EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Uuden-Seelannin ralli 1994

Uuden-Seelannin ralli 1994 (viralliselta nimeltään 25. Rothmans Rally of New Zealand) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1994. Kilpailu järjestettiin 29.-31\. heinäkuuta 1994. Kilpailu oli kauden seitsemäs ja erikoiskokeiden yhteispituus oli . Kilpailuun ilmoittautui 81 autokuntaa, joista 78 lähti kilpailuun ja maaliin pääsi 46. == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero Yleiskilpailu Yleiskilpailu Yleiskilpailu Yleiskilpailu Yleiskilpailu Yleiskilpailu Yleiskilpailu 1 Colin McRae Derek Ringer Subaru Impreza 555 5:39.56 0.0 2\. Juha Kankkunen Nicky Grist Toyota Celica Turbo 4WD (ST185) 5:42.10 +2.14 3\. Armin Schwarz Klaus Wicha Mitsubishi Lancer Evo II 5:45.27 +5.31 4\. Kenneth Eriksson Staffan Parmander Mitsubishi Lancer Evo II 5:49.38 +9.42 5\. Didier Auriol Bernard Occelli Toyota Celica Turbo 4WD (ST185) 5:51.52 +11.56 6\. Joe McAndrew Robert Haldane Subaru Legacy RS 5:59.40 +19.44 7\. Yoshio Fujimoto Arne Hertz Toyota Celica Turbo 4WD (ST185) 6:05.11 +25.15 8\. Brian Stokes Jeff Judd Ford Escort RS Cosworth 6:06.05 +26.09 9\. Ed Ordynski Mark Stacey Mitsubishi Lancer Evo II 6:08.50 +28.54 10\. Kiyoshi Inoue Yoshimasa Nakahara Mitsubishi Lancer Evo II 6:11.55 +31.59 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Lähteet == Luokka:MM-rallikausi 1994 Luokka:Uuden-Seelannin ralli
Avdijivkan koksitehdas

Avdijivkan koksitehdas, AKH’Z (, ) on Ukrainan Avdijivkassa sijaitseva koksia ja kemikaaleja tuottava tehdas, joka aloitti toimintansa 1963. Tehdas kuuluu Metinvest-konserniin, jota hallitsee oligarkki Rinat Ah’metov. Tehtaan alue on 340 hehtaaria ja siellä on 84 kilometriä sisäistä rautatietä. Siellä työskenteli 4000 henkeä, eli viidennes tai kuudennes kaupungin asukkaista. Tehdas oli vuodesta 2014 demarkaatiolinjalla ja sen alueella räjähti 320 tykistön kranaattia ja tehdas suljettiin useita kertoja. Tehdas ei saanut tuoda kivihiiltä Ukrainan separatistialueilta, vaan sen oli tuotava hiiltä Amerikasta tai Australiasta. ==Historia== Ukrainan neuvostotasavalta päätti perustamisesta huhtikuussa 1960. Tavoitteena oli tuottaa koksia Mariupolin Iljitšin rauta- ja terästehtaalle ja muille terästehtaille Ukrainassa. Ensimmäinen koksausuuni valmistui 1963. Samalla aloitettiin myös ammoniumsulfaatin, bentseenin ja kivihiilitervan valmistus. Vuonna 1964 valmistui toinen koksausuuni. Rikinpoistolaitos alkoi tuottaa rikkihappoa. Vuonna 1969 oli toiminnassa neljä koksauslaitosta. Neuvostoliiton ministerineuvosto päätti laajentaa tehtaan toimintaa yhdeksään yksikköön. Vuonna 1993 Ukrainan teollisuusministeriö päätti yhtiöittää tehtaan. ==Lähteet== Koksitehdas Luokka:Ukrainalaiset teollisuusyritykset
Hadeland Glassverk

Hadeland Glassverk AS on Norjan vanhimpia toiminnassa olevia lasitehtaita. Se perustettiin vuonna 1762 ja sen kotipaikka on Jevnaker. ==Kuvia== Exhibition of glass, Hadeland, Norway.jpg|Tuotteita näyttelyssä Sylteglass - NMK.DEP.2018.0062 - National Museum of Art, Architecture and Design.jpg|Hillopurkki ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Yrityksen verkkosivut Luokka:Norjan lasitehtaat Luokka:Jevnaker
Jevnakerin kirkko

Jevnakerin kirkko () on Jevnakerin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1834. Se on Hadelandin alueen suurin kirkko. Paikalla oli aiemmin keskiaikainen kivikirkko. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot kirkko
Jorma Nokkala

Jorma Antero Nokkala (s. 29. lokakuuta 1942 Sortavala) on suomalainen yrittäjä ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 13.12.2023. Sortavalassa syntyneen Jorma Nokkalan isä oli maanviljelijä Eemeli Nokkala. Jorma Nokkala kävi kansakoulun Viitasaarella 1949–1956 ja opiskeli Kansanvalistusseuran kirjeopistossa 1958, Jyväskylän kristillisessä kansanopistossa 1960–1961 ja metalli- ja konetekniikkaa Pellervon kirjeopistossa. Kauppateknikoksi hän valmistui Markkinointi- instituutista 1976. Nokkala oli maanviljelijä Viitasaarella 1963–1969, mutta ryhtyi samalla metallialan pienyrittäjäksi 1965. Hän oli Maatalousmetalli J. Nokkalan perustaja 1967, Nokka-Koneet Toiminimi Jorma Nokkalan perustaja ja omistaja Muuramessa 1970–1987, Nokka-Koneet Oy:n omistaja, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1987–1991 sekä Tume Oy:n, vuodesta 1998 Nokka-Tume Oy ja vuodesta 2006 Nokka-Yhtiöt Oy, omistaja, toimitusjohtaja 1986–2002 ja hallituksen puheenjohtaja. Hän on ollut myös Toiminimi Jorma Nokkalan ja Joinde Oy:n toimitusjohtaja, samoin kuin useiden ulkomaille perustettujen Nokka-yhtiöiden hallitusten jäsen. Taloudellisiin vaikeuksiin ajautuneen konsernin yhtiöt Nokka Oy ja Nokka-Yhtiöt Oy hakeutuivat konkurssiin 2017. Nokkala oli Muuramen kunnanhallituksen jäsen 1977–1980 ja kunnanvaltuuston jäsen 1977–2000 ja puheenjohtaja 1989–1990. Hänellä on lisäksi ollut useita liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Nokkala sai 1998. Hän on saanut myös useita muita tunnustuksia, kuten Suomen ensimmäisen Vuoden liikemies -palkinnon 1980. (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Muuramen kunnanvaltuutetut Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anders Andersen (norjalainen poliitikko)

Anders Andersen (22. lokakuuta 1846 Hønefoss – 8. tammikuuta 1931 Røyken) oli norjalainen sahatyöläinen ja työväenliikkeen aktiivi, josta tuli vuonna 1887 perustetun työväenpuolueen ensimmäinen puheenjohtaja. Hän asui tuolloin Arendalissa, jossa paikallinen pankki oli mennyt konkurssiin, mikä oli vuorostaan johtanut monien muiden yritysten konkursseihin ja työttömyyden kasvuun. Andersenista tuli arendalilaisten työläisten solidaarisuusliikkeen Samholdin johtohenkilöitä, ja juuri Samhold kutsui koolle paikallisia työväenyhdistyksiä ympäri maata Arendaliin, jossa työväenpuolue perustettiin. Andersenin puheenjohtajakausi kesti vain seuraavan vuoden puoluekokoukseen. Hän muutti vuonna 1889 Røykeniin, missä hän toimi kunnallispolitiikassa ja ammattiyhdistysliikkeessä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaisten puolueiden puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1846 syntyneet Luokka:Vuonna 1931 kuolleet
Anders Andersen

Anders Andersen voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: * Anders Andersen, norjalainen poliitikko * Anders Andersen, tanskalainen poliitikko
Oliver Pettersson

Oliver Pettersson (s. 13. toukokuuta 2003 Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Gnistania. Espoolainen Pettersson pelasi nuorena Hongan sekä EPS:n juniorijoukkueissa. EPS:n riveissä Pettersson pääsi myös pelaamaan Kakkosta kaudella 2020. Kaudeksi 2021 Pettersson siirtyi tammisaarelaisen EIF:n joukkueeseen Ykköseen. Hän onnistui maalinteossa heti kauden 2021 avausottelussa Jaroa vastaan ja vakiinnutti nopeasti paikkansa EIF:n pelaavassa kokoonpanossa, kirjauttaen tililleen lopulta 20 ottelua Ykkösessä. Kaudella 2022 Pettersson ehti pelata 16 sarjaottelua EIF:ssä ennen siirtoaan 1+1-vuotisella sopimuksella Veikkausliigan HJK:hon elokuussa 2022. Loppukauden hän pelasi Klubi 04:n riveissä Kakkosessa. Kauden 2023 Pettersson aloitti HJK:n edustusjoukkueen mukana Veikkausliigassa, tullen kolmesti vaihdosta kentälle huhtikuun liigaotteluissa. Toukokuussa hän kuitenkin loukkasi polvensa harjoituksissa, minkä myötä häneltä jäi sivuun käytännössä koko loppukausi. Syyskuussa 2023 HJK lunasti Petterssonin sopimuksessa olleen option kaudesta 2024. Heinäkuussa 2024 Pettersson siirtyi ilmaisella siirrolla Gnistaniin. Pettersson on edustanut Suomea alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Santa Isabel (1728)

Santa Isabel oli Espanjan laivaston vuonna 1728 vesille laskettu kaksikantinen 80-tykkinen linjalaiva. == Valmistus == Alus tilattiin Santoñasta, missä köli laskettiin 1726. Valmistus kuitenkin siirrettiin Guarnizoon. Alus laskettiin vesille 1728 ja otettiin palvelukseen 17. tammikuuta 1730.Winfield et al 2023 s. 117 == Palvelus == Alus oli Cádizissa Francisco Cornejon lippulaivana. Aluksen ensimmäinen tiedossa oleva päällikkö oli 1731 Miguel de Malpica, jolloin alus oli Marqués de Marin lippulaivana. Alus lähti 7. lokakuuta 1731 Barcelonasta kuljettamaan joukkoja Livornoon, mistä se palasi 1732 Cádiziin. Alus oli 1734 huollettavana Cádizissa, mutta siitä huolimatta se oli reservissä vuoteen 1740. Alus lähti 16. huhtikuuta 1741 Cádizista Francisco Liañon laivueessa ja palasi toukokuun alussa. Se lähti 6. toukokuuta uudelleen yhdeksän sotalaivan osastossa Juan José Navarron, Marqués de la Victorian, lippulaivana Ferroliin, mistä alus palasi 6. kesäkuuta. Alus lähti 15. marraskuuta Cádizista päällikkönään Juan Jordán. Se oli saattuetehtävissä ja etsi brittiläisiä saattueita. Vuonna 1744 alus oli Navarron Cartagenan laivueen lippulaivana päällikkönään José Ignacio Daureville. Se osallistui 22. helmikuuta 1744 Cape Sicién taisteluun, minkä jälkeen alus palasi 7. maaliskuuta Cartagenaan. Alus oli 1744-1746 toistuvasti Britannian kuninkaallisen laivaston saartamana Cartagenassa. Kuninkaallinen määräys aluksen romuttamisesta annettiin 12. toukokuuta 1746, mikä toteutettiin 1748 Cartagenassa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espanjan laivaston linjalaivat
San Felipe (1726)

San Felipe oli Espanjan laivaston vuonna 1726 vesille laskettu kaksikantinen 80-tykkinen linjalaiva. == Valmistus == Lorenzo Arzuetan valmistama alus tilattiin Guarnizosta, missä köli laskettiin 1724. Töitä valvoi José Campillo, joka oli korvannut Gaztañetan telakan johdossa. Alus laskettiin vesille 24. kesäkuuta 1726 ja otettiin palvelukseen 11. syyskuuta 1726 päällikkönään Gabriel de Medinueta.Winfield et al 2023 s. 116-117 == Palvelus == Alus lähti Santanderista linjalaiva San Carlosin kanssa Coruñaan, mistä se jatkoi 11. maaliskuuta 1727 Rodrigo de Torresin lippulaivana Englannin kanaaliin päällikkönään Diego Álvarez. Kesäkuussa alus palasi Coruñaan ja elokuussa edelleen Cádiziin, mistä se lähti 4. lokakuuta 1728 San Carlosin ja fregattien Nuestra Señora de Atochan sekä Nuestra Señora del Pilarin kanssa Cantabrian rannikolle päällikkönään Andrés Reggio. Alus palasi 16. helmikuuta 1729 Cádiziin. Alus osallistui 1731 Italian matkaan Marqués de Marin laivastossa päällikkönään Francisco Liaño. Se oli 27. lokakuuta Livornossa päällikkönään Agustin de Iturriaga. Joulukuussa alus lähti Livornosta Cartagenaan. Huhtikuussa 1732 alus oli Javier Cornejon lippulaivana päällikkönään Juan Jordán, kun se laski joukkoja maihin Oranissa. Vuonna 1733 alus oli Cádizissa päällikkönään Francisco Liaño, minkä jälkeen se partioi Välimerellä saapuen Alicanteen. Huhtikuussa 1737 alus oli Cádizissa. Se lähti 31. heinäkuuta 1740 Ferrolista Rodrigo de Torresin lippulaivana Cartagena de Indiasiin päällikkönään Daniel Huoni. Laivastoon kuului kaikkiaan kymmenen linjalaivaa. Laivasto saapui 23. lokakuuta Cartagena de Indiasiin, mistä se jatkoi Havannaan. San Felipe joutui palaamaan Cartagena de Indiasiin menetettyään ison mastonsa. Alus osallistui 20. maaliskuuta 1741 Cartagena de Indiasin taisteluun, jossa se upotettiin sataman suulle estämään Britannian kuninkaallisen laivaston Edward Vernonin johtaman osaston pääsy satamaan. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espanjan laivaston linjalaivat
Aiko

Aljona Širmanova-Kostebelova, (, s. 26. joulukuuta 1999 Moskova, Venäjä) taiteilijanimeltään Aiko on tšekkiläinen laulaja ja lauluntekijä kotoisin Karlovy Varysta. Nykyisin hän asuu Brightonissa Englannissa. Aiko edusti Tšekkiä vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä kappaleellaan ”Pedestal”. Hän putosi kilpailusta toisessa semifinaalissa saatuaan yhteensä 38 pistettä. == Tausta == Aljona Širmanova-Kostebelova syntyi Moskovassa, Venäjällä. Nuorena hän muutti vanhempiensa mukana Karlovy Varyyn Tšekkiin, missä hän myös varttui. == Ura == Vuonna 2015 Širmanova-Kostebelova osallistui Česko Slovenská SuperStar (Tšekin ja Slovakian versio Idols-kilpailusta) -kykyjenetsintäkilpailun 4. tuotantokaudelle. Vuonna 2018 käyttäen taiteilijanimeään Aiko hän julkaisi omakustanteisen albumin ja vuonna 2020 albumin nimeltä Expiration Date ”Hunt”-kappaleen julkistamisen yhteydessä. Aiko oli ensimmäinen tšekkiläinen artisti, jonka Spotify-artistiprofiili näytettiin Times Squaren valotaululla sekä ensimmäinen tšekkiläinen naisartisti, joka on osallistunut Spotifyn Equal-ohjelmaan. Equal-ohjelman tavoitteena on parantaa tasa-arvoa musiikissa ja nostaa näkyville naisartisteja, -tuottajia ja musiikkialan ammattilaisia eri puolilta maailmaa. Aiko on esiintynyt monilla festivaaleilla, kuten Rock For People -rockfestivaalilla sekä ESNS-, Metronome Prague-, The Great Escape- ja Grape- festivaaleilla. Hän on toiminut väliaikanumerona Alice Mertonin ja Taminon kiertueilla. Aikon musiikkia on soitettu myös televisio-ohjelmissa, kuten Teen Mom ja Love Island -ohjelmissa. 13\. lokakuuta 2023 Aiko julkaisi albumin nimeltä Fortune's Child. 28. marraskuuta 2023 hänen ilmoitettiin olevan yksi seitsemästä kilpailijasta Tšekin vuoden 2024 euroviisukarsintana toimivassa ESCZ 2024 -kilpailussa. Hänen kilpailukappaleensa ”Pedestal” on sävelletty ja tuotettu yhdessä Steven Ansellin kanssa. 13. joulukuuta ilmoitettiin, että Aiko oli voittanut kilpailun ja hän edusti täten Tšekkiä vuoden 2024 Euroviisuissa. Aiko putosi Euroviisujen toisessa semifinaalissa saatuaan yhteensä 38 pistettä. == Diskografia == === Albumit === Nimi Yksityiskohdat Aiko * Julkaistu: 25. elokuuta 2018 * Formaatit: Suoratoisto, digitaalinen lataus Expiration Date * Julkaistu: 17. heinäkuuta 2020 * Formaatit: Suoratoisto, digitaalinen lataus Fortune's Child * Julkaistu: 13. lokakuuta 2023 * Formaatit: Suoratoisto, digitaalinen lataus === Singlet === ==== Pääartistina ==== Nimi Vuosi Albumi / EP ”Hunt” 2020 Expiration Date ”Power” 2021 Fortune's Child ”Daughter of the Sun” ”Gemini” ”Alter Ego” 2022 rowspan="2" ”I Want to Be Perfect” ”Restless” (Boy Jr.:n kanssa) Fortune's Child ”Instincts” 2023 ”Lucky Streak” Fortune's Child ”Pedestal” ==== Vierailevana artistina ==== Nimi Vuosi Albumi / EP ”Why Don't You” (Ivo Blahunek feat. Aiko) 2023 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Tšekkiläiset laulajat Luokka:Tšekin euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Polytrimetyleenitereftalaatti

Polytrimetyleenitereftalaatti eli PTT on polyestereihin kuuluva polymeeri. Sen monomeerejä ovat 1,3-propaanidioli ja tereftaalihappo. Polytrimetyleenitereftalaatilla on useita käyttökohteita. ==Ominaisuudet== Polytrimetyleenitereftalaatti on termoplastinen polymeeri. Polymeerin moolimassa on tavanomaisesti 10 000–56 000 g/mol. Yhdisteen sulamispiste on 225–228 °C ja lasisiirtymälämpötila on noin 45 °C. Polytrimetyleenitereftalaatin kiteisyysaste on 30–50 %, ja kiteisyys on suurimmillaan 70 °C:n lämpötilassa. Polytrimetyleenitereftalaatti liukenee vain heksafluori-isopropanoliin tai kuumiin kloorattuihin hiilivetyihin. Aineen tiheys on 1,3–1,4 g/cm3. Polytrimetyleenitereftalaatin mekaaniset ominaisuudet ovat hyvin samankaltaiset kuin polyetyleenitereftalaattilla, mutta on elastisempaa. Mekaanisia ominaisuuksia voidaan parantaa lasikuidun avulla. Yhdiste värjäytyy helposti ja värinkesto on hyvä.Anthony J. East :"Polyesters, Thermoplastic", teoksessa Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2006.Erik Gubbels, Thomas Heitz, Motonori Yamamoto, Vinit Chilekar, Sirus Zarbakhsh, Michael Gepraegs, Horst Köpnick, Manfred Schmidt, Wilhelm Brügging, Jörn Rüter & Walter Kaminsky: "Polyesters", teoksessa Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2018.Helmut Sattler & Michael Schweizer: "Fibers, 5. Polyester Fibers", teoksessa Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2011.S. L. Sakellarides: "Poly(trimethylene terephthalate)", teoksessa Encyclopedia of Polymer Science and Technology, John Wiley & Sons, New York, 20041. ==Valmistus ja käyttö== Polytrimetyleenitereftalaatin valmistusmenetelmä patentoitiin ensimmäisen kerran vuonna 1941, mutta polymeerin kaupallinen valmistus alkoi vasta vuonna 1998, kun 1,3-propaanidiolin suuren mittakaavan valmistusmenetelmät olivat kehittyneet riittävästi. Yhdisteen monomeerit ovat 1,3-propaanidioli ja tereftaalihappo tai dimetyylitereftalaatti. Reaktiot ovat tyypiltään kondensaatioreaktioita tai vaihtoesteröintejä. Synteesi tapahtuu sulafaasissa 250–275 °C:n lämpötilassa. Katalyyttinä reaktiossa käytetään titaanibutoksidia tai dibutyylitinaoksidia. Polytrimetyleenitereftalaatista valmistetaan erityisesti kuituja, mutta myös kalvoja ja kappaletuotteita. Käyttökohteita ovat muun muassa mattojen, tekstiilien, elintarvikepakkausten, kuumuutta kestävien pullojen ja sähköpistokkeiden valmistus. == Lähteet == Luokka:Polymeerit
Kieruhelotähti

Kieruhelotähti (Hypoxis obtusa) on iirikkikasvien (Hypoxidaceae) heimoon, helotähtien (Hypoxis) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka voi kasvaa noin 15–50 cm korkeaksi. Kieruhelotähti kasvaa luonnossa avoimilla heinämailla, kausivihannissa sekametsissä sekä soiden ja kosteikkojen reunamilla. Lajia tavataan laikuittaisesti päiväntasaajan eteläpuolisessa Afrikassa, ja laji oli vuonna 2013 luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT). Kieruhelotähteä on kerätty luonnosta varsin paljon lääkinnällisiin tarkoituksiin. Koristeellisen ulkonäkönsä ansiosta laji voisi sopia myös koristekasviksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Hypoxis obtusa Luokka:Iirikkikasvit Luokka:Silmälläpidettävät kasvit
Gran Princesa de los Cielos y San Nicolás de Tolentino

Gran Princesa de los Cielos y San Nicolás de Tolentino oli Espanjan laivaston vuonna 1720 ostettu kaksikantinen 80-tykkinen linjalaiva. == Valmistus == Köli laskettiin Genovassa vuonna 1717. Alus laskettiin vesille 1719. Espanjan laivasto osti 23. lokakuuta 1720 Genovassa valmistetun aluksen, jolle annettiin lempinimi Nuestra Señora de Loreto.Winfield et al 2023 s. 116-117 == Palvelus == Alus otettiin palvelukseen 1720 päällikönään Carlos Grillo, joka siirsi aluksen Rotaan. Alukselle nousi sotilaita Ceutaan toimitettavaksi. Alus lähti 31. lokakuuta 1721 Rotasta. Vuonna 1724 aluksen päällikkönä oli Juan de Olea, kun se oli matkalla Havannaan. Alus oli Cartagena de Indiasissa estämässä salakuljetusta, kunnes se palasi Cádiziin. Alus lähti 1726 Cádizista Cartagenaan de Indiasiin estämään salakuljetusta. Se haaksirikkoutui 1. huhtikuuta 1726 Etelä-Amerikan pohjoisrannikolla. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espanjan laivaston linjalaivat
San Felipe el Real

San Felipe el Real oli Espanjan laivaston vuonna 1716 vesille laskettu kaksikantinen 80-tykkinen linjalaiva. == Valmistus == Antonio Gaztañeta, joka suunnitteli aluksen ja valvoi valmistusta, tilasi 1714 aluksen Cataluñan rannikolta Sant Feliú de Guixolsilta, missä köli laskettiin vielä samana vuonna. Alus laskettiin vesille 24. toukokuuta 1716 ja otettiin palvelukseen 8. kesäkuuta 1717.Winfield et al 2023 s. 116 == Palvelus == Alus lähti 24. heinäkuuta 1717 Barcelonasta Sardinian sotaretkelle Estaban Mari Centurionen, Marqués de Mari, lippulaivana. Se palasi 23. marraskuuta Barcelonaan. Alus lähti 17. kesäkuuta 1718 Sisilian sotaretkelle päällikkönään Pedro Despoix. Alus osallistui 11. elokuuta Antonio de Gaztañetan lippulaivana Cape Passeron taisteluun, missä HMS Superbe ja HMS Kent valtasivat aluksen. Vallattu alus hinattiin Menorcalle Port Máhoniin neljän linjalaivan ja neljän fregatin kanssa. Syyskuussa 1718 alus tuhoutui räjähdyksessä, jossa sai surmansa 160 brittiä ja 50 espanjalaista. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espanjan laivaston linjalaivat
Santísima Trinidad (1692)

Santísima Trinidad oli Espanjan laivaston vuonna 1692 vesille laskettu kaksikantinen 80-tykkinen linjalaiva. == Valmistus == Alus tilattiin Cantabriasta Colindresilta, missä köli laskettiin 1688. Alus laskettiin vesille vuonna 1692.Winfield et al 2023 s. 115-116 == Palvelus == Alus lähti 9. syyskuuta 1699 Santoñasta Cádiziin linjalaivojen Nuestra Señora de Tezanoksen ja San Franciscon kanssa päällikkönään Antonio Rodriguez. Se oli Cádizissa, kunnes se riisuttiin aseista toukokuussa 1700. Aluksen miehistö ja tykit siirrettiin Navarreten laivastolle, joka oli lähdössä Darieniin. Vuonna 1701 alus oli Cádizissa päällikkönään Antonio Gaztañeta. Alus muutettiin 13. huhtikuuta 1703 kuljettamaan elohopeaa Veracruziin. Se oli 31. toukokuuta valmis merelle lähtöön, mutta sitä ei kuitenkaan käytetty suunniteltuun tehtävään. Alku vuodesta 1705 alus oli Viscayassa, mistä se palasi Cádiziin joulukuussa. Sitä suunniteltiin jälleen elohopean kuljetukseen, mutta tälläkin kertaa Nuestra Señora de Begoña korvasi sen. Alus romutettiin 1706 Cádizissa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espanjan laivaston linjalaivat
Kasthanaia

Kasthanaia (, myös Kasthanaie, , Kastanaia, ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Magnesiassa Thessaliassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Rígas Feraíoksen kunnan alueella lähellä nykyistä Keramídin kylää. == Maantiede == Kasthanaian kaupunki sijaitsi Pelion (nyk. Pílio) -vuoren juurella Magnesian itärannikolla eli Egeanmeren rannalla.Herodotos: Historiateos 7.183–184; Strabon: Geografika IX s. 438, 443; Plinius vanhempi: Naturalis historia 4.9 s. 16; Pomponius Mela: De situ orbis 2.3; Lykofron 907; Nikandros Kolofonlainen: Aleksifarmaka 271; Etymologicum Magnum, sub voce. Samalla rannikolla Kasthanaiasta pohjoiseen sijaitsivat Rhizuksen ja Eurymenain kaupungit ja etelään Sepiaksen niemi. Kasthanaian kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. == Historia == Kasthanaian historiasta tiedetään vain vähän. Antiikin historiassa sen mainitsee lähinnnä Herodotos, kertoessaan suuresta myrskystä, johon Kserkseen laivasto joutui Magnesian rannikon edustalla vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan, ja joka tuhosi osan laivoista. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Kasthanaios () ja Kassanaeus (). Pelion- vuoren itärinteellä runsaana kasvanut kastanjapuu sai nimensä kaupungista. == Rakennukset ja löydökset == Kasthanaian paikalta on löydetty akropoliin ja alakaupungin muurien jäänteitä, jotka ajoitetaan 400-luvulle eaa. Muurit oli tehty tasakokoisista kivistä, ja niitä on säilynyt parhaimmillaan seitsemän kivikerroksen korkeudelta. Kaupungissa oli Afrodite Kasthanitiille omistettu temppeli. == Lähteet == Luokka:Antiikin Thessalian kaupungit Luokka:Rígas Feraíos
Melitaea

Melitaea voi viitata seuraaviin: * Melitaia (lat. Melitaea), antiikin aikainen kaupunki Thessaliassa Kreikassa * verkkoperhoset (Melitaea), perhossuku
Olizon

Olizon () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Magnesia Thessaliassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Nótio Pílion kunnan alueella lähellä Ágios Andréaksen kylää. == Maantiede == Olizon sijaitsi Pelionin (nyk. Pílio) niemimaalla Magnesiassa. Plutarkhoksen mukaan kaupunki sijaitsi vastapäätä Euboian Artemisionin niemeä, ja siksi se sijoitetaan kannakselle, joka yhdistää nykyisen Tríkerin niemenkärjen muuhun Pílion niemeen.Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Themistokles 8; Strabon: Geografika IX s. 436; Plinius vanhempi: Naturalis historia 4.9 s. 16; Stefanos Byzantionlainen: Ethnika, . Kaupungilla oli akropolis eli yläkaupunki- ja linnavuori, joka tunnetaan nykyisin nimillä Palaiókastro ja Vígla. Sillä oli myös satama.Pseudo-Skylaks: Periplus s. 25. Olizonin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. == Historia == Varhaisin maininta Olizonista on Homeroksen Iliaan Laivaluettelossa, jossa sillä on epiteetti ”kivipohjainen”.Homeros: Ilias 2.717. Kaupungin varsinaisesta historiasta tiedetään vain vähän. Magnesian kaupunkina Olizon osallistui joskus hieromnēmōn-jäsenellä Delfoin amfiktyoniliittoon. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Olizōnios (). == Rakennukset ja löydökset == Kaupungin paikalta on löydetty akropoliin ympäröineiden muurien ja pienen marmorisen prostyylitemppelin jäänteet sekä keramiikan sirpaleita. Läheltä on löydetty varhaiselta kristilliseltä kaudelta 400- tai 500-luvulta peräisin olevan basilikakirkon rauniot. == Lähteet == Luokka:Antiikin Thessalian kaupungit Luokka:Nótio Pílio
Rhizus

Rhizus ( tai Rhizous; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Magnesiassa Thessaliassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Agián kunnan alueella noin kuusi kilometriä koilliseen nykyisestä Melívoian kylästä. == Maantiede == Rhizuksen kaupunki sijaitsi Magnesiassa lähellä sen itärannikkoa eli Egeanmeren rantaa, mikä käy ilmi Pseudo-Skylaksin luettelosta Pagasainlahden ulkopuolisista kaupungeista. Se sijoitetaan Ossa-vuoren itäpuolelle lähelle nykyisin nimellä Tarsanás tunnettua paikkaa, joka on nykyistä Paliourián kylää ja koilliseen Melívoian kylästä.Pseudo-Skylaks: Periplus s. 24. Samalla rannikolla kaupungista pohjoiseen sijaitsi Eurymenai ja etelään Kasthanaia. Rhizuksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. == Historia == Rhizuksen historiasta tiedetään vain vähän. Se löi omaa pronssirahaa 300-luvun eaa. puolivälissä, ja sen kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Rhizūntios (). Rhizuksen asukkaat siirrettiin Demetriaahan kaupungin perustamisen yhteydessä vuonna 293 eaa.Strabon: Geografika IX s. 436, 443; Stefanos Byzantionlainen: Ethnika, ; Plinius vanhempi: Naturalis historia 4.9 s. 16. == Rakennukset ja löydökset == Nykyisestä Tarsanásista on löydetty joitakin rakennuskiviä ja muita jäänteitä antiikin ajalta ja bysanttilaiselta keskiajalta, mikä kertoo siitä, että paikalla on ollut kyseisinä aikakausina asutus. == Lähteet == Luokka:Agiá Luokka:Antiikin Thessalian kaupungit
Bukovinan ja Dalmatian metropoliittojen residenssi

Bukovinan ja Dalmatian metropoliittojen residenssi () on vuosien 1864–1882 aikana ortodoksisen kirkon metropoliitan asunnoksi rakennettu palatsi- ja kirkkorakennusten kokonaisuus Tšernivtsissä, Länsi-Ukrainassa. Se rakennettiin aikana, jolloin Tšernivtsi ympäristöineen oli osa Itävalta-Unkaria. Rakennuksen suunnitteli tšekkiläinen arkkitehti Josef Hlávka. Siellä sijaitsi piispan asunto toiseen maailmansotaan saakka. Rakennuskokonaisuus yhdistelee useaa rakennustyyliä. Siinä on nähtävissä elementtejä bysantin, goottilaisen ja barokin arkkitehtonisista tyyleistä. Vuonna 1955 kiinteistö siirrettiin Tšernivtsin yliopiston käyttöön. Rakennuskompleksi toimii yliopiston pääkampuksena. Vuonna 2011 rakennuskokonaisuus liitettiin kulttuurikohteena Unescon maailmanperintökohteisiin Ukrainassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tšernivtsi Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Ukrainassa Luokka:Ukrainan palatsit
Pedestal

Pedestal () on tšekkiläisen laulajan Aikon esittämä kappale, joka julkaistiin 22. syyskuuta 2023. Aiko voitti kappaleella Tšekin vuoden 2024 euroviisukarsintana toimineen ESCZ 2024 -kilpailun ja täten edusti kappaleella Tšekkiä vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale putosi kilpailusta toisessa semifinaalissa saatuaan 38 pistettä. == Lähteet == Luokka:Tšekin euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustuskappaleet
Stoned Statues (albumi)

__NOTOC__ Stoned Statues on suomalaisen samannimisen yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin 22. huhtikuuta 2022 levymerkillä Sakara Records. Albumi oli äänitetty valmiiksi omakustanteena jo vuonna 2020, mutta miksattiin uudelleen ennen sen julkaisua. == Kappaleet == # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Jenna Kosunen – laulu, basso * Markus Hakala – kitara, laulu * Allu Tanskanen – rummut == Arvostelut == * Soundi: * Inferno: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2022 esikoisalbumit
Berndt Jonas Aminoff vanhempi

Berndt Jonas Aminoff (9. syyskuuta 1729 Iisalmi - 1. lokakuuta 1804 Nummenkylä, Siuntio) oli suomalainen kapteeni ja Valhalla-seuran varainhoitaja. == Perhe == Aminoffin vanhemmat olivat kapteeni Gregori Aminoff (1696-1758) ja Schmiedefeltin aatelissuvun jäsen Beata Elisabet Schmiedefelt (1714-1793). Hän avioitui vuonna 1770 Armfeltin-sukuun kuuluvan vapaaherratar Lovisa Charlotta Armfeltin kanssa, joka oli majuri, vapaaherra Claes Armfeltin tytär. Häät pidettiin Pernajan Sarvisalossa. Pariskunta sai yhteensä seitsemän lasta. Everstiluutnantti Berndt Jonas Aminoff oli Aminoffin poika. Valtiopäivämies, eversti Berndt Adolf Carl Gregori Aminoff oli Aminoffin pojanpoika. == Ura == Aminoff liittyi vapaaehtoisena Savon ja Savonlinnan läänin jalkaväkirykmentin palvelukseen. vuonna 1747. Hänet ylennettiin kersantiksi Uudenmaan läänin jalkaväkirykmentissä vuonna 1749, kirjuriksi vuonna 1750, vänrikiksi vuonna 1758, luutnantiksi vuonna 1768, majoitusmestariksi vuonna 1771 ja kapteeniksi vuonna 1777. Aminoff erosi Ruotsin armeijan palveluksesta vuonna 1781. Hänet palkittiin Ruotsin kuninkaallisen Miekkaritarikunnan ritarin arvolla. Aminoff valittiin vuonna 1781 perustetun Valhalla-seuran jäseneksi ja hän toimi seuran kassaintendenttilaitoksen walfauderina. Aminoff huolehti seuran taloudesta. Seura toimi Helsingin Suomenlinnassa. Valhalla-seuran johtaja Johan Anders Jägerhorn otti vaikutteita eversti Georg Magnus Sprenghtportenilta itsenäisestä Suomesta. Seura vaikutti Anjalan liiton syntyyn. Anjalan liiton johtaja, majuri Karl Henrik Klick luovutti Aminoffille kokoelman Anjalan liiton papereita, jotka myytiin myöhemmin kreivi Jacob Gustaf de la Gardielle. Kokoelma päätyi Lundin yliopiston arkistoihin. Aminoff kirjoitti helsinkiläisten elämäntyylistä Stockholmspostenissa vuonna 1790. Hän kertoi, että Helsinkiin saapui komediantteja, tanssimestareita, kieltenopettajia, taiteilijoita, musikantteja ja monia muita. Aminoff omisti Siuntion Nummenkylän kartanon perintötilan, joka oli hänen jälkeläisten hallussa vuosina 1780-1834. == Ritarikunnat == * Miekkaritarikunta ritari == Katso myös == * Aminoff-suku == Lähteet == Luokka:Vuonna 1729 syntyneet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Vuonna 1804 kuolleet
Guardian (albumi)

__NOTOC__ Guardian on Stoned Statuesin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 3. marraskuuta 2023 levymerkillä Sakara Records. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Jenna Kosunen – laulu, basso * Markus Hakala – kitara, laulu * Allu Tanskanen – rummut == Arvostelut == * Kaaoszine: * Soundi: * Inferno: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2023 albumit
Jan Schugk

Jan Schugk on tunnettu suomalainen lääkäri, jolla on ollut runsaasti luottamustehtäviä. Hän opiskeli lääketiedettä Helsingin yliopistossa ja toimi Lääketieteenkandidaattiseuran puheenjohtajana 1991 ja Nuorten lääkärien yhdistyksen puheenjohtajana ja myöhemmin Helsingin alumniyhdistyksen hallituksessa. Työelämässään hän toimi asiantuntijalääkärinä Elinkeinoelämän keskusliitossa, josta hän siirtyi vuonna 2019 eläkevakuutusyhtiö Varman ylilääkäriksi. Schugk on pohtinut paljon eläköitymiseen johtavia diagnooseja, ja kyseenalaistaa sellaisia toiminnallisiin häiriöihin perustuvia diagnooseja kuten krooninen väsymysoireyhtymä, koska niitä kuvaavia todentavia tutkimuksia ei ole, puuttuu vain hoitojärjestelmä. Hän kysyy myös, onko hoidon priorisointi edes mahdollista Suomen perustuslain puitteissa. Hän myös arvostelee lääkärien työajan lyhyyttä huomauttamalla, että osa-aikaisen lääkärin kouluttaminen maksaa saman kuin kokopäivätyötä tekevän. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Cebus aequatorialis

Cebus aequatorialis on Etelä-Amerikan sademetsissä elävä kapusiiniapinalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi. Apinan pään ja vartalon yhteispituus on 30–50 cm, ja häntä voi olla suunnilleen samanpituinen. Koiraat painavat noin 3,5 kg, naaraat vajaat kolme kiloa. Selkäpuoli ja raajat ovat ruskeita, vatsapuoli vaalea. Sitä tavataan Ecuadorin länsiosan alavilla mailla sekä Perun luoteisosassa trooppisissa ja subtrooppisissa metsissä. Sen uhanalaisuuteen ovat vaikuttaneet metsästys ja elinympäristön tuhoaminen. Elinympäristöksi sopivasta metsästä on tuhottu 99 % kun ihmisasutus on laajentunut ja metsää on hakattu pelloiksi ja laitumeksi. == Lähteet == Luokka:Kierteishäntäapinat
Cebus kaapori

Cebus kaapori on Brasilian sademetsissä elävä kapusiiniapinalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi. Aikuinen koiras painaa noin kolme kiloa, sen pituus päästä hännäntyveen on 46 cm ja hännän pituus noin puoli metriä. Cebus kaapori -apinan tärkeintä ravintoa ovat hedelmät ja siemenet, mutta se syö myös kukkia, hyönteisiä, hämähäkkejä ja munia. Cebus kaapori -apinoita tavataan Brasililassa Maranhãon ja Parán osavaltioissa. Sen uhanalaisuuteen ovat vaikuttaneet metsästys ja elinympäristön tuhoaminen sekä pyydystäminen lemmikeiksi. Vuonna 2018 arvioitiin, että tämä laji on maailman 25 uhanalaisimman apinalajin joukossa. == Lähteet == Luokka:Kierteishäntäapinat
Kampamyyrät

Kampamyyrät (Ctenomyidae) eli tukot on piikkisikamaisiin jyrsijöihin kuuluva heimo. Siihen kuuluu suku Ctenomys. Kampamyyrät muistuttavat ulkonäöltään hieman marsua ja ne elävät Etelä-Amerikassa. == Lajeja == * argentiinantuko (Ctenomys argentinus) * buenosairesintuko (Ctenomys australis) * lapampantuko (Ctenomys azarea) * boliviantuko (Ctenomys boliviensis) * chacontuko (Ctenomys bonettoi) * minasceraisintuko (Ctenomys brasiliensis) * santacruzintuko (Ctenomys colbumi) * paraquauntuko (Ctenomys conoveri) * boqueronintuko (Ctenomys dorsalis) * neuqueronintuko (Ctenomys emilianus) * jujuyntuko (Ctenomys frater) * montentuko (Ctenomys fulvius) * rionegrontuko (Ctenomys haigi) * catamarcantuko (Ctenomys knightii) * tapiantuko (Ctenomys latro) * titicacantuko (Ctenomys leucodon) * tarijantuko (Ctenomys lewisi) * tulimaantuko (Ctenomys magellanicus) * talcantuko (Ctenomys malinus) * mendozantuko (Ctenomys mendocinus) * pikkutuko (Ctenomys minutus) * matogrossontuko (Ctenomys nattereri) * monteagudontuko (Ctenomys occultus) * punantuko (Ctenomys opimus) * sorianantuko (Ctenomys pearsoni) * corriensintuko (Ctenomys perensis) * punontuko (Ctenomys peruanus) * sanlusintuko (Ctenomys pontifex) * bonifalciontuko (Ctenomys porteousi) * saltantuko (Ctenomys saltarius) * chubutintuko (Ctenomys sericeus) * huapintuko (Ctenomys sociabilis) * itäandientuko (Ctenomys steinbachi) * santafentuko (Ctenomys talarum) * uruguayntuko (Ctenomys torguatus) * consepcionintuko (Ctenomys tuconax) * tucumanintuko (Ctenomys tucumanus) * borbollonintuko(Ctenomys validus) == Lähteet == Luokka:Piikkisikamaiset jyrsijät
Frode Fjellheim

Frode Fjellheim (s. 27. elokuuta 1959) on norjansaamelainen muusikko. Hän on valmistunut Trøndelagin konservatoriosta ja soittaa pianoa. Vuodesta 2010 hän on toiminut musiikin professorina Nord-yliopistossa. Fjellheim voitti vuonna 2004 avoimen luokan Spellemannprisenin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset jazzmuusikot Luokka:Norjalaiset pianistit Luokka:Saamelaiset muusikot Luokka:Norjalaiset professorit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uzbekkien kaanikunnat

Uzbekkien kaanikunnat tarkoittavat turkkilais-mongolialaisten uzbekkien perustamia islamilaisia dynastioita Transoxianassa eli nykyisten Kazakhstanin, Uzbekistanin ja eteläisen Venäjän alueilla. Kaanikunnat, joita uzbekit perustivat 1500-luvulta alkaen joutuivat 1800-luvun lopulla Venäjän haltuun sen protektoraateiksi. Kaanikuntiin kuuluivat shaibanidien dynastian sukuhaarojen perustamat Buharan kaanikunta (1501-1785) ja Hivan kaanikunta (1511–1920) sekä myöhempi Kokandin kaanikunta (1709–1876). Shaibanidit olivat vallanneet Transoxianan timurideilta 1400-luvun lopussa, mutta heidän valtansa kaanikunnissa päättyi jo vuonna 1598.Lapidus 2022, s. 424–425 Shaibanidit olivat tyypillinen turkkilainen valloittajakansa. Sen eliitti oli jakautunut hallitsevaan dynastiaan, sen hallinnollisiin, uskonnollisiin ja kaupallisiin tukijoihin sekä heimopäälliköihin ja näiden klientteihin. Osa valloitetuista maista kuului veromaina hallitsijalle joko suoraan tai valtion maina, toinen osa jaettiin uskonnollisille johtajille ja kolmas ylimystölle. Shaibanidihallitsijat legitimoivat valtaansa sunnalaisella islamilla ja Persian kirjallisen kulttuurin suosijoina. Hallitsijoiden kunnianimenä oli khalifat al-rahman (Armeliaan Jumalan sijainen). Shaibanidit kehittivät oman versionsa timuridien perinnöstä ja loivat näin uzbekkijohtoisen irano- islamilaisen valtion. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Uzbekistanin historia
Egil Olli

Egil Olli (s. 13. lokakuuta 1949) on norjansaamelainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan saamelaiskäräjien puheenjohtajana vuosina 2007–2013. Tätä ennen hän oli saamelaiskäräjien jäsen vuodesta 1989. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset saamelaispoliitikot Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Galepsos (Khalkidike)

Galepsos (; ) tai Gale () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Khalkidiken alueella Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Sithonían kunnan alueelle lähelle Nikítin kaupunkia. == Maantiede == Galepsoksen kaupunki sijaitsi Sithonian niemen pohjoisosan länsirannikolla Toronenlahden rannalla, luoteispuolisen Sermylian ja kaakonpuoleisen Toronen välissä.Herodotos: Historiateos 7.122. Sithonian niemi on keskimmäinen nykyisen Chalkidikín niemimaan kolmesta niemestä, ja kuului antiikin ajalla Khalkidiken alueeseen, joka ei käsittänyt koko niemimaata mutta josta se on saanut nykyisen nimensä.Flensted-Jensen, Pernille: ”The Chalkidic Peninsula and Its Regions”. Teoksessa Barrington Atlas of the Greek and Roman World -kartasto sijoittaa kaupungin noin 2,5 kilometriä etelään nykyisestä Nikítin kaupungista, tosin joskus se on sijoitettu etelämmäksi, etelään nykyisestä Néos Marmarásista. Galepsoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 tai jopa 100–200 neliökilometriä. Sisämaassa sijainnut Parthenopolis kuului mahdollisesti Galepsoksen alueeseen. Khalkidiken Galepsosta ei tule sekoittaa Traakian toiseen Galepsokseen, joka sijaitsi Thasoksen peraia-alueella kaakkoon Amfipoliista. == Historia == Galepsoksen historiasta tiedetään vain vähän. Herododoksen mukaan kaupunki antoi joukkoja ja laivoja Kserkseen käyttöön hänen vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan. Herodotoksella kaupungin nimi on muodossa Galepsos, mutta on mahdollista, että oikea nimi oli Gale, ja Herodotos sekoitti kaupungin nimen Traakian toisen Galepsoksen nimeen. Myöhemmissä lähteissä esiintyy kaupunki nimeltä Fyskella (, lat. Physcella), jota on ehdotettu samaksi paikaksi kuin Sithonian Galepsos.Plinius vanhempi: Naturalis historia 4.10; Pomponius Mela: De situ orbis 2.3.1. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Galepsos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 436/435–433/432 eaa. sekä vielä 422/421 eaa. Galepsos saattoi osallistua seudun kaupunkien vuoden 432 eaa. kapinaan Ateenaa vastaan, ja mahdollisesti liitettiin tuolloin synoikismoksessa Olynthokseen. Tuossa yhteydessä se mahdollisesti tuhottiin.Thukydides: Peloponnesolaissota 1.58. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Galaios () ja Galēpsios (). 300-luvulle eaa. ajoitetut rahat, joissa esiintyy kirjoitus , ”galepsoslaisten [polis]”, on joskus laitettu Sithonian Galepsoksen nimiin, mutta useimmiten ne laitetaan Traakian toisen Galepsoksen nimiin. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan kaupungit Chalkidikílla Luokka:Sithonía
Galepsos (Traakia)

Galepsos (; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Traakiassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi nykyisen Pangaíon kunnan alueella lähellä Karianín kylää. == Maantiede == Galepsoksen kaupunki sijaitsi Traakian rannikolla kaakkoon Amfipoliista. Se oli Thasoksen peraia-aluetta. Samalla rannikolla kaupungista länteen sijaitsivat Eion ja Argilos ja itään Apollonia, Oisyme ja Neapolis. Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina toimivat kaksi nimellä Gaïdourókastro tunnettua kukkulaa etelään Karianín kylästä. Galepsoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 100–200 neliökilometriä. Traakian Galepsosta ei tule sekoittaa toiseen Galepsokseen, joka sijaitsi Sithonian niemellä Khalkidiken alueella. == Historia == Galepsos oli Thasoksen siirtokunta ja sen alainen polis sekä emporion eli kauppa-asema. Se perustettiin ilmeisesti arkaaisella kaudella 600-luvulla eaa. Paikalla saattoi olla varhaisempi traakialainen asutus. Kaupungin nimi juonnettiin kreikkalaisessa mytologiassa Galepsoksesta, joka oli Thasoksen ja Telefen poika.Thukydides: Peloponnesolaissota 4.107, 5.6. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Galēpsios (). Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Galepsos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–415/414 eaa. Spartalaisten vallattua Amfipoliin vuonna 424 eaa. Brasidaan johdolla he saivat haltuunsa myös Galepsoksen Makedonian kuninkaan Perdikkas II:n avulla. Kleon kuitenkin valtasi sen parin vuoden sisällä takaisin Ateenalle. Galepsos löi ilmeisesti omaa pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien. Joskus kyseiset rahat on kuitenkin laitettu Khalkidiken Galepsoksen nimiin. Makedonian Filippos II valtasi ja tuhosi Galepsoksen oletettavasti pian sen jälkeen kun oli vallannut Krenideen vuonna 356 eaa. Makedonialaiset vaikuttavat kuitenkin perustaneen kaupungin uudelleen, koska Livius mainitsee sen Perseuksen pysähtymispaikkana hänen pakomatkallaan Samothrakeen vuoden 168 eaa. Pydnan taistelussa kärsimänsä tappion jälkeen.Livius: Rooman synty 44.45. pienoiskuva|pysty=0.73|Galepsoksen Demeterin temppelin rajakiviä. Kaválan arkeologinen museo. Nykyinen Galipsóksen kylä, joka sijaitsee sisämaassa useita kilometrejä kaupungin paikasta pohjoiseen, on nimetty antiikin aikaisen kaupungin mukaan. == Rakennukset ja löydökset == Galepsoksen akropolis on ollut linnoitettu muurein, jotka ajoitetaan 400-luvun eaa. alkupuolelle. Varhaisimmat löydöt kaupungin paikalta ovat 600-luvun eaa. lopulta ja 500-luvun eaa. alusta. Kaupungissa on ilmeisesti ollut Zeukselle omistettu pyhäkkö. Kukkulan läheltä on löydetty nekropolis eli hauta-alue, jonka haudat ajoitetaan 500–300-luvuille eaa. Kaupungin lähellä on ollut Demeterille omistettu pyhäkkö, jota ei ole paikannettu, mutta jonka neljä löydettyä rajakiveä mainitsevat sen hekatompedon-temppelin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pangaío Luokka:Traakian kaupungit
Kalindoia

Kalindoia (, ) eli Alindoia (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Bottikessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Lagkadásin kunnan Kalamotón kylää. == Maantiede == Kalindoian kaupunki sijaitsi Bottiken alueella nykyisen Chalkidikín niemimaan keskisissä pohjoisosissa lähellä Mygdonian rajaa. Alue ei antiikin aikana kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä.Flensted-Jensen, Pernille: ”The Chalkidic Peninsula and Its Regions”. Teoksessa Kalindoiasta koilliseen sijaitsi Apollonia, itään Arnai, etelään Anthemus ja länteen Strepsa. Kalindoian kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta. == Historia == Kalindoian historiasta tiedetään vain vähän. Se kuului klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puolella bottiaialaisten kaupunkien liittoon ja liittoutui vuonna 422 eaa. muiden bottiaialaisten kaupunkien tavoin Ateenan kanssa. Makedonian kruunua vuosina 368/367 ja 360/359 eaa. tavoitellut Pausanias toimi alueella. Aleksanteri Suuri antoi Kalindoian ja lähiseutuja makedonialaisille vuonna 323 eaa. Lagkadásin kunnan osa Kallíndoian kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, samoin kuin Néa Kallíndoian (”Uusi Kalindoia”) kyläyhdyskunta, ovat ottaneet nimensä kaupungista. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan kaupungit Chalkidikílla Luokka:Lagkadás
Neapolis (Pallene)

Neapolis (, myös ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Pallenen niemellä Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Kassándran kunnan alueella, ja se sijoitetaan lähelle Polýchronon kylää. == Maantiede == Neapolis sijaitsi Pallenen niemen (nyk. Kassándra) koillisrannikolla Toronenlahden rannalla. Niemi on läntisin nykyisin Chalkidikína tunnetun niemimaan niemistä, mutta antiikin aikana se ei kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä.Flensted-Jensen, Pernille: ”The Chalkidic Peninsula and Its Regions”. Teoksessa Samalla rannikolla Neapoliista luoteeseen sijaitsi Afytis ja itäkaakkoon Aige. Etelään niemimaan toisen puolen rannalla sijaitsivat Mende ja Skione.Herodotos: Historiateos 7.123. Neapolis sijoitetaan yleensä nykyisen Polýchronon kylän lähelle, mutta joskus samalle paikalle on sijoitettu Aige. Neapoliin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Pallenen Neapolista ei tule sekoittaa toiseen Neapoliihin (nyk. Kavála) Thasosta vastapäisellä rannikolla. Erotuksena siitä tässä käsitelty kaupunki tunnettiin paitsi Pallenen Neapoliina myös mendeläisten Neapoliina. == Historia == Neapoliin arvellaan olleen mendeläisten siirtokunta, joka perustettiin arkaaisella kaudella. Kaupunki antoi joukkoja ja laivoja Kserkseen käyttöön hänen vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan. Myöhemmin klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Neapolis kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–415/414 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Neopolitēs (). Polýchronossa on suoritettu arkeologisia kaivauksia vuodesta 1987. == Rakennukset ja löydökset == Polýchronosta on löydetty arkaaiselle ja klassiselle kaudelle 500- ja 400-luvuille eaa. ajoittuvan asutuksen jäänteitä. Paikalta on löydetty muun muassa rakennusten raunioita sekä kaksi hautausmaata. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan kaupungit Chalkidikílla Luokka:Kassándra
Patmos (täsmennyssivu)

Patmos voi viitata seuraaviin: * Pátmos, saari Dodekanesian saariryhmässä Kreikassa * Pátmos, kunta Etelä-Egean saarten alueella Kreikassa * Patmos, antiikin aikainen kaupunki samannimisellä saarella * Patmos Lähetyssäätiö, lähetysjärjestö. * Radio Patmos, suomalainen kristillinen radiokanava
Piloros

Piloros (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan lähellä nykyistä Aristotélisin kunnan Pyrgadíkian kylää. == Maantiede == Piloros sijaitsi Singoksenlahden (nyk. Singitikóslahti tai Pyhänvuorenlahti) pohjukassa nykyisellä Chalkidikín niemimaalla. Alue ei antiikin aikana välttämättä kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä.Flensted-Jensen, Pernille: ”The Chalkidic Peninsula and Its Regions”. Teoksessa Piloroksen kaupunkikeskus sijoitetaan Marmarásin kukkulalle nykyisen Pyrgadíkian pohjoispuolella. Samalla rannikolla Piloroksesta etelään sijaitsi Singos ja itään Assera ja Sane. Sisämaassa kaupungista länteen sijaitsivat Stolos ja Skabala. Piloroksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu alle 100 ja mahdollisesti jopa alle 25 neliökilometriä. == Historia == Piloroksen historiasta tiedetään vain vähän. Herodotos mainitsee sen yhtenä seudun kaupungeista, joka antoi joukkoja Kserkseen käyttöön hänen vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan.Herodotos: Historiateos 7.122. Myöhemmin klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Piloros kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vain vuonna 434/433 eaa. == Lähteet == Luokka:Antiikin Kreikan kaupungit Chalkidikílla Luokka:Aristotélis