EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Reila

Reila (ruots. Reila) on kylä Pyhärannassa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee postinumeroalueella 27340, jossa asuu 478 henkilöä. Heistä naisia on 218 (45,6 %) ja miehiä 260 (54,4 %). Asukkaiden keski-ikä on 46 vuotta. == Ilmasto == == Aiheesta muualla == * Reilan koulu Pyhäranta * Venepaikat ja uimarannat Pyhäranta Luokka:Pyhärannan kylät
OS X Mavericks

OS X Mavericks on Applen kymmenes merkittävä macOS-julkaisu, joka on suunniteltu Applen Macintosh-tietokoneisiin. OS X Mavericks esiteltiin 10 kesäkuuta 2013 Worldwide Developers Conferencessa 2013 ja julkaistiin 22. lokakuuta 2013. OS X Mavericks nimettiin Pohjois-Kaliforniassa sijaitsevan surffauspaikan mukaan. OS X Mavericks paransi muun muassa Macbookien käyttöaikaa ja Finderiä. Se myös toi ominaisuuksia Applen iOS- käyttöjärjestelmästä Macintosh-koneille. OS X Mavericks toimii kaikissa tuetuissa Mac-koneissa, joissa on OS X Mountain Lion sekä vähintään 2 GB RAM- muistia ja 8 GB tilaa kiintolevyllä. OS X Mavericksiä tukevat tietokoneet: * iMac (2007 tai uudempi) * MacBook (2008 tai uudempi) * MacBook Air (2008 tai uudempi) * MacBook Pro (2007 tai uudempi) * Mac Mini (2009 tai uudempi) * Mac Pro (2008 tai uudempi) * Xserve (2009) == Lähteet == Luokka:MacOS Luokka:Vuoden 2013 ohjelmistot
Cumulus på svenska

Cumulus på svenska on suomalaisen Cumulus-yhtyeen kahden CD-levyn kokoelma- albumi vuodelta 2004. Yle Vegan ja Warner Music Finlandin yhdessä julkaisema kokoelma sisältää 47 Cumuluksen ruotsin kielellä esittämää kappaletta. ==Kappaleet== ===CD-1=== # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # ===CD-2=== # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # Luokka:Vuoden 2004 kokoelma-albumit Luokka:Suomalaiset albumit
Petra Hämäläinen

Petra Hämäläinen (s. 1995 tai 1996) on suomalainen kauneuskilpailja ja malli, joka voitti vuoden 2022 Miss Suomi -kilpailun. Hänen perintöprinsessoikseen valittiin Nana Partanen ja Adelaide Botty van den Bruele. Hämäläinen on 184 senttimetriä pitkä ja historian pisin Miss Suomi. Hämäläinen on kotoisin Savonlinnasta. Hän on koulutukseltaan kasvatustieteiden kandidaatti ja opiskelee luokan- ja kotitalouden opettajaksi. Hämäläinen aloitti mallin uransa 16-vuotiaana, jolloin muotisuunnittelija Jukka Rintala löysi hänet Savonlinnan Sokoksessa järjestetyssä casting-tilaisuudesta. Samana vuonna 2012 hän voitti Miss Model of the World -kilpailun. Hämäläinen ei kuitenkaan päässyt silloin edustamaan Suomea kansainvälisiin kilpailuihin liian nuoren iän vuoksi. Hän voitti myös samassa yhteydessä järjestetyn Model Face -kilpailun. 18-vuotiaana Hämäläinen ryhtyi työskentelemään mallina Australiassa, Italiassa ja Ruotsissa, mutta lopetti mallintyöt sairastuttuaan anoreksiaan, josta hän myöhemmin toipui. Malliuran päättymisen jälkeen hän muutti takaisin Suomeen. Miss Universum -kilpailussa tammikuussa 2023 Hämäläinen ei yltänyt finaalikierrokselle, johon valittiin 16 maan edustajat. Missivuotenaan 2023 Hämäläinen muun muassa juonsi tapahtumia, edusti tilaisuuksissa ja työskenteli Seiska-lehden uutisankkurina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Viiden jälkeen: Miss Suomi Petra Hämäläisen mallinura alkoi 16-vuotiaana Savonlinnan Sokokselta MTV3, 2022. *Savonlinnalaislähtöinen Petra Hämäläinen uskalsi suvustaan ensimmäisenä missikilpailuun Itä-Savo, 2022. Luokka:Miss Suomi -kilpailun voittajat Luokka:Suomalaiset mallit Luokka:1990-luvulla syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Adelaide Botty van den Bruele

Adelaide Josephina Hannele ”Adele” Botty van den Bruele (s. 2. tammikuuta 1996 Sonkajärvi) on Miss Suomi -kilpailun toinen perintöprinsessa vuodelta 2022. Botty van den Bruele työskentelee sisällöntuottajana, yrittäjänä ja joogaohjaajana, joksi hän on opiskellut Thaimaassa. Hänen yrityksensä myy käytettyjä merkkilaukkuja. == Elämä == === Tausta === Botty van den Bruelen sukunimi on peräisin hänen belgialaiselta isältään, Jacky Botty van den Bruelelta. Etunimensä hän on saanut isoisoäidiltään. Hänen äitinsä on kotoisin Sonkajärveltä. Adelaide Botty van den Bruele syntyi Sonkajärvellä, mutta hänen perheensä muutti heti sen jälkeen takaisin Floridaan, missä hän asui ja kävi koulua yhdeksänvuotiaaksi asti. Floridassa van den Bruele harrasti viulunsoittoa ja balettia. Kesät perhe vietti Sonkajärvellä, jonne he muuttivat Floridasta pysyvästi vuonna 2005. Sonkajärveltä he hankkivat Club Herrala -nimisen kartanon. Botty van den Bruelella on kolmoiskansalaisuus, ja hänen ensimmäinen äidinkielensä on englanti. Koska van den Bruele ei aluksi puhunut suomea juuri lainkaan, hän koki sopeutumisvaikeuksia. Hän joutui myös koulukiusatuksi nimensä ja monikulttuurisen taustansa vuoksi. Botty van den Bruele huostaanotettiin 15-vuotiaana vanhempiensa sairauksien vuoksi. Myöhemmin hän muutti lukioon Helsinkiin, missä hän asui myös Miss Suomi -kilpailun aikaan. Lukioaikanaan 17-vuotiaana hän muutti Ruotsin Göteborgiin kesätöihin au pairiksi. Lukion jälkeen hän vietti välivuoden ja työskenteli sitten samanaikaisesti elokuvateatterissa, puhelinmyyjänä ja vakuutusyhtiössä markkinoijana. Seuraavaksi hän aloitti teologian opinnot yliopistossa. Vuonna 2021 hän muutti töihin Thaimaahan, mutta hän ei kokenut työpaikkaa odotetunlaiseksi, eikä ottanut sitä vastaan. Sen sijaan hän suoritti siellä joogaopettajan tutkinnon ja siihen liittyvän jatkokoulutuksen. === Kauneuskilpailut === Botty van den Bruele osallistui vuoden 2022 Miss Suomi -kilpailuun, jossa hänet valittiin toiseksi perintöprinsessaksi. Hän oli kiinnostunut kilpailusta ensimmäisen kerran yhdeksänvuotiaana tavattuaan vuoden 2005 Miss Suomi Hanna Ekin. Päätöksen osallistumisestaan hän teki vuonna 2021 sen jälkeen, kun Miss Suomeksi oli valittu Essi Unkuri. Botty van den Bruele edusti Suomea vuoden 2023 Miss Maailma -kilpailussa Intian Mumbaissa, joka siirrettiin vuoteen 2024. Hän ei yltänyt kilpailussa 40 parhaan joukkoon. === Yrittäjyys === Botty van den Bruelen yritys myy käytettyjä merkkilaukkuja. Aiemmin hän työskenteli kollegoidensa kanssa perustamassaan second hand -luksusmuotiyrityksessä, josta hän lähti vuonna 2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Miss Suomi -kisa muutti sonkajärveläistä Adelaide Botty van den Bruelea Savon Sanomat, 18.9.2022. *Savolaistaustainen missiehdokas avautuu koulukiusaamiskokemuksistaan Savon Sanomat, 20.6.2022. *Sonkajärven tyttö tavoittelee kirkkainta Miss Suomen kruunua Savon Sanomat, 17.6.2022. Luokka:Suomalaiset missit Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Diana Tyštšenko

Diana Tyštšenko (; s. 1990 Krimin niemimaa) on ukrainalainen viulisti.Diana Tishchenko Warner Classics Tyštšenko aloitti viulunsoiton 6-vuotiaana. Hän opiskeli Kiovassa ja Ulf Wallinin johdolla Berliinin Hanns Eisler -musiikkiyliopistossa. 18-vuotiaana Tyštšenko pääsi Mahler-nuoriso-orkesterin jäseneksi ja myöhemmin sen siihen mennessä nuorimmaksi konserttimestariksi. Hän on saanut useita palkintoja ja tunnustuksia, kuten Long–Thibaud–Crespin- kilpailun Grand Prix Jacques Thibaud'n marraskuussa 2018 Pariisissa. Hänet palkittiin myös Kansainvälisessä ARD-musiikkikilpailussa Münchenissä. Tyštšenko on esiintynyt kansainvälisesti lukuisten orkesterien kanssa ja eri festivaaleilla. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Lahav Shani, Joshua Weilerstein, Yaron Traub, Ion Marin ja Christian Ehwald. Tyštšenko on esittänyt myös kamarimusiikkia muiden muassa Gidon Kremerin, Steven Isserliksen ja Christian Tetzlaffin kanssa. Hän toimi jo opiskeluaikanaan Berliinissä Ulf Wallinin assistenttina ja sittemmin pääsi dosentiksi. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mette Madsen

Mette Marie Madsen (3. heinäkuuta 1924 Pandrup – 12. joulukuuta 2015) oli tanskalainen kirjailija ja Venstren poliitikko. Hän istui kansankäräjillä 1971–1987 ja toimi Tanskan kirkkoministerinä 1984–1988. Hän kirjoitti muun muassa runoteoksia sekä muistelmia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Mette Madsen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Seamus Donohue

Seamus William Donohue (s. 1. kesäkuuta 1996 North Oaks, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa ECHL-joukkue Idaho Steelheadsissa. == Ura == Donohue kävi high schoolin Minnesotassa St. Thomas Academyssa. Cedar Rapids RoughRiders varasi hänet 125. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2013. Kaudella 2013–2014 Donohue toimi St. Thomasin varakapteenina. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+25=28. Kaudella 2014–2015 Donohue toimi St. Thomasin kapteenina. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+30=35. Tri-City Storm varasi Donohuen uudelleen USHL:ään 273. pelaajana kesällä 2015. Hän siirtyi kaudeksi 2015–2016 kuitenkin Kanadaan BCHL-junioriliigan Penticton Veesiin. Kaudeksi 2016–2017 Donohue siirtyi Yhdysvaltain NAHL-junioriliigan Wichita Falls Wildcatsiin. Hän nousi joukkueen kapteeniksi. Donohue sijoittui 158 minuutillaan koko liigan jäähypörssissä kymmenenneksi. Vuosina 2017–2020 Donohue kävi Michiganin teknillistä yliopistoa. Freshman-vuotenaan 2017–2018 hän voitti WCHA:n mestaruuden. Sophomore-vuotenaan 2018–2019 Donohue oli tehoilla 1+21=22 joukkueensa paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Jacob Lucchinin jälkeen. Kesällä 2019 NHL-varaamaton Donohue osallistui Philadelphia Flyersin kehitysleirille. Junior-vuotenaan 2019–2020 hän toimi Michigan Techin varakapteenina. Kaudeksi 2020–2021 Donohue vaihtoi yliopistoaan St. Cloud State Universityyn. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja voitti St. Cloudin sisäisen tehotilaston lukemalla +14. Viimeisen yliopistokautensa päätteeksi maaliskuussa 2022 Donohue siirtyi ECHL-joukkue South Carolina Stingraysiin, jossa hän pelasi loppukaudella seitsemän runkosarjaottelua tehden viisi syöttöpistettä. Kaudeksi 2022–2023 Donohue siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. Joukkueeseen oli siirtynyt myös hänen kanssaan St. Cloudissa ja ECHL:ssä pelannut hyökkääjä Kevin Fitzgerald. Donohuen ensimmäinen kokonainen ammattilaiskausi toi 59 runkosarjaottelussa tehot 2+13=15, joilla hän oli sarjataulukossa viimeiseksi jääneen SaiPan tehokkain kauden loppuun asti pelannut puolustaja. Kauden jälkeen maaliskuussa 2023 seura tiedotti, että Donohuen sopimuksessa ollutta optiota ei käytetä, eikä hän jatka SaiPassa. Lokakuussa 2023 Donohue teki vuoden mittaisen sopimuksen ECHL-joukkue Idaho Steelheadsin kanssa. == Tilastot == 2015–2016 Penticton Vees BCHL 40 1 12 13 28 10 0 1 1 6 2016–2017 Wichita Falls Wildcats NAHL 45 4 28 32 158 3 0 2 2 2 2017–2018 Michigan Tech WCHA 40 3 13 16 52 – – – – – 2018–2019 Michigan Tech WCHA 38 1 21 22 49 – – – – – 2019–2020 Michigan Tech WCHA 39 3 14 17 41 – – – – – 2020–2021 St. Cloud State Univ. NCHC 31 1 8 9 40 – – – – – 2021–2022 St. Cloud State Univ. NCHC 35 1 15 16 30 – – – – – South Carolina Stingrays ECHL 7 0 5 5 2 – – – – – 2022–2023 SaiPa SM-liiga 59 2 13 15 57 – – – – – 1 kausi yhteensä SM-liiga 59 2 13 15 57 – – – – – 1 kausi yhteensä ECHL 7 0 5 5 2 – – – – – == Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Painopeitto

Painopeitto on raskas peitto, joka sisältää usein joko lasi- tai muovikuulia ja jota käytetään auttamaan unta ja vähentämään ahdistusta. Alun perin painotettuja peittoja käytettiin yleisimmin terapeuttisina työkaluina autismikirjon häiriöistä (ASD), dementiasta ja mielenterveysongelmista kärsivien henkilöiden auttamiseksi. Niistä on sittemmin tullut massamarkkinatuote. Tieteelliset todisteet niiden tehokkuudesta eivät ole vakuuttavia, ja asiantuntijoiden mukaan tarvitaan lisää tutkimusta sen selvittämiseksi, vähentävätkö painotetut peitot todella ahdistuksen tai unettomuuden vaikutusta. == Aiheesta muualla == * Terveystalo.com: Painopeitto Luokka:Uni
Hans Schlüter

Hans August Schlüter (29. heinäkuuta 1894 Minden, Saksa – 5. maaliskuuta 1970 Helsinki) oli saksalaissyntyinen sotilas ja suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 14.12.2022. Schlüterin vanhemmat olivat panimonomistaja Friedrich Schlüter ja Christine Theilen ja puoliso vuodesta 1926 Hjördis Winell. Schlüter tuli ylioppilaaksi Saksassa 1912 ja kävi siellä kadettikoulun 1912–1914. Luutnantti Schlüter oli Saksan Keisarillisessa armeijassa 1914–1918 ja toimi pioneerikomppanian päällikkönä Saksan Itämeren divisioonassa 1918. Hän oli Suomen sisällissodan jälkeen Suomeen jäätyään Lohjan suojeluskunnan valistusupseeri 1918–1922, Autoliike Hans Kochin myyntiedustaja 1919–1920, Piehl & Fehlingin kauppamatkustaja 1922–1924, harjoittelija Deutsche Edelstahlwerk AG:ssa Krefeldissä Saksassa 1923–1924, Firma Hans Schlüterin toimitusjohtaja 1924–1930 ja Oy Teräskonttorin toimitusjohtaja 1930–1951 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1951. Schlüter oli myös Oy Hammaspyörätehdas Ab:n, vuodesta 1931 Työkalu- ja Hammaspyörätehdas Oy, perustaja, toimitusjohtaja, ja hallituksen puheenjohtaja 1926–1956 sekä vuodesta 1943 Terästyö-, Tekoli- ja Intro-yhtiöiden perustaja, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Suomen kansalainen Schlüter oli vuodesta 1926. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1954. Schlüterin perustaman ja johtaman Teräskonttorin toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana toimi hänen jälkeensä vävy Christian Sundman, joka sai myöskin kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 14.12.2022. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset sotilaat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
J. E. Turtonen

Johan(nes) Erland Turtonen (17. syyskuuta 1872 Orivesi – 23. heinäkuuta 1933 Tampere) oli suomalainen lehtimies, liikemies ja myllyteollisuuden harjoittaja.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Toimitusjohtaja J. E. Turtonen, Aamulehti, 25.07.1933, nro 195, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotToimitusjohtaja J. E. Turtonen 60-vuotias, Aamulehti, 17.09.1932, nro 252, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Turtosen vanhemmat olivat tilanomistaja Antti Erland Turtonen ja Amanda Gustava Jussila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Tampereen lyseosta. Hän oli jonkin aikaa Aamulehden toimituksen jäsenenä mutta ryhtyi sitten viljelemään Messukylässä omistamaansa Turtolan tilaa. Turtonen myi tilan parin vuoden kuluttua veljelleen ja siirtyi liikemieheksi Tampereelle. Turtonen oli suomalaisen vehnäjauhoteollisuuden uranuurtaja ja hän aloitti ensimmäisenä kotimaisen vehnän jauhattamisen. Hän omisti Messukylässä sijainneen Irjalan myllyn yhdessä kauppias Kangasniemen kanssa. Tämä mylly oli rakennettu alun perin tuulimyllyksi vuonna 1895 ja myöhemmin voimanlähteeksi tuli höyrykone. Turtonen teki vuonna 1928 myllystä Suomen ensimmäisen valssimyllyn. Vehnää jauhaneen Messukylän Vehnämyllyn koneet tuotiin ulkomailta ja vilja saatiin Hämeestä ja Keski-Suomesta. Tulli- ja kauppajauhatusta harjoittanut mylly valmisti muun muassa Kulta-Suomi ja Suuri-Länsi-tuotenimillä vehnäjauhoja. Myllyn yhteydessä oli myös mallastehdas, kauraryynimylly, talkkunakeittämö ja myllyn omia jauhoja käyttänyt leipomo. Messukylän Vehnämylly toimi ainakin 1930-luvulle saakka kunnes uudenaikaisemmat ja suuremmat myllylaitokset tekivät sen toiminnan kannattamattomaksi.Kirsti Horn : Superluokan tuulimyllyt 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa, luku 5.3 Messukylän harakkamylly eli Irjalan mylly, TampereMyllyteollisuuden kehityksestä Tampereen ympäristöllä viimeisen kymmenen vuoden aikana, Aamulehti, 24.09.1938, nro 257, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotNykyaikaisia myllylaitoksia, Maaseudun Tulevaisuus, 12.08.1933, nro 88, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Turtonen oli Messukylän kunnanvaltuuston jäsenenä ja Tampereen Isäntäyhdistyksen puheenjohtajana. Johan Erland Turtonen oli naimisissa vuodesta 1897 Sandra Tolvin kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Messukylän kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Toivo Rinne

Toivo Feliks Rinne, vuoteen 1906 Rosenberg (3. helmikuuta 1895 Helsinki – 22. huhtikuuta 1968 Las Palmas, Espanja) oli suomalainen yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Rinteen vanhemmat olivat varastonhoitaja Kustaa Feliks Rinne, aiemmin Gustaf Felix Rosenberg, ja Ida Vilhelmina Rinne ja puoliso vuodesta 1918 Jenny Elina Niemi. Rinne kävi viisi luokkaa Helsingin Suomalaista normaalilyseota 1905–1910 ja Helsingin yksityisen kauppakoulun. Hän oli Ab Gottfrid Strömberg Oy:n konetehtaan oppilas, tuntikirjuri ja urakkahinnoittelija 1910–1916, Pajayhtiö Kaski & Kumpp:n konttoristi ja apulaistyönjohtaja 1916–1918, Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan tullaaja, lähettäjä, konttoristi ja teollisuus- ja lyhyttavaraosaston hoitaja 1918–1923 ja Osuustukkukaupan lyhyttavaraosaston, vuodesta 1946 kangas- ja lyhyttavaraosasto, hoitaja 1923–1946 ja kaupallinen johtaja 1946–1959. Rinne oli myös vuodesta 1953 Osuustukkukaupan johtokunnan varapuheenjohtaja ja hänellä useita muita osuustoiminnan ja liike-elämän luottamustehtäviä. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1955. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Sasaram

Sasaram tai Sahsaram on kaupunki Intian Biharin osavaltiossa. Se tunnetaan etenkin Delhin sulttaani Šer Šah Surin mausoleumista. Vuonna 2011 sen asukasluku oli 147 408\. ==Maantiede== Sasaram sijaitsee Intia Biharin osavaltion lounaisosassa Rohtasin piirikunnassa. Noin 16 kilometriä kaupungista itään sijaitsee Dehri. ==Historia== Legendan mukaan Sasaramin nimi on johdettu hindulaisen mytologian eräästä asurasta. Kaupungin itäpuolella Kaimurvuorilla on vanha buddhalainen luola, jolla on Ašokan piirtokirjoitus. Sasaram tunnetaan etenkin Delhin sulttaani Šer Šah Suri hautapaikkana. Alkujaan se kuului Šer Šahin iqta-maihin. Šer Šahin hautapaikaksi rakennettiin suuri mausoleumi suuren tekojärven vieressä. Punaisesta hiekkakivestä rakennettu mausoleumi edustaa afgaanityyliä. Šer Šahin ohella Sasaramiin haudattiin myös hänen isänsä Hasan Sur ja hänen poikansa Salim Šah. Pojan mausoleumin rakennustyöt jäivät aikanaan kesken. Nykyisin Sasaram on tärkeä rautateiden ja maantieden risteys. ==Väestö== thumb|Paikallinen rautatieasema. Sasaramin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 147 408\. Heistä hinduja oli 72,79 % ja muslimeja 25,58 %. Lukutaitoisuus oli 80,26 %. ==Lähteet== Luokka:Biharin kaupungit
VRT

VRT, eli Vlaamse Radio- en Televisieomroeporganisatie (), on belgialainen hollanninkielinen yleisradioyhtiö, joka tuottaa ja lähettää radiota ja televisiota. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Brysselin pääkaupunkialueella, Schaerbeekin kunnassa. Flanderin parlamentti valitsee yhtiön toimitusjohtajan, ja vuonna 2020 tehtävään nimitettiin Frederik Delaplace. Ranskankielisen RTBF:n ohella VRT oli yksi yleisradioyhtiöistä vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa. == Kanavat == === Televisio === Logo Kanavan nimi Aihealueet/ kohdeyleisö VRT 1 yleiskanava Canvas laatuohjelmat Ketnet lastenohjelmat VRT NWS uutiset ja ajankohtaisohjelmat Sporza urheilu VRT MAX VRT:n stream-palvelu netissä ja älylaitteilla Lähde: === Radio === Logo Kanavan nimi Aihealueet/ kohdeyleisö Radio 1 uutiset ja ajankohtaisohjelmat Radio 2 viihde StuBru vaihtoehtoinen musiikki MNM hittimusiikki ja nuorten ohjelmat Klara klassista musiikkia Lähde: ==Logot== File:BRTN logo 1960.png|BRT (1968 – 1979) File:BRT old logo.png|BRT (1979 – 1991) File:BRTN logo.jpg|BRTN (1991 – 1998) File:VRT logo.jpg|VRT (1998 – 2002) File:VRT logo (2002-2017).svg|VRT (2002 – 2017) File:VRT logo.svg|VRT (2017 – 2022) File:VRT 2022.svg|VRT (2022–) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * VRT:n Facebook- sivu *
Toivo T. Rinne

Toivo Tapio Rinne (26. lokakuuta 1906 Turku – 8. joulukuuta 1982 Turku) oli suomalainen historioitsija ja useiden eri maakunta-arkistojen hoitaja, joka sai professorin arvonimen. Rinteen vanhemmat olivat veturinkuljettaja August Petter Rinne ja Hilda Maria Gustafsson ja puoliso vuodesta 1934 Tuovi Inkeri Vuolanko. Rinne tuli ylioppilaaksi 1925 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Turun yliopistossa 1929 ja arkistoalan loppututkinnon 1936. Hän toimi Valtionarkistossa harjoittelijana ja amanuenssina 1930–1936, Vaasan maakunta-arkiston hoitajana 1936–1946, Hämeenlinnan maakunta-arkiston hoitajana 1946–1951 ja Turun maakunta-arkiston hoitajana 1951–1972. Hänellä oli lisäksi useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Professorin arvonimen Rinne sai 1966. Rinne julkaisi lukuisia tutkimuksia kisälliveljeskunnasta talonpoikaispurjehdukseen, Turun raitiotieliikenteeseen, suomalaiseen teatteriin ja Turun yliopiston ylioppilaskuntaan. Häntä kiinnosti erityisesti Turun kaupungin historia ennen Turun paloa vuonna 1827. ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset historioitsijat Luokka: Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka: Suomalaiset arkistonhoitajat Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka: Vuonna 1906 syntyneet Luokka: Vuonna 1982 kuolleet
Wasanbon

Wasanbon () on japanilainen kellertävä hienojakoinen sokeri, jota käytetään etenkin perinteisten makeisten (wagashi) valmistukseen. Wasanbonia ja siitä valmistettavia makeisia tehdään erityisesti Kagawan ja Tokushiman prefektuureissa Shikokulla. Sokeria on käytetty Japanissa jo 700-luvulta lähtien, mutta tuolloin se oli lähinnä kallis ja harvinainen lääke, jota ruuanlaitossa ei vielä käytetty. Sokeri yleistyi vasta 1500-luvun lopulla, jolloin sitä alkoivat tuoda maahan portugalilaiset ja kiinalaiset kauppiaat. Shōgun Tokugawa Yoshimune (1684–1751) päätti kannustaa sokerin kotimaista tuotantoa, ja Japanissa alettiin viljellä sokeriruokoa. Wasanbon on peräisin Shikokun Kagawan ja Tokushiman prefektuureista, joissa sokeriruokoa viljellään muulle Japanille epätyypilliseen tapaan edelleen. Wasanbonin valmistus alkoi 1700-luvulla, ja erityisesti sitä valmistetaan sokeriruokolajista Saccharum sinense, joka nimensä mukaisesti on peräisin Kiinasta. Sokeriruokosato korjataan joulukuussa. Sokeriruoko murskataan, ja sen mehu keitetään veden erottamiseksi sokerista. Keitetty lopputulos puristetaan ja vaivataan käsin kankaita käyttäen, ja valmis melassi kuivatetaan. Valmis wasanbon on väriltään hieman kellertävää. Wasanbonia käytetään etenkin perinteisten riisijauhosta valmistettujen makeisten (wagashi) valmistukseen. ==Lähteet== Luokka:Sokeri Luokka:Japanilainen keittiö
MBC Every 1

MBC Every 1 on korealainen kaapelitelevisiokanava, joka on erikoistunut viihteeseen liittyviin ohjelmiin. Sen omistaa MBC Plus, Munhwa Broadcasting Corporationin tytäryhtiö. Luokka:Eteläkorealaiset televisiokanavat Luokka:Vuonna 2003 perustetut televisiokanavat Luokka:Munhwa Broadcasting Corporation
Mantšuriankirsio

Mantšuriankirsio eli mantsuriankirsikka (Prinsepia sinensis) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon ja kirsioiden (Prinsepia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta pensas, joka voi kasvaa korkeimmillaan noin 1,8 metriä korkeaksi. Mantšuriankirsio on hyönteispölytteinen ja tuottaa syötäviä hedelmiä. Hedelmät ovat luumun muotoisia, noin 1,5 cm pitkiä, punaisia ja mehukkaita. Kunkin hedelmän sisällä on yksi iso siemen. Mantšuriankirsio kasvaa sekametsissä ja pensaikoissa, erityisesti kivikkoisella ja virtavesien kasaamalla maaperällä. Lajia tavataan luonnossa Kiinan pohjoisosissa, muun muassa Mantšuriassa. Mantšuriankirsion hedelmät ovat syötäviä ja miellyttävän happamanmakuisia. Hedelmiä voi syödä sellaisenaan tai kypsennettyinä, ja niistä voi valmistaa hilloa tai hyytelöä. == Lähteet == * Prinsepia sinensis Useful Temperate Plants === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Prinsepia sinensis * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Prinsepia sinensis * Trees and Shrubs Online: Prinsepia sinensis * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Prinsepia sinensis * Flora of China: Prinsepia sinensis Luokka:Ruusukasvit Luokka:Pensaat
Shiseido

thumb|Shiseido-yhtiön pääkonttori. Shiseido Company, Limited () on japanilainen kosmetiikkayritys, jonka pääkonttori sijaitsee Tokiossa. Se on 1. sijalla Japanin markkinaosuudessa ja 5. globaalissa markkinaosuudessa. Se toimii noin 120 maassa ympäri maailmaa, ja ulkomaanmyynnin osuus ylittää 60 prosenttia. == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Japanilaiset kemianyhtiöt Luokka:Japanilaiset pörssiyhtiöt
Sumitomo Chemical

Sumitomo Chemical Co., Ltd. () on japanilainen petrokemian yritys. Se on Sumitomon lippulaivayhtiö ja toiseksi kotimaisen petrokemianteollisuuden Mitsubishi Chemical Holdingsin jälkeen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Japanilaiset kemianyhtiöt Luokka:Japanilaiset pörssiyhtiöt
Juri Janovskyi

Juri Janovskyi (27. elokuuta 1902 Majeroven huuttori, nyk. Netšajivka, Hersonin kuvernementti – 25. helmikuuta 1954 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Janovskyi asui vuodesta 1927 Harkovassa ja vuodesta 1939 Kiovassa. Hän julkaisi 1924 ensimmäiset ukrainankieliset runonsa ja 1927 runokokoelman Prekrasna Ut (). Sen jälkeen hän siirtyi proosaan. Varhaistuotantoon sisältyy uusromanttisia kertomuksia. Häntä pidetään Mykola Hvylovyin ohella yhtenä parhaista Ukrainan kirjallisuuden 1900-luvun alkupuolen uusromantiikan kirjailijoista. Molemmat kuuluivat kirjailijajärjestö Vapliten eliittikirjailijoihin. Janovskyin lempiaiheita oli meri, jota hän kuvasi romanttiseen tyyliin, esimerkiksi romaanissa Maister korablja (1928, ). Seuraavaa romaania Tšotyry šabli (1931, ) arvosteltiin ankarasti, ja se oli pitkään kielletty. Hän kuvaa siinä romanttiseen sävyyn Ukrainan itsenäisyystaistelujen (1917–1920) aikaista spontaania kansanliikettä. Hän palasi samaan aiheeseen useasta kertomuksesta koostuvassa teoksessa Veršnykyi (1935), mutta Stalinin aikaisen sensuurin vuoksi hän kirjoitti virallisen tulkinnan mukaan. Toisen maailmansodan aikana Janovskyi kirjoitti elokuvakäsikirjoituksia, näytelmiä ja kertomuskokoelman. Sodan aikana hän oli armeijan sotakirjeenvaihtaja ja kirjallisuuslehden Ukrajinska literatura päätoimittaja. Hän kirjoitti 1945 Nürnbergin oikeudenkäynneistä. Ivan Košelivetsin mukaan Janovskyin sodan jälkeisistä teoksista parhain on Žyva voda (1947, ), jossa hän esittää sodan katastrofista uudelleen syntyneen kuolemattoman kansan kuvan. Teosta arvosteltiin ankarasti ”nationalistiseksi”, ja Janovskyi joutui kirjoittamaan sen uudestaan sosialistisen realismin periaatteiden mukaan ja julkaisemaan heikon version eri nimellä Myr (1956, ). Janovskyi antoi taiteilijana periksi vasta elämänsä loppupuolella, kun hän tuotti laadultaan keskinkertaisen kokoelman Kyjivski opovidannja (1948, ). Janovskyin varhaiset teokset ovat 1900-luvun alkupuolen Ukrainan kirjallisuuden uudelleensyntymisen klassikkoja. Janovskyi oli mukana Ukrainan elokuvan synnyssä. Hänet nimitettiin 1925 Mustanmeren Hollywoodiksi sanotun Odessan elokuvastudion taiteelliseksi johtajaksi, ja hän teki käsikirjoituksia ja muokkasi toisten tekstejä, esimerkkinä Vladimir Balljuzekin ohjaama kiitetty Hamburg (1926), josta on jäljellä vain katkelmia ja itse käsikirjoitus on kadonnut. Hänet kuitenkin erotettiin tehtävästään jo 1927. Perusteena oli turhan huumorin viljely ja neuvostohengen puuttuminen käsikirjoituksista. Mutta työ elokuvan parissa ei päättynyt siihen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Ukrainalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Shin-Etsu Chemical

Shin-Etsu Chemical Co., Ltd. () on kemianalan yritys, jonka pääkonttori sijaitsee Tokiossa, Japanissa. Se on yksi TOPIX Core30:n ja Nikkei 225:n osakkeista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Japanilaiset kemianyhtiöt Luokka:Japanilaiset pörssiyhtiöt
Kumho Asiana Group

Kumho Asiana () on eteläkorealainen monialayritys, jonka pääkonttori on Soulissa. Gwangjussa vuonna 1946 perustettu yritys on kasvanut liikenne-, rengas-, kemia-, rakennusteollisuus-, vapaa-aika- ja palvelukonserniksi. == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto Luokka:Eteläkorealaiset yritykset Luokka:Monialayritykset
Hääkakku

Hääkakku on usein koristeellinen häissä tarjoiltava kakku. Tapa saattaa olla peräisin jo Rooman valtakunnasta, mutta varsinaisesti tapa tarjoilla nykyisen kaltaisia hääkakkuja yleistyi vasta myöhemmin. Alkujaan hääkakun tarjoilu oli osa tapaa tarjoilla eksoottisempaa tai vauraamman luokan ruokaa juhlallisuuksissa. Nykyisen kaltaisen hääkakut saivat innoituksensa etenkin brittiläisistä kuorrutetuista hääkakuista. ==Historia== Nykyinen hääkakkujen perinne saattaa olla peräisin Rooman valtakunnasta. Roomassa valmistettiin vehnä- tai ohrajauhoista tehtyjä hääkakkuja Roomalaisissa häissä sulhanen mursi kakkua morsiamen päälle hyvän onnen merkkinä. Varsinaisesti hääkakut yleistyivät kuitenkin vasta vuosisatoja myöhemmin. Häissä tai muissa juhlissa yleinen tapa on tarjoilla ruokaa, ja etenkin väestön rikkaampi osa tarjoili eksoottisempia ruokalajeja, joiden valmistukseen käytettiin ulkomailta tuotuja ainesosia, kuten hedelmiä tai sokeria. Euroopassa tällaisia aineosia käsittäviä kakkuja alettiin tarjoilla keskiajalla. Etenkin Englannissa yleistyi tapa kuorruttaa kakkuja ylellisesti häitä, tai muita tilaisuuksia varten. Ensimmäinen tunnettu englantilainen erityisesti häihin tarkoitetun kakun resepti on vuodelta 1655 teoksessa The Queen’s Closet Open’d, jossa reseptiin viitataan Rutlandin kreivittären reseptinä. Valkoisella kuorrutteella tehdyt hääkakut ovat peräisin samalta vuosisadalta. Niiden ensimmäinen painettu resepti ilmestyi Elizabeth Raffaldin teoksessa The Experienced English Housekeeper vuodelta 1769. Valkoinen kuorrutus symboloi paitsi morsiamen neitsyyttä, mutta myös häitä viettävien sukujen vaurautta. Kallein valkoisin hyvin puhdas sokeri oli kallista. Tunnetuksi tullut englantilainen kuorrutettu hääkakku tehtiin kuningatar Viktorian häihin vuonna 1840. Runsaasti koristellusta kakusta julkaistiin kuvauksia ympäri maailmaa ja etenkin varakkaampi väestönosa alkoi teettää samankaltaisia kakkuja. Kuorrutus tuli tunnetuksi nimellä royal icing. 1800-luvulla häihin tarkoitetut kakut tulivat myös tunnetuksi termillä "hääkakku". Muualla Euroopassa käytettiin vielä pitkään tavallisempia hedelmäkakkuja. Joitakin perinteisiä eurooppalaisia hääkakkuja ovat italialaiset Crostata di frutta, millefoglie, ja pan di spagna, saksalaiset baumkuchen, butterkuchen ja suckerkuchen, sekä skandinavialainen kransekake. Nykyisin erityisen käytettyjä hääkakkuja ovat brittiläis- ja amerikkalaistyyliset hääkakut. Hääkakkuja valmistetaan nykyisin hyvin erilaisin koristeluin, jotka vaihtelevat yksinkertaisesta morsiuspukua jäljittelevästä kuorrutuksen koristelusta monimutkaisempiin teemoihin. Hienoimmat hääkakut saattavat maksaa hyvin paljon. Kulujen säästämiseksi kakkuja on voitu tehdä esimerkiksi suurimmaksi osaksi styroksista, jolloin kakussa on vain yksi pala oikeaa kakkua ja hääpari voi kuitenkin tehdä seremoniallisen hääkakun leikkauksen. ==Lähteet== Luokka:Kakut kakku
Hum Tum

Hum Tum (suom. ”Minä ja sinä”) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Kunal Kohli ja tuottanut Aditya Chopra. Päärooleja näyttelevät Saif Ali Khan ja Rani Mukerji. Elokuva seuraa kahden ihmisen kohtaamisia, jotka törmäävät toisiinsa useaan otteeseen olosuhteissa, jotka vaihtelevat ystävällisestä vihamieliseen, hyväntahtoisesta rakastavaan. Monien vuosien ja lukemattomien törmäysten aikana nämä kaksi halveksivat toisiaan, ystävystyvät ja rakastuvat toisiinsa – ei missään erityisessä järjestyksessä. == Näyttelijät == == Soundtrack == == Vastaanotto == Box Office India julisti Hum Tumin 426 miljoonan rupian tuotollaan ”hitiksi”. == Palkinnot == * Filmfare Awards ** Paras ohjaus – Kunal Kohli ** Paras naispääosa – Rani Mukerji ** Paras koominen rooli – Saif Ali Khan ** Paras naislaulaja – Alka Yagnik (”Hum Tum”) ** Vuoden paras kohtaus * International Indian Film Academy Awards ** Paras naispääosa – Rani Mukerji * National Film Awards ** Paras miespääosa – Saif Ali Khan * Screen Awards ** Paras ohjaus – Kunal Kohli ** Paras naispääosa – Rani Mukerji ** Paras sanoitus – Alka Yagnik (”Hum Tum”) ** Parhaat erikoistehosteet – Kathaa Animations, Prakash Nambiar * Zee Cine Awards ** Paras naispääosa – Rani Mukerji ** Paras äänitys – Pramod Chandorkar (Studio One), Vijay Dayal (Studio One) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2004 intialaiset elokuvat Luokka:Intialaiset romanttiset elokuvat Luokka:Intialaiset komediaelokuvat Luokka:Hindinkieliset elokuvat Luokka:Yash Raj Filmsin elokuvat
Taiyo Yuden

Taiyo Yuden Co., Ltd. () on japanilainen elektroniikkakomponenttien valmistaja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Japanilaiset elektroniikkayhtiöt Luokka:Japanilaiset pörssiyhtiöt Luokka:Viihde-elektroniikan tuotemerkit
Itävalta-Unkarin kruunu

Itävalta-Unkarin kruunu (saks. Krone, unk. Korona) oli Itävalta-Unkarin rahayksikkö vuosina 1892–1918. Useiden yritysten jälkeen Itävalta-Unkari otti kultakannan käyttöön vuonna 1892 Unkarin valtiovarainministerin Sándor Wekerlen laatiman suunnitelman mukaisesti. Tämä suunnitelma sisälsi uuden valuutan, kruunun, käyttöönoton. Sen jaettava yksikkö oli 100 helleriä (fillér). Vuodesta 1900 lähtien kruunun setelit olivat maan ainoat lailliset setelit. Vuonna 1913 yksi kruunu oli 0,20 Yhdysvaltain dollaria. Valuutan arvo heikkeni jyrkästi ensimmäisen maailmansodan aikana. Maan hallituksen huonot finanssitoimet laukaisivat korkeamman inflaation kuin muissa taistelevissa maissa. Kruunu poistettiin käytöstä maan hajoamisen jälkeen, mutta uudessa Itävallan tasavallassa oli vielä käytössä kruunu. Se kuitenkin poistettiin käytöstä inflaation takia vuonna 1925. Sen jälkeen maassa oli käytössä šillinki. == Lähteet == Luokka:Itävallan taloushistoria kruunu Luokka:Euroopan rahayksiköt Luokka:Historialliset rahayksiköt
Fredrik Hertzberg (kirjallisuustieteilijä)

Fredrik Hertzberg (s. 1966) on suomalainen tietokirjailija ja kirjallisuudentutkija. Hän on pohjoismaisen kirjallisuuden dosentti Helsingin yliopistossa. Hertzberg väitteli englannin kielen laitoksella New Yorkin osavaltion yliopistossa Buffalossa vuonna 2001 ja kirjallisuustieteen laitoksella Åbo Akademissa vuonna 2003. Hän julkaisi 2018 elämäkerran Gunnar Björlingistä, "Mitt språk är ej i orden." Gunnar Björlings liv och verk (2018). Kirja ilmestyy suomeksi 2023. == Teokset == *Moving Materialities. On Poetic Materiality and Translation, with Special Reference to Gunnar Björling's Poetry. Åbo: Åbo Akademis förlag, 2002. *"Mitt språk är ej i orden." Gunnar Björlings liv och verk (Svenska litteratursällskapet i Finland / Appell förlag, 2018). == Suomeksi == *"Kymmenen teesiä materiaalisuudesta." Suom. Miia Toivio. Tuli&Savu; 1/2006. *”Myrskyidylliksi Björling sitä kutsui”. Gunnar Björling, Auringonvihreä. Suom. Pauliina Haasjoki & Peter Mickwitz, Helsingfors: Poesia 2015. *”’No hitto! Niinkö meinaat!’ Runoudesta, tekniikasta ja inspiraatiosta. Suom. Marko Niemi. Tuli & Savu 79, 2015. *”Gunnar Björling Viipurissa”, Monumenteista tanssiaskeliin. Taiteiden ja kulttuurin Viipuri 1856–1944, toim. Anna Ripatti & Nuppu Koivisto. Suom. Svante Thilman & Anu Koskivirta 2020. *”Gunnar Björling. Euroopan viimeinen dadaisti”, Avantgarde Suomessa, toim. Irmeli Hautamäki, Laura Piippo & Helena Sederholm. Suom. Hannimari Heino & Juhani Ihanus. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2020. == Palkinnot == * Axel Hirschin palkinto, Svenska Akademien (Ruotsin Akatemia) 2019 * Samfundet De Nios Särskilda Pris 2019 * Pris ur Eklund-Modeenska fonden, Svenska litteratursällskapet i Finland 2019 == Lähteet == * Claes Andersson, "Björling genomlyst och redovisad." Ny Tid, september 2018. * Pekka Tarkka, ”Abrakadabra!” aloitti runonsa Kaivopuiston raivoava mystikko Gunnar Björling – nyt hänen tarunomainen elämänsä on koottu suurteokseksi." Helsingin Sanomat 6.1.2019. Luokka:Suomalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rex mundi

Rex Mundi on suomalaisen metalliyhtye Antipopen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 28. lokakuuta 2022.Kaaoszine: "Oululainen Antipope julkaisee lokakuussa ”Rex Mundi” -albuminsa" Levyn maailmanlaajuisesta julkaisusta vastaa yhdysvaltalainen Moribund Records -levy-yhtiö.Moribund Records: Antipope - Rex Mundi == Kappalelista == == Kokoonpano == * Mikko Myllykangas – laulu, kitara, kosketinsoittimet ja syntetisaattorit * Antti J. Karjalainen – kitara * Joni Tauriainen – basso * Tuska E. – rummut == Arvostelut == * Metal Temple: Antipope - Rex Mundi Viitattu 21.12.2022. * Metal Crypt: Antipope - Rex Mundi Viitattu 21.12.2022. * Inferno: Eksynyttä tajunnanvirtaa – arviossa Antipope Viitattu 16.12.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * *Moribund Records levy-yhtiön kotisivu Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:Antipopen albumit
Punasienet

Punasienet (Microcionidae) on sarveispiisieniin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan niin lauhkeista kuin trooppisistakin merivesistä. == Taksonomia ja anatomia == Punasienet jaetaan kahteen alaheimoon, jotka ovat Microcioninae ja Ophlitaspongiinae. Heimoon kuuluu 9 sukua ja yhteensä noin 470 lajia. Lajien tunnistaminen vaatii usein mikroskooppia ja tieteelle vielä kuvailemattomia lajeja arvioidaan olevan runsaasti. Punasienilajien tukiranka koostuu tiheistä spongiiniproteiinisäikeistä ja piidioksidista koostuvista piikeistä eli spikuleista. Muodoltaan lajit voivat olla levymäisiä, haarautuneita tai epämääräisiä. Useat punasienet ovat matalien vesien koralliriuttojen lajeja, mutta syvimmillään niitä on tavattu lähes 2 500 metrin syvyydestä. == Lähteet == Luokka:Sarveispiisienet
Tamadabansinipallo

Tamadabansinipallo (Globularia ascanii) on sinipalloihin (Globularia) kuuluva kasvilaji. Se on Kanariansaarilla Gran Canarian saaren luoteisosassa Tamadaban alueella kasvava kasvilaji. Laji on luokiteltu Espanjassa äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi. Lajin uhkina ovat muun muassa satunnaiset villiytyneet vuohet, kilpailu muiden kasvien kanssa, ajoittaiset kuivuudet ja maanvyörymät sekä alueella olevan leirintä- ja virkistysalueen luomat uhat. Tamadabansinipallo voi kasvaa 80 cm korkeaksi. Sen varret ovat kasvutavaltaan pystyjä ja lehdellisiä. Lehdet ovat ehyitä, tummanvihreitä, kaljuja ja muodoltaan suikeita – suurimmillaan 10 cm pitkiä ja 1,5 cm leveitä. Kukinnot sijaitsevat varsien yläosissa ja ovat pallomaisia. Kukintoja on yleensä neljästä kuuteen kappaletta, mutta joskus kymmenenkin. Kukintoperät ovat yleensä 2–3 cm, joskus jopa 5 cm pitkiä. Kukintojen halkaisija on enintään 2 cm. Kukat ovat valkoisia ja niissä on sininen keskusta. Tamadabansinipallo kasvaa kallioilla ja kallionhalkeamissa. Sen seuralaislajeja ovat muun muassa kanarianmänty (Pinus canariensis), kanariankistus (Cistus symphytifolius), puukellokanerva (Erica arborea), kanarianlaakeriheisi (Viburnum rigidum), kanarianorjanlaakeri (Ilex canariensis), kiiltopensaskaunokki (Cheirolophus arbutifolius) ja kaitakistus (Cistus monspeliensis). == Lähteet == * Marrero, Á. & Almeida Pérez R. S., 2004: Globularia ascanii — Atlas y Libro Rojo de la Flora Vascular Amenazada de España, s. 274–275 === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Globularia ascanii Luokka:Ratamokasvit Luokka:Kanariansaarien kasvit Luokka:Uhanalaiset kasvit
Hermetic (yritys)

Osakeyhtiö Hermetic Aktiebolag oli suomalainen Helsingissä toiminut tuubeja valmistanut yritys, joka oli toiminnassa 1920–1966. Hermetic valmisti tyhjiä tuubeja, tablettihylsyjä, pirskekorkkeja ja kapseleita aluksi lyijytinapellistä ja myöhemmin alumiinista. Yhtiö myi myös tuubintäyttökoneita.Täydentäviä yhtiötietoja : Osakeyhtiö Hermetic Aktiebolag, Pörssitieto G. Kock Hermeticin tehdas sijaitsi vuoteen 1930 saakka Töölössä Villa Stenbacka 6:ssa, sen jälkeen Aleksis Kiven katu 52–54:ssä ja vuodesta 1939 Itämerenkatu 52:ssa. Toimitusjohtajana oli vuosina 1923–1945 Kaarlo Torsten (Torsti) Hursti (1891–1945) ja hänen jälkeensä Aijall Niilo Samuel Cornér (s. 1905). Vuonna 1940 yhtiön liikevaihto oli 1,6 miljoonaa markkaa ja henkilökuntaa oli 35. Yhtiön omistajiin kuuluivat toimitusjohtajien lisäksi Arvo A. Ojanen ja kunnallisneuvos Artturi Hiidenheimo. Oy G. W. Sohlberg Ab osti yhtiön vuonna 1959 ja siirsi Hermeticin vanhentuneet koneet Jääkärinkadun tehtaalleen. Yhtiö fuusioitiin G. W. Sohlberg:iin vuonna 1965. Sohlbergin putkiloliiketoiminta myytiin 1969 vuonna 1952 perustetulle Printal Oy:lle, joka valmisti alumiiniputkiloiden ja -pakkausten lisäksi myös aerosolitölkkejä. Printalin tehdas sijaitsi Vallilassa, josta se siirrettiin 1977–1979 Hankoon Hangon Kudeneule Oy:n (Hyvon) entisiin toimitiloihin. Myöhemmin nimillä Cebal Printal Oy ja Cebal Finland Oy) toiminut Printal oli ranskalaisen Pechiney-Cebalin omistuksessa vuosina 1988–2002, se lakkautettiin vuonna 2005. Vuonna 2002 perustettu uusi Printal Oy valmistaa aerosolitölkkejä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kotimainen tuubivalmistus, Suomen Kuvalehti, 16.09.1922, nro 37, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Entiset suomalaiset teollisuusyritykset Luokka:Suomen teollisuushistoria
Ay-luokka

Ay-luokka (tai Atılay-luokka) on Turkin laivaston kuuden sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset perustuvat saksalaisen Howaldtswerke- Deutsche Werftin tyypin 209 aluksiin. == Alukset == Ay-luokan sukellusveneetGardiner 1995 s. 472 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo TCG Atılay Howaldtswerke-Deutsche Werft (HDW), Kiel 2. elokuuta 1972 23. lokakuuta 1974 29. heinäkuuta 1975 poistettu palveluksesta marraskuussa 2016Waters 2017 s. 76 TCG Saldıray HDW 2. tammikuuta 1973 14. helmikuuta 1975 21. lokakuuta 1975 poistettu palveluksesta 14. marraskuuta 2014Waters 2015 s. 69 TCG Batıray HDW 11. kesäkuuta 1975 26. lokakuuta 1977 20. heinäkuuta 1978 TCG Yıldıray Gölcükin laivastontelakka 1. toukokuuta 1976 20. heinäkuuta 1977 20. heinäkuuta 1981 TCG Doğanay Gölcükin laivastontelakka 21. maaliskuuta 1980 16. marraskuuta 1983 16. marraskuuta 1985 TCG Dolunay Gölcükin laivastontelakka 16. marraskuuta 1983 21. heinäkuuta 1988 21. heinäkuuta 1989 == Lähteet == * * * * === Viitteet === *
C. A. Alenius

Carl Axel Alenius (26. helmikuuta 1878 Närpiö – 13. helmikuuta 1964 Turku) oli suomalainen lyseon rehtori ja Turun ruotsalaisen kauppakorkeakoulun vt. professori.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Tri C. A. Alenius 60-vuotias, Helsingin Sanomat, 26.02.1938, nro 55, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Aleniuksen vanhemmat olivat urkuri Isak Alenius ja Amanda Vilhelmina Ramstedt. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1895 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1898, filosofian maisteriksi 1900 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1903. Alenius toimi matemaattisten aineiden lehtorina ruotsinkielisissä kouluissa Helsingissä, Oulussa, Viipurissa ja Turussa. Hän oli viimeksi Turun ruotsalaisen lyseon vanhempana lehtorina 1915–1934 ja koulun rehtorina 1917–1934. Turun ruotsalaisen kauppakorkeakoulun matematiikan ja vakuutustieteen vt. professorina Alenius oli vuosina 1929–1945. Alenius toimi myös vuodesta 1932 lähtien keskinäisen vakuutusyhtiö Sammon matemaatikkona ja yhtiön Hollerith-osaston johtajana.C. A. Alenius 60 vuotta, Sampo : Keskinäisen vakuutusyhtiö Sammon asiamieslehti, 01.03.1938, nro 3, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Alenius oli naimisissa vuodesta 1903 Tyra Ignatiuksen (k. 1947) kanssa. == Julkaisuja == Nimellä C. A. Alenius: * Om lodaflänkningen i latitud i omgifningen af Helsingfors, Helsingin yliopiston väitöskirja. Helsingfors 1902 * Om jordmagnetismens fördelning i omgifningen af Helsingfors. Fennia 22, 6. Sällskapet för Finlands geografi, Helsingfors 1906 * Absolute erdmagnetische Bestimmungen, ausgeführt in Finland im Jahr 1901. Fennia 24, 2c. Sällskapet för Finlands geografi, Helsingors 1908 == Lähteet == Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Kotirinne

Kotirinne on Helsingin Etu-Töölössä, Nervanderinkadun ja Pohjoisen Rautatiekadun kulmauksessa sijaitseva asuintalo, joka on valmistunut vuonna 1911. Rakennuksen naapuritaloina ovat Luonnontieteellinen museo, Taidehalli ja Eduskuntatalo. Kotirinteen rakennuttajana oli joukko kansakoulunopettajia, jotka perustivat asuntopulasta 1900-luvun alussa kärsineessä Helsingissä asunto-osakeyhtiön. Yhtiö oli aluksi nimeltään Asunto-osakeyhtiö Päivärinne, mutta muutti sittemmin nimekseen Asunto-osakeyhtiö Kotirinne. Yhtiön rakennuttaman talon suunnitteli arkkitehti Usko Nyström, joka asui itsekin talossa 1910-luvulla. Talon valmistuttua Kotirinteeseen muutti 83 asukasta, joista 41 oli naisia. Kotirinteessä on kolme porrashuonetta, joilla on omat osoitteensa: Nervanderinkatu 1, Ainonkatu 4 ja Pohjoinen Rautatiekatu 11. Talossa on viisi kerrosta, ja siihen rakennettiin alun perin 40 huoneistoa. Suurin osa osakkaiden omistamista huoneistoista oli kolmi- tai nelihuoneisia. Ne olivat pinta-alaltaan 85–110 neliömetriä. Alkuperäiseen huonejakoon ei ole tehty suuria muutoksia. Asunnot jaettiin perustajajäsenten kesken siten, että kullekin tuli kaksi huoneistoa: toinen omaan käyttöön ja toinen vuokrattavaksi. Näin osakkeenomistajat saivat rahoitettua omaa asumistaan. Siten Kotirinteessä asui sekä asunnonomistajia että vuokralaisia. Kiinteistön alakerrassa on lisäksi liikehuoneistoja, joita asunto-osakeyhtiö vuokrasi. Alakerrassa on pitkään toiminut Soitin-Laineen myymälä. Kotirinteeseen rakennettiin 1930-luvulla lisäkerros, jossa on vuokra-asuntoja. Kotirinteessä on asunut sen yli satavuotisen historian aikana runsaasti tieteen tekijöitä, taiteilijoita ja talouselämän vaikuttajia. Tunnettuja asukkaita ovat olleet maantieteilijä J. G. Granö, radiotekniikan tutkija Jouko Pohjanpalo, runoilija ja kansakoulunopettaja Immi Hellén, tekstiilitaiteilija Toini Nyström, toimittaja ja kirjailija Hannes Markkula, säveltäjä ja muusikko Lasse Mårtenson, muotoilija Eero Rislakki, kauppaneuvos Matti Helkama sekä säveltäjä ja muusikko Kerkko Koskinen. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Heinämies, Kati: Tästä alkaa Töölö : Asunto-osakeyhtiö Kotirinne. Saarijärven Offset, 2016. Luokka:Helsingin asuinrakennukset Luokka:Etu-Töölö
Ulf Wallin

Ulf Wallin (s. Växjö, RuotsiUlf Wallin Metason. Viitattu 19.9.2022 ) on ruotsalainen viulisti.Prof. Ulf Wallin Hochschule für Musik Hanns Eisler BerlinBiography Ulf Wallin Wallin opiskeli viulunsoittoa Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa Sven Karpen ja Wienin musiikki- ja teatteriyliopistossa Wolfgang Schneiderhanin johdolla. Hän on tehnyt yhteistyötä tunnettujen kapellimestareiden, kuten Jesús López Cobosin, Manfred Honeckin, Paavo Järven, Andrew Manzen, Esa-Pekka Salosen, Walter Wellerin ja Franz Welser-Möstin kanssa. Hän on tehnyt konserttikiertueita Euroopassa, Aasiassa ja Yhdysvalloissa. Kamarimuusikkona Wallin on työskennellyt muiden muassa Bruno Caninon, Barbara Hendricksin, Heinz Holligerin, Roland Pöntisen ja András Schiffin kanssa. Hän on vieraillut lukuisilla kansainvälisillä festivaaleilla, joihin ovat kuuluneet Luzernin festivaali, Schleswig- Holsteinin musiikkifestivaali ja Marlboron musiikkifestivaali. Hänen esiintymispaikkoinaan ovat olleet myös Berliinin filharmonia, La Scala, Théâtre des Champs-Élysées, Wigmore Hall ja Musikverein. Wallin on omistautunut aikansa musiikille ja tehnyt läheistä yhteistyötä sellaisten säveltäjien kuin Anders Eliassonin, Alfred Schnittken ja Rodion Štšedrinin kanssa. Hän sai vuonna 2013 Zwickaun kaupungin Robert Schumann -palkinnon, ja hänet valittiin vuonna 2014 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi. Wallin toimi vuoteen 1992 Wienin musiikki- ja teatteriyliopiston vierailevana professorina. Vuosina 1991–1996 hän oli viulunsoiton professorina Detmoldin musiikkiyliopistossa, ja vuonna 1996 hänestä tuli Berliinin Hanns Eisler -musiikkikorkeakoulun professori. Wallin on toiminut tuomariston jäsenenä useissa kansainvälisissä kilpailuissa. Hän on tehnyt kymmeniä levytyksiä eri levy-yhtiöille. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset viulistit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt