EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jyvan Kyrla

Jyvan Kyrla (myös Kyrlja, , viralliselta nimeltään Kirill Ivanovitš Ivanov, ; 17. maaliskuuta 1909 nykyisen Mari Elin Sernurin piirin Kupsolan kylä – heinäkuu 1943 Ural) oli neuvostoliittolainen näyttelijä ja runoilija. Kansallisuudeltaan hän oli mari. Jyvan Kyrla syntyi köyhään talonpoikaisperheeseen. Kulakit tappoivat hänen köyhälistökomitean toimintaan osallistuneen isänsä. Äiti jäi yksin kolmen lapsen kanssa. Kyrla (Kirill) kävi paimenessa, työskenteli renkinä ja kiersi kerjuulla. Kyrla suoritti Marisolan alkeiskoulun ja muutti Sernuriin jatkamaan kouluopintojaan. Syksyllä 1926 Marin autonomisen alueen Sernurin komsomolkomitea lähetti hänet opiskelemaan Kazanin yliopiston työläistiedekunnan marilaiseen osastoon. Kyrla kiinnostui varhain runoudesta, musiikista, teatterista ja elokuvista ja osallistui innokkaasti opiskelijoiden harrastustoimintaan. Opettajat panivat merkille hänen lahjakkuutensa ja lähettivät hänet syksyllä 1929 opiskelemaan Valtion elokuvateknikumin näyttelijäosastolle. Yhdessä kansallisten näyttelijätyöpajojen opiskelijoiden kanssa Kyrla sai kutsun Neuvostoliiton ensimmäisen äänielokuvan Passi elämään (Putjovka v žizn, 1931) kuvauksiin. Ohjaaja Nikolai Ekk valitsi hänet esittämään yhtä elokuvan pääosista, katulasten johtajaa Mustafaa. Opintojen ohessa kahden vuoden ajan kuvattu elokuva teki Kyrlasta koko maan elokuvayleisön tunteman näyttelijän. Hänen elämäkertaansa perustuu marinuorison elämästä kertova elokuva Pesnja o stšastje (”Laulu onnesta”, 1934). Elokuvateknikumista valmistuttuaan näyttelijä työskenteli Vostokfilm-studiolla. Vuosina 1934–1936 hän osallistui Jevgeni Ivanov-Barkovin ohjaaman Namestnik Buddy (”Buddhan sijainen”) -elokuvan kuvauksiin Mongoliassa. Vuoden 1937 alussa Kyrla muutti Joškar- Olaan, jossa hänestä tuli Marin draamateatterin näyttelijä. Jyvan Kyrla tunnetaan myös runoilijana. Hänen runojaan painettiin Moskovassa 1930-luvun vaihteessa ilmestyneessä Mari jal (”Marikylä”) -lehdessä. Runoilijan elinaikana ilmestyi kolme marinkielistä runokokoelmaa: Me udarne ulyna (”Olemme iskureita”, 1931; yhdessä Olyk Ipain kanssa), Revoljutsijyn jükšö dene muraltem myi jyvyrten (”Laulan ilosta vallankumouksen äänellä”, 1932) ja Šotšmo ketše (”Syntymäpäivä”, 1935). Tammikuussa 1937 Kyrla hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton ehdokasjäseneksi. Kyrla pidätettiin huhtikuussa 1937 syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Hänet tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankeuteen ja lähetettiin Vienanmeren–Itämeren kanavan vankileirille. Virallisen tiedon mukaan hän kuoli vankileirillä Uralilla heinäkuussa 1943. Ivan Kyrlan maine palautettiin Stalinin kuoleman jälkeen. Vuosina 1957 ja 1969 julkaistiin hänen marinkieliset runokokoelmansa ja vuonna 1968 venäjänkielinen valikoima. Marraskuussa 2009 Joškar-Olan asema- aukiolle pystytettiin runoilijan ja näyttelijän muistomerkki. == Lähteet == Luokka:Marinkieliset kirjailijat Luokka:Neuvostoliittolaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
J-luokka (hävittäjä)

J-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahdeksan vuoden 1937 laivasto-ohjelmassa hankitun aluksen muodostama hävittäjäluokka. == Taustaa == Euroopan poliittinen tilanne oli kärjistynyt maaliskuusta 1936 alkaen Saksan laajenemisen vuoksi. Jo vuotta aiemmin olivat Ranska ja Englanti joutumassa sotaan Etiopiaan hyökänneen Italian kanssa. Amiraliteetti totesi Italian laivaston Navigatori-luokan, keisarillisen Japanin laivaston Fubuki-luokan sekä valmisteilla olevien Saksan laivaston hävittäjien olevan suurempia ja paremmin aseistettuja kuin kuninkaallisen laivaston A- ja I-luokkien alukset. Johtopäätös tuotti Tribal-luokan kehityksen ja tuotannon, mutta alukset olivat liian kalliita, jotta niitä voitaisiin tuottaa suuria määriä. A-luokkaan pohjautuneet alukset olivat vastaavasti jo kymmenen vuotta vanhoja ja siten eivät soveltuneet uuden kehitystyön pohjaksi. == Kehitystyö == Alusten pääaseeksi päätettiin asentaa edelleen 4,7 tuuman tykit, mutta niihin tuli saada uusi raskaampi kranaatti. Tykkien korotuskulma mahdollisuuksista käytiin keskustelua, mutta johtopäätöksenä päätettiin valmistaa kaksi prototyyppiasetta: #40 asteen korotuskulmalla, jossa käsinsuuntaus #70 asteen korotuskulmalla, jossa sähköinen suuntaus ja käsinlataus J-luokan hävittäjätWhitley, M. J. s. 117 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Valmis Kohtalo HMS Jervis Hawthorn Leslie and Company, Hebburn 26. elokuuta 1937 9. syyskuuta 1938 12. toukokuuta 1939 myyty romutettavaksi 1949 HMS Jackal John Brown and Company, Clydebank 24. syyskuuta 1937 25. lokakuuta 1938 31. maaliskuuta 1939 tuhoutunut 11. toukokuuta 1942 HMS Jaguar William Denny and Brothers, Dumbarton 25. marraskuuta 1937 22. marraskuuta 1938 12. syyskuuta 1939 upotettu 26. maaliskuuta 1942 HMS Juno (ex-HMS Jamaica) Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Govan 15. lokakuuta 1937 8. joulukuuta 1938 25. elokuuta 1939 upotettu 21. toukokuuta 1941 HMS Janus Swan Hunter and Wigham Richardson, Wallsend 29. syyskuuta 1937 10. marraskuuta 1938 5. elokuuta 1939 upotettu 23. tammikuuta 1944 HMS Javelin (ex-HMS Kashmir John Brown 11. lokakuuta 1937 21. joulukuuta 1938 10. kesäkuuta 1939 myyty romutettavaksi 1949 HMS Jersey J. Samuel White and Company, Cowes 20. syyskuuta 1937 26. syyskuuta 1938 28. huhtikuuta 1939 tuhoutunut 2. toukokuuta 1941 HMS Jupiter Yarrow and Company, Scotstoun 28. syyskuuta 1937 27. lokakuuta 1938 25. kesäkuuta 1939 uponnut 28. helmikuuta 1942 HMS Jubilant - - - - tilattu 25. maaliskuuta 1937, tilaus peruutettu joulukuussa 1937 ==Lähteet== * * * === Viitteet === *
Vuk (artisti)

Vuk (oik. Emily Cheeger) on suomalais-yhdysvaltalainen kokeellista musiikkia esittävä artisti. Hän on julkaissut kaksi albumia, joista viimeisin The Plains ilmestyi 22. huhtikuuta 2009. Lavalla hänen taustabändissään soittavat Loupine, Janne Lastumäki ja Juho Alajuuma. Vuk on laulanut myös Riitaoja- yhtyeessä. == Diskografia == * * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Uusikylä (Pietari)

Uusikylä (myös Malnova, Vattula; ) on entinen inkerinsuomalaisten asuttama kylä nykyisen Pietarin kaupungin alueella. Kylä sijaitsi Ohtajokeen laskeneen Malinovka-joen suussa nykyisten Peredovikov-kadun ja Udarnikov-prospektin kulmassa. Se mainitaan suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan kirkonkirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1749. Kylä hävisi 1970-luvulla Orskoin ja Ruutmyllyn asuinalueen rakentamisen yhteydessä. Samaan aikaan peitettiin Malinovka-joki. Nykyään Malinovkaksi kutsutaan Udarnikov, Industrialnyi ja Entuziastov -prospektien sekä Ohtajoen rajoittamaa aluetta.Postanovlenije Pravitelstva Sankt-Peterburga ot 6 fevralja 2006 goda N 117: O Rejestre nazvani objektov gorodskoi sredy. Pietarin alueella on myös toinen Uusikylä (ven. Novaja). Se sijaitsee Ohtajoen oikealla rannalla Piskarjovski-prospektin päässä. ==Lähteet== Luokka:Pietarin Pyhän Marian seurakunnan kylät Luokka:Pietarin historialliset kaupunginosat
Töyhtömuurat

Töyhtömuurat (Rhegmatorhina) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Töyhtömuurien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan viisi lajia. == Töyhtömuuriin kuuluvia lajeja == * Harlekiinimuura (Rhegmatorhina berlepschi) * Karvapäämuura (Rhegmatorhina melanosticta) * Kastanjatöyhtömuura (Rhegmatorhina cristata) * Mustatöyhtömuura (Rhegmatorhina gymnops) * Valkorintamuura (Rhegmatorhina hoffmannsi) == Aiheesta muualla == *BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) *ITIS: Rhegmatorhina Luokka:Puumuurat
Dysfunction

Dysfunction on Staindin toinen studioalbumi. Se ilmestyi 13. huhtikuuta 1999 Flipin/Elektran kautta. Sitä ennen oli julkaistu omakustannelevy Tormented (1996). Dysfunction-levyltä ilmestyivät singleinä "Just Go", "Mudshovel" ja "Home". Levyn tuottajana oli Terry Date. Albumi kestää 56 minuuttia ja 14 sekuntia. == Kappalelista == # "Suffocate" – 3:16 # "Just Go" – 4:50 # "Me" – 4:36 # "Raw" – 4:09 # "Mudshovel" – 4:41 # "Home" – 4:04 # "A Flat" – 4:59 # "Crawl" – 4:29 # "Spleen" – 21:01 #* Piilotettu kappale "Excess Baggage" alkaa, kun kappaletta on kulunut 16 minuuttia ja 20 sekuntia. ;Advance Version # * "Bring The Noise" - 3:51 #"Crawl" - 4:29 #"Spleen" - 21:01 #* Piilotettu kappale "Excess Baggage" alkaa, kun kappaletta on kulunut 16 minuuttia ja 20 sekuntia. Luokka:Vuoden 1999 albumit Luokka:Staindin albumit
Ruutmylly

Ruutmylly () on historiallinen kaupunginosa ja nykyinen Krasnogvardeiskin piiriin kuuluva kunnallishallintoalue Pietarissa Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin itäosassa Ohtajoen vasemmalla rannalla. Vuonna 1715 Ohtajoen kosken rannalle rakennettiin Pietari I:n määräyksestä ruutitehdas, jonka ympärille syntyi asutusta. 1700-1800-luvuilla Ruutmylly oli Pietarin teollinen esikaupunki. Vuonna 1917 se liitettiin kaupungin alueeseen. Nähtävyyksiä ovat klassistiset Žernovkan kartano (1700-luvun loppu) ja profeetta Eliaan kirkko (1781–1785) sekä ruutitehtaan rakennukset. Rževkan-Porohovyjen (Orskoin- Ruutmyllyn) alueelle on 1970-luvulta lähtien rakennettu laaja lähiökeskittymä. Nykyisen Krasnogvardeiskin piirin Porohovyjen kunnallishallintoalueella (entiseltä nimeltä Pietarin 35. kunnallishallintoalue) on noin 120 000 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ruutmylly Pietari- tietosanakirjassa Luokka:Pietarin historialliset kaupunginosat Luokka:Krasnogvardeiskin piiri (Pietari)
Polsteri

Polsteri () on historiallinen kaupunginosa ja kunnallishallintoalue Pietarin Krasnogvardeiskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin itäosassa Nevan vasemmalla rannalla. Nimitys juontuu latinan sanasta paluster ’soinen’. 1700-luvun alussa seudun eteläosassa oli Kazatšja-niminen esikaupunki. 1700-luvun loppupuolella suuri osa alueesta kuului ruhtinas Aleksandr Bezborodkolle, jonka maaorjat muodostivat Polsterin kylän. 1800-luvun alussa seudulle syntyi huvila-asutusta. Vuosina 1721–1865 paikallisten kivennäisvesilähteiden yhteydessä toimi yksi Venäjän ensimmäisistä kylpylöistä. Nykyään Poljustrovskaja-kivennäisvettä pullotetaan myyntiin. 1800-luvun jälkipuoliskolla Nevan rannalle syntyi suuria teollisuuslaitoksia. Pietarin suomalaisia oli töissä muun muassa Parviaisen rautavalimolla ja konepajalla. 1900-luvun alussa alettiin rakentaa alueen pohjoisosaa. 1910-luvulla perustettiin Pietari Suurelle nimetty sairaala. Lokakuun vallankumouksen jälkeen pohjoisosa liitettiin Pietarin kaupunkiin. 1920–1930-luvuilla rakennettiin Kondratjevski-prospektin asuinalue (arkkitehti Grigori Simonov ym.), tavaratalo ja Leningradin suurin elokuvateatteri Gigant (Aleksandr Gegello ja David Kritševski). Laajamittainen lähiörakentaminen alkoi 1950-luvun lopussa. Alueella sijaitsee suomalaisten neuvostoaikana suosima Karelija-hotelli. Nähtävyyksiin kuuluu Bezborodkon huvila (Sverdlovskaja-rantakatu 40, nykyään sairaala). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Polsterin kunnallishallintoalueen sivusto * Polsteri Pietari- tietosanakirjassa Luokka:Krasnogvardeiskin piiri (Pietari) Luokka:Pietarin historialliset kaupunginosat
Sayed Moawad

Sayed Moawad (, s. 25. toukokuuta 1979 Al-Fayyum) on egyptiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Egyptin valioliigassa pelaavaa Al-Ahlia. ==Ura== Moawad aloitti ammattilaisuransa Aluminiumissa vuonna 2000, josta hän siirtyi Ismailiin kahden vuoden sopimuksella vuonna 2006. Viimeisellä kaudellaan Moawad kävi pelaamassa lainalla Turkin pääsarjassa Trabzonsporin riveissä kolme kuukautta.Sayed Moawad Abdelwahed TFF Viitattu 4.1.2010 Palattuaan takaisin kotimaahansa hän siirtyi kauden päätyttyä Al-Ahliin kesällä 2008. ==Saavutukset== * Afrikan mestaruus: 2008, 2010 ==Lähteet== Luokka:Egyptiläiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Afrikan mestarit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jarmo Suokas

Jarmo ”Jammu” Suokas (31. heinäkuuta 1927 Antrea – 25. huhtikuuta 2017 Kuusankoski) oli suomalainen pesäpalloilija ja koripalloilija. == Pesäpallo == Suokas voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1949–1952 Lahden Mailaveikkojen joukkueessa ja vuonna 1971 ikämiesten SM-kultaa Kuusankosken Puhdissa. Itä–Länsi-ottelussa Suokas on pelannut kolmesti. Lisäksi hän pelasi vuonna 1952 Helsingin olympiakisoissa Suomen ja Yhdysvaltojen välisessä baseball- näytöksessä, jossa hän löi Suomen ainoan juoksun 1–19-tappioon päättyneessä kamppailussa.http://baseball.fi/fin/dokumentit/historia/sbsl_articles.pdf == Koripallo == Koripalloa Suokas pelasi SM-sarjatasolla Tampereen Pyrinnössä kaudella 1955, jolloin Pyrintö sijoittui viidenneksi.http://www.basket.fi/sarjat/sarjan_etusivu/?season_id=14203&league;_id=4 Suokas kuului Pyrinnön kokoonpanoon 19 ottelussa ja pelasi 1,8 pisteen ja 0,9 virheen keskiarvoilla ottelua kohden.baskethotel.fi == Saavutukset == === Pesäpalloilijana === * 4 SM-kultaa: 1949, 1950, 1951, 1952 * 2 SM-hopeaa: 1948, 1953 * 4 Itä–Länsi-ottelua: 1952–1955 == Lähteet == * * Jarmo Suokas baskethotel.fi === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Paul Vainio

Paul Gunnar Vainio (2. toukokuuta 1927 Helsinki – 27. elokuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen pesäpalloilija. Paul Vainio voitti Ilvesten SM-kultaa 1945 ja pelasi siitä lähtien vuoteen 1959 asti Työväen Mailapoikien mestaruussarjajoukkueessa saavuttaen SM-hopeaa 1956 ja 1957 ja pronssia 1955. Vainio pelasi yhdeksässä PPL–TUL- ja kahdessa Itä–Länsi-ottelussa. Kauden parhaaksi pelaajaksi hänet valittiin 1949. TUL:n pesäpallomestaruuden Vainio voitti 1945, 1946, 1949, 1952 ja 1954. == Saavutukset == === Pelaajana === * 2 SM-hopeaa: 1956, 1957 * 1 SM-pronssi: 1955 * 2 Itä–Länsi-ottelua: 1955, 1957 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Marvin Breckinridge Patterson

Mary Marvin Breckinridge Patterson (1905 New York, New York - 11\. joulukuuta 2002 Washington DC) oli yhdysvaltalainen toimittaja, valokuvajournalisti ja elokuvaaja. Häntä kutsuttiin yleisesti toisella etunimellään Marvin. Breckinridgen isä oli John C. Breckinridge, jonka isä oli varapresidenttinä toiminut John C. Breckinridge. Breckinridgen äiti oli Isabella Goodrich Breckinridge, jonka isä oli tehtailija B. F. Goodrich. Breckinridgen ensimmäinen elokuva oli vuonna 1930 valmistunut The Forgotten Frontier, joka kertoi Kentuckyn vuoristoalueella toimivan Frontier Nursing Service -sairaanhoitopalvelun toiminnasta. Breckinrige matkusteli paljon, ja hänen matkoillaan ottamiaan valokuvia julkaisivat muun muassa National Geographic, Look, Life ja Harper’s Bazaar. Toisen maailmansodan syttyessä CBS:n Edward R. Murrow palkkasi Breckinridgen kirjeenvaihtajaksi. Vuonna 1940 hän avioitui diplomaatti Jefferson Pattersonin kanssa, joka myöhemmin toimi muun muassa Yhdysvaltain Uruguayn suurlähettiläänä. Breckinridge erosi CBS:n palveluksesta avioiduttuaan. Hän halusi jatkaa edelleen valokuvajournalismin parissa, mutta Yhdysvaltain ulkoministeriö esti hänen kuviensa julkaisun, koska se olisi saattanut vaikeuttaa hänen tuolloin Berliinissä asemapaikkaansa pitäneen aviomiehensä työtä. Breckinridge yritti epävirallisesti dokumentoida elämää sotavankileireillä, mutta se kaatui saksalaisten viranomaisten vastustukseen. Tämän jälkeen hän toimi muun muassa muiden diplomaattien vaimojen opastajana. Aviomiehensä kuoltua vuonna 1977, Breckinridge istui muun muassa Frontier Nursing Servicen, Textile Museumin, Yhdysvaltain kansallisorkesterin ja Meridian House Internationalin johtokunnissa. Vuonna 1983 hän lahjoitti Marylandin osavaltiolle maatilansa, jonka alueelta on tehty arkeologisia löytöjä. Tila tunnetaan nykyään nimellä Jefferson Patterson Park and Museum. Breckinridge kuoli vuonna 2002. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset radiotoimittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset valokuvaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset sotakirjeenvaihtajat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet Luokka:Ulkomaankirjeenvaihtajat
Vuktylin piiri

Vuktylin piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1975 perustetun piirin pinta-ala on 22 400 neliökilometriä. Asukkaita on 16 200 henkeä (vuonna 2009). Vuktylin piiri sijaitsee Komin tasavallan koillisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Petšoran piiriin, idässä Hanti-Mansian autonomiseen piirikuntaan sekä etelässä Troitsko-Petšorskin ja lännessä Sosnogorskin piireihin. Piirin alueella sijaitsee Jugyd Va -kansallispuisto. Piirin hallinnollinen keskus on Vuktylin kaupunki, josta on 575 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Syktyvkariin. Kaupungin lisäksi piiriin kuuluu neljä maalaiskuntaa: Dutovo, Lemtybož, Podtšerje ja Ust- Soplesk. Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 67,7 % venäläisiä, 11,9 % komeja, 10,3 % ukrainalaisia, 2,0 % tataareja ja 1,8 % valkovenäläisiä. Talous perustuu maakaasuesiintymien ja metsävarojen hyödyntämiseen. Vuktyl on Komin tasavallan kaasuntuotannon keskus. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Vuktylin piirin sivusto *
Ihmeitä

Ihmeitä: Kävelyretkiä kaikkeuteen on Esko Valtaojan kolmas, vuonna 2007 julkaistu kirja. Trilogian kolmannessa osassa Valtaoja vie lukijansa mukaan kävelyretkille kaikkeuden ihmeisiin. == Sisällys == * Prologi: Nousevan kuun valossa *# Stanleyn ranta *# Usko, toivo ja rakkaus *# Kuka tai mikä ajattelee? *# Sana *# Kävely maailman ääreen saakka *# Meri ja tähdet *# Kaikesta, mitä ei ole *# Hirmuinen symmetria *# Nannan silmät * Epilogi: Ilo Luokka:Vuoden 2007 kirjat Luokka:Kirjat tähtitieteestä Luokka:Suomalaiset tietokirjat
Vuosaaren urheilutalo

Vuosaaren urheilutalo () on vuonna 1979 avattu liikuntakeskus Vuosaaren keskustassa Itä-Helsingissä. Se sijaitsee osoiteessa Vuosaarentie 5, Vuotaloa vastapäätä, kauppakeskus Columbuksen ja Vuosaaren metroaseman välittömässä läheisyydessä. Talossa on uimahalli, useita kuntosaleja, palloiluhalli, judotatami ja painimolski. Lisäksi palveluihin kuuluu mm. kahvila, kokoustiloja ja tilaussauna. Vuonna 2009 urheilutalon vuosittainen kävijämäärä oli noin 430 000. Vuosaaren urheilutalon laajennusosa avattiin 16. huhtikuuta 2011. Laajennukseen sisältyy muun muassa uusia altaita, hyppytorni, vesiliukumäki, sauna- ja pukuhuonetilat, muita liikuntatiloja sekä uusi kahvila. Keväällä 2012 aloitettiin vanhan puolen peruskorjaus, joka valmistui kesällä 2013. Talon omistaa Vuosaaren Urheilutalo Oy, joka työllisti vuonna 2019 41 henkeä ja jonka liikevaihto vuonna 2019 oli 2,3 miljoonaa euroa. Helsingin kaupunki omistaa 89 prosenttia yhtiön osakkeista. Vuoden 2009 alusta urheilutalon toiminnassa yhteistyökumppanina on ollut Helsingin kaupungin 51,3-prosenttisesti omistama Urheiluhallit Oy. Käyttäjille tämä on näkynyt siinä, että samat älykortit käyvät Vuosaaressa ja Urheiluhallien muissa toimipisteissä. == Vuosaaren uimahalli == Vuosaaren uimahalli sijaitsee Vuosaaren urheilutalossa. ===Altaat=== * Harjoitusallas: pituus 25 m, erillinen vesihierontapuoli * Hyppyallas / osa harjoitusallasta, hyppytorni 3 m sekä 5 m, ponnahduslaudat 1 m ja 3 m * Iso allas: pituus 25 m, pinta-ala 312,5 m², syvyys 1,25–1,80 m * Opetusallas (vanha puoli): pinta-ala 69 m², syvyys 0,40–0,80 m * Opetusallas (uusi puoli) * Lastenallas: pinta-ala 16 m², syvyys 0,20 m * Virkistysallas: pinta-ala 100 m², syvyys 0,90–1,40 m, lämpötila 30–33 astetta * kaksi kylmäallasta: pinta-ala 5 m², lämpötila 7–10 astetta * Vesiliukumäen alastuloallas, vesiliukumäki 56 m == Lähteet == == Aiheesta muualla == * UH Vuosaari Luokka:Helsingin uimahallit Urheilutalo
Weirdsville – kummajaisten kaupunki

Weirdsville – kummajaisten kaupunki on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut kanadalainen komediarikoselokuva, jonka ohjasi Allan Moyle. Käsikirjoituksesta vastasi Willem Wennekers ja pääosissa näyttelivät Scott Speedman, Wes Bentley ja Taryn Manning. == Juoni == Kaksi narkomaania Royce ja Dexter asuvat oudossa Weedsville kylässä, jossa he ovat velkaantuneet gangsteri Omarille. Roisto päättää, että velat voi maksaa myös myymällä huumeita. Kaksikko kuitenkin käyttää itse huumet, jonka seurauksena Roycen tyttöystävä Matilda kuolee yliannostukseen ja kuolee. Royce ja Dexter päättävät haudata naisen hylättyyn drive-in-teatteriin. Tilanne kuitenkin muuttuu kun Dexter huomaa paikalliset saatananpalvojat suorittamassa rituaalia. Kaksi yrittää paeta saatananpalvojia, mutta jäävät kiinni. Sen sijaan he yrittävät uhrata Matildan, joka herääkin henkiin viiltelyn seurauksena. Kolmikko päättää paeta paikalta ja yrittävät varastaa vanhan miehen kassakaapin, jolla he saisivat maksettua Omarille velkarahansa. == Näyttelijät == == Palkinnot == === Ehdokkuudet === * DGC Craft ** 2007: Elokuvan leikkaaminen ** 2007: Tuotannon suunnittelu * Golden Reel ** 2009: Paras äänieditointi imdb Viitattu 4.1.2010 == Lähteet == Luokka:Vuoden 2007 kanadalaiset elokuvat Luokka:Komediaelokuvat
State Route 13

State Route 13 voi viitata ainakin seuraaviin teihin: == Yhdysvallat == * U.S. Route 13 * New England Route 13 * Alabama State Route 13 * Kalifornia State Route 13 * Florida State Road 13 * Georgia State Route 13 * Illinois Route 13 * Indiana State Road 13 * Kentucky Route 13 * Massachusetts Route 13 * Missouri Route 13 * Nevada State Route 13 * New Hampshire Route 13 * New Jersey Route 13 * New Mexico State Road 13 * New York State Route 13 * Ohio State Route 13 * Tennessee State Route 13 * Utah State Route 13 * Virginia State Route 13 == Muut == * Japan National Route 13 Japanissa * National Road 13 Laosissa
Chapter V (Staindin albumi)

__NOTOC__ Chapter V on Staindin Flipin/Atlanticin kautta 9. elokuuta 2005 julkaisema albumi.Allmusic.com: Chapter V > Overview Se nousi Billboard 200 -listan ykkössijalle.Allmusic.com: Chapter V > Charts & Awards > Billboard Albums Aaron Lewis on nimennyt albumin yhtyeensä parhaaksi levytykseksi.Shaved heads and revelations: Staind share their secrets == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Metacritic: 48/100Metacritic: Reviews for Chapter V by Staind * AllMusic: Allmusic review * Entertainment Weekly: BEntertainment Weekly: Album review == Lähteet == Luokka:Staindin albumit Luokka:Vuoden 2005 albumit
John Treadwell Nichols

John Treadwell Nichols (11. kesäkuuta 1883 Jamaica Plain, Massachusetts – 10. marraskuuta 1958 Long Island, New York) oli yhdysvaltalainen kala- ja lintutieteilijä. Nichols toimi American Museum of Natural Historyssa ensin nisäkäsosaston apulaisena 1907–1908, nykykalojen osaston kuraattorina vuosina 1913–1919, apulaiskuraattorina 1920–1927, ja kuraattorina 1927–1952 eläkkeelle jäämiseensä saakka. Vuonna 1913 hän perusti Copeian, josta tuli Yhdysvaltain kala- ja matelijatutkijoiden (American Society of Ichthyologists and Herpetologists) virallinen julkaisu 1923. Vuonna 1916 hän nimesi bermudanviistäjän, lintulajin, jonka oli luultu hävinneen jo 1600-luvulla, mutta jonka Louis L. Mowbray oli uudelleen löytänyt 1906. Hän oli osallisena tutkijaryhmässä, joka tutki New Jerseyn rannikolla 1.–12. heinäkuuta 1916 tapahtuneita haiden hyökkäilyjä, joissa kuoli neljä ihmistä ja yksi loukkaantui vakavasti. Nichols kirjoitti noin tuhat artikkelia ja kirjoja, sekä kaloista että linnuista. Hänen suurtyönsä oli The Freshwater Fishes of China (1943). Hän teki useita tutkimusmatkoja eri puolille maailmaa. == Lähteet == * Muistokirjoitus, 1959 Luokka:Yhdysvaltalaiset ornitologit Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Terttu Savolainen

Terttu Savolainen (s. 1955) on Pohjois-Suomen aluehallintoviraston ylijohtaja vuodesta 2010. Aikaisemmin Savolainen toimi Liisa Hyssälän valtiosihteerinä. Hänen viimeisiä toimiaan valtiosihteerinä oli johtaa Fimean perustamisvaiheen ohjausryhmää. Savolainen toimii kaudella 2017–2019 Kelan hallituksen puheenjohtajana. Savolainen on valmistunut hallintotieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta pääaineenaan julkisoikeus. Hän on suorittanut myös kunnallistutkinnon. ==Työtehtäviä== * 1978–1983 Sonkajärven, Mikkelin maalaiskunnan, Maskun sekä Valtimon kunnan palveluksessa * 1984–1998 keskustan kunnallisasiain sihteeri * 1998–2003 keskustan eduskuntaryhmän sosiaali- ja kunnallisasiain sihteeri * 2003–2005 peruspalveluministeri Liisa Hyssälän erityisavustaja * 2005–2007 peruspalveluministeri Liisa Hyssälän poliittinen valtiosihteeri * 2007–2009 sosiaali- ja terveysministeri Liisa Hyssälän poliittinen valtiosihteeri ==Luottamustoimia== * Kevan hallituksen varajäsen (varapuheenjohtaja Markku Kauppisen henkilökohtainen) 1997–2000 ja 2001–2004 * Helsingin liikuntalautakunnan jäsen 2005–2008 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Aluehallintovirastojen ylijohtajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Erityisavustajat Luokka:Suomalaiset valtiosihteerit
Kurkku (anatomia)

Kurkku on kaulan etuosa. Se sijaitsee selkärangan etupuolella. Se koostuu nielusta ja kurkunpäästä. Kurkun tärkeä osa on kurkunkansi, joka estää ruoan ja juoman joutumisen hengitykseen erottamalla ruokatorven henkitorvesta. Kurkussa on myös erilaisia verisuonia ja nielulihaksia. Kieliluu ja solisluu ovat ainoat nisäkkäiden kurkun alueella sijaitsevat luut. ==Katso myös== *Trakeostomia *Niska *Kurkkulaulu Luokka:Ruumiinosat
Louis L. Mowbray

Louis Leon Arthur Mowbray (19. elokuuta 1877 – 5. kesäkuuta 1952) oli bermudalainen luonnontutkija. Mowbrayn vanhemmat olivat Mary Ann Brown ja opettaja William Mowbray, jotka olivat muuttaneet Bermudalle Louisianasta vuonna 1870. Mowbrayn koulunkäynti jäi St. Georgen keskikouluun, minkä lisäksi vanhemmat opettivat häntä kotona. Vuonna 1895 hän pääsi valokuvaajan oppipojaksi New Yorkiin, ja palattuaan sieltä hän perusti oman pienen valokuvastudion, missä hän kuvasi enimmäkseen kaloja ja lintuja. Vuonna 1903 hänet kutsuttiin Bermudan biologiselle asemalle, joka oli vasta perustettu. 1905 hän matkusti ensimmäisellä moottoriveneellä Atlantin yli Venäjälle ja viipyi matkallaan seitsemän kuukautta. Hän tutustui Venäjän ja Euroopan akvaarioihin, ja paluumatkalla myös New Yorkin akvaarioon. Vuonna 1906 Mowbray löysi elävän bermudanviistäjän Castle Islandilta ja myöhemmin vielä useita lisää. Lajin oli oletettu hävinneen jo 1600-luvulla. Mowbray ja Hilda Higinbotham avioituivat 1907 ja muuttivat pian Agar's Islandille, jonne he perustivat Bermudan ensimmäisen akvaarion ja meritutkimuskeskuksen. Mowbray johti akvaariota vuoteen 1911, jolloin hän muutti Bostoniin rakentamaan kaupungin uutta akvaariota, jota hän sitten johti kolme vuotta. 1914 hänet nimitettiin New Yorkin akvaarion tarkastajaksi. 1919 Mowbray muutti etelään suunnittelemaan ja rakentamaan Miamin uutta akvaariota, mutta palasi New Yorkin akvaarion virkaansa 1923. Vuonna 1926 hän muutti takaisin Bermudalle. Mowbray rakensi Bermuda Aquariumin, joka avattiin 1. helmikuuta 1928. Hän toimi akvaarion kuraattorina ja akvaario saavutti heti suuren suosion. Vuonna 1933 Mowbray ja hänen taloudellinen tukijansa Vincent Astor kävivät Galápagossaarilla, mistä Mowbray toi akvaarioonsa kilpikonnia ja pingviinejä. Hän oli ensimmäinen, jonka onnistui saada nämä lajit lisääntymään vankeudessa. Vuonna 1943 Mowbray sai sydänkohtauksen, jonka seurauksena hän halvaantui osittain. Hänen poikansa Louis Mowbray astui hänen tilalleen akvaarion johtoon. == Lähteet == *Bermuda Biographies Luokka:Ornitologit Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet
Etelä-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus

Etelä-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus () on 1.1.2010 toimintansa aloittanut valtionhallinnon alueellinen kehittämis- ja palvelukeskus. Se on yksi Suomen 15:stä ja samalla 9:stä kaikkien kolmen vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. Etelä-Pohjanmaan ELY-keskuksen tehtävät muodostuvat entisten Etelä-Pohjanmaan TE-keskuksen, Tiehallinnon Vaasan tiepiirin ja Länsi-Suomen ympäristökeskuksen tehtävistä. Lisäksi ELY-keskuksessa hoidetaan entisen Länsi-Suomen lääninhallituksen liikenne- ja sivistysosaston tehtäviä. Etelä-Pohjanmaan ELY-keskuksen toimialueeseen kuuluu elinkeinot, työvoima, osaaminen ja kulttuuri -vastuualueen tehtävien kohdalla Etelä-Pohjanmaa sekä liikenne-, infrastruktuuri-, ympäristö- ja luonnonvara -asioiden osalta myös Keski- Pohjanmaa ja Pohjanmaa. Päätoimipaikkana on Seinäjoki - muut toimipaikat ovat Vaasassa ja Kokkolassa. Etelä-Pohjanmaan ELY-keskus palvelee kahdella kielellä. == Historia == Etelä-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus perustettiin vuonna 2010. Uuden viraston päätoimipaikaksi tuli Seinäjoki. Aloitusvaiheessa sekä Seinäjoen että Vaasan toimipaikoissa oli saman verran henkilökuntaa, eli noin 170-179 henkilötyövuotta. Kokkolan toimipaikassa oli aloitusvaiheessa 62 henkilötyövuotta. ELY-keskuksen muutossuunnitelman mukaisesti Seinäjoen päätoimipaikassa tarjotaan kaikkien kolmen vastuualueen palveluja. Seinäjoelle sijoittui myös ELY-keskuksen johto. Vaasan toimipaikassa tarjotaan kahden vastuualueen palveluja ja Kokkolassa vain ympäristövastuualueen palveluja. Erityisesti ympäristövastuualueen pääpainon siirtäminen Seinäjoelle herätti levottomuutta henkilöstön keskuudessa. Suunnitteluryhmän ja Ympäristöministeriön yhteisen näkemyksen pohjalta siirrot sovittiin tehtäväksi vapaaehtoisuuden pohjalta ja sijoittamalla vapaana olevia virkoja ja tehtäviä Seinäjoelle. == Organisaatio == Etelä-Pohjanmaan ELY-keskuksen organisaation muodostavat Elinkeinot, työ ja osaaminen -vastuualue, Liikenne- ja infrastruktuuri -vastuualue sekä Ympäristö- ja luonnonvarat -vastuualue. ELY-keskuksen ylijohtajana toimii Timo Saari, joka toimii myös elikeinovastuualueen johtajana. Liikenne- ja infrastruktuuri -vastuualueen johtaja on Anders Östergård. Ympäristö- ja luonnonvarat -vastuualueen johtaja on Karoliina Laakkonen-Pöntys. == Ylijohtajat == * 2010–2015: Antti-Jussi Oikarinen * 2015–2023: Mika Soininen * 2023– Timo Saari == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Etelä-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen kotisivut Luokka:Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskukset Luokka:Etelä-Pohjanmaan hallinto Luokka:Keski- Pohjanmaan hallinto Luokka:Pohjanmaan maakunnan hallinto
Maple Leaf Sports & Entertainment

Maple Leaf Sport & Entertainment Ltd. (MLSE) on kanadalainen yhtiö, joka on neljän seuraavan ammattilaisurheiluseuran omistaja: jääkiekkoseurat Toronto Maple Leafs (NHL) ja Toronto Marlies (AHL), koripalloseura Toronto Raptors (NBA) sekä jalkapalloseura Toronto FC (MLS). Yhtiö omistaa myös monitoimiareena Scotiabank Arenan. Lisäksi MLSE omistaa kaksi televisiokanavaa, Leafs TV:n ja Raptors NBA TV:n. Scotiabank Arena on Maple Leafsin ja Raptorsin kotiareena. Yhtiön kotipaikka on Toronto, josta kaikki sen omistamat urheiluseurat ovat kotoisin. Luokka:Kanadalaiset yritykset Luokka:Toronton urheilu
Kazakstanin energiapolitiikka

Kazakstanin energiapolitiikka kertoo Kazakstanin energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot. ==Hiili== Vuonna 2008 Kazakstan oli IEA:n mukaan 8. suurin kivihiilentuottaja (104 milj. tonnia) ja 7. suurin kivihiilen viejä (27 milj. t). Vuonna 2005 kivihiilen tuotanto oli 79 Mt ja vienti 17 Mt.Key world energy statistics 2009 IEAKey world energy statistics 2006 IEA ==Kaasu, öljy ja yritysmyynnit== Kazakstanin ja Uzbekistanin kautta Kiinaan on rakenteilla kaasuputki Turkmenistanista. Kazakstan sopi huhtikuussa 2009 kazakstanilaisen energiayhtiön myynnistä kiinalaiselle energiayhtiölle. Kazakstanista Kaspianmereltä on suunniteltu öljyputki Kiinan suuntaan.Venäjällä ote Keski-Aasian energiasta uhkaa lipsua, kaasuputken räjähdys aiheutti lihavan kiistan Turkmenistanin ja Venäjän välille, Virve Kähkönen HS 24.4.2009 B1 Kazakstanin öljykenttä voi tuottaa yli miljoona barrelia päivässä. Uuden sopimuksen mukaan 1/2008 Kazakstanin öljy- yhtiö KazMunaiGas osuus kaksinkertaistui 16 %:iin. Suurimmat projektin ulkomaiset öljy-yhtiöt ovat Eni, Shell, Exxon Mobil ja Total. Muita jäseniä ovat ConocoPhillips ja Inpex.Kazakstan neuvotteli öljysopimuksen uusiksi länsiyhtiöiden kanssa, HS 15.1.2008 B7 ==Uraani== Kazakstan tuotti uraania yli 8 500 tonnia vuonna 2008.Iran hamuaa uraania Kazakstanista yle 30.12.2009 Kazakstan kuuluu maailman suurimpiin uraanin tuottajiin mm. Australian, Kanadan, Yhdysvaltojen, Brasilian ja Nigerian kanssa. ==Energiantuotanto ja vienti== Energiantuotanto Sähkön Energian Energian Väestö kulutus CO2 tuotanto vienti (milj.) (TWh) Mt Mtoe Mtoe 2004 15,0 54 162 119 64 2007 15,5 69 190 136 70 ==Ilmastonmuutospolitiikka== Toukokuussa 2008 Kazakstan ei ollut ratifioinut Kioton sopimusta.Global Wind Energy Outlook 2008 GWEC lokakuu 2008, s.51 Germanwatchin ilmastonmuutosindeksissä Kazakstan oli sijalla 52. arvioiduista 56:sta maasta vuonna 2007 (Climate Change Performance Index 2007).the Climate Change Performance Index 2007 CCPI ==Suomen energiapolitiikka ja Kazakstan== Suomen puheenjohtajuuskaudella EU:ssa päästiin yhteisymmärrykseen ydinalan T&K-yhteisty;ösopimuksesta Kazakstanin kanssa. Komissaari Piebalgs ja Kazakstanin presidentti Nursultan Nazarbajev allekirjoittivat sopimuksen Brysselissä 4.12.2006. Suomi tuo Kazakstanista öljyä ja kivihiiltä miljoonilla euroilla vuosittain.Energiakatsaus 1/2007, s.16, KTM ==Katso myös== * Kestävä kehitys alueittain ja maittain == Lähteet == Luokka:Energia Kazakstanissa Luokka:Kazakstanin politiikka Luokka:Energiapolitiikka Aasiassa
Mauritiuksenviistäjä

Mauritiuksenviistäjä (Pterodroma arminjoniana) on harvinainen valtamerilintu. == Koko ja ulkonäkö == Linnun pituus on 35–39 cm ja siipien kärkiväli 88–102 cm. Lajista tunnetaan kaksi värimuotoa, tumma ja vaalea. Tumma muoto on lähes kokonaan tummanruskea, vain siiven alapinnalla on valkoinen laikku ja juova. Vaalealla muodolla on valkoinen alapuoli. Myös välimuotoja esiintyy. Sukupuolet ovat samanvärisiä. == Esiintyminen == Mauritiuksenviistäjät pesivät ilmeisesti vain Brasiliaan kuuluvalla Trindade ja Martin Vasilla. Se on mahdollisesti pesinyt Mauritiuksella ja Australian North Keeling Islandilla.ROUND ISLAND PETREL (Pterodroma arminjoniana) North Keeling Island Ainoa läntisellä palearktisella alueella tehty havainto on Azoreilla 18.7.1997.Clarke, Tony 2008: Birds of the Atlantic Islands. Christopher Helm, Lontoo. ISBN 978-0-7136-6023-4 Arviot lajin populaation koosta vaihtelevat 1 130:n ja 15 000 yksilön rajoissa. Lajin kanta on voimakkaasti taantunut ihmisen saarille tuomien sikojen, kissojen ja vuohien aiheuttamien pesätappioiden takia. == Elinympäristö == Lisääntymisaikaan sen elinympäristöä ovat Trindaden korkeimmat rinteet. Se pesii harvoin alempana lähellä rantaa. Muun osan vuotta laji elää avomerellä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Animal Pictures Archive (kuvia) Luokka:Ulappalinnut Luokka:Uhanalaiset linnut
Matti Mikkola (muusikko)

Matti Mikkola (s. 1976) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan Tehosekoitin- yhtyeen alkuperäisjäsenenä ja Saimaa-yhtyeen perustajana. == Tehosekoitin == Mikkola tuli tunnetuksi Tehosekoitin-yhtyeestä, jonka perustajajäsen hän on. Mikkola oli Tehosekoittimen rumpali vuosina 1991–1998 ja kitaristi vuodesta 1998 bändin hajoamiseen vuoteen 2004 saakka. Mikkola tuotti kaikki Tehosekoittimen levyt ja sävelsi suurimman osan yhtyeen tuotannosta sekä sanoitti joitain sen kappaleita. == Saimaa == Tehosekoittimen jälkeen Mikkola perusti Saimaa-yhtyeen vuonna 2004. Yhtye teki joitakin keikkoja ja valmisteli pitkään levyä. Pepe & Saimaa -albumi ilmestyi 2014, jolloin Saimaa myös esiintyi levyn laulusolistin Pepe Willbergin kanssa Huvila-teltassa ja Ruisrockissa. Helsingin Sanomat kutsui Ruisrockin esiintymistä "suurteoksi" ja kiitteli Willbergin laulua sekä Mikkolan sovituksia.Pepe Willbergin Saimaa- konsertti oli suurteko Mikkola voitti vuoden 2014 parhaan tuottajan Emma- palkinnon tuottamastaan Pepe & Saimaa -albumista helmikuussa 2015 järjestetyssä Emma-gaalassa. Levy palkittiin Vuoden rockalbumi- ja Kriitikoiden valinta -Emmoilla. Saimaan tuoreimmat levyt ovat Matka mielen ytimeen (2015) ja Urheilu-Suomi (2017). HS:n kriitikko Ilkka Mattila antoi molemmille levyille neljä tähteä.Saimaa-yhtyeen jylhä urheilumusiikki on runsaudessaan hengästyttävää == Ura säveltäjänä ja tuottajana == Vuodesta 2001 lähtien Mikkola on säveltänyt musiikkia lukuisille Warnerin, Universalin, Sonyn ja EMI Capitolin artisteille, kuten Paula Vesalalle, Kaija Koolle, Lauri Tähkälle, Teflon Brothersille, Jari Sillanpäälle, Vesa-Matti Loirille, Tiktakille ja Paula Koivuniemelle, sekä tuottanut muun muassa Laura Närhen ja Stigin albumeita. Mikkola on ollut säveltäjänä, tuottajana tai soittajana yli 30 kulta- tai platinalevyllä. Mikkola on tehnyt myös seuraavat tv- ja elokuvamusiikit: * Urheilu-Suomi (2017): säveltäjä, tuottaja ja sovittaja; musiikin esittää Saimaa * Lomamatka 80-luvulle (2015): säveltäjä, tuottaja ja sovittaja yhdessä Toni Kulun kanssa * Mun ainoot 30 minsaa (2013): säveltäjä, tuottaja ja sovittaja; tunnussävelmän laulaa Yona * Harvoin tarjolla (2008): tuottaja ja sovittaja; musiikin on säveltänyt Liisa Akimof; tunnussävelmän laulaa Elisa Korjus * Viikossa aikuiseksi (2015):tunnussävelmä Hei huominen, sovittaja, tuottaja; esittää Vicky Rosti * Vuosaari (2012): tunnusävelmä Hetken tie on kevyt, säveltäjä, sovittaja, tuottaja; esittää Laura Närhi == Diskografia == ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kitaristit Luokka:Suomalaiset rockmuusikot Luokka:Suomalaiset rumpalit Luokka:Suomalaiset musiikkituottajat Luokka:Suomalaiset säveltäjät Luokka:Suomalaiset lauluntekijät Luokka:Emma- palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sappirakkosyöpä

Sappirakkosyöpä on sappirakosta lähtevä syöpäsairaus. Ikterus, kipu, kuume, pahoinvointi ja oksentaminen voivat lukeutua sen oireisiin. Tauti on kuitenkin vaikea havaita varhaisessa vaiheessa.National Cancer Institute: General Information About Gallbladder Cancer Sappikivet ovat sairauden tavallisin riskitekijä; suurimmalla osalla sappirakkosyöpään sairastuneista on sappikiviä, kun tauti todetaan. Sappikivien hyvin korkeasta esiintyvyydestä huolimatta sappirakon syöpä on melko harvinainen. Myös naissukupuoli kasvattaa sairastumisvaaraa.Cancer.org: What Are the Risk Factors for Gallbladder Cancer? Sappirakkosyöpä on yleisempi kuin sappitiesyöpä. Näitä yhteensä tavataan Suomessa vuosittain noin 250 uutta tapausta.Gastrolab: Kysymyksiä ja Vastauksia Sappiteiden syövästä Noin 10 % kaikista sappirakon syöpään sairastuneista elää vielä yli viisi vuotta. Ennuste riippuu kuitenkin suuresti syövän toteamisvaiheesta: 0–1 vaiheissa todettua sappirakonsyöpää sairastavista on elossa viiden vuoden kuluttua noin 50–80 %, kun taas 2–4 vaiheissa todetuista 10–30 %. Tilastot eivät kuitenkaan anna tarkkaa ennustetta, vaan kunkin tapauksen kohdalla sairauden eteneminen on yksilöllistä. CancerHelp UK: Statistics and outlook for gallbladder cancer == Lähteet == Luokka:Ruoansulatuselimistön syövät
The Sports Network

The Sports Network, joka lyhennetään usein TSN, on kanadalainen englanninkielinen televisiokanava. Se on kaapeliverkossa jaettava maksullinen urheilukanava. Kanava aloitti toimintansa vuonna 1984. Se oli Kanadan ensimmäinen maksullinen 24 tuntia vuorokaudessa pyörivä urheilukanava. Sen perusti John Labattin panimo, joka kuului myös Toronto Blue Jays -baseballjoukkueen omistajiin.John Labatt Limited TSN:n lähetyksiin kuuluu mm. NHL, MLB ja muita urheilulajeja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sportsnetwork.com Luokka:Kanadalaiset televisiokanavat Luokka:Vuonna 1984 perustetut televisiokanavat
Uudenmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus

Uudenmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus () on yksi Suomen 15:stä ja samalla 9:stä kaikkien kolmen vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. Sen toimialueeseen kuuluu Uusimaa sekä liikenne- ja infrastruktuuriasioiden osalta myös Kanta-Häme ja Päijät-Häme. Päätoimipaikkana on Helsinki sekä muut toimipaikat Lahdessa ja Hämeenlinnassa (liikenne- ja infrastruktuuriasiat). Uudenmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus (ELY) aloitti toimintansa vuonna 2010. ELY-keskuksen tehtävät muodostuvat entisten Uudenmaan TE-keskuksen, Tiehallinnon Uudenmaan tiepiirin (Kanta-Häme ja Päijät-Häme kuuluivat Hämeen tiepiiriin) ja Uudenmaan ympäristökeskuksen tehtävistä. Viraston ylijohtajana vuonna 2018 on Petri Knaapinen.Organisaatio - Uusimaa Viraston toimintoja on kahdessa eri toimipisteessä Helsingin Pasilassa. Tiedosto:Ratapihantie 7 - Pasila - Helsinki - m.jpg|Uudenmaan ELY-keskus toimii Pasilan virastokeskuksessa Helsingin Pasilassa. == Ylijohtajat == * 2010–2016 Rita Piirainen * 2016– Petri Knaapinen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Uudenmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen kotisivut Luokka:Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskukset Luokka:Uusimaa
Täysnuijat

Täysnuijat on Farrelly-veljesten Peter ja Bobby Farrellyn komediaelokuva joka sai ensi-iltansa vuonna 1996. Elokuvassa Woody Harrelson esittää keilaajalahjakkuus Royta, joka pärjää paikallistasolla. Elokuvassa matkataan kohti Renon keilailufestivaaleja ja kohdataan muun muassa epärehellinen Big Ernie (Bill Murray) ja amish-uskonlahkon edustajia. Naiskauneutta edustaa seksikäs Claudia (Vanessa Angel). == Näyttelijät == Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset road moviet Luokka:Yhdysvaltalaiset urheiluelokuvat Luokka:Vuoden 1996 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Bobby Farrellyn ohjaamat elokuvat Luokka:Peter Farrellyn ohjaamat elokuvat
Heinrich Thun

Heinrich Thun (1. syyskuuta 1938 – 14. elokuuta 2024https://www.krone.at/3495047) oli itävaltalainen moukarinheittäjä.Kamper & Graf, s. 39–40, 73, 116-117Sports-Reference.com Hän on maansa moukarinheittäjistä päässyt lähimmäksi voimassa olevaa maailmanennätystä.Kamper & Graf, s. 73 Thun sijoittui Rooman 1960 olympialaisten moukarinheitossa yhdeksänneksi tuloksella 63,53 m. Tokion 1964 olympialaisten karsinnassa hän heitti tuloksen 64,73 m mutta sai loppukilpailussa parhaalla heitollaan vain tuloksen 62,76 m ja sijoittui 15:nneksi. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui 13:nneksi tuloksella 58,17 m ja Belgradin EM-kilpailuissa 1962 neljänneksi tuloksella 65,23 m.Siukonen & Ahola, s. 66, 76 Thun voitti moukarinheitossa Itävallan mestaruuden vuosina 1957–1964 ja 1966.Kamper & Graf, s. 116-117 Hän paransi Itävallan ennätystä 15 kertaa vuosina 1957–1963. Linzissä 3. elokuuta 1958 hän ylitti ensimmäisenä itävaltalaismoukarinheittäjänä 60 metrin rajan tuloksellaan 60,96 m. Lähimmäksi maailmanennätystä, 90 senttimetrin päähän, hän pääsi heittäessään uransa parhaan tuloksen 69,77 m 15. syyskuuta 1963.Kamper & Graf, s. 39 Se säilyi Itävallan ennätyksenä kesäkuuhun 1976 saakka.Kamper & Graf, s. 40 == Itävallan ennätykset == Tulos (m) Päivämäärä Paikkakunta 53,10 1957 53,73 1957 54,08 1957 55,03 1957 56,27 1957 57,00 1958 57,60 1958 60,96 3.8.1958 Linz 61,31 1959 63,89 1959 64,15 1960 65,52 1960 67,67 30.7.1961 68,33 20.8.1961 69,77 15.9.1963 Lähde: == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Itävaltalaiset moukarinheittäjät Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Varsinais-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus

Varsinais-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus () on yksi Suomen 15:stä ja samalla 9:stä kaikkien kolmen vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. Sen toimialueeseen kuuluu Varsinais-Suomi sekä liikenne-, infrastruktuuri-, ympäristö- ja luonnonvara-asioiden osalta myös Satakunta. Päätoimipaikkana on Turku sekä lisäksi on toimipaikka Porissa (liikenne-, infrastruktuuri-, ympäristö- ja luonnonvara-asiat). Varsinais- Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus aloitti toimintansa vuonna 2010. Varsinais-Suomen ELY-keskus on nimetty erityisesti merialuetta koskevan EU:n yhteisen kalastuspolitiikan valtakunnalliseksi keskukseksi 1.1.2015 alkaen. Varsinais-Suomen ELY-keskuksen tehtävä on EU:n yhteisen ja kansallisen kalastuspolitiikan toimeenpano uudella laajemmalla alueella (rannikko Suomenlahdelta Pohjois-Pohjanmaalle asti sekä Saaristomeri, Selkämeri ja Merenkurkku). == Tehtävät == ELY-keskuksen tehtävät muodostuvat entisten Varsinais-Suomen TE-keskuksen, Tiehallinnon Turun tiepiirin ja Lounais-Suomen ympäristökeskuksen tehtävistä. Lisäksi Varsinais-Suomen ELY-keskuksessa hoidetaan entisen Merenkulkulaitoksen yhteysalusliikenteen tehtäviä: * yritysten neuvonta-, rahoitus- ja kehittämispalvelut * maaseutuyrittäjyys ja maaseudun elinvoimaisuus, kalatalous (rannikkokalatalousasiat neljän ELY- keskuksen osalta) * elinkeinoelämän ja innovaatioympäristön kehittäminen * työmarkkinoiden toiminta ja työllisyys * osaamisen kehittäminen * maahanmuuttajien kotouttaminen * teiden kunnossapito * tiehankkeet * liikenteen lupa-asiat * joukkoliikenne * saaristoliikenne * liikenneturvallisuus * ympäristönsuojelu * alueidenkäyttö, yhdyskuntarakenne ja rakentamisen ohjaus * kulttuuriympäristön hoito * luonnon monimuotoisuuden suojelu ja kestävä käyttö * vesivarojen käyttö ja hoito * ympäristötiedon tuottaminen ja -tietoisuuden edistäminen == Ylijohtajat == * 2010–2013: Pekka Sundman * 2014–2018: Kimmo Puolitaival * 2018–2020: Risto Timonen * 2020– Olli Madekivi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Varsinais-Suomen ELY-keskuksen kotisivut Luokka:Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskukset Luokka:Varsinais- Suomi Luokka:Satakunta
Pirkanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus

Pirkanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus () on yksi Suomen 15:stä ja samalla 9:stä kaikkien kolmen vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. ELY-keskuksen toimialueeseen kuuluu Pirkanmaa. Päätoimipaikkana on Tampere (ollen myös ainoa toimipaikka). Pirkanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus aloitti toimintansa vuonna 2010. ELY- keskuksen tehtävät muodostuvat entisten Pirkanmaan TE-keskuksen, Tiehallinnon Hämeen tiepiirin ja Pirkanmaan ympäristökeskuksen tehtävistä. ELY-keskuksen vastuualueista elinkeinot, työvoima ja osaaminen (E-vastuualue) ja Tampereen TE-toimisto sijaitsevat uudessa Pellava-toimitalossa, osoitteessa Pellavatehtaankatu 25. Liikenne- ja ympäristövastuualueet (L- ja Y-) toimivat Attilan kiinteistössä, osoitteessa Yliopistonkatu 38. Keskuksen toiminta-alue ulottuu kuntiin Akaa, Hämeenkyrö, Ikaalinen, Juupajoki, Kangasala, Kihniö, Kuhmoinen, Lempäälä, Mänttä-Vilppula, Nokia, Orivesi, Parkano, Pirkkala, Punkalaidun, Pälkäne, Ruovesi, Sastamala, Tampere, Urjala, Valkeakoski, Vesilahti, Virrat ja Ylöjärvi. == Ylijohtajat == * 2010–2011: Riitta Varppe * 2011–2020: Leena Vestala * 2021– Juha Sammallahti == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pirkanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen kotisivut Luokka:Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskukset Luokka:Pirkanmaa
Keski-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus

Keski-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus () on yksi Suomen 15:stä ja samalla 9:stä kaikkien kolmen vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. Sen toimialueeseen kuuluu Keski-Suomi. Päätoimipaikkana on Jyväskylä (ollen myös ainoa toimipaikka). Keski-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus aloitti toimintansa vuoden 2010 alussa. ELY- keskuksen tehtävät muodostuvat entisten Keski-Suomen TE-keskuksen, Tiehallinnon Keski-Suomen tiepiirin ja Keski-Suomen ympäristökeskuksen tehtävistä. == Ylijohtajat == * 2010–2015: Juha S. Niemelä * 2016–2020: Pasi Patrikainen * 2020– Jukka Lehtinen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Keski-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen kotisivut Luokka:Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskukset Luokka:Keski-Suomi