialaiset kielenkääntäjät
Iskandarkūl

Iskandarkūl () on järvi Suğdin maakunnan Ainīn piirissä Tadžikistanissa. Se sijaitsee Hisorvuorten pohjoisrinteillä 23 kilometrin päässä Dušanben ja Xudžandin välisestä valtatiestä. Järven pinta-ala on 3,41 neliökilometriä, suurin syvyys 72 metriä ja vesimäärä 0,173 kuutiokilometriä. Noin 2 200 metrin korkeudella sijaitseva kolmionmuotoinen Iskandarkūl on syntynyt maanvuörymien tukittua Saratoğjoen virtauksen. Siihen virtaavat Saratoğ, Hazormeš ja Sarima. Laskujoki on nimeltään Iskandar. Puhdasvetistä järveä ympäröivät 5 000 metriä korkeat vuoret, mutta sen rantojen ilmasto on kesällä lämmin ja talvella leuto. Vesi on järvessä viileää, mutta ainoastaan itäosa jäätyy kovina talvina. Järvestä kerrotaan lukuisia Aleksanteri Suureen liittyviä legendoja ja tarinoita. Sen nimi lienee kuitenkin peräisin sogdinkielisestä ’korkeaa paikkaa’ tarkoittavasta sanasta iskotar tai iskodar. Nimi lienee vakiintunut vasta 1600-luvun lopussa. Iskandarkūlin koillisrannalla sijaitsee vuonna 1929 perustettu sääasema. Maalauksellinen, ilmastoltaan miellyttävä ja ympäröivältä luonnoltaan kaunis järvi on suosittu matkailukohde. ==Lähteet== Luokka:Tadžikistanin järvet
Jere Somervuori

Jere Matti Juhani Somervuori (s. 10. elokuuta 2007 Karlstad, Ruotsi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ta. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. == Ura == === Seuraura === Somervuori syntyi Ruotsin Karlstadissa, kun hänen isänsä Eero pelasi tuolloin Färjestadissa. Jere Somervuori aloitti jääkiekkoilun omien sanojensa mukaan noin kolmevuotiaana Gävlessä, kun Eero pelasi Brynäsissä. Hän siirtyi sieltä isänsä uran mukana Suomeen ja Helsingin IFK:hon. Jere pelasi Eeron uran aikana lyhyen ajan myös Hämeenlinnan Pallokerhossa ja Espoo Bluesissa, josta hän palasi varsinaiseen kasvattajaseuraansa HIFK:hon. Somervuori voitti kauden 2021–2022 päätteeksi U16 SM-hopeaa. Kaudella 2022–2023 hän voitti U18 SM- pronssia. Kauden 2023–2024 runkosarjan Somervuori pelasi suurimmaksi osaksi HIFK:n U20-joukkueessa, mutta hän pelasi osan kaudestaan myös U18-joukkueessa, jonka varakapteenina Somervuori toimi. Hän voitti U18 SM-hopeaa. Toukokuussa 2024 Somervuori teki HIFK:n kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2024–2025 seuran U20-joukkueessa. Somervuori teki liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 20. joulukuuta 2024 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan, kun HIFK kärsi lukuisista sairaspoissaoloista. Hänet merkittiin joukkueen 13. hyökkääjäksi. Somervuori sai ottelussa jääaikaa 2.45 minuuttia. === Maajoukkueura === Somervuori pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2024. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2023. Yhteensä Somervuori on pelannut 41 poikien maaottelua. == Muuta == Somervuori on pelasi juniorina myös jääpalloa Kulosaaren Vestassa, jossa hän voitti U16-ikäluokan SM-hopeaa vuonna 2022. Vuotta myöhemmin Somervuori voitti U18-ikäluokan SM-hopeaa Helsinki Bandyn yhteisjoukkueessa. Somervuoren isä Eero pelasi omalla urallaan hyökkääjänä pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 807 SM-liigaottelua kuudessa eri seurassa. Hän oli voittamassa Suomen-mestaruutta Jokereissa vuonna 1997 ja Oulun Kärpissä vuonna 2005. Eero Somervuori pelasi urallaan myös neljä kautta Ruotsissa, kaksi kautta Sveitsissä ja yhden kauden AHL:ssä. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden Färjestadissa vuonna 2009. == Tilastot == 2023–2024 HIFK U20-SM 22 4 8 12 6 – – – – – 1 kausi yhteensä U20-SM 22 4 8 12 6 – – – – – == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:HIFK:n pelaajat Luokka:Vuonna 2007 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ensihoitopaikka

Ensihoitopaikka (EHP) on Suomen puolustusvoimien lääkintähuoltoketjun teltassa toimiva liikkuva osa, jolla on käytössään oma aggregaatti ja kamiina. Taistelupelastajat antavat haavoittuneille hätäensiavun, minkä jälkeen potilaat siirretään ensihoitopaikalle. Saapuvien potilaiden tila arvioidaan cABC-protokollan mukaisesti, eli heiltä tarkastetaan ja hoidetaan henkeä uhkaavat verenvuodot, turvataan ilmatiet, hengitys ja verenkierto. Ne ovat kriittisimmät osa-alueet, joiden avulla selvitetään henkeä uhkaavat vammat. Tämän lisäksi lääkintäalan varusmiehille koulutetaan protokollan osat DE eli tajunnan arviointi ja lääkkeet sekä jatkoevakuoinnin valmistelut. Ensihoitopaikalla kyetään esimerkiksi amputoituneen alaraajan hoitoon ja kirurgisen hätäilmatien avaamiseen. Rintakehävammoissa voidaan keuhko-ontelo kanavoida, jolla poistetaan onteloon kertynyttä verta tai eritettä. Verenvuotoa tyrehdytetään kiristyssitein ja verenvuotoa hillitsevillä hemostaattilla sidoksilla. Lääkintäaliupseerin johtama ensihoitoryhmä palvelee ensihoitopaikalla, jonne evakuointikuljetus tuo haavoittuneet. Hoitototoimenpiteitä suorittavat lääkintäupseerit eli lääkärit. Lääkintäaliupseerit avustavat ja antavat tehtäviä tarvittaessa lääkintämiehille. Merivoimien aluksilla ensihoitopaikka voi sijaita lääkintähytissä. Jatkohoitoa tarvitsevat potilaat evakuoidaan ensihoitoasemalle. Viimeisimmissä reserviläisten harjoituksissa, joissa ensihoitopaikan toimintaa on käytännössä testattu, on harjoituksen jälkeen ehdotettu aggregaatin käytöstä luopumista. Se sitoo henkilöstöä, on häiriöherkkä, pitää kovaa ääntä, joka vaikeuttaa droonien havaitsemista sekä muodosti ääni- ja lämpömaalin viholliselle. Lisäksi aggregaatin tuottama valo teki ensihoitopaikasta valomaalin. Aggregaattia voidaan myös sabotoida. Myös ensihoitopaikan säännöllisillä sijainnin vaihdolla voidaan ehkäistä ensihoitopaikan joutumista vihollisen maaliksi. Puolustusvoimat ovat luoneet koulutusta varten virtuaalisen ensihoitopaikan, jossa hoitotoimenpiteitä voi harjoitella virtuaalisesti. == Lähteet == Luokka:Sotilaslääketiede Luokka:Suomen puolustusvoimat Luokka:Suomen puolustusvoimien kalusto
Jasper Kuhta

Jasper Kuhta (s. 28. lokakuuta 2006 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ta. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Kuhta osaa pelata myös laidassa. Hän pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa. == Ura == === Seuraura === Kuhta aloitti jääkiekkoilun omien sanojensa mukaan noin 5–6-vuotiaana. Hän on Oulunkylän Kiekko-Kerhon kasvatti. Kuhta siirtyi juniorina sittemmin Helsingin IFK:hon. Hän voitti kauden 2021–2022 päätteeksi U16 SM-hopeaa. Kauden 2022–2023 Kuhta vietti HIFK Akatemian U18-joukkueessa. Kaudeksi 2023–2024 hän siirtyi HIFK:n U18-joukkueeseen, jonka sisäisen piste- ja maalipörssin Kuhta voitti tehoilla 16+22=38. Kuhta voitti kauden päätteeksi U18 SM-hopeaa. Ensimmäisellä U20-kaudellaan 2024–2025 Kuhta teki myös SM-liigadebyyttinsä 18. joulukuuta 2024 Vaasan Sportia vastaan, kun Micke-Max Åsten putosi HIFK:n kokoonpanosta juuri ennen ottelua. Kuhta merkittiin joukkueen nelosketjun oikeaan laitaan Kasper Lundellin ja Aatu Karjalaisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.55 minuuttia. === Maajoukkueura === Kuhta on pelannut kolme nuorten maaottelua. == Pelityyli == Kuhta on kuvaillut olevansa hyökkäyspainotteinen mutta kahden suunnan sentteri, joka pystyy syötöillä avaamaan peliä ja ratkaisemaan paikasta tilanteen tullessa. Hän on myös maininnut ajoittain ohjaavansa peliä äänellään. == Muuta == Kuhdan pikkusisko Julia pelaa hyökkääjänä Auroraliigaa HIFK:ssa. Sisarusten setä Kimmo Kuhta pelasi omalla urallaan hyökkääjänä pudotuspelit pelit mukaan lukien yhteensä 810 SM-liigaottelua Kiekko-Espoossa ja HIFK:ssa. HIFK on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa 9. Kimmo loi pääsarjauraa myös Sveitsissä ja Saksassa. Hän toimii nykyään HIFK:n SM-liigajoukkueen kehitysvalmentajana sekä Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajana. Kimmon poika ja sisarusten serkku Veeti Kuhta pelaa hyökkääjänä Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa ja hän on pelannut urallaan myös yhden SM-liigaottelun Pelicansissa. == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:HIFK:n pelaajat Luokka:Vuonna 2006 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kurikan Lakkitehdas

Kurikan Lakkitehdas oli suomalainen vuosina 1899–1977 Kurikassa toiminut vaatetusalan yritys, joka valmisti turkis- ja kangaslakkeja sekä vuodesta 1931 nahkakäsineitä.Kurikan LakkitehdasTäydentäviä yhtiötietoja : Kurikan Lakkitehdas Osakeyhtiö (vanha), Pörssitieto G. Kock Kurikan Lakkitehdas sai alkunsa 1899 kun kauppa-apulainen ja lakkivalmistaja Iisakki Luhtala (1880–1930) ja hänen vaimonsa Maria palkkasivat ensimmäisen ulkopuolisen työntekijän mukaan lakkienvalmistukseen. Luhtalat jatkoivat samana vuonna lopettaneen kauppias Iisakki Kurikan vuonna 1890 perustetun lakkitehtaan toimintaa. Lakkitehdas toimi aluksi useissa eri paikoissa, mutta 1906 Luhtalat ostivat yhdessä liikemies ja tehtailija Frans Isak Kurikan (1881–1943) kanssa Kurikan Koivistonkylästä Nenättömänluoman partaalta osan Iso-Koiviston tilasta Kurikan Lakkitehtaan toimipaikaksi. Vuonna 1913 valmistui alueelle lakkitehtaan ensimmäinen hirsirakenteinen tehdasrakennus ja 1914 yritykseen tuli mukaan F. I. Kurikan veli Jussi Kurikka ja samalla yritys muuttui osakeyhtiöksi Kurikan Lakkitehdas Oy. Vuonna 1918 osakkaita tuli lisää, heidän joukossaan kauppaneuvos Matti Arvola, mutta vuonna 1927 Iisakki Luhtala osti koko osakekannan itselleen. Vuonna 1924 lakkitehtaalle valmistui vielä toinen rakennusmestari Juho Kukkulan suunnittelema tehdasrakennus hanskapuolen tiloiksi.Kurikan Lakkitehdas Oy. 30-vuotias, Helsingin Sanomat, 21.12.1929, nro 345, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 22.12.2024Kurikan Lakkitehdas Oy Kurikassa, Etelä-Pohjanmaa, 26.06.1920, nro 67, s. 42, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 22.12.2024 Iisakki Luhtalan kuoltua 1930 hänen seuraajakseen tuli hänen vanhin poikansa Juho Luhtala (1900–1983). Vuonna 1938 valmistui tehdasalueelle vielä kolmas tehdasrakennus, arkkitehti Aarne Ervin suunnittelema funkkisrakennus, joka on hänen ensimmäisiä töitään oman suunnittelutoimistonsa puitteissa. Saman vuonna tehdas valmisti 340 000 lakkia ja 180 000 käsineparia. Kurikan Lakkitehdas oli Luhtaloitten perheyrityksenä aina vuoteen 1975 saakka ja se työllisti parhaimmillaan 1950-luvulla yli 300 ihmistä. Kurikan Lakkitehtaan tytäryhtiöitä olivat Kruununahka Oy, Kulo-Sauma Oy ja Kulo-Nahka Ky. Vuonna 1975 tehdas siirtyi kilpailevan yrityksen, Yrjö Isohellan omistaman Isohella Oy:n omistukseen ja 1977 Kurikan Lakkitehtaan tuotannollinen toiminta liitettiin Isohellan Teollisuus Ky:hyn, alkuperäisen yhtiön jäädessä kiinteistöjen ja koneiden omistajaksi. Lakkeja ja ulkoilupukineita valmistanut Isohella Oy meni konkurssiin vuonna 1986 ulkomaisen kilpailun seurauksena. Vuonna 2022 uusimpaan, vuonna 1938 valmistuneeseen tehdasrakennukseen remontoitiin iso juhlasali, panimoravintola, panimo, myymälä ja museo-osasto. 1913 sekä 1924 valmistuneet tehdasrakennukset ovat toistaiseksi vielä remontoimatta ja kylmillään.Visit Lakeus : Kurikan Lakkitehdas == Lähteet == Luokka:Entiset suomalaiset teollisuusyritykset Luokka:Entiset suomalaiset vaatetusalan yritykset Luokka:Kurikan rakennukset ja rakennelmat
Verneri Arkko

Verneri Arkko (s. 4. heinäkuuta 2003 Mikkeli) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ta. Hän pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa. == Ura == Arkko on Mikkelin Jukurien kasvatti. Kaudella 2019–2020 hän oli U18 Mestiskarsinnoissa pelipaikastaan huolimatta joukkueensa paras pistemies ja syöttäjä tehtyään 22 ottelussa tehot 13+25=38. U18 SM-sarjassa Arkko oli Jukurien tehokkain puolustaja tehtyään 16 ottelussa tehot 5+8=13. Kaudella 2020–2021 hän oli U18 SM-sarjassa joukkueen tehokkain puolustaja tehtyään 12 ottelussa tehot 5+8=13, vaikka Arkko pelasi alle puolet sarjan otteluista. Kaudella 2021–2022 Arkko oli Jukurien U20-joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 9+24=33. Kaudella 2023–2024 hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Arkko nostettiin Jukurien SM- liigajoukkueen mukaan 30. joulukuuta 2023 pelattuun vierasotteluun Porin Ässiä vastaan. Arkko merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi, mutta hän putosi kokoonpanosta kuitenkin juuri ennen ottelua, kun Pekka Jormakka osoittautui pelikuntoiseksi. Arkko ei pelannut kauden aikana lopulta otteluakaan SM-liigassa. Kaudeksi 2024–2025 Arkko siirtyi yli-ikäisenä Helsingin IFK:n U20-joukkueeseen. Hän teki SM-liigadebyyttinsä 21. joulukuuta 2024 vieraissa Porin Ässiä vastaan, kun Ilari Melart joutui pelikieltoon. Arkko merkittiin HIFK:n kakkospuolustajapariin Ronald Knotin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.41 minuuttia ja Arkolle merkittiin teholukema –1. == Tilastot == 2020–2021 Jukurit U20-SM 24 1 7 8 18 3 1 0 1 2 2021–2022 Jukurit U20-SM 44 9 24 33 38 – – – – – 2022–2023 Jukurit U20-SM 36 0 14 14 22 – – – – – 2023–2024 Jukurit (A) U20-SM 46 3 19 22 24 – – – – – 4 kautta yhteensä U20-SM 150 13 64 77 112 3 1 0 1 2 == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:HIFK:n pelaajat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Isfara (joki)

Isfara (tadžkiksi ja uzb. kyrill. Исфара) on joki Kirgisiassa, Tadžikistanissa ja Uzbekistanissa. Se nimi on yläjuoksulla Aksai ja keskijuoksulla Karavšin. Kišemišin yhdyttyä siihen se saa nimen Isfara. Joen pituus on 107 tai 130 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 3 240 neliökilometriä. Isfara saa alkunsa Turkestanvuorten pohjoisrinteiden jäätiköiltä ja lumikentiltä. Sen keskimääräinen virtaus Isfaran kaupungin luona on 15,2 kuutiometriä sekunnissa. Joki tuo mukanaan paljon maa-ainesta. Sen vesi käytetään kokonaan keinokasteluun joen varrella ja Fergananlaaksossa. ==Lähteet== Luokka:Kirgisian joet Luokka:Tadžikistanin joet Luokka:Uzbekistanin joet
Elina Vainio

Elina Vainio (s. 1981) on helsinkiläinen kuvataiteilija. Hän on valmistunut Taideyliopiston Kuvataideakatemiasta ja Chelsea College of Artista. == Taiteellinen työskentely == Vainion taiteellinen työskentely suuntautuu modernin länsimaisen ihmiskeskeisen maailmankuvan katvealueisiin. Hänen teoksensa tuovat usein esille tiedon ja kielen riittämättömyyden maailman ymmärtämisessä, elämän haurauden ja ihmisen ja luonnon yhteyden. === Ura === Vainion yksityisnäyttelyitä ovat muun muassa Reset (2020) WAM X -näyttelytilassa Turussa ja Talletukset (2018) SEB:n toimiston aulatilassa Helsingissä. Vainion teoksia on nähty ryhmänäyttelyissä Taattisten tilalla (2023), Taideyliopiston Kuvataideakatemian Kuva/Tila-galleriassa (2023), Lappeenrannan taidemuseossa (2023), HAMissa (2021), Nykytaiteen museo Kiasmassa (2019) Rauma Triennalessa (2019) ja Taidekeskus Purnussa (2017). Vainion teoksia on muun muassa Nykytaiteen museo Kiasman kokoelmissa. === Yhteistyöt === Vainio on työskennellyt nykyesityksen parissa mm. Masi Tiitan teoksissa Auringonvalo lattialla (Ehkä-tuotanto, 2024) ja Palais de Mari (Monitoimitila O, 2022) sekä osana ARS17-näyttelyn esitysohjelmaa toteutetussa teoksessa PET (Kiasma-teatteri, 2017). Vainio työskentelee Helsingissä Porukalle -työtilassa, joka on jaettu työhuone sekä tila taiteelliselle työlle. Tilassa ovat työskennelleet Vainion lisäksi kuvanveistäjä Man Yau, video- ja esitystaiteilija Jaakko Pietiläinen, taidemaalari Jussi Niskanen, kuvanveistäjä Hermanni Saarinen, kuvataidekasvattaja Juuso Tervo sekä kuvataiteilija ja kuraattori Sakari Tervo. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Elina Vainion kotisivut Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät