EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Väsytysmetsästys

Väsytysmetsästys tai kestävyysmetsästys on vanha metsästysmenetelmä, jossa saaliseläintä seurataan ja ahdistetaan, kunnes se väsyy tai saa lämpöhalvauksen ja tuupertuu maahan, jolloin metsästäjällä on tilaisuus lopettaa se.Hannamari Vallila: Juoksenimen teki meistä ihmisiä Yle 23.4.2015 Väsytysmetsästystä on harjoitettu yleisesti eri puolilla maailmaa ja kaikissa maanosissa, etenkin ennen metsästysaseiden keksimistä. Nykyisin sitä harjoittavat enää Kalaharin sanit ja Meksikon tarahumarat. Suomessa sitä on harjoitettu talvisin hiihtämällä hirvet läkähdyksiin. Ihminen on sopeutunut väsytysmetsästykseen fysiologisesti monin tavoin. Ihmisellä on etenkin kyky hikoilla, minkä ansiosta ihminen pystyy juoksemaan saaliseläimen perässä pitkiä matkoja kuumalla säällä, kun hikoilemaan kykenemättömät nisäkkäät ylikuumenevat. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Metsästys Luokka:Juoksu
Salmijärven sairaala

Salmijärven sairaala oli vuosina 1956-1995 Kajaanin Salmijärvellä toiminut psykiatrinen sairaala. Se oli yksi Suomen ensimmäisistä B-mielisairaaloista. Sairaalaan sijoitettiin kroonisesti sairaita ja helppohoitoisia potilaita. Yleisin diagnoosi potilailla oli skitsofrenia. Matkaa sairaala-alueelta Kajaaniin oli noin 12 kilometriä. Sairaalasta suunniteltiin aluksi noin 60 potilaan hoitolaitosta. Työntekijöitä oli alkuvaiheessa 55. Salmijärven potilaspaikkojen määrä kasvoi ensin 142:een ja lopulta hoitopaikkoja oli 297. Vuonna 1979 työntekijöitä oli jo 133. Sairaala-alueen ympärillä oli peltoja, joilla potilaat työskentelivät. Sairaala-alueella sijaitsi myös työntekijöiden asuntoja. Sairaala saneerattiin 1980-luvulla vastaamaan paremmin ajanmukaista hoitoa. Samalla Salmijärven potilaspaikat vähenivät 167:ään, koska potilaita ei tarvinnut sijoittaa hoitolaitokseen, vaan heitä voitiin hoitaa avohoidossa. Viimeiset psykiatriset potilaat siirrettiin Kajaaniin Kainuun keskussairaalaan elokuun lopussa vuonna 1995. Salmijärven sairaala jäi lähes tyhjilleen. Salmijärven sairaalassa toimi myöhemmin Kajaanin kaupungin ylläpitämä pakolaisten vastaanottokeskus. Alueella toimii nyt Kainuun SOTE:n turvakoti. hoitokoti Toppila sekä mie­len­ter­veys- ja päih­de­kun­tou­tu­jien ym­pä­ri­vuo­ro­kau­ti­nen asu­mis­pal­ve­luyk­sik­kö Kajaanin kuntoutuskoti Salmijärvi. ==Lähteet== Luokka:Kajaanin sairaalat Luokka:Suomen psykiatriset sairaalat
Markku Mäkijärvi

Markku Mäkijärvi (s. 1958) on suomalainen sisätautien ja kardiologian erikoislääkäri, lääketieteen tohtori, sisätautiopin dosentti ja professori. Mäkijärvi on toiminut HUS:n johtajaylilääkärinä vuodesta 2011 lähtien. Hän on aiemmin urallaan ollut muun muassa Pohjois-Savon sairaanhoitopiirin kliinisen palvelualueen johtaja ja HYKSin sydäntutkimusosaston osastonylilääkäri ja sisätautien tulosyksikön laatupäällikkö ja ylilääkäri. Elokuussa 2021 Mäkijärvi aloitti HUS:n vt. toimitusjohtajana Juha Tuomisen jäätyä työkyvyttömyyseläkkeelle. Mäkijärvi kirjoitti lokakuussa 2022 ilmestyneen, Otavan kustantaman kirjan Koronapeli. ISBN: 978-951-1-45251-5. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kardiologit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Naisten Korisliiga-kausi 2016–2017

Naisten Korisliiga-kausi 2016–2017 oli koripallon naisten Suomen mestaruudesta pelattu korkeimman sarjatason kausi. Kauteen lähtivät hallitsevana mestarina Catz Lappeenranta ja sarjanousijoina Kouvottaret ja Helmi Basket HBA. Espoossa tapahtuneiden urheiluseurauudistusten myötä Tapiolan Hongan naisten edustusjoukkue siirtyi kaudeksi 2016–2017 pelaamaan Espoo Unitedin alaisuudessa. == Joukkueet kaudella 2016–2017 == Joukkue Paikkakunta Catz Lappeenranta Lappeenranta Espoo Basket Team Espoo Forssan Alku Forssa Hyvinkään Ponteva Hyvinkää Peli-Karhut Kotka Espoo United Espoo Vimpelin Veto Vimpeli Äänekosken Huima Äänekoski Kouvottaret Kouvola Helmi Basket HBA Helsinki == Runkosarja == ===Sarjataulukko=== # Joukkue O V T P 1\. Hyvinkään Ponteva 27 24 3 48 2\. Catz Lappeenranta 27 19 8 38 3\. Espoo United 27 17 10 34 4\. Peli-Karhut 27 15 12 30 5\. Forssan Alku 27 13 14 26 6\. Kouvottaret 27 13 14 26 7\. Vimpelin Veto 27 12 15 24 8\. Espoo Basket Team 27 11 16 22 9\. Äänekosken Huima 27 7 18 14 10\. Helmi Basket HBA 27 4 23 8 == Lähteet == * Suomen Koripalloliiton tilastopalvelu === Viitteet === Luokka:Koripallon naisten SM-sarjakaudet Luokka:Koripallosarjojen kausi 2016–2017/2017 *[#]: Sijoitus *[O]: Pelatut ottelut *[V]: Voitot *[T]: Tappiot *[P]: Pisteet
Bacteroides fragilis

Bacteroides fragilis on gramnegatiivinen, obligaattinen anaerobinen sauvanmuotoinen bakteeri, joka on osa ihmisen ruoansulatuselimistön normaaliflooraa., Se on kuitenkin verraten harvalukuinen ihmisen elimistössä ja muodostaa vain 0,5 % ihmisen suoliston mikrobiomista. Vaikka B.fragilis on kommensaali, se voi tietyissä olosuhteissa aiheuttaa erilaisia infektioita ja sairauksia. == Taksonomia, rakenne ja genomi == B. fragilis on Bacteroidaceae- heimoon kuuluvan Bacteroides-suvun jäsen. Se ekspressoi soluseinällään sfingolipidejä ja diaminopimeliinihappoja. Sen genomi on kooltaan noin 5,2 miljoonaa emäsparia, joista noin 90 % koodaa proteiineja. == Patogeneesi ja hoito == Vaikka normaalisti bakteeri ei aiheuta tauteja, sillä on myös patogeenisia ominaisuuksia, ja sitä voidaankin pitää opportunistisena patogeenina. Vaikka sitä on normaalifloorassa normaalisti melko pieni osuus, se on yksi tyypillisimpiä anaerobisia bakteereja, jotka aiheuttavat tulehduksia tai bakteremiaa elimistössä esimerkiksi leikkausten tai haavaumien yhteydessä tai tulehduksiin jotka ovat yhdistettävissä suolistoon. Lisäksi tietyt kannat on yhdistetty suolistosyöpien kehittymiseen, sekä pitkäaikaisiin suolistollisiin tulehdussairauksiin. B. fragilis voi aiheuttaa myös ripulia. B. fragiliksen aiheuttamaa tulehdusta voidaan hoitaa metronidatsolilla ja karbapeneemeilla. == Lähteet == Wexler H. M. (2007). Bacteroides: the good, the bad, and the nitty-gritty. Clinical microbiology reviews, 20(4), 593–621. https://doi.org/10.1128/CMR.00008-07 Genomic analysis of Bacteroides fragilis reveals extensive DNA inversions regulating cell surface adaptation Tomomi Kuwahara, Atsushi Yamashita, Hideki Hirakawa, Haruyuki Nakayama, Hidehiro Toh, Natsumi Okada, Satoru Kuhara, Masahira Hattori, Tetsuya Hayashi, Yoshinari Ohnishi Proceedings of the National Academy of Sciences Oct 2004, 101 (41) 14919-14924; DOI: 10.1073/pnas.0404172101 David R. Snydman, Nilda V. Jacobus, Laura A. McDermott, Yoav Golan, David W. Hecht, Ellie J. C. Goldstein, Lizzie Harrell, Stephen Jenkins, Duane Newton, Carl Pierson, John D. Rihs, Victor L. Yu, Richard Venezia, Sydney M. Finegold, Jon E. Rosenblatt, Sherwood L. Gorbach, Lessons Learned from the Anaerobe Survey: Historical Perspective and Review of the Most Recent Data (2005–2007), Clinical Infectious Diseases, Volume 50, Issue Supplement_1, February 2010, Pages S26–S33, https://doi.org/10.1086/647940 Bao, Y., Tang, J., Qian, Y. et al. Long noncoding RNA BFAL1 mediates enterotoxigenic Bacteroides fragilis-related carcinogenesis in colorectal cancer via the RHEB/mTOR pathway. Cell Death Dis 10, 675 (2019). https://doi.org/10.1038/s41419-019-1925-2 == Viitteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Bacteroides fragilis *ITIS: Bacteroides fragilis *National Center for Biotechnology Information (NCBI): Bacteroides fragilis Luokka:Gramnegatiiviset bakteerit
Mykola Šaparenko

Mykola Šaparenko (s. 4. lokakuuta 1998 Velyka Novosilka) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa kotimaassaan Kiovan Dynamoa ja on pelannut Ukrainan maajoukkueessa. Šaparenko pelasi kotimaansa pääsarjassa kaksi ensimmäistä otteluaan huhti-toukokuussa 2015 Iljitšivets Mariupolin joukkueessa ja teki toisessa ottelussaan maalin. Kesällä 2015 hän siirtyi Kiovan Dynamoon, jossa hän nousi liigajoukkueeseen marraskuussa 2017. Hän pelasi liigassa 15 runkosarjaottelua kaudella 2018–2019 ja teki niissä viisi maalia. Kaudella 2020–2021 hän teki 24 liigaottelussaan neljä maalia. Kaikkiaan hän on pelannut liigassa Kiovan Dynamon joukkueessa 88 ottelua ja tehnyt niissä 14 maalia. Hän voitti kausina 2019–2020 ja 2020–2021 Ukrainan Cupin ja pelasi molemmilla kerroilla loppuottelussakin. Jälkimmäisellä kaudella hän voitti myös Ukrainan liigamestaruuden. Mestarien liigassa Šaparenko pelasi kaudella 2020–2021 viisi ottelua ja kaudella 2021–2022 kuusi ottelua, kaikki avauskokoonpanossa. Šaparenko pelasi Ukrainan nuorisomaajoukkueissa ja nousi A-maajoukkueeseen toukokuussa 2018 ystävyysottelussa Marokkoa vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan 28 maaottelua, joista 17 ottelua avauskokoonpanossa. Ainoan maaottelumaalinsa hän on tehnyt syyskuussa 2021 tasapeliin päättyneessä MM-karsintaottelussa Ranskaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän tuli ensimmäisessä alkulohko-ottelussa vaihdosta kentälle ja pelasi loput neljä ottelua avauskokoonpanossa Ukrainan yltäessä puolivälieriin. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kangasvuoren sairaala

Kangasvuoren sairaala oli vuosina 1958-2014 toiminut psykiatrinen sairaala Jyväskylän Huhtasuon kaupunginosassa noin neljän kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Toimiessaan sairaala oli B-mielisairaala, eli siellä hoidetiin pidempiaikaisesti sairaita ja helppohoitoisia potilaita. Toiminta käynnistyi vuonna 1958. Sairaalan omisti aluksi Jyväskylän kaupunki. Kangasvuoren sairaalan toimiessa B-mielisairaalana siellä oli yhteensä 162 sairaansijaa. B-mielisairaaloiden toiminta päättyi vuonna 1977. Sairaala-alueella sijaitsi alkuvaiheessa mm. henkilökunnan asuntoja ja myöhemmin nämä asuinkerrostalot muutettiin sairaalan avo-osastoiksi. Vastuun toiminnasta otti Keski-Suomen oma mielisairaanhoitopiiri 1980-luvulla. Vuonna 1989 sairaala siirtyi Keski-Suomen sairaanhoitopiirin kuntainliiton omistukseen. Keski-Suomen sairaanhoitopiiriin omistamassa Kangasvuoren sairaalassa hoidettiin yli 18-vuotiaita äkillistä sairaalahoitoa tarvitsevia psykiatrisia potilaita. Alueella toimi myös Jyväskylän kaupungin terveyskeskuksen pitkäaikaishoidon vuodeosastoja. Kangasvuoren sairaalan viimeiset psykiatriset sairaansijat siirtyivät Keski- Suomen keskussairaalaan vuonna 2014. Kangasvuoren sairaalan tiloissa toimi Suomen Punaisen Ristin Länsi-Suomen piirin ylläpitämä turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskus vuosina 2015–2016. Keski-Suomen sairaanhoitopiiri myi Kangasvuoren sairaala-alueen rakennusyhtiö VRP Keski-Suomi Oy:lle joulukuussa 2017 ja alueelle on tarkoitus rakentaa asuntoja. Kangasvuoren sairaalan vuonna 1958 valmistunut päärakennus, jonka on suunnitellut Jyväskylän kaupungin rakennustoimiston Olavi Kivimaa, on suojeltu. ==Lähteet== Luokka:Suomen psykiatriset sairaalat Luokka:Jyväskylän sairaalat
Walter Dickson

Walter Dickson (1916 New Haven, Yhdysvallat – 1990) oli ruotsalainen kirjailija ja kriitikko. Dickson kuvaa romaaneissaan länsigötanmaalaista maaseutuväestöä ja maaseudun teollistumista. Hänen aiheenaan on myös 1900-luvun vaihteen ruotsalaisten Amerikkaan muutto. Hän itse syntyi Yhdysvalloissa, missä hänen isänsä toimi rakennusmestarina. Perhe palasi Ruotsiin 1921.Roger Söderberg, Dickson, Walter, Päivitetty 29.10.2009, viitattu 25.3.2021 Dickson oli koulutukseltaan filosofian kandidaatti Göteborgin yliopistosta, ja hän opiskeli myös Uppsalassa. Vuodesta 1943 hän työskenteli kirjallisuuskriitikkona Ny Tid -lehdessä ja lisäksi monissa muissa ruotsalaisissa ja suomalaisissa kirjallisuus- ja ammattiyhdistyslehdissä. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Heorhi Buštšan

Heorhi Buštšan (s. 31. toukokuuta 1994 Odessa) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa kotimaassaan Kiovan Dynamoa ja on pelannut Ukrainan maajoukkueessa. Buštšan pääsi pelaamaan Kiovan Dynamon edustusjoukkueessa ensi kerran kaudella 2017–2018. Hän on pelannut Ukrainan pääsarjassa kauden 2023–2024 loppuun mennessä 105 ottelua. Hän voitti kaudella 2019–2020 Ukrainan Cupin ja pelasi myös rangaistuspotkukilpailuun edenneessä loppuottelussa Vorskla Pultavaa vastaan. Hän voitti kaudella 2020–2021 Ukrainan-mestaruuden. Kaudella 2022–2023 hän pääsi loukkaantumisten vuoksi pelaamaan vähän mutta pelasi seuraavalla kaudella jälleen useimmat Dynamon ottelut. Hän pelasi Mestarien liigassa 2020–2021 neljä ja seuraavalla kaudella viisi ottelua. Eurooppa-liigassa hän on pelannut 15 ottelua. Buštšan pelasi Ukrainan nuorisomaajoukkueissa ja nousi A-maajoukkueeseen lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Hän on pelannut kesäkuun 16. päivään 2024 mennessä 18 A-maaottelua. Kesän 2021 EM- kilpailuissa hän oli puolivälieriin edenneen Ukrainan joukkueen ykkösmaalivahti. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Salon seurakunta (1914–1951)

Salon seurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Salon kauppalassa vuosina 1914–1951. Seurakunta kuului Turun arkkihiippakuntaan ja Perniön rovastikuntaan. Salon seurakunta liitettiin Uskelan seurakuntaan vuonna 1951, jolloin seurakunnan nimeksi tuli Salo- Uskelan seurakunta. Uskelan seurakunnan Salon kappeliseurakunta mainitaan jo vuonna 1325. Kappeliseurakunnan kirkkona toimi Pyhän Annan kappeli. Kappelikirkko purettiin Uskelan kirkon rakennusmateriaaliksi vuonna 1832 ja kappeliseurakunta lakkautettiin. Uskelasta itsenäistyneeseen Salon kauppalaan päätettiin perustaa oma seurakunta vuonna 1906, mikä toteutui vuonna 1914. Seurakunta sai kirkon vuonna 1927, kun Salon rukoushuonetta laajennettiin ja se vihittiin Salon kirkoksi. Vuonna 1935 seurakunta päätettiin liittää takaisin Uskelaan, mikä toteutui vuonna 1951. Salon seurakunnan ainoa kirkkoherra oli Heikki Linkonen. ==Lähteet== Luokka:Suomen entiset evankelis- luterilaiset seurakunnat Luokka:Salon historia
Germigny-des-Prés

Germigny-des-Prés on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 30 kilometriä Orléansin kaupungista itään. Kunnan nähtävyyksiä on 800-luvulla rakennettu karolinginen Germigny-des-Présin kirkko. Kirkko kunnostettiin 1800-luvulla, jonka jälkeen siitä on muodostunut merkittävä kristillinen pyhäkkö. Kirkon keskellä olevassa puolikupolissa on 800-luvulta peräisin oleva mosaiikkiteos, joka esittää liitonarkkia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Loiret’n kunnat
Elina Salon filmografia

Tämä on Elina Salon filmografia. == Elokuvat == Vuosi Nimi Rooli 1956 Tyttö tuli taloon Lulu, sihteeri 1956 Rintamalotta Soilikki 1957 Herra sotaministeri Leena Autio 1958 Sotapojan heilat Sirkka Kolehmainen 1958 Kulkurin masurkka Annikki 1959 Taas tapaamme Suomisen perheen Laura Sorri 1959 Patarouva Kastehelmi Seppälä 1960 Skandaali tyttökoulussa Liisi Kortman 1960 Komisario Palmun erehdys Airi Rykämö 1960 Justus järjestää kaiken Bella 1960 Iloinen Linnanmäki Tuija 1961 Tähtisumua tyttö lyhdyn alla 1961 Minkkiturkki Liisa 1961 Kultainen vasikka Lahja Ahlroos 1961 Kaasua, komisario Palmu! Kirsti Skrof 1962 Yö vai päivä opettajatar Mattila 1962 Tie pimeään Anita Salmela 1962 Naiset, jotka minulle annoit Kati Korpi 1962 Älä nuolase... Elina Hankio 1963 Villin Pohjolan salattu laakso Tapion Inga, päällikön tytär 1965 Vaaksa vaaraa Liisa Liljefors, Paavon morsian 1966 Uhrina Helena Hermione 1967 Työmiehen päiväkirja Ritva Vehoniemi 1968 Liejukana Helen Webster 1969 Tre långa år Ritva Ekholm 1970 Bensaa suonissa baarin avustaja 1971 Niilon oppivuodet alakansa­koulun opettaja 1971 Kreivi Toini 1973 Rakennetaan sauna Kikka 1978 Runoilija ja muusa L. Onerva 1979 Herra Puntila ja hänen renkinsä Matti apteekki­neiti 1981 Pedon merkki sairaan­hoitaja 1981 Läpimurto valvova opettaja 1982 Jäähyväiset Fräulein, koti­opettajatar 1986 Lumikuningatar pohjoisen velho 1986 Linna Mizzi, kunnan­johtajan vaimo 1987 Hamlet liikemaailmassa Gertrud 1988 Petos posti­konttorin kassan­hoitaja 1990 Tulitikkutehtaan tyttö äiti 1991 Kuolleita unelmia ministeri 1993 Pidä huivista kiinni, Tatjana hotellin emäntä 1996 Kauas pilvet karkaavat rouva Sjöholm 1999 Juha Shemeikan sisar 2002 Mies vailla menneisyyttä telakan konttoristi 2011 Le Havre Claire == Televisio == Vuosi Sarja Rooli 1963 Me Tammelat Kristiina 1963, 1965 Teatterituokio juopunut nainen / Mathilda, kreivin vaimo 1969 Muumipeikko Pikku Myy 1976 Tuuti ja kirjaimet Anita 1984 Vandrande skugga Cecilia Reding 1993 Nitroliiga Inga Kontto, pankkineiti == Ääninäyttelijänä == == Dokumentit == * * * Luokka:Filmografiat
Juurikkaniemen sairaala

Juurikkaniemen sairaala oli vuosina 1958–2016 Keuruulla toiminut psykiatrinen sairaala. Se aloitti toimintansa B-mielisairaalana vuonna 1958. Juurikkaniemen alue sijaitsee luonnonkauniilla paikalla Keurusselän rannalla ja sieltä on noin 2,5 kilometrin matka Keuruun kaupungin keskustaan. Mielisairaanhoidon järjestämisestä tuli 1950-luvulla ensi sijassa kuntien tehtävä. Mielisairaanhuoltoa ohjasi vuoden 1953 alussa voimaan tullut mielisairaslaki ja -asetus. Mielisairaanhuollon uudelleenjärjestämiseksi maa jaettiin 18 mielisairaanhuoltopiiriin, joilla kullakin oli A- eli keskusmielisairaala ja huoltotoimisto. Äkillisesti sairastuneiden eli akuuttipotilaiden hoitaminen oli A-sairaaloiden tehtävänä. Pitkäaikaispotilaiden hoidosta tai säilyttämisestä vastasivat B-sairaalat. Järjestelmä oli käytössä vajaan neljännesvuosisadan. B-sairaaloita rakennettiin 1952–1969 välisenä aikana sairaalakuntainliittojen toimesta yksilöllisillä piirustuksilla. A- ja B-mielisairaalajärjestelmä oli käytössä vuoteen 1978 saakka. Sairaalan päärakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Jonas Cedercreutz ja Helge Railo. Sairaalarakennusten ympäristö on arvioitu arvokkaaksi konaisuudeksi. Juurikkaniemen sairaalassa oli enimmillään 264 sairaansijaa. Ennen toiminnan lopetusta Juurikkaniemessä hoidettiin vaativaa hoitoa tarvitsevia psykiatrisia kuntoutuspotilaita. Potilaita oli sairaalan toiminnan loppuessa yhteensä 35. Juurikkaniemen tiloissa toimi myös kaksi yksityistä hoitokotia, Hilmarikoti ja Jalmarikoti Juurikkaniemen sairaalan lisäksi. Aluehallintovirasto katsoi, ettei Juurikkaniemen sairaala täytä kaikkia paloturvallisuusmääräyksiä. Sairaalan lakkauttamipäätökseen vaikutti pula koulutetuista psykiatreista. Juurikkaniemen sairaalan toiminta päätettiin sulkea 1. helmikuuta 2016 alkaen. Siirtovaiheessa 15 sairaansijaa lakkautettiin ja 20 siirrettiin Sotainvalidien sairaskodin tiloihin Jyväskylään. Keuruun kaupunki osti Juurikkaniemen sairaala-alueen Keski-Suomen sairaanhoitopiiriltä kymmenellä eurolla vuonna 2020. Ehtona oli, että kaavamuutos hyväksytään ja että Keski-Suomen sairaanhoitopiiri hakee sairaalan päärakennukselle purkuluvan. Sairaala- alueelle on tarkoitus kaavoittaa muun muassa omarantaisia omakotitontteja. ==Lähteet== Luokka:Keuruun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen psykiatriset sairaalat
Jussi Vähälä

Jussi Vähälä (s. 1979) on suomalainen sellisti. Hän aloitti sello-opintonsa Lahden konservatoriossa Jouko Paavolan johdolla. Vähälä opiskeli Arto Noraksen johdolla Sibelius-Akatemiassa ja valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2012. Vähälä soitti Helsingin Helsingin Kaupunginorkesterin sellistinä vuodet 2006-2012, ja nykyään hän toimii Suomen Kansallisoopperan I soolosellistinä. Vähälä on esiintynyt kaikilla merkittävillä kamarimusiikkifestivaaleilla Suomessa ja esiintynyt solistina muun muassa Helsingin Kaupunginorkesterin ja Kansallisoopperan orkesterin kanssa. Vähälä kuuluu Total Cello Ensemble- selloyhtyeeseen. Vuonna 2016 TCE esiintyi itsenäisyyspäivän juhlavastaanotolla Presidentinlinnassa. Yhtye juhli 25-vuotista taivaltaan vuonna 2019. Vähälän soitin on Emil Aaltosen säätiön omistama Giovanni Tononi 1600-luvulta. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset sellistit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1979 syntyneet
Pikkuvesitähti

Pikkuvesitähti (Callitriche palustris) on vesitähtien sukuun ja ratamokasvien heimoon kuuluva yksivuotinen kasvi. == Lajikuvaus == Pikkuvesitähti kasvaa enintään 30 cm pitkäksi. Sillä on vastakkainen lehtiasento. Vedessä kasvavilla yksilöillä ylimmät lehdet muodostavat kelluvan ruusukkeen, joka on muodoltaan tähtimäinen. Ruusukkeessa on noin 10 lehteä. Koska vesitähdet ovat muuntelevia, varmimmin lajin erottaa muista vesitähdistä hedelmien perusteella. Pikkuvesitähdellä neliosaisen lohkohedelmän lohkot ovat kärkiosasta siipipalteisia. == Levinneisyys == Pikkuvesitähteä tavataan Euraasiassa, Pohjois-Amerikassa ja Oseaniassa. Suomessa se on yleinen Pohjois- Lappia lukuun ottamatta, mutta sielläkin se kasvaa harvinaisena. == Elinympäristö == Pikkuvesitähti kasvaa märällä maalla tai matalassa vedessä. == Lähteet == Luokka:Vesitähdet
Olof Blom

Olof Engelbrekt Blom (1. joulukuuta 1828 Uusikaupunki – 15. maaliskuuta 1894 Uusikaupunki) oli suomalainen kauppias, laivanvarustaja ja valtiopäivämies. Blomin vanhemmat olivat kauppias Christian Blom ja Maria Juliana Reimer. Blom sai porvarioikeudet 1857 ja harjoitti laivanvarustus- ja puutavaran vientitoimintaa Uudessakaupungissa. Hän kuului kaupunginvanhimpiin ja oli Uudenkaupungin valtuusmiesten puheenjohtaja kahteen otteeseen. Blom oli porvarissäädyssä Uudenkaupungin ja Naantalin edustaja valtiopäivillä 1867 ja Uudenkaupungin edustaja 1882. Valtiopäivien täysistunnoissa Blom ei käyttänyt yhtään puheenvuoroa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Uudenkaupungin kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1828 syntyneet Luokka:Vuonna 1894 kuolleet
Fredrik Reinhold Ehnberg

Fredrik Reinhold Ehnberg (26. marraskuuta 1802 Oulu – 20. tammikuuta 1882 Kuopio) oli suomalainen sorvarimestari ja valtiopäivämies. Ehnbergin vanhemmat olivat sorvarimestari Henrik Ehnberg ja Hedvig Sofia Svan. Ehnberg ryhtyi isänsä ammattiin ja muutti harjoittamaan sitä Kuopioon 1824. Hän oli kaupungin raatimies vuodesta 1837 aina kuolemaansa saakka. Ehnberg oli porvarissäädyssä Kuopion edustaja valtiopäivillä 1867. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset käsityöläiset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1802 syntyneet Luokka:Vuonna 1882 kuolleet
Adolf Wilhelm Granström

Adolf Wilhelm Granström (16. toukokuuta 1821 Rauma – 28. helmikuuta 1899 Rauma) oli suomalainen kauppias, laivanvarustaja ja valtiopäivämies. Granströmin vanhemmat olivat raumalainen porvari Adolf Granström ja Maria Kristina Frenden. Granström kävi kauppakoulun Turussa ja ryhtyi kauppiaaksi ja laivanvarustajaksi Raumalla. Hän oli myös kunnallisraatimies ja usean maan varakonsuli Raumalla. Granström oli porvarissäädyssä Rauman edustaja valtiopäivillä 1867 ja 1872. Opettaja Hanna Granström ja tuomari, senaattori Axel Wilhelm Granström olivat Adolf Wilhelm Granströmin lapsia.Kuka kukin oli Viitattu 26.3.2021. Viitattu 26.3.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1821 syntyneet Luokka:Vuonna 1899 kuolleet
Otto Reinhold Grönholm

Otto Reinhold Grönholm (4. heinäkuuta 1822 Vanaja – 8. joulukuuta 1890 Helsinki) oli suomalainen kauppias ja valtiopäivämies. Grönholmin vanhemmat olivat lukkari Johan Grönholm ja Sofia Juhanantytär. Grönholm ryhtyi kauppiaaksi Hämeenlinnassa 1840-luvulla, mutta keskittyi 1860-luvulta kaupungin kunnallisraatimiehen ja muihin kunnallisiin tehtäviin. Hän omisti kuitenkin myös maatilan Hauholla. Grönholm oli porvarissäädyssä Hämeenlinnan edustaja valtiopäivillä 1867. Hän menehtyi Helsingissä tehdyn korvaleikkauksen jälkiseurauksiin joulukuun alussa 1890. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1822 syntyneet Luokka:Vuonna 1890 kuolleet
Pedro Saúl Morales

Pedro Saúl Morales (1. lokakuuta 1959 – 24. maaliskuuta 2021) oli kolumbialainen kilpapyöräilijä. Hän kilpaili seitsemällä Grand Toursilla vuosina 1987–1991. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet Luokka:Kolumbialaiset pyöräilijät
Woldemar Hackman

Woldemar Hackman (12. huhtikuuta 1831 Viipuri – 24. toukokuuta 1871 Würzburg) oli suomalainen liike- ja valtiopäivämies. Hackmanin vanhemmat olivat kauppaneuvos, valtiopäivämies Johan Fredrik Hackman ja Julia Sofia Joenisch. Hackman tuli isänsä liikeyrityksen osakkaaksi 1854 ja oli myös Espanjan varakonsuli Viipurissa 1867. Hän edusti isänsä tavoin porvarissäädyssä Viipuria valtiopäivillä, vuonna 1867. Woldemar Hackmanin veli Julius Fredrik Hackman oli kenraaliluutnantti Venäjän keisarillisessa armeijassa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1831 syntyneet Luokka:Vuonna 1871 kuolleet
Anders Gustaf Hamberg

Anders Gustaf Hamberg (9. lokakuuta 1808 Porvoo – 30. maaliskuuta 1889 Loviisa) oli suomalainen kauppias ja valtiopäivämies. Hambergin isä oli laivuri Anders Johansson Hamberg. Anders Gustaf Hamberg kävi vaskisepän opissa, mutta ryhtyi kauppiaaksi Loviisassa 1835. Hamberg oli 1860-luvun lopulla Loviisassa myös Hollannin varakonsuli ja kuului kaupunginvanhimpiin. Hän oli porvarissäädyssä Loviisan edustaja valtiopäivillä 1867. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1808 syntyneet Luokka:Vuonna 1889 kuolleet
Gustaf Mauritz Helsingius

Gustaf Mauritz Helsingius (6. syyskuuta 1816 Pernaja – 1. maaliskuuta 1868 Sortavala) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies. Helsingiuksen vanhemmat olivat lukkari Jakob Helsingius ja Karolina Granroth. Helsingius oli lääninkonttoristi Viipurissa 1832, nimismies Lappeen piirissä 1845, Sortavalan piirissä 1847 ja Viipurin piirissä 1857. Sortavalan järjestysoikeuden puheenjohtaja hänestä tuli 1862. Helsingius oli porvarissäädyssä Sortavalan ja Lappeenrannan edustaja valtiopäivillä 1867. ==Lähteet== Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1816 syntyneet Luokka:Vuonna 1868 kuolleet
Albert Ferdinand Ottelin

Albert Ferdinand Ottelin (4. huhtikuuta 1834 Lohtaja – 3. kesäkuuta 1868 Kokkola) oli suomalainen juristi, valtiopäivämies ja Kokkolan pormestari. Ottelinin vanhemmat olivat maanmittari Adam Ottelin ja Charlotta Törnudd ja puoliso vuodesta 1865 Helena Wilhelmina Gellerstedt. Ottelin tuli ylioppilaaksi 1855 ja suoritti tuomarintutkinnon 1859, varatuomarin arvon hän sai 1862. Ottelin oli Vaasan hovioikeuden ylimääräinen kanslisti 1859, kanslisti 1863 ja arkistonhoitaja 1864, Tornion tuomiokunnan tuomari 1861–1863 ja Kokkolan pormestari vuodesta 1865. Hän oli porvarissäädyssä Kokkolan edustaja valtiopäivillä 1867.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Ottelin Albert Ferdinand Viitattu 26.3.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Kokkolan kaupunginjohtajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1834 syntyneet Luokka:Vuonna 1868 kuolleet
Ollie Watkins

Oliver George Arthur "Ollie" Watkins (s. 30. joulukuuta 1995 Torquay) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa. Watkins pelasi Exeter Cityn junioreissa ja nousi edustusjoukkueeseen ensi kerran keväällä 2014. Exeterin edustusjoukkue pelasi tuolloin Englannin kakkosliigassa. Heinäkuussa 2017 Watkins siirtyi Brentfordiin, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana vuoden 2020 nousukarsinta mukaan lukien 135 mestaruussarjan ottelua ja teki niissä 46 maalia. Kaudella 2019–2020 hän oli 25 maalillaan mestaruussarjan toiseksi paras maalintekijä. Syyskuussa 2020 Watkins siirtyi valioliigaseura Aston Villaan. Hän teki kauden 37 valioliigaottelussaan 14 maalia, joista ensimmäiset kolme voitokkaassa kotiottelussa hallitsevaa mestaria Liverpoolia vastaan. Viisi viikkoa myöhemmin hän teki kaksi maalia voitokkaassa vierasottelussa Arsenalia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Valioliigassa 35 ottelua ja teki 11 maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 37 valioliigaottelua, joissa teki 15 maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä. Tammikuun 21. päivästä lähtien hän teki kolmen kuukauden aikana 12 pelatussa valioliigaottelussa 11 maalia, joista kaksi ottelussa Newcastlea vastaan. Kaudella 2023–2024 hän oli avauskokoonpanossa yhtä vaille kaikissa valioliigaotteluissa. Hän teki 19 maalia, joista kolme Brightonia vastaan syyskuussa sekä kaksi Fulhamia vastaan helmikuussa, Lutonia vastaan maaliskuussa ja Brentfordia vastaan huhtikuussa. Lisäksi hän syötti 13 maalia. Konferenssiliigassa pelaamissaan kymmenessä ottelussa hän teki viisi maalia ja saman kilpailun karsintakierroksella hattutempun Hiberniania vastaan. Watkins pelasi Englannin maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan ja teki ottelussa joukkueensa viidennen maalin. Ensimmäisen kerran hän oli avauskokoonpanossa maaliskuussa 2022 ystävyysottelussa Norsunluurannikkoa vastaan. Hän teki tuossakin ottelussa maalin. Kolmannen maajoukkuemaalinsa hän teki lokakuussa 2023 ystävyysottelussa Australiaa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän tuli vaihdosta kentälle alkulohko-ottelussa Tanskaa ja välieräottelussa Alankomaita vastaan. Hän teki välierässä 2–1-voittomaalin 90. peliminuutilla. Watkins on pelannut heinäkuun 11.päivään 2024 mennessä 14 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Isä (vuoden 2020 elokuva)

Isä () on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Florian Zeller. Sen pääosia esittävät Anthony Hopkins, Olivia Colman, Mark Gatiss, Imogen Poots, Rufus Sewell ja Olivia Williams. Elokuva kertoo miehestä, jonka on kohdattava korkean iän mukanaan tuomat muistivaikeudet. Isä sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 27. tammikuuta 2020. Elokuva sai myönteisen vastaanoton: Hopkinsin ja Colmanin roolisuorituksia kehuttiin, samoin kuin elokuvan tapaa käsitellä dementiaa. Elokuva sai kaksi Oscar- palkintoa parhaasta miespääosasta (Hopkins) ja parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta, ja se oli ehdolla myös muun muassa parhaasta elokuvasta ja parhaasta naissivuosasta (Colman). Viitattu 27.4.2021. Isän Suomen-ensi-ilta oli 13. elokuuta 2021. __NOTOC__ == Näyttelijät == == Arvosteluja == Helsingin Sanomat Leena Virtanen Hufvudstadsbladet Martina Moliis-Mellberg == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 2020 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Oscar-palkitut elokuvat Luokka:Vuoden 2020 ranskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset draamaelokuvat
Vitali Mykolenko

Vitali Mykolenko (s. 29. toukokuuta 1999 Tšerkasy) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia ja on pelannut Ukrainan maajoukkueessa. Mykolenko nousi kotimaansa pääsarjassa pelaavan Kiovan Dynamon edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran kaudella 2017–2018. Seuraavalla kaudella hän pelasi jo 23 liigaottelua. Kaudella 2019–2020 hän pelasi jälleen 23 liigaottelua ja teki ensimmäiset kolme liigamaaliaan. Samalla kaudella hän voitti Ukrainan Cupin ja pelasi loppuottelussakin. Kaudella 2020–2021 hän voitti liigamestaruuden ja pelasi 22 liigaottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Hän voitti tälläkin kaudella Ukrainan Cupin.Mestarien liigassa 2020–2021 hän pelasi neljä ottelua, kaikki avauskokoonpanossa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi syyspuoliskolla Ukrainan liigassa 15 ottelua ja Mestarien liigassa viisi ottelua, kaikki avauskokoonpanossa. Vuoden 2022 alussa Mykolenko siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Evertoniin. Hän pelasi loppukauden aikana 13 liigaottelua, jotka yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa, ja teki toukokuussa maalin Leicesteriä vastaan. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 34 valioliigaottelua, joissa hän oli avauskokoonpanossa 30 kertaa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 28 liigaottelua, kaikki avauskokoonpanossa, ja teki marraskuussa maalin peräkkäisissä otteluissa Brightonia ja Crystal Palacea vastaan. Kaudella 2024–2025 hän oli marraskuun 3. päivään mennessä ollut avauskokoonpanossa kahdeksassa valioliigaottelussa. Mykolenko pelasi Ukrainan nuorisomaajoukkueissa ja nousi A-maajoukkueeseen marraskuussa 2018 ystävyysottelussa Turkkia vastaan. Hän on pelannut lokakuun 2024 loppuun mennessä 44 A-maaottelua, joista 42 ottelua avauskokoonpanossa. Kesäkuussa 2022 pelattu Kansojen liigan ottelu Armeniaa vastaan oli Mykolenkon ensimmäinen maaottelu, jossa hän tuli vaihdosta kentälle, ja kuusi minuuttia vaihdon jälkeen hän teki ensimmäisen maaottelumaalinsa. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa Mykolenko oli avauskokoonpanossa neljässä ottelussa ja istui vaihdossa vain neljännesvälieräottelun Ruotsia vastaan. EM- kilpailuissa 2024 hän oli avauskokoonpanossa Belgiaa vastaan, eikä pelannut muissa otteluissa. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suomurastaspenkoja

Suomurastaspenkoja (Cinclosoma punctatum) eli aiemmalta nimeltään suomuviiriäistimali on viiriäispenkojiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Australiasta. ==Koko ja ulkonäkö== Suomurastaspenkoja voi kasvaa 25-28 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Suomurastaspenkojakoiraan päälaki on ruskea ja niska on harmaa. Otsa, silmien ympäristö ja kurkku ovat väriltään mustat ja silmäkulmajuova ja kurkun sivut ovat valkoiset. Naaraslinnun pää on harmaa ja kurkun sivut ovat punaruskeat. Lajin selkä on ruskea mustin raidoin ja rinta on harmaa. Suomurastaspenkojan vatsa on valkoinen ja siinä on mustia suomukuvioita. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Suomurastaspenkojaa tavataan Australiasta Queenslandista Victoriaan ja Tasmaniasta. Lajin elinympäristöä ovat pensaikot ja eukalyptusmetsien ruohoa kasvavat pohjakerrokset. Se liikkuu yksin, pareittain tai pieninä ryhminä. ==Lähteet== Luokka:Viiriäispenkojat
Serhi Kryvtsov

Serhi Kryvtsov (s. 15. maaliskuuta 1991 Zaporižžja) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Pohjois- Amerikan MLS:ssä pelaavaa Inter Miamia, johon hän siirtyi tammikuussa 2023 pelattuaan yli 12 vuotta kotimaansa Šah’tar Donetskissa. Hän on pelannut Ukrainan maajoukkueessa vuodesta 2011. Kryvtsov aloitti pääsarjauransa Metalurh Zaporižžjan joukkueessa toukokuussa 2008. Kesällä 2010 hän siirtyi Šah’tar Donetskiin, jossa hän pelasi yli 12 vuotta ja voitti useita Ukrainan liiga- ja cupmestaruuksia. Hän on pelannut Ukrainan liigassa 199 ottelua ja tehnyt niissä 13 maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut 20 ottelua, muun muassa joukkueensa kaikki kuusi ottelua kaudella 2019–2020. Eurooppa-liigassa hän on pelannut 15 ottelua ja tehnyt kaksi maalia, molemmat vieraskentällä portugalilaisseura Bragaa vastaan joulukuussa 2016. Kryvtsov pelasi Ukrainan nuorisomaajoukkueissa ja oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan- mestaruutta 2009. Ukrainan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran syyskuussa 2011 ystävyysottelussa Tšekkiä vastaan mutta toisen kerran hän mahtui pelaavaan kokoonpanoon vasta marraskuussa 2016. Kesän 2021 EM- kilpailuissa hän ei saanut peliaikaa alkulohkossa mutta pelasi täydet minuutit voittoisassa neljännesvälieräottelussa Ruotsia vastaan ja pelasi myös tappiollisessa puolivälieräottelussa Englantia vastaan ensimmäisellä jaksolla tapahtuneeseen loukkaantumiseensa saakka. Hän on pelannut kaikkiaan 31 A-maaottelua, joista kuusi on ollut MM-karsintaa, seitsemän EM-karsintaa ja viisi Kansojen liigaa. Avauskokoonpanossa hän on pelannut 29 ottelua. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vanarikot

Vanarikot (Micranthes) on rikkokasveihin kuuluva suku. Sukuun kuuluvia lajeja kasvaa Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Sukuun kuuluu 83 lajia. == Lajeja == Vanarikkolajeja, joilla on suomenkielinen nimi: * iturikko (Micranthes foliolosa) * kuolanrikko (Micranthes hieraciifolia, syn. Saxifraga hieraciifolia) * pahtarikko (Micranthes nivalis) * murarikko (Micranthes pensylvanica) * tähtirikko (Micranthes stellaris) * lumirikko (Micranthes tenuis) * virginianrikko (Micranthes virginiensis, syn. Saxifraga virginensis) == Lähteet == *
Fjodor Trofimov

Fjodor Aleksejevitš Trofimov (, 2. lokakuuta 1910 Derevjannoje – 3. joulukuuta 2003 Petroskoi) oli neuvostoliittolainen toimittaja ja kirjailija. Fjodor Trofimov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän kävi Petroskoin metsäopiston ja työskenteli metsätyömaan päällikkönä Rukajärvellä. Trofimov alkoi kirjoittaa lehtiin jo opiskeluaikanaan ja vuonna 1932 hänestä tuli sanomalehti Krasnaja Karelijan toimittajana. Trofimov työskenteli lehden jatkajien Leninskoje znamjan ja Leninskaja pravdan päätoimittajana vuosina 1954–1984. Toisen maailmansodan aikana Trofimov oli rintamalehden toimittaja. Hän kirjoitti journalistisia kuvauksia sodasta ja Nürnbergin oikeudenkäynnistä. Myöhemmissä teoksissaan kirjailijaa kuvaa kotikyläänsä ja maaseudun ongelmia. Trofimovin muistelmateos Moi vek (”Vuosisatani”) ilmestyi vuonna 2000. Trofimov toimi Karjalan ASNT:n journalisti- ja kirjailijaliittojen puheenjohtajana. Hän sai Karjalan valtionpalkinnon vuonna 1982. ==Suomennettu teos== * Ivan Grigorjev. Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1944. ==Lähteet== Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Bob McKnight

Robert "Bob" McKnight (19. maaliskuuta 1938 – 21. maaliskuuta 2021Bob McKnight) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi Kanadan maajoukkueessa. Hän voitti hopeamitalin talviolympialaisissa 1960.Robert McKnight's profile at Sports Reference.com == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Peter Freuchen

Peter Freuchen (1886 Nykøbing Falster, Tanska – 1957 Elmendorf, Alaska) oli tanskalainen toimittaja, tutkimusmatkailija ja kirjailija. Hän oli mukana useilla Grönlantiin tehdyillä tutkimusretkillä. Hän perusti vuonna 1910 Knud Rasmussenin kanssa Thuleen tutkimusaseman. Hän kirjoitti romaaneja, novelleja, matkakertomuksia ja kuunnelmia. ==Suomennetut teokset== * Ivalu (Ivalu), suom. Elias Saarinen, Aura 1947 * Valkoinen mies eskimojen parissa (Hvid Mand), suom. Elias Saarinen, Aura 1946 * Vaeltava viikinki: elämäni ja seikkailuni (The vagrant viking), suom. Anja Samooja, WSOY 1954 * Peter Freuchen, David Loth, Peter Freuchenin seitsemän meren kirja (Peter Freuchen's book of the seven seas), suom. Kari Lampén, Gummerus 1958 (alkup. teos: Peter Freuchens bog om de syv have) * Nuoruuteni Grönlannissa (Min grønlandske ungdom), suom. Elias Saarinen, WSOY 1958 Sarja: Rasti-sarja: 5 * Pyyntimiehiä Melvillen lahdella (Fangstmaend i Melvillebugten), suom. Urho Kivimäki, WSOY 1958 ;Novellit * Monivaiheinen yö Alaskassa, suom. Vilho Hokkanen, teoksessa Huumoria ympäri maailman, Tammi 1962 Sarja: Kurki-kirja Omnibus ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Petri Liukkonen, Peter Freuchen, Authors' Calendar * Peter Freuchenin teoksia Internet Archivessa Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Tanskalaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Ada Tšumatšenko

Ada Artemjevna Tšumatšenko (, 9. syyskuuta 1887 Taganrog, Venäjän keisarikunta – 5. toukokuuta 1954 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen kirjailija. Ada Tšumatšenko syntyi opettajan perheeseen. Hän kävi lukion ja opiskeli naisten korkeakoulussa Moskovassa. Tšumatšenkon ensimmäinen runokokoelma ilmestyi vuonna 1912. Hänen myöhempiä runojaan julkaistiin kirjallisuuslehdissä vasta tekijän kuoleman jälkeen. Neuvostoliitossa Tšumatšenko tunnettiin lähinnä lastenkirjailijana. Hänen tunnetuin teoksensa on tutkimusmatkailija Nikolai Mikluho-Maklaista kertova Ihminen kuusta (Tšelovek s Luny). == Suomennettu teos == * Ihminen kuusta: kertomus suuresta venäläisestä tutkimusretkeilijästä Mikluho-Maklaista. Suom. Salme Peterzéns. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1957. == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Ahmad Joudeh

Ahmad Joudeh (s. 4. huhtikuuta 1990 Jarmukin pakolaisleiri) on balettitanssija, koreografi ja kansainvälisesti aktiivinen taiteilija Syyriasta. Hän muutti Alankomaihin maan kansallisen balettiyhtiön avulla. Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Syyrialaiset henkilöt Luokka:Balettitanssijat Luokka:Koreografit
Avrotros

Avrotros (tyyliteltynä AVROTROS) on hollantilainen radio- ja televisioyhtiö, joka on perustettu vuonna 2014. Yhtiö kuuluu Alankomaiden julkiseen yleisradiojärjestelmään. Nimeä on käytetty yhtiön ohjelmissa 1. tammikuuta 2014 lähtien. Alankomaiden voiton jälkeen vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Avrotros oli yksi kolmesta yleisradioyhtiöistä vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa. ==Rakennus== Ennen vuotta 2014 AVROTROS sijaitsi AKN-rakennuksessa Hilversumissa vuodesta 2000, kun taas TROS toimi entisessä Christelijk- lyseossa, myös Hilversumissa vuodesta 1970 lähtien. 20. kesäkuuta 2012 ilmoitettiin, että molemmat lähetystoiminnanharjoittajat siirtyisivät Wereldomroepgebouwiin. Muutto saatiin päätökseen peruskorjauksen jälkeen 1. tammikuuta 2014. Vuonna 2014 Avrotros aloitti Amsterdamissa sijaitsevan Vondelparkviljoenin käytön, joka oli kunnostettu ja nimetty uudelleen ”Vondel CS”:ksi.Se avattiin yleisölle 13. toukokuuta 2014. Rakennuksessa on useita radio- ja televisiostudioita, ja se tarjoaa tilaa jäsenille järjestättiville tapahtumille ja aktivitiiteille. ==Ohjelmat== * Beste Zangers * Bloedverwanten * Brugklas * Buitenhof * Draadstaal * EenVandaag * Flikken Maastricht * Fort Boyard * Junior Songfestival * Kids Top 20 * Koefnoen * De Luizenmoeder * Eurovision laulukilpailu * Wie is de Mol? ==Juontajat== * Bart Arens * Naomi van As * Jojanneke van den Berge * Daniël Dekker * Tim Douwsma * Pieter Jan Hagens * Antoinette Hertsenberg * Jort Kelder * Cornald Maas * Roos Moggré * Ivo Niehe * Annemieke Schollaardt * Jan Smit * Monique Smit * Rob Stenders * Dionne Stax * Lauren Verster * Rik van de Westelaken == Lähteet == Luokka:Yleisradiotoiminta Luokka:Alankomaalainen kulttuuri‎
Inuksuk (vuoden 1988 elokuva)

Inuksuk on Markku Lehmuskallion ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 1988. Elokuva kertoo kanadalaisella tutkimusasemalla työskentelevistä tutkijoista sekä inuitien kulttuurista heidän kokemustensa kautta. Elokuvan toisena käsikirjoittaja oli Niilo Hyttinen, jonka kanssa Lehmuskallio teki yhteistyötä myös edellisen elokuvansa Sininen imettäjä yhteydessä. Elokuvan nimi viittaa Inuksuk-kiviröykkiöihin. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1988 suomalaiset elokuvat
Tsamo

Tsamo on Markku Lehmuskallion ja Anastasia Lapsuin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen historiallinen draamaelokuva vuodelta 2015. Elokuva perustuu tositapahtumiin ja se sijoittuu 1800-luvulle Alaskaan ja Suomeen, jolloin molemmat kuuluivat Venäjän keisarikuntaan. Elokuvassa Alaskassa työskentelevä suomalainen kaivosinsinööri Simon ostaa Tlingit-intiaaniheimoon kuuluvan seitsenvuotiaan Tsamo-tytön. Simon palaa suomeen Tsamon kanssa, jossa Tsamo kastetaan kristinuskoon ja hänet nimetään uudelleen Ainaksi. Aina menee Suomessa kouluun ja häntä yritetään totuttaa suomalaiseen yhteiskuntaan, mutta intiaaniheimon tunnukset aiheuttavat konflikteja kristittyjen kanssa. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2015 suomalaiset elokuvat
Marte Leinan Lund

Marte Leinan Lund (s. 1. huhtikuuta 2001) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä. Leinan Lund sijoittui Oberstdorf MM-kilpailuissa 2021 yhdistetyssä pronssille. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli kahdeksas. Maailmancupissa Leinan Lund esiintyi ensimmäisen kerran joulukuussa 2020 Ramsaussa sijoittuen neljänneksi. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Otepäässä joulukuussa 2021. Hän sijoittui kauden 2021–2022 kokonaiskilpailussa kuudenneksi. Hän oli kolmas Schonachin "individual compact" -kilpailussa tammikuussa 2025. Continental Cupissa Leinan Lund oli kokonaiskilpailun toinen kaudella 2019–2020. Nuorten MM-kilpailuihin Leinan Lund on osallistunut kaksi kertaa. Hän voitti mestaruuden joukkuekisassa vuosina 2020 ja 2021 ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa toinen vuonna 2021. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Janne Järvinen

Janne Järvinen on suomalainen kilpapurjehtija ja liikemies. Järvinen sai yhdessä Sinem Kurtbayn kanssa Suomelle Tokion olympialaisten maapaikan Nacra 17 -luokassa. Järvinen ei kuulu maajoukkueeseen. Olympiakomitea päätti, että hän ei edusta Suomea Tokiossa. Sen mukaan joukkueeseen valitulla Akseli Keskisellä on parempi potentiaali menestyä tulevaisuudessa. Järvisellä on Suomen mestaruuksia Match Race- purjehduksesta ja muista luokista. Vuonna 2023 hän voitti Eurosaf 69F- luokan Euroopan mestaruuden. Järvinen tuomittiin huhtikuussa 2021 käräjäoikeudessa Katiska-jutussa avunanosta törkeässä huumausainerikoksessa ja törkeästä 2,5 vuoden ehdottomaan vankeusrangaistukseen. Järvinen valitti tuomiosta hovioikeuteen, joka tuomitsi hänet vain törkeästä rahanpesusta ja tuomio aleni kahdeksan kuukauden ehdolliseksi vankeustuomioksi. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Suomalaiset purjehtijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Ever Given

Ever Given on taiwanilaisen Evergreen Marine -varustamon konttilaiva. Se on maailman suurimpia konttilaivoja. Se on 400 metriä pitkä ja 59 metriä leveä.Yrjö Kokkonen, Paula Tapiola, Maailman suurimpiin kuuluva konttialus on tukkinut Suezin kanavan, Yle.fi, uutiset 24.3.2021, viitattu 26.3.2021 Ever Givenin omistaa japanilainen yhtiö, sitä operoi taiwanilainen varustamo ja alus on rekisteröity Panamaan. Sen miehistö on intialainen. == Onnettomuudet == Helmikuussa 2019 laiva törmäsi Saksassa Hampurissa Elbellä jokilaivaan. === Suez === Ever Given juuttui 23. maaliskuuta 2021 Suezin kanavaan poikittain ja esti liikenteen kanavan kautta.Saana Uosukainen, Suuri konttilaiva tulppaa kuljetuksia, Yle.fi, uutiset 26.3.2021, viitattu 26.3.2021 Laivan ajautuessa karille alueella oli hiekkamyrsky ja kova tuuli.Tavaraliikenne Aasian ja Euroopan välillä Suezilla poikki jo kolmatta päivää, Yle.fi, uutiset 25.3.2021, viitattu 26.3.2021 Laivan kyydissä oli 18 300 rahtikonttia, joiden arvoksi laskettiin 775 000 000 dollaria. Kolme konteista kuului suomalaiselle S-ryhmälle. Ever Givenin laskettiin pidätelleen 9,6 miljardin dollarin arvosta kauppaa päivässä. Alus saatiin irti iltapäivällä 29. maaliskuuta 2021, ja se pääsi liikkumaan omin voimin. Pääsyä kanavan läpi jonotti yli 400 alusta,Suezin kanavayhtiö: Kanavan tukkinut laiva on saatu irti, laivaliikenne kulkee taas kanavassa, Yle.fi, uutiset 29.3.2021, viitattu 29.3.2021 jotka pääsivät jatkamaan matkaa niin, että laivasuma saatiin puretuksi 3. huhtikuuta 2021.Kanavaviranomainen: Suezin kanavan laivasuma on purkautunut, Yle.fi, uutiset 3.4.2021, viitattu 3.4.2021 Onnettomuudesta on levinnyt laajalle valeuutinen, jossa onnettomuudesta syytetään Marwa Elselehdaria, vaikka hän oli tuolloin satojen kilometrien päässä kanaalista.Joona Aaltonen, Egyptin ensimmäistä nais­kapteenia syytettiin sosiaalisessa mediassa Suezin kanavan tukkimisesta Helsingin Sanomat 4.4.2021 Onnettomuuden jälkeen Egyptin viranomaiset takavarikoivat Ever Given -aluksen, koska sen omistajan kanssa ei päästy sopuun tukoksen aiheuttamien kulujen korvaamisesta. Alus odotti riidan ratkeamista ankkurissa Suezin kanavan Isolla Katkerajärvellä. Vasta 7.7.2021 se pääsi jälleen matkaan. 29.7.2021 se saapui määränpäähänsä Rotterdamiin, jossa satama alkoi järjestää turistikierroksia kuuluisaksi tulleen aluksen vierellä. Myöhemmin aluksen omistajat ovat käyneet oikeutta pelastustoimia suorittanutta SMIT Salvage BV -yhtiötä vastaan ja kieltäytyneet maksamasta yhtiölle sen vaatimaa palkkiota. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Rahtilaivat Luokka:Suezin kanava
Świerczów

Świerczów on maalaiskunta Namysłówin piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 3 330\. Kunnan hallintokeskus on Świerczówin kylä. Kunnan kylät ovat Bąkowice, Biestrzykowice, Dąbrowa, Gola, Grodziec, Miejsce, Miodary, Starościn, Świerczów, Wężowice sekä Zbica. Sen pinta-ala on 110 neliökilometriä. Świerczów rajautuu Namysłówin, Domaszowicen, Pokójin, Popielówin ja Lubszan kuntiin. Kunnan pinta-alasta 27,3 prosenttia on metsän peitossa. Vuoden 2019 lopussa 49,5 prosenttia Świerczówin asukkaista oli naispuolisia ja 50,5 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 14,8 prosenttia, työikäiset 63,8 prosenttia ja eläkeikäiset 21,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,3 vuotta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Gmina Wiejska Świerczów Opolen tilastokeskus. Luokka:Opolen voivodikunnan kunnat