EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ylimarkku

Ylimarkku () on Pohjanmaalla sijainnut entinen Suomen kunta. Kunnan asukasluku oli sen lakkautushetkellä 1 575\. Ylimarkun kunta liitettiin vuonna 1973 Närpiöön. Sen naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Korsnäs, Närpiö, Petolahti, Pirttikylä ja Teuva. Ylimarkun vaakunan suunnitteli G. Lindström ja se vahvistettiin vuonna 1968. Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1972, s. 150. Otava 1971, Helsinki. ==Maantiede== Ylimarkku sijaitsee Närpiönjoen keskijuoksun varrella eikä entisen kunnan alue ulotu aivan merenrantaan saakka. Maisemakuvaa luonnehtii pohjalaispitäjille tyypillinen ero viljavan jokilaakson ja sitä ympäröivien melko karujen vedenjakajaseutujen välillä. Korkeuserot ovat kuitenkin vähäisiä lukuun ottamatta eräitä itä- ja koillisosan kallioita. Närpiönjokeen yhtyy Ylimarkun alueella Brännback å, joka alkaa Horonjokena Teuvan puolelta. Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela (toim.): Suomenmaa – Maantieteellis- yhteiskunnallinen tieto- ja hakuteos, s. 418. Porvoo–Helsinki: WSOY, 1973. Vuoden 1970 väestönlaskennan mukaan Ylimarkun ammateissa toimivista asukkaista 53 prosenttia sai toimeentulonsa maa- ja metsätaloudesta, 21 prosenttia teollisuudesta ja rakennustoiminnasta sekä 21 prosenttia palveluammateista. Tarmio ym. (toim.), s. 417. Kylän asutus on keskittynyt Närpiönjoen laaksoon, muutoin alue on hyvin harvaan asuttu. Ylimarkun väkiluku väheni 1960-luvulla voimakkaasti suurempiin asutuskeskuksiin ja Ruotsiin suuntautuneen muuttoliikkeen vuoksi. Tarmio ym. (toim.), s. 421. ==Liikenne== Ylimarkun kautta kulkee valtatie 8, jota pitkin on Poriin noin 130 kilometriä ja Vaasaan noin 60 kilometriä. Närpiön keskustaan on Ylimarkun kirkonkylästä noin 15 kilometriä.Tarmio ym. (toim.), s. 421. ==Historia== Ylimarkku muodostettiin Närpiöön kuuluvaksi rukoushuonekunnaksi vuoden 1720 tienoilla ja siitä tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1871. Ylimarkun puukirkko on vuodelta 1878 (Theodor Granstedt). Otavan iso tietosanakirja, osa 10, palstat 429–430. Helsinki: Otava, 1965. Ylimarkun kunta oli yksikielisesti ruotsinkielinen; vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan 96,5 prosenttia asukkaista puhui äidinkielenään ruotsia. Avain omaan maahan - tietoja Suomen kaupungeista, kauppaloista ja maalaiskunnista, s. 155. Sanoma Osakeyhtiö, 1964, Helsinki. Ylimarkun alueella oli Martensin vihannestutkimusasema 2011 asti. Ylimarkun pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla suolavedessä keitetystä lampaan- ja naudanlihasta sipulin ja maustepippurin kanssa paistettu uunipaisti. ==Kyliä== Ylimarkku (Övermark), Överträsk Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajauksissa Ylimarkun ainoa taajama oli kirkonkylä, jossa oli 563 asukasta vuonna 1960 ja 667 asukasta vuonna 1970. ==Väestö== Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Ylimarkun väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1890–1970. == Tunnettuja asukkaita == * Johan Franzén, kansanedustaja * Verner Korsbäck, kansanedustaja * Ole Norrback, kansanedustaja, ministeri == Lähteet == *
Amidi

Kemiassa amidi tarkoittaa epäorgaanista anionia tai orgaanisessa kemiassa funktionaalista ryhmää. Rikkiä sisältäviä amideja kutsutaan sulfonamideiksi. Epäorgaanisessa kemiassa amidi tarkoittaa anionia NH2-, joka on ammoniakin konjugaattiemäs ja sellaisena erittäin voimakas emäs. Amideiksi sanotaan myös ioniyhdisteitä, joissa amidi-ioni on anionina. Orgaanisessa kemiassa amideilla tarkoitetaan karboksyylihappojen johdoksia, joissa hydroksyyli-ryhmä (-OH) on korvattu amiinilla. Esimerkiksi laktaamit ovat rengasrakenteisia amideja. == Nimeäminen == * Esimerkiksi: CH3CONH2 nimetään asetamidiksi eli etaaniamidiksi * Muita esimerkkejä: CH3CH2CONH2 on propaaniamidi, CH3CH2CON(CH3)2 on N,N-dimetyylipropaaniamidi. == Synteesi == Orgaanisia amideja on vaikea valmistaa suoraan karboksyylihapoista, koska amiinit ja ammoniakki ovat emäksiä, jotka muuttavat happaman karboksyylihapporyhmän karboksylaattianioniksi (karboksyylihapon ammoniumsuolaksi). Kuitenkin voimakkaasti kuumentamalla voidaan saada karboksyylihappo ja amiini (tai ammoniakki) muodostamaan amideja. * CH3COOH + C6H5NH2 → C6H5NHCOCH3 \+ H2O Amideja valmistetaan tavallisemmin happoklorideista ammoniakin ja amiinien avulla. * CH3COCl + C6H5NH2 → C6H5NHCOCH3 \+ HCl == Reaktiot == Amidit eivät ole reaktiivisia verrattuna muihin karboksyylihappojen johdoksiin. Amidisidos on kestävä ja esiintyy mm. proteiineissa, jotka ovat tuhansista aminohapoista peptidisidosten avulla muodostuneita makromolekyylejä. Amidien hydrolyysi hapoiksi onnistuu kuumentamalla amidia hapon tai emäksen läsnä ollessa. Amidien pelkistäminen amiineiksi tapahtuu litiumalumiinihydridillä (LiAlH4). * RCONH2 \+ LiAlH4 → RCH2NH2 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Etälukio: Amidit *IUPAC Goldbook: Amides * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Nuoritta

thumb|Nuorittajoki Nuorittassa. Nuoritta on Oulun 44. kaupunginosa entisen Ylikiimingin kunnan alueella. Kaupunginosa muodostettiin Oulun ja Ylikiimingin kuntaliitoksen yhteydessä 1. tammikuuta 2009 Jokikokon, Nuorittan, Paasoperän ja Yliperän alueista. Asukkaita alueella on noin 300. Kaupunginosa sijaitsee Ylikiimingin taajaman ja Pudasjärven välisen Hetekyläntien varrella. Nuorittan kylän keskus sijaitsee Nuorittajoen varrella lähellä Pudasjärven kunnanrajaa, noin 17 kilometriä itään Ylikiimingin taajamasta. Nuoritta on maa- ja metsätalousvaltainen yhteisö. Vuodesta 2003 kylä on ollut mukana Kylävalakiat- projektissa, joka tähtää maaseudun kylien yritys- ja kehittämistoiminnan parantamiseen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ylikiimingin kylät
Breviario

Breviario eli breviarium (lat. brevis, "lyhyt") on hetkipalvelusten kirja, joka sisältää kristillisten (alkuperältään katolisten) hetkipalvelusten, kuten laudes, vesper ja kompletorio, kaavat ja niissä lauletut virret, antifonit, psalmit, lukukappaleet, Raamatun kiitosvirret ja rukoukset. Rukoileva kirkko on tunnettu suomalainen breviario. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Universalis Online Breviary * Latin-English Catholic Roman Breviary 1911 ed. Luokka:Kristilliset rukouskirjat
Manuale Aboense

Manuale Aboense (”Turun kirkkokäsikirja”) oli Turun hiippakuntaa varten keskiajan lopulla painettu kirkkokäsikirja. Se oli tarkoitettu käytettäväksi käsikirjana jumalanpalveluselämän ulkopuolella suoritetuissa toimituksissa, kuten kasteessa ja avioliittoon vihkimisessä.Otavan suuri ensyklopedia, Osa 9 (sukunimi–turbiini), s. 6599. ISBN 951-1-06892-X Kirjan painoi Laurentius Stuchs Halberstadtissa, Saksassa vuonna 1522. Se on toinen keskiajalla Suomea varten painetuista kahdesta kirjasta. Ei ole varmaa, että teosta olisi koskaan käytetty Suomessa, sillä sen tilannut piispa Arvid Kurki hukkui samana vuonna, ja myös uskonpuhdistus oli alkamassa. Ei myöskään tiedetä, kuinka monta valmista kappaletta Suomeen on tullut. Näin kirja menetti merkityksensä heti valmistuttuaan. Kirja oli kadoksissa yli 300 vuotta, kunnes se vuonna 1844 koottiin yhteen arkistojen irtolehdistä. Kirjasta on valmistettu näköispainos vuonna 1980. == Katso myös == * Codex Aboensis * Graduale Aboense * Missale Aboense * Palmsköldin katkelma * Turun tuomiokirkon Mustakirja *Aitolahden koodeksi ==Lähteet== Luokka:Turun historia Luokka:Kristillinen kirjallisuus Luokka:Latinankieliset kirjat Luokka:Suomen keskiajan kristinusko Luokka:1520-luvun kirjat Luokka:Turun tuomiokirkko
Ravansaari

Ravansaari () on saari Viipurinlahdessa, lähellä Uurasta noin 12 kilometriä etelään Viipurin keskustasta, Venäjällä. Ravansaari kuului 1600-luvun lopulta vuoteen 1800 asti Johanneksen pitäjään, jolloin se liitettiin Viipurin pitäjään. Suomen suuriruhtinaskunnan aikana saarella oli linnoitus, jonka rauniot ovat yhä nähtävissä. Siellä toimi myös luterilainen Ravansaaren rukoushuone. Ravansaari liitettiin Viipurin kaupungin alueeseen 1932 ja asukkaita oli lähes tuhat vuonna 1939. He saivat elantonsa mm. sahateollisuudesta. Talvisodan 1940 päättäneen Moskovan rauhan myötä Ravansaari sijaitsi Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Saarella toimi tuberkuloosi- ja alkoholistiparantola, kunnes vuonna 1963 Suomi vuokrasi Neuvostoliiton-puoleisen osuuden Saimaan kanavasta ja vuokra-alueeseen sisältyi myös Ravansaaren nimellä tunnettu Malyi Vysotski.Laki Saimaan kanavan Venäjälle kuuluvan osan ja siihen liittyvän alueen vuokraamisesta Suomen tasavallalle sekä Saimaan kanavan kautta tapahtuvasta alusliikenteestä Venäjän kanssa tehdyn sopimuksen lainsäädännön alaan kuuluvien määräysten voimaansaattamisesta ja sopimuksen soveltamisesta Finlex Kyseisen vuokrasopimuksen vuoksi radioamatöörit laskivat Ravansaaren erilliseksi radioamatöörimaaksi. Ensimmäinen suomalais-venäläinen radioretkikunta kävi saarella 1988. Koska tukinuiton lakattua saarta ei ole tarvittu jälleenlastauspaikkana, se ei enää sisälly nykyiseen vuokra-alueeseen (voimassa vuodesta 2012). Nykyisin saari on täysin metsittynyt. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ravansaariseura – Viipurinlahden saariston, "kotisaarten", perinneyhdistys Karjalan Liitto Luokka:Viipurinlahden saaret Luokka:Viipurin luonto Luokka:Suomen vuokra-alueet Luokka:Luovutettujen alueiden saaret
Jolosjärvi

Jolosjärvi on järvi Joloksen kaupunginosassa Ylikiimingissä Oulussa Pohjois- Pohjanmaalla. Järvi on jakaantunut kahteen osaan: eteläisen osan pinta on 73,9 metriä merenpinnan yläpuolella, pohjoisen osan pinta on 0,4 metriä alempana. Järvialtaita yhdistää kapea Timolansalmi, joka on syntynyt luonnon muovaaman niemen ja ihmisen rakentaman pengertien väliin. Järven kokonaispinta-ala on noin 114,5 hehtaariaMännistö-Vetoniemi, s. 1., josta eteläaltaan osuus on noin 90 hehtaaria. Soiden ympäröimä järvi on matala ja vähävetinen. Vesikasvillisuus on runsasta, ja tämän vuoksi järvi onkin Pohjois-Pohjanmaan seitsemänneksi arvokkain lintujärvi. Järven veden happipitoisuus on alentunut, ja veden laatu on välttävä. Runsaan vesikasvillisuuden ja mataluutensa vuoksi järvi on arvokas lintuvesi, mutta tästä huolimatta Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskuksen mielestä järvi tulisi kunnostaa ja vesikasvillisuutta vähentää. ==Vesistö== Jolosjärvi kuuluu Jolosjoen valuma-alueeseen ja Kiiminkijoen vesistöalueeseen. Järveen laskevat itäpuolelta kolme ojaa: Varpasuon turvetuotantoalueelta laskeva Varpo-oja, Oravioja ja Nälkäoja. Ojat yhdistyvät enne laskemistaan järveen. Lisäksi järveen virtaa useita pieniä ojia, joista useimmat ovat soiden kuivaamiseksi kaivettuja ojia. Jolosjärvi laskee vetensä Väliojan ja Keskimmäisenojan kautta Mannisenjärveen, ja siitä Jolosjoen kautta Kiiminkijokeen ja edelleen Perämereen. ===Suojelutilanne=== Jolosjärvi on osa valtakunnallista lintuvesien suojeluohjelmaa, ja se kuuluu Natura-alueisiin. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * ymparisto.fi – Jolosjärven eteläosa Luokka:Jolos Luokka:Kiiminkijoen vesistö Luokka:Ylikiimingin järvet
Ida Asplund

Ida Asplund (s. 30. marraskuuta 1979) on suomenruotsalaiseksi itsensä määrittelevä yhteiskunta-aktivisti, joka on herättänyt huomiota kieli- ja etnonationalistisilla mielipiteillään. Asplundin talvella 2005 Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä antama haastattelu aiheutti kohua ja keskustelua. Hänen mukaansa suomenruotsalaiset eivät ole suomalaisia mutteivät toisaalta ruotsalaisiakaan vaan oma kansansa. Haastattelussa Asplund myös painotti, että suomenruotsalaisuus ei tarkoita vain sitä, että Suomesta kotoisin oleva henkilö puhuu äidinkielenään ruotsia vaan myös sitä, että henkilöllä on suomenruotsalaiseksi määriteltävää sukutaustaa eivätkä kaikki Suomesta lähtöisin olevat ruotsinkieliset siten ole suomenruotsalaisia. Hän myös syytti suomenkielisiä suomenruotsalaisen kulttuuriperinnön ryöväämisestä, koska Johan Ludvig Runebergin ja Tove Janssonin kaltaisten ruotsinkielisten taiteilijoiden tuotanto esitetään osana suomalaiskansallista kulttuuria. Asplundin mukaan se, että Runeberg piti itseään ruotsinkielisenä suomalaisena, johtui siitä, että Runeberg oli aikansa lapsi. Asiaa käsiteltiin ruotsinkielisissä sanomalehdissa ja Yleisradion Aamu-TV:ssä. Silloinen RKP:n puheenjohtaja Jan-Erik Enestam, joka kannattaa näkemyksiä suomenruotsalaisista suomalaisina, jotka puhuvat äidinkielenään ruotsia sekä kaikkien Suomesta kotoisin olevien äidinkielenään ruotsia puhuvien laskemista suomenruotsalaisiksi, nimesi Asplundin ”suomenruotsalaisten suurimmaksi viholliseksi”. Sisuradiolle antamassaan haastattelussa Asplund sanoi Nyt-liitteessä, että hänen suomenruotsalaisten geenejä koskevista lausunnoistaan on esitetty vääriä tietoja. Samalla hän kuitenkin mainitsi, että suomalaisten ja suomenruotsalaisten välillä on muitakin kuin kielieroja. Asplund on vaikuttanut muun muassa I-Fisk ja Finlandssvensk samling -nimisissä järjestöissä. Asplund on kasvanut Ruotsissa. Hänen äitinsä on ruotsalainen ja isänsä suomenruotsalainen, mutta hän kokee kokonaan itsensä suomenruotsalaiseksi. Suomen puolella hänen juurensa ovat Uudenkaarlepyyn Munsalassa. Asplund on opiskellut oikeustiedettä Uumajan yliopistossa. == Katso myös == *Axel Olof Freudenthal *Leif Höckerstedt ==Lähteet== * Asplundin haastattelu Vapaustaistelija, Helsingin Sanomien NYT- viikkoliite 5/2005 ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Ida Asplund, en provokativ finlandssvensk Yle Arkivet * Dutton, Edward: An Ant verses an Elephant? Ovi Magazine Luokka:Suomalaiset yhteiskunta-aktivistit Luokka:Suomenruotsalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rekikylä

Rekikylä on kylä Reki-Vesalan alueella Vesalan kaupunginosassa Oulussa entisen Ylikiimingin kunnan alueella. Kylä seututien 833 varrella, noin 10 kilometriä Ylikiimingistä Oulun suuntaan. Asukkaita on noin 100. Kylä sijaitsee käytännössä kokonaan Ouluntien varressa ja pääosin sen pohjoispuolella. Alue on pohjavesialuetta ja hiekkakangasta, laajoja 1950-luvulla aloitettuja soranottopaikkoja on edelleen käytössä Juminkankaan alueella kylän länsipuolella. Kylän vesistöt ovat vähäiset ja rajoittuvat pääasiassa Kiiminkijokeen, Vepsänjokeen sekä soranottopaikkojen pohjavesilampiin. Kylältä saa alkunsa myös Kalimenjoki joka on ainut kokonaisuudessaan Oulun kaupungin alueella virtaava joki. ==Palvelut== Päiväkotia lukuun ottamatta peruspalveluja kylällä ei ole. Lähin päivittäistavarakauppa löytyy Ylikiimingistä ja muut palvelut kuntakeskuksesta. Rekikylä kuuluu Vesalan koulupiiriin. Entinen Rekikylän koulu on nykyisin yksityisomistuksessa ja siellä toiminut muun muassa veneveistämö. ==Historia== Rekikylän alueella on ollut asutusta jo kivikaudella. Rekikylästä on löydetty kivikautinen asuinpaikka, joka käsittää yhteensä 140 asumuspainannetta sekä kiviröykkiöitä. Asumusalueita on mahdollisesti kiertänyt paaluaita, joka viittaisi alueen väkivaltaiseen menneisyyteen. ==Yritystoiminta== * MammuttiHirren talotehdas Rekikylässä työllistää noin 40 henkeä. * pienimuotoista veneveistämötoimintaa Luokka:Ylikiimingin kylät Luokka:Vesala
Hinaaja

thumb|Entinen hinaaja-jäänmurtaja Achilles Toppilan satamassa Oulussa. Hinaaja on vesiliikenteessä käytettävä työalus. Tyypillisesti hinaaja on hinattavaansa verrattuna pieni, mutta kokoonsa nähden voimakas ja liikehtimiskykyinen. == Käyttötarkoitus == Hinaajan tarkoitus on antaa muille laivoille näiltä puuttuvaa massojen liikuttelu- ja hallintatehoa. Hinaajia käytettiin varsinkin aikaisemmin avustamaan muita aluksia satamiin tultaessa ja niistä lähdettäessä. Nyttemmin muun muassa kääntöpotkurit ovat parantaneet alusten ketteryyttä ja vähentäneet hinaajien käyttötarvetta normaalissa satamaliikenteessä. Hinaajia käytetään myös ilman omaa voimakonetta olevien alusten, kuten proomujen ja lotjien käsittelyssä. Puutavaraa voidaan kuljettaa uiton yhteydessä vesitse hinaajien vetäminä nippulauttoina. Käyttöympäristönsä ja merikelpoisuutensa perusteella hinaajat voidaan jakaa muun muassa satamahinaajiin ja avomerihinaajiin. Hinaajia on toisinaan käytetty myös pelastusaluksina tai miinanraivaajina. Myös eräillä jäänmurtajilla ja monitoimialuksilla on hinaajien ominaisuuksia. == Hinaajatyypit == Tavanomaisesti hinaaja kuljettaa hinattavaansa perässään köyteen tai vaijeriin kiinnitettynä. Myös kyljlä hinaaminen on mahdollista. Työntöalus (pusher tug) työntää proomua edessään. Se ja proomu muodostavat tällöin yhtenäisen yksikön eli niitä pidetään yhtenä aluksena. Yksin liikkuvan työntäjän merikelpoisuus voi olla yhdistelmää huonompi. Alankomaissa on kehitetty hinaajatyyppi, jonka hinauskoukku on kiinni kahden yhdistetyn teräsrenkaan muodostamassa rakenteessa. Toinen renkaista on kiinni hinaajassa ja hinauskoukku liikkuu vapaasti toisessa renkaassa. Tällainen hinaaja voi kääntyä 360° suhteessa hinattavaansa ja touvin veto kohdistuu aina aluksen painopisteeseen. Täten hinaaja ei ole vaarassa kaatua. ==Katso myös== * Hevosponttoo * Keluuvene * Saattohinaaja * Uitto * Varppaaja ==Lähteet== * Kämäräinen, Juha: Pienet hinaajat Suomessa: M/S Alpo Normandiasta Ouluun ja takaisin. Oulu: Toppilan Pukseeri ry, 2005. * Sjöström, Pär-Henrik & Brzoza, Krzysztof: Alfons Håkans 1945–2005. Turku: Alfons Håkans, 2005. ==Kirjallisuutta== * Käyhkö Arttu: Saimaa ja laivat. Kustantaja Laaksonen, 2015. ISBN 978-952-5805-75-8. == Aiheesta muualla == * Hinaajia ja meripelastusta käsittelevä romaani: Wilbur Smith: Ahne kuin meri. Helsinki: Otava, 1980. ISBN 951-1-05942-4. * Laivaluettelot: Suomen kuvitettu laivaluettelo (ilmestynyt vuodesta 1982 lähtien; osa luetteloista vuosittaisia osa kokoaa usean vuoden tilanteen) * Alfons Håkans – Suomalainen hinaajavarustamo * Pienet hinaajat Suomessa -kirjan esittely * S/S Armas * Satamajäänmurtaja ja -hinaaja M/S Alpon kotisivut *
Seututie 833

Seututie 833 on Kiimingin Välikylästä Ylikiimingin taajamaan johtava seututie. Tie alkaa valtatieltä 20 ja kulkee Saviharjun, Lamun, Rekikylän, Vesalan ja Ukkolanmäen kylien lävitse Ylikiimingin taajamaan. Tien pituus on 30 kilometriä. Tien keskimääräinen ajoneuvoliikenne on 1 800 ajoneuvoa vuorokaudessa, josta raskasta liikennettä on noin kymmenen prosenttia. Tiellä on suurimmaksi osaksi 80 kilometriä tunnissa nopeusrajoitus, taajama- ja kyläalueilla 60 kilometriä tunnissa. Tie on Ylikiimingin kaupunginosan tärkein yhteysväylä. ==Tien profiili== Koko matkaltaan päällystetty tie on kaksikaistainen seututie, joka haarautuu valtatieltä 20 Kiimingin Välikylässä, kymmenen kilometriä Oulun keskustan pohjoispuolella. Alkuperäisen tielinjauksen länsipää on huomattavan mutkainen, vuonna 2008 valmistunut uusi tieosuus poisti osan mutkista. Muutamia mäkiä lukuun ottamatta tien pystyprofiilissa ei ole merkittäviä nousuja. Valtatien 20 perusparannushankkeen yhteydessä vuosina 2006–2008 seututie 833 rakennettiin uuteen paikkaan noin 3,5 kilometrin matkalla tien länsipäässä Saviharjun ja valtatien 20 välillä. Samalla valtatien 20 ja seututien 833 liittymää siirrettiin noin kilometrin verran pohjoiseen. Uusi tieosuus otettiin käyttöön 14. elokuuta 2008. ==Turvallisuus== Liikenteen huippumäärät ovat pääasiassa sidottuja työmatkaliikenteeseen. Runsaasta ajoittaisesta liikenteestä sekä asutuksen lisääntymisestä johtuen on Ylikiimingin Vesalan kylälle rakennettu kevyen liikenteen väylän jatke. Uusi väyläosuus alkaa Huttukylän tienhaarasta ja jatkuu Aumaharjun uudelle asutusalueelle saakka. Tulevaisuudessa myös Vesalan ja Kirkonkylän väliselle osuudelle rakennettaneen kevyen liikenteen väylä. Tie on valaistu noin yhdeksän kilometrin matkalta Ylikiimingin kirkonkylän ja Rekikylän välillä. == Lähteet == * * * *Google Earth -tietokoneohjelma. 2007. Google. * ===Viitteet=== Luokka:Oulun liikenne Luokka:Kiimingin liikenne 833
Giddyups

Giddyups oli suomalainen vuonna 1986 perustettu ja 1990-luvun alussa hajonnut rock-yhtye. Sen alkuperäisjäseniä olivat Akiboy eli Aki Sirkesalo (laulu ja kitara), Raine Salo (kitara), Pete Lehtelä (rummut) ja Sauli Leppänen (basso). Ensialbumille oli Salon tilalle jo tullut uudeksi kitaristiksi ja biisintekijäksi Sami Saari. Yhtye teki laajan kiertueen Neuvostoliitossa vuonna 1989. Toisella albumilla yhtyeen basisti oli Hande Virkki. Sirkesalo ja Saari perustivat Giddyupsin jälkeen Veeti & The Velvets -yhtyeen. Neliäänistä a cappella -laulua kuultiin jo Giddyupsin Seasons of the shake -albumin raidalla ja singleraidalla "One of these stories". == Julkaisut == === Albumit === * Seasons of the Shake (1987) * Monkeymash (1990) === Singlet === * Little weirdos (singleversio) 3:52 // Rattleshake 4:21 (1987) (Dig It DIGS 160) A1 & B1: säv./san. Raine Salo, sov. Giddyups * Sweet bitter pain // Inside outside (1987) (Dig It DIGS 164) A1: säv. Raine Salo, san. Akiboy - Raine Salo, sov. Giddyups - Raine Salo B1: säv./san. Akiboy, sov. Giddyups - Raine Salo * One of these stories // Curious I was (1987) (Dig It DIGS 167) A1: säv./san./sov. Raine Salo B1: säv./san. Akiboy, sov. Giddyups * Strange love 2:51 // Funeral 3:01 (1988) (Dig It DIGS 170) A1: säv./san. Akiboy - Sami Saari, sov. Giddyups B1: säv./sov. Giddyups, san. Akiboy Tatu Mannberg: akustinen kitara Tuottaja: Jussi Tegelman - Giddyups * Tears of a clown 3:47 // Eternity 3:13 (1989) (Dig It DIGS 177) A1: säv./san. Hank Crosby - Smokey Robinson - Stevie Wonder, sov. Giddyups - Pekka Tegelman A2: säv./san./sov. Giddyups Tuottaja: Jussi Tegelman * Bullshittin' (stadionmix) 3:33 // We Get Up (final mix) 3:41 (1990) (Final Mix FMS 102) A1: säv. Giddyups, san. Akiboy B1: säv. Raine Salo, san. Akiboy === Kokoelmaraidat === * Little weirdos eri esittäjien kokoelmalla Super hits 3 (1987) (2-LP-levy Finnlevy FILP 14, kasetti Finnlevy FIMK 14) Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet Luokka:1980-luvun suomalaiset yhtyeet ja sooloartistit
Noitalinna huraa!

Noitalinna huraa! oli peräseinäjokelainen rockyhtye, joka oli alun perin toiminnassa 1980-luvun puolestavälistä 1990-luvun alkuun. Bändin nimen keksi Sari Peltoniemi pikkuveljensä tekemästä sarjakuvasta.https://yle.fi/aihe/artikkeli/2018/03/29/noitalinna-huraa- solisti-sari-peltoniemi-ujollakin-on-oikeus-esiintya Yhtyeen tunnetuin kappale on ”Pikkuveli” Kalan silmä -levyltä (1988). Yhtyeen jäsenistä Sari Peltoniemi tuli myöhemmin tunnetuksi kirjailijana. Hannu Sepponen on tunnettu lastenmusiikkikokoonpanosta Tohtori Orff & Herra Dalcroze, nykyiseltä nimeltään Orffit, ja Antti Tammela soittaa nykyään yhtyeessä Musta köksä. Yhtyeen roudarina ja miksaajana sekä ”viidentenä jäsenenä” toimi Juha Kaski. Vuonna 2015 yhtye äänitti uutta musiikkia, jota oli yhtyeen mukaan valmiina levyllinen. Maaliskuussa 2017 yhtye julkaisi kaikki albuminsa sisältävän CD- boksin Kaikki noidat linnassa.http://www.is.fi/viihde/art-2000005121511.html Yhtye ilmoitti ettei se kuitenkaan aikonut keikkailla.https://www.facebook.com/noitalinna Sari Peltoniemi menehtyi heinäkuussa 2023.Noitalinna huraa! -yhtyeen menestyskappaleen sanoittaja Sari Peltoniemi on kuollut == Jäsenet == * Reijo Kärhä * Sari Peltoniemi * Hannu Sepponen * Antti Tammela == Diskografia == === Albumit === * * * * ==== Kokoelma-albumit ==== * * === Singlet === * * * * * * * * * Laitaan Elokuun (Svart Records, 2017) * === EP === * === Video === * ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Noitalinna huraa! Rockdatassa *Diskografia * * * Ylen Elävä arkisto – Noitalinna Huraa: Pikkuveli * Noitalinna Huraa! esittää kappaleen "Pikkuveli" Hittimittari-ohjelmassa 16.03.1988 Yle Areena *
Kurki (tähdistö)

Kurki (lat. Grus, Grucus, Gru) on keskisuuri tähdistö eteläisellä taivaanpallolla. Kurki ei näy Suomessa. Kurjen (Grus) latinankielistä lyhennettä Gru ei tule sekoittaa Etelän ristin (Crux) lyhenteeseen Cru. Tähdistön kirkkain tähti on α Gru eli Alfa Gruis (Al Na'ir), joka on kirkkaudeltaan 1,73. Ennen 1600-lukua tähdistö oli Etelän kalan osa, josta etelään tähdistö sijaitsee. == Kurjen tähdistön kirkkaita tähtiä == Tähtiä nimineen: * (α Gru) 1.73 Al Na'ir [ Al Nair, Alnair ] ** < النائر an-na´ir Valaiseva * (γ Gru) 3.00 Al Dhanab ** < الذنب að-ðanab Häntä Bayerin nimiä: * β Gru 2.07; δ1 Gru 3.97; δ2 Gru 4.12; ε Gru 3.49; ζ Gru 4.11; η Gru 4.84; θ Gru 4.28; ι Gru 3.88; κ Gru 5.37; λ Gru 4.47; μ1 Gru 4.79; μ2 Gru 5.11; ν Gru 5.47; ξ Gru 5.29; ο Gru 5.53; π1 Gru 6.42; π2 Gru 5.62; ρ Gru 4.84; σ1 Gru 6.28; σ2 Gru 5.85; τ1 Gru 6.03 – eksoplaneetta; τ2 Gru – kaksoistähti 6.67, 7.22; τ3 Gru 5.72; υ Gru 5.62; φ Gru 5.54 * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Purjepinta-ala

Purjepinta-ala tarkoittaa perinteisesti laivan tai veneen varsinaisen purjeen (tai purjeiden) tuulelle alttiina olevaa pinta-alaa. Muissa yhteyksissä sillä voidaan tarkoittaa myös tuulelle alttiina olevan rakenteen seinäpinta-alaa. Purjehduksessa purjepinta-ala on yksi tärkeimmistä huomioon otettavista seikoista: aluksen nopeus sekä kulkuominaisuudet ovat riippuvaisia purjepinta- alasta. Purjeveneessä voi olla reivausjärjestelmä, jolla purjeen pinta-alaa voidaan vähentää. Myös purjehduskilpailuissa on usein rajoituksia siitä, kuinka suuri purjepinta-ala veneessä saa enimmillään olla. Luokka:Purjehdus
Tukaani (tähdistö)

Tukaani (Tucana, Tucanae, Tuc) on tähdistö eteläisellä taivaanpallolla, niin etelässä ettei se näy Suomessa. Tukaanissa on Linnunrataa kiertävä kääpiögalaksi Pieni Magellanin pilvi sekä pallomainen tähtijoukko 47 Tucanae. Tähdistö on nimetty vasta 1600-luvulla eli se on "uusi". Tukaanin kirkkain tähti on Alfa Tucanae. == Tukaanin tähdistön kirkkaimpia tähtiä == Bayerin nimi Nimiä ja luettelonumeroita Mag. Etäisyys valovuotta Muuta α Alpha Tucanae 2.87 199 * astrometrinen kaksoistähti γ Gamma Tucanae 3.99 71.8 ζ Zeta Tucanae 4.23 28.03 * lähitähti κ Kappa Tucanae 4.25 66.6 * kaksois-kaksoistähti β¹ Beta-1 Tucanae 4.36 140 ε Epsilon Tucanae 4.49 374 δ Delta Tucanae 4.51 267 β² Beta-2 Tucanae 4.53 140 ν Nu Tucanae 4.91 273 η Eta Tucanae 5.00 159 β³ Beta-3 Tucanae 5.07 152 ι Iota Tucanae 5.36 279 ρ Rho Tucanae 5.38 133 λ² Lambda-2 Tucanae 5.45 210 π Pi Tucanae 5.50 306 θ Theta Tucanae 6.11 490 * Delta Ccuti- tyypin muuttuva tähti λ¹ Lambda-1 Tucanae 6.67 200 * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Etelän kolmio

Etelän kolmio (lat. Triangulum Australe, Triangulum Australis, TrA) on eteläisellä tähtitaivaalla sijaitseva pieni tähdistö, joka ei näy Suomessa. Tähdistön kirkkain tähti on α TrA (Alfa Trianguli Australis, nimeltään Atria), jonka kirkkaus on 1.91. Kolmion muut tähdet ovat Beta ja Gamma Trianguli Australis. Myös Delta ja Epsilon ovat tämän tähtikuvion merkittäviä tähtiä. 2. suuruusluokan tähtenä tämä tähti on huomattavan kirkas. == Etelän kolmion kirkkaimpia tähtiä == Bayerin nimi Nimiä ja numerointeja Mag. etäisyys valovuotta Muuta α Alfa Trianguli Australis, Atria 1.91 415 * Atria johdettu nimestä Alfa Trianguli Australis β Beta Trianguli Australis 2.83 40.1 γ Gamma Trianguli Australis 2.87 183 δ Delta Trianguli Australis 3.86 621 ε Epsilon Trianguli Australis 4.11 216 ζ Zeta Trianguli Australis 4.90 39.5 κ Kappa Trianguli Australis 5.11 > 2000 ι Iota Trianguli Australis 5.28 132 * Gamma Doradus-tyypin muuttuva tähti θ Theta Trianguli Australis 5.50 328 η Eta Trianguli Australis 5.89 690 * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Pyhä Katariina

Pyhä Katariina tarkoittaa seuraavia henkilöitä: *Pyhä Katariina Aleksandrialainen *Pyhä Katariina Sienalainen *Pyhä Katariina eli Katariina Ulvintytär, Pyhän Birgitan tytär.
Öja

Öja on Keski-Pohjanmaalla sijainnut entinen Suomen kunta. Siitä tuli itsenäinen kunta vuonna 1932, jolloin se erotettiin Kruunupyystä. Öjan naapurikunnat olivat Kaarlela, Kruunupyy ja Luoto. Vuonna 1969 se liitettiin Kaarlelan kuntaan ja siitä tuli edelleen vuoden 1977 Kaarlelan ja Kokkolan kuntaliitoksen jälkeen osa Kokkolan kaupunkia. Öja ei koskaan muodostanut omaa evankelisluterilaista seurakuntaa, vaan kunnallisen itsenäisyytensäkin aikana se oli osa Kaarlelan seurakuntaa (joka jaettiin kielellisesti suomenkieliseksi ja ruotsinkieliseksi seurakunnaksi 1966). Otavan iso tietosanakirja, osa 10. Helsinki: Otava, 1965. Öja oli yksikielisesti ruotsinkielinen kunta; vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan 98,9 prosenttia asukkaista puhui äidinkielenään ruotsia.Avain omaan maahan - tietoja Suomen kaupungeista, kauppaloista ja maalaiskunnista, s. 156. Sanoma Osakeyhtiö, 1964, Helsinki. Kunnan vaakunan suunnitteli Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin vuonna 1959.Mitä-Missä- Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1968, s. 155. Otava 1967, Helsinki. Öjan alueella sijaitsee Tankarin majakka, johon myös vaakunan kuva-aihe viittaa. Öjan kautta kulkee Kokkolan ja Pietarsaaren välinen seututie 749. Öjan entisellä alueella vuonna 2000 oli n. 800 asukasta. Öjan ja mannermaan välillä on nykyään merestä irrallinen Öjanjärvi-Luodonjärvi-systeemi. Öja sijaitsee Pohjanlahden rannalla. Paikkakunnalla pelaa jalkapalloseura Öja-73. == Öjan nimestä == Ruotsin kielen sana öja tarkoittaa suomeksi saaristoa. Öja on Suomen kaikkien aikojen kunnista ainoa, jonka nimi alkaa ö-kirjaimella myös suomenkielisessä käytössä, sillä millään Suomen kunnalla ei ole ollut ö-alkuista suomenkielistä nimeä ja Öja on ainoa ö:llä alkava niistä kaikkien aikojen Suomen kunnannimistä, joille ei ole ollut suomenkielistä vastinetta. Suomen kaikkien aikojen kunnista aakkosjärjestyksessä suomen kielen kannalta Öja sijoittuu viimeiseksi, mutta ruotsinkielisistä Suomen kuntien nimistä kaksi nykyistä nimeä, Östermark (Teuva) ja Övertorneå (Ylitornio) sekä yksi entinen nimi, Övermark (Ylimarkku), sijoittuvat vielä myöhemmäksi. == Kylät == Bodö, Finholm, Hagafolk, Knivsund, Krokvik, Långö, Mjosund, Tallbacka, Tankar ja Tjäru. Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Öjan taajamat olivat Knifsund (310 asukasta) ja Norra Långö (225 asukasta, osa Luodon puolella). == Lähteet == *
Riistavesi

Riistavesi on Pohjois-Savossa sijainnut entinen Suomen kunta. Se liitettiin Kuopion kaupunkiin kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1973. Riistaveden naapurikunnat olivat Juankoski (1970 asti Muuruvesi), Kuopio (1968 asti Kuopion maalaiskunta), Siilinjärvi, Tuusniemi ja Vehmersalmi. Riistaveden keskustaajama Melalahti sijaitsee valtatie 9:n varrella, ja siellä on noin 2 000 asukasta (2006). Eino Pitkäsen ja Harry W. Schreckin suunnittelema Riistaveden tiilikirkko on vuodelta 1934. ==Väestö== Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Riistaveden väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1930–1970. Riistaveden seurakunta perustettiin vuonna 1924, jolloin siihen liitettiin Kuopion maaseurakunnasta alue, jossa oli 1 928 asukasta ja Tuusniemen seurakunnasta alue, jossa oli 511 asukasta. Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajauksissa Riistaveden ainoa taajama oli kuntakeskus Melalahti, jossa oli 335 asukasta vuonna 1960 ja 308 asukasta vuonna 1970. ==Ruokakulttuuri== Riistaveden pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla rantakala. ==Tunnettuja Riistavedellä syntyneitä tai vaikuttaneita== *Viljo Holopainen, Metsäntutkimuslaitoksen ylijohtaja *Pentti Kumpulainen, laulaja *Bertta Räsänen, kotiseutuneuvos *Perttu Hyvärinen, maastohiihtäjä == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kuopion historia 7. Kuopion pitäjän, Kuopion maalaiskunnan ja Riistaveden historia. *
Degerby

Degerby on entinen Suomen kunta Uudellamaalla. Se kuuluu nykyään Inkooseen. Kunnan suurimmat taajamat olivat Degerbyn kirkonkylä, sekä Solberg (Päivölä). Degerbyssä asui 1493 asukasta vuonna 1940. Degerbyn asukkaista enemmistö puhui äidinkielenään ruotsia. Degerbyn kirkonkylä kuuluu osaksi Museoviraston valtakunnallisesti merkittävää Degerbyn-Pikkalanjoen-Palojoen arvokasta maisema-aluetta. Degerby on suoraan suomeksi käännettynä suurkylä. == Historia == Degerbyn kylä asutettiin keskiajalla, jolloin kylän halki kulki Suuren Rantatien linjaus. 1560-luvulla Degerbyssä oli neljä taloa. Kylän ympäröivillä kallioilla on pronssikautisia hautaröykkiöitä, eli hiidenkiukaita. === Itsenäisenä kuntana === Degerby itsenäistyi omaksi kunnaksi Inkoosta vuonna 1867. Kappeliseurakunta oli perustettu kolme vuotta aiemmin. Degerbyn kunnallislautakunnan ensimmäinen puheenjohtaja oli suurtilallinen Gustaf Adolf Lindroth Kokcsbystä. Kuntakokousta puolestaan johti urkuri Otto August Svanberg. Itsenäisen seurakunnan aseman Degerby sai vuonna 1923. Degerbyssä oli seitsemän koulua, kunnantupa, kirjasto, lastenhoitola, oma terveyssisar ja palopäällikkö. Kirkonkylään valmistui uusi kirkko vuonna 1932. Kirkon lisäksi Degerbyn kirkonkylässä toimi kunnankanslia, kyläkonttori Rosenberg, sekä vuonna 1891 perustettu posti. Kunnan toinen suuri taajama sijaitsi Solbergissa eli Päivölässä. Päivölässä sijaitsee rautatieasema, josta hoidettiin tavaraliikenne ja posti kirkonkylälle. === Porkkalan vuokra-alue === Suurin osa Degerbyn alueesta jäi Neuvostoliitolle vuonna 1944 vuokratulle Porkkalan vuokra-alueelle. Vuoden 1946 alussa Degerbyn kunta liitettiin Inkooseen. Silloinen liitos koski Suomelle kuulunutta aluetta, joka oli 13,4 km2. Porkkalan vuokra-alue palautettiin Suomelle 1956 ja entisen Degerbyn kunnan pääosa eli 74,5 km2 liitettiin myös Inkooseen vuoden 1957 alussa.Otavan iso tietosanakirja, Otava 1962, osa 2, palsta 347, hakusana Degerby. Tieto luovutettavan alueen evakuoinnista tuli tiistaina 19. syyskuuta 1944 ja evakuointi tuli saattaa päätökseen torstaina 28. syyskuuta, viimeistään keskiyöllä. Perjantaina alue luovutettiin Neuvostoliiton joukoille. Porkkalan alueelta evakuoitiin yli 7200 asukasta, joista 1170 oli degerbyläisiä. ==Väestönkehitys== == Maantiede == Degerby on rakentunut laajojen peltoaukeiden keskelle, joita ympäröi kallioisia mäkiä. === Kyliä === Degerbyn kirkonkylä, Degerö, Flyt, Kopparnäs, Rådkila, Solberg (Päivölä), Strand, Västersolberg == Liikenne == Degerby sijaitsee kantatien 51 varrella, joka yhdistyy Kirkkonummella Länsiväyläksi. Solbergissä eli Päivölässä sijaitsee rautatieasema, joka toimii nykyisin yksityiskotina. Asemalta ei enää liikennöidä. Torbackan pienkoneiden lentokenttä sijaitsee myöskin Degerbyssä. == Nähtävyydet == Lista Degerbyn nähtävyyksistä: * Degerbyn kirkko * Degerby Igor -museo * Degerbyn bunkkeri * Kopparnäsin virkistysalue * Gutsåkerin hautausmaa * Torbackan lentokenttä * Lomamäen lemmikkipuisto == Lähteet == *
Rami Kuusinen

Rami Kuusinen (1963 Luhanka – 29. marraskuuta 1996 Lahti) oli suomalainen musiikkitoimittaja ja -kustantaja, joka oli yksi musiikkilehti Rumban perustajista. Luhangassa syntynyt ja nuoruutensa Lahdessa asunut Kuusinen julkaisi 1970- ja 1980-lukujen taitteessa omakustannelehti Aivopesua. Kuusinen teki Aivopesuun haastattelun Hilse-lehden Kimmo Miettisestä, joka vastavuoroisesti otti Kuusisen oman lehtensä avustajaksi. Hilseen jälkeen Kuusinen ja Miettinen tekivät ja julkaisivat muutaman numeron Ohari-nimistä huumorilehteä, jossa oli muun muassa Kuusisen piirroksia. Heillä oli myös kaksi C-kasettia julkaissut huumoriprojekti nimeltä Erkki & Aulis. Poko Rekords julkaisi äänitteet Synti ja syöpä (1982) ja Synti ja syöpän pojan koston paluu (1984) yhteisjulkaisu-CD:nä vuonna 2006. Kuusisen ja Miettisen seuraava yhteinen lehti oli Miettisen kehittelemä Bambi, jota vuonna 1982 alkoi kustantaa Soundi-lehteäkin kustantanut Fanzine. Lehden kaksi ensimmäistä numeroa menivät kuitenkin niin huonosti kaupaksi, että Fanzine luopui sen kustantamisesta. Lehtensä seuraavien numeroiden julkaisua varten Kuusinen ja Miettinen perustivat kommandiittiyhtiön nimeltä Kumi-Kustannus. Bambin julkaiseminen lopetettiin viidennen numeron jälkeen vuonna 1983. Kumi- Kustannuksella oli myös levymerkki Kumibeat, joka julkaisi 1980-luvulla musiikkia muun muassa Juliet Jonesin Sydämeltä ja The Dogs D'Amourilta. Rumban ensimmäinen numero ilmestyi marraskuussa 1983 ja sitä olivat Kuusisen ja Miettisen ohella päätoimittamassa Hilseen entinen avustaja Leena Lehtinen ja lahtelaisen Vau!!-yhtyeen laulajana levyttänyt Kari Kivelä, joka oli aiemmin avustanut Kuusisen Aivopesua. Aluksi lehdellä oli siis neljä päätoimittajaa, kunnes Kuusinen vakiintui lehden ainoaksi päätoimittajaksi. Kuusisen päätoimittajakaudella ilmestyi kolmisensataa Rumbaa. Kuusinen kuoli marraskuussa 1996. Hän oli ensimmäisen kerran sairastunut vakavasti vuonna 1987, jolloin hänellä todettiin aivokasvain. Kuusisen yhtenä suurena intohimona oli myös rakkaus urheilua, etenkin jääkiekkoa ja jalkapalloa kohtaan. Jalkapalloa Kuusinen pelasi, yhtenä perustajajäsenistä Rumba Ragulins joukkueessa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset musiikkivaikuttajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Musiikkitoimittajat Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Genaakkeri

Genaakkeri on purjehduksessa käytettävä purjetyyppi. Genaakkeri on nykyaikainen purje, jota voidaan pitää spinaakkerin ja genuan hybridinä. Se on epäsymmetrinen (vrt. spinaakkeri), kolmiomainen, keskeltä pullistuvaksi leikattu, yhdestä kulmasta maston huippuun kiinnittyvä ja kahdesta muusta kulmasta veneen juoksevalla köysistöllä (eli rikillä) hallittava purje. Spinaakkerista ja epäsymmetrisestä spinaakkerista genaakkerin erottaa se, että sille ei ole erillistä puomia, vaan se jalustetaan veneen keulaan tai puomilla ulos veneen keulasta. Usein genaakkeri jalustetaan keulasta ulommaksi, erilliseen kokkapuuhun (buksprööti). Tällä tavoin se on helpommin käsiteltävissä myötäkäännöksissä, jiipeissä, kun halssikulma on selvästi etustaagin ulkopuolella. Genaakkeri on tarkoitettu venetyypistä ja purjeen leikkauksesta riippuen lähinnä sivutuuleen tai sivumyötäiseen purjehtimiseen. Esimerkkejä genaakkerilla varustetuista kilpapurjeveneistä: * Flying Tiger == Genaakkerin pinta-ala == Genaakkerin pinta-alan voi karkeasti laske alla olevalla kaavalla. Area = ((SLU + SLE) * (0.25 * SF))+((SMG - 0.5 * SF) * ((SLU + SLE)/3)) * Area=purjeen pinta-ala * SLU=etuliikki(spinaker luff) * SLE=takaliikki(spinaker leech) * SF=alaliikki, (spinaker foot) * SMG=puolileveys purjeen leveys SLUn ja SLEn puolivälistä mitattuna. VMG- genaakkerin SMG on noin 0.95*SF. ISAFin sääntöjen mukaan genaakkerin puolileveyden tulee on suurempi kuin 0,75*SF. Luokka:Purjealuksen rakenne
Isopurje

Isopurje on yksi purjealuksen purje, yleensä raakapurje, kahvelipurje, bermudapurje tai latinalaispurje riippuen aluksen takilaratkaisusta. Aikoinaan isopurje oli laivan selvästi isoin purje. Kun purjeita lisättiin ja uusien purjeiden pinta-ala kasvoi, nimitys jäi tarkoittamaan pisimmän maston eli isonmaston alaosassa olevaa entistä pääpurjetta. Nykyisissä purjeveneissä isopurje on yleensä kolmiomainen, etuliesmasta veneen mastoon ja alaliesmasta puomiin kiinnitty bermudapurje. Isopurje on veneen tai laivan suurimpia ja, paitsi isoissa raakatakiloiduissa laivoissa, tärkeimpiä purjeita. Sitä suurempia voivat olla veneestä riippuen lähinnä spinaakkeri, genaakkeri ja ykkösgenua, vanhoissa purjelaivoissa joskus märssypurjeet. ==Katso myös== *purjehdus ==Lähteet== Luokka:Purjealuksen rakenne
Virtsarakontulehdus

Virtsarakontulehdus eli kystiitti on yleinen infektiotauti, joka paikantuu virtsarakkoon. Virtsatieinfektiot jaetaan pyelonefriittiin ja kystiittiin. Kystiitti tarkoittaa virtsarakon tai virtsaputken infektiota. Se on yleisempi naisilla kuin miehillä. Kystiitti hoidetaan antibiooteilla, eikä se yleensä vaadi sen laajempia tutkimuksia. Kystiitin tavallisimpia oireita ovat tihentynyt virtsaamisen tarve, kipu virtsatessa, kuume ja huonovointisuus. Samanlaisia oireita voi aiheuttaa eturauhasen tulehdus. Naisilla kystiitti on paljon yleisempi kuin miehillä. Tämä johtuu siitä, että naisen virtsaputki (n. 3–5 cm) on paljon lyhyempi kuin miehen (n. 20–25 cm). Bakteerit pääsevät helposti kulkeutumaan virtsateihin. Tavallisin taudinaiheuttaja on Escherichia coli -bakteeri. Sairaus on kivulias mutta paranee lääkityksellä yleensä ilman lisätauteja. Mahdollista on kuitenkin sen leviäminen ylös virtsanjohtimiin ja munuaisiin. Munuaistason (virtsajohtimien, munuaisaltaan tai munuaisten) virtsatieinfektiota kutsutaan pyelonefriitiksi. Itse munuaiskudoksen tulehdusta kutsutaan nimellä glomerulonefriitti. Kolmasosa naisista sairastaa virtsarakontulehduksen jossakin elämänsä vaiheessa. Tautia esiintyy tavallisimmin 25–54-vuotiailla, vaikkakin sairautta esiintyy myös lapsilla ja ikääntyneillä. Sairautta tavataan myös miehillä, tosin harvinaisempana. Vanhuksilla virtsarakontulehdus on yleinen sekavuuden aiheuttaja. Luokka:Urologiset sairaudet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Spinaakkeri

Spinaakkeri, spinnu, pallopurje eli pallokas on purjehduksessa käytettävä purjetyyppi. Spinaakkeri on kolmiomainen, keskeltä "puolipallon" muotoon leikattu, yhdestä kulmasta maston huippuun kiinnittyvä ja kahdesta muusta kulmasta veneen juoksevalla köysistöllä hallittava purje. Spinaakkeri nostetaan mastoon spinaakkerin nostimella (fallilla) ja alakulmia säädellään spinaakkerin jaluksilla (skuuteilla). Tuulen puolella alakulmaa pitää paikallaan myös spinaakkeripuomi. Purje soveltuu käytettäväksi purjehdittaessa sivutuuleen tai myötäiseen. Useimmat spinaakkerit ovat muodoltaan symmetrisiä (molemmat alakulmat samanlaisia). Kilpaveneissä käytetään myös epäsymmetrisiä spinaakkereita, jotka ovat tehokkaampia sivutuulessa, mutta eivät sovellu hyvin myötätuuleen purjehtimiseen, joten veneessä täytyy olla useampi spinaakkeri. Purjepinta-alaltaan spinaakkeri on useimmissa venetyypeissä suurin purje. Spinaakkeri on usein värikäs. Luokka: Purjealuksen rakenne
Fokka

Fokka on purjehduksessa käytettävä purjetyyppi. Fokkaa kutsutaan usein myös "etupurjeeksi", vaikkakin se on vain yksi etupurjetyypeistä. Purje on käytössä käytännössä kaikissa purjeveneissä, ja sitä käytetään yleensä aina yhdessä isopurjeen kanssa. Purjepinta-alaltaan fokka on usein veneen pienin purje, jos ei oteta lukuun myrskypurjeita. Fokasta suurempaa etupurjetta, joka ulottuu maston takapuolelle, kutsutaan genuaksi. Bermudatakiloidussa veneessä fokka on kolmiomainen, etuliesmastaan veneen keulaharukseen kiinnittyvä ja alaliesmasta korkeintaan maston kohdalle ulottuva purje. Fokan etupuolelle keulapuuhun tai erilliseen puomiin kiinnitettävää kolmionmuotoista pitkittäispurjetta kutsutaan nimellä klyyvari tai halkaisija, sillä se "halkaisee" keulanpuoleisen tuulen ja saa fokan kanssa aikaan solailmiön. Luokka:Purjealuksen rakenne
Nikifóros Diamantoúros

Nikifóros Diamantoúros (joskus Diamandoúros, , s. 25. kesäkuuta 1942, Ateena) on kreikkalainen politiikan- ja historiantutkija, joka toimi Euroopan oikeusasiamiehenä 2003–2013. Ennen valintaansa nykyiseen tehtäväänsä Diamantoúros toimi Kreikan ensimmäisenä kansallisena oikeusasiamiehenä vuodesta 1998. Diamantoúros opiskeli Yhdysvalloissa valmistuen tohtoriksi Columbian yliopistosta vuonna 1972. Opintojensa jälkeen Diamantoúros toimi akateemisissa tehtävissä ensin Yhdysvalloissa ja sittemmin Kreikassa. Vuodesta 1993 Diamantoúros on toiminut Ateenan yliopiston politiikan tutkimuksen professorina. Diamantoúros on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Diamantoúroksen ansioluettelo Euroopan oikeusasiamiehen sivuilla Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Euroopan unionin vaikuttajat Luokka:Kreikkalaiset professorit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet
Märklin

Märklin on saksalainen leluja valmistava, vuonna 1859 perustettu yritys, joka tunnetaan erityisesti pienoisrautateiden valmistajana. Yhtiön alkuperäisiä tuotteita olivat nukkekotien tarvikkeet, ja lisäksi se on valmistanut mekaanisia rakennuspalikkasarjoja, jotka muistuttavat Meccano- ja Erector- sarjoja, vuosina 1919–1999. Märklin ajautui konkurssiin vuonna 2009 150-vuotisjuhlavuotenaan, mutta aloitti toimintansa uudestaan 5. helmikuuta 2010. Ensimmäisen vedettävän pienoisjunamallinsa Märklin toi markkinoille vuonna 1891, ja on sittemmin keskittynyt yhä enemmän niiden sekä oheistarvikkeiden valmistukseen. Märklinin H0-mittakaavaiset pienoisrautatiet erottaa kilpailijoistaan niiden kolmikiskojärjestelmä, jossa syötetään vaihtovirtaa vetureille käyttäen kiskoja yhtenä ja kiskojen väliin asetettua nastariviä toisena napana. Poikkeavan virroitusjärjestelmän takia Märklin- vetureilla ei voi ajaa muiden valmistajien tasavirtaradoilla, tai päinvastoin. Tämä on ollut omiaan kannustamaan merkkiuskollisuuteen harrastajien keskuudessa. Märklinin hallitsevasta markkina-asemasta johtuen muut valmistajat (kuten Fleischmann ja Roco) ovat tehneet omista tuotteistaan myös Märklin-yhteensopivia vaihtovirtaversioita. Muissa, kuin H0-mittakaavassa, Märklin ei käytä keskinastallista virroitustapaa, vaan kahta erinapaista kiskoa. Märklinillä on harrasteseuroja (mm:1Fc märklin lapsille ja 2 seuraa aikuisille). H0-mittakaavan (1:87) tuoteperheensä lisäksi Märklin valmistaa pienoisrautatiekalustoa myös kahdessa muussa mittakaavassa, Z- ja 1-mittakaavassa. Z-mittakaava (1:220) on pienin yleisessä käytössä oleva pienoisrautatiemittakaava, jonka Märklin lanseerasi vuonna 1972 Nürnbergin leikkikalumessuilla. Koska Z-skaalan junat vievät äärimmäisen vähän tilaa, voidaan kokonainen rautatie toteuttaa vaikkapa sohvapöydän sisään tai matkalaukkuun. 1-mittakaava (1:32) puolestaan on yksi vanhimmista, se standardisoitiin jo vuonna 1909. Märklin tuottaa mittakaavaan runsaasti erilaista liikkuvaa kalustoa, sekä raide- ja maisemointitarvikkeita. Märklinin yleisin mittakaava on H0. == Aiheesta muualla == *Märklin.de *Märklin international *Märklin Club of Finland *J-E. Nyströmin Z-mittakaavan kahvipöytärata Luokka:Pienoisrautatiet Luokka:Saksalaiset leikkikaluvalmistajat Luokka:Saksalaiset pienoismallivalmistajat
Juhani Känkänen

Juhani Känkänen (s. 19. tammikuuta 1966 Forssa) on suomalainen kirjailija. Hänen vuonna 2005 ilmestynyt esikoisteoksensa Toivon mukaan voitti samana vuonna Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon. Se oli myös Akateemisen kirjakaupan vuoden 2005 suosituin esikoisteos. Känkänen valmistui ylioppilaaksi Forssan Linikkalan lukiosta vuonna 1985 ja on opiskellut Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän on työskennellyt muun muassa kuvaamataidon opettajana, graafisena suunnittelijana, kuvittajana ja luovan kirjoittamisen opettajana. == Teokset == * * * * === Apo-sarja === * * *Ilo irti, Apo Apponen!. Lastenkirja. Helsinki: Teos, 2016. ISBN 978-951-851-582-4 *Hyvältä näyttää, Apo Apponen!. Helsinki: Teos, 2017. ISBN 978-951-851-799-6 *Aurinko paistaa, Apo Apponen!. Helsinki: Teos, 2018. ISBN 978-951-851-902-0 *Kivat pippalot, Apo Apponen!. Helsinki: Teos, 2019. ISBN 978-951-851-979-2 *Tuu yökylään, Apo Apponen!. Helsinki: Teos, 2020. ISBN 978-952-363-079-6 * Apo Apponen – Skuuttijengi ratkaisee. Helsinki: Teos, 2021. ISBN 978-952-363-184-7 *• Apo Apponen – Ekaluokan kellokkaat. Helsinki: Teos, 2023. ISBN 978-952-363-420-6 * Apo Apponen – Luokkaretki luontoon. Helsinki: Teos, 2024. ISBN 978-952-363-529-6 * Apo Apposen laulut. Musiikillinen tarina Apo Apposesta. Jyväskylä: Loiskis, 2024. ISBN 978-952-94-9207-7 === Muut === *Apo Apposen laulut. M. Esittäjä: Juhani Känkänen + Loiskis. 11 uutta lastenlaulua (säv./san. J. Känkänen, sov. Loiskis). Jyväskylä: Loiskis, 2024. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Kirjailijan kotisivu: https://juhanikankanen.wordpress.com/ *Apo Apposen kotisivu:https://www.apoapponen.fi *Känkänen Teoksen sivuilla * Juhani Känkänen Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-videoita 20.4.2010. * Aamun kirja: Haastateltavana Juhani Känkänen (23.10.2007) Yle Elävä arkisto. *Aamun kirja: Juhani Känkäsen Luppa ja Tattis Yle Areena. *Nadja Nowak ja Juhani Känkänen keskustelevat romaanista Luppa ja Tattis *Juhani Känkäsen Kilttipakko uusliberalististen työolojen satiirisena ja metafiktiivisenä representaationa (Ville Mällinen, pro gradu) http://jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201505211599.pdf Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajat Luokka:Kuvaamataidonopettajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Generation Swine

Generation Swine on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Mötley Crüen seitsemäs studioalbumi. Sen tuottivat yhtyeen basisti Nikki Sixx ja rumpali Tommy Lee yhdessä tuottaja Scott Humphreyn kanssa, ja sen julkaisi levy-yhtiö Elektra Records 24. kesäkuuta 1997. Levy on yhtyeen viimeinen, jonka se julkaisi Elektran kanssa ennen oman levy-yhtiönsä Mötley Recordsin perustamista vuonna 1998. == Levyn taustaa == Laulaja Vince Neil oli palannut yhtyeeseen vuonna 1996, ja täten Generation Swine oli ensimmäinen yhtyeen alkuperäiskokoonpanon soittama albumi sitten vuoden 1989 Dr. Feelgoodin. Rumpali Tommy Lee erosi yhtyeestä kuitenkin pian kokoonpanon paluukokoontumisen jälkeen vuonna 1999. Seuraavan kerran alkuperäinen Mötley Crüe julkaisi studioalbumin vasta vuonna 2008 Saints of Los Angelesin muodossa. == Menestyminen == Generation Swine nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -albumilistan neljänneksi ylittäen kultalevyn myyntirajan elokuussa 1997. Albumin kaupallinen menestyminen sekä vastaanotto kriitikoiden keskuudessa oli vahvasta listasijoituksesta huolimatta vaisu. Myös yhtye itse on suhtautunut albumiin kielteisesti sen julkaisemisen jälkeen: esimerkiksi laulaja Vince Neil on sanonut Generation Swinen olevan ”hirveä” albumi sen liiallisen kokeilullisuuden vuoksi. == Kappaleet == == Arvostelut == * AllMusic: * Rolling Stone: == Kokoonpano == * Vince Neil – laulu * Nikki Sixx – basso, taustalaulu * Mick Mars – soolo- ja rytmikitara, taustalaulu * Tommy Lee – rummut, taustalaulu == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1997 albumit Luokka:Mötley Crüen albumit