EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Junichi Sasai

Junichi Sasai (笹井 醇一 Sasai Jun'ichi?, 13. helmikuuta 1918, Tokio - 26. elokuuta 1942, Henderson Field'in läheisyys Guadalcanal) oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien upseeri, luutnantin arvoinen ja hävittäjä-ässä toisessa maailmansodassa. Junichi Sasai palveli niin kutsutussa Tainanin lentorykmentissä, ja hänen alaisenaan toimi tuolloin sotilasmestarin arvoisena ollut Saburo Sakai. Kokeneempana pilottina Sakai opetti esimiestään Sasaita, ja aivan erityisesti kaartotaisteluitten osalta. Sasai taisteli Mitsubishi A6M Reisen "Zero"-hävittäjätyypillä. Lapsuudessaan ja nuoruudessaan Junichi Sasai sairasteli runsaasti, oli paljon poissa oppitunneilta ja joutui koulukiusatuksi. Junichi harrasti nuoruudessaan budo-lajeja, saavuttaen lukioikäisenä mustan vyön judossa. Nämä nuoruuden kovat kokemukset lienevät vaikuttaneet siihen, että hän esimiesasemassa myöhemmin jaksoi suhtautua alaisiinsa joviaalimmalla tavalla eli ymmärtäväisemmin. Hän valmistui upseeriksi Etajiman laivastoakatemiasta, mikä tapahtui vuonna 1939.Sakaida, H., 2002: s. 35 Junichi Sasai sai taisteluitten aikanaan seuraavat lempinimet: Rabaulin Richthofen sekä Tappelukukko, joka johtui hänen sitkeydestään. Sasai pudotti muun muassa, yhdessä yksittäisessä ilmataistelussa Guadalcanalin yllä 7. elokuuta 1942 viisi liittoutuneiden lentokonetta . Sasai oli arvostettu ja alaisiinsa joustavasti suhtautuva esimies: muiden muassa Sakai arvosti häntä.Sakaida, H., 2002: s. 25 Eräs syy tuohon lentomiehistön kurjaan kohteluun, on ollut tuolloinen japanilainen sotilaskäytäntö. Se oli värvättyjä aliupseereja sortavaa ja jopa väkivaltaista, josta Sakai mainitsee omassa kirjallisuudessaan. Lisäksi majoitusolot ja ruokavalio, ne olivat varsin vaatimattomia ja yksinkertaisia. Tämä kaikki vaikutti heikentävästi lentoyksiköiden miehistöjen taistelukykyyn, erilaisten trooppisten sairauksien ohella kuten malaria. Nämä olivat esimerkiksi Rabaulissa sangen yleisiä. Junichi Sasai kaatui taistelussa Yhdysvaltain joukkoja vastaan 26. elokuuta 1942. Hänet ylennettiin postuumisti kapteeniluutnantiksi. Luutnantti Sasai teki Tainanin rykmentissä 76 sotalentoa, ja saavutti 27 varmennettua ilmavoittoa.Sakaida, H., 2002: s. 34-35 ==Lähteet== *Sakaida, Henry: Japanin laivaston ilmavoimien ässät. Osprey 5. Koala-Kustannus, 2002. ISBN 952-5186-25-3. (s. 34-35) === Viitteet === ==Kirjallisuutta== *Sakai, Saburo: Samurai: Japanilaisen hävittäjälentäjän muistelmat. (Samurai!, 1957.) Tekijän avustajina Martin Caidin ja Fred Saito. Suomentanut Toivo J. Kivilahti. Porvoo: WSOY, 1958. == Aiheesta muualla == *http://ww2db.com/person_bio.php?person_id=499 *http://airjap.free.fr/as/Sasai.html Luokka:Japanilaiset sotilaat Luokka:Japanilaiset lentäjät Luokka:Japanilaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Luettelo Intian pääministereistä

Tämä on luettelo Intian pääministereistä. Luettelo on kronologinen. == Luettelo== Järjestys Pääministeri (syntynyt-kuollut) Pääministeri (syntynyt-kuollut) Puolue Virka-aika 1\. Jawaharlal Nehru (1889–1964) Intian kongressipuolue 15.8.1947–27.6.1964† 2\. Gulzarilal Nanda (1898–1998) vt. pääministeri Intian kongressipuolue 27.5.1964–9.6.1964 3\. Lal Bahadur Shastri (1904–1966) Intian kongressipuolue 9.6.1964–11.1.1966† 4\. Gulzarilal Nanda (1898–1998)vt. pääministeri Intian kongressipuolue 11.1.1966–24.1.1966 5\. Indira Gandhi (1917–1984) Intian kongressipuolue 24.1.1966–24.3.1977 6\. Morarji Desai (1896–1995) Janata puolue 24.3.1977–28.7.1979 7\. Choudhary Charan Singh (1902–1987) Janata puolue 28.7.1979–14.1.1980 8\. Indira Gandhi (1917–1984) Intian kongressipuolue 14.1.1980–31.10.1984 (murhattiin) 9\. Rajiv Gandhi (1944–1991) Intian kongressipuolue 31.10.1984–2.12.1989 10\. Vishwanath Pratap Singh (1931–2008) Janata Dal 2.12.1989–10.11.1990 11\. Chandra Shekhar (1927–2007) Samajwadi Janata 10.11.1990–21.6.1991 12\. P. V. Narasimha Rao (1921–2004) Intian kongressipuolue 21.6.1991–16.6.1996 13\. Atal Bihari Vajpayee (1924–2018) Intian kansanpuolue 16.6.1996–1.6.1996 14\. H. D. Deve Gowda (s. 1933) Janata Dal 1.6.1996–21.4.1997 15\. Inder Kumar Gujral (1919–2012) Janata Dal 21.4.1997–19.3.1998 16\. Atal Bihari Vajpayee (1924–2018) Intian kansanpuolue 19.3.1998–22.6.2004 17\. Manmohan Singh (1932–2024) Intian kongressipuolue 22.6.2004–26.6.2014 18\. Narendra Modi (s. 1950) Intian kansanpuolue 26.6.2014– ==Lähteet== * Intia
Maanpeitekasvi

Maanpeitekasvi (eli maanpeittokasvi tai nurmenvastike) on matala monivuotinen kasvi, jota istutetaan esimerkiksi puutarhoihin nurmikon korvikkeeksi paikoille, joissa nurmi kasvaa huonosti. Maanpeitekasvit ovat suosittuja ja hyödyllisiä myös puiden ja pensaiden alla sekä rinnepaikoissa. ==Käyttötarkoitukset== Maanpeitekasveja istutetaan usein paikoille, joissa nurmi ei viihdy. Tällaisia paikkoja ovat etenkin kuivat, paahteiset, varjoisat, happamat tai vähämultaiset paikat. Maanpeitekasveja voidaan käyttää myös hankalan kapeissa tiloissa. Peitekasveilla voidaan korvata menestyväkin nurmikko, esimerkiksi jos nurmikon hoito olisi liian työlästä. Kukkivina peitekasvit ovat myös kauniita. Viherkatto päällystetään usein maanpeitekasveilla.Tuominen & Niemi, s. 55. Puiden ja pensaiden alla maanpeitekasvit ovat hyödyllisiä. Ne tekevät puutarhasta helppohoitoisen, pitävät maan kuohkeana ja ilmavana sekä estävät maata jäätymästä syvään, mikä on tärkeää etenkin alppiruusujen ja arkojen havupensaiden kannalta. Ne myös vähentävät kasteluntarvetta estämällä veden haihtumista ja parantamalla veden imeytymistä maahan.Tuominen & Niemi, s. 8, 19. Rinnepaikossa maanpeitekasvit voivat estää maan valumista sateen mukana.Tuominen & Niemi, s. 16. Aikaisin keväällä maan verhoavat peitekasvit estävät rikkakasvien siemeniä itämästä paljaaseen multaan. Ne kuihtuvat aikaisin ja antavat siten tilaa muille perennoille. Näiden täytyy kuitenkin olla peitekasveja selvästi kookkaampia, jotta ne menestyisivät kilpailussa kasvutilasta.Tuominen & Niemi, s. 19. ==Kasvupaikat== Maanpeitekasveja on sekä perennojen että varpujen joukossa. Useimmat maanpeitekasvit viihtyvät varjoisella tai puolivarjoisella paikalla. Aurinkoisella ja avoimella paikalla hyvässä maaperässä peitekasvit eivät sen sijaan pärjää rikkaruohoille. Maanpeitekasvi leviää nopeasti suotuisalla kasvupaikalla, jolloin sen kasvua voi olla tarpeen rajoittaa. Etenkin sellaisten maanpeitekasvien leviämistä on helppo rajoittaa, jotka lisääntyvät vain maanpäällisistä rönsyistä.Tuominen & Niemi, s. 18, 146. ==Suosittuja lajeja== Suomessa suosittuja maanpeitekasveja ovat esimerkiksi maksaruohot, hopeahärkki, taponlehti, rikot, ruohokanukat, rönsyleimu, sammalleimu, tuoksumatara, ajuruoho, kevätkaihonkukka, kaukasiantädyke, rönsyansikka, pikkutalvio ja suikeroalpi. Myös kaikkia köynnöksiä voi käyttää maanpeitekasveina, etenkin kivisillä tai jyrkillä rinteillä.Tuominen & Niemi, s. 223. Ruohovartisten perennojen lisäksi maanpeitekasveina käytetään joitakin puuvartisia peittopensaita, jotka kasvattavat pitkiä ja peittäviä versoja, sekä verhopensaita, jotka rehevöityvät sivusuunnassa. Maanpeitepensaiden menestyminen määräytyy niiden menestymisvyöhykkeen mukaan.Tuominen & Niemi, s. 167–168. ==Myynti== Maanpeitekasveja myydään yksittäisinä taimina sekä valmiina tiheäkasvuisina perennamattoina, joita istutetaan kuten siirtonurmikkoa. ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Puutarhanhoito
Northern Rockies

Northern Rockies on kunta Kanadassa. Se sijaitsee maan länsiosassa Brittiläisen Kolumbian provinssissa, sen koilliskulmassa. Kunnan asukasluku on noin 5 000. Northern Rockies on poikkeuksellinen kunta. Se perustettiin vuonna 2009 yhdistämällä Fort Nelsonin kaupunki ja Northern Rockiesin kunnallispiiri. Northern Rockies on Brittiläisen Kolumbian ainoa kunta joka hoitaa sekä kunnan että kunnallispiirin tehtävät. Kunnan keskuspaikka on Fort Nelson. Kunnassa on viisi merkittävää asutuskeskusta: Fort Nelson, Toad River, Tetsa River ja kaksi intiaanireservaattia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Brittiläisen Kolumbian kunnat
Lyijyorneero

Lyijyorneero (Synallaxis cinerascens) eli aiemmalta nimeltään raitakurkkuorneero on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Lyijyorneeroa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Pöyhijäorneerot
Isopöyhijäorneero

Isopöyhijäorneero (Synallaxis subpudica) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Isopöyhijäorneeroa tavataan Kolumbiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Pöyhijäorneerot
Nokiotsaorneero

Nokiotsaorneero (Synallaxis frontalis) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Nokiotsaorneeroa tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on runsastumassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Pöyhijäorneerot
Grzegorz Krychowiak

Grzegorz Krychowiak (s. 29. tammikuuta 1990 Gryfice, Puola) on puolalainen jalkapalloilija. Hän edustaa venäläistä Lokomotiv Moskovaa ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. == Seurajoukkueura == Krychowiak siirtyi kesäkuussa 2012 ranskalaisseura Bordeauxista toiseen ranskalaiseen Reimsiin kolmivuotisella sopimuksella.Krychowiak à Reims L'Equipe. Viitattu 27.7.2014. Heinäkuussa 2014 Krychowiak teki nelivuotisen sopimuksen espanjalaisseura Sevillan kanssa.Krychowiak firma y vuela Marca. Viitattu 27.7.2014. Sen jälkeen hän on edustanut ranskalaista Paris Saint-Germainia ja lainasopimuksella englantilaista West Bromwich Albionia ennen siirtymistään Venäjälle. == Maajoukkueura == Krychowiak on pelannut Puolan alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran joulukuussa 2008 ystävyysottelussa Serbiaa vastaan. Hän on kesäkuun 18. päivään 2021 mennessä pelannut 81 A-maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia: marraskuussa 2014 EM-karsintaottelussa Georgiaa, lokakuussa 2015 EM- karsintaottelussa Irlantia, kesäkuussa 2018 MM-lopputurnauksen alkulohko- ottelussa Senegalia ja marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Israelia vastaan. Krychowiak pelasi EM-kilpailuissa 2016 täyden ajan joukkueensa kaikissa viidessä ottelussa. Hän teki joukkueensa voiton sinetöineen viidennen maalin Sveitsiä vastaan pelatun neljännesvälierän ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Grzegorz Krychowiakin tilastot National Football Teams -sivustolla Luokka:Puolalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
8\. SS-ratsuväkidivisioona Florian Geyer

8\. SS-ratsuväkidivisioona Florian Geyer () oli Saksan Waffen-SS:n ratsuväkiyhtymä toisessa maailmansodassa. == SS-Ratsuväkiprikaati == Loppuvuodesta 1941 perustettiin Varsovan lähistöllä SS-ratsuväkidivisioona. Se osallistui Neuvostoliiton talvihyökkäyksen torjuntaan vuoden vaihteessa 1941-1942 ollen taisteluissa aina syyskuuhun 1942 saakka.Mitcham, Samuel W. Jr. s. 149 == Perustaminen == Se perustettiin 1942 SS-ratsuväkiprikaatista, jota täydennettiin 9000 saksalaista syntyperää olevalla miehellä (Volksdeutsche) Romanian Transilvaniasta. Divisioonaan kuului kolme SS- ratsuväkirykmenttiä, tykistörykmentti, tiedustelupataljoona, panssarintorjuntapataljoona ilmatorjuntapatteristo, pioneeripataljoona, viestipataljoona, täydennyspataljoona sekä rynnäkkötykkipatteri. Maaliskuussa 1944 divisioona nimettiin Florian Geyerin mukaan. Florian Geyer oli frankenilainen ylimys ja ritari, joka oli Martin Lutherin seuraaja. Hänet tunnetaan parhaiten johtajana talonpoikaissodassa (Bauernkrieg) vuosina 1522-1525\. == Palvelus == Divisioona oli partisaanien vastaisissa tehtävissä rintaman takana muun muassa Brjanskissa ja Vjazmassa sekä Balkanilla, ennen kuin se siirrettiin Budapestiin, jossa se tuhoutui taistelussa puna-armeijaa vastaan. Divisioonan 17. rykmenttiä käytettiin perustettaessa 22. SS- ratsuväkidivisioona Maria Theresia vuonna 1943. ==Lähteet== * * http://www.axishistory.com/books/119-germany-waffen-ss/germany-waffen-ss- divisions/1274-8-ss-kavallerie-division-florian-geyer === Viitteet === Luokka:Waffen-SS:n yksiköt Luokka:Divisioonat
9\. SS-panssaridivisioona Hohenstaufen

9\. SS-panssaridivisioona Hohenstaufen () oli Saksan Waffen-SS:n panssariyhtymä toisessa maailmansodassa. == Taustaa == Stalingradin taistelun jälkeen SS oli joutunut siirtämään kolme panssaridivisioonaa Ranskasta itärintamalle ja 9. ja 10. perustettiin niiden tilalle. == Perustaminen == SS- Führerhauptamt die Aufstellung antoi 8. tammikuuta käskyn perustaa panssarikrenatööridivisioonan esikunnan ja se perustettiin 1. helmikuuta 1943 Berliini-Lichterfelden alueella, josta se siirrettiin Ranskaan Mailly-le- Campin harjoitusalueelle noin 35 kilometriä etelään Sézannesta. Divisioona perustettiin 1. maaliskuuta 1943Lexikon der Wehrmacht SS-Panzergrenadier- Division "Hohenstaufen" pääosin asevelvollisista, joista monet olivat jo palvelleet Reichsarbeitsdienst (RAD) -työpalvelussa. SS- panssarikrenatööridivisioona Hohenstaufen nimettiin 3. lokakuuta SS- panssaridivisioona Hohenstaufeniksi ja vain hieman myöhemmin 22. lokakuuta Waffen-SS:n joukkoja numeroitaessa nimeksi tuli 9. SS-panssaridivisioona Hohenstaufen. Vuoden lopussa divisioonan vahvuus oli 18 234 miestä, mikä laski 1. helmikuuta 1944 mennessä 17 412 mieheen.Lexikon der Wehrmacht SS- panssaridivisioona Hohenstaufen Sen koulutus päättyi keväällä 1944. Divisioona sai jo perustettaessa nimen "Hohenstaufen" keskiaikaisen hallitsijasuvun mukaan. == Palvelus == Divisioona sai tulikasteensa itärintamalla huhtikuussa 1944, jolloin se oli osana II SS-panssariarmeijakuntaa vapauttamassa 1. panssariarmeijaa Kamenets-Podolskin motista. Tämän jälkeen divisioona siirrettiin vapauttamaan puna-armeijan piirittämää Tarnopolia, mutta vastahyökkäys epäonnistui. Divisioona toimi II SS-panssariarmeijakunnan reservinä, kunnes se siirrettiin Ranskaan. Kesäkuussa 1944 divisioona siirrettiin Ranskan läpi torjumaan liittoutuneiden maihinnousua. Vastahyökkäystä ei voitu toteuttaa koska britit olivat jo hyökkäämässä Caeniin. Divisioona onnistui vetäytymään Falaisen motista ja vetäytyi taistellen Belgiaan ja se määrättiin huollettavaksi ja täydennettäväksi Arnhemiin, jonne kohdistui liittoutuneiden laskuvarjojoukkojen hyökkäys Operaatio Market Gardenissa. Divisioona siirrettiin Saksaan ja otti osaa Ardennien taisteluun osana 6. SS-panssariarmeijaa. 31. joulukuuta 1944 divisioona määrättiin ottamaan osaa Bastognen valtaukseen. Divisioona siirrettiin itärintamalle, jossa se otti osaa vastahyökkäykseen Budapestiin (Operaatio Frühlingserwachen) osana XXII armeijakuntaa ja 6. panssariarmeijaa. Divisioona antautui amerikkalaisille Steyrissa. ==Lähteet== * http://www.feldgrau.com/9ss.html * http://www.axishistory.com/books/119-germany-waffen-ss/germany-waffen-ss- divisions/1277-9-ss-panzer-division-hohenstaufen === Viitteet === Luokka:Waffen-SS:n panssaridivisioonat
Gérardmer

Gérardmer on kunta Koillis-Ranskassa Vosgesin departementissa Lorrainen alueella. Kunta sijaitsee Gérardmerin järven rannalla (Lac de Gérardmer). Tour de France 2014 == Urheilu == Gérardmerissa sijaitsee La Mauselainen alppihiihtokeskus sekä pohjoismaisten hiihtolajien keskus Les Bas Rupts. ==Aiheesta muualla== *Hiihtokeskus La Mauselaine ==Lähteet== Luokka:Vosgesin kunnat
Turckheim

Turckheim on kunta Koillis-Ranskassa Haut-Rhinin departementissa Alsacen alueella. Kaupunki on ollut aikanaan linnoitettu, mistä on vielä jäänteitä nähtävillä. Turckheimissa on lukuisia vanhoja puuristikkotaloja. Kunta on tunnettua viinintuotantoaluetta. Tour de France 2014 ==Aiheesta muualla== ==Lähteet== Luokka:Haut-Rhinin kunnat
Ilmari Soikkanen

Armas Ilmari Soikkanen (29. maaliskuuta 1890 Heinola – 5. helmikuuta 1963) oli suomalainen taidemaalari. Soikkanen opiskeli Taideteollisen keskuskoulun iltakursseilla 1907–1908 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1908–1911. Hän opiskeli vielä vuonna 1913 Pariisissa Académie Colarossissa ja Académie Modernessa. Soikkanen osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1916, 1917 ja 1918. Hänen töitään oli näytteillä Kööpenhaminassa 1919. Soikkanen maalasi muun muassa kaupunki-, järvi- ja satamanäkymiä sekä asetelmia. Historioitsija Timo Soikkanen on Armas Ilmari Soikkasen lapsenlapsi. == Lähteet == * Kuvataiteilijamatrikkeli Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Wintzenheim

Wintzenheim on kunta Koillis-Ranskassa Haut-Rhinin departementissa Alsacen alueella. Kunnassa on kahden keskiaikaisen linnan, Château du Hohlandsbourg ja Château de Pflixbourg, rauniot. Tour de France 2014 ==Aiheesta muualla== ==Lähteet== Luokka:Haut-Rhinin kunnat
Musta mies (romaani)

Musta mies () on Richard Morganin vuonna 2007 ilmestynyt tieteisromaani. Sen on suomentanut Einari Aaltonen ja julkaissut suomeksi Like vuonna 2011. Kirjalle myönnettiin Arthur C. Clarke -palkinto vuonna 2008.Kirjasampo.fi: Arthur C. Clarke -palkinto 2.7.2024. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Jussi K. Niemelä: Musta mies. Tähtivaeltaja 2/2011. * Toni Jerrman: Geenipelot tahdittavat vauhdikasta toimintatrilleriä. Helsingin sanomat 15.7.2011. * Erkki Widenius: Alfauros ja avoin yhteiskunta . Lapin kansa 24.8.2012. Luokka:Brittiläiset tieteisromaanit Luokka:Vuoden 2007 kirjat
11\. SS-vapaaehtoispanssarikrenatööridivisioona Nordland

11\. SS-vapaaehtoispanssarikrenatööridivisioona Nordland () oli Saksan Waffen- SS:n ulkomaisista vapaaehtoisista muodostettu panssarijalkaväkiyhtymä toisessa maailmansodassa. == Perustaminen == Liittämällä yhteen tanskalaisten vapaaehtoisten Freikorps Danmark (myöhemmin SS-Panzergrenadier Regiment 24 Danmark), Freiwilligen-Legion Norwegen (myöhemmin SS-Panzergrenadier Regiment 23 Norge ja SS-divisioona Wikingistä SS-panssarikrenatöörirykmentti Nordland muodostettiin 22. maaliskuuta 1943 14. (germanische) SS-Panzergrenadier- Division Nordland.Lexikon der Wehrmacht Divisioonaan liitettiin myös aluksi Alankomaalainen vapaaehtoislegioona, josta myöhemmin muodostettiin oma divisioonansa. Skandinaavisia vapaaehtoisia ei kuitenkaan ikinä saatu tarpeeksi ja suurimman osan divisioonan miehistöstä muodostivat etniset saksalaiset eri maista, pääasiassa Romaniasta. Divisioonassa palveli kuitenkin vapaaehtoisia lukuisista maista, kuten Ruotsista, Sveitsistä ja Britanniasta. == Palvelus == Divisioona perustettiin heinäkuussa 1943 Grafenwöhrin harjoitusleirillä, mistä se siirrettiin syksyllä Pohjois-Kroatiaan koulutukseen ja taistelemaan partisaaneja vastaan. Divisioona liitettiin pohjoisen armeijaryhmän III (germaaniseen) SS-panssariarmeijakuntaan ja siirrettiin Oranienbaumiin lähelle Leningradia marras-joulukuussa 1943.Mitcham, Samuel W. Jr. 156 Divisioona kärsi suuria tappioita Laukaanjoella ja Narvan sillanpäässä ja vetäytyessään länteen Tannenberg- linjalle, jota joukot pitivät hallussaan syyskuuhun 1944 asti ennen vetäytymistä Latviaan. Divisioona siirrettiin Pommeriin helmikuussa 1945, josta se evakuoitiin 19. maaliskuuta Oderin rintamalle. Suurin osa divisioonaa puolusti Berliiniä, jossa se tuhoutui. ==Lähteet== * * http://www.axishistory.com/books/119-germany-waffen-ss/germany-waffen-ss- divisions/1283-11-ss-freiwilligen-panzergrenadier-division-nordland === Viitteet === Luokka:Waffen-SS:n yksiköt Luokka:Divisioonat
Kulturforum

Kulturforum on kulttuurirakennusten ja museoiden keskittymä Berliinin keskustassa aivan Potsdamer Platzin länsipuolella, Tiergartenin eteläpuolella. Se rakennettiin toisen maailmansodan jälkeen 1960-luvulta alkaen silloiseen Länsi-Berliiniin, koska monet pääkaupungin merkittävät kulttuuri-instituutiot olivat jääneet kaupungin historiallisen keskustan mukana Itä-Berliinin puolelle. Alueen kehittäminen on jatkunut myös kaupungin jälleenyhdistymisen jälkeen. Kulturforumin alue sijoittuu Potsdamer Platzin, Tiergartenin puiston ja Landwehrkanalin välille. Alueella on yksi vanhempi rakennus, vuonna 1846 rakennettu St. Matthäus-Kirche. Varsinainen Kulturforum sai alkunsa arkkitehti Hans Scharounin vuonna 1946 laatimasta sodanjälkeisen Berliinin kehittämissuunnitelmasta. Kaupungin jaosta välittämättä hän pyrki luomaan yhtenäisen kokonaissuunnitelman, jossa tärkeäksi muodostui idän Unter den Lindenin vanhojen kulttuurirakennusten ja lännen Charlottenburgin linnan väliin jäävä solmukohta. Tämä loi pohjan Kulturforumin rakentamiselle.Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: Taide & Arkkitehtuuri: Berliini (suom. Pirkko Roinila), s. 114, 160–175. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin. Scharoun laati alueelle rakennussuunnitelman vuosina 1959–1964.Kulturforum Berlin.de. Viitattu 27.7.2014. Aivan Berliinin muurin viereen rakennettu alue toimi kylmän sodan aikana myös Länsi-Berliinin kehittämistahdon poliittisena symbolina.Kultur-forum.berlin.com . Viitattu 27.7.2014. Kulturforumin kokonaisuuteen kuuluvat nykyään seuraavat rakennukset: *Berliinin filharmonia (1960–1963), konserttitalo *Neue Nationalgalerie (1965–1968), modernin taiteen museo *Berliinin valtionkirjasto (1967–1978), toinen kahdesta toimipisteestä, samassa rakennuksessa toimii myös Ibero-amerikkalainen instituutti *Musikinstrumenten-Museum (1979–1984), soitinmuseo *Kunstgewerbemuseum (1985), taideteollisuusmuseo *Kamarimusiikkisali (1984–1987) *Kupferstichkabinett (1987–1994), graafisen taiteen museo ja sen yhteydessä toimiva taidekirjasto *Gemäldegalerie (1998), taidemuseo *Wissenschaftszentrum Berlin für Sozialforschung, sosiaalitieteiden tutkimuskeskus Alueen tulevaa kehittämistä varten hyväksyttiin vuonna 2006 uusi yleissuunnitelma, johon sisältyy joidenkin uudisrakennusten rakentaminen lähinnä alueen reunoille.Kultur-forum.berlin.com: The new masterplan . Viitattu 27.7.2014. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Berliinin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Berliinin aukiot
Alejandro Arribas

Alejandro Arribas Garrido (s. 1. toukokuuta 1989 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Deportivo La Coruñaa ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. == Seurajoukkueura == Arribas on Rayo Majadahondan nuorisoakatemian kasvatti. Hän siirtyi vuonna 2008 naapuriseura Rayo Vallecanoon, jonka reservijoukkueessa hän pelasi seuraavat kaksi kautta lähes kokonaan. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 3. tammikuuta 2010 ottelussa Levantea vastaan. Kesäkuussa 2012 Arribas siirtyi vapaana pelaajana kolmivuotisella sopimuksella Osasunaan.Alejandro Arribas, tercer fichaje de Osasuna Diario de Navarra. Viitattu 28.7.2014. 27\. heinäkuuta 2014 Arribas teki kaksivuotisen sopimuksen Sevillan kanssa.El Sevilla ficha al central Alejandro Arribas por dos temporadas Marca. Viitattu 28.7.2014. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Alejandro Arribasin tilastot BDFutbol-sivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Haus der Kulturen der Welt

thumb|275px|Rakennus vuonna 2007. Haus der Kulturen der Welt () on kongressitalo Berliinin Tiergartenin puistossa Spreejoen rannalla. Se sijaitsee vähän matkan päässä Bundeskanzleramtin lounaispuolella.Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: Taide & Arkkitehtuuri: Berliini (suom. Pirkko Roinila), s. 110. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin. Modernistinen rakennus rakennettiin vuoden 1957 Länsi- Berliinin kansainvälistä rakennusnäyttelyä (Interbau) varten saksalais- amerikkalaisen ystävyyden merkiksi. Sen suunnitteli yhdysvaltalainen arkkitehti Hugh Stubbins, joka oli toiminut Walter Gropiuksen oppilaana.The Architecture Talon kotisivu. Viitattu 28.7.2014. Rakennuksen tilasi yhdysvaltalainen Benjamin Franklin -säätiö. Symboliseksi ”läntisen vapauden majakaksi” tarkoitettu kongressihalli rakennettiin tarkoituksella lähelle Länsi- ja Itä-Berliinin rajaa, ja se tehtiin keinotekoisen kummun päälle, jotta se varmasti näkyisi rajan yli Itä-Berliinin puolelle. Rakennuspaikka tunnettiin aiemmin nimellä Zeltenplatz.The Site and its History Talon kotisivu. Viitattu 28.7.2014. Halli avattiin 19. syyskuuta 1957, jolloin Yhdysvaltain hallitus lahjoitti sen Länsi-Berliinin kaupungille. Rakennus oli sen jälkeen vuoteen 1980 erilaisten kongressien, kulttuuritapahtumien ja näyttelyiden järjestämispaikka. Rakennuksen tunnistaa lennokkaan kaaren muotoisesta katosta. Alkuperäinen katto romahti 21. toukokuuta 1980, jolloin yksi toimittaja sai surmansa. Jälleenrakennuksen jälkeen halli avattiin uudelleen vuonna 1987. Kaksi vuotta myöhemmin sinne perustettiin ”Maailman kulttuurien talo”. Siellä järjestetään erilaisia taide- ja kulttuuritapahtumia, joiden tarkoituksena on esitellä varsinkin Euroopan ulkopuolisten maiden kulttuuria.The Haus der Kulturen der Welt Talon kotisivu. Viitattu 28.7.2014. Berliinin kaupungin 750-vuotisjuhlien yhteydesä vuonna 1987 hallin lähelle pystytettiin valtava carillon-kellopeli.Haus der Kulturen der Welt Visit Berlin. Viitattu 28.7.2014. Rakennuksen edustalle sijoitettiin vuonna 1988 Henry Mooren suuri abstrakti veistos Perhonen. Berliiniläiset tuntevat talon sen ulkonäköön viittaavilla lempinimillä ”svengaava osteri” ja ”raskaana oleva osteri” (Schwangere auster). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Laitoksen kotisivu Luokka:Berliinin rakennukset ja rakennelmat sv:Kongresshalle fr:Salle des Congrès (Berlin)
A Most Wanted Man

A Most Wanted Man on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Anton Corbijnin ohjaama jännityselokuva. Se perustuu John le Carrén samannimiseen romaaniin vuodelta 2008. Elokuvan pääosissa ovat Philip Seymour Hoffman, Rachel McAdams, Willem Dafoe ja Robin Wright. Elokuva sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla tammikuussa 2014. == Näyttelijät == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Luokka:Vuoden 2014 brittiläiset elokuvat Luokka:Anton Corbijnin ohjaamat elokuvat Luokka:Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Brittiläiset jännityselokuvat
Platz der Republik

thumb|upright=1.3|Platz der Republik valtiopäivätalon ovelta nähtynä. Oikealla on Bundeskanzleramt, aukion takana näkyy Haus der Kulturen der Weltin katto sekä carillon-kellopelitorni. Vasemmassa laidassa Fahne der Einheit -lipun salko. Platz der Republik on suuri, nykyään nurmikkona oleva aukio Berliinin Tiergartenissa valtiopäivätalon edustalla. Kyseessä oli alkujaan Preussin armeijan paraatikenttä, joka 1860-luvulla nimettiin Königsplatziksi eli ”Kuninkaanaukioksi”. Aukion länsilaidalla oli vuonna 1844 valmistunut Kroll- ooppera, joka vaurioitui pahoin toisen maailmansodan pommituksissa ja purettiin sodan jälkeen. Itälaidalle rakennettiin vuosina 1884–1894 valtiopäivätalo entisen kreivi Raczyńskin palatsin paikalle. Aukion nimi muutettiin vuonna 1926 Platz der Republikiksi eli ”Tasavallan aukioksi”. Vanha nimi palautettiin kansallissosialistien noustua valtaan Saksassa vuonna 1933, mutta vuodesta 1948 aukio on ollut jälleen Platz der Republik. Siegessäule- voitonpylväs pystytettiin vuonna 1873 aukion keskelle, mutta se siirrettiin vuonna 1939 Adolf Hitlerin Welthauptstadt Germania -kaupunkisuunnitelman tieltä pari kilometriä lännemmäs nykyiselle paikalleen. Pylvään mukana siirrettiin pois myös Otto von Bismarckin, Albrecht von Roonin ja Helmuth von Moltken muistomerkit, jotka oli pystytetty aukion kolmelle sivulle vuosina 1901, 1904 ja 1906. Kylmän sodan aikana Platz der Republik sijaitsi Länsi- Berliinin reunalla aivan rajan läheisyydessä, ja sen merkitys oli vähäinen. Nyttemmin sen merkitys on jälleen kasvanut, kun Saksan liittopäivät ovat palanneet vanhaa valtiopäivätaloon. Aukion pohjoislaidalle rakennettiin 2000-luvulla Band des Bundes -niminen hallintorakennusten kokonaisuus, johon kuuluu myös uusi liittokanslerinvirasto Bundeskanzleramt. Aukion länsi- ja eteläsivut ovat rakentamattomat. Platz der Republikille valtiopäivätalon eteen pystytettiin vuonna 1990 Saksojen yhdistymisen kunniaksi ”yhtenäisyyden lippuna” (Fahne der Einheit) tunnettu suuri Saksan lippu, joka liehuu salossa yötä päivää. Platz der Republikilta etelään kulki aikoinaan Siegesallee (”Voitonkatu”) -niminen puistokatu, jonka varrelle pystytettiin Vilhelm II:n aikana suuri määrä Saksan historian merkkihenkilöitä esittäneitä marmoripatsaita. Katua ei ole nykyään enää olemassa ja patsaat on viety muualle. ==Aiheesta muualla== Luokka:Berliinin aukiot
Messerschmitt Me 328

Messerschmitt Me 328 oli saksalainen suunniteltu pienikokoinen ja halpa torjuntahävittäjä, jolla oli tarkoitus estää liittoutuneiden massapommitukset. Konetyyppi eteni prototyyppiasteelle ja muutamia koneita ehdittiin testata myös toisen maailmansodan aikana ennen ohjelman peruuttamista. == Suunnitellut käyttökohteet == Me 328:aa suunniteltiin käytettäväksi japanilaisen Yokosuka MXY7:n tapaan pommikoneen kyydistä pudotettavana semi-itsemurhapommina. Japanilaisesta vastikkeestaan poiketen Me 328:n pilotin olisi ollut tarkoitus pystyä poistua koneesta ennen törmäystä viholliseen, jolloin hän olisi teoriassa voinut selvitä hengissä. Pommikoneesta pudotettaviin Me 328 -koneisiin oli tarkoitus asentaa 500 kilogramman taistelukärki, muttei minkäänlaista voimalaitetta. Pommikoneista pudottamisen lisäksi konetyyppiä suunniteltiin käytettäväksi myös sukellusveneiden aseistuksena. Me 328:aa kuljettamaan varustetut veneet olisivat saaneet lentokonekatapultin kannelleen, millä hävittäjät olisi nostettu ilmaan hyökkäyksiä vihollislaivoja tai rannikkokohteita vastaan. Tätä tarkoitusta varten konetyyppi oli tarkoitus varustaa 500 kilogramman taistelukärjellä ja kahdella Argus As 014 -sysäysputkimoottorilla, mikä olisi tehnyt siitä myöhemmin käyttöön tulleiden varhaisten risteilyohjusten edeltäjän. Miehittämättömistä ohjuksista poiketen Me 328:n olisi ohjannut maaliin elävä pilotti, jolla olisi ollut mahdollisuus poistua koneesta ennen törmäystä kohteeseen. Vaikka lentäjä olisi onnistunut pakenemaan törmäyskurssilla olleesta laitteesta, olisivat hänen selviämismahdollisuutensa olleet varsin kehnot, sillä hän olisi mitä todennäköisimmin kuollut hukkumiseen tai hypotermiaan ennen kuin jokin alus olisi onnistunut löytämään hänet. Taistelukärjen lisäksi sukellusvenekäyttöön tarkoitetut Me 328:at suunniteltiin aseistettaviksi myös kahdella 20 millimetrin tykillä rungon etuosassa, jolloin koneeseen olisi myös asennettu tehokkaammat 7,8 kN sysäysputkimoottorit kahden Argus As 014:n tilalle. Myös neljällä sysäysputkimoottorilla varustettua versiota suunniteltiin. Konetyypin kehittyneimpään versioon, Me 328C:hen oli tarkoitus asentaa oikea Junkers Jumo 004B -suihkumoottori. Konetyyppiä ja muita vastaavia semi-itsemurha-aseita lentämään koottiin 5./KG200 (Leonidas Staffel). == Tekniset tiedot (Me 328A-1) == == Katso myös == *Yokosuka MXY7 *Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945 == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset lentokoneprojektit, 1939–1945
Heinkel P.1073

Heinkel P.1073 olivat joukko lentokonekonsepteja, jotka johtivat Heinkel He 162-hävittäjän kehitykseen. Tarkalleen He 162-hävittäjän kehitykseen johti P.1073.01-20 -konsepti. Projektin aiemmat hävittäjäkonseptit erosivat merkittävästi viimeisistä. Projektin alla kehitettiin muun muassa P.1073.01-04, joka oli tarkoitettu korvaamaan Messerschmitt Me 262. Koneesta oli suunniteltu aerodynaamiselta kannalta Me 262:ta huomattavasti parempi, sillä siinä käytettiin esimerkiksi suoran siiven sijasta nuolisiipeä, sekä koneen kaksi moottoria oli siirretty siivistä rungon alle ja päälle. Ohjaamon oli tarkoitus sulautua nokan muihin muotoihin näin parantaen koneen aerodynaamisia ominaisuuksia vielä lisää. V-peräsintä ja kolmipyörälaskutelinettä suunniteltiin käytettäväksi P.1073:ssa. Voimalaitteena useissa konsepteissa oli tarkoitus käyttää HeS 011A -suihkuturbiineita, jotka oli tarkoitus korvata Jumo 004C -moottoreilla, jos ensin mainittuja ei ollut saatavilla. P.1073.01-04:n malli toistui useissa projektin konsepteissa. Useissa oli nuolisiivet, mutta myös suorilla ja pitkillä siivillä varustettuja versioita suunniteltiin. Useissa konsepteissa esiintynyt rungon alle asennetun suihkumoottorin toimivuus epäilytti Saksan ilmailuministeriötä (RLM). Sen epäiltiin olevan liian herkkä keräämään erilaisia esineitä kiitotieltä, etenkin kun koneen etulaskuteline oli sijoitettu melkein imuaukon eteen. Tästä seurasi projektin kehitys yksimoottoriseen suuntaan ja lopulta He 162:ksi. == Tekniset tiedot (P.1073.01-04)== ==Katso myös== *Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945 ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Saksalaiset lentokoneprojektit, 1939–1945 P.1073
Henschel P.75

Henschel P.75 oli suunniteltu saksalainen yksimoottorinen hävittäjä. ==Konetyypin kehitys== Työt Henschel P.75 parissa käynnistyivät 1941. Yhtiön suunnittelijat valitsivat koneelle erittäin epätavallisen canard- siipikonfiguraation, minkä lisäksi koneen moottori ja potkuri päätettiin sijoittaa ajalle tyypillisistä hävittäjistä poiketen koneen peräosaan. Erikoinen rakenne tarjosi P.75:lle merkittäviä etuja, kuten tilaa aseistukselle koneen nokassa. P.75:ssä suunniteltiin käytettävän 24-sylinteristä Daimler-Benz DB 613 A/B -rivimoottoria, joka oli rakennettu yhdistämällä kaksi pienempää DB 603 -moottoria yhdeksi suuremmaksi. Moottori oli suunniteltu sijoitettavaksi P.75:n ohjaamon taakse, ja sen oli tarkoitus pyörittää kahta koneen perään asennettua vastakkainpyörivää potkuria. P.75:n ohjaamo oli ajateltu sijoittaa koneen pääsiiven eteen, korkeusperäsin koneen nokkaan ja sivuperäsin ajan muista koneista poiketen rungon alle. Rungon alle asennettu peräsin esti kahta potkuria osumasta vahingossa maahan tai muihin esteisiin nousun ja laskun aikana. P.75:ssä oli tarkoitus käyttää kolmipyörälaskutelinettä. Projekti pääsi laajoihin tuulitunnelikokeisiin, joista se suoriutui hyvin tuloksin. Tämä teki koneen viimeistelystä prototyyppiä varten helppoa. P.75 jäi lopulta kesken, kun OKL peruutti projektin Henscelin suunnitellessa ensimmäisen prototyypin rakentamista. Viralliseksi syyksi peruutukseen kerrottiin Luftwaffen epäilevä suhtautuminen koneen erikoisiin rakenteellisiin ratkaisuihin. Projektin peruutuksen takana olivat tosin enemmänkin muut syyt. Vuonna 1941 Saksan ilmailuministeriössä (RLM) vallitsi esimerkiksi edelleen luulo siitä, että jo käytössä olevat hävittäjät riittäisivät sodan voittamiseen. Toisena syynä oli todennäköisesti myös Messerschmittin Bf 109:n ympärille rakentunut hävittäjämonopoli, jota RLM suojeli. Henschel palasi vielä 1943 canard-koneiden pariin yhtiön kehittäessä Argus As 014 -sysäysputkimoottoria voimanlähteenään käyttävää P.87-hävittäjää. Tämäkään projekti ei tosin ehtinyt piirustuksia pidemmälle ennen sodan päättymistä. == Tekniset tiedot (P.75) == ==Katso myös== *Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945 ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Military Factory P.0075 Henschel P.075
The Impalas

The Impalas oli yhdysvaltalainen lauluyhtye, joka perustettiin 1950-luvulla Brooklynissa New Yorkin kaupungissa. Yhtyeen kokoonpano oli useimmista muista aikalaisyhtyeistä poikkeava sikäli, että sen soololaulaja oli afroamerikkalainen, tuolloin vasta 15-vuotias Joe "Speedo" Frazier, ja hänen lisäkseen kvartetissa oli kolme valkoista taustalaulajaa. Solistin lisäksi yhtyeen muutkin jäsenet eli Lenny Renda, Dick Wagner ja Tony Carlucci olivat vielä koulupoikia. Frazier liittyi mukaan muita myöhemmin. Automerkkiin liittyvän nimensä yhtye sai Rendan isän uuden Chevrolet Impalan mukaan. Autojen nimet olivat tuolloin muutenkin lauluyhtyeiden suosiossa. Tunnetuimpia yhtyeitä olivat The Belvederes, Bonnevilles, Corvairs, Edsels, El-Dorados, Fiestas, Fleetwoods, Lincolns, Montereys, Montclairs, Starfires ja V-Eights. Lehti jaettiin MUSA-lehden numeron 7 / 1974 mukana. The Impalasin suurin hitti oli Cub-merkille levytetty Sorry (I Ran All the Way Home) (Cub 9022), joka nousi Yhdysvalloissa Billboardin listan kärkikymmenikköön huhtikuussa 1959 ja oli parhaimmillaan sijalla kaksi. Se oli yhtyeen ensimmäinen ja ainoa Top 10 -hitti kyseisellä vuosikymmenellä. R&B-listalla; se oli sijalla 14. Koko 1950-luvun tilastossa kappale pääsi erään laskutavan mukaan sijalle 248/250. Kappaleen tekijät ovat Giosasi ja Zwirn, ja vuonna 1978 kustannusyhtiö oli Planetary Nom Music Ltd.LP-levy One Hit Wonders, 20 Extra-Ordinary Hits (Warwick Records WW 5048) 1978 Kappaleen introa levytettäessä Frazier voihkaisi "uh oh" tehtyään virheen. Ääniefekti kuulosti kuitenkin mielenkiintoiselta ja se otettiin mukaan lopulliseenkin versioon. Singlen suosio oli pitkälti sen ansiota, että kvartetti oli mukana Alan Freedin Easter Show’ssa Brooklyn Foxissa. Britanniassa yhtyettä voidaan hyvällä syyllä nimittää ns. yhden hitin ihmeeksi, sillä syyskuuhun 1978 mennessä kappale on ollut ainoa, joka on siellä noussut kansalliselle Top 30 -listalle. Yhtyeen seuraavaa singleä Oh, What a Fool tilattiin jo ennakolta 100 000 kappaletta, mutta siitä ei kuitenkaan tullut hittiä. Singlen kääntöpuolella on balladi "Sandy Went Away". Singlekappale Fool Fool Fool (Cub 9033) oli Yhdysvalloissa pienoinen hitti ollen Billboard Hot 100 -listalla viisi viikkoa. Paras sijoitus oli 86. Yhtyeen LP-levystä (Cub S-8003) on jälkikäteen ilmestynyt ruotsalaisten julkaisema albumi Sorry (I Ran All the Way Home) (Star-Club Records JAN 33-8035). Orkesteria johtaa Leroy Holmes, ja orkesterissa on mukana mm. puhallinsoittajia, kitaristi ja saksofonisti. Nimikappaleen lisäksi albumilla on vuonna 1959 levytetyt iskelmälliset kappaleet "She Belongs to Me", "Mommy-o", "Oh What a Fool", "Woodchuck Song", "Cupid", "Sandy Went Away", "Chum", "Fool Fool Fool", "You Want (Too Much Too Soon)", "All But the Memory of You" ja "The Loves We Share". Kvartetin tyyliä on verrattu yhtyeisiin The Fleetwoods ja The Castells. The Impalasin taustalla soittanut rumpali Vinny Cognato on toiminut myös Salutations-yhtyeessä ja myöhemmin 1970-luvun lopulla uudelleen muodostetussa The Elegants -yhtyeessä. == Kirjallisuudessa == == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset lauluyhtyeet
Henschel P.135

Henschel P.135 oli suunnitteluasteelle jäänyt saksalainen yksipaikkainen suihkuhävittäjä. Sitä ei ehditty saada tuotantoon ennen toisen maailmansodan loppua. ==P.135:n suunnittelu== Arado ja Henschel tekivät laajan yhteistyösopimuksen vuoden 1944 lopulla, jonka puitteissa yhtiöt jakoivat toisilleen keräämiään tietoja aerodynamiikasta ja nuolisiivistä. Tämän lisäksi Alexander Lippisch jakoi omaa aerodynamiikan tietämystään yhtiön kanssa. Vuoden 1945 alussa Henschelillä työskennellyt Friedrich Nicolaus aloitti saatujen tietojen pohjalta deltasiipisen peräsimettömän hävittäjän kehityksen. Koneen esittelyä edeltänyt esiprojekti saatiin valmiiksi helmikuussa 1945. P.135:stä oli tarkoitus tulla lyhytrunkoinen puu-metallirakenteinen peräsimetön hävittäjä. Aseistus, ohjaamo ja HeS 011A -suihkumoottori oli tarkoitus mahduttaa koneen metallirakenteiseen runkoon. Viisiosaiset siivet oli tarkoitus valmistaa puusta parempien materiaalien puutteen takia. Projektia arvioinut komitea oli yleisesti tyytyväinen siihen, mutta oli kriittinen P.135:n moottorin imuilma-aukon pituuden suhteen, ja olisi halunnut koneeseen perinteisen peräsimen. Komitean 27-28. helmikuuta 1945 pidetyssä kokouksessa P.135 sijoittui toiseksi Messerschmittin ehdokkaan jälkeen. P.135 sai sodan lopulla täydelliset tulokset sille tehdyissä lisätuulitunnelikokeissa, ja niiden seurauksena sen massatuotannon valmistelu aloitettiin. Projekti keskeytyi lopulta toisen maailmansodan loppumiseen. == Tekniset tiedot== ==Lähteet== ===Viitteet=== P.0135 Luokka:Saksalaiset lentokoneprojektit, 1939–1945
Peshawarin kirkkoisku

Peshawarin kirkkoisku tehtiin Pakistanin Peshawarissa 22. syyskuuta 2013, kun kaksi terroristia räjäytti itsensä anglikaanisessa All Saints' -kirkossa sunnuntaipalveluksen jälkeen. Kyseessä on Pakistanin vakavin kristittyjä vastaan tehty hyökkäys. Iskussa kuoli 85 henkilöä ja yli 100 loukkaantui. Tekoa seurasivat maanlaajuiset protestit. Pakistanin Talibanin edustaja kiisti järjestönsä osallisuuden.The Guardian: Pakistan church bomb: Christians mourn 85 killed in Peshawar suicide attack Kaksi Talibaniin kytkeytyvää militanttiryhmää kuitenkin otti vastuun teosta ja ilmoitti sen olleen reaktio Yhdysvaltain tekemiin ilmaiskuihin Pakistanissa.BBC News Asia: Pakistan blasts: Burials amid anger after Peshawar church attack Ennen iskua hyökkääjät ampuivat kahta turvamiestä, joista yksi kuoli ja toinen haavoittui. Iskun kohteena ollut kirkko muistuttaa moskeijaa, ja se oli toiminut kaupungissa rauhan ja harmonian symbolina.Dawn: Twin church blasts claim 80 lives in Peshawar == Lähteet == Luokka:Terrori-iskut Pakistanissa Luokka:Vuoden 2013 terrori-iskut Luokka:Kirkkoiskut Kirkkoisku
Vuokko Juhola

Vuokko Onerva Juhola (o.s. Telama, 18. joulukuuta 1926 Kouvola - 12\. syyskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja kansanedustaja. Koulutukseltaan hän oli maatalous- ja metsätieteiden lisensiaatti ja valtiotieteen maisteri. Juhola kirjoitti ylioppilaaksi Kouvolan lyseosta vuonna 1947 ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopistossa. 1960- ja 1970-luvuilla hän toimi opettajana muun muassa Helsingin kotitalousopettajaopistossa sekä Helsingin yliopistossa. Helsingin kaupunginvaltuustossa Juhola oli kokoomuksen edustajana vuodet 1969–1993. Kansanedustajaksi hän nousi kristillisen liiton Olavi Majlanderin kuoltua Rissalan lentoturmassa lokakuussa 1978. Juhola oli eduskunnassa ainoastaan vaalikauden loppuun, maaliskuuhun 1979 saakka. Vuonna 1969 Juhola nousi julkisuuteen, kun hän teki Helsingin hiippakunnan tuomiokapitulille ja oikeuskanslerille kantelun Terho Pursiaisen kirjasta Uusin testamentti. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Helsingin kaupunginvaltuutetut Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Helsingin vaalipiiri Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Åkerman & Lund Orgelbyggeri

Åkerman & Lund Orgelbyggeri Ab on Ruotsin Knivstassa toimiva urkurakentamo. Yhtiön perusti ruotsalainen Per Larsson Åkerman (1826–1876). Hän opiskeli urkurakentajien oppilaana, ensin vuodesta 1844 Västra Vingåkerissa ja sen jälkeen Tukholmassa ja suoritti siellä Teknillisessä oppilaitoksessa tutkinnon vuonna 1850. Hän sai erioikeuden rakentaa urkuja vuonna 1852. Hän täydensi stipendin turvin opintojaan ulkomailla, muun muassa Brysselissä. Vuosina 1857–1860 hän työskenteli Strängnäsissä Erik Adolf Setterquistin kanssa. 1860 hän muutti Tukholmaan ja perusti oman urkurakentamon ja vuonna 1866 urkujen rakentaminen jatkui työtoveri Carl Johan Lundin kanssa yhteisessä yhtiössä. Åkerman kuoli vuonna 1876 ja Lund johti yhtiötä vuoteen 1905 asti, toimitilat oli muutettu Sundbybergiin. Lundin kuoltua yhtiötä jatkoi John Johansson, toiminimenä oli Åkerman & Lunds nya orgelfabriks Ab. Vuonna 1974 yhtiön hankkivat omistukseensa Lars Norgren ja Knut Kaliff, yhtiön nimeksi muuttui nykyinen Åkerman & Lund Orgelbyggeri. Kaliff jätti yhtiön 1980-luvun puolivälissä. Nykyään yhtiön johtaja on Hans-Petter Schröder. Yhtiössä on kymmenkunta työntekijää. == Åkerman & Lundin urkuja Suomessa == Per Larsson Åkerman rakensi ensimmäiset urut Suomeen vuonna 1869, ne tulivat Helsingin Vanhaan kirkkoon, niissä on 32 äänikertaa ja ovat käytössä edelleen. Sen jälkeen yhtiö on rakentanut Suomeen muutamat muutkin urut, esimerkiksi: * Tyrvään kirkko 1986, 30-äänikertaisetSastamalan alueviesti Viitattu 28.7.2014 * Kallion kirkko 1995, lehteriurut * Ähtävän kirkko 1997, vuonna 1970 Kangasalan urkutehtaan rakentamien urkujen laajennus 18-äänikertaisiksi. * Kokkolan kirkko 2002, 50-äänikertaiset Åkerman & Lund rakensi yhteistyössä saksalaisen Paschen Kiel Orgelbaun kanssa ranskalais-romanttiset 58-äänikertaiset urut Keski-Porin kirkkoon vuosina 2006–2007. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Åkerman & Lundin www-sivut Luokka:Urkujen valmistajat Luokka:Ruotsalaiset yritykset
Bentsotrikloridi

Bentsotrikloridi (C7H5Cl3) on tolueenin kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään kemianteollisuudessa muiden orgaanisten yhdisteiden valmistamiseen. == Ominaisuudet == Huoneenlämpötilassa bentsotrikloridi on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin ja bentseeniin, mutta reagoi alkoholien kanssa muodostaen bentsoehapon ortoestereitä. Se reagoi myös veden kanssa hydrolysoituen emäksisissä ja happamissa olosuhteissa bentsoehapoksi. Mikäli vettä on vähän, muodostuu bentsoyylikloridia. Hydrolyysireaktioita katalysoivat Lewis-hapot. Karboksyylihappojen ja happoanhydridien kanssa bentsotrikloridi muodostaa bentsoyylikloridia ja karboksyylihaposta tai anhydridistä niitä vastaavan happokloridin. Bentsotrikloridista voidaan valmistaa bentsotrifluoridia vetyfluoridin tai muiden fluoridien avulla. Yhdisteelle tapahtuu myös tyypillisiä elektrofiilisia aromaattisia substituutioita kuten nitraus.Karl W. Seper: Benzyl Chloride, Benzal Chloride, and Benzotrichloride, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2001. Viitattu 28.7.2014Karl-August Lipper & Eckhard Löser: Benzyl Chloride and Other Side-Chain Chlorinated Aromatic Hydrocarbons, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 28.7.2014 Bentsotrikloridi on myrkyllinen yhdiste ja se on todennäköisesti myös karsinogeeninen. Suomessa aine luokitellaan syöpäsairauden vaaraa aiheuttavaksi kemikaaliksi. Viitattu 28.7.2014 == Valmistus ja käyttö == Bentsotrikloridia valmistetaan klooraamalla tolueenia fotokemiallisella reaktiolla hyödyntäen UV-säteilytystä 100-140 °C:n lämpötilassa. Välituotteina reaktiossa muodostuu bentsyylikloridia ja bentsaalikloridia. Bentsotrikloridin valmistus suoritetaan sivutuotteiden muodostumisen ehkäisemiseksi usein jatkuvatoimisena prosessina. Tärkein bentsotrikloridin käyttökohde on bentsoyylikloridin valmistus. Muita bentsotrikloridista syntetisoitavia yhdisteitä ovat väriaineiden valmistuksessa käytettävä bentsotrifluoridi, muovien UV-stabiloijana käytettävät hydroksibentsofenonijohdannaiset, hyönteismyrkyt, rikkaruohomyrkyt ja lääkeaineet. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Benzotrichloride *National Toxicology Program, Department of Health and Human Services, Report on Carcinogens, Thirteenth Edition: Benzotrichloride (pdf) Luokka:Aromaattiset yhdisteet Luokka:Organohalidit
Saniaisorneero

Saniaisorneero (Synallaxis azarae) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Saniaisorneeroa tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Ecuadorissa, Kolumbiassa ja Perussa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Pöyhijäorneerot
Pitkäpyrstöorneero

Pitkäpyrstöorneero (Synallaxis courseni) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Pitkäpyrstöorneeroa tavataan Perussa. Lajin populaatioksi arvioidaan 1 000–2 499 yksilöä. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen populaatio on pieni ja sen tiedetään esiintyvän vain muutamilla paikoilla. ==Lähteet== Luokka:Pöyhijäorneerot
Savanniorneero

Savanniorneero, aikaisemmalta nimeltään valkokurkkuokapyrstö (Synallaxis albescens) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. == Levinneisyys == Savanniorneeroa tavataan laajalla alueella Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjois- ja keskiosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on runsastumassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. == Lähteet == Luokka:Pöyhijäorneerot
Mustarintaorneero

Mustarintaorneero (Synallaxis albigularis) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Mustarintaoneeroa tavataan Bolivian länsirajalta Perun, Ecuadorin ja läntisen Brasilian kautta eteläiseen Kolumbiaan ulottuvalla alueella. Brasiliassa levinneisyysalue myötäilee Amazonin yläjuoksua yltäen Rio Negron yhtymäkohdan tienoille. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on runsastumassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Pöyhijäorneerot
Harmaaotsaorneero

Harmaaotsaorneero (Synallaxis hypospodia) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Harmaaotsaoneeroa tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Paraguayssa ja Perussa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja laikuttaisesti esiintyväksi, mutta sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Pöyhijäorneerot
Mustapyrstöorneero

Mustapyrstöorneero (Synallaxis rutilans) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Mustapyrstöoneeroa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Pöyhijäorneerot
Kastanjakurkkuorneero

Kastanjakurkkuorneero (Synallaxis cherriei) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Kastanjakurkkuorneeroa tavataan Brasiliassa, Ecuadorissa, Kolumbiassa ja Perussa. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Pöyhijäorneerot