EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Fergana

Fergana (, kyrill. Фарғона, ) on kaupunki ja Ferganan alueen hallinnollinen keskus Uzbekistanissa. Se sijaitsee Ferganan laaksossa 315 kilometriä maan pääkaupungista Taškentista kaakkoon. Kaupungissa oli 321 800 asukasta vuonna 2024. Ferganan kaupunki sijaitsee etelän Alaivuorilta virtaavan Shohimardonjoen tulvamaalla 580 metrin korkeudessa. Seudulla vallitsee mannerilmasto. Keskilämpötila on tammikuussa –2,7 ja heinäkuussa 26,4 astetta. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 192 millimetriä. Sateita saadaan etupäässä talvella ja keväällä. Kaupunki perustettiin vuonna 1877 Venäjään liitetyn Ferganan alueen halllintokeskukseksi sen jälkeen kun venäläiset olivat vallaneet Kokandin kaanikunnan. Sen nimenä oli aluksi Novyi Margelan (uzb. Yangi Marg‘ilon) eli ”Uusi Margelan” lähellä sijaitsevan Marg‘ilonin kaupungin mukaan. Säännöllisen asemakaavan mukaan rakennettu uusi kaupunki oli etupäässä sotilaallinen ja hallintokeskus. Kaupungin talous kehittyi hitaasti senkin jälkeen, kun vuonna 1898 rakennettiin sen ohi kulkeva Samarkandin ja Andižanin välinen rautatie. Kaupunki nimettiin vuonna 1907 Skobeleviksi Keski-Aasian valloittamiseen osallistuneen kenraali Mihail Skobelevin mukaan. Paikalliset lausuivat nimen muodossa Iskobil. Vuonna 1924 kaupunki sai nimen Fergana. Neuvostoaikana siitä kehittyi merkittävä teollisuus-, hallinto- ja kulttuurikeskus. Ferganassa on tekstiili-, elintarvike-, kulutustavara-, kemian ja koneteollisuutta sekä öljynjalostamo. Sähköä tuotetaan lämpövoimaloissa. Kaupungista on maantie- ja rautatieyhteydet lähialueen keskuksiin ja Taškentiin. Lähistöllä sijaitsee lentokenttä. Ferganassa toimii yliopisto, teknillinen ja lääketieteellinen korkeakoulu sekä Taškentin tietotekniikan yliopiston osasto. Kulttuurilaitoksia ovat alueen kotiseutumuseo, musiikki- ja draamateatteri, venäläinen teatteri ja nukketeatteri. Kaupungissa ei juurikaan ole historiallisia nähtävyyksiä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kaupungin sivusto Luokka:Uzbekistanin kaupungit Luokka:Ferganan alue
Buhara

Buhara (, , , ) on Buharan alueen pääkaupunki Zeravšan-joen varrella Uzbekistanin eteläosassa Keski-Aasiassa. Vuoden 1989 laskennassa siellä oli 223 934 asukasta, arvio vuodelle 2014 oli 272 500. Enemmistö asukkaista on tadžikkeja. Lisäksi kaupungissa on huomattava juutalaisvähemmistö. Kaupungissa valmistetaan tekstiilejä ja mattoja sekä käsitellään astrahanin ja karakullampaiden nahkoja. Buharassa on monia merkittäviä rakennuksia, joista osa on peräisin 800-luvulta. Muun muassa useita moskeijoita, Arkin linnoitus (museona) ja Ismail Samanin mausoleumi. Buharan vanhakaupunki on Unescon maailmanperintökohde.Historic Centre of Bukhara Unesco Heritage Centre Kaupungissa toimii kasvatustieteellinen ammattikorkeakoulu. Buhara on perustettu ensimmäisellä vuosisadalla ja siitä kehittyi nopeasti tärkeä kauppa ja kulttuurikeskus. Arabit valloittivat sen 700-luvulla. Buharasta tuli tämän jälkeen myös tärkeä islamilaisuuden keskus. Kaupunki kuului Persian Samanid dynastian hallintaan 800- ja 900-luvuilla. Sittemmin sen valloitti karakanidit ja Tšingis-kaani ryösti sen 1219. Vuonna 1555 siitä tuli Buharan kaanikunnan pääkaupunki, jota hallitsivat välillä mongolit, välillä turkkilaiset ja välillä uzbekit. Venäjän keisarikunta valloitti Buharan 1866 ja teki siitä vasallivaltion. Venäjän vallankumouksen jälkeen vuonna 1920 emiiri Mohammed Alim Khan syöstiin vallasta ja kaupungista tuli Buharan kansantasavallan pääkaupunki. Buharan kansantasavalta lakkautettiin 1924, jonka jälkeen Buharan kaupunki tuli kuulumaan Uzbekistanin neuvostotasavaltaan. Vuodesta 1991 Buhara on ollut osa itsenäistä Uzbekistania. == Tunnettuja buharalaisia == 800-luvulla julkaistiin Muhammedin sunnaa koskeva perimätiedon kokoelma Sahih al-Bukhari , joka Koraanin jälkeen on islamin arvostetuin pyhä kirja. Sen kokoajana pidetään imaami Muhammad al-Bukharia (810–879), jonka kerrotaan olleen kotoisin Buharasta. Avicenna (980 tai 990–1037) oli persialainen lääkäri, filosofi ja tiedemies, jota pidetään yhtenä Islamin kultakauden merkittävimmistä oppineista. Hän oli kotoisin kylästä Buharan lähellä.Hämeen- Anttila & Kukkonen, 2001, s. 19 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Uzbekistanin kaupungit Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Uzbekistanissa Luokka:Buharan alue
Andižan

Andižan tai Andijan (aiemmin myös Andijon tai Andidžon, , ) on Andižanin alueen pääkaupunki Uzbekistanin itäosassa Keski-Aasiassa Kirgisian rajan lähellä Ferganan laakson kaakkoisosassa. Kaupungista on matkaa maan pääkaupunkiin Taškentiin 250 km. Kaupungin asukasluku on noin 403 900 (2014). Andižan on tärkeä teollisuuskaupunki, jossa on öljyntuotantoa ja -jalostusta sekä sähkötekniikan- ja elintarviketeollisuutta. Kaupungissa on vuonna 1989 avattu Baburin kirjallisuusmuseo, joka on nimetty Baburin mukaan. Babur syntyi kaupungissa 1483 ja perusti Mogulin valtakunnan Pohjois-Intiaan. Kaupungissa toimii myös kasvatustieteellinen ja lääketieteellinen oppilaitos. Andižan on ollut olemassa ainakin 800-luvulta. Kaupungin kautta kulki tärkeä kauppareitti Länsi-Kiinaan. Andižan oli 1500-luvulla Ferganan laakson pääkaupunki, ja se kuului 1700- ja 1800-luvuilla Kokandin kaanikuntaan. Venäjän joukot valloittivat Andižanin 1876. Ferganan laakson viimeinen kapina Venäjän valtaa vastaan puhkesi Andižanissa 1898. Suurin osa vanhasta kaupungista tuhoutui maanjäristyksessä 1902, ja yli 4 000 ihmistä kuoli.Andijan Encyclopedia Britannica 1911 Se kuului Venäjän vallankumouksen jälkeen Neuvostoliittoon, ja 1924 siitä tuli osa Uzbekistanin neuvostotasavaltaa. Vuonna 2005 kaupungissa puhkesi hallituksenvastaisia levottomuuksia. Ne kärjistyivät, kun aseistautuneet joukot vapauttivat 23 oikeudenkäyntiä odottanutta liikemiestä. Sotilaat ampuivat väkijoukkoihin. Mahdollisesti satoja kuoli ja satoja pakeni ulkomaille.How the Andijan killings unfolded BBC 2005 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Uzbekistanin kaupungit Luokka:Andižanin alue
Commodore 128

Commodore 128, lyh.C128, on kotitietokone, jonka Commodore julkisti CES- messuilla Las Vegasissa tammikuussa 1985. == Tekniikka == Commodore 128:ssa on periaatteessa kolme tietokonetta samoissa kuorissa: perus-C128, Commodore 64 ja Z80-pohjainen CP/M-kone. Koneessa on kaksi suoritinta (6502-yhteensopiva MOS 8502 ja Zilog Z80) sekä kaksi videopiiriä (C64:stä tuttu VIC-II ja tarkempaan grafiikkaan kykenevä VDC). VDC:n kuvaa ei saa näkyviin tavallisella tv:llä tai videomonitorilla, mistä johtuen suuri osa C128:n käyttäjistä ei ole edes nähnyt sitä. C128 kykenee käyttämään suoritintaan 1 MHz:n perustaajuuden lisäksi 2 MHz:n taajuudella, mutta tällöin VIC-II-videopiiri ei ole käytettävissä. RAM-muistia on perusmallissa 128 kilotavua. C128-moodissa on käytössä Commodore BASIC 7.0. C128 on C64-moodissa lähes täysin C64-yhteensopiva. Muutamien rekisterien toiminnassa pieniä eroja, jotka mahdollistavat joidenkin C128:n ominaisuuksien käytön myös C64-moodista käsin. Tätä ominaisuutta käyttäen jotkin C64-ohjelmista (lähinnä demoja) tunnistavat C128:n ja osaavat hyödyntää esimerkiksi 2 MHz:n kellotaajuutta sinä aikana kun näyttöä ei päivitetä. == Menekki == Commodore 128:aa myytiin yhteensä 5,7 miljoonaa kappaletta, mikä oli vähän verrattuna esimerkiksi Commodore 64:n noin 30 miljoonaan. Samana vuonna Commodore 128:n kanssa ilmestyi jo Commodoren seuraavaa sukupolvea edustaneen Amigan ensimmäinen malli. Commodore 128 oli suhteellisen suosittu, mutta ei yhtä suosittu kuin Commodore 64. C128:n myyntihinta oli C64:ää korkeampi, mutta toisaalta C128:n houkuttimena oli suurempi muistimäärä ja laajempi BASIC. Suuri osa käyttäjistä käytti konetta kuitenkin vain C64-moodissa C64-pelien pelaamiseen, koska nimenomaan C128:lle tehtyjä pelejä ei juuri ollut. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.ntrautanen.fi/computers/commodore/c128.htm * http://www.commodore.ca/commodore-products/commodore-128-the-most- versatile-8-bit-computer-ever-made/ Luokka:Commodore Luokka:Vuoden 1985 tietokoneet
SidStation

SidStation on syntetisaattori, joka perustuu Commodore 64:sta tuttuun MOS 6581 Sound Interface Device eli SID äänipiiriin. Sitä valmisti ruotsalainen syntetisaattorivalmistaja Elektron. SidStationia käyttää musiikissaan muun muassa Machinae Supremacy -yhtye. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * SidStationin viralliset kotisivut. * Elektronin viralliset kotisivut. Luokka:Elektronin syntetisaattorit
Sega Dreamcast

Sega Dreamcast () on Segan pelikonsoli, joka oli seuraaja Sega Saturnille. Se oli Segan yritys vallata konsolimarkkinat takaisin itselleen uuden sukupolven konsolilla, joka suunniteltiin ylittämään Sonyn PlayStationin ja Nintendon Nintendo 64:n ominaisuudet. Laitetta pidettiinkin yleisesti aikaansa edellä olevana, mutta se ei onnistunut saavuttamaan tarpeeksi suurta suosiota ennen Sonyn PlayStation 2:n julkaisua vuotta myöhemmin. Dreamcastin valmistuksen lopettamisen jälkeen Sega vetäytyi konsolimarkkinoilta. == Elinkaari == Sega Dreamcast julkaistiin Japanissa 27. marraskuuta 1998 ja 9. syyskuuta 1999 Yhdysvalloissa. Dreamcast oli ensimmäisiä konsoleja, joissa oli sisäänrakennettuna modeemi ja tuki Internet-yhteydelle moninpelejä varten. Ensimmäisenä vuotenaan se myi hyvin ja oli yksi Segan parhaiten menestyneistä konsoleista. Pelkästään Yhdysvalloissa Sega myi kahdessa viikossa 500 000 konsolia. Sony julkisti PlayStation 2:n huhtikuussa 1999, mikä söi Dreamcastin suosiota jo ennen PS2:n vuonna 2000 tapahtunutta julkaisua. PS2:lla pystyi pelaamaan Sonyn edellisen konsolin – Sega Saturnin kilpailijan PlayStationin – pelejä. Tammikuussa 2001 Sega ilmoitti lopettavansa konsolin valmistuksen vuoden loppuun mennessä, mutta julkaisevansa vielä pelejä laitteelle. Viimeinen Segan lisensoima peli oli Karous, joka julkaistiin 8. maaliskuuta 2007. Vuonna 2003 julkaistu Border Down sai vielä vuonna 2008 uusintapainoksen, jota myytiin ainoastaan Messe Sanoh -videopeliliikkeessä. Konsolille julkaistaan yhä epävirallisia lisensoimattomia pelejä, julkaisijoina pääasiassa GOAT Store ja Redspotgames. == Laitteisto == === Tekniset tiedot === * CPU: Hitachi SH4 200 MHz * GPU: PowerVR2 CLX2 100 MHz * Muisti: 16 Mt keskusmuistia, 8 Mt grafiikkamuistia, 2 Mt äänimuistia; yhteensä 26 Mt Konsolissa oli sisäänrakennettu 56k-modeemi, jonka ansiosta eräitä pelejä pystyi pelaamaan verkossa. === Ohjain === Konsolin peliohjaimessa oli pieni näyttö, jonka ansiosta ohjain pystyi toimimaan pienenä konsolina. === Oheislaitteet === * VMU (muistikortti) == Pelit == Sega Dreamcastin tunnetuimpien pelien joukkoon kuuluivat Sonic Adventure, Shenmue, Soul Calibur, Phantasy Star Online, Metropolis Street Racer ja Skies of Arcadia. Osa Dreamcastin peleistä on jatkanut elämäänsä muilla alustoilla joko sellaisenaan tai jatko-osan muodossa. Xbox 360:n julkaisupelinä ilmestynyt Project Gotham Racing 3 on jatkoa Metropolis Street Racerille. Sega Dreamcast julkaistiin Euroopassa 12 pelin voimin: * Blue Stinger * Dynamite Cop * Expendable * Incoming * Monaco Grand Prix 2 * Power Stone * Ready to Rumble * Sega Rally 2 * Sonic Adventure * Tokyo Highway Challenge * Trickstyle * Virtua Fighter 3tb == Katso myös == * Sega NAOMI == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sega Dreamcast Sega of Japanin kotisivuilla * Sega Dreamcast Open Directory Project -sivustolla * Sega Retro Dreamcast Luokka:Vuoden 1999 tekniikka
Karakalpakian autonominen alue

Karakalpakian autonominen alue on entinen Neuvostoliiton hallintoalue Keski- Aasiassa. Se käsitti nykyisen Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakian autonomisen tasavallan. Autonomisen alueen pääkaupunki oli Nukus. Karakalpakian autonominen alue muodostettiin 19. helmikuuta 1925 erottamalla karakalpakkien asuinalue Turkestanin autonomisesta sosialistisesta neuvostotasavallasta ja Horezmin sosialistisesta neuvostotasavallasta. Tämän jälkeen se kuului Venäjän sosialistiseen neuvostotasavaltaan kuuluvaan Kazakkien autonomiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan. Karakalpakkien alue siirrettiin kuulumaan suoraan Venäjän FSNT:n alaisuuteen 20. heinäkuuta 1930. Karakalpakkien autonomisesta alueesta tuli Karakalpakian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta 20. maaliskuuta 1932 ja 5. joulukuuta 1936 se siirrettiin Uzbekistanin sosialistiseen neuvostotasavaltaan kuuluvaksi. Vuonna 1931 Karakalpakian autonomisen alueen pinta-ala oli 119 571 km². Samana vuonna alueen asukasluku oli 346 000, joista oli karakalpakkeja 37 prosenttia, kazakkeja 29 prosenttia ja uzbekkeja 27 prosenttia. == Lähteet == Luokka:Neuvostoliiton autonomiset alueet
Pirkka

Pirkka tarkoittaa seuraavia asioita: * Pirkka, miehen etunimi * Pirkka, aikakauslehti * Pirkka, tavaramerkki
Emil Gilels

Emil Grigorjevitš Gilels (; 19. lokakuuta 1916 Odessa – 14. lokakuuta 1985 Moskova) oli neuvostoliittolainen pianisti. Gilels tunnettiin mietteliäistä tulkinnoistaan, ja hän oli 1900-luvun juhlituimpia neuvostopianisteja. Kuusivuotiaana piano-opinnot Jakov Tkatšin alaisuudessa aloittanut Gilels piti ensimmäisen julkisen konserttinsa 13-vuotiaana. Vuosina 1935–1938 hän opiskeli Moskovan konservatoriossa Heinrich Neuhausin oppilaana. Neuhaus vertasi mestarioppilaansa soiton metallista sointia Enrico Caruson, Beniamino Giglin ja Fjodor Šaljapinin kaltaisten laulajien ääniin. Gilelsin läpimurtovuosi oli 1938, jolloin hän voitti ensimmäisen palkinnon Ysaÿe-pianokilpailussa Brysselissä. Samana vuonna hänet nimitettiin pianonsoiton opettajaksi Moskovan konservatorioon. Sodan jälkeen hänestä tuli neuvostovaltion "vientituote", jota ihailtiin kaikkialla maailmassa. Gilels tunnettiin mm. Sergei Rahmaninovin, Ludwig van Beethovenin, Robert Schumannin ja Edvard Griegin pianokappaleiden tulkitsijana, mutta kokonaisuudessaan hänen ohjelmistonsa ulottui barokista uuteen klassiseen pianomusiikkiin. Virtamo, Keijo (toim.): Otavan musiikkitieto (2. painos), s. 115. Helsinki: Otava, 1997. Emil Gilels soitti monien merkittävien kapellimestareiden alaisuudessa, Beethoven- ja Amadeus-kvartettien kanssa sekä muodosti trion Leonid Koganin ja Mstislav Rostropovitšin kanssa. Hänen tavaramerkikseen tulivat yhteisesiintymiset sisarensa viulisti Jelizaveta Gilelsin (myöhemmin Kogan) ja tyttärensä pianisti Jelena Gilelsin kanssa. Suomeen Gilelsin suhde oli läheinen, ja hän vieraili maassa usein. Hän luonnehti Suomea "hiljaisuuden valtakunnaksi", ja hiljaisuus taas oli hänen mukaansa edellytys musiikin luomiselle ja esittämiselle. Gilels soitti viimeiseksi jääneen pianokonserttinsa Helsingissä.Koskelainen, Jukka: Mitä omakohtaisempaa, sen elävämpää. Helsingin Sanomat 2013. Viitattu 29.12.2014. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Neuvostoliittolaiset pianistit Luokka:Sosialistisen työn sankarit Luokka:Venäläiset pianistit Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Jongleeraus

thumb|Kaksi palavilla soihduilla jongleeraavaa esiintyjää. Jongleeraus on sirkustaiteeseen kuuluva fyysinen taito, jossa esineitä heitellään rytmikkäästi ja näyttävästi ilmaan ja otetaan kiinni niin, että ilmassa on yhtä aikaa useita esineitä. == Etymologia == Sana jonglööri on ilmeisesti peräisin latinan sanoista iocus ’vitsi’ ja ioculor ’pilailla’ tai ’ilvehtiä’. Niistä on muodostunut muinaisranskan jogler ja keskiajan englannin jogelen. == Tekniikat ja apuvälineet == Jonglööriksi kutsuttu esiintyjä käyttää esityksessä yleensä käsiään, mutta niin sanotut antipudistit eli jalkajonglöörit käyttävät jalkojaan. Heiteltäviä esineitä voivat olla pallot, renkaat, keilat tai mitkä tahansa arkiset esineet, tulijongleerauksessa palavat soihdut. Jonglöörit voivat esiintyä paitsi yksin myös pareittain tai isompana ryhmänä, jolloin osallistujat heittelevät esineitä myös toisilleen. == Historia == Varhaisimmat jongleeraukset tunnetaan hautapiirroksista muinaisesta Egyptistä noin 1900–1700-luvulta eaa. Myös muissa sivilisaatiossa, kuten Kiinassa, Intiassa, Kreikassa, asteekeilla ja Polynesiassa, on ollut samanlaista esitysperinnettä. Keskiajalla Euroopassa viihdyttäjät esiintyivät matkalaisille etenkin pyhiinvaellusreittien varsilla. Vuonna 1768 avatussa Philip Astleyn sirkuksessa jonglöörit esiintyivät tiettävästi ensi kerran sirkusnäytöksen päänumerona. == Ennätykset == Jongleerauksen maailmanennätyksiä ylläpiti vuoteen 2012 asti Juggling Information Service Committee on Numbers Juggling (JISCON). ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *Markku Aulanko & Kari Nieminen: Sirkustaitojen käsikirja, Otava 1989. == Aiheesta muualla == * The World Juggling Federation * Juggling Information Service * European Juggling Association Luokka:Sirkus Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Ivan Hlinka

Ivan Hlinka (26. tammikuuta 1950 Most, Tšekkoslovakia – 16. elokuuta 2004 Karlovy Vary, Tšekki) oli tšekkiläinen jääkiekkoilija ja valmentaja. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista tšekkiläiskiekkoilijoista ja hänet on valittu IIHF:n Hall of Fameen vuonna 2002. Hänen saavutuksiinsa pelaajana kuuluivat kolme maailmanmestaruutta vuosina 1972, 1976 ja 1977. Olympialaisissa hän saavutti pronssia vuonna 1972 ja hopeaa vuonna 1976. NHL:ssä hän pelasi Vancouver Canucksissa. Hän lopetti pelaajauransa Sveitsissä. Valmentajana Hlinka voitti olympiakultaa Naganon talviolympialaisissa 1998. Hän oli Alpo Suhosen jälkeen toinen eurooppalaisvalmentaja NHL:ssä. Siellä hän valmensi Pittsburgh Penguinsia kaudella 2000–2001. Penguins-pestin jälkeen Hlinka valmensi Tšekin jääkiekkomaajoukkuetta. Hlinka kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 2004. Vuodesta 2007 lähtien U-18 Junior World Cupin nimi on ollut Ivan Hlinkan muistoturnaus. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ivan Hlinkan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Tšekkoslovakialaiset jääkiekkoilijat Luokka:Tšekkoslovakialaiset olympiamitalistit Luokka:Jääkiekon maailmanmestarit Luokka:Tšekkoslovakialaiset jääkiekkovalmentajat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Strukturalismi

Strukturalismi on useissa – varsinkin humanistisissa ja yhteiskunnallisissa – tieteissä vaikuttanut lähestymistapa, joka korostaa rakenteen merkitystä kokonaisuuden ymmärtämisessä. Strukturalismissa huomio kiinnitetään peruselementteihin, joista korkeamman tason kielellisten, sosiaalisten tai kulttuuristen rakenteiden voidaan ajatella muodostuvan. 1900-luvun strukturalismin lähtökohtana pidetään monesti sveitsiläisen kielitieteilijän Ferdinand de Saussuren postuumissa, vuonna 1916 ilmestyneessä kirjassaan Yleisen kielitieteen kurssi esittämiä ajatuksia. Esimerkiksi psykologiassa strukturalistit yrittävät hajottaa psyykkiset prosessit joihinkin peruselementteihin, jotka sitten muodostavat monimutkaisempia mentaalisia rakenteita. Aikanaan psykologeja innosti tähän fyysikkojen ja kemistien menestys, kun nämä pystyivät erittelemään molekyylien atomirakennetta. Strukturalismi on vaikuttanut voimakkaasti myös kulttuuriantropologiassa, jossa suuntausta edustaa muun muassa Claude Lévi-Strauss. Kirjallisuudentutkimuksessa strukturalismi on tekstin rakennetta korostava tutkimussuunta. Arkkitehtuurissa strukturalismi tarkoitti sitä, että tukirakenteita tai esimerkiksi ilmastointia ei yritetty peittää vaan jätettiin ulkoasuun luomaan ilmettä. Taloustieteessä strukturalismi oli valtavirran ulkopuolella ollut suuntaus, joka oli lähestymistavaltaan valtavirtaa selvästi vähemmän matemaattinen, historiallisempi ja sosiologisempi, poliittisesti radikaalimpi, ja enemmän yhteiskunnan rakenteisiin keskittyvä. == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == Luokka:Kriittinen teoria Luokka:Kulttuurisosiologia Luokka:Mannermaisen filosofian suuntaukset Luokka:Psykologian filosofia Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Antero Laine (toimittaja)

Antero Laine (10. toukokuuta 1935 Kotka – 21. helmikuuta 2024 Helsinkihttps://www.hs.fi/muistot/art-2000010261446.html) oli toimittaja ja ammattiyhdistysjohtaja. Hän oli Suomen sanomalehtimiesten liiton puheenjohtaja vuosina 1974–1992. Hän työskenteli Hymyn päätoimittajana, toimittajana Yleisradiossa ja Eteenpäin-lehdessä sekä UPOn tiedotuspäällikkönä. Laine oli kansainvälisen lehtimieskomitean jäsen sekä pohjoismaisen toimittajajärjestön NJS:n puheenjohtaja 1974–1979 ja 1985–1987. Laine on haudattu Tapiolan uurnalehtoon Espooseen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
William Lawes

William Lawes (1602–1645) oli englantilainen säveltäjä, joka vaikutti Kaarle I:n hovissa. Hänen musiikkiaan pidetään hämmästyttävänä monella tavalla. Rakenteellisesti hänen musiikkinsa ei noudata ajan sääntöjä ja ilmaisua. Melodisesti hän oli aikaansa edellä ja toteutti hyvin monimutkaisia sävelkulkuja ja yhdisti sävellajeja epäsovinnaisella tavalla. Lawesin tuotanto on laajaa ja hyvin dokumentoitua, mutta sitä esitetään hyvin harvoin. Syitä tähän on muun muassa säveltäjän tuntemattomuus suurelle yleisölle, sitä pidetään hyvin vaikeana soittaa sekä senaikaisten soittimien harvinaisuus (esimerkiksi luuttu ja gamba) ja soittajien vähäisyys. Lawes kuoli 1645 taistelukentällä taistellessaan Oliver Cromwellin joukkoja vastaan. Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1602 syntyneet Luokka:Vuonna 1645 kuolleet
Jan Hammer

Jan Hammer (s. 17. huhtikuuta 1948) on tšekkiläinen jazzpianisti, kosketinsoittaja ja säveltäjä. == Ura == Hammer loikkasi Tšekkoslovakiasta Amerikkaan 1960-luvulla. Hammer pääsi mukaan John McLaughlinin perustamaan The Mahavishnu Orchestran ensimmäiseen kokoonpanoon. Hammer soittaa yhtyeen kahdella ensimmäisellä albumilla, joita pidetään rock-vaikutteisen fuusiojazzin klassikkoina: The Inner Mounting Flame (1971) ja Birds of Fire (1972). Mahavishnun jälkeen Hammer soitti rumpali Billy Cobhamin tunnetuimmalla levyllä Spectrum (1973) ja muun muassa Niemenin albumilla Mourner's Rhapsody (1974). Hammer teki 1970-luvulla myös soololevyjä, jotka julkaistiin CD-painoksina vasta 2000-luvulla. Yksi Hammerin tavaramerkeistä 1970-luvulla oli Moog-syntetisaattorin soittaminen särkijän läpi ja ääntä liu'uttaen. Lopputulos kuulosti sähkökitaralta, esimerkkinä The Mahavishnu Orchestran kappale ”Birds of Fire”. 1980-luvulla Hammer sävelsi uransa tunnetuimmat kappaleet, TV-sarja Miami Vicen tunnuskappaleen ja sarjassa käytetyn ”Crockett’s Themen”. Miami Vicen tunnusmusiikista tuli ensimmäinen listaykköseksi noussut TV-sarjan kappale. Jazzhistorioitsija Joachim-Ernst Berendt mainitsi 1980-luvun alussa Hammerin yhtenä tärkeimmistä fuusiojazzpianisteista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Viralliset kotisivut Luokka:Tšekkiläiset jazzmuusikot Luokka:Tšekkiläiset kosketinsoittajat Luokka:Fuusiojazz Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eurocorps

Eurocorps on Ranskan ja Saksan huippukokouksessa vuonna 1992 sovittu eurooppalainen armeijakunta, joka alkuna on 1989 perustettu Ranskalais- saksalainen prikaati. Eurocorpsiin on liittynyt myös Belgia (1993), Espanja (1994) ja Luxemburg (1996). Se aloitti toimintansa Pegasus 95 -sotaharjoituksen päätteeksi 1995. Armeijakunnan vahvuus on tällä hetkellä noin 60 000 sotilasta. Vuonna 2001 Eurocorps muutettiin Euroopan unionin ja Pohjois-Atlantin sopimusjärjestön (Nato) alaisuudessa toimivaksi nopean toiminnan iskuryhmäksi. Se voi toimia myös Naton 5. artiklan aktivoituessa. Eurocorpsia käytetään humanitaarisissa interventioissa, kuten väestön evakuoimiseen sekä rauhanturvaamiseen kriisialueella Yhdistyneiden Kansakuntien tai Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön alaisuudessa. Eurocorpsin esikunnassa Strasbourgissa on edustus myös Italiasta, Kreikasta, Puolasta, Romaniasta ja Turkista. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Eurocorps – monikansallista sotilaallista yhteistyötä Euroopan unioni * *
Musée Picasso

Musée Picasso on Pariisissa sijaitseva taidemuseo, joka esittelee espanjalaisen taidemaalari Pablo Picasson tuotantoa. Vuonna 1985 avatussa museossa on yli 3 000 Picasson taideteosta.Kaupunkikirjat: Pariisi (suom. Ilkka Rekiaro), s. 100–101. Kuudes, uudistettu painos. WSOY, Helsinki 2009. Alkuteos Travel Guides Paris, julkaistu ensimmäisen kerran Isossa-Britanniassa 1993, Dorling Kindersley Ltd, Lontoo. Kokoelmassa on piirroksia, keramiikkaa ja maalauksia. Museossa on myös Picasson henkilökohtainen taidekokoelma, joka sisältää muun muassa Paul Cézannen ja Henri Matissen töitä. Kokoelma on aikajärjestyksessä alkaen toisesta kerroksesta, jossa esitellään Picasson sinistä ja vaaleanpunaista kautta sekä kubismia ja klassismia. Esillä on myös Picasson tunnetuimpia maalauksia, muun muassa Veljekset, Kaksi naista juoksee rannalla ja Suudelma. Museorakennuksena toimii Hôtel Salé -niminen barokkityylinen kaupunkipalatsi, joka on rakennettu vuosina 1656–1661 suolaveronkerääjä Pierre Aubert de Fontenayn asunnoksi. Talon suunnitteli arkkitehti Jean Boullier. Porraskäytävää koristavat Martin Desjardinsin veistokset. Palatsi takavarikoitiin Ranskan valtiolle vallankumouksen jälkeen, ja se toimi 1800-luvulla muun muassa poikakouluna. Pariisin kaupunki osti rakennuksen vuonna 1962, ja se peruskorjattiin vuosina 1976–1979 Picasso- museon käyttöön.Martina Padberg: Taide & Arkkitehtuuri: Pariisi (suom. Tapani Kilpeläinen), s. 232–233. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2007. Alkuteos Kunst & Architektur Paris. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Museon kotisivu Luokka:Pariisin museot Luokka:Ranskan taidemuseot Luokka:Pablo Picasso
Joe Pesci

Joseph Frank "Joe" Pesci [peʃi] (s. 9. helmikuuta 1943 Newark, New Jersey) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten mafioson rooleistaan Martin Scorsesen elokuvissa Mafiaveljet (1990), Casino (1995) ja The Irishman (2019) sekä murtovaras Harryn roolista Chris Columbuksen perhekomedioissa Yksin kotona (1990) ja Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa (1992). ==Ura== Newarkissa New Jerseyssä syntynyt amerikanitalialainen Pesci työskenteli ennen näyttelijänuraansa parturina. Hän julkaisi 1960-luvulla myös musiikkialbumin nimeltä Little Joe Sure Can Sing taiteilijanimellä Joseph Richie. Yksi levyllä esiintyneistä soittajista oli Frank Vincent, joka sittemmin loi Pescin tavoin näyttelijänuran ja on esiintynyt tämän kanssa monissa samoissa elokuvissa. Pesci teki ensimmäiset elokuvaesiintymisensä 1960-luvulla ilmestyneissä elokuvissa Twistin hurmaa (avustajana) ja Out of It ja ensimmäisen isomman roolinsa hän sai vuonna 1976 ilmestyneestä elokuvasta Kuoleman rahastaja. Läpimurtonsa suuren yleisön tietoisuuteen hän teki vuonna 1980 Robert De Niron vastanäyttelijänä elokuvassa Kuin raivo härkä. Hän sai Joey La Mottan roolistaan ehdokkuuden sekä Golden Globen että Oscarin saajaksi kategoriassa paras miessivuosa. Vuonna 1991 hän sai parhaan miessivuosan Oscarin ja oli ehdolla Golden Globen saajaksi roolistaan Tommy DeVitona elokuvassa Mafiaveljet, jonka pääosassa esiintyi niin ikään De Niro. De Niro ja Pesci ovat esiintyneet yhteensä seitsemässä samassa elokuvassa. Edellä mainittujen elokuvien lisäksi Pesci tunnetaan myös muun muassa kolmesta Tappava ase -elokuvasta ja kahdesta Yksin kotona -elokuvasta. Hän on näytellyt myös monissa muissakin arvostetuissa elokuvissa kuten Suuri gangsterisota (1984), JFK – avoin tapaus (1991) ja Casino (1995). Vuonna 1999 Pesci ilmoitti vetäytyvänsä eläkkeelle näyttelemisestä, minkä jälkeen hän on kuitenkin epäsäännöllisesti esiintynyt muutamassa elokuvassa. Vuonna 2006 hän teki kahdeksan vuoden tauon jälkeen paluun elokuvassa The Good Shepherd, jonka ohjasi Robert De Niro. 2010-luvulla hän esiintyi pienissä rooleissa elokuvissa Love Ranch (2010) ja A Warrior's Tail (2015) ja teki myös roolisuorituksen Martin Scorsesen elokuvassa The Irishman (2019), josta hän sai Oscar-palkinnon ehdokkuuden ja Bafta-palkinnon. == Yksityiselämä == Pesci asuu nykyään Lavalettessa New Jerseyssä. Hän oli naimisissa vuosina 1988–1992 Claudia Harron kanssa, jonka kanssa hänellä on yksi yhteinen lapsi. == Valikoitu filmografia == * Kuin raivo härkä (1980) * Tappava ase 2 (1989) * Mafiaveljet (1990) * Yksin kotona (1990) * Serkkuni Vinny (1992) * Tappava ase 3 (1992) * Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa (1992) * Casino (1995) * Tappava ase 4 (1998) * The Irishman (2019) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Balikpapan

Balikpapan on kaupunki Indonesiassa Borneon saarella Itä-Kalimantanin provinssissa. Se sijaitsee saaren itärannikolla Makassarinsalmen rannalla. Vuoden 2015 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli noin 614 700, ja vuoden 2019 ennusteiden mukaan siellä olisi 634 000 asukasta. Se on näin ollen provinssin toiseksi suurin kaupunki. Balikpapan on tärkeä raakaöljyn ja puutavaran tuotannon keskus. Kaupungissa on öljyjalostamo ja öljykenttiä, jotka ovat olleet toiminnassa vuodesta 1899 lähtien. Japani tuhosi jalostamon vallattuaan kaupungin vuonna 1942, mutta se rakennettiin uudelleen toisen maailmansodan jälkeen. Kaupungissa on myös jonkin verran turismia. Vuosien 1980–2016 tilastojen mukaan Balikpapanissa on trooppinen ilmasto, lämpötilat ovat ympäri vuoden tasaisia ja pääasiassa välillä 24 °C–30 °C. Sademäärät vaihtelevat melko paljon vuodenajan mukaan, joulukuussa keskimääräinen kuukausittainen sadanta on noin 200 millimetriä ja syyskuussa noin 100 millimetriä kuukaudessa. == Lähteet == Luokka:Indonesian kaupungit Luokka:Borneo
Jollas

Jollas () on Helsingin 49. kaupunginosaan eli Laajasaloon kuuluva noin 3 000 asukkaan merellinen osa-alue Kaakkois-Helsingissä. Jollaksen historia alkaa Jollaksen kartanosta vuodelta 1798. Nykyinen kartanon päärakennus on vuodelta 1919 ja on Robert Tikkasen piirtämä. Kartanopuistossa kasvaa vanhoja saarnia, vaahteroita ja lehtikuusia. Veikko Leisténin suunnittelema Jollaksen kappeli purettiin vuonna 2005. Se oli rakennettu vuonna 1962.Kuvio Digital Archives Jollas oli pitkään väljää omakotialuetta vanhoine puuhuviloineen, mutta 1980-luvulta alkaen on alueelle rakennettu tiiviimmin. == Luonto == Jollaksen luonto edustaa eteläsuomalaista sisäsaaristovyöhykettä kallio- ja hiekkarantoineen, kuivine kallioineen ja rehevine notkoineen. Tonttuvuorella on jääkauden jälkiä: kaksoishiidenkirnu ja siirtolohkare. Furuvikin lähellä on myös pieni neljän hehtaarin laajuinen luonnonsuojelualue nimeltä Jollaksen räme. == Liikenne ja palvelut == Jollakseen pääsee Herttoniemen metroasemalta busseilla 85 ja 85K. Öisin ajaa bussi 85N Rautatientorilta. Jollaksen päätepysäkki sijaitsee Puuskaniementien itäisessä päässä. Bussilla on aamuyölähtöjä viikonloppuisin. Lisäksi Jollakseen kulkee lähibussi 802 maanantaista perjantaihin klo 7.45–16.30 ja sillä on kahdeksan vuoroa päivässä kumpaankin suuntaan. Jollaksentie 89:ssä on vuonna 2018 avattu hotelli nimeltä Jollas89. Se sijaitsee S-ryhmän koulutuskeskuksen Jollas-instituutin entisissä tiloissa. Jollas-instituutti muutti Vallilaan vuonna 2016. Jollaksessa sijaitsevat Poikkilaakson alakoulu ja Snellman-korkeakoulu. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Google Maps: Jollas satelliitista Luokka:Laajasalo Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Helsingin osa-alueet
Freebok

Freebok oli vuonna 1998 perustettu suomalainen kotisivujen vieraskirjapalvelu, joka kehittyi vuosien varrella myös portaaliksi. Freebokin käyttäjät saattoivat vieraskirjapalvelun lisäksi keskustella omalla keskustelufoorumillaan, lähetellä yksityisviestejä, kutsua toisia yksityischatteihin, sekä käyttää palvelun sisäisiä mobiilipalveluita ja paljon muuta. Sivustolla oli tehty yli 100 000 vieraskirjaa. Oli myös mahdollista käyttää maksullista vieraskirjaa, jossa ominaisuudet olivat moninkertaiset ja vieraskirjan sai muokata juuri sellaiseksi, kuin sen itse halusi ja samalla vieraskirjan maksimikoko tuplaantui. Freebokin omistaja oli Juha Kilpi, joka huolehti myös sivuston toiminnasta. Freebok-palvelua saattoi käyttää englanniksi ja suomeksi. Loppuvaiheessa Freebokia ei juurikaan enää päivitetty ja viimeiset palvelimen katkostiedot on ajettu sisään vuonna 2003. ==Aiheesta muualla== === Freebokin vanhoja versioita === * Freebok vuonna 2000 * Freebok vuonna 2001 * Freebok vuonna 2002 * Freebok vuonna 2003 Luokka:Verkkoportaalit
Tali (Helsinki)

Tali () on Pitäjänmäen kaupunginosaan kuuluva läntisen Helsingin osa-alue. Pitäjänmäentien eteläpuolella ja Talin siirtolapuutarhan itäpuolella on 1990-luvun lopulla rakennettu noin tuhannen asukkaan asuinalue, jonka rakennukset ovat pääasiassa neljä–kuusikerroksisia kerrostaloja. Talin kartanon mailla on Suomen vanhimpiin kuuluvan siirtolapuutarhan lisäksi laaja puistoalue golfkenttineen. Kartano itse on 1600-luvulta. Empiretyylinen päärakennus on 1820-luvulta, ja kartanopuisto 1800-luvulta. Alueella kasvaa jalopuita, muun muassa rauhoitettu vanha tammi, joka on Helsingin paksuin.HS.fi: Golfkentällä kasvaa jättiläinen Kartanolle johtaa koivukuja Talin puistotie. Talin korkein kohta on alueen länsiosassa, Espoon rajan tuntumassa, sijaitseva Talinhuippu, joka kohoaa 22 metrin korkeuteen merenpinnasta.Helsingin karttapalvelu Sen puistoalue on rakennettu vanhan, 1960- luvulta asti käytössä olleen Ison Huopalahden kaatopaikka-alueen päälle. Kaatopaikka suljetiin 1979.https://yle.fi/a/74-20059249 Talinhuipun itärinteessä on Pajamäen aurinkokuntamalliin kuuluva Jupiter-planeetan malli. Vantaan Kaivokselan alueelta alkunsa saava Mätäjoki virtaa Talin halki ja laskee alueen eteläosassa Isoon Huopalahteen. ==Ulkoilu ja liikunta== Talissa ja alueen lähistöllä on hyvät ulkoilu- ja liikuntamahdollisuudet. Kartanon mailla toimii vuonna 1932 perustettu Helsingin Golfklubi, joka on Suomen vanhin golfseura. Golfkentän vuokrasopimusta jatkettiin vuonna 2014 vuoteen 2034 saakka, kun alueelle suunniteltu asuinalue-ehdotus hylättiin kaupungin elimissä.Yle.fi: Helsingin Talissa pelataan golfia ainakin seuraavat 20 vuotta Talinhuipulla Vermon kupeessa on frisbeegolfrata ja sen vieressä koirien agilityharjoitusrata. 1920–1950-luvuilla Talissa toimi laukkarata, jossa järjestettiin myös Helsingin olympialaisten ratsastuskilpailuja. Alueen välittömässä läheisyydessä Munkkivuoren puolella sijaitsevat Talin liikuntapuistoon kuuluvat Talin keilahalli, Talin tenniskeskus, Talin jalkapallohalli, ulkokentät sekä sulkapallo- ja squash-käytössä oleva Talihalli. Jalkapallohalli on pääasiassa junioriseurojen harjoituskäytössä. ==Merkittäviä sääilmiöitä== Golfkentällä vieraili trombi naisten golfin Euroopan Tourin osakilpailun aikana 28. elokuuta 2005, jolloin mm. paikalla sijainnut suojakatos hajosi ja samalla yhdeksän henkilöä loukkaantui.Yle.fi: Trombi riehui Helsingissä, yhdeksän loukkaantui ==Lähteet== * Helsinki alueittain 2005. 204 Pitäjänmäen peruspiiri * Immonen, K.,2001: Helsingin täyttömaa-alueet. Kartoitus ja ympäristövaikutusten esiselvitys. Helsingin kaupungin ympäristökeskuksen julkaisuja 7/2001. Talinhuipusta ja sen aiemmasta käytöstä sivulla 31. Raportti ladattavissa pdf-tiedostomuodossa kaupungin sivuilta. ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Talin Tallaajat ry / Talin Frisbeegolfpuisto *Helsingin Golfklubi * Golfia, Kuva, 06.07.1938, nro 14, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Pitäjänmäki Luokka:Helsingin osa-alueet
Meleagros

Meleagros (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihiin: * Meleagros, kreikkalaisen mytologian hahmo * Meleagros (300-luku eaa.), Aleksanteri Suuren jalkaväen komentaja * Meleagros (200-luku eaa.), Makedonian kuningas * Meleagros Gadaralainen (ensimmäinen vuosisata eaa.), runoilija ja epigrammien keräilijä
Meleagros (Makedonia)

Meleagros oli Makedonian kuningas noin tammikuusta maaliskuuhun vuonna 279 eaa. Hänen isänsä oli Egyptin faarao Ptolemaios I ja hänen äitinsä oli luultavasti tämän vaimo Eurydike. Hänestä tuli kuningas sen jälkeen kun keltit olivat tappaneet hänen veljensä, kuningas Ptolemaios Keraunoksen. Meleagroskaan ei pystynyt kukistamaan kelttejä ja hänet systiin pian vallasta. Kuninkaaksi tuli Antipatros joka oli Kassandroksen veljenpoika. Luokka:Makedonian kuninkaat Luokka:Ptolemaiokset
Antipatros II

Antipatros II oli Makedonian kuningas vuosina 296–294 eaa. yhdessä veljensä Aleksanteri V:n kanssa. Hän oli kuningas Kassandroksen poika. Vuonna 294 eaa. Demetrios I syöksi Antipatroksen vallasta. Luokka:Makedonian kuninkaat
Mancala

Mancala on yksi maailman vanhimmista lautapeleistä ja etenkin Afrikan ja Aasian maissa suosittu lautapelityyppi, joka perustuu pikkukivien tai vastaavien pelimerkkien "kylvämiseen" pelilaudalla oleviin koloihin. Parhaiten länsimaissa tunnettuja ryhmän pelejä ovat oware, kalaha, omweso ja bao. Omweso on Ugandan kansallispeli. Suomessa on myyty Kolokolo-nimistä peliä, johon kuuluu mancala-pelien pelaamiseen soveltuva pelilauta ja pelimerkkejä. Pelin nimi on kuitenkin suomalaisten markkinoijien keksimä eikä vastaa afrikkalaisten tai aasialaisten pelien nimiä. == Pelaaminen == Tyypillinen mancala on kaksinpeli, jossa pelilauta on jaettu kahtia: kummallakin pelaajalla on esimerkiksi kuusi koloa ja varastokolo eli mancala. Ennen pelin alkua kolot varastoa lukuun ottamatta täytetään pelimerkeillä, esimerkiksi kolme tai neljä kiveä kuhunkin koloon. Pelin siirto muodostuu yleensä siitä, että pelaaja poimii jostain oman puolensa kolosta kaikki pelimerkit ja "kylvää" ne yksitellen seuraaviin koloihin, tavallisesti pelilautaa vastapäivään kiertäen. Jos viimeinen jyvä sattuu ennestään oman puolen tyhjään koloon, pelaaja saa "kaapattua" vastapäätä olevasta toisen pelaajan kolosta kaikki pelimerkit omaan mancalaansa. Yksinkertaisimmissa peleissä voittaja on se, joka saa suuremman varaston. Monet mancala-pelit ovat säännöiltään huomattavastikin tätä monimutkaisempia. Vaativimmissa mancala-peleissä pelitilanteiden monipuolisuus ja haastavuus voi vastata jopa shakin tai go:n kaltaisten pelien tasoa. ==Nimistön ongelmista== Mancala-pelien tutkimukseen on tuonut ongelmia se, että pelien samoista versioista käytetään eri kulttuureissa eri nimityksiä. Itse asiassa nimi Mancala viittaa yhteen arabialaiseen versioon peleistä. Se ei ole sopiva pelien yleisnimeksi, vaikka sitä siinä tehtävässä käytetäänkin. Muutamat pelitutkijat suosittelevat peliperheen yleisnimeksi pelitekniikkaan liittyviä termejä "Count and Capture" eli "Laske ja ryöstä" tai Sowing games eli Kylvöpelit. Peli oli pelattavissa joissain Nokian puhelinmalleissa nimellä "Bantumi". == Aiheesta muualla == *Kalaha-pelin säännöt *Mancala Snails - selaimessa toimiva Java-mancala *Kansainvälinen Oware-yhdistys *Englanninkielinen Mancalawiki Mancalaworld * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Faisal II

Faisal II (Faiṣal ibn Ghāzī ibn Faiṣal Āl Hāshim, 2. toukokuuta 1935 – 14. heinäkuuta 1958) oli Irakin viimeinen kuningas 1939–1958. Faisal oli Irakin toisen kuninkaan, Ghazin ja kuningatar Aliyan poika. Kuningas Ghazi kuoli vuonna 1939 selvittämättömässä auto-onnettomuudessa, jotkut väittivät vaikutusvaltaisen ministerin Nuri al-Sa’idin miesten tappaneen hänet. Kolmivuotiaasta Faisalista tuli kuningas 4. huhtikuuta 1939. Hänen setänsä Abdulilah ibn Ali toimi valtionhoitajana vuodet 1939–1953, sekä pääministeri Rašid Ali al-Kailani lyhyen aikaa kolmeen otteeseen. Huhtikuussa 1941 kansallismielinen pääministeri Rašid Ali al-Kailani kaappasi vallan Abdulilahilta. Kuningatar ja Faisal salakuljetettiin maasta. Vuonna 1950 kuningattaren kuoleman jälkeen Abdulilahista tuli kuninkaan ainoa holhooja. Faisal kävi Harrowin koulua Isossa-Britanniassa serkkunsa Hussein bin Talalin kanssa, josta tuli myöhemmin Jordanian kuningas. Pojat olivat läheisiä, ja suunnittelivat jopa yhdistävänsä valtakuntansa vastustaakseen militanttia pan- arabinationalismia. Faisal II kruunattiin 2. toukokuuta 1953 Bagdadissa hänen saavutettuaan täysi-ikäisyytensä. Marraskuussa Husseinista tuli Jordanian kuningas. Faisal pyrki uudistamaan maataan laajoilla pato-, silta- ja kasteluhankkeilla. Hän rakennutti myös kouluja ja sairaaloita. 1. helmikuuta 1958 naapurimaa Syyria muodosti Nasserin johtaman Egyptin kanssa Yhdistyneen arabitasavallan. Vain kaksi viikkoa myöhemmin 14. helmikuuta hašemiittikuningaskunnat muodostivat samanlaisen liiton, Irakin ja Jordanian arabiliittovaltion. Faisalista, vanhemmasta hašimidien suvusta, tuli maan päämies. Faisalin valtakausi uuden maan johdossa kesti vain viisi kuukautta. Kesällä Hussein pyysi Irakin armeijan apua Jordaniaan. Kenraali Abdulkarim Qasim käytti joukkojen siirtoja hyväkseen, kaappasi vallan vuonna 1958, valtasi Bagdadin ja julisti tasavallan syntyneeksi 14. heinäkuuta. Samana päivänä Faisal II, toiset kuningasperheen jäsenet ja johtava ministeri Nuri al-Sa’id kuolivat tasavaltalaissotilaiden tuleen . ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Hašimidit Luokka:Irakin kuninkaat Luokka:Irakilaiset henkirikosten uhrit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Kurkimäki (Helsinki)

Kurkimäki () on Mellunkylän kaupunginosan osa-alue. Itä-Helsingissä Kehä I:n pohjoispuolella sijaitsevalla alueella asui vuoden 2017 alussa noin 2 731 asukasta. Kaupunkirakenteen osalta Kurkimäki kytkeytyy saumattomasti alueen pohjoispuolella sijaitsevaan Kontulaan ja länsipuolella olevaan Kivikkoon. Kurkimäki on rakennettu 1980-luvulla Myllypuron ja Kontulan väliin. Kurkimäessä on hyvin säilynyt linnoitus, joka on osa venäläisten rakentamaa linnoitusketjua ennen ensimmäistä maailmansotaaKurkimäen maalinnoitus (Arkistoitu versio). Kurkimäen asukkaista 36,8 prosenttia oli ulkomaalaistaustaisia vuoden 2020 lopussa. == Palveluista == Kurkimäen palvelut (koulu, terveyskeskus, kirjasto) nivoutuvat yhteen välittömässä naapurissa olevien kaupunginosien kanssa. Myllypuron, Kontulan ja Kivikon lisäksi palveluja haetaan Vesalasta tai Itäkeskuksesta. Kurkimäen omalla osa- alueella sijaitsee muun muassa korttelitalo, viisi päiväkotia, leikkipuisto ja muutama pizzeria. Lähistöllä oleviin liikuntamahdollisuuksiin lukeutuvat muun muassa Myllypuron urheiluhallit (esimerkiksi Liikuntamylly), Kontulan uimahalli ja Kivikon kehittyvän liikuntapuiston palvelut sekä valaistu ulkoilulenkki (3,6 km). Etelään Kehä I:n ali pääsee parin kevyen liikenteen alikulun kautta. == Työpaikat == Kurkimäki tarjoaa työpaikan noin 600 hengelle. Suuri osa työpaikoista löytyy Kontulantien molemmille puolille sijoittuvista toimitila- ja teollisuuslaitoksista. Myös palvelusektori on merkittävä työllistäjä. == Liikenneyhteydet == Kurkimäki sijaitsee Helsingin metron liityntäliikennealueella. Sekä Myllypuron metroasema että Kontulan metroasema ovat lyhyehkön kävely- tai linja-automatkan päässä. * Helsingin metro, Kontulan metroasema * Helsingin metro, Myllypuron metroasema * 54 (Itäkeskus (M) - Pitäjänmäki) * 57 (Kontula (M) - Munkkiniemi) * 92 (Itäkeskus (M) - Myllypuro (M) - Alakiventie) * 92N (yölinja Rautatientori - Myllypuro - Kivikko - Kontula (Keinutie)) * 94A (Kotikonnuntie - Kontula (M) - Kivikko - Kontula (M) - Kotikonnuntie) * 94B (Kontula (M) - Kivikko - Kontula (M)) * 94N (yölinja Rautatientori - Kivikko - Kontulankaari) * 506 (Myllypuro (M) - Viikki - Pasila - Ruskeasuo) * 554 (Itäkeskus (M) - Malmi - Siltamäki - Tapaninkylä) * 560 (Rastila - Kontula (M) - Malmi - Myyrmäki) * 561 (Itäkeskus (M) - Malmi - Lentoaseman tekninen alue) * 805 (Itäkeskus (M) - Vartioharju - Mellunmäki (M) - Myllypuro (M) - Myllypadontie) * 812 (Mellunmäki (M) - Vesala - Kontula (M) - Kurkimäki - Porttitie - Myllypuro (M) - Myllypadontie) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kurkimäen kaupunginosan sivusto * Helsinki alueittain (2005). Mellunkylän peruspiiri - tilastoja yms * Kontulan alueen sivusto * Kurkimäen Albumit auki Luokka:Mellunkylä Luokka:Helsingin osa-alueet
Viikinmäki

Viikinmäki () on asuinalue Koillis-Helsingin Viikissä, Pihlajiston vieressä. Sitä rajaavat Lahdentie, Vantaanjoki ja Herttoniemen teollisuusrata. Hallinnollisesti Viikinmäki lasketaan kaupunginosajaossa Viikin osa-alueeksi ja piirijaossa Latokartanon peruspiirin osa-alueeksi, vaikka se onkin toisella puolella moottoritietä kuin muu Viikki. Viikinmäessä asuu 2 900 ihmistä (31.12.2020). Länsiosan asuntorakentaminen on vielä kesken. Valmiiseen Viikinmäkeen tulee 2020-luvulla noin 3 700 asukasta. Siellä on omistus-, vuokra-, hitas- ja asumisoikeusasuntoja. Päiväkodin, starttiluokan, ala-asteen luokat 1–4 sekä kerhotiloja asukkaille tarjoava Viikinmäen korttelitalo valmistui lokakuussa 2014. Viikinmäen koillisosassa toimii jo päiväkoti Vikkeri. Muut palvelut hoidetaan muualla Viikissä ja Pihlajistossa. Viikinmäellä sijaitsi ampumarata vuosina 1962–2005. Maa-aineksen puhtautta seurataan tarkasti rakentamisen yhteydessä, mikä on vaikuttanut asuinalueen valmistumisen aikatauluun. Viikinmäessä sijaitsee myös maanalainen vuonna 1994 valmistunut Viikin jätevedenpuhdistamo. Puhdistamo käsittelee teollisuuden ja 800 000 ihmisen jätevedet Helsingin ja seitsemän naapurikunnan alueilta. Puhdistetut jätevedet johdetaan 16 kilometriä pitkää purkutunnelia pitkin avomerelle. ==Historia== Viikinmäen alueella Kuninkaankartanonsaarella sijaitsi 1550-luvulta venäläisten hävitykseen vuonna 1571 asti Viikin kuninkaankartano. ==Joukkoliikenne== Viikinmäen läpi Harjannetietä liikennöivät Rautatientorilta Malmille kulkeva bussilinja 71 sekä Myllypuron ja Ruskeasuon välinen linja 506. Myöhäisilta- ja yöaikaan liikennöi bussilinja 77N Malmin kautta Jakomäkeen. Lisäksi pienkalustolinja 701 kulkee Viikistä Malmin suuntaan Viikinmäen Hernepellontietä. Maaherrantietä eli Viikinmäen itä- ja pohjoisreunaa pitkin on vuodesta 2023 alkaen kulkenut Raide-Jokeri eli pikaraitiotie 15. ==Lähteet== *Helsinki alueittain (2005). Latokartanon peruspiiri. (pdf) ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Viikki Luokka:Helsingin osa-alueet
Vesala (Helsinki)

Vesala () on Mellunkylään kuuluva noin 7 500 asukkaan osa-alue itäisessä Helsingissä, Kontulan kupeessa. Alueella on lähinnä pientaloja 1950-luvulta pohjoisessa ja lännessä sekä kerrostaloja 1980-luvulta etelässä. Alueen pientaloaluetta on täydennysrakennettu 1990-luvulta alkaen. Vesalan pinta-ala on 1,52 neliökilometriä. Vuoden 2018 lopussa asukkaita oli 7 531\. Työpaikkoja oli 376 vuoden 2017 lopussa. Vesalaa palvelevat Kontulan ja Mellunmäen metroasemat sekä useat Helsingin sisäiset bussilinjat. Vesalassa on muun muassa päiväkoteja, nuorisotalo ja ravintoloita. == Kuvia == Tiedosto:Aarrepuisto luonnonkivimuuri.jpg|Aarrepuisto Tiedosto:Aarteenetsiäntie - panoramio - jampe.jpg|Kaupunginosan kerrostaloja. Tiedosto:Koskenhaantie - panoramio - jampe (3).jpg|Vesalan omakotitaloja. Tiedosto:Kotikonnuntien silta - panoramio.jpg|Kotikonnuntien silta == Lähteet == * Helsinki alueittain (2005). Mellunkylän peruspiiri - tilastoja ja perustietoa (pdf) === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Lähiöprojekti – Kontula-Vesala-Kivikko (Arkistoitu 19.3.2008) Luokka:Mellunkylä Luokka:Helsingin osa-alueet
Pöytävuori

thumb|Etelä-Amerikan pöytävuorista, kuten kuvan Roraimasta käytetään nimitystä tepui. Pöytävuori eli mesa on eroosion synnyttämä laakea, yleensä jyrkkärinteinen ympäristöään korkeampi kohta. Pöytävuoret syntyvät, kun vaakasuuntaan kerrostuneet kalliot ensin liikkuvat tektonisen toiminnan takia ja sitten eroosio kuluttaa kovia kivilajeja ympäröivät pehmeämmät kivilajit pois. Etelä-Amerikassa pöytävuoria kutsutaan nimellä tepui. Niiden laella on eriytynyt omia kasvi- ja eläinlajejaan, koska ne ovat olleet niin pitkään eristyksissä vuorten alla levittäytyvästä sademetsästä. Roraima, Kukenan ja Auyantepui ovat näitä eteläamerikkalaisia tepuita. Muita tunnettuja pöytävuoria ovat Pöytävuori Etelä-Afrikassa Kapkaupungin lähellä, Debre Damo Etiopiassa, Mount Conner Australiassa ja Brown Bluff Etelämanterella. Herðubreið Islannissa on vulkaaninen tulivuori (tuya), joten sen syntytapa poikkeaa muista pöytävuorista. Pieneksi ja kapeaksi kulunutta pöytävuorta kutsutaan butteksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pinnanmuodot Luokka:Eroosio Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Dali

Dali tarkoittaa seuraavia asioita ja henkilöitä: * Dalí-nimisiä henkilöitä: ** Gala Dali (1894–1982), Salvador Dalin puoliso ** Kenza Dali (s. 1991), ranskalainen jalkapalloilija ** Salvador Dali (1904–1989), espanjalainen surrealistinen taidemaalari ** Dali Meller (s. 1991), suomalainen jalkapalloilija * Dali paikannimenä: ** Dali, kaupunki Yunnanin maakunnassa Kiinassa ** Dali, prefektuuri Yunnanin maakunnassa Kiinassa ** Dali, piirikunta Weinanin prefektuuritason kaupungissa Shaanxin maakunnassa Kiinassa ** Dalin kuningaskunta, Yunnanin alueella 937–1253 hallinnut kuningaskunta ** Dáli, kylä Kyproksella ** Al Dali, maakunta Jemenissä ** Al-Dali, kaupunki Jemenissä * Dali, japanilainen yhtye * Dali, perunalajike * Tetre-Museu Dali, Salvador Dalin perustama museo Figueresissä, Espanjassa * Danish Audiophile Loudspeaker Industries, DALI, kaiutinvalmistaja * Digital Addressable Lighting Interface, DALI, saksalaisten valmistajien ja instituutioiden lanseeraama, standardissa IEC 60929 määritelty protokolla valaistuksen ohjaukseen.