EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Mpungu

Mpungu on Suomen Lähetysseuran entinen lähetysasema Kavangolla Pohjois- Namibiassa. Se sijaitsee n. 40 km lounaaseen Nkurenkurusta, sisämaassa, ei Kavangojoen varrella, kuten toiset suomalaisten lähetysasemat Kavangolla. Sen ohitse kulkee Ambomaalta Kavangolle vievä uudehko, päällystetty valtatie. ==Mpungun historiaa== Tämän lähetysaseman perusti v. 1951 sairaanhoitaja Hellin Elomaa, joka perusti sinne myös pienen poliklinikan. Mpungussa suomalaiset lähetystyöntekijät pääsivät kosketuksiin alueen bushmanniväestön kanssa. ==Mpungu nykyään== Mpungussa toimii nykyäänkin terveyskeskus sekä Himarwa Iithete Senior Secondary School –niminen oppikoulu. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Uotila, Liisa: Okavangon suomalaiset lähetysasemat: Mpungu. Teoksessa: Okavango, ss. 98-107. Suomen lähetysseura, 1958. Luokka:Kavangon alue Luokka:Suomen Lähetysseuran lähetysasemat Kavangolla
Cornelius Kipng’eno Arap Korir

Cornelius Kipng’eno Arap Korir (6. heinäkuuta 1950 Segutiet – 30. lokakuuta 2017) oli kenialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. marraskuuta 1982 ja nimitettiin Eldoretin hiippakunnan johtoon 2. huhtikuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat Maurice Michael Otunga ja John Njenga.Catholic- Hierarchy.org: Bishop Cornelius Kipng’eno Arap Korir == Lähteet == Luokka:Kenialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Rupara

Rupara (varhaisemmassa painetussa mediassa ja kartoissa myös Lupala, heijastaen ovambojen tapaa ääntää tämän paikan nimi) on asuttu paikka ja Suomen Lähetysseuran entinen lähetysasema Kavangolla Pohjois-Namibiassa. Se kuuluu Kahengen vaalipiiriin. Se sijaitsee 76 km länteen Runnusta ja 57 km kaakkoon Nkurenkurusta. ==Lähetysaseman historiaa== Suomen Lähetysseura perusti ensimmäisen lähetysasemansa Kavangolle Nkurenkuruun v. 1929 alusta lähtien. Siellä työskennellyt pastori Aatu Järvinen (myöh. Järvineva) perusti v. 1931 pienen työpisteen Ruparaan ja rakensi sinne kahden huoneen rakennuksen lähetystyöntekijän asunnoksi sekä neljä pyöreätä majaa poliklinikkaa varten. Tämän lähetysaseman työntekijäksi tuli vuoden 1932 huhtikuussa sairaanhoitaja Anna Rautaheimo. Poliklinikalla oli v. 1935 sisäpotilaina yli sata henkilöä, ja polikliinistä hoitoa saaneiden määrä raportoidaan “tuhansiksi”. Samana vuotena Ruparaan saapui opettaja Maija Länsiö, jolle oli annettu tehtäväksi koulutyön kehittäminen uukuangalin heimon itäosissa. ==Rupara nykyisin== Ruparassa toimii yhteiskoulu, jossa on kymmenen luokkaa. Sen yhteydessä on myös asuntola, jossa kauempaa kotoisin olevat oppilaat asuvat. Kylässä on edelleen myös klinikka. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Uotila, Liisa: Okavangon suomalaiset lähetysasemat: Lupala. Teoksessa: Okavango. Suomen lähetysseura, 1958, ss. 74-86. Luokka:Kavangon alue Luokka:Suomen Lähetysseuran lähetysasemat Kavangolla
Vaahteraliigan kausi 1984

Vaahteraliigan kausi 1984 oli Vaahteraliigan viides kausi. Uutena joukkueena sarjassa nähtiin Northern Lights joka nousi sarjaan I-divisioonasta. Vaahteraliigan runkosarjassa pelattiin yksinkertainen sarja, jonka kuusi parasta etenivät pudotuspeleihin. Mestaruuden voitti East City Giants, mikä oli sen seurahistorian ensimmäinen. ==Runkosarja== OT V H TE PÄ MS PTS East City Giants 7 6 1 210 49 +161 12 Roosters 7 6 1 161 93 +68 12 Trojans 7 5 2 180 86 +94 10 Poli 7 5 2 155 69 +86 10 Colts 7 3 4 71 151 -80 6 TAFT 7 2 5 65 144 -79 4 Northern Lights 7 1 6 54 172 -118 2 Ferry Island Rams 7 0 7 67 199 -132 0 ==Pudotuspelit== ==Lähteet== 1984 Luokka:Vuoden 1984 urheilu
Heinrich Lammasch

Heinrich Lammasch (21. toukokuuta 1853 Seitenstetten – 6. tammikuuta 1920 Salzburg)Heinrich Lammasch Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 13.7.2013. oli itävaltalainen oikeustieteilijä, joka toimi Itävallan viimeisenä keisarinvallan aikaisena pääministerinä loka–marraskuussa 1918. Lammasch toimi kansainvälisen oikeuden ja rikosoikeuden professorina Wienin yliopistossa ja saavutti kansainvälisen arvostuksen luovutuksia ja turvapaikkaoikeuksia koskeneilla tutkimuksillaan. Hän toimi Itävalta-Unkarin delegaation kansainvälisen oikeuden asiantuntijana Haagin konferensseissa 1899 ja 1907. Hän oli myös Haagissa toimivan pysyvän välitystuomioistuimen jäsenenä ja johti vuonna 1910 kahdesti sen istuntoja. Ensimmäisen maailmansodan aikana Lammasch kannatti vihamielisyyksien selvittämistä neuvotteluilla ja hänen esiintymisensä valtakunnanneuvoston ylähuoneessa herättivät voimakasta vastustusta. Hänet nimitettiin Itävallan pääministeriksi aivan sodan loppumetreillä 27. lokakuuta 1918. Lammasch olisi halunnut yrittää pelastaa Habsburgien valtakunnan muuttamalla sen liittovaltioksi, mutta tämä ei ollut enää mahdollista ja keisari Kaarle I määräsikin hänet valvomaan valtakunnan rauhanomaista hajottamista. Hallitus ei käytännössä enää kyennyt ulottamaan valtaansa Wienin ulkopuolelle. Sota päättyi aselepoon 3. marraskuuta. Vallankumouksellisen liikehdinnän käynnistyttyä keisari luopui Lammaschin suosituksesta vallastaan 11. marraskuuta, mikä merkitsi Habsburgien valtakunnan loppua.Austria Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 13.7.2013. Lammasch oli vielä Itävallan delegaation jäsenenä Pariisin rauhankonferenssissa 1919 ja kannatti huonolla menestyksellä ehdotusta Itävallan pysyvästä puolueettomuudesta. ==Lähteet== Luokka:Itävallan ministeripresidentit Luokka:Oikeustieteilijät Luokka:Vuonna 1853 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
MOPP

MOPP (Mustargen Oncovin Procarbazine Prednisone) on verisyöpien, kuten leukemian hoidossa käytetty erilaisista lääkkeistä koostunut, niin kutsuttu hoitoyhdistelmä. Yhdistelmähoito mullisti syöpien hoidon, sen mukana hoitotulokset paranivat. Tämä tarkoitti potilaitten pidempää elinaikaa ja parempaa sairaudesta toipumista.Lääkkeet ja niiden käyttö (s. 112) Lyhennös koostuu erilaisista englannin kielisistä lääkeaineista sekä niiden kauppanimistä. MOPP tarkoittaa: mustiini/mustargen/sinappikaasu, vinkristiini, prednisoni sekä prokarbatsiini. Vinkristiinin kauppanimi on Oncovin, ja prokarbatsiinin Natulan. Mustiini tunnetaan typpisinappikaasuna sekä HN2:na. Prednisonin likeistä sukua on prednisoloni. ==Lähteet== *Tuomi, Alfering & Olli: Lääkkeet ja niiden käyttö, SHKS-WSOY, Porvoo, 1977 ISBN 951-0-06936-1 (s. 112) ===Viitteet=== Luokka: Solunsalpaajat
Joseph Muscat

thumb|226x226px Joseph Muscat (s. 22. tammikuuta 1974, Pietà) on maltalainen poliitikko, joka toimi Maltan pääministerinä maaliskuusta 2013 tammikuuhun 2020 saakka. Hän edustaa Maltan työväenpuoluetta. Vuosina 2004–2008 Muscat oli Euroopan parlamentin jäsen sosialistien ja demokraattien ryhmässä. Muscatista tuli ensimmäinen työväenpuolueen pääministeri 15 vuoteen, kun hänen puolueensa sai vaaleissa 55 prosentin ”murskavoiton”. Kampanjassaan Muscat lupasi alentaa sähkön hintaa ja käydä korruption kimppuun. Muscat on väitellyt tohtoriksi vuonna 2007 Britanniassa Bristolin yliopistossa. Hänen väitöstyönsä nimi oli Fordism, Multinationals and SMEs in the Periphery: The Case of Microstate Malta 1964–2004. == Journalisti Caruana Galizian murha ja ero == Panaman papereiden tutkintaa johtanut tutkiva journalisti Daphne Caruana Galizia murhattiin autopommilla kotinsa lähellä Maltalla. Hänen bloginsa näkyvyys oli suurempi kuin Maltan sanomalehtien leivikki ja hänen paljastuksensa aiheuttivat närkästystä maan hallituksessa. Galizian viimeinen paljastus ennen kuolemaa oli, kuinka maan pääministeri Joseph Muscat oli yhteydessä Maltan passeja Azerbaidžanin hallitukselle myyneeseen hämärään yritykseen. Muscatin perhe on yhdistetty hämäriin liiketoimiin Panamassa ja Azerbaidžanissa. Muscat tuomitsi hyökkäyksen ja maan presidentti kehotti kaikkia rauhoittumaan. Murhaa epäiltiin Maltalla poliittiseksi murhaksi. Murhasta tuomittiin myöhemmin Vincent Muscat, mikä johti pääministeri Joseph Muscatin eroon 2019 kohun saattelemana. Maan presidentti oli aiemmin armahtanut hänet vankeudesta toisen murhan yhteydessä. Galizian murhan tutkinnan yhteydessä yksi syytetyistä sai presidentiltä armahduksen. Journalisti Galizia oli saanut vähän aikaa ennen murhaa asiakirjoja, jotka liittyivät paikalliseen yritykseen. Poliisi epäili oikeudessa, että murhan tilaaja oli paikallinen yritys, josta oli tulossa paljastuksia. Muscat ilmoitti 2. joulukuuta 2019 eroavansa tehtävästä vuoden 2020 puolella. Mielenosoittajat ovat vaatineet hänen eroaa toimittaja Daphne Caruana Galizian murhan vuoksi. Galizia kuoli autopommi-iskussa ollessaan tutkimassa Maltan yritysmaailman ja politiikan piirissä rehottavaa korruptiota. Muscat joutui tammikuussa 2020 eroamaan Maltan työväenpuolueen johtajan ja pääministerin tehtävistä, joihin hänen tilalleen nousi Robert Abela. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Maltan pääministerit Luokka:Maltalaiset europarlamentaarikot Luokka:Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien europarlamentaarikot‎ Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mupini

Mupini (ääntämys: []) on Suomen Lähetysseuran entinen lähetysasema Kavangolla Pohjois-Namibiassa. Se sijaitsee Kavangojoen varrella n. 18 km Runnusta luoteeseen ja n. 62 km itään Ruparasta. == Mupinin historiaa== Vuonna 1932 oli määrä perustaa uusi lähetysasema Mbundžan heimon alueelle, ja pastori Aatu Järvinen (myöh. Järvineva) oli valinnut sopivaksi paikaksi Ruugan, jonka hän oli jo lunastanut Suomen Lähetysseuralle. Lähetystasemaa perustamaan lähetetty Kyllikki Alava (1899–1941) sai kuitenkin havaita, että katolilaiset olivat vallanneet tuon paikan ja alkaneet jo rakentaa perustuksia uudisrakennuksilleen. Järvinen oli kuitenkin varautunut tähän mahdollisuuteen ja sopinut englantilaisen hallitusmiehen kanssa, että tällaisessa tapauksessa suomalaiset voivat perustaa uuden asemansa Mupiniin, joka sijaitsi sopivalla paikalla korkealla Kavango-joen rannasta. Näin Kyllikki Alavasta tuli Mupinin ensimmäinen suomalainen työntekijä. Vuonna 1934 Alava solmi avioliiton Albinus (Alpo) Ojosen (1898–1942) kanssa, ja he työskentelivät yhdessä Mupinissä, kunnes molemmat sairastuivat ja kuolivat Lounais-Afrikassa. ==Mupini nykyään== Mupinissä toimii nykyään terveyskeskus. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Uotila, Liisa: Okavangon suomalaiset lähetysasemat: Mupini. Teoksessa: Okavango, ss. 86-98. Suomen lähetysseura, 1958. Luokka:Kavangon alue Luokka:Suomen Lähetysseuran lähetysasemat Kavangolla
Carl Swartz

Carl Johan Gustaf Swartz (5. kesäkuuta 1858 Norrköping, Ruotsi – 6. marraskuuta 1926 Tukholma, Ruotsi ) oli ruotsalainen tehtailija ja poliitikko. Hän toimi Ruotsin pääministerinä 30. maaliskuuta – 19. lokakuuta 1917. Swartz syntyi Norrköpingiläiseen tehtailijasukuun, ja alkoi johtaa suvun tupakkatehdasta isänsä kuoltua. Hänen poliittinen uransa alkoi Norrköpingin kaupunginvaltuustosta. Vuonna 1900 hänet valittiin parlamenttiin. == Lähteet == Luokka:Ruotsin pääministerit Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Schutzbund

Republikanischer Schutzbund (saksaa, ”Tasavaltalainen suojeluliitto”) oli Itävallan sosiaalidemokraattien puolisotilaallinen järjestö, joka toimi vuosina 1923–1934. Schutzbund perustettiin vuonna 1923 sosiaalidemokraattien aiempien työläiskaartien pohjalta. Yhtenä edeltäjänä olivat vuonna 1918 kommunisteja vastaan luodut kansankaartit. Schutzbund oli kuitenkin tarkoitettu ennen kaikkea suojelemaan sosiaalidemokraattien toimintaa ja saavutuksia mahdollisilta oikeiston hyökkäyksiltä. Sen merkittävin kilpailija oli oikeiston Heimwehr, jonka organisaatio oli kuitenkin löyhempi. Järjestöjen välit olivat kireät, mikä johti yhteenottoihin. Vuonna 1927 eräässä yhteenotossa Schutzbundin kanssa Schattendorfissa Burgenlandissa Heimwehrin jäsenet ampuivat vahingossa kuoliaiksi vanhuksen ja lapsen. Ampujien vapauttaminen wieniläisessä tuomioistuimessa johti myöhemmin heinäkuun kapinana tunnettuun vasemmiston väkivaltaiseen kansannousuun, joka tukahdutettiin verisesti.Schutzbund Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 14.7.2013. Itävallan hallituksen joukot ja Heimwehr murskasivat Schutzbundin helmikuussa 1934 neljä päivää kestäneessä sisällissodassa. Yli 300 ihmistä kuoli suurissa kaupungeissa käydyissä taisteluissa ja järjestön merkittävät johtajat, kuten Koloman Wallisch teloitettiin. Seurauksena myös kaikki muut sosiaalidemokraattiset järjestöt lakkautettiin. ==Lähteet== Luokka:Itävallan historia Luokka:Puolisotilaalliset järjestöt
Tonight I’m Getting Over You

Tonight I’m Getting Over You on kanadalaisen pop-laulajan Carly Rae Jepsenin kappale hänen toiselta studioalbumiltaan ja ensimmäiseltä kansainväliseltä julkaisultaan, Kissiltä. Se julkaistiin albumin neljäntenä singlenä Yhdysvalloissa 19. helmikuuta 2013. Kappaleen virallinen remix, jolla esiintyy Nicki Minaj, julkaistiin 6. toukokuuta 2013. Kappaleen sanoittivat Jepsen, Lukas Hilbert, Max Martin, Clarence Coffee Jr., Shiloh ja Katerina Loules. Kappale on electro house-genreä, ja siinä on joitakin dubstepin aspekteja. ”Tonight I’m Getting Over You” sai ristiriitaisia vastaanottoja kriitikoilta; jotkut pitivät sitä yhtenä Kiss-albumin parhaista kappaleista, kun taas toiset korostivat kappaleen geneerisiä ominaisuuksia. Kappaleesta tuli top 10 -hitti Belgiassa. Se sijoittui 90. sijalle Billboard Hot 100 -listalla sekä saavutti vaatimattoman menestyksen Mainstream Top 40 ja dance club airplay -listoilla. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2013 kappaleet Luokka:Carly Rae Jepsenin kappaleet
TYK

TYK voi tarkoittaa seuraavia: * TYK, Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitea * TYK, Turun Yliopiston Kemistit TYK, ainejärjestö * TYK, Tampereen yhteiskoulun lukio * TYK, Töölön yhteiskoulu * Tyk-toiminta, työkykyä ylläpitävä ja parantava valmennus
Suomen Historiallinen Seura

Suomen Historiallinen Seura (SHS, ) on suomalainen historia-alan tieteellinen seura, joka on perustettu vuonna 1875. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kautta SHS julkaisee tieteellistä kirjallisuutta sekä järjestää luennointeja, seminaareja ja konferensseja. Seurassa oli vuoden 2001 alussa yhteensä 799 jäsentä. Tutkijajäseniä on koko seuran olemassaoloaikana kutsuttu yhteensä 390. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Seuran kotisivu * Seuran historiaa Luokka:Suomalaiset tiedeyhdistykset
Prokarbatsiini

Prokarbatsiini, Natulan on eräs sytostaatti eli syöpälääke. Niin kutsutussa MOPP -hoidossa, se oli yksi tämän hoitokaavion osanen. Muita olivat: typpisinappikaasu, vinkristiini sekä prednisoni.Therapia Fennica – TF74 (s. 1006) Prokarbatsiinia on käytetty ja käytetään Hodgkinin taudin hoitoon sekä glioblastooman hoidossa, joka on eräs aivosyövän laji. == Lähteet == *Lääketieteenkandidaattiseura ry.: Therapia Fennica 1974 (TF-74), Helsinki, 1977 ISBN 951-99041-6-6 (s. 1006-1007) ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == *Onki: Prokarbatsiini *Human Metabolome Database (HMDB): Procarbazine *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Procarbazine *ChemBlink: Procarbazine Luokka:Solunsalpaajat Luokka:WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Karhulan teollisuusympäristö

Karhulan teollisuusympäristö on valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin Suomessa kuuluva alue Kotkassa Karhulan kaupunginosassa. Alue alkoi kehittyä Kymin kuntaan 1870-luvulla ja kuului Karhulan kauppalaan vuosina 1951–1976. ==Historia ja rakennukset== Kymin kunnan Helilän kylään kuuluneen Karhulanniemen teollistuminen alkoi 1874, jolloin Kymijoen Korkeakoskenhaaran suualueelle perustettiin Karhulan saha. Tämä siirtyi William Ruthin omistukseen vuonna 1881. 1800-luvun loppuun mennessä alueella toimi sahan ohella muun muassa Ruthin perustamat puuhiomo, sen jätepuuta polttoaineenaan käyttänyt Karhulan lasitehdas ja konepaja. Laitokset yhdistettiin vuonna 1902 Karhula Oy:ksi ja liitettiin A. Ahlström yhtiöön 1915. Alueelle valmistui vuonna 1892 Karhulan kartano johtajan asunnoksi ja vuonna 1903 vanha konttorirakennus. Vanhimmat työväenasuintalot on rakennettu 1880-luvulla William Ruthin kadun länsipuolelle. 1890-luvulla valmistui Karhulantien ja Sudenkadun varrelle kaksikerroksisia työväenkasarmeja, joiden ulkoseinät on paanutettu. Talot olivat pytinki- nimisiä, kuten Sahapytinki, Suopytinki, Metsäpytinki, Tornipytinki, Verstaspytinki ja Kalliopytinki. William Ruth myös siirrätti tehdasalueelle hirsirakennuksia muun muassa Karjalankannakselta ja Helsingistä. Sudenkadulle, Karhunkadulle ja Kokkolankadulle valmistui 1920-luvulla Karl Lindahlin suunnittelemia neljän perheen asuintaloja. Alvar Aalto oli Karhulan tehtaitten suunnittelijana 1940-luvulla. Tällöin valmistuivat muun muassa suuri konttori- ja konepajarakennus sekä Karhunkadun varrella sijaitseva liike- ja asuinkerrostalo ja niin sanottu Tennistalojen asuinkerrostaloryhmä. ===Kalliopytinki=== thumb|Kalliopytinki Muita paanutaloja koristeellisempi Kalliopytinki oli rakennettu joko vuonna 1896 tai 1899. On myös mahdollista, että se siirrettiin alueelle Karjalankannakselta. Rakennus toimi aluksi todennäköisesti asuinkäytössä. 1940-luvulla rakennuksen alakerran puolikkaaseen avattiin Kolmikulman päiväkoti. 1950–1980 luvuilla yläkerrassa toimi Ahlströmin sosiaalitoimisto ja alakerrassa päiväkodin lisäksi Ahlströmin terveysasema. Rakennus oli suojeltu asemakaavalla vuonna 1975. Vuonna 1986 Kotkan kaupunki osti paanutalot ja vuodesta 1994 lähtien yläkerrassa toimi Kotkan Pienoissähköautokerhon tilat. Kerhotiloissa oli muun muassa 43 metriä pitkä 8-kaistainen rata. Rakennus tuhoutui pahoin tuhopoltossa 9. heinäkuuta 2013. Raunioitunut rakennus purettiin vuonna 2014. Purkamisen yhteydessä rakennus dokumentoitiin yhdessä Kymenlaakson museon kanssa ja siitä otettiin osia talteen. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Reijo Ahtokari. Karhulan Tehtaat 100 vuotta. Karhula: Karhula Oy 1974. * Gösta Tengström. Muistikuvia Karhulan lasitehtaalta. Julkaisu Karhulan lasitehtaan 75-vuotisen toiminnan johdosta 1889–1964. Karhula 1964. Luokka:Kotkan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Kyösti Mäkimattila

Kyösti Johannes Mäkimattila (s. 13. huhtikuuta 1976 Yläne) on suomalainen laulaja, joka valittiin tangokuninkaaksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla vuonna 2013. Ennen tangokuninkuutta hän toimi Varjokuva-yhtyeen rumpalina. Nykyään Varjokuva toimii hänen taustayhtyeenään, ja kokoonpanoon on valittu uusi rumpali. Mäkimattila on lisäksi tehnyt sanoituksia oman soolotuotantonsa lisäksi myös muille artisteille. Varjokuvalle hän on kirjoittanut joitakin käännöstekstejä ja yhden oman sanoituksen. Mäkimattilalta on julkaistu myös kolme runokirjaa. Lisäksi osa runoista on sävelletty lauluiksi. == Ura == Kyösti Mäkimattilan ensimmäinen sooloalbumi Suuntatähti sisälsi suuremmaksi osaksi vanhoja tango- ja iskelmäkappaleita. Albumin nimikkokappale "Suuntatähti" on Olli Leppäsen ja Mäkimattilan käsialaa. Ensimmäisen kerran se julkaistiin 2011 Olli Leppäsen levyllä Elämä on tässä. Mäkimattila julkaisi vuonna 2014 joululevyn nimeltä Joulumuistoni, jonka nimikkokappale on levyn tuottajana toimineen Mika Toivasen säveltämä ja Mäkimattilan sanoittama. Kappale perustuu hänen samannimiseen runoonsa. Mäkimattilalta ilmestyi Yössä soi Americano -niminen sooloalbumi lokakuussa 2015 ja seuraava pitkäsoitto Varjoista valoihin marraskuussa 2016. Mäkimattila julkaisi vuonna 2018 albumin Olet maailmassa ainut huhtikuussa 2018 yhdessä Riku Niemi Orchestran kanssa. Albumi sisältää muista soololevyistä poiketen uusia kappaleita, joista suurin osa on Niemen kirjoittamia. Helsingin Sanomat antoi albumille täydet viisi tähteä. Niemen säveltämästä ja Mäkimattilan sanoittamasta "Rakkautesi on valo" -kappaleesta on julkaistu myös musiikkivideo. Mäkimattila on oman soolotuotantonsa lisäksi levyttänyt Heidi Pakarisen kanssa kappaleet "Tango kuuluu kaikille" ja "Siks' oon mä suruinen". "Tango kuuluu kaikille" on myös Mäkimattilan sanoitus. Tämän lisäksi Mäkimattila on sanoittanut Heidille kappaleen "Sitä et koskaan kysynyt". Mäkimattila purki levytyssopimuksensa Sony Music Finlandin kanssa kesällä 2020. Ansioistaan tanssi- ja viihdemusiikin alalla Mäkimattilalle myönnettiin vuoden 2022 Kullervo Linna -palkinto yhdessä sanoittaja Eija Hinkkalan kanssa. == Yksityiselämä == Mäkimattila on hakenut syksyllä 2022 avioeroa. Hänellä on vuosina 2006, 2008 ja 2011 syntyneet tyttäret. Hän on julkisuudessa kertonut kärsineensä alkoholiongelmasta, mutta lopettaneensa juomisen kokonaan vuonna 2011. == Diskografia == === Yhdessä Varjokuva-yhtyeen kanssa === * Varjokuva (2007) * Toinen tie (2008) * Monta polkua (2010) * Live at Parola (2012) (nimellä Mr. Breathless & Varjokuva) === Sooloura === * * * * (nimellä Kyösti Mäkimattila & Varjokuva) * (yhdessä Riku Niemi Orchestran kanssa) * * == Kirjallinen tuotanto == * Suuntatähti (Aurinko Kustannus, 2013) * Rakkaani (Otava, 2014) * Yösydänhetkiä (Otava, 2017) * Valoina toisillemme (Omakustanne, 2018) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kyösti Mäkimattilan kotisivut Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset sanoittajat Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Tangokuninkaat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Risto Purhonen

Risto Purhonen (s. 1951) on suomalainen muusikko. Hän soittaa huilua ja saksofonia sekä laulaa. Purhonen on Seitsemän seinähullua veljestä -nimisen huumorimusiikkiyhtyeen pitkäaikainen jäsen. ==Aiheesta muualla== * Risto Purhonen Elonetissä Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset huilistit Luokka:Suomalaiset saksofonistit Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
This Kiss

This Kiss on kanadalais-artisti Carly Rae Jepsenin kappale hänen toiselta studioalbumilta ja ensimmäiseltä kansainväliseltä julkaisulta, Kissiltä. Kappaleen sanoittivat Jepsen, Matthew Koma, Kelly Covell ja RedFoo elektropopduo LMFAO:sta sähköpostitse, tekstiviestitse ja puheluilla. Kappale julkaistiin albumin kolmantena singlenä 10. syyskuuta 2012. "This Kiss" sai pääosin positiivista palautetta kriitikoilta, jotka vertailivat sitä "Call Me Maybeen" ja "Good Timeen". Se kuitenkin epäonnistui edeltäneiden kappaleiden kaltaisen suosion saamisessa, yltäen kolmen parhaan joukkoon vain Belgian Flanderin Ultratip-listalla ja Etelä-Korean singlelistalla, samalla kun se ei päässyt kymmenen parhaan joukkoon esimerkiksi Kanadassa ja Isossa- Britanniassa. Yhdysvalloissa kappale pääsi 86. sijalle Billboard Hot 100 -listalla ja 37. sijalle Pop Songs-listalla. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin ensimmäisenä Fun Size-elokuvan ensi-illassa 26. lokakuuta 2012, ja siinä näytetään kun Jepsen flirttailee klubilla miehen kanssa. Edistääkseen kappaleen julkaisua singlenä, Jepsen esitteli "This Kissin" The Ellen DeGeneres Showssa, Late Show With David Lettermanissä, sekä American Music Awards 2012-tapahtumassa. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2012 kappaleet Luokka:Carly Rae Jepsenin kappaleet
Eerste divisie (amerikkalainen jalkapallo)

Eerste divisie on amerikkalaisen jalkapallon alempi sarjataso Alankomaissa. Vuonna 2023 sarjaan osallistui viisi joukkuetta. Alankomaissa oli kaksi kilpailevaa lajiliittoa vuosina 1997–2001. Liittojen yhdistettyä luotiin kolmiportainen sarjajärjestelmä aiemman kahden kilpailevan sarjan sijasta. Alankomaiden toinen sarjataso oli nimeltään Tweede divisie ja kolmas Derde divisie. Vuonna 2014 maan pääsarja otti nimekseen Eredivisie ja toinen ja kolmas sarjataso yhdistyivät Eerste divisieksi, jossa oli A- ja B-sarjat. Vuodesta 2015 lähtien Eerste divisiessa on ollut vain yksi sarja. ==Joukkueet 2023== * Den Haag Raiders * Maastricht Wildcats * Nijmegen Pirates * Utrecht Dominators * West Frisian Outlaws ==Aikaisempia mestareita== *2023: Maastricht Wildcats *2022: Lightning Leiden *2019: Rotterdam 010 Trojans *2018: Amsterdam Crusaders II *2017: Lelystad Commanders *2016: Spijkenisse Scouts *2015: Groningen Giants *2014: Lelystad Commanders ==Lähteet== Luokka:Alankomaiden urheilu Luokka:Amerikkalaisen jalkapallon sarjat
Niko Malinen

Niko Malinen (s. 27. elokuuta 1990 Rautjärvi) on suomalainen koripalloilija, joka on viimeksi edustanut UU-Korihaita. Hän on pelannut urallaan 20 nuorten maaottelua. == Ura == Malinen on HoNsUn kasvatti, mutta hän pelasi ensimmäistä kertaa I-divisioonaa BC Jyväskylän paidassa kaudella 2006–2007. Hän edusti samaan aikaan junioritasolla HoNsUa, jonka paidassa hän voitti A-poikien SM- sarjan pistetilaston kaudella 2008–2009 (23,5 pistettä ottelua kohden). Malinen edusti BC Jyväskylää vuoteen 2011 asti, jonka jälkeen hän siirtyi pääsarjatasolle Korihaihin. Ensimmäisellä Korisliiga-kaudellaan hän teki 3,7 pistettä sekä otti 1,3 levypalloa ottelua kohden. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Korisliigan pelaajaprofiili Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Philip Arnold Subira Anyolo

Philip Arnold Subira Anyolo (s. 18. toukokuuta 1956 Tongaren) on kenialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. lokakuuta 1983 ja nimitettiin Kerichon hiippakunnan johtoon 6. joulukuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. helmikuuta 1996. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat Maurice Michael Otunga ja Cornelius Kipng'eno Arap Korir.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Philip Arnold Subira Anyolo Anyolo sai 22. maaliskuuta 2003 nimityksen Homa Bayn piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 23. toukokuuta. == Lähteet == Luokka:Kenialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Schwarzenberg (suku)

Schwarzenberg on vanha keskieurooppalainen aatelissuku. Se on alkujaan frankkilaisen Seinsheimin suvun haara. Suvun kantaisä oli keisari Sigismundin sotapäällikkö Erkinger von Seinsheim (1362–1437), joka sai vuonna 1429 paronin arvon ja alkoi käyttää nimeä Schwarzenberg Frankenissa omistamansa samannimisen linnan mukaan. Hänen pojistaan saivat alkunsa suvun kaksi päähaaraa. Nuorempi haara sai vuonna 1566 kreivin arvon, mutta sammui vuonna 1646. Vanhempi haara korotettiin vuonna 1599 kreivilliseen arvoon ja vuonna 1670 valtakunnanruhtinaiksi. Tällä haaralla oli laajat maaomistukset Böömissä, Baijerissa, Itävallassa, Steiermarkissa ja Unkarissa. Vanhempi haara jakautui 1700-luvun lopulla kahteen majoraattiin.Nordisk familjebok (1916), s. 1247–1248 Runeberg.org. Viitattu 13.7.2013. Niistä vanhempi sammui mieslinjalta vuonna 1965. Tunnettuja sukuun kuuluneita ovat olleet muun muassa saksalainen oikeusoppinut Johann von Schwarzenberg (1463–1528), itävaltalainen sotamarsalkka Karl Philipp zu Schwarzenberg (1771–1820), Itävallan pääministeri Felix zu Schwarzenberg (1800–1852) sekä Tšekin ulkoministeri Karel Schwarzenberg (1937–2023), joka oli suvun päämies. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset aatelissuvut Luokka:Itävallan aateli
Maurice Anthony Crowley

Maurice Anthony Crowley (s. 11. toukokuuta 1946 Berrings) on Keniassa toimiva irlantilainen piispa. Hän kuuluu Kilteganin isiin. Hänet vihittiin papiksi 4. kesäkuuta 1972 ja nimitettiin Kitalen hiippakunnan johtoon 3. huhtikuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat Cornelius Kipng'eno Arap Korir ja Philip Arnold Subira Anyolo.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Maurice Anthony Crowley, S.P.S. == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Norman King'oo Wambua

Norman King'oo Wambua (s. 1952 Kathiani) on kenialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. toukokuuta 1988 ja nimitettiin Bungoman hiippakunnan johtoon 27. kesäkuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat Zacchaeus Okoth ja Cornelius Kipng'eno Arap Korir.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Norman King’oo Wambua == Lähteet == Luokka:Kenialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Emmanuel Okombo

Emmanuel Okombo Wandera (s. 29. marraskuuta 1942 Bungoma) on kenialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Kisumun hiippakuntaan 30. marraskuuta 1972 ja inkardinoitiin Bungoman hiippakuntaan 27. huhtikuuta 1987. Hänet nimitettiin Kerichon hiippakunnan johtoon 22. maaliskuuta 2003, ja piispaksi vihkiminen seurasi 24. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Tonucci, jota avustivat Cornelius Kipng'eno Arap Korir ja Norman King'oo Wambua.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Emmanuel Okombo Wandera == Lähteet == Luokka:Kenialaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Veitsikalat (heimo)

Veitsikalat (Gymnotidae) on veitsikalojen lahkoon kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Keski- ja Etelä-Amerikan makeista vesistä. Toisinaan eräitä veitsikalalajeja pidetään myös akvaariokaloina. ==Lajit ja anatomia== Varhaisimmat veitsikalojen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu mioseenikaudelle. Heimoon kuuluu 2 sukua ja 33 lajia. Aikaisemmin sähköankeriaan (Electrophorus electricus) katsottiin muodostavan oman sähköankeriaiden (Electrophoridae) heimonsa, mutta laji on sittemmin siirretty osaksi veitsikalojen heimoa. Heimon suurin laji on sähköankerias, joka voi saavuttaa 2,2 metrin pituuden. Gymnotus-suvun lajit kasvavat suurimmillaan 60-100 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat pitkä ja ankeriasmainen ruumis, selkäevän puuttuminen ja hyvin pitkä pyrstöstä lähes kalan kuonoon asti ulottuva peräevä. Veitsikaloilla on sähköelin, jolla ne pysytyvät tuottamaan sähköpurkauksia. Voimakkaimman purkauksen tuottaa sähköankerias, joka voi tuottaa jopa 600 V:n purkauksen. Gymnotus-suvun lajien tuottama sähkökenttä on huomattavasti heikompi. Monet veitsikalat voivat elää vähähappisissa olosuhteissa ja hengittää happea myös ilmasta. ==Levinneisyys ja elintavat== Veitsikalalajien levinneisyys ulottuu Meksikon eteläosista ja Keski- ja Etelä- Amerikan läpi Argentiinaan. Ne elävät hitaasti virtaavissa joissa ja järvissä sekä soilla. Veitsikalat käyttävät sähköelintään saaliseläinten, kalojen ja äyriäisten, paikantamiseen ja ympäristönsä tarkkailuun. Eräät lajit kuten veitsikala (Gymnotus carapo) ovat paikallisesti tärkeitä ruokakaloja. ==Lähteet== Luokka:Veitsikalat
Kaikki parhaat (Fredin albumi)

__NOTOC__ Kaikki parhaat on Fredin 60-vuotisjuhlakokoelma vuodelta 2002. Se sisältää kaikki hitit vuosien varrelta, sekä kolme kokoelmaa varten tehtyä laulua; ”Hyvää aikaa”, ”Valkoinen kotka” sekä ”Yhden ainoan elämän”. == Kappaleet == === CD 1 === # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # === CD 2 === # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kaikki parhaat discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2002 kokoelma-albumit Luokka:Fredin albumit
Aleksi Alanen

Aleksi Alanen (s. 9. tammikuuta 1991 Lahti) on suomalainen koripalloilija, joka on edustanut Lahti Basketballia kaudesta 2015−2016 lähtien. Hän on pelannut urallaan 29 nuorten maaottelua. == Ura == Alanen on Namika Lahden kasvatti ja hän debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 2009–2010. Lisäksi hän pelasi I-divisioonaa seuran farmijoukkueessa. Kausi 2011–2012 oli Alasen läpimurtokausi ja hän teki Korisliigassa 7,6 pistettä ottelua kohden. Kesällä 2013 hän teki Namika Lahden kanssa jatkosopimuksen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Korisliigan pelaajaprofiili Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maurice Michael Otunga

Maurice Michael Otunga (31. tammikuuta 1923 Chebukwa – 6. syyskuuta 2003) oli kenialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista.Catholic-Hierarchy.org: Maurice Michael Cardinal Otunga Otunga oli ensimmäinen papiksi, piispaksi, arkkipiispaksi ja kardinaaliksi päässyt kenialainen.The Cardinals of the Holy Roman Church == Elämä == === Lapsuus ja nuoruus === Otungan isä oli perinteinen bukusujen heimopäällikkö, jolla oli kymmeniä vaimoja. Hänen äitinsä oli ennustaja. Otunga kääntyi katolilaiseksi ja sai kasteen vuonna 1935; myös hänen vanhempansa kastettiin 1960-luvulla. Otunga kieltäytyi vuonna 1947 päällikön asemasta isänsä vetäydyttyä. Sen sijaan hän aloitti vuonna 1947 opintonsa Paavillisessa Urbaniana-yliopistossa. Hän sai teologian lisensiaatin syyskuussa 1951. === Kirkollinen ura === Otungan vihki papiksi Kisumuun Pietro Fumasoni Biondi 3. lokakuuta 1950. Hänet nimitettiin Kisumun vihkipiispaksi sekä Tacapaen titulaaripiispaksi 17. marraskuuta 1956. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. helmikuuta 1957. Pääkonsekraattorina toimi James Robert Knox, jota avustivat Frederick Hall ja John Joseph McCarthy. Otunga sai 21. toukokuuta 1960 nimityksen Kisiin piispaksi ja 20. tammikuuta 1964 lisäksi Kenian sotilaspiispaksi. 15\. marraskuuta 1969 Otunga siirrettiin Kisiin piispan tehtävistä Nairobin koadjuuttoriarkkipiispaksi ja Polymartiumin titulaariarkkipiispaksi. 24. lokakuuta 1971 hänestä tuli Nairobin arkkipiispa. Hänet ylennettiin kardinaaliksi ja nimitettiin San Gregorio Barbarigo alle Tre Fontanen kardinaalipapiksi 5. maaliskuuta 1973. Hän jäi eläkkeelle Nairobin arkkipiispan tehtävistä 21. huhtikuuta 1997 ja Kenian sotilaspiispan tehtävistä 29. elokuuta 1997. Otunga osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja kahteen konklaaviin (molemmat 1978). === Myöhemmät vaiheet === Eläkkeelle jäätyään Otunga asui vanhainkodissa. Hän kuoli Mater Misericordiae -sairaalan teho-osastolla Nairobissa sydänpysähdykseen oltuaan pitkään sairaana.CathNews: Kenyan Cardinal Otunga Dies at age 80 Helmikuussa 2005 ilmoitettiin, että Otungan beatifikaation suunnittelu oli aloitettu. Tämän yhteydessä hänet siirrettiin Saint Austin -hautausmaalta Resurrection Gardensiin. Uudelleenhautaus tapahtui salaisesti 24. elokuuta 2005; toimenpidettä olivat vastustaneet bukusuyhteisön edustajat, jotka uskoivat sen voivan johtaa kiroukseen. == Lähteet == Luokka:Kenialaiset kardinaalit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
José Rojas Rojas

José Rojas Rojas nuorempi (s. 18. elokuuta 1956 Cebu City) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Caceresin (Nueva Caceresin) arkkihiippakuntaan Teopisto Valderrama Alberto 29. maaliskuuta 1981. Hänet nimitettiin Caceresin vihkipiispaksi sekä Idassan titulaaripiispaksi 25. heinäkuuta 2005, ja piispaksi vihkiminen seurasi 15. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Franco, jota avustivat Adolfo Tito Yllana ja Leonardo Zamora Legaspi.Catholic-Hierarchy.org: Bishop José Rojas Rojas, Jr. Rojas Rojas sai 19. toukokuuta 2008 nimityksen Libmananin prelaatiksi, jonka virkaan hänet asetettiin 2. heinäkuuta. Libmananista tuli hiippakunta 25. maaliskuuta 2009, jolloin Rojas Rojasista tuli sen ensimmäinen piispa. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eino Rantanen

Eino Rantanen (15. joulukuuta 1904 Juupajoki – 7. elokuuta 1961 Tammela) oli suomalainen jalkapalloilija ja urheiluvaikuttaja. Rantanen voitti Tampereen Palloveikoissa neljä Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruutta ja edusti TUL:n jalkapallojoukkuetta 40 kansainvälisessä ottelussa. Hän osallistui myös kolmasti työläisolympialaisiin. Myöhemmin Rantanen toimi muun muassa Eerikkilän urheiluopiston johtajana. == Elämä ja ura == === Pelaajana === Juupajoen Korkeakoskella syntynyt Rantanen työskenteli pitkään kenkäteollisuudessa Tampereella. 1920-luvun alussa käynnistyneellä peliurallaan hän edusti TUL:n mestaruussarjassa pelanneita Tampereen Kisatovereita, Tampereen Palloveikkoja ja Helsingin Kullervoa. TPV:ssä Rantanen voitti neljä TUL:n mestaruutta vuosina 1932, 1934, 1938 ja 1940. Vuosina 1925–1938 Rantanen pelasi Työväen Urheiluliiton jalkapallojoukkueessa 40 kansainvälistä ottelua. Hän oli ensimmäisen kerran mukana, kun TUL kohtasi Helsingissä pelatussa ottelussa Neuvostoliiton. Rantanen osallistui TUL:n joukkueessa myös työläisolympialaisiin vuosina 1925, 1931 ja 1937. Hän on tiettävästi ainoa kaikissa kolmissa työläisolympialaisten kesäkisoissa mukana ollut urheilija. === Urheiluvaikuttajana === 1930-luvulla Rantanen toimi TUL:n Tampereen piirin puheenjohtajana ja oli Tampereen kaupungin urheilulautakunnan jäsen. Hän oli myös aktiivisesti mukana sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön toiminnassa. 1930-luvun lopussa TUL:n liittovaltuuston pohtiessa SVUL:n kanssa tehtävää yhteistyötä Rantanen kuului sitä vastustaneeseen oppositioon. Liittokokouksissa hän puhui puhtaan työläisurheilun puolesta ja pelkäsi porvarien kanssa tehtävän yhteistyön heikentävän TUL:n aatteellista pohjaa. Rantanen vastusti myös talvisodan jälkeen hyväksyttyä uutta periaateohjelmaa, joka lievensi liiton kantoja. Vuodesta 1942 lähtien Rantanen työskenteli Helsingissä TUL:n jaostosihteerinä ja 1947 hänet nimitettiin jaostopäälliköksi. Heinäkuussa 1954 Rantanen aloitti Suomen Palloliiton perustaman Eerikkilän urheiluopiston ensimmäisenä johtajana. Hän hoiti tehtävää elokuussa 1961 tapahtuneeseen äkilliseen kuoleemansa saakka. TUL:n ansiomerkkien lisäksi Rantaselle myönnettiin muun muassa SPL:n kultainen ansiomerkki sekä Suomen urheilun kultainen ansioristi. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Kameruninbulbuli

Kameruninbulbuli (Eurillas curvirostris) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Kameruninbulbulia tavataan Afrikassa Guineasta Kamerunin kautta Kenian länsiosiin ja Angolan pohjoisosiin ulottuvalla alueella. Lajin on kuvattu olevan runsaslukuinen osissa levinneisyysaluettaan, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Keltaviiksibulbuli

Keltaviiksibulbuli (Eurillas latirostris) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Keltaviiksibulbulia tavataan Afrikassa Senegalista Nigerian ja Kamerunin kautta Keniaan, Tansaniaan ja Angolaan ulottuvalla alueella. Sen on kuvattu olevan usein yleisin bulbuli, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Ohutnokkabulbuli

Ohutnokkabulbuli (Stelgidillas gracilirostris) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Ohutnokkabulbulia tavataan Afrikassa Senegalista Nigerian kautta Etelä-Sudaniin ja Keniaan sekä Angolan pohjoisosiin asti. Sen on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Tiheikköbulbuli

Tiheikköbulbuli (Eurillas ansorgei) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Tiheikköbulbulia tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Sen on kuvattu olevan harvinainen tai paikallisesti melko yleinen. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Bulbulit
Adolfo Tito Yllana

Adolfo Tito Yllana (s. 6. helmikuuta 1948 Naga City) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Pyhän istuimen diplomaatti. Hänet vihki papiksi Caceresin (Nueva Caceres) arkkihiippakuntaan Teopisto Valderrama Alberto 19. maaliskuuta 1972. Hänet nimitettiin Montecorvinon titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Papua-Uuteen-Guineaan 13. joulukuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 2002. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Leonardo Sandri ja Robert Sarah.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Adolfo Tito Yllana Yllana sai 5. helmikuuta 2002 lisäksi nimityksen nuntiukseksi Salomonsaarille. 31. maaliskuuta 2006 hänet siirrettiin nuntiukseksi Pakistaniin ja 20. marraskuuta 2010 Kongon demokraattiseen tasavaltaan. == Lähteet == Luokka:Filippiiniläiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Pyhän istuimen diplomaatit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Victor Gnanapragasam

Victor Gnanapragasam (21. marraskuuta 1940 Jaffna – 12. joulukuuta 2020) oli Pakistanissa toiminut srilankalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi Tahrattoman Marian oblaatteihin 31. toukokuuta 1963 ja sai pappisvihkimyksensä 21. joulukuuta 1966. Hänet nimitettiin Quettan prefektiksi 9. marraskuuta 2001 ja apostoliseksi vikaariksi 29. huhtikuuta 2010. Saadessaan nimityksen vikaariksi Gnanapragasam sai samalla nimityksen Thimidan titulaaripiispaksi. Hänet konsekroi 16. heinäkuuta Adolfo Tito Yllana, jota avustivat Evarist Pinto ja Max John Rodrigues.Catholic-Hierarchy.org: Bishop Victor Gnanapragasam, O.M.I. == Lähteet == Luokka:Srilankalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Hapoel

Hapoel ( ’työläinen’) on Israelissa toimiva urheilujärjestö. Se perustettiin työläisurheilujärjestöksi vuonna 1926 osana Israelin ammattiliittojen keskusjärjestöä Histadrutia. Ensimmäinen Hapoel-seura oli aloittanut toimintansa kaksi vuotta aikaisemmin Haifan kaupungissa paikallisten työläisten jalkapalloseurana. Palestiinan brittiläisen mandaatin aikana Hapoel toimi erillään toisesta urheilujärjestöstä Maccabista molempien järjestäessä omaa kilpailutoimintaansa. Israelin valtion perustamisen jälkeen vuonna 1951 ne avasivat kilpailunsa myös toisen järjestön urheilijoille. Hapoel oli jäsenenä ennen toista maailmansotaa toimineessa Sosialistisessa urheiluinternationaalissa ja teki sen kautta yhteistyötä muiden työläisurheilujärjestöjen kanssa. Hapoelin urheilijat osallistuivat muun muassa vuoden 1937 työläisolympialaisiin. Nykyään Hapoel on Kansainvälisen työläisurheiluliiton (CSIT) jäsen. == Tunnettuja Hapoel-seuroja == *Hapoel Haifa FC *Hapoel Jerusalem FC *Hapoel Jerusalem BC *Hapoel Petah Tikva *Hapoel Tel Aviv FC == Lähteet == *Hapoel Sports Foundationin kotisivut Luokka:Urheilujärjestöt Luokka:Israelin urheilu Luokka:Työväenliike
Evarist Pinto

Evarist Pinto (s. 31. joulukuuta 1933 Goa) on pakistanilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Karachin arkkihiippakuntaan 6. tammikuuta 1968 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Castra Severianan titulaaripiispaksi 17. helmikuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Simeon Anthony Pereira, jota avustivat Max John Rodrigues ja Andrew Francis.Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Evarist Pinto Pinto sai 20. marraskuuta 2002 nimityksen Karachin apostoliseksi hallitsijaksi ja 5. tammikuuta 2004 sen arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 25. tammikuuta 2012. == Lähteet == Luokka:Pakistanilaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aníta Hinriksdóttir

Aníta Hinriksdóttir (s. 13. tammikuuta 1996) on islantilainen keskimatkojen juoksija. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Barcelonassa 2012 hän sijoittui 800 metrillä neljänneksi. Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 hän selviytyi välieriin 800 metrillä. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Donetskissa 2013 hän voitti kultaa 800 metrillä ajalla 2.01,13. Tilastopaja.org. Viitattu 2.6.2018. Anítan kultamitali oli Islannin ensimmäinen mitali alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja Islannin ensimmäinen kultamitali maailmanlaajuisissa yleisurheilun arvokilpailuissa. Viikko Donetskin MM-kilpailuiden jälkeen hän voitti kultaa 800 metrillä alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Rietissä. Hänestä tuli ensimmäinen islantilainen voittaja tämän ikäluokan EM-kilpailuissa. Sopotin sisäratojen MM-kilpailuissa 2014 Anítan juoksi 800 metrin alkuerissä ajan 2.01,03, joka olisi sivunnut nuorten sisäratojen maailmanennätystä, mutta hänet hylättiin lopulta ratarikon vuoksi. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessa 2014 Aníta keskeytti 800 metrin loppukilpailussa. Zürich EM-kilpailuissa 2014 hän selviytyi 800 metrillä välieriin. Prahan EM-hallikilpailuissa 2015 hän sijoittui 800 metrillä viidenneksi. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Eskilstunassa 2015 hän sijoittui 800 metrillä kolmanneksi. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui alkuerissä. Aníta sijoittui 2016 viidenneksi Portlandin MM- hallikilpailujen 800 metrillä ajalla 2.02,58. Amsterdamin EM-kilpailuissa hän oli samalla matkalla kahdeksas. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä, vaikka juoksi uuden Islannin ennätyksen 2.00,14. Belgradin sisäratojen EM-kilpailuissa 2017 hän sai 800 metrillä pronssia ajalla 2.01,25. Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän saavutti 800 metrillä hopeaa ajalla 2.05,02. Lontoon MM-kilpailuissa hän karsiutui saman matkan alkuerissä. Sisäratojen MM-kilpailuissa Birminghamissa 2018 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä. Saman vuoden Berliinin EM-kilpailuissa hänet hylättiin 800 metrin välieräjuoksussa. Anítalla on useita Islannin nuorten ja aikuisten ennätyksiä eri juoksumatkoilla. Aikuisten ennätykset hänellä on ulkoradoilla 800, 1 000 ja 1 500 metrin juoksuissa, maililla ja 2 000 metrin estejuoksussa sekä sisäradoilla 600, 800 ja 1 500 metrillä. 800 metrillä hän on kolmesti parantanut sisäratojen alle 20-vuotiaiden Euroopan-ennätystä; tammikuussa 2014 aikaan 2.01,81, helmikuussa 2015 aikaan 2.01,77 ja maaliskuussa 2015 aikaan 2.01,56. Anítan täti Martha Ernstsdóttir on myös kilpaillut kestävyysjuoksussa. ==Henkilökohtaiset ennätykset== :Lähde: Tilastopaja ;Ulkoradat * 400 metriä: 54,29 (2013) * 800 metriä: 2.00,05 (2017) * 1 000 metriä: 2.36,63 (2015) * 1 500 metriä: 4.06,43 (2017) * Maili: 4.29,20 (2018) * 2 000 metrin estejuoksu: 6.34,80 (2012) ;Sisäradat * 400 metriä: 54,21 (2016) * 600 metriä: 1.27,65 (2014) * 800 metriä: 2.01,18 (2017) * 1 500 metriä: 4.09,54 (2018) ==Lähteet== Luokka:Islantilaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Armando Trindade

Armando Trindade (25. lokakuuta 1927 Karachi – 31. heinäkuuta 2000) oli pakistanilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 6. toukokuuta 1950 ja nimitettiin Lahoren hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tubusuptun titulaaripiispaksi 5. heinäkuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Nicholas Hettinga, jota avustivat Felicissimus Alphonse Raeymaeckers ja Marcel Roger Buyse.Catholic- Hierarchy.org: Archbishop Armando Trindade Trindade sai 10. heinäkuuta 1975 nimityksen Lahoren piispaksi. Lahore korotettiin 23. huhtikuuta 1994 arkkihiippakunnaksi, jolloin Trindade sai nimityksen sen arkkipiispaksi. Hän kuoli 72-vuotiaana virassa. == Lähteet == Luokka:Pakistanilaiset papit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Joseph Coutts

Joseph Coutts (s. 21. heinäkuuta 1945 Amritsar) on pakistanilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihittiin papiksi Lahoren hiippakuntaan 9. tammikuuta 1971 ja nimitettiin Hyderabadin koadjuuttoripiispaksi 5. toukokuuta 1988. Piispaksi vihkimnen seurasi 16. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bonaventure Patrick Paul, jota avustivat Armando Trindade ja Emanuele Gerada.Catholic-Hierarchy.org: Joseph Cardinal Coutts Couttsista tuli 1. syyskuuta 1990 Hyderabad in Pakistanin piispa. 27. kesäkuuta 1998 hän sai nimityksen Faisalabadin piispaksi ja 25. tammikuuta 2012 Karachin arkkipiispaksi. Hänet ylennettiin kardinaaliksi vuonna 2018. == Lähteet == Luokka:Pakistanilaiset kardinaalit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt