EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Luettelo supernovajäänteistä

Tämä on luettelo havaituista supernovajäänteistä. Nimi Tähdistö Etäisyys valovuotta Nähtävissä Maasta aikaisintaan Tyyppi Kuva Lähde Cassiopeia A Kassiopeia 11 000 1600-luku IIb DEM L316 Kultakala 160 000 Ia E0102 Tukaani 190 000 G1.9+0.3 Jousimies 25 000 n. 1868 Ia G266.2–1.2 (RX J0852.0-462) Purje 2 400 G292.0+01.8 Kentauri 20 000 n. 400 G299.2-2.9 Kärpänen 16 000 n. 2 500 eaa. IC 443 Kaksoset 5 000 n. 30 000 vuotta sitten Kesteven 79 Kotka 23 000 n. 30 000 LMC N49 Kultakala 160 000 n. 3 000 eaa. Puppis A Peräkeula 7 000 RCW 103 Kulmaviivoitin 10 700 Sagittarius A East Jousimies 26 000 100 000 vuotta sitten S Andromedae (tai SN 1885A) Andromeda 2,5 miljoonaa 20. elokuuta 1885 Simeis 147 Härkä 3 000 n. 40 000 vuotta sitten SN 1006 Susi 7 200 Ia SN 1054, Rapusumu Härkä n. 6 000 1054 II SN 1181 Kassiopeia > 26 000 1181 ? SN 1572 Kassiopeia > 7 500 marraskuu 1572 Ia SN 1604 Käärmeenkantaja 20 000 8. lokakuuta 1604 Ia SN 185 Harppi / Kentauri 8 200 7. joulukuuta 185 Ia SN 1987A Kultakala 168 000 24. helmikuuta 1987 II SNR E0519-69.0 Kultakala 150 000 n. 1400 Vela SNR Purje 800 W44 (SNR W44) Kotka 10 000 n. 20 000 W49B Kotka 26 000 n. 1000 W50 Kotka 18 000 n. 20 000 eaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Malline * Supernovajäänteet|Supernovajäänteet *
Ruth Wegelius

Ruth Alice Margaretha Wegelius (21. tammikuuta 1915 Helsinki – 8. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja lasten leukemian hoidon uranuurtaja. Wegeliuksen vanhemmat olivat insinööri Thor Freywind Wegelius ja Agda Alice Allenius. Wegelius tuli ylioppilaaksi 1932 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1943. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1948 ja sai lastentautien erikoislääkärin pätevyyden 1951. Sota-aikana Wegelius palveli kenttä- ja sotasairaalassa, sotien jälkeen hän työskenteli Arvo Ylpön johtamassa Lastenklinikassa. Wegelius perehtyi lastenhematologiaan Yhdysvalloissa 1948 ja hoiti lasten veritauteja Lastenklinikalla apulaislääkärinä ja -opettajana. Marian sairaalassa hän työskenteli 1953–1956 ja sitten Auroran sairaalassa apulaisylilääkärinä. Vuonna 1967 hänestä tuli Auroran sairaalan lastenosaston ylilääkäri, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 1978. Ensimmäinen Wegeliuksen hoitama pysyvästi parantunut leukemiapotilas, 12-vuotias tyttö, diagnosoitiin vuonna 1959. Wegelius oli lasten leukemiaryhmän eli myöhemmän Lastenhematologian ja onkologian yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja ja sittemmin yhdistyksen kunniajäsen ja -puheenjohtaja. Lastentautiopin dosentti Helsingin yliopistossa Wegeliuksesta tuli 1956, professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1975. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Onkologit Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Els Segadors

Els Segadors (katalaania, elonkorjaajat) on Katalonian kansallislaulu. Laulu periytyy 1600-luvulta, mutta nykyiset sanat teki Emili Guanyavents 1899 ja sävelen sovitti Francesc Alió 1892. Laulu on ollut vuodesta 1993 virallisesti Katalonian autonomisen maakunnan kansallislaulu. Laulu kertoo kolmikymmenvuotiseen sotaan liittyvän Elonkorjaajien sodan tapahtumista 1600-luvun puolivälissä. == Sanat == :Els Segadors (katalaaniksi) :Catalunya triomfant, :tornarà a ser rica i plena. :Endarrera aquesta gent :tan ufana i tan superba. :Tornada: :Bon cop de falç! :Bon cop de falç, defensors de la terra! :Bon cop de falç! :Ara és hora, segadors. :Ara és hora d'estar alerta. :Per quan vingui un altre juny, :esmolem ben bé les eines. :Tornada :Que tremoli l'enemic, :en veient la nostra ensenya. :Com fem caure espigues d'or, :quan convé seguem cadenes. :Tornada :Elonkorjaajat (suomennos) :Voittoisa Katalonia :saa taas olla rikas ja kokonainen. :Ajetaan pois nämä ihmiset, :jotka ovat niin omahyväisiä ja ylimielisiä. :Kerto: :Iske sirpillä! :Iske sirpillä, maasi puolustaja! :Iske sirpillä! :Nyt on aika, elonkorjaajat. :nyt on aika olla varuillaan. :Sillä uusi kesäkuu tulee,Elonkorjaajien sotaan liittynyt kuuluisa mellakka tapahtui kesäkuussa 1640. :terottakaamme sirppimme teräviksi. :Kerto :Vaviskoon vastustaja, :kun näkee viirimme. :Niin kuin leikkaamme kultaista vehnää, :niin ajan tullen leikkaamme kahleemme. :Kerto == Lähteet == Luokka:Kansallislaulut Luokka:Katalonialainen kulttuuri
Tero Suominen (kirjailija)

Tero Suominen on Kaarinassa asuva kirjailija. Suomisen esikoiskirja Diileri – Tie helvettiin julkaistiin syksyllä 2017, ja se kertoo voimailun ja dopingaineiden maailmasta sekä muista päihteistä. Suominen on harrastanut nuorena painia SM-tasolla edustaen Turun Voimamiehiä. Painiuran jälkeen hän kilpaili voimanostossa voittaen mm. penkkipunnerruksen Pohjoismaiden mestaruuden. Hän on nostanut sarjaan 100 kg 237,5 kg. Hän on toiminut myös vapaaottelun parissa valmentajana. Hän työskentelee sosiaalialan ohjaajana. Suomisen toinen kirja Diileri Helvetin portilla ilmestyi syksyllä 2018. Diileri 3 Koston enkeli ilmestyi elokuussa 2020 ja se päättää kolmiosaisen trilogian, jossa Sami niminen voimailija seikkailee Turun voimailuskenessä. == Aiheesta muualla == * Diileri – Tie helvettiin Kustantaja Revontuli. Adlibris. * Diileri – Tie helvettiin (Kovakantinen kirja) Prisma * Turun Voimamiehet Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Frances Xavier Cabrini

pienoiskuva|Frances Xavier Cabrini. Frances Xavier Cabrini (15. heinäkuuta 1850 Italia – 22. joulukuuta 1917 Yhdysvallat), tunnettu myös nimellä Äiti Cabrini, oli amerikanitalialainen katolinen nunna ja ensimmäinen kanonisoitu yhdysvaltalainen. Vuonna 1880 hän perusti Missionary Sisters of the Sacred Heart of Jesus -instituutin, joka ansioitui amerikanitalialaisten maahanmuuttajien auttamisessa. Cabrinin muistopäivää vietetään 13. marraskuuta. == Lähteet == Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Yhdysvaltalaiset pyhimykset Luokka:Italialaiset pyhimykset Luokka:Vuonna 1850 syntyneet Luokka:Vuonna 1917 kuolleet Luokka:Kristityt nunnat
Doug Messier

Doug Messier (s. 5. syyskuuta 1936 Wainwright, Alberta, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija ja valmentaja. Hänen poikansa Mark ja Paul ovat myös entisiä ammattilaisjääkiekkoilijoita. == Pelaajaura == Messier aloitti pelaajauransa Edmontonissa Oil Kings -joukkueessa Western Canada Junior Hockey Leaguessa vuonna 1954. Vuosina 1956—1961 Messier pelasi amatöörikiekkoa Central Alberta Hockey Leaguessa ensin Edmonton Oil Kingsien ja myöhemmin Lacombe Rocketsien riveissä. Vuodesta 1960 alkaen Messier siirtyi pelaamaan ammattilaisena Western Hockey Leaguen Seattle Totemsin riveihin. Seattlessa pelejä kertyi tilille vain viisi kappaletta. Täysipainoisesti ammattilaisura alkoi sykysyllä 1961 Edmonton Flyersin riveissä. Siellä Messier pelasi kaksi täyttä kautta ennen siirtymistään AHL:n Pittsburgh Hornetsin riveihin. AHL:ssa Messier pääsi pelaamaan kahdeksan ottelua ilman tehopisteitä. Tilille kertyi myös 16 ottelua Indianapolis Capitolsin ja Cincinnati Wingsien riveissä CPHL:ssa ennen paluuta länsirannikolle. Messier pelasi kauden loppuun Portland Buckaroosin riveissä. Myös viisi seuraavaa kautta kuluivat Portlandissa. Kauden 1969—1970 Messier toimi Alberta Senior Hockey Leaguen Edmonton Monarchsien pelaaja-valmentajana ja lopetti sitten peliuransa. Seuraavalla kaudella Messier toimi joukkueen täysiaikaisena päävalmentajana. == Valmennusura == Kausi ASHL amatööriliigassa toimi Messierille eräänlaisena valmennuskurssina ja vuodesta 1973 alkaen Messier toimi päävalmentajana Alberta Junior Hockey Leaguessa Edmonton Metsin, Spruce Grove Metsin ja St. Albert Saintsin joukkueissa. Kaikkiaan Messier valmensi AJHL:ssa kuusi kautta joskaan ei aivan yhtäjaksoisesti. Kauden 1982—1983 alusta Messier ryhtyi valmentamaan AHL-seura Moncton Alpinesin joukkuetta. Kaksivuotisen valmennusjakson aikana Alpines kuitenkin jäi molempina vuosina pudotuspelien ulkopuolelle. Messierin poika Mark Messier toimi Kanadan MM-kisajoukkueen General Managerina vuoden 2010 kisoissa ja valitsi isänsä yhdeksi kolmesta apulais-GM:sta. Kaudella 2012—2013 Doug Messier toimi New York junior Rangersin PW AA Elite -joukkueen (13-vuotiaat) päävalmentajana. Seuraava ja uran viimeinen valmennuspesti oli kaudella 2015—2016 New York Americans organisaation 13-vuotiaiden joukkueen päävalmentajana. Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat
CHERRSEE

CHERRSEE (, tyyliteltynä CHEЯRSEE) on japanilainen tyttöyhtye, jonka on luonut K-Pop-tuottaja Brave Brothers. Yhtye debytoi toukokuussa 2016 ja hajosi kesäkuussa 2021. == Jäsenet == Yhtyeen jäsenet: Nimi Oikea nimi Kotimaa Airi 丸山愛莉 (Airi Maruyama) Japani Yuma 長嶋由麻 (Yuma Nagashima) Japani === Entiset jäsenet === Nimi Japaniksi Oikea nimi Kotimaa Hikaru ひかる 岩井ひかる (Hikaru Iwai) Japani Lena れな Thaimaa Nene ねね 鈴木寧々 (Nene Suzuki) Japani Sayuri さゆり Japani Miyu みゆ 村島未悠 (Miyu Murashima) Japani == Diskografia == === Singlet === * Mystery (2016) * Shiroi Shirts (白いシャツ) (2016) * Cry again (2017) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.generasia.com/wiki/CHERRSEE Luokka:Japanilaiset tyttöbändit
Valkoinen poika

Valkoinen poika (, ) on Yves Allégret’n ohjaama italialais-länsisaksalainen televisiosarja vuodelta 1976. 13-osainen sarja perustuu Alberto Manzin romaaniin, ja se esitettiin Suomen ykköskanavalla Mainos-TV:n ohjelmistossa 2. heinäkuuta 1976 alkaen. (Vain tilaajille.) Seikkailusarja valkoisesta pojasta Afrikassa alkaa vuodesta 1858, kun Etelä-Afrikan swazeihin kuuluvat ihmiset löytävät hylätyistä vankkureista pienen valkoihoisen poikavauvan. Huolimatta vihamielisestä asenteestaan valkoisia kohtaan heimon jäsenet adoptoivat lapsen ja antavat hänelle nimen Orzowei, ”löytölapsi”. Poika varttuu syrjittynä ja kiusattuna heimon jäsenenä, ja 15-vuotiaana hänen on selviydyttävä heimon miehuuskokeesta. Samoihi aikoihin swaziheimo tutustuu valkoisten uudisasukkaiden kautta tuliaseisiin ja yrittää saada niitä itselleen Orzowein avulla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Saksalaiset televisiosarjat Luokka:Italialaiset televisiosarjat Luokka:1970-luvun televisiosarjat Luokka:Nuortensarjat Luokka:Rai:n televisio-ohjelmat
Askania (suku)

Askania eli askanialainen suku (), myös Anhalt-suku, on vanha saksalainen hallitsijasuku. Se hallitsi Brandenburgia vuosina 1157–1320, Saksia vuosina 1180–1422, Anhaltia vuosina 1212–1918 ja Venäjän keisarikuntaa vuosina 1762–1796. ==Historia== Suvun varhaisin tunnettu esi-isä oli vuoden 1030 tienoilla elänyt Ballenstedtin kreivi Esico. Hänen pojanpoikansa Otto alkoi 1100-luvun alussa käyttää nimeä Askanian kreivi.Nordisk familjebok (1904), s. 1028–1029 Runeberg.org. Viitattu 21.10.2017. Nimi tuli ilmeisesti Ballenstedtin kreiveille kuuluneesta Ascharien-nimisestä linnasta lähellä Ascherslebenia.Ascanian Dynasties Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 21.10.2017.Nordisk familjebok (1904), s. 193–194 Runeberg.org. Viitattu 21.10.2017. Kreivi Oton pojasta Albrekt Karhusta tuli vuonna 1134 Nordmarkin rajakreivi, ja laajennettuaan aluettaan Elben itäpuolelle hän perusti Brandenburgin rajakreivikunnan. Albrektin vanhimman pojan suku hallitsi Brandenburgia vuoteen 1320, jolloin tämä sukuhaara sammui. Albrekt Karhun nuorempi poika Bernhard sai haltuunsa Welf-sukuiselta Henrik Leijonalta vuonna 1180 riistetyn Saksin herttuakunnan. Bernhardin maat jaettiin hänen kuoltuaan vuonna 1212, jolloin hänen vanhempi poikansa Henrik sai Askanian kreivikunnan ympärille muodostetun Anhaltin ruhtinaskunnan ja nuorempi poika Albrekt Saksin herttuakunnan. Albrektin kuoltua vuonna 1260 Saksi jaettiin edelleen hänen pojilleen Saksi-Lauenburgin ja Saksi- Wittenbergin herttuakunniksi, joista jälkimmäinen korotettiin vuonna 1356 Saksin vaaliruhtinaskunnaksi. Vaaliruhtinaskuntaa hallinnut Askanian suvun haara sammui vuonna 1422, jolloin sen maat siirtyivät Wettinin suvulle. Saksi- Lauenburg pysyi Askanian suvun käsissä vuoteen 1689. Pisimpään Askanian suvun valta jatkui Anhaltissa. Ensimmäisen ruhtinaan Henrik I:n kuoltua vuonna 1252 Anhalt jaettiin Anhalt-Ascherslebenin, Anhalt-Bernburgin ja Anhalt-Zerbstin ruhtinaskunniksi. Anhalt-Ascherslebenin sukuhaara sammui vuonna 1315, jolloin sen maat annettiin Anhalt-Bernburgille. Anhalt-Bernburgin sukuhaaran sammuttua vuonna 1468 kaikki maat päätyivät Anhalt-Zerbstin sukuhaaralle, joka tosin jakautui myös itse useita kertoja vuodesta 1396 alkaen. Ruhtinas Joakim Ernst yhdisti Anhaltin vuonna 1570, mutta se jaettiin uudelleen hänen poikiensa kesken vuonna 1603 neljään osaan. Näistä nuorempi Anhalt-Zerbstin sukuhaara sammui vuonna 1793 ja sen maat jaettiin kolmen muun kesken, jotka vuosina 1806–1807 korotettiin kaikki herttuakunniksi. Anhalt-Köthenin ja nuoremman Anhalt-Bernburgin sukuhaarojen sammuttua vuosina 1847 ja 1863 niiden maat annettiin Anhalt-Dessaulle. Suku hallitsi uudelleenyhdistynyttä Anhaltin herttuakuntaa osana Saksan keisarikuntaa vuoteen 1918, jolloin viimeinen herttua Joakim Ernst syrjäytettiin vallankumouksella. Venäjän keisarinna Katariina Suuri kuului Anhalt-Zerbstin sukuhaaraan. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Hallitsijasuvut Luokka:Saksalaiset suvut
Pentti Paschinsky

Pentti Paschinsky (2. lokakuuta 1940 – 21. kesäkuuta 2013) oli vaasalainen valokuvaaja, joka sai valokuvataiteen valtionpalkinnon vuonna 1978. (Vaatii tilauksen.) Hänellä oli myös Royal Photographic Societyn ARPS-arvonimi ja kansainvälisen valokuvataiteen kattojärjestön EFIAP-arvonimi. Paschinsky toimi nuoruudessaan yövartijana Vaasan Höyrymyllyssä ja harrasti innokkaasti valokuvausta. Myöhemmin Pentti Paschinsky perusti Vaasaan valokuvastudion Studio Paschinsky Ky.Studio Paschinsky Ky, Kauppalehti. Viitattu 21.10.2017. Vuonna 1995 Paschinsky sai Vaasan Yrittäjien Vuoden Yrittäjä -palkinnon. Paschinsky tunnettiin erittäin taitavasta pimiötyöskentelystä ja kuva-aiheiden mielikuvituksellisesta yhdistelystä. Hänen valokuviaan on useissa kotimaisissa valokuvataiteen kokoelmissa. Paschinsky oli naimisissa sairaanhoitaja Margareta o.s. Renlundin (1943–2015) kanssa, joka tunnettiin Vaasan Sotilaskotiyhdistyksen aktiivina. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Nordmark

Nordmark voi tarkoittaa ainakin seuraavia: == Paikkoja ja alueita == *Nordmark, itäisessä Saksassa vuosina 965–1157 sijainnut rajakreivikunta *Nordmark, taajama Filipstadin kunnassa Ruotsissa *Nordmarkin piiri, piiri Filipstadin kunnassa Ruotsissa == Henkilöitä == * Eva Nordmark (s. 1971), ruotsalainen poliitikko, ministeri ja ammattiyhdistysjohtaja * Robert Nordmark (s. 1962), ruotsalainen jääkiekkoilija.
Kirsikkakirva

Kirsikkakirva (Myzus cerasi) on tuholaisena tunnettu kirvoihin kuuluva hyönteinen. Se on aikuisena kiiltävä, hyvin musta tai tummanruskea ja sen tuntosarvien tyvet ja reidet ovat vaaleat. Siivettömän aikuisen kirsikkakirvan koko on 1,8–2,6 mm. Kirsikkakirva imee vuosikasvainten kärjessä kasvavia lehtiä aiheuttaen lehtien käpristymistä ja runsasta mesikastetta. Lehdet käpertyvät epämuotoiselle rullalle. Kirsikkakirvaa esiintyy laajasti eri puolilla maapalloa. Kirsikkakirva voi pysytellä koko kesän kirsikan ja muiden tuomien suvun kasvien kuten hapankirsikan (Prunus cerasus) lehdillä, mutta voi myös siirtyä keskikesällä toisille isäntäkasveille, joita ovat matarat, silmäruohot ja tädykkeet. Kirsikkakirvan talvehtineista munista kuoriutuu kesän alussa siivetön sukupolvi, joka synnyttää siivellisen sukupolven. Syksyllä syntyvät siivelliset naaraat munivat kirsikkapuiden oksistoon, jossa munat talvehtivat. Kirsikkakirva voi levittää kasvien virustauteja. Lajin kromosomiluku 2n=10. Kirsikkakirvan saalistajia luonnossa ovat ainakin seuraavat lajit: kaksipistepirkko (Adalia bipunctata), Aphidoletes aphidimyza, Aphidoletes urticariae, hietaharsokorento (Chrysopa abbreviata), Coccinella transversalis, Cycloneda polita, pienlaikkukirvari (Eupeodes corollae), Harmonia conformis ja Hippodamia 5-signata ambigua.Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Myzus cerasi (black cherry aphid) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *AFO - Luonnonvara- ja ympäristöontologia: Kirsikkakirva (Myzus cerasi) *Ötökkätieto: Kirsikkakirva (Myzus cerasi) *UniProt:Taxonomy - Myzus cerasi (black cherry aphid) *Pherobase: Semiochemicals of Myzus cerasi, the Cherry aphid *Plantwise: Black cherry aphid (Myzus cerasi) Luokka:Kirvat Luokka:Kasvien tuhohyönteiset
Hanna Vehkamäki

Hanna Tuula Katariina Vehkamäki (o.s. Vehkamäki, ent. Arstila, s. ) on suomalainen aerosolitutkija ja Helsingin yliopiston laskennallisen aerosolifysiikan professori (12/2009-). Hän on saanut tutkimustyölleen rahoitusta esimerkiksi Suomen Akatemialta ja Euroopan tiedeneuvostolta (ERC). Vehkamäki kirjoitti ylioppilaaksi Herttoniemen yhteiskoulusta keväällä 1988. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1993 ja tohtoriksi 1998 (teoreettinen fysiikka). Arstilan artikkeliväitöskirja (1997) sisälsi viisi tieteellistä artikkelia ja jotka liittyivät aerosolihiukkasten muodostumiseen (nukleaatioon); työ oli otsikoitu Gas-liquid nucleation in nonideal molecular systems. Väittelynsä jälkeen Vehkamäki toimi tutkijatohtorina University Collegessa Lontoossa, Suomen Akatemian tutkijatohtorina Helsingin yliopistossa, sekä akatemiatutkijana 2003-2009. Hänet nimitettiin teoreettisen fysiikan dosentiksi vuonna 2000. Vehkamäen tieteellinen tuotanto (pääosin yhdessä työtoveriensa kanssa) käsitti syksyllä 2017 jo yli 150 tieteellistä alkuperäisjulkaisua; kokousjulkaisut ja kirjojen luvut (tms.) mukaan luettuna julkaisuja oli yli 380. Artikkeleihin kuuluu myös tiedemaailman arvostetuimpiin julkaisuihin (Nature, Science) hyväksyttyjä artikkeleita. Vehkamäki on kirjoittanut Springer Verlagin kustantaman oppikirjan Classical Nucleation Theory in Multicomponent Systems (2006 ja 2010). Vuoden 2016 loppuun mennessä Vehkamäki oli ohjannut yhteensä 13 valmistunutta väitöskirjatyötä. Professori Vehkamäki on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen keväästä 2014 lähtien. Vehkamäki on myös aktiivinen yhdenvertaisuuden edistäjä. == Palkintoja == * Helsingin yliopiston Maikki Friberg –palkinto yhdenvertaisuuden edistämisestä (2015) * Suomen aerosolitutkimuksen säätiön arvostetun tutkijan palkinto (2014) * The NOSA (Nordic Society for Aerosol Research) aerosologistipalkinto (2014) * Suomen tiedeakatemian Magnus Ehrnroothin säätiön palkinto (2010) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Fyy­sik­ko­seu­ran Tut­ki­joi­den yö (29.9.2017): Han­na Veh­ka­mä­ki - Mo­le­kyy­lien ko­sio­me­not (video, 8 min 1 s) (helsinki.fi) * Jenni Frilander (8.3.2016) Professoreista alle kolmannes naisia – Katso naistutkijoiden neuvot nuorille – video (yle.fi) Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Suomalaiset fyysikot Luokka:Suomalaiset geotieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Elävät henkilöt
Meripiikkiputki

Meripiikkiputki (Eryngium maritimum) on sarjakukkaiskasveihin kuuluva monivuotinen merenrantakasvi. Se kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi ja on kalvaan sinivihreän värinen, ohdakemainen, lehtilaidoilta piikkinen. Kukinto on tiheän mykerömäinen sinikukkainen sarja, joka on 4–7 suojuslehden ympäröimä. Meripiikkiputki kasvaa merenrannoilla ja dyyneillä. Sen esiintymisalue on pääosin Euroopassa, missä se kasvaa pitkin rannikoita Itämeren, Pohjanmeren, Atlantin, Välimeren ja Mustanmeren alueilla. Itämeren rannikolla meripiikkiputki kasvaa Suomen eteläpuolella Ruotsin Gotlantiin ja Viron Hiidenmaalle asti.Den virtuella floran: Martorn Eryngium maritimum L. (maailmanlaajuinen levinneisyyskartta)Den virtuella floran: Martorn Eryngium maritimum L. (Pohjoismaiden levinneisyyskartta) == Lähteet == Luokka:Piikkiputket
Elli (televisioelokuva)

Elli on suomalainen televisioelokuva vuodelta 2005. Elokuvan on ohjannut Titta von Martens ja käsikirjoittanut Mervi Pynnönen. Elokuva esitettiin ensimmäisen kerran Yle TV2:lla 2. helmikuuta 2005. Tuija Piepposen esittämä yli viisikymppinen Elli tulee raskaaksi kohdattuaan saunassa naapurissa asuvan nuorenmiehen, Tarmon. Ellin raskaus saa pienen maalaispitäjän sekaisin, kun kyläläiset päivittelevät asiaa ja kunnan sosiaalijohtaja yrittää saada Ellin jopa holhouksen alaiseksi. == Rooleissa == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Elli Yle Areenassa * Ellin raskaudesta kuohuu koko kylä | Elävä arkisto * * Luokka:Vuoden 2005 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Yle TV2:n televisio-ohjelmat Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat
Sirosudenporkkana

Sirosudenporkkana (Ammi visnaga) on sarjakukkaiskasveihin kuuluva yksivuotinen kasvi. Sitä käytetään lääkekasvina ja leikkokukkana. Se kasvaa alkuperäisesti Välimeren alueella. Sirosudenporkkana kasvaa 30–100 senttimetriä korkeaksi. Laji muistuttaa isosudenporkkanaa (Ammi majus), johon verrattuna parilehdykkäisten lehtien kaikki liuskat ovat lähes rihmamaisen kapeita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Sirosudenporkkana – Ammi visnaga Luokka:Sarjakukkaiskasvit
Keltaneidonunikko

Keltaneidonunikko (Glaucium flavum) on kaksivuotinen ruohovartinen sinivihreä unikkokasvilaji. == Ulkonäkö == Keltaneidonunikko kasvaa 25–70 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pysty–koheneva, lähes kalju, yläosasta haarova. Maitiaisneste on keltaista. Ruusukelehdet ovat ruodilliset, pariliuskaiset, paksut, lyhytkarvaiset. Varsilehdet sepivät. Kukat ovat 5–9 cm leveät, keltaiset. Hedelmä on ohut kaareva kota, joka kasvaa 20–27 cm pitkäksi. Kodassa siemenet ovat hohkaisen solukon ympäröiminä. == Levinneisyys == Keltaneidonunikko esiintyy alkuperäisenä Euroopassa ja Välimeren alueella. Sitä esiintyy Atlantin, Välimeren ja Mustanmeren rannikoilla sijaitsevissa maissa. Tulokaskasvina sitä esiintyy paikoin myös muissa maanosissa sekä usein Euroopan sisämaassa. Pohjoismaissa se kasvaa harvinaisena soraisilla merenrannoilla Pohjanmeren Skagerrakin rannikoilla.Den virtuella floran: Strandvallmo Glaucium flavum Crantz == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Keltaneidonunikko – Glaucium flavum Luokka:Unikkokasvit
Victoria Schultz

Victoria Schultz (s. Helsinki) on suomalainen toimittaja, valokuvaaja ja dokumenttielokuvien tekijä, joka toimi 1970-luvulla Yleisradion avustavana New Yorkin kirjeenvaihtajana freelance-sopimuksella ja teki Suomeen tv-raportteja ja dokumenttiohjelmia Yhdysvaltojen lisäksi myös Keski-Amerikan ja Etelä- Amerikan maista. 1980- ja 1990-luvulla Schultz työskenteli 15 vuotta YK:n dokumentaristina.Simola, Liisa: ”Täällä Victoria Schultz, New-York!”. 'Me Naiset 50/1974, s. 38–40. Nykyisin Schultz toimii taidevalokuvauksen parissa, mutta on jatkanut myös ajankohtaisten dokumenttielokuvien tekoa. Schultz kävi Helsingin englantilaista koulua. Hän opiskeli 1960-luvun puolessavälissä kieliä ja taidehistoriaa Helsingin yliopistossa ja sitten journalismia Columbian yliopistossa New Yorkissa. 1980-luvun alussa hän opiskeli näyttelijäntyötä Lee Strasbergin johdolla ja vuosina 2006–2014 valokuvausta Pariisissa. Hänellä on asunto sekä New Yorkissa että Pariisissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Schultzin valokuvaussivusto *Schultz, Victoria Radio- ja tv-arkiston Ritva-tietokannassa *SCHULTZ, VICTORIA Radio- ja tv-arkiston Ritva-tietokannassa * Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ulkomaankirjeenvaihtajat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset dokumenttiohjaajat
William Alphonso Murrill

William Alphonso Murrill (13. lokakuuta 1869 Campbell, Virginia, Yhdysvallat – 1957) oli yhdysvaltalainen sienitieteilijä. Hän saavutti Master of Arts -oppiarvon Virginian Randolph-Macon Collegessa vuonna 1891. Hän toimi New York Botanical Gardenin apulaisjohtajana. Hän laajensi huomattavasti tietämystä helttasienistä, tateista ja käävistä. Hän perusti Mycologia-aikakauslehden vuonna 1909. Jo hänen aikanaan oli sienten nomenklatuurissa ristiriitaisia käytäntöjä, ja hän sai osansa kritiikistä. Murrill kävi kiertomatkoilla muun muassa Karibialla sekä Euroopassa, jonne hänen arveltiin jopa kadonneen, mutta hän olikin Ranskassa maalaissairaalassa kahdeksan kuukautta munuaisvaivojen takia. Palattuaan hän tuli kuulemaan, ettei hänellä ollut enää työpaikkaansa puutarhassa ja vaimokin oli ottanut avioeron. Murrill hän kärsi ekshaustiosta, mutta 1920-luvulla hän siirtyi Gainesvilleen Floridaan, ja tieteellinen ura jatkui Floridan yliopistossa. Murrillin kokoelmaan kuului lopulta 75 000 lajia, ja hän kuvasi tieteelle uusina 1 700 lajia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset sienitieteilijät Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Keltaneidonkannus

Keltaneidonkannus eli keltakiurunkannus (Pseudofumaria lutea) on kiurunkannuksia muistuttava monivuotinen keltakukkainen kasvi. Sitä viljellään perennana. Keltaneidonkannus kasvaa 15–30 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat päältä vihreät, alta sinivihreät, lehtiliuskat ovat suikeat. Terttukukinnossa on 5–10 kukkaa, joiden teriöt ovat kullankeltaisia, 15 millimetriä pitkiä ja lyhytkannuksisia. Hedelmänä on kota. Keltaneidonkannus esiintyy alkuperäisenä Italiassa, Sveitsissä, Balkanilla ja Ukrainassa, mutta on levinnyt viljelykarkulaisena monissa muissa Euroopan maissa.The Euro+Med PlantBase – the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Viitattu 20.10.2017. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Keltaneidonkannus (Pseudofumaria lutea) Luokka:Unikkokasvit
Oranjejoen siirtomaa

Oranjejoen siirtomaa (, ) oli Britannian kruununsiirtomaa, joka luotiin sen jälkeen, kun Britannia oli ensiksi vuonna 1900 miehittänyt ja sen jälkeen vuonna 1902 liittänyt itsenäisen Oranjen vapaavaltion imperiumiinsa toisessa buurisodassa. Siirtomaa lakkasi olemasta vuonna 1910, kun se yhdistyi Etelä- Afrikan unioniin Oranjen vapaavaltion provinssina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Britannian entiset siirtomaat ja protektoraatit Afrikassa Luokka:Etelä-Afrikan historia
Pirjo Mattila

Pirjo H. Mattila (s. 1957) on suomalainen elintarviketieteilijä, joka toimii johtavana tutkijana Luonnonvarakeskuksessa (Luke) Turussa. Hän lukeutuu elintarviketieteen ja yleisemmin maataloustieteiden viitatuimpiin tutkijoihin maailmassa (vuoden 2014–2017 listaukset). Mattilan elintarvikekemian alaan kuuluva maisterintyö Helsingin yliopistolle valmistui vuonna 1990 ja englanninkielinen, vitamiinien D3 ja D2 hajoamistuotteita korkean erotuskyvyn nestekromatografian (HPLC) avulla tarkastellut väitöskirja (Analysis of cholecalciferol, ergocalciferol and their 25-hydroxylated metabolites in foods by HPLC) vuonna 1995. Mattila on tutkimusryhmineen tutkinut kemiallista koostumusta ja terveysvaikutuksia elintarvikkeista, kuten sienistä, marjoista, perunasta, viljoista ja viljatuotteista(esim. ). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Google Scholarin sivu Pirjo Mattilasta (google.com) *Pirjo Mattila, Natural Resources Institute Finland (Luke) (researchgate.net) *Elintarviketutkijan sukellus siniseen biotalouteen (17.9.2017) (luke.fi) Luokka:Suomalaiset elintarviketieteilijät Luokka:Suomalaiset kemistit Luokka:Viitatuimmat tutkijat Clarivaten mukaan Luokka:Luonnonvarakeskus Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Strathcarronin rautatieasema

Strathcarronin rautatieasema on rautatieasema Skotlannissa Strathcarronin kylässä Ylämaan hallintoalueella. Se sijaitsee Kyle of Lochalshin radan varrella. Asema avattiin 19. elokuuta 1870. Kaudella 2017–2018 sitä käytti 7 742 matkustajaa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Ylämaan rautatieliikennepaikat Luokka:1870-luvulla rakennetut rautatieliikennepaikat
Liivinmaan ritarikunta

Liivinmaan ritarikunta oli Saksalaisen ritarikunnan autonominen haara, joka muodostettiin vuonna 1237 Saulen taistelun jälkeen. Sen päätehtävä oli vastata Liivinmaan puolustuksesta, mikä tarkoitti sodan aikana sotatoimien johtamista ja rauhan aikana puolustusvalmiuden ylläpitämisestä huolehtimista. Liivinmaan ritarikunta oli myös alueen suurin maanomistaja ja muodosti hallitsevan luokan. Ritarikunta oli myöhemmin Liivinmaan liiton jäsen vuodesta 1435 vuoteen 1561. == Historia == Liivinmaan ritarikunnan johdossa oli Liivinmaan maamestari (), joka hallitsi aluksi Riiasta ja myöhemmin Cēsisin linnasta käsin.Kasekamp 2013, s. 53–55.Zetterberg 2017, s. 48. Maamestarin hallinnollisena apuna oli muutaman hengen konventti, joka koostui tärkeimmistä liivinmaalaisista käskynhaltijoista. Kaikkiaan käskynhaltijakuntiaan johtaneita käskynhaltijoita oli kolmisenkymmentä. Ritariveljiä oli Liivinmaalla kerrallaan yhteensä muutamia satoja. He olivat naimattomia, mikä johtui katolisen järjestön hengellisestä luonteesta. Paikallisia asukkaita ei sen jäseniksi otettu, vaan uudet jäsenet tulivat Saksasta. Vähäisestä lukumäärästään huolimatta ritaristo piti hallussaan Liivinmaan tärkeimpiä hallinto- ja sotilasvirkoja. Sen apuna olivat ratsupalvelukseen velvoitetut vasallit ja vapaatalonpojat. Palvelusvelvollisia ratsusotilaita oli rauhan aikana vähintään saman verran kuin ritareita. Liivinmaalle rakennettiin 1200- ja 1300-lukujen kuluessa yli 150 kivilinnaa, joita käytettiin puolustautumiseen ja alueiden hallintaan. Ritarikunnan alueita hallitsi sen henkilökunta. Linnoituksista tärkeimmät sijaitsivat Goldingenissa ja Memelissä.Kasekamp 2013, s. 34–35. Vuosina 1494–1535 Liivinmaan ritarikuntaa johti maamestari Wolter von Plettenberg.Zetterberg 2017, s. 72. Hän hankki vuonna 1526 keisarillisen ruhtinaan arvon, jolloin Liivinmaan ritarikunnan omistamista maista tuli osa Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa.Kasekamp 2013, s. 65. Iivana Julman johtaman Venäjän sotajoukot tuhosivat Philipp Schall von Bellin johtamat Liivinmaan ritarikunnan joukot vuonna 1560 Härgmäen taistelussa, joka oli osa Liivinmaan sotaa.Kasekamp 2013, s. 66. Seuraavan vuoden marraskuussa solmittiin Vilnassa sopimus, jossa ritarikunta alistui Puolan kuningas ja Liettuan suuriruhtinas Sigismund II Augustin protektoraatiksi. Ritarikunnan alue jaettiin kahtia Väinäjoen etelä- ja pohjoispuolisiin osiin. Väinäjoen eteläpuolelle muodostettiin Kuurinmaan ja Semgallian herttuakunta, kun taas joen pohjoispuolinen alue liitettiin Liettuan suuriruhtinaskuntaan. Molempien alueiden johtoon, herttuaksi ja käskynhaltijaksi, nimitettiin Liivinmaan ritarikunnan viimeinen maamestari Gotthard Kettler.Zetterberg s. 74. == Katso myös == * Vanha-Liivinmaa == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Baltian historia Luokka:Hengelliset ritarikunnat Luokka:Latvian historia Luokka:Viron historia
Kausaalienkeli

Kausaalienkeli () on Hannu Rajaniemen tieteisromaani. Teos on Kvanttivaras- trilogian päätösosa. Teoksen on julkaissut Gollancz Isossa-Britanniassa ja Tor Yhdysvalloissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Internet Speculative Fiction Database Luokka:Suomalaiset tieteisromaanit Luokka:Avaruusoopperaromaanit Luokka:Vuoden 2014 kirjat Luokka:Hannu Rajaniemen teokset
Kalmar Nyckel

Kalmar Nyckel (Kalmarin avain) oli alankomaalaisrakenteinen aseistettu kauppalaiva, joka oli kuuluisa ruotsalaisten kuljettamisesta Pohjois- Amerikkaan vuonna 1638 perustamaan Uuden Ruotsin siirtomaata. Laiva valmistui noin vuonna 1625 Hollannissa ja siirtyi ruotsalaisten omistukseen vuonna 1628. Palveltuaan Söderkompanietin omistuksessa siirtolaisten kuljettamisessa se siirtyi Ruotsin laivastolle ja myytiin sittemmin takaisin Hollantiin. Laiva haaksirikkoutui 1600-luvun lopulla joko Kalmarin edustalla tai Englannin rannikolla. Laivasta on vuonna 1997 rakennettu täysikokoinen replika, jonka kotisatama on Wilmington. Sillä järjestetään risteilyjä turisteille. ==Lähteet== Luokka:Kalmarin lääni Luokka:Purjelaivat Luokka:Ruotsin historia Luokka:Ruotsin taloushistoria Luokka:Uusi-Ruotsi
Saksin vaaliruhtinaskunta

Saksin vaaliruhtinaskunta () oli Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuulunut vaaliruhtinaskunta, joka perustettiin, kun keisari Kaarle IV nosti Askania-suvun hallitseman Saksi-Wittenbergin herttuakunnan vaaliruhtinaan statukselle vuoden 1356 kultaisen bullan mukaan. Keisarikunnan tullessa hajotetuksi vuonna 1806 Saksin vaaliruhtinaskunta nostettiin kuningaskunnan statukseen. ==Vaaliruhtinaat== ===Askania-suku=== *Rudolf I 1356 *Rudolf II 1356–1370 *Wenzel I 1370–1388 *Rudolf III 1388–1419 *Albrekt III 1419–1422 ===Wettin-suku=== *Fredrik I Sotaisa 1423–1428 *Fredrik II Lempeämielinen 1428–1464 *Ernst 1464–1486 *Fredrik III Viisas 1486–1525 *Juhana Horjumaton 1525–1532 *Juhana Fredrik 1532–1547 *Morits 1547–1553 *August 1553–1586 *Kristian I 1586–1591 *Kristian II 1591–1611 *Juhana Yrjö I 1611–1656 *Juhana Yrjö II 1656–1680 *Juhana Yrjö III 1680–1691 *Juhana Yrjö IV 1691–1694 *Fredrik August I 1694–1733 (myös Puolan kuningas nimellä August II) *Fredrik August II 1733–1763 (myös Puolan kuningas nimellä August III) *Fredrik Kristian 1763 *Fredrik August III 1763–1806 (sen jälkeen kuningas nimellä Fredrik August I) ==Aiheesta muualla== Luokka:Euroopan entiset valtiot Luokka:Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan vaaliruhtinaskunnat Luokka:Saksin historia
Saksi-Wittenbergin herttuakunta

Saksi-Wittenbergin herttuakunta () oli keskiaikainen Pyhään saksalais- roomalaiseen keisarikuntaan kuulunut herttuakunta, jonka pääkaupunkina toimi Wittenberg. Herttuakunta oli olemassa vuodesta 1296 vuoteen 1356. == Aiheesta muualla == Luokka:Euroopan entiset valtiot Luokka:Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan osat
Jas ja imam silata

Jas ja imam silata on G’oko Taneskin esittämä kappale, jolla hän edusti Pohjois-Makedoniaa (tai tuolloista Makedonian tasavaltaa) vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa Norjan Oslossa. Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui viidenneksitoista ja täten karsiutui finaalista. == Lähteet == Luokka:Pohjois-Makedonian euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2010 euroviisuedustuskappaleet
Il pleut de l’or

Il pleut de l’or on Michael von der Heiden esittämä kappale, jolla hän edusti Sveitsiä vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa Norjan Oslossa. Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui seitsemänneksitoista ja täten karsiutui finaalista. == Lähteet == Luokka:Sveitsin euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2010 euroviisuedustuskappaleet
Kansainvälinen lukutaitopäivä

Kansainvälinen lukutaitopäivä on 8. syyskuuta vietettävä lukutaidon päivä. UNESCO nimitti päivän lukutaitopäiväksi 1960-luvulla. == Lähteet == * Suomen YK-liitto === Viitteet === Luokka:Syyskuun juhlapäivät Luokka:Yhdistyneiden kansakuntien päivät Luokka:Lukutaito
Kirjallisuusvuosi 1979

Kirjallisuusvuosi 1979 käsittelee vuoden 1979 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == * Peter Schafferin näytelmä Amadeus nousi suurmenestykseksi Lontoossa ja sai muun muassa Evening Standard Drama Award -palkinnon * Suomen Teatterikorkeakoulu aloitti toimintansa, kun Suomen Teatterikoulu ja Svenska Teaterskolan yhdistyivät. * Suomalainen teatterielämä oli kuohuntatilassa. Se ilmeni teatterinjohtajien irtisanoutumisina, mutta myös teatterikirjallisuuden runsautena. Turun kaupunginteatteri kieltäytyi ottamasta ohjelmistoonsa Erkki Mäkisen kirjoittamaa Turun kaupungin 750-vuotisjuhlanäytelmää. * Aleksis Kiven ja suomalaisen kirjallisuuden päivä * Prometheus-palkinto jaettiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa julkaistulle yksilön vapautta korostavalle science fiction -romaanille. == Julkaisuja == * Douglas Adams - Linnunradan käsikirja liftareille * Seppo Ahti & Neil Hardwick - Parempi myöhään... * Jukka Asikainen, Arto Melleri, Heikki Vuento - Pete Q * André Brink - Valkoinen, kuiva kausi * Italo Calvino - Jos talviyönä matkamies * Michael Ende - Tarina vailla loppua * Günter Grass - Kampela. Tammi * Laila Hietamies - Kuin tuuli tähkäpäissä. Otava * Matti Huurre - 9000 vuotta Suomen esihistoriaa * Anu Kaipainen - Poimisin heliät hiekat. WSOY. * Annikki Kariniemi - Tarina suuresta joesta. Otava * Stephen King - Kosketus (romaani) * Pentti Kirstilä - Jäähyväiset presidentille * Mauri Kunnas - Suomalainen tonttukirja * Christopher Lasch - The Culture of Narcissism * Thomas Mann - Faustus. Weilin+Göös * Marja-Leena Mikkola - Runoja * Arto Paasilinna - Sotahevonen * Eila Pennanen - Äiti ja poika ja muita kuunnelmia * Frederik Pohl - Jem * Isaac Bashevis Singer - Lublinin taikuri. Tammi * Sidney Sheldon - Veren perintö (Bloodline, 1977) * Solomon Volkov - Dmitri Šostakovitšin muistelmat (suomennos Seppo Heikinheimo 1980 venäjänkielisestä käsikirjoituksesta, täydennettynä jälkikirjoituksella) == Palkintoja == ; Hugo-palkinto * Vonda N. McIntyre ; Ida Aalberg -palkinto * Pia Hattara * Pentti Siimes ; Kalevi Jäntin palkinto * Jorma Eronen * Arto Melleri ; Mikael Agricola -palkinto * Seppo Loponen ; Nobelin kirjallisuuspalkinto * Odysseas Elytis ; Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto * Ivar Lo-Johansson ; Prometheus-palkinto * F. Paul Wilson ; Pulitzerin kirjallisuuspalkinto * John Cheever ; World Fantasy Award * Michael Moorcock == Lähteet == 1979
Kirjallisuusvuosi 1978

Kirjallisuusvuosi 1978 käsittelee vuoden 1978 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == * Punk-tyyli Suomeen: Helsingin Sanomat julkaisi toimittaja Raija Forsströmin jutun Työväentalolle esiintymään tulossa olleesta englantilaisesta punk rock -yhtye Sex Pistolsista, jonka musiikin hän totesi olevan ”rääväsuisen riiviölauman räkäistä raakkumista”. Yhtyeelle ei myönnetty työlupaa. == Julkaisuja == * Jukka Asikainen & Arto Melleri & Heikki Vuento - Nuorallatanssijan kuolema eli kuinka Pete Q sai siivet * Andrei Bitov - Puškinski dom (suom. Puškinin talo, 1983) * Charles Bukowski - Naisia * Will Eisner - A Contract With God (suom. Talo Bronxissa) * Gerald Green - Polttouhrit * John Irving - The World According to Garp (suom. Garpin maailma, 1980) * Paula Gosling - A Running Duck : Fair Game * Anne Hänninen - Yön tina sulaa aamuun (esikoisrunokokoelma) * Matti Yrjänä Joensuu - Harjunpää ja pyromaani * Stephen King - Tukikohta (romaani) * Jaan Kross - Keisarin hullu * Björn Kurtén - Musta tiikeri * Amos Oz - Mieheni Mikael, (hepreaksi Mikha’el shelli, 1968) * Amos Oz - Maailmassa kaikki muuttuu, (lastenkirja) * Juhani Peltonen - Elmo * William Luther Pierce - The Turner Diaries * Eino Pietola - Korpisoturit * Wilbur Smith - Ahne kuin meri * Heikki Turunen - Hupeli == Palkintoja == ; Aleksis Kiven palkinto * Antti Hyry ; Hugo-palkinto * Frederik Pohl ; Kalevi Jäntin palkinto * Hannu Aho * Matti Pulkkinen ; Mikael Agricola -palkinto * Ulla-Liisa Heino ; Nobelin kirjallisuuspalkinto * Isaac Bashevis Singer ; Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto * Kjartan Fløgstad ; Pulitzerin kirjallisuuspalkinto * James Alan McPherson ; World Fantasy Award * Fritz Leiber == Lähteet == 1978
Mombasa (albumi)

Mombasa on suomalaislaulaja Taiskan debyyttialbumi vuodelta 1977. Levy sisältää Taiskan isoimpia hittikappaleita, kuten ”Mombasa”, ”Moi moi vain” sekä ”Haltin häät”. Albumi nousi Mitä Suomi soittaa -albumilistalla korkeimmillaan 10. sijalle pysyen listalla 13 viikon ajan. == Kappaleet == === A-puoli === Kaikki sovitukset tehnyt Paul Fagerlund. # # # # # # === B-puoli === # * # # # # # Lähteet:LP-levyn (FL 5014) takakannen tiedot. == Tekijät == === Muusikoita === * Arto Alaspää – taustalaulu (10) * Kai Lind – taustalaulu (1) * Irina Milan – taustalaulu (6, 8, 9, 11) * Irma Tapio – taustalaulu (1, 10) * Kaj Backlund – trumpetit (1) * Markku Johansson – trumpetit (1, 7) * Jörgen Petersen – trumpetit (7) * Pentti Lahti – saksofoni (10) * Mircea Stan – vetopasuuna (10) * Heikki Hämäläinen – viulut (4, 5, 7) * Mikko Pesonen, Seppo Rautasuo & Jorma Ylönen – viulut (7) * Antero Jakoila – kitarat (1, 7) * Heikki Laurila – kitarat (4, 5, 7) * Nono Söderberg – kitarat (1, 6) * Ilpo Kallio – rummut (1, 4, 5, 7) * Esko Rosnell – rummut (1) * Martti Metsäketo – basso (1, 7) * Matti Tyni – basso (10) * Raimo Roiha – kosketinsoittimet (1) Lähteet: === Tuotanto === * Finnlevy-, Finnvox- ja MTV-studiot – äänitys * Arto Alaspää – tuottaja * Erik Uddström – valokuvat ja kansi Lähde: == Lähteet == Luokka:Vuoden 1977 esikoisalbumit Luokka:Taiskan albumit
Kirjallisuusvuosi 1977

Kirjallisuusvuosi 1977 käsittelee vuoden 1977 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == * Tšekkoslovakian epämuodollinen kansalaisuusliike laati julistuksen Peruskirja 77 (Charta 77), jonka allekirjoittajat vaativat maahan kansalaisvapauksia. Allekirjoittajat joutuivat maassa suuriin hankaluuksiin, mutta Charta 77 -liike jatkoi toimintaansa vuoteen 1982 saakka. == Julkaisuja == * Esa Anttala – Yli rautaesiripun * Jeffrey Archer – Kerrotaanko presidentille? * Johan Bargum – Pimeä huone (Mörkrum, 1977) * Joseph Brodsky – A Part of Speech * Philip K. Dick – Hämärän vartija * Günter Grass – Der Butt (suom. Kampela, 1979) * Tove Jansson – Det farliga resan (Vaarallinen matka, 1977) * Paavo Haavikko – Kansakunnan linja * Matti Yrjänä Joensuu – Possu ja paavin panttivangit * Leo Kalervo – Maa kuuntelee sinua * Stephen King – Hohto * Reino Lehväslaiho – Poventsan korpit * Clarice Lispector – Tähden hetki * Kai Nieminen – Kiireettä * Arto Paasilinna – Isoisää etsimässä * Reino Paasilinna – Musta aukko * Ellis Peters – A Morbid Taste for Bones (suom. Vaarallinen pyhimys) * Frederik Pohl – Avaruuden portti * Ruth Rendell – A Judgement in Stone (rikosromaani, suom. Kova kuin kivi) * Nawal El Saadawi – Al-Wajh al-'Ari lil-Mar'a al-'Arabiyya (suom. Eevan kätketyt kasvot: Nainen arabimaailmassa, 2022) * Pentti Saarikoski – Tanssilattia vuorella * J. R. R. Tolkien, toim. Christopher Tolkien – Silmarillion * Heikki Ylikangas – Nuijasota == Palkintoja == ; Hugo- palkinto * Kate Wilhelm ; Mikael Agricola -palkinto * Juhani Koskinen ; Nobelin kirjallisuuspalkinto * Vicente Aleixandre ; Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto * Bo Carpelan ; Pulitzerin kirjallisuuspalkinto * ei myönnetty ; World Fantasy Award * William Kotzwinkle == Lähteet == 1977
Villi vapaudenkaipuu

Villi vapaudenkaipuu on Taiskan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1980. Albumi julkaistiin vinyylilevynä ja C-kasettina Finnlevyn toimesta. == Kappaleet == Kaikki kappaleet suomentanut tai sanoittanut Raul Reiman, ellei toisin mainita. Kaikki kappaleet sovittanut Jori Sivonen. === A-puoli === # # # # # # === B-puoli === # * # # # # # == Kokoonpano == * Taiska - laulu === Taustamuusikot === * Kari Kuusamo - piano, urut ja sähköpiano * Vesa Aaltonen - rummut * Juha Björninen - kitarat * Janne Louhivuori - kitarat * Heikki "Häkä" Virtanen - basso * Heikki Laurila - mandoliini * Juhani Aaltonen - tenorisaxofoni * Pentti Lahti - alttosaxofoni * Jori Sivonen - syntetisaattorit ja mandoliini * Nappi Ikonen - rummut (kappaleissa "Rannalla" (3) ja "Yhden kerran" (7)) === Tuotanto === * Tom Vuori - äänitys (Takomo Recording Studios) * Erik Uddström - kannen kuvat * Birgit Pulkkinen - layout * Jori Sivonen - tuottaja (Oy Finnlevy Ab) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Villi vapaudenkaipuu discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1980 albumit Luokka:Taiskan albumit Luokka:Jori Sivosen tuottamat albumit
Kirjallisuusvuosi 1976

Kirjallisuusvuosi 1976 käsittelee vuoden 1976 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == * Saul Bellow voitti sekä Nobelin että Pulizerin kirjallisuuspalkinnon. * Presidentti Urho Kekkosen julkaisema kaksiosainen teos Kirjeitä myllystäni sisälsi Kekkosen lähettämiä, usein moittivaan sävyyn kirjoitettuja kirjeitä muille poliitikoille tai vastuutehtävissä toimiville. Syntyi käsite myllykirje, jota käytetään arvovaltaiselta taholta tulevista jyrkkäsävyisistä moite- tai ojennuskirjeistä. * Romanttisten romaanien kirjoittaja Barbara Cartland julkaisi vuoden 1976 aikana 23 romaania, mikä on Guinness World Recordsin mukaan maailmanennätys. == Julkaisuja == * Svetlana Allilujeva - Kaksikymmentä kirjettä ystävälle * Jeffrey Archer - Miljoonan dollarin petos (esikoisteos) * Noam Chomsky - Tiedon ja vapauden ongelmia * Richard Dawkins - Geenin itsekkyys * Matti Yrjänä Joensuu - Väkivallan virkamies * Anu Kaipainen - Arkkienkeli Oulussa 1808–1809 * Urho Kekkonen - Kirjeitä myllystäni 1 * Väinö Linna - Oheisia * Lennart Meri - Hõbevalge (suom. koosteessa Hopeanvalkea, 1983) * Otavan Suuri Ensyklopedia (tietokirjasarjan 1. osa) * Frederik Pohl - Plusmies * Risto Rasa - Kaksi seppää * Ruth Rendell - The Fallen Curtain (novellikokoelma) * Paavo Rintala - Nahkapeitturien linjalla I (toinen osa 1979) * Hannu Salama - Kosti Herhiläisen perunkirjoitus. Finlandia-sarja 1. osa * Spectrum Tietokeskus (WSOY:n tietokirjasarjan 1. osa) * Kerttu-Kaarina Suosalmi - Jeesuksen pieni soturi * Gilles Thomas - Les hommes marqués (suom. Merkityt miehet, 1992) * Alvin Toffler - Tulevaisuus on lähellä * J. R. R. Tolkien - Seppä ja Satumaa * Päiviö Tommila (toim.) Suomen kulttuurihistoria 1-3, ensimmäinen osa Ruotsinvallan aika * Heikki Turunen - Kivenpyörittäjän kylä * Kaari Utrio - Pirkkalan pyhät pihlajat * Marja-Liisa Vartio - Hänen olivat linnut * Robert Penn Warren - Kaikki kuninkaan miehet (engl. All the King's Men, 1946) == Palkintoja == ; Aleksis Kiven palkinto * Tuomas Anhava ; Hugo-palkinto * Joe Haldeman ; Kalevi Jäntin palkinto * Helinä Siikala ; Mikael Agricola -palkinto * Pentti Saaritsa ; Nobelin kirjallisuuspalkinto * Saul Bellow ; Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto * Ólafur Jóhann Sigurðsson ; Pulitzerin kirjallisuuspalkinto * Saul Bellow ; World Fantasy Award * Richard Matheson == Lähteet == 1976
Kirjallisuusvuosi 1975

Kirjallisuusvuosi 1975 käsittelee vuoden 1975 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == * Fantasiakirjallisuuden palkinto World Fantasy Award jaettiin ensimmäisen kerran. * Saksalainen taidehistorioitsija Hubert Burba perusti kaunokirjallisuuden ja käännöstyön Petrarca-palkinnon (Petrarca-Preis). Perustaja omistaa kustannusyhtiö Hubert Burba Median. == Julkaisuja == * Bo Carpelan - Din gestalt bakom dörren * Agatha Christie - Esirippu. Poirotin viimeinen juttu * Michel Foucault - Tarkkailla ja rangaista (Surveiller et punir: Naissance de la prison, suomennos 1980) * Gabriel García Márquez - Patriarkan syksy * Jack Higgins - The Eagle Has Landed (suom. Kotka on laskeutunut) * Anu Kaipainen - Naistentanssit * Reima Kampman - Kuka minä olen * Imre Kertész - Sorstalanság (suom. Kohtalottomuus) * Jussi Kylätasku - Revari * Niilo Lauttamus - Hävittäjä-ässä * Olli - Mustapartainen mies herättää pahennusta * Arto Paasilinna - Jäniksen vuosi * Kalle Päätalo - Nuoruuteni savotat * Pirkko Saisio - Elämänmeno * Arto Seppälä - Ajatus on hiirihaukka * Peter Singer - Animal Liberation: A New Ethics for Our Treatment of Animals * Lassi Sinkkonen - Sirkkelisirkus * Paul Theroux - The Great Railway Bazaar: By Train Through Asia * Märta Tikkanen - Miestä ei voi raiskata * Pentti H. Tikkanen - Erätulilla * Pentti Virrankoski - Suomen taloushistoria == Palkintoja == ; Hugo-palkinto * Ursula K. Le Guin ; Kalevi Jäntin palkinto * Leena Krohn ; Mikael Agricola -palkinto * Matti Rossi ; Nobelin kirjallisuuspalkinto * Eugenio Montale ; Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto * Hannu Salama ; Pulitzerin kirjallisuuspalkinto * Michael Shaara ; World Fantasy Award * Patricia A. McKillip == Lähteet == 1975
Taiska (albumi)

Taiska on suomalaislaulaja Taiskan toinen studioalbumi vuodelta 1978. Levyn suurimmaksi hitiksi nousi avausraita ”Miksi näin?”, joka oli parhaimmillaan Suomen jukeboxien kolmanneksi soitetuin single ja 23. myydyin single Mitä Suomi soittaa -albumilistan singlelistalla. Taiska osallistui samaisella kappaleella interviisu-karsintaan helmikuussa 1978 voittaen karsinnan ylivoimaisesti. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # # # === B-puoli === # * # # # # # Lähteet:LP-levyn (FL 5046) takakannen tiedot. == Tekijät == * Taiska (oik. Hannele Suominen) – laulu * Kalervo ”Kassu” Halonen – kapellimestari (1, 3, 7, 10, 12) * Veikko Samuli – kapellimestari (4) * Jori Sivonen – kapellimestari (2, 5, 6, 9, 11) === Muusikoita === * Arto Alaspää – taustalaulu (1, 3–5, 7, 11, 12) * Irina Milan – taustalaulu (2, 5–9, 11, 12) * Irma Tapio – taustalaulu (4) * Juha Björninen – kitarat (1, 2, 4, 6, 9, 11) * Heikki Laurila – kitarat (4, 5) * Janne Louhivuori – kitarat (3, 7–10, 12) * Kalervo Halonen – kosketinsoittimet (1, 3, 6–10, 12) * Hillel Tokazier – kosketinsoittimet (4) * Esko Heikkinen – trumpetti (1) * Pekka Helin – basso (3, 10) * Heikki ”Häkä” Virtanen – basso (4, 5) * Heikki Hämäläinen – viulu (1–5, 9, 11) * Jaakko Raulamo – sello (1–3, 5, 9, 11) * Kari Siukonen – rummut (3, 10) Lähde: === Tuotanto === * Tom Vuori – äänitys (Finnlevy-studiot) * Arto Alaspää – tuottaja * Erik Uddström – valokuvat & kansi * Raz – logo Lähde: == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Taiska discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1978 albumit Luokka:Taiskan albumit