Vitamiini

Vitamiinit ovat eliön pienessä määrin tarvitsemia ravinteita, joita eliö ei itse pysty tuottamaan lainkaan tai riittävästi. Ne on siten saatava ravinnosta. Ne ovat orgaanisia yhdisteitä. Tämä erottaa ne epäorgaanisista hiven- ja kivennäisaineista. Toisin kuin joitain muita orgaanisia ravinteita, vitamiineja ei voi korvata muilla aineilla ja ne suorittavat eliöissä vain tiettyjä toimintoja, eikä niitä käytetä eliön rakenneosina tai hajoteta ravintoenergiaksi. Jotkin aineet luetaan vitamiineiksi, vaikka eliö tuottaa niitä tietyissä oloissa. Esimerkiksi D-vitamiineja pidetään vitamiineina ihmisille ja monille muille eläimille, vaikka eläimet yleensä tuottavat niitä tarpeeksi altistuessaan säännöllisesti auringon säteilylle tai muulle ultraviolettisäteilylle. Eri eliölajit voivat vaatia eri vitamiineja. Ihmiset eivät esimerkiksi tuota C-vitamiinia, kun taas monet muut sitä vaativat eläimet tuottavat sitä tarpeeksi muista ravinteista, eikä se ole vitamiini näille eläimille.Combs, s. 3–30 Vitamiinit jaetaan usein rasvaliukoisiin ja vesiliukoisiin vitamiineihin. Ihmisen vaatimia rasvaliukoisia vitamiineja ovat A-, D-, E- ja K-vitamiinit. Vesiliukoisia ovat C- ja B-vitamiinit. Jälkimmäisiä on 8: B1-, B2-, B3-, B5-, B6-, B7-, B9\- ja B12-vitamiinit. Nämä 13 vitamiiniryhmää ovat kaikki ihmisen vaatimat vitamiinit.Combs, s. 43 Yhteen ryhmään kuuluvia vitamiineja voi olla monia. Esimerkiksi D-vitamiineja on luonnossa muutamia ja keinotekoisia D-vitamiineja tunnetaan yli 2 000. Moninaisuuden takia on myös "vesiliukoisia" vitamiineja, joista osa onkin rasvaliukoisia. Esimerkiksi B1-vitamiineihin kuuluva allitiamiini on liukoinen rasvoihin.Zempleni, s. 258 Taas B2-vitamiineihin kuuluva riboflaviini ei liukene rasvaliukoisiin aineisiin, muttei liukene hyvin veteenkään. Emäksiseen veteen se liukenee hyvin, mutta hajoaa siinä. Kunkin vitamiinin toiminnot ovat vitamiinikohtaisia. Ihmisillä monet niistä, kuten C- ja B1-vitamiinit (tiamiini), toimivat entsyymireaktioiden "apumolekyyleinä" eli kofaktoreina. Osa taas on hapettumisenestoaineina, joista esimerkkejä ovat C- ja E-vitamiinit. Osa on hormoneita, kuten A- ja D-vitamiinit. Eräs A-vitamiini toimii myös näköaistin valoa aistivana kofaktorina. Tiettyjä vitamiineja on paljon vain joissain ruuissa. Esimerkiksi C-vitamiinia on paljon useissa kasviksissa, hedelmissä ja juureksissa. Sitä ei käytännössä ole ihmiselle tarpeeksi lihoissa, maitotuotteissa tai useimmissa viljoissa. Poikkeuksena ovat joidenkin eläinten maksat ja munuaiset, joissa sitä on lähes yhtä paljon kuin joissain kasviksissa. B12-vitamiineja taas ei ole käytännössä lainkaan kasviksissa tai muissa kasviperäisissä ruuissa. Liian pieni vitamiinien saanti aiheuttaa eri puutostauteja. Osa puutoksista on ihmisillä maailmanlaajuisesti verrattain yleisiä, kuten A-vitamiinipuutos, joka on pitkälle edetessään oireiltaan vakava ja B12-vitamiinin puutos, johon saattaa jopa kuolla. On myös vitamiineja, kuten B5-vitamiini, joiden puutosta ei ilmene ihmisillä käytännössä lainkaan. Jotkin vitamiinit ovat liikaa saatuna myös vaarallisia. Käytännössä vaarallisia ovat A-vitamiinitoimintoiset retinoidit, D-vitamiinit, nikotiinihappo (kuuluu B3-vitamiineihin) ja B6-vitamiinit.Combs, s. 508–510 ==Sanan ja kirjainsymbolien alkuperä== Sanan vitamiini loi Kazimierz Funk 1912. Siinä yhdistyy vita (lat. elämä) ja amiini. Funkin todettua tiamiinin (B1-vitamiini) olevan amiini, hän päätteli virheellisesti kaikkien vitamiinien olevan amiineja. Vaikka nykyään tiedetään, että näin ei ole, nimi on säilynyt. Vitamiinien nykyisten kirjainsymbolien käyttö ja jako rasva- ja vesiliukoisiin vitamiineihin alkoi 1916. Tähän mennessä oli löytynyt suurella varmuudella kaksi vitamiinia. Elmer McCollumin kanssa 1916 julkaistussa tutkimuksessa Cornelia kennedy nimesi aineista ensin löydetyn rasvaliukoiseksi A:ksi ja myöhemmin löydetyn vesiliukoiseksi B:ksi. Nykyään nämä tunnetaan vastaavasti A-vitamiineina ja B1-vitamiineihin kuuluvana tiamiinina. Kennedy ja McCollum eivät tosin käyttäneet julkaisussa nimiä "A-vitamiini" tai "B-vitamiini", sillä he pitivät elintärkeyteen viittaavaa sanaa "vitamiini" aineille liian suuren arvon antavana nimenä. Vitamiineja alkoi löytymään useita. Siksi 1920 Jack Cecil Drummond ehdotti, ettei vitamiineja nimettäisi niiden liukoisuuden mukaan, vaan aakkosin, eli A, B, C jne., kunnes tietty vitamiini tunnettaisiin kyllin hyvin, jotta se voitaisiin nimetä rakenteen mukaan. Esimerkiksi 1932 Robert Runnels Williams selvitti tiamiinin rakenteen osittain: se on rikkiä (kreikaksi thios) sisältävä amiini, joten hän ehdotti sille nimeä tiamiini. 1927 mennessä eri tutkimuksissa erotellun B-vitamiinin (tiamiinin) havaittiinkin sisältävän vähintään kaksi eri ainetta, joista toinen (tiamiini) esti beriberiin ja toinen (niasiini) pellagraan sairastumista. Siksi 1927 British Committee on Accessory Food Factors suositteli beriberin estäjälle nimeä B1 ja pellagran estäjälle nimeä B2. Pian B2:n tunnistettiin koostuvan vieläkin useammasta osasta. Riboflaviini tosin tunnistettiin tästä "B2-kompleksista" ensimmäiseksi, joten sitä alettiin kutsumaan B2-vitamiiniksi. Niasiinia taas kutsutaan nyt usein B3-vitamiiniksi.Zempleni, s. 234 ==Ihmisen tarvitsemat vitamiinit== Kirjain -tunnus Yleisnimi Aine tai joitakin tärkeitä aineita Keskimääräinen saantisuositus Suomessa (a) Suurin turvallinen saanti aikuisilla Suomessa (b) Puutostauti tai oireet ihmisillä Liikasaanti ihmisillä Biologisesti aktiivinen muoto/muodot ihmiskehossa ja huomiot A *retinoli *retinaali *retinoiinihappo *β-karoteeni *β-kryptoksantiini 672 µg/vrk retinolina 3 000 µg/vrk retinolina tai sen palmitiinihappoesterinä (retinyylipalmitaattina) Mm. parantuva hämäräsokeus, lopulta silmien tulehtuminen, hajoaminen ja pysyvä sokeus. Puutos tappaa.Combs, s. 96–141 Vaarallinen, mutta usein täysin parantuva A-hypervitaminoosi retinoideja käytettäessä. Vaaraton ja väliaikainen karotenemia karotenoideja käytettäessä. Aktiivimuodot: retinoli, (11Z)-retinaali ja (kaikki-E)-retinoiinihappo (tretinoiini). B1 *tiamiini 1 mg/vrk Ei saantirajaa Beriberi ja Wernicken enkefalopatia. Puutos tappaa.Combs, s. 265–280 Käytännössä vaaratonta. Aktiivimuoto: tiamiinipyrofosfaatti.Combs, s. 69–70 B2 *riboflaviini 1.2 mg/vrk Ei saantirajaa Ariboflavinoosi. Mm. väsymys; sierainten, suupielten ja kielen halkeilu; kielen turvotus; ihon hilseily; anemia. Puutos ei yleensä ole tappava. Käytännössä vaaratonta. Värjää virtsan väliaikaisesti keltaiseksi. Aktiivimuodot: FMN ja FAD. B3 Niasiini *nikotiinihappo *nikotiiniamidi 13.4 mg/vrk 10 mg/vrk nikotiinihappona 900 mg/vrk nikotiiniamidina Pellagra. Puutos tappaa.Combs, s. 296–310 Nikotiinihappo aiheuttaa mm. punastumista, kutinaa ja oksentelua. Pitkäaikainen liikakäyttö altistaa maksavauriolle. Nikotiiniamidi on lähes vaaraton. Aktiivimuodot: NAD(H) ja NADP(H). Ihminen tuottaa niasiinia myös tryptofaanista. B5 *pantoteenihappo Ei suositusta Ei saantirajaa Mm. väsymys ja kivut jalkaterissä. Puutos ilmenee käytännössä vain kokeellisesti.Combs, s. 346–351 Käytännössä vaaratonta. Aktiivimuodot: koentsyymi A ja asyylikantajaproteiinit. B6 *pyridoksaali *pyridoksiini *pyridoksamiini 1 mg/vrk 25 mg/vrk lisäravinteista saatuna Mm. ääreishermoston vauriot, heikkous, suupielten ja kielen halkeilu.Combs, s. 313–327 Ääreishermoston vauriot. Aktiivimuoto: pyridoksaali-5'-fosfaatti (PLP). B7 *biotiini Ei suositusta Ei saantirajaa Mm. hiusten harveneminen, hilseilevä ihottuma ja parestesia.Zempleni, s. 367–373 Käytännössä vaaratonta.Combs, s. 331–341 Aktiivimuoto: biotiini. B9 Folaatit *foolihappo *folaattien polyglutamaatit 378 µg/vrk 1 000 µg/vrk Mm. megaloblastinen anemia, väsymys, hermovauriot, homokysteinemia (veren kohonnut homokysteiinipitoisuus) ja raskauden aikana sikiön epämuodostumat, kuten spina bifida.Combs, s. 355–379 Käytännössä vaaratonta. Aktiivimuoto: THF ja 5-MTHF. B12 Kobalamiinit *syanokobalamiini *hydroksikobalamiini 1.6 µg/vrk Ei saantirajaa Mm. megaloblastinen anemia, homokysteinemia, pysyvät ääreis- ja keskushermoston vauriot (ataksia, asentoaistin menetys, tunnottomuus ja dementia). Puutos tappaa.Combs, s. 381–397 Käytännössä vaaratonta. Aktiivimuoto: adenosyylikobalamiini ja metyylikobalamiini. C *askorbiinihappo *dehydroaskorbiinihappo 68 mg/vrk 1 000 mg/vrk Keripukki. Puutos tappaa.Combs, s. 236–262 Käytännössä vaaratonta. Voi aiheuttaa ripulia ja vatsakipuja. Aktiivimuoto: askorbaatti. Ihmiset eivät tuota askorbiinihappoa, mutta monet muut eläimet tuottavat sitä muun muassa glukoosista. D *kolekalsiferoli (D3) *ergokalsiferoli (D2) 11.6 µg/vrk 100 µg/vrk Riisitauti vauvoilla ja lapsilla; osteomalasia vanhemmilla lapsilla ja aikuisilla.Combs, s. 146–175 Vaarallinen D-hypervitaminoosi. Oireita: mm. hyperkalsemia, janoisuus, oksentelu, vatsakivut, peruuttamaton kudosten kalkkeutuminen, väsymys ja sekavuus. Aktiivimuoto: kalsitrioli. Ihminen tuottaa D-vitamiinia ihon altistuessa auringon säteilylle tai tietyn aallonpituuden UV-säteilylle. E *RRR-α- tokoferoli *RRR-γ-tokoferoli 7.6 mg/vrk 300 mg/vrk RRR-α-tokoferolina Ravintopuutos on hyvin harvinainen. Oireita: mm. refleksien hitaus, lihasheikkous, silmälihasten heikkous (oftalmopareesi) ja hermovauriot.Combs, s. 182–211 Käytännössä vaaratonta. Voi häiritä muiden rasvaliukoisten vitamiinien imeytymistä. Aktiivimuoto: aktiivisia sellaisinaan. K *fyllokinoni *menakinonit *menadioni Ei suositusta Ei saantirajaa Ravintopuutos on yleinen vastasyntyneillä. Se on harvinainen aikuisilla ja johtuu esim. varfariinin kaltaisten antikoagulanttien yliannostuksesta. Pääoire on veren hyytymisen hidastuminen ja mm. sisäelinten verenvuodot.Combs, s. 49–50 Käytännössä vaaratonta. Aktiivimuoto: aktiivisia sellaisinaan. *a: keskimääräinen suositus 6–65-vuotiaalle, jos hänen energiatarpeensa on 2 000 kilokaloria per vuorokausi. Suomen valtion ravitsemusneuvottelukunta ei ole määrittänyt kaikille vitamiineille sitä, että missä muodossa tiettyä vitamiinia tulisi saada ilmoitetun massan (mg/µg) verran. Monet vitamiinit ovat ryhmä muutamia tai jopa tuhansia aineita, joilla on samat vitamiinitoiminnot, mutta eri massat. Samaan vitamiiniryhmään lukeutuvien aineiden keskinäiset vitamiinitehot voivat olla myös keskenään erilaiset. *b: katso yllä olevan "a"-kohdan huomiot massasta ja vitamiinitehosta. ==Lyhyt historia== Useat vitamiinit löydettiin siten, että ensin niiden ehdotettiin olevan olemassa. Sitten kukin eristettiin jostakin luonnontuotteesta, niiden rakenteet selvitettiin ja lopuksi kukin vitamiini syntetisoitiin. Poikkeuksena on nikotiinihappo (B3), jonka rakenne ja synteesi selvitettiin kauan ennen kuin sen tiedettiin olevan vitamiini. Alla olevan taulukon "ehdotettiin olevan olemassa" -kohta merkitsee ajankohtaa, jolloin vitamiinin ehdotettiin olevan olemassa nimenomaan vitamiinina tai jonain muuna ravinteena. Eri ruokien on silti huomattu parantavan tiettyjä vitamiinien puutostiloja jo usein ennen näitä ajankohtia. Tällaisten ruokien ei kuitenkaan ennen taulukon ajankohtia tunnistettu olevan nykykäsityksen mukaisia ravinteita. Esimerkiksi James Lind osoitti jo 1747 kokeellisesti sitruunoiden parantavan C-vitamiinipuutteen aiheuttaman keripukin. Hän ei kuitenkaan ymmärtänyt sitruunoiden sisältävän jotakin ravinnetta tai ravinteita, vaan selitti keripukin ja sitruunoiden välistä yhteyttä toisella tapaa. Taulukossa on vuosilukujen lisäksi kunkin löydön tehneen tutkijan tai tutkijoiden nimet. Joissain kohdissa on myös mainittu vitamiinitoimintoinen aine, joka on esimerkiksi eristetty. Vitamiini Ehdotettiin olevan olemassa Eristettiin luonnosta Empiirinen tai kemiallinen kaava selvitettiin Rakennekaava selvitettiin Syntetisoitiin A 1881, Nicolai Lunin; viimeistään 1911, Wilhelm Stepp 1937 Harry N. Holmes ja Ruth Corbet 1931, Paul Karrer et al., retinoidien ja karotenoidien perusrakenne 1946, David Adriaan van Dorp ja Jozef Ferdinand Arens, mm. retinoiinihappo B1 (tiamiini) 1897, Christiaan Eijkman; viimeistään 1901, Gerrit Grijns 1926, Barend Jansen ja Willem Donath 1936, Robert Runnels Williams ja J. K. Cline B2 (riboflaviini) 1932, Paul György 1933, Paul György et al. 1933, Paul György et al. B3 (niasiini) 1925, Joseph Goldberger ja W. F. Tanner 1937, Conrad Arnold Elvehjem et al., nikotiiniamidi 1867, Carl Huber, nikotiinihappo 1870, Carl Huber, nikotiinihappo 1867, Carl Huber, nikotiinihappo B5 (pantoteenihappo) 1930, L. C. Norris ja A. T. Ringrose 1933, Roger J. Williams et al. 1940, Roger J. Williams ja Randolph T. Major B6 1934, Paul György 1938, Samuel Lepkovsky 1939, Leslie Julius Harris ja Karl Folkers, pyridoksiini B7 (biotiini) 1927, Margaret Averil Boas 1936, Fritz Kögl ja Benno Tönnis 1941, Vincent du Vigneaud et al. 1942, Vincent du Vigneaud et al. 1943, Karl Folkers et al. B9 (foolihappo) 1931, Lucy Wills 1941, Herschel K. Mitchell et al. 1945, Robert Angier et al. B12 1926, George Minot ja William Murphy 1948, Karl Folkers et al. 1956, Dorothy Hodgkin et al., syanokobalamiini 1973, Robert Burns Woodward et al., syanokobalamiini C (askorbiinihappo) 1907, Axel Holst ja Theodor Frølich 1928, Albert Szent-Györgyi 1933, Walter Haworth D 1919, Edward Mellanby 1930, Frederick A. Askew et al., D2 1931, Frederick A. Askew et al., D2; 1932, Adolf Windaus et al., D3 1936, Adolf Windaus et al., D3 E 1922, Herbert McLean Evans ja Katharine Scott Bishop 1936, Herbert McLean Evans et al., α-tokoferoli 1938, Erhard Fernholz, α-tokoferoli 1938, Paul Karrer et al., α-tokoferoli K 1929, Henrik Dam 1939, Edward Doisy et al., fyllokinoni ja jokin menakinoni 1939, Edward Doisy et al., fyllokinoni; 1940, Edward Doisy et al., menakinoni-6 ==Vanhoja vitamiinien ja muiden aineiden nimiä== Alla on muun muassa vitamiinitutkimuksen varhaisvaiheissa käytettyjä nimiä nykyisille vitamiineille ja aineille, joita ei enää pidetä vitamiineina. Nimi Selite Aneuriini Vanha nimi tiamiinille. A-N-tekijä. Antineuriittinen tekijä. Vanha nimi tiamiinille. Bios-tekijät Hiivojen kasvua tehostava tekijä, jonka nykyään tiedetään olleen biotiini. Citrovorum-tekijä Leuconostoc citrovorum -bakteerien kasvuun vaadittu tekijä, jonka tiedetään nykyään olleen foolihappo. Ulkoinen tekijä (eng. extrinsic factor) Vanha nimi B12-vitamiineille. R-tekijä Kananpoikien anemiaa estävä tekijä, jonka nykyään tiedetään olleen foolihappo. U-tekijä Kananpoikien anemiaa estävä tekijä, jonka nykyään tiedetään olleen foolihappo. Suodostekijä (eng. filtrate-factor) Aine, jonka tiedetään nykyään olleen niasiini. Aine estää koirien mustakielielitautia eli pellagraa. Nimeä on käytetty myös kananpoikien ihottumaa estävästä aineesta, jonka tiedetään nykyään olleen pantoteenihappo. Hepatoflaviini Maksasta eristetty aine, jonka tiedetään nykyään olleen riboflaviini. Laktoflaviini Herasta eristetty aine, jonka tiedetään nykyään olleen riboflaviini. Ovoflaviini Kananmunan valkuaisista eristetty aine, jonka tiedetään nykyään olleen riboflaviini. Muut flaviinit Aineita, joiden tiedetään nykyään olleen riboflaviinia. Nykyään nimeä "flaviini" käytetään kemiassa tietyistä isoalloksatsiinin johdannaisista. LLD-tekijä Maksasta eristetty aine, jonka tiedetään nykyään olleen B12-vitamiini. Aine tehostaa Lactobacillus lactis Dorner -bakteerien kasvua. Noriittieluaatti (eng. norit eluate) Vanha nimi Lactobacillus casei -bakteerien kasvua tehostavalle tekijälle. P-P-tekijä Pellagraa estävä tekijä (eng. Pellagra-Preventive factor). Vanha nimi niasiinille. Rizopteriini (eng. rhizopterin) Rhizobium- bakteereista eristetty aine, joka tehostaa Enterococcus faecalis -bakteerien kasvua. Aineen tiedetään nykyään olleen foolihappo. SLR-tekijä Sama kuin rizopteriini. Vanha nimi foolihapolle. Streptogeniini (eng. streptogenin) Peptidi, jota on hydrolysoidussa proteiineissa, joka tehostaa hiirien ja eri mikrobien kasvua. Aine ei ole vitamiini. B2-vitamiini Synonyymi riboflaviinille ja saman vitamiinitoiminnon omaaville aineille. Nimeä on käytetty myös lämmitystä kestävästä ja hiivan kasvua tehostavasta tekijästä, joka paljastui riboflaviinin, pyridoksiinin ja nikotiinihapon seokseksi. B4-vitamiini Rottien ja kanojen lihasheikkoutta estävä aine, joka oli todennäköisesti glysiinin, riboflaviinin ja pyridoksiinin seos. B5-vitamiini Synonyymi pantoteenihapolle ja vastaavan vitamiinitoiminnon omaaville aineille. Nimeä on käytetty myös kesykyyhkyjen kasvua tehostavasta tekijästä, joka oli todennäköisesti niasiini. B7-vitamiini Synonyymi biotiinille ja vastaavan vitamiinitoiminnon omaaville aineille. Nimeä on käytetty myös tuntemattomasta kesykyyhkyjen kasvua tehostavasta tekijästä, jota on kutsuttu myös I-vitamiiniksi. B8-vitamiini Adenosiinimonofosfaatti, joka ei ole vitamiini. B10-vitamiini Kananpoikien kasvua tehostava tekijä, joka oli todennäköisesti B12-vitamiini. B11-vitamiini Ilmeisesti sama aine kuin B10-vitamiini. B13-vitamiini B12-vitamiiniksi luokiteltavan akvakobalamiinin synonyymi. B14-vitamiini Oroottihapon synonyymi, joka on pyridiinin biosynteesin välituote. Oroottihappo ei ole vitamiini. B15-vitamiini "Pangaamihapon" synonyymi. Tämä ei ole vitamiini. B17-vitamiini Amygdaliinin synonyymi, jonka joskus väitetään ehkäisevän syöpää. Aine ei ole vitamiini. Bc-vitamiini Vanha nimi foolihapolle ja karnitiinille. Karnitiini ei ole vitamiini. BP-vitamiini Kananpoikien kondrodystrofiaa estävä tekijä, jonka toiminnon koliini ja mangaani voivat korvata. Bt-vitamiini Mahdollisesti pantoteenihapon ja 4-aminobentsohapon toimintaan liittyvä tekijä. C2-vitamiini Tuntematon keuhkokuumetta estävä tekijä. Synonyymi J-vitamiinille. F-vitamiini Välttämättömien rasvahappojen vanha nimi. Nimeä on myös käytetty tiamiinin toiminnoista. G-vitamiini Vanha nimi riboflaviinille. Nimeä on käytetty myös niasiille. H-vitamiini Vanha nimi biotiinille. I-vitamiini Tuntematon kesykyyhkyjen kasvua tehostava tekijä tai seos. J-vitamiini Tuntematon keuhkokuumetta estävä tekijä. Synonyymi C2-vitamiinille. L1-vitamiini Maksasta eristetty aine. Mahdollisesti antraniilihappo. L2-vitamiini Hiivasta eristetty aine. Mahdollisesti adenosiini. M-vitamiini Hiivasta eritetty anemiaa estävä tekijä, jonka nykyään tiedetään olleen foolihappo. N-vitamiini Vanha nimi seokselle, jonka on joskus ehdotettu ehkäisevän syöpää. P-vitamiini Vanha nimi sitruunasta eristetylle "sitriinille" (flavonoidiseos).Combs, s. 515–517 Q-vitamiini Käyttämätön kirjainsymboli, joka käytettiin nimeämään koentsyymi-Q. R-vitamiini Vanha nimi foolihapolle. S-vitamiini Streptogeniinin synonyymi. Nimeä on käytetty myös bakteerikasvua tehostavasta tekijästä, joka oli mahdollisesti biotiini. T-vitamiini Tuntematon termiiteistä, hiivoista tai homeista eristetty tekijä, jonka on esitetty tehostavan proteiinien käyttöä rotissa. U-vitamiini Keräkaalista eristetty aine. Mahdollisesti foolihappo. V-vitamiini Bakteerikasvua tehostava tekijä. Mahdollisesti NADH. Willsin tekijä Anemiaa estävä tekijä hiivassa, jonka nykyään tiedetään olleen foolihappo. Zooferiniini (eng. zoopherin) Rottien kasvua tehostava tekijä, jonka nykyään tiedetään olleen B12-vitamiini. ==Katso myös== *Välttämätön aminohappo *Koliini ==Lähteet== * * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Katsaus vanhoista vitamiinien nimistä: *Fineli: tietokanta ruokien vitamiini- ja muista ravinnepitoisuuksista * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit