EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Krimintataarin kielen aakkoset

Krimintataaria kirjoitetaan joko latinalaisilla tai kyrillisillä aakkosilla. Aikaisemmin käytettiin myös arabialaista kirjoitusjärjestelmää. == Historia == Krimintataaria kirjoittettiin arabiaan perustuvalla kirjoitusjärjestelmällä seitsemänsataa vuotta aina vuoteen 1928 asti. Ukrainan miehitettyjen alueiden uudelleenintegraatiosta vastaava ministeriö ilmoitti vuonna 2021, että se on yhdessä Krimin tataarien kansan medžlisin kanssa päättänyt, että krimintataaria aletaan kirjoittaa maassa yksinomaan latinalaisin aakkosin. Uudessa latinaisessa aakkostossa on 31 kirjainta, ja se perustuu 1990-luvulla tehtyyn Krimin tataarien suunnittelutyöhön. Prosessi on tarkoitus saada päätökseen vuoteen 2025 mennessä. Ukrainassa oli jo pitkään keskusteltu kirjoitusjärjestelmän vaihtamista kyrillisistä latinalaiseen. Venäjän miehitettyä Krim vuonna 2014 krimintataaria alettiin seuraavana vuonna kirjoittaa pelkästään kyrillisin aakkosin, koska Venäjän laki kieltää latinalaiset aakkoset. == Krimintataari latinalaisin ja kyrillisin aakkosin == === Latinalaiset === Isot kirjaimet A B C Ç D E F G Ğ H İ I J K L M N Ñ O Ö P Q R S Ş T U Ü V Y Z Pienet kirjaimet a b c ç d e f g ğ h i ı j k l m n ñ o ö p q r s ş t u ü v y z IPA a b d͡ʒ t͡ʃ d e f g ʁ x ɪ/i ɯ ʒ k l m n ŋ o ø p q r s ʃ t u y v/w j z Lähde: === Kyrilliset === Isot kirjaimet А Б В Г Гъ Д Е Ё Ж З И Й К Къ Л М Н Нъ О П Р С Т У Ф Х Ц Ч Дж Ш Щ Ъ Ы Ь Э Ю Я Pienet kirjaimet а б в г гъ д е ё ж з и й к къ л м н нъ о п р с т у ф х ц ч дж ш щ ъ ы ь э ю я IPA a b v g ʁ d e/je ø/jo/jø ʒ z ɪ/i j k q l m n ŋ o/ø p r s t u f x t͡s t͡ʃ d͡ʒ ʃ ʆtʆ - ɯ ʲ e y/ju/jy ja/ʲa Lähde: == Krimintataari arabialaisin kirjaimin == Itsenäinen Sanan lopussa Sanan keskellä Sanan alussa Nimi Lat. vastine ﺍ ﺎ — elif (елиф) a, â ﺀ — hemze (хемзе) - ﺏ ﺐ ﺒ ﺑ be (бе) b, p (sanaloppuinen) ﭖ ﭗ ﭙ ﭘ pe (пе) p ﺕ ﺖ ﺘ ﺗ te (те) t ﺙ ﺚ ﺜ ﺛ se (се) s ﺝ ﺞ ﺠ ﺟ cim (джим) c ﭺ ﭻ ﭽ ﭼ çim (чим) ç ﺡ ﺢ ﺤ ﺣ ha (ха) - ﺥ ﺦ ﺨ ﺧ hı (хы) h ﺩ ﺪ — dal (дал) d ﺫ ﺬ — zel (зел) z ﺭ ﺮ — re (ре) r ﺯ ﺰ — ze (зе) z ﮊ ﮋ — je (же) j ﺱ ﺲ ﺴ ﺳ sin (син) s ﺵ ﺶ ﺸ ﺷ şin (шин) ş ﺹ ﺺ ﺼ ﺻ sad (сад) s ﺽ ﺾ ﻀ ﺿ dad (дад) d, z ﻁ ﻂ ﻄ ﻃ tı (ты) t ﻅ ﻆ ﻈ ﻇ zı (зы) z ﻉ ﻊ ﻌ ﻋ ayn (айн) - ﻍ ﻎ ﻐ ﻏ ğayn (гъайн) ğ ﻑ ﻒ ﻔ ﻓ fe (фе) f ﻕ ﻖ ﻘ ﻗ qaf (къаф) q ﻙ ﻚ ﻜ ﻛ kef (kef-i arabiy) кеф (кеф-и арабий) k (g, ñ) ﮒ ﮓ ﮕ ﮔ gef (kef-i farsiy) геф (кеф-и фарсий) g ﯓ ﯔ ﯖ ﯕ nef (kef-i nuniy, sağır kef) неф (кеф-и нуний, сагъыр кеф) ñ ﻝ ﻞ ﻠ ﻟ lâm (лям) l ﻡ ﻢ ﻤ ﻣ mim (мим) m ﻥ ﻦ ﻨ ﻧ nun (нун) n ﻭ ﻮ — vav (вав) v, o, ö, u, ü ﻩ ﻪ ﻬ ﻫ he (хе) -, e, a ﻻ ﻼ — lâm-elif (лям-елиф) la, lâ ﻯ ﻰ ﻴ ﻳ ye (йе) y, ı, i Lähde: == Lähteet == aakkoset Luokka:Aakkostot
Gleicheniales

Gleicheniales on kasvilahko, joka kuuluu sanikkaisiin eli pteridofyytteihin. Se sisältää 165 lajia kymmenestä suvusta ja kolmesta heimosta. Gleichenialesin jäsenet elävät kosteissa, lämpimissä trooppisissa ja subtrooppisissa ympäristöissä. Niitä esiintyy kosteikoissa, metsissä, ja vuoristoalueilla.Gleichenialesin lahkoon kuuluvat saniaiset ovat tyypillisesti suuria ja puumaisia ja jotkin lajit voivat saavuttaa jopa 25 metrin korkeuden.Lehdet ovat lajista ja suvusta riipuen yleensä monimutkaisia ja niissä on erilaisia lehtirakenteita ja -muotoja.. == Lisääntyminen == Gleicheniales-lahkoon kuuluvat saniaiset lisääntyvät pääasiassa itiöiden avulla. Ne tuottavat itiöitä itiöpesäkkeissä, jotka sijaitsevat lehtien alapuolella tai lehtien reunoilla. Itiöt leviävät ilmavirtojen avulla ja kasvavat uusiksi yksilöiksi. == Suvut == Gleicheniales-lahkoon kuuluu 10 sukua * Gleichenia * Dicranopteris * Sticherus * Diplopterygium * Cheiropleuria * Leptochilus * Teratophyllum * Paraselliguea * Metaxya * Dicranopteridion ==Lähteet== Luokka:Polypodiopsida
Ludvig Schytte

Ludvig Schytte (28. huhtikuuta 1848 – 10. marraskuuta 1909) oli tanskalainen säveltäjä ja pianisti.Ludvig Schytte Schott Music, viitattu 3.3.2024 Otavan Iso musiikkitietosanakirja (toim. Erkki Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2 Schytte sai opetusta muun muassa Franz Lisztiltä Weimarissa vuonna 1884. Hän työskenteli pianonsoiton opettajana Wienissä. Vuonna 1907 hän aloitti opettamisen Berliinin Sternin konservatoriossa. Schytten teoksia ei nykyään esitetä laajalti, mutta lyhyemmät, pedagogiset pianosävellykset ovat tulleet suosituiksi opetuskäytössä.25 Short and Melodious Studies Op. 108 Supersonics Piano, viitattu 3.3.2024 Schytten tuotantoon kuitenkin kuuluu myös muun muassa konsertto pianolle ja orkesterille (1885). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Tanskalaiset säveltäjät Luokka:Tanskalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1848 syntyneet Luokka:Vuonna 1909 kuolleet
El Tarfin maakunta

El Tarfin maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian koillisosassa. Sen keskus on El Tarfin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 2 912,65 neliökilometriä. Asukkaita on 474 000 henkeä (vuonna 2019, arvio). El Tarfin maakunta rajoittuu etelässä Souk Ahrasin, lounaassa Guelman ja lännessä Annaban maakuntiin, pohjoisessa Välimereen ja idässä Tunisiaan. Maisemaa leimaavat kapea rannikkovyöhyke, tasanko sekä etelän metsät ja vuoret. Seudulla vallitsee välimerenilmasto. Kuuma ja kuiva kausi kestää toukokuusta lokakuuhun ja leuto ja kostea kausi marraskuusta huhtikuuhun. Vuotuinen sademäärä on 1 300 millimetriä. Maakunta jakautuu hallinnollisesti 7 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 24 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Ben Mhidi, Besbes, Bouhadjar, Bouteldja, Dréan, El Kala ja El Tarf. El Tarfin kautta kulkee Algerista Tunisian rajalle johtava valtatie A2. Maakunnan länsiosassa on Souk Ahrasin ja Annaban välinen rautatie. Lähin lentokenttä sijaitsee Annabassa. El Kalan kunnassa toimii kaksi kalastussatamaa. Maakunnan pääelinkeinot ovat maa- ja metsätalous sekä matkailu. Tärkein viljelykasvi on tomaatti. El Tarfissa toimii Chadli Bendjedidin yliopisto. Nähtävyyksiin kuuluvat El Kalan kansallispuisto järvineen, kuumat lähteet, dolmenit sekä historialliset ja arkeologiset kohteet. ==Lähteet== Luokka:Algerian maakunnat
Scared of Heights

Scared of Heights () on islantilaisen laulajan Hera Björkin esittämä kappale, joka julkaistiin 27. helmikuuta 2024. Hera Björk voitti kappaleella Islannin vuoden 2024 Söngvakeppnin 2024 -euroviisukarsinnan ja näin ollen edustaa kappaleella Islantia vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. == Lähteet == Luokka:Islannin euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustuskappaleet
Svend Erik Tarp

Svend Erik Tarp (6. elokuuta 1908 Thisted – 19. lokakuuta 1994 Kööpenhamina) oli tanskalainen säveltäjä.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Tarp, Svend Erik Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 3.3.2024 Tarp opiskeli Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa ja Kööpenhaminan yliopistossa.Otavan Iso musiikkitietosanakirja (toim. Erkki Ala- Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2 Musiikin teoriaa hänelle opetti Knud Jeppesen ja musiikin historiaa Rudolph Simonsen. Hänen opettajiinsa kuului myös Finn Høffding.Svend Erik Tarp Edition S, viitattu 3.3.2024 Tarp teki opintomatkoja Saksaan, Itävaltaan ja Alankomaihin. Hän kuului Tanskan kuninkaallisen musiikkikonservatorion henkilökuntaan vuosina 1936–1942 ja luennoi Kööpenhaminan yliopistossa vuosina 1939–1947. Lisäksi hän opetti Tanskan kuninkaallisen teatterin oopperakoulussa vuosina 1936–1940. Tarpista tuli musiikin alan tekijänoikeusjärjestö KODA:n neuvonantaja vuonna 1938 ja johtaja vuonna 1960. Hän johti myös Samfundet til Udgivelse af Dansk Musikia (myöhemmin Edition S) vuosina 1941–1963. Tarp oli säveltäjänä tyyliltään lähempänä ranskalaisia kuin Tanskassa hallitsevassa asemassa olleita saksalaisia musiikin suuntauksia.Svend Erik Tarp Dacapo Records, viitattu 3.3.2024 Hän omaksui vaikutteita Les Six -ryhmältä ja Sergei Prokofjeviltä.Svend Erik Tarp Wise Music Classical, viitattu 3.3.2024 Tarpin ooppera Princessen i det Fjerne kantaesitettiin Kööpenhaminassa 18. toukokuuta 1953. Sinfonioita Tarp sävelsi kaikkiaan kymmenen. Niiden lisäksi hänen orkesterituotantoonsa kuuluu muun muassa suosituksi tullut pianokonsertto. Tarp sävelsi myös muun muassa teoksen Te Deum (1938), pianokappaleita, kamarimusiikkia ja elokuvamusiikkia. Hän jatkoi säveltämistä korkeaan ikään saakka, mutta tarvitsi heikentyneen näön takia käytännön apua kymmenennen sinfoniansa kirjoittamisessa. == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset säveltäjät Luokka:Tanskalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Kalle R. Kivipohja

Kalle Rikhard Kivipohja (7. helmikuuta 1888 Reposaari – 8. maaliskuuta 1934 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut tukkukauppias.Johtaja K. R. Kivipohja, Aamulehti, 09.03.1934, nro 66, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Kivipohja kävi kansakoulun ja yksityisen kauppakoulun. Hän aloitti liikealalla ollen vuodesta 1900 kauppa-apulaisena Reposaaressa ja sittemmin Porissa. Kivipohja oli vuodesta 1912 osuuskaupan hoitajana Siikaisissa ja muutti sitten 1915 kauppamatkustajaksi Tampereelle. Kivipohja osti 1917 Kusto Ojasen tukkukaupan Tampereelta ja perusti oman tukkuliikkeen toiminimellä Tampereen Tukkuliike Oy. Hän yhdisti myöhemmin tähän liikkeeseen ostamansa tamperelaisen John Blomin tukku- ja vähittäisliikkeen. Kivipohja oli kuolemaansa saakka Tampereen Tukkuliike Oy:n toimitusjohtajana ja johtokunnan jäsenenä. Kivipohja toimi myös pukuteollisuuden alalla. Hän oli mukana perustamassa 1920 Vaatetus Oy:tä ja kuului sen johtokuntaan. Vuonna 1931 Vaatetus Oy yhdistyi tamperelaisen Heikkilä & Kestilä Oy:n ja Kauppiaitten Pukutehdas Oy:n pukutehtaiden kanssa Yhtyneet Pukutehtaat Oy:ksi ja Kivipohja oli tässä yhtiössä johtokunnan puheenjohtajana. Hän kuului myös Tampereella Lasaretinkatu 1:ssa toimineen Laurilan Kutomo Oy:n johtokuntaan.Täydentäviä yhtiötietoja : Suomen Kutomo- ja Neulomo Oy, Pörssitieto G. Kock Kivipohja oli Tampereen Kauppiasyhdistyksen valtuutettujen puheenjohtajan vuodesta 1927 ja Suomen Tukkukauppiaiden liiton lisätyn johtokunnan jäsenenä vuodesta 1931. Maaliskuussa 1934 46-vuotiaana kuollut Kalle Rikhard Kivipohja on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle.Hautahaku.fi : Kivipohja Kalle Rikhard == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Jean-Yves Roy

Jean-Yves Roy (s. 17. helmikuuta 1969 Rosemere, Quebec) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan useinmiten oikea laitahyökkääjä. Roy tuli NHL:aan varaamattomana pelaajana kaudelle 1994-1995. Hän pelasi neljän kauden aikana 61 peliä joissa teki 12 maalia ja antoi 16 syöttöä. Jäähyjä hänelle puhallettiin 26 minuuttia. Roy päätti uransa kauden 2005-2006 päätteeksi pelattuaan kahdeksan kautta Itävallassa, Sveitsissä ja Saksassa. ==Ura== Roy pelasi vuosina 1989-1992 Yhdysvalloissa Mainen yliopistossa 124 ottelua. Yliopistouran jälkeen hän teki heinäkuussa 1992 vapaana pelaajana sopimuksen New York Rangersin organisaatioon mutta pelasi kolme kautta lähinnä farmijoukkue Bighamton Rangersissa. New Yorkissa otteluita kertyi vain kolme kappaletta. Lokakuussa 1995 New York kauppasi Royn Ottawa Senatorsille vaihdossa Steve Laroucheen. Ottawassa Roy pelasi neljä ottelua ennenkuin hänet lähetettiin AHL:aan Prince Edward Island Senatorsiin. Kaudelle 1996-1997 Roy teki vapaana pelaajana sopimuksen Boston Bruinsin organisaatioon. Ensimmäisellä kaudella Roy pelasi pääosin NHL:ssa (52 ottelua) ja AHL:ssa 27 ottelua. Toisella Bostonin kaudella NHL-otteluita kertyi vain kaksi kauden kuluessa pääosin AHL-joukkue Providence Bruinsissa. Kaudelle 1998-1999 Roy lähti Itävaltaan, jossa pelasi Villacher SV:n riveissä Itävallan kansallista liigaa sekä monikansallista Alpenligaa. Hän ehti pelata kauden aikana myös viisi ottelua Kanadan maajoukkueen mukana. Seuraavalle kaudelle Roy vaihtoi Saksan DEL-liigaan Kölner Haien joukkueeseen. Tällä erää Saksassa kului vain yksi kausi ennen muuttoa Sveitsiin Fribourg-Gottéronin joukkueeseen. Sveitsissä Roy pelasi kolme kautta ja palasi sitten vielä kolmen kauden ajaksi takaisin Kölniin. Roy päätti peliuransa kevääseen 2006. Roy oli myös mukana Kanadan hopeajoukkueessa vuoden 1994 olympiaturnauksessa. ==Saavutukset== * 1990 Hockey East (NCAA) All-Rookie Team 2nd All-American Team * 1991 Hockey East (NCAA) 1st All Star Team 1st All-American Team * 1992 NCAA Mestaruus Hockey East Regular Season Champion Hockey East (NCAA) 2nd All Star TeamHockey East (NCAA) 1st All-American Team NCAA Hobey Baker Award (Top Collegiate Player) finalisti * 1994 Olympiahopea * 1995 AHL All Star Game AHL Player of the week (huhtikuun 1.vk) * 1999 Itävallan mestaruus * 2000 Spengler Cupin voitto (Kölner Haie) Spengler Cupin pistepörssin voitto * 2001 NLA maalipörssin voitto (29 maalia) Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt ==Lähteet==
Teya Dora

Teodora Pavlovska, (, s. 1. toukokuuta 1992 Bor, Serbian tasavalta, Jugoslavian liittotasavalta) tunnettu ammattimaisemmin taiteilijanimellään Teya Dora () on serbialainen laulaja ja lauluntekijä. Teya Dora nousi kuuluisuuteen julkaistuaan singlen ”Džanum”, joka saavutti suurta suosiota Tiktokissa sekä muilla musiikintoistoalustoilla. Voitettuaan Serbian vuoden 2024 euroviisukarsinnan Pesma za Evroviziju '24 -kilpailun, hän edusti Serbiaa kappaleellaan ”Ramonda” vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. == Elämä ja ura == Teodora Pavlovska syntyi 1. toukokuuta 1992 Serbian Borissa ja muutti sittemmin pääkaupunki Belgradiin. Hän lähti myöhemmin opiskelemaan musiikkia Berklee College of Music -musiikkiopistoon Yhdysvaltojen Bostoniin. Pavlovska käynnisti musiikkiuransa Serbian musiikkimarkinnoilla säveltäjänä ja lauluntekijänä. Hän kirjoitti nimikkokappaleen serbialaisen laulajan Nikolijan vuonna 2019 julkaistulle albumille Yin & Yang sekä on työskennellyt muun muuassa serbialaisten laulajien Teodoran ja Nataša Bekvalatsin kanssa. Teya Dora julkaisi vuoden 2019 heinäkuussa ensimmäisen oman singlensä nimeltään "Da na meni je", josta tuli hitti Serbiassa. Vuosina 2020–2023 hän sävelsi useita kappaleita serbialaiselle televisiosarjalle Južni vetar (Јужни ветар). Vuonna 2023 Teya Dora julkaisi kappaleen nimeltään "Džanum" (Џанум), josta tuli maailmanlaajuinen viraali-ilmiö TikTokissa ja Teya Doran nimikkokappale. Kappaleen nopeaan kuuluisuuteen vaikutti Belgradin kouluammuskelu, jonka jälkeen monet samaistuivat kappaleen sanoituksiin. "Džanum"-kappale saavutti kuudennen sijan Billboardin Croatia Songs -listalla sekä neljännen sijan Spotifyn Maailman – 50 viraalisinta -listalla. Vuoden 2023 tammikuussa julkistettiin Serbian vuoden 2023 Pesma za Evroviziju '23 -euroviisukarsinnan kilpailijat sekä lauluntekijät. Yksi kilpailukappaleista nimeltään "Posle mene" (После мене) oli Teya Doran säveltämä ja sen esitti serbialainen laulaja Filarri. 21\. joulukuuta 2023 Teya Doran ilmoitettiin olevan yksi kilpailijoista Serbian vuoden 2024 euroviisukarsintana toimineessa Pesma za Evroviziju '24 -kilpailussa. Hän kilpaili karsinnassa kappaleellaan "Ramonda" (Рамонда). Hän kilpaili kilpailun toisessa semifinaalissa 29. helmikuuta 2024 ja eteni finaaliin asti. 2. maaliskuuta 2024 pidetyssä finaalissa Teya Dora voitti kilpailun saaden eniten ääniä tuomaristolta ja toiseksi eniten ääniä yleisöltä, ja näin ollen hän edustaa Serbiaa vuoden 2024 Euroviisuissa Ruotsin Malmössä. == Diskografia == === Singlet === * 2019 – Da na meni je * 2020 – Oluja * 2021 – Ulice * 2022 – U ilegali * 2022 – Vozi me * 2023 – Džanum * 2023 – ATAMALA * 2024 – Ramonda ==Lähteet== * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Serbialaiset laulajat Luokka:Serbian euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Illodin

Illodin oli suomalainen alkujaan riihimäkeläisen Oy Teka Ab:n (myöhemmin Oy Havi Ab:n) valmistama alkoholipitoinen suuvesi, joka tuli markkinolle vuonna 1912. Tuotteen viimeisenä valmistajana oli Transmeri, ja valmistusmaana oli Ruotsi. Illodinin käyttöohjeen mukaan tuotetta käytetään suun ja nielun raikastamiseen. Ohjeen mukaan Illodin-valmistetta laitetaan 5–10 tippaa lasilliseen vettä, jonka jälkeen suu kurlataan ja huuhdellaan. Lisäksi tuotetta on markkinoitu, että se sopii laimentamattomana muun muassa hyttysten purentaan sekä finnien ja naarmujen puhdistukseen. Illodinia on markkinoitu myös muun muassa hammassäryn lievittäjänä. Markkinoilla Illodin-nimellä on aikoinaan myyty myös muun muassa hammaspulveria. Jotkut kuluttajat käyttivät Illodinia myös alkoholin korvikkeena päihtymistarkoituksessa. Tuotepakkaus alkujaan oli lasinen pullo, mutta viimeisimpinä vuosina sitä myytiin muovisessa pullossa. Illodin-suuvettä mainostettiin takavuosina myös televisiossa. Esimerkiksi näyttelijä Heikki Kinnunen esiintyi 1970-luvulla Illodinin televisiomainoksessa. Mainoksesta tunnetuksi tullut lausahdus: "Ja suu on laakista raikas!" jäi elämään. ==Lähteet== Luokka:Suuhygienia Luokka:Terveydenhoitoalan tuotemerkit
Tuulikki Tunkkari

Tuulikki Tunkkari (s. 28. elokuuta 1937 Kokkola) on suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.Otavan Iso musiikkitietosanakirja (toim. Erkki Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2 Tunkkari suoritti lauludiplominsa Sibelius-Akatemiassa vuonna 1960 opiskeltuaan Jolanda di Maria Petrisin johdolla. Samana vuonna hän voitti Vaasassa Klemetti-Opiston ensimmäisen valtakunnallisen laulukilpailun, joka myöhemmin loi pohjan Lappeenrannan valtakunnallisille laulukilpailuille.Lappeenrannan valtakunnalliset laulukilpailut LappeenrantaEvents, viitattu 3.3.2024 Tunkkari piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1960. Hän suoritti täydentäviä opintoja Roomassa (opettajana Baruti), Sienassa (opettajana Gina Cigna), Salzburgissa (opettajana Erik Werba) ja Münchenissä (opettajana Lore Fischer). Tunkkari teki esiintymisiä Suomen kansallisoopperassa vuosina 1963–1970.Tuulikki Tunkkari Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta, viitattu 3.3.2024 Tunkkari muutti vuonna 1969 Saksaan ja oli vuosina 1972–1975 kiinnitettynä Landestheater Detmoldiin. Hänen rooliensa joukossa ovat olleet Zerlina (Don Giovanni), Pamina (Taikahuilu) ja Gilda (Rigoletto). Tunkkari teki kansainvälisiä vierailuja 1970-luvulla muun muassa Belgiassa ja osallistui Savonlinnan oopperajuhlilla Boris Godunovin esitykseen vuonna 1974. Hän meni vuonna 1974 naimisiin säveltäjänä ja dramaturgina työskennelleen saksalaisen Bernd Wiesenerin kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Suomalaiset sopraanot Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kypärämäen kirkko

Kypärämäen kirkko on käytöstä poistettu kirkkorakennus Jyväskylässä, Kypärämäen kaupunginosan Köhniöllä. Arkkitehti Matti Hämäläisen suunnittelema, rapatusta tiilestä rakennettu kirkko valmistui vuonna 1954. Vuonna 1950 Jyväskylän kaupunkiseurakunnan kirkkoneuvosto suunnitteli kirkkojen rakennuttamista Kypärämäkeen sekä Keljoon. Seuraavana vuonna seurakunta luopui Keljon kirkon perustamissuunnitelmista ja päätti ostaa maata vain Kypärämäestä, sillä varoja jouduttiin käyttämään Seppälänkankaan hautausmaan rakentamiseen. Kirkon suunnittelijaksi nimitettiin vuonna 1953 Matti Hämäläinen, joka oli vuonna 1940 laatinut Kypärämäen ensimmäisen asemakaavan. Kaupunki hyväksyi hänen laatimansa suunnitelman vuoden 1954 maaliskuussa ja rakennus valmistui marraskuussa. Kirkko otettiin käyttöön vuoden 1955 tammikuussa.Haikari 2005, s. 12–17. Rakennuksessa on kolme kerrosta: kellari, pohjakerros sekä ylin kerros, jossa oli asunto sekä papille että diakonissalle. Hämäläisen suunnitelman mukainen kellotapuli (pukkitapuli) valmistui kirkon pihalle vuonna 1959.Haikari 2005, s. 17–18. Kirkko myytiin kiinteistösijoitusyhtiölle vuonna 2011. Rakennus on sittemmin ollut asuinkäytössä ja suojeltu kaavalla. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kypärämäki Luokka:Suomen kivikirkot Luokka:Jyväskylän kirkot Luokka:Suomen entiset kirkkorakennukset
Ville Hänninen (toimittaja)

Ville Hänninen (s. 1976) on suomalainen kulttuuritoimittaja ja tietokirjailija. Hän on haastatellut taiteilijoita lehtiin ja kirjoihin. Hän kirjoittaa kirjallisuudesta Parnassoon ja Aamulehteen. Hännisen Kirjan kasvot -teos valittiin vuoden 2017 parhaaksi taidekirjaksi.Ville Hänninen. WSOY. Viitattu 3.3.2024. Hän on erikoistunut populaarikulttuuriin ja ollut Kirjain- lehden päätoimittajaVille Hänninen. Kirjasampo.fi. Viitattu 3.3.2024.. == Teokset == * * * Käännekohta. Kansitaiteen nousu 1950-60-luvuilla. Hämeenlinna: Hämeenlinnan taidemuseo, 2022. ISBN 978-952-9556-73-1. * Miten kirjani ovat syntyneet. 6. Helsinki: WSOY, 2023. ISBN 978-951-0-47845-5. * 1900-luvun mies. Henrik Tikkanen – Vahvoja ja hentoja viivoja. Helsinki: WSOY, 2024. ISBN 978-951-0-49811-8. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Štšolkine

Štšolkine (; ) on merenrantakaupunki Ukrainalle kuuluvan Krimin autonomisen tasavallan Leninen piirissä (2016- virallisesti Jedy-Kujun piiri). Kaupunki sijaitsee Asovanmeren rannalla Kertšin niemimaalla, maanteitse 173 kilometriä aluekeskus Simferopolsta itään ja noin 75 kilometriä Kertšin kaupungista länteen. Heti kaupungin pohjoispuolella, Kazantypin niemimaalla sijaitsee pieni luonnonsuojelualue, Kazantypin luonnonpuisto. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 11 169 (1.1.2014). Vuonna 2001 siellä oli 11 677 asukasta, joista etnisesti venäläisiä oli 56,90 prosenttia, ukrainalaisia 26,45 prosenttia, Krimin tataareja 0,75 prosenttia ja valkovenäläisiä 0,81 prosenttia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 14 659 asukasta. Venäjän miehityksen (2014) jälkeen Krimin autonomisen tasavallan alueella on tehty kansainvälisen humanitaarisen oikeuden vastaisesti muun muassa väestönsiirtoja, pakotettuja kansalaisuuden vaihdoksia, ihmisiä on "kadonnut" ja väestöä pakotettu sotimaan synnyinmaataan vastaan. Osa asukkaista on paennut sotaa ja vainoa. Miehittäjävaltio on siirtänyt tai kannustanut venäläisväestöä muuttamaan alueelle. Miehittäjän julkaisemia väestötilastoja ei näissä oloissa voi pitää luotettavina tai laillista tilaa kuvaavina. Paikkakunta perustettiin Krimin ydinvoimaitoksen rakennustyöntekijöiden asuintaajamaksi vuonna 1978. Asutus nimettiin armenialais-neuvostoliittolaisen atomifyysikon, kolminkertaisen sosialistisen työn sankarin Kirill Štšolkinin () mukaan. Kaupunkityyppisen taajaman aseman paikkakunta sai 1982; kaupungiksi Štšolkine nimettiin vuonna 1992. Vuoden 1986 ydinvoimalaitosonnettomuuden jälkeen tehdyssä arviossa Krimin ydinvoimalatyömaan todettiin sijaitsevan geologisesti epävakaalla paikalla ja voimalaitoksen rakennustyöt keskeytettiin vuonna 1989. Sittemmin laitosalueella on järjestetty muun muassa musiikkijuhlia, joitain käyttämättä jääneitä osia on myyty ja keskenjääneitä rakenteita on purettu pois. Štšolkine kuului ainakin periaatteessa heinäkuuhun 2020 saakka aluehallinnollisesti Krimin autonomisen tasavallan Leninen piiriin (Jedy-Kujun piiriin). Ukrainan parlamentti uudisti Ukrainan piirijakoa kesällä 2020. Tässä yhteydessä Štšolkine ja Leninen piiri (Jedy-Kujun piiri) siirtyivät uuteen Kertšin piiriin. Uusi piirijako astui voimaan vuonna 2023. Shcholkine bus station.jpg|Linja-autoasema. Panoramio - V&A; Dudush - Нефтяная платформа.jpg|Öljynporauslautta Asovanmeren rannan lähellä. Shcholkine.jpg|Kauppakatu torimaisine myymälöineen. Shcholkine market.jpg|Torialuetta. Shcholkine beach3.jpg|Asovanmeren uimarantaa kaupungin keskustan kerrostalojen lähistöllä. Shcholkine - apartment buildings.jpg|Štšolkinen kerrostaloja. Cape Kazantip, Kerch Peninsula, Southern Sea of Azov, Ukraine.JPG|Štšolkine sijaitsee Kazantypin niemimaan tyvessä. Kuva kansainväliseltä avaruusasemalta (ISS, 7/2010). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Krimin autonomisen tasavallan kaupungit
Anssi Niininen

Anssi Niininen (s. 7. maaliskuuta 1951) on suomalainen ravivalmentaja ja -ohjastaja. Niininen tunnetaan erityisesti Ponserin omistajana, ohjastajana ja valmentajana. Suomenhevosori Ponseri voitti vuoden 1992 ravikuninkuuden sekä lukuisia muita suurkilpailuvoittoja, kuten Kriteriumin, Suur-Hollola-ajon ja Elitkampenin. Ponseri juoksi myös silloisen ME-ajan 20,4a. Niininen ohjasti myös tuhannennen voittonsa juuri Ponserilla 15. elokuuta 1992 Vermossa. Aktiivisin ohjaustuskausi Niinisellä oli 1980-luvun alusta 1990-luvun puoliväliin ja eniten voittoja, 112 vuodessa, hän ohjasti vuonna 1987. Lainaohjastajana kilpailua Niininen vähensi 2000-luvun puolivälissä selkäongelmien takia. Vuonna 2011 Niininen kertoi siirtyneensä muiden valmentajien kuntoutuvien hevosten valmentamiseen. Niininen kilpaili ensimmäisen kerran Anjalankosken Jukajärven jäällä 16-vuotiaana, kun hän ohjasti voiton isänsä Arima-hevosella. Ennen hevosalalle työllistymistä Niininen työskenteli Kausalan autokoritehtaalla ennen armeijaa, jonka jälkeen hän meni Tauno Tupamäelle töihin. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset raviohjastajat Luokka:Suomalaiset ravivalmentajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Syntymäfiksu

Syntymäfiksu (The Apprenticeship of Duddy Kravitz) on Ted Kotcheffin ohjaama kanadalainen draamakomediaelokuva vuodelta 1974. Tarinan on käsikirjoittanut Mordecai Richler oman vuonna 1959 ilmestyneen kirjansa pohjalta, työparinaan Lionel Chetwynd. Elokuvan nimiroolia, montrealilaisen köyhän juutalaisperheen aikuistumassa olevaa kuopusta näyttelee nuori Richard Dreyfuss ensimmäisessä elokuvapääosassaan. Syntymäfiksu on usein äänestetty parhaiden kanadalaiselokuvien joukkoon ja on sekä suuren yleisön että kriitikoiden suosikki, vaikka aikoinaan kritisoitiinkin sen roolittamista pääosin yhdysvaltalaisilla näyttelijöillä. ==Juoni== Montreal 1940-luvulla. Köyhän juutalaisperheen vilkas poika Duddy uskoo isoisänsä tavoin, että maanomistus on ainoa keino saavuttaa menestystä ja vaikutusvaltaa maailmassa. Isoveli Lenny lukee lääkäriksi, mutta Duddyn on keksittävä jotain käytännöllisempää. Asevelvollisuutensa jälkeen hän menee kesäksi maaseudun lomakeskukseen tarjoilijaksi ja keksii, että sen kauniin järven rannat ovat yhä rakentamatta. Hän päättää hankkia ne itselleen ja ryhtyy mitä luovempiin rahanansaintayrityksiin. Hän perustaa elokuvayhtiön, tuottaa menestyselokuvan ja aloittaa monia muita yrityksiä, mutta etenee liian nopeasti, joutuu vaikeuksissaan turvautumaan laittomiinkin keinoihin, menettää kaiken ja kovettuu aiemmin inhoamiensa ihmisten kaltaiseksi. ==Rooleissa== ==Vastaanotto== Elokuva sai Kultainen karhu -palkinnon Berliinin elokuvajuhlilla ja oli Oscar-ehdokkaana käsikirjoituksestaan. The New York Timesin Vincent Canby kirjoitti elokuvan yrittävän kuljettaa enemmän sivujuonia ja teemoja kuin siihen mahtuu, mikä vaikeuttaa seuraamista mutta toisaalta korostaa elokuvan hervotonta jutunkerronnan tunnelmaa. Syntymäfiksu tuli Suomen elokuvateattereihin tammikuussa 1977 ja suomeksi tekstitettynä VHS-videona se julkaistiin 1991. Helsingin Sanomien Paula Talaskivi nautti reippaan rönsyilevästä ja vauhdikkaasta kerronnasta ja etenkin Dreyfussin ja Denholm Elliottin roolisuorituksista. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kehui myös Dreyfussin energistä roolityötä ja muiden taitavien näyttelijöiden tukea. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, joka vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.”Syntymäfiksu”, Video-opas 95, WSOY 1994. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1974 kanadalaiset elokuvat Luokka:Draamakomediaelokuvat Luokka:Juutalainen kulttuuri Luokka:Elokuvat liike-elämästä
Rönsyleimu

Rönsyleimu (Phlox stolonifera) on monivuotinen 10–20 cm korkea ruohokasvi, joka leviää maanpinnan lähellä kasvavien, juurtuvien versojensa (stoloneiden) avulla. Kasvilla on vastakkainasettuvat, kapeat lehdet ja pienet, viisilukuiset kukat, jotka voivat olla eri sävyjä vaaleanpunaisesta purppuraan. Rönsyleimu on alkuperältään Pohjois-Amerikasta ja se kasvaa luontaisesti kosteissa metsissä, niityillä, ojien varsilla ja muilla kosteilla alueilla. Kasvupaikkana suosii kosteaa multavaa ja puolivarjoista paikkaa ph mieluiten happaman puolella. == Maanpeitekasvina == Rönsyleimua käytetään usein maanpeitekasvina pihoilla ja puutarhoissa sen matalan kasvutavan ja leviävien rönsyjen vuoksi. Rönsyleimu muodostaa tiheitä kasvustoja ja peittää tehokkaasti maanpinnan, estäen rikkakasvien kasvua ja säilyttäen kosteutta maaperässä. Se myös tuottaa kukintoja, jotka voivat olla vaaleanpunaisia, punaisia, purppuranpunaisia tai valkoisia. == Lähteet == Luokka:Leimut
Alvin and the Chipmunks

Alvin and the Chipmunks on alun perin yhdysvaltalaisen Ross Bagdasarianin vuonna 1958 kehittämä kuvitteellinen yhtye. Ryhmä koostuu kolmesta laulavasta animoidusta maaoravasta nimeltä Alvin, Simon ja Theodore. Ensimmäisen kerran yhtyeen hahmot esiintyivät vuonna 1961 valmistuneessa animaatiosarjassa The Alvin Show. Myöhemmin kolmikko on esiintynyt lukuisissa piirrossarjoissa ja elokuvissa, kuten muun muassa vuosina 1983–1990 valmistuneessa animaatiosarjassa, jota Suomen televisiossakin on aikoinaan esitetty. Suomessa ilmestyi vuonna 1973 Espoon kirjapainon kustantamana Alvin and the Chipmunks -sarjakuvalehti nimellä Arska. Suomessa Sauvo Puhtila levytti Eino Virtasen kanssa Bagdasarianin pikkuoravakappaleista suomennosversioita, kuten muun muassa Pikkuoravien joululaulun. Suomennoksena pikkuoravien nimet olivat Nestori, Simeoni ja Elmeri. Virtanen esitti pikkuoravien ääntä. Suomenkieliset pikkuoravakappaleet julkaistiin vuonna 1965 albumille Saukki & Oravat. ==Lähteet== *
Conrad Friedrich Hurlebusch

Conrad Friedrich Hurlebusch (kastettu 30. joulukuuta 1691 Braunschweig – 17. joulukuuta 1765 Amsterdam) oli saksalais-alankomaalainen säveltäjä, cembalisti ja urkuri.Conrad Friedrich Hurlebusch (1691-1765) Swedish Musical Heritage, viitattu 3.3.2024 Hurlebusch sai opetusta isältään Heinrich Lorenz Hurlebuschilta, joka työskenteli urkurina Braunschweigissa. Myöhemmin hän kiersi Euroopassa cembalovirtuoosina. Hurlebusch kiersi kolmen vuoden ajan Italiassa ja vietti Wienissä kaksi vuotta ennen paluuta Saksaan ja työskentelyä Maksimilian II Emanuelin hovissa. Vuonna 1721 Hurlebusch palasi Braunschweigiin, jossa hän sävelsi oopperan L'innocenza difesa. Vuonna 1723 Fredrik I kutsui hänet Tukholmaan hovin kamarimuusikoksi. Anders von Düben nuorempi oli luvannut Hurlebuschille lisäksi hyvin palkatun aseman urkurina Tukholman saksalaisesta kirkosta. Tätä asemaa Hurlebusch ei kuitenkaan saanut, joten hänen jaksonsa Ruotsissa osoittautui pettymykseksi. Hän palasikin Saksaan jo huhtikuussa 1725. Ruotsin-aikanaan Hurlebusch kuitenkin oli säveltänyt kaksi kantaattia, jotka oli esitetty tammikuussa 1725. Hurlebusch sävelsi vuonna 1727 oopperan Flavio Cuniberto.Laura Kuhn, Dennis McIntire, Hurlebusch, Conrad Friedrich Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 3.3.2024 Hän tienasi elantonsa kymmenen vuoden ajan musiikkia opettamalla. Hurlebusch matkusti vuonna 1742 Amsterdamiin, jossa hän sai paikan Oude Kerkin urkurina. Hänelle myönnettiin Alankomaiden kansalaisuus vuonna 1743. Hurlebusch sai oikeuden musiikin painamiseen vuonna 1746. Hän kuoli Amsterdamissa vuonna 1765 ja tuli haudatuksi Oude Kerkin hautausmaalle. Hurlebuschin oopperat ovat kadonneet. Hänen tuotantoonsa kuuluu kuitenkin myös kantaatteja, erilaisia vokaalisävellyksiä, kosketinsoitinmusiikkia ja konserttoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset cembalistit Luokka:Saksalaiset urkurit Luokka:Alankomaalaiset säveltäjät Luokka:Alankomaalaiset cembalistit Luokka:Alankomaalaiset urkurit Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1691 syntyneet Luokka:Vuonna 1765 kuolleet
Akseli Mäkinen

Akseli Mäkinen (s. 23. toukokuuta 2002 Kouvola) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue KooKoossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. == Ura == Mäkinen on KooKoon kasvatti. Hän oli kaudella 2017–2018 C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 17+30=47. Kaudella 2018–2019 Mäkinen oli KooKoon B-nuorten paras pistemies tehoilla 13+22=35. Hän sijoittui 105 minuutillaan koko B-nuorten SM-sarjan jäähypörssissä toiseksi HIFK:n Roope Turusen jälkeen. Kaudella 2021–2022 Mäkinen nousi KooKoon U20-joukkueen kapteeniksi. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 29+20=49 sekä sisäisen tehotilaston lukemalla +20. Kaudella 2022–2023 Mäkinen oli KooKoon toiseksi paras pistemies Jesse Nurmen jälkeen tehoilla 15+30=45, joilla hän sijoittui U20 SM-sarjan pistepörssissä yhdeksänneksi. Kaudeksi 2023–2024 Mäkinen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Mestis-joukkue Imatran Ketterään. Hänen tulokaskautensa toi runkosarjassa 48 runkosarjaottelussa tehot 19+26=45, joilla Mäkinen oli joukkueen toiseksi paras pistemies Miku Ronkaisen jälkeen. Pudotuspeleissä hän teki 14 ottelussa tehot 7+8=15, joilla Mäkinen jakoi Ketterän sisäisen pistepörssin voiton Ossi-Petteri Jaakolan kanssa ja sisäisen maalipörssin voiton Anrī Ravinskisin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Tammikuussa 2024 Ketterän vuokrasi Mäkisen ja Ossi-Petteri Jaakolan yhden ottelun mittaisilla sopimuksilla KooKoon SM-liigajoukkueeseen, kun joukkue kärsi flunssa-aallosta ja loukkaantumisista. Mäkinen teki liigadebyyttinsä 24. tammikuuta 2024 vieraissa JYPiä vastaan, kun KooKoon kokoonpanosta puuttui peräti kymmenen hyökkääjää ja kaksi puolustajaa. Hänet merkittiin KooKoon kolmossentteriksi laidoilleen Matic Török sekä hänen kanssaan Ketterässä pelaava Ossi-Petteri Jaakola. Jaakola sai ottelussa jääaikaa lopulta 15.14 minuuttia. Hän sai myös kakkossyöttöpisteen Eero Teräväisen tekemään 4–4-tasoitusmaaliin. Mäkinen sai myös yhden kahden minuutin jäähyn väkivaltaisuudesta. Mäkinen palasi kaudeksi 2024–2025 1+1-vuotisella sopimuksella KooKoohon. Hän teki liigauransa avausmaalin kauden viidennessä ottelussaan 9. lokakuuta 2024 Porin Ässiä vastaan. Jari Lantta valitsi Mäkisen ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. == Muuta == Mäkinen on maininnut esikuvakseen Steven Stamkosin. == Tilastot == 2019–2020 KooKoo A-SM 30 4 6 10 8 – – – – – 2020–2021 KooKoo U20-SM 32 6 9 15 28 – – – – – 2021–2022 KooKoo (C) U20-SM 41 29 20 49 57 – – – – – 2022–2023 KooKoo (C) U20-SM 45 15 30 45 28 4 1 0 1 2 2023–2024 Ketterä U20-SM 2 3 1 4 0 – – – – – Ketterä Mestis 48 19 26 45 22 14 7 8 15 8 KooKoo SM-liiga 1 0 1 1 2 – – – – – 1 kausi yhteensä SM-liiga 1 0 1 1 2 – – – – – 1 kausi yhteensä Mestis 48 19 26 45 22 14 7 8 15 8 == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:KooKoon pelaajat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Microsoft Gaming

Microsoft Gaming on Microsoftin Xbox-pelikonsoleita ja tietokonepelejä tuottava divisioona. Microsoft perusti osaston vuonna 2022 osana aikeitaan ostaa Activision Blizzard. Sen johtoon tuli Phil Spencer, joka johti Xbox- tuotesarjaa jo vuodesta 2014. Xbox-liiketoiminta oli vuoteen 2017 asti Windows-divisioonan alainen. Tuon jälkeen Spencer nousi Microsoftin ylijohtoon ja vastaa suoraan toimitusjohtaja Satya Nadellalle. Microsoft julkaisi ensimmäisen Xbox-konsolin jo 2001. Kilpailu Sonyn ja Nintendon taholta oli kovaa ja Microsoft kamppaili saadakseen konsolin voitolliseksi. Tämä onnistui viimein hintoja laskemalla, ja vuonna 2010 Xboxin toisen sukupolven konsolista Xbox 360 tuli käytetyin konsoli Yhdysvalloissa. Dumppaushinnoittelu laski edelleen Microsoftin Entertainment and Devices -divisioonan tulosta. Microsoft pelistudiosta Microsoft Game Studios tuli vuonna 2019 Xbox Game Studios. Kolmas Gaming-divisioonan osa on ZeniMax Media, johon kuuluu pelijulkaisija Bethesda Softworks. Microsoft osti ZeniMax Media vuonna 2020 7,5 miljardin käteishintaan. Sen peleihin kuuluvat The Elder Scrolls -pelisarja, Fallout ja Id Softwaren Doom ja Quake-sarjat. ==Lähteet== Gaming Luokka:Yhdysvaltalaiset videopeliyritykset
Jorrel Hato

Jorrel Hato (s. 7. maaliskuuta 2006 Rotterdam) on alankomaalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Eredivisiessä pelaavaa Ajaxia. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja tai vasen laitapuolustaja. == Seurajoukkueura == Rotterdamissa syntynyt Hato liittyi Ajaxin junioriakatemiaan vuonna 2018 pelattuaan ensin kotikaupunkinsa IJVV De Zwerversissä ja Sparta Rotterdamissa. Ensimmäistä kertaa miesten tasolla Hato pelasi 4. marraskuuta 2022 Eerste Divisien ottelussa Dordrechtiä vastaan edustaessaan Ajaxin reservijoukkuetta Jong Ajaxia. Ajaxin edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä 11. tammikuuta 2023 KNVB-cupin toisen kierroksen ottelussa Den Boschia vastaan. Kaudella 2022–2023 Hato pelasi Ajaxin edustusjoukkueessa 11 pääsarjaottelua ja neljä KNVB-cupin ottelua. Marraskuussa 2023 Hatosta tuli 17 vuoden ja 250 päivän ikäisenä Ajaxin seurahistorian kaikkien aikojen nuorin kapteenina toiminut pelaaja. Ensimmäisen maalinsa Ajaxissa Hato teki 25. marraskuuta 2023 Vitesseä vastaan. == Maajoukkueura == Hato pelasi vuosina 2021–2023 Alankomaiden alle 16-, alle 17- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Alankomaiden A-maajoukkueessa Hato pelasi ensimmäistä kertaa 21. marraskuuta 2023 EM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan, jossa hän tuli vaihdosta kentälle Virgil van Dijkin tilalle ottelun toiselle puoliajalle. Hän antoi ottelussa maalisyötön Cody Gakpon tekemään 6–0 maaliin. == Muuta == Hatolla on curaçaolaisia sukujuuria. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2006 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ignazio Fiorillo

Ignazio Fiorillo (11. toukokuuta 1715 Napoli – kesäkuu 1787 Fritzlar) oli italialainen säveltäjä.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Fiorillo, Ignazio Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 3.3.2024 Fiorillo opiskeli Francesco Duranten ja Leonardo Leon johdolla Napolissa. Hänen ensimmäinen oopperansa oli Mandane (1736). Sitä seurasivat Artimene (1738), Partenope nell' Adria (1738) ja Il Vincitor di se stesso (1741). Fiorillo teki kiertävää työtä teatterikapellimestarina. Vuonna 1754 hänet nimitettiin hovikapellimestariksi Braunschweigiin ja vuonna 1762 Kasseliin. Hän sävelsi useita saksankielisiä oopperoita Braunschweigissa ja kolme italiankielistä oopperaa Kasselissa. Fiorillo jäi eläkkeelle vuonna 1780. Fiorillon tuotantoon kuuluu oopperoiden lisäksi muun muassa oratorio Isacco ja requiem. Myös hänen pojastaan Federigo Fiorillosta tuli säveltäjä. == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1715 syntyneet Luokka:Vuonna 1787 kuolleet
Ramonda (kappale)

Ramonda (; johtaa nimensä Balkanilla yleisesti kasvavista balkaninramondoista) on serbialaisen laulajan Teya Doran esittämä kappale, joka julkaistiin 22. tammikuuta 2024. Teya Dora voitti kappaleella Serbian vuoden 2024 euroviisukarsintana toimineen Pesma za Evroviziju '24 -karsintakilpailun ja edusti näin ollen kappaleella Serbiaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale tuli finaalissa 17. sijalle saaden yhteensä 54 pistettä, joista 32 yleisöltä ja 22 ammattiraadeilta. == Lähteet == Luokka:Serbian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustuskappaleet
Giovanni Alberto Ristori

Giovanni Alberto Ristori (1692 Bologna? – 7. helmikuuta 1753 Dresden) oli italialainen säveltäjä, joka loi uransa Saksassa.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Ristori, Giovanni Alberto Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 3.3.2024 Ristori sai koulutusta isältään, joka työskenteli viulistina italialaisessa oopperaseurueessa. Hän lähti isänsä kanssa Dresdeniin vuonna 1715. Ristori sai aseman Varsovan puolalaisen kapellin johtajana ja vuonna 1733 nimityksen Saksin hovin kamariurkuriksi. Kirkkosäveltäjänä hänet työllistettiin vuonna 1746 ja avustavana kapellimestarina vuonna 1750. Dresdenissä ja sen lähistöllä esitettiin monia Ristorin oopperoita. Niistä Calandro esitettiin Pillnitzissä 2. syyskuuta 1726 yhtenä ensimmäisistä italialaisista koomisista oopperoista Saksan alueella. Oopperoiden lisäksi Ristorin tuotantoon kuuluu oratorioita, kantaatteja, messuja ja soitinmusiikkia. Ristorin käsikirjoituksista monet tuhoutuivat Dresdenin piirityksen (1760) ja Dresdenin pommitusten (1945) yhteydessä. == Lähteet == Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1692 syntyneet Luokka:Vuonna 1753 kuolleet
Carlo Pedrotti

thumb|Carlo Pedrotti Carlo Pedrotti (12. marraskuuta 1817 Verona – 16. lokakuuta 1893 Verona) oli italialainen säveltäjä ja kapellimestari.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Pedrotti, Carlo Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 4.3.2024 Pedrotti, Carlo Treccani, viitattu 4.3.2024 Hän tuli aikanaan tunnetuksi opera buffan säveltäjänä. Pedrotti opiskeli Domenico Foronin johdolla Veronassa. Hän saavutti ensimmäisen kerran suosiota säveltäjänä oopperallaan Lina, joka kantaesitettiin 2. toukokuuta 1840. Vuosina 1841–1845 Pedrotti työskenteli kapellimestarina Amsterdamin italialaisessa oopperassa. Palattuaan Veronaan hän työskenteli opettajana ja kapellimestarina. Hänen oopperoistaan erityisen merkittävä on Tutti in maschera, joka kantaesitettiin 4. marraskuuta 1856. Pedrotti meni vuonna 1842 naimisiin Maddalena Albasinin kanssa. Avioliitosta syntyi kolme lasta. Vuodesta 1868 Pedrotti johti Torinossa Liceo musicalea ja Teatro Regiota. Hän perusti viikottaisen Concerti popolari -konserttisarjan, jossa hän johti monia Italian-ensiesityksiä. Pedrotti opetti Torinossa laulua vuosina 1868–1882, harmoniaa vuosina 1873–1879 ja sävellystä vuosina 1875–1882. Hänen lauluoppilaidensa joukossa oli tenori Francesco Tamagno. Vuonna 1882 Pedrotti siirtyi Pesaroon vasta perustetun Liceo musicalen ensimmäisenä johtajana. Hän erosi tästä virasta terveysongelmien johdosta vuonna 1893. Myöhemmin samana vuonna hän teki itsemurhan hukuttautumalla Adigejokeen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Italialaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1817 syntyneet Luokka:Vuonna 1893 kuolleet Luokka:Itsemurhan tehneet
Vincenzo Pucitta

Vincenzo Pucitta (1778 Civitavecchia – 20. joulukuuta 1861 Milano) oli italialainen säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu noin 35 oopperaa.Laura Kuhn, Dennis McIntire, Pucitta, Vincenzo Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 4.3.2024 Pucitta opiskeli Napolissa. Hänen ensimmäinen oopperansa oli 5. helmikuuta 1800 Parmassa kantaesitetty Le nozze sensa sposa. La Scalassa esitetyistä Pucittan teoksista ensimmäinen oli kaksinäytöksinen Il fuoruscito, joka kantaesitettiin 16. kesäkuuta 1801. Pucittan menestyneimpien teosten joukossa oli La burla fortunata ossia I due prigionieri (1804).Pucitta, Vincenzo Treccani, viitattu 4.3.2024 Pucitta työskenteli musiikillisena johtajana Amsterdamin italialaisessa oopperassa ja vuosina 1809–1814 Lontoon King's Theatressa. Pucitta suuntasi monia säveltämiensä oopperoiden rooleja erityisesti Angelica Catalanille ja toimi lisäksi tämän säestäjänä. Catalanin johtaessa Théâtre-Italienia Pariisissa Pucitta oli siellä residenssisäveltäjänä vuosina 1814–1817. Vuonna 1819 Pucitta kiersi Itävaltaa ja Saksaa oppilaansa Elisabeth Féronin kanssa. Pucitta sävelsi viimeiset tiedossa olevat oopperansa 1820-luvulla. Hän kuitenkin työskenteli musiikkikustantajana. == Lähteet == Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1778 syntyneet Luokka:Vuonna 1861 kuolleet
Julianna Jokela

Julianna Jokela (s. 11. marraskuuta 1995) on Porista kotoisin oleva suomalainen radiojuontaja. Hän on opiskellut radiotoimittajalinjalla Laajasalon opistossa. Jokela on juontanut Radio NRJ:llä vuodesta 2018 lähtien. Jokela aloitti NRJ Päivän juontajana 2018. Tämän jälkeen hän siirtyi juontamaan NRJ Afterworkia yhdessä Niko Nousiaisen kanssa vuonna 2020. NRJ Aamua hän on juontanut yhdessä Niko Saarisen kanssa vuodesta 2022 lähtien. NRJ:n aamusta julkaistaan Jokela & Saarinen -nimellä kulkevaa podcastia, joka julkaistaan perjantaisin muun muassa Spotifyssä. Jokela on osallistunut televisio-ohjelmiin Jeopardy, Silent Library Suomi ja Melkein Mensa. Hän on kertonut sairastavansa tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriö ADHD:ta. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset radiotoimittajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johann Georg Conradi

Johann Georg Conradi (1645 – 22. toukokuuta 1699 Oettingen in Bayern) oli saksalainen säveltäjä.Laura Kuhn, Dennis McIntire, Conradi, Johann Georg Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 4.3.2024 Johann Georg Conradi Prima la musica!, viitattu 4.3.2024 Conradi sai mahdollisesti opetusta isältään, urkuri Caspar Conradilta. Hän oli Oettingenissa hovikapellin kuoron jäsenenä ennen kuin pääsi hovin musiikkijohtajaksi vuonna 1671. Vuosina 1683–1686 hän oli hovin Kapellmeister Ansbachissa ja vuosina 1687–1690 Römhildissä. Conradi sai nimityksen Hampurin oopperan musiikkijohtajaksi vuonna 1690. Vuoden 1698 paikkeilla hän palasi Oettingeniin Kapellmeisterin asemassa. Conradi sävelsi vähintään yhdeksän oopperaa, mutta niistä on säilynyt ainoastaan yksi: ranskalaisvaikutteinen Die schöne und getreue Ariadne (1691). Conradin muuhun tuotantoon kuuluu hengellistä ja seremoniallista musiikkia. Myös hänen pojastaan Johann Melchior Conradista tuli säveltäjä. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1645 syntyneet Luokka:Vuonna 1699 kuolleet
Johann Wolfgang Franck

Johann Wolfgang Franck (kastettu 17. kesäkuuta 1644 Unterschwaningen – n. 1710) oli saksalainen säveltäjä.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Franck, Johann Wolfgang Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 4.3.2024 Franck varttui Ansbachissa ja toimi siellä hovimuusikkona vuosina 1665–1679. Hän sävelsi Ansbachin hovia varten kolme oopperaa: Die unvergleichliche Andromeda (1675), Der verliebte Phöbus (1678) ja Die drey Töchter des Cecrops (1679). Franck sävelsi hovin käyttöön myös huomattavan määrän hengellistä musiikkia.Johann Wolfgang Franck Philadelphia Chamber Music Society, viitattu 4.3.2024 Tammikuussa 1679 hän joutui pakenemaan Ansbachista tapettuaan hovimuusikko Ulbrechtin ja haavoitettuaan vaimoaan mustasukkaisuuden puuskassa. Franck asettui vaimonsa Anna Susanna Wilbelin kanssa Hampuriin. Pariskunta oli mennyt naimisiin vuonna 1666. Franck sai tärkeän aseman Hampurin oopperassa ja toimi vuosina 1682–1686 myös Kapellmeisterin tehtävissä tuomiokirkossa. Hän teki vuosien 1679–1686 aikana neljätoista oopperaa. Oopperoista tärkeimpänä on pidetty teosta Diokletian (1682). Vuonna 1690 Franck lähti Lontooseen ja jätti vaimonsa sekä yhteiset kymmenen lasta Saksaan. Hän järjesti Robert Kingin kanssa Lontoossa vokaali- ja soitinmusiikin konserttisarjan. Oopperoiden lisäksi Franckin tuotantoon kuuluu hengellisiä lauluja, maallisia lauluja basso continuon kera ja aarioita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset oopperasäveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Saksalaiset rikolliset Luokka:Vuonna 1644 syntyneet Luokka:Vuonna 1710 kuolleet
Bartolomeo Bernardi

Bartolomeo Bernardi (n. 1660 Bologna – 23. toukokuuta 1732 Kööpenhamina) oli italialainen viulisti ja säveltäjä, joka työskenteli 1700-luvulla Tanskan hovissa.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Bernardi, Bartolomeo Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 4.3.2024 Bernardilta julkaistiin triosonaatteja Bolognassa vuosina 1692 ja 1696. Hän sai Tanskan hovilta kutsun palvelemaan sitä viulistina ja säveltäjänä ja aloitti työnsä Tanskassa 1. tammikuuta 1703. Bernardi oli poissa hovista vuosina 1705–1710, mutta palasi Kööpenhaminaan sitten ja sai nimityksen hovin musiikkijohtajaksi. Kööpenhaminassa esitettiin kaksi Bernardin oopperaa: Il Gige fortunato (26. elokuuta 1703) ja Diana e la Fortuna (10. lokakuuta 1703). Lisäksi vuonna 1703 esitettiin Prahassa hänen oopperansa La Libussa. Oopperoiden musiikki on kuitenkin kadonnut. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Italialaiset viulistit Luokka:Italialaiset säveltäjät Luokka:Italialaiset oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1660 syntyneet Luokka:Vuonna 1732 kuolleet