EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Sosso

Sosso oli muinaista Ghanaa seurannut soninkevaltio nykyisen Malin alueella. Se syntyi 700-luvulla Kaniagan alueelle, joka käsittää Banamban, Koulikoron ja Nioron piirit. Ghanan heikennyttyä 1000-luvun lopulla sen entisestä vasallista Kaniagasta muodostui itsenäinen valtakunta. Sen pääkaupunki muutettiin Guessenesta lähellä sijaitsevaan Sossoon, josta koko valtakunta sai nimensä. Sosson tunnetuin hallitsija oli Sumanguru Kante 1200-luvun alussa. Hän valloitti Baganan ja Diagan ja alisti Diarran vasallikseen. Sumanguru oli animisti, ja Malin islamilaisessa perinteessä häntä kuvataan hyvin kielteisesti. Hän kävi sotaa Sundiata Keïtan johtamaa Malin valtakuntaa vastaan. Sundiata voitti Sumangurun Kirinan taistelussa ja valloitti sitten koko Sosson alueen. ==Lähteet== Luokka:Afrikan entiset valtiot Luokka:Malin historia
Oi, Susanna

Oi, Susanna (Oh! Susanna) on yksi yhdysvaltalaisen Stephen Fosterin tunnetuimmista lauluista. Vuonna 1848 julkaistussa laulussa mies laulaa rakastetulleen Susannalle luvaten kyllä palata kotiin laajoilta matkoiltaan ympäri USA:n eteläisten osavaltioiden. Laulu muodostui samana vuonna alkaneeseen Kalifornian kultaryntäykseen osallistuneiden miesten eräänlaiseksi tunnuslauluksi. Laulusta on ainakin kolme suomennosta. Varhaisin, J. Alfred Tannerin kirjoittama versio on nimeltään ”Yhteinen Susannamme”. Sen levyttivät vuonna 1928 Antti Kosola ja Leo Kauppi, seuraavana vuonna Martti ja Aapo Similä ja vuonna 1947 Tapio Rautavaara ja Reino Helismaa, joka teki laulusta vuonna 1959 omankin suomennoksensa. Tannerin suomennoksessa ”Yhteinen Susannamme” lauletaan: ”Minä kierrän vain Kalifornian ja jälleen palajan.” Kullervon suomennoksessa pitäydytään alkuperäistekstin mukaisesti etelävaltioissa ja mainitaan Alabama ja Louisiana. Lisäksi laulusta on tehty huumorimuunnelmia, kuten Saukin sanoittama sekä yhdessä Oravien (Eino Virtanen) kanssa esittämä ”Pikkuoravien kuuraketti” (1962) ja Jope Ruonansuun ”Hei Suomen Pankki” (1992). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *J. Alfred Tannerin ”Yhteinen Susannamme” Leo Kaupin ja Antti Kosolan esittämänä Raita- tietokannassa *Kipparikvartetin ”Oi, Susanna” elokuvasta Kaunis Veera eli balladi Saimaalta Yle Areenassa *Saukin ja Oravien ”Pikkuoravien kuuraketti” Yle Areenassa Luokka:1840-luvun musiikkiteokset Luokka:Stephen Fosterin säveltämät kappaleet
Beautiful Dreamer

Beautiful Dreamer on yhdysvaltalaisen Stephen Fosterin vuonna 1864 julkaistu laulu, josta tuli nuottina suosittu kotimusisoijien ohjelmistossa. Laulu valmistui vain puoli vuotta ennen Fosterin kuolemaa, ja sitä pidetään yleisesti hänen viime vuosiensa parhaana. Kehtolaulun kaltainen kaihoisa kappale ilmentää halua paeta suurkaupungista takaisin maaseudun ja vanhojen aikojen onnelliseen elämään. Laulu on alun perin kirjoitettu 9/8-tahtilajiin ja arpeggio-säestykselle (ks. kuva). Suomalaisessa Suuren toivelaulukirjan sovituksessa tahtilaji on 3/4, ja melodianuotit on kirjoitettu trioleiksi. Laulusta on tehty useita suomennoksia. Kullervon suomennoksena se on saanut nimen ”Kaunis uneksija” ja Rauli Somerjoen suomennoksena ”Nukkuja kaunein”. Somerjoen lisäksi laulun ovat suomeksi levyttäneet Raimo Piipponen ja Tapani Kansa. Olavi Virta lauloi sävelmää omalla sanoituksellaan nimeltä ”Uinuos lapsonen”. Annu Lamminkari on suomentanut sen nimellä ”Aamu on taas”. Myös Saukin sanoittama ”Pikkuoravien tuutulaulu” pohjautuu tähän melodiaan. Fosterin sävellys on monissa levytystiedoissa merkitty kansansävelmäksi. ==Lähteet== Luokka:Stephen Fosterin säveltämät kappaleet
Keisei-rautatiet

pienoiskuva|Keisein AE-sarjan juna Keisei-rautatiet () on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Suur-Tokion alueella Tokion metropolissa ja Chiban prefektuurissa. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden (ōte- shitetsu) joukkoon. Keisein päälinja yhdistää Tokion Naritan kaupunkiin, mistä yhtiö on saanut nimensä: kei (京) viittaa Tokioon (東京), sei (成) Naritaan (成田). Yhtiön rautatielinjojen yhteispituus on 152,3 kilometriä ja sillä on käytössään 69 asemaa. Keisei on osa Keisei Groupia, jonka muut yritykset toimivat muun muassa liikenteen, kiinteistönvälityksen ja vapaa-ajan palveluiden parissa. Yhtiöllä on vuoden 2024 tietojen mukaan 1 851 työntekijää. Sen pääkonttori sijaitsee Chiban prefektuurin Ichikawan kaupungissa. == Historia == Keisei-rautatiet perustettiin vuonna 1909, ja se aloitti liikennöinnin Tokion itäosissa marraskuussa 1912. Naritaan johtava linja valmistui vuonna 1930. Tokion päässä Uenoon saakka linjaa jatkettiin kolme vuotta myöhemmin. Pikajuna Skyliner aloitti liikennöinnin Uenon ja Naritan välillä vuonna 1973, ja se alkoi palvella Naritan kansainvälistä lentoasemaa vuonna 1978. == Linjat == Keisei-rautateiden päälinja liittää Tokion Keisei-Uenon rautatieaseman Naritaan ja Naritan kansainväliseen lentoasemaan. Sen pohjoispuolelle on rakennettu nopea, erillinen lentokenttälinja, josta osa on Hokusō-rautateiden Hokusō-linjan käytössä. Vuonna 2010 valmistunut lentokenttälinja on nimetty Narita Sky Access -linjaksi, ja se on yksi Japanin nopeimmista konventionaalisista rautatielinjoista. Keisein muut linjat ovat päälinjasta haarautuvia linjoja. Keisei harjoittaa läpiajoliikennettä muiden rautatieyhtiöiden linjoille: Tokion päässä Toein Asakusa-linjalle ja edelleen Keikyū-rautateiden verkostoon, Naritan päässä Shibayama-rautateiden Shibayama-linjalle. Symboli Linja Japaniksi Reitti Pituus (km) Keisei-päälinja 京成本線 Keisei-Ueno–Naritan lentoasema 69,3 Oshiage-linja 京成押上線 Oshiage–Aoto 5,7 Chiba-linja 京成千葉線 Keisei- Tsudanuma–Chiba-chūō 12,9 Chihara-linja 京成千原線 Chiba-chūō–Chiharadai 10,9 Higashi-Narita-linja 京成東成田線 Keisei-Narita–Higashi-Narita 7,1 (6,0 km päällekkäinen päälinjan kanssa) Kanamachi-linja 京成金町線 Keisei-Takasago–Keisei- Kanamachi 2,5 Naritan lentoasemalinja 京成成田空港線 Keisei-Takasago–Naritan lentoasema 51,4 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Yhtiön internetsivut Luokka:Japanilaiset rautatieyhtiöt Luokka:Japanilaiset pörssiyhtiöt
Krokotiilisalamanterit

Krokotiilisalamanterit (Tylototriton) on Aasiasta kotoisin oleva sammakkoeläimiin kuuluva salamanterisuku. Tällä hetkellä sukuun katsotaan kuuluvan 23 lajia, joista useita on kuvattu vasta viime vuosina. == Koko ja ulkonäkö == Krokotiilisalamanterit kasvavat 15–20 sentin pituisiksi. Suvun lajeille on ominaista selkäpuolen nystyrät, jotka muistuttavat krokotiilien sarveislevyjä. Pohjaväri vaihtelee lajista riippuen ruskehtavan oranssista mustaan ja kuvioiden väritys oranssista kirkkaanpunaiseen. == Levinneisyys == Luontaisesti krokotiilisalamanterit ovat kotoisin Kaakkois-Aasiasta. Lajeja tavataan Kiinan, Vietnamin, Thaimaan, Burman, Intian ja Nepalin alueilla. == Lisääntyminen == Krokotiilisalamanterit lisääntyvät kaikenlaisissa vesistöissä lammista järviin. == Lajit == Krokotiilisalamantereiden sukuun kuuluu 23 lajia: * Tylototriton anguliceps * Tylototriton anhuiensis * Tylototriton asperrimus * Tylototriton broadoridgus * Tylototriton dabienicus * Tylototriton hainanensis * Tylototriton himalayanus * Hiilikrokotiilisalamanteri (Tylototriton kweichowensis) * Tylototriton liuyangensis * Tylototriton lizhengchangi * Tylototriton notialis * Tylototriton panhai * Tylototriton podichthys * Tylototriton pseudoverrucosus * Keisarikrokotiilisalamanteri (Tylototriton shanjing) * Tylototriton shanorum * Tylototriton taliangensis * Tylototriton uyenoi * Krokotiilisalamanteri (Tylototriton verrucosus) * Tylototriton vietnamensis * Tylototriton wenxianensis * Tylototriton yangi * Tylototriton ziegleri == Lähteet == Luokka:Salamanterieläimet
Klubi (televisiosarja)

Klubi on Yle TV2:lla elokuun 1998 ja tammikuun 1999 välillä ensimmäisen kerran esitetty draamasarja. Sarja on esitetty uusintana touko–syyskuussa 2001. Sarjan alussa Kariloitten ja Routavuorten sukuyritykset fuusioituvat Roukari- monialayritykseksi, mutta heti alkuun sukujen päämiehet ovat ajautumassa riitoihin. Sakari Karilon (es. Paavo Liski) ja Risto Routavuoren (es. Ossi Ahlapuro) taistelu johtaa lopulta muun muassa osakepetokseen. Suurin osa sarjan tapahtumista sijoittuu yksityiselle klubille, jonka jäseniksi pääsevät vain harvat ja valitut. == Rooleissa == == Jaksot == Jakso Nimi Ensiesityspäivä 1 Häät 26. elokuuta 1998 2 Riston ratkaisu 2. syyskuuta 1998 3 Risto Routavuori on kuollut 9. syyskuuta 1998 4 Valheiden verkko 16. syyskuuta 1998 5 Kosto elää 23. syyskuuta 1998 6 Suden suuhun 30. syyskuuta 1998 7 Kosto, raha, rakkaus 7. lokakuuta 1998 8 Oma etu paras etu 14. lokakuuta 1998 9 Uusi mahdollisuus 21. lokakuuta 1998 10 Uusia suuntia 28. lokakuuta 1998 11 Sarvipäitä ja enkeleitä 4. marraskuuta 1998 12 Kolmanteen polveen 11. marraskuuta 1998 13 Putoaminen 18. marraskuuta 1998 14 Rakkaat rouvat 25. marraskuuta 1998 15 Takapotku 2. joulukuuta 1998 16 Näytönpaikka 9. joulukuuta 1998 17 Koston jumalatar 16. joulukuuta 1998 18 Kuka on syyllinen? 23. joulukuuta 1998 19 Ja niin joulu joutui 30. joulukuuta 1998 20 Kun taivas putoaa 6. tammikuuta 1999 == Aiheesta muualla == * Sarjan juonikuvaus Ylen arkistoimalla sivulla == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Klubi Yle Areenassa * * Luokka:1990-luvun suomalaiset draamasarjat Luokka:Yle TV1:n televisio-ohjelmat
Swazimaan kansallinen kirjastopalvelu

Swazimaan kansallinen kirjastopalvelu (, lyh. SNLS) on Swazimaain pääkaupungista Mbabanesta käsin johdettu valtiollinen kirjastolaitos. Se toimii Swazimaan informaatio-, viestintä- ja teknologiaministeriön alaisuudessa. Kirjastopalvelun päätoimipistettä kutsutaan myös Swazimaan kansalliskirjastoksi tai Mbabanen yleiseksi kirjastoksi. Kirjaston johtajana toimii Jabu Hlophe. Kansallisella kirjastopalvelulla on yhteensä 15 toimipistettä seuraavilla paikkakunnilla: Bhunya, Big Bend, Hlatikhulu, Lavumisa, Lomahasha, Mankayane, Manzini, Mbabane, Mhlume, Mpaka, Nhlangano, Pigg’s Peak, Simunye, Siteki, ja Tshaneni. YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan 83,1 prosenttia Swazimaan aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli lukutaitoisia (vuonna 2010). ==Lähteet== == Aiheesta muualla== *Facebook (facebook.com) Luokka:Swazimaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Mbabane Luokka:Kansalliskirjastot Luokka:Afrikan kirjastot
John Kraglund

Börge John Kraglund (27. huhtikuuta 1922 Hjørring, Tanska – 24. tammikuuta 2013 Selby, Ontario, Kanada) oli musiikkikriitikko. Hän muutti perheineen Kanadaan vuonna 1929, asettui Ontarioon ja sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1949. Hän valmistui Bachelor of Arts -arvolla Toronton yliopistosta vuonna 1948. Hän opiskeli musiikin teoriaa ja kritiikkiä Leo Smithin johdolla ja pääsi vuonna 1952 tämän seuraajaksi Toronto Globe and Mailin arvostelijana. Kraglund erikoistui paikallisten tapahtumien tarkkailemiseen.The Canadian Encyclopedia: John Kraglund Päivittäisten Toronto Globe and Mailiin kirjoittamisensa arvostelujen ohella Kraglund kirjoitti moniin muihinkin julkaisuihin. Hän jatkoi uraansa vielä vetäydyttyään Globe and Mailin palveluksesta vuonna 1987. Hänen arvostelujensa kokoelma on Kanadan kansalliskirjastossa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset kriitikot Luokka:Musiikkikriitikot Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Lyhyteväpallopää

Lyhyteväpallopää eli isokuonopallopää eli pallopää (Globicephala macrorhynchus) on pallopäävalaisiin kuuluva delfiinilaji. On mahdollista että nykyisin lyhyteväpallopäihin luokiteltavat delfiinit kuuluvat kahteen lajiin, sillä Japanin lähivesillä on tavattu ulkonäöltään poikkeavia delfiineitä. Tyynenmeren pohjoisosissa elävä tyynenmerenpallopää on joskus luokiteltu omaksi lajikseen (Globicephala scammoni) tai lyhyteväpallopään alalajiksi, mutta Mammal Species of the World -teos (2005) pitää sitä lyhyteväpallopään synonyyminä. == Koko ja ulkonäkö == Lyhyteväpallopää on delfiiniksi isokokoinen, ja se tunnetaan erityisesti suuresta pallomaisesta päästään. Koiraiden pää kehittyy erityisen isoksi. Vanhojen koiraiden otsakyhmy voi lerputtaa eläimen suun edessä. Delfiinin vartalo on tummanharmaa tai musta, ja siinä on vaalea läikkä leuassa ja vatsapuolella. Läikkä on ankkurin muotoinen, ja vaaleampi nuoremmilla yksilöillä. Koiraat ovat keskimäärin 5,5 metriä pitkiä ja voivat painaa jopa 3000 kiloa. Naaraat jäävät 4,3 metriin ja alle 1500 kilon painoisiksi. == Levinneisyys ja elinympäristö == Lyhyteväpallopäitä tavataan syvvillä avomerialueilla maailman trooppisilla ja lauhkeilla merillä. Ne pysyvät yleensä 50. pohjoisen ja 40. eteläisen leveyspiirin välillä. Laji on elinvoimainen, sillä se on suhteellisen yleinen koko leveinneisyysalueellaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Pallopää (Globicephala macrorhynchus) *ITIS: Globicephala macrorhynchus *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Globicephala macrorhynchus, short-finned pilot whale *Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Globicephala macrorhynchus Luokka:59.2 Nisäkkäät Luokka:Delfiinit
Ettore Mazzoleni

Ettore Mazzoleni (18. kesäkuuta 1905 Brusio, Sveitsi – 1. kesäkuuta 1968 Oak Ridges, Kanada) oli kapellimestari ja musiikkipedagogi. Hänellä oli sveitsiläis-italialainen tausta, ja hän sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1949. Hän opiskeli Oxfordin yliopistossa sekä Royal College of Musicissa ja muutti Torontoon vuonna 1929.The Canadian Encyclopedia: Ettore Mazzoleni Mazzoleni seurasi Donald Heinsiä Toronton musiikkikonservatorion sinfoniaorkesterin kapellimestarina vuonna 1934. Hän oli myös Toronton sinfoniaorkesterin avustavana kapellimestarina vuosina 1942–1948 ja Toronton yliopiston oopperakoulun rehtorina. 1950-luvulla hän johti Toronton oopperafestivaalia. Lisäksi hän toimi muiden muassa CBC:n sinfoniaorkesterin, Québecin sinfoniaorkesterin, Vancouverin sinfoniaorkesterin ja Toronton filharmonikkojen vierailevana kapellimestarina. Hän johti Arthur Benjaminin teoksen Tale of Two Cities Pohjois-Amerikan-kantaesityksen vuonna 1954. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli pianisti Winifred Mazzoleni ja toinen vaimonsa mezzosopraano Joanne Ivey. Hänen mukaansa on nimetty Canadian Music Centren tiloissa toimiva Ettore Mazzoleni -kirjasto. Mazzoleni kuoli liikenneonnettomuudessa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset kapellimestarit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Chilendelfiini

Chilendelfiini (Cephalorhynchus eutropia) on yksi neljästä kirjodelfiineihin kuuluvasta delfiinistä. Niiden kokonaislukumäärän arvellaan olevan vain muutamia tuhansia, mutta havaintoja tehdään niin vähän, että arvio on hyvin epävarma. Chilendelfiinin kuono ei juuri erotu muusta päästä. Sillä on pyöreät rintaevät ja suhteessa suuri selkäevä. Kurkun yli kulkee tumma raita rintaevästä toiseen. Chilendelfiini kasvaa noin 1,7 m pitkäksi ja painaa 60 kiloa. Chilendelfiiniä on tavattu vain Chilen rannikolla 30. leveyspiirin ja Kap Hornin (56°S) välillä, sekä Etelä-Amerikan eteläkärjessä. Muiden saman suvun delfiinien tapaan se pysyttelee matalissa rannikkovesissä, etenkin jokisuilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Chilendelfiini (Cephalorhynchus eutropia) *ITIS: Cephalorhynchus eutropia *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Cephalorhynchus eutropia, black dolphin *Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Cephalorhynchus eutropia Luokka:Kirjodelfiinit
Uudenseelannindelfiini

Uudenseelannindelfiini (Cephalorhynchus hectori) on yksi neljästä kirjodelfiineihin kuuluvasta delfiinistä. Sen populaatio on pienentynyt alle puoleen kolmen sukupolven aikana, joten se luokitellaan uhanalaiseksi. Uudenseelannindelfiinin vartalo on lyhyt, pullukka, torpedomainen. Kyljet ja selkä ovat valeanharmaat, sivussa on tummempi raita, vatsapuoli on valkoinen. Pyrstö, rintaevät ja ominaislaatuisen pyöreämuotoinen selkäevä ovat mustat. Pituus on 1,2–1,6 metriä ja paino 40-60 kiloa. Uudenseelannindelfiinejä tavataan vain Uuden-Seelannin eteläsaaren ympäristössä ja Pohjoissaaren länsirannikolla. Pohjoissaaren populaatio on geneettisesti eristyksissä muista populaatioista, ja se on luokiteltu omaksi alalajikseen. Näin pientä levinneisyysaluetta ei ole millään muulla valaslajilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Uuden-seelannindelfiini (Cephalorhynchus hectori) *ITIS: Cephalorhynchus hectori *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Cephalorhynchus hectori, Hector's dolphin *Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Cephalorhynchus hectori Luokka:Kirjodelfiinit Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Heikki Saari (toimittaja)

Heikki Saari (19. syyskuuta 1955 Kortesjärvi – 15. huhtikuuta 2018 Lahti) oli suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Saari työskenteli toimittajana muun muassa Ilta-Sanomissa ja Seurassa. Hän työskenteli ensin yleis- ja rikostoimittajana, mutta työ painottui myöhemmin politiikkaan. Vuodesta 2007 lähtien hän julkaisi useita mediamaailmaa ja politiikkaa käsitteleviä tietokirjoja. Kuollessaan hänellä oli valmisteilla suomalaista mediaa käsittelevä väitöskirja. ==Teokset== * * * * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Siltala-kustantamon kirjailijaesittely Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset politiikantoimittajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Tōkyū-rautatiet

Tōkyō kyūkō -rautatiet (), lyhyemmin Tōkyū-rautatiet () on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Suur-Tokion alueella Tokion metropolissa ja Kanagawan prefektuurissa. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden (ōte-shitetsu) joukkoon. Tōkyūn linjat palvelevat Tokion eteläosia, Jokohamaa ja sen ympäristöä. Yhtiön rautatielinjojen yhteispituus on 104,9 kilometriä, ja sillä on käytössään 97 asemaa. Päivittäin se kuljettaa keskimäärin noin 1,23 miljoonaa matkustajaa (vuonna 2016). Tōkyū on osa Tōkyū Groupia, johon kuuluu yli 200 muuta yritystä. Yhtiöllä on 4 402 työntekijää (vuonna 2017). Sen pääkonttori sijaitsee Tokion Shibuyan erillisalueen Nanpeidaichōn kaupunginosassa. == Historia == Tōkyū-rautatiet perustettiin vuonna 1922 nimellä Meguro–Kamata-rautatiet (). Alun perin se oli Tokion lounaispuolelle puutarhakaupunkia kehittäneen Den’entoshi-yhtiön tytäryritys, johon emoyritys kuitenkin yhdistettiin myöhemmin 1920-luvulla. Vuonna 1939 yrityksen nimeksi muutettiin Tokio–Jokohama-rautatiet (), ja toisen maailmansodan aikana vuonna 1942 siihen yhdistettiin Keikyū- ja Odakyū-rautatiet. Samalla yritys otti käyttöön nykyisen nimensä. Se sai haltuunsa myös Keiō-rautatiet vuonna 1944, mutta sodan päätyttyä nämä liitokset purettiin vuonna 1948. == Linjat == Tōkyū-rautateiden merkittävimmät linjat liittävät Shibuyan rautatieaseman Jokohamaan (Tōyoko-linja) ja sen pohjoispuolen lähiöihin (Den’entoshi-linja). Muut, lyhyemmät linjat palvelevat Tokion lounaisosia. Tōkyū liikennöi myös yhtä erillistä raitiotielinjaa (Setagaya-linja) ja lyhyttä Kodomonokuni- rautatielinjaa, jonka omistaa Jokohama-pikarautatie. Tōkyū harjoittaa läpiajoliikennettä muiden rautatieyhtiöiden linjoille: Tokion päässä Tōkyō metron Fukutoshin-, Hanzōmon- ja Nanboku-linjoille ja niiden kautta edelleen muun muassa Tōbu- ja Seibu-rautateiden linjoille; Jokohaman päässä Jokohama- pikarautatien Minatomirai-linjalle. Symboli Linja Japaniksi Reitti Pituus (km) Rautatielinjat Tōyoko-linja 東急東横線 Shibuya–Jokohama 24,2 Meguro-linja 東急目黒線 Meguro–Hiyoshi 11,9 Den’entoshi-linja 東急田園都市線 Shibuya–Chūō-Rinkan 31,5 Ōimachi-linja 東急大井町線 Ōimachi–Mizonokuchi 12,4 Ikegami-linja 東急池上線 Gotanda–Kamata 10,9 Tamagawa-linja 東急多摩川線 Kamata–Tamagawa 5,6 Kodomonokuni- linja 東急こどもの国線 Nagatsuta–Kodomonokuni 3,4 Raitiotielinja Setagaya-linja 東急世田谷線 Sangenjaya–Shimo-Takaido 5,0 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Yhtiön internetsivut Tokyu-rautatiet Luokka:Japanilaiset pörssiyhtiöt
Kypärädelfiini

Kypärädelfiini eli aaltojuovadelfiini (Stenella clymene) on meridelfiineihin kuuluva hammasvalaslaji. Sitä tavataan Atlantin trooppisissa osissa, myös Karibianmerellä, Meksikonlahdella ja Guineanlahdella. Kypärädelfiini muistuttaa paljon pyöriäisdelfiiniä (Stenella longirostris), ja se tunnistettiin eri lajiksi vasta vuonna 1981. Lajit erottaa toisistaan kuonon yläpuolella olevasta mustasta viiksimäisestä juovasta, jota pyöriäisdelfiinillä ei ole. Kypärädelfiini on 170–200 cm pitkä ja voi painaa jopa 80 kg. Naaraat ovat pienempiä kuin koiraat. Sen selkäevä on kolmiomainen. Vartalo on muuten pääosin harmaa, mutta mahapuoli on valkoinen ja pään päällä on musta kypärä. Vuonna 2014 julkaistun tutkimuksen mukaan kypärädelfiini on kehittynyt omaksi lajikseen pyöriäisdelfiinin ja raitadelfiinin risteymästä. Meridelfiinien tieteellinen luokittelu menee luultavasti DNA-tutkimusten perusteella uusiksi, sillä suku Stenella vaikuttaisi olevan parafyleettinen ryhmä. Kypärädelfiini on yksi huonoiten tunnetuimpia delfiinilajeja. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto listasi sen vuonna 2008 puutteellisesti tunnetuksi, mutta vuonna 2018 se siirsi sen elinvoimaiseksi. Kypärädelfiinin levinneisyysalue on suuri, ja se vaikuttaa olevan suhteellisen yleinen eikä siihen kohdistu laajoja uhkia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Aaltojuovadelfiini (Stenella clymene) * ITIS: Stenella clymene * University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Stenella clymene, clymene dolphin Luokka:Meridelfiinit Luokka:Risteymät
Pyhän Mikaelin kirkko (Torpenhow)

Pyhän Mikaelin kirkko () on kirkkorakennus Cumbriassa Englannissa. 1100-luvun alussa rakennetun kirkon omistaa Englannin kirkko. Siihen on tehty muutostöitä 1400- ja 1600-luvuilla. Kirkko on ollut vuodesta 1967 Grade I -suojelukohde. Eteläseinän hautasyvennyksessä luultavasti ollut keskiaikainen veistos on nyt eteläkäytävässä. == Lähteet == Luokka:Grade I -luokan kirkot Cumbriassa Luokka:Kivikirkot
Meridelfiinit

Meridelfiinit eli suippokuonodelfiinit (Stenella) on delfiinien heimoon kuuluvien hammasvalaiden suku. Siihen kuuluu viisi lajia. *Läikedelfiini eli täplädelfiini (Stenella attenuata) *Kypärädelfiini eli aaltojuovadelfiini (Stenella clymene) *Raitadelfiini (Stenella coeruleoalba) *Atlantintäplädelfiini (Stenella frontalis) *Pyöriäisdelfiini eli suippokuonodelfiini (Stenella longirostris) Kaikilla suvun lajeilla on kirjava väritys: joko pilkullinen tai juovikas. Meridelfiinit ovat aktiivisia ja liikkuvat laumoina lähellä veden pintaa. Ne liikkuvat usein yhdessä tonnikalaparvien kanssa, mikä aiheuttaa vastakkainasettelua itäisen Tyynenmeren tonnikalankalastuksen kanssa. DNA-tutkimusten perusteella suku Stenella vaikuttaisi olevan parafyleettinen ryhmä, ja sen tietellinen luokittelu menee luultavasti uusiksi.Hammond, P.S., Bearzi, G., Bjørge, A., Forney, K.A., Karkzmarski, L., Kasuya, T., Perrin, W.F., Scott, M.D., Wang, J.Y. , Wells, R.S. & Wilson, B.: Stenella clymene IUCN Red List of Threatened Species. Version 2017.3. 2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 3.6.2018. == Lähteet == *
Atlantintäplädelfiini

Atlantintäplädelfiini (Stenella frontalis) on meridelfiineihin kuuluva hammasvalaslaji. Sitä tavataan Atlantin valtamerellä, lännessä alue ulottuu eteläisestä Brasiliasta Yhdysvaltojen Uuteen Englantiin, idässä sen levinneisyys ulottuu Angolasta ainakin Marokkoon asti. Atlantintäplädelfiinin pohjaväri on harmaa, selässä on tummempi "viitta", ja vatsapuoli on valkoinen. Poikasissa ei ole pilkkuja, mutta delfiinin ikääntyessä siihen ilmaantuu yleensä enemmän ja enemmän valkoisia pilkkuja, niin että jotkut yksilöt vaikuttavat kauempaa täysvalkoislta. On myös pilkuttomia yksilöitä. Pituus on 166-229 cm ja paino jopa 143 kg. Meridelfiinien tieteellinen luokittelu menee luultavasti DNA-tutkimusten perusteella uusiksi, sillä suku Stenella vaikuttaisi olevan parafyleettinen ryhmä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Atlantintäplädelfiini (Stenella frontalis) *ITIS: Stenella frontalis *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Stenella frontalis, Atlantic spotted dolphin *Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Stenella frontalis Luokka:Meridelfiinit
Senegalin kansallisarkiston kirjasto

Senegalin kansallisarkiston kirjasto (, ) on vuonna 1913 perustettu, Senegalin pääkaupungissa Dakarissa sijaitsevan Senegalin kansallisarkiston yhteydessä toimiva kirjasto. Se vastaa kansalliskirjaston tehtävistä Senegalissa. Kansalliskirjaston luomisesta säädettiin vuonna 1976, ja kirjasto sai samana vuonna vapaakappaleoikeuden. Vuonna 1979 kirjasto alistettiin osaksi Senegalin kansallisarkistoa. Kansallisarkiston kirjasto julkaisee vuosittain Senegalin kansallisbibliografian () päivityksen ja vastaa Senegalissa ilmestyvien julkaisujen ISSN-numeroinnista. Kirjastoa ja koko kansallisarkistoa johtaa Fatoumata Cissé Diarra. Unescon vuonna 2017 julkaisemien väestönlaskentaan perustuvien tilastojen mukaan vuonna 2013 Senegalissa oli 43 prosenttia väestöstä lukutaitoisia. Aiemmin julkaistu Unescon oma arvio vuodelle 2015 oli korkeampi, 57,7 prosenttia. Naisten ja miesten lukutaitoero oli väestönlaskennan mukaan 19,2 prosenttiyksikköä. Naisista runsas 10 prosenttia (miehistä runsas 19 prosenttia) oli saanut toisen asteen koulutuksen. Nämä luvut ilmentävät osaltaan Senegalissa vallinnutta sukupuolten välistä epätasa- arvoa. Muutosta lukutaidossa ja koulutuksessa on tapahtumassa, sillä senegalilaiset tytöt osallistuivat 2010-luvun alun tilastojen mukaan ikäisiään poikia yleisemmin perusopetukseen. Lisääntyneiden kouluvuosien myötä myös 15–24-vuotiaitten nuorten senegalilaisten aikuisten lukutaitoprosentti on noussut huomattavasti vanhempia sukupolvia korkeammalle. Senegalin aikuisten yleinen lukutaitoprosentti nousi UNDP:n vuoden 2015 tilastossa 55,7 prosenttiin. ==Lähteet== == Aiheesta muualla== *Marcel Lajeunesse & Henri Sène (2004) Legislation for library and information services in French-speaking Africa revisited. Abstrakti; The International Information & Library Review, 36 (4), Dec. 2004, s. 367–380, sciencedirect.com Luokka:Senegalin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Dakar Luokka:Kansalliskirjastot Luokka:Afrikan kirjastot
Jean-Pierre Kwambamba Masi

Jean-Pierre Kwambamba Masi (s. 19. elokuuta 1960) on kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Kinshasan arkkihiippakuntaan 17. elokuuta 1986 ja nimitettiin 31. toukokuuta 2015 saman arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Naratcatan titulaaripiispaksi. Hän sai piispanvihkimyksensä 7. kesäkuuta 2015.Catholic-Hierarchy.org: Jean-Pierre Kwambamba Masi Kwambamba Masi nimitettiin 31. maaliskuuta 2018 Kengen piispaksi, jonka tehtäviin hänet asetettiin virallisesti saman vuoden toukokuun 20. päivänä. == Lähteet == Luokka:Kinshasankongolaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alex Freeman

Alexander Hales Freeman (s. 28. huhtikuuta 1972 Raleigh, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on Suomeen asettunut yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän aloitti säveltämisen 13-vuotiaana ja opiskeli nuorena sekä pasuunansoittoa että sävellystä Bruce Reinoson johdolla. Hän lähti Pohjois-Carolinasta vuonna 1990 opiskelemaan Eastman School of Musicissa, jossa hänen opettajinaan toimivat Samuel Adler, Warren Benson, Joseph Schwantner ja David Liptak. Hän sai maisterinarvon Bostonin yliopistosta opiskeltuaan Lukas Fossin johdolla. Vuonna 1998 Freeman muutti New Yorkiin aloittaakseen tohtorikoulutuksen Juilliard Schoolissa Christopher Rousen johdolla. Hän lähti Suomeen väitöskirjansa The First Movement of Sibelius's Fourth Symphony: Sketch Study and Style Analysis aihepiirin innoittamana. Suomessa Freeman on ollut Eero Hämeenniemen, Jouni Kaipaisen ja Magnus Lindbergin opissa. Vuosina 2007–2014 Freeman opetti Carleton Collegessa. Hänellä on suomalainen vaimo ja kaksi poikaa. Freemanin teosten joukossa on toukokuussa 2018 Helsingin kamarikuoron kantaesittämä Under the Arching Heavens: A Requiem, joka on Suomen sisällissodan uhrien muistolle sävelletty requiem. == Lähteet == *https://www.teosto.fi/teosto/uutiset/teosto-palkintoehdokkaat-2019 *https://www.teosto.fi/teostory/alex-freeman *https://www.gramophone.co.uk/review/freeman-under-the-arching-heavens-a- requiem === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kääpiömiekkavalas

Kääpiömiekkavalas eli hoikkapallopää (Feresa attenuata) on huonosti tunnettu delfiinilaji. Sillä on hoikka, sikarinmuotoinen ruumis, joka kaventuu pyrstöevään päin. Pää on pyöreä ja tylppä, eikä sillä ole delfiineille tyypillistä kuonoa. Kääpiömiekkavalaan väri on tummanharmaasta mustaan, sen kyljet ovat vaaleammat, ja sillä on tumma ”viitta” selässä. Sen huulet ovat valkoreunaiset ja sen kohtalaisen pitkät evät ovat reunoiltaan pyöristyneet. Lajilla on pituutta 214–259 senttimetriä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto piti vuodesta 2008 kääpiömiekkavalasta puutteelisesti tunnettuna, mutta vuonna 2018 se muutti uhanalaisuusluokituksen elinvoimaiseksi. Vaikka laji tunnetaan edelleen huonosti, siihen ei vaikuta kohdistuvan laajamittaisia uhkia. Lisäksi se on luonnollisesti melko harvinainen laji. Kääpiömiekkavalas tunnettiin aluksi vain kahdesta pääkallosta, toinen vuodelta 1827 ja toinen vuodelta 1874. Vasta vuonna 1952 nähtiin elävä yksilö Taijissa Japanissa. Senegalissa pyydystettiin ja tapettiin kääpiömiekkavalas vuonna 1958. Seuraava löytö tehtiin vuonna 1963 Japanista, kun 14 yksilön parvi pyydystettiin ja vietiin Iton akvaarioon. Valaat kuolivat 22 päivän aikana, kun ne yhtä lukuun ottamatta kieltäytyivät syömästä. Samana vuonna Havaijilla nähtiin 50 yksilön parvi, josta yksi pyydystettiin elävänä. Sitä pidettiin tutkittavana Oahun saarella. Viides havainto elävästä kääpiömiekkavalaasta tehtiin Costa Ricassa. Se tapettiin vahingossa sen jäätyä tonnikalanuottaan. Keväällä 1969 elävä yksilö harpunoitiin Saint Vincentissä. Myöhemmin samana vuonna nähtiin parvi Intian valtamerellä, ja se oli ensimmäinen kerta, kun niitä ei tapettu tai pyydystetty. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Kääpiömiekkavalas (Feresa attenuata) * ITIS: Feresa attenuata * University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Feresa attenuata, pygmy killer whale * Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Feresa attenuata Luokka:Delfiinit
Watson (tekoäly)

pienoiskuva|Watsonin varhainen prototyyppi vuodelta 2011. Watson on IBM:n kehittämä tekoäly. Se on nimetty IBM:n perustajan Thomas J. Watsonin mukaan. Sitä on kehitetty David Ferruccin johdolla vuodesta 2007. Vuoteen 2014 mennessä IBM oli sijoittanut Watsonin kehittämiseen ja kaupallistamiseen miljardi dollaria. Watson on opetettu ymmärtämään ihmisten käyttämää luonnollista kieltä, ja päättelemään vastauksia annettuihin kysymyksiin. Watson osallistui vuonna 2011 yhdysvaltalaiseen Jeopardy-visailuohjelmaan, jossa se kilpaili kolmessa erikoisjaksossa vastustajinaan kaksi ohjelman historian menestyksekkäintä kilpailijaa, Ken Jennings ja Brad Rutter. Jaksot sisälsivät yhteensä kaksi Jeopardy-peliä, jotka Watson voitti kummatkin selvästi. Se hallitsi pelejä ajoittain mielin määrin, vaikka tekikin muutamia helppoja virheitä, kuten toisti toisen kilpailijan antaman väärän vastauksen tai ehdotti Torontoa vastaukseksi kysymykseen, jossa kysyttiin Yhdysvaltain kaupunkia. Watson keräsi peleissä yhteensä 77 147 dollaria, kun taas Jennings keräsi 24 000 ja Rutter 21 600 dollaria. Watson sai voitostaan miljoonan dollarin palkkion, jonka IBM lahjoitti World Visionille ja World Community Gridille. Jeopardy-voiton jälkeen IBM on markkinoinut Watsonia terveydenhuollon sovelluksiin ja yritysten käyttöön pilvipalveluun yhdistettynä. Vuonna 2015 IBM ilmoitti yrityskaupasta, jonka tarkoituksena oli parantaa Watsonin kykyä analysoida lääketieteellisiä kuvia. Kullankaivaja Goldcorp soveltaa Watsonia kultaesiintymien ennustamiseen. Tuote on nimeltään IBM Exploration with Watson.https://www.mining- journal.com/exploration/news/1351942/ibm-exploration-with-watson-launches-in- canadahttps://www.sec.gov/Archives/edgar/data/919239/000127956918002352/ex991.pdf Campbell ja Toyota ovat käyttäneet Watsonia mainontaan.https://www.thedrum.com/news/2016/09/26/brands-campbell-s-and- toyota-tap-ibms-watson-deliver-ads-listen-and-respond-and == Lähteet == Luokka:Tekoäly Luokka:IBM:n tietokoneet
Camptown Races

Camptown Races on yhdysvaltalaisen Stephen Fosterin laulu 1800-luvun puolestavälistä. Alun perin laukkakilpailuista kertovasta laulusta on tehty eri kielillä monia muunnelmia, suomeksi muun muassa Martti Jäppilän uskomattomilla merimiesjutuilla sanoittama ”Intian kuu” (jossa on säkeistössä eri melodia) sekä Saukin ja Oravien ”Pikkuoravien kolmiottelu”. Alkuperäistä tekstiä ainakin aihepiirin puolesta noudattavan suomennoksen ”Kilpa-ajoissa” on tehnyt Kullervo. Peter Kolja on tekstittänyt sävelmän nimellä ”Doo daa” Smurffien CD-levylle Vuosituhannen bileet Vol 6.. ==Alkuperäiset sanat== Lähde: Wikisource 1. Camptown ladies sing dis song, Doo-dah! doo-dah! Camptown race-track five miles long, Oh, doo-dah day! I come down dah wid my hat caved in, Doo-dah! doo-dah! I go back home wid a pocket full of tin, Oh, doo-dah day! Kertosäe: Gwine to run all night! Gwine to run all day! I'll bet my money on de bob-tail nag, Somebody bet on de bay. 2. De long tail filly and de big black hoss, Doo-dah! doo-dah! Dey fly de track and dey both cut across, Oh, doo-dah-day! De blind hoss sticken in a big mud hole, Doo-dah! doo-dah! Can't touch bottom wid a ten foot pole, Oh, doo-dah-day! Kertosäe: Gwine to run all night!... 3. Old muley cow come on to de track, Doo-dah! doo-dah! De bob-tail fling her ober his back, Oh, doo-dah-day! Den fly along like a rail-road car, Doo-dah! doo-dah! Runnin' a race wid a shootin' star, Oh, doo-dah-day! Kertosäe: Gwine to run all night!... 4. See dem flyin' on a ten mile heat, Doo-dah doo-dah! Round de race track, den repeat, Oh, doo-dah-day! I win my money on de bob-tail nag, Doo-dah! doo-dah! I keep my money in an old tow-bag, Oh, doo-dah-day! Kertosäe: Gwine to run all night!... ==Lähteet== Luokka:Stephen Fosterin säveltämät kappaleet
Alanco

Alanco voi viitata seuraaviin: * Bertel Alanco (1888–1933), suomalainen taidemaalari * Uuno Alanko (myös Alanco, 1878–1964), suomalainen kuvataiteilija ja arkkitehti ==Katso myös== * Alanko
Ubangi-Šari

Ubangi-Šari () oli Ranskan siirtomaa Keski-Afrikassa vuosina 1903–1958. Sen alue muodostaa nykyään Keski-Afrikan tasavallan. Ubangi-Šari erotettiin Ranskan Kongosta vuonna 1903. Vuonna 1906 aluetta laajennettiin pohjoiseen ja se sai nimen Ubangi-Šari–Tšad. Vuodesta 1910 lähtien se kuului Ranskan Keski- Afrikkaan. Tšad erotettiin erilliseksi siirtomaaksi vuonna 1920. Alueen länsiosa kuului Saksan Kameruniin vuosina 1911–1914. Logone- ja Charijokien keskijuoksut liitettiin Tšadista Ubangi-Šariin vuonna 1925, mutta palautettiin osaksi Tšadia vuonna 1936. Keski-Kongoon kuulunut Lobayen alue liitettiin Ubangi-Šariin vuonna 1932. Kuvernöörin johtaman siirtomaan pinta-ala oli 617 000 neliökilometriä. Vuonna 1954 siellä oli 1,1 miljoonaa asukasta. Hallinnollinen keskus oli Bangui. Taloudellisesti kehittymättömän alueen tärkein vientituote oli puuvilla (67 % viennistä vuonna 1953). Lisäksi tuotettiin kahvia, timantteja, kultaa ja raakanahkaa. Ubangi-Šari sai Ranskan merentakaisen alueen statuksen vuonna 1946. Vuonna 1956 siitä tuli Ranskan yhteisöön kuulunut autonominen Keski-Afrikan tasavalta. Maa itsenäistyi vuonna 1960. ==Lähteet== Luokka:Keski-Afrikan tasavallan historia Luokka:Ranskan entiset siirtomaat
Peter Holmberg (fyysikko)

Peter Edvin Holmberg (27. kesäkuuta 1938 Helsinki – 23. toukokuuta 2018 HelsinkiKuolinilmoitus. Hufvudstadsbladet 3.6.2018, s. 44.) oli suomalainen fyysikko ja professori. Holmberg opiskeli fysiikkaa Helsingin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1967. Hän työskenteli 1960-luvulla muun muassa atomienergiakomission palveluksessa, vuosina 1970–1974 Oulun yliopiston fysiikan apulaisprofessorina ja vuosina 1974–2001 Helsingin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan fysiikan apulaisprofessorina sekä HYKSin säteilyhoitoklinikan johtavana fyysikkona. Hän oli myös Åbo Akademin fysiikan dosentti 1986–2006. Päivätyönsä ohella Holmberg hoiti useita luottamustahtäviä kotimaassa ja Pohjoismaissa, muun muassa Suomen Fyysikkoseurassa 1960–1990-luvulla (puheenjohtajana 1980–1982) ja Nordisk förening för klinisk fysik -yhdistyksessä sekä Pohjoismaisen Säteilysuojeluseuran hallituksessa. Hän julkaisi oppi- ja tietokirjat mukaan luettuna noin 500 tieteellistä kirjoitusta erityisesti ydinfysiikan ja lääketieteellisen fysiikan sekä fysiikan historian alalta.Vem och vad 1996, s. 188. Helsingfors 1996. ISBN 951-50-0800-X ==Julkaisuja== * Investigations of excited nuclear states (1967) * Biotieteiden fysiikka ja säteilyfysiikka (1988) * The History of Physics in Finland (1992) * Füüsika 1–3: Üldkursus näidetega bioloogiast ja meditsiinist (1997–1999) * Galenos: Ihmiselimistö kohtaa ympäristön (2001) * Santorius: Biotieteiden fysiikka (2002) * Viktor Theodor Homén: Vetenskapsman och politiker (2005) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet Luokka:Suomalaiset fyysikot Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Oulun yliopiston professorit
Frecce Tricolori

Frecce Tricolori (suom. Kolmiväriset Nuolet) on Italian ilmavoimien, AMI:n (Aeronautica Militare Italiana) taitolentoyksikkö. Frecce Tricolorilla on oma lentotukikohta, joka on Rivolto AFB Udinen provinssissa. Yksikkö on perustettu vuonna 1961, jolloin sillä oli North American / Canadair F-86 Sabret käytössään. Sen jälkeen se on käyttänyt Fiat G.91 -hävittäjäkonetyyppiä sekä sittemmin ja nykyisin (2018) Aermacchi MB-339 suihkuharjoitushävittäjää. thumb|right|Kuvassa Aermacchi MB-339 PAN-tyypin taitolentokone. Ramsteinin lentotukikohdassa Saksassa esitetyssä taitolentonäytöksessä sai surmansa 70 henkeä: taitolentoryhmän kolme pilottia sekä 67 katselijaa 28. elokuuta 1988. thumb|right|Kuvassa museoitu Italian ilmavoimain, AMI:n museoitu Fiat G.91/PAN-kone. ==Kuvagalleria== File:Cavallino_Rampante_F-86.jpg|F-86 Sabre oli käytössä 1961-1963. File:Frecce Tricolori.jpg|Rivolto, Italia File:Three- coloured Arrows.jpg|Estense'n linna, Ferrara, Italia File:Freccetricolori2796.jpg|Air 04, Payerne, Sveitsi File:FrecceTricolori03.jpg|RIAT, 2005, Englanti File:frecce.tricolore.fairford.arp.jpg|RIAT, 2005, Englanti File:FIAT G-91 PAN.jpg|Fiat G.91 PAN File:EMB339.JPG|Aermacchi MB-339 PAN File:1-j2004-pan1_(8464356012).jpg|Villach, Itävalta, 2004 File:Frecce Tricolori - Air14.jpg|Air14, Payerne, Sveitsi Luokka:Taitolentoryhmät Luokka:Italian ilmavoimat
Tropiikinvalas

Tropiikinvalas tai tropiikkivalas (Balaenoptera edeni) on hetulavalaisiin kuuluva laji tai lajiryhmä. "Tavallinen" tropiikinvalas elää kaikilla trooppisilla merialueilla ja kasvaa 14 metriä pitkäksi. Sen lisäksi on pienempiä tropiikinvalaita, jotka elävät lähempänä rannikkoa. Ei ole selvää, kuuluvatko ne yhteen vai useampaan lajiin vai alalajiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Tropiikkivalas (Balaenoptera edeni) *ITIS: Balaenoptera edeni *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Balaenoptera edeni, Bryde's whale *Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Balaenoptera edeni Luokka:Uurteisvalaat
Alles Ist Gut

Alles Ist Gut on saksalaisen electropunk-yhtyeen Deutsch Amerikanische Freundschaftin kolmas albumi. Albumi julkaistiin vuonna 1981 ja oli yhtyeen ensimmäinen albumi Virgin Records -levy-yhtiöllä. Se sisältää hittisinglen ”Der Mussolini”. Albumi oli Saksassa hitti ja oli Saksan albumilistan 15. sijalla kaksi viikkoa ja yhteensä listalla 46 viikkoa. ==Kappaleet== ===A-puoli=== #Sato-Sato – 2.43 #Der Mussolini – 3.50 #Rote Lippen – 2.41 #Mein Herz macht Bum – 4.26 #Der Räuber und der Prinz – 3.27 ===B-puoli=== #Ich und die Wirklichkeit – 3.05 #Als wär’s das letzte Mal – 3.24 #Verlier’ nicht den Kopf – 3.17 #Alle gegen Alle – 3.55 #Alles ist gut – 3.25 ==Arvostelut== *AllMusic: ==Lähteet== Luokka:Deutsch Amerikanische Freundschaftin albumit Luokka:Vuoden 1981 albumit
Kiekko-Oulu

Kiekko-Oulu on oululainen jääkiekkoseura, joka keskittyy nykyään juniorijääkiekkoon. Kiekko-Oulu on Suomen Jääkiekkoliiton jäsenseura. Kaudella 2018–2019 Kiekko-Oululla on joukkueet G-, F2-, F1- ja E2-ikäluokissa. Lisäksi Kiekko-Oululla on ryhmä Leijona-kiekkokoululaisia. == Historia == Kiekko-Oulu ry on perustettu vuonna 1976, nimellä Oulun Eka-Kiekko, millä nimellä se toimi 90-luvulle saakka. Kiekko-Oululla oli miesten edustusjoukkue vuosina 1991–2005. Kiekko-Oulun edustusjoukkue tippui vuonna 2005 Suomi-sarjasta II- divisioonaan ja Laser HT nousi samoista karsinnoista Suomi-sarjaan. Seurat yhdistyivät edustusjoukkueiden osalta ja syntynyt joukkue nimettiin Kiekko- Laseriksi. Kiekko-Oulun naisten joukkue pelasi naisten I-divisioonassa kaudella 2011–2012 ja Mestiksessä kausilla 2012–2013 ja 2013–2014. == Aiheesta muualla == *Eliteprospects.com: Kiekko-Oulun miesten edustusjoukkueen pelaajat ja tilastot 1991-2005 *Eliteprospects.com: Kiekko-Oulun naisten edustusjoukkueen pelaajat ja tilastot 2011-2014 *Kiekko-Oulun kotisivut Luokka:Oululaiset urheiluseurat Luokka:Suomalaiset jääkiekkoseurat Luokka:Vuonna 1976 perustetut urheiluseurat Luokka:Suomen Työväen Urheiluliiton jäsenseurat
Kryptopterus vitreolus

Kryptopterus vitreolus on pienikokoinen monnilaji, josta on tullut suosittu akvaariokala. Sen luokittelu on epäselvää ja vakiintunut vasta vuonna 2013. Kryptopterus vitreolus elää niemimaalaisen ja kaakkoisen Thaimaan joissa. Siitä on myös vahvistamattomia havaintoja Penangissa, Malesiassa. Lajia pidettiin vuoteen 1989 asti samana kuin sundanlasimonni (Kryptopterus bicirrhis), joka on suurempi, harvoin akvaariossa käytetty laji. Sen jälkeen akvaariossa käytettyjen kalojen uskottiin olevan pikkulasimonneja (Kryptopterus minor). Vuonna 2013 kuitenkin osoittauti, että akvaariokalat edustivat eri lajia, jolle annettiin nimeksi Kryptopterus vitreolus. Borneossa elävää varsinaista pikkulasimonnia on tosiasiassa harvoin, jos koskaan, käytetty akvaariokalana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Aqua-Web: Pikkulasimonni onkin uusi laji Luokka:Akvaariokalat Luokka:Monnit
Seychellien kansalliskirjasto

Seychellien kansalliskirjasto (; ) on Seychellien saaristovaltion pääsaarella Mahélla sijaitsevasta pääkaupungista Victoriasta käsin johdettu kansalliskirjasto. Kirjastolla on kaksi sivutoimipistettä toiseksi suurimmalla saarella (Praslin) ja yksi kolmanneksi suurimmalla La Diguella. Kansalliskirjaston johtajana toimi Ann-Mary Robert (10/2017). Kansalliskirjaston edeltäjä oli on 22. tammikuuta 1910 kuvernööri Davidsonin johdolla yleisölle avattu ja vuoteen 1970 saakka toiminut Carnegie Library. Vuonna 1970 Seychellien opetusministeriö () otti toiminnan vastuulleen ja kirjaston uudeksi nimeksi tuli Carnegie Public Library. Kansalliskirjastoksi (Seychelles National Library) toiminnot nimettiin vuonna 1978 ja laitos muutti uuteen osoitteeseen State House Avenuelle seuraavana vuonna. Uudisrakennus kirjastolle pystytettiin vuosina 1991–1994. Kansalliskirjasto avasi nykyiset tilansa Francis Rachel Streetillä yleisölle 18. kesäkuuta 1994. Vapaakappaleoikeus kirjastolla on ollut vuodesta 1964. Kansallisen ISBN- keskuksen toiminta käynnistettiin 1998. Kirjasto hoitaa myös sarjajulkaisujen ISSN-reksisteröinnin maassaan. Seychellien kansallisbibliografian ensimmäisen osan (vuodet 1700-1985) kirjasto julkaisi 15. joulukuuta 2004, ja toisen osan (1986-1995) vuonna 2007. YK:n kehitysohjelma UNDP:n mukaan 95,2 prosenttia Seychellien aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli lukutaitoisia. ==Lähteet== == Aiheesta muualla== *Marcel Lajeunesse & Henri Sène (2004) Legislation for library and information services in French-speaking Africa revisited. (Abstrakti; The International Information & Library Review, 36 (4), Dec. 2004, pp. 367-380) (sciencedirect.com) Luokka:Seychellien rakennukset ja rakennelmat Luokka:Victoria (Seychellit) Luokka:Kansalliskirjastot Luokka:Afrikan kirjastot
Herrojen kanssa pellon laidalla

Herrojen kanssa pellon laidalla (tai laidassa) on suomenkielinen versio suomenruotsalaisesta kansanlaulusta ”I fjol så gick jag med herrarna i hagen”, joka tunnetaan eri puolilla Pohjoismaita erilaisina versioina. Laulu on nuoren naisen valitus ylempää sosiaaliluokkaa edustavien miesten saatettua hänet raskaaksi ja hylättyä hänet. Suomessa laulusta tuli hitti vuonna 1971 Carolan laulamana ja Vexi Salmen suomeksi sanoittamana. Laulu alkaa sanoin ”Mä kuljin herrojen kanssa pellon laitaa, joo joo, ja kuljin pellon laitaa...”. Akademiska Damkören Lyran levytti laulun vuonna 1978 ruotsiksi Einar Englundin sovituksena. Laulun ovat levyttäneet myös ruotsalainen Hootenanny Singers ja Suomessa Cumulus, Hanna Pakarinen, Maria Kalaniemi ja Gjallarhorn-yhtye. Siitä on tehty myös huumorimuunnelmia, kuten Karelia-yhtyeen Iivana Nyhtänköljän eli Edward Vesalan esittämä ”Herran kanssa pellon laidassa”, jossa kuullaan erään ”herran” näkökulma tapaukseen oikeuden edessä. Senkin sanoitti Carolan version tekstittäjä Vexi Salmi, ja se julkaistiin pian Carolan levytyksen jälkeen. Toinen mukaelma laulusta on Jope Ruonansuun sanoittama ja Frederikin esittämä ”Tyttöjen kanssa Hietaniemen rannassa”. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kansanlaulut Luokka:Vexi Salmen sanoittamat kappaleet Luokka:Teokset ilman tekijännimeä
Piotrowice

Piotrowice [] on kylä Karczewn kunnassa Otwockin piirikunnassa Masovian voivodikunnassa Puolassa. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kylässä asui 352 asukasta. Sen pinta-ala on 3,87 neliökilometriä. Dziecinów sijaitsee lähellä Veikseljokea. Kylän alueella risteävät droga wojewódzka -tiet 801 ja 50. Kylässä toimii myös Wisła Dziecinówin urheiluklubi. Piotrowicen naapurikylät ovat luoteessa Glinki, pohjoisessa Sobiekursk, koillisessa Całowanie, idässä Pilawa, kaakossa Garwolin, etelässä Radwanków Szlachecki, lounaassa Czersk ja lännessä Kosumce. Dziecinów kuului vuosina 1975–1998 Warszawan voivodikuntaan. ==Lähteet== Luokka:Puolan kylät Luokka:Masovian voivodikunta
Dodge Caravan

Dodge Caravan on Fiat Chrysler Automobilesin valmistama 4-ovinen tila-auto. Sitä myydään Dodge -brändin alla. Ensimmäisen sukupolven Caravan esiteltiin vuonna 1983, ja se on tällä hetkellä Chryslerin pisimpään käytetty mallinimi. Tällä hetkellä se on viidennessä sukupolvessa. Yhdysvaltain ja Kanadan ulkopuolella sitä myytiin aiemmin nimellä Chrysler Voyager. Sitä valmistetaan Windsor Assembly -tehtaalla, Ontariossa, Kanadassa. Ennen vuotta 2010 sitä valmistettiin myös Yhdysvalloissa. == Sukupolvet == 87-90 Dodge Grand Caravan.jpg|Ensimmäinen sukupolvi (1984–1990) 2nd-Dodge-Caravan.jpg|Toinen sukupolvi (1991–1995) Dodge Grand Caravan Sport -- 11-24-2009.jpg|Kolmas sukupolvi (1996–2000) 2007 Dodge Caravan SXT.jpg|Neljäs sukupolvi (2001–2007) 2011 Dodge Grand Caravan -- 06-24-2011.jpg|Viides sukupolvi (2008–) == Aiheesta muualla == Caravan Luokka:M-segmentin autot Luokka:1980-luvun autot Luokka:1990-luvun autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot Luokka:2010-luvun autot
Plymouth Voyager

Plymouth Voyager oli automalli, jota Chryslerin omistama Plymouth myi monia sukupolvia vuosien 1974–2000 aikana. Vuonna 2000 Voyager -nimi siirrettiin Chryslerille, joka käytti sitä vuoteen 2016 asti. == Sukupolvet == 1974 Plymouth Voyager.jpg|Ensimmäinen sukupolvi (1974–1983) 84-86 Plymouth Voyager.jpg|Toinen sukupolvi (1984–1990) 2nd-Plymouth-Grand-Voyager.jpg|Kolmas sukupolvi (1991–1995) 2000 Plymouth Voyager base 3-doorD.png|Neljäs sukupolvi (1996–2000) == Aiheesta muualla == Voyager Luokka:M-segmentin autot Luokka:1970-luvun autot Luokka:1980-luvun autot Luokka:1990-luvun autot Luokka:2000-vuosikymmenen autot
Yksi Totuus

Yksi Totuus on rap-artistien Mäkki ja Dj Takapotku vuonna 2017 perustama rap- duo. Vuonna 2023 yhtyeeseen liittyi Adeline Kallio. == Diskografia == === EP:t === * "Vielä kerran" (2018) === Singlet === Vuosi Single Albumilta Vierailijat 2017 "Vielä Kerran" – Tommi Läntinen "Mitäpä Tässä" "Sammakko" STIG 2018 "Tsiigaa Sun Perää" Seksikäs-Suklaa, Raappana "Pakettimatka" Seksikäs-Suklaa, Slim Mill, HesaÄijä "Banaani Pakoputkeen" "Juodaan Viinaa" LEO "Suomi" Matti Nykänen 2019 "Don Juan" Danny "Hedelmäpommi" Frederik "Helposti Rikkoutuvaa" Aikakone "Mä Olen Suomalainen" Kari Vepsä 2020 "Soitan Sua Niinku Kitaraa" Remu "Desperado" Vicky Rosti 2022 "Kauhea kankkunen" Stig "Ikävä lokakuu" Oku Luukkainen, Drome 2023 "Ei juma" Oku Luukkainen, Jenni & Juho "Syttyy ja räjähtää" Rainer Bollström "Seitsemän Kuolemansyntiä" Markus Kuotesaho === Vierailut === Vuosi Artisti Single Albumilta Muut vierailijat 2020 Lord Est "Keski-Suomeen – Remix" – Meiju Suvas 2022 Oku Luukkainen "Ratapäivä" – Chorale ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset hip hop -yhtyeet
Fiat Cronos

Fiat Cronos on Fiatin vuodesta 2018 lähtien Etelä-Amerikan markkinoille valmistama alemman keskiluokan automalli, joka on Fiat Argon neliovinen sedan- versio. Se korvasi edeltäneen Fiat Linean. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Cronos Luokka:C-segmentin autot Luokka:2010-luvun autot Luokka:2020-luvun autot