EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Valoa kohti (Pekka Ervastin kirja)

Valoa kohti on teosofi Pekka Ervastin ensimmäinen suomenkielinen kirja, joka ilmestyi tekijän kustantamana vuonna 1901 Helsingissä. Ervast aloitti teoksen kirjoittamisen vuonna 1895, ja käsikirjoitus valmistui keväällä 1899. Ervast tarjosi sitä ensin Otavalle, mutta kustantamo ei uskonut kirjan menevän kaupaksi Suomessa. Kuitenkin sitä oli vuoteen 1918 mennessä myyty viitenä painoksena kaikkiaan 17.000 kappaletta. Kirjasta on otettu painoksia vielä tämän jälkeenkin. Vuoden 1988 seitsemännen painoksen alkusanoissa kustantaja (Kristosofinen Kirjallisuusseura ry.) luonnehtii teoksen sisältöä seuraavasti: > "Valoa kohti -kirja esittää teosofisen sanoman keskeisimmät opit. Siinä > kerrotaan mm. karman eli syysuhteen laista, jälleensyntymisestä, > kehityksestä ja Mestareista. Lukija saa kirjasta jokseenkin täydellisen > kuvan teosofisesta maailmankatsomuksesta. Kirjan aihepiirin laajuutta kuvaa, > että siinä käsitellään myös puhdistuksen ja salaisen tiedon tietä, suuria > uskontoja, kristinuskoa, uskontojen perustajia ja ilmennyttä > maailmankaikkeutta." == Lähteet == Luokka:Teosofiset kirjoitukset Luokka:Vuoden 1901 kirjat
Gattermann-reaktio

Gattermann-reaktio tai Gattermann-formylointi tai Gattermann-synteesi on kemiallinen reaktio, jossa aromaattinen yhdiste reagoi vetysyanidin ja vetykloridin kanssa, ja ne muodostavat aldehydin. Reaktiota katalysoivat Lewis-hapot. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran saksalainen kemisti Ludwig Gattermann vuonna 1898, ja se on nimetty hänen mukaansa. ==Reagenssit ja mekanismi== Gattermann-reaktio tapahtuu helpoimmin aromaattisille yhdisteille, joissa on runsaasi elektroneja, kuten fenoli-, fenyylieetteri-, indoli- ja pyrrolijohdannaisille. Katalyyttinä reaktiossa käytetään Lewis-happoja, kuten alumiinikloridia tai sinkkikloridia. Lisäksi reaktiossa käytetään vetysyanidia ja vetykloridia. Vetysyanidin sijasta voidaan käyttää myös sinkkisyanidia. Gattermann-reaktio on tyypiltään elektrofiilinen aromaattinen substituutioreaktio. Nukleofiilina reaktiossa toimii aromaattinen yhdiste. Elektrofiilin rakenne ei ole täysin selvillä. Se kuitenkin muodostuu vetysyanidin reagoidessa vetykloridin kanssa, ja esitettyjä vaihtoehtoja ovat kloori-iminiumioni, iminiumioni ja iminiumdikationi. Aromaattinen yhdiste reagoi elektrofiilin kanssa, ja muodostuva karbokationi toisiintuu aromaattiseksi iminiumkationiksi. Tämä iminiumkationi hydrolysoituu happamissa olosuhteissa aldehydiksi. : ==Lähteet== Luokka:Orgaaniset reaktiot
Kefuroksiimi

Kefuroksiimi on beetalaktaameihin kuuluva bakteriosidinen antibiootti. Sen vaikutus perustuu bakteerien soluseinän peptidoglykaanin synteesin estoon. Kefuroksiimin kemiallinen kaava on C16H16N4O8S, moolimassa 424,384 g/mol ja CAS-numero 55268-75-2. Kefuroksiimin anatomis-terapeuttis-kemiallinen lääkeluokituksen tunniste eli ATC-luokitus on J01DC02. == Aiheesta muualla == *PubChem: Cefuroxime * Human Metabolome Database (HMDB): Cefuroxime *DrugBank: Cefuroxime *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cefuroxime Luokka:Kefalosporiinit Luokka:Furaanit Luokka:Karbamaatit Luokka:WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Carl Gemzell

Carl Axel Herman Gemzell (4. tammikuuta 1910 Motala – 11. helmikuuta 2007 Norrtälje) oli ruotsalainen gynekologi ja endokrinologi, joka teki merkittävää työtä naisten hedelmättömyyshoidon alalla. Tutkimusryhmänsä kanssa hänen onnistui vuonna 1958 Tukholman Karoliinisessa sairaalassa eristämään Graafin follikkeleita eli munarakkuloita stimuloivan FSH-hormonin, jota ihminen tuottaa aivolisäkkeessä. Hormonin annostelu sai pian aikaan raskauksia hedelmättöminä pidetyillä naisilla. Gemzell myös ensimmäisenä osoitti, että kuolleen aivolisäkkeestä voidaan eristää FSH:n lisäksi myös kasvuhormonia lyhytkasvuisuuden hoitoon. Vuonna 1960 hän ja Leif Wide ottivat käyttöön immunologisen raskaustestin, jossa ei aiempien menetelmien tavoin tarvittu koe-eläimiä. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet Luokka:Ruotsalaiset lääkärit Luokka:Gynekologit Luokka:Endokrinologit
Tähtikeinu

Tähtikeinu on suomalainen Yleisradion tuottama televisioelokuva vuodelta 2003. Todellisuuteen pohjautuva elokuva kuvaa runoilija Eino Leinon ja kirjailija L. Onervan rakkaussuhdetta sekä heidän ja säveltäjä Leevi Madetojan kolmiodraamaa. Elokuvan on ohjannut Veli-Matti Saikkonen ja käsikirjoittanut Anna-Leena Härkönen, joka myös esittää L. Onervan roolin. Muissa pääroleissa ovat Vesa-Matti Loiri (Eino Leino) ja Oskari Katajisto (Leevi Madetoja). == Vastaanotto == Helsingin Sanomien Suvi Ahola piti kritiikissään pääosan esittäjien Härkösen ja Loirin ikäeroa turhan isona historiaan todellisuuteen verrattuna ja elokuvaa muutenkin historiallisesti epätarkkana. Elokuva sai kiitosta kauniista sisä-interiööreistä kuvatuista kohtauksista rauhallisesta kohtauksista. Myös identiteetti- ja rakkauspohdinnat saivat kiitosta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat Luokka:Vuoden 2003 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat
Patrick Geddes

Patrick Geddes (2. lokakuuta 1854 Ballater, Aberdeenshire – 17. huhtikuuta 1932 Montpellier, Ranska) oli skotlantilainen biologi, sosiologi, maantieteilijä ja kaupunkisuunnittelun uranuurtaja. Hän toi yhdyskuntasuunnitteluun näkökulmia paitsi sosiologiasta, myös antropologiasta ja arkeologiasta ja tarkasteli yhdyskuntia väestön, ympäristön ja työnteon näkökulmista. Geddesin teorioita ovat sittemmin kehitelleet muun muassa Lewis Mumford ja Konstantin Doxiadis. Geddes toimi Dundeen yliopiston kasvitieteen professorina vuodesta 1888. 1920-luvulla hän perusti Ranskan Montpellieriin kansainvälisen oppilaitoksen nimeltä Collège des Écossais (”Skottilaisten college”). Hän osti myös Assasin linnan Montpellierin pohjoispuolelta ja perusti sinne kaupunkitutkimuskeskuksen. Geddes suunnitteli Israeliin Tel Avivin kaupungin asemakaavan. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet Luokka:Kaupunkiteoreetikot Luokka:Brittiläiset sosiologit Luokka:Brittiläiset biologit
Harjunpää ja kylmä kuolema

Harjunpää ja kylmä kuolema () on neliosainen suomalainen televisiosarja vuodelta 1983. Se perustuu Matti Yrjänä Joensuun romaaniin Harjunpää ja kapteeni Karhu (1983). Sarja on Yleisradion ruotsinkielisen televisioteatterin tuotantoa, ja sarjan esityskieli on ruotsi. Sen on ohjannut Åke Lindman, ja sen ensilähetys oli tammikuussa 1983. ==Juoni== Sarja kuvaa arkista poliisin työskentelyä Helsingissä. Päähenkilönä on ylikonstaapeli Timo Harjunpää. Tarinassa Laura on nuori selkäviasta kärsivä nainen, joka asuu Kruununhaassa. Hänet löydetään kuolleena merestä. Ylikonstaapeli Timo Harjunpää työtovereineen alkaa selvittää rikosta. == Tuotanto- ja esityshistoria == Harjunpää ja kylmä kuolema esitettiin TV1-kanavalla 4.1, 11.1, 18.1. ja 25.1.1983.Katso-lehti, tammikuun 1983 numerot 1–4. Katso-lehden jutunKatso 1/1983 mukaan koko neljän osan sarja on tehty "vajaassa kuukaudessa". Artikkelista ei käy ilmi, tarkoittaako tämä kuvausten kestoa vai myös jälkitöitä. Sarjalla ei ole ollut uusintaesityksiä televisiokanavilla, mutta se on ollut katsottavissa Yle Areenassa. Vuonna 2014 sarja julkaistiin myös DVD-versiona. == Vastaanotto == Sarja sai kiittäviä arvioita. Helsingin Sanomissa Mikael Fräntin arvostelun otsikossa sitä kuvataan upeaksi: > ”Arkiset tilanteet nousevat kiinnostaviksi ja jännitteisiksi. Tietysti > Joensuun teksti kelpaa jo sinänsä kuvien, elokuvan lähtökohdaksi, mutta > Lindmanin hahmotusta ei voi liikaa kehua. Hän tekee suomalaista elokuvaa, > jota harvoin nähdään teattereissa.” Katso-lehdessä Esko Mustonen ihmettelee, voiko olla totta, että on saatu aikaiseksi hyvä suomalainen rikossarja. Molemmissa arvosteluissa kiitetään, että dramatisointi on romaanille uskollinen mutta silti omaleimainen tulkinta, kiitos Åke Lindmanin taitavan ohjauksen. Myös Matti Yrjänä Joensuu oli sarjaan hyvin tyytyväinen. == Tuotantoryhmä == * Åke Lindman – ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja * Kari Uusitalo – käsikirjoittaja * Esa Kotilainen – säveltäjä * Lasse Mårtenson – säveltäjä == Päärooleissa == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Harjunpää ja kylmä kuolema (1983, TV-sarja). Elokuvauutiset. * Harjunpää ja kylmä kuolema. Yle Areena. Luokka:Suomalaiset rikossarjat
Union List of Artist Names

Union List of Artist Names (vapaa suomennos taiteilijanimien yhteislista, lyhennys ULAN) on yhdysvaltalaisen Gettyn tutkimuslaitoksen () kokoama, internetissä online-palveluna saatavilla oleva, kuvataiteilijoita, arkkitehtejä, muotoilijoita ja elokuvaohjaajia ja vastaavia sekä heihin liittyviä organisaatioita kokoava hakemisto ja tietokanta. Gettyn tutkimuslaitos aloitti ULAN-hakemiston kehittämisen vuonna 1984. Gettyn tutkimusinstituutin palveluksessa oleva Patricia Harpring kuvaa kirjassaan, mitä taiteilijanimien yhteislistan (ULAN) on tarkoitus sisältää ja mitä ei. ==Hakemiston kattavuus== ULAN on eräs taiteilijoiden ja heidän merkittävien teostensa nimiauktoriteettiluokittelija. Huhtikuussa 2018 ULAN-tietokanta sisälsi runsaat 320 000 kohdetta (records), joille oli tallennettu 720 000 erilaista nimimuotoa. Tietokannassa oli tammikuun 2019 lopulla runsas 1 120 suomalaiseksi luokiteltua taiteilijaa tai näihin liittyvää kohdetta, kuten Kuvataideakatemian koulu ja erilaisia arkkitehtitoimistoja. ULAN-tietokannasta löytyviä suomalaisia kohteita ovat esimerkiksi Akseli Gallen-Kallela, Arkkitehtitoimisto ALA, Pekka Jylhä, Aki Kaurismäki, Pentti Lumikangas, Vuokko Nurmesniemi sekä Raili ja Reima Pietilä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * ULAN-haku, getty.edu * Patricia Harpring (April 2016) Union List of Artist Names. Introduction and Overview, getty.edu (pdf) Luokka:Kirjastotoimi Luokka:Tunnistautuminen Luokka:Luettelot taiteilijoista
Valtio-oppi (Snellman)

Valtio-oppi (Läran om staten) on suomalaisen Johan Vilhelm Snellmanin yhteiskuntafilosofinen pääteos, joka julkaistiin alkuaan ruotsinkielisenä vuonna 1842. Teoksessa on 448 sivua. Snellman kirjoitti teoksen Tukholmassa talven 1841–1842 aikana.Risto Volanen: J.V. Snellmanin valtio-opin idealismi ja realismi. (1983) Viitattu 28.1.2019. Hän oli viettänyt vuodet 1839–1842 Ruotsissa ja Saksassa imien uusia vaikutteita ja julkaisi pääteoksensa Tukholmassa hieman ennen paluutaan Suomeen. Sen pohjana toimi Snellmanin vuonna 1840 julkaisema filosofian oppikirja Rättsläran. Kummankin teoksen lähtökohtana on saksalaisen Friedrich Hegelin filosofia, mutta Valtio-opissa on nähtävissä myös nuorhegeliläisten esittämän kritiikin vaikutus. Vaikutteita Snellman sai myös muilta filosofeilta sekä Ruotsissa käydystä Suomen suuriruhtinaskunnan valtiollista asemaa koskeneesta debatista. Snellmanin mukaan kansakunnan tärkein yhteiskunnallinen tekijä ja selittäjä on sen sivistyksen taso, ja tärkein voimanlähde sen jäsenten kansallistunne. Kansallishenki ohjaa yksilöt toimimaan kansakunnan ja valtion hyväksi.Joel Kuortti & Jukka-Pekka Pietiäinen: 100 merkittävää suomalaista tietokirjaa – Abckiriasta Mustaan orkideaan, s. 30–31. Paasilinna, Helsinki 2014. Snellman määrittelee käsitteet seuraavasti: ”Jos kutsumme kansakuntaa tiettynä ajankohtana luonnehtivaa tiettyä tietoa ja tiettyjä tapoja kansallisuudeksi, niin isänmaallisuus on sitä tahtoa, joka antaa herätteen kansallisuuden kehitykselle ja pitää sitä yllä yleisinhimillisen sivistyksen tiettynä muotona. Kansallishengeksi kutsumme puolestaan isänmaallisuutta ja kansallisuutta yhdessä”.J. V. Snellman: Valtio-oppi J. V. Snellman – Kootut teokset. Viitattu 28.1.2019. Kansallishengen toteuttamisen välineitä ovat kunkin kansan oma kieli, kulttuuri ja lait. Snellmanin mukaan sekä lakien tarkoituksena että yksilöiden pyrkimyksenä on edistää siveellisyyttä, jota toteuttavat kolmella eri tasolla perhe, kansalaisyhteiskunta ja valtio. Hän esittää muun muassa myös, että alempien kansankerrosten koulutuksella ja sivistyksellä voidaan tasoittaa markkinatalouden synnyttämiä varallisuuseroja. Teos on suomennettu useita kertoja. Ensimmäisen suomennoksen (Valtio-oppi) teki Kaarlo Forsman vuonna 1901 Snellmanin valittujen teosten viidenteen osaan, toisen suomennoksen (Valtio-oppi) Heikki Lehmusto vuonna 1928 Snellmanin koottujen teosten toiseen osaan, kolmannen (Oppi valtiosta) Eero Ojanen vuonna 1982 Snellman: Teokset -sarjaan ja neljännen (Valtio-oppi) Antero Tiusanen vuonna 2005 julkaistuun uusien koottujen teosten viidenteen osaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Valtio-oppi Tukholma 1842 (teoksen sisältö) J. V. Snellman – Kootut teokset Luokka:Kirjat poliittisesta filosofiasta Luokka:Vuoden 1842 kirjat Luokka:Johan Vilhelm Snellman
Anu Maja

Anu Kristiina Maja (o.s. Voutilainen, s. 5. kesäkuuta 1952 Tampere) on suomalainen lavastaja. Hän työskenteli Ylessä lavastajana 1976–2016, josta lavastussuunnittelun päällikkönä 1998–2014. Koulutuksena hänellä on Taideteollisen korkeakoulun lavastustaiteen loppututkinto. Yleisradion 40 vuoden aikana hän muun muassa vieraili Helsingin kaupunginteatterissa ja lavasti myös elokuvia – kuten Kaivon. Hän on opettanut paljon, muun muassa lavastuksen professorina taideteollisessa korkeakoulussa. Anu Maja on työskennellyt eniten Timo Bergholmin ja Matti Ijäksen kanssa. Hän kertoo, että heitä yhdistää vahva ja tyylitelty maailmankuva. Ijäkselle Maja lavasti esimerkiksi televisiotuotannot Painija (1985) ja Siriuksen vieraat (1987) ja elokuvan Pilkkuja ja pikkuhousuja. Bergholmin kanssa syntyivät muun muassa Pohjalla (1981), Kuutamoprinssi (1985) ja Dunckerin kersantti (1988). Maja piti vuonna 2018 näyttelyn jossa hän esitteli lavastustuotantoaan tekemillään originaaliluonnoksilla, lavastussuunnitelmilla, pienoismalleilla, studiolavastus- ja tuotantovalokuvien avulla Kavi-galleriassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Suomalaiset lavastajat Luokka:Ylen henkilöstö
Lake Malawi

Lake Malawi on tšekkiläinen indie pop-bändi, joka on perustettu vuonna 2013. Bändin jäsenet ovat Albert Černý, Jeroným Šubrt, Antonín Hrabal. Bändin EP- levy We Are Making Love Again julkaistiin vuonna 2015. Heidän debyytti- albuminsa Surrounded by Light julkaistiin vuonna 2017. Bändi edusti Tšekkiä kappaleella "Friend Of A Friend" vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa. == Lähteet == Luokka:Tšekkiläiset yhtyeet Luokka:Tšekin euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2019 euroviisuedustajat
Irina Ratušinskaja

Irina Borisovna Ratušinskaja () (4. maaliskuuta 1954 Odessa, Ukrainan SNT – 5. heinäkuuta 2017 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen toisinajattelija, runoilija ja kirjailija. == Toisinajattelija == Ratušinskaja pidätettiin neuvostovastaisesta toiminnasta syyskuussa 1982. Huhtikuussa 1983 hänet tuomittiin seitsemäksi vuodeksi työleirille. Hänet vapautettiin lokakuussa 9. lokakuuta 1986 kolmen ja puolen vuoden vankilassaolon jälkeen päivää ennen Ronald Reaganin ja Mihail Gorbatšovin tapaamista Reykjavíkissa. Vuonna 1987 hän muutti miehensä kanssa Yhdysvaltoihin ja Neuvostoliitto epäsi häneltä ja hänen mieheltään Neuvostoliiton kansalaisuuden. Institute on Religion and Democracy myönsi hänelle Religious Freedom Awardin. Hän kirjoitti vankilassaoloajastaan muistelmat nimeltä Harmaa on toivon väri. == Kirjailija == Vankila-aikanaan Ratušinskaja kirjoitti paljon runoja, ja hänen ensimmäiset runokirjansa julkaistiin englanniksi jo hänen istuessaan vankilatuomiotaan 1980-luvulla. Brittiläinen säveltäjä Sally Beamish sävelsi hänen runoistaan kokoelman No, I'm not Afraid Hän kirjoitti omaelämäkerran Ukrainan muistot. Tämän lisäksi hänen romaaneistaan on suomennettu Odessan lapset. == Yksityiselämä == Ratušinskajan puoliso oli Igor Geraštšenko, ja heidän avioliittonsa kesti Irinan kuolemaan asti. Heillä oli kaksospojat. Perhe asui Lontoossa joulukuuhun 1998 asti, jolloin he muuttivat Venäjälle ja saivat Venäjän kansalaisuuden. Irina Ratušinskaja kuoli syöpään Moskovassa heinäkuussa 2017. ==Suomennetut teokset== * Harmaa on toivon väri, suom. Olli Kuukasjärvi. Helsinki: Otava 1988 ISBN 951-1-10030-0 * Ukrainan muistot, suom. Olli Kuukasjärvi. Helsinki: Otava 1990 ISBN 951-1-10055-6 ; Runot Julkaisussa: Kaltio 1994:3 Runot on suomentanut Tuovi Monola * A. I. Solzenitsylle * Anna minulle pilkkanimi * Gabriel surullisena ikonissa * Kehtolaulu * Kärsivällisyyttä aikuisilta enkeleiltä vaaditaan * Laulu kissasta, joka kulkee omana itsenään * Palaan Odessaan, palaan * Rukous * Sateenvarjo-, posetiivi- ja piirakkavalssi * Synnyinmaa Teoksessa: Ajatus vapaa - sana kahleissa Helsinki: Like 1998 ISBN 951-578-622-3 Runot on suomentanut Kalevi Haikara * Emme ole vielä istuneet tuomioitamme loppuun * Kaksi virstaa Dvinan rannalta - luoti kurkkuunne * Me pysymme - paikallamme kauheissa shakkilaudan ruuduissa * Palatsitorin paraatin ottaa vastaan tosi imartelematon sade == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Neuvostoliittolaiset toisinajattelijat Luokka:Venäläiset runoilijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Friend of a Friend

Friend of a Friend on tšekkiläisen bändin Lake Malawin esittämä kappale, jolla he edustivat Tšekkiä vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa. Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 157 pistettä ja saavutti sijan 11. == Lähteet == Luokka:Tšekin euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2019 euroviisuedustuskappaleet
Savenius

Savenius on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Filemon Savenius (1883–?), poliitikko (SSTP, SKP) ja maanviljelijä *Janne Savenius (1968–2019), salibandyn pelaaja *Pauli Savenius (s. 1987), jääkiekkotuomari
Dipolis

Dipolis (, ”Kaksi kaupunkia”) oli antiikin Kreikassa nimitys saarelle, jolla sijaitsi kaksi polista eli kaupunkivaltiota, sekä tällaisten kaupunkien liitolle. Tunnetuimmat dipoliit olivat:Flensted-Jensen, Pernille & Hansen, Mogens Herman: ”Pseudo-Skylax' Use of the Term Polis”. Teoksessa * Ikaroksen dipolis: Oine ja Therma * Ikoksen dipolis: esiintyy Pseudo-Skylaksilla; nykyisin saarelta tunnetaan kuitenkin vain yksi polis, Ikos * Lemnoksen dipolis: Hefaistia ja Myrina * Mykonoksen dipolis: esiintyy Pseudo- Skylaksilla; nykyisin saarelta tunnetaan kuitenkin vain yksi polis, Mykonos * Skiathoksen dipolis: esiintyy Pseudo-Skylaksilla; vanhemman Palaiskiathoksen ja uudemman Skiathoksen suhde poliksina on kuitenkin epäselvä. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan alueet Luokka:Antiikin Kreikan kaupunkien liitot Luokka:Kreikankieliset sanat ja sanonnat
Paulo Miki

Pyhä Paulo Miki S.J. (; 1562 Tsunokuni, Japani – 5. helmikuuta 1597 Nagasaki, Japani) oli sotilasjohtaja Miki Handayun poika, jesuiitta ja yksi Nagasakin ristiinnaulituista marttyyreistä. Hänet kastettiin 5-vuotiaana, hän tuli jesuiitaksi vuonna 1580, opiskeli Anziquiamassa, tuli tunnetuksi sujuvasta saarnaamisestaan ja pystyi väittelemään buddhalaisten pappien kanssa, koska oli opetellut intensiivisesti buddhalaisten opetuksia. Pyhimyksen kerrotaan saarnanneen vielä riippuessaan ristillä. Paavi Urbanus VIII julisti hänet autuaaksi 14. syyskuuta 1627, autuas paavi Pius IX pyhimykseksi 8. kesäkuuta 1862 ja hänen muistopäiväänsä vietetään 6. helmikuuta. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset teloitetut Luokka:Kristityt marttyyrit Luokka:Pyhimykset Luokka:Jesuiitat Luokka:Vuonna 1562 syntyneet Luokka:Vuonna 1597 kuolleet
Symmakhia

Symmakhia (, , ”yhdessä taisteleminen”) tarkoitti antiikin Kreikassa sotilaallista liittoa polisten eli kaupunkivaltioiden välillä. Symmakhiassa olevat polikset sopivat siitä, että niillä oli yhteiset liittolaiset ja yhteiset viholliset. Liitto käsitti sekä hyökkäys- että puolustussodan. Epimakhia () oli liittoutumisen rajoitetumpi muoto, joka koski vain yhteistä puolustautumista, mutta joskus myös tällaista liittoa voitiin kutsua symmakhiaksi. Useimmiten tasaväkisten polisten liitot olivat vain puolustusliittoja, kun taas voimakkaamman poliksen johdossa olleet täysiä symmakhioita. Kaupungista, joka johti liittoa ja sen joukkoja, käytettiin termiä hēgemōn (). Liittolaisesta käytettiin termiä symmakhos (). Symmakhiaa laajempia liittoja olivat sympoliteia ja koinon. Varhaisin tunnettu symmakhia on Miletoksen ja Lyydian kuninkaan Alyatteen välinen liitto noin 550-luvulla eaa. Varhaisin liitto, josta on säilynyt maininta piirtokirjoituksessa, on Eliin ja Heraian väliltä noin vuodelta 500 eaa. == Symmakhioita == * Deloksen meriliitto (479–404 eaa.) * Helleeninen liitto (481–479 eaa.) * Korintin liitto, myös helleeninen liitto (338– eaa.) * Mantineian symmakhia (n. 431–418 eaa.) * Peloponnesolaisliitto (n. 550– eaa.) * Tegean symmakhia (n. 423 eaa.) * Toinen Ateenan liitto (378–338 eaa.) == Lähteet == * Luokka:Antiikin Kreikan politiikka Luokka:Antiikin Kreikan sotahistoria Luokka:Kreikankieliset sanat ja sanonnat
Sympoliteia

Sympoliteia () oli antiikin Kreikassa kahden tai useamman poliksen eli kaupunkivaltion liitto. Termi oli peräisin verbistä sympoliteuein, ”jakaa poliittinen elämä”, ”elää kanssa-kansalaisina” tai ”elää saman poliksen kansalaisina”. Se saattoi viitata monenlaisiin liittoihin kaupunkien välillä. Sympoliteiassa oli sen nimen mukaisesti keskeisenä osatekijänä isopoliteia, toisin sanoen liitossa olleet polikset jakoivat yhteisen kansalaisuuden. Tämä voitiin toteuttaa eri tavalla. Eräs tapa oli se, että joku polis myönsi kansalaisuuden ympäröivän maaseudun tai muiden polisten asukkaille. Varhainen esimerkki on Olynthoksen sympoliteia vuonna 432 eaa., jossa muut polikset säilyivät itsenäisinä ja niillä oli myös omat kansalaisuutensa, mutta ne tulivat osaksi Olynthoksen sympoliteiasta. Toisaalta sympoliteia saattoi tarkoittaa kahden tai useamman poliksen liittymistä yhdeksi polikseksi, toisin sanoen synoikismosta poliittisessa mielessä. Varhainen esimerkki on Mantineian ja Helissonin sympoliteia 300-luvulla eaa. Joskus varhaisemmat polikset lakkasivat olemasta liiton myötä, kun taas joskus ne säilyivät olemassa uuden poliksen alaisina poliksina tai demoksina. 200–100-luvulla jaa. termiä käytettiin myös liittokuntaan (koinon), kuten esimerkiksi Akhaian liittoon, kuulumisesta. Joskus sympoliteia esiintyy käytännössä synoikismoksen tai isopoliteian synonyyminä. Isopoliteian lisäksi toinen sympoliteiaan läheisesti liittyvä termi on symmakhia eli sotilaallinen liittoutuminen. Isopoliteian ja symmakhian, joista voitiin sopia myös erikseen, lisäksi sympoliteiaan kuului kuitenkin useimmiten (ainakin jonkinasteinen) yhteinen hallinto. == Tunnettuja sympoliteia-sopimuksia == Sympoliteia-sopimus tunnetaan piirtokirjoitus- tai muiden lähteiden perusteella muun muassa seuraavien kaupunkien väliltä: * Antandros ja Syrakusa (409 eaa.) * Byzantion ja Khalkedon (357 eaa.) * Byzantion ja Perinthos (300-luku eaa.) (?) * Erokhos ja Lilaia (200-luku eaa.?) (?) * Eutresis, Thespiai ja Thisbe (300-luku eaa.?) (?) * Flygonion ja Delfoi (100-luku eaa.) * Flygonion ja Ambryssos (100-luku eaa.) * Gortyn ja Faistos (400–300-luku eaa., 200-luku eaa.) * Gortyn ja Sybrita (300-luku eaa.) (?) * Hypnia ja Myania (100-luku eaa.) * Iulis ja Koressia (300-luku eaa.) * Keoksen tetrapolis ja Eretria (300-luku eaa.) * Kolofon ja Notion (300-luku eaa.) * Korkyra ja Orikos (300-luku eaa.) * Lampsakos ja Ilion (n. 300 eaa.) (?) * Lato ja Lato pros Kamara (100-luku eaa.) (?) * Lyktos ja Khersonasos (n. 183 eaa.) * Mantineia ja Helisson (300-luku eaa.) * Messene ja Naupaktos * Miletos ja Skepsis (400-luku eaa.) * Orkhomenos ja Euaimon (300-luku eaa.) * Plataiai ja Erythrai (400-luku eaa.) * Plataiai ja Eteonos/Skafai (400-luku eaa.) * Plataiai ja Hysiai (400-luku eaa.) * Plataiai ja Skolos (400-luku eaa.) * Stiris ja Medeon (100-luku eaa.) * Stymfalia ja Lusoi (200-luku eaa.) == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan politiikka Luokka:Kreikankieliset sanat ja sanonnat
Synoikismos

Synoikismos (, ”yhdessä asuminen”) tarkoitti antiikin Kreikassa uuden kaupungin tai poliksen eli kaupunkivaltion perustamista yhdistämällä joukko varhaisempia asutuksia uudeksi kaupungiksi ja perustamalla sille uusi kaupunkikeskus. Yhdistetyt asutukset saattoivat olla kyliä tai varhaisempia poliksia, joista tuli uuden poliksen alaisia. Joskus yhdistäminen oli puhtaasti poliittinen toimenpide, eikä muuttanut asutuksen rakennetta, kun taas joskus siihen liittyi jopa väestönsiirtoja. Joskus termiä sympoliteia on käytetty samassa merkityksessä. == Esimerkkejä == * Amastriin kaupungin perustaminen yhdistämällä Kromna, Kytoros, Sesamos ja Tieion Amastriin käskystä noin vuonna 300–290 eaa. * Ateenan poliksen muodostaminen yhdistämällä Attikan kylät esihistoriallisella ajalla, mahdollisesti nk. pimeiden vuosisatojen aikana. Mytologiassa yhdistämisen suoritti Theseus, ja Paroslainen kronikka ajoittaa sen noin vuoteen 1259/1258 eaa. Synoikismos selitti kaupungin nimen (Athēnai) monikollisen muodon. Yhdistämisen kunniaksi vietettiin Synoikia-juhlaa. * Kosin poliksen muodostaminen yhdistämällä varhaisemmat Astypalaia, Halasarna ja Kos Meropis vuonna 366/365 eaa. * Mantineian poliksen perustaminen yhdistämällä alueen neljä tai viisi kylää. * Megalopoliin poliksen perustaminen Peloponnesoksen uudeksi valtakeskukseksi yhdistämällä noin 39 aikaisempaa asutusta muun muassa Eutresiasta, Kynuriasta, Mainaliasta ja Parrhasiasta sekä Lakoniasta vuonna 371/370 eaa. (tai käytännössä vasta 368–361 eaa.). * Nikopoliin kaupungin perustaminen siirtämällä väkeä Aitolian, Akarnanian ja Epeiroksen kaupungeista, mukaan lukien Ambrakia, Anaktorion, Kalydon, Kassope ja Stratos, Octavianuksen käskystä vuonna 30 eaa. * Patrain poliksen muodostaminen yhdistämällä varhaisemmat Antheia, Aroe ja Mesatis pimeiden vuosisatojen aikana doorilaisvalloituksen jälkeen. Mytologiassa yhdistäminen tapahtui Patreuksen aikana. Synoikismos selitti kaupungin nimen monikollisen muodon. * Rhodoksen poliksen muodostaminen yhdistämällä varhaisemmat Ialysos, Kameiros ja Lindos vuonna 408/407 eaa. * Tegean poliksen muodostaminen yhdistämällä yhdeksän kylää tai demosta, Afeidantion, Ekhenidon, Fylakeon, Gareaton, Karya, Korythea, Manthyrea, Oiaton ja Potakhidai (Botakhidai), arkaaisella kaudella ennen vuotta 600 eaa. * Thessaloniken kaupungin perustaminen yhdistämällä Mygdonian alueen 26 varhaisempaa kaupunkia tai kylää, mukaan lukien Aineia, Khalestre, Kissos ja Therme, Kassandroksen käskystä noin vuonna 315 eaa. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan politiikka Luokka:Kreikankieliset sanat ja sanonnat
Helleeninen liitto

Helleeninen liitto (myös kreikkalaisliitto) oli kreikkalaisten polisten eli kaupunkivaltioiden liitto Persiaa vastaan persialaissodissa vuosina 481–479 eaa. == Historia == Helleeninen liitto perustettiin syksyllä 481 eaa. juuri ennen Kserkseen hyökkäystä. Sen ensimmäinen kokous pidettiin Spartassa, joka oli liiton keskeisimpiä kaupunkeja. Viimeistään keväästä 480 eaa. lähtien jäsenkaupunkien edustajat (probūloi) kokoontuivat Isthmiassa Korintin kannaksella. Liitto kärsi persialaisille tappion Thermoylain ja Artemisionin taisteluissa vuonna 480 eaa., mutta voitti nämä Salamiin taistelussa samana vuonna sekä Plataiain taistelussa vuonna 479 eaa. Plataiain taistelun jälkeen liiton jäsenet pystyttivät Delfoihin niin kutsutun Käärmepylvään voiton kunniaksi. Liitto hajosi persialaissotien jälkeen, jolloin monet Egeanmeren alueen kaupungit liittyivät Persian pelossa Ateenan johtaman Deloksen meriliittoon, joka alkuvaiheessa näyttäytyi helleenisen liiton perillisenä. Osa kaupungeista taas ryhmittyi sitä vastaan jo vanhastaan olemassa olleeseen peloponnesolaisliittoon. Myöhemmin nimeä helleeninen liitto on käytetty myös Korintin liitosta, joka perustettiin vuonna 338 eaa. == Jäsenet == Liittoon kuului antiikin lähteiden mukaan 30 tai 31 kaupunkivaltiota tai niiden liittoa. Tärkeimmät lähteet jäseniin ovat Herodotoksen Historiateos sekä Delfoin Käärmepylväs, johon oli kirjoitettu 31 nimeä piirtokirjoituksena. Jäsenet olivat:Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Themistokles 20.3–4. * Aigina * Ambrakia * Anaktorion * Ateena * Elis * Epidauros * Eretria * Fleius * Hermione * Keoksen tetrapolis ** Iulis ** Karthaia ** Koressia ** Poieessa * Khalkis * Korintti * Kythnos * Lepreon * Leukas * MantineiaHerodotos: Historiateos 7.202. * Megara * Melos * Mykene * Naksos * Orkhomenos * Plataiai * Poteidaia * Sifnos * Sikyon * Sparta * Styra * Tegea * Tenos * Thespiai * Tiryns * Troizen == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Antiikin Kreikan kaupunkien liitot Luokka:Persialaissodat
Sipoon koulumuseo

Sipoon koulumuseo - Sibbo skolmuseum on museo, joka sijaitsee nykyisin Martinkylän vanhassa kyläkoulussa Sipoossa. Samoissa tiloissa on myös Sipoon kansalaisopiston toimintaa. Museo sisältää yhden luokkahuoneen sekä koulun eteishallin. Museo on auki sopimuksen mukaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Sipoon koulumuseo Luokka:Sipoo Luokka:Suomen museot
Anni Albers

Anni Albers (o.s. Annelise Fleischmann, 12. kesäkuuta 1899 Berliini – 9. toukokuuta 1994 New Haven, Connecticut) oli saksalaissyntyinen Yhdysvalloissa uransa tehnyt tekstiilitaiteilija, jota pidetään yhtenä alan merkittävimmistä uudistajista 1900-luvulla. Annelise Fleischmann syntyi varakkaaseen juutalaiskotiin Berliinissä. Isä oli huonekalutehtailija ja äiti Ullsteinin kustantajasukua. Tytär olisi halunnut kouluttautua taidemaalariksi Oskar Kokoschkan opissa, mutta sitä ei katsottu hyvän perheen tyttärelle sopivaksi. Hänet lähetettiin 1922 Bauhaus-oppilaitokseen, jossa hän opiskeli koulun ainoaa naisille sallittua alaa, kudontaa. Vuonna 1925 hän avioitui opettajansa, taidemaalari ja väriteoreetikko Josef Albersin kanssa. Natsien suljettua Bauhausin 1933 arkkitehti Philip Johnson kutsui Albersit Yhdysvaltoihin, Pohjois-Carolinassa toimineeseen kokeelliseen Black Mountain College -taidekouluun. Kun Josef Albers kutsuttiin 1950 Yalen yliopiston professoriksi, perhe muutti Connecticutin New Haveniin, jossa he asuivat loppuelämänsä. Anni Albers oli vuonna 1949 ensimmäinen tekstiilitaiteilija, jonka New Yorkin Museum of Modern Art kutsui pitämään näyttelyä elämäntyöstään. Toinen suuri näyttely oli syksyllä 1985 Washington D.C.:ssä Smithsonian American Art Museumin Renwick Galleryssa. Hänen 1960-luvun suurten monumentaaliteostensa tunnetuin on Polttouhrien muistomerkki New Yorkin juutalaismuseossa. Hänen suunnittelemia kankaita valmistivat monet maailman johtavat tekstiiliyritykset. 70-vuotiaana Anni Albers siirtyi tekstiilistä taidegrafiikan pariin ja teki kineettistä taidetta. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet Luokka:Tekstiilitaiteilijat Luokka:Saksalaiset taiteilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset taiteilijat Luokka:Bauhaus Luokka:Amerikansaksalaiset
Humana

Humana AB on ruotsalainen hoivapalveluyhtiö. Yhtiö harjoittaa liiketoimintaansa seuraavilla segmenteillä: vähittäiskauppa, työnantajaryhmä sekä terveys- ja hyvinvointipalvelut. Humana aloitti toimintansa Suomessa ostettuaan Arjessa Oy:n. Tammikuussa 2018 Humana ilmoitti ostavansa Coronaria Hoiva Oy:n. Kilpailu- ja kuluttajavirasto hyväksyi yrityskaupan 8.4.2019.https://www.kkv.fi/ajankohtaista/Tiedotteet/2019/11.4.2019-kkv- hyvaksyi-humanan-ja-coronaria-hoivan-yrityskaupan/ KKV 11.4.2019 Humanan suomalainen tytäryhtiö Humana Finland Oy on perustettu vuonna 2019.https://www.kauppalehti.fi/yritykset/yritys/humana+finland+oy/29911422 Hyvinvointipalvelut Arjessa Oy:n nimeksi vaihdettiin Humana Avopalvelut Oy vuonna 2020.https://www.kauppalehti.fi/yritykset/yritys/humana+avopalvelut+oy/22929734 == Omistus == Humanan suurimpia osakkeenomistajia ovat Impilo Care AB (18,5 %), Air Syndication SCA (11,6 %), Nordea Investment Funds (6,8 %), Skandinaviska Enskilda Banken SA (4,7 %), UBS AG London Branch (4,5 %), Lannebo Fonder (4,4 %), BNY Mellon (4,0 %) ja Tredje AP-fonden (3,8 %).http://corporate.humana.se/sv/owners%20 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Humanan verkkosivu * Humanan verkkosivu Luokka:Ruotsalaiset pörssiyhtiöt Luokka:Ruotsalaiset terveydenhoitoalan yritykset
Aasian ja Oseanian salibandyliitto

Asia Oceania Floorball Confederation (AOFC) on 2005 perustettu salibandyliitto Aasian ja Oseanian maiden Salibandyliitoille. AOFC järjestää mm. vuosittaisen Aasian ja Oceanian mestaruusturnauksen AOFC Cupin. Luokka:Salibandy Luokka:Kansainväliset urheilujärjestöt
Aurora (elokuva)

Aurora on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Miia Tervo. Elokuvan pääosissa näyttelevät Mimosa Willamo, Amir Escandari, Oona Airola, Miitta Sorvali, Ria Kataja, Chike Ohanwe, Hannu-Pekka Björkman, Pamela Tola ja Elà Yildirim. Elokuva kertoo rovaniemeläisestä kauneushoitolassa työskentelevästä Aurorasta (Willamo), jonka elämän sisältö koostuu lähinnä juhlimisesta. Aurora tutustuu nakkikioskilla Iranista Suomeen tyttärensä kanssa tulleeseen Darianiin (Escandari), jonka tavoitteena on päästä naimisiin saadakseen oleskeluluvan. Rahapulassaan Aurora lupaa järjestää Darianille vaimon. Aurora sai ensi- iltansa 25. tammikuuta 2019. Elokuva sai seitsemän Jussi-palkintoa: parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, käsikirjoituksesta, naispääosasta (Willamo), naissivuosasta (Sorvali), miessivuosasta (Ohanwe) ja pukusuunnittelusta. == Näyttelijät == == Arvostelut == * Episodi: * Helsingin Sanomat: * Me Naiset: Joulukuussa 2019 suomalaiset elokuvakriitikot äänestivät Auroran 2010-luvun toiseksi parhaaksi suomalaiselokuvaksi Juho Kuosmasen Hymyilevän miehen (2016) jälkeen.. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Elokuvan traileri YouTubessa * Miia Tervon ja Mimosa Willamon haastattelu Yle Uutisissa Luokka:Vuoden 2019 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Jussi- palkitut elokuvat Luokka:Suomalaiset monikieliset elokuvat
Erez Tal

Erez Tal (oik. nimeltään Erez Ben-Tulila, s. 27. heinäkuuta 1961 Tel Aviv, Israel) on israellainen televisiojuontaja. Hän työskentelee KAN:n televisioverkolle. Tal juonsi vuoden 2019 Eurovision laulukilpailun yhdessä Bar Refaelin, Azzi Azarin ja Lucy Ayoubin kanssa. Erez ja Bar juonsivat kilpailun päälavalla, kun taas Azzi ja Lucy juonsivat kilpailua green roomissa. == Lähteet == Luokka:Israelilaiset televisiojuontajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Carr

Carr on seuraavien henkilöiden sukunimi: * Allen Carr (1934–2006), brittiläinen kirjailija * Catherine Carr (s. 1954), yhdysvaltalainen uimari * Charmian Carr (1942–2016), yhdysvaltalainen näyttelijä * Colette Carr (s. 1991), yhdysvaltalainen muusikko * Daniel Carr (s. 1991), kanadalainen jääkiekkoilija * David Carr (s. 1979), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja * Derek Carr (s. 1991), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja * Dickie Carr (1911–2000), intialainen maahockeypelaaja * Edward Hallett Carr (1892–1982), brittiläinen historioitsija * Emily Carr (1871–1945), kanadalainen taiteilija ja kirjailija * Emma Carr (1880–1972), yhdysvaltalainen kemisti * Eric Carr (1950–1991), yhdysvaltalainen rockmuusikko * Henry Carr (1942–2015), yhdysvaltalainen urheilija * Henry James Carr (1849–1929), yhdysvaltalainen kirjastonhoitaja * Howie Carr (s. 1952), yhdysvaltalainen kirjailija ja talk show -juontaja * Ian Carr (1933–2009), brittiläinen muusikko * James Carr (1942–2001), yhdysvaltalainen soulmuusikko * Jimmy Carr (s. 1972), englantilais-irlantilainen koomikko, kirjailija ja näyttelijä * John Dickson Carr (1906–1977), yhdysvaltalainen kirjailija * Leroy Carr (1905–1935), yhdysvaltalainen bluesmuusikko * Liz Carr (s. 1972), brittiläinen näyttelijä ja vammaisaktivisti * Lorne Carr-Harris (1899–1981), brittiläis-kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti * Lucien Carr (1925–2005), yhdysvaltalainen toimittaja * Pearl Carr (1921–2020), brittiläinen laulaja ja viihdetaiteilija * Robert Carr (1916–2012), brittiläinen poliitikko * Sabin Carr (1904–1983), yhdysvaltalainen seiväshyppääjä * Stephen Carr (s. 1976), irlantilainen jalkapalloilija * William Carr (1876–1942), yhdysvaltalainen soutaja * William ”Bill” Carr (1909–1966), yhdysvaltalainen yleisurheilija
GP2 Turkin Grand Prix

GP2 Turkin Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005–2011 İstanbul Parkin moottoriradalla Turkissa. == Voittajat == Kausi Lähtö Kuljettaja Talli Raportti 2005 1. lähtö Alexandre Prémat ART Grand Prix Raportti 2005 2. lähtö Heikki Kovalainen Arden International Raportti 2006 1. lähtö Nelson Piquet Jr. Piquet Sports Raportti 2006 2. lähtö Andreas Zuber Trident Racing Raportti 2007 1. lähtö Lucas di Grassi ART Grand Prix Raportti 2007 2. lähtö Timo Glock iSport International Raportti 2008 1. lähtö Giorgio Pantano Racing Engineering Raportti 2008 2. lähtö Romain Grosjean ART Grand Prix Raportti 2009 1. lähtö Vitali Petrov Barwa Addax Team Raportti 2009 2. lähtö Lucas di Grassi Fat Burner Racing Engineering Raportti 2010 1. lähtö Pastor Maldonado Rapax Raportti 2010 2. lähtö Dani Clos Racing Engineering Raportti 2011 1. lähtö Romain Grosjean DAMS Raportti 2011 2. lähtö Stefano Coletti Trident Racing Raportti ==Lähteet==
Brinsley Schwarz

Brinsley Schwarz oli englantilainen pub rock -yhtye, joka toimi vuosina 1969–1975. Yhtye otti nimensä kitaristinsa Brinsley Schwarzin nimestä. Yhtyeen kappaleista suurimman osan teki laulaja ja basisti Nick Lowe. Yhtyeeseen kuuluivat lisäksi kosketinsoittaja Bob Andrews ja rumpali Billy Rankin sekä vuodesta 1971 alkaen kitaristi ja laulaja Ian Gomm. Alkuaikoinaan Brinsley Schwarz esitti neopsykedeelistä folkrockia mutta vaihtoi country rock -tyyliseen rockiin, jota englantilainen lehdistö alkoi kutsua “pub rockiksi”. Yhtye kiersi Englannin pubeja ahkerasti vuosina 1971–1974. Brinsley Schwarz ei koskaan noussut suursuosioon, mutta se sai hyviä arvosteluja ja pienen mutta uskollisen kulttiyleisön. Yhtyeen hajottua vuonna 1975 Schwarz ja Andrews liittyivät Graham Parkerin taustayhtyeeseen The Rumouriin, Gomm aloitti soolouran, Rankin soitti Terraplanessa ja Big Jim Sullivan’s Tigerissä, ja Lowesta tuli menestyksekäs sooloartisti ja tuottaja. ==Diskografia== ===Studioalbumit=== * Brinsley Schwarz (1970) * Despite It All (1970) * Silver Pistol (1972) * Nervous on the Road (1972) * Please Don't Ever Change (1973) * The New Favourites of... Brinsley Schwarz (1974) ===Kokoelmat=== * Original Golden Greats (1974) * 15 Thoughts of Brinsley Schwarz (1978) * Surrender to the Rhythm (1991) * Nervous On The Road/The New Favourites Of... Brinsley Schwarz (1995) * Hen's Teeth (1998) * Rarities (2000) * What IS So Funny About Peace Love & Understanding?(2001) * Cruel to Be Kind(2004) ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset rockyhtyeet
GP2 Euroopan Grand Prix

GP2 Euroopan Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005–2012 ja 2016 kolmella eri radalla. == Voittajat == Kausi Lähtö Kuljettaja Talli Rata Raportti 2005 1. lähtö Heikki Kovalainen Arden International Nürburgring Raportti 2005 2. lähtö Clivio Piccione Durango Nürburgring Raportti 2006 1. lähtö Lewis Hamilton ART Grand Prix Nürburgring Raportti 2006 2. lähtö Lewis Hamilton ART Grand Prix Nürburgring Raportti 2007 1. lähtö Timo Glock iSport International Nürburgring Raportti 2007 2. lähtö Javier Villa Racing Engineering Nürburgring Raportti 2008 1. lähtö Vitali Petrov Barwa International Campos Team Valencia Raportti 2008 2. lähtö Lucas di Grassi Barwa International Campos Team Valencia Raportti 2009 1. lähtö Vitali Petrov Barwa Addax Team Valencia Raportti 2009 2. lähtö Nico Hülkenberg ART Grand Prix Valencia Raportti 2010 1. lähtö Pastor Maldonado Rapax Valencia Raportti 2010 2. lähtö Marcus Ericsson Super Nova Racing Valencia Raportti 2011 1. lähtö Romain Grosjean DAMS Valencia Raportti 2011 2. lähtö Esteban Gutiérrez Lotus ART Valencia Raportti 2012 1. lähtö Esteban Gutiérrez Lotus GP Valencia Raportti 2012 2. lähtö Luiz Razia Arden International Valencia Raportti 2016 1. lähtö Antonio Giovinazzi Prema Racing Baku Raportti 2016 2. lähtö Antonio Giovinazzi Prema Racing Baku Raportti
Juha Herrala

Juha Herrala on Isojoen kunnanjohtajahttps://kuntalehti.fi/tyopaikat/tyopaikkauutiset/juha-herrala- isojoen-kunnanjohtajaksi/. Hän aloitti tehtävässään elokuussa 2018.https://www.kunta.tv/nuoret-kuntajohtajat-uskovat-tulevaisuuteen/ Herrala on koulutukseltaan tradenomi (Ylempi AMK). https://www.satakunnankansa.fi/a/200757082 Ylioppilaaksi hän kirjoitti Honkajoen lukiosta. Isojoen kunnanvaltuusto valitsi Juha Herralan kunnanjohtajaksi 18. helmikuuta 2018. Herrala sai valtuuston virkavaalissa 12 ääntä, Honkajoen vt. kunnanjohtaja Ulla Norrbo 8 ääntä ja hallintotieteiden maisteri Kati Ojaniemi Seinäjoelta yhden äänen. Hän toimi aiemmin Telian asiakkuusjohtajana Jyväskylässä. Kunnallishallinnosta Herralalla ei ollut aiempaa kokemusta. Juha Herralan isä Juhani Herrala on toiminut Suomen keskustan edustajana Isojoen kunnanvaltuustossa. Tällä hetkellä Isojoen valtuustossa istuu Juha Herralan veli, keskustalainen Antti Herrala ja häntä ennen valtuutettuna vaikutti myös kolmas veljeksistä Esa Herrala.https://www.kankaanpaanseutu.fi/a/200695719 == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Isojoen kunnanjohtajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Ulla Norrbo

Ulla Norrbo (s. 1965 Isojoki) on Honkajoen entinen kunnanjohtaja. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri. Norrbo aloitti tehtävässään vuonna 2016. Norrbon alkua virassa värittivät valitukset, jotka aiempi, määräaikaisena työskennellyt kunnanjohtaja Mauno Mäkiranta ja vasemmistoliiton valtuustoryhmän puheenjohtaja Antti Wasse tekivät hallinto-oikeuteen. Aiemmin Mäkiranta arvosteli Ylen haastattelussa voimakkaasti muun muassa kunnanhallituksen puheenjohtajaa Tommi Laitilaa siitä, että kunnan talousongelmista vastuuta on työnnetty hänen mielestään liikaa kunnanjohtajan harteille, vaikka vastuussa ovat myös poliitikot. Korkein hallinto-oikeus hylkäsi valitukset loppuvuodesta 2018. Norrbo voitti kunnanvaltuuston äänestyksessä Mauno Mäkirannan äänin 11–6. Ennen kunnanjohtajan virkaa Norrbo työskenteli Isojoen kunnan liikunta- ja nuorisosihteerinä. == Lähteet == Luokka:Honkajoen kunnanjohtajat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Francisco Serrano (pyhimys)

Francisco Serrano-Frías O.P. (4. joulukuuta 1695 Huéneja, Granada, Espanja – 25. lokakuuta 1748 Fuzhou, Fujian, Kiina) oli espanjalainen dominikaani, pappi, lähetystyöntekijä, pyhimys ja marttyyri. Serrano pidätettiin Kiinassa Peter Sanzen kanssa 1746 ja hänet sekä hänen dominikaaniseuralaisensa, mukaan lukien Francis Diaz, tapettiin kuristamalla. Paavi Leo XIII julisti hänet kunnianarvoisaksi 6. tammikuuta 1893 ja autuaaksi 14. toukokuuta 1893, paavi Johannes Paavali II julisti hänet pyhimykseksi 1. lokakuuta 2000, ja hänen muistopäiväänsä vietetään 28. lokakuuta. == Lähteet == Luokka:Kristityt marttyyrit Luokka:Espanjalaiset pyhimykset Luokka:Espanjalaiset teloitetut Luokka:Espanjalaiset papit Luokka:Lähetyssaarnaajat Luokka:Dominikaanit Luokka:Vuonna 1695 syntyneet Luokka:Vuonna 1748 kuolleet
Nongshim

Nongshim Co. Ltd. () on eteläkorealainen ruokayhtiö, joka sijaitsee Soulissa. Nongshim on perustettu Lotte Food Industrial Company -nimisenä 18. syyskuuta 1965. == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto Luokka:Eteläkorealaiset elintarvikeyhtiöt Luokka:Elintarvikealan tuotemerkit
Johanna Kantola

Johanna Kantola (s. 1977 Oulu) on suomalainen politiikan tutkija. Hän on Euroopan politiikan tutkimuksen professori Helsingin yliopiston Eurooppa- tutkimuksen keskuksessa marraskuusta 2022. Aiemmin hän toimi sukupuolentutkimuksen professorina Tampereen yliopistossa 2017–2022. Hän on myös valtio-opin dosentti Helsingin yliopistossa vuodesta 2007. Kantola valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Birminghamin yliopistosta vuonna 2000 ja väitteli Bristolin yliopistossa valtio-opista vuonna 2004. Kantolan tutkimus käsittelee naisia ja tasa-arvoa erityisesti poliittisissa instituutioissa. Hän on edistänyt tasa-arvoa yliopistoissa ja paljastanut sukupuolten välistä epätasa-arvoa myös esimerkiksi Helsingin yliopiston valtio-opin laitoksella 2000-luvulla. Hänen tutkimusryhmänsä ovat käsitelleet mm. sukupuolen, vallan ja korporatismin kytköksiä Suomessa ja Euroopan parlamentin puolueryhmittymiä ja niiden valtasuhteita sukupuolen, demokratian ja puoluepolitiikan näkökulmista. Kantola kutsuttiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi keväällä 2024. == Teoksia == * Gender and Political Analysis (yhdessä Emanuela Lombardon kanssa, Palgrave, 2017) * Gender and the European Union (Palgrave, 2010) * Feminists Theorize the State (Palgrave, 2006) * The Oxford Handbook on Gender and Politics (Oxford University Press, 2013, toim. yhdessä Georgina Waylen, Karen Celis & Laurel Weldon kanssa) * Gender and the Economic Crisis in Europe: Politics, Institutions and Intersectionality (Palgrave 2017, toim. yhdessä Emanuela Lombardon kanssa) * Tasa-arvo toisin nähtynä: Oikeuden ja politiikan näkökulmia tasa-arvoon ja yhdenvertaisuuteen (Gaudeamus, 2012, toim. Kevät Nousiaisen ja Milja Saaren kanssa) * Changing State Feminism (Palgrave, 2007, toim. Joyce Outshoorn kanssa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sukupuolentutkijat Luokka:Suomalaiset politiikan tutkijat Luokka:Tampereen yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Onnenpeli

Onnenpeli on peli, jossa menestyksen määrää onni ja sattuma eikä taito. Onnenpelejä ovat esimerkiksi arpajaiset, bingo, ruletti ja lotto. Satunnaisuuden luomisessa voidaan käyttää esimerkiksi arvontakoria, noppaa tai pelikortteja; joskin monet korttipelit ja jotkin noppapelit kuten backgammon ovat taitopelejä. ==Lähteet==
DAT-nauha

DAT-nauha () tarkoittaa digitaalista magneettinauhan sisältävää äänikasettia, jonka mitat ovat 73 x 54 x 10,5 mm. Tavallisesti kasetti on kahden tunnin mittainen, mutta useissa DAT-nauhureissa on lisäksi puolinopeus, jolloin kasetille mahtuu neljän tunnin äänitys. Ensimmäinen DAT-nauhuri tuli markkinoille Sony-yhtiön toimesta Japanissa vuonna 1987. Suomessa DAT- nauhureiden myynti aloitettiin vuoden 1988 lopulla. Tavallisessa ääninauhassa käytetään analogista tallennusta, jossa magnetointi muuttuu äänenvoimakkuuden mukaan. DAT-nauhassa ääni tallennetaan kuitenkin digitaalisesti bitteinä samaan tapaan kuin CD-levyssä. Näin päästään eroon suhinoista ja muista häiriöistä. DAT-järjestelmässä informaation digitaalinen tallentaminen magneettinauhalle ja lukeminen siltä tapahtuvat kuvanauhureista tuttua pyörivää rumpua käyttäen. Tarkalleen ottaen on siis kyse R-DATista (engl. rotary, pyörivä). Äänipäät sijaitsevat pyörivällä rummulla, jonka ympäri nauha pujotetaan 90 astetta. DAT-nauhurin äänenlaatu on CD-levyn luokkaa. Normaalissa äänitys- ja toistotilassa käytetään 48 kHz:n näytteistystä. Laitevalmistajat sopivat vuonna 1989, että DAT-nauhurit kykenevät kopioimaan digitaalisesti CD-levyjä. Marraskuussa 2005 Sony ilmoitti, että sen jäljellä olevien DAT-nauhurimallien valmistus lopetetaan seuraavan kuukauden aikana. == Lähteet == Luokka:Digitaaliset tallennusmediat Luokka:Äänentoistotekniikka