EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
No Boundaries

”No Boundaries” on musiikkikappale, joka tehtiin yhdysvaltalaisen American Idol -televisiosarjan kahdeksannen kauden voittajalle. Kappaleen kirjoittamiseen osallistuivat muun muassa Kara DioGuardi, Cathy Dennis ja Mitch Allan. Kappale on voittaja Kris Allenin ja toiseksi tulleen Adam Lambertin ensimmäinen singlejulkaisu. Kris Allen ja Adam Lambert esittivät kappaleen 19. toukokuuta 2009 American Idolin finaalilähetyksessä. Molempien versiot kappaleesta julkaistiin digitaalisesti 20. toukokuuta. == Vastaanotto == Misha Berson kuvaili The Seattle Times -lehden blogissa kappaletta ”kenties kaikkein epäsointuisimmaksi, latteimmaksi vuodatukseksi ’inspiroivaa’ roskaa, mitä kenenkään American Idol -esiintyjän harteille on sälytetty viimeisen voittomahdollisuutensa hetkellä – ja ensimmäisenä Idolin jälkeisenä singlenä”. MTV:n verkkosivuilla Gil Kaufman puolestaan kuvaili kappaletta ”järkälemäiseksi läjäksi pöhöttyneitä kliseitä”. Allenin single on myynyt yli 312 000 kopiota. == Kappalelista == === No Boundaries - Single (Kris Allenin versio) === #"No Boundaries": 3:30 === No Boundaries - Single (Adam Lambertin versio) === #"No Boundaries": 3:48 == Julkaisuhistoria == Molemmat versiot Alue Päivämäärä Itävalta 20. toukokuuta 2009 Kanada Yhdysvallat Australia 22. toukokuuta 2009 Suomi UK Filippiinit 26. toukokuuta 2009 Ruotsi == Listasijoitukset == === Kris Allen === Allenin versio kappaleesta "No Boundaries" pääsi Billboard Hot 100 -listan sijalle 11 ja myi 134 000 digitaalista latausta. Listaviikkonsa aikana kappale debytoi Billboard Hot Adult Contemporary -listalla sijalla 27. Lista (2009) Lista- sija Canadian Hot 100 13 U.S. Billboard Hot 100 11 U.S. Billboard Adult Contemporary Chart 27 U.S. Billboard Pop 100 26 UK Singles Chart 92 === Adam Lambert === Lambertin versio kappaleesta "No Boundaries" pääsi Billboard Hot 100 -listan sijalle 72, ja myi 36 000 digitaalista latausta. Lista (2009) Lista- sija Canadian Hot 100 52http://www.billboard.com/bbcom/esearch/chart_display.jsp?cfi=793&cfgn;=Singles&cfn;=Canadian+Hot+100&ci;=3108800&cdi;=10212643&cid;=06%2F06%2F2009 U.S. Billboard Hot 100 72http://www.billboard.com/bbcom/esearch/chart_display.jsp?cfi=379&cfgn;=Singles&cfn;=The+Billboard+Hot+100&ci;=3108817&cdi;=10213340&cid;=06%2F06%2F2009 New Zealand RIANZ Singles Chart 38http://www.rianz.org.nz/rianz/chart.asp == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pop rock -kappaleet Luokka:Vuoden 2009 kappaleet Luokka:American Idol
Twat

Twat ovat Ruandan ja Burundin alkuperäisväestön muodostava pygmikansa. He puhuvat samoja bantukieliä, ruandaa ja kirundia, kuin maiden pääväestö hutut ja tutsit. Twa-pygmien perinteisiä elinkeinoja ovat metsästys ja keräilytalous. Toisen vuosituhannen alkupuolella saapuneet hutut pakottivat heidät vetäytymään syvälle metsiin. Twat muodostivat alueen alimman sosiaaliryhmän, joka toimi hutujen ja tutsien palvelijoina. 1980-luvulla Ruandassa arvioitiin olevan 50 000 ja Burundissa 40 000 twata. ==Lähteet== Luokka:Burundin etniset ryhmät Luokka:Ruandan etniset ryhmät
Norrskärin majakka

Norrskärin majakka sijaitsee Merenkurkussa Mustasaaren kuntaan kuuluvan Norrskärin puuttoman saaren etelärannalla olevalla kumpareella. Se on rakennettu 1847 alun perin kahdeksankulmaisena tiilimajakkana, mutta myöhemmin majakkatornin ympärille on valettu vahvistukseksi betonivaippa. Majakan valolaitteet, muun muassa Fresnel-linssistö, ovat osaksi peräisin 1800-luvulta. Majakan korkeus on 21 metriä. Majakan ympärille sijoittuivat 1800-luvulla rakennetut majakanvartijoiden rakennukset sekä 1900-luvun alussa perustettu luotsiasema. Norrskär oli Suomen viimeinen miehitetty majakka, josta majakanvartijat poistuivat 1987. Luotsiaseman toiminta päättyi jo 1982. Russarön ja Söderskärin majakan ohella se on kolmas säilynyt kahdeksankulmainen suomalainen majakka. ==Galleria== Tiedosto:View_from_Norrskär_lighthouse.jpg|Majakasta kesäaikaan otettu kuva == Lähteet == * Mustasaaren saaristo: Norrskär * Veneily.fi: Norrskär === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Yle Arkivet: Norrskär Luokka:Suomen majakat Luokka:Merenkurkku Luokka:Mustasaaren rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Ritgrund

Ritgrund on luoto Raippaluodon koillispuolella Merenkurkussa. Sen kohdalta alkaa tärkeä sisäväylä Perämereltä Selkämerelle. Luodolla on asunut jo Ruotsin vallan aikana luotseja ja kesäisin kalastajia. Luotsilaitos rakensi luodolle vuonna 1863 puisen tunnusmajakan, ja siitä tehtiin kuusikulmainen ilman välitasanteita. Luotseille rakennettiin 1871 oma luotsitupa, joka korotettiin kaksikerroksiseksi 1930. Se on yhä olemassa. Vuonna 1945 Ritgrund muutettiin valomajakaksi. Luotsitoiminta loppui Ritgrundin luodolta vuonna 1983, kun sen toiminta siirtyi Raippaluotoon. Pohjanmaan merenkulkupiiri peruskorjasi Ritgrundin tunnusmajakan 1993, jolloin sen rakenteita vahvistettiin ja ulkolaudoitus uusittiin ja maalattiin punamullalla. Ritgrund on nykyisin Suomen ainoa pookista tehty merimajakka. Se on myös Suomen ainoa puurakenteinen valomajakka. Majakka toimii nykyisin aurinkoenergialla. Luodolla on myös luotsiasemaa varten rakennettu kivilaituri ja aallonmurtaja. == Lähteet == * * Saaristo Luotsi: Ritgrund * Veneily.fi: Ritgrund * Yle Arkivet: Ritgrund Luokka:Suomen majakat Luokka:Mustasaaren luonto Luokka:Mustasaaren rakennukset ja rakennelmat
Kaijakarin majakka

Kaijakarin majakka sijaitsee Kaijakarin pienellä kallioluodolla Selkämerellä Porin edustalla. Se on saanut nimensä sinne aikoinaan haudatun naisen Kajan mukaan. Rautaristikkorakenteinen majakka valmistui 1933. Majakan valon korkeus meren pinnasta on 23,1m metriä. == Lähteet == Luokka:Suomen majakat Luokka:Selkämeri Luokka:Porin rakennukset ja rakennelmat
Archie Comics

Archie Comics on yhdysvaltalainen sarjakuvayhtiö, jonka perustivat Maurice Coyne, Louis Silberkleit ja John L. Goldwater vuonna 1939. Yhtiön tunnetuimpiin sarjakuvahahmoihin kuuluu Justus (), josta on tehty useita sarjakuvia vuodesta 1941 lähtien. Hänen ohella tunnettavuuteen on noussut Justuksen muut vakiohahmot Santtu, Valpuri ja Helena. Hahmon loi Bob Montana, joka sittemmin piirsi sarjakuvat, Vic Bloomin käsikirjoittaessa ja John L. Goldwaterin toimiessa sarjakuvien julkaisijana, sekä toimittajana. Muita Archie Comicsin tunnettuja sarjakuvia ovat Josie and the Pussycats ja Sabrina, teininoita. Archie julkaisi myös hetken aikaa 1980-luvun lopulta 1990-luvun puoleen väliin Turtles-sarjakuvia, jotka perustuivat sen ajan televisiosarjaan Turtles – mutanttikilpikonnat. Pisin sarjakuva oli Teenage Mutant Ninja Turtles Adventures, joka kesti 72. numeron verran. Tämän lisäksi se julkaisee sarjakuvia videopelihahmosta Sonic the Hedgehog ja MegaMan. ==Aiheesta muualla== * Archien kotisivu * Archie Universe Luokka:Yhdysvaltalaiset sarjakuvakustantamot
Säpin majakka

Säpin majakka () sijaitsee metsäisellä Säpin saarella Porin edustalla. Saari on Eurajoen kunnan Luvian alueella. Majakka valmistui 1873 ja sen on suunnitellut arkkitehti Axel Hampus Dahlström. Majakan 28 metriä korkea tiilitorni on kalkittu valkoiseksi. Vuonna 1930 tornia vahvistettiin 15 cm:n paksuisella teräsbetonikuorella. Majakka automatisoitiin vuonna 1962. Porin porvarit pystyttivät Säpin saarelle jo 1700-luvulla merimerkiksi noin 20 metriä korkean riukukaasan, jonka vieressä poltettiin merkkitulta. Vuonna 1852 saarelle rakennettiin kuusikulmainen valoton tunnusmajakka. ==Majakan rakennukset ja kulttuuriympäristö== Majakka ja majakkamestarin talo ovat vuodesta 2000 alkaen olleet vuokrattuina Säppi 2000 ry:lle. Yhdistyksen tarkoituksena on vaalia ja edistää majakkakulttuurin säilyttämistä Säpin majakkasaarella. Yhdistys tekee pienimuotoista kunnostus- ja hoitotöitä sekä pitää majakkaa avoinna vierailijoille. Toisessa majakanvartijan rakennuksessa on vuodesta 1959 toiminut Porin lintutieteellisen yhdistyksen lintuasema, joka on Ahvenanmeren Signilskärin jälkeen Suomen toiseksi vanhin. Asuinrakennusten ohella suojaisan umpipihan muodostavaan majakan rakennusryhmään kuuluu kaksikerroksinen aitta. Sivummalla on sauna ja vanhojen talousrakennusten jäännöksiä. Majakan rakennusten ohella saaren rakennuskantaan kuuluu saaren länsirannalla Luustuvannokassa jonkin matkan päässä majakasta sijaitseva entinen luotsiasema. Saaren pohjoisrannassa on vanha kämppärakennus. Myös vanhan tunnusmajakan rauniot nykyisestä majakasta luoteeseen ovat vielä nähtävissä. Museovirasto on määritellyt Säpin majakkayhteisön ja luotsiaseman valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Itse majakan ja luotsiaseman rakennusten ohella valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön rajaukseen kuuluu myös koko Säpin saari. Kansainvälinen majakka- ja majakkalaivaviikonloppu on järjestetty Säpin majakalla vuosina 1998, 1999, 2002-2006, 2008, 2010, 2011 ja 2014-2017. https://illw.net ==Kirjallisuutta== * == Lähteet == * * Veneily.fi: Säpin majakka * Majakkamestarit: Säpin majakka ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Suomen majakat Luokka:Luvia Luokka:Eurajoen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Eurajoen liikenne Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Etuputsari

Etuputsari on rakennusalan ammattihenkilö, jonka työhön kuuluu huolehtia pintojen esikäsittelystä rakennustyömaalla. Etuputsari siis tasoittaa ja siistii pinnat seinien pystytyksen jälkeen tasoitemiestä varten.Kuka on etuputsari? ==Lähteet== Luokka:Rakennusalan ammatit
Sälgrundin majakka

Sälgrundin majakka on Pohjanlahdella Selkämerellä Sälgrundin saarella Kaskisten edustalla sijaitseva majakka, joka valmistui 1875. Se on Suomen ensimmäinen majakka, joka jo alun pitäen valmistui petrolikäyttöiseksi. Sen on suunnitellut Axel Hampus Dahlström. Majakan valo sytytettiin 13. syyskuuta 1875. Majakka maalattiin puna-valkoraitaiseksi. Aluksi sen punaisen valon kantomatka oli 11,5 meripeninkulmaa, mutta kun siitä poistettiin 1925 punaiset varjolasit, kantomatka kasvoi 16 meripeninkulmaan. Tornin pinta rapattiin 1931. Majakka automatisoitiin 1966, kun se kytkettiin valtakunnan verkkoon.Laurell s. 203–210 Majakan ympärillä on pari pientä asuinrakennusta sekä suuri entinen luotsiasema. Majakkarakennuksia ylläpitää nykyisin Kaskisten kaupunki. Se on suosittu matkailukohde. Sälgrundin saaren eteläpäässä oli jo 1700-luvun alussa merimerkkinä riukukeko, joka säilyi siellä aina 1800-luvulle saakka. Keko purettiin 1850, ja sen tilalle rakennettiin valoton tunnusmajakka. Sälgrundin majakalta on osallistuttu Kansainväliseen majakka- ja majakkalaivaviikonloppuun elokuun kolmansina viikonloppuina vuosina 2001–2005 ja 2007–2014. Myös 2023 otetaan osaa. == Kirjallisuutta == * Seppo Laurell, Valo merellä, Suomen majakat 1753-1906, John Nurmisen säätiö, 2009 ISBN 978-952-9745-28-9 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomen majakat Luokka:Kaskisten rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Tainion majakka

Tainion majakka sijaitsee Enighetenin matalikolla Loviisan edustalla. Ensimmäinen kasuuniperustainen pohjamajakka paikalle valmistui vuonna 1956, mutta se katkesi keväällä 1964 majakan tornin epäonnistuneen betonivalun seurauksena. Uusi kasuunimajakka rakennettiin kokonaan telakalla ja se tuotiin paikalle upotettavaksi 1966. Majakan valon korkeus on 16,7 metriä ja tornissa on myös tutkamajakka. Majakka on saanut nimensä merenkulkuneuvos Sakari Tainion mukaan. Entisen majakan majakkavalon korkeus vedenpinnasta oli 14,9 m, tornin läpimitta oli 4 m, vedenalaisen perustan suurin läpimitta 15 m, veden syvyys 6,4 m. Majakka oli katkennut noin 1,5 m vesirajan alapuolelta. Majakan perusta- eli kasuuniosa oli kaatumisen jälkeen alkuperäisessä paikassaan. Torniosa makasi kaatuneena merenpohjassa noin 9 metrin päässä kasuuniosasta. == Lähteet == * Mari Hirsikallion blogi * Merenkulkuhallituksen kirje Luokka:Suomen majakat Luokka:Loviisan liikenne Luokka:Loviisan rakennukset ja rakennelmat
Lyhtykalat

Lyhtykalat (Phosichthyidae) on sukasuukalojen lahkoon kuuluva syvänmeren kalojen heimo, joka esiintyy Atlantissa, Tyynessämeressä ja Intian valtameressä. Sukulaisheimonsa sukasuiden tapaan lyhtykalat ovat yleensä hoikkavartaloisia. Lyhtykalojen valoelimet sijaitsevat kylkien alareunassa. Lyhtykaloja tunnetaan 24 lajia, jotka jaetaan seitsemään sukuun. Ne ovat yleensä pienikokoisia, alle 10 senttimetrin mittaisia kaloja, mutta toisaalta ne voivat olla erittäin runsaslukuisia. ==Katso myös== * Valokalat (lahko) (Myctophiformes) * Valokalat (heimo) (Myctophidae) == Aiheesta muualla == * *ITIS: Phosichthyidae Luokka:Sukasuukalat
Sandro Nicević

Sandro Nicević (s. 16. kesäkuuta 1976 Pula) on kroatialainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin Sutor Basket Montegranaroa. == Aiheesta muualla == *ULEB Eurocupin pelaajaprofiili *Adrianmeren liigan pelaajaprofiili Luokka:Kroatialaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saaremaa Vodka

Saaremaa Vodka on virolainen votkamerkki. Se tuotiin markkinoille vuonna 1996. Saaremaa Vodkaa valmistaa Altia Eesti Ltd. Sitä on saatavilla 40 ja 80 tilavuusprosentin alkoholipitoisuudella. Vuonna 2003 se oli kalliimpien kotimaisten premium-vodkien markkinaykkönen Virossa 43 prosentin osuudellaan. Saaremaa Vodkaa myydään seuraavissa pulloissa: 50 ml, 500 ml, 700 ml ja 1 000 ml. == Lähteet == Luokka:Virolaiset votkamerkit Luokka:Anora Groupin tuotteet
Conrad L. Hall

Conrad Lafcadio Hall (26. kesäkuuta 1926 Papeete, Tahiti – 4. tammikuuta 2003 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hänet palkittiin urallaan kolmesti Oscarilla. Hallin isä oli kirjailija James Norman Hall. Hän valmistui USC School of Cinema-Televisionista vuonna 1949 ja aloitti uransa televisiossa, mutta siirtyi pian elokuvien pariin. Hall sai ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa elokuvasta Morituri vuonna 1965. Ensimmäisen Oscar- palkintonsa hän sai neljä vuotta myöhemmin elokuvasta Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat (1969) ja toisen elokuvasta American Beauty (1999). Hänen muita elokuviaan ovat esimerkiksi Lannistumaton Luke (1967), Kylmäverisesti (1967), Musta leski (1987), Tequila Sunrise – vaarallinen sekoitus (1988) ja Rajaton tahto (1998). Hall kuoli virtsarakon syöpään 76-vuotiaana tammikuussa 2003. Maaliskuussa hänelle myönnettiin postuumisti vielä kolmas parhaan kuvauksen Oscar-palkinto elokuvasta Matkalla Perditioniin. Palkinnon vastaanotti hänen poikansa Conrad W. Hall, joka myös on elokuvaaja. Hall sai tähden Hollywood Walk of Famelle huhtikuussa 2003. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Conrad L. Hall Internet Encyclopedia of Cinematographersissa. Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaajat Luokka:Oscar- palkinnon saajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Nikodemos

Nikodemos (, Nikodimos, vuoden 1938 raamatunsuomennoksessa Nikodeemus) on Johanneksen evankeliumissa erinäisiä kertoja mainittu suuren neuvoston jäsen ja fariseus. Ensimmäisen kerran Nikodemos esiintyy Johanneksen evankeliumin 3. luvussa, jossa hän keskustelee Jeesuksen kanssa Jumalan valtakunnasta.Johanneksen evankeliumi 3 Kirkkoraamattu; Kuultuaan Jeesuksen sanovan, että sinne pääsy edellyttää uudestisyntymistä, Nikodemos kysyi ihmetellen, mitä se saattoi tarkoittaa ("eihän ihminen voi mennä takaisin äitinsä kohtuun ja syntyä"). Tähän Jeesus vastasi pitkähköllä puheella, johon sisältyy myös evankeliumin ytimenä pidetty, pienoisevankeliumiksi sanottu lause (Joh. 3.16). Myöhemmin Nikodemos vetosi neuvoston muihin jäseniin, jotta he eivät tuomitsisi Jeesusta kuulematta häntä. Hänen kerrotaan myös auttaneen Joosef Arimatialaista Jeesuksen hautaamisessa Sekä katolinen että ortodoksinen kirkko kunnioittavat Nikodemosta pyhimyksenä. Hänen muistopäivänsä on 3. elokuuta. Hänen mukaansa on saanut nimensä apokryfinen Nikodemuksen evankeliumi, jota on väitetty hänen kirjoittamakseen. == Lähteet == Luokka:Pyhimykset Luokka:Uuden testamentin henkilöt
Mufasa

Mufasa on fiktiivinen leijona animaatioelokuvassa Leijonakuningas. Mufasa on Jylhämaan kuningas. Hahmon englanninkielinen ääninäyttelijä on James Earl Jones. Alkuperäisessä Leijonakuninkaassa Simbasta piti tulla Jylhämaan kuningas isänsä Mufasan jälkeen. Mufasa kuitenkin kuoli, kun hänen veljensä Scar toi Simban gnuulauman alueelle ja tämän hyeena-apurit säikäyttivät lauman. Mufasa sai pelastettua Simban mutta kuoli, kun Scar pudotti hänet lauman alle. Jatko-osassa Leijonakuningas 2 – Jylhäkallion ylpeys Mufasa nähdään taivaalla ja Simban unessa. Vuoden 2019 uudelleenfilmatisoinnissa Leijonakuningas Mufasan ääninäyttelijänä toimii jälleen James Earl Jones. Luokka:Disneyn hahmot Luokka:Kuvitteelliset leijonat
Vuoden puhuja

Vuoden puhuja on Suomen puheopettajien liitto Logonomit ry:n vuonna 1949 perustama tunnustus, jonka liitto myöntää vuosittain ansioituneelle puhujalle. Ensimmäiseksi ja vuoden 1971 puhujaksi valittiin vuonna 1972 presidentti Urho Kekkonen.Saman tunnustuksen on ottanut käyttöön 2000-luvulla yritys nimeltä SpeakersForum, mutta sen saa tilatuin puhuja eikä se liity Logonomien tunnustukseen. Logonomit ry lopetti toimintansa 2017. == Vuoden puhujat == Vuosi Titteli Nimi 1971 presidentti Urho Kekkonen 1972 puheenjohtaja Niilo Hämäläinen 1974 ministeri Marjatta Väänänen 1975 ministeri Olavi J. Mattila 1976 professori Matti Kuusi 1977 professori Unto Miettinen 1978 arkkipiispa Mikko Juva 1980 teatteriohjaaja Kaisa Korhonen 1980 professori Pekka Nuorteva 1981 tekniikan lisensiaatti, pääsihteeri, rauhan aktivisti Helena Kekkonen 1982 sosiaali- ja terveysministeri Vappu Taipale 1983 professori Erik Tawaststjerna 1984 arkkipiispa John Vikström 1985 kansanedustaja Riitta Uosukainen 1986 muusikko Seppo Hovi 1987 nuorten väkivallasta puhuva erikoissairaanhoitaja Timo Nuutinen 1988 ministeri Erkki Liikanen 1989 VTL, assistentti Jaana Venkula 1990 professori Ilkka Niiniluoto 1991 toimittaja Mirja Pyykkö 1992 jokainen puhuva suomalainen – itsenäisyyden juhlavuoden kunniaksi 1993 akateemikko Georg Henrik von Wright 1994 maaherra Kaarina Suonio 1995 piispa Eero Huovinen 1996 opetusministeri Olli-Pekka Heinonen 1997 professori Jorma Palo 1998 toimittaja Erkki Toivanen 1999 ulkoministeri Tarja Halonen 2000 pastori, kirjailija Lasse Reijomaa 2001 psykologi Pirkko Lahti 2002 geriatri Harriet Finne 2003 kirjailija Claes Andersson 2004 pastori Mitro Repo 2005 toimitusjohtaja, toimittaja Wenzel Hagelstam 2006 ulkomaankauppa- ja kehitysministeri Paula Lehtomäki 2008 temperamenttitutkija Liisa Keltikangas- Järvinen 2011 kansanedustaja Jani Toivola 2012 Helsingin piispa Irja Askola 2013 Avaruustähtitieteen professori Esko Valtaoja 2014 psykiatri Jari SinkkonenPuhetyö. Viitattu 16.3.2017 2016 Aira SamulinKun sivu kääntyy – liikehdintää puheviestinnän opettamisen kentällä Prologos.fi, viitattu 25.11.2016 ==Lähteet== Luokka:Kunniamaininnat
Robert Key

Simon Robert Key (22. huhtikuuta 1945 – 3. helmikuuta 2023) oli brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko. Hän istui parlamentin jäsenenä vuosina 1983–2010. Hän oli myös Englannin (anglikaanisen) kirkon yleissynodin jäsen. Key opiskeli ja myöhemmin opetti taloustiedettä. Key syntyi Plymouthissa, mutta muutti jo varhain Salisburyyn. Hän nai vuonna 1968 Sue Irvinen, jonka kanssa hän sai kolme lasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen poliitikot Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Danny La Rue

Danny La Rue (oik. Daniel Patrick Carroll, 26. heinäkuuta 1927 Corkin kreivikunta, Irlanti – 31. toukokuuta 2009) oli brittiläinen viihdyttäjä, jonka tunnettuja hahmoja olivat naiseksi pukeutuneet miehet. Hänellä oli Lontoossa 1960-luvulta alkaen yökerho, jossa hän järjesti drag queen -esityksiä. Hänellä oli brittitelevisiossa useita omia tv-sarjoja ja -ohjelmia. Hän lopetti esiintymiset 2006 lievän aivohalvauksen jälkeen. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset viihdetaiteilijat Luokka:Drag-artistit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Stade du Fort Carré

Stade du Fort Carré on monikäyttöinen stadion Antibesissä, Ranskassa. Stadionilla pelattiin Ruotsin sekä Kuuban välinen ottelu vuoden 1938 jalkapallon MM-kisoissa. ==Lähteet== Luokka:Ranskan jalkapallostadionit Luokka:Alpes-Maritimes
Villers-Bretonneux

Villers-Bretonneux on Ranskan pohjoisosassa Sommen departementissa sijaitseva 4 348 asukkaan (2014)Populations légales 2014, Commune de Villers-Bretonneux (80799), Institut national de la statistique et des études économiques. Viitattu 1.8.2017. kunta. Villers-Bretonneux’n alueella käytiin raskaita taisteluja ensimmäisen maailmansodan aikana. Villers-Bretonneuxin taistelun aikana käytiin myös historian ensimmäinen panssarivaunujen välinen taistelu, jossa kohtasivat kymmenen brittiläistä ja kolme saksalaista panssarivaunua. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kunnan kotisivut Luettu 27.1.2010 Luokka:Sommen kunnat
Onni Kokko

Onni Valdemar Kokko (4. maaliskuuta 1904 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta – 22. huhtikuuta 1918 Vaasa, Suomi) oli suomalainen lapsisotilas, joka kaatui Suomen sisällissodassa valkoisten puolella 14-vuotiaana. Sodan sytyttyä Kokko lähti Pohjanmaalle, jossa hän liittyi liminkalaisiin joukkoihin. Liminkalaisten mukana Kokko osallistui Oulun valtaukseen. Kokko jäi Oulussa punaisten vangiksi, mutta pääsi pakenemaan. Nuorukaisen osoitettua taistelussa urheutensa hänet määrättiin jääkäriluutnantti Oskar Peltokankaan adjutantiksi. Peltokankaan mukana Kokko osallistui muun muassa Tornion, Vilppulan ja Ruoveden taisteluihin. Tampereen taistelujen aikana Kokko haavoittui kuolettavasti. Messukylän kirkonmäellä 25. maaliskuuta hän sai osuman luodista ja halvaantui. Hänet kuljetettiin sotasairaalaan Vaasaan, jossa hän kuoli saamiinsa vammoihin. Ennen kuolemaansa Kokko ehti saada kenraali Mannerheimin myöntämän IV luokan vapaudenristin. Hän oli tuolloin ja on edelleen nuorin vapaudenristin saanut henkilö. Kokko haudattiin Vaasan sankarihautaan. Sodan jälkeen Onni Kokon tarinasta syntyi valkoisten puolella lähes legenda. Kokko tuli tunnetuksi kahdesta valokuvastaan, joista toisessa lapsenomainen Kokko seisoo ryhdikkäänä kivääreineen ja toisessa makaa kuolinvuoteella vapaudenristi vieressään. Vaasassa on Kokon mukaan nimetty katu Onni Kokon tie, joka sijaitsee Palosaaren kaupunginosassa. Suomenruotsalainen kirjailija Jarl Hemmer julkaisi Kokon tarinasta romaanin Onni Kokko vuonna 1920. Lauri Ikosen suomennos ilmestyi seuraavana vuonna nimellä Onni Kalpa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yle Lahden Radio: 1918. Ajankuvia * Luokka:Lapsisotilaat Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Jordan Mechner

thumb|right|Jordan Mechner Jordan Mechner (s. 4. kesäkuuta 1964 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen peliohjelmoija, -suunnittelija, elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja. Parhaiten hänet tunnetaan vuonna 1989 julkaistusta Prince of Persia -pelistä. ==Pelit== * Karateka (1984) * Prince of Persia (1989) * Prince of Persia 2: The Shadow and the Flame (1993) * The Last Express (1997) * Prince of Persia: The Sands of Time (2003) ==Elokuvat== * Waiting for Dark (1993) * Chavez Ravine: A Los Angeles Story (2003) * Prince of Persia: The Sands of Time (käsikirjoitus, 2010) ==Aiheesta muualla== * Jordan Mechnerin viralliset kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset ohjelmoijat Luokka:Yhdysvaltalaiset videopelisuunnittelijat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Videopeliohjelmoijat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maihinnousu

Maihinnousu tarkoittaa maihin siirtymistä vesikulkuneuvosta. Suomen laissa maihinnousulla tarkoitetaan yleensä veneestä nousemista rannalle, joka kuuluu jokaisenoikeuksiin (ent. jokamiehenoikeuksiin, ellei laissa ole toisin määritelty. Maihinnousu saattaa olla kielletty esimerkiksi luonnonsuojelualueilla lintujen pesimisaikana tai jos siitä aiheutuu mahdollisesti vahinkoa alueen eläimistölle tai kasvistolle.Finlex.fi: Luonnonsuojelulaki 20.12.1996/1096 Se voi olla myös kielletty puolustusvoimille kuuluvilla tai sen käytössä olevilla alueilla, mikäli näin on merkitty. Puolustusvoimat: Rajoitukset suoja-alueilla ja toimivaltasäännökset Laivamatkailussa maihinnousulla tarkoitetaan matkustajan joko väliaikaista tai pysyvää siirtymistä maihin. Matkustajan maihinnousukortti voi toimia tällöin sekä matkalippuna että maahantulolupana. ==Lähteet== Luokka:Matkailu
Vesa-Matti Peltola

Vesa-Matti Olavi Peltola (s. 27. helmikuuta 1967 Orimattila) on Suomen tunnetuimpia urheilutietäjiä. Hän on hallinnut tietokilpailuja, joissa on testattu Suomen parhaiden asiantuntijoiden tietoja olympiakisoista, yleisurheilusta ja urheilusta yleensä. Peltola hallitsee kaikki urheilumuodot moottoriurheilusta pallopeleihin, ja hän on erityisen vahvoilla urheilun historiaan liittyvissä asioissa. Peltola on toimittanut Suomen urheilutietäjien yhdistyksen lehteä vuodesta 1997 ja on toiminut yhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 2018. Hän oli vuosina 1997–2010 yhdistyksen varapuheenjohtaja sekä syksystä 2009 kevääseen 2010 va. puheenjohtaja. Orimattilassa asuva Peltola valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 1991 ekonomiksi. Peltola hämmästytti vuonna 1992 sijoittumalla urheilutiedon SM-kilpailussa toiseksi. Hän oli tuolloin vasta 24-vuotias. Seuraavana vuonna hän kukisti kilpailua vuosikaudet hallinneen Erkki Maunun ja nousi mestariksi. Maunu otti tittelin takaisin 1994 (Peltola oli toinen), mutta vuosina 1995 ja 1996 Peltola vei Suomen mestaruuden. Vuonna 1996 hän voitti myös TV2:n järjestämän Olympianero-kilpailun, jossa testattiin olympiatietoutta. Peltola voitti myös ensimmäiset kilpailut Suomen parhaasta yleisurheilutietäjästä vuosina 1994 ja 1995. Tämän jälkeen hän siirtyi kilpailuissa kysymysten tekijäksi ja tuomariksi. Hän palasi urheilutiedon SM-kilpailuun kilpailijaksi vuosiksi 2003 ja 2004 ja pääsi jälleen ykköseksi, mutta siirtyi sitten taas laatimaan kysymyksiä ja tuomarin rooliin. Yleisurheilutietäjien kilpailussa hän otti voiton 2002, 2003 sekä 2007 ja kärsi kilpailussa ensimmäisen tappionsa vasta vuonna 2008 Jyrki Repolalle. Peltola laati kysymykset myös Suomen ja Viron väliseen ensimmäiseen urheilutiedon maaotteluun 2007 ja on sen jälkeenkin ollut maaottelussa niin kilpailijana kuin kysyjänäkin. Hän on myös julkaissut urheilun tietokilpailukysymyksiä sisältäviä kirjoja ja ollut yhtenä tekijänä viime sodissa menehtyneistä mestariurheilijoista kertovassa kirjassa He antoivat kaikkensa. == Julkaisut == * *Yleisurheilun tietopuntari (1998) *Parhaita ja pahimpia urheilukysymyksiä (2002), ISBN 951-97773-9-3 *Yleisurheilupähkinä (2005), ISBN 951-96491-9-0 *Kesäolympiahistorian kertausharjoitus (2008), ISBN 978-952-67063-0-6 * Arponen, Antti O. & Kasila, Markku & Peltola, Vesa-Matti: He antoivat kaikkensa. Auditorium Oy (2014). ISBN 978-952-7043-03-5. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset tietokilpailijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Britannian amiraliteetti

Amiraliteetti oli Englannin ja sittemmin Yhdistyneen kuningaskunnan Kuninkaallisen laivaston (Royal Navy) toimintaa ohjannut esikunta. Alun perin amiraliteetin käskyvaltaa käytti yksi amiraali, Lord High Admiral. Sen tilalle tuli 1744–1762 esikunta (), joka päätti laivaston toiminnasta.Thomas, s. 1–24. Amiraliteetin valta siirrettiin 1. huhtikuuta 1964 uudelle toimielimelle, puolustusneuvoston amiraliteettilautakunnalle (), joka muodostettiin maa-, meri- ja ilmavoimien esikunnan edustajista sekä puolustusministeriön edustajista. Se kokoontuu ainoastaan kahdesti vuodessa päättämään budjetista sekä pitkän aikavälin suunnittelusta. Päivittäisestä toiminnasta vastaa laivastoesikunta ().Thomas, s. 24. ==Rakennukset== Lontoon keskustassa on useita amiraliteetille kuuluneita ja sen nimellä tunnettuja hallintorakennuksia. ==Lähteet== * === Lähteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat
Tarvasjoen vaakuna

Tarvasjoen vaakuna on saanut aiheensa kunnan nimestä. Tarvas on tulkittu metsäkauriiksi, ja aaltokoroa käytetään heraldiikassa yleisesti kuvaamaan vettä, tässä tapauksessa jokea. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä alainen, aaltokoroinen hopeahirsi, josta nousee kultainen kauris.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 30. marraskuuta 1951. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2015, kun Tarvasjoki liittyi Liedon kuntaan. == Lähteet == * Luokka:Suomen entisten kuntien vaakunat Luokka:Tarvasjoki
Heikki Pusa

Heikki Pusa (s. 30. marraskuuta 1954 Lauritsala) on suomalainen urheiluvalmentaja ja entinen maajoukkuetason suunnistaja. Hän oli suunnistuksen SM-kilpailussa normaalimatkalla pronssilla 1977 ja hiihtosuunnistuksessa moninkertainen nuorten mestari sekä miesten sarjassa viestimestari (Lappeen Riento) 1983. Pusa on koulutukseltaan liikunnanohjaaja. Hän on toiminut lukuisissa valmennustehtävissä ja kuntien liikuntavirkamiehenä. Hiihtoliitossa Pusa on toiminut valmennuspäällikkönä ja naishiihtäjien päävalmentajana Lahden MM-hiihdoissa 1989, joissa Suomi sai huikean menestyksen.Lappeen Riento 70 vuotta Hän on ollut myös useiden arvokilpailuissa kilpailleiden hiihtäjien ja suunnistajien henkilökohtainen valmentaja.Välimaa ylti uransa parhaaseensa Salpausselän sprintissä-Kuitunen kolmas Hiihtoliitto 2005 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset hiihtosuunnistajat Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Suomalaiset suunnistajat Luokka:Suomalaiset maastohiihtovalmentajat Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Voodoo (täsmennyssivu)

Sana "voodoo" voi tarkoittaa seuraavia asioita: *Voodoo, afrikkalais- karibialainen uskonto *Voodoo, suomalainen rullakiekkojoukkue *VOODOO Kings, yhdysvaltalainen yhtye * F-101 Voodoo, yhdysvaltalainen suihkuhävittäjä * Voodoo, King Diamondin albumi * Voodoo, Alexz Johnsonin LP-levy.
Moneytalks

Moneytalks on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n kappale. Se julkaistiin singlenä 25. marraskuuta 1990 B-puolenaan ”Down on the Borderline”. ”Moneytalks” on kolmas kappale albumilla The Razor's Edge. ”Moneytalks” oli suuri radiohitti 1990-luvun alussa kuten myös ”Thunderstruck”, joka löytyy samalta albumilta. == Kappaleet == === Britannia 7" === ;A-puoli # ;B-puoli # == Kokoonpano == * Angus Young – soolokitara * Malcolm Young – komppikitara, taustalaulu * Brian Johnson – laulu * Cliff Williams – basso, taustalaulu * Phil Rudd – rummut == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Discogs Luokka:AC/DC:n kappaleet Luokka:Vuoden 1990 kappaleet
Estádio Independência

Estádio Independência eli Estádio Raimundo Sampaio on jalkapallostadion Belo Horizonten kaupungissa, Brasiliassa. Stadion rakennettiin Brasilian MM-kisoja varten. Stadion on myös América Futebol Cluben kotistadion. ==Lähteet== Luokka:Brasilian jalkapallostadionit
Hardturm-stadion

Hardturm on entinen jalkapallostadion Zürichissä, Sveitsissä. Stadion oli Grasshopper-Club Zürichin kotistadion. Hardturm oli yksi Sveitsin MM-kisojen pelipaikoista. Stadion purettiin joulukuussa 2008. Sen tilalle on ollut suunnitelmissa rakentaa uusi stadion. Kesäkuussa 2018 päätös hankkeesta oli vielä kesken. Stadion sai nimensä keskiaikaisesta Hardturm-rakennuksesta, Zürichin vanhimmasta rakennuksesta. ==Lähteet== Luokka:Sveitsin jalkapallostadionit Luokka:Zürichin urheilu
Pohjansorsimo

Pohjansorsimo (Arctophila fulva, syn. Dupontia fulva) on monivuotinen heinäkasvi, joka kuuluu pohjansorsimoihin tai jääheiniin. Lajia tavataan laajalti arktisilla alueilla Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Suomessa laji on erittäin harvinainen ja luonnonsuojelulailla rauhoitettu.Ympäristöministeriö: Luonnonsuojeluasetuksessa rauhoitetut lajit Viitattu 1.6.2009. == Ulkonäkö ja koko == Pohjansorsimo kasvaa 60–100 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on juurakollinen, korsi koheneva, tyvestä juurehtiva. Useimmista heinistä poiketen pohjansorsimon lehtiasento on kaksirivinen eli lehdet ovat vuoron perään korren eri puolilla. Heleänvihreät lehdet ovat 10–20 cm pitkiä, mutta kapeita. Lehtien kielekkeet ovat 4–5 mm pitkiä. Kasvin laaja, nuokkuva röyhy on 10–15 pitkä ja jopa 10 cm leveä. Röyhyn kellertävät tähkylät ovat pitkäperäisiä ja nuokkuvia, ja sorsimoiden tapaan monikukkaisia (2–7 kukkaa). Kaleet ovat keskenään samanpituisia ja tylppiä. Pohjansorsimo kukkii heinä-elokuussa.Retkeilykasvio 1998, s. 588.Väre 1997, s. 69. Pohjansorsimo on muunteleva koko esiintymisalueellaan. Suomessa tavattavaa rotua var. pendulina kasvaa Suomen lisäksi vain Ruotsissa, eli rotu on alueella kotoperäinen. == Levinneisyys == Pohjansorsimoa tavataan lähes kaikkialla pohjoisen pallonpuoliskon arktisilla alueilla. Euraasiassa lajia tavataan yleisesti Vienanmeren ja Kamtšatkan niemimaan välillä. Sitä tavataan yleisesti myös Alaskassa ja Kanadassa. Suomessa ja Ruotsissa kasvaa pääesiintymisalueesta erillinen rotu. Näissä maissa kasvava pohjansorsimo kuuluu muunnokseen var. pendulina eli isopohjansorsimo. Suomen esiintymät ovat Tornionjokilaaksosta ja Liminganlahdelta. Suurin osa Tornionjokilaakson esiintymistä on kuitenkin hävinnyt. == Elinympäristö == Pohjansorsimo kasvaa Suomessa suojaisissa lahdenperukoissa ja tulvaisilla jokirannoilla vesirajassa tai aivan rantavedessä. Kasvi leviää tehokkaasti juurakoiden avulla kevätjäiden vapaaksi repimille kasvupaikoille. Perämerellä maankohoaminen luo heinälle jatkuvasti uusia mahdollisia kasvupaikkoja. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. * Väre, Henry: Pohjansorsimo. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 69. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Pohjansorsimo (Dupontia fulva) * Kasviatlas 2022: Pohjansorsimon (Arctophila fulva) levinneisyys Suomessa. Luokka:Heinäkasvit Luokka:Suomen erittäin uhanalaiset kasvit
Primus inter pares

Primus inter pares on latinaa ja tarkoittaa ensimmäinen vertaistensa joukossa. Alkujaan nimitystä käytettiin ensimmäisistä Rooman keisareista, erityisesti Augustuksesta, joka halusi välttää julkista kuvaa diktaattorina. Ortodoksisen maailman johtajana toimiva Konstantinopolin ekumeeninen patriarkka johtaa "ensimmäisenä vertaistensa joukossa" ortodoksista kirkkoa. Myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispa on samanlaisessa kunnia-asemassa muihin piispoihin nähden. Pohtiessaan Afrikan tilannetta maailmanlaajuisessa yhteydessä. EU:n neuvoston asiantuntija kirjoitti: "Vaikka Ranska kamppaileekin säilyttääkseen primus inter pares -roolinsa eurooppalaisten suurvaltojen joukossa Sahelissa, sen entisten Sahelin siirtokuntien Ranskan vastaisten tunteiden kuume rajoittaa sen tehokkuutta." ==Lähteet== Luokka:Latinankieliset fraasit
Stari Grad (Kroatia)

Stari Grad () on kaupunki Hvarin saarella Kroatiassa. Kaupungissa on 2 814 asukasta, ja se on pinta-alaltaan 52,59 neliökilometriä. == Historia == === Antiikki === Stari Gradin alueelta on todisteita illyyrialaisesta asutuksesta 500–400-luvuilta eaa. Syrakusan tyrannin Dionysios I:sen kreikkalaiset liittolaiset Paroksesta asuttivat Hvarin vuonna 385/384 eaa. ja perustivat nykyisen Stari Gradin paikalle Faroksen siirtokunnan. Kreikkalaiset rakensivat kaupunkinsa ympärille muurin. Samalla he jakoivat läheisen tasangon maanviljelystä varten suorakulmion muotoisiin maapalstoihin. Syrakusan kaatuminen 300-luvun eaa. puolivälissä aiheutti Faroksen siirtokunnan itsenäistymisen. Roomalaiset tuhosivat kaupungin osittain 219 eaa. Se kuitenkin rakennettiin nopeasti uudelleen. Roomalaiset valtasivat kaupungin pian tämän jälkeen, ja siitä tuli merkittävä roomalainen sotilassatama, josta tehtiin mantereelle sotaretkiä illyyrialaisia ja dalmatialaisia vastaan. Roomalaisaikana kaupunki sai nimekseen Pharia, ja se sai municipiumin aseman Augustuksen ja Tiberiuksen aikana. === Myöhempi historia === Ensimmäiset merkit kristinuskosta nykyisestä Stari Gradista löytyy 400- ja 500-luvuilla. Siitä tuli hiippakunnan keskus 1100-luvulla. Venetsialaiset valloittivat kaupungin 1200-luvun puolivälissä ja hallitsivat sitä käytännössä keskeytyksettä vuoteen 1797. == Stari Gradin tasanko == Stari Gradin tasangolla on viljelty viinirypäleitä ja oliiveja katkeamatta 300-luvulta eaa. lähtien, noin 2400 vuoden ajan. Viljelmät liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2008. Viljelty tasanko on noin kuusi kilometriä pitkä ja kaksi kilometriä leveä. Kreikkalaiset siirtolaiset jakoivat maan noin 181 × 905 metrin palstoihin, jotka jaettiin edelleen 181 × 181 metrin pienempiin palstoihin. Palstoja rajasivat kivimuurit, joista osa on vain matalia rajamuureja, osa suurempia rakennelmia. Palstojen välissä on myös pieniä kivirakennelmia, joissa säilytettiin työkaluja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin kotisivut * Stari Gradin turistikeskus * Stari Gradin museo * Stari Gradin tasanko Unescon sivuilla Luokka:Kroatian kaupungit Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Kroatiassa
Dmitri Aleksandrovitš Romanov

Ruhtinas Dmitri Aleksandrovitš Romanov (15. elokuuta 1901 Hatsina – 7. heinäkuuta 1980 Lontoo) oli venäläissyntyinen aatelinen, suuriruhtinas Aleksandr Mihailovitš Romanovin ja suuriruhtinatar Ksenia Aleksandrovna Romanovan poika. Dmitri Aleksandrovitšin isovanhempia olivat keisari Aleksanteri III ja keisarinna Maria Fjodorovna, ja Venäjän viimeinen keisari Nikolai II oli hänen setänsä. Dmitrin perhe vietti paljon aikaa Etelä- Ranskassa vuoden 1906 jälkeen, koska hänen isänsä suuriruhtinas Aleksandr oli riidoissa Nikolai II:n kanssa tämän poliittisten päätösten takia. Venäjän vallankumouksen aikana vuonna 1917 Dmitrin perhe vangittiin Krimillä. Huhtikuussa 1918 he pakenivat brittiläisellä sotalaiva HMS Marlborough'lla Mustanmeren yli Maltalle ja sieltä edelleen Englantiin. Englannin kuningas Yrjö V oli Maria Fjodorovnan siskon puoliso. Romanov suku -säätiön perustamisvuonna 1979 Dmitri Aleksandrovitšista tuli sen ensimmäinen puheenjohtaja. Hän toimi tässä tehtävässä kuolemaansa 1980 asti. Dmitri oli naimisissa kahdesti. Ensimmäisestä avioliitosta (1931–1947) venäläissyntyisen kreivittären Marina Sergejevna Golenistševa-Kutuzovan (1912–1969) kanssa syntyi yksi tytär, ruhtinatar Nadežda Romanov (1939–2002). Toinen avioliitto (1954–1969) Margaret MacKellar Chisholmin (1898–1969) kanssa oli lapseton. Luokka:Romanov-suku Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Nikita Romanov

Prinssi Nikita Alexandrovitš Romanov (16. tammikuuta (J: 4. tammikuuta) 1900 Pietari, Venäjä – 12. syyskuuta 1974 Cannes, Ranska) oli venäläissyntyinen aatelinen ja suuriruhtinatar Ksenia Aleksandrovna Romanovan ja suuriruhtinas Aleksandr Mihailovitš Romanovin poika. Nikitan isovanhemmat olivat tsaari Aleksanteri III ja keisarinna Maria Fjodorovna. Venäjän viimeinen tsaari Nikolai II oli hänen enonsa. Hän kuului Romanovien hallitsijasukuun myös isänsä puolelta. Nikita vietti vanhempiensa kanssa paljon aikaa Etelä- Ranskassa vuoden 1906 jälkeen, koska hänen isänsä Aleksandr oli riidoissa tsaari Nikolai II:n kanssa tämän poliittisten päätösten takia. Venäjän vallankumouksen aikana vuonna 1917 Nikita vangittiin vanhempiensa ja isoäitinsä ja joidenkin muiden hallitsijasuvun jäsenten kanssa Krimillä. Nikita pakeni perheineen 11. huhtikuuta 1918 Venäjältä Ison-Britannian kuningas Yrjö V:n, joka oli Maria Fjodorovnan siskon puoliso, lähettämällä brittiläisellä sotalaivalla HMS Marlborough'lla Mustanmeren yli Maltalle ja sieltä edelleen Englantiin. Ensimmäiset vuodet maanpaossa Nikita asui Pariisissa siskonsa Irina Jusupovan talossa. Prinssi Nikita meni 9. helmikuuta 1922 naimisiin venäläissyntyisen kreivittären Maria Vorontsova-Daškovan (13. helmikuuta 1903, Tsarskoje Selo, Venäjä – 16. kesäkuuta 1997 Cannes, Ranska) kanssa Pariisissa. Maria Vorontsova-Daškova oli tunnettu valkoisten venäläisten keskuudessa aatelistaustansa vuoksi. Maria ja Nikita saivat kaksi poikaa: *prinssi Nikita Romanov (13. toukokuuta 1923, Lontoo, Englanti – 3. toukokuuta 2007, New York City) *prinssi Aleksandr Romanov (4. marraskuuta 1929, Pariisi, Ranska - 21. syyskuuta 2002, Lontoo, Englanti) Nikita Romanov kuoli vuonna 1974 Cannesissa. Luokka:Romanov-suku Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
ASCII Media Works

ASCII Media Works kabushikigaisha () on japanilainen julkaisija, jonka tuotteisiin kuuluu lehtiä, kirjoja ja videopelejä. ASCII Media Works syntyi huhtikuussa 2008, kun ASCII ja Media Works fuusioituivat. Muodostuneen yhtiön pääjohtajaksi valittiin ASCIIta johtanut Kiyoshi Takano. Yhtiö tunnetaan Dengeki-tuotemerkistään (), jonka nimellä on julkaistu lähinnä peli- ja sarjakuva-aiheisia lehtiä, kuten Dengeki G's Magazine ja Dengeki Daiō. Suurin osa ASCII Media Worksin julkaisemista peleistä on visual noveleita, poikkeuksena roolipeli Dengeki Gakuen RPG: Cross of Venus. == Lehtiä == Aktiivisia lehtiä: *ASCII Cloud *Character Parfait *Comic@loid *Dengeki Arcade Game *Dengeki Bunko Magazine *Dengeki Daioh *Dengeki G's Magazine *Dengeki Girl's Style *Dengeki Hime *Dengeki Hobby Magazine *Dengeki Maoh *Dengeki Nintendo *Dengeki PlayStation *Hoshi Navi *MacPeople *Mobile ASCII *Sylph *Ubuntu Magazine Japan *Weekly ASCII ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *ASCII Media Worksin virallinen sivusto *Dengeki.com Luokka:Lehtitalot Luokka:Japanilaiset yritykset Luokka:Kadokawa Dwango
Origin

Origin voi tarkoittaa: == Peleissä == * F.E.A.R. 2: Project Origin, ensimmäisen persoonan ammuntapeli * Origin Systems, entinen pelitalo * Origin, Electronic Artsin tietokonepelien digitaalisen jakelun alusta == Muut tietokoneohjelmistot == * Origin, tietokoneohjelma, jolla voi piirtää numerodataa kuvaajaksi ja analysoida sitä == Musiikissa == * Origin, yhdysvaltalainen death metal -yhtye Kansasista * Origin, Origin-yhtyeen ensimmäinen albumi vuodelta 2000 * Origin, Evanescence-yhtyeen ensimmäinen albumi vuodelta 2000 * Origin, Borknagarin albumi vuodelta 2006 * Origin, Villa Nahin albumi vuodelta 2010 * Origin, The Hypothesisin albumi vuodelta 2016 * Origin, Omnium Gatherumin albumi vuodelta 2021. == Elokuvissa ja televisiossa == * Origin, vuonna 2018 esitetty kymmenjaksoinen yhdysvaltalainen televisiosarja * Origin, Ava DuVernayn ohjaama vuoden 2023 elokuva
Paul Schrier

Paul Schrier (oik. Paul L. Schrier II, s. 1. kesäkuuta 1970 Las Vegas, Nevada) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja 3D taiteilija, joka tunnetaan parhaiten Bulkin roolista televisiosarjassa Mighty Morphin Power Rangers. ==Ura== Schrierin näyttelijäura sai alkunsa vuonna 1993 televisiosarjan Mighty Morphin Power Rangersin myötä. Hän näytteli sarjassa yhdessä Jason Narvyn kanssa kaksikkoa Bulk ja Skull, jotka olivat sarjan kevennyshahmot. Hän jatkoi Power Rangersin parissa vuoteen 1999 asti, jonka myötä Schrieristä tuli pisimpään sarjassa mukana olleena alkuperäisistä näyttelijöistä. Tämän lisäksi hän esiintyi myös molemmissa elokuvissa Power Rangers ja Power Rangers turbovaihteella. Schrier kuitenkin palasi vielä Power Rangers Lost Galaxyn jälkeen Power Rangersin pariin vuosina 2000–2002 vieraillessaan Power Rangers Lightspeed Rescuen jaksossa "The Mighty Mega Battles" pelkkänä äänenä. Myös Power Rangers Time Forcen jaksossa "Dawn of Destiny" Schrier oli mukana pelkästään äänenä. Hän palasi kuitenkin kameran eteen Power Rangers Wild Forcessa Bulkin rooliin, vierailtuaan jaksossa "Forever Red".TV.com Viitattu 2.6.2009 Schrier esiintyi Power Rangersin lopulla myös muissa televisiosarjoissa Silkkiä ja luoteja, sekä Masked Rider ja elokuvassa Le zombi de Cap-Rouge. Hän on myös tehnyt pieniä elokuvarooleja muun muassa Wicked Gamessa, sekä dubbauksia animeen. Schrier uusi roolinsa Bulkina sarjassa Power Rangers Samurai vuosina 2011-2012. Hän esiintyi sarjassa jälleen kevennyshahmona, tällä kertaa Skullin pojan Spiken kanssa, jota esitti Felix Ryan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matts Forss

Mattias ”Matts” Forss () oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue. Forss valittiin eduskuntaan kaksissa vaaleissa, 1945 ja 1948, ja hän toimi kansanedustajana kuuden vuoden ajan, huhtikuusta 1945 heinäkuuhun 1951. Hän edusti Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti lakivaliokunnassa, maatalousvaliokunnassa ja talousvaliokunnassa. Hän toimi poliittisella urallaan myös Vöyrin kunnallislautakunnan ja kunnanvaltuuston jäsenenä, jälkimmäisen puheenjohtajana sekä Ruotsalaisen kansanpuolueen lisätyn keskushallituksen jäsenenä. Forss syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä. Hän viljeli maata kotikunnassaan Vöyrillä vuodesta 1909. Kansakoulun ja kansanopiston käynyt Forss toimi myös lautamiehenä ja sai herastuomarin arvon. Hänen puolisonsa oli Edla Maria Seppä, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1909. Forss kuoli heinäkuussa 1967, 81-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot Luokka:Vöyrin kunnanvaltuutetut Luokka:Vaasan läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Johannes Bengs

Johannes Bengs () oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue. Bengs valittiin eduskuntaan vaaleissa 1922 Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän toimi kansanedustajana syyskuusta 1922 huhtikuuhun 1924 ja oli jäsenenä eduskunnan laki- ja talousvaliokunnassa. Hän toimi poliittisella urallaan myös Mustasaaren kunnallislautakunnan ja kunnanvaltuuston jäsenenä sekä molempien puheenjohtajana. Bengs syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin ammatiltaan maanviljelijä, jona hän työskenteli Mustasaaressa vuodesta 1898. Hän toimi myös lautamiehenä ja sai herastuomarin arvonimen. Koulutukseltaan hän oli ylioppilas, joksi hän valmistui vuonna 1896. Bengs oli naimisissa Edla Maran kanssa. He avioituivat vuonna 1900. Bengs kuoli lokakuussa 1936, 59 vuoden iässä. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot Luokka:Mustasaaren kunnanvaltuutetut Luokka:Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Immanuel Bäck

Jacob Immanuel Bäck () oli suomalainen pappi ja poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue. Bäck valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, 1922, 1927 ja 1929. Hän toimi kansanedustajana syyskuusta 1922 huhtikuuhun 1924, jolloin hän edusti Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä, ja syyskuusta 1927 lokakuuhun 1930, jolloin hän edusti Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän vaikutti varsinaisena jäsenenä eduskunnan kulkulaitosvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja talousvaliokunnassa. Bäck toimi poliittisella urallaan myös presidentin valitsijamiehenä, presidentinvaalissa 1925. Bäck oli varsinaiselta ammatiltaan pappi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1894, minkä jälkeen hän suoritti teologian erotutkinnon vuonna 1901, jona vuonna hänet myös vihittiin papiksi, ja pastoraalitutkinnon vuonna 1903. Hän työskenteli Korsnäsin seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1908–1925 ja Vöyrin seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1925–1939. Hän oli myös Mustasaaren rovastikunnan lääninrovasti 1932–1939 ja virkaa tekevä lääninrovasti 1929–1932. Ennen kirkkoherruuttaan Bäck työskenteli kirkkoherran apulaisena Munsalassa 1901–1902 ja Tyrvään kirkkoherranviran armovuoden saarnaajana 1902–1904 sekä Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen palveluksessa, sihteerinä 1904–1906 ja yliasiamiehenä 1906–1908. Myös Bäckin vanhempi veli Johannes Bäck toimi Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana, vuosina 1907–1914 ja 1917–1919. Heidän vanhempansa olivat Johannes Bäck, evankelisen herätysliikkeen johtaja ja Tyrvään kirkkoherra, ja Hilda Charlotta Bäckström. Immanuel Bäckin puoliso oli Ilma Ellen Ottilia von Essen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1901. Heidän poikansa Helge Bäck toimi vuosina 1962–1973 Espoon ruotsinkielisen seurakunnan kirkkoherrana.http://www.nykarlebyvyer.nu/sidor/texter/PERS/Backjohu.htm == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot Luokka:Vaasan läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet