EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Naisten Liiga -kausi 2015

Naisten Liiga -kausi 2015 oli vuonna 2006 perustetun jalkapallon Naisten Liigan yhdeksäs kausi. Kaikkiaan jalkapallon naisten Suomen mestaruudesta pelattiin 45. kerran. Hallitseva mestari PK-35 voitti myös vuoden 2016 mestaruuden, liiganousija Ilveksen sijoittuessa hopealle ja Åland Unitedin pronssille. Liigasta putosivat VIFK ja Merilappi United, joiden tilalle nousivat TiPS ja ONS. VIFK oli tammikuussa nostettu sarjaan täydennysmenettelyn kautta, kun Kokkola Futis 10 ei täyttänyt liigalisenssiin vaadittavia taloudellisia kriteerejä. == Sarjajärjestelmä == Naisten Liigan kausi 2015 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena alkusarjana, jonka jälkeen kuusi parasta jatkoivat ylemmässä loppusarjassa ja neljä huonointa alemmassa loppusarjassa. Ylempi loppusarja pelattiin yksinkertaisena ja alempi kaksinkertaisena, niin että alkusarjan pisteet laskettiin mukaan molemmissa sarjoissa. Alemman loppusarjan neljänneksi sijoittunut putosi Naisten Ykköseen kaudeksi 2016 ja kolmas karsi liigapaikastaan Ykkösen toiseksi sijoittuneen kanssa. == Joukkueet == Joukkue Paikkakunta Kotikenttä FC Honka Espoo Tapiolan urheilupuisto HJK Helsinki Töölön pallokenttä Ilves Tampere Tammelan stadion Merilappi United Kemi City Sport Areena NiceFutis Pori Porin stadion Pallokissat Kuopio Kuopion keskuskenttä PK-35 Vantaa Vantaa ISS Stadion TPS Turku Turun yläkenttä VIFK Vaasa Hietalahden jalkapallostadion Åland United Lemland Wiklöf Holding Arena == Runkosarja == == Yläloppusarja == == Alaloppusarja == === Liigakarsinta === ONS nousi Naisten Liigaan kaudeksi 2016 yhteismaalein 5–1. == Parhaat maalintekijät == Sijoitus Pelaaja Joukkue Maalit 1\. Heidi Kollanen Ilves 24 2\. Cynthia Uwak Åland United 23 3\. Ria Öling TPS 18 4\. Signy Aarna Pallokissat 17 5\. Riikka Hannula FC Honka 14 Emma Heikkilä Merilappi United 7\. Iina Salmi PK-35 Vantaa 13 8\. Sanna Saarinen PK-35 Vantaa 12 9\. Kaisa Collin HJK 10 Eva-Susanna Dahlmars VIFK Krystyna Freda Merilappi United Ella-Rosa Huusko Pallokissat Heidi Pihlaja PK-35 Vantaa == Kuukauden pelaajat == Naisten Liigan kuukauden pelaajan valitsee Jalkapallon Pelaajayhdistys. Kuukausi Pelaaja Seura Huhti–toukokuu Signy Aarna Pallokissat Kesäkuu Heidi Kollanen Ilves Heinäkuu Iina Salmi PK-35 Vantaa Elokuu Minna Meriluoto HJK Syyskuu Cynthia Uwak Åland United == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Naisten Liigan kotisivut *Suomen Palloliiton tulospalvelu Luokka:Kansallinen liiga -kaudet Luokka:Jalkapallosarjojen kausi 2014–2015/2015
Aasianlehväkala

Aasianlehväkala (Nandus nebulosus) on ahvenkaloihin kuuluva aasialainen kala. Niitä pyydystetään akvaariokaloiksi. == Ulkonäkö ja koko == Aasianlehväkala kasvaa 12 cm pitkäksi. Sen vartalonmuoto muistuttaa lehteä, ja väritys on ruskeankirjava. == Levinneisyys ja elinympäristö == Aasianlehväkaloja tavataan Kaakkois-Aasian sisävesillä: Sumatralla, Jaavalla, Borneolla, Malakan niemimaalla, Kaakkois-Thaimaassa ja Kambodžan lounaisosassa. Ne elävät seisovissa ja hitaasti virtaavissa makeissa vesissä, kuten joissa, soissa, järvissä ja lammissa. == Käyttäytyminen ja ravinto == Aasianlehväkalat elävät yksikseen, ja piiloutuvat ympäristöönsä kuollutta lehteä muistuttavan ulkonäkönsä avulla. Ne syövät pieniä kaloja ja äyriäisiä. == Lähteet == Luokka:Labyrinttikalat
Arabiansäppikala

Arabiansäppikala (Rhinecanthus assasi) on säppikaloihin kuuluva kala.Arkistolinkki == Koko ja ulkonäkö == Arabiansäppikala kasvaa 30 cm pitkäksi. Kalan yleisväri on vaaleanruskea tai kellertävä ja muuttuu asteittain valkoiseksi kohti vatsapuolta. Siinä on selvärajaisia, kuin siveltimellä vedettyjä juovia, joista yksi ryhmä kulkee päälaen yli silmästä toiseen, toinen silmistä kiduksiin ja kolmas kiduskannesta suun yli toiselle puolelle. Huulet ovat kirkkaan keltaiset ja niiden reunassa on vaaleansininen ohut rajaus. Peräaukon ympärillä on oranssi läikkä. Kalan näyttävän kuvioinnin takia sitä kutsutaan englanniksi joskus samalla nimellä kuin Indopasifisella merialueella elävää sukulaistaan picassokalaa Rhinecanthus aculeatus.Common names FishBase == Levinneisyys ja elinympäristö == Arabiansäppikala elää koralliriutoilla Intian valtameren länsiosissa Punaiseltamereltä Omaninahdelle ja Persianlahdelle. == Akvaariokalana == Arabiansäppikalaa voi pitää suurehkossa, yli 680-litraisessa meriakvaariossa, jossa on kivien muodostamia luolia. Se tarvitsee monipuolista eläinruokaa, johon kuuluu myös kovakuorisia äyriäisiä, joiden avulla se hoitaa jatkuvasti kasvavia hampaitaan. == Lähteet == Luokka:Säppikalat
Gallia transalpina

Gallia transalpina (”Alppien tuonpuoleinen Gallia”), myös Gallia ulterior (”Kaukaisempi Gallia”), oli Rooman valtakuntaan kuuluvan Gallian osa, joka oli Roomasta katsottuna Alppien toisella puolella. Se oli myös Rooman tasavaltalaisaikainen provinssi (), joka käsitti alueen nykyisen Ranskan eteläosissa. == Maantiede ja historia == Laajassa, maantieteellisessä merkityksessä Gallia transalpina käsitti koko Alppien tuonpuoleisen Gallian, ja sen alue ulottui pohjoisessa Pohjanmerelle, lännessä Atlantille, etelässä Välimerelle ja idässä Alpeille eli Gallian toisen osan Gallia cisalpinan rajalle. Provinssina Gallia transalpina käsitti vain alueen eteläosan eli roomalaisten ensimmäisenä Galliasta valloittaman alueen Välimeren rannikolla. Tämän alueen roomalaiset valloittivat 100-luvulla. Se muodostui Gallia transalpinan provinssiksi, joka vaikuttaa olleen olemassa noin vuonna 121 eaa. Alueen valloitus mahdollisti maayhteyden Hispaniaan, jonka roomalaiset olivat vallanneet jo aiemmin. Augustuksen aikana noin 22 eaa. Gallia transalpinan provinssista muodostettiin Gallia Narbonensiksen provinssi. Muu osa maantieteellisestä Gallia transalpinasta valloitettiin Julius Caesarin johdolla noin vuosina 58–51 eaa. Se kehittyi Gallia comatan provinssiksi, joka jaettiin myöhemmin kolmeksi provinssiksi, Gallia Aquitania, Gallia Belgica ja Gallia Lugdunensis. Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == Luokka:Gallia Luokka:Rooman provinssit
Promiscuous

Promiscuous on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Nelly Furtadon kappale hänen kolmannelta, Loose-studioalbumilta. Kappaleella vierailee yhdysvaltalainen tuottajaräppäri Timbaland. Kappaleen sanoittivat Furtado, Timothy "Attitude" Clayton, Timbaland sekä Nate "Danja" Hills, joista kaksi viimeisintä myös tuottivat sen. Kappaleen sanoitukset, jotka Furtado ja Clayton pääosin kirjoitti, kertoo keskustelusta miehen ja naisen välillä, jotka kutsuvat toisiaan promiskuiteeteiksi. "Promiscuous" julkaistiin Loose-albumin johdantosinglenä Yhdysvalloissa alkuvuodesta 2006 sekä toisenlaisena versiona kaikkialla muualla maailmassa saman vuoden puolivälissä latinalaista amerikkaa lukuun ottamatta, jossa se puolestaan julkaistiin vasta loppuvuodesta. Myöhemmin singlejulkaisu sisälsi 29. heinäkuuta 2008 uudelleenjulkaistun Bratz: Motion Picture Soundtrackin. Kappale sai pääosin positiivisen vastaanoton, joidenkin kriitikkojen pitäessä sitä Loosen kohokohtana. "Promiscuous" oli kansainvälinen menestys ja siitä tuli Furtadon ensimmäinen kappale, joka on saavuttanut Yhdysvalloissa listan kärjen. Se on myös ensimmäinen kanadalaisen naisartistin kappale, joka saavutti Billboard Hot 100 -listan kärjen sitten R. Kellyn ja Celine Dionin vuonna 1998 julkaistun I'm Your Angelin. Kappale saavutti listan kärjen myös Uudessa-Seelannissa sekä pääsi kymmenen parhaan joukkoon monilla Euroopan singlelistoilla. Kappale voitti vuoden 2006 Billboard Music Awardsissa kategoriassa "Vuoden paras pop- single" sekä oli ehdolla 49:ssä vuosittaisessa Grammy-palkintogaalassa kategoriassa "Paras pop-duetto vokaaleilla". Kappaleen musiikkivideolla nähdään kohtauksia Furtadosta sekä Timbalandista, jota Furtado kuvailee "sanalliseksi ping-pong peliksi". Videolla esiintyy cameo-roolissa myös Keri Hilson, Justin Timberlake ja Brian Myles. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2006 kappaleet Luokka:Nelly Furtadon kappaleet Luokka:Timbalandin kappaleet Luokka:Billboard Hot 100 -listan ykköset
Juha Berglund

Juha Tapio Berglund (s. 19. toukokuuta 1959 Helsinki) on suomalainen viinialan yrittäjä ja tietokirjailija. Hän on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri.Juha Berglund, Kirjailijat, Otava, viitattu 22.12.2014. Juha ”Pokku” Berglund perusti viini- ja keittiötarvikkeita myyvän Decanter-liikkeen Helsinkiin vuonna 1987. Pari vuotta myöhemmin hän perusti Viini-lehden, joka oli aluksi Decanterin asiakaslehti. Hän omistaa sisarensa kanssa viinitila Château Carsinin Ranskan Bordeaux’ssa.Suomalainen viinitila Ranskassa , Château Carsin, viitattu 22.12.2014. Vuodesta 1999 hän on Antti Rinta-Huumon kanssa julkaissut vuosittaista Viinistä viiniin -opasta. Berglund on toiminut sukunsa aiemmin omistamassa Nanso Groupissa hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana vuodesta 1989 vuoteen 2020 saakka.Viimeinen mohikaani , Nanso Group, viitattu 22.12.2014. Juha Berglundin isä oli kapellimestari Paavo Berglund.Perheenjäsenet muistelevat Paavo Berglundia, Yle Klassinen 23.04.2012, viitattu 22.12.2014. ==Teoksia== *Viiniä mieli, Otava 1994 *Makuasioita viinistä ja ruoasta (Antti Rinta-Huumon ja Pekka Immosen kanssa), Otava 1998 *Ruoasta viiniin (Antti Rinta-Huumon ja Antti Vahteran kanssa), Otava 2011 *Ruoasta viiniin. Makumatka Euroopan halki (Antti Rinta-Huumon, Jaakko Heinimäen ja Antti Vahteran kanssa), Otava 2013 *Viinistä viiniin 2014 (Antti Rinta-Huumon kanssa), 2013 Otava ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kuningatarsäppikala

Kuningatarsäppikala (Balistes vetula) on säppikaloihin kuuluva kala. == Koko ja ulkonäkö == Kuningatarsäppikala kasvaa 30 cm, joskus jopa 60 cm pitkäksi. Sillä on sinertävä tai vihertävänharmaa pohjaväri, oranssinsävyinen pää ja vatsa ja sinisiä kuvioita. == Levinneisyys ja elinympäristö == Kuningatarsäppikala elää Atlantin valtameressä. == Käyttäytyminen ja ravinto == Kuningatarsäppikalat elävät koralliriutoilla ja kivikkopohjien päällä. Ne muodostavat joskus parvia, mutta niitä tavataan myös yksinään. Ne pyydystävät merisiilejä puhaltamalla vettä niiden päälle jolloin merisiili kaatuu, ja kala pääsee käsiksi sen lyhytpiikkiseen vatsapuoleen. == Akvaariokalana == Kuningatarsäppikalaa voi pitää erittäin suuressa meriakvaariossa, jossa on kivien muodostamia luolia. Se on suurin akvaarioihin myytävä laji, ja vaikka se ei ole yhtä aggressiivinen kuin aaltosäppikala, se yleensä syö kaikki muut saman altaan eläimet, siirtelee sisustukseen käytettyjä kiviä ja saattaa purkskella sähköjohtojakin. Kuningatarsäppikala tarvitsee monipuolista eläinruokaa, johon kuuluu myös kovakuorisia äyriäisiä, joiden avulla se hoitaa jatkuvasti kasvavia hampaitaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Säppikalat
Ulappasäppikala

Ulappasäppikala (Canthidermis sufflamen) on säppikaloihin kuuluva kalalaji. == Koko ja ulkonäkö == Ulappasäppikala voi kasvaa jopa 65 senttimetrin pituiseksi. Sillä on ruskeanharmaa pohjaväri ja suuri ruskea läikkä selkäevän tyvessä. == Levinneisyys ja elinympäristö == Ulappasäppikala elää Atlantin valtameressä koralliriuttojen läheisyydessä 5–30 metrin syvyydessä. Esiintymisalueeseen kuuluvat Kap Verde sekä São Tomé ja Príncipe. == Käyttäytyminen ja ravinto == Ulappasäppikalat elävät koralliriuttojen merenpuoleisilla jyrkänteillä ja syövät isokokoista eläinplanktonia. == Lähteet == Luokka:Säppikalat
Bayern (F217)

Bayern (runkonumero F217) on Saksan laivaston Brandenburg-luokan fregatti, joka otettiin palvelukseen 1996. == Valmistus == Alus tilattiin Blohm + Vossin, Thyssen Nordseewerken ja HDW:n yhteenliittymältä. Sen köli laskettiin 16. joulukuuta 1993 Thyssen Nordseewerken telakalla ja alus laskettiin vesille 30. kesäkuuta 1994.Gardiner, Robert s. 146 Alus otettiin palvelukseen 15. kesäkuuta 1996. == Palvelus == Alus on palveluksessa 2014. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Brandenburg-luokan fregatit
Mecklenburg-Vorpommern (F218)

Mecklenburg-Vorpommern (runkonumero F218) on Saksan laivaston vuonna 1996 palvelukseenotettu Brandenburg-luokan fregatti. == Valmistus == Alus tilattiin Blohm + Vossin, Thyssen Nordseewerken ja HDW:n yhteenliittymältä. Sen valmistuspaikaksi valittiin Bremer Vulcanin telakka, jossa köli laskettiin 23. marraskuuta 1993. Alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1995Gardiner, Robert s. 146 ja otettiin palvelukseen 1. joulukuuta 1996. == Palvelus == Alus on palveluksessa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Brandenburg-luokan fregatit
Guilherme (jalkapalloilija, 1974)

Guilherme de Cássio Alves eli Guilherme (s. 8. toukokuuta 1974 São Paulo, Brasilia) on brasilialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.Guilherme National Football Teams -sivustolla Peliuransa jälkeen hän on toiminut valmentajana. Guilherme pelasi urallaan pääsarjatasolla Brasilian Campeonato Brasileiro Série A:n São Paulossa, Grêmiossa, Vasco da Gamassa, Atlético Mineirossa, Corinthiansissa, Cruzeirossa ja Botafogossa, Espanjan Primera Divisiónin Rayo Vallecanossa sekä Saudi-Arabian Valioliigan Ittihadissa. Hän voitti Copa do Brasilin Grêmiossa 1997 ja Corinthiansissa 2002 sekä Saudi-Arabian cupin kaudella 2003–2004. Brasilian maajoukkueessa Guilherme pelasi vuosina 2000–2001 kuusi ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän oli mukana Copa Américassa 2001. == Saavutukset == São Paulo: * Intercontinental Cupin voitto: 1993 * Copa Libertadoresin voitto: 1993 * Supercopa Libertadoresin voitto: 1993 * Recopa Sudamericanan voitto: 1994 * Copa CONMEBOL:in voitto: 1994 Grêmio: * Copa do Brasilin voitto: 1997 Vasco da Gama: * Torneio Rio – São Paulon voitto: 1999 Atlético Mineiro: * Campeonato Mineiro: 1999, 2000 Corinthians: * Copa do Brasilin voitto: 2002 Ittihad: * Saudi-Arabian cupin voitto: 2003–2004 Cruzeiro: * Campeonato Mineiro: 2004 == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat Luokka:Brasilialaiset jalkapallovalmentajat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aaltosäppikala

Aaltosäppikala (Balistapus undulatus) on säppikaloihin kuuluva kala. Se on sukunsa Balistapus ainoa laji. == Koko ja ulkonäkö == Aaltosäppikala kasvaa 26 cm pitkäksi. Sen pohjaväri on tummanvihreä tai ruskea, ja siinä on oransseja juovakuvioita. Lähellä pyrstöä on suuri musta täplä. Naaraiden huulissa on oranssi raita, joka puuttuu koirailta. == Levinneisyys ja elinympäristö == Aaltosäppikala elää indopasifisella merialueella koralliriutoilla ja laguuneissa. == Käyttäytyminen ja ravinto == Aaltosäppikala syö erilaisia pohjaeliöitä, kuten levää, pikkukaloja ja selkärangattomia. Kala päästää murahtelevia ääniä. Aaltosäppikalat puolustavat reviiriään tiukasti, varsinkin naaraat silloin, kun ne ovat laskeneet mätimunansa. == Akvaariokalana == Aaltosäppikalaa voi pitää suurehkossa (yli 680 litraa) meriakvaariossa, jossa on kivien muodostamia luolia. Tyypillisesti se siirtelee akvaarion sisustukseen käytettyjä kiviä. Se tarvitsee monipuolista eläinruokaa, johon kuuluu myös kovakuorisia äyriäisiä, joiden avulla se hoitaa jatkuvasti kasvavia hampaitaan. Kala on aggressivinen ja syö melkein mitä tahansa mikä ei syö sitä itseään, joten sitä ei voi pitää riutta-akvaariossa, ja samaan altaaseen laitettavien kalojen on oltava isoja ja puolustuskykyisiä. == Lähteet == Luokka:Säppikalat
Aaltoherttuakala

Aaltoherttuakala (Centropyge potteri) on keisarikalojen heimoon kuuluva kalalaji. == Ulkonäkö ja koko == Aaltoherttuakala kasvaa noin 10 cm pitkäksi. Sen pohjaväri on oranssinsävyinen ruosteenruskea, ja väri tummenee kohti alaperää. Tumma alue erottuu selkeämmin koirailla kuin naarailla. Kalan kuviointi on lemmikinsinisiä juovia. == Levinneisyys ja elinympäristö == Aaltoherttuakala on kotoperäinen laji Havaijilla ja Johnstonin atollilla. Ne viihtyvät riuttojen merenpuolisilla rinteillä kallio-, kivikko- tai korallipohjan päällä. Nuoret yksilöt uivat joskus 5 m:n syvyydessä, aikuiset kalat syvemmällä. == Käyttäytyminen == Aaltoherttuakalat ovat syntyessään sukupuolettomia. Muut kehittyvät aikuistuessaan naaraiksi, mutta parven voimakkaimmasta kalasta tulee koiras. Kalat kutevat iltahämärän aikaan viikkoa ennen täysikuuta. Aaltoherttuakalat syövät levää ja muuta merenpohjan kariketta. == Aaltoherttuakala akvaariokalana == Aaltoherttuakaloja pidetään meriakvaarioissa. Ne pärjäävät parhaiten riutta-akvaariossa, mutta saattavat näykkiä koralleja tai merivuokkoja ja muita selkärangattomia. Kalojen on hiukan vaikea tottua syömään valmisruokia, kuten hiutaleita. Tämän vuoksi ne sopeutuvat parhaiten kypsiin riutta-akvaarioihin, joissa on paljon elävää kiveä, jonka pinnalta kala voi aluksi syödä levää ja lietettä. == Lähteet == Luokka:Meriakvaariokalat Luokka:Keisarikalat
Tullio Altamura

Tullio Altamura (18. heinäkuuta 1924 Bologna – 6. kesäkuuta 2005) oli italialainen näyttelijä. Ammattisotilaan perheeseen syntynyt Altamura kävi klassisen lyseon Roomassa, toimi harrastelijanäyttelijänä ja työskenteli toimittajana. 1950-luvun puolivälistä lähtien hän esitti sivurooleja lähinnä viihde-elokuvissa. Altamuran huomattavimpia elokuvia ovat Giuseppe Bennatin Väärä viattomuus (Labbra rosse, 1960), Florestano Vancinin La lunga notte del ’43 (1960), Vittorio De Setan Diario di un maestro (1972) ja Mauro Bologninin Libera, amore mio... (1973). Hän näytteli myös teatterissa ja ohjasi 1960-luvun puolivälistä lähtien tv-dokumentteja. Elokuvanäyttelijänä Altamura käytti usein taiteilijanimeä Tor Altmayer. ==Elokuvia== * Maciste kauhujen maassa, 1961 * Ursus, il gladiatore ribelle, 1962 * Ercole contro Roma, 1964 * Il Colosso di Roma, 1964 * Ercole contro i tiranni di Babilonia, 1964 * Le calde notti di Poppea, 1969 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Elonet: Tullio Altamura * Internet Movie Database: Tullio Altamura Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Tetrameristaceae

Tetrameristaceae on viisilajinen kasviheimo koppisiemenisten Ericales- lahkossa, jonka tunnetuin edustaja on kanervakasvit (Ericaceae). == Tuntomerkit == Heimon lajit ovat ainavihantia puita, joiden lehdet ovat lyhytruotisia: lapa kapenee tyveään kohti ja muuttuu huomaamatta ruotimaiseksi. Kukissa on melko suuret, joskin karisevat suojuslehdet. Siemenaiheita on yksi kussakin emilehdessä. Hedelmä on avautumaton.Stevens 2001–, viittaus 22.12.2014. == Levinneisyys == Heimo kasvaa kolmella erillisellä alueella: Keski-Amerikassa, pienellä alueella Venezuelan eteläosassa sekä Malesiassa ja Borneolla. == Luokittelu == Heimossa on kolme sukua ja viisi lajia, jotka muodostavat kaksi ryhmää. 1\. Pelliciera Benth. Sukuun kuuluu vain yksi laji Pelliciera rhizophorae, joka kasvaa mangroverämeillä Panaman ja Pohjois-Kolumbian alueella.http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/pellicieraceaemap.gif Laji on mangrovepuu, jonka lisäjuuret tekevät rungon tyvestä kartiomaisen. Kärkisilmut ovat pitkiä ja teräväsuippuisia. Lehdet sijaitsevat lähes kiehkuramaisesti ja ovat hammaslaitaisia, lyhytruotisia ja vinotyvisiä. Kukat sijaitsevat oksien kärjissä ja ovat kookkaita. Kukan suojuslehdet ovat terälehtimäisiä. Verholehtien sisäpinnalla on rauhasia. Hedelmä on kookas, teräväkärkinen ja yksisiemeninen. 2\. Pentamerista Maguire ja Tetramerista Miq. Suku Tetramerista on kaakkoisaasialainen ja Pentamerista eteläamerikkalainen (Etelä- Venezuela).http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/Pent-Tet.gif Niissä on yhteensä neljä melko pientä puulajia. Lehdet sijaitsevat kierteisesti ja ovat lyhytruotisia, suonitukseltaan huomaamattomia ja reunoiltaan rauhashampaisia. Kukat ovat melko pieniä, ja niiden verho- ja terälehdet ovat melkein samanlaisia ja harittavia. Ainakin verholehtien sisäpinnalla on rauhasia. Hedelmä on marja. == Lähteet == * Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Pelliciera: http://www.mangrove.at/pelliciera-rhizophorae_tea-mangrove.html * Pentamerista: http://www.kew.org/science/tropamerica/neotropikey/families/Tetrameristaceae.htm * Tetramerista: http://www.asianplant.net/Tetrameristaceae/Tetramerista_glabra.htm Luokka:Ericales Luokka:Kasviheimot
Blåsut BK

Blåsut BK on vuonna 1932 Vänersborgin Blåsutin kaupunginosassa perustettu jääpalloseura, joka 2010-luvulla on pelannut toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa. Bläsut BK nousi ensimmäisen kerran toiseksi korkeimmalle sarjatasolle kaudeksi 1947–1948. Seuraavan kerran seura nousi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle kausiksi 1976–1977, 1981–1982. Kaikilla kolmella kerralla käynnit tällä sarjatasolla olivat kauden mittaisia eli Blåsut putosi kauden jälkeen alemmalle sarjatasolle. Blåsut pelasi aina 1990-luvulle asti pääosin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolle. Uusi aika Blåsutilla alkoi 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä. Seura nousi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Allsvenskaniin kaudeksi 2008–2009, mutta putosi kauden päätteeksi. Seuraavan kerran seura nousi Allsvenskaniin kaudeksi 2010–11. Sen jälkeen seura onkin pysynyt Allsvenskanissa. Tämän ajan keskeisiä pelaajia ovat olleet venäläiskonkarit, moninkertaiset maailmanmestarit Valeri Gratšev ja Pavel Frants. Molemmat heistä ovat toimineet seuran pelaaja- valmentajina. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Joukkueen virallinen sivu Luokka:Ruotsalaiset jääpalloseurat Luokka:Vänersborgin kunta Luokka:Vuonna 1932 perustetut urheiluseurat
Viljo Vesterinen – Vili

Vili on kokoelma-albumi, joka sisältää 32 äänitettä Viljo Vesterisen tuotantoa. Albumi on julkaistu 1989. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # ==Lähteet== Luokka:Viljo Vesterinen
Nerio Bernardi

Nerio (Nerino) Bernardi (23. heinäkuuta 1889 Bologna – 12. tammikuuta 1971 Rooma) oli italialainen näyttelijä. Bernardi opiskeli matematiikkaa, lääketiedettä ja musiikkia. 1910- ja 1920-lukujen vaihteessa hän esitti pääosia muun muassa Mario Caserinin, Camillo De Rison ja Giuseppe Maria Vitin ohjaamissa melodraamoissa sekä kahdessa J. Gordon Edwardsin Italiassa kuvaamassa elokuvassa. Bernardi teki merkittävän uran teatterinäyttelijänä ja esiintyi 1930-alusta lähtien jälleen myös elokuvissa. Toisen maailmansodan aikana hän asui Espanjassa. Vuonna 1946 Bernardi palasi Italiaan jatkaen uraansa teatterissa ja elokuvissa. Vuosina 1952–1969 hän työskenteli myös opettajana Rooman teatteriakatemiassa. ==Elokuvia== * Nero, 1922 * Tempo massimo, 1934 * Voittamaton soturi, 1960 * Il conquistatore di Corinto, 1961 * Troijan urhot, 1961 * Ursuksen kosto, 1961 * Giulio Cesare, il conquistatore delle Gallie, 1962 * La leggenda di Enea, 1962 * Zorro ja kolme muskettisoturia, 1963 * Brenno, il nemico di Roma, 1963 * Ercole contro Moloch, 1963 * Sansone contro il Corsaro Nero, 1964 * Il leone di Tebe, 1964 * La vendetta dei gladiatori, 1964 * La montagna di luce, 1965 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Nerio Bernardi Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Robbery Bob

Robbery Bob on Electronic Artsin omistaman Chillingon 3. toukokuuta 2012 julkaisema hiiviskelypeli. Se on saatavilla Androidille ja iOS:ille. Pelin tarkoituksena on ryöstää erilaisia taloja Bob-nimisellä varkaalla. Pelaaja läpäisee tason, mikäli hän onnistuu löytämään talossa olleen aarteen jäämättä kiinni ja onnistuu vielä pakenemaan talosta. Lisäpisteitä saa myös muusta talossa olevasta irtaimistosta. Pelissä on kymmenen lukua, joissa jokaisessa on 15 tasoa. Pelissä on siis yhteensä 150 tasoa. Kymmenestä kentästä seitsemän on niin sanottuja bonuskenttiä. Bobin ominaisuuksia voi kehittää pelin sisäisessä kaupassa ja hänelle voi myös ostaa ryöstämistä helpottavia tavaroita. Pelin jatko-osa on nimeltään Robbery Bob 2 Double-Trouble. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2012 videopelit Luokka:Android-pelit Luokka:IOS-pelit
Lukas Greiderer

Lukas Greiderer (s. 8. heinäkuuta 1993) on itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä, olympiamitalisti sekä parisprintin maailmanmestari. Seuratasolla Greiderer edustaa HSV Absam Bergiseliä. Greiderer sijoittui Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 normaalimäen Gundersen-kilpailussa kahdeksanneksi ja suurmäessä 13:nneksi. Joukkuekilpailussa hän saavutti pronssia. Parisprintissä hän voitti maailmanmestaruuden Johannes Lamparterin kanssa. Pekingin olympialaisissa 2022 Greiderer saavutti pronssia normaalimäen Gundersen-kilpailussa ja oli suurmäen vastaavassa kilpailussa viides. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti pronssia joukkuekilpailussa ja sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa 15:nneksi. Greiderer debytoi yhdistetyn maailmancupissa tammikuussa 2013 Seefeldin normaalimäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa ja sijoittui sijalle 42. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Tšaikovskin kilpailussa tammikuussa 2014 11. sijallaan. Ensimmäistä kertaa kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui Hakubassa helmikuussa 2018 oltuaan kuudes. Kuukautta myöhemmin hän sijoittui Lahdessa kahdeksanneksi. Hän sijoittui viidenneksi kauden 2017–2018 viimeisessä osakilpailussa Schonachissa. Kaudella 2018–2019 hän saavutti samassa paikassa ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa oltuaan toinen. Joulukuussa 2020 hän sijoittui Ramsaun ensimmäisessä kilpailussa kolmanneksi. https://yle.fi/urheilu/3-11707501 Helmikuussa 2021 hän sijoittui kolmanneksi Klingentahlin toisessa kilpailussa. https://yle.fi/urheilu/3-11777363 Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs. Continental Cupissa Greiderer on voittanut kolme osakilpailua: Rukalla maaliskuussa 2015, Planicassa helmikuussa 2016 ja Rukalla tammikuussa 2017. Hän voitti Continental Cupin kokonaiskilpailun kaudella 2014–2015 sekä oli kolmas kausilla 2013–2014 ja 2015–2016. == Lähteet == * http://data.fis- ski.com/dynamic/athlete- biography.html?sector=NK&competitorid;=134848&type;=result&category;=ALL&season;=ALL&sort;=&discipline;=ALL&position;=&place;=&Submit;=Search&limit;=50 === Viitteet === Luokka:Itävaltalaiset yhdistetyn hiihtäjät Luokka:Itävaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aldo Bufi Landi

Aldo Bufi Landi (7. huhtikuuta 1923 Napoli – 2. helmikuuta 2016 Napoli) oli italialainen näyttelijä. Bufi Landi syntyi nuorena kuolleen toimittajan perheeseen. Palattuaan vuonna 1943 Napoliin hän liittyi Peppino ja Eduardo De Filippon teatteriseurueeseen. Bufi Landi työskenteli napolilaisteattereissa ja teki pitkän ja merkittävän uran myös kansallisella näyttämöllä. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Armando Fizzarottin Malaspina (1947). Elokuvissa Bufi Landi esitti etupäässä napolilaisrooleja ja sivuosia. Noin sadasta filmistä merkittävimpiä ovat Pietro Germin ohjaama Suden merkki (Il brigante di Tacca del Lupo, 1952), Ettore Gianninin Napolin karuselli (Carosello napoletano, 1954) ja Francesco Rosin Rättikauppiaat (I magliari, 1959). ==Elokuvia== * Maciste kauhujen maassa, 1961 * Il trionfo di Maciste, 1961 * Simson ja orjakuningatar, 1963 * Sandokan contro il leopardo di Sarawak, 1964 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
ElPozo Murcia FS

Asociación Deportiva ElPozo Murcia Futbol Sala (eli ElPozo Murcia FS) on espanjalainen vuonna 1989 perustettu futsalseura Murcian kaupungista. Kaudella 2018-19 seura pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera División de Futsalissa. Seura pelaa kotiottelunsa 7 500 paikkaa vievällä Palacio de Deportesilla Murciassa. Seuran valmentajana toimii brasilialainen Duda. ==Saavutuksia== *Primera División de Futsal: 5 (1993–94, 2005–06, 2006–07, 2008–09, 2009–10) *Copa de España de Futsal: 4 (1995, 2003, 2008, 2010) *Copa del Rey de Futsal: 2 (2016, 2017) == Historiaa == ElPozo Murcia FS perustettiin vuonna 1989 ja se debytoi Espanjan pääsarjassa samana vuonna sijoittuen kaudella 1989-1990 sarjassa neljänneksi. Ensimmäisen mestaruutensa seura saavutti kuudennella pääsarjakaudellaan eli kaudella 1994-1995. Seura on voittanut viisi Espanjan mestaruutta, jotka ovat tulleet kausilla 1994-1995, 2005-2006, 2006-2007, 2008-2009 ja 2009-2010. European Futsal Winners Cupin murcialaisseura voitti kaudella 2003-2004 ja Espanjan futsalcupin vuosina 1995, 2003, 2008 ja 2010. Kaudella 2014-2015 ElPozo Murcia oli sarjan toinen Inter FS:n jälkeen. == Lähteet == * http://www.elpozomurcia.com/el-equipo/ Luokka:Espanjalaiset futsalseurat Luokka:Murcia Luokka:Vuonna 1989 perustetut urheiluseurat
Leo Turrini

Leonildo "Leo" Turrini (s. 18. maaliskuuta 1960 Sassuolo) on italialainen urheilutoimittaja ja kirjailija. Turrini on yksi Italian johtavista Formula 1 -asiantuntijoista. Hänellä on erityisen läheiset suhteet F1-talli Scuderia Ferrariin, jonka ansiosta Turrini saa usein Ferrarin asioita tietoon ennen muita. Muita Turrinille eritysiä lajeja ovat jalkapallo, pyöräily ja lentopallo. Hän on toiminut vuodesta 1994 asti kuukausittain ilmestyvän lentopallolehden SuperVolleyn päätoimittajana. Turrini on julkaissut myös 12 urheiluaiheista kirjaa. Hänen kirjansa käsittelevät yleensä tiettyä urheilijaa tai urheilullista suurtapahtumaa kuten Lance Armstrongin dopingkäryä. Turrini on kirjoittanut elämäkerrat muun muassa Ayrton Sennasta, Enzo Ferrarista, Michael Schumacherista ja Alberto Tombasta. Luokka:Urheilutoimittajat Luokka:Italialaiset tietokirjailijat Luokka:Ferrarin henkilöstö Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Giulio Donnini

Giulio Donnini (s. 17. helmikuuta 1924 Milano) on italialainen näyttelijä. Teatterinäyttelijänä työskennelleen Donninin ensimmäinen merkittävä elokuvarooli oli kaatumatautinen murhaaja Smerdjakov Giacomo Gentilomon elokuvassa I fratelli Karamazoff (1947). Hän erikoistui häikäilemättömiin ja katkeran ironisiin henkilöhahmoihin muun muassa Mario Soldatin elokuvassa Skandaali Neron kylpylässä (O.K. Nerone, 1951), John Hustonin Afrikan aarteessa (1953) ja Vittorio Cottafavin Messalinassa (1960). Donnini teki paljon myös elokuvien pikkurooleja ja palasi usein teatterilavalle. ==Elokuvia== * Afrikan aarre, 1953 * Afrodite, dea dell’amore, 1958 * Messalina, 1960 * Herkules ja rakkauden kuningatar, 1960 * Il trionfo di Maciste, 1961 * Giulio Cesare, il conquistatore delle Gallie, 1962 * I predoni della steppa, 1964 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Elonet: Giulio Donnini * Internet Movie Database: Giulio Donnini Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Mahdollisesti elävät henkilöt
Aurinkovälskäri

Aurinkovälskäri (Prionurus laticlavius) on välskärikalojen heimoon kuuluva kala. == Koko ja ulkonäkö == Aurinkovälskäri voi kasvaa jopa 60 cm pitkäksi mutta jää yleensä noin 25 cm:n mittaiseksi. Kalalla on keltainen pyrstö ja tummat raidat silmän ja olkapään kohdalla. Lähellä pyrstöä on mustia pisteitä. ==Levinneisyys == Aurinkovälskäreitä tavataan vain Tyynenmeren itäosassa, lähinnä Costa Rican ja Ecuadorin rannikoilla. == Käyttäytyminen ja ravinto == Aurinkovälskärit liikkuvat suurina parvina koralliriuttojen rinteillä syömässä levää. == Lähteet == Luokka:Välskärikalat (heimo)
Esomepratsoli

Esomepratsoli (C17H19SN3O3) on sulfoksideihin ja bentsimidatsolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään mahahapon eritystä vähentävänä lääkkeenä muun muassa refluksitaudin tai mahahaavan hoidossa. Esomepratsolia myydään Suomessa valmistenimillä Acidal, Esomekra, Esomeprazol, Esopraz ja Nexium. ==Metabolia ja käyttökohteet== Esomepratsoli on ensimmäisenä käyttöön tulleen omepratsolin S-enantiomeeri. S-enantiomeeri on teholtaan noin nelinkertainen verrattuna yhdisteen R-isomeeriin. Esomepratsoli on aihiolääke, ja se metaboloituu maksassa CYP2C19- ja CYP3A4-entsyymien vaikutuksesta ei-kiraalikseksi sulfenamidijohdannaiseksi. Johdannainen on protonipumpun estäjä ja täten vähentää suolahapon eritystä vatsan soluissa, jolloin närästys ja muut refluksitaudille tyypilliset oireet vähenevät. Esomepratsolia voidaan annostella joko suun kautta tai laskimoon annettavana pistoksena. Suun kautta annettuna esomepratsolia voidaan käyttää pitempivaikutteisena magnesiumsuolana. Esomepratsolin käyttökohteet ovat refluksitaudin, mahahaavan ja Zollinger–Ellison-oireyhtymän hoidossa. Lisäksi sitä voidaan käyttää Helicobacter pylori -bakteerin häätämiseen.Henry I. Jacoby: Gastrointestinal Agents, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2007. Viitattu 22.12.2014Wolfgang Kromer, Stefan Postius, Uwe Krüger & C. Robert Ganellin: Antiulcer Drugs, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2012. Viitattu 22.12.2014 ==Haittavaikutukset== Esomepratsoli on kohtalaisen hyvin siedetty lääkeaine. Tyypillisimpiä sen aiheuttamia haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, vatsakivut, ripuli, ilmavaivat ja ummetus. ==Synteesi== Esomepratsolin synteesi on hyvin samankaltainen omepratsolin synteesin kanssa. Ensimmäisessä vaiheessa 4-metoksibentseeni-1,2-diamiini reagoi kaliumetyyliksantaatin kanssa muodostaen bentsimidatsolitiolijohdannaisen. Tämä johdannainen reagoi nukleofiilisellä substituutiolla 2-(kloorimetyyli)-4-metoksi-3,5-dimetyylipyrimidiinin kanssa, ja muodostunut välituote hapetetaan esomepratsoliksi. Hapettimena voidaan käyttää m-klooriperbentsoehappoa, mutta tällöin muodostuu tuotteena raseeminen seos. Tämän vuoksi hapetukseen käytetään nykyään asymmetristä menetelmää, jossa hapettimena toimii kumeenihydroperoksidi ja katalyyttinä titaanikompleksi ja dietyylitartraatti. Näin päästään pääasiassa haluttuun isomeeriin ja enantioylimäärä on 93-96 %.Hans-Ulrich Blaser, Andreas Pfaltz & Helma Wennemers: Chiral Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2012. Viitattu 22.12.2014 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Esomepratsoli PubChem-tietokannassa Luokka:61.51 Lääkehoito, lääkeaineoppi Luokka:PPI-lääkkeet
Mindelo

Mindelo on satamakaupunki São Vicenten saaren pohjoisrannikolla Kap Verdessä. Vuonna 2009 kaupungin asukasluku oli 76 650, mikä tekee siitä Kap Verden toiseksi suurimman kaupungin pääkaupungin Praian jälkeen. Mindelo tunnetaan värikkäistä karnevaaleistaan ja kaupunkia pidetään Kap Verden kulttuuripääkaupunkinaRantapallo: Kap Verde rantapallo.fi Viitattu 22.12.2014. Kaupungista on kotoisin muun muassa laulaja Cesária Évora ja muusikko Tito Paris. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kap Verden kaupungit
Simone Urbani

Simone Urbani (s. 19. kesäkuuta 1992) on italialainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Maastohiihdon maailmancupissa Urbani kilpaili ensimmäisen kerran Asiagon perinteisen hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2013 sijoittuen 79:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2014 oltuaan 27:s. Parhaimmillaan hän on ollut 13:s Planican vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2016. == Lähteet == Luokka:Italialaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lamminjärvi (Karkku)

Lamminjärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Karkussa Karimäellä sijaitseva järvi. == Maantiede == Lamminjärven pinta-ala on 1,2 hehtaaria, ja sen pituus on 280 metriä ja leveys 60 metriä. Se sijaitsee kallioperän murrokseen muodostuneessa painaumassa, jossa virtaa myös Heinijärvenoja. Järven rantaviiva on 0,59 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven ympäristö on metsämaata, jonka rantavyöhyke on soistunutta. Rannalla on yksi loma-asunto. Heinoon ja Hornion yhdistävä tie kulkee Lamminjärven vierestä. == Vesistösuhteita == Lamminjärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Heinijärven valuma-alueeseen (35.135) se kuuluu. Järven läpi virtaa Heinijärvenoja, joka laskee Rautaveteen Heinoossa. Idästä järveen laskee oja Anijärvestä. Järven vedenpinnan korkeus on 77,9 metriä ja Rautavedellä 57,5 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 20,4 metriä. Laskuojassa on alempana vesivoimala ja siihen liittyvä patoallas. Lammen rantaan on merkitty lähde. == Historiaa == Vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa lammen ympärillä oli peltomaata. Tilanne oli säilynyt samanlaisena vielä vuoden 1961 peruskartassa. Hienijärvenoja meanderoi tuolloin peltoalueella, mutta nykyään se on kaivettu suoraksi . == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Heinijärven valuma-alue
Kobolttivälskäri

Kobolttivälskäri (Prionurus microlepidotus) on välskärikalojen heimoon kuuluva kala. == Koko ja ulkonäkö == Kobolttivälskäri voi kasvaa jopa 70 cm pitkäksi. Se on pohjaväriltään harmaanruskea, pyrstöstä eteenpäin kulkee 5-7 mustan, pyöreän läikän rivi. ==Levinneisyys == Kobolttivälskäri on kotoperäinen laji Australian kaakkoisosan rannikolla. Se elää kalliorannoilla ja syö kalliossa kasvavaa levää. == Lähteet == Luokka:Välskärikalat (heimo)
Alinen Heinijärvi

Alinen Heinijärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Karkussa Heinijärvellä sijaitseva järvi. == Maantiede == Alisen Heinijärven pinta-ala on 17,8 hehtaaria, ja sen pituus on 530 metriä ja leveys 150 metriä. Se sijaitsee kallioperän murrokseen muodostuneessa painaumassa. Järven ympäristö on pääosin alavaa moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Sen itäpuolella kohoaa mäki, joka kohoaa 30 metrin korkeuteen. Järvessä ei ole saaria. Järven rantaviiva on 3,2 kilometriä pitkä. Rannoille on rakennettu kymmenen vapaa-ajan asuntoja, joille tulee tiet Heijärven ja Heinoon väliseltä kylätieltä. == Vesistösuhteita == Alinen Heinijärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Heinijärven valuma-alueeseen (35.135) se kuuluu. Heinijärvenoja virtaa järven läpi ja laskee seuraavaksi Lamminjärveen, ja se laskee lopulta Rautaveteen Heinoossa. Toinen tulo-oja tulee lännen suunnasta. Tämän ojan valuma-alueella ovat ainakin Perkojärvi ja Maholammi. Järven vedenpinnan korkeus on 85,0 metriä ja Lamminjärven 77,9 metriä mpy., joten Heinijärvenojalle kertyy pudotusta 7,1 metriä. == Historia == Järvi syntyi, kun Heinijärveä laskettiin 1800-luvuilla. Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa Heinijärven eteläpää ulottui Anijärven pohjoisreunalle asti, eli samaan kohtaan, jossa Alisen Heinijärven laskuoja alkaa nykyään. Järvenlaskussa Heinijärvi jakaantui ainakin kahdeksi järveksi, joista tämä on toinen ja Heinijärvi toinen. Vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa näkyy Heinijärvien välissä heinäniittynä merkittyä entistä järvenpohjaa, jossa sijaitsitsee vielä kolmas lammikko.. Vuoden 1961 peruskartassa on niittymaat raivattu peltomaaksi soveltuvin osin sekä Heinijärven että Alisen Heinijärven ympäriltä. Näistäkin pelltoista osa on jo tuolloin poistuneet viljelystä. == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Heinijärven valuma-alue
Vavřinec Hradilek

Vavřinec Hradilek (s. 10. maaliskuuta 1987 Zbuzany) on tšekkiläinen koskimeloja ja olympiamitalisti. Hradilek kilpailee K-1 -luokassa. Hän saavutti olympiahopeaa tuosta luokasta vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hradilek on saavuttanut viisitoista arvokisamitalia, jos olympialaiset, MM-kilpailut ja EM-kilpailut lasketaan mukaan. MM-kilpailuista Hradilek on saavuttanut neljä kultamitalia, kolme hopeamitalia ja yhden pronssisen mitalin ja EM-kilpailuista kolme kultaista mitalia sekä kaksi hopea- ja yhden pronssimitalin. Vuonna 2013 hän voitti K-1 -luokan henkilökohtaisen kilpailun maailmanmestaruuden Prahassa ja 2017 Extreme K-1 -luokan MM-kullan Paussa. Ne ovat hänen ainoat henkilökohtainen arvokisavoittonsa. Hradilek edustaa prahalaista USK Prahaa. Hän on 168 senttimetriä pitkä ja painaa 78 kilogrammaa. == Lähteet == * * https://www.canoeicf.com/athlete/vavrinec-hradilek === Viitteet === Luokka:Tšekkiläiset koskimelojat Luokka:Tšekkiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jari Hyttinen

Jari Hyttinen (s. 23. marraskuuta 1976) on uransa päättänyt suomalainen jääpalloilija ja nykyinen Ruotsin Allsvenskanissa pelaavan Katrineholmin päävalmentaja. ==Pelaajaura== Suomen jääpallomaajoukkueessa Hyttinen on pelannut 30 A-maaottelua. Hänen parhaimmat saavutuksensa ovat jääpallon MM- pronssi vuodelta 2010 sekä kaksi Suomen mestaruutta HIFK:n pelaajana vuosina 2011 ja 2013. ==Valmentajaura== Hyttinen on toiminut jääpallourallaan pelaamisen lisäksi myös valmennustehtävissä. Jääpallon lisäksi hän valmentanut jalkapalloilijoita. Hän on suorittanut UEFA:n A-lisenssin ja toiminut valmennustehtävissä FC Hongassa ja HJK:ssa. HIFK:iin siirryttyään kaudella 2010 hän on toiminut HIFK Bandyn valmennusryhmässä pelaamisen lisäksi. Jari Hyttinen aloitti keväällä 2013 HJK:n kehityspäällikkönä. Hyttinen on koulutukseltaan kasvatustieteiden maisteri Helsingin yliopistosta ja hänellä on valmentajan ammattitutkinto. Hyttinen on kotoisin Porvoosta jossa hän on toiminut opettajana. Hyttisellä on vaimo ja kaksi lasta. Keväällä 2022 Hyttinen siirtyi Porvoon Akilleksen päävalmentajan tehtävästä Ruotsin Allsvenskaniin Katrineholmin päävalmentajaksi.https://www.uusimaa.fi/urheilu/4513926 ==Saavutukset== Maajoukkueessa * MM-pronssi: 2010 Seurajoukkueissa * 2 Suomen mestaruutta: 2011, 2013. Valmentajana *SM-kulta: 2020, 2021 (Akilles) *SM-hopea: 2015 (HIFK), 2022 (Akilles) *Suomen Cup: 2020, 2021 (Akilles) *Vuoden valmentaja: 2020, 2021 ==Lähteet== *International Database – Jari Hyttinen ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset jääpalloilijat Luokka:Suomalaiset jääpallovalmentajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hornionjärvi

Hornionjärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Karkussa Horniossa sijaitseva järvi. == Maantiede == Järven pinta-ala on 4,3 hehtaaria, ja sen pituus on 450 metriä ja leveys 160 metriä. Se sijaitsee kallioperän murrokseen muodostuneessa painaumassa. Painauman molemmin puolin maasto kohoaa parikymmentä metriä ylemmäksi. Järven rantaviiva on 1,0 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Lähistöllä on Hornion kylän peltoja, mutta niistä vain yksi ulottuu järven rantaan asti. Sen lähettyvillä on vain neljä kiinteästi asuttua Hornion kylän tilaa, joista kaksi ovat rannan lähellä. Niiden lisäksi sen rantaan on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto. Heinoosta tuleva tie yhtyy Karkusta tulevaan tieheen järven pohjoispuolella. == Vesistösuhteita == Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Heinijärven valuma-alueeseen (35.135) se kuuluu. Järven läpi virtaa Heinijärvenojan latvavedet ja siihen laskee vain kaksi muuta tulo-ojaa. Toinen niistä on Paskolammin laskuoja. Heinijärvenoja on valuma-alueen pääuoma, joka laskee seuraavaksi Heinijärveen. Järven vedenpinnan korkeus on 98,0 metriä ja Heinijärvellöä 85,9 metriä mpy., joten Heinijärvenojalle kertyy pudotusta 12,1 metriä. == Historiaa == Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Iso Horniojärvi". Sekä järven pohjois- että eteläpuolella Heinijärvenojan rannat oli raivattu niittymaiksi. Järvellä ei kuitenkaan asuttu. Se kuului tuolloin Karkun pitäjään. Vuonna 1884 järven vedenpintaa laskettiin ja järvi lyheni huomattavasti. Vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa on edelleisessä kartassa niittymaat raivattu Heinijärveltä Vähäjärvelle peltomaaksi, jota viljeli 14 maatilaa.. Näistä pelloista on valtaosa edelleen viljelyssä vuoden 1961 peruskartassa . == Lähteet == Luokka:Karkun järvet Luokka:Heinijärven valuma-alue
Samettisirppinokka

Samettisirppinokka (Epimachus fastuosus) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Samettisirppinokkaa tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin populaatioksi on arvioitu 3 500 – 15 000 yksilöä. Sitä uhkaavat metsästys ja metsien raivaaminen viljelyalueiksi. Papua-Uudessa-Guineassa on uusien lakien ansiosta perinteinen metsästys vähentynyt, ja samettisirppinokkien elinalueella metsien häviäminen ollut hyvin pientä vuosina 2002–2014. Siksi lajin kannan väheneminen saattaa olla hyvin vähäistä, minkä takia vuoden 2017 listauksessa Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto muutti lajin statusta vaarantuneesta elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Paratiisilinnut
Anthony Lopes

Anthony Lopes (s. 1. lokakuuta 1990 Givors, Ranska) on ranskalaissyntyinen portugalilainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Olympique Lyonnaisia. Vasenjalkainen Lopes on kuulunut myös Portugalin jalkapallomaajoukkueeseen. == Ura == === Seurajoukkueura === Lopes on edustanut koko uransa Olympique Lyonnaisin eri joukkueita. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa vuodet 2008–2011. Ykkösjoukkueessa hän debytoi Ranskan cupin välierässä Gazélec Ajacciota vastaan huhtikuussa 2012. Voittoisassa finaalissa hän ei pelannut. Eurooppa-liigassa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Ironi Kiryat Shmonaa vastaan joulukuussa 2012. Ligue 1:ssä Lopes debytoi huhtikuussa 2013 AS Saint-Étienneä vastaan. Kaudella 2013–2014 Lopes otti ykkösmaalivahdin paikan entiseltä ykkösveskarilta Rémy Vercoutrelta ja on ollut siitä asti Lyonin ykkösmaalivahti. Hän on pelannut kauden 2020–2021 loppuun mennessä 281 Ligue 1:n ottelua, joissa hän on päästänyt 306 maalia ja pitänyt 99 ottelussa vastustajan maaleitta. Mestarien liigan 30 ottelussa hän on päästänyt 39 maalia ja pitänyt seitsemän kertaa maalinsa koskemattomana. === Maajoukkueura === Lopes on edustanut monia Portugalin eri ikäluokkien maajoukkueita. Vaikka hän on syntynyt ja elänyt koko ikänsä Ranskassa, hän halusi silti edustaa Portugalin jalkapallomaajoukkuetta. Debyytinsä Portugalin maajoukkueessa Lopes teki maaliskuussa 2015 ystävyysottelussa Kap Verdeä vastaan. Hän kuului Euroopan-mestaruuden voittaneeseen Portugalin joukkueeseen 2016, muttei kuitenkaan päässyt pelaamaan turnauksessa. Hän jäi ilman peliaikaa myös MM- kilpailuissa 2018 ja oli sen jälkeen yli kaksi vuotta poissa maajoukkueesta. Kaikkiaan hän on pelannut maajoukkueessa 13 maaottelua, joista kaksi on ollut Kansojen liigan ja kolme MM-karsinnan otteluita. == Lähteet == * Luokka:Portugalilaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Jalkapallon Euroopan mestarit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vähäjärvi (Hornio)

Vähäjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa. == Maantiede == Järven pituus on 150 metriä ja leveys 70 metriä. Se sijaitsee kallioperän murrokseen muodostuneessa painaumassa. Järven läpi virtaa Heinijärvenojan latvavedet. Järven rantametsikkö on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta ranta soistunutta metsää. Ranta on rakentamatonta eikä sinne johda teitä. Läheiseen maataloon tulee tie Hornion kylästä. == Lähteet == Luokka:Mouhijärven järvet Luokka:Heinijärven valuma-alue
Laihalammi (Sastamala)

Laihalammi on Pirkanmaalla Sastamalan Mouhijärven Iirolassa sijaitseva lampi. == Maantiede == Laihalammin pinta-ala on 1,0 hehtaaria, ja sen pituus on 170 metriä ja leveys 100 metriä. Se sijaitsee kallioperän murrokseen muodostuneessa painaumassa. Se on muodostunut vedenjakaja-alueelle kalliosten mäkien väliseen painaumaan yhdessä Laihalamminsuon kanssa. Lammen rantaviiva on 0,42 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat ojitettua metsäsuota, jonka ojat on johdettu lampeen. Lampi on autio ja tiet tulevat sen ympäristön metsiin Iirolan ja Hornion yhditstävältä tieltä. == Vesistösuhteita == Laihalammi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Heinijärven valuma-alueeseen (35.135) se kuuluu. Lammella on 3–5 tulo-ojaa ympäröivältä suolta. Sen luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 2,1 kilometriä pitkä laskuoja Vähäjärveen. Toisaalta voidaan ajatella, että Laihalammi on Heinijärvenojan latvajärvi, jonka vedenpinnan korkeus on 114,8 metriä mpy. == Historiaa == Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa lampi kuului Mouhijärven pitäjään. Kartaston mukaan kaikki sen lähialueen suot ja itse lammen ympäristö oli raivattu niittymaiksi. Vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa niityistä oli jäljellä enää yksi pienialainen peltopalsta. Lammen luontainen oja virtasi kartassa suoraan Vähäjärveen.. Vuoden 1961 peruskartassa viereiset maatilat olivat raivanneet lisää peltomaata ja Laihalammin suota oli alettu ojittamaan. == Lähteet == Luokka:Mouhijärven järvet Luokka:Heinijärven valuma-alue