EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tbilisin kasvitieteellinen puutarha

Tbilisin kasvitieteellinen puutarha () sijaitsee Tbilisissä Georgian pääkaupungissa, Tsavkisis-Tskalin rotkossa Sololakin vuorijonon, Trialetin vuorijonon osan, eteläisillä kukkuloilla. Puutarha käsittää 161 hehtaarin suuruisen alueen ja yli 4 500 taksonomisen ryhmän kasvikokoelman. Kasvitieteellisen puutarhan historia käsittää yli kolme vuosisataa. Sitä kuvaili ensimmäiseksi vuonna 1671 ranskalainen matkailija Jean Chardin kuninkaallisiksi puutarhoiksi, jotka oli saatettu perustaa viimeistään vuonna 1625. Puutarhat pääsivät botanisti Joseph Pitton de Tournefortin selontekoon (1701) ja prinssi Vakhuštin Tbilisin karttaan (1735). Persialaisten hyökkäyksessä vuonna 1795 kärsineet puutarhat elvytettiin 1800-luvun alussa ja perustettiin virallisesti Tiflisin kasvitieteellisenä puutarhana vuonna 1845. Vuodesta 1888 eteenpäin, kun puutarhaan perustettiin floristiikan keskus, useat merkittävät tutkijat ovat työskennelleet puutarhalle. Vuosina 1896-1904 puutarhaa laajennettiin länteen ja vuosien 1932 ja 1958 välillä entisen islamilaisen hautausmaan alue liitettiin siihen. Useita hautausmaan hautoja, kuten tunnetun azerbaidžanilaisen kirjailijan Mirzə Fətəli Axundovin (1812-1878) hauta, on kuitenkin säilynyt. Kasvitieteellisen puutarhan keskinen sisäänkäynti sijaitsee historiallisen Nariqalan linnoituksen juurella. Toinen, tunnelina kallioon vuosina 1909-1914 leikattu sisäänkäynti oli käytössä 2000-luvun puoliväliin saakka, kunnes siitä tehtiin Georgian suurin yökerho "Gvirabi". == Lähteet == *"საქართველოს ძველი ქალაქები: თბილისი", 2006 წ. მეორე გამოცემა. ISBN 99940-0-923-0 *Jimšer Kereseliże, M. L. Loriia, Manana Elbakiże (2001), Tbilisi Botanic Garden 365. Central Botanical Garden, ISBN 99928-899-8-5. Luokka:Tbilisi Luokka:Kasvitieteelliset puutarhat
Katherine Esau

Katherine Esau (3. huhtikuuta 1898 Jekaterinoslav, Venäjän keisarikunta – 4. kesäkuuta 1997 Santa Barbara, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kasvitieteilijä. Esau syntyi Ukrainassa saksalaisten mennoniittojen tyttäreksi. Venäjän vallankumouksen jälkeen perhe siirtyi Saksaan ja sieltä edelleen Kaliforniaan, jossa Esau sai tohtorinarvonsa vuonna 1931. Esau tunnetaan varsinkin ansioistaan kasvianatomian tutkijana sekä pioneerina elektronimikroskoopin käytössä kasvivirusten tutkimisessa. Hän opetti useita oppilassukupolvia kasvien anatomiasta ja toiminnoista, ja loi myös hyvin laajan tieteellisten tekstien ja tutkimusten aineiston. Hänen kirjansa Plant Anatomy ja Anatomy of Seed Plants ovat alan merkkiteoksia. Hänen mukaansa on nimetty Katherine Esau -palkinto. Esau valittiin vuonna 1957 Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäseneksi sen historian kuudentena naispuolisena tutkijana, ja hänelle myönnettiin vuonna 1989 National Medal of Science. Hän eli 99-vuotiaaksi. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kasvitieteilijät Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Hanka Kupfernagel

Hanka Kupfernagel (s. 19. maaliskuuta 1974 Gera) on saksalainen cyclocross-, maantie- ja maastopyöräilijä. Kupfernagel on voittanut cyclocrossin maailmanmestaruuden vuosina 2000, 2001, 2005 ja 2008. Lisäksi hän on sijoittunut MM-hopealle 2002, 2003, 2006, 2009 ja 2010 sekä MM-pronssille 2004. Lajin Euroopan mestari hän on vuosilta 2003, 2004 ja 2008 sekä EM- hopeamitalisti vuodelta 2006 ja EM-pronssimitalisti 2005. Maantiepyöräilyssä Kupfernagel on voittanut aika-ajon maailmanmestaruuden Stuttgartissa vuonna 2007. MM-pronssia hän saavutti vuonna 1998 niin aika- kuin maantieajossakin. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän sijoittui maantieajossa hopealle. Maantieajon Euroopan mestaruuden Kupfernagel voitti vuonna 1996 sekä UCI:n ranking-listan vuosina 1997-1999\. Hän voitti La Flèche Wallonne -klassikon vuonna 1999 ja sijoittui toiseksi 2004. Hän voitti Emakumeen Bira -kilpailun vuosina 1997, 1998 ja 1999. Lisäksi hän on junioreiden maantieajon maailmanmestari vuodelta 1992. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Hanka Kupfernagelin virallinen sivusto Luokka:Saksalaiset maantiepyöräilijät Luokka:Saksalaiset cyclocross- pyöräilijät Luokka:Saksalaiset maastopyöräilijät Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The Video Years

The Video Years on Twisted Sister -yhtyeen vuonna 2007 julkaisema DVD. == Sisältö == ;The 1982 Television Performance That Started It All ** It's Only Rock 'N' Roll (But I Like It) (haastattelussa Motörgheadin Brian Robertson ja Lemmy Kilmister) ;Twisted Videos #You Can't Stop Rock 'N' Roll (1983) #We're Not Gonna Take It (1984) #I Wanna Rock (1984) #The Price (1985) #Leader Of The Pack (1985) #Be Chrool To Your Scuel (1986) #Hot Love (1987) ;Twisted Live - 1984 #Stay Hungry #The Kids Are Back #We're Not Gonna Take It #I Wanna Rock #Under The Blade #The Beast #You Can't Stop Rock 'n' Roll #The Price #Stay Hungry #Burn in Hell #S.M.F. == Aiheesta muualla == * The Video Years discogs.com -sivustolla * Luokka:Vuoden 2007 konserttitallenteet Luokka:Musiikki-DVD:t
Jan Mark

Janet Marjorie "Jan" Mark (22. kesäkuuta 1943 – 16. tammikuuta 2006) oli brittiläinen lastenkirjailija. Hän julkaisi kymmeniä kirjoja, joista viimeiset vain hieman ennen kuolemistaan aivokalvontulehduksen aiheuttamaan verenmyrkytykseen 62 vuoden iässä. Mark voitti 1970–1980-luvuilla kaksi Carnegie-mitalia. Muutamia hänen kirjoistaan ovat Thunder and Lightnings, Handles, Zeno Was Here, The Tale of Tobias, My Frog and I ja Useful Idiots. Luokka:Englantilaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Ruff Cuts

__NOTOC__ Ruff Cuts on vuonna Twisted Sisterin EP-levy, joka julkaistiin vuonna 1982 levymerkillä Secret Records. == Kappaleet == === A-puoli === # # === B-puoli === # * # == Kokoonpano == * Dee Snider – laulu * Jay Jay French – kitara * Mark ”The Animal” Mendoza – basso, taustamurinat * Eddie ”Fingers” Ojeda – kitara * A. J. Pero – rummut == Aiheesta muualla == * Discogs: Twisted Sister – Ruff Cuts * * Luokka:Vuoden 1982 EP:t Luokka:Twisted Sisterin albumit
Eddie Ojeda

Eddie "Fingers" Ojeda (s. 5. elokuuta 1955) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän kasvoi New Yorkissa isänsä, äitinsä ja pikkuveljensä kanssa. Tällä hetkellä hänet tunnetaan parhaiten yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Twisted Sisterin kakkoskitaristina. 70-luvun alussa hän perusti SPX-nimisen yhtyeen, jonka kanssa teki comebackin lähdettyään Twisted Sisteristä vuonna 1987. SPX lopetti vuonna 1993, jolloin hän siirtyi oman sooloyhtyeensä keulakuvaksi. Vuonna 1997 Ojeda siirtyi takaisin Twisted Sisteriin. Vuonna 2005 hän julkaisi debyyttilevynsä soolouralla. 80-luvulla hän esiintyi myös "Hear 'n' Aid"-projektissa. == Elämäkerta == Eddie syntyi tavalliseen perheeseen, joka asui alun perin Denverissä. Myöhemmin Eddien perhe muutti New Yorkiin, jossa Eddie perusti SPX-nimisen yhtyeen. SPX julkaisi kolme singleä, jonka jälkeen Eddie liittyi Twisted Sisteriin ja SPX hajosi. Yhtye levytti ensimmäisen kerran vuonna 1982, ja sai EP-levy nimen Ruff Cuts. Samana vuonna julkaistiin yhtyeen ensimmäinen studioalbumi Under The Blade. Seuraavien vuosien aikana Eddie oli mukana levyillä You Can't Stop Rock 'N' Roll (1983), Stay Hungry (1984), Come Out And Play (1985) ja Love Is For Suckers. Tämän jälkeen yhtye hajosi, ja Eddie nosti SPX-yhtyeen tuhkasta. Tällä kertaa yhtye levytti demon, joka ei kuitenkaan koskaan päätynyt levitykseen. Eddie omistaa ainoan kappaleen. Vuonna 1993 hän perusti oman sooloyhtyeensä, joka keikkaili ahkerasti. Vuonna 1997 hän aloitti Twisted Sister-yhtyeen kasaamisen uudelleen Dee Sniderin kanssa. Vuonna 1999 uudelleenperustettu yhtye ei enää ylettänyt samaan suursuosioon, josta oli 80-luvulla nauttinut. 2000-luvun alussa suosio alkoi vähitellen nousta, ja vuonna 2004 julkaistiin uudelleenänitys vuoden 1984 klassikkoalbumista Stay Hungry. Levyn nimeksi tuli Still Hungry, ja myös ääniefektejä on paranneltu. Seuraavana vuonna Eddie julkaisi debyyttilevynsä soolouralla. Levyn nimeksi tuli Axes 2 Axes. Vuonna 2006 yhtye julkaisi studiolevyn nimeltä Twisted Christmas, jossa yhtye esittää tunnettuja joululauluja. Yhtye hajosi levyn jälkeen, mutta palasi esiintymislavoille 2007. Tällä hetkellä Eddie asuu perheensä kanssa New Yorkissa. === Eddie Ojeda === *Axes 2 Axes (2005) Luokka:Yhdysvaltalaiset metallimusiikin kitaristit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maarten Schmidt

Maarten Schmidt (28. joulukuuta 1929 – 17. syyskuuta 2022) oli alankomaalainen tähtitieteilijä. Hän syntyi Groningenissa, sai opetusta Jan Hendrik Oortilta ja valmistui Leidenin yliopistosta. Schmidt lähti vuonna 1959 Yhdysvaltoihin, jossa hän aloitti työnsä California Institute of Technologylle. Hän on keskeisiä hahmoja kvasaarien tutkimuksen historiassa. Hän oli vuodesta 1978 lähtien Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen. Asteroidi 10430 Martschmidt on nimetty Schmidtin mukaan. == Palkinnot == * Helen B. Warner -palkinto (1964) * Royal Astronomical Societyn kultamitali (1980) * James Craig Watsonin mitali (1991) * Bruce-mitali (1992) == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset tähtitieteilijät Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Boitzenburgin linna

Boitzenburgin linna () on historiallisesti ja arkkitehtonisesti merkittävä linna saksalaisessa Brandenburgin osavaltiossa, noin 110 kilometriä Berliinistä pohjoiseen. Se on alueen suurimpia linnoja. Yli sadan vuoden ajan linna toimi Arnimin aatelissuvun kantalinnana. Muutama vuosi Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen linna kunnostettiin, ja siinä toimii nykyisin hotelli. == Historia == Boitzenburgissa sijaitseva linna mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1276 tienoilla. Linna tuhoutui osittain kolmikymmenvuotisessa sodassa. Vuoden 1740 tienoilla linna kunnostettiin barokkityyliin. 1800-luvulla linnaa uudistettiin kahteen otteeseen: vuosina 1838–1842 Friedrich August Stülerin suunnitelmien pohjalta uusgoottilaiseen tyyliin ja vuosina 1881–1884 uusrenessanssityyliin. Linna sijaitsee saarella, joka muotoiltiin vuonna 1840 maisema-arkkitehti Peter Joseph Lennén suunnittelemana englantilaista tyyliä edustavaksi maisemapuistoksi. == Aiheesta muualla == * Schloss Boitzenburg Luokka:Saksan linnat Luokka:Brandenburgin rakennukset ja rakennelmat
George Herbig

George Howard Herbig (2. tammikuuta 1920 – 12. lokakuuta 2013www.personal.psu.edu ) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hän valmistui Kalifornian yliopistosta Berkeleyssä ja työskenteli Havaijin yliopiston Tähtitieteellisessä instituutissa. Herbig tunnetaan parhaiten Herbigin–Haron kohteista. Hän ja Guillermo Haro olivat varhaisimpia tutkijoita, jotka perehtyivät kyseiseen aiheeseen yksityiskohtaisesti. Asteroidi 11754 Herbig on nimetty George Herbigin mukaan. Hänelle myönnettiin Helen B. Warner -palkinto 1955 ja Bruce-mitali 1980. Hän oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1964 lähtien. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset tähtitieteilijät Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Aikka Hakala

Aikka Hakala on ollut kahden suomalaismuusikon nimi: * Alpo "Aikka" Hakala (1957–2021), laulaja ja kitaristi, Teddy & The Tigersin keulahahmo * Aimo "Aikka" Hakala (1946–2021), rumpali ==Lähteet== * Kirjastot.fi
Dragan Pejić

Dragan Pejić (s. 6. syyskuuta 1976 Užice, Serbia, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja, joka toimi 2020 kolmosessa pelanneen Oulaisten Huiman päävalmentajana. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Kaudella 2006 Pejić pelasi Ykkösessä AC Oulun riveissä ja oli 15 maalillaan sarjan kolmanneksi paras maalintekijä.Ykkösen maalintekijät 2006 (Luettu 2. lokakuuta 2007) Tätä ennen hän oli pelannut Serbia ja Montenegron pääsarjassa,Futismaailma: Dragan Pejic sopimukseen AC Oulun kanssa (Luettu 2. lokakuuta 2007) AC Ouluun hän siirtyi kotimaansa FK Javor Ivancijasta.Transfermarkt.de: Siirto AC Ouluun ==Lähteet== Luokka:Serbialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Geoffrey Burbidge

Geoffrey Ronald Burbidge (24. syyskuuta 1925 – 26. tammikuuta 2010) oli brittiläis-yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Burbidge oli tutkija Margaret Burbidgen aviomies ja Kalifornian yliopiston fysiikan professori San Diegossa. Hän toimi Kitt Peak National Observatoryn johtajana vuosina 1978–1984. Burbidge voitti Helen B. Warner -palkinnon vaimonsa kanssa 1959, Bruce-mitalin itsenäisesti 1999 ja Royal Astronomical Societyn kultamitalin 2005. Hänen mukaansa on nimetty asteroidi 11753 Geoffburbidge. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset tähtitieteilijät Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Kapfenburgin linna

Kapfenburgin linna () on linna Lauchheimin pikkukaupungissa Baden- Württembergissä, Saksassa. == Historia == Kapfenburgin linnan perustamisajankohta on tuntematon. Varhaisin maininta siitä on peräisin vuodelta 1164. Linna kuului alun perin Grunbergin suvulle, mutta siirtyi 1300-luvun ensimmäisellä puoliskolla Oettingenin kreivien haltuun. Vuonna 1364 Oettingenit myivät omaisuutensa alueella Saksalaiselle ritarikunnalle. Johann Eustach von Westernachin hallintokaudella linnaan rakennettiin hänen mukaansa nimetty eteläsiipi. Nykyisen ulkonäkönsä linna sai vapaaherra Karl Heinrich von Hornsteinin aikana 1700-luvulla, suunnittelijoina arkkitehdit Franz Keller ja Franz Joseph Roth. Maallistumisen myötä vuosina 1805–1806 entinen ritarikunnan linna päätyi Württembergin hallintaan. Vuoteen 1807 saakka linnassa asui Württembergin kuningas Fredrikin poika Paul. Linnan kunnostutti Baden-Württembergin osavaltio vuosina 1957–1962 ja 1971–1972. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kapfenburgin linnan verkkosivut Luokka:Baden- Württembergin linnat Luokka:Saksalainen ritarikunta
Filosofiset aikakausjulkaisut

Filosofisia aikakausjulkaisuja eli filosofiaa käsitteleviä tiedejulkaisuja on ilmestynyt laajemmin 1800-luvun jälkimmäiseltä puoliskolta saakka. Niiden kulta-aikaa ovat olleet erityisesti vuodet 1890–1960. Nykyisin julkaisut toimivat usein ennen kaikkea nousevien filosofien julkaisuareenana.Quinton, The Rt. Hon. Lord: ”Journals of philosophy”. Teoksessa == Historiaa == Ensimmäisiä tieteellisiä aikakausjulkaisuja alettiin julkaista 1600-luvulla. Näihin lukeutuvat Journal des savants (1655) ja Acta eruditorum (1682). Myös Royal Society (Philosophical Transactions of the Royal Society, 1665) ja Ranskan akatemia alkoivat julkaista omia julkaisujaan pian perustamisensa jälkeen. Ensimmäisiä varsinaisia filosofisia julkaisuja olivat William Torrey Harrisin perustama Journal of Speculative Philosophy (1867–1893), Alexander Bainin perustama Mind (1876–), Théodule Ribotin perustama Revue philosophique (1876–) sekä Ludwig Steinin perustama Archiv für Geschichte der Philosophie (1888–). Hieman myöhemmin alkoivat ilmestyä Monist (1888–), Ethics (1890–), Proceedings of the Aristotelian Society (1891–), Philosophical Review (1892–), Revue de métaphysique et de morale (1893–) ja Kant-Studien (1896–). 1900-luvulla perustetuista julkaisuista merkittävimpiä ovat Journal of Philosophy (1904), Philosophy (1926), Wienin piirin Erkenntnis (1930–1940), The Journal of Symbolic Logic (1936–) ja Review of Metaphysics (1947–). Merkittävimmät suomalaiset filosofiset aikakausjulkaisut ovat olleet Suomen filosofisen yhdistyksen vuosikirjat Ajatus (1926–) ja Acta Philosophica Fennica (1935–), sekä filosofinen aikakauslehti Niin & näin (1994–). Filosofiaa on julkaistu myös Königsberg-lehdessä (1996/97). Filosofisina keskustelufoorumeina ovat toimineet myös mm. Ateneum, Aika, Euterpe (1901–1905), Finsk Tidskrift (1876–), Genesis, Nykyaika (1898–1899), Teologinen aikakauskirja, Valvoja (1881–) ja Vartija (1888–). == Katso myös == * Luettelo filosofisista aikakausjulkaisuista * Filosofiset tietosanakirjat == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Philosophy Journals * Philosophy Journals * On-line information about journals in philosophy and related disciplines
Allan Sandage

Allan Rex Sandage (18. kesäkuuta 1926 – 13. marraskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hän sai opetusta Edwin Hubblelta ja jatkoi tämän työtä hänen kuoltuaan sydänkohtaukseen vuonna 1953. Hän opiskeli fysiikkaa Illinois’n yliopistossa ja valmistumisensa jälkeen vuonna 1948 siirtyi California Institute of Technologyn tähtitieteelliselle osastolle jatko-opiskelemaan. Sandage tunnetaan ensisijaisesti hänen galaksien etäisyyksiä ja Hubblen vakion arvon havaintoihin perustuvaa määrittämistä koskevista töistään. Sandage oli myös eräs ensimmäisiä kvasaarien tutkijoita. Kosmologisen tutkimuksen ohessa hän myös löysi (96155) 1973 HA -nimisen asteroidin. Sandage aloitti työnsä Palomarin observatoriossa. Hän oli 1950-luvulta lähtien kansainvälisesti huomattava tutkija ja julkaisi uransa aikana yli 500 tieteellistä artikkelia. Sandagelle myönnettiin muun muassa Helen B. Warner -palkinto (1957), Eddington-mitali (1963), Royal Astronomical Societyn kultamitali (1967), National Medal of Science (1970), Bruce-mitali (1975) ja Crafoord-palkinto (1991). Lisäksi asteroidi 9963 Sandage on nimetty hänen kunniakseen. Sandage kääntyi 60-vuotiaana kristinuskoon. Hän ei pitänyt tätä ristiriitaisena hänen tieteellisen elämäntyönsä kanssa. Sandage menehtyi haimasyöpään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Bruce- mitalistit Luokka:Yhdysvaltalaiset tähtitieteilijät Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Muixeranga

Muixeranga (valenciaksi ) on nimitys Valenciasta peräisin olevalle tanssi- ja ihmistorniperinteelle, joka on säilynyt pääasiassa Ribera Altan piirikuntaan kuuluvassa Algemesíssa. Muixeranga-ryhmiä löytyy myös joiltakin muilta Valencian paikkakunnilta. Muixeranga ei ole pelkkä tanssi- ja taidenäytös, sillä se liittyy olennaisesti vuosittaiseen Pelastuksen Jumalan äidin juhlaan (les Festes de la Mare de Déu de la Salut) ja sen juhlakulkueeseen. Juhlaa vietetään Algemesíssa 7. ja 8. syyskuuta. Uskonnollisen merkityksensä kautta muixeranga eroaa muista Katalonian ihmistorniperinteistä. Lisäksi muixerangassa tornin korkeutta tärkeämpi tekijä on tornin tanssi. Usein esitetyn teorian mukaan sekä muixeranga että muut ihmistornit (castells) ovat kehittyneet vanhemmasta moixiganga-perinteestä. Kuitenkin vain muixerangassa on säilynyt alkuperäinen uskonnollinen ajatus ja tornien liikkuvuus. Nykyään muiden tornien ainoana tarkoituksena on ulottua niin korkealle kuin mahdollista. Luokka:Katalonialainen kulttuuri Luokka:Valencian itsehallintoalue
Pan Am Cosmobox

Pan Am Cosmobox on suomalaisen muusikon Janne Louhivuoren neljäs sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Janne Louhivuori. # # (san. Jussi Sydänmäki) # (san. Heikki Salo) # # (san. Mikko Kuustonen) # # (san. Sydänmäki) # (san. Kuustonen) # # # (san. Salo) # (san. Sydänmäki) # == Kokoonpano == * Janne Louhivuori – kaikki instrumentit * Jussi Sydänmäki – laulu (kappaleet 2, 7 ja 12) * Heikki Salo – laulu (kappaleet 3 ja 11) * Mikko Kuustonen – laulu (5 ja 8) === Tuotanto === * Janne Louhivuori – tuottaja, äänittäjä, miksaaja * Pauli Saastamoinen – masteroija (Finnvox) * Tuomas Louhivuori – kannen maalaus * Riitta Sourander – valokuvat * Jouni Leskinen – kannen ulkoasu == Arvostelut == * Soundi: Soundi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pan Am Cosmobox discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2001 albumit Luokka:Janne Louhivuoren albumit Luokka:Janne Louhivuoren tuottamat albumit
Britton Chance

Britton Chance (24. heinäkuuta 1913 – 16. marraskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen tutkija ja purjehtija. Hän voitti kultaa kesäolympialaisissa 1952 Helsingissä. Chance valmistui Pennsylvanian yliopistosta vuonna 1940 ja myöhemmin Cambridgesta. Hänet palkittiin National Medal of Sciencella vuonna 1974, ja hän oli Kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1954. Hän oli lisäksi Royal Societyn ulkomaalaisjäsen vuodesta 1981. Chance oli Pennsylvanian yliopiston biofysiikan emeritusprofessori. Hän tuli tunnetuksi muun muassa hänen infrapunavalon käyttöä käsittelevistä tutkimuksistaan. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli Radiation Laboratoryssa Massachusetts Institute of Technologyssa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteilijät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Yin ’n’ Twang

__NOTOC__ Yin ’n’ Twang on suomalaismuusikko Janne Louhivuoren viides sooloalbumi. Se julkaistiin 18. marraskuuta 2009. == Kappaleet == Kaikki kappaleet kirjoittanut Janne Louhivuori. # # # # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Satakunnan Kansa: ristiriitainenSatakunnan Kansa == Lähteet == * Janne Louhivuoren viralliset sivut * * iTunes === Viitteet === Luokka:Vuoden 2009 albumit Luokka:Janne Louhivuoren albumit Luokka:Janne Louhivuoren tuottamat albumit
Peristyyli

pienoiskuva|Vettiusten talon ennallistettu peristyyli Pompejissa. Peristyyli ( < , ’pylväiden ympäröimä’; ) on kreikkalaisessa ja roomalaisessa arkkitehtuurissa rakennuksen sisäpihaa ympäröivä pylväikkö ja pylväikkökäytävä, ja laajemmassa merkityksessä koko kyseisen kaltainen sisäpiha. Arkaaisempi nimitys peristyylille on tetrastoon (/). Kreikkalaista peripteraalitemppeliä reunustava peristyyli on oikeammin peristasis. Peristyylin ympäröimä peristyylipiha on reunoilta katettu, mutta keskeltä avoin sisäpiha, jossa voi olla puutarha tai vesiallas. Roomalaisessa yksityistalossa, domuksessa, peristyyli sijaitsi talon takaosassa atriumin ja tablinumin takana. Sanaa käytetään myös puhuttaessa käsitteen syntymistä varhaisempien kulttuurien vastaavista, kuten egyptiläisen temppelin pylväshalleista. Peristyyli on laajentunut tarkoittamaan myös pylväiden ympäröimää osaa mistä tahansa huoneesta tai rakennuksesta. Keskiajalla peristyylistä kehittyi luostari (, ’suljettu’) eli luostaripiha, joista luostarit ovat saaneet nimensä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Klassisen arkkitehtuurin käsitteet Luokka:Tilat
Splash Damage

Splash Damage on englantilainen pelitalo, joka on erikoistunut verkkomoninpeleihin. Splash Damagen tunnetuin peli lienee Wolfenstein: Enemy Territory ja vuonna 2007 julkaistu Enemy Territory: Quake Wars, joka on jatkoa Quake-pelisarjalle. Yhtiön tuorein julkaisu on vuonna 2016 julkaistu Gears of War 4. Splash Damagen perusti vuonna 2001 tunnettujen pelimodifikaatioiden, kuten Quake 3 Fortressin, tekijät. Tehtyään jonkin aikaa modifikaatioita, Splash Damage alkoi tehdä yhteistyötä id Softwaren ja Activisionin kanssa. Yhtiöt alkoivat kehittää lisäosaa Return to Castle Wolfensteinille, joka kuitenkin myöhemmin julkaistiin ilmaiseksi itsenäisenä pelinä. == Pelit == Vuosi Nimi Alusta(t) iOS Lin Mac PS3 Web Win X360 XBO 2002 Return to Castle Wolfenstein (multiplayer) Ei Kyllä Kyllä Ei Ei Kyllä Ei Ei 2003 Wolfenstein: Enemy Territory Ei Kyllä Kyllä Ei Ei Kyllä Ei Ei 2004 Doom 3 (multiplayer) Ei Kyllä Kyllä Ei Ei Kyllä Ei Ei 2007 Enemy Territory: Quake Wars Ei Kyllä Kyllä Kyllä Ei Kyllä Kyllä Ei 2011 Brink Ei Ei Ei Kyllä Ei Kyllä Kyllä Ei 2012 RAD Soldiers Kyllä Ei Ei Ei Kyllä Ei Ei Ei 2013 Batman: Arkham Origins (multiplayer) Ei Ei Ei Kyllä Ei Kyllä Kyllä Ei 2014 Dirty Bomb Ei Ei Ei Ei Ei Kyllä Ei Ei 2015 Tempo Kyllä Ei Ei Ei Ei Ei Ei Ei 2015 Gears of War: Ultimate Edition (multiplayer) Ei Ei Ei Ei Ei Kyllä Ei Kyllä 2016 Gears of War 4 (multiplayer) Ei Ei Ei Ei Ei Kyllä Ei Kyllä == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Splash Damage Luokka:Brittiläiset videopeliyritykset
Arthur Kornberg

Arthur Kornberg (3. maaliskuuta 1918 – 26. lokakuuta 2007) oli yhdysvaltalainen biokemisti. Hän sai vuonna 1959 yhdessä Severo Ochoan kanssa Nobelin lääketieteen palkinnon tutkimuksistaan DNA-synteesin alalla. Kornberg syntyi New Yorkissa, johon hänen vanhempansa Joseph ja Lena olivat muuttaneet Galitsiasta. Hän opiskeli ensin Abraham Lincoln High Schoolissa ja sitten City Collegessa, josta hän valmistui vuonna 1937, sekä Rochesterin yliopistossa, josta hän sai lääketieteen tohtorin arvon vuonna 1941. Kornbergilla oli kohonnut veren bilirubiinitaso eli Gilbertin oireyhtymä, joka aiheuttaa lievää keltaisuutta iholla. Lääkäriksi opiskellessaan hän teki opiskelutovereidensa parissa tutkimuksen vaivan yleisyydestä, ja tulokset julkaistiin hänen ensimmäisessä julkaisussaan 1942. Tärkein Kornbergiin kohdistetuista huomionosoituksista oli vuoden 1959 Nobel, mutta hän voitti lisäksi muun muassa National Medal of Sciencen 1979 ja oli Kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1957. Hän teki aktiivisesti töitä Stanfordin yliopistossa vuosikymmenten ajan. Hän oli Royal Societyn ulkomaalaisjäsen. Kornberg oli vuosina 1943–1986 naimisissa Sylvy Ruth Levyn ja vuosina 1988–1995 Charlene Walsh Leveringin kanssa. Molempien avioliittojen päätyttyä puolison kuolemaan Kornberg meni joulukuussa 1998 jälleen naimisiin Carolyn Dixonin kanssa. Kornberg eli 89-vuotiaaksi. Kornbergin poika Roger Kornberg sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2006. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset biokemistit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet Luokka:Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat
Hosho

Hosho tai Hōshō voi tarkoittaa seuraavia: * hosho, mbiran säestyksessä käytettävä zimbabwelainen lyömäsoitin * Hōshō (koulu), Noh teatterikoulu * Fuyo Hōshō, Baekjen viimeinen kuningas * Hōshō (1868), kolmimastoinen parkkitakiloitu potkurisluuppi * Hōshō (1921), Keisarillisen Japanin laivaston ensimmäinen lentotukialus
David Grossman (ohjaaja)

David Grossman on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisio-ohjaaja. Vuodesta 2004 alkaen hän on ohjannut ja tuottanut sarjaa Täydelliset naiset. Aiemmin Grossman on ohjannut televisio-ohjelmia Lost, Lisa ja pojat, MADtv, Buffy, vampyyrintappaja, Angel, CSI, Dead Like Me, Veljemme on nero ja Ally McBeal. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Valerie Harper

Valerie Harper (22. elokuuta 1939 – 30. elokuuta 2019https://www.is.fi/viihde/art-2000006222956.html) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosta Rhoda Morgensternin roolissa The Mary Tyler Moore Show'ssa ja Rhodassa 1970-luvulla. Hänelle on myönnetty neljä Emmy-palkintoa ja yksi Golden Globe. Harper oli Screen Actors Guildin jäsen ja vuoden 2001 ehdokas sen puheenjohtajaksi. == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut * == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Michael Frayn

Michael Frayn (s. 8. syyskuuta 1933) on brittiläinen kirjailija. Hän on julkaissut sekä romaaneja että näytelmäkirjallisuutta. Frayn opiskeli Cambridgen yliopistossa. Hänen tunnetuimpia näytelmiään ovat vuonna 1998 kantaesitetty, historiallisiin tositapahtumiin pohjautuva Kööpenhamina sekä farssi Saranoita ja sardiineja eli Noises Off (1982). Fraynin romaaneista Tammi on julkaissut Keltaisessa kirjastossa kaksi: Päistikkaa (2001, Headlong, 1999) ja Vakoojat (2003, Spies, 2002). Luokka:Brittiläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Tony-palkinnon saajat
Newcastle Brown Ale

Newcastle Brown Ale on suosittu englantilainen olutmerkki, jota myydään Suomessa pulloissa. Se on brown ale -tyyppistä punertavan ruskeaa, hiukan makeahkoa olutta. Vuosina 1927–2005 sitä tehtiin Newcastle upon Tynessä, mutta vuonna 2005 valmistus siirrettiin joen toiselle puolelle Gatesheadiin. Sillä on EU:n myöntämä "aito, perinteinen tuote" -merkkisuoja. Newcastle on Ison- Britannian myydyimpiä pullotettuja ale-oluita. Suomessa sitä markkinoi Hartwall.Hartwall == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Olutopas (makuarvio suomeksi) * Ratebeer (englanninkielisiä arvioita) * Viralliset verkkosivut Luokka:Olutmerkit Luokka:Newcastle upon Tyne Luokka:Brittiläiset juomat
Varjonyrkkeilijä

Varjonyrkkeilijä on Jussi Sydänmäen ja Janne Louhivuoren ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa yhteisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005. == Kappaleet == # (säv. Louhivuori & Sydänmäki) # (säv. Louhivuori & Sydänmäki) # (säv. Louhivuori & Sydänmäki) # (säv. Sydänmäki) # (säv. Louhivuori & Sydänmäki) # (säv. Sydänmäki) # (säv. Sydänmäki) # (säv. Sydänmäki) # (säv. Louhivuori & Sydänmäki) # (säv. Louhivuori & Sydänmäki) # (säv. Sydänmäki) # (säv. Sydänmäki) # (säv. Sydänmäki) == Kokoonpano == * Janne Louhivuori – kitarat, bassot, rummut, taustalaulu, muu musisointi * Jussi Sydänmäki – laulu, taustalaulu (kappaleet 4 ja 5) === Tuotanto === * Janne Louhivuori – tuottaja, äänittäjä, miksaaja * Minna Annola – valokuvat * Janne Uotila – kansitaide, grafiikka == Arvostelut == * Nyt.fi: Nyt.fi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * iTunes Luokka:Vuoden 2005 albumit Luokka:Suomalaiset bluesalbumit Luokka:Suomalaiset rockalbumit Luokka:Blues rock -albumit Luokka:Janne Louhivuoren tuottamat albumit
Lumilinna (televisio-ohjelma)

Lumilinna (The Cold Old Days) on Yleisradion vuonna 1965 tuottama viihdeohjelma-lyhytelokuva. Ohjelma on voittanut toistaiseksi ainoana suomalaisohjelmana Montreux'n Kultaisen ruusun vuonna 1965. Lumilinna sai myös Lehdistön palkinnon. Ohjelman käsikirjoituksen oli tehnyt VEK-tiimi, johon kuuluivat Jukka Virtanen, Aarre Elo ja Matti Kuusla. Ryhmän musiikillisena johtajana toimi Jaakko Salo. Ohjelma kuvattiin Olavinlinnassa ja siinä oli mukana useita aikansa tunnetuimpia viihdetaiteilijoita. == Esiintyjät == * Eija Merilä * Carola * Kai Lind * The Four Cats * Ossi Runne * Finn-Trio * Simo Salminen * Pentti Siimes * VEK (Jukka Virtanen, Aarre Elo & Matti Kuusla) === Tekijät === * Ohjaus: Jukka Virtanen, Aarre Elo & Matti Kuusla, "VEK" * Käsikirjoitus: VEK * Kuvaus: Kari Dahlberg * Äänitys: Reino Aaltonen & Esko Haapaniemi * Leikkaus: Kaija Ahopelto * Lavastus: Aimo Pöyhönen * Puvustus: Ingrid Ahonlinna * Naamiointi: Viljo Haapaniemi * Musiikki: Jaakko Salo * Kuvaussihteeri: Tuula Luotola * Järjestäjä: Pentti Saares * Tuottaja: Yleisradio * Tuotantoyhtiö: Yleisradio Oy, 1965 == Televisioesitykset == Päivämäärä Kanava Katsojamäärä 27.3.1965 YLE TV1 6.12.1965 YLE TV1 19.9.1975 YLE TV1 30.12.1990 YLE TV1 16.4.1995 YLE TV1 9.9.2006 YleTeema (YLE 80 v: Katsojien toiveet) == Aiheesta muualla == * Ylen Elävä arkisto: Lumilinna toi mainetta ja kunniaa 1965 – mimiikan ja musiikin iloittelu oli kielimuurit ylittävää tv-viihdettä * Lumilinna (The Cold Old Days) Yle Areenassa Luokka:Viihdeohjelmat Luokka:Suomalaiset lyhytelokuvat Luokka:Suomalaiset musiikkielokuvat Luokka:Vuoden 1965 suomalaiset elokuvat Luokka:Jukka Virtasen ohjaamat elokuvat
Baba Amte

Baba Muralidhar Devdas Amte (26. joulukuuta 1914 Maharashtra, Intia – 9. helmikuuta 2008 Maharashtra, Intia) oli intialainen hindu, joka nousi kansainväliseen julkisuuteen aktivistina ja leprasairaiden hoitajana. Hänelle myönnettiin lukuisia merkittäviä palkintoja, kuten Templeton-palkinto vuonna 1990 ja Gandhin kansainvälinen rauhanpalkinto vuonna 1999. 92-vuotiaalla Baba Amtella todettiin elokuussa 2007 leukemiahttp://news.krify.com/India/baba- amte-shifted-from-hospital-to-anandvan.html , mutta hän ehti täyttää 93 vuotta ja eli vielä seuraavan vuoden helmikuuhun. == Lähteet == Luokka:Intialaiset ihmisoikeusaktivistit Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Elisabethenkirche

Elisabethenkirche on protestanttinen kirkkorakennus sveitsiläisessä Baselin kaupungissa. Se on rakennettu vuosien 1857 ja 1865 välillä arkkitehti Ferdinand Stadlerin piirustusten pohjalta ja Christoph Riggenbachin ja Carl Wartnerin johdolla. Kirkko edustaa uusgoottilaista arkkitehtuuria ja on yksi tyylisuuntansa merkittävimpiä edustajia Sveitsissä. Kirkon lasimaalauksista ovat vastanneet müncheniläiset Heinrich ja Christian Burkhardt. Kirkontorni yltää 72 metrin korkeuteen. Kirkko aiottiin purkaa 1900-luvun lopulla, mutta asukkaat vastustivat tätä ja se peruskorjattiin. ==Katso myös== * Pyhän Elisabetin kirkko (Bratislava) * Elisabethin kirkko (Marburg) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Basel Luokka:Sveitsin kirkot Luokka:Katedraalit Luokka:Kivikirkot
Thomas Torrance

Thomas Forsyth Torrance (30. elokuuta 1913 – 2. joulukuuta 2007) oli brittiläinen teologi. Hän toimi 27 vuotta kristillisen dogmatiikan professorina Edinburghin yliopiston New Collegessa. Torrancen skotlantilaiset vanhemmat olivat poikansa syntyessä lähetystyössä Chengdussa, ja hän asui itse Kiinassa vuoteen 1927. Hän oli vanhempiensa esikoinen, joka sai kaksi veljeä ja kolme siskoa. Hän on maininnut omat vanhempansa keskeisimmiksi opettajikseen. Hän meni vuonna 1946 naimisiin Margaret Spearin kanssa. Hän aloitti opintonsa Edinburghin ja Oxfordin yliopistoilla, mutta pääsi sitten stipendillä Baselin yliopistoon, jossa hän sai opetusta ihailemaltaan Karl Barthilta. Torrance toimi vuonna 1976 Skotlannin kirkon yleiskokouksen johtajana. Torrancen kirjoitettu tuotanto on laaja, ja hän tutki uransa aikana muun muassa uskonnon ja tieteiden välistä suhdetta. Hän myös käänsi teologisiin aiheisiin liittyvää kirjallisuutta, ja hänelle myönnettiin vuonna 1978 Templeton-palkinto. Hän eli 94-vuotiaaksi. Myös hänen vuonna 1949 syntyneestä pojastaan Iain Torrancesta tuli teologi. Luokka:Skotlantilaiset teologit Luokka:Reformoidut teologit Luokka:Brittiläiset professorit Luokka:Edinburghin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Eija Merilä

Eija Merilä (nyk. Kymäläinen, o.s. Muhonen; s. 30. kesäkuuta 1946 Kivijärvi) on suomalainen laulaja, joka on tullut tunnetuksi sekä kevyen musiikin että hengellisen musiikin esittäjänä. ==Ura== Sijoituttuaan iskelmälaulukilpailussa Jyväskylässä toiseksi Merilä pääsi Veikko Ahvenaisen kautta koelauluun Scandialle. Hänen ensimmäinen singlensä ”Yö Taigalla/Kun sinua katselen” julkaistiin tammikuussa 1964. Merilän ensimmäinen menestyskappale oli ”Yö saaristossa”. Levytyksiä oli tasaiseen tahtiin 1960-luvulla. Merilä oli mukana myös viihdeohjelma Lumilinnassa, joka voitti Montreux’n Kultaisen ruusun vuonna 1965. Vuonna 1971 Merilä sai levytettäväkseen Lynn Andersonin ”Rose Gardenista” suomenkielisen version ”Luvannut en ruusutarhaa”, joka oli suuri menestys. Jatkoa seurasi seuraavana vuonna kappaleella ”Mä tahdon teidän oppivan”. Vuonna 1971 Eija Merilä levytti kappaleen ”Itku-wirsi tulevan pahan ajan takia”. Sävelmänä oli Toivo Kärjen parikymmentä vuotta vanha ”Rovaniemen markkinoilla”, ja monisäkeistöisen tekstin oli kirjoittanut Markku Haapio. Laulu voitti Ilta-Sanomien pilkkalaulukilpailun, ja se kommentoi tulevia presidentinvaaleja, jotka olivat silloisen käsityksen mukaan edessä vuonna 1974. Tekstissä käytiin läpi kaikki oletetut presidenttiehdokkaat.Kärki, Kalervo: Sydämeni sävel: Toivo Kärki ja hänen musiikkinsa, s. 678. Helsinki: Mediapinta, 2015. ISBN 978-952-235-888-2. 1970-luvun puolivälissä Merilä tuli uskoon ja jätti viihdetaiteilijan uran. Hänen uransa jatkui kuitenkin hengellisen musiikin parissa. Jo vuonna 1976 hän teki äänitteen Kiitokseni, ja seuraava albumi Konsta Jylhän hengellisiä lauluja oli suuri menestys ja ylsi timanttilevyyn, jonka raja oli tuolloin yli 50 000 myytyä äänitettä. Merilä on kiertänyt ympäri maailmaa esiintymässä ja asui pitkään perheineen Floridassa, jossa hän toimi suomenkielisen helluntaiseurakunnan, Kotikirkon, laulaja- evankelistana. Vuonna 2010 Kymäläiset muuttivat takaisin Suomeen Merilän synnyinseudulle Kivijärvelle. YLE "Toiveiden yö" 30.6.2011. Aikamedia myönsi Merilälle Vuoden muusikko 2015 -palkinnon. ==Diskografia== * Unto Monosen muistolle (1972) * Eija Merilä kautta aikojen (1974) * Kiitokseni (1976) * Konsta Jylhän hengellisiä lauluja (1978) * Eija Merilä (1979) * Lapsuuteni lauluja (1979) * Eija (1983) * Kansansoittajien kiitos (1983) * Joulurauhaa (1987) * Via Dolorosa (1989) * Luotan Jumalan rakkauteen (1991) * Eijan parhaat (1997) * 20 suosikkia: Luvannut en ruusutarhaa (1997) * Askeleet (2000) * Ruusutarhassa (2005) * Risti vain (2011) * Sain ystävän (2015) == Lähteet == * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * * *Kotikirkko. Floridan Suomenkielinen Helluntaiseurakunta] Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Hengellisen musiikin esittäjät Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Berner Münster

Berner Münster on tuomiokirkko Sveitsin pääkaupungissa Bernissä. Sen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1421. 1500-luvulla kirkko saatiin muita osin valmiiksi, mutta tornin korkeudeksi tuli vain 50 metriä heikon maaperän takia. Tornin rakentamista jatkettiin myöhemmin ja torni valmistui kokonaan vuonna 1893, jolloin siitä tuli 100 metriä korkea. Kirkontorni on Sveitsin korkein ja itse tuomiokirkko on Sveitsin suurin kirkkorakennus. Kirkon 71-äänikertaiset ja 5 400 pilliä sisältävät pääurut ovat peräisin vuodelta 1726. == Kuvia == File:Munster Bern floor plan.PNG|Rakennuksen eri osien rakentamisajankohta File:MuensterBern03.jpg|Kirkon urut. File:Bern Dance of Death Stained Glass.JPG|Kirkon lasimaalauksia == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Berner Münsterin kotisivut Luokka:Bernin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Sveitsin kirkot Luokka:Katedraalit Luokka:Kivikirkot
Balkanintiainen

Balkanintiainen (Poecile lugubris) on lapintiaista muistuttava, varpuslintuihin kuuluva tiaislaji. == Koko ja ulkonäkö == Päälaki ja kurkkulappu ovat noenmustat, poskilaikku on valkoinen. Selkäpuoli, siivet ja pyrstö ovat harmaanruskeat. Naaraan huppu ja kurkkulappu ovat himmeämmät, tumman harmaanruskeat, ja sen alapuolen väritys oliiviin vivahtava. Voimakas nokka on musta ja jalat harmaat. Nuoren yksilön poskilaikut ovat likaisemman väriset. Pituus 14 cm, siipiväli 21,5–23 cm ja paino 15–19 g. Kutsuääni on toraisa jäkätys ”tjerr’r’r’r”, laulussa toistaa sarjana yhtä ja samaa ”tsiv”-ääntä. == Levinneisyys == Balkanintiainen on pesivä paikkalintu Kaakkois-Euroopassa Sloveniasta ja Romaniasta Lähi-itään ja Iraniin saakka. Maailman populaation koko on 260 000–1 000 000 yksilöä, ja lajin kanta on elinvoimainen. Suomesta ei ole havaintoja. == Elinympäristö == Balkanintiaisen elinympäristöä ovat erityyppiset metsät, myös vuorenrinteiden, sekä puutarhat ja pensaikot. Laji suosii tammea ja pyökkiä kasvavia sekametsiä. Paikoin se elää puhtaissa havumetsissäkin. == Lisääntyminen == Pesä on puunkolossa, joskus pöntössä tai kallionkolossa, ja heinin sekä höyhenin sisustettu. Naaras munii valkeahkoja, punertavatäpläisiä munia yleensä 5–7 kappaletta, joskus jopa 10. Naaras hautoo yksin keskimäärin 13,3 vuorokautta. Molemmat emot huolehtivat ja ruokkivat poikasia, jotka lähtevät pesästä kolmiviikkoisina. Pesii usein kahdesti kesän aikana. == Ravinto == Balkanintiaisen pääravintoa ovat pienet selkärangattomat. Se syö toisinaan myös siemeniä. == Lähteet == * Perrins, C. M. (toim.) 1993: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. VII, Flycatchers to Shrikes. - Oxford University Press. Hongkong. ISBN 0-19-857510-6 === Viitteet === Luokka:Tiaiset
John Howe

John Howe (s. 21. elokuuta 1957 Vancouver, Kanada) on Sveitsissä asuva kuvittaja. Hän opiskeli École des Arts Décoratifs -koulussa Strasbourgissa Ranskassa ja on työskennellyt kuvittajana koko ikänsä. Myös hänen vaimonsa Fataneh on kuvittaja. Howen erityisenä kiinnostuksenkohteena ovat keskiaikaiset aseet ja haarniskat. Howe on myös aktiivisena jäsenenä Company of Saynt George -ryhmässä, joka yhdessä museoiden kanssa toteuttaa keskiaikaa jäljitteleviä elävän historian näytöksiä. == Ura Tolkien-kuvittajana == John Howen tunnetuimmat työt ovat kuvituksia J. R. R. Tolkienin kirjoihin. Hän on sanonut laatineensa piirroksia Tolkienin tarinoista jo kauan ennen uraansa kuvittajana, ja maininnut varhaiseksi innoituksekseen Hildebrandtin veljesten kuvittamat Tolkien-kalenterit. Howe itse on kuvittanut paitsi Tolkienin teosten kansia, myös lukuisia kalentereita, julisteita ja karttoja. Yksi hänen merkittävimmistä töistään oli osallistuminen Brian Sibleyn Keski-Maan kartat -teoksen kuvitukseen, johon kuului neljän suuren karttajulisteen piirtäminen ja koristelu. Yhdessä Alan Leen kanssa Howe oli keskeisin lavastussuunnittelija Peter Jacksonin Taru sormusten herrasta -filmatisoinneissa. Howen harrastuksenaan keräämä tuntemus keskiaikaisista aseista ja haarniskoista oli suureksi avuksi elokuvien suunnittelutyössä. == Muut teokset == Tolkienin teosten lisäksi Howe on tehnyt kuvituksia myös muun muassa Robin Hobbin, G. R. R. Martinin, Guy Gavriel Kayn, Charles de Lintin ja Robert Holdstockin tarinoihin sekä Beowulfiin. Howe osallistui myös Narnian tarinat: Velho ja Leijona -elokuvan lavastussuunnitteluun. Hänen omia teoksiaan ovat Cathédrale, Myth and Magic sekä John Howe Fantasy Art Workshop. Lisäksi hän on uudelleenkertonut ja kuvittanut tarinat Rip Van Winkle sekä The Knight with the Lion, The Story of Yvain. == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * * Viralliset kotisivut * Tolkien-kuvittaja John Howe: ”Olen Akseli Gallen-Kallelan suuri ihailija” Yle 11.7.2024 Luokka:Fantasiataiteilijat Luokka:Kanadalaiset taiteilijat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kanadalaiset kuvittajat
Kadonnut häviämättömiin

Kadonnut häviämättömiin – tiimalasin sinisen horisontin valkea hiekka on kosketinsoittaja-laulaja Jukka Gustavsonin viides soololevy. Kappaleet "Metsä meren keskellä" ja "Kontrasteja" nauhoitettiin alun perin Radiomafian Hipnoosi-ohjelmaan, joskin kappaleisiin on tehty levyä varten päällekkäisäänityksiä. ==Kappaleet== # Meren pauhu meren laulu # Metsä meren keskellä # You My Brother # Rakkautta rakasta # Tuomion humussa # Turkooseja tarinoita # Kontrasteja # Alla tähden alakulon # Tässä mielettömässä maailmassa Sävellykset, sanoitukset ja sovitukset: Jukka Gustavson == Kokoonpano == * Jukka Gustavson – laulu, kosketinsoittimet, ääni (Tässä mielettömässä maailmassa sekä Tuomion humussa) * Seppo Tyni – kitara * Heikki Virtanen – basso * Vesa Aaltonen – rummut * Pekka Rechardt – kitara (Metsä meren keskellä sekä Kontrasteja) * Tim Ferchen – marimba, vibrafoni, rumpusoolo (Kontrasteja) * Rauno Ruonala – ääni (Tuomion humussa) * Jouko Harjanne – piccolotrumpetti (Rakkautta rakasta) * Leena Gustavson – ääni (Tuomion humussa) \+ * Martin Brushane – äänitys Brushane studiossa * Pentti Männikkö – äänitys Yleisradion studiossa * Kalevi Immonen – kappaleiden Metsä ja Kontrasteja alkuperäinen tuottaja Luokka:Vuoden 1995 albumit Luokka:Jukka Gustavsonin albumit
Markus Kokkonen

Markus Juhani Kokkonen (s. 20. toukokuuta 1986 Lieksa) on suomalainen laulaja. Kokkonen on voittanut mm. Olavi Virta - Sininen huvimaja -laulukilpailun vuonna 2005. Iskelmälaulun Suomen mestaruuden hän voitti vuonna 2008 IskelmäNiityt -tapahtumassa Kiuruvedellä. Vuonna 2009 Kokkonen ylsi Seinäjoen Tangomarkkinat laulukilpailun finaaliin kolmen parhaan mieslaulajan joukkoon. Kokkonen vaikuttaa tällä hetkellä Helminauha -yhtyeen laulusolistina. == Levytykset == * Viisi ruusua -single (2009) * Tangomarkkinat 22 -kokoelma (2009) * Joulumieltä jokaiselle vol.3 -kokoelma (2009) * Toisesta todellisuudesta -single (2013) * Mitä tahdot -single (2013) * Helminauha -albumi (2017) * Miks ei aina voi olla lauantai -single (2021) ==Aiheesta muualla== * Helminauha -yhtyeen sivusto Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Terry Balsamo

Terry Balsamo (s. 8. lokakuuta 1972, Tampa, Florida) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän soitti yhdysvaltalaisessa rock-yhtye Evanescencessä vuosina 2003-2015. Hänet tunnetaan myös Cold-yhtyeen ex-kitaristina. Balsamon musiikillinen ura alkoi Limp Bizkit -yhtyeessä. Hän jätti yhtyeen muutama vuosi ennen Limp Bizkitin debyyttialbumi Three Dollar Bill, Y’All$:n (1997) levyttämistä. Hänet korvasi yhtyeessä Wes Borland. Vuoden 1999 lopussa Balsamo yhdisti voimansa Jacksonvillen rokkareiden Scooter Wardin, Sam McCandlessin, Jeremy Marshallin ja Kelly Hayesin kanssa muodostaen Cold-yhtyeen. == Evanescence == Balsamo pysyi Coldissa kirjoittaen ja levyttäen heidän kanssaan albumeille 13 Ways to Bleed on Stage (2000) ja Year of the Spider (2003). Hän esiintyi myös Staind-yhtyeen kanssa sen MTV Unplugged -esityksessä vuonna 2001. Cold esiintyi Evanescencen lämppärinä vuoden 2003 Nintendo Fusion -kiertueella. Kun Evanescencen kitaristi Ben Moody jätti bändin kesken heidän Euroopan kiertueensa, Balsamo soitti Moodyn tilalla keikoilla. Kun Coldin tulevaisuus alkoi näyttää kyseenalaiselta, Balsamo liittyi vakituisesti Evanescenceen. Balsamon voi nähdä ja kuulla Evanescencen livealbumilla, Anywhere but Homella (2004) ja sen jälkeen julkaistuilla The Open Doorilla (2006) ja Evanescencellä (2011). Hänestä tuli Amy Leen yhteistyökumppani Evanescence-yhtyeessä ja he kirjoittivat yhdessä useimmat kappaleet The Open Doorille, kuten levyn ensimmäisen singlen, Call Me When You're Soberin ja kolmannen singlen, Sweet Sacrificen. Syyskuussa 2005 Balsamo sai aivohalvauksen johtuen kaulavaltimon repeytymisestä, mistä johtuen hän joutui sairaalaan. Balsamo kertoi, että tämä johtui moshaamisesta keikoilla, joka taas aiheutti veren hyytymisen niskassa. Hän on sittemmin parantunut ja oli mukana The Open Door -kiertueella Evanescencen kanssa. == Yhtyeet == * Limp Bizkit - kitara (1994) * Cold - kitara (1999–2003) * Evanescence - kitara (2003-2015) == Aiheesta muualla == Balsamo-artikkeli The Evanescence Reference -wikissä Luokka:Yhdysvaltalaiset kitaristit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Evanescence
Michael Novak

Michael John Novak (9. syyskuuta 1933 Johnstown, Pennsylvania – 17. helmikuuta 2017 Washington) oli yhdysvaltalainen katolinen uskonnonfilosofi ja diplomaatti. Hän julkaisi lähes 25 kirjaa filosofian ja teologian aiheista; kenties tunnetuin on The Spirit of Democratic Capitalism vuodelta 1982. Novak syntyi Johnstownissa, Pennsylvaniassa. Hän valmistui Harvardin yliopistosta, Rooman Gregoriaanisesta yliopistosta ja Stonehill Collegesta. Hän toimi Yhdysvaltain suurlähettiläänä UNCHR:lle vuonna 1981. Novakille myönnettiin vuonna 1994 Templeton-palkinto. Hänellä oli kuvittaja Karen Laub-Novakin kanssa lapset Richard, Tanya ja Jana. == Julkaisuja == * The Tiber Was Silver (1962) * Belief and Unbelief (1965) * Naked I Leave (1970) * The Experience of Nothingness (1970) * Rise of the Unmeltable Ethnics (1972) * The Spirit of Democratic Capitalism (1982) * The New Consensus on Family and Welfare: A Community of Self-Reliance (1987) * Free Persons and the Common Good (1988) * The Catholic Ethic and the Spirit of Capitalism (1993) * Business as a Calling (1996) * On Two Wings: Humble Faith and Common Sense at the American Founding (2001) * Universal Hunger for Liberty: Why the Clash of Civilizations Is Not Inevitable (2004) * Washington’s God (2006) == Lähteet == Luokka:Uskonnonfilosofit Luokka:Yhdysvaltalaiset filosofit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
John Polkinghorne

John Polkinghorne (16. lokakuuta 1930 Weston-super-Mare – 9. maaliskuuta 2021) oli brittiläinen fyysikko ja teologi. Myöhemmällä urallaan hän tutki laajasti tieteen ja uskonnon välistä suhdetta, ja hänelle myönnettiin tästä Templeton- palkinto vuonna 2002. Polkinghorne valmistui Cambridgen yliopistosta. Vietettyään kaksi vuotta luennoitsijana Edinburghin yliopistossa hän palasi Cambridgeen 1958 ja toimi vuosina 1968–1979 matemaattisen fysiikan professorina. Hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi 1974. Polkinghorne päätti kesken uransa ryhtyä lukemaan teologiaa, ja hänet vihittiin anglikaaniseksi papiksi vuonna 1982. Hän toimi Queens’ Collegen puheenjohtajana vuosina 1988–1996. Hänet valittiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi vuonna 1997. Hän on lisäksi Durhamin yliopiston kunniatohtori. Polkinghornen mukaan tieteelliset ja uskonnolliset näkemykset eivät ole ristiriidassa keskenään vaan täydentävät toisiaan. Polkinghornen mielestä luonnonteologialla on vakaa paikka uskonpuolustuksessa ja teologiassa. Tiedettä, teologiaa ja todellisuuden luonnetta pohdiskelevien filosofisten julkaisujensa ohella hän on julkaissut omaelämäkerran From Physicist to Priest, an Autobiography (2007). == Lähteet == Luokka:Brittiläiset fyysikot Luokka:Royal Societyn jäsenet Luokka:Uskonnonfilosofit Luokka:Brittiläiset papit Luokka:Brittiläiset teologit Luokka:Brittiläiset professorit Luokka:Cambridgen yliopiston professorit Luokka:Tiede ja uskonto Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet