EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Musta Joutsen

Musta Joutsen on hyvinkääläinen pop- ja rockyhtye, joka on perustettu alkuvuodesta 2006. http://www.mustajoutsen.fi/bandi/ == Historia == Musta Joutsen syntyi 2006, kun jo vuosia yhdessä eri yhtyemuodostelmissa soittaneet Toni Loimuneva (kitara), Markus Nieminen (kosketinsoittimet) ja Teemu Skyttä (basso) päättivät kokeilla, löytyisikö internetistä uutta verta yhtyeeseen. Netti-ilmoitukseen vastasivat kitaristi Ertsi Eerola ja laulaja Katriina Wiiala. Wiialan musiikkimenneisyyteen kuuluvat muun muassa yhtyeet Aurora K ja Stratovarius. Eerola puolestaan vaikutti muun muassa jo 1980-luvun lopulla toimineessa Mental Penalty -yhtyeessä. Rumpaliksi pestattiin Manu Oikarinen. Keikkamyyjä Jouko Karppanen kuuli yhtyeen demoja ja järjesti yhtyeelle näyttökeikan Yön aloitusyhtyeenä. Poko Rekordsin Epe Helenius vakuuttui yhtyeen musiikista ja otti heidät talliinsa. Yhtyeen keikkoja alkoi myydä Jouko Karppanen. Kevään ja kesän 2007 Musta Joutsen työsti esikoisalbumiaan Tampereella Headline-studiolla äänittäjä-tuottaja Jani Viitasen johdolla. Kesäkuussa 2007 julkaistiin yhtyeen ensimmäinen single ”Jossakin on vikaa” ja saman vuoden syyskuussa toinen single ”Nyt kun minua jätetään”, josta tehtiin myös musiikkivideo. Levyn äänitysten päätyttyä rumpali Manu Oikarinen ilmoitti lähtevänsä yhtyeestä. Musta Joutsen teki esiintymisiä satunnaisten rumpalien kanssa kunnes uudeksi rumpaliksi valittiin aiemmin Absoluuttinen Nollapiste -yhtyeessä perkussioita ja taustalauluja hoitanut Teemu Eskelinen. Mustan Joutsenen samanniminen ensilevy julkaistiin 23. tammikuuta 2008,http://www.poko.fi/julkaisut/912/musta_joutsen . Yhtye esiintyi 2008 julkaistulla Popeda-tribuuttilevyllä Da Da kappaleella "Punaista ja makeaa". Lokakuussa 2008 yhtye aloitti toisen levynsä äänitykset Petrax-studiossa Hollolassa tuottaja Tomi Pietilän kanssa. Nimen Pakosuunnitelma saanut levy julkaistiin maaliskuussa 2009.http://www.poko.fi/julkaisut/992/pakosuunnitelma Levyn ensimmäinen single "Kiitos viimeisestä" julkaistiin 25. helmikuuta 2009. Vuodenvaihteessa 2010–2011 yhtye koki jälleen kokoonpanomuutoksen, kun Teemu Skyttä ja Markus Nieminen jäivät pois yhtyeestä. Tilalle tuli Mika Latvala, jonka kanssa yhtye alkoi työstää materiaalia seuraavalle albumilleen. http://www.mustajoutsen.fi/blog/55/mustan_joutsenen_tulevaisuus/ Turenki Records julkaisi yhtyeen kolmannen albumin Vieraat lähtee digitaalisessa muodossa 24. joulukuuta 2012. Tämän jälkeen yhtye on viettänyt hiljaiseloa Toni Loimunevan keskittyessä soolouraansa. Loimunevan ensimmäinen sooloalbumi Peiliinkatsojat ilmestyi tammikuussa 2015. == Julkaisut == ===Albumit=== *Musta Joutsen (2008) *Pakosuunnitelma (2009) *Vieraat lähtee (2012) ===Singlet=== *Jossakin on vikaa (2007) *Nyt kun minua jätetään / Kaksiossa (2007) *Kiitos viimeisestä (2009) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet
John Garfield

John Garfield oik. Jacob Julius Garfinkle (4. maaliskuuta 1913 New York – 21. toukokuuta 1952 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. ==Ura== Garfield syntyi amerikanjuutalaiseen perheeseen. Hän tuli tunnetuksi metodinäyttelijänä Marlon Brandon, James Deanin ja Montgomery Cliftin tavoin. Garfield aloitti elokuvauransa 1930-luvun loppupuolella. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa Kohtalon tuomio (The Postman Always Rings Twice, 1946) ja Hiljainen sopimus (Gentleman’s Agreement, 1947). 1950-luvun vaihteessa John Garfield joutui Hollywoodin mustalle listalle kommunistiksi epäiltynä. Tämä johtui siitä, että Garfieldin Roberta-vaimo oli kommunistisen puolueen jäsen. Ei ole kuitenkaan todisteita siitä, että Garfield itse olisi ollut kommunisti. Garfield on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle. ==Yksityiselämä== John ja Roberta menivät naimisiin vuonna 1935 ja avioliitto kesti Johnin kuolemaan asti. Pariskunnalla oli kolme lasta, joista esikoinen kuoli jo lapsena allergiaan. John kuoli pitkäaikaisiin sydänongelmiin vain 39-vuotiaana. Stressi Hollywoodin mustalle listalle joutumisesta huononsi luultavasti Johnin tilaa. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 1938 Neljän tytön sankari Four Daughters Mickey Borden 1939 Minusta tuli rikollinen They Made Me a Criminal Johnnie 1939 Blackwell’s Island Blackwell’s Island Tim Haydon 1939 Vapaudensankari Juarez Juarez Porfirio Diaz 1939 Anastaja Daughters Courageous Gabriel Lopez 1939 Hän ei ollut rikollinen Dust Be My Destiny Joe Bell 1940 Rikollisen kunniasana Castle on the Hudson Tommy Gordon 1940 Naisen hätävalhe Saturday’s Children Rims Rosson 1940 Taistelu öljystä Flowing Gold John Alexander / Johnny Blake 1940 East of the River East of the River Joseph Enrico ”Joe” Lorenzo 1941 Merisusi Merisusi George Leach 1941 Sumusta valoon Out of the Fog Harold Goff 1941 Dangerously They Live Dangerously They Live Michael Lewis 1942 Tyhjäntoimittajien kerho Tortilla Flat Danny 1943 Ilma on kohtalomme Air Force Joe Winocki 1943 The Fallen Sparrow The Fallen Sparrow John ”Kit” McKittrick 1943 Onnen tähti Thank Your Lucky Stars oma itsensä 1943 Tavoitteena Tokio Destination Tokyo Wolf 1944 Kahden maailman välillä Between Two Worlds Tom Prior 1944 Hollywood-kanttiini Hollywood Canteen oma itsensä 1945 Laivaston sankari Pride of the Marines Al Schmid 1946 Kohtalon tuomio The Postman Always Rings Twice Frank Chambers 1946 Kunnia vaakalaudalla Nobody Lives Forever Nick Blake 1946 Ikuinen sävel Humoresque Paul Boray 1947 Verta ja kultaa Body and Soul Charley Davis 1947 Hiljainen sopimus Gentleman’s Agreement Dave Goldman 1948 Pahan pauloissa Force of Evil Joe Morse 1949 Yö Kuuban yllä We Were Strangers Anthony L. ”Tony” Fenner 1950 Vaarallista elämää Under My Skin Dan Butler 1950 Kahakka kannella The Breaking Point Harry Morgan 1951 Tuhoava muukalainen He Ran All the Way Nick Robey == Aiheesta muualla == * * John Garfield NNDB:ssä Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1952 kuolleet Luokka:Hollywoodin musta lista
Britannian ja Japanin liitto

Britannian ja Japanin liitto (, ) solmittiin Lontoossa 30. tammikuuta 1902. Allekirjoittajat olivat Henry Petty-Fitzmaurice (Britannian ulkoministeri) ja Hayashi Tadasu (Japanin ministeri Lontoossa). Sopimus oli diplomaattinen merkkitapaus, joka päätti Britannian niin sanotun loistavan eristäytymisen (splendid isolation) politiikan. Liitto uusittiin ja sitä laajennettiin kaksi kertaa, vuosina 1905 ja 1911, ennen sen taantumista vuonna 1921. Se päätettiin virallisesti vuonna 1923. == Taustaa sopimusneuvotteluille == Britannian ja Japanin välistä liittoa oltiin kaavailtu vuodesta 1895, kun Britannia kieltäytyi liittymästä Ranskan, Saksan ja Venäjän kolmoisinterventioon Japania vastaan. Yksittäinen tapaus ei ollut liittosopimukselle riittävä perusta, mutta sitä vahvisti Britannian Japanille antama tuki maan nykyaikaistumisessa ja maiden yhteinen yritys kukistaa boksarikapina. Liiton sai lopulta todella käyntiin yhteinen halu vastustaa Venäjän laajentumista. Neuvottelut alkoivat, kun Venäjä alkoi siirtyä Kiinaan, mutta molemmilla mailla oli varauksensa niiden suhteen. Britit eivät halunneet hylätä loistavan eristäytymisen politiikkaansa, pelkäsivät Venäjän suututtamista eivätkä halunneet noudattaa sopimusta, jos Japani hyökkäisi Yhdysvaltoihin. Japanin hallituksessa oli ryhmittymiä, jotka toivoivat vielä kompromissia Venäjän kanssa, mukaan lukien neljä kautta pääministerinä toiminut Itō Hirobumi. Lisäksi Britannia ei halunnut suojella Japanin etuja Koreassa eivätkä japanilaiset halunneet tukea brittejä Intiassa. == Neuvottelut ja lopullinen sopimus == Hayashi ja Petty- Fitzmaurice aloittivat neuvottelut heinäkuussa 1901, mutta Koreaa ja Intiaa koskevat kiistat viivyttivät niitä marraskuuhun. Silloin Itō Hirobumi pyysi taukoa neuvotteluihin, jotta Venäjän kanssa voitaisiin yrittää hieroa sovintoa. Tämä ei kuitenkaan onnistunut, joten neuvottelut saatettiin loppuun vuonna 1902. Sopimuksessa oli kaksi ratkaisevaa keskinäistä puolustusta koskevaa artiklaa: ensimmäisessä osapuolet lupasivat säilyttää puolueettomuutensa, jos toinen niistä joutuisi sotaan, ja toisessa luvattiin tukea, jos toinen osapuoli joutuisi sotaan kahden tai useamman vallan kanssa. Sopimus siten tunnusti Japanin intressit Koreassa, ilman että Britannian täytyisi osallistua mahdolliseen Japanin ja Venäjän väliseen konfliktiin. Vaikka sopimuksessa käytettiin huolellista kieltä, osapuolet ymmärsivät sen eri tavoin. Britit näkivät sen varoituksena Venäjälle, Japanissa se taas herätti ylpeyttä: nyt jopa maltilliset eivät enää hyväksyneet kompromissiratkaisuja Korean suhteen. Ääriainekset näkivät sen kutsuna laajentumiselle. ==Lähteet== Luokka:Japanin keisarikunta Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan historia Luokka:Japanin kahdenväliset suhteet Luokka:1902
XIII (elokuva)

XIII on samannimiseen sarjakuvaan pohjautuva yhdysvaltalainen minisarja vuodelta 2008. Elokuvan ohjaaja on Duane Clark, ja pääosissa esiintyvät Stephen Dorff sekä Val Kilmer. Elokuvan kuvauspaikka on Hamilton Ontariossa Kanadassa . == Näyttelijät == Rooli Näyttelijä XIII Stephen Dorff Mongoose Val Kilmer Wally Sheridan Ted Atherton Abe Miller Cedric Smith Sam Caterina Murino General Carrington Stephen McHattie Kim Rowland Jessalyn Gilsig Colonel Amos Greg Bryk == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiosarjat Luokka:Minisarjat Luokka:2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Shauna Grant

Colleen Marie Applegate, taiteilijanimeltään Shauna Grant (30. toukokuuta 1963 – 21. maaliskuuta 1984) oli yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän toimi myös Penthousen mallina. Hän syntyi Kaliforniassa, mutta muutti perheineen Minnesotaan vuonna 1973. Cheerleadertaustainen Grant valmistui high schoolista Farmingtonissa vuonna 1981. Hän kärsi jo tuolloin vaikeista mielenterveysongelmista ja teki itsemurhayrityksen yliannostuksella. Hän muutti keväällä 1982 poikaystävänsä kanssa Los Angelesiin, missä hän ajautui pornobisnekseen. Grantille kehittyi lisäriesaksi kokaiiniriippuvuus. Hän ehti kuitenkin esiintyä kymmenissä pornoelokuvissa ennen kuin elämä päättyi itsemurhaan 20-vuotiaana. Näyttelijä kelpuutettiin XRCO Hall of Fameen vuonna 1998. Grantin ura ja traaginen elämä ovat poikineet televisioelokuvan ja useita lauluja; jälkimmäisten joukossa on Klaus Flouriden ”Dancing with Shauna Grant”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Irrationaalisuus

Irrationaalisuus viittaa asiaan, joka on käsittämätön, järjenvastainen, ylijärjellinen. Käsitteen vastakohta on rationaalisuus. == Katso myös == * Järki * Irrationalismi == Lähteet == Luokka:Filosofian termit Luokka:Harhat
Klaus Flouride

Geoffrey Lyall, taiteilijanimeltään Klaus Flouride (s. 1949), on yhdysvaltalainen punkmuusikko. Flouride tuli tunnetuksi Dead Kennedysin basistina, jona hän toimi jo alkuperäisessä kokoonpanossa vuosina 1978–1986. Hän palasi yhtyeeseen, kun se perustettiin uudelleen vuonna 2001. Flouridella oli myös vähemmän tunnettu sooloura 1980–1990-luvuilla. Luokka:Yhdysvaltalaiset basistit Luokka:Yhdysvaltalaiset punkmuusikot Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Leslie Bricusse

Leslie Bricusse (29. tammikuuta 1931 Lontoo – 19. lokakuuta 2021) oli brittiläinen säveltäjä ja sanoittaja, jonka tekemiä lauluja sisältyy useisiin tunnettuihin musikaaleihin ja elokuviin. Hän teki yhteistyötä muiden muassa Anthony Newleyn kanssa. Bricusse voitti Grammyn, kaksi Oscaria ja kahdeksan Ivor Novello -palkintoa. Hänet valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1989. Lontoossa syntynyt Bricusse opiskeli Cambridgen yliopistossa ja sävelsi opiskeluaikanaan musikaalinäytelmät Out of the Blue ja Lady at the Wheel. Molemmat esitettiin West Endissä ja Bricusse huolehti säveltämisen lisäksi myös ohjaamisesta ja pääosan esittämisestä. Vuonna 1954 hän voitti ensimmäisen Ivor Novello -palkintonsa Charley Moon -elokuvaan kirjoitetulla kappaleella ”Out of Town”. 1960-luvulla hän kirjoitti Anthony Newleyn kanssa menestyneet musikaalit Stop the World, I Want to Get Off (1961) ja The Roar of the Greasepaint – The Smell of the Crowd (1964). Bricussen elokuvamusiikkituotantoon kuuluvat muun muassa Tohtori Dolittle (1967), Hyvästi, Mr. Chips (1969), Saiturin joulu (1970), Jali ja suklaatehdas (1971) ja Victor/Victoria (1982). Hän sanoitti John Barryn säveltämät tunnuskappaleet James Bond -elokuviin 007 ja Kultasormi (1964) ja Elät vain kahdesti (1967). Kaksi Oscar-palkintoaan hän voitti Tohtori Dolittle -elokuvan kappaleesta ”Talk to the Animals” ja Victor/Victoria-elokuvan musiikkiraidasta. 1990-luvulla Bricusse tuotti Yhdysvalloissa muun muassa Broadway-musikaalit Victor/Victoria ja Jekyll & Hyde. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset lauluntekijät Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet Luokka:Songwriters Hall of Fame
Nathan Davis

Nathan Davis (22. toukokuuta 1917 – 15. lokakuuta 2008) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Davis syntyi Chicagossa Romaniasta muuttaneen räätälin perheeseen. Hän osallistui toiseen maailmansotaan länsirintamalla ja näytteli teatterissa sekä radion saippuaoopperoissa jo nuorena, mutta työmahdollisuuksien heikennyttyä hän otti vastaan työn apteekkitavaran tukkuliikkeessä. Davis esiintyi edelleen teatterissa silloin tällöin, mutta palasi näyttelemisen pariin toden teolla vasta vuonna 1976, lähes 60-vuotiaana, saatuaan potkut töistään. Seuraavien 30 vuoden aikana hän esiintyi monissa rooleissa niin teatterissa, televisiossa kuin elokuvissakin. Davis avioitui vuonna 1941 Metta Talmyn kanssa ja heille syntyi kolme lasta: Jo Ellen, Andrew ja Richard. Andrew Davisistä kasvoi elokuvaohjaaja, joka roolitti isänsä muun muassa elokuviinsa Stony Island (1978), Vaikenemisen laki (1985) ja Paahde (2003). Davis kuoli Chicagossa 91-vuotiaana 2008. Hän sairasti muun muassa keuhkoahtaumatautia ja Parkinsonin tautia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Never Say Goodbye

Never Say Goodbye on rockbändi Bon Jovin levyttämä kappale, joka julkaistiin 1986. Se on neljäs single yhtyeen Slippery When Wet -albumilta. Kappaleen ovat kirjoittaneet Jon Bon Jovi ja Richie Sambora. "Never Say Goodbye" on balladi- tyyppinen rakkauslaulu. Kappaleessa on hidas tempo kontrastina albumin muihin kappaleisiin, jotka ovat nopeampia ja hard rock -tyylisiä. Kappale kuvailee kahden rakastuneen nuoren suhdetta ja halua pysyä yhdessä. == Kokoonpano == * Jon Bon Jovi – laulu * Richie Sambora – kitara * Alec John Such – bassokitara * David Bryan – koskettimet * Tico Torres – rummut Luokka:Bon Jovin kappaleet Luokka:Vuoden 1986 kappaleet
Musta Joutsen (albumi)

__NOTOC__ Musta Joutsen on hyvinkääläisen Musta Joutsen -yhtyeen esikoisalbumi, joka ilmestyi 23. tammikuuta 2008 Poko Rekordsin kustantamana. Jani Viitanen äänitti albumin Tampereella Headline-studiolla keväällä ja kesällä 2007. == Kappaleet == Kaikki säv. ja san. Toni Loimuneva sekä sov. Musta Joutsen, ellei toisin mainittu. # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == === Yhtye === * Katriina Wiiala – laulu * Toni Loimuneva – kitara, taustalaulu * Ertsi Eerola – kitara * Teemu Skyttä – bassokitara * Manu Oikarinen – rummut * Markus Nieminen – kosketinsoitin === Vierailevat muusikot === * Anssi Tikanmäki – kapellimestari (kappale 5) * Panu Saari – sello (kappale 5) * Heili Hannikainen – alttoviulu (kappale 5) * Hanna Peltoniemi, Heikki Hannikainen, Henrik Perello, Nuppu Komsi – viulu (kappale 5) === Tuotanto === * Jani Viitanen – tuottaja, äänittäjä, miksaaja * Mika Jussila – masteroija == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * V2.fi: V2.fi: Levyarvio == Aiheesta muualla == * Musta Joutsen discogs.com -sivustolla == Lähteet == Luokka:Vuoden 2008 esikoisalbumit Luokka:Suomalaiset pop rock -albumit Luokka:Jani Viitasen tuottamat albumit
Uriel

Uriel (; ; , ; ) on yksi merkittävimmistä Raamatun ulkopuolisista enkelihahmoista, Urielia pidetään yhtenä seitsemästä arkkienkelistä, näin ajatteli muun muassa Dionysios Areiopagita. Uriel tarkoittaa "Jumalan tuli" tai "Jumala on minun valoni". Uriel esiintyy apokryfisessa kirjallisuudessa, esimerkiksi toisessa Esran kirjassa sekä ensimmäisessä Henokin kirjassa, jossa Uriel yhdessä Gabrielin ja Mikaelin kanssa mainitaan pyhiksi enkeleiksi. Vanhassa kirkkotaiteessa Uriel kuvataan usein miekka kädessään. ==Galleria== Kuva:Image of Uriel the Archangel, Cairo.jpg|1200-luku Kuva:Master Of The Life Of Saint John The Baptist - Scenes from the Life of Saint John the Baptist - WGA14586.jpg|1330–1340 Kuva:Sant’Uriele Arcangelo (Pala d’oro).jpg| 1345 Kuva:Leonardo da Vinci - Virgin of the Rocks (detail) - WGA12696.jpg|Leonardo da Vinci 1483–1486 Kuva:Washington Allston - Uriel Standing in the Sun - WGA00192.jpg|Washington Allston 1817 Kuva:John Duncan (c.1919) Archangel Uriel.jpg|John Duncan 1919 Kuva:Icon of Saint Uriel the Archangel.jpg|Uriel kuvattu ikonissa Kuva:Fresco of Archangel Uriel.jpg|Uriel kuvattu freskossa Kuva:MONUMENTO-FAMILIA MANUEL STIRLING Y SU ESPOSA NICOLASA ARGOIS.JPG|1898 Kuva:Saint Uriel, St Michael & All Angels, Howick.jpg Kuva:Archangel Uriel, St James' Church, Grimsby.jpg Kuva:Archangel Uriel, Holy Trinity Church, Kingston upon Hull.jpg Kuva:Stained Glass of Archangel Uriel, Airmen's Chapel, Lincoln Cathedral.jpg Kuva:Uriel memorial stained glass, Mainside Protestant Chapel.jpg ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Arkkienkelit Luokka:Pyhät Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Dwight H. Little

Dwight H. Little (s. 13. tammikuuta 1956) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvaohjaaja. Little on kotoisin Clevelandista, Ohiosta. Hän on opiskellut Etelä-Kalifornian yliopiston elokuvakoulussa. Hänen ensimmäinen isompi elokuvansa oli vuonna 1988 ensi-iltansa saanut Halloween 4. Muita hänen elokuviaan ovat esimerkiksi Oopperan kummitus (1989), Kuoleman merkki (1990), Murha Valkoisessa talossa (1997) ja Tekken (2009). Television puolella Little on ohjannut jaksoja muun muassa televisiosarjoihin Castle, Pako, Bones ja 24. ==Filmografia== Vuosi Nimi Alkuperäinen nimi 1986 Getting Even Getting Even K.G.B. KGB: The Secret War 1988 Bloodstone – rubiinin kirous Bloodstone Halloween 4 Halloween 4: The Return of Michael Myers 1989 Oopperan kummitus The Phantom of the Opera 1990 Kuoleman merkki Marked for Death 1992 Sarjatulta Rapid Fire 1995 Free Willy 2 Free Willy 2: The Adventure Home 1997 Murha Valkoisessa talossa Murder at 1600 2000 Uuteen elämään Papa’s Angels 2001 Deep Blue Deep Blue Boss of Bosses Boss of Bosses 2004 Anacondas: The Hunt for the Blood Orchid Anacondas: The Hunt for the Blood Orchid 2009 Tekken Tekken == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisio-ohjaajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wanted Dead or Alive (kappale)

Wanted Dead or Alive on rock-yhtye Bon Jovin kappale. Kappale on yksi Slippery When Wet -albumin hiteistä. Wanted Dead or Alive, samoin kuin muut levyn kappaleet on levytetty vuonna 1986. Kappale on yksi Bon Jovin tunnetuimmista kappaleista. Kappale on soinut myös suomalaisen Yle TV2:n Silminnäkijä- ohjelman tunnusmusiikissa, kuten myös Vaarallisilla vesillä-sarjan tunnusmusiikkina. Luokka:Bon Jovin kappaleet Luokka:Vuoden 1986 kappaleet
Messinkibarbi

Messinkibarbi (Barbodes semifasciolatus) on karppien heimoon kuuluva pieni oranssinsävyinen kala, jota pidetään myös akvaariokalana. Se on kotoisin Kiinasta Punaisenjoen vesistöstä. Keltabarbi on messinkibarbista jalostettu muoto Barbus semifasciolatus "schuberti".Harrastajan sivu == Ulkonäkö ja koko == Messinkibarbi kasvaa noin 7 senttimetrin mittaiseksi. Se on epätasaisesti oranssin ja punaisen sävyinen, kyljissä on mustaa hohtoa. == Käyttäytyminen == Kala elää veden keskisyvyydellä. Se on usein aggressiivinen lajitovereitaan kohtaan.Aqua-fish net Siksi niitä suositellaan pidettäväksi vähintään viiden yksilön parvissa, joissa kiusaaminen jakaantuu tasaisesti. == Lähteet == Luokka:Karpit
Jossakin on vikaa

Jossakin on vikaa on hyvinkääläisen Musta Joutsen -yhtyeen ensimmäinen single. Sen julkaisi Poko Rekords 13. kesäkuuta 2007. Kappale on myös yhtyeen Musta Joutsen -esikoisalbumilla. == Kappaleet == # Jossakin on vikaa (säv. ja san. Toni Loimuneva, sov. Musta Joutsen & Jani Viitanen) Luokka:Vuoden 2007 kappaleet Luokka:Mustan Joutsenen kappaleet
Anthony Newley

pienoiskuva|Anthony Newley ja Tom Jones 1969 Anthony George Newley (24. syyskuuta 1931 – 14. huhtikuuta 1999) oli brittiläinen näyttelijä ja laulaja- lauluntekijä. Hän esiintyi varhaisella urallaan muiden muassa elokuvissa Vice Versa (1948) ja Oliver Twist (1948). Myös muusikonura lähti käyntiin lupaavasti: Newley nousi vuonna 1960 listaykköseksi hiteillään ”Why?” ja ”Do You Mind?”. Vuonna 1963 hän voitti Grammy-palkinnon kappaleellaan ”What Kind of Fool Am I”. Myöhemmin Newley työskenteli musikaali- ja elokuvasäveltäjänä: 1960-luvulla hän kirjoitti Leslie Bricussen kanssa menestysmusikaalit Seis maailma – tahdon ulos (1961) ja The Roar of the Greasepaint – The Smell of the Crowd (1964). Hän oli vuoden 1972 Oscar-ehdokas. Vuonna 1969 valmistui Newleyn käsikirjoittama, tuottama, pääroolittama ja ohjaama omaelämäkerrallinen musiikkikomedia Heironymus – seksipirtelö (Can Heironymus Merkin Ever Forget Mercy Humppe and Find True Happiness?), joka sai nuivat arvostelut kuten myös Vietnam-aiheinen, Ron Cowenin näytelmään perustuva elokuvaohjaus Viimeinen kesä (Summertree, 1971), jonka pääosan näytteli nuori Michael Douglas. Newleyn toisena vaimona oli vuosina 1963–1970 näyttelijä Joan Collins. Hän pääsi Songwriters Hall of Fameen vuonna 1989 ja kuoli munuaissyöpään huhtikuussa 1999 ollessaan 67 vuoden ikäinen. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Brittiläiset laulajat Luokka:Brittiläiset lauluntekijät Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Grammy- palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet Luokka:Songwriters Hall of Fame
Harlekiininuoliainen

Harlekiininuoliainen (Botia kubotai) on piikkinuoliaisten (Cobitidae) kuuluva kalalaji. Se elää Myanmarissa Burman rajaseudulla Ataran-joen vesistössäLoaches.com (toisten tietojen mukaan Salween-joen vesistössä).Catalog of Fishes Sitä pidetään myös akvaarioissa sukulaistensa tiikerinuoliaisen ja verkkonuoliaisen tapaan.A fishkeeper's guide to botiine loaches practical Fishkeeping Harlekiininuoliainen jää yleensä noin 13-senttiseksi. Sen vartalo on kullanväristen, mustien ja harmaiden kuvioiden peitossa. Kuviot muuttuvat kalan kasvaessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sanna Vihavainen Luokka:Akvaariokalat Luokka:Piikkinuoliaiset
Merienkeli

Merienkeli (Squatina squatina) on eurooppalainen hailaji, joka ulkonäöltään kuitenkin muistuttaa lähinnä rauskuja. ==Tuntomerkit== Merienkeli voi kasvaa jopa 1,8 metrin pituiseksi. Kala on päältä tumman ruskea, alta vaalea. Selkälinjassa on piikkien rivi. Pää on silmien välistä selvästi lommolla. Merienkeli on pohjakala, joka makaa osittain pehmeään pohjaan kaivautuneena, vain silmät näkyvillä. ==Ravinto ja lisääntyminen== Merienkelin ravinto koostuu pääosin luukaloista, myös rauskuista, äyriäisistä ja nilviäisistä. Lisääntyminen on ovovivipaarista; naaras synnyttää kerralla 9–20 munasta kehittynyttä poikasta. ==Levinneisyys ja uhanalaisuus== Merienkelin alkuperäinen levinneisyys Atlantin valtameressä ulottuu Etelä-Skandinaviasta Marokkoon ja Kanariansaarille ja kattaa myös Välimeren ja Mustanmeren. Laji elää mannerjalustan vesissä viiden metrin syvyydestä ainakin 150 metriin asti. Merienkeli oli aiemmin yleinen petokala laajoilla alueilla Euroopassa. Se on kuitenkin jyrkästi vähentynyt 50 viime vuoden aikana. Merienkelit joutuvat helposti pohjatroolien sivusaaliiksi. Niitä on käytetty ihmisravintona esimerkiksi Englannissa. Laji katsotaan nykyään hävinneeksi Pohjanmerestä ja osista Välimerta ja se luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * ARKive (valokuvia) Luokka:Hait Luokka:Uhanalaiset kalat Luokka:Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Nahabino

Nahabino (Наха́бино) on kaupunkityyppinen taajama Krasnogorskin piirissä Moskovan alueella. Asemansa Nahabino sai 1942. Siellä asui vuonna 2010 yhteensä 36 456 henkeä, eli paikkakunta oli Moskovan alueen suurin kaupunkimainen taajama. Koko Nahabino kaupunkikunnassa asui 37 213 henkeä. Alueella on peltoja ja kosteita kangasmetsiä, joissa kasvaa mäntyä ja koivua. ==Maantiede== thumb|left|230px|Nahabinon taajaman Novyi gorodok aluetta. Nahabino sijaitsee Volokolamskin valtatien varrella 34 kilometrin päässä Moskovasta länteen. Tämä on osa Venäjän Moskovasta lähtevää valtatietä M8. Moskovan metron Nahabinoa lähin asema on Tušinskaja. Vuoden 2005 hallinnollisessa uudistuksessa Nahabinon rinnalle muodostettiin hallinnolliset taajamakylät Željabino (Желябино), Kozino (Козино) ja Nefeldjevo (Нефедьево), joiden pinta-ala yhteensä on 55,71 neliökilometriä. Alue kehittyy voimakkaasti taajamana, ja sinne rakennetaan uusia asuinkerrostaloja ja myös puisia pientaloja. Seutu on venäläisittäin rauhallista, ja siellä on jo Neuvostoliiton aikana ollut virkistykseen liittyviä toimintoja samoin kuin myös rautateiden ja puolustushallinnon tiloja. Volokolamskin valtatien pohjoispuolella Željabinon (Желябино) itäpuolella sijaitsee Venäjän federaation ulkoasiainministeriön diplomaattikunnan palveluhallinnon rakennusosaston rakennuttama Le Méridien Moscow Country Club, Venäjän ensimmäinen virallinen kansainväliset vaatimukset täyttävä golf-kenttä, jonka eteläpuolella on Honkarakenteen loistohirsitaloalue. Volokolamskin valtatien eteläpuolella sijaitsevat rautatievarikko, rautatieasema sekä puolustushallinnon tehtaat ja alueet. ==Hallinto== Ensimmäiset vaalit järjestettiin 4. syyskuuta 2005, ja niissä valittiin hallinnon johtajaksi Aleksandr Afanasevitš (Александр Афанасьевич) ja lisäksi paikallishallinnon valtuusto. Volokolamskin valtatien pohjoispuolella Nahabinon keskustan lähellä on 1948 perustettu hallintoalan opisto, joka alkoi 1990-luvulla järjestää myös ympäristöalan kursseja. Opiston majoitustiloja tarjotaan Moskovan alueen virkistyskäyttöön.Utšebnyi tsentr Nahavino - O nas , Julkaisija= nahabino- centr.ru, ==Historiaa== Nahabinosta on kylänä ensimmäisiä mainintoja historiassa vuonna 1482, jolloin se kuului pajarille. Kylä myytiin 1534 luostarille. Nahabinossa laukaistiin 1933 ensimmäiset neuvostoliittolaiset raketit GIRD-9 ja GIRD-X. ==Elinkeinoelämä== Nahabinossa on huonekalutuotantoa, rautatievarikko, Venäjän federaation puolustusministeriön 15. tieteellis-tekninen keskusinsituutti, pioneerijoukkojen 542. tehdas ja 175. puunjalostusyhtymä, leikkikalutehdas. ==Kulttuuri== 1930-luvun lopulla Nahabinossa kuvattiin kuuluisa Arkadi Gaidarin teokseen perustuva elokuva Timur i ego komanda, joka valmistui esitettäväksi vuonna 1940. Elokuvassa näyttelivät Timurin ryhmän venäläiset pioneerinuoret. 2000-luvulla Nahabinossa kuvattiin televisiosarja Soldaty. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kuvia: 1, 2, 3, 4, 5 * Sää paikkakunnalla (rp5.ru) * Gorodskoje posekenije Nahabino (Grasnogorodskin piirin sivustolla) (krasnogorsk-adm.ru) Luokka:Nahabino
Ystäväni Tiikeri & Nalle Puh

Ystäväni Tiikeri & Nalle Puh () on yhdysvaltalainen tietokoneanimaatiosarja, joka perustuu A. A. Milnen luomaan Nalle Puhiin. Sarjan tuotti Walt Disney Television Animation ja sitä esitettiin ensi kerran Yhdysvalloissa toukokuussa 2007. Sarjassa esiintyvät Nalle Puhista tutut hahmot lukuun ottamatta Pöllöä ja Myyrää. Mukana seikkailee nyt kuusivuotias tyttö Emmi ja hänen pieni koiranpentunsa Pilkku. Suomessa sarjaa esitetään Yle TV2:lla ja Playhouse Disneyllä. Sarjasta on tehty myös elokuvat Ystäväni Tiikeri & Nalle Puh: Supernuuskijat pelastavat joulun ja Ystäni Tiikeri & Nalle Puh: Suuri musikaali. == Juoni == Pikkutyttö nimeltä Emmi ja hänen koiransa toimivat supernuuskijoina yhdessä Tiikerin ja Nalle Puhin kanssa. He syöksyvät aina paikalle tutkimaan mysteereitä, kun joku hälyttää sireenillä. He usein miettivät kovasti ratkaistaakseen ongelman, jonka ratkaisu usein osoittautuu olevan aivan jotain odottamatonta. == Ääninäyttelijät == Sarjan alkuperäiset äänet. === Suomenkielisissä äänirooleissa === == Aiheesta muualla == * TV.com * Voice Chasers Luokka:Nalle Puh Luokka:Disneyn piirrossarjat Luokka:2000-vuosikymmenen piirrossarjat Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat Luokka:Tietokoneanimaatiosarjat
Dana Wynter

Dana Wynter (8. kesäkuuta 1931 – 5. toukokuuta 2011) oli näyttelijä, joka aloitti pitkän kansainvälisen uransa 1950-luvulla. Hän syntyi Berliinissä, Saksassa, mutta varttui suurimmaksi osaksi Englannissa; teini-ikäisenä hän vaihtoi maanosaakin ja aloitti lääketieteelliset opintonsa Rhodesin yliopistossa Etelä-Afrikassa. Wynter oli vuoden 1956 Golden Globe -voittaja. Wynter oli naimisissa Greg Bautzerin kanssa, kunnes erosi vuonna 1981. Parilla oli vuonna 1960 syntynyt poika. == Elokuvia == Wynterillä oli huomattavia rooleja muiden muassa seuraavissa elokuvissa: * Karmiininpunainen merirosvo (1952) * Muistojen lahti (1955) * Ruumiinryöstäjät (1956) (elokuva esitetty Suomessa myös nimellä Varastetut ihmiset) * Rakkautta ja sotaa (1958) * Nainen Berliinissä (1958) * Purista paholaisen kättä (1959) * Bismarckin tuho (1960) * Yhdestoista murha (1963) * Kiitorata (1970) * Santee – kuoleman kätyri (1973) * Morsian karkuteillä (1975) == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Saksalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Nyt kun minua jätetään

Nyt kun minua jätetään on hyvinkääläisen Musta Joutsen -yhtyeen toinen single. Sen julkaisi 19. syyskuuta 2007 Poko Rekords. Kappale on myös yhtyeen Musta Joutsen -esikoisalbumilla, ja siitä on tehty myös musiikkivideo. Albumilla ei ole singlen toista kappaletta ”Kaksiossa”. == Kappaleet == # Nyt kun minua jätetään (säv./san Toni Loimuneva, sov. Musta Joutsen & Jani Viitanen, jousisovitus Anssi Tikanmäki) 4:14 # Kaksiossa (säv./san. Toni Loimuneva, sov. Musta Joutsen) 3:01 Luokka:Mustan Joutsenen kappaleet Luokka:Vuoden 2007 kappaleet
Volokolamskin valtatie

Volokolamskin valtatie () on Moskovan kehätieltä valtatie M8:n suuntaisesti, sen pohjoispuolella kulkeva tie, joka johtaa Moskovasta luoteeseen Volokolamskin suuntaan. Volokolamskin valtatie oli avainasemassa, kun saksalaiset pysäytettiin Moskovan edustalle syksyllä 1941. Kirjailija Aleksandr Bek kirjoitti aiheesta kaksiosaisen sotaromaanin Volokolamskin valtatie - Kenraali Panfilovin reservi, joka perustui pataljoonankomentajana toimineen kazakstanilaisen yliluutnantti Baurdžan Momuš-Ulýn haastatteluihin. Luokka:Moskovan liikenne Luokka:Moskovan alue Luokka:Venäjän tiet
The Economics of Prohibition

The Economics of Prohibition on yhdysvaltalaisen taloustieteilijä Mark Thorntonin kirja, joka käsittelee alkoholin ja huumeiden kieltoa taloustieteellisestä näkökulmasta. Kirjan on julkaissut University of Utah Press vuonna 1991. Thornton pitää huumeiden kiellon ylläpitoa kalliina ja ongelmia aiheuttavana, sillä se siirtää huumemarkkinat pimeän talouden piiriin. Thornton esittää, että huumeiden kielto voitaisiin purkaa vähitellen, yksi aine kerrallaan. Ensimmäisenä tulisi poistaa alkoholin ja tupakan säännöstely ja verotus. Tämän jälkeen voidaan yksi kerrallaan laillistaa kannabis, kokaiini ja heroiini. == Sisältö == Thorntonin mielestä suurinta osaa huumeista voidaan pitää käytännössä haitattomina, mikäli niitä käytetään kohtuullisesti. Tällöin huumeiden käyttäjillä ei ole mahdollisuutta tuotteiden laadun varmistamiseen ja heiltä puuttuu oikeudellinen kuluttajansuoja. Vapailla markkinoilla monet nykyisin laittomat huumeet saattaisivat olla lääkeaineita. Esimerkiksi vaarallista crackia ei Thorntonin mukaansa liikkuisi markkinoilla, jos vähemmän haitallista kokaiinia olisi vapaasti saatavilla. Kalliiden huumausaineiden käyttö on usein rahoitettava rikollisuudella. Thornton väittää, että huumeiden kiellosta hyötyvät eniten huumeiden nykyiset tuottajat. Thorntonin mukaan esimerkiksi Yhdysvalloissa alkoholin kieltolain aikana pimeillä markkinoilla myytyjen juomien keskimääräinen alkoholipitoisuus kaksin- tai kolminkertaistui ja mietojen alkoholijuomien myynti laski. Suuri osa pimeillä markkinoilla myydystä alkoholista sisälsi myrkyllistä metanolia. Alkoholin kohtuukäyttö väheni, sillä juomien alkoholiprosenttia oli vaikea arvioida. Thorntonin mielestä on todennäköistä, että esimerkiksi kannabiksen ja oopiumin kielto on ainoastaan lisännyt näiden huumeiden kulutusta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kirjat yhteiskunnasta Luokka:Päihdeaiheinen kirjallisuus Luokka:Vuoden 1991 kirjat Luokka:Yhdysvaltalaiset tietokirjat
Huiskupullojukka

HuiskupullojukkaKassu – Kasvien suomenkieliset nimet Viitattu 2.9.2019. eli pullojukka (Beaucarnea recurvata) on helppohoitoinen huonekasvi, jota kutsutaan sen ulkonäön vuoksi myös norsunjalaksi. Se on kotoisin Meksikosta. Pullojukka säilöö vettä tyviosastaan pulleaan varteensa. Lehdet kasvavat varren päästä. Ne kaartuvat alaspäin, ja niiden keskellä on selvä ura, reunat ovat hiukan hammaslaitaiset. Luonnossa pullojukka voi kasvaa jopa 10 metriä korkeaksi. Pullojukka on hyvin hidaskasvuinen. Vanhoihin yksilöihin puhkeaa pieniä, kermanvalkeita kukkia, jotka muuttuvat kesän mittaan punaisiksi. Huonekasvina se kukkii hyvin harvoin tai ei ollenkaan. Kasvi viihtyy puolivarjossa tai auringossa. Kesällä kasvi kastellaan kunnolla, kun multa on kunnolla kuivunut. Talvella vettä annetaan vähemmän. Liikakastelu on yleisin hoitovirhe. Kasvia lannoitetaan keväällä ja kesällä pari kertaa kuukaudessa, muulloin lannoitus ei ole tarpeen. Keväällä kasvista voi irrottaa tyvivesoja, jotka istutetaan omiin ruukkuihinsa. Pullojukka on myrkytön. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viherpiha: Pullojukan kastelu * Huonekasvit.fi: Pullojukka (Beaucarnea recurvata) Luokka:Parsakasvit Luokka:Huonekasvit Luokka:Uhanalaiset kasvit
Pähkähullu professori

Pähkähullu professori () on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jossa pääosaa näyttelee Eddie Murphy. Se on uudelleenfilmatisointi vuonna 1963 valmistuneesta Tohtori Jerry ja herra Hyde -elokuvasta, jonka pääosassa nähtiin Jerry Lewis. Pähkähullu professori palkittiin parhaan maskeerauksen Oscar-palkinnolla vuoden 1997 Oscar-gaalassa. ==Juoni== Elokuva kertoo erittäin tukevasta, mutta viisaasta tiedemies-professori Sherman Klumpista. Hän on keksimässä hamstereille nuorennuseliksiiriä ja jos saadaan todistettua, että aine toimii, Klump saa apurahan. Hän ihastuu oppilaitoksen uuteen naisopettaja Carla Purtyyn, mutta luulee että ei ulkonäkönsä vuoksi saa Carlalta vastakaikua. Klump pyytää kuitenkin Carlaa treffeille, ja päättää samalla aloittaa laihdutuskuurin. Tapaamisiltana Sherman ja Carla menevät Scream-nimiseen ravintolaan, jossa he syövät ja viettävät iltaa. Illan aikana ravintolassa esiintyy stand up -koomikko, joka ottaa silmätikukseen Shermanin ja keksii hänestä loukkaavia vitsejä. Samana yönä Sherman kehittää eliksiirin, joka laihduttaa hänet huippukuntoon. Hänestä tulee uusi henkilö, Buddy Love. Tosin eliksiirin vaikutus kestää vain tietyn ajan, ja Sherman muuttuu entiseen kokoonsa. Shermanille selviää, että Carla on kiinnostunut Buddysta ja näin hän muuttuu takaisin laihaksi. Vähitellen selviää, että Buddyn roolissa oleminen alkaa riistäytyä käsistä. Eräänä aamuna Carla saapuu Shermanin talolle, jossa on hirveä sotku. Edellisenä iltana Buddy oli pitänyt ystäviensä kanssa juhlat ja nukkumisen aikana hän oli muuttunut takaisin normaaliksi Sherman Klumpiksi. Carlalle selviää, että Sherman on yhtä lipevä naistenmies, kuin Buddykin (tosin Carla ei tiedä Buddyn olevan Shermanin takana). Shermanille tulee häätöilmoitus, ja hän saa potkut työpaikastaan. Eräänä iltana Sherman katsoo televisiota, jolloin Buddyn tekemä videonauha käynnistyy, jossa hän kertoo että hänen pitäisi juoda laihdutuseliksiiriä. Samana iltana Sherman saapuu laboratorioon, ja aikoo kaataa kaikki laihdutuseliksiirit pois ja kertoa Carlalle totuuden. Sherman nauttii vahingossa laihdutuseliksiiriä, ja muuttuu Buddyksi. Buddy on valmistanut suuren määrän eliksiiriä ja jos hän nauttii sen kokonaan, hän pääsee Shermanista eroon ikuisesti. Samana iltana on juhlat, jossa Buddyn tulee esittää nuorennuseliksiiri. Buddyn on tarkoitus juoda eliksiiri, mutta hän ei ehdi, ja näin muuttuu Shermaniksi ja kaikille selviää totuus. Loppujen lopuksi Sherman saa apurahan. ==Näyttelijät== ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1996 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Tom Shadyacin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset uudelleenfilmatisoinnit Luokka:Parhaan maskeerauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Universal Picturesin elokuvat Luokka:Elokuvat koulusta ja koulutuksesta
Matti Karras

Reino Matti Karras (28. toukokuuta 1932 Turku – 11. kesäkuuta 2013 Oulu) oli Oulun yliopiston sähkötekniikan professori. ==Henkilötiedot ja opinnot== Karraksen vanhemmat olivat toimitusjohtaja Tuure Karras ja kauppias Daisy Lång. Ylioppilaaksi hän valmistui Mukkiniemen yhteiskoulusta Helsingistä vuonna 1951, sitten fysiikan alalta Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1957, filosofian lisensiaatiksi vuonna 1961 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1964. Hän väitteli kuitenkin jo vuonna 1960. Sotilasarvoltaan Karras oli reservin luutnantti vuodelta 1979. ==Ammattiura== Karras toimi Oulun yliopiston fysiikan apulaisprofessorina vuodesta 1963 vuoteen 1965 ja sen jälkeen Valtion teknillisten tieteiden toimikunnan vanhempana tutkijana vuoteen 1970. Oulun yliopiston sähkötekniikan professori hän oli vuodesta 1970 aina vuoteen 1994 saakka. Hän oli vierailevana tutkijana Yhdysvalloissa, vuodesta 1961 vuoteen 1963 ja vuonna 1966 Arkansasin yliopistossa, vuonna 1975 Havaijin yliopistossa, vuonna 1977 Utahin yliopistossa sekä vuonna 1987 Miamin yliopistossa. Karras julkaisi tutkimuksiaan sekä fysiikan että tekniikan alalta. Hän toimi Professoriliitto ry:n Oulun osaston puheenjohtajana vuodesta 1972 vuoteen 1974. ==Lähteet== * Autio, V.-M. (toim.). Suomen professorit. Finlands professorer. Professoriliitto 2000, s. 470–471. ISBN 951-95189-6-7 * Heikura, I. (toim.) 2005. Sähkötekniikan ensimmäiset vuosikymmenet Oulun yliopistossa. Julkaisija: Avanti Management Oy. Painopaikka: Kalevaprint Oy, Oulu. ISBN 952-91-9216-9 Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset fyysikot
Yrjö Saarnio (näyttelijä)

Yrjö David Saarnio, sukunimi vuoteen 1903 Huttunen (18. syyskuuta 1890 Helsinki – 16. huhtikuuta 1933 Hämeenlinna) oli suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja. Hän käytti myös nimiä Jori SarnoFinnish Hollywood ja Jori Saarnio.Näyttelijä Yrjö Saarnio kuollut, Etelä-Suomen Sanomat, 20.04.1933, nro 44, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 01.09.2024Näyttelijä Yrjö Saarnio kuollut, Työväen näyttämötaide : Suomen työväen näyttämöiden liiton äänenkannattaja, 01.03.1933, nro 3-4, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 01.09.2024Yrjö Saarnion tiedot Elonetissä Yrjö Saarnio kävi Helsingissä kansakoulun ja suomalaista reaalilyseota. Hän tuli vuonna 1905 Helsingin Työväenteatterin avustajaksi. Hän oli sittemmin näyttelijänä Kansan Näyttämöllä, Viipurin Näyttämöllä, Tampereen Teatterissa ja jonkin aikaa myös Suomalaisessa Oopperassa. Lahden Teatterin johtajana Saarnio oli 1929–1930. Saksassa Saarnio oli neljä vuotta eri elokuvastudioiden palveluksessa ja samoin Ranskassa kaksi vuotta. Hän suoritti ensimmäisen maailmansodan ensi vuotena Moskovassa filmiopinnoita valtion apurahalla, ja oli myöskin näyttelijänä Moskovan parhaissa filmistudioissa. Konsertteja Yrjö Saarnio piti Suomen ohella Unkarissa, Saksassa, Amerikassa ja Eestissä, jossa hän oli vuoden ajan kiinnitettynä Estonia-oopperan vakinaiseksi jäseneksi. Yrjö Saarnio oli näyttelijä Kaarlo Saarnion nuorempi veli. Saarnion elokuvaura oli poikkeuksellinen; 1910-luvulla Saarnio esiintyi ranskalaisen Marcel L'Herbierin ohjaamassa elokuva Résurrection (1923) ja saksalaisen Fred Sauerin elokuvassa Jugend (1922), mutta vain yhdessä kotimaisessa elokuvassa. Kuitenkin Saarnio oli pääasiassa teatterinäyttelijä. Saarnio esitti eversti Krasnoffia Yhdysvalloissa oppinsa saaneen, suomalaisen seikkailijan Carl von Haartmanin ohjaamassa elokuvassa "Kajastus" (1930). Saarnio kuului muun muassa Koiton näyttämönKoiton näyttämö sekä Kansan Näyttämön henkilökuntaan. Hän toimi Kotkan Työväen Teatterin apulaisjohtajana 1920-luvulla. Yrjö Saarnio oli naimisissa Dagmar Parmaksen kanssaVirolais-suomalaista teatteriyhteistyötä vuosina 1916–1933. Heidän poikansa oli näyttelijä Yrjö-Kalevi (Jori) Saarnio.Katkennut nuori elämä, Naamio : aikakauslehti näyttämötaiteita varten, 01.09.1939, nro 6, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 01.09.2024 Yrjö Saarnio kuoli 49-vuotiaana pääsiäisenä 1933 Ahveniston keuhkotautiparantolassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Suomalaisen filminäyttelijän kokemuksia. Yrjö Saarnion taiteilijajuhlan johdosta, Suomen Kuvalehti, 07.10.1922, nro 40, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Yrjö Saarnio kertoo elokuvatyöstään, Elokuva : kotimaisen elokuvatoiminnan äänenkannattaja, 24.04.1930, nro 8-9, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
John Flynn

John Flynn voi olla * John Flynn, australialaisen lentolääkäripalvelun Royal Flying Doctor Servicen perustaja * John Flynn, kirjailija * John Flynn, elokuvaohjaaja
Geoff Murphy

Geoffrey Peter Murphy (12. lokakuuta 1938 – 3. joulukuuta 2018) oli uusiseelantilainen elokuvaohjaaja. Murphy kuului 1971-75 tunnettuun hippiyhtye Blertaan. Yhtyeuran jälkeen hän aloitti elokuvauransa. Hän oli Uuden-Seelannin elokuva-alan keskeisimpiä ohjaajia 1970- ja 1980-luvuilla. Murphyn tunnettuja ohjauksia ovat muun muassa debyytti Wild Man (1977), Goodbye Pork Pie (1981), Nuoret sankarit 2 (1990) ja Kaappaus raiteilla (1995). Lisäksi hän toimi second unit -ohjaajana Taru sormusten herrasta -trilogiassa, jossa hänen ohjaustyönsä oli Uuden-Seelannin kulttuuriministeriön alaisen elokuvakomission mukaan trilogian sisällön kannalta merkityksellistä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Uusiseelantilaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Peab

Peab AB on ruotsalainen rakennusyhtiö, joka on alallaan yksi Pohjoismaiden suurimmista työllistäen noin 15 000 henkeä. Peab-konserni on jakautunut neljään liiketoiminta-alueeseen; rakentaminen, kiinteistökehitys, infrarakentaminen ja teollisuus. == Historia == Veljekset Erik (s. 1942) ja Mats Paulsson (s. 1944) perustivat ensimmäisen yrityksensä vuonna 1959. Alun perin yritys keskittyi jätekuljetuksiin ja maatalouskoneisiin, mutta myöhemmin siitä tuli rakennusyhtiö. Peab-osakeyhtiö perustettiin virallisesti lokakuussa 1967. Peab on lyhenne sanoista Paulsson (P), urakointi (E, ) ja osakeyhtiö (AB, ). Kooltaan Peab kasvoi kaksinkertaiseksi vuonna 1985, kun yhtiö Ruotsin kiinteistöbuumin alla hankki Wihlborgin rakennustoiminnot Malmön alueella. Kiinteistöbuumi päättyi lamaan 1990-luvun alussa, ja Peab hankki tuolloin samaa kokoluokkaa olleen Hallström & Nisses -rakennusyhtiön omistukseensa. Hallstrom & Nisses oli listattu Tukholman pörssiin, mitä kautta Peabin osakkeiden noteeraus pörssissä sai alkunsa. Lama iski pian göteborgilaiseen Avena-konserniin ja Peab päätyi ostamaan sen rakennus- ja konetoiminnot itselleen. Samaan aikaan Peab teki myös ostotarjouksen vaikeuksiin ajautuneesta västeråsilaisesta ByggPaul-yhtiöstä. Yrityskauppojen jälkeen Peab koostui kolmesta rakennusyhtiöstä, joilla kaikilla oli omat vahvat brändinsä ja Peab muutti nimensä Tre Byggareksi. Tre Byggare kasvoi huomattavasti vuonna 1993, kun yhtiö osti tuolloin Ruotsin suurimman rakennusyhtiön BPA:n. Lama oli ajanut BPA:n omistaneet ammattiliitot etsimään yhtiölle ostajaa, ja Tre Byggare päätti lopulta hankkia itseään kolme kertaa suuremman BPA:n. Kaupan jälkeen Tre Byggare vaihtoi nimensä takaisin Peabiksi. YIT myi asfalttiliiketoimintansa Peabille kesällä 2019. Kaupan myötä Peabin palvelukseen siirtyi noin 1 700 työntekijää, joista valtaosa Suomessa. Toimintojen liikevaihto oli vuonna 2018 noin 572 miljoonaa euroa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Peab-konserni Luokka:Suomessa toimivat rakennusyritykset Luokka:Ruotsalaiset pörssiyhtiöt
Teollisuuspiiri (Suomi)

Teollisuuspiiri on ollut kauppa- ja teollisuusministeriön alueorganisaatio, joka on vastannut yritystuen jakamisesta Suomessa läänitasolla. Teollisuuspiirien piirijako manner-Suomessa vastasi vanhaan läänijakoa. 1980-luvulla teollisuuspiireistä tuli KTM yrityspalveluita, jotka investointi-, kehittämis- ja pienyritystukien lisäksi alkoivat tarjota myös yrityskoulutuspalveluita. 90-luvulla toimintaa ryhtyivät koordinoimaan työvoima- ja elinkeinokeskusten yritysosastot. Luokka:Kauppa- ja teollisuusministeriö luokka:Valtion aluehallinto
KTM yrityspalvelu

KTM yrityspalvelu oli miltei vanhaa läänijakoa noudattelevat kauppa- ja teollisuusministeriön alueorganisaatio, joka teollisuus­piirien aikaisemmin tarjoamien avustusten lisäksi kehitti yrityksiä myös yrityskoulutuspalveluja kehittämisohjelmiksi projektoimalla. KTM:n yrityspalvelun palveluihin kuuluivat pienyritystuki, investointiavustukset ja kehittämisavustukset. Koulutus- ja kehittämisohjelmissa oli erilaisia vientivalmiusselvityksiä, liiketoimintasuunnitelmia, muotoilu- sekä laatujärjestelmäohjelmia. 1990-luvulla KTM:n yrityspalvelut liitettiin työvoima- ja elinkeinokeskusten osiksi ja niistä tuli työvoima- ja elinkeinokeskusten yritysosastoja, joiden kehittämistoiminnan uskottiin olevan koordinoidumpaa mm. työvoimaosastojen kanssa kuin aikaisemmin työvoimaministeriön kanssa. luokka:Kauppa- ja teollisuusministeriö luokka:Valtion aluehallinto
Caitlin Mowrey

Caitlin Mowrey (s. 3. tammikuuta 1980 Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka pisin rooli on ollut sarjassa City Guys vuosina 1997–2001. Hän esitti sarjassa Dawn Tartikoffia. Mowrey on näytellyt myös muun muassa CSI: Miamissa vuonna 2004. Hän pitää tanssimisesta, jalkapalloilusta ja rullaluistelusta. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Musta joutsen

Musta joutsen voi tarkoittaa muun muassa seuraavia: * mustajoutsen (Cygnus atratus), Australiasta ja Uudesta-Seelannista kotoisin oleva vesilintu * Musta Joutsen, hyvinkääläinen pop- ja rockyhtye * Musta Joutsen, Musta Joutsen -yhtyeen albumi * Musta joutsen: erittäin epätodennäköisen vaikutus, Nassim Nicholas Talebin vuonna 2007 julkaistu teos * Musta joutsen, (The Dark Swan), Millard Webbin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1924 * Musta joutsen, (The Black Swan), Henry Kingin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1942
Nimikirjaimet

Nimikirjaimet on Scandinavian Music Groupin 29. maaliskuuta 2004 julkaistu toinen studioalbumi. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan 11. sijalle, joka on myös sen paras sijoitus listalla. Yhteensä Nimikirjaimet oli listalla kuusi viikkoa. Albumi on myynyt kultaa yli 15 000 kappaleen myynnillään. Albumilta julkaistiin yhteensä kolme singleä, joista ensimmäinen "100 km Ouluun" nousi yhdeksi viikoksi Suomen viralliselle singlelistalle. Kaksi seuraavaa singleä "Säälittävä syksy" ja "Huomisen sää" julkaistiin vain promootiosingleinä, joten ne eivät sijoittuneet lainkaan listalle. ==Arvostelut== Helsingin Sanomien Nyt-liitteen arviossa Tero Valkonen sanoo albumin olevan musiikillisesti niin vahva, että Terhi Kokkosen sanoitusten ”helppous on helppo kestää”. Valkonen nostaa albumin huippuhetkeksi sen nimikappaleen "Nimikirjaimet", jonka tempon ja tunnelman muutoksia kehutaan. Soundi nostaa Helsingin Sanomien tavoin albumin suurimmaksi heikkoudeksi Kokkosen tekemät sanoitukset, joiden sanotaan olevan ”teknisesti kömpelöitä”. Joel Melasniemen tekemien sävellysten kertosäkeitä kehutaan, mutta säkeistöjen melodioiden ”rakenteissa on paljon toivomisen varaa”. ==Kappaleet== ==Singlet== Vuosi Kappale Latauslista Singlelista 2004 "100 km Ouluun" – 14 "Säälittävä syksy" (Promosingle) – – "Huomisen sää" (Promosingle) – – ==Lähteet== Luokka:Scandinavian Music Groupin albumit Luokka:Vuoden 2004 albumit