EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Proxima Centauri

Proxima Centauri eli Alfa Centauri C (α Cen C) on Kentaurin tähdistön suunnalla sijaitseva punainen kääpiötähti. Proxima Centauria ei näe Maasta paljain silmin, vaikka se on Aurinkokuntaa lähimpänä oleva vieras tähti. Etäisyyttä on noin 4,24 valovuoden (1,29 pc) verran. Proxima Centauri saattaa olla gravitaationaalisesti sitoutunut kiertämään kaksoistähti Alfa Centauria, ja sitä kutsutaankin joskus nimellä Alfa Centauri C. Tähti sijaitsee noin 1 892 miljardin kilometrin päässä Alfa Centaurista, ja mikäli se kiertää paria, sen kiertoaika olisi noin 500 000 vuotta. Hubble-avaruusteleskoopilla on otettu Proxima Centaurista tähän asti tarkin kuva.Avaruus.fi Proxima Centauria kiertää vuonna 2016 ensikertaa havaittu maan kaltainen eksoplaneetta Proxima b, joka arvioiden mukaan sijaitsee tähden elinkelpoisella vyöhykkeellä. Planeetan löysi suomalainen tähtitieteilijä Mikko Tuomi. == Hankkeita == 2016 julkistetussa vielä konseptin asteella olevassa Breakthrough Starshot -hankkeessa on tarkoitus kehittää gramman massaluokkaa oleva aurinkopurje- käyttöinen luotain, jota kiihdytettäisiin laserin avulla. Tavoitteena on saavuttaa 0,2 c:n nopeus, jolla luotain saavuttaisi Proxima Centaurin noin 20 vuodessa. Hankkeen alkurahoitus on 100 miljoonaa dollaria. == Katso myös == *Luettelo lähimmistä tähdistä == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Photograph of Proxima Centauri Luokka:Alfa Centauri Luokka:Flare-muuttujat Luokka:Lähimmät tähdet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Lauantain toivotut levyt

Lauantain toivotut levyt on levytoivekonsertti ja Yleisradion vanhin yhä lähetettävä radio-ohjelma. Sen ensimmäinen lähetys kuultiin 2. marraskuuta 1935. Alkuperäinen lähetysaika oli klo 17.00. Nykyisin ohjelmaa lähetetään Yle Radio 1:ssä lauantaisin klo 18.10-19.00. Ohjelmassa toteutetaan kuuntelijoiden musiikkitoiveita tavallisesti 10-12 kappaleen verran. Ohjelmassa ei ole varsinaista juontajaa, vaan kunkin kappaleen soitua loppuun radiokanavan kuuluttaja lukee sen tekijätiedot. Lähetysaika on kautta vuosikymmenten jakautunut kahteen osaan: alkupuoliskolla soitetaan enimmäkseen klassista musiikkia, loppupuoliskolla populaarimusiikkia. Klassisen musiikin puolikkaan on katsottu palvelevan Yleisradion tehtävää kansaa sivistävänä laitoksena. Aikana ennen televisiota, populaarimusiikin osuuden radion musiikkitarjonnasta ollessa niukkaa, ohjelman suosio oli aivan omaa luokkaansa. Ohjelma onkin syöpynyt syvälle suurten ikäluokkien ja heitä vanhempien polvien muistoihin. Soitetut kappaleet kuulutetaan vasta jälkikäteen, ja tämä suo kuuntelijoille mahdollisuuden tunnistamisyritykseen ja vaikkapa tietokilpailunomaiseen arvuutteluun soivasta musiikista. Lauantain toivottuja levyjä toimitti alkuun ohjelman keksinyt ja Yleisradion levystön perustanut Alvar Andström 1935–1954, sitten Cay Idström 1954–1965. Idström muisteli ohjelman 60-vuotispäivänä 1995, miten ihmisten levytoiveet pysyivät vuodesta toiseen niin samoina, että samat levyt olisi voinut soittaa joka ohjelmassa. Kiertoa kuitenkin saatiin aikaan esimerkiksi niin, että huippusuosittua Miliza Korjuksen kappaletta ”Warum?” sai soittaa vain kolmen viikon välein. Muita kestosuosikkeja olivat Tapio Rautavaaran ”Ontuva Eriksson” ja ”Isoisän olkihattu”. Maisteri Andström suosi saksalaisia marsseja ja schlagereita, jotka sotien jälkeen laitettiin Yleisradiossa soittokieltoon pääjohtaja Hella Wuolijoen määräyksestä. Lauantain toivottujen levyjen 75-vuotisjuhlaohjelma lähetettiin 30. lokakuuta 2010. Tavanomaisen toivekonsertin päätyttyä oli kolmen tunnin mittainen syntymäpäiväohjelma. Tässä suorassa lähetyksessä vieraina olivat säveltäjä, muusikko Pirjo Bergström, tutkija Kaarina Kilpiö ja musiikkitoimittaja Paavo Helistö. Toimittajana oli Jake Nyman, äänitarkkailijana Joonatan Kotila ja tuottajana Tuuli Saarakkala. == Historiaa == * Brahmsin Unkarilainen tanssi oli ensimmäinen esitetty kappale. * Yleisradion arkistossa on 300 000 kuuntelijoiden lähettämää kirjettä 40 ensimmäisen vuoden ajalta. * Ohjelma oli Suomessa ensimmäinen, joka lähetti suoran lähetyksen sijaan levymusiikkia tauotta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yle Areena – Lauantain toivotut levyt. * Ylen Elävä arkisto – Lauantain toivotut levyt – toivomuskonsertteja radion kuuntelijoille vuodesta 1935 Luokka:Yle Radio 1:n ohjelmat Luokka:Suomalaiset radion musiikkiohjelmat
Tškhorotsqun piirikunta

Tškhorotsqun piirikunta () on piirikunta Samegrelo ja Zemo Svanetin hallintoalueella Georgian länsiosassa. Piirikunnassa on noin 22 309 asukasta (2014) ja sen pinta-ala on 619 neliökilometriä. Sen keskus on Tškhorotsqun kaupunkityyppinen taajama, jossa oli vuonna 2014 yhteensä 3 141 asukasta (mukaan lukien yli 1 500 sisäistä pakolaista Abhasiasta). Taajama sijaitsee 180 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen nimi tarkoittaa mingreliksi "yhdeksän lähdettä". == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Georgian Museums: Chkhorotsku Local Museum. Ministry of Culture, Monuments Protection and Sport of Georgia. Luokka:Georgian piirikunnat
Lauantain toivotut

Lauantain toivotut on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Olavi Uusivirran livealbumi, joka on äänitetty 4. huhtikuuta 2020 Yle Olohuone -televisio-ohjelmassa. 16 kappaleen kokonaisuutena keikka julkaistiin digitaalisena albumina 12. kesäkuuta 2020. 11 kappaleeseen tiivistettynä LP-levynä se julkaistiin 7. elokuuta 2020. CD-levyllä albumi julkaistaan 18. syyskuuta 2020. Yle Olohuone -ohjelmaa varten katsojat saivat lähettää Uusivirralle ja hänen yhtyeelleen suomenkielisiä ikivihreitä kappaletoiveita, joiden tyylilajit saivat olla mitä tahansa ”kupleteista finnhitseihin, kansanlauluista käännösiskelmiin ja tangoista suomirockin klassikoihin”. == Kappaleet == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yle Olohuone – Olavi Uusivirta ja toivekonsertti | Yle Areena Luokka:Olavi Uusivirran albumit Luokka:Vuoden 2020 konserttitallenteet Luokka:Suomalaiset iskelmäalbumit Luokka:Suomalaiset popalbumit
Tšokhataurin piirikunta

Tšokhataurin piirikunta () on piirikunta Gurian hallintoalueella Georgian länsiosassa. Piirikunnassa on noin 19 001 asukasta (2014) ja sen pinta-ala on 825 neliökilometriä. Sen keskus on Tšokhataurin kaupunkityyppinen taajama, jonka lisäksi piirikunnassa on 61 kylää. Vuonna 2006 taajamassa oli 2 210 asukasta. Supsa- ja Gubazeuli-joet kulkevat alueen läpi. Tšokhataurin kaupungissa on vuonna 1961 perustettu Niko Berdženišvilin paikallismuseo ja piirikunnan alueella Nodar Dumbadzen talomuseo sekä Niko Marrin talomuseo. Myös Bakhmaron vuoristolomakohde sijaitsee Tšokhataurin alueella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Georgian piirikunnat
Kausalan junaturma

Kausalan junaturma tapahtui 13. tammikuuta 1995, kun Helsingistä Pietariin matkalla ollut erikoispikajuna Sibelius törmäsi Iitin kunnan Kausalan kylässä Kaivomäen tasoylikäytävälle juuttuneeseen, betonielementtejä kuljettaneeseen ajoneuvoyhdistelmään. Aamulla kello kahdeksan aikaan tapahtuneessa onnettomuudessa loukkaantui kahdeksan ihmistä. Sr1-sarjan sähköveturi 3033 ja neljä junan kuudesta vaunusta suistuivat kiskoilta. Junan ravintolavaunu kaatui kyljelleen Kausalan ratapihalle. Onnettomuuden syy oli elementtejä kuljettaneen ajoneuvoyhdistelmän takatelin juuttuminen raiteille liukkaassa tasoristeyksessä. Ajoneuvoyhdistelmää oli yritetty saada liikkeelle hiekoittamalla tasoristeyksen kantta. VR:n liikenteenohjausta ei ollut ennätetty varoittaa. Rekka juuttui tasoristeykseen vain muutamia minuutteja ennen törmäystä. ==Vauriot== Veturin keula sekä kolme vaunua vaurioituivat pahoin. Yksi rekan kuormana olleista betonielementeistä sinkoutui törmäyksen voimasta läheisen viljavaraston seinän lävitse. Törmäyksen rajuutta kuvaa myös se, että ravintolavaunussa kassakone lensi koko vaunun päästä toiseen. == Lähteet == * Helsingin Sanomat 14.1.1995 ===Viitteet=== Luokka:Iitin historia Luokka:Vuoden 1995 onnettomuudet Luokka:1990-luvun onnettomuudet Suomessa Luokka:1990-luvun junaonnettomuudet Luokka:Junaonnettomuudet Suomessa Luokka:Tasoristeysonnettomuudet Luokka:Tieliikenneonnettomuudet Suomessa
Marc Minkowski

Marc Minkowski (s. 1962 Pariisi) on ranskalainen kapellimestari ja barokkimusiikin tuntija. Hän aloitti musiikillisen uransa soittamalla fagottia niin moderneissa, kuin vanhempaan musiikkiin keskittyvissä orkestereissa (muun muassa Les Arts Florissants ja La Chapelle Royale). Vuonna 1984 Minkowski perusti pääasiassa barokkimusiikkiin keskittyvän ensemblen Les Musiciens du Louvre, jonka kanssa hän on levyttänyt useita albumeja, muun muassa Gluckin Armiden ja Händelin Ariodanten. ==Katso myös== *Barokkimusiikki *Luettelo kapellimestareista == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Ranskalaiset kapellimestarit Luokka:Ranskalaiset fagotistit Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Prahan linna

Prahan linna () on keskiajalla perustettu linnoitus Prahassa Tšekin tasavallassa. Guinnessin ennätysten kirjan mukaan Prahan linna on maailman suurin muinaislinna. Linna on peräti 570 metriä pitkä ja keskimäärin 128 metriä leveä, ja sen pinta-alaksi muodostuu 7,3 hehtaaria. Prahan linnan perusti 800-luvulla prinssi Bořivoj. Linna on sittemmin rakennettu useaan kertaan uudelleen. Lukuisista tulipaloista ja valloituksista huolimatta linnassa on säilynyt useita rakennuksia ja rakennelmia koko linnan historian ajalta. Vuodesta 1918 lähtien linna on toiminut Tšekkoslovakian ja nykyisin Tšekin presidentin virka-asuntona. Vahdin vaihto linnan porttien edessä tapahtuu joka tunti. Keskipäivän aikaan seremonia sisältää myös fanfaarit. == Lähteet == Luokka:Prahan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tšekin linnat
Aikamiehet

Aikamiehet on vuonna 1964 perustettu, viihdemusiikkia esittävä mieskuoro. Se syntyi muusikko Martti Jäppilän (1900–1967) ajatuksesta koota iskelmiä laulava iso mieskuoro. Jäppilä ja Erkki Planting kokosivat ympärilleen 13-miehisen kuoron, joka jo perustamisvuotenaan levytti tunnetuimman kappaleensa "Iltatuulen viesti" (säv. ja san. Martti Jäppilä). Kappaleella Aikamiehiä säesti Dallapé-orkesteri George de Godzinskyn johdolla. Ensimmäisen – sittemmin täysin unohdetun – levytyksen "Iltatuulen viestistä" oli tehnyt Matti Kanto Masan Harmonikkaorkesterin säestämänä yli kymmenen vuotta aikaisemmin.Marko Tikka ja Toivo Tamminen: Tanssiorkesteri Dallapé: Suomijatsin legenda, s. 252. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura (SKST 1302), 2011. ISBN 978-952-222-252-7. Kesällä 1967 "Iltatuulen viesti" alkoi herättää huomiota Yleisradion Kahdeksan kärjessä -ohjelmassa. Levy nousi ykköseksi ohi neljä kuukautta kärjessä olleen Martti "Huuhaa" Innasen kappaleen "Elsa, kohtalon lapsi". Heinäkuussa "Iltatuulen viesti" oli jo Suomen myydyin levy. Radion uudella vuoden 1968 alusta startanneella Lista- ohjelmalla se pysytteli yli 90 viikkoa, tosin koskaan ykköstilaa saavuttamatta. "Iltatuulen viestiä" myytiin kaikkiaan yli 30 000 kappaletta ja se on Suomessa kaikkien aikojen 20 myydyimmän singlen joukossa. Aikamiesten kokoonpano on vaihdellut paljon vuosien varrella, mutta se on edelleen toiminnassa. Alkuperäisjäseniä ei ole enää mukana. Laila Kinnusen isoveli Raimo Kinnunen oli yksi alkuperäisen kokoonpanon laulajista. Toisen kultalevyn Aikamiehet saivat laulettuaan Dannyn taustalla vuonna 1992 kappaleella "Tämä taivas, tämä maa". Vuonna 1972 rekisteröitiin yhdistys Lauluyhtye Aikamiehet ry, joka muutettiin vuonna 2003 Aikamiehet ry:ksi. == Diskografia == === Albumit === * * * * * * * * * * * * * == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Aikamiesten kotisivu * *Ylen Elävä arkisto – Aikamiehet: Säpinää Luokka:Suomalaiset lauluyhtyeet
John Belushi

John Adam Belushi () oli yhdys­valtalainen näyttelijä ja koomikko. == Elämä ja ura == John Belushi syntyi Chicagossa vuonna 1949. Myöhemmin perhe muutti läheiseen Wheatoniin. Belushin isä ja äidin vanhemmat olivat albanialaisia maahanmuuttajia. Belushilla oli kolme sisarusta. Hänen veljensä James Belushi on tunnettu näyttelijä. Belushi oli koulussa nuorena häirikkö, mutta hän rauhoittui lukioon mennessä ja oli esimerkiksi koulunsa jalkapallojoukkueen toinen kapteeni. Valmistuttuaan ylioppilaaksi Belushi kävi Wisconsinin yliopistoa Whitewaterissa, mutta jätti opintonsa siellä kesken ja vaihtoi College of DuPapeen. Belushi kiinnostui esiintymisestä jo lukiovuosinaan. DuPapessa Belushi liittyi improvisaatioryhmään ja alkoi vuonna 1971 esiintyä Second City -komediateatterissa. Sen jälkeen hän muutti New Yorkiin tehdäkseen siellä uraa koomikkona. Vuonna 1973 Belushi aloitti esiintymisen The National Lampoon Radio Hour -radio-ohjelmassa, ja vuonna 1975 hän aloitti alkuperäisjäsenenä television uudessa Saturday Night Live -ohjelmassa. Belushin ensimmäinen elokuvarooli oli elokuvassa Delta-jengi (1978). Hän jätti Saturday Light Liven vuonna 1979 keskittyäkseen elokuvauraansa. Yksi Belushin menestyneimmistä elokuvista on The Blues Brothers (1980), jonka nimihahmot perustuvat Saturday Night Liven hahmoihin. Belushi tunnettiin fyysisestä komiikastaan ja liioitelluista hahmoistaan, kuten SNL:n samuraihahmosta ja Delta-jengin John Blutarskysta. Jotkut pitivät hänen komiikkaansa liian alatyylisenä ja lapsellisena. Belushi löydettiin kuolleena 5. maalis­kuuta 1982 Los Angelesissa Chateau Marmont -hotellista. Hänen kuolin­syykseen varmistui yli­annostus kokaiinin ja heroiinin sekoitusta. Hänen oli tarkoitus näytellä Dan Aykroydin kanssa elokuvissa Mitäs me vakoojat ja Haamujengi. == Filmografia == * Tarzoon: Shame of the Jungle (ääni, 1975) * Delta-jengi (1978) * The Rutles (1978) * Mitäs täällä roikut Henry Moon? (1978) * Entiset poikaystävät (1979) * 1941 – Anteeksi, missä on Hollywood? (1979) * The Blues Brothers (1980) * Nimeni on Kotkis (1981) * Naapurit (1981) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset koomikot Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luba Orgonášová

Luba Orgonášová (s. 22. tammikuuta 1961 Bratislava) on slovakialainen sopraano, joka on saavuttanut menestystä niin oopperassa kuin konserttilavoillakin. Hän opiskeli kotikaupunkinsa konservatoriossa ja musiikkiakatemiassa ja esiintyi Bratislavassa, Prahassa ja Berliinissä ennen siirtymistään kolmeksi vuodeksi Wienin Volksoperiin 1988. == Huomattavimpia rooleja == * Mozart: Taikahuilun Pamina (Aix-en-Provencen festivaali) * Mozart: Figaron häiden Marcellina (Salzburgin festivaali) * Mozart: Ryöstö Seraljista, Constanze (mm. Rooma, Lissabon ja Pariisi) * Mozart: Mitridaten Aspasia (Lontoo) * Beethoven: Fidelion Marzelina (Salzburgin festivaali) * Händel: Alcinan nimirooli (Opéra Garnier, Pariisi) == Levytyksiä == * Favourite soprano arias (1992) * Bellini: La sonnambula (livenauhoitus) (1992) * Verdi: Requiem & Quattro pezzi sacri (1995) * Mozart: Don Giovanni (1995) Luokka:Slovakialaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Messier 26

Messier 26 on avoin tähtijoukko Kilven tähdistössä. Kohteen havaitsi Charles Messier 26. kesäkuuta vuonna 1764. Kohde ei ole yhtä vaikuttava kuin naapurinsa M11. M26 sijaitsee 5 000 valovuoden päässä. Sen iäksi on arvioitu 87 miljoonaa vuotta. Tähtiä siitä on löydetty 30 kappaletta. Kirkkaudeltaan M26 on 7,66 magnitudia. Muita nimiä ovat muun muassa NGC 6694, Melotte 212 ja Raab 216. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Kölin–Jousimiehen haara 026 M026 6694
Barnardin tähti

Barnardin tähti on himmeä punainen kääpiötähti, joka sijaitsee noin 6 valovuoden päässä Maasta, Käärmeenkantajan tähdistön suunnalla. Tähti on Aurinkoa toiseksi lähin tähtijärjestelmä kolmoistähti Alfa Centaurin jälkeen, eli neljänneksi lähin yksittäinen tähti. Himmeytensä takia se ei kuitenkaan näy paljain silmin. Tähti tunnetaan erityisesti siitä, että sen ominaisliike suhteessa muihin tähtiin on suurempi kuin yhdelläkään muulla tunnetulla tähdellä. Barnardin tähdellä on pitkään uskottu olevan eksoplaneettoja. Vuonna 2018 sellaisen luultiin löytyneen, mutta myöhempi analyysi todisti, ettei löydettyä planeettaa ollutkaan olemassa. Vuonna 2024 uutisoitiin Barnardin tähteä kiertävän planeetan löytymisestä. == Ominaisuudet == Barnardin tähti on himmeä M-tyypin punainen kääpiötähti 5,979 valovuoden päässä aurinkokunnasta. Sen absoluuttinen kirkkaus on 13,25 ja näennäinen kirkkaus 9,57, eli se ei näy paljain silmin. Tähden massa on noin 16 %, säde 20 % ja valovoima vain 0,04 % Auringon vastaavista. Sen pintalämpötila on noin 3 134 K, ja metallipitoisuus −0,15. Barnardin tähti on Aurinkoa vanhempi, ja sen iäksi on arvioitu 10–12 miljardia vuotta. == Tutkimuksen historia == Barnardin tähti on nimetty löytäjänsä tähtitieteilijä Edward Emerson Barnardin mukaan. Vuonna 1916 Barnard havaitsi, että tähden ominaisliike oli suurempi kuin yhdelläkään toisella tunnetulla tähdellä. 17\. heinäkuuta 1997 Barnardin tähdeltä havaittiin suuri, sinertävän värinen soihtupurkaus. Soihdun lämpötila oli yli 8000 K, ja se kirkasti tähteä yli puoli magnitudia. Soihdun jälkeen tähti sai muuttujanimen V2500 Ophiuchi. === Ehdotetut planeetat === 1960-luvulla alankomaalainen tähtitieteilijä Peter van de Kamp arveli löytäneensä vanhoja valokuvauslevyjä tutkimalla todisteita siitä, että Barnardin tähteä kiertäisi yhdestä kolmeen noin Jupiterin massaista eksoplaneettaa. Vuosina 1969–1982 hän julkaisi useita tutkimuksia, jotka käsittelivät mahdollisia planeettoja ja niiden ominaisuuksia. Vuonna 2018 Barnardin tähdellä havaittiin merkkejä, joiden uskottiin voivan olla peräisin planeetasta. Texasin yliopiston astronomian tutkimusryhmä kuitenkin osoitti vuonna 2021, etteivät havainnot voi aiheutua planeetasta, vaan mahdollisesti auringonpilkuista. === Löydetyt planeetat === Vuonna 2024 tähtitieteilijät kertoivat löytäneensä Euroopan eteläisen observatorion VLT-teleskoopilla Barnardin tähdeltä planeetan Barnard b. Planeetan kiertoaika on 3,15 päivää, etäisyys keskustähdestä 0,02294 AU ja radan eksentrisyys 0,16. Barnard b on kuuma submaapallo, jonka massa on vähintään 0,37 maapalloa. Se ei liene sopiva elämälle, sillä sen arvioitu pintalämpötila on 125 celsiusastetta. Löydetyn planeetan lisäksi löytyi viitteitä myös kolmesta muusta planeetasta. == Huomautukset == ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:BY Draconis -muuttujat Luokka:M-spektriluokan pääsarjan tähdet Luokka:Paikallinen tähtienvälinen pilvi
Dagens Nyheter

Dagens Nyheter (, suom. Päivän uutiset) on Rudolf Wallin vuonna 1864 perustama Ruotsin suurin aamulehti. Sen päätoimittaja on vuodesta 2013 ollut Peter Wolodarski.Peter Wolodarski om att vara en outsider, Sveriges Radio 10.3.2013 Lehti ilmestyy Tukholmassa, ja sen levikki on Ruotsissa maanlaajuinen. Sitä luetaan myös Suomessa ruotsinkielisillä alueilla. Vuonna 2003 sen keskimääräinen levikki oli arkipäivisin 360 000 ja sunnuntaisin 400 000\. Vuodesta 2013 lehti ei ole ilmoittanut levikkiään, vaan kokonaistavoittavuuden. Vuonna 2020 lehden kokonaistavoittavuus (painettu lehti, verkkosivut ja uutissovellus) oli 1,1 miljoonaa lukijaa päivässä. Vuodesta 2004 lehti on ilmestynyt tabloid-koossa. Vuonna 2017 lehti perusti vuosittain jaettavan kulttuuripalkinnon. Dagens Nyheter 1864-12-23 1.jpg|Lehden ensimmäinen numero 23. joulukuuta 1864. DN Hochhaus 3.jpg|Lehden toimitus Tukholmassa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Lehden kotisivut. Luokka:Bonnier Luokka:Ruotsalaiset sanomalehdet
Johann Olav Koss

Johann Olav Koss (s. 29. lokakuuta 1968 Drammen, Norja) on norjalainen pikaluistelija, nelinkertainen olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari sekä Euroopan mestari. Vuonna 1987 Koss voitti Norjan juniorien mestaruuden, mutta ei pärjännyt 1986 eikä 1987 nuorten MM- kilpailuissa. Vuonna 1988 hän debytoi aikuisten maailmanmestaruuskilpailuissa mutta karsiutui päätösmatkalta. Seuraavana vuonna hän sijoittui EM- kilpailuissa viidenneksitoista ja MM-kisoissa kahdeksanneksi. Kossin uran läpimurto tapahtui vuonna 1990, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden Innsbruckissa. Voidaan sanoa, että Koss oli 1990-luvun alkupuolen paras pikaluistelija maailmassa voittaen maailmanmestaruudet vielä 1991 ja 1994 sekä jääden hopealle 1993 ja pronssille 1992. Albertvillen 1992 olympialaisissa Koss voitti kultaa 1 500 metrillä vain 0,04 sekunnin erolla maanmieheensä Ådne Søndråliin ja hopeaa 10 000 metrillä Bart Veldkampin takana. Lisäksi hän sijoittui 5 000 metrillä seitsemänneksi. Euroopan mestaruuden hän voitti 1991 ja sijoittui kolmena seuraavana vuonna EM-hopealle. Kossin uran paras vuosi oli hänen viimeinen aktiivivuotensa 1994, jolloin hän Lillehammerin olympialaisissa voitti kolme kultamitalia (1 500, 5 000 ja 10 000 metriä) uusilla maailmanennätysajoilla ja voitti lisäksi maailmanmestaruuden. Noista ennätyksistä kaksi säilyi rikkomattomana klaps-luistinten aikakauteen saakka. Arvostettu Sports Illustrated-lehti nimesi Kossin tuolloin vuoden miesurheilijaksi. Kilpauransa jälkeen Kossista tuli UNICEFin lähettiläs ja KOK:n jäsen (vuosina 1999-2002). Hän meni naimisiin kanadalaisen Belinda Stronachin kanssa vuonna 1999, mutta liitto päättyi eroon vuonna 2003. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset pikaluistelijat Luokka:Norjalaiset olympiavoittajat Luokka:Kansainvälisen olympiakomitean jäsenet Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Näkäräinen

Näkäräinen voi tarkoittaa seuraavia asioita: * näkäräinen, murrekielinen mäkärää tai ampiaista tarkoittava ilmaus * näkäräinen, alkoholijuoma-annos.
Viikatevaunu

Viikatevaunu on sotavaunu, jonka akseleihin on kiinnitetty pyörivät, leikkaavat terät. Se keksittiin Persiassa noin 500–400 eaa. Se oli muunnelma tavallisesta sotavaunusta. Viikatevaunu on yleensä kahden tai neljän hevosen vetämä vaunu. Vaunussa on yhdestä kolmeen matkustajaa. Vaunussa yksi ohjasti ja kaksi muuta toimi taistelijoina. Taistelijoiden aseina oli yleensä heittokeihäitä tai jousipyssyjä, jolloin heidän oli helpompi suojella vaunua matkan päästä. Viikatevaunun käyttö oli yleisimmillään antiikin aikana, jolloin niitä käytettiin murtamaan tiukkoja jalkaväkiryhmittymiä ja ratsuväen rynnäköitä. Viikatevaunu-sana tulee akselissa olevasta terävästä, 30–60 cm pitkästä vaakasuorasta terästä joka pyörii nopeaa vauhtia leikaten kaiken, mikä sen eteen tuli. Tällainen vaunu oli siis hyödyllinen ainoastaan avoimella maalla, missä se pystyi liikkumaan kunnolla. Muihin tällaisen vaunun huonoihin puoliin kuuluu mm. se, että se toimii vain hyökkäyksessä ja ne on helppo torjua ja piirittää esimerkiksi falangeilla. Viikatevaunuja toiminnassa voi nähdä elokuvissa Gladiaattori, Aleksanteri ja Ben-Hur. ==Lähteet== * * Luokka:Sotavaunut
Duke Nukem

Duke Nukem (tunnettu myös nimellä Duke Nukum) on Apogee Softwaren kehittämä ja vuonna 1991 julkaisema tasohyppelypeli ja Duke Nukem -pelisarjan ensimmäinen osa. Muista osista poiketen Duke Nukem ei taistele avaruusolioita vaan robotteja vastaan. ==Tarina== Peli sijoittui ilmestyessään lähitulevaisuuteen, vuoteen 1997. Hullulla tiedemiehellä, tohtori Protonilla on aikeena vallata maailma hänen robottiarmeijallaan. Duke Nukem on liittynyt CIA:n palvelukseen pysäyttääkseen yhden miehen operaatiolla Protonin aikeet. Duke aloittaa maailmanpelastuksen Los Angelesista, johon ensimmäinen episodi liitetään. Toisessa episodissa Duke seuraa tohtori Protonia hänen salaiseen tukikohtaansa Kuuhun. Kolmannessa episodissa Proton karkaa tulevaisuuteen, mutta Duke jatkaa hänen jahtaamistaan aikojen halki, pysäyttääkseen lopullisesti hänen katalan juonensa etenemisen. == Aiheesta muualla == * *Virallinen 3D Realms sivu Luokka:Duke Nukem -videopelit Luokka:1990-luvulle sijoittuvat videopelit Luokka:Vuoden 1991 videopelit Luokka:DOS-pelit Luokka:Tasohyppelyt Luokka:Apogeen pelit
Duke Nukem II

Duke Nukem II on Apogee Softwaren kehittämä tasohyppelypeli, joka on julkaistu vuonna 1993. Se on Duke Nukem -pelisarjan toinen peli. Pelissä on neljä episodia, joista ensimmäisestä julkaistiin shareware-versio. == Tarina == Vuoden 1998 Neo L.A:ssa vallitsee rauha, kun vuotta aiemmin CIA:n lähettämä kommando Duke Nukem pelasti maailman hullulta tohtori Protonilta, joka yritti valloittaa sen robottiarmeijallaan. Mutta nyt maailmaa uhkaa uusi vaara: paha Rigelatinien rotu ulkoavaruudesta suunnittelee maailman orjuuttamista. Suunnitelmien toteuttamiseksi he sieppaavat Duke Nukemin, joka sillä välin esiintyi haastattelussa, joka koski hänen omaelämäkertaansa "Why I'm So Great" ("Miksi olen niin hyvä"). Rigelatinit tarvitsevat Duke Nukemin aivoja voidakseen toteuttaa massiivisen hyökkäyksen planeetalle. Duke Nukem kuitenkin pakenee vankisellistä ja muukalaisalukselta päästyään lähtee tuhoamaan Rigelatinien armeijaa. == Aiheesta muualla == * * Virallinen 3D Realms -sivu Luokka:Duke Nukem -videopelit Luokka:Apogeen pelit Luokka:DOS-pelit Luokka:Tasohyppelyt Luokka:Vuoden 1993 videopelit
Helilä

Helilä (aiemmin ) on Kotkan kaupunginosa. Helilä oli entisen Kymin pitäjän kirkonkylä ja myöhemmin Karhulan kauppalan keskusta. Kaupunginosa muodostaa nykyisin Karhulan kaupunginosan kanssa merkittävän keskuksen Kotkassa. Helilän kaupunginosan alue asemakaavassa eroaa Kotkan kaupungin tilastoalueiden rajoista, eikä sen vuoksi tarkkaa asukaslukua voi ilmoittaa. Helilä kuuluu Karhulan ja Rauhalan kaupunginosien kanssa samaan tilastoalueeseen, jonka yhteinen asukasluku on 5 304 (31.12.2012). ==Historia== Helilästä tuli Kymin pitäjän kirkonkylä sen jälkeen kun uusi kirkko päätettiin rakentaa sinne 1720-luvulla (vihitty käyttöön 1729). Sitä ennen Kymin kirkko ja edeltävä kappeli olivat sijainneet nykyisen Kyminlinnan seudulla. Kirkon sijoittamiseen Helilään vaikutti muun muassa paikan sijaitseminen saaristolaisille kulkukelpoisen Kymijoen Korkeakoskenhaaran varrella. Karhulan kauppalan aikana (1951–1976) Helilä oli kauppalan keskusta, vaikka kauppalan nimi johdettiinkin Helilän kylään muodostuneesta Karhulanniemen teollisuusalueesta. Karhula oli alun perin tilannimi Helilän kylässä. Vuonna 1977 tehdyn Kotkan, Karhulan ja Kymin kuntaliitoksen jälkeen muodostettuun Karhulan kaupunginosaan on liitetty suuri osa entisestä Helilän kylästä ja kauppalanosasta. Nykyisin Helilä käsittääkin vain entisen alueen pohjoisosat sekä Marttilan, Käpylän ja Malmingin alueet Karhulan–Sunilan rautatien itäpuolelta. ==Rakennuksia== Helilän kaupunginosan alueella sijaitsee Kymin kirkko ja Helilän koulu. Helilän koulun edeltäjä Helilän kansakoulu on Kotkan vanhin kansakoulu, joka aloitti toimintansa vuonna 1875. Helilän puutaloasujaimisto on lähestulkoon kokonaan hävinnyt kerrostalojen tieltä. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Kotkan kaupunginosat Luokka:Suomen kirkonkylät Luokka:Suomen entiset kuntakeskukset
Giuseppe Giacosa

Giuseppe Giacosa (21. lokakuuta 1847 – 1. syyskuuta 1906) oli italialainen runoilija, näytelmäkirjailija ja libretisti. Hän on tunnettu yhdessä Luigi Illican kanssa laatimistaan libretoista Giacomo Puccinin oopperoihin La bohème, Tosca ja Madama Butterfly. Luokka:Italialaiset libretistit Luokka:Italialaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1847 syntyneet Luokka:Vuonna 1906 kuolleet
Eeva Tenhunen

Eeva Tenhunen (oik. Eeva Leena Palosuo), (2. tammikuuta 1937 Sortavala – 9. kesäkuuta 2017 Kitee)Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 8.7.2017, s. C 18 oli suomalainen rikoskirjailija. Hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1961. Tenhusen vanhemmat olivat kauppatieteiden kandidaatti Toivo Ilmari Tenhunen ja filosofian kandidaatti Siiri Maria Silvennoinen. Hän avioitui Knud Aksel Palosuon kanssa vuonna 1968. Tämä kuoli vuonna 1986, jonka jälkeen Tenhunen sanoi kirjoittamisestaan kadonneen kepeyden. Hän työskenteli äidinkielen ja historian opettajana Kiuruvedellä, Sukevalla ja Kiteellä. Eeva Tenhusen teokset ovat humoristisia whodunit-tyyppisiä rikosromaaneja, joiden päähenkilönä on komisario Martti Halla ja tämän vaimo Liisa. Esikoisromaani Mustat kalat (1964) sijoittuu Olavinlinnaan, jossa Tenhunen oli itse oppaana opiskelukesinään. Kirjan päähenkilö on historianopiskelija Liisa Rautasalo, joka myös on oppaana linnassa. Kirjan rikos on linnassa tapahtuva murha, jota tutkii komisario Martti Halla. Komisario Halla on myöhemmissä kirjoissa naimisissa Liisan kanssa, joka on rikoskirjailija. Vuonna 1985 ilmestyneessä dekkarissa Kuolema sukupuussa ei poikkeuksellisesti esiinny Hallan pariskunta. Tapahtumat sijoittuvat Savonlinnaan, johon on kokoontunut Frostin suvun jäseniä. Myöskään kirjassa Nuku hyvin, Punahilkka ei kyseinen pariskunta esiinny, vaan kirjan tapahtumat sijoittuvat itäsuomalaiseen syrjäiseen maalaiskylään ja päähenkilöinä ovat yhteiskoulun opettajat. Kertojana on historian- ja suomenopiskelja Ulla, joka on saanut paikan epäpätevänä sijaisopettajana. Romaanista Kuolema savolaiseen tapaan (1976) on tehty myös televisioelokuva vuonna 1983. Viimeinen, yhdeksäs teos Joka uniinsa uskoo ilmestyi vuonna 1987. Dekkareiden lisäksi Tenhuselta ilmestyi vuonna 1982 kirjeromaani Rakas perhe, jossa 1960-luvun Turussa asuva suomen kielen opiskelija Tuuli kertoo auskultointivuodestaan Savonlinnassa asuvalle perheelleen. == Teokset == * * * * * * * * * == Lähteet == * Savonlinnan kirjaston esittely * Kuopion kirjaston esittely === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Eeva Tenhusen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * Kujerruksia (blogi): Eeva Tenhunen: Mustat kalat * Luetut, lukemattomat (blogi): Eeva Tenhunen: Kuolema savolaiseen tapaan ja Nuku hyvin, Punahilkka == Kirjallisuutta == * Lea Toivola: Lapsuuden paratiisista karkoitetut. (Eeva Tenhunen). Ruumiin kulttuuri 2/1995, s. 14–18. Luokka:Suomalaiset rikoskirjailijat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Aleksandra Fjodorovna

Aleksandra Fjodorovna on ollut kahden Venäjän keisarinnan nimi: * Aleksandra Fjodorovna (Charlotte), Preussin prinsessa Charlotte (1798–1860), Nikolai I:n puoliso * Aleksandra Fjodorovna (Alix), Hessen-Darmstadtin prinsessa Alix Victoria Helena Louise Beatrice (1872–1918), Nikolai II:n puoliso
La Mesa

La Mesa on kaupunki Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Se perustettiin 1869, ja siitä tuli kaupunki virallisesti 16. helmikuuta 1912. Kaupungin asukasluku oli 57 065 vuoden 2010 väestönlaskennassa. == Maantiede == Yhdysvaltojen Census Bureaun (Yhdysvaltain tilastokeskus) mukaan kaupungin pinta-ala on 24,1 km², josta maata on 24,0 km² ja vettä 0,1 km². Veden osuus on 0,32%. == Tunnettuja asukkaita == *Dave Mustaine, laulaja-kitaristi, thrash metal -yhtye Megadethin perustaja. *Alex Smith, amerikkalaisen jalkapallon pelinrakentaja, NFL:n ykkösvaraus vuodelta 2005. *Dennis Hopper, edesmennyt näyttelijä *Eddie Vedder, rockyhtye Pearl Jamin laulaja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kaupungin verkkosivusto Luokka:Kalifornian kaupungit Luokka:San Diegon piirikunta
Anja Niskanen

Anja Niskanen (s. 13. kesäkuuta 1968) on suomalainen iskelmälaulaja, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja joka voitti 16-vuotiaana vuonna 1984 Syksyn Sävel -kilpailun kappaleella "Ollaan hiljaa vain". Hän sai myös kultalevyn vuonna 1984 ilmestyneestä ensimmäisestä albumistaan Anja Niskanen. Anja Niskanen oli mukana 1983 Lahden taidetapahtumassa järjestetyssä laulukilpailussa, jossa hän voitti nuorten pop-rock-laulelma-sarjan. Hän oli itse sovittanut kilpailukappaleensa “You’re the sunshine of my life”. Tämän jälkeen hän voitti MTV:n Kyky-84 -nimisen laulukilpailun, jossa hän tulkitsi Carola Häggkvistin balladin ”Liv”. Hänen muita laulujaan ovat muun muassa Lauantaina bailataan vaan, Syy on rakkauden ja Sydämessä soi. Vuonna 1991 Niskanen teki toisen albuminsa Ikkuna, joka sisälsi edeltäjäänsä nähden aikuismaisempaa ja vakavampaa iskelmämusiikkia. Tammikuussa 2012 Anja Niskaselta ilmestyi promosingle Sydämessä soi, joka on uusintaversio Kevään Sävel -kilpailussa vuonna 1985 kuullusta kappaleesta. Keväällä 2012 Anjalta ilmestyi promosingle Euroviisu-karsinnoissa mukana olleesta kappaleesta Love me do. Kappaleen on säveltänyt Anja Niskanen. Sen sanoituksesta ja sovituksesta vastaavat Anja Niskanen ja Thommy Fagerlund. Kesällä 2012 Anja Niskanen solmi levytyssopimuksen Rocket Recordsin kanssa. Vuoden 2012 syksyllä häneltä ilmestyi ruotsinkielinen albumi Personligt ja vuonna 2013 suomenkielinen albumi Valoisat tunteet. == Yksityiselämä == Niskanen on kouluttautunut liikunnan, nuoriso- ja vapaa-ajan ohjaajaksi. Nykyään hän työskentelee kehitysvammaisten ohjaajana. Hän on toista kertaa naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. == Diskografia == Albumit: * Anja Niskanen (CBS 1984) * Ikkuna (Base Beat 1991) * Personligt (Rocket Records 2012) * Valoisat tunteet (Rocket Records 2013) Singlet: *Ollaan hiljaa vain / Syy on rakkauden (CBS 1984) *Sydämessä soi / Tunteet sydämen jaa (CBS 1985) *Ikkuna / Saan nuori olla taas (Oodi 1991) *Sydämeesi pesän rakennan / Sydämeesi pesän rakennan klubimix (Columbia 1993) *Ollaan hiljaa vain 94 (Columbia / Sony Music Entertainment 1994) *Yksinäisyys (City Iskelmä 2008) *Sydämessä soi (MuchMore Entertainment 2012) *Salamana rakkaus (2018) *Kotiin tullut oon (2024) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Anja Niskasen www-sivut * Rocket Recordsin artistisivu * Anja Niskasen YouTube-kanava * Anja niskanen Spotify https://open.spotify.com/album/2mFzp3WrSTd3OMRQOMiB0r Luokka:Suomalaiset iskelmälaulajat Luokka:Suomalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Morin huur

Morin huur eli morin khuur (mongoliksi морин хуур) on mongolialainen jousisoitin. Siinä on kaksi hevosen häntäjouhista tehtyä kieltä. Soittimen nimi on suoraan suomennettuna "hevosenpääviulu", ja se tulee soittimen kaulan jatkeesta, joka muotoillaan hevosen pään muotoiseksi. Morin huuria käytetään pääasiassa mongolialaisessa kansanmusiikissa ja jotkut pitävät sitä Mongolian kansallissoittimena. ==Eläinten hoidossa== Mongoliassa Gobin alueella morin huurilla on viljelijöiden elämässä toinen perinteinen tärkeä käyttötarkoitus: kun emäkameli synnyttää vasikan, se voi hylätä poikasen erilaisten stressitilanteiden takia. Mongolian kamelinomistajat käyttävät morin huurilla säestettyä laulua emäkamelin stressin lievittämiseksi ja saavat emän helpommin hyväksymään jälkeläisensä. Kamelin väitetään "itkevän" kuullessaan musiikkia riitissä. Soittimen käyttö eläinten hoidossa on ikuistettu dokumenttielokuvassa Ingen Egshig, jonka ohjasi Badraa J. vuonna 1986. Dokumentti voitti vuonna 1988 Moskovan kansainvälisten elokuvajuhlien pääpalkinnon. Dokumenttielokuvasta on myös tehty uusi versio vuonna 2003, jolloin Byambasuren Davaa ohjasi dokumenttielokuvan nimeltään Tarina itkevästä kamelista. Davaan dokumentti oli ehdolla vuoden 2005 parhaan dokumentin Oscar- palkinnon saajaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Viulu Luokka:Mongolian musiikki
Pertti Hakamäki

Pertti Johannes Hakamäki (s. 26. kesäkuuta 1952 Parkano) on suomalainen arkkitehti. Pertti Hakamäki oli Kauppakeskus Jumbon laajennusosan suunnittelun pääarkkitehti. Hakamäki myi kauppakeskusten ja liikerakennusten suunnitteluun erikoistuneen toimistonsa Innovarch Oy:n 2008 Vahanen-yhtiöille ja jatkoi työtään sen toimitusjohtajana. Näin muodostui noin 70 työntekijän Suomen suurin arkkitehtipalveluja tarjoava yritysryhmä, joka tähtää Venäjän markkinoille. == Tunnettuja Pertti Hakamäen suunnittelemia rakennuksia == * Kauppakeskus Jumbon laajennusosa * Pohjois-Savon kauppakatu * Iso Myy ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Richard Scarry

Richard McClure Scarry (5. kesäkuuta 1919 Boston, Yhdysvallat – 30. huhtikuuta 1994 Gstaad, Sveitsi) oli yhdysvaltalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hänen lastenkirjoistaan tunnetuimmat kuuluvat sarjaan Richard Scarryn touhukas maailma. Niissä kuvataan humoristiseen tyyliin ihmismäisten eläinhahmojen elämää Touhulan kaupungissa (Toisinaan suomennettu Puuhalaksi, kaupungin nimi alkuperäisteoksissa Busytown). Näiden kirjojen kaksi keskeisintä hahmoa ovat Kissalan Hessu ja Mato Matala (Huckle Cat ja Lowly Worm). Muita hahmoja ovat muun muassa Putte Sutinen, Banaani-Toope, Hilda Hippo (Hilda Hippo), Herra Possula/Armas Karjula (Mr. Frumble), Palomies Savunen (Smokey the Fireman) ja Konstaapeli Hallikainen/Konstaapeli Murina (Sergeant Murphy). Richard Scarryn kirjoja ovat suomentaneet muun muassa Marjatta Kurenniemi ja Kaarina Helakisa. Scarry teki yli 300 lastenkirjaa, joista osan kuvittajana toisten kirjoittamissa kirjoissa. Kun eri maissa tehdyt käännökset lasketaan yhteen, Scarryn kirjoja on myyty yli kolmesataa miljoonaa kappaletta. 1990-luvun puolivälissä hänen kirjojensa pohjalta tehtiin televisioon lastenohjelmasarja, Richard Scarryn touhukas maailma, jota on esitetty Suomessakin TV2:lla ja C More Juniorilla. == Lastenkirjoja == *Iloinen sanakirja; uudistettu laitos: Uusi iloinen sanakirja (Best Word Book Ever) (1963) *Hauska, hauska maailma (Busy, Busy World) (1965) *Storybook Dictionary (1967) *Mitä ihmiset tekevät (What Do People Do All Day?) (1968, suom. Marjatta Kurenniemi 1969) *Meidän koulu (Great Big Schoolhouse) (1969) *Iloinen ilmakirja (Great Big Air Book) (1971, suom. 1973) *ABC kirja (ABC Word Book) (1971, suom. Mervi Miettinen 1998) *Hassu kaupunki (Funniest Storybook Ever) (1972, suom. Pirjo-Iirsi Manninen 1974) *Iloinen autokirja (Cars and Trucks and Things That Go) (1974, suom. Raija Mattila) *Iloinen askartelukirja (Best Rainy Day Book Ever) (1974) *Ahkeruus on ilomme (Busiest People Ever) (1976, suom. 1976) *Päivä Pikku Pupun seurassa (Early words) (1978) *Iloinen esikoulu (Best First Book Ever!) (1979, suom. 1981) *Nasu maalari opettaa sinulle värit (1976, suom. 1978) *Kaikkein paras joulukirja (Best Christmas Book Ever!) (1981, suom. 1982) *Onnellinen erehdys ja muita kertomuksia (The Best Mistake Ever! And Other Stories) (1984, suom. Laila Niukkanen) *Touhulan lasten riemukas vuosi (Best Busy Year Ever) (1991, suom. Esa Mela) *Puuhakas päivä (Busy, Busy Town) *Hupsista herra Köpelö *Opettavaisia eläinsatuja La Fontainen mukaan *Hauskat vuodenajat *Kurkuman kuvausmatkat: Kurkuma Perussa, lentävät nuudelit (suom. 1998) *Saturalli (Best Storybook Ever) *Lystikkäitä ääniä (suom. 1990) *Lumimyrsky (Sarjassa Richard Scarryn touhukas maailma) (suom. 1996, Marja Alopaeus) *Risat nielurisat (Sarjassa Richard Scarryn touhukas maailma) (suom. 1996, Marja Alopaeus) *Telttaretkellä (Sarjassa Richard Scarryn touhukas maailma) (suom. 1996, Marja Alopaeus) *Ensimmäinen englannin sanakirjani *Touhulan tohinoita (suom. Marja Alopaeus 2003) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet Luokka:Yhdysvaltalaiset kuvittajat
Ogopogo

Ogopogo on järvihirviö, jonka väitetään asuvan Okanaganjärvessä, Kanadan Brittiläisessä Kolumbiassa. Alueen intiaanit ovat tunteneet hirviön valkoihoisia kauemmin. He kutsuvat sitä nimellä N´ha-a-itk. He pelkäsivät järven ylitystä ja saattoivat kuljettaa mukanaan eläimiä olennolle uhrattaviksi, mikäli tämä näyttäytyisi. Intiaanit myös kieltäytyivät kalastamasta tietyissä järven osissa. Ensimmäiset kirjatut näköhavainnot hirviöstä ovat vuodelta 1860, jolloin ensimmäiset eurooppalaiset uudisasukkaat asettuivat alueelle. Ensimmäinen havainto, jossa suuri joukko ihmisiä väitti nähneensä hirviön, tapahtui vuonna 1926. Järvihirviö sai nimen "Ogopogo" 1920-luvun luvun foxtrot-kappaleesta The Ogo-Pogo – The Funny Fox-Trot, joka kertoo intialaisesta, banjoa soittavasta merihirviöstä. Olennon kerrotaan olevan pitkä, hoikka ja käärmemäinen ja sen viiksekäs pää muistuttaa lampaan tai hevosen päätä. Silminnäkijöiden kertoman mukaan se on 7–9 metriä pitkä, mutta sen vartalon läpimitta on alle metri. Eräiden kertomusten mukaan olion pyrstö olisi kaksihaarainen ja iho karvaton ja sileä. Ogopogon sanotaan uivan liikuttamalla ruumistaan pystysuunnassa. On esitetty arveluja siitä, että Ogopogo olisi jonkinlainen hengissä säilynyt zeuglodontti eli Basilosaurus. == Katso myös == * Manipogo == Lähteet == == Aiheesta muualla == * British Columbia Scientific Cryptozoology Club – Ogopogo * Unknownexplorers.com - Ogopogo Luokka:Kryptozoologia Luokka:Brittiläinen Kolumbia
Turtola (kylä)

Turtola on kylä Tornionjoen varrella Pellon kunnassa. Kylä on kunnan entinen kirkonkylä ja kuntakeskus. Suuri vaikuttaja kirkonkylän muuttamiseen Pellon kylään oli Lapin sota. Sekä Turtolan että Pellon kylät oli tuhottu ja uudelleenrakentamisen yhteydessä päätettiin rakentaa uusi kuntakeskus Pelloon; se kun oli jo ennen sotia kasvanut Turtolaa suuremmaksi kyläksi. Nykyäänkin Turtola on kunnan suurin kylä keskustaajaman jälkeen. Ruotsin puolella Tornionjokea, Övertorneån kunnassa on Svansteinin kylä, joka oli Haminan rauhaan 1809 asti samaa kylää Turtolan kanssa ja jota joskus edelleen kutsutaan myös Turtolaksi. Turtolassa sijaitsi silloisen Turtolan, nykyisen Pellon seurakunnan ainoa kirkko, punainen ristinmallinen puukirkko. 16.10.1944 saksalaiset polttivat myös kirkon. Uudelleenrakentamisen yhteydessä seurakunta päätti rakentaa uuden kirkkonsa Pelloon, mutta tilanne kärjistyi lopulta jo lähelle seurakunnan jakautumista, joten päätettiin rakentaa kaksi pienempää kirkkoa; toinen Pelloon ja toinen hieman pienempi Turtolaan entisen kirkon paikalle. Turtolassa sijaitsee myös kolme Pellon neljästä hautausmaasta: toinen käytössä olevista; vanhempi, käytöstä poistettu sekä sankarihaudat (kirkon edessä). Turtolassa sijaitsi viimeinen kunnan eteläosan alakoulu Juoksengin koulun lakattua, mutta Turtolan koulussakin loppui opetus keväällä 2016. Turtolassa vietettiin kesällä 2016 viikonlopun kestänyttä koulun lopettamisjuhlaa, joka oli nimetty Turtolan koulun suureksi luokkakokoukseksi. Turtolan kunnassa on syntynyt kaksi Suomen pääministeriä: Kaarlo Castrén (pääministerinä 1919) ja Paavo Lipponen (pääministerinä 1995–2003). ==Katso myös== * Paamajärvi ==Kirjallisuutta== *Aska, Eero: Turtola : Tornionlaakson helmi. Pello : Pohjan Väylä, 2004. ISBN 952-5271-25-0. *Eero, Heikki: Vaarat oon rakhaat : Turtolan vaarin pakinoita. Pello : Väylä-Mediat, 1996. ISBN 952-8144-0-4. Luokka:Pellon kylät Luokka:Suomen entiset kuntakeskukset Luokka:Lapin maakunnan entiset taajamat
Minerva-riutta

Minerva-riutta (), tongaksi Ongo Teleki) on pienten luotojen ja karien muodostama ryhmä Tyynen valtameren eteläosassa (koordinaatit 23°23′S 178°58′W) noin 400 kilometriä Tongasta lounaaseen. Riutta on nimetty alueella vuonna 1829 haaksirikkoutuneen Minerva-aluksen mukaan. Nousuveden aikaan riutta oli vedenpinnan alapuolella, mutta tuli näkyviin laskuveden vallitessa. Mikään valtio ei vaatinut riuttaa omakseen, koska kansainvälisten merenkulun lakien mukaan aluetta, joka ei ole jatkuvasti vähintään yli jalan merenpinnan yläpuolella nousuvedenkin aikana, ei voida vaatia millekään valtiolle. 1970-luvun alkupuolella lasvegasilainen liikemies Michael Oliver keksi haluavansa itselleen oman valtion. Koska olisi ollut vaikeaa (todennäköisesti mahdotonta) löytää aluetta, joka ei olisi jo kuulunut jollekin valtiolle, hän päätti rakentaa Minerva-riutan niin, että se nousisi vedenpinnan yläpuolelle. Vuonna 1971 hän alkoi kuljettaa Australiasta hiekkaa aikeenaan saada riutta nousemaan yli yhden jalan verran vedenpinnan yläpuolelle. 19\. tammikuuta 1972 ”Minervan tasavalta” perustettiin, sen lippu pystytettiin riutalle ja Morris ”Bud” C. Davis valittiin tasavallan presidentiksi Oliverin tukemana. Itsenäisyysjulistus ilmoitettiin kirjeellä useille naapurivaltioille. Australia, Cookinsaaret, Fidži, Länsi-Samoa, Nauru, Tonga ja Uusi-Seelanti pitivät kokouksen helmikuussa ja 24. helmikuuta 1972 Tonga vaati aluetta kuuluvaksi itselleen. Kuningas Taufa’ahau Tupou IV julisti 15. kesäkuuta 1972 Minerva-riutan kuuluvan Tongalle ja lähetti alueelle pienen ryhmän poistamaan Minervan lipun riutalta. South Pacific Forum tunnusti syyskuussa 1972 Tongan vaatimukset alueeseen. Helmikuussa 1973 Oliver erotti presidenttinsä ja hänen projektinsa päättyi. Vuonna 1982 Morris C. Davisin johtama amerikkalaisryhmä yritti vallata riutan, mutta tongalaisjoukot pakottivat heidät poistumaan kolmen viikon riutallaolon jälkeen. Lokakuussa 2003 Internetiin avattiin sivut, joilla ”Minervan ruhtinaskunnan” Charlestonissa, Yhdysvalloissa toimiva pakolaishallitus vaatii aluetta itselleen. Ruhtinaskunnan johtajaa kutsutaan nimellä ”Prinssi Calvin”. ”Minervan ruhtinaskunnan” taustalla olevien ihmisten henkilöllisyyttä ei tunneta. Fidži ei ole tunnustanut Tongan vaatimuksia Minerva-riutasta vaan pitää aluetta itselleen kuuluvana. == Lähteet == * Edmun B. Richmond: (More) Geopolitics and Amateur Radio - A Look at Some More Deleted Entities and Why They Became Deleted (CQ Magazine marraskuu 2005, s. 48) *Erwin S Strauss: How to start your own country (Breakout Productions, Port Townsend, 1999) *Olaf Ruhen: Minerva Reef (Halstead Press, Sydney, 1963) *Public International Law, VII.A.4: Menefee, Republics of the Reefs *South Seas: The Minerva Ploy, Newsweek, 23. lokakuuta 1972 *South Sea Reef Proclaimed a Republic by 3 Americans, New York Times, 30. tammikuuta 1972 *WUSB FM Stony Brook, "Long Island Liberty", Prinssi Calvinin haastattelu radio-ohjelmassa, joulukuu 2004 *Micronations: Principality of Minerva, FHM Estonia, tammikuun 2005 painos ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Minervan raha Luokka:Mikrovaltiot Luokka:Tongan maantiede Luokka:Tyynenmeren historia
Juuli

Juuli on suomalainen naisen etunimi, Julia-nimen muunnos. Muutamia tämän nimisiä henkilöitä on ollut jo 1900-luvun alku­puolella, mutta tässä muodossa nimi on yleistynyt vasta 1980-luvulta lähtien. Vuosina 1980–2019 syntyneitä Juuli-nimisiä henkilöitä on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1298. Vuodesta 2015 lähtien Juulin nimipäivä on ollut 12. huhtikuuta, joka ennestäänkin on ollut Julian nimipäivä. == Tunnettuja Juuli-nimisiä == * Juuli Niemi (s. 1981), proosarunoilija, kirjailija ja käsikirjoittaja == Lähteet == Luokka:Etunimet
Opetaia Foa'i

Opetaia Foa'i on oseanialainen muusikko. Hän syntyi Samoalla. Hänen isänsä oli kotoisin Tokelaulta ja äiti Tuvalulta. Foa'i muutti yhdeksänvuotiaana Uuteen- Seelantiin. Hän on maininnut, että näihin aikoihin hänen suosikkiartistejaan olivat muun muassa Jimi Hendrix ja Joan Armatrading. Vuonna 1995 Foa'i perusti Aucklandissa Te Vaka -yhtyeen, joka on tähän mennessä julkaissut neljä albumia ja yhden DVD:n. Foa'i on tuottanut kaikki albumit. Te Vakassa Foa'i laulaa sekä soittaa kitaraa ja lyömäsoittimia. Foa'i tekee myös kaikki yhtyeen kappaleet. Foa'i puhuu englantia, samoaa, tuvalua ja tokelauta, mutta hän tekee sanoituksensa tokelauksi. Luokka:Uusiseelantilaiset laulajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Auri

Auri on suomalainen naisen, joskus miehenkin etunimi. Nimi on muunnos Aurorasta ja Aurasta. Aurora tarkoittaa aamuruskoa. Aurin, Auroran ja Auran nimipäivää vietetään 10. maaliskuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Auri on Suomessa annettu hieman alle 340 naiselle ja noin 20 miehelle. == Tunnettuja Auri-nimisiä == * Auri Ahola (s. 1984), suomalainen balettitanssija ja saamelaiskulttuurin läänintaiteilija * Auri Kananen, Aurikatariina, YouTube-videoiden tekijä ja tiktokkaaja == Nimen muita merkityksiä == * Auri, suomalainen yhtye == Lähteet == Luokka:Etunimet
Jukka M. Heikkilä

Jukka M. Heikkilä (s. 1966 Tampere) on suomalainen kirjailija.Vantaan Sanomat "Antiikin historiasta ammentava vantaalaiskirjailija vaihtaa viihteelle" Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri.Tutkintotodistus Helsingin Kauppakorkeakoulu 16.2.1990 Heikkilä voitti vuonna 2001 Nuori Aleksis -palkinnon teoksellaan Antigonos, jumalten poika.Tiedote, Äidinkielen Opettajain Liitto, lokakuu 2001 == Tuotanto == * Merikonsuli, WSOY 1995 * Tyranni, WSOY 1997 * Antigonos, jumalten poika, Karisto 2000 * Arkhimedes syrakusalainen, Karisto 2003 * Augustuksen kisat, Karisto 2006 * Germania, Karisto 2008 * Karthago, Karisto 2011 * Germaani ja leijona, Karisto 2017 * Juppiterin saari, Karisto 2019 * Sisilian prinsessa, Karisto 2021 * 1987, 2021 * The Marine Consul, 2021 (Merikonsulin re-write englanniksi) * Puumiekka, Nysalor 2022 * Ensimmäinen naula, 2024 * Quinquereme, 2024 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset historiallisten romaanien kirjoittajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt