EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jevgeni Mogilevski

Jevgeni Gedeonovitš Mogilevski (; 16. syyskuuta 1945 Odessa – tammikuu 2023) oli venäläis-belgialainen pianisti.Советский пианист-сенсация Евгений Могилевский скоропостижно скончался в Бельгии Rossijskaja gazeta 2.2.2023, viitattu 6.1.2024 Евгений Гедеонович Могилевский BelCanto.ru, viitattu 6.1.2024 Norman Lebrecht, Russian piano legend dies, 77 SlippeDisc 31.1.2023, viitattu 6.1.2024 Mogilevski syntyi musiikinopettajien perheeseen. Hän valmistui 18-vuotiaana Odessan Stoljarskin koulusta ja asettui vuonna 1963 Moskovaan. Mogilevski sai täydentävää opetusta äitiäänkin opettaneelta Heinrich Neuhausilta ja tämän kuoltua Stanislav Neuhausilta. Lisäksi häntä opetti Jakov Zak. Mogilevski esiintyi ensimmäisen kerran julkisesti 9-vuotiaana ja teki debyyttinsä orkesterin solistina 11-vuotiaana. Vuonna 1964 hän voitti Brysselissä ensimmäisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa. Mogilevski kiersi Yhdysvalloissa Sol Hurokin tuella ja esiintyi muun muassa Jevgeni Svetlanovin johdolla. Hän tulkitsi erityisesti romanttista ohjelmistoa. Vuonna 1987 Mogilevski sai Venäjän SFNT:n kunniataiteilijan arvonimen.Могилевский Евгений Гедеонович Allpianists.ru, viitattu 6.1.2024 Samana vuonna hän istui tuomariston jäsenenä Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa. Vuodesta 1992 Mogilevski opetti Brysselin kuninkaallisessa konservatoriossa. Myös hänen poikansa Maksim ja Aleksandr Mogilevski ryhtyivät pianisteiksi. == Lähteet == Luokka:Venäläiset pianistit Luokka:Belgialaiset pianistit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Kietsimävaarat

Kietsimävaarat ( ja ) on tunturijono Kietsimä- ja Vaskojoen välissä Lemmenjoen kansallispuiston länsiosassa Inarin kunnassa lähellä Norjan rajaa. Sen korkein huippu on 557 metriä merenpinnan yläpuolelle kohoava Stuorrabogeoaivi. Muita alueen tuntureita ovat Jäkäläpää (540 m m.p.y.), Roavvoaivi (530 m m.p.y.), Guovžuroaivi (470 m m.p.y.) ja Laurivaara sekä Lauravaara (455 m m.p.y.). == Lähteet == Luokka:Inarin tunturit
Mykola Djadjura

Mykola Volodymyrovytš Djadjura (; s. 1961 Kiova) on ukrainalainen kapellimestari.Дядюра, Микола Володимирович Велика українська енциклопедія, viitattu 6.1.2024 Дядюра Микола Володимирович Комітет з Національної премії України імені Тараса Шевченка, viitattu 6.1.2024 Djadjura valmistui vuonna 1987 Roman Kofmanin luokalta Kiovan kansallisesta Tšaikovski- musiikkiakatemiasta. Vuosina 1986–1988 hän toimi Omskin filharmonikkojen pääkapellimestarina. Vuosina 1989–1996 hän oli Soulin ja Gwangjun sinfoniaorkestereiden pääkapellimestari. Vuonna 1990 Djadjura sai Seiji Ozawalta kutsun opintojaksolle Bostonin sinfoniaorkesteriin, jossa häntä opettivat Leonard Bernstein ja André Previn. Djadjura pääsi vuonna 1996 Ukrainan kansallisfilharmonikkojen pääkapellimestariksi ja taiteelliseksi johtajaksi. Vuonna 1988 hän alkoi johtaa Ukrainan kansallisoopperaa, ja hänestä tuli sen musiikillinen johtaja vuonna 2011.Mykola Diadiura National Opera of Ukraine, viitattu 6.1.2024 Lisäksi Djadjura on toiminut muun muassa Sofian filharmonikkojen päävierailijana. Djadjuralle on myönnetty uransa aikana lukuisia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Ordre des Arts et des Lettres'n ritarin arvo (2005), Ukrainan kansantaiteilijan arvonimi (2008) ja Ševtšenkon palkinto (2011). == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Valeri Halilov

Valeri Mihailovitš Halilov (; 30. tammikuuta 1952 Termez – 25. joulukuuta 2016 Sotšin lähistö) oli venäläinen kenraaliluutnantti, kapellimestari ja säveltäjä.Russian plane crash: The victims BBC 28.12.2016, viitattu 6.1.2024 Valery Khalilov Classical Music Daily, viitattu 6.1.2024 Just in: Putin ordered Red Army Ensemble to Aleppo Slippedisc 25.12.2016, viitattu 6.1.2024 Halilov oppi lapsena soittamaan klarinettia. Myöhemmin hän opiskeli orkesterinjohtoa Moskovan konservatoriossa. Vuonna 2002 Halilov sai nimityksen Venäjän asevoimien sotilassoittokuntien johtajaksi. Hän esiintyi urallaan monissa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa, Pohjois-Koreassa, Libanonissa ja Mongoliassa.Clarke Schwabe, World-renowned Russian conductor, composer Khalilov to visit, perform at UGA University of Georgia 4.11.2016, viitattu 6.1.2024 Venäjällä monia Halilovin säveltämistä sotilasmarsseista ja lauluista esitettiin voitonpäivän paraateissa. Sotilaana Halilov vetäytyi aktiivisesta palveluksesta elokuussa 2016. Hän kuitenkin toimi Puna-armeijan kuoron ja orkesterin johtajana huhtikuusta 2016. Halilov sai Venäjän federaation kansantaiteilijan arvonimen vuonna 2014. Halilov kuoli Puna- armeijan kuoron 64:n jäsenen kanssa vuonna 2016 sattuneessa onnettomuudessa, jossa Venäjän puolustusministeriön lentokone syöksyi Mustaanmereen. Halilov oli matkalla esiintymään Syyriassa sotineille Venäjän joukoille. == Lähteet == Luokka:Venäläiset kapellimestarit Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Venäläiset säveltäjät Luokka:Venäläiset kuoronjohtajat Luokka:Lento- onnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Sanni Seppo

Sanni Seppo (s. 1960) on suomalainen valokuvataiteilija. Yhdessä työparinsa Ritva Kovalaisen kanssa Seppo on valokuvannut ja kirjoittanut kolmiosaisen sarjan Puiden kansa (1997) , Metsänhoidollisia toimenpiteitä (2009) ja Pohjoistuulen metsä (2023). Sarjan kolmas osa pääsi Tietokirjallisuuden Finlandia -ehdokkaaksi. Seppo on valmistunut taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1993. Hänet ja Kovalainen palkittiin valtion valokuvataidetoimikunnan Suomi-palkinnolla Puiden kansa -projektistaan vuonna 1997. == Teoksia == * Kovalainen, Ritva & Seppo, Sanni: Puiden kansa. Oulu ; [Espoo]: Pohjoinen : Periferia Publications, 1997. ISBN 951-749-300-2 * Kovalainen, Ritva & Seppo, Sanni: Metsänhoidollisia toimenpiteitä. [Kemiö] : [Helsinki]: Hiilinielu ; Miellotar, 2009. ISBN 978-952-99113-4-9 * Kanninen, Jaana & Seppo, Sanni & Ijäs, Hannu & Hänninen, Siiri & Pentikäinen, Seela: Huuto kaupunkiluonnon puolesta. Tampere: Vastapaino, 2022. ISBN 978-952-397-000-7 * Kovalainen, Ritva & Seppo, Sanni: Pohjoistuulen metsä: Kuvauksia viimeisistä luonnonmetsistä. Mark : Helsinki: Hiilinielu Tuotanto, 2023. ISBN 978-952-99113-9-4 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://sanniseppo.com * Pyhä. Paha. Metsä. Suomen valokuvataiteen museon video. 17 min. Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Leland

Leland on taajama Leirfjordin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 747 vuonna 2023. ==Lähteet== Luokka:Leirfjord Luokka:Norjan taajamat
Leirfjordin kirkko

Leirfjordin kirkko () on Leirfjordin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1867. Sen suunnitteli arkkitehti Niels Stockfleth Darre Eckhoff. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot kirkko
Helgelandin silta

Helgelandin silta () on Norjassa Nordlandin läänissä sijaitseva vinoköysisilta, joka ylittää Leirfjorden-vuonon yhdistäen Alstahaugin ja Leirfjordin kunnat. Se on 1 065 metriä pitkä ja avattiin vuonna 1991. Siltaa pitkin kulkee fylkesvei 17. Teknisk Ukeblad -aikakauslehti valitsi Helgelandin sillan Norjan kauneimmaksi sillaksi vuonna 2010. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan tieliikennesillat Luokka:Vinoköysisillat Luokka:Leirfjord Luokka:Alstahaug Luokka:Nordlandin läänin liikenne
Helgeland

Helgeland on Norjan piiri Nordlandin läänin eteläosassa. Siihen kuuluu yhdeksäntoista kuntaa, ja sen pinta-ala on yhteensä 18 839 neliökilometriä ja asukasluku 83 644 vuonna 2021. ==Kunnat== * Alstahaug * Bindal * Brønnøy * Dønna * Grane * Hattfjelldal * Hemnes * Nordland * Leirfjord * Lurøy * Meløy * Nesna * Rana * Rødøy * Sømna * Træna * Vefsn * Vega * Vevelstad ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan piirit Luokka:Nordlandin läänin maantiede
Teknisk Ukeblad

Teknisk Ukeblad (lyh. TU) on norjalainen tekniikkaa käsittelevä aikakauslehti. Sen historia ulottuu vuoteen 1854, jolloin se perustettiin nimellä Polyteknisk Tidsskrift. Lehti ilmestyy 11 kertaa vuodessa. Teknisk Ukeblad on myös Tekna- ja Nito-ammattiyhdistysten jäsenlehti. ==Kuvia== Teknisk Ugeblad 1 1883.png|Etusivu vuodelta 1883. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset aikakauslehdet Luokka:Järjestölehdet Luokka:Tekniikkalehdet
Jouko Tukiainen

Jouko Eino Kalevi Tukiainen (s. 4. joulukuuta 1936 Helsinki) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 6.1.2024. Tukiaisen vanhemmat olivat metsänhoitaja Eino Valio Joonas Tukiainen ja Rauha Maria Välimaa. Tukiainen tuli ylioppilaaksi Saarijärven yhteiskoulusta 1956 ja valmistui koneenrakennuksen opintosuunnalta diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1961. Hän oli Wärtsilän Kone ja Sillan insinööri 1959–1962 ja Valmetin Rautpohjan tehtaan insinööri Jyväskylässä 1963–1973. Oy Saab-Valmet Ab:n tuotantopäällikkö Uudessakaupungissa Tukiainen oli 1973–1978, tuotantojohtaja 1978–1981 ja varatoimitusjohtaja 1981–1988 sekä Valmet Oy:n traktoriryhmän johtaja Suolahdessa 1988–1991 ja Valmet Traktorit Oy:n, vuodesta 1994 Sisu Traktorit Oy ja vuodesta 1997 Valtra Oy, toimitusjohtaja 1992–2001. Hän oli myös yhtiön hallituksen jäsen. Tukiaisella oli työuransa aikana lisäksi useita kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2001. (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Finlandia-katsaus

Finlandia-katsaus on raporttisarja jatkosodan ja sen jälkeisen ajan uutisaiheista. Sarjassa raportoidaan muun muassa olympialaisista, maaotteluista, taidenäyttelyistä ja muotivirtauksista, ja niissä esiintyy ajan julkisuuden henkilöitä. Raportit ovat Kansallisen audiovisuaalisen instituutin (KAVI) hallussa ja niitä voi katsoa Finnassa, mutta muu käyttö vaatii luvan. Jatkosodan aikana talvella 1943 Björn Soldan ja Holger Harrivirta saivat erikoiskomennuksen aloittaa kotirintaman tapahtumista kertovan Finlandia- uutiskatsausten sarjan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finlandia- katsaus 1 Finnassa Luokka:Suomalaiset elokuvat Luokka:Uutisfilmit
Hast

Hast on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: *Barthold Rudolf Hast (1724–1784), lääkäri *Ivar Hast (1894–1973), upseeri *Janne Hast (s. 1979), muusikko, tuottaja ja äänisuunnittelija *Jarmo Hast (s. 1976), uimari ja triathlonisti *Jasse Hast, muusikko *Miikka Hast (s. 1981), lumilautailija *Susanna Hast (s. 1981), kirjailija, tutkija ja lauluntekijä. ==Katso myös== ”Du hast”, Rammsteinin musiikkikappale
Laipio (sukunimi)

Laipio on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Matti Laipio (s. 1944), talous- ja musiikkitoimittaja * Onni Laipio (1920–1996), Mikkelin maalaiskunnan- ja Kauhavan kunnanjohtaja * Sakari Laipio, valokuvaaja. == Katso myös == * Laipio
Hrozan ohjusisku

Venäjän asevoimat iskivät Iskander-ohjuksella kauppaan ja kahvilaan Hrozan kylässä Harkovan alueella Ukrainassa 5. lokakuuta 2023, jolloin 53 sai surmansa. Iskun kohde oli sodassa kaatuneen sotilaan hautajaiset ja muistotilaisuus. Ennen sotaa kylän väkiluku oli noin 330, eli noin 15 % asukkaista kuoli iskussa. Ukrainan turvallisuuspalvelun mukaan kaksi kylässä asunutta veljestä vihjaisi Venäjälle sotilashautajaisista. Kyseiset miehet pakenivat sittemmin Venäjälle. == Lähteet == Luokka:Kupjanskin piiri Luokka:Sotarikokset Venäjän 2022 hyökkäyksen Ukrainaan aikana Luokka:Vuoden 2023 rikokset
Sovetskaja Adygeja

Sovetskaja Adygeja (Советская Адыгея, ”Neuvosto-Adygeia”) on Venäjällä Adygeian pääkaupungissa Maikopissa ilmestyvä venäjänkielinen sanomalehti. Kolmesti viikossa ilmestynyt lehti perustettiin lokakuussa 1922 Adygeian puolue- ja neuvostoelinten äänenkannattajaksi nimellä Tšerkesskaja pravda (”Tšerkessian totuus”). Se sai pian nimet Adygeiskaja pravda (”Adygeian totuus”) ja Novaja Adygeja (Uusi Adygeia””) ja lakkasi taloussyistä vuoden 1923 alussa. Toukokuussa 1923 tehtiin uusi yritys nimellä Krasnaja Adygeja (”Punainen Adygeia”), mutta sekään ei kantanut heinäkuuta pidemmälle.Huako, s. 16, 59, 87, 117–118. Vuonna 1926 perustettiin venäjän- ja adygenkielinen viikkolehti Adygeiskaja žizn – Adyge pseuk (”Adygeian elämä”), joka toimi NKP(b):n aluekomitean, alueen toimeenpanevan komitean ja ammattiliittokomitean äänenkannattajanaHuako, s. 13.. Lehti muuttui vuonna 1929 kolmipäiväiseksi ja sai nimen Serp i molot – Guptše uat (”Sirppi ja vasara”)Huako, s. 40. Venäjänkielinen osa muuttui erilliseksi lehdeksi vuonna 1930, ja vuonna 1931 siitä tuli päivälehti nimellä Kolhoznoje znamja (”Kohoosilippu”)Huako, s. 54, 98.. Lehti muutti Krasnodarista Maikopiin vuonna 1936. Vuonna 1936 lehden nimeksi tuli jälleen Adygeiskaja pravda. Se oli NKP:n aluekomitean ja alueneuvoston äänenkannattaja,Huako, s. 17. jonka rinnalla julkaistiin adygenkielistä päivälehteä Sotsialistitšeske Adygei. Viidesti tai kuudesti viikossa ilmestyneen kaksi- tai nelisivuisen ja A2- tai A3-kokoisen lehden painosmäärä nousi parhaimmillaan 40 000 kappaleeseen. Vuoden 1991 alussa lehti sai nimen Sovetskaja Adygeja. Vuodesta 1992 lähtien se on ollut Adygeian tasavallan parlamentin ja hallituksen äänenkannattaja.Huako, s. 99. Lehti ilmestyy viidesti viikossa kahdeksansivuisena ja A3-kokoisena. Sen painosmäärä on 6 300 kappaletta. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Lehden sivusto Luokka:Adygeia Luokka:Neuvostoliittolaiset sanomalehdet Luokka:Venäläiset sanomalehdet
Rutavesiherne

Rutavesiherne (Utricularia × ochroleuca) on vesiherneiden sukuun kuuluva risteymälaji, jonka kantalajit ovat rimpivesiherne (Utricularia intermedia) ja pikkuvesiherne (Utricularia minor). Suomessa aiemmin eri lajeina pidetyt vesiherneet kalvasvesiherne (Utricularia ochroleuca) ja piilovesiherne (Utricularia stygia) yhdistetään risteymälajiin. Rutavesiherne on juureton, märillä paikoilla tai vedessä kasvava lihansyöjäkasvi, joka pyydystää pieniä vesieliöitä pyyntirakkuloihin. Kalvas- ja piilovesiherne on erotettu toisistaan ja muista samannäköisistä lajeista lähinnä vähäisten kukkatuntomerkkien, lehtiliuskojen hampaiden ja pyyntirakkuloiden tähtikarvojen muodon perusteella. Suomessa rutavesihernettä esiintyy koko maassa Ahvenanmaalta Pohjois-Lappiin, ei kuitenkaan Etelä-Savossa. Kasvi ei ole missään päin yleinen. Aiempien lajien kalvas- ja piilovesiherneen tyypillisiä kasvupaikkoja Suomessa ovat karujen tai rehevien soiden lammet, ojat ja mutakuopat. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2022: Rutavesiherne (Utricularia × ochroleuca) Suomessa. Luokka:Vesiherneet
Diadié Samassékou

Diadié Samassékou (s. 11. tammikuuta 1996 Bamako) on malilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa Hoffenheimia. Hän on pelannut Malin maajoukkueessa vuodesta 2014. Samassékou siirtyi kotimaastaan Itävaltaan vuonna 2015. Hän pelasi yhden vuoden 2. Ligassa Lieferingissä ja kolme vuotta Itävallan Bundesliigassa Red Bull Salzburgissa. Hän pelasi Itävallan Bundesliigassa 83 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän siirtyi elokuussa 2019 saksalaisseura Hoffenheimiin, jossa hän on vuoden 2023 loppuun mennessä pelannut 79 bundesliigaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, marraskuussa 2021 RB Leipzigia ja joulukuussa 2021 Eintracht Frankfurtia vastaan. Hän pelasi kauden 2022–2023 lainalla kreikkalaisessa Olympiakosissa, jossa hänelle kertyi 20 superliigaottelua ja niissä kaksi maalia. Samassékou on pelannut Eurooppa-liigassa 31 ottelua, joista 25 ottelua Salzburgissa ja kuusi Hoffenheimissa. Vuonna 2014 hän pelasi Real Bamakon joukkueessa neljä Afrikan Mestarien liigan ottelua. Samassékou pelasi Malin MM-pronssia saavuttaneessa joukkueessa alle 20-vuotiaiden MM- kilpailuissa 2015 avauskokoonpanossa kaikki seitsemän ottelua ja teki maalin neljännesvälierässä Ghanaa ja pronssiottelussa Senegalia vastaan. Puolivälierä Saksaa vastaan ratkesi rangaistuspotkukilpailussa, jossa Samassékou teki maalin joukkueensa viidentenä laukojana. Samassékou pelasi Malin miesten maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2014 ystävyysottelussa Kiinaa vastaan. Hän palasi maajoukkueeseen syyskuussa 2016 ja on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä 35 miesten maaottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin, Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 alkulohko-ottelussa Tunisiaa vastaan. Hän on pelannut Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuoden 2019 lisäksi seuraavissa, tammikuulle 2022 siiretyissä kilpailuissa. == Lähteet == Luokka:Malilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tylppövita

Tylppövita (Potamogeton obtusifolius) on monivuotinen vesikasvi, joka kasvaa uposkasvina. Se kasvaa 20–70 senttimetriä pitkäksi. Varsi on rento, litteähkö ja yläosasta usein runsashaarainen. Lehdet kasvavat uposlehtinä, kierteisesti ja ovat tupettomia. Varren ja lehden yhtymäkohdassa on kielekekorvakkeita, jotka ovat 1–1,5 cm pitkiä, avoimia, litteitä, tylppiä ja kalvomaisia. Lehdet ovat ruodittomia, lehtilapa on tavallisesti 5–8 cm pitkä, 2–3 mm leveä, tasasoukka, melko pyöreäkärkinen, veltto, väriltään ruskeanvihreä. Kukintona on tähkä, jonka tähkäperä on 1–1,5 cm pitkä. Tähkä on tiheä ja 4–9 mm pitkä. Kukat ovat kaksineuvoisia. Kukan kehä on nelilehtinen ja verhiömäinen. Hedelmä on luumarjamainen, 3–4 mm pitkä ja vihertävänruskea. == Levinneisyys == Tylppövitaa esiintyy maailman pohjoispuoliskon lauhkeilla alueilla. Laji esiintyy Euroopassa Välimeren aluetta lukuun ottamatta, Aasian pohjoisosassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa.Plants of the World Online 2024: Potamogeton obtusifolius Mert. & W.D.J.Koch Viitattu 6.1.2024. Suomessa tylppövitaa esiintyy lähes koko maassa. Kasvi on enimmäkseen harvinainen, mutta paikoitellen Etelä-Suomessa melko yleinen, ainakin Kokemäenjoen suistossa Satakunnassa, Etelä-Hämeen järvissä ja Lohjanjärven seudulla Kiskonjoen ja Karjaanjoen vesistöjen järvissä.Kasviatlas 2022: Tylppövidan (Potamogeton obtusifolius) levinneisyys Suomessa. Viitattu 6.1.2024. Suomessa esiintyy myös tylppö- ja pikkuvidan (Potamogeton berchtoldii) risteymä (P. × saxonicus) sekä tylppö- ja otavidan (P. friesii) risteymä (P. × semifructus). == Lähteet == Luokka:Vidat
Uutisfilmi

Uutisfilmi on lyhyt dokumenttielokuva, joka käsittelee ajankohtaisia asioita ja tapahtumia. Koska kuvaaminen oli aikanaan kallista niissä esitettiin tiettyjä ennakoituja tapahtumia. Uutisfilmejä käytettiin ennen televisiolähetysten yleistymistä, jolloin televisiouutiset johtivat uutisfilmien suosion laskuun. Varhaiset uutisfilmit nähtiin enemmän viihteenä kuin uutisointina ja ne välttivät kiistanalaisia aiheita. Uutisfilmit syntyivät 1890-luvulla Lumièren veljeksien toimesta ja Pathé alkoi tuottaa uutisfilmejä vuonna 1911 äänettöminä. Vuonna 1926 ääni tuli mukaan filmeihin. Suomessa muun muassa Puolustusvoimien katsauksia esitettiin elokuvateattereissa elokuvanäytösten edellä. == Katso myös == * Finlandia- katsaus == Lähteet == == Aiheesta muualla == * 1920–1960-lukujen Suomi brittiläisissä uutisfilmeissä
Campaign for Nuclear Disarmament

Campaign for Nuclear Disarmament (lyhenne CND) on ydinaseiden hävittämistä tavoittelevien paikallisten yhdistysten verkosto Yhdistyneessä kuningaskunnassa. == Historia == CND muodostettiin tammikuussa 1958 lordi Bertrand Russellin johdolla sen jälkeen, kun Macmillanin hallitus oli edellisenä vuonna aloittanut ydinaseohjelman. Se järjesti seuraavina vuosina joka pääsiäinen mielenosoitusmarssin Aldermastonin tutkimusasemalta Lontoon Trafalgar Squarelle. Mielenosoituksiin osallistui 100 000 ihmistä vuonna 1961. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset järjestöt Luokka:Ydinaseet
Allin Vlasenko

Allin Hryhorovytš Vlasenko (; 30. kesäkuuta 1938 Tšeljabinsk – 23. marraskuuta 2021) oli ukrainalainen kapellimestari.Jana Osadtša, Помер диригент Національної опери Аллін Власенко Ukrajinska pravda 23.11.2021, viitattu 6.1.2024 Власенко, Аллін Григорович Velyka ukrajinska entsyklopedija, viitattu 6.1.2024 Irina Aleksejeva, Умер Аллин Власенко — дирижер оркестра Национальной оперы Украины Fakty 23.11.2021, viitattu 6.1.2024 Vlasenko opiskeli klarinetinsoittoa ja orkesterinjohtoa. Harkovassa häntä opetti Alisa Vidulina ja Kiovan konservatoriossa Myhailo Kanerštein. Hän suoritteli harjoittelujakson Leningradissa Jevgeni Mravinskin johdolla.Olga Golynska, Пам’яті Алліна Власенка Žurnal Muzyka 1.7.2022, viitattu 6.1.2024 Vlasenko aloitti Ukrainan kansallisen sinfoniaorkesterin johtamisen vuonna 1966 ja pääsi vuonna 1971 Ukrainan kansallisoopperan kapellimestariksi. Vuosina 1992–1996 hän oli Harkovan filharmonian sinfoniaorkesterin pääkapellimestari. Vlasenko johti kantaesityksiä muiden muassa Vitali Kyreikon, Mykola Dremljuhan, Klymenti Domintšenin, Heorhi Maiborodan ja Jevhen Stankovytšin teoksista. Vuodesta 1965 Vlasenko myös opetti Ukrainan kansallisessa Tšaikovski-musiikkiakatemiassa (Kiovan konservatorio). Hänen opiskelijoidensa joukossa olivat Viktorija Žadko ja Natalija Ponomartšuk. Vlasenko sai Ukrainan kansantaiteilijan arvonimen. Kesällä 2021 hän pyörtyi johtaessaan orkesteria ja vietiin ambulanssilla paikalta. Hän kuoli saman vuoden marraskuussa. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Spermanluovutus

Spermanluovutus on toimenpide, jossa mies vapaaehtoisesti luovuttaa siittiöitä. Luovutettuja siittiöitä säilytetään spermapankissa ja käytetään esimerkiksi hedelmöityshoitoihin. Spermaa voivat Suomessa luovuttaa 20–45-vuotiaat terveet miehet, mutta ikä vaihtelee lääkärin mukaan. Sperman luovutuksesta maksetaan jonkinlainen korvaus, mutta palkkiota siitä ei saa Suomen lain mukaan maksaa. Spermaa käydään luovuttamassa eri kertoja lääkäristä riippuen. == Lähteet == Luokka:Siemenneste Luokka:Keinohedelmöitys
Nathan Broadhead

Nathan Broadhead (s. 5. huhtikuuta 1998 Bangor) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Ipswich Townia. Hän on pelannut Walesin A-maajoukkueessa vuodesta 2023. Broadhead pelasi pitkään Evertonin junioreissa ja pääsi kentälle edustusjoukkueessa yhdessä ottelussa Eurooppa-liigassa joulukuussa 2017 ja yhdessä ottelussa Valioliigassa huhtikuussa 2021. Hän pelasi lainalla ykkösliigassa Burton Albionissa kaudella 2019–2020 ja Sunderlandissa kaudella 2021–2022 sekä mestaruussarjassa Wiganissa kaudella 2022–2023. Hän siirtyi Ipswichiin tammikuussa 2023, ja joukkue nousi kaudeksi 2023–2024 ykkösliigasta mestaruussarjaan. Broadhead on vuoden 2023 loppuun mennessä tehnyt 44 mestaruussarjaottelussaan 13 maalia. Broadhead pelasi Walesin alle 17-, alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Walesin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2023 EM-karsintaotteluissa Kroatiaa ja Latviaa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä yhdeksän A-maaottelua, joissa kolme kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt kaksi maaottelumaalia, ensimmäisessä maaottelussaan Kroatiaa ja lokakuussa 2023 ystävyysottelussa Gibraltaria vastaan. == Lähteet == Luokka:Walesilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sijaiskumppaniterapia

Sijaiskumppaniterapia on terapeuttinen harjoitus, jonka päämäärä on edistää potilaan intiimiin kanssakäymiseen tarvittavia taitoja, edistää kehon ymmärrystä sekä auttaa potilasta tuntemaan olonsa mukavaksi yhdynnässä. Tavanomaisessa seksuaaliterapiassa ei ole mahdollisuutta fyysiseen läheisyyteen, mutta sijaiskumppaniterapiassa se on mahdollista. On "summittaista näyttöä" siitä, että sijaiskumppaniterapia voi olla tehokas osa seksuaaliterapiaa, mutta julkaistuja tutkimuksia on hyvin rajallisesti. Yksi sijaiskumppaniterapian ongelmista on se, että se on kiistanalainen ja yleisesti väärin ymmärretty terapiamuoto. Sijaiskumppaniaterapia ei ole sama asia kuin prostituutio, sillä prostituoidut keskittyvät nimenomaan seksuaalisen tyydytyksen antamiseen asiakkaalle, kun taas sijaiskumppaniterapiassa päämääränä on auttaa potilasta ylittämään läheisyyteen ja yhdyntään liittyvät ongelmat. Nämä ongelmat voivat olla joko sosiaalisia, fyysisiä tai henkisiä. == Lähteet == == Huomautukset == == Aiheesta muualla == * Kansainvälisen ammatillisen sijaiskumppaneiden yhdistyksen kotisivut Luokka:Seksuaaliterveys Luokka:Terapia
Jordan James

Jordan Anthony James (s. 2. heinäkuuta 2004 Hereford, Englanti) on walesiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Birmingham Cityä. Hän on pelannut Walesin A-maajoukkueessa vuodesta 2023. James pelasi Birmingham Cityn junioreissa ja nousi edustusjoukkueeseen marraskuussa 2021. Hän pelasi kaudella 2021–2022 mestaruussarjassa 20 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Seuraavalla kaudella hän pelasi 33 mestaruussarjaottelua, joista yhdeksän ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki FA Cupin neljännen kierroksen ottelussa Blackburnia vastaan lisäajalla joukkueensa tasoitusmaalin, joka vei Birminghamin uusintaotteluun mutta sen Birmingham hävisi. Kaudella 2023–2024 James on pelannut mestaruussarjassa vuodenvaihteeseen mennessä 23 ottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. James pelasi Walesin alle 18-vuotiaiden ja Englannin alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa. Aikuisten tasolla hän on edustanut Walesin A-maajoukkuetta maaliskuusta 2023 alkaen. Hän on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä kahdeksan A-maaottelua, joissa hän on ollut kuusi kertaa avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Walesilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2004 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Veriryhmädieetti

Veriryhmädieetti on ruokavalio, joka perustuu yksilön veriryhmään (A, B, AB tai 0). Siinä uskotaan, että ihmisen veriryhmä määrää sen, mitkä ruoat hänelle sopivat ja mitkä eivät. Veriryhmädieetin taustalla on teoria, että eri veriryhmillä on eri tavoin vaikuttavat vasta-aineet erilaisia ruokia vastaan. Kun ruoan sisältämät lektiiniproteiinit menevät ruoansulatuksessa verenkiertoon, jotkin niistä sitoutuvat veren vasta-aineiden vaikutuksesta punasoluihin ja liimaavat ne toisiinsa kiinni haitallisesti. Veriryhmädieetin kehittäjän ja tunnetuimman puolestapuhujan Peter D’Adamon mukaan tämä niin sanottu agglutinaatio aiheuttaa monenlaisia terveysvaivoja, kuten vatsakipua, ruoansulatusongelmia, päänsärkyjä, ripulia, maksasairauksia, munuaisongelmia ja lihomista. D’Adamon mukaan ihmisen vanhin veriryhmä on 0. Koska varhaiset ihmiset olivat lihaa syöviä metsästäjä-keräilijöitä, nykyisilläkin veriryhmä 0:n kantajilla on paljon vasta-aineita viljojen ja muiden maataloustuotteiden lektiinejä vastaan. Tämän vuoksi heidän tulisi syödä paljon lihaa ja vain vähän viljaa. Toiseksi vanhimmalla veriryhmällä A on puolestaan runsaasti vasta-aineita lihan lektiinejä vastaan, mutta viljat sopivat heille, minkä vuoksi heidän tulisi suosia kasviperustaista ruokavaliota. Kolmantena kehittyneen veriryhmä B:n kantajilla on vain vähän vasta-aineita lihaa tai viljoja vastaan, ja esimerkiksi maitotuotteet sopivat heille paremmin kuin muille veriryhmille. Tuorein ja harvinaisin veriryhmä AB on syntynyt A:n ja B:n yhdistymisestä, ja siinä on monenlaisia vahvuuksia ja ristiriitaisuuksia. D’Adamo jakaa kaikki ruoat 16 ryhmään ja määrittelee kullekin veriryhmälle ne ruokaryhmät, jotka sille sopivat, ne, joita tulisi välttää, sekä neutraalit ruoat. Omaan verityhmään sopivien ruokien valitsemisen väitetään parantavan terveyttä ja laihduttavan. Lisäksi ohjeissa annetaan jokaiselle veriryhmälle sopivat ravintolisät ja liikuntatavat. Peter D’Adamon omilla verkkosivuilla on paljon tyytyväisten käyttäjien kuvauksia veriryhmädieetin terveyshyödyistä. Tieteellisesti toteutettuja ja luotettavia tutkimuksia ruokavalion toimivuudesta ei kuitenkaan ole, eikä se ole saanut kannatusta tiedemaailmassa. Sen on syytetty olevan aivan liian yksinkertainen ihmisen geneettiseen monimuotoisuuteen ja monimutkaisuuteen nähden. Patologit eivät myöskään ole raportoineet ilmiöstä, jossa suuri joukko ihmisiä kuolisi vuosittain elinten pettämiseen punasolujen agglutinaation seurauksena. Myöskään D’Adamon teoriaa veriryhmien ikäjärjestyksestä ei ole vahvistettu oikeaksi. ==Lähteet== Luokka:Ruokavaliot Luokka:Veri
RIM-174 Standard ERAM

RIM-174 Standard Extended Range Active Missile (ERAM) tai Standard Missile 6 (SM-6) on yhdysvaltalainen monikäyttöinen ohjus, joka suunniteltiin alun perin laivaston ilmatorjunta- ja ballististen ohjusten torjuntaohjukseksi. Myöhemmin ohjuksen kykyjä ja tehtäviä on laajennettu niin, että sillä voidaan iskeä myös pintakohteita vastaan. == Mallit == === RIM-174A === Sota-aluksen Mk 41 VLS:stä laukaistava torjuntaohjus, jolla voi tuhota ilma-aluksia sekä ballistisia ohjuksia. === RIM-174B === Mk 41:stä sekä kuorma-autoalustaisesta Typhon-järjestelmästä laukaistavissa oleva ohjus, joka pystyy iskemään ilmakohteiden lisäksi myös pintakohteita vastaan. Tällöin ohjus muistuttaa lyhyen kantaman ballistista ohjusta, joka kykenee tekemään liikkeitä lennon aikana. === AIM-174B === Lentokoneesta laukaistava Yhdysvaltain laivaston F/A-18E/F Super Hornetien aseeksi kehitetty erittäin pitkän kantaman ilmataisteluohjus, joka saattaa tulevaisuudessa pystyä iskemään myös maakohteita vastaan. Ohjuksesta puuttuu pystysuoraan laukaisuun käytettävä Mk 72 -moottori. == Käyttäjät == === Käyttäjämaat nyt ja tulevaisuudessa: === ; * Australian kuninkaallinen laivasto ; * Korean tasavallan merivoimat ; * Japanin meri-itsepuolustusvoimat ; * Yhdysvaltain laivasto * Yhdysvaltain maavoimat == Lähteet == Luokka:Ilmatorjuntaohjukset
Alice ja Bob

Alice ja Bob viittaavat kuvitteellisiin henkilöihin, joita käytetään erityisesti kryptografisten järjestelmien ja protokollien osapuolien kuvaamiseen.R. Shirey (Elokuu 2007). https://datatracker.ietf.org/doc/html/rfc4949 Network Working Group. RFC 4949 Nimien ei tarvitse viitata keneenkään tiettyyn henkilöön, vaan ne voivat olla myös esimerkiksi eri tietokoneita tai jopa eri ohjelmia samalla tietokoneella. Hahmot keksivät Ronald Rivest, Adi Shamir ja Leonard Adleman vuonna 1978 artikkelissaan "A Method for Obtaining Digital Signatures and Public-key Cryptosystems".Rivest, Ron L.; Shamir, Adi; Adleman, Len (February 1, 1978). "A Method for Obtaining Digital Signatures and Public-key Cryptosystems". Communications of the ACM. 21 (2): 120–126 doi:10.1145/359340.359342 == Muita hahmoja == Käytön yleistyessä eri yhteyksissä keksittiin lisää hahmoja kuvaamaan eri osapuolia, kuten hyökkääjiä. Alice ja Bob Alkuperäiset geneeriset hahmot. Yleisesti Alice ja Bob haluavat vaihtaa viestit tai kryptografisen salausavaimen Carol, Carlos tai Charlie Geneerinen kolmas osapuoli Chuck tai Chad Kolmas osapuoli, yleensä ilkeämielisessä yhteydessä Mallory, harvemmin myös Mallet tai Darth Kolmas osapuoli, yleensä ilkeämielisessä yhteydessä == Katso myös == * Matti ja Maija Meikäläinen == Lähteet == Luokka:Salakirjoitustekniikka Luokka:Kuvitteelliset henkilöt
Dərbənd

Dərbənd on Venäjällä Dagestanin tasavallan Derbentin kaupungissa ilmestyvä azerinkielinen sanomalehti. Dagestanin ASNT:n ja myöhemmin Derbentin puolue- ja neuvostoelinten äänenkannattajana toiminut lehti perustettiin vuonna 1920 Temir-Han-Šurassa (nykyinen Buinaksk) nimellä Şurai Dağıstan (”Neuvosto- Dagestan”). Se sai vuonna 1922 nimen Dağıstan fuqarası (”Dagestanin köyhälistö”). Lehti siirtyi vuonna 1922 Mahatškalaan, vuonna 1923 Derbentiin, vuonna 1924 jälleen Mahatškalaan ja vuonna 1930 jälleen Derbentiin. Vuonna 1931 sille annettiin nimi Kolxoz yolu (”Kolhoosien tie”) ja vuonna 1932 Lenin bayrağı (”Leninin lippu”). Lehti lakkautettiin Dagestanin azerinkielistä toimintaa supistettaessa vuonna 1960. Se perustettiin uudelleen yleisön vaatimuksesta vuonna 1963 nimellä Kənd mayakı (”Maaseudun majakka”). Seuraavana vuonna se sai nimen Leninçi (”Leniniläinen”). Vuonna 1990 lehti sai nimen Dərbənd, ja samalla se muuttui piirilehdestä tasavallanlehdeksi. Se ilmestyy kerran viikossa kyrillisellä kirjaimistolla 2 000 kappaleen painoksena. Julkaisijana toimii Dagestanin tasavallan uutistoimisto. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden sivusto Luokka:Neuvostoliittolaiset sanomalehdet Luokka:Dagestanilaiset sanomalehdet
AirTag

AirTag on Applen kehittämä paikannuslaite, joka tuli markkinoille huhtikuussa 2021. Sen tarkoitus on auttaa käyttäjää löytämään henkilökohtaisia esineitään, kuten avaimia, laukkuja ja muita pieniä elektronisia laitteita. AirTagien paikantamiseen käytetään Applen Find My -palvelua, johon kuului vuoden 2021 arviolta noin miljardi laitetta, jotka tunnistavat ja lähettävät anonyymejä Bluetooth-signaaleja. AirTagit ovat yhteensopivia minkä tahansa iPhone-, iPad- tai iPod Touch -laitteen kanssa, joka tukee iOS- tai iPadOS-käyttöjärjestelmän versiota 14.5 tai uudempaa. Laitteissa, joissa on Apple U1 -järjestelmäpiiri (kuten iPhone 11 tai uudempi, poislukien SE-mallit), on käyttäjien mahdollista löytää AirTagit tarkemmin jopa senttimetrin tarkkuudella käyttäen UWB- radioteknologiaa. == Toiminta == AirTagit eivät käytä paikannukseen GPS- järjestelmää vaan ne paikantavat itsensä hyödyntäen lähistöllä olevien Find My -yhteensopivien laitteiden anonyymejä Bluetooth-signaaleja. AirTag vaatii Apple ID -tilin ja yhteensopivan laitteen. Se käyttää CR2032-nappiparistoa, jonka mainostetaan kestävän jopa vuoden. Laitteen Bluetooth-kantamaksi on arvioitu noin sata metriä, ja se on IP67-sertifioitu veden- ja pölynkestäväksi: AirTag kestää puoli tuntia veden alla laboratorio-oloissa. Yksi Apple ID-tili voi hallita 16:tta AirTagia. == Käyttö vainoamisessa == Maailmalla on uutisoitu AirTagien käytöstä vainoamiseen. Esimerkiksi verkkomedia Vice kertoi vuonna 2022, että kahdeksan yhdysvaltalaisen poliisiaseman alueella tehtiin jopa 150 AirTageihin liittynyttä vainoamisrikosilmoitusta puolen vuoden aikana. Yle kertoi marraskuussa 2023, että Suomen poliisi tutkii useita AirTageihin liittyviä tapauksia ympäri Suomea. Apple on yrittänyt estää ja hankaloittaa AirTagien käyttöä muiden seuraamisessa. Esimerkiksi käyttäjän iPhone-puhelin hälyttää, mikäli tuntematon AirTag seuraa häntä liian kauan. Aluksi Android-käyttäjät eivät saaneet vastaavia ilmoituksia, mutta toiminto lisättiin myöhemmin myös Androidiin. Mikäli AirTag ei saa yhteyttä mihinkään Applen laitteeseen 8–24 tuntiin, se alkaa hälyttää automaattisesti. == Lähteet == Luokka:Apple
Kirjautuminen (tietotekniikka)

Kirjautuminen on prosessi, jossa käyttäjä saa pääsyn tietojärjestelmään todentamalla henkilöllisyytensä, esimerkiksi käyttäjänimen ja salasanan avulla. Nykyään moni palvelu vaatii tietoturvasyistä myös kaksivaiheisen tunnistautumisen, kuten esimerkiksi vahvistuskoodin, jonka käyttäjä sähköpostitse tai tekstiviestitse. Käyttäjänimen ja salasanan ohelle on noussut yleisiksi vaihtoehdoiksi myös sosiaalinen median tilin kautta tunnistautuminen esimerkiksi OAuth-protokollan avulla, sekä kertakirjautuminen (SSO) erityisesti yritysympäristöissä. == Lähteet == Luokka:Tietoturva
Sergei Jušenkov

Sergei Nikolajevitš Jušenkov (; 1950 – 17. huhtikuuta 2003 Moskova) oli venäläinen poliitikko, ihmisoikeusaktivisti ja eversti.56494372 Virtual International Authority File, viitattu 6.1.2024 Nick Paton Walsh, MP's killing rocks Russian democracy The Guardian 18.4.2003, viitattu 6.1.2024 Hassan Abbas, Yushenkov murder linked to Chechnya? The Jamestown Foundation, viitattu 6.1.2024 Jušenkov sai näkyvyyttä osuudestaan Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen (1991) tukahduttamisessa.David Holley, Russian Lawmaker Is Slain Los Angeles Times 18.4.2003, viitattu 6.1.2024 Hän istui valtioduuman jäsenenä neljäntoista vuoden ajan. Jušenkov vastusti molempia Venäjän Tšetšeniassa käymiä sotia. Hän oli Vladimir Putinin ja FSB:n kriitikko. Jušenkov oli yksi Liberaali Venäjä -puolueen johtajista. Vuonna 2002 hän julkaisi Boris Berezovskin kanssa elokuvan, jonka mukaan FSB toteutti Venäjän kerrostalopommi-iskut, joista syytettiin tšetšeenejä ja joita käytettiin syynä toiseen Tšetšenian sotaan. Jušenkov teki duumassa aloitteen pommi-iskujen täydestä tutkimuksesta ja jatkoi asian ajamista tämän epäonnistuttuakin. Jušenkov ammuttiin kotinsa sisäänkäynnin luona Moskovassa 17. huhtikuuta 2003. Hän oli juuri rekisteröinyt puolueensa joulukuun 2003 vaaleihin. Jušenkov oli kymmenes vuoden 1994 jälkeen Venäjällä tapettu parlamentaarikko. Elokuussa 2002 oli murhattu Jušenkovin puoluetoveri Vladimir Golovljov ja marraskuussa 2002 Magadanin alueen kuvernööri Valentin Tsvetkov. Duuman silloinen puhemies Gennadi Seleznjov piti Jušenkovin murhaa poliittisena. Boris Nemtsov luonnehti Jušenkovia mieheksi, jolla oli jopa vihollistensa tunnustuksen mukaan tahraton maine. Murha herätti keskustelua Venäjän demokratian tilasta. Sergei Kovaljov vaati Putinille laatimassaan avoimessa kirjeessä murhatutkimusta, jossa huomioitaisiin se mahdollisuus, että Putinin omilla kannattajilla oli osuutta asiaan. == Lähteet == Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Venäläiset ihmisoikeusaktivistit Luokka:Venäläiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Kaitavidat

Kaitavidat (Stuckenia) on vitakasveihin kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu seitsemän lajia vesikasveja. Kaitavidat ovat läheistä sukua lapavidoille (Potamogeton), johon lajit on alun perin kuvattu. == Kaitavitalajeja == Suomessa esiintyy kolme kaitavitaa, jotka risteytyvät keskenään. Ne esiintyvät Itämeren murtovedessä ja harvinaisena sisävesissä. Lajeja: * merivita (Stuckenia filiformis, syn. Potamogeton filiformis) * hapsivita (Stuckenia pectinata, syn. Potamogeton pectinatus) * tuppivita (Stuckenia vaginata, syn. Potamogeton vaginatus) Risteymälajeja: * pohjanlahdenvita (Stuckenia × bottnica, syn. Potamogeton × bottnicus) (hapsivita × tuppivita) * huiskavita (Stuckenia × fennica, syn. Potamogeton × fennicus) (merivita × tuppivita) * lankavita (Stuckenia × suecica, syn. Potamogeton × suecicus) (merivita × hapsivita) Suvun muut lajit ovat: Stuckenia amblyophylla, Stuckenia macrocarpa, Stuckenia pamirica ja Stuckenia striata. == Lähteet == Luokka:Vitakasvit
Akseli Konrad Kiianlinna

Axel (Akseli) Konrad KiianlinnaYlioppilasmatrikkelissa etuniminä Axel Edvard., sukunimi aik. Nyberg (2. tammikuuta 1869 Hämeenlinna – 3. tammikuuta 1939) oli suomalainen agronomi ja karjatalouskonsulentti.Kuolleita, Aamulehti, 08.01.1939, nro 6, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotYlioppilasmatrikkeli 1853–1899 Kiianlinnan vanhemmat olivat kauppias Gustaf Adolf Nyberg ja Emilia Wilhelmina Cavén. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1886 ja valmistui agronomiksi Mustialasta 1898. Kiianlinna oli meijeri- ja karjatalouden opettajana eri oppilaitoksissa ja toimi maanviljelysseurojen neuvojana Hän oli karjanhoidon ja meijeritalouden konsulenttina Perä-Pohjolan piirissa vuodesta 1902 alkaen ja vuodesta 1905 hän oli Oulun läänin talousseuran palveluksessa perustamassa useita osuusmeijereitä. Kiianlinna siirtyi sitten Hämeen läänin maanviljelysseuran karjanhoidon ja meijeritalouden konsulentiksi ja perusti vuonna 1906 Länsi- Suomen karjanjalostusyhdistyksen. Hän toimi tämän yhdistyksen vakinaisena konsulenttina ja sihteerinä 1908–1923 ja siirtyi sitten eläkkeelle asuen viimeksi Tampereella. Kiianlinna harrasti nuorena urheilua ja oli mukana useilla voimistelujuhlilla. Hän oli myös mukana perustamassa Ylioppilasvoimistelijoita. Kiianlinna oli naimisissa vuodesta 1904 Alina Amanda Laaksosen kanssa. == Julkaisuja == * Länsi-Suomen karjanjalostusyhdistys. Suomen karjanjalostusyhdistys, Hämeenlinna 1907 * Länsi-Suomen maatiaiskarja. Länsi-Suomen karjanjalostusyhdistyksen julkaisuja, n:o 2. Tampere 1908 (Julkaisu digitoituna Heldassa) * Länsi-Suomen kotoinen karja: esitelmä Lahden maanviljelysnäyttelyssä 20/8 1910. Länsi-Suomen karjanjalostusyhdistyksen lentolehtisiä, n:o 1. Tampere 1910 * Länsi-Suomen maatiaiskarjan tyypistä ja alkuperästä: tutkimus. Tekijä, Tampere 1910 * Länsi-Suomen kotimaisen karjan jalostaminen. Länsi-Suomen karjanjalostusyhdistys, Tampere 1911 * Pienviljelijäin merkitys maitotaloutemme kohottamisessa. Länsi-Suomen karjanjalostusyhdistyksen lentolehtisiä, n:o 2. Tampere 1913 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Jimmy Montgomery

Jimmy Montgomery (9. lokakuuta 1943) on englantilainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan maalivahti. Montgomery pelasi lähes koko uransa Sunderlandissa. Hän liittyi seuraan 1960 ja edusti sitä 17 vuotta. Montgomery on seuran historian eniten otteluita pelannut pelaaja 627 ottelullaan. Hän voitti Sunderlandissa FA Cupin 1973 ja oli yksi loppuottelun avainpelaajista kuuluisaksi nousseella kaksoistorjunnallaan. Sunderlandin jälkeen Montgomery pelasi vielä lyhyesti Southamptonissa, Birmingham Cityssä ja Nottingham Forestissa. Pelaajauran jälkeen hän palasi Sunderlandiin maalivahtivalmentajaksi. Montgomery palkittiin vuonna 2015 British Empire Medal -palkinnolla työstään jalkapallon hyväksi. == Saavutukset == * FA Cupin voitto: 1973 == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kirveskansan kirkko

Kirveskansan kirkko oli Kuhmon Lentiirassa sijainnut kirkkorakennus, joka rakennettiin 1812. Se sijaitsi noin kahden kilometrin päässä Lentiiran nykyisestä kirkosta.Kirkko kirveen jäljeltä. Sydänmaan kansan itse rakentama pyhäkkö Lentiirassa, Helsingin Sanomat, 08.01.1939, nro 6, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Silloisen Kuhmoniemen seurakunnan pohjoisosan asukkaat alkoivat ominpäin rakentaa kirkkoa saadakseen oman seurakunnan. He valitsivat itse kirkon paikan ja itse suunnittelivat ja rakensivat kirkkorakennuksen. Rovasti Pfalerin muistelmien mukaan Kivijärven Antti Heikkinen kävi ottamassa mallia Hyrynsalmen kirkosta ja johti sitten Lentiiran kirkon rakentamista. Lentiira ei saanut kuitenkaan omaa seurakuntaansa ja kirkon rakentajat saivat nuhteet menettelystään. Joulukuussa 1812 heille annettiin kuitenkin lupa pitää kirkkoa rukoushuoneena ja haudata kuolleet kirkon lähelle hautausmaahan. Kuhmon papit kävivät sen jälkeen kahdeksan kertaa vuodessa pitämässä jumalanpalveluksia Lentiirassa. Lentiiran kirkko oli ristikirkko, jossa oli neljä yhtä korkeaa kirkkolaivaa. Kirkon seinät, saarnatuolin portaat ja lattiapalkit olivat kirveen jäljeltä veistettyjä, kirkossa oli pärekatto ja katolla keskellä yksinkertainen puuristi. Kirkossa oli avonaiset puiset portaikot järven ja hautausmaan puolella ja kaksiosaiset pariovet. Kirkon sakaristoon oli erillinen ovi. Sakariston seinällä sijaitsivat vuosina 1809, 1825, 1855, 1881 ja 1894 annetut keisarilliset vakuutukset. Kirkon alttaritauluna oli lasitetuissa kehyksissä ollut saksalainen pyhää ehtoollista esittänyt kuvataulu. Kirkon vierellä saman aitauksen sisällä oli pieni ruumishuone ja läheisellä kumpareella sijaitsi Lentiiran hautausmaa. Kirveskansan kirkko oli käytössä vuoteen 1940 saakka. Se poltettiin 13. maaliskuuta 1940, talvisodan viimeisenä päivänä. Kirkon paikalla Sutelantie 28:ssa sijaitsee 1962 rakennettu Kirveskansan kirkon muistomerkki. Itse kirkosta on jäljelle luonnonkivinen perustus ja lisäksi on jäljellä 1864 rakennettu pieni puinen ruumishuone. Kuhmon seurakunta : Kirveskansan kirkon muistomerkkiOutdooractive : Kirveskansan kirkon muistomerkki, Lentiira Kuhmo == Lähteet == Luokka:Kuhmon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen puiset ristikirkot
Aleksei Krasnostovski

Aleksei Ivanovitš Krasnostovski (; 15. maaliskuuta 1880 Pietari – 7./8. helmikuuta 1967 Helsinki) oli venäläissyntyinen säveltäjä ja kuoronjohtaja. Hän sävelsi varsinkin ortodoksista kirkkomusiikkia.Konsertit – Ortodoksisen kirkon juhlavuosi 2023 Suomen ortodoksinen kirkko, viitattu 7.1.2024Красностовский Православная энциклопедия, viitattu 7.1.2024 Häntä on pidetty Suomen ensimmäisenä ammattimaisena ortodoksisen kirkkomusiikin säveltäjänä.Menneet tapahtumat Ortodoksinen kulttuurikeskus, viitattu 7.1.2024 Krasnostovski johti vuodesta 1900 lähtien kuoroja Pietarin kirkoissa. Ensimmäisen vaimonsa kuoltua hän meni vuonna 1904 uusiin naimisiin. Tästä avioliitosta hän sai kolme lasta. Vuonna 1908 Krasnostovski muutti Viipuriin, jossa hän työskenteli muun muassa Kristuksen kirkastumisen katedraalin kuoronjohtajana. Krasnostovski opiskeli kahden vuoden ajan Pietarin konservatoriossa Aleksandr Glazunovin ja Vasili Kalafatin johdolla. Hän kirjoitti opetuskäyttöön musiikin teorian alkeisoppikirjan (1912). Krasnostovski jäi Viipuriin Suomen itsenäistyessä vuonna 1917. Maailmansotien välisenä aikana hänen teoksiaan esitettiin Viipurissa ja Helsingissä. Vuonna 1939 Krasnostovski evakuoitiin perheineen Viipurista Muroleen kylään. Vuodesta 1950 hän asui Helsingissä ja johti Pyhän Nikolauksen kirkon kuoroa. Krasnostovskin musiikillinen arkisto katosi sotien myötä, mutta hän kirjoitti kadonneita sävellyksiään uudelleen ylös ulkomuistista. Krasnostovski sävelsi runsaasti kirkkomusiikkiteoksia, jotka hän teki Pietarissa omaksumallaan tyylillä. Lisäksi hän sävelsi muun muassa oopperan Imatra ja kantaatin Rus. Krasnostovski haudattiin Pyhän Nikolauksen kirkon hautausmaalle.Seurakunnan hautausmaa Ortodoksinen Pyhän Nikolauksen seurakunta Helsingissä, viitattu 7.1.2024 == Lähteet == Luokka:Venäläiset säveltäjät Luokka:Venäläiset kuoronjohtajat Luokka:Suomen venäläiset Luokka:Vuonna 1880 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Boris Jakubov

Boris Jakubov (25. heinäkuuta 1894 Hanko – 22. toukokuuta 1923 Suistamo) oli suomalainen ortodoksisen kirkkomusiikin säveltäjä.Jakubov, Boris Kansalliskirjaston hakupalvelu, viitattu 7.1.2024Maria Takala-Roszczenko, Nuorena kuolleen Boris Jakubovin sävellykset jäivät kuin jäivätkin elämään Aamun Koitto 19.5.2023, viitattu 7.1.2024 Hän oli yksi ensimmäisistä suomen kielellä ortodoksista musiikkia säveltäneistä. Jakubov syntyi Olga Moldakovan ja Hangon pappina toimineen Aleksander Jakubovin perheeseen. Lapsena hän muutti perheineen Ilomantsiin. Hän soitti viulua ja alkoi lisäksi säveltää. Jakubov sai opetusta Helsingin musiikkiopistossa. Hänellä oli vaikea puhevika, mikä teki mahdottomaksi hänen haaveilemansa uran pappina. Jakubov pääsi kuitenkin opettamaan kirkkomusiikkia pappisseminaarin opiskelijoille Sortavalaan. Palattuaan vanhempiensa kotiin Soanlahdelle hän jatkoi toimintaansa muusikkona. Toukokuussa 1921 hänen hengellisiä sävellyksiään pyydettiin sisälähetysjuhlien käyttöön Suistamoon. Vuonna 1922 painetussa vigilianuottikirjan editiossa julkaistiin Jakubovin sävellykset "Kiittäkää Herran nimeä" ja "Monet himot". Jakubovin äiti kuoli joulukuussa 1922 sairastettuaan syöpää. Äiti oli ollut Jakubovin musiikillisen työn tärkeä tukija, ja Jakubov kärsi äitinsä kuoleman jälkeen vaikeasta unettomuudesta. Jakubov teki itsemurhan toukokuussa 1923. Vuonna 1931 kirkon käyttämien nuottikirjojen toimittajat löysivät Jakubovilta kymmenen entuudestaan tuntematonta sävellystä, jotka julkaistiin monisteina. Alkuperäiset käsikirjoitukset katosivat ilmeisesti toisen maailmansodan aikana. Jakubovin tuotantoon kuuluu sekä suomenkielisiä että kirkkoslaaviksi tehtyjä sävellyksiä. 1930-luvulla Jakubovin suomalaiskansallisina pidetyt teokset tekivät vaikutuksen ortodoksikirkkoa kansalliseen suuntaan ohjanneisiin toimijoihin, myös arkkipiispa Hermaniin. Teokset tulkittiin Karjalan maaperästä ja suomalaisesta luonnosta innoitusta saaneiksi. 1930-luvulla Jakubovin sävellyksiä esittivätkin suomalaiset kuorot ja kirkkolaulujuhlien esiintyjät. 1980-luvun lopussa Jakubov sai jälleen suosiota Ortodoksisten kanttorien liiton julkaistua hänen teoksensa uutena nuottipainoksena. Sävellyksiä on säilynyt alle kaksikymmentä. Niitä ovat levyttäneet suomalaiset ortodoksiset kuorot ja yhdysvaltalainen Cappella Romana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1923 kuolleet