EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Max Blumenthal

Max Blumenthal (s. 18. joulukuuta 1977) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Hän toimii The Grayzone -verkkojulkaisun päätoimittajana. Hän on kirjoittanut aiemmin muun muassa AlterNet -uutissivustolle, The New York Timesiin, The Guardianiin, Sputnik, RT ja The Huffington Postiin. Blumenthal käsittelee kirjoituksissaan varsinkin maahanmuuttokysymyksiin, Lähi-idän kriisiin, Syyrian sisällissotaan ja islamofobiaan liittyviä aiheita. Hänen kirjoittamansa kirja Republican Gomorrah käsittelee Yhdysvaltain republikaanisen puolueen tilaa ja ääriliikkeiden vaikutusta puolueessa. Kirja nousi New York Timesin bestseller-listalla sijalle 15 syyskuussa 2009.Best Sellers The New York Times. 27.9.2009. Blumenthal juontaa Moderate Rebels -podcastia yhdessä toimittaja Ben Nortonin kanssa. Suomen itsenäisyyspäivänä vuonna 2015 Blumenthal oli Helsingissä seuraamassa 612-marssia osana äärinationalismin nousua käsittelevää dokumenttiaan.MaxBlumenthal Twitter- tili. 6.12.2015. Hän osallistui Suomessa ollessaan puhetilaisuuksiin ja tapahtumiin Helsingissä, Turussa ja Tampereella.Rauhanfoorumi 1.–3.12.2015 Globaalikasvatus/Kepa ry. 612-marssia käsittelevä dokumentti julkaistiin maaliskuussa 2016.Independence Day: Neo-Fascists Take Finland Vimeo. Max Blumenthalin isä Sidney Blumenthal on toiminut Yhdysvaltain presidentin avustajana Bill Clintonin toimikaudella ja ulkoministerin avustajana Hillary Clintonin virkakaudella. ==Teoksia== * * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset toimittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Propaganda
Jutan ja Vertin supersinkkudieetti

Jutan ja Vertin supersinkkudieetti on suomalainen laihdutusohjelma. Ohjelmaa juontaa Jutta Gustafsberg ja Personal traineri Vertti Harjuniemi jotka valmentavat kymmenen viikon ajan itseensä tyytymättömät nuoret sinkut kokonaisvaltaisen elämäntapamuutoksen kautta sädehtivinä treffimarkkinoille. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi TV5-kanavalla 19. elokuuta 2015.Jutta laittaa sinkut laihduttamaan - mutta missä on Bull Mentula? == Jaksot == Jakso Henkilöt Ensiesitys 1\. Tiia, Pasi 19. elokuuta 2015 2\. Hanna, Petri 26. elokuuta 2015 3\. Senni, Anton 2. syyskuuta 2015 4\. Lotta, Simo 9. syyskuuta 2015 5\. Jenna, Kristian 16. syyskuuta 2015 6\. Sonja, Mika 23. syyskuuta 2015 7\. Jessica, Ville 30. syyskuuta 2015 8\. Tiia, Janne 7. lokakuuta 2015 9\. Minna, Samu 14. lokakuuta 2015 10\. Julia, Anssi 21. lokakuuta 2015 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset televisiosarjat
Starat lastenvahteina

Starat lastenvahteina on suomalainen viihdeohjelma, jossa kolme julkisuuden henkilöä ottaa haltuunsa yhden päivän ajaksi yhden lapsiperheen. Lapset äänestävät viikon päätteeksi voittajan kolmesta julkkislastenvahdin joukosta. Julkkislastenvahdin voittaja luovuttaa palkintosumman valitsemaansa hyväntekeväisyyskohteeseen. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi TV5-kanavalla 19. tammikuuta 2015.Starat lastenvahteina TV5:n hulvattomassa uutuussarjassa == Jaksot == Jakso Lastenvahdit Ensiesitys 1\. Teuvo Loman 19. tammikuuta 2015 2\. Hanna Sumari 19. tammikuuta 2015 3\. Jupe Tuomola 20. tammikuuta 2015 4\. Niko Saarinen 26. tammikuuta 2015 5\. Johanna Pulkkinen 26. tammikuuta 2015 6\. Saana Uimonen 27. tammikuuta 2015 7\. Suvi Pitkänen, Teppo Säkkinen 2. helmikuuta 2015 8\. Iida Ketola, Renne Korppila 2. helmikuuta 2015 9\. Susanna Penttilä, Ronnie Roos 3. helmikuuta 2015 10\. Esko Eerikäinen 9. helmikuuta 2015 11\. Sami Sarjula 9. helmikuuta 2015 12\. Mauno Ahonen 10. helmikuuta 2015 13\. Sara Sieppi 16. helmikuuta 2015 14\. Bea Toivonen 16. helmikuuta 2015 15\. Noora Hautakangas 17. helmikuuta 2015 16\. Tino Singh 23. helmikuuta 2015 17\. Ellen Jokikunnas 23. helmikuuta 2015 18\. Noora Karma 24. helmikuuta 2015 19\. Tiina Jylhä, Tape Valkonen 2. maaliskuuta 2015 20\. Wilma Schlizewski 2. maaliskuuta 2015 21\. Kaisa Liski 3. maaliskuuta 2015 22\. Teflon Brothers 9. maaliskuuta 2015 23\. Sara Chafak 9. maaliskuuta 2015 24\. Herra Ylppö 10. maaliskuuta 2015 25\. Olli Herman 16. maaliskuuta 2015 26\. Toni Nieminen 16. maaliskuuta 2015 27\. Jussi Selo 17. maaliskuuta 2015 28\. Aira Samulin 23. maaliskuuta 2015 29\. Frederik 23. maaliskuuta 2015 30\. Timo Rautiainen, Jussi Lampi 24. maaliskuuta 2015 == Lähteet == Luokka:2010-luvun suomalaiset tositelevisiosarjat
Ossian Wuorenheimo (eversti)

Erkki Ossian Wuorenheimo (28. elokuuta 1918 Jämsä – 24. lokakuuta 2015 HelsinkiKuolleet, muistokirjoitus: Sotilaspiirin päällikkö piti täsmällisyydestä. Helsingin Sanomat 7.12.2015 s. B 13 Artikkelin verkkoversio) oli suomalainen eversti. Wuorenheimo ylennettiin everstiksi 1967. Hän oli Uudenmaan prikaatin komentaja 1967–1969, Sotakorkeakoulun taktiikan opettaja 1966–1967, sen yleisesikuntaosaston johtaja 1969–1973, Helsingin sotilaspiirin ja varuskunnan päällikkö 1973–1978.Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org) Wuorenheimon ensimmäinen puoliso oli Eva Wuorenheimo, o.s. Lundberg, toinen Marja Wuorenheimo o.s. Ahokanta, kolmas Irmeli Wuorenheimo o.s. Hahl.Kadettiupseerit 1920–2000 (Kadettikunta ry., Upseeriliitto ry.) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Kaisa ja puoli valtakuntaa

Kaisa ja puoli valtakuntaa on suomalainen tositelevisiosarja, joka kertoo Kaisa Liskin työstä kiinteistönvälittäjänä. Sarjassa seurataan myös Suomen kovimmaksi kiinteistönvälittäjäksi itseään tituleeraavan Liskin yksityiselämää. Mukana myös Teuvo Loman. Ohjelman toinen tuotantokausi alkoi Liv-kanavalla 15. elokuuta 2012. Kolmas tuotantokausi alkoi 13. maaliskuuta 2013. Ohjelman ensimmäinen tuotantokausi tunnettiin nimellä Kiinteistökuningatar Kaisa. == Lähteet == Luokka:2010-luvun suomalaiset tositelevisiosarjat
Ahjärvi

Ahjärvi oli kylä Kivennavan pitäjässä Karjalankannaksella. Suomalaisasutusta ei ole jäljellä, kylä tuhoutui jo sotien aikana. Ahjärvi oli jakautunut kolmeen erilliseen ryhmään: Ahjärveen, Ylijärveen ja Metsäkylään. Kivennavan järvistä kuusi oli Ahjärven kylässä. Pahajärvi, Tahoslampi, Mottilanjärvi, Saarijärvi, Kuijärvi ja kylälle nimensä antanut Ahjärvi. Lisäksi oli muutamia lampia.Kivennapa kylästä kylään Kivennapalaisten pitäjäseura ry 1987 ISBN 951-99842-3-2 Ahjärvi oli Kivennavan pitäjän isoimpia kyliä, asukkaita ennen talvisotaa noin 500 ja taloja 95. Jo 1500- ja 1600-luvuilla siellä oli välillä 30–50 tilaa, välillä kylä autioitui kokonaan. Keskeinen sijainti sotateiden varrella oli tuolloin myös vaarallinen asuinpaikka. Ahjärvi lukuisien mäkien ja seitsemän pienen järven johdosta oli silti houkutteleva asuinsija aina uusille kaskiviljelijöille. Ahjärvi houkutteli runsaasti venäläisiä huvila- asukkaita autonomian aikana, Suomen itsenäistyttyä huvilat tyhjenivät ja rapistuivat. Kivennapa kylästä kylään Kivennapalaisten pitäjäseura ry 1987 ISBN 951-99842-3-2 Nykyinen Ahjärvi eli Olšaniki (Ольшаники) sijaitsee Kivennavan (Pervomaiskoje Первомайское) kirkonkylän pohjoispuolella Rautuun johtavan tien varrella. Olšanikissa on paljon kesämökkikyliä ja lisää rakennetaan. Kylässä on 500 asukasta, kansakoulu ja kauppa. Alueella on myös iso hotelli Olšaniki Ahjärven länsirannalla. Karjala Suomalainen matkaopas Markus Lehtipuu 2011 ISBN 978-952-9715-40-4 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.ahjarvelaiset.fi/ * VirtuaaliKivennapa Luokka:Kivennavan kylät
Kortesjärvi-Seura

Kortesjärvi-Seura on entisen Kortesjärven kunnan alueen kotiseutuyhdistys Kauhavalla Etelä-Pohjanmaalla. Se perustettiin vuonna 1947. Kortesjärvi-Seura ylläpitää omistamaansa Markin museota, ja seura omistaa myös Suomen jääkärimuseossa olevan luontomuseon.Kortesjärvi-Seuran kotisivut Kortesjärvi- Seura on suunnitellut ja rakentanut alueelleen vaellusreitistöjä, kuten vuonna 2014 valmistuneen Leipätien, joka kulkee Järviseudun vanhinta tiesuuntaa Kortesjärven Purmojärveltä kohti Pietarsaarta.Tervetuloa Härmänmaan Latu ry:n kotisivuille, Härmänmaan Latu ry. Viitattu 18.11.2016. Seura huolehtii muun muassa pelimannikuningas Matti Haudanmaan hautaa.Toiminta , Kortesjärvi-Seura. Viitattu 18.11.2016. Syyskuussa 1959 Kortesjärvi-Seura pystytti Purmojärven kahakan muistomerkin Ruosteenojalle.Purmojärven kahakan muistomerkki, Etelä- Pohjanmaan sotamuistomerkit tutuiksi -sivusto. Viitattu 18.11.2016. Vuonna 1995 seura pystytti jääkärien etappitien muistomerkin entisen Suomelan kevarin kohdalle, jossa jääkärit majoittuivat matkallaan Uumajan kautta Saksaan.Etappitien muistomerkki, Etelä-Pohjanmaan sotamuistomerkit tutuiksi -sivusto. Viitattu 18.11.2016. Kauhavan kaupunki on osoittanut Kortesjärvi- Seuran toimitiloiksi Kortesjärven entisen kunnantalon kellarikerroksesta Heurekaksi nimetyt tilat. Seuran kokoelmiin kuuluu muun muassa kolmisentuhatta valokuvaaja Einari Hietalan lasinegatiivia, joista noin kolmannes oli vuoden 2015 alussa digitoitu. ==Seuran julkaisuja== *Kortesjärven perinnealbumi, toim. Kortesjärvi-seura, Kortesjärven kulttuurilautakunta. Kortesjärvi-seura, 1992. == Lähteet == Luokka:Kortesjärvi Luokka:Kotiseutuyhdistykset
Ylioppilaiden soihtukulkue

thumb|Ylioppilaiden soihtukulkue Helsingissä itsenäisyyspäivänä 2015 thumb|Itsenäisyyspäivän juhla Senaatintorilla 2015 Ylioppilaiden soihtukulkue on Suomen itsenäisyyspäivänä useassa yliopistokaupungissa järjestettävä tapahtuma. Ensimmäinen ylioppilaiden soihtukulkue järjestettiin Helsingissä vuonna 1951. Helsingissä ylioppilaat marssivat Hietaniemen hautausmaan sankarihaudoilta Arkadiankatua, Mannerheimintietä, Pohjoisesplanadia, Mariankatua ja Aleksanterin­katua pitkin Senaatintorille. Kulkueen päätyttyä Senaatintorilla pidetään ulkoilmajuhla, jossa pidetään puheita ja jossa akateemiset mieskuorot (muun muassa Ylioppilaskunnan laulajat ja Polyteknikkojen Kuoro) esittävät isänmaallisia lauluja. Helsingissä kulkueeseen osallistuu tavallisesti tuhansia ihmisiä, vuosina 2014–2016 luku on vaihdellut 1 500 ja 4 000 osallistujan välillä. Perinteisiin kuuluu myös, että presidenttipari tervehtii ylioppilaita presidentinlinnan parvekkeelta käsin. Turussa on ylioppilas- ja opiskelijakuntien yhteinen soihtukulkue lippuineen Ylioppilastalo A:lta sekä Kårenilta Hämeenkatua, Uudenmaankatua ja Uudenmaantietä pitkin hautausmaalle, jossa opiskelijat kokoontuvat sankarihaudoille ja laskevat seppeleen yhteislaulun säestämänä. Yhteislaulun lisäksi ohjelmaan kuuluu puheita sekä Maamme-laulu suomeksi ja ruotsiksi. Jyväskylässä marssitaan yliopiston päärakennukselta vanhan hautausmaan sankarihaudoille. Vaasassa puolestaan Kasarmintorilta Kauppatorille Vapaudenpatsaan eteen, jossa kuorot Wasa Sångargillen ja Pohjan Miehet laulavat ja suomen- ja ruotsinkielisten ylioppilaskuntien puheenjohtajat pitävät ylioppilaiden itsenäisyyspäiväpuheet kahdella äidinkielellä. Tampereella Tupsulan Klaani järjestää perinteisen soihtukulkueen yliopiston ylioppilaskunnan kanssa keskustan alueella. Kulkue lähtee liikkeelle keskustan yliopiston päärakennuksen edestä ja kiertää valaisemassa pimeää joulukuista iltaa päättyen Keskustorille raatihuoneen eteen. Pukukoodina kulkueeseen on tumma asu ja teekkari- tai yo-lakki. Oulussa kulkue lähtee Rauhalasta ja pysähtyy Oulun kaupungintalolla, jossa ylioppilaskunnan sekakuoro Cassiopeia laulaa. Kulkue päättyy Oulun hautausmaan sankarihaudoille, jonne ylioppilaskunnan edustajat laskevat seppeleen. Lappeenrannan Teknillisen Yliopiston ylioppilaskunta järjestää soihtukulkueen, joka lähtee Kauppatorilta ja päätyy sankarihaudoille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Opiskelijoiden juhlat
Ebrahim Hemmatnia

Ebrahim Hemmatnia (s. 25. heinäkuuta 1976) on iranilais-hollantilainen löytöretkeilijä ja ensimmäinen ihminen maailmassa, joka ylitti valtameren pyörällä. Hän pyöräili ylitti Atlantin valtameren 68 päivässä ilmatyyny(amphibio)- eli venepyörällä, lihasvoimalla maalla ja vedessä liikkuvalla kulkuneuvolla. Hän poikkesi useissa suurkaupungeissa kuten Dakar, Natal, Joan Pessoa, Recife, Aracaju, Salvador, Vitória, Rio de Janeiro ja Sao Paulo.De wereld rond in een bootfietsNederlandse oceaanfietser verovert BraziliëRound the world adventure by pedal powerDutch ‘boat-biker’ takes on the world Iranian Adventurer Suspends Round the World Trip in São Paulo After Federal Revenue Office Fine == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Alankomaalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hartonen

Hartonen oli Kivennavan pitäjän kylä Karjalankannaksella. Idässä kylä rajoittui Rajajokeen ja lähimmistä taloista oli rajalle pari kilometriä. Hartosen kylässä oli useita alueita: Uusikylä, Keskikylä, Alakylä, Kuortinpää ja Harjula. Ennen talvisodan syttymistä kylässä oli maanviljelystiloja, kolme kauppaa ja kansakoulu. Vuonna 1939 taloja oli kylässä 46.Kivennapa kylästä kylään Kivennapalaisten pitäjäseura ry 1987 ISBN 951-99842-3-2 Nykyisin kylän alueella ei ole asutusta.http://www.kivennapa.fi/virtuaali/VirtuaaliKivennapa.html | Viitattu 13.12.2015 ==Lähteet== Luokka:Kivennavan kylät
HMS Ajax (1767)

HMS Ajax oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1767 vesillelaskettu Suffolk-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva. == Valmistus == William Bateleyn suunnittelema alus tilattiin 4. joulukuuta 1762 Portsmouthin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Thomas Bucknall. Se nimettiin 18. huhtikuuta 1763. Köli laskettiin 6. syyskuuta. Alus laskettiin vesille 23. joulukuuta 1767 ja valmistui 5. lokakuuta 1770. Valmistuskustannukset olivat 28 248 puntaa ja kuusi shillinkiä. Lisäksi varustaminen maksoi 7 657 puntaa seitsemän shillinkiä ja pennyn, mihin sisältyi joulukuussa tehty huolto.Winfield, Rif s. 69 == Palvelus == Alus osallistui Yhdysvaltain vapaussotaan ollen mukana Cabo de São Vicenten, Cheasapeaken, St. Kittsin ja Saintesin taisteluissa. Alus poistettiin palveluksesta elokuussa 1783 ja myytiin 1 020 punnalla 10. helmikuuta 1785. ==Lähteet== * === Viitteet === Luokka:Suffolk-luokan linjalaivat Luokka:Portsmouthin telakan valmistamat alukset
ISSPIC

ISSPIC (International Symposium on Small Structures and Inorganic Clusters, suom. Kansainvälinen nanorakenteiden ja epäorgaanisten klustereiden symposiumi) on merkittävä kansainvälinen nanotieteen ja -teknologian alan konferenssi. Konferenssissa nanotieteen tutkijat esittelevät uusimpia atomi- ja molekyyliklustereiden, nanopartikkeleiden ja nanorakenteiden tutkimuksessa saavutettuja tutkimustuloksia sekä tarkastelevat erilaisia uusia tieteellisiä lähestymistapoja näihin aiheisiin. Samalla etsitään uusia nanotieteellisiä sovelluksia. Symposiumi järjestetään joka toinen vuosi. ==Konferenssit== ISSPIC järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1976.XVII 7-12 September XVII symposion sivusto Viitattu 7.12.2015 Ensimmäisen konferenssin puheenjohtajana toimi tiiviin aineen fysiikan tutkija Jacques Friedel (1921-2014). Neljän vuosikymmenen aikana tapahtumasta on kehittynyt merkittävin nanotieteen kansainvälinen konferenssi. Aluksi tapahtuma järjestettiin neljän vuoden välein, mutta 90-luvulta lähtien se on pidetty joka toinen vuosi. Järjestyksessään 17. ISSPIC-konferenssi pidettiin syyskuussa 2014 Japanin Fukuokassa, ja 18. konferenssi elokuussa 2016 Jyväskylässä. Jyväskylän konferenssin järjesti Jyväskylän yliopiston Nanotiedekeskus,ISSPIC XVIII – International Symposium on Small Particles and Inorganic Clusters Jyväskylän yliopisto 2015. Viitattu 7.12.2015 ja sen puheenjohtajana toimi professori Hannu Häkkinen. ISSPIC-konferenssitScope and History Jyväskylän yliopisto Viitattu 7.12.2015: * 1976: I Lyon, Ranska * 1980: II Lausanne, Sveitsi * 1984: III Berliini, Saksa * 1988: IV Aix-en-Provencce, Ranska * 1990: V Konstanz, Saksa * 1992: VI Chicago, Yhdysvallat * 1994: VII Kobe, Japani * 1996: VIII Kööpenhamina, Tanska * 1998: IX Lausanne, Sveitsi * 2000: X Atlanta, Yhdysvallat * 2002: XI Strasbourg, Ranska * 2004: XII Nanjing, Kiina * 2006: XIII Göteborg, Ruotsi * 2008: XIV Valladolid, Espanja * 2010: XV Oaxaca, Meksiko * 2012: XVI Leuven, Belgia * 2014: XVII Fukuoka, Japani * 2016: XVIII Jyväskylä, Suomi * 2018: XIX Hangzhou, Kiina * 2020: XX San Antonio, USA == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Fukuokan XVII konferenssissa käsiteltyjä aiheita Luokka:Konferenssit Luokka:Nanotiede
LOSMoN

LOSMoN eli SMAJ-tauti kuuluu Suomen yleisimpiin motoneuronitauteihin. SMAJ- taudin virallinen nimi on Jokela-tyypin spinaalinen lihasatrofia (), joka tunnetaan myös nimellä LOSMoN-tauti (). LOSMoN on perinnöllinen motoneuronitauti, joka vaurioittaa selkäytimen alempia liikehermosoluja. Sen tyypillisiä oireita ovat lihaskivut, krampit ja lihasnykinät. Se etenee hitaasti eikä lyhennä elinikää, toisin kuin esimerkiksi ALS-tauti. Tautia on todettu toistaiseksi ainoastaan Suomessa ja yleisimmin Pohjois-Karjalassa. Tauti periytyy vallitsevan autosomaalisen periytymiskuvion mukaan, ja lapsilla on 50 prosentin mahdollisuus sairastua, mikäli toinen vanhemmista kantaa taudin aiheuttavaa mutaatiota. Monet LOSMoN- tautia sairastavat on aluksi diagnosoitu virheellisesti vakavaa ALS-tautia sairastaviksi. Väitöskirjan taudista tehnyt Manu Jokela pitää tärkeänä oikean diagnoosin saamista turhien pelkojen välttämiseksi. Taudin aiheuttaa kromosomissa 22 sijaitsevan mitokondriaalista proteiinia koodaavan CHCHD10-geenin mutaatio c.197G>T p.G66V, joka on kaikilla tutkituilla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Suomesta löydetty uusi hitaasti etenevä motoneuronitauti, Potilaan lääkärilehti 7.12.2015 *Vain suomalaisilla todetun lihastaudin geneettinen syy selvisi, Helsingin yliopisto Luokka:Neurologiset sairaudet Luokka:Lihassairaudet Luokka:Harvinaissairaudet
Cameron Monaghan

Cameron Riley Monaghan (s. 16. elokuuta 1993 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänen tunnetuin roolinsa on Ian Gallagher sarjassa Hävyttömät, mutta hänet tunnetaan myös muun muassa sarjoista Gotham ja Prom ja elokuvista Klik! ja The Giver. ==Lapsuus== Monaghan syntyi Santa Monicassa ainoaksi lapseksi äidilleen Dianelle, joka oli tehnyt päätöksen saada lapsen yksin. Pian Monaghanin syntymän jälkeen he muuttivat Floridaan. Diane huomasi poikansa olevan erittäin ulospäinsuuntautunut, ja Monaghan aloitti lapsimallin työt jo kolmivuotiaana. Viisivuotiaana hän poseerasi katalogin kannessa ja esiintyi ensimmäistä kertaa televisiomainoksessa seitsemänvuotiaana. Näyttelemisen hän aloitti ala- asteikäisenä nuortenteatterissa, ja hän myös esiintyi pienessä elokuvassa nimeltä The Wishing Stone. ==Ura== ===Varhainen ura=== Monaghan saavutti ensimmäistä kertaa maanlaajuista vuonna 2003 huomiota näytellessään Kristin Chenowethin ja Matthew Broderickin kanssa Musiikkimiehen televisioversiossa. Hän oli tuolloin yhdeksänvuotias. Vuonna 2004 Monaghan näytteli Chadia sarjassa Veljemme on nero, mistä hän sai Young Artist -palkinnon. Seuraavana vuonna hän näytteli Palmer Noidia tilannekomediassa Ned’s Declassified, ja vuonna 2006 hän näytteli elokuvassa Klik!. Lisäksi hän on tehnyt pienempiä rooleja muun muassa sarjoissa Num3rot, Criminal Minds – FBI-tutkijat, Mentalist, Monk, Pelastava siirto, Fringe – rajamailla, Terriers ja The Glades. ===Shameless=== Vuonna 2011 18-vuotias Monaghan teki läpimurtonsa Showtimen draamakomediassa Hävyttömät, jossa hän näyttelee Ian Gallagheria, yhtä chicagolaisen ongelmaperheen kuudesta lapsesta. Hänen rooliaan on ylistetty muun muassa siksi, että se rikkoo television esittämän stereotypian teini-ikäisestä homosta. Lisäksi hänen suoritustaan bipolaarisena potilaana on pidetty uskottavana. Sarjan 6. tuotantokausi alkaa Yhdysvalloissa tammikuussa 2016. ===Myöhempi ura=== Hävyttömien rinnalla Monaghan on esiintynyt muun muassa sarjoissa Rizzoli & Isles, NCIS Rikostutkijat ja Kova laki: Erikoisyksikkö. Suurempia rooleja hän on tehnyt elokuvissa Prom, 2nd Serve ja Jamie Marks Is Dead. Vuonna 2014 hän näytteli Mason Ashfordia elokuvassa Vampire Academy ja Asheria elokuvassa The Giver. Vuonna 2015 hän näytteli psykoottista Jerome Valeskaa (ja myöhemmin tämän kaksoisveljeä Jeremiah Valeskaa) eli nuorta Jokeria Gothamissa saaden roolillaan runsaasti positiivista huomiota. ==Yksityiselämä== Monaghan on musikaalinen ja osaa soittaa kitaraa, ukulelea, harmonikkaa, rumpuja ja koskettimia. Lisäksi hän on harrastanut pyöräilyä, juoksemista, lumilautailua, hiihtoa, nyrkkeilyä ja erilaisia kamppailulajeja. Monaghanin seksuaalisuus on ollut silloin tällöin esillä, ja hän on ottanut asiaan kantaa vain kerran. Vuonna 2013 hän kirjoitti Twitterissä: ”Ei, en ole homo. Kyllä, näyttelen homoa. Ei, kysymys ei ole olennainen.” ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset mallit Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskus

Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskus (AVEK) tukee tekijänoikeusvaroilla av-kulttuuria. Tekijänoikeusjärjestö Kopioston yhteydessä toimiva AVEK on perustettu vuonna 1987. AVEKin edistämisvarat ovat pääasiassa peräisin yksityisen kopioinnin hyvitysmaksusta. AVEK myöntää tukea elokuvan eri lajityyppien kehittelyyn ja kulttuurivientiin, av-alan tekijöiden jatko- ja täydennyskoulutukseen sekä festivaalien ja tapahtumien järjestämiseen. Lisäksi AVEK myöntää tukea lyhyt-, dokumentti- ja animaatioelokuvien sekä mediataideteosten tuotantoon. Vuosittain tukea saa noin 30 elokuvahanketta ja 70–90 mediataideteosta. Kerran vuodessa jaettava AVEK-palkinto on merkittävin mediataiteen tunnustus Suomessa ja arvoltaan 15 000 euroa. AVEK myöntää opetus- ja kulttuuriministeriön osoittamista DigiDemo- ja CreaDemo- määrärahoista tukea kulttuuristen sisältöjen ja kulttuuriyrittäjyyden kehittämiseen. AVEKin johtajana on toiminut vuodesta 2019 Ulla Simonen.Ulla Simonen AVEKin johtajaksi – AVEK-uutinen, 13.12.2018 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.kopiosto.fi/avek/ Luokka:Suomalaiset kulttuurijärjestöt
Polarimetri

Polarimetri on laite, jota käytetään määrittämään optisesti aktiivisen yhdisteen kykyä kääntää tasopolarisoidun sähkömagneettisen säteilyn, tyypillisimmin näkyvän valon, polarisaatiosuuntaa. Polarimetri on hyvin yleisesti käytetty laite määritettäessä yhdisteiden ominaiskiertokykyä ja enantiomeerista puhtautta. == Polarimetrin rakenne == Polarimetri koostuu säteilynlähteestä, joka tuottaa monokromaattista valoa ja käytetyimpiä ovat natriumlamppu (589 nm) tai elohopealamppu (546 nm). Tarkimmissa laitteissa valonlähteenä käytetään laseria. Säteily johdetaan säteilynlähteestä polarisaattorille, joka tasopolarisoi valon. Tämän jälkeen valonsäde johdetaan tutkittavaa yhdistettä sisältävän näyteputken läpi detektorille, jossa valon värähtelysuunta analysoidaan ja mitataan. Valon polarisaation kiertyminen myötäpäivään on (+)-suunta ja kääntyminen vastapäivään on (-)-suunta.Mary An Godshall: Sugar, Sugar Analysis, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 7.12.2015Günter Gauglitz: Ultraviolet and Visible Spectroscopy, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2008. Viitattu 7.12.2015 Detektorin ja näyteputken välillä voi olla Wollaston-prisma ja Faraday- muunnin. == Polarimetrin käyttökohteita == Polarimetria käytetään määrittämään optisesti aktiivisten yhdisteiden ominaiskiertokykyä [α]. Tämä arvo on yhtä suuri kuin polarimetrillä havaittu kiertokulma α jaettuna näytteen konsentraatiolla ja näyteputken pituudella. :[\alpha]_\lambda^\theta = \frac{ \alpha}{l \cdot c} Polarimetri on erityisen käytetty laite tuotettaessa sokereita bioteknisesti ja näissä tapauksissa laitetta kutsutaan usein sakkarometriksi. Polarimetria käytetään esimerkiksi bioreaktoriin syötettävän melassin sokerikonsentraation määrittämiseen. Polarimetria voidaan käyttää myös selluloosapitoisuuden määrittämiseen, mutta tällöin liuos ei saa olla samea. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Optiset laitteet
Noel Fisher

Noel Roeim Fisher (s. 13. maaliskuuta 1984 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat Mickey Milkovich sarjassa Hävyttömät ja Cael Malloy sarjassa The Riches. Lisäksi hän on näytellyt Ellison Mountsia Emmyn voittaneessa minisarjassa Hatfields & McCoys, vampyyri Vladimiria elokuvassa Twilight – Aamunkoi, osa 2 sekä ääniroolissa Michelangeloa vuoden 2014 elokuvassa Teenage Mutant Ninja Turtles. Fisher aloitti näyttelemisen 14-vuotiaana. Hänen ensimmäinen roolinsa oli televisioelokuvassa The Sheldon Kennedy Story, josta hän sai Gemini- ehdokkuuden. Toinen ehdokkuus tuli tv-sarjasta Godiva's vuonna 2005. Hänen ensimmäisiä roolejaan yhdysvaltalaistuotannossa oli Brian Gibbons elokuvassa Final Destination 2. Hän tuli yleisölle tunnetummaksi The Riches -sarjan myötä. Fisherin näyttelijäntyötä homoseksuaalina rikollisena draamakomediassa Hävyttömät on ylistetty runsaasti. Tunnetuimpien töidensä ohella Fisher on tehnyt lukuisia vierailevia rooleja muun muassa sarjoissa Bones, Criminal Minds: Epäilyksen alla, Paljastavat valheet ja Kova laki: Erikoisyksikkö. 2000-luvun alussa hän ääninäytteli Sammakkoa animaatiosarjassa X-Men: Evolution. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kanadalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aarno Salmela

Aarno Alfred Salmela (12. marraskuuta 1916 Kangasala – 29. huhtikuuta 1991)Kuka kukin on 1994, s. 1118. Otava, Helsinki 1994. oli suomalainen alttoviulisti ja kapellimestari. Hän oli Sibelius-Akatemian alttoviulunsoiton lehtori ja tunnettu kamarimuusikko. Salmela opiskeli nuoruudessaan viulunsoittoa Tampereen Musiikkiopistossa, ja jo teini-iässä hän hankki kokemusta myös ravintolamuusikkona. Vuosina 1938–1945 hän oli Arno Granrothin oppilaana. Uransa aikana hän soitti muun muassa Helsingin teatteriorkesterissa, Radio-orkesterissa, Helsinki-kvartetissa ja Sibelius- kvartetissa sekä Tampereen kamarimusiikkiseuran kokoonpanoissa ja tamperelaisissa operettiesityksissä. Sibelius-Akatemian alttoviulunsoiton lehtorin viran hän sai vuonna 1961 oltuaan sitä ennen jo vuosia laitoksessa tuntiopettajana. Salmela oli Kangasalan Musiikinystävien orkesterin pitkäaikainen kapellimestari, vuodesta 1948 vuoteen 1968. Orkesteri oli niin sanottu salonkiorkesteri, jonka kokoonpanoon kuului tavallisimmin 15–20 henkeä. Salmela kykeni orkesterin johtajana järjestämään konsertteihin tarvittaessa apuvoimia Tampereen kaupunginorkesterista, mikä johti toisinaan nimekkäidenkin solistien vierailuun pienellä paikkakunnalla. Orkesterin jatkuvuutta Salmela pyrki varmistamaan muun muassa pitämällä omia viuluoppilaita, jotka saivat harjoitella orkesterissa kokeneiden soittajien rinnalla. Lisäksi Salmela toimi Kangasalan Mieslaulajien taiteellisena johtajana vuosina 1950–1952. Salmela oli opettajana myös Klemetti-Opistossa alttoviulun soitossa ja orkesterikursseilla vuosina 1962–1963 ja 1966–1967. Salmelalle myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 1964. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset alttoviulistit Luokka:Suomalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet Luokka:Pro Finlandia -palkitut
Luettelo rantalentopallon olympiamitalisteista

Rantalentopallo on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1996 lähtien. Menestyneimmät maat olympialaisten rantalentopallossa ovat Yhdysvallat ja Brasilia. ==Mitalistit== ===Miehet=== ===Naiset=== == Lähteet == Rantalentopallo Luokka:Rantalentopallo olympialaisissa
Raman Jaljotnau

Raman Jaljotnau (s. 14. toukokuuta 1993 Tšavusy) on valkovenäläinen ampumahiihtäjä. 179 senttimetriä pitkä ja 73 kilogrammaa painava Jaljotnau edustaa Valko-Venäjän ampumahiihtoseuraa ja hänen valmentajaan toimii Andrei Ivanov. Jaljotnau debytoi maailmancupissa tammikuussa 2015 sijoittuen Oberhofin pikamatkalla sijalle 59. Avauspisteensä hän saavutti saman vuoden joulukuussa Östersundin pikamatkalta ollen 15:s. Se on edelleen hänen paras maailmancupsijansa (tilanne kauden 2018−2019 jälkeen). Jaljotnau voitti vuonna 2014 nuorten EM-kultaa sprintistä. Hän saavutti sekaviestin EM-pronssia 2019. == Lähteet == Luokka:Valkovenäläiset ampumahiihtäjät Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sean Doherty

Sean Doherty (s. 8. kesäkuuta 1995 Conway, New Hampshire) on yhdysvaltalainen ampumahiihtäjä. 182 senttimetriä pitkä ja 74 kilogrammaa painava Doherty edustaa Mount Washington Valley Nordic -seuraa. Doherty kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa ainoastaan viestissä, jossa USA sijoittui 16:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli parhaimmillaan normaalimatkalla 44:s ja viestissä kuudes.http://www.sports- reference.com/olympics/athletes/do/sean-doherty-1.html MM-kilpailuihin hän on osallistunut Kontiolahdelta 2015 lähtien. Parhaimmillaan hän on sijoittunut Östersundissa 2019 normaalimatkalla 17:nneksi ja takaa-ajossa 20:nneksi. Nuorten MM-kilpailuista Doherty saavutti alle 19-vuotiaiden sarjassa kolme kultaa ja kolme hopeaa sekä alle 22-vuotiaissa yhden kullan, yhden hopean ja kaksi pronssia. Mitalit ovat kaikki henkilökohtaisia. Doherty debytoi maailmancupissa helmikuussa 2013 Holmenkollenin pikakilpailussa sijoittuen sijalle 85. Avauspisteensä hän saavutti joulukuussa 2015 Östersundin normaalimatkalta ollen 17:s. Parhaimmillaan hän on ollut kymmenes Soldier Hollow'n takaa-ajokilpailussa kaudella 2018–2019. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rolf Krake

Rolf Krake, myös: Rolf Kraki, Rolf Kraka, on 500-luvun tanskalainen tarukuningas. Nimi on myöhemmissä anglosaksissa runoissa Hrodwulf.Facta 2001, WSOY 1985, 14. osa, palsta 12 == Lähteet == Luokka:Tanskan kuninkaat Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Johan Roman

Johan Roman (k. 12. helmikuuta 1720) oli ruotsalainen viulisti. Hän oli vuodesta 1673 säestäjänä ja viulistina Magnus Gabriel de la Gardien hovikapellissa ennen kuin hänet kutsuttiin kuninkaan hoviin vuonna 1683. Kuollessaan 1720 hän oli hovikapellin parhaiten palkattuja muusikoita, mutta hänen ei tiedetä olleen aktiivipalveluksessa viimeisten 14 elinvuotensa aikana. Hän avioitui 1693 Margaretha von Elswichin kanssa, joka oli Tukholmassa toimineen lyypekkiläisperäisen kauppiaan Helmich von Elswichin tytär. Heidän vanhin poikansa oli säveltäjä Johan Helmich. Hän oli tiettävästi suomalaista sukuperää.Facta 2001, WSOY 1985, 14. osa, palsta 19 ==Lähteet== * Erik Kjellberg, Kungliga musiker i Sverige under stormaktstiden ca 1620-ca 1720, (1979). ===Viitteet=== Luokka:Ruotsalaiset viulistit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1720 kuolleet
Alisa Pöllänen

Alisa Pöllänen (s. 3. tammikuuta 1994 Savonlinna) on uransa päättänyt suomalainen salibandyn pelaaja. Hän edusti Naisten Salibandyliigassa pelaavaa Classicia. Pelipaikaltaan Pöllänen oli hyökkääjä ja hän laukoi vasemmalta. http://www.wfc2015.fi/pelaajakortti.asp?pelaaja_id=1284048636&sarjaId;= == Ura == Pöllänen aloitti jääkiekon viisivuotiaana SaPKossa ja pelasi vuonna 2009 nuorten maajoukkueessa. Salibandyn hän aloitti viisi vuotta jääkiekkoa myöhemmin. Savonlinnan ZZ Top Teamia vuosina 2004-2010 edustanut Pöllänen valitsi vuonna 2010 lajikseen salibandyn ja vaihtoi seuraa Tampereen Classiciin. http://www.ts.fi/urheilu/834827/Suomen+MMmaaliruisku+tahyaa+ulkomaille+ja+rekan+rattiin http://www.hs.fi/urheilu/a1449553862466 http://paakallo.fi/2014/06/haastattelussa-alisa-pollanen-nuoren-lahjakkuuden- valinnat-veivat-savonlinnasta-maajoukkueeseen/ Classicissa pelatessaan Pöllänen voitti Suomen mestaruuden vuosina 2011, 2012, 2013, 2015 ja 2017 sekä Suomen Cupin vuosina 2013, 2015 ja 2016. https://fi.wikipedia.org/wiki/Classic Kaudeksi 2017-2018 hän vaihtoi seuraansa ruotsalaiseen Pixbo Wallenstam IBK:hon. Palattuaan Suomeen Pöllänen jatkoi vielä pelaamista Classicissa ja toimi kapteenina kaudella 2022-2023. Pölläsen urheilu-uraa varjosti vuosien varrella lukuisat loukkaantumiset ja leikkaukset. Ura päättyi lopulta naisten salibandyliigan hopeamitaliin keväällä 2023. === Maajoukkueura === Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2012 Suomi pääsi jatkoajalla finaaliin Pölläsen rangaistuslaukausmaalilla. http://floorball.fi/huippu- urheilu/maajoukkueet/tytot/ Alle 19-vuotiaat voittivat ensimmäistä kertaa maailmanmestaruuden ja Pöllänen valittiin semifinaalin ja finaalin parhaaksi pelaajaksi. Naisten salibandymaajoukkueessa hän on edustanut Suomea kolme kertaa MM-kilpailuissa. Vuonna 2013 Pöllänen oli Suomen joukkueen nuorin pelaaja http://paakallo.fi/2013/12/mm-joukkueen-kuopus-alisa-pollanen-en- todellakaan-osannut-odottaa-tata/ ja vuonna 2015 hänet valittiin MM-kisojen All Stars -kentälliseen. http://www.wfc2015.fi/news.asp?kieli=826&tyyppi;=&id;_tiedote=4003&offset;=0 === Palkinnot ja saavutukset === * Vuoden tyttöjuniori 2012 * Kehitysstipendi 2012, 2013 * Naisten MVP 2014, 2021, 2023 * Classic pelaaja-aatelinen nro. 36, 2024 === Yksityiselämä === Pöllänen on valmistunut veturinkuljettajaksi syksyllä 2022, ja jatkaa tässä unelma-ammatissaan urheilu-uran päätyttyä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hiirelä

Hiirelä oli Kivennavan pitäjän kylä Karjalankannaksella. Se oli rakentunut maantien varteen Karvalasta rajaa kohti. Kylässä oli vuonna 1939 nelisenkymmentä taloa. Kylän osista käytettiin nimiä Soposenmäki, Hämäläismäki, Uusikylä ja Tapkina.Kivennapa kylästä kylään Kivennapalaisten pitäjäseura ry 1987 ISBN 951-99842-3-2 Nykyisin kylän paikalla ei ole asutusta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.kivennapa.fi/virtuaali/VirtuaaliKivennapa.html Luokka:Kivennavan kylät
Roman de la Rose

Roman de la Rose, Ruusuromaani, on muinaisranskalainen allegorinen runo. Sen alkuosan sepitti Guillaume de Lorris noin 1235, loppuosan noin vuodesta 1270 Jean de Meung. Alku on herkkävivahteinen lemmenruno ja ritarirakkauden sääntökokoelma, jälkipuoli kyyninen, pikkutarkka ja karkean aistillinen.Facta 2001, WSOY 1985, 14. osa, palsta 19 Lorrisin ja Meungin Ruusuromaanista (noin 1235–1280) muodostui Johan Huizingan mukaan aristokraattisen rakkauden muotojen tietosanakirja, joka ilmentää aikakauden eroottista elämänkäsitystä, elämän esittämistä tietyltä näkökannalta. Tässä mielessä Huizinga rinnastaa Ruusuromaanin ja skolastiikan hallitsevan luokan julkisesti ilmaistun arvomaailman jäsentäjinä. Ruusuromaani levisi satoina käsikirjoituskopioina, ja siitä tuli aikakautensa kommentoiduin teksti. Teos jakautuu kahteen osaan: De Lorrisin kirjoittamat säkeet ammentavat vaikutteita ritarikirjallisuudesta ja ihannoivat Ruusun saavuttamattomuutta. De Meungin kirjoittama, huomattavasti laajempi toinen osa erittelee rakkauden teemoja ja toisaalta sisältää naisvihan sävyjä. Osien välillä on näin ollen jännitteitä. Guillaume de Lorris kuvaamassa unessa ennustetaan, että hän valloittaa naisystävänsä. Runo pohjautuu Truveerirunouteen. Allegorisen unen käytön esikuva on keskiajan latinankielisessä kirjallisuudessa, ja unta alettiin suosia kirjallisuuden muotona. Jälkimäinen, Jean de Meungin, osuus kattaa filosofisesti kaikki maailman asiat. Hän suhtautuu kielteisesti papistoon ja erityisesti kerjäläismunkkeihin. Suhtautumien moniin asioihin on täysin entisestä poikkeavaa, muun muassa hän pilkkaa sensuurimentaliteettia. Kuitenkin jo 1400-luvun alussa Jean de Meungin osuus sai kritiikkiä ja tuomion. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset runokokoelmat
Athene Alean temppeli

Athene Alean temppeli (myös Athena Alean temppeli) oli antiikin aikainen Athene Alealle omistettu kreikkalainen temppeli Tegean kaupungissa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisessä Aléan kylässä Tegéan kunnallisyksikön alueella Trípolin kunnassa. == Historia == Temppelin paikka oli toiminut paikallisen Alea-nimisen jumalattaren kulttipaikkana viimeistään mykeneläisellä ajalla. Myöhemmin tämä jumalatar yhdistettiin Atheneen. Pyhäkkö oli saanut alkunsa geometrisellä kaudella. Pausaniaan mukaan sen myyttinen perustaja oli nimeltään Aleos. pienoiskuva|vasen|Athene Alean temppelin raunioita. Ensimmäinen temppeli rakennettiin paikalle arkaaisella kaudella 600-luvulla eaa. Se tuhoutui tulipalossa vuonna 395/394 eaa. ja korvattiin uudella temppelillä, joka rakennettiin noin vuonna 350 eaa. Sen suunnitteli paroslainen arkkitehti ja kuvanveistäjä Skopas. Temppeli oli Arkadian tärkein ja koko Peloponnesoksen suurin, ja se oli koko antiikin Kreikan merkittävimpiä kulttikeskuksia. Se toimi erityisesti monien pakolaisten ja turvananojien turvapaikkana. Augustus vei temppelin kulttipatsaan Roomaan voitettuaan Antoniuksen. Se korvattiin uudella. 400–500-luvulla jaa. temppeli tuhoutui maanjäristyksessä. Viimeistään tämän jälkeen paikalle rakennettiin kirkko. Myöhemmin paikalle syntyi kylä, joka tunnetaan nykyisin nimellä Aléa. Temppelin arkeologiset tutkimukset alkoivat A. Milchhöferin johdolla vuonna 1879 ja jatkuivat Wilhelm Dörpfeldin johdolla vuonna 1882. Kaivaukset suoritettiin vuosina 1900–1910 Gustave Mendelin ja Charles Dugas'n johdolla. Tuolloin temppelinraunioiden päällä olleet talot purettiin. Kaivaukset suoritti École française d’Athènes eli ranskalainen arkeologinen koulu Ateenassa. Suomalaisista tutkijoista temppeliä on tutkinut Jari Pakkanen. == Rakennus == Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu kokonaan marmorista. Temppelin stylobaatin koko oli 47,55 × 19,19 metriä. Temppelissä oli 6 × 14 pylvästä, yhteensä 36 pylvästä. Temppelin naos eli cella avautui itään. Sisällä cellassa oli Athenen norsunluinen kulttipatsas, sekä ainakin Pausaniaan aikana Asklepioksen ja Hygieian patsaat. Cellan kummallakin sivustalla oli seitsemän korinttilaista puolipylvästä. Temppelin itäpuolen ovelle johti ramppi, toinen johti temppelin pohjoispuolelta pienemmälle ovelle. Temppelin päätykolmiokoristelut esittivät erilaisia myyttejä, kuten Kalydonin metsäkarjun metsästystä sekä tegealaista sukua olleen Telefoksen taistelua kreikkalaisia vastaan. Temppelistä on säilynyt vain perustuksia ja vähäisiä rakenneosia. Temppelin koristeosia ja muita esinelöytöjä on Tegéan arkeologisessa museossa. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan temppelit Luokka:Arkeologiset kohteet Kreikassa Luokka:Kreikan entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Trípoli
Diolkos

Diolkos () oli antiikin ajalla rakennettu kivetty tie, jota pitkin rahti ja kevyemmät alukset pystyttiin kuljettamaan Korintin kannaksen halki. Sen arkeologinen kohde sijaitsee lähellä nykyistä Kórinthoksen kaupunkia Kreikassa. == Historia == Diolkos rakennettiin 500-luvulla eaa. mahdollisesti Korintin tyranni Periandroksen aikana. Sen tehtävänä oli mahdollistaa ainakin kevyemmille aluksille ja sotalaivoille nopea yhteys Saroninlahden ja Korintinlahden välillä. Tutkijat ovat kuitenkin erimielisiä siitä, missä määrin tietä todella käytettiin tavallisten laivojen siirtämiseen: Perinteisen tulkinnan mukaan tietä olisi käytetty jatkuvasti kaikkien kaupunkivaltioiden kauppalaivojen ja niiden rahdin kuljettamiseen, ja sillä olisi näin ollut suuri merkitys Korintin taloudelle. Joidenkin tutkijoiden mukaan tie olisi ollut antiikin aikana kuitenkin lähinnä Korintin ja sen liittolaisten käytössä. Nimi Diolkos tulee sanoista dia- (, ”läpi”) ja holkos (, ”laivojen vetolaite”). Nimitys tunnetaan Strabonilta, joka käytti sitä Korintin kannaksen kapeimmasta kohdasta, sekä Strabonia lainanneelta grammaatikko Hesykhiokselta. Kumpikaan ei käytä sitä nykyisessä merkityksessä kuvaamaan varsinaista tietä; käyttö tässä tarkoituksessa on nykyaikaista alkuperää. Tien länsipää uusittiin 300-luvulla eaa. Osa Diolkoksesta tuhoutui keisari Neron aloittamissa kanavan rakennustöissä vuonna 67 jaa. Diolkos oli kuitenkin käytössä 800-luvulle saakka, tosin loppuaikoinaan mahdollisesti lähinnä sotilaskäytössä. Korintin kannaksen halkaiseva Korintin kanava valmistui vasta vuonna 1893. Diolkoksen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1956–1959 Nikólaos Verdelíksen johdolla. == Rakennelma == Diolkoksen pituus oli noin seitsemän kilometriä ja leveys noin 3,4–6,0 metriä. Se oli rakennettu kannaksen poikki loivimpaan mahdolliseen kohtaan. Tie oli kivetty suorakulmaisin kalkkikivilohkarein ja sen keskellä kulki kaksi uraa noin 1,5 metrin etäisyydellä toisistaan. Uria pitkin vedettiin todennäköisesti jonkinlaista pyörillä varustettua laivojen vetolaitetta. Laivojen lasti on todennäköisesti purettu laivojen keventämiseksi ja kuljetettu erikseen tavallista tietä pitkin. Ainakin tien länsipäässä on ollut kivetty satamalaituri. Tietä on kaivettu esiin noin 255 metrin matkalta sen länsipäässä Peloponnesoksen puolella eli nykyisen kanavan eteläpuolella, jossa myös Diolkoksen varsinainen arkeologinen kohde sijaitsee, sekä noin 204 metrin matkalta kanavan pohjoispuolella. Diolkoksen reitti kulki todennäköisesti suurimmaksi osaksi kanavan linjauksen pohjoispuolella. Tien arvellaan tehneen mutkan lähellä länsipäätään suunnilleen samassa kohdassa, jossa kanavan linjaus risteää tien reitin kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Korinthia Luokka:Antiikin Kreikan tiet Luokka:Korintin rakennukset ja rakennelmat
Kosin stadion

Kosin stadion oli antiikin aikainen kreikkalainen stadion Kosin kaupungissa Kosin saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee kaupungin keskustan länsipuolella Panagí Tsaldári ja Megálou Alexándrou -katujen välisellä alueella. Stadion rakennettiin 100-luvulla eaa. Sen pituus oli noin 180 metriä ja leveys noin 30 metriä. Stadionin arkkitehtuuri yhdisteli doorilaista ja joonialaista tyyliä. Kreikkalaisella ajalla stadionissa oli penkit vain itäsivulla. Roomalaisella ajalla lisättiin penkit myös länsisivulle. Stadion löytyi Rudolf Herzogin ja Luciano Laurenzin kaivauksissa 1900-luvun alkupuolella. Kaivauksia alueella suoritti myös Luigi Morricone vuosina 1939–1940. Stadionin arkeologisella alueella on nähtävissä vain joitakin stadionin rakenneosia. Alueen eteläpuolella sijaitsee niin kutsuttu Läntinen arkeologinen alue. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan stadionit Luokka:Kos Luokka:Kreikan entiset rakennukset ja rakennelmat
Läntinen arkeologinen alue

Läntinen arkeologinen alue () on antiikin aikaisen Kosin kaupungin läntisen osan löydöksiä käsittävä arkeologinen alue Kosin saarella Kreikassa. Se sijaitsee nimensä mukaisesti myös nykyisen Kosin kaupungin keskustan länsilaidalla. Alueen rakennukset ovat pääosin hellenistiseltä ja roomalaiselta ajalta ja ne tuhoutuivat tai kärsivät suuria vaurioita maanjäristyksessä vuonna 469. Alueen pohjoispuolella sijaitsee Kosin stadionin arkeologinen kohde, eteläpuolella Roomalaisen odeionin ja Roomalaisen talon kohteet. Alueen esinelöydöt ovat Kosin arkeologisessa museossa. == Rakennukset ja löydökset == thumb|left|220px|Gymnasionin kunnostettuja pylväitä. Gymnasion Kosin gymnasion oli rakennettu 100-luvun eaa. ensimmäisellä puoliskolla. Se oli peristyylirakennus, joka oli 180 metriä pitkä ja 90 metriä leveä. Sen pylväistä 17 on kunnostettu. Nymfaion Nymfaion on roomalaisaikainen julkinen käymälä, joka on rakennettu 200-luvun loppupuolella. Sen nimi on peräisin siitä, että sen luultiin alun perin olleen nymfaion eli nymfeille omistettu lähdekaivorakennus. Rakennus kaivettiin vuonna 1938 ja kunnostettiin vuonna 1940. Läntinen roomalainen kylpylä Niin kutsuttu läntinen roomalainen kylpylä rakennettiin 200-luvulla ja se tuhoutui maanjäristyksessä vuonna 469. Rakennus on 92 metriä pitkä ja 33–35 metriä leveä. Maanjäristyksen jälkeen rakennuksen säilyneistä osista tehtiin osa basilikakirkkoa. Rakennuksesta on löydetty Kosin suurimmat tunnetut lattiamosaiikit. Europan talo Europan talo on nimitys, joka on annettu alueelta löydetylle roomalaisaikaiselle huvilalle. Se on saanut nimensä hyvinsäilyneestä lattiamosaiikista, joka esittää Europan sieppausta. Se on tehty 200-luvulla jaa. Muita rakennuksia Alueella on myös lukuisten muiden rakennusten jäänteitä. Monissa rakennuksissa on ollut mosaiikkilattiat. Lattiamosaiikit esittävät muun muassa Pariksen tuomiota, Dionysosta, muusia, gladiaattoreita sekä metsästystä. Kadut Alueella on roomalaiselle asemakaavalle tyypilliset cardo- ja decumanus-kadut. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Arkeologiset kohteet Kreikassa Luokka:Kos
Roman de Renart

Roman de Renart, Ketturomaani, on muinaisranskalainen kokoelma runomuotoisia faabeleita eli eläintarinoita. Se syntyi 1100- ja 1200-luvun taitteessa. Suositun kokoelman pohjana on latinankielisiä esikuvia, joista tuli keskiajan yhteiskunnan satiiria.Facta 2001, WSOY 1985, 14. osa, palsta 19-20 == Lähteet == Luokka:Faabelit Luokka:Ranskalaiset runokokoelmat
Arturo Uslar Pietri

Arturo Uslar Pietri (1906 Caracas, Venezuela – 2001 Caracas, Venezuela) oli venezuelalainen kirjailija, lakimies, poliitikko ja toimittaja.Pietri, Arturo Uslar , Gale Contextual Encyclopedia of World Literature, 2009. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 7.12.2015. Venezuelan pääkaupungissa Caracasissa syntynyt Uslar Pietri oli kenraalin poika, ja kouluvuosinaan hän asui perheensä kanssa maaseudun pikkukaupungeissa, ensin Caguassa ja sitten Maracayssa. Palattuaan teini-iässä Caracasiin Uslar Pietri kiinnostui kirjallisuudesta. Maakunnissa vietetystä lapsuudesta ja nuoruudesta Uslar Pietri ammensi novelleihinsa omia luontokokemuksiaan ja kuulemiaan kansantarinoita ja uskomuksia. Hän kävi yksityiskouluja ja opiskeli 1923–1929 lakia Universidad Central de Venezuela -yliopistossa. Opiskeluvuosien kirjallisia vaikutteita olivat latinalaisamerikkalaiset modernistit kuten José Enrique Rodó ja nicaragualainen runoilija Rubén Darío, sekä eurooppalaiset Henri Barbusse, Gabriel Miró, Azoŕın, Antonio Machado, Oscar Wilde, Leo Tolstoi, Vladimir Korolenko ja erityisesti Leonid Andrejev. Vastavalmistunut juristi sai töitä Venezuelan Pariisin-suurlähetystöstä. Pariisi oli käännekohta nuorelle kirjailijalle runsaine kulttuuritarjontoineen hänen kotimaahansa verrattuna. Pariisissa Uslar Pietri kirjoitti vuonna 1931 julkaistun esikoisromaaninsa Las lanzas coloradas Venezuelan itsenäistymissodasta (1811–1823). Palattuaan Pariisista toisen maailmansodan alla Uslar Pietri toimi talouspolitiikan professorina Cátedra-yliopistossa ja päätyi sitten Venezuelan hallituksiin ensin opetus-, sitten talous- ja lopulta sisäministeriksi. vuoden 1945 sotilasvallankaappaus ajoi hänet viideksi vuodeksi maanpakoon Kanadaan ja Yhdysvaltoihin. Politiikkaan hän palasi vasta 1959, pyrki maan presidentiksi 1963 ja jatkoi senaattorina vuoteen 1973, minkä jälkeen hän keskittyi kirjoittamiseen ja opettamiseen. Uslar Pietri kuoli 94-vuotiaana kotonaan Caracasissa.Romero, Simon: Arturo Uslar Pietri, Novelist of Venezuela, Is Dead at 94, The New York Times 1.3.2001. Viitattu 7.12.2015. == Teoksia == === Romaanit === * 1931: Las lanzas coloradas * 1947: El camino de El Dorado * 1962: Un retrato en la geografía * 1964: Estación de máscaras * 1976: Oficio de difuntos * 1981: La isla de Robinson * 1990: La visita en el tiempo. === Novellikokoelmat === * 1928: Barrabás y otros relatos * 1936: Red * 1946: Pasos y pasajeros * 1949: Treinta hombres y sus sombras * 1967: La lluvia y otros cuentos * 1969: Treinta cuentos (antologia) * 1978: El prójimo y otros cuentos * 1980: Los ganadores. * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Uslar Pietrin kotimuseon sivusto *Uslar Pietristä Cervantes Virtual -sivustolla Luokka:Venezuelalaiset poliitikot Luokka:Venezuelalaiset kirjailijat Luokka:Venezuelalaiset toimittajat Luokka:Venezuelalaiset tieteilijät Luokka:Opetusministerit Luokka:Sisäministerit Luokka:Juristit Luokka:Professorit Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet