EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
DNR-päätös

DNR-päätös (lyhenne sanoista do not resuscitate = älkää elvyttäkö; päätös kieltää elvyttämisen tai pidättäytyä siitä) on potilaan päätös kieltää elvyttämisen tai lääkärin tekemä lääketieteellinen päätös pidättäytyä elvyttämisestä. DNR-päätös rajaa ainoastaan elvyttämistä, ei muuta potilaan hoitoa. Potilaalle voidaan antaa päätöksen jälkeenkin tehohoitoa. DNR- päätöksen voi tehdä potilas itse ja kirjata sen hoitotahtoonsa. Päätöksen voi tehdä myös hoitava lääkäri lääketieteellisin perustein. DNR-päätöksen tekee lääkäri tilanteessa, jossa potilaalla on vaikea perussairaus [Vaikealla perussairaudella tarkoitetaan tässä yhteydessä akuuttia tilaa, joka suurella todennäköisyydellä johtaa kuolemaan muutamassa päivässä, pahanlaatuinen tauti joka on edennyt siihen vaiheeseen että parantavaa hoitoa ei ole, krooninen sairaus joka on edennyt siihen pisteeseen että elinaikaa on jäljellä viikkoja tai muutamia kuukausia ja ei elinsiirtoa (esimerkiksi tällaisesta on maksakirroosi ja vaikea sydänsairaus)] ja onnistuneekin elvytyksen jälkeenkin olisi todennäköistä että potilaan tila ei palautuisi ennalleen. Päätös on sellainen potilaslaissa tarkoitettu tärkeä päätös, josta on keskusteltava potilaan kanssa. Mikäli DNR-päätös on lääketieteellisesti asianmukainen ja perusteltu, potilas ei voi tai hänen omaisensa eivät voi vaatia sen kumoamista. Potilaan tilateen parantuessa DNR-päätös voidaan purkaa. Saattohoitopäätös sisältää DNR-päätöksen. == Katso myös == * Hoitotahto == Lähteet == Luokka:Terveydenhoito Luokka:Kuolema
Nokia 3.1 Plus

Nokia 3.1 Plus on Nokia-merkkinen älypuhelin, jossa on Android 9.0 Pie. HMD Global julkaisi puhelimen Intiassa lokakuussa 2018 ja maailmanlaajuisesti 25. tammikuuta 2019. Puhelimessa on 6,0 tuuman näyttö ja kahdeksanydinprosessori. Tallennustilaa on 32 gigatavua ja keskusmuistia 2 gigatavua. Takakamera on 13 ja 5 megapikselin kaksoiskamera. Etukamera on 8 megapikselin kamera. Laitteessa on 3 500 milliampeeritunnin akku ja sormenjälkitunnistin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nokia 3.1 Plus Nokian sivuilla 3.1 Plus 3.1 Plus Luokka:Android-pohjaiset laitteet Luokka:Vuoden 2018 matkapuhelimet Luokka:Kosketusnäytölliset älypuhelimet
Nokia 8.1

Nokia 8.1 on HMD Globalin vuonna 2018 julkaisema älypuhelin, jossa on Android 9.0 Pie -käyttöjärjestelmä. Suomessa puhelin tuli myyntiin 14. tammikuuta 2019. Puhelimessa on 6,18 tuuman näyttö ja kahdeksanydinprosessori. Tallennustilaa on 64 gigatavua ja keskusmuistia 4 gigatavua. Takakamera on 13 ja 12 megapikselin kaksoiskamera ja etukamera on 20 megapikselin kamera. Puhelimessa on 3 500 milliampeeritunnin akku. Lisäksi laite tukee enintään 400 gigatavun microSD-kortteja ja siinä on sormenjälkitunnistin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nokia 8.1 Nokian sivuilla 8.1 8.1 Luokka:Android- pohjaiset laitteet Luokka:Vuoden 2018 matkapuhelimet Luokka:Kosketusnäytölliset älypuhelimet
P. V. Fontell

Pauli Vilhelm Fontell (13. marraskuuta 1899 Tampere – 17. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen agronomi, joka vaikutti maatalouden opetukseen sekä opettajana, koulunjohtajana että maataloushallituksen palveluksessa. ==Henkilöhistoria== P. V. Fontellin vanhemmat olivat rovasti Karl Oskar Fontell ja Olga Alexandra Sumelius ja puoliso vuodesta 1934 Salli Edit Hällä. Fontell tuli ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1920 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1926. Hän oli maatalouskoulun opettaja Parikkalassa 1928–1930 ja Jokioisten pienviljelijäkoulussa 1931–1934 ja Tarvaalan maamieskoulun johtaja 1934–1936. Maataloushallituksen maatalousopetuksen tarkastajana Fontell toimi 1936–1954, maatalouden opetusosaston päällikkö ja maatalousneuvos hän oli 1954–1964. Fontellilla oli myös useita alansa tehtäviä eri toimikunnissa ja komiteoissa, viimeisinä virkavuosinaan hän osallistui koko maatalousalan ammattikoulutuksen hallinnon uudelleen organisoinnin suunnitteluun.Kuolleita. Maatalousneuvos P. V. Fontell. Helsingin Sanomat, 8.5.1994, s. 4.50-vuotiaita. Helsingin Sanomat, 13.11.1949, s. 8.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 131 (Viitattu 26.6.2019) Fyysikko Nils Fontell oli P. V. Fontellin veli.<ref name="kko54/> ==Julkaisuja== * Maatalouden työkirja: maatalouskouluja varten, 1938, P. V. Fontell, Salli Fontell * Maatalousopetus, 1958, julkaisussa Oma maa, ss. 151–165 ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka: Suomen oppilaitosten rehtorit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Vuonna 1899 syntyneet Luokka: Vuonna 1994 kuolleet
Minnesotan territorio

Minnesotan territorio () oli Yhdysvaltain territorio, joka perustettiin 3. maaliskuuta 1849 ja lakkautettiin 11. toukokuuta 1858, jolloin territorion itäosasta tuli Minnesotan osavaltio. ==Historia== Ojibwayn ja Dakotan intiaaniheimot asuttivat Minnesotaa ennen valkoisten uudisasukkaiden saapumista alueelle 1820, jolloin Fort Snellingin linnoitus perustettiin. Territorio muodostettiin 1849. Rautateiden ja kanavien valmistus johti Minnesotan väkiluvun nopeaan nousuun. Suurin osa alkuperäisistä uudisasukkaista oli brittiläisiä, saksalaisia ja irlantilaisia. Territorio lakkautettiin 11. toukokuuta 1858, jolloin Minnesota liittyi unioniin sen 32. osavaltiona. ==Kuvernöörit== # Kuvernööri Kuvernööri Virkakausi alkoi Virkakausi päättyi Puolue 1 Alexander Ramsey 1. kesäkuuta 1849 15. toukokuuta 1853 Whig 2 Willis Arnold Gorman 15. toukokuuta 1853 23. huhtikuuta 1857 Demokraatti 3 Samuel Medary 23. huhtikuuta 1857 24. toukokuuta 1858 Demokraatti ==Lähteet== ===Viitteet=== Luokka:Minnesotan historia Luokka:Yhdysvaltain entiset territoriot
Everton Soares

Everton Sousa Soares (s. 22. maaliskuuta 1996 Maracanaú, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka tunnetaan taiteilijanimellä Everton. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kotimaassaan Grêmiota. Everton pelasi Brasilian maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa syyskuussa 2018. Hän kuuluu Brasilian joukkueeseen vuoden 2019 Copa Américassa ja teki turnauksen alkulohkossa maaottelu-uransa ensimmäiset maalit Boliviaa ja Perua vastaan. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bendamustiini

Bendamustiini (C16H21N3Cl2O2) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä leukemian, myelooman ja eräiden lymfoomatyyppien hoitoon. Bendamustiini kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon. ==Ominaisuudet ja käyttö== Bendamustiinin syöpäkasvainten kasvua estävät vaikutukset perustuvat siihen, että se alkyloi syöpäsolujen DNA:ta, jolloin ne eivät enää kykene jakautumaan. Bendamustiini sisältää myös bentsimidatsolirenkaan, joka voi toimia puriinienkaltaisena antimetaboliittina ja estää syöpäsolujen jakautumista. Lääkeaine metaboloituu maksassa ja osalla sen aineenvaihduntatuotteista on myös syöpäsolujen jakaantumista estäviä vaikutuksia. Bendamustiinia annostellaan tablettina suun kautta. Sillä on käyttökohteita muun muassa kroonisen lymfaattisen leukemian, multippelin myelooman, follikulaarisen lymfooman ja eräiden muiden lymfoomien hoidossa. Bendamustiinia voidaan käyttää yhdessä rituksimabin kanssa. ==Haittavaikutusket== Bendamustiinin aiheuttamia sivuvaikutuksia voivat olla iho-oireet ja luuydinsuppressiosta aiheutuva lymfosyyttien ja muiden verisolujen pitoisuuden tavallista vähäisemmät määrät. ==Lähteet== Luokka:Solunsalpaajat Luokka:WHO:n tärkeimmät lääkkeet
McLaren M5A

McLaren M5A oli McLarenin kolmas Formula 1-auto, jota käytettiin kausina –. Kaudella 1967 auto korvasi kauden alussa käytetyn väliaikaisen M4B-mallin. Auton suunnitteli Robin Herd. Pääpolttoainesäiliöt olivat auton sivuilla ja lisätankit kuljettajan jalkojen alueella, jotta autossa ei esiintynyt ylimääräisiä epämuodostumia tai kohoumia. Bruce McLaren ajoi auton ensimmäisessä F1-osakilpailussa Kanadan osakilpailussa seitsemänneksi (kilpailun aikana hän oli sadekelillä parhaimmillaan toinen). Kaudella autoa ajoivat Denny Hulme ja Joakim Bonnier, joista Hulme oli viides Etelä-Afrikan osakilpailussa ja Bonnier parhaimmillaan kuudes Italian osakilpailussa. ==Tulokset== Vuosi Talli Moottori Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 Pisteet Sijoitus Bruce McLaren Motor Racing BRM V12 RSA MON NED BEL FRA GBR GER CAN ITA USA MEX 3 10. Bruce McLaren 7 Kesk. Kesk. Kesk. Bruce McLaren Motor Racing BRM V12 RSA ESP MON BEL NED FRA GBR GER ITA CAN USA MEX 3 10. Denny Hulme 5 Joakim Bonnier Racing Team BRM V12 Joakim Bonnier DNQ Kesk. 8 Kesk. 6 Kesk. NC PO ==Huomioita== ==Lähteet== M05A
Erich Linnhoff

Erich Linnhoff (23. huhtikuuta 1914 Küstrin – 22. joulukuuta 2006 Berliini) oli saksalainen juoksija, jonka päämatka oli 400 metrin juoksu. Hänen uransa ajoittui 1930-luvun lopulle ja päättyi toisen maailmansodan aikaan. Linnhoff muutti vuonna 1933 Berliiniin, jossa hänestä tuli Saksan ilmavoimien lentäjä. Hän edusti vuoteen 1937 asti berliiniläistä urheiluseuraa SC Charlottenburg ja sen jälkeen toista berliiniläisseuraa LSV Berlin. Hän saavutti Saksan 400 metrin mestaruuden vuonna 1937 ja uusi mestaruuden myös seuraavana vuonna 1938. Vuonna hän teki Cottbusissa Saksan 400 metrin ennätyksesksi 47,3. Lisäksi hän oli samana vuonna käydyissä Pariisin EM-kisoissa voittaneessa 4 x 400 metrin joukkueessa yhdessä Hermann Blazejezakin, Manfred Buesin ja Rudolf Harbigin kanssa. Henkilökohtaisella 400 metrillä Linnhoff sijoittui kolmanneksi Britannian Godfrey Brownin voittaessa selvästi. Maailmansodan sytyttyä sysksyllä 1939 urheilutoimintaa jatkettiin vielä parin vuoden ajan. Niinpä Linnhoff oli mukana LSV Berlinin voittaessa Saksan 4 x 400 metrin mestaruuksia vuosina 1938, 1940 ja 1941. Syyskuussa 1940 käydyssä kolmimaaottelussa Suomi-Ruotsi-Saksa Helsingissä Linnhoff oli mukana Saksan joukkueessa. Maailmansodan kääntyessä Saksalle tappiolliseksi urheilukilpailut lopetettiin syksyllä 1942, ja vuonna 1945 päättyneen sodan jälkeen Linnhoff ei enää jatkanut uraansa. Sodan jälkeen hänellä oli Berliinissä oma yritys, joka keskittyi piirustusten tekoon ja toimistotarvikkeiden myyntiin. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Eteläpää

Eteläpää voi tarkoittaa seuraavia: * Eteläpää, lampi Virroilla * Eteläpää, kulmakunta Karijoella * Eteläpää, kulmakunta Savitaipaleella * Liikenne O. Eteläpää Oy, tilausliikenteeseen erikoistunut linja-autoyritys * Eteläpää, sukunimenä: ** Antti Eteläpää (s. 1967), pesäpalloilija ja pelinjohtaja ** Heikki Eteläpää (1924–2012), elokuvatoimittaja ** J. E. Eteläpää (1881–1946), toimittaja ** Mirja Hietamies-Eteläpää (o.s. Hietamies, 1931–2013), hiihtäjä ja olympiavoittaja ** Pertti Eteläpää (1929–2000), toimittaja ja tiedottaja. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Fredrik Stewen

Fredrik Stewen (6. kesäkuuta 1798 Hamina – 12. elokuuta 1851 Ostende, Belgia)Tor Carpelan: Ättartavlor för de på Finlands riddarhus inskrivna efter 1809 adlade, naturaliserade eller adopterade ätterna, s. 285–286. Helsinki 1942. oli suomalainen virkamies, joka toimi Viipurin läänin kuvernöörinä vuosina 1839–1844 ja Suomen ministerivaltiosihteerin apulaisena 1844–1851. Fredrik Stewenin vanhemmat olivat Haminan tullitirehtööri, kollegineuvos Christian Daniel Stewen ja tämän toinen puoliso Jakobina Christina Bruun. Stewen palveli vuodesta 1817 virkamiehenä Venäjän kansanvalistusministeriössä, mistä hän siirtyi vuonna 1821 ylimääräiseksi virkamieheksi Pietarissa toimineeseen Suomen asiain komiteaan. Komitean lakkauttamisen jälkeen hän siirtyi Suomen valtiosihteerinvirastoon, jossa hän oli vuodesta 1826 toisena ja vuodesta 1832 ensimmäisenä toimitussihteerinä. Vuonna 1839 Stewen nimitettiin Viipurin läänin maaherraksi. Seuraavana vuonna hänet aateloitiin ja hänen sukunsa merkittiin ritarihuoneelle aatelisena sukuna nro 209. Stewen siirtyi vuonna 1844 ministerivaltiosihteerin apulaiseksi. Hän kuoli ollessaan matkalla Belgiassa. Stewen sai 1821 kollegiasessorin, 1830 kollegineuvoksen, 1837 valtioneuvoksen ja 1849 salaneuvoksen arvonimen. Hän oli naimisissa serkkunsa Sofia Markevitšin kanssa, mutta he eivät saaneet lapsia, joten Stewenin aatelissuku sammui hänen kuollessaan. Fredrik Stewenin velipuolia olivat kreivilliseen sukuun adoptoitu kenraaliluutnantti Alexander Stewen- Steinheil ja Venäjällä uransa luonut kasvitieteilijä Christian von Steven. ==Lähteet== Luokka:Viipurin läänin maaherrat Luokka:Vuonna 1798 syntyneet Luokka:Vuonna 1851 kuolleet
Stewen

Stewen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Alexander Stewen-Steinheil (1783–1842), kreivi ja Venäjän armeijan kenraaliluutnantti *Fredrik Stewen (1798–1851), virkamies ja Viipurin läänin maaherra 1839–1844 *Kaarle Stewen (1934–2019), toimittaja, kirjailija ja elokuva-alan vaikuttaja *M. K. Stewen (1896–1971), eversti ja Suomen sotilasasiamies Tukholmassa jatkosodan aikana, R. W. Stewenin isä *R. W. Stewen (1927–2012), upseeri ja kenttä- ja esteratsastaja, M. K. Stewenin poika
Hyundai ix20

Hyundai ix20 on Hyundain vuosina 2010–2019 valmistama pieni tila-automalli, joka korvasi Hyundai Matrixin. Sen sisarmalli on Kia Venga. ix20 esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2010. Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä ix20 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.Geneven autonäyttelyssä keväällä 2015 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut ix20. Ulkonäöllisiä uudistuksia olivat uudempia Hyundai-malleja vastaava etusäleikkö sekä LED-takavalot. Aiempi neliportainen automaattivaihteisto korvattiin uudella kuusiportaisella. == Lähteet == == Aiheesta muualla == ix20 Luokka:M-segmentin autot Luokka:2010-luvun autot
Darwin Machís

Darwin Machís (s. 7. helmikuuta 1993 Tucupita) on venezuelalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa espanjalaisseura Real Valladolidia. Hän on edustanut myös Espanjassa Granadaa ja lainasopimuksilla Hérculesta, Huescaa, Leganésia ja Cádizia, Portugalissa lainasopimuksella Vitóriaa, Italiassa Udinesea sekä Meksikossa Juárezia. Machís pelasi Venezuelan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa joulukuussa 2011. Säännöllisesti hän on pelannut maajoukkueessa vuodesta 2017 alkaen. Hän on pelannut heinäkuun 2024 loppuun mennessä 48 maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia, joista kaksi vuoden 2019 Copa Américan alkulohko-ottelussa Boliviaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Venezuelalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Roger Martínez

Roger Martínez (s. 23. kesäkuuta 1994 Cartagena) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa meksikolaisseura Américaa. Aiemmin hän on edustanut kotimaansa seurojen lisäksi kiinalaista Jiangsu Suningia ja pelannut lainalla espanjalaisessa Villarrealissa. Martínez pelasi Kolumbian maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa toukokuussa 2016 Haitia vastaan ja teki heti ensimmäisessä ottelussaan maalin. Toisen maaottelumaalinsa hän teki vuoden 2019 Copa Américan alkulohko-ottelussa Argentiinaa vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan 11 maaottelua. == Lähteet == Luokka:Kolumbialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
SFS-4

SFS-4 (Sweden-Finland 4) on noin 254 kilometriä pitkä tietoliikennemerikaapeli Turusta Norrtäljeen. Kaapeli on otettu käyttöön joulukuussa 1993, ja sen omistavat Telia ja Elisa. == Lähteet == Luokka:Merikaapelit (tietoliikenne) Luokka:Itämeri
Pauli Komi

Pauli Komi (s. 5. marraskuuta 1936 Kirvu) on suomalainen varatuomari ja pankinjohtaja, joka toimi 1985–1995 Osuuspankkien Keskusosakepankin (OKO) pääjohtajana ja sitä ennen 1971–1985 Turun Seudun Osuuspankin toimitusjohtajana. Hänen johdollaan osuuspankkiryhmä selviytyi Suomen 1990-luvun alun pankkikriisistä muita pankkiryhmittymiä vähemmin vaurioin. Komi varttui maatilalla Karjalan Kirvussa. Isän kaaduttua talvisodassa poika siirtyi evakkona Orimattilaan. Ylioppilaaksi Komi kirjoitti Lahdessa Kannaksen Yhteislyseossa vuonna 1956 ja opiskeli sitten oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Hän suoritti lakitieteen kandidaatin tutkinnon 1962 ja sai varatuomarin arvon 1964. Jo opiskeluaikana hän aloitti elämänuransa osuuspankkijärjestön palveluksessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ==Kirjallisuutta== *Koulumies, Jyrki: Laman läpi vähin vaurioin : Pauli Komin tie evakosta suomalaisen pankkimaailman huipulle. Siltala, 2016. ISBN 9789522343598. Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset pankinjohtajat Luokka:OP:n henkilöstö Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gustavo Cuéllar

Gustavo Cuéllar (s. 14. lokakuuta 1992 Barranquilla) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on vuodesta 2016 edustanut brasilialaisseura Flamengoa. Cuéllar pelasi Kolumbian maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa syyskuussa 2015 Perua vastaan. Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan maaottelumaalinsa hän teki vuoden 2019 Copa Américan alkulohko-ottelussa Paraguayta vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan seitsemän maaottelua. == Lähteet == Luokka:Kolumbialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Erick Pulgar

Erick Pulgar (s. 15. tammikuuta 1994 Antofagasta) on chileläinen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa brasilialaisseura Flamengoa. Hän pelasi vuosina 2015–2022 Italiassa neljä vuotta Bolognassa ja vajaat kolme vuotta Fiorentinassa. Helmi- toukokuussa 2022 hän oli lainalla turkkilaisseura Galatasarayssa. Pulgar pelasi Chilen maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa tammikuussa 2015 Yhdysvaltoja vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki vuoden 2019 Copa Américan alkulohko-ottelussa Japania vastaan. Hän on pelannut vuoden 2022 loppuun mennessä 41 maaottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia ja niistä kaksi lokakuussa 2021 MM-karsintaottelussa Venezuelaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Chileläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rudolf Glötzner

Rudolf Glötzner (1. helmikuuta 1917 Küstrin – 25. helmikuuta 2010 Weiden) oli saksalainen seiväshyppääjä. Hänen uransa ajoittui 1930-luvun lopulle ja päättyi toisen maailmansodan aikaan. Paras menestys tuli vuoden 1938 Pariisin EM-kisoissa, jossa hän sijoittui 10-ottelussa neljänneksi. Glötzner saavutti aluksi urallaan kolme Saksan juniorimestaruutta eli 1937 korkeushypyssä, 1938 seiväshypyssä ja 10-ottelussa. Sen jälkeen hän saavutti neljä Saksan aikuisten mestaruutta seiväshypyssä eli ensin sotavuosina 1940, 1941 ja 1942 ja vielä sodan jälkeen 1948. Lisäksi hän oli viisi- ja 10-ottelun Saksan mestari vuonna 1940. Juuri ennen maailmansotaa elokuussa 1939 Glötzner saavutti ylioppilaiden maailmankisoissa seiväshypyn mestaruuden tuloksella 410 cm.,, Rudolf Glötznerin urheilu-uran ongelmaksi tuli syksyllä 1939 käynnistynyt Toinen maailmansota, jolloin suurkilpailuja ei järjestetty - ainoastaan kansallisia mestaruuskilpailuja ja muutama maaottelu olivat suurimmat kilpailutapahtumat. Niinpä Glötzner oli mukana Saksan joukkueessa syyskuussa 1940 käydyssä kolmimaaottelussa Suomi-Ruotsi-Saksa Helsingissä, jossa hänet valittiin parhaaksi saksalaisurheilijaksi voitettuaan yllätyksellisesti pituushypyn ja oltuaan seiväshypyssä Suomen Eero Lähdesmäen jälkeen toinen samalla tuloksella 400 cm Glötznerin kilpailu-uralla osuivat olympiavuodet 1940, 1944 ja 1948, joista kahta ensimmäistä kisaa ei järjestetty ja vuoden 1948 Lontoon olympialaisissa Saksalla ei ollut osallistumisoikeutta. Parhaat tuloksensa päälajeissa, seiväshypyssä ja 10-ottelussa, hän teki elokuussa 1939 Berliinissä 10-ottelussa 7073 pistettä ja elokuussa 1942 Berliinissä juuri ennen Saksan urheilutoiminnan lopetusta seiväshypyssä 416. Glötznerin pituusennätys 773 cm oli vuoteen 1968 Yläpfalzin ennätys. Glötzneriä voi pitää "self-made-manina", sillä hänellä ei ollut urallaan erityistä valmentajaa. Urallaan hän edusti paikallista TB Weidenia. Hän toimi seuran puheenjohtajana uransa jälkeen vuosina 1951-1963. Lisäksi Rudolf Glötzner oli avainasemassa paikkakuntansa tenniksen kehittämiseksi osana paikallista TC Grün-Rot-seuraa. Hän menestyi myös tenniksessä ja oli useita kertoja oli kaupungin mestari tenniksessä; viimeksi vuonna 1965 48-vuotiaana. Siviiliammatiltaan Glötzner oli lääkäri. Hän opiskeli lääketieteen tohtoriksi Münchenissä ja toimi urallaan aluksi lääkärinä kotiseudullaan Weidenissa. Vuodesta 1954 hän toimi yksityislääkärinä erikoistuen gynekologiaan. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset seiväshyppääjät Luokka:Saksalaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Saksalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Nokia 5120

Nokia 5120 oli suomalaisen matkapuhelinvalmistaja Nokian kehittelemä GSM- puhelin. Se julkaistiin 23. syyskuuta 1998. Puhelimessa on 100-paikkainen numerokirja. Nokia 5120 pysyi valmiustilassa noin 4 päivää ja sillä voi puhua 2–3 tuntia yhdellä latauksella. Se painoi vain 137 grammaa. == Katso myös == * Luettelo Nokian tuotteista == Lähteet == 5110 Luokka:Vuoden 1998 matkapuhelimet
Lars Larsson (yleisurheilija)

Lars "Lidingö-Lasse" Larsson (17. kesäkuuta 1911 Lidingö – 29. tammikuuta 1993 Lidingö) oli ruotsalainen kestävyysjuoksija päämatkanaan 3 000 metrin esteet, jossa hän saavutti parhaan menestyksensä voittamalla vuoden 1938 Pariisin EM- kisoissa kultaa. Vuoden 1936 olympialaisissa Berliinissä Larsson oli ajalla 9.16,6 kuudes 3000 metrin esteissä. Hän jäi seitsemän sekuntia pronssimitalisti Alfred Dompertista Suomen Volmari Iso-Hollon voittaessa olympiakultaa. Kaksi vuotta myöhemmin Pariisin Euroopan mestaruuskisoissa hän voitti ajalla 9.16,2 kolme sekuntia ennen Saksan Ludwig Kaindlia. Larsson oli mukana Ruotsin joukkueessa syyskuussa 1940 käydyssä kolmimaaottelussa Suomi- Ruotsi-Saksa Helsingissä, jossa hänet valittiin parhaaksi ruotsalaisurheilijaksi voitettuaan 3 000 metrin estejuoksun ajalla 9.16,0. Vuosina 1936-1940 Larsson saavutti viisi kertaa peräkkäin Ruotsin mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa. Hän paransi tällä matkalla Ruotsin ennätystä kolme kertaa, viimeksi aikaan 9.07,0. Vuosina 1938 ja 1940 hän oli maailmantilastossa toisena. Estejuoksun lisäksi hän saavutti 5 000 metrillä vuonna 1936 parhaan aikansa 14.58,0. Vuonna 1941 tapahtunut jalan loukkaantuminen päätti hänen uransa. Lars Larsson edusti urallaan Lidingö IFK:ta. Hänet nimettiin yleisurheilusaavutustensa johdosta yleisurheilun Stora grabbariksi numerolla 92. == Lähteet == == Asiasta muualla == * * Lars Larssonin parhaat kisat * Yleisurheilun stora grabbarit Luokka:Ruotsalaiset estejuoksijat Luokka:Ruotsalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Suomen Pöytätennisliitto

Suomen Pöytätennisliitto on vuonna 1938 perustettu suomalaisen pöytätenniksen kattojärjestö.Heikkinen & Viita, s. 44–46 Pöytätennisliiton perustamiseksi kutsuttiin helmikuussa 1938 Helsinkiin koolle suunnittelukokous, jonka tuloksena 20 seuran edustajat osallistuivat liiton perustamiskokoukseen 27. huhtikuuta 1938. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin liikemies Bruce Campbell. Ensimmäinen virallisesti liittoon liittynyt seura oli Helsingin Pöytätenniskerho. Jo 6. huhtikuuta 1938 Suomi pelasi Tallinnassa Viroa vastaan ensimmäisen maaottelunsa, jonka Viro voitti 5–0. Ensimmäisessä kotikentällä pelatussa maaottelussa vastustajana oli Latvia 7. marraskuuta 1938, ja tämänkin ottelun Suomi hävisi pistein 0–5.Heikkinen & Viita, s. 49 Ensimmäiset viralliset Suomen-mestaruuskilpailut liitto järjesti marraskuussa 1938 Balderin salissa, Aleksanterinkadulla, Helsingissä. A-luokan Suomen- mestaruudet jaettiin miesten kaksinpelissä, naisten kaksinpelissä, miesten nelinpelissä ja sekanelinpelissä.Heikkinen & Viita, s. 50 Suomen Pöytätennisliitto on vuodesta 1980 järjestänyt vuosittain Finlandia Open -turnauksen, joka on vuodesta 1981 ollut kansainvälinen tapahtuma.Heikkinen & Viita, s. 149 Suomen Pöytätennisliitto järjesti vuonna 2015 Tampereella veteraanien Euroopan-mestaruuskilpailut, joihin osallistui 1 830 pelaajaa.Heikkinen & Viita, s. 171 Liiton puheenjohtajana ovat pisimpään toimineet Curt Åkerberg vuosina 1953–1966 ja Esa Ellonen 1975–1989. Vuodesta 2014 puheenjohtajana on ollut Esko Heikkinen.Heikkinen & Viita, s. 300 Suomen edustajina Kansainvälisen pöytätennisliiton valtuustossa (nykyisin Board of Directors) ovat olleet Esa Ellonen vuosina 1984–1989 ja Sonja Grefberg vuodesta 2017 sekä Euroopan pöytätennisliiton hallituksessa Ellonen vuosina 1980–1988 ja Grefberg vuodesta 2013.Heikkinen & Viita, s. 301 == Talous == Suomen Pöytätennisliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 765 500 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2023 lähtien 123 000 euroa. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Suomen Pöytätennisliiton kotisivut Liitto Pöytätennisliitto
Zafarullah Khan Jamali

Zafarullah Khan Jamali (1. tammikuuta 1944 – 2. joulukuuta 2020) oli pakistanilainen poliitikko ja diplomaatti. Hän toimi Pakistanin pääministerinä 2002–2004. Jamali aloitti poliittisen uransa kotimaakunnassaan Balochistanissa, missä hänet valittiin provinssin parlamenttin vuonna 1977. Kun Muslimiliitto hajosi vuonna 1999, hänestä tuli Muslimiliiton (Q)-osan pääsihteeri, ja vuonna 2002 hänet valittiin pääministeriksi. Yhteistyö presidentti Pervez Musharrafin kanssa päättyi puolitoista vuotta myöhemmin. Vuonna 2013 Jamali liittyi Nawaz Sharifin Pakistanin Muslimiliitto (N)-puolueeseen. Vuonna 2018 Jamali liittyi Imran Khanin johtamaan Pakistan Tehreek-e-Insaf -puolueeseen. Hän sanoi Muslimiliiton aatteen kadonneen puolueen jatkuvassa pirstaloitumisessa. Jamalilla oli vaimo, neljä poikaa ja tytär. Hän pelasi maahockeytä maajoukkuetasolla. == Lähteet == Luokka:Pakistanin pääministerit Luokka:Pakistanilaiset maahockeypelaajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Samsung Galaxy A40

Samsung Galaxy A40 on Samsungin 10. huhtikuuta 2019 julkaisema älypuhelin. Siinä on esiasennettuna Android 9.0 Pie -käyttöjärjestelmä. Laitteessa on 5,9 tuuman näyttö ja kahdeksanydinprosessori. Tallennustilaa on 64 gigatavua ja keskusmuistia neljä gigatavua. Puhelimessa on kaksi takakameraa, joista toinen on 16 megapikselin pääkamera ja toinen viiden megapikselin ultralaajakulmakamera. Etukamerana on 25 megapikselin kamera. Laitteessa on 3 100 milliampeeritunnin akku ja se tukee enintään 512 gigatavun microSD- kortteja. Siinä on lisäksi sormenjälkitunnistin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Samsung Galaxy A40 Samsungin sivuilla Galaxy A40 Luokka:Android- pohjaiset laitteet Luokka:Vuoden 2019 matkapuhelimet
Samsung Galaxy A50

Samsung Galaxy A50 on Samsungin 15. maaliskuuta 2019 julkaisema älypuhelin. Siinä on esiasennettuna Android 9.0 Pie -käyttöjärjestelmä. Laitteessa on 6,4 tuuman näyttö ja kahdeksanydinprosessori. Tallennustilaa on 128 gigatavua ja keskusmuistia on 4 gigatavua. Sen takakamera on 25, 8 ja 5 megapikselin kolmoiskamera ja etukamera on 25 megapikselin kamera. Laitteessa on 4 000 milliampeeritunnin akku ja se tukee enintään 512 gigatavun microSD-kortteja. Siinä on lisäksi näytönalainen sormenjälkitunnistin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Samsung Galaxy A50 Samsungin sivuilla Galaxy A50 Luokka:Android- pohjaiset laitteet Luokka:Vuoden 2019 matkapuhelimet
Pikkukirjanpainaja

Pikkukirjanpainaja (Ips duplicatus) on kaarnakuoriaisten alaheimoon ja kirjanpainajien sukuun kuuluva laji. Pikkukirjanpainajan aikuiset ovat pieniä, pituudeltaan 2,8-4 mm pitkiä, sylinterimäisiä, tummanruskeita, kiiltäviä ja karvaisia. Pikkukirjanpainaja muistuttaa kirjanpainajaa ja kiiltokirjanpainajaa, mutta on niitä huomattavasti harvinaisempi laji. Pikkukirjanpainajan poikkeaa edellä mainituista, sillä sen peräkuoppa on hieman erilainen; toinen ja kolmas hammas ylhäältä lukien muodostavat kaksoishampaan. Pikkukirjanpainaja iskeytyy pääasiassa heikentyneiden kuusten ohuen kuoren alle ja joskus myös mäntyihin vioittaen puun runkoja 2-4 emokäytävällä, joiden leveys on 1,5-2,0 mm. Pikkukirjanpainajan käytävät kaarnan alla heikentävät puun nestevirtauksia aiheuttaen ajan mittaan puun kuivumisen. Pikkukirjanpainaja on sekundaarinen tuhonaiheuttaja eli se iskeytyy heikentyneisiin puihin. Pikkukirjanpainaja viihtyy pystypuiden lisäksi myös tuulenkaadoissa, kuorellisessa puutavarassa sekä lumen murtamissa puissa. Pikkukirjanpainaja on Suomessa melko harvinainen laji ja metsätuholaisena sillä on vähäinen merkitys. Lajia esiintyy osassa Kiinaa ja Euroopassa. Keskeinen pikkukirjanpainajien torjuntakeino on kuorellisen puutavaran ja tuulenkaatojen kuljettaminen metsästä pois ajoissa ennen hyönteisten lisääntymistä, sillä se käyttää niitä lisääntymiseensä. Pikkukirjanpainajan parveilu alkaa päivälämpötilan noustua +18 asteeseen. Lajin muna- ja toukkavaihe kestää vajaan kaksi kuukautta, jonka jälkeen alkaa lyhyt kotelovaihe. Uusia aikuisia alkaa ilmestyä puun rungoista Etelä-Suomessa heinäkuun lopulla ja Pohjois-Suomessa elokuun alkupuolella. Suurin osa pikkukirjanpainajista talvehtii karikkeessa. Pikkukirjanpainajan luontainen saalistaja on isomuurahaiskuoriainen (Thanasimus formicarius). Lajia voi pyydystää myös pyyntipuilla ja tuoksuansoilla. Tuoksuansat houkuttelevat feromonien avulla kirjanpainajayksilöt vesiastiaan, johon ne hukkuvat. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Pikkukirjanpainaja (Ips duplicatus) *Metla: Pikkukirjanpainaja (Ips duplicatus) *Metla: Kaarnakuoriaiset kuusella *University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Ips duplicatus *Pherobase: Semiochemicals of Ips duplicatus, the Double-spined bark beetle *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Ips duplicatus (double-spined bark beetle) Luokka:Kaarnakuoriaiset Luokka:Kasvien tuhohyönteiset Luokka:Metsätuhot
Finlandia Open

Finlandia Open on Suomen Pöytätennisliiton vuodesta 1980 vuosittain järjestämä pöytätennisturnaus. Vuodesta 1981 se on ollut kansainvälinen kilpailu. Aluksi turnaus pelattiin joka toinen vuosi. Turnaus on useimmin järjestetty Helsingissä. Vuonna 1993 pelattiin Espoossa sekä vuosina 1995, 1996 ja 1998 Tampereella. Vuodesta 2012 on pelattu Kisakallion Urheiluopistolla, Lohjalla. Benedek Oláhista tuli turnauksen ensimmäinen suomalaisvoittaja, kun hän joulukuussa 2019 voitti miesten kaksinpelin loppuottelussa Japanin Koyo Kanamitsun 4–1. Aiemmin hän oli saavuttanut pronssia vuosina 2015 ja 2018. Sonja Grefberg ja Monica Portin sijoittuivat hopealle naisten nelinpelissä vuonna 1985. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomen pöytätennis Luokka:Pöytätennisturnaukset
Adirondack Red Wings

Adirondack Red Wings on entinen jääkiekkoseura, joka toimi Glens Fallsin kaupungissa New Yorkin osavaltiossa. Se perustettiin vuonna 1979 ja lakkautettiin vuonna 1999. Seura toimi koko olemassaolonsa ajan NHL-seura Detroit Red Wingsin farmiseurana. Vastaavasti ECHL-liigassa pelannut Toledo Storm oli sen yhteistyökumppani alemmassa sarjassa. Adirondack Red Wingsin edeltäjä Detroitin farmiseurana oli Virginian Norfolkissa vuosina 1972–1975 pelannut Virginia Wings. Sykystä 1999 kevääseen 2002 Detroit Red Wingsillä oli yhteinen farmijoukkue Anaheim Ducksin kanssa Cincinnatissa. Vuosina 1936–1940 Adirondack Red Wings -niminen seura pelasi silloisessa International-American Hockey Leaguessa. Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoseurat Luokka:Entiset AHL- seurat Luokka:Detroit Red Wings
Makuaine

Makuaine on ruokaan lisättävä makua parantava aine. Alkuruokiin ja pääruokiin sopivia makuaineita ovat esimerkiksi fondi ja natriumglutamaatti, kun taas jälkiruokiin sopii esimerkiksi kaakao ja suklaa. Suomessa kehitetyssä männylle maistuvassa jäätelötyypissä käytetään makuaineena nuorten mäntyjen uusista vuosikasvustoista uutettua ainetta. Makuaineita käytetään muissakin tuotteissa kuin ruoassa. Esimerkiksi sähkötupakan käyttäjä imee keuhkoihinsa niillä maustettua höyryä ja niitä lisätään eläinten lääkkeisiin, jotta ne söisivät tabletit vapaaehtoisesti. ==Lähteet== Luokka:Ruoka-ainekset
Church of St Helen and St Giles

Church of St Helen and St Giles on kirkko ja ainoa keskiajalta peräisin oleva rakennus Haveringin kaupunginosassa, Lontoossa. Kirkon länsipäädyssä neliömäisellä jalustalla seisova kastemalja. == Lähteet == Luokka:Grade I -luokan rakennukset Lontoossa Luokka:Haveringin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Lontoon kirkot
Ulkopaisti

Ulkopaisti on naudan ruhon osa, joka sisältää takajalan reiden ulkosivulta leikatun paistin. Se koostuu kahdesta lihaksesta, nimittäin varsinaisesta ulkopaistista ja pyöröpaistista. Ulkopaistin rajalla jalan puolella on takapotka ja selän puolella kulmapaisti. Ulkopaistia pidetään ruhon kolmanneksi parhaana osana sisä- ja ulkofileen jälkeen. Se on hieman sisäpaistia tummempaa. Täysikasvuisen naudan varsinainen ulkopaisti painaa kokonaisena 3,5–4 kilogrammaa ja pyöröpaisti kokonaisena 1–1,5 kg. Ulkopaisti on maukasta ja mureahkoa lihaa, mutta vaatii hauduttamista. Se sopii kokonaisena paistiksi ja siitä voi tehdä pihvejä ja leikkeitä. Paloiteltuna sitä voi käyttää pataruokiin ja uuniruokiin, esimerkiksi merimiespihviin sekä palapaistiin kuten karjalanpaistiin ja stroganoviin. ==Lähteet== Luokka:Naudanliha
Tsupukka

Tsupukka (karjalan čupukka < čuppu, nurkka, kulma) on Karjalasta peräisin oleva nelinkerroin taitettu piirakka, joka syödään smetanan tai voisulan kanssa. Kaura- ja vehnäjauhoista ja mahdollisesti ohrajauhoista tehdystä löysästä, ohukaistaikinan kaltaisesta taikinasta paistetaan ohut kuori. Paistaminen tapahtuu voilla voidellulla varrettomalla paistinpannulla eli riehtilällä. Kuori paistetaan vain toiselta puolelta ja sen paistamattomalle puolelle levitetään riisi- tai mannapuuroa piirakan täytteeksi. Kuori käännetään kahdesti toisen puolikkaan päälle, jolloin valmiin tsupukan muodoksi tulee ympyrän neljännes. Ennen tarjoilua tsupukka tavallisesti valellaan voisulalla. ==Lähteet== Luokka:Piirakat Luokka:Karjalainen kansanperinne
Alkuruoka

Alkuruoka eli alkupalat on aterian ensimmäinen, ennen pääruokaa tarjottava ruokalaji. Se on kevyt ja tavallisesti kylmä, mutta voi olla joskus myös lämmin ruoka. Tyypillinen alkuruoka on esimerkiksi kalaa, täytetyt kananmunat, katkaravut, leikkeleet, mätiä, salaatit tai vihannekset. Keitto on usein päivällisen alkuruokana. Alkuruokaa tarjotaan yleensä pieni annos, jolla herätellään ruokahalua valmistauduttaessa lämpimän pääruokalajin nauttimiseen. == Historia == Alkuruoka on konseptina esiintynyt lähes jokaisessa sivilisaatiossa kautta aikojen. Yksi ensimmäisistä kirjoitetuista maininnoista alkuruoasta on 300-luvun alkupuolelta ennen ajanlaskun alkua. Ateenalaisten kerrottiin valmistavan buffet-tyylisiä alkupalapöytiä juhliinsa. Euroopassa keskiajalla juhlissa asetettiin tarjolle useampi ruokalaji samaan aikaan. Palvelijat kantoivat pöytään sitä, mitä juhlija valitsi. Ruokaisa keitto tarjoiltiin yhdessä suuressa kulhossa, josta vieraat söivät jokainen omalla lusikallaan. Viimeistään 1700-luvulle tultaessa ruoka jaoteltiin kolmeen ryhmään: alkuruokaan, pääruokaan ja jälkiruokaan. Alkuruokana suosittua oli keitot ja kala tai jokin muu kevyt ruoka. Alkuruokaa seuranneessa pääruoassa tarjoiltiin kontrastina isoja paloja lihaa. 1800-luvulla tarjoilut olivat erillisellä sivupöydällä, josta ne tarjoiltiin vieraille. Syötävän määrä oli pienempi, mutta lajivalikoima suurempi. Keitto oli nyt erityisen suosittu alkuruoka, sillä se sammutti pahimman nälän, jotta väki jaksoi hyvillä mielin istua pääruoankin läpi. Sanan englanninkielinen termi "appetizers" keksittiin lähes yhtä aikaa Amerikassa, sekä Englannissa 1860-luvulla. Se oli maailmanlaajuinen vastine Ranskan "hors d'oeuvre":lle. Hienostuneeseen ateriaan saattoi 1890-luvulla sisältyä sekä Englannin appetizers, että Ranskan hors d'oeuvre. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *
Ratsastajapatsas

Ratsastajapatsas on ratsun selässä olevaa henkilöä ja hänen hevostaan kuvaava monumentaaliveistos, joita on valmistettu sekä kivestä hakkaamalla että pronssista valamalla. Tällaista patsasta on pidetty erittäin suurena kunnianosoituksena patsaan esittämää henkilöä kohtaan. Siksi ratsastajapatsaita on pystytetty lähinnä hallitsijoille ja sotasankareille.Konttinen s. 365–366. Ratsastajapatsaita on valmistettu antiikin ajoista lähtien. Niiden varhainen ilmentymä on kreikkalaisten kilparatsastajaveistokset ja Kreikasta on peräisin myös tällaisten patsaiden muotokuvamaisuus. Rooman valtakunnassa tehtiin satoja ratsastajapatsaita kivestä ja kullatusta pronssista, joista vain muutama on säilynyt 2000-luvulle. Barokista alkaen tämän tyyppisiä veistoksia on pystytetty kaupunkien avoimille paikoille ruhtinaiden kunniaksi niin, että ne ovat liittyneet oleellisesti kaupunkikuvaan. Kansallisvaltioiden tarve kunnioittaa sankareitaan loi 1800-luvulla ratsastajapatsaiden suosion huipentuman ja tavan kuvata henkilö oman ajan varustuksessa, eikä kohteena enää olleet menneen ajan sankarit. Myöhäinen esimerkki tällaisesta on 1960 pystytetty Marsalkka Mannerheimin ratsastajapatsas Helsingissä. Suomessa ei ollut vuonna 1936 ainoatakaan julkista ratsastajapatsasta. Esimerkkejä ratsastajapatsaista ovat seuraavat * Marcus Aureliuksen ratsastajapatsas (161–180 jaa.) Rooman Capitoliumilla on ollut pääasiallinen esikuva myöhemmälle perinteelle. * Gattamelatan ratsastajapatsas on Padovassa sijaitseva pronssiveistos, joka on ollut tärkeä veistostyypin kehitykselle. * Kirkon sisällä sijaitseva ratsastajapatsas on esimerkiksi Bambergin tuomiokirkossa oleva seinäkuva, joka on tehty 1200-luvun puolivälissä. * Puuveistos Pyhä Yrjänä ja lohikäärme on Bernt Notken 1489 valmistunut suurikokoinen työ Tukholman Suurkirkossa. * Colleonin ratsastajapatsas on Venetsiassa sijaitseva pronssiveistos, joka valmistui 1496.Konttinen s. 73. * Vaskiratsastaja eli Pietari Suuren ratsastajapatsas (1766–1782) sijaitsee Pietarissa. * Kustaa II Aadolfin ratsastajapatsas paljastettiin 1796 Tukholmassa. * Fredrik Suuren ratsastajapatsas paljastettiin Berliinissä 1851. * Tšingis-kaanin ratsastajapatsas sijaitsee Mongoliassa * Mannerheimin ratsastajapatsas Lahdessa on Suomen ensimmäinen Mannerheimin ratsastajapatsas. Se paljastettiin 1959. ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Ratsastajapatsaita, Suomen Kuvalehti, 16.03.1929, nro 11, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot *
Max Syring

Max Syring (20. elokuuta 1908 Reuben – 14. huhtikuuta 1983 Hampuri) oli saksalainen yleisurheilija. Hän kilpaili 1930-luvulta aina 1950-luvun alkuun asti ja sen jälkeen toimi valmentajana. Hänen paras saavutuksensa oli Pariisin vuoden 1938 EM-kisojen 10 000 metrin pronssimitali. Max Syring nousi kansalliselle tasolle Saksassa 1930-luvun alussa. Syksyllä 1931 hän saavutti ensin 10 000 metrillä Saksan ennätyksen 31.26,8 ja vähän myöhemmin 5 000 metrin ennätyksen 14.49,6. Molemmissa juoksuissa Syring sijoittui toiseksi voittajana ollessa legendaarinen Paavo Nurmi. Seuraavana vuonna hän voitti niin 5 000 kuin 10 000 metrin Saksan mestaruudet ja valittiin näin Saksan edustajaksi Los Angelesin vuoden 1932 kisoihin. Hänen sijoituksensa Los Angelesissa olivat 10 000 metrillä viides ajalla 31.35,0 ja 5 000 metrillä kuudes ajalla 14.59,0. Syring oli sen jälkeen Saksan ehdoton kestävyysjuoksun ykkösnimi. Hän voitti vuoteen 1943 mennessä seitsemän 5 000 metrin ja kuusi 10 000 metrin mestaruutta. Seuraavina vuosina Syring oli Saksan paras pitkänmatkan juoksija. Hän voitti joka vuosi 1930-luvun lopulle asti Saksan mestaruuksia. Vuoden 1934 Torinon EM-kisoissa hän keskeytti 10 000 metrillä ja karsiutui Berliinin vuoden 1936 olympialaisten 5 000 metrin loppukilpailusta. Vuoden 1938 EM-kisojen 10 000 metrillä Syring saavutti sitten parhaan kansainvälisen menestyksensä sijoittumalla kolmanneksi Suomen Ilmari Salmisen ja Italian Giuseppe Beviacquan jälkeen. Toisen maailmansodan aikana kilpailut loppuivat talven 1942 ja 1943 aikana. Vasta sodan jälkeen kesällä 1946 oli mahdollista kilpailla, ja hän jatkoi uraansa kotiseudullaan Wittenbergissä uuden itäsaksalaisen paikallisen urheiluseuran SG Lokomotive Wittenbergin riveissä, seuran aiempi nimi oli ollut SG Wittenberg. Vielä vuonna 1952 Syring saavutti Itä-Saksan mestaruuskisoissa pronssia 5 000 metrillä ja hopeaa 10 000 metrillä. Kaikkiaan Max Syring edusti Saksaa 30 yleisurheilumaaottelussa ja vielä sodan jälkeen Itä-Saksaa yhdessä maaottelussa. Parhaat tuloksensa Syring saavutti 5 000 metrillä vuonna 1939 ajalla 14.39,0 ja 10 000 metrillä vuonna 1940 ajalla 30.06,6. Syring jatkoi uransa jälkeen valmennustehtävissä SC Lokomotive Leipzigissa, jossa hänen menestynein valmenettavansa oli Klaus Richtzenhain. Vuonna 1956 Syring muutti Länsi-Saksan puolelle Hampuriin, jossa hän työskenteli myyntitehtävissä ja toimi vapaa-ajallaan Hamburger SV:n yleisurheilujaoston tehtävissä. ==Lähteet== ==Asiasta muualla== *Max Syring sports-reference-tietokannassa *Max Syring Munzinger-tietokannassa *Max Syringin tulokset brinkster.net - tietokannassa *Saksan 5 000 metrin mestarit *Saksan 10 000 metrin mestarit Luokka:Saksalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Saksalaiset urheiluvalmentajat Luokka:Vuonna 1908 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Jonathan Kodjia

Jonathan Kodjia (s. 22. lokakuuta 1989 Saint-Denis, Ranska) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut useita ranskalaisseuroja ja sen jälkeen Englannissa Bristol Cityä kaudella 2015–2016 sekä Aston Villaa kausina 2016–2020. Tammikuussa 2020 hän siirtyi qatarilaisseura Al-Gharafaan. Kodjia pelasi Englannin Valioliigassa kuusi ottelua. Englannin toisella sarjatasolla mestaruussarjassa hän pelasi 139 ottelua ja teki niissä 47 maalia. Kodjia pelasi Norsunluurannikon maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa toukokuussa 2016 Unkaria vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan 21 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Hän on pelannut Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2017 ja 2019. == Lähteet == Luokka:Norsunluurannikkolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wimbledonin tennisturnaus 2019

Wimbledonin tennisturnaus 2019 pelattiin 1.–14. heinäkuuta 2019 Wimbledonissa, Lontoossa. Se oli kaikkiaan 133. Wimbledonin tennisturnaus ja vuoden kolmas Grand Slam -turnaus. Sijoitetut pelaajat julkistettiin 26. kesäkuuta 2019. Novak Đoković voitti miesten kaksinpeliturnauksen toisen kerran peräkkäin. Hän voitti ennätyspitkässä loppuottelussa Roger Federerin luvuin 7–6(7–5), 1–6, 7–6(7–4), 4–6, 13–12(7–3). 4 tuntia ja 57 minuuttia kestänyt ottelu on kaikkien aikojen pisin kaksinpelifinaali Wimbledonissa ja toiseksi pisin loppuottelu Grand Slam -historiassa. Simona Halep voitti naisten kaksinpelin loppuottelussa Serena Williamsin, ja saavutti uransa ensimmäisen Wimbledonin mestaruuden. == Sijoitetut pelaajat == === Miesten kaksinpeli === === Naisten kaksinpeli === === Miesten nelinpeli === === Naisten nelinpeli === === Sekanelinpeli === == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Back in the Ring

__EISISLUETT__ Back in the Ring on hollantilaisen heavy metal -yhtyeen Vengeancen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 23. kesäkuuta 2006. Tällä levyllä yhtye palasi lähes kymmenen vuoden levytystauolta. Levyllä soittavat laulaja Leon Goewien kanssa basisti Barend Courbois, kitaristi Peter Bourbon ja rumpali Hans in ’t Zandt. Vierailevina kitaristeina levyllä esiintyvät yhtyeessä aiemmin soittanut kitaristi Arjen Lucassen kappaleessa ”Captain Moonlight” sekä Acceptin kitaristi Wolf Hoffmann kappaleessa ”Mind Over Matter”. Michael Eurich soittaa rumpuja kappaleessa ”Rip It Off”. Muita vierailijoita olivat taustalauluja laulanut Mat Sinner ja Michael Voss koskentinsoittimissa. == Kappaleet == # Back in the Ring (04:00) # No Mercy (04:12) # Mind Over Matter (04:02) # Captain Moonlight (04:45) # Holy Water (04:23) # Bad Attitude (04:07) # Had Enough (04:56) # Now and Then (04:20) # Cowboy Style (04:24) # Rip It Off / Evelyn (09:55) == Kokoonpano == * Leon Goewie (laulaja) * Peter Bourbon (kitara) * Barend Courbois (bassokitara) * Hans van 't Zandt (rummut) == Arvostelut == * Imperiumi: 8½/10 * Powerofmetal.dk:[https:http://powerofmetal.dk/reviews/vengeance_review.htm/ /] == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2006 albumit Luokka:Alankomaalaiset albumit
Juhana nuorempi

Juhana nuorempiTietosanakirja (1911), s. 1477 Runeberg.org. Viitattu 26.6.2019. (18. huhtikuuta 1589 Uppsala – 5. maaliskuuta 1618 Bråborg, Itä- Götanmaa) oli Ruotsin prinssi, kuningas Juhana III:n poika ja kuningas Sigismundin velipuoli. Hän oli vuosina 1590–1604 Suomen ja vuodesta 1606 Itä- Götanmaan herttua. Herttua Juhanan vanhemmat olivat kuningas Juhana III ja tämän toinen puoliso kuningatar Gunilla Bielke. Lapsesta saakka sairaalloiselle Juhanalle ei kaavailtu merkittävää asemaa, mutta hänelle annettiin yksivuotiaana vuonna 1590 isälleen aikanaan kuulunut Suomen herttuan arvo. Hän oli viimeinen tätä arvonimeä käyttänyt henkilö, mutta ei missään vaiheessa hallinnut Suomea läänityksenään. Hän sai samalla myös Ahvenanmaan ja Bråborgin kreivin arvot. Juhana menetti jo lapsena molemmat vanhempansa ja jäi valtataistelun jalkoihin. Kuninkaaksi tuli hänen setänsä Kaarle IX, joka näki hänessä mahdollisen kilpailijan, sillä Juhana oli kruununperimyksessä Kaarlen edellä. Vuoden 1604 Norrköpingin valtiopäivillä 15-vuotias Juhana painostettiin kieltäytymään kuninkuudesta sekä luopumaan Suomen herttuan arvosta. Hänelle annettiin sen sijaan vähemmän tärkeä Itä-Götanmaan herttuakunta. Juhana vahvisti kieltäytymisensä Ruotsin kruunusta, kun Kaarle IX:n kuoltua kuninkaaksi tuli vuonna 1611 tämän poika Kustaa II Aadolf. Juhana sai hallita läänitystään Itä-Götanmaata periaatteessa laajoin valtaoikeuksin. Hänellä oli siellä oma armeija, oikeus virkanimityksiin ja veronkantoon, ja hän lyötti omaa rahaa, jossa oli hänen kuvansa. Juhana toimi sotapäällikkönä Tanskaa vastaan käydyssä Kalmarin sodassa ja kehitti aseteollisuutta Norrköpingiin. Lähtiessään vuonna 1615 sotaretkelle Venäjää vastaan Kustaa II Aadolf nimitti Juhanan kotimaahan jääneiden joukkojen ylipäälliköksi. Juhanan ja Kustaa Aadolfin välit alkoivat tämän jälkeen heiketä, mutta suurempaa konfliktia ei ehtinyt syntyä ennen kuin Juhana kuoli vain 28-vuotiaana vuonna 1618.Folke Lindberg: Johan av Östergötland Svenskt Biografiskt Lexikon (1973–1975). Ruotsin valtionarkisto. Viitattu 26.6.2019. Itä-Götanmaan herttuakunta peruutettiin hänen kuoltuaan. Juhana joutui Kaarle IX:n määräyksestä kihlautumaan tämän sairaalloisen ja myöhemmin mielisairauteen vajonneen tyttären, oman serkkunsa prinsessa Maria Elisabetin kanssa. He menivät naimisiin vuonna 1612, mutta eivät saaneet lapsia. Juhanalla oli yksi avioton poika, jonka hän tunnusti testamentissaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin prinssit Luokka:Suomen herttuat Luokka:Vuonna 1589 syntyneet Luokka:Vuonna 1618 kuolleet
Look (lehti)

Look oli yhdysvaltalainen kuvajournalismiin panostanut aikakauslehti, joka ilmestyi joka toinen viikko vuodesta 1937 vuoteen 1971. Se kilpaili Time Inc. -yhtiön Life-viikkolehden kanssa ja muistutti sitä ulkoasultaan ja aihevalikoimaltaan, muttei yltänyt sen ajankohtaisuuteen puolta harvemman ilmestymistahtinsa takia. Life oli aloittanut joitakin kuukausia Lookia aiemmin ja lopetti noin vuotta myöhemmin, vuoden 1972 lopulla. Myös kolmas kilpaileva yleisaikakauslehti The Saturday Evening Post lopetettiin samoihin aikoihin, vuonna 1969, syynä etenkin yleisön kiinnostuksen siirtyminen yleisaikakauslehdistä televisioon. Gardner Cowlesin (1903–1985) perustamaa Look-lehteä kustannettiin Iowan osavaltion Des Moinesissa monen eri yhtiön nimellä: Look, Inc. (1937–1945), Cowles Magazines (1946–1965) ja Cowles Communications, Inc. (1966–1971). Lehden toimitus sijaitsi New Yorkissa osoitteessa 488 Madison Avenue, jonka omaleimainen talo tunnettiin nimellä ”Look Building”. Lehden linja oli aluksi viihteellisempi, mutta vuosikymmenien mittaan sen toimituksellinen ote vakavoitui ja laajentui sekä kotimaiseen että kansainväliseen politiikkaan. 1970-luvun lopulla sekä Look että Life yrittivät palata markkinoille vuosien tauon jälkeen, mutta heikoin tuloksin. Kun huippuvuonna 1966 näiden kahden lehden yhteislevikki oli 13 miljoonaa, se oli comebackin aikoihin vuonna 1979 vain kolmisen miljoonaa. Aluksi kahdesti, sitten kerran kuussa ilmestyneen ”uuden Lookin” taustalla oli ranskalaisen Hachette Filipacchi Médias -lehtiyhtiön Daniel Filipacchi, joka palkkasi lehden päätoimittajaksi Rolling Stone -lehden perustajan ja omistajan Jan Wennerin. Tarinan mukaan Wenner ensi töikseen erotti puolet toimittajista ja hyllytti valmiin kansijutun Charlien enkelit -televisiosarjasta. Lehti ilmestyi vain vuoden verran. Look tunnetaan valokuvaajana uransa aloittaneen elokuvaohjaaja Stanley Kubrickin nuoruuden työpaikkana. Parhaimmillaan Lookissa työskenteli 18 valokuvaajaa, kun Lifen palkkalistoilla heitä oli viitisenkymmentä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset aikakauslehdet