EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vuontisjärvi (Inari)

Vuontisjärvi (Vuáidâšjävri) on järvi Inarissa Lapin maakunnan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 10,7 neliökilometriä. Etäisyys Ivalosta on 41 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Rovaniemeltä 281 kilometriä pohjoiskoilliseen.Vuontisjärvi. Järviwiki. Viitattu 17.1.2022. == Maantiede == Vuontisjärven pituus lounaasta koilliseen on 12 kilometriä. Leveys vaihtelee kilometrin molemmin puolin. Järvi on syvyyssuhteiltaan vaihteleva. Järven keski- ja pohjoisosassa on useita vähintään 20 metriä syviä kohtia, syvin kohta, 31 metriä, sijaitsee keskellä järveä. Järven eteläosa on matalampaa. Aivan eteläisimmän osan Piritlahti ja Sääskilahti ovat hyvin matalia, kuten myös järven suorantainen pohjoiskolkka. Järven länsirannalla sijaitsee mutkainen Korppivuono ja yli 20 metrin syvyyteen yltävä Huutolahti, koillisrannalla sijaitsee matala Aunuslahti, josta on salmiyhteys Vuontisjärven kanssa samantasoiseen Aunusjärveen. Vuontisjärven eteläpuoliskolla sijaitsee useita saaria. Laajin on yli kymmenhehtaarinen Isosaari järven eteläisimmässä osassa. Myös järven keskellä sijaitsee Isosaari. Muita saaria ovat esimerkiksi Huutomerkkisaari, Hillasaari, Kaheksussaari, Koivusaari, Karisaari ja Isosaaren pohjoispuolella sijaitsevat Korkeasaari ja Matalasaari, josta pohjoiseen järvi on saareton. Vuontisjärven etelärannan Koivuniemi on asuttu. Muita huomattavia niemimaita ovat Korppiniemi, Keinoniemi ja Huutoniemi. Vuontisjärveen virtaa laskuojia koillisesta. Järven etelärannalta lähtee Martveijuuhâ etelään Martinlompolaan (151,1 metriä mpy), joka laskee Martinojaa Muddusjärven (146,8 metriä mpy) Martveinjälmiin. Vuontisjärven ja Muddusjärveen kuuluvan Pitkävuonon välisellä maa-alueella on vaaroja, jotka kohoavat noin sata metriä järvien pintoja korkeammalle. Vuontisjärven syvimmän kohdan itäpuolella sijaitsee Kissahaukkavaara, jonka laki on noin 235 metriä mpy. Vuontisjärven länsipuolitse kulkee valtatie 4. Sekä 69. pohjoinen leveyspiiri että 27. itäinen pituuspiiri kulkevat Vuontisjärven halki. Vuontisjärvi (71.260.1.002) kuuluu Vuontisjärven valuma-alueeseen (71.26), joka on toisen jakovaiheen vesistö Paatsjoen vesistössä (71). Ensimmäinen jakovaihe on Paatarin–Mutusjärven alue (71.2). Vuontisjärvi on laajin Vuontisjärven valuma- alueen 25:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Pikkujoenjärvi ja kolmanneksi laajin Kuivajärvi. Suuri osa alueen pienimmistä järvistä on vailla virallista nimeä.Vuontisjärven valuma-alue (71.26). Järviwiki. Viitattu 17.1.2022. Vuontisjärvi on 12:nneksi laajin Inarin yli 8 000 järvestä ja suurin Suomen kuudesta Vuontisjärvestä. Inarin toinen Vuontisjärvi sijaitsee Uutuanjoen päävesistössä. Lisäksi Enontekiössä on kolme Vuontisjärveä ja Muoniossa yksi.Vuontisjärvi. Järviwiki. Viitattu 17.1.2022.Inari. Järviwiki. Viitattu 17.1.2022. == Lähteet == Luokka:Inarin järvet Luokka:Paatarin–Mutusjärven alue
Johnny Mercer (poliitikko)

John Luther ”Johnny” Mercer (s. 17. elokuuta 1981) on brittiläinen konservatiivipuoluetta edustava poliitikko, joka on toiminut Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenenä vuodesta 2015 lähtien. Mercer syntyi Dartfordissa ja kasvoi kahdeksanlapsisessa baptistiperheessä. Hän työskenteli Lontoon Cityssä rahoitusalalla harjoittelijana. Hän valmistui vuonna 2003 Sandhurstin kuninkaallisesta sotakorkeakoulusta ja palveli aliluutnanttina () Britannian armeijan kuninkaallisessa tykistörykmentissä (). Vuonna 2005 hänet ylennettiin luutnantiksi. Hän kävi merijalkaväen kommandokurssin ja palveli tykistörykmentin 29. kommandorykmentissä () sekä ratsutykistörykmentissä (). Hän palveli kolmella komennuksella Afganistanissa. Vuonna 2008 hänet ylennettiin kapteeniksi. Mercer erosi asevoimista vuonna 2013. Vuonna 2017 hän julkaisi muistelmateoksen We Were Warriors: One Soldier's Story of Brutal Combat nuoruudestaan ja ajastaan asevoimissa. Mercer oli ehdolla vuoden 2015 parlamenttivaaleissa Plymouth Moor View’n vaalipiirissä, jonka ehdokkaaksi hänet valittiin edellisenä vuonna. Hän on sanonut lähteneensä politiikkaan, koska hän halusi edistää veteraanien saamaa hoitoa, ja valinneensa konservatiivipuolueen, koska hän pitää ongelmana ”massiivista hyvinvointivaltiota, joka imee pois nuoremman sukupolven kunnianhimon ja tarmon.” Kertomansa mukaan Mercer ei ollut aiemmin ollut poliittisesti aktiivinen, ja hän äänesti ensimmäisen kerran missään vaaleissa itseään vuonna 2015. Hänet valittiin alahuoneeseen 37,6 prosentin ääniosuudella voittaen vaalipiirin aiemman edustajan, työväenpuolueen Alison Seabeckin, runsaan tuhannen äänen, noin 2,4 prosenttiyksikön, erolla. Mercer vastusti brexitiä eli Yhdistyneen kuningaskunnan eroa Euroopan unionista, mutta vuoden 2016 EU- kansanäänestyksen jälkeen hän on todennut, että äänestystulosta on kunnioitettava. Vuonna 2019 Mercer nimitettiin sotilas- ja veteraaniasioiden alivaltiosihteeriksi. Vuonna 2021 hänet erotettiin virastaan hänen ilmoitettuaan aikeestaan erota vastalauseena sille, että Pohjois-Irlannissa palvelleet brittiarmeijan sotilaat eivät kuuluneet sotarikossyytesuojan antavan lakiehdotuksen piiriin. == Lähteet == Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen poliitikot Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Desertasinpensassinappi

Desertasinpensassinappi (Sinapidendron sempervivifolium) on Madeiralla kasvava harvinainen ja uhanalainen, pensasmainen ristikukkaiskasvilaji. Se on matalahko keltakukkainen pensas, jonka soikeat mehilehdet muistuttavat mehitähden tai mehipuun lehtiä. Desertasinpensassinappi on endeeminen Desertassaarten pääsaarella Deserta Grandella. Se kasvaa kallioilla, alle yhden neliökilometrin laajuisella esiintymisalalla. Lajia on luonnossa jäljellä alle 250 yksilöä, mutta sen kanta on alkanut toipua kasvia syöneiden villien vuohien ja jänisten poistamisen jälkeen. == Lähteet == Luokka:Ristikukkaiskasvit Luokka:Madeiran kasvisto Luokka:Uhanalaiset kasvit
Varianssianalyysi

Varianssianalyysi () on riippumattomien otosten t-testin yleistys. Sen avulla voidaan selvittää eroavatko kahden tai useamman ryhmän keskiarvot toisistaan. Varianssianalyysi voidaan suorittaa yhdelle (yksisuuntainen varianssianalyysi), kahdelle (kaksisuuntainen varianssianalyysi) tai usealle (monisuuntainen varianssianalyysi) riippumattomalle muuttujalle. ==F-testi== Varianssianalyysiin liittyvä testisuure F on Fisherin F-suhde, joka on riippumattoman muuttujan varianssin suhde virhevarianssiin. F-suhde voidaan myös ajatella olevan ryhmien välisen varianssin suhde ryhmän sisäiseen varianssiin. Testisuure noudattaa F-jakaumaa, jonka vapausasteet ovat k-1 ja N-1, kun k on ryhmien lukumäärä ja N otoskoko. Hyvin korkeilla F-suhteen arvoilla on epätodennäköistä, että keskiarvojen erotus olisi sattumaa.Nummenmaa s. 179-182Mellin s. 443 Esimerkiksi yksisuuntaisessa varianssianalyysissä F-suhde: F=\frac{N-k}{k-1}\cdot\frac{\sum_{j=1}^{k} n_j(\bar{Y}_{j} - \bar{Y})^2}{\sum_{j=1}^{k}\sum_{i=1}^{n_{i}} \left( Y_{ij}-\bar{Y}_{j} \right)^2} \bar{Y}_{j} = \text{Ryhmän j keskiarvo}, \bar{Y} = \text{Kokonaiskeskiarvo} ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Tilastollinen testaus
Joal-Fadiouth

Joal-Fadiouth on kaupunkikunta Thièsin alueen Mbourin departementissa Senegalissa. Se sijaitsee Atlantin rannikolla 30 kilometriä Mbourista etelään. Kunnassa on 54 000 asukasta (vuonna 2019, arvio). Joal-Fadiouthin kunnan pinta-ala on 50,35 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Nguéniènen ja etelässä Palmarin Facaon kuntiin. Maisemaa leimaavat kymmenen kilometrin pituinen rannikkovyöhyke sekä vuoroveden muovaama estuaari, kanavat ja rämeet. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen, mutta sen ilmastoon vaikuttaa Atlantin valtameri. Luonnonvarainen kasvillisuus on savannia ja mangrovea. Vuonna 1996 perustettuun kuntaan kuuluu kolme taajamaa: Joal, Ngazobil ja Fadiouth. Kaksi ensimmäistä sijaitsevat Petite Côten rannikkovyöhykkeen eteläkärjessä ja Fadiouth estuaarin saarella. Kaksi kolmasosaa väestöstä asuu Joalissa. Kolme neljäsosaa on sererejä ja vajaa neljännes wolofeja. Sererit ovat pääosin kristittyjä ja wolofit etupäässä muslimeja. Joal oli 1500-luvulta lähtien Sinen sererivaltion sekä portugalilaisten, hollantilaisten, englantilaisten ja ranskalaisten kauppapaikka. Kaupankäynnin seurauksena sinne muodostui portugalilais-afrikkalaisten lançadojen katolinen yhteisö. Louis Faidherben johtamat ranskalaiset valloittivat alueen vuonna 1859. Joalista on maantieyhteys Mbouriin ja edelleen Pointe de Sangomarin niemen kärkeen Djiferiin. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, kalastus ja matkailu. Nähtävyyksiä ovat Ngazobilin suojeltu metsäalue, presidentti Léopold Sédar Senghorin kotitalo Joalissa sekä ahtaasti rakennettu Fadiouthin saari siltoineen, kirkkoineen, viljavarastoineen ja hautausmaineen. ==Lähteet== Luokka:Senegalin kaupungit Luokka:Thièsin alue
Jorma Koskela

Jorma Iisakki Koskela (24. elokuuta 1920 Kankaanpää – 11. joulukuuta 1981 Harjavalta) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen. Koskelan vanhemmat olivat maanviljelijä, jalkinetehtailija Isak Koskela ja emäntä Hilma Mattila, Kankaanpään Vihteljärveltä. Osallistuttuaan jatkosotaan ja palattuaan sieltä vääpelinä Koskela meni 1944 myyntitehtäviin isänsä omistamaan yritykseen, mutta viljeli samalla kotitilaansa. Veljensä kanssa hän siirtyi vähitellen kehittämään yrityksen toimintaa, jalkineiden teollinen tuotanto Koskelan Kenkätehtaassa aloitettiin vuonna 1956. Isän kuoltua Koskelasta tuli yrityksen toimitusjohtaja. Yrityksen toiminta kasvoi merkittävästi ja sen tuotteita meni myös vientiin. Laviaan perustettiin toinen tehdas. Yritys oli 1970-luvulla Suomen suurimpia jalkineiden valmistajia, mutta Neuvostoliiton romahdus vaikutti siihen merkittävästi, samoin kuin osaltaan myös Koskelan kuolema jo vuonna 1981. Koskela osallistui alansa ja alueelliseen yhteistyöhön ja entisenä pesäpalloilijana toimi myös muun muassa Kankaanpään Mailan johtokunnassa. Ansioistaan urheilun piirissä hän sai Suomen Valtakunnan Urheiluliiton hopeisen plaketin. Teollisuusneuvoksen arvonimi Koskelalle myönnettiin vuonna 1978. Hän kuoli Satalinnan sairaalassa 61-vuotiaana joulukuussa 1981. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Prix de Cornulier

Prix de Cornulier on vuosittainen montélähtö 4–10-vuotiaille lämminveriravureille, joilla ratsastetaan 2 700 metrin matka ranskalaisella volttilähdöllä. == Aiheesta muualla == * lista kilpailun voittajista Luokka:Ranskan ravikilpailut Luokka:Pariisin urheilutapahtumat
Kay-Achim Schönbach

Kay-Achim Schönbach (s. 1965) on saksalainen vara-amiraali, entinen Saksan laivaston komentaja. Hän joutui eroamaan tehtävästään Intiassa Delhissä Manohar Parrikar -puolustustutkimusinstituutin tilaisuudessa tammikuussa 2022 pitämässään puheessa esitettyjen mielipiteidensä vuoksi. Hän sanoi, ettei Ukraina voi liittyä Natoon ja että Vladimir Putin ansaitsee kunnioitusta, jota tämä hakeekin Ukrainan alueiden valtaamisella. Schönbachin mukaan ”Krimin niemimaa on menetetty, eikä sitä saada koskaan takaisin". Eron syyksi hän sanoi, ettei halua aiheuttaa enempää vahinkoa Saksan laivastolle ja Saksan valtiolle.Inka Haukka Kohukommentteja laukonut saksalaiskomentaja eroaa tehtävistään Yle 22.1.2022 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset amiraalit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Iyad Sughayer

Iyad Sughayer (s. 1993 Amman) on jordanialais-palestiinalainen pianisti.Khachaturian - Piano Works BIS Sughayer sai varhaisen koulutuksensa synnyinkaupungissaan Ammanissa. Hän sai vuonna 2019 kansainvälisen taiteilijadiplomin Royal Northern College of Musicista, jossa oli opiskellut Murray McLachlanin, Martino Tirimon ja Graham Scottin johdolla. Hän opiskeli myös Chetham's School of Musicissa ja Trinity Laban Conservatoire of Music and Dancessa. Sughayer on esiintynyt muiden muassa BBC:n filharmonikkojen sekä Kairon ja Ammanin sinfoniaorkestereiden solistina. Hän on pitänyt resitaaleja esimerkiksi Wigmore Hallissa, Laeiszhallessa ja Steinway Hallissa.Iyad Sughayer Young Classical Artists Trust Sughayer julkaisi esikoislevynään vuonna 2019 Aram Hatšaturjanin pianoteosten levytyksen BIS-levymerkin kautta. == Lähteet == Luokka:Pianistit Luokka:Jordanialaiset muusikot Luokka:Palestiinalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vahvajärvi (Sortavalan piiri)

Vahvajärvi () on Venäjällä Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä sijaitseva järvi, jonka laskujoki Sahinoja laskee lopulta Jänisjärveen. == Maantietoa == Vahvajärvi on 6,7 kilometriä pitkä, 3,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 10,3 neliökilometriä (tai 10,3 km² , 11,6 km² ). Se on nykyään metsäjärvi, jonka rannoilla ei ole kiinteää asutusta. Järvi on 23,5 metriä syvä ja sen keskisyvyys on noin 7 metriä. Tällä keskisyvyydellä olisi järven laskennallinen tilavuus noin 0,072 kuutiokilometriä eli 72 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on ilmoitettu olevan 24 kilometriä. Järvessä onkin niemiä ja lahtia, jotka kasvattavat rantaviivan pituutta. Järven saaria on laskettu Internetin karttapalvelujen satelliittivalokuvista 14. Suuri osa saarista ovat kuitenkin luotoja. Suurin saari on Vahvasaari (), joka on ollut asuttu. Saari on 1,7 kilometriä pitkä. Sen eteläpuolella sijaitsee Muhkosaari (), joka on 400 metriä pitkä. Saaret sijaitsevat järven länsirannan tuntumassa entisen Vahvajärven kylän kohdalla. Muita saaria ovat Vahvasaaren pohjoispuolella Koivusaari ja Kapansaari, koillisrannassa Sahinlahdella Jänissaari, Muhkosaaren eteläpuolella Tillinlahdella Vasikansaari, Verkkosaari ja Selkäsaari, lounaisrannassa Jänissaari ja eteläpäässä Hakolahdella Revonsaari ja Kelinsaari. Saarien nimet on katsottu vanhoista suomalaisista kartoista. Järven itäpuolella kulkee Matkaselän () ja Jänisjärven () välinen rautatie. Järven pohjoispäässä on 1990-luvun puoliin väliin ollut Pirttipohjan kylä ja rautatiepysäkki (), mutta ne ovat autioituneet. Myös länsirannassa sijainnut Vahvajärven kylä on autioitunut. Lähin pysäkki sijaitsee Alalammella (). == Luontoarvoja == Järven kalakanta muodostuu ainakin seuraavista kalalajeista: muikku, kuore, särki, ahven, hauki, made, kiiski ja säyne. == Vesistösuhteita == Vahvajärvi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jonka Kelokosken valuma-alueeseen se kuuluu. Järven lasku-uoma kuuluu vesireittiin, joka laskee Jänisjärveen. Sen laskujoki Jänisjoki laskee Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Vahvajärvi on Kelokosken valuma-alueen pääjärvi, johon latvavedet kerääntyvät ennen laskemistaan Jänisjärveen. Järven valuma-alueen pinta-ala on 39,6 neliökilometriä . Esimerkiksi Hietalahteen laskee Hiijärven lyhyt laskuoja Kivioja. Lasku-uomaan kuuluvat Sahinojan lisäksi Ruokolampi ja sen laskuoja Töyhinoja, Ylälampi ja sen laskuoja ja Alalampi ja sen laskuoja Kelokoski. Vesireitti laskee Jänisjärven lounaisrantaan aivan Kontioleppälahden viereen. Vahvajärven vedenpinnan korkeus on 88 metriä ja Jänisjärven 64 metriä. Valuma- alueen muita järviä ovat Päähimainenlampi (), Venelampi (Венелампи), Riuttalampi (Риутталампи), Perttilampi (Перттилампи) ja Hiijärvi. == Lähteitä == === Huomioita === === Viitteet === Luokka:Kelokosken valuma-alue (Jänisjärvi) Luokka:Sortavalan piiri Luokka:Luovutettujen alueiden järvet
Rotkosara

Rotkosara (Carex vulcani) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, sarojen (Carex) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on Azorien endeeminen kasvilaji ja kasvaa siellä Floresin, Faialin, Picon, Terceiran, São Jorgen, São Miguelin ja Santa Marian saarilla. Rotkosara kasvaa kallioilla, jokilaaksoissa sekä laakeri-, kielopuu- ja katajametsissä. == Lähteet == * Schäfer, H., 2005: Endemic Vascular Plants of the Azores: an Updated List — Hoppea – Regensburgische Botanische Gesellschaft, s. 275–283 (https://islandlab.uac.pt/fotos/publicacoes/publicacoes_Schaefer05_EndemicVascularPlantsAzoresUpdatedList.pdf) == Aiheesta muualla == * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Carex vulcani Luokka:Sarat
Aimé Bonpland

Aimé Jacques Alexandre Bonpland (syntymänimeltään Goujaud) (elokuu 1773 La Rochelle, Ranska – 4. toukokuuta 1858 Paso de los Libres, Argentiina) oli ranskalainen kasvitieteilijä ja latinalaisen Amerikan tutkimusmatkailija. ==Elämä ja ura== Bonpland opiskeli lääketiedettä Pariisissa, toimi kirurgina Ranskan armeijassa ja teki sen jälkeen yhdessä Alexander von Humboldtin kanssa luonnontieteiden kannalta käänteentekeviä matkoja Espanjassa, Meksikossa, Kuubassa, Kolumbiassa, Kordillereilla sekä Orinoco- ja Amazon-jokien ympäristössä. Hän keräsi Etelä-Amerikassa yli 6 000 kasvilajia, joista 3 500 lajia oli tuolloin vielä kuvaamatta. Palattuaan elokuussa 1804 Ranskaan Napoleon nimitti hänet Navarran ja Malmaisonin keisarillisten kasvitieteellisten puutarhojen johtajaksi. Näistä hän julkaisi yksityiskohtaisen kuvauksen, Description des plantes rares, cultivées à Navarre et à Malmaison (1813). Samaan aikaan hän julkaisi teokset Plantes équinoxiales recueillies en Mexique etc. (1805-1818) ja Monographie des mélastomacées (1806-1823). Ranskan keisarivallan kaatuminen järkytti häntä niin, ettei hän enää halunnut jäädä Eurooppaan. Bonpland lähti vuonna 1816 Buenos Airesiin, jossa hänet nimitettiin luonnontieteiden professoriksi. Vuonna 1820 hän lähti matkalle Paraná-jokea pitkin tutkimaan Paraguayta, jonne hän perusti siirtokunnan. Paraguayn diktaattori José Gaspar Rodríguez de Francia tuhosi kuitenkin pian asutuksen, ja Bonpland itse joutui joulukuussa 1821 vangiksi Asuncióniin, jossa häntä pidettiin vangittuna toukokuuhun 1829 asti huolimatta Humboldtin ja useiden hallitusten yrityksistä vapauttaa hänet. Sitten hän asettui lyhyeksi aikaa lääkäriksi Brasiliaan, Piratini-joen suulle. Sieltä hän lähti Uruguayhin, jossa hän perusti appelsiiniviljelmiä ja harjoitti merinolampaiden paimentamista. Vuonna 1832 hän aikoi palata Eurooppaan kokoelmiensa kanssa, mutta Francian kuolema sai hänet palaamaan Paraguayhin, jossa hän jatkoi tutkimuksiaan. Vuonna 1850 hän muutti Argentiinan Corrientesiin kartanolle, jonka hän oli saanut valtiolta palkkioksi palveluksistaan luonnonhistoriallisen museon perustamisessa. Laajamittaisten tutkimustensa aikana hän tuhlasi varansa ja ajautui köyhyyteen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kasvitieteilijät Luokka:Ranskalaiset professorit Luokka:Ranskalaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Ranskalaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1773 syntyneet Luokka:Vuonna 1858 kuolleet
Piikkinuijasara

Piikkinuijasara (Carex grayi) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, sarojen (Carex) sukuun kuuluva kasvilaji. Se kasvaa noin 60–90 cm korkeaksi. Lehdet ovat lähes ainavihantia ja enintään 1,3 cm leveitä. Kukintona on vihertävänkeltainen tai -ruskea tähkistö. Piikkinuijasaraa voi kasvattaa koristekasvina ja se sopii erityisesti isoiksi ryhmiksi vesiaiheiden ympärille. Laji kasvaa parhaiten ravinteikkaassa maaperässä täydessä auringon valossa, mutta pärjää myös kevyessä varjossa. Piikkinuijasara viihtyy sekä veden äärellä että vedessä. Sopivissa olosuhteissa laji pystyy siementämään ja lisääntymään itsenäisesti. Piikkinuijasaran tieteellisen nimen lajinimi (grayi) viittaa Asa Grayhin. == Lähteet == * Missouri Botanical Garden: Carex grayi == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Piikkinuijasara (Carex grayi) * JSTOR Global Plants: Carex grayi * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Carex grayi * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Carex grayi * Flora of North America: Carex grayi Luokka:Sarat
Hiijärvi (Sortavalan piiri)

Hiijärvi () on Venäjällä Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä sijaitseva järvi, jonka laskuoja Kivioja laskee Vahvajärveen. == Maantietoa == Hiijärvi on 2,2 kilometriä pitkä, 600 metriä leveä ja sen pinta-ala on 80 hehtaaria. Järvi sijaitsee mäkisen metsämaaston ympäröimänä. Järven rannat ovat kivikkoisia ja hiekkapohjaisia ja se on nykyään asumaton. Hiijärveltä on Internetin satelliittivalokuvista laskettu saaria 10. Useimmat saaret ovat luotoja. Suurin saari on Suursaari, joka on 150 kilometriä pitkä. Muita saaria ovat Marjasaari, Teerisaari ja Nuottasaari. == Vesistösuhteita == Hiijärvi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jonka Kelokosken valuma-alueeseen se kuuluu. Järven lasku- uoma kuuluu vesireittiin, joka laskee Jänisjärveen. Sen laskujoki Jänisjoki laskee Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Hiijärveen tulee lähiympäristöstä kaksi laskuojaa. Sen eteläpuolella sijaitsevasta Perttilammesta () tulee yksi oja. Ojan vesistöreittiin kuuluvat yläjuoksulla Riuttalampi (Риутталампи), Venelampi (Венелампи) ja Päähimainenlampi (Пяяхимайненлампи). Järven itäpuolella sijaitsevat Tervalampi ja Ritarilampi. Hiijärvi laskee Kelokosken valuma- alueen pääjärveen Vahvajärveen, johon latvavedet kerääntyvät ennen laskemistaan Jänisjärveen. Hiijärven laskuoja on 100 metriä pitkä Kivioja. Hiijärven vedenpinnan korkeus on 89 metriä ja Vahvajärven 88 metriä. Vesireitin alapuolisia järviä ovat Vahvajärvi, Ruokolampi, Ylälampi ja Alalampi (Алалампи). == Huomioita == == Lähteet == Luokka:Kelokosken valuma- alue (Jänisjärvi) Luokka:Sortavalan piiri Luokka:Luovutettujen alueiden järvet
Sitten ajat muuttuivat

Sitten ajat muuttuivat on Antti Kuivalaisen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2022. Elokuva on kulttuuridokumentti, jonka aiheena on Helsingissä sijaitseva Tavastia-klubi. Elokuva on tehty juhlistamaan Tavastian 50-vuotista historiaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2022 dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Sosiaalitila

Sosiaalitila eli henkilöstötila on työ- tai harrastuspaikan alue, joka on osoitettu pukeutumiseen, peseytymiseen, ruokailuun, kahvitteluun tai muuhun palautumiseen. Työnantajan on järjestettävä työntekijöille riittävä määrä laadukkaita sosiaalitiloja. Useimmissa sosiaalitiloissa on lukittavat pukukaapit, joihin voi sijoittaa henkilökohtaisia tavaroita esimerkiksi työpäivän ajaksi. Alueen keskiössä usein onkin toimia paikkana, jossa vaihtaa työvaatteet. Lisäksi niissä voi olla suihku, käsienpesupiste ja jopa käymälä. == Lähteet == Luokka:Työ
Saly Portudal

Saly Portudal on kaupunkikunta Thièsin alueen Mbourin departementissa Senegalissa. Se sijaitsee Atlantin rannikolla viisi kilometriä Mbourista luoteeseen. Kunnassa on 31 700 asukasta (vuonna 2019, arvio). Malicoundan maalaiskunnasta vuonna 2008 erotettu Saly Portudal koostuu 16 kaupunginosasta. Se sijaitsee ilmastoltaan miellyttävällä Petite Côten rannikkovyöhykkeellä. Asukkaista 60 % on sererejä, 25 % fulbeja, 7 % bambaroita ja mandinkoja sekä 4 % wolofeja. Paikkakunnalla asuu myös paljon ulkomaalaisia. Portudal oli 1500-luvulta lähtien Baolin valtion sekä portugalilaisten, hollantilaisten, englantilaisten ja ranskalaisten kauppapaikka. Kaupankäynnin seurauksena sinne muodostui portugalilais-afrikkalaisten lançadojen katolinen yhteisö. Louis Faidherben johtamat ranskalaiset valloittivat alueen vuonna 1859. Paikkakunnan historiasta muistuttaa vanha linnake. 1980-luvulta lähtien kehitetty Saly on lukuisine hotelleineen Senegalin ja koko Länsi-Afrikan suurin matkailukeskus. Se tarjoaa all inclusive -rantalomien lisäksi urheilukalastusta, golfia, iltahuveja ja muita aktiviteetteja. Kunnan asukkaista 65 prosenttia saa elantonsa suoraan matkailusta. Muita elinkeinoja ovat perinteisin menetelmin harjoitettu kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Saly Portudalin kunnan sivusto Luokka:Senegalin kaupungit Luokka:Thièsin alue
Äidinmaa

Äidinmaa on Mari Soppelan ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama suomalais–brittiläisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2022. Elokuva käsittelee ihmisen kasvuympäristöä ja sen vaikutusta siihen millaiseksi ihminen muodostuu. Sen päänekilöinä ovat ohjaaja Soppela perheineen, jotka muuttivat Amsterdamista Suomen Lappiin perheen lasten ollessa pieniä. Soppela pohtii elokuvassa Lapissa asumisen vaikutusta omaan ja lastensa identiteettiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2022 dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Glenard (fregatti)

Glenard oli kolmimastoinen vuonna 1893 rakennettu teräsfregatti, joka oli suomalaisomistuksessa koululaivana 1900–1925.Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia, Glenard Majakka Rauman merimuseo : Glenard 1893 Glenard rakennettiin 1893 Anderson Rodger & Co:n telakalla Clyde-joen varrella Port Glasgowssa Skotlannissa 1893 glasgowlaiselle Glenard Ship & Co- varustamolle. Laivan vetoisuus oli 1 904,57 bruttorekisteritonnia, kantavuus 3 200 kuollutpainotonnia, pituus 83,8 metriä, leveys 12,2 metriä ja syväys 6,97 metriä. Laiva teki neitsytmatkansa kivihiililastissa Glasgowista Buenos Airesiin. Vuonna 1896 sen omisti Port Glasgowssa toiminut Sterling & Co- varustamo, jolta laiva ostettiin Suomeen vuonna 1900, ostajana oli insinööri Ossian Donner. Koululaivana toimineen fregatin omistivat sittemmin raumalainen Raumo Nya Skeppsrederi Ab 1901–1906, helsinkiläinen Finska Rederi Ab 1906–1911 ja helsinkiläinen Ab Finska Skolskeppsrederiet 1911–1925. Laiva kuljetti matkoillaan muun muassa guanoa, salpietaria, puutavaraa, sementtiä ja suolaa. Yksi matruusi huuhtoutui myskyssä yli laidan ja hukkui fregatin ollessa kivihiililastissa matkalla Australian Newcastlesta Chilen Antofagastaan maaliskuussa 1907. Tammikuussa 1912 merimiesoppilas putosi Englannin kanaalissa takilasta laivan kannelle ja kuoli laivan ollessa puutavaralastissa matkalla Sundsvallista Melbourneen. Glenard menetti maaliskuussa 1920 Biskajan lahdella mastonsa kovassa myrskyssä. Se hinattiin Brestiin Ranskaan jossa se muutettiin parkkilaivaksi. Viimeisen valtamerimatkansa Glenard teki salpietarilastissa Chilestä Hulliin Englantiin joulukuun 1924 ja huhtikuun 1925 välillä. Glenard myytiin tämän jälkeen romutettavaksi Sunderlandiin. Laivan ruori on säilynyt ja se on esillä museossa Turussa. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Eirik Hornborg : Under segel till antipoderna: anteckningar från en färd till Oceanien. Schildt, Borgå 1916 (kuvaus Glenardin matkasta Australiaan talvella 1911-1912) * Holger Stolzmann : Fullriggaren Glenard från Helsingfors 1900-1901. Meddelanden från Sjöhistoriska museet vid Åbo Akademi, 1981 ISBN 9516487696 == Aiheesta muualla == * Teräsfregatti Glenard, valokuva vuodelta 1912, Suomen merimuseon kuvakokoelma (Finna) * Suomen pakkasista etelän helteeseen, Suomen Kuvalehti, 20.01.1923, nro 3, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset purjelaivat
Amyylimetakresoli

Amyylimetakresoli (C12H18O) on aromaattinen fenolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää antiseptisenä aineena. == Ominaisuudet ja käyttö == Huoneenlämpötilassa amyylimetakresoli on nestettä tai kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee emäksiin ja moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi alkoholeihin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Amyylimetakresoli estää useiden bakteerien ja sienien kasvua ja tehoaa myös eräisiin viruksiin. Aineella on myös puuduttava vaikutus, koska se salpaa natriumionikanavia. Amyylimetakresolia käytetään yhdessä 2,4-diklooribentsyylialkoholin kanssa kurkkukivun hoitamiseen tarkoitetuissa imeskelytableteissa ja sen teho on kohtalainen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: Amylmetacresol *DrugBank: Amylmetacresol Luokka:Fenolit
Ruokolampi (Sortavalan piiri)

Ruokolampi () on Venäjällä Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä sijaitseva järvi, jonka laskujoki Töyhinoja laskee Ylälampeen. == Maantietoa == Ruokolampi on 1,5 kilometriä pitkä, 550 metriä leveä ja sen pinta-ala on noin 50 hehtaaria. Järvi on pitkän muotoinen eikä siinä ole merkittäviä niemiä tai lahtia. Keskellä järveä on saari, jolla ei ole kartoissa nimeä. Järven luoteispään rantaa viistää Matkaselän () ja Jänisjärven () välinen rautatie, joka kulkee järven lähellä koko sen pituudelta ja ylittää järven laskuojan. Järven rantametsät ovat alavaa ja suoperäistä metsämaata paitsi pohjoisessa, missä kohoaa korkea mäki. Järvi on nykyään asumaton. == Vesistösuhteita == Ruokolampi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jonka Kelokosken valuma-alueessa se sijaitsee. Järven lasku- uoma kuuluu vesireittiin, joka laskee Jänisjärveen. Tämän laskujoki Jänisjoki laskee Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Ruokolampi sijaitsee Kelokosken valuma-alueen pääjärven Vahvajärven länsipuolella. Ruokolampi kuuluu Vahvajärvestä Sahinojana alkavaan pääuomaan, joka laskee suoraan Jänisjärveen. Lasku-uomaan kuuluvat Sahinojan ja Ruokolammen lisäksi Ylälampi ja sen laskuoja sekä Alalampi (Алалампи) ja sen laskuoja Kelokoski. Kelokoski laskee Jänisjärven lounaisrantaan aivan Kontioleppälahden viereen. Vahvajärven vedenpinnan korkeus on 88 metriä, Ruokolammen 87 metriä, Ylälammen 86,6 metriä ja Jänisjärven 64 metriä mpy. Valuma-alueen muita järviä ovat Päähimainenlampi (), Venelampi (Венелампи), Riuttalampi (Риутталампи), Perttilampi (Перттилампи) ja Hiijärvi. == Lähteitä == === Huomioita === === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Kelokosken valuma-alue (Jänisjärvi) Luokka:Sortavalan piiri Luokka:Luovutettujen alueiden järvet
Barbara Krafftówna

Barbara Krafftówna, Barbara Krafft-Seidner (5. joulukuuta 1928 – 23. tammikuuta 2022) oli puolalainen elokuvanäyttelijä. Hän esiintyi yli 40 elokuvassa ja televisio-ohjelmassa vuodesta 1953 lähtien. ==Valikoitu filmografia== * Tuhkaa ja timanttia (Popiól i diament, 1958) * Tänä yönä kuolee kaupunki (Dzis w nocy umrze miasto, 1961) * Opimmeko rakastamaan? (Jak byc kochana, 1963) * Rakkauden harha-askel (Ich dzien powszedni, 1963) * Saragossan salaisuudet (Rekopis znaleziony w Saragossie, 1965) * Szyfry (1966) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Puolalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Alpignano

Alpignano () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissaAlpignano Sapere.it Alpignano Enciclopedia Treccani Alpignano] Turismo Torino . Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 16 732 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Käyttäjäpsykologia

Käyttäjäpsykologisen tutkimuksen kohteena on ihmisen ja laiteympäristöjen vuorovaikutus. Keskeistä käyttäjäpsykologiassa on käyttäjän kokonaisvaltainen ymmärtäminen psykologisen käsitteistön, metodiikan ja teorian avulla. Käyttäjäpsykologia pyrkii luomaan psykologisen kokonaiskuvan ihmisen mielestä ja toiminnasta laitevuorovaikutustilanteissa. Käyttäjäpsykologian ihmisen toiminnasta tuottamista kuvauksista on merkittävää hyötyä esimerkiksi laite- ja ohjelmistosuunnittelussa, opetuksessa tai teollisessa tuotekehitystyössä. Sovelluskohteita löytyy ihmisen toiminnan kaikilta osa-alueilta. ==Lähteet== Luokka:Psykologia
Roimaripsupilli

Roimaripsupilli (Turraea robusta) on mahonkikasvien (Meliaceae) heimoon, ripsupillien (Turraea) sukuun kuuluva kasvilaji. Lajin nimi Tansaniassa puhuttavalla zaramon kielellä on mzikoziko . Roimaripsupilli on 2–15 metriä korkeaksi kasvava pensas tai puu. Sen kaarna on karkeapintaista ja ruskeaa. Lehdet ovat soikeita tai puikeita, 3,5–12 cm pitkiä, 2–8 cm leveitä sekä alapinnoiltaan lyhytkarvaisia. Kukat sijaitsevat viuhkomaisissa kukinnoissa ja niiden väri vaihtelee valkoisesta kellertävään. Kukkien terälehdet ovat 1,2–1,4 cm pitkiä. Hedelmä on litistyneen pallomainen, halkaisijaltaan 1,0–1,6 cm ja väriltään keltainen. Roimaripsupilli kasvaa metsäisillä ruohostomailla ja pensastoissa sekä jokivarsien metsissä. Roimaripsupilli kasvaa luonnossa itäisessä Afrikassa. Roimaripsupillin juurista valmistettua yrttiteetä on käytetty perinteisessä lääkinnässä vatsakipujen sekä ripulin hoitoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Roimaripsupilli (Turraea robusta) * JSTOR Global Plants: Turraea robusta * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Turraea robusta Luokka:Mahonkikasvit
Ylälampi (Sortavalan piiri)

Ylälampi () on Venäjällä Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä sijaitseva järvi, jonka laskujoki laskee Alalammen (Алалампи) kautta Jänisjärveen. == Maantietoa == Ylälampi on 2,8 kilometriä pitkä, yli 700 metriä leveä ja sen pinta-ala on 116 hehtaaria (joskus ilmoitetaan noin 130 ha ). Lampi on pitkänmuotoinen järvi, jonka rantaviiva ei tee suuria niemiä tai lahtia. Rannat ovat kivikkoisia ja hiekkapohjaisia. Koillisrannan tuntumassa sijaitsee ainoa saari, jolla ei ole kartoissa nimeä. Sen koillisranta on ollut asuttu, mutta nykyään siellä on enää viljelyssä olevia peltoja. Järvi on siten autio metsäjärvi. Järven kaakkoispuolella kulkee Matkaselän () ja Jänisjärven () välinen rautatie. Järvestä puoli kilometriä koilliseen sijaitsee entinen Kontiolahden kylä (Контиолахти), jossa asuu enää yksi asukas . == Vesistösuhteita == Ylälampi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma- alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jonka Kelokosken valuma-alueessa se sijaitsee. Järven lasku-uoma kuuluu vesireittiin, joka laskee Jänisjärveen. Tämän laskujoki Jänisjoki laskee Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Ylälampi sijaitsee Kelokosken valuma- alueessa Ruokolammen koillispuolella. Ylälampi kuuluu Vahvajärvestä Sahinojana alkavaan pääuomaan, joka laskee suoraan Jänisjärveen. Lasku-uomaan kuuluvat Sahinojan ja Ruokolampi ja sen laskuojan Töyhinojan lisäksi Ylälampi ja sen laskuoja, sekä Alalampi ja sen laskuoja Kelokoski. Kelokoski laskee Jänisjärven lounaisrantaan aivan Kontioleppälahden viereen. Ruokolammen vedenpinnan korkeus on 87 metriä, Ylälammen 86,6 metriä, Alalammen 85 metriä ja Jänisjärven 64 metriä mpy. Valuma-alueen pinta-ala on 53,3 neliökilometriä. Suurisuolta tulevan ojan latvoilla sijaitsee Jouhkinlampi eli Aluslampi. Sen ympärillä on sijainnut Pirttipohjan kylä, joka on nykyään autioitunut. Muita valuma-alueen järviä ovat Päähimainenlampi (), Venelampi (Венелампи), Riuttalampi (Риутталампи), Perttilampi (Перттилампи) ja Hiijärvi. == Lähteitä == === Huomioita === === Viitteet === Luokka:Kelokosken valuma-alue (Jänisjärvi) Luokka:Sortavalan piiri Luokka:Luovutettujen alueiden järvet
Lefortovon metroasema

Lefortovo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 27. maaliskuuta 2020. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Moskovan metroasemat
Brighamia insignis

Brighamia insignis (olulu) on Havaijilta kotoisin oleva, huonekasvina kasvatettu, lobelioiden sukuinen kellokasvilaji. Kasvilla on lyhyt, pysty puutunut varsi, jonka päässä kasvaa kaalimainen lehtiruusuke. Lehdet ovat kirkkaanvihreät, ehyet ja mehevät, ne ovat laiduntaville eläimille houkuttelevia syötäväksi. Kukat ovat vaaleankeltaisia, tuoksuvia ja viisiterälehtisiä.Stenman, K. & Wennström, A. 2008: Huonekasvit. Gummerus Kustannus Oy. ISBN 978-951-20-7448-8. Brighamia insignis luokitellaan luonnosta hävinneeksi lajiksi (EW), sillä sitä ei enää kasva Havaijilla luonnonvaraisena. Vielä 2020-luvulle asti kasvin uhanalaisluokitus oli äärimmäisen uhanalainen, sillä vuonna 2014 tiedettiin sitä olevan jäljellä vain yksi luonnonvarainen yksilö. Vuoden 2020 etsinnöissä viimeistäkään kasvia ei enää löytynyt. Brighamia insignis on kasvanut historiassa kahdella Havaijin saarella (Kauai ja Niihau), mutta viimeinen yksilö esiintyi Kauain saaren luoteisosan Nā Pali -rannikolla kalliojyrkänteellä. Kasvin katoamiseen johtivat vieraslajien leviäminen (kuten villivuohet ja kilpailevat kasvilajit), elinympäristöjen häviäminen ja todennäköisesti myös sen luontaiset pölyttäjät (kiitäjäperhonen) ovat kuolleet sukupuuttoon. 2000-luvulla kasvia on lisätty kasvihuoneviljelyssä satoja tuhansia yksilöitä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kellokasvit
Toiset äänet

Toiset äänet on vuonna 2022 valmistunut suomalainen dokumenttielokuva, jonka on käsikirjoittanut, kuvannut ja ohjannut Annika Grof. Elokuva käsittelee poliittisten päätösten vaikutuksia Helsingin yliopistoon. Kollaasimaisen elokuvan keskeisissä rooleissa ovat Jukka Kekkonen, Gaela Keryell, Lena Näre ja Taina Saarikivi. Elokuva sai ensi-iltansa Helsingin dokumenttielokuvafestivaaleilla DocPointissa 31.1.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2022 dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Baol

Baol eli Bawol oli wolofien ja sererien muodostama valtio 1500-luvulta 1800-luvun lopulle saakka. Se sijaitsi nykyisen Senegalin länsiosassa Kayorin sekä Sinen ja Saloumin välisellä alueella. 1100- tai 1200-luvulla syntynyt Baol oli osa Jolofin valtakuntaa, kunnes se saavutti itsenäisyyden vuoden 1550 tienoilla. Maan talous perustui maanviljelyyn. Sen pääkaupunkina toimi Lambaye, ja se kävi kauppaa eurooppalaisten kanssa Portudalin ja Mbourin satamissa. Baolin yhteiskuntajärjestelmä oli hierarkkinen. Keskenään kilpailevat ylimyssuvut valitsivat teen-nimellä kutsutun hallitsijan, joka oli toisinaan sama henkilö kuin Kayorin damel. Heidän alapuolellaan olivat vapaat maanviljelijät, käsityöläiset ja eri orjaryhmät. Ranskalaiset valtasivat Baolin vuonna 1859, ja se liitettiin Senegalin siirtomaahan vuonna 1895. Myöhemmin siitä tuli muridismin ydinaluetta. ==Lähteet== Luokka:Afrikan entiset monarkiat Luokka:Senegalin historia
Yliprokuraattori

Yliprokuraattori oli Venäjällä 1721–1917 käytössä ollut nimitys, joka tarkoitti keisarin edustajaa ortodoksisen kirkon pyhässä synodissa. Hän toimi pyhän synodin päällikkönä. ==Lähteet== Luokka:Ortodoksisen kirkon historia Luokka:Venäjän keisarikunta
Surunkesyttäjät

Surunkesyttäjät on Mina Laamon ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2022. Elokuva käsittelee surua. Siinä kerrotaan ihmisistä, jotka ovat joutuneet kohtaamaan elämässään surua sekä heidän tapojaan sen käsittelemiseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2022 dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Helokämmekät

Helokämmekät (Coelogyne) on kämmekkäkasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Helokämmeköillä on useimmiten soikeita varsimukuloita, joista lähtee yksi tai kaksi lehteä. Niitä tavataan luonnonvaraisina Kaakkois-Aasiassa, etenkin Borneolla, Sumatralla ja Himalajalla. Ne ovat suosittuja harrastajien parissa näyttävien, usein tuoksuvien kukkiensa takia. Suvusta tunnetaan yli kaksisataa lajia. == Lajeja == Suvun lajeihin kuuluvat esimerkiksi: * lumikuningatar (Coelogyne cristata) * kesähelokämmekkä (Coelogyne dayana) * syyshelokämmekkä (Coelogyne fimbriata) * raitahelokämmekkä (Coelogyne flaccida) * ruskohelokämmekkä (Coelogyne fuscescens) * riippakämmekkä (Coelogyne glumacea, syn. Dendrochilum glumaceum)Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Dendrochilum glumaceum Lindl. * terttuhelokämmekkä (Coelogyne massangeana) == Lähteet == Luokka:Kämmekkäkasvit
Mellecey

Mellecey on kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa Bourgogne-Franche- Comtén alueella. Se sijaitsee noin 11 kilometriä Chalon-sur-Saônen kaupungista luoteeseen. Kunnan nähtävyys on Burgundin herttuoiden linna Château de Germolles. 1300-luvun lopulla Burgundin herttua Filip II osti linnoituksen ja muutti sen ylelliseksi asunnoksi vaimolleen Margareeta III Flanderilaiselle. Linnan koristeluun osallistuivat aikansa parhaat taiteilijat, kuten Claus Sluter ja Jean de Beaumetz. Linnan englantilainen puutarha on 1800-luvun lopulta. Nykyään linna on yksityisomistuksessa, ja omistajat vetävät opastettuja kierroksia linnassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saône-et-Loiren kunnat
Kai Heinonen

Kai Marius Heinonen (14. kesäkuuta 1933 Lemi – 17. kesäkuuta 2009 Espoo)Kai Marius Heinosen hautakivi Kellonummen hautausmaalla, kortteli I, rivi 18, hauta 4. oli suomalainen pilapiirtäjä ja karikatyristi.Olavi Järvi: Parhaat pilapiirtäjämme, s. 50. Tammi, Helsinki 1979.Heinonen, Kai Kirjasampo. Viitattu 23.1.2022. Hän käytti piirtäjänä nimimerkkiä Kai. Heinonen piirsi muun muassa Lapin Kansa -lehteen. Heinonen valmistui Lappeenrannan kauppaopistosta vuonna 1952.Lappeenrannan kauppaopistosta saivat päästötodistukset seuraavat: Kai Marius Heinonen, Etelä-Saimaa, 1952, No 120, sivu 4, julkaistu 27.5.1952 Hän aloitti pilapiirtäjän uransa vuonna 1963 Savonmaa-lehdessä. Vuosina 1969–1971 hän asui Newarkissa Yhdysvalloissa työskennellen postimyyntiliikkeessä ja piirtäen vapaa-ajallaan. Tänä aikana hän kehitti tunnetun piirrostyylinsä ja hänen piirroksiaan julkaistiin New York Daily News -lehdessä sekä kerran The New York Timesissa. Vuonna 1971 Heinosen karikatyyripiirroksia kuuluisuuksista julkaistiin Yhdysvalloissa Let’s face it! -nimisenä kirjana. Samana vuonna hän palasi Suomeen, jossa häneltä ilmestyi piirroskokoelmia pitkään lähes joka vuonna.Lea Ala-Peijari: Kai Heinonen, Jupperin Omakotiyhdistyksen jäsenlehti JOY 3/2007, s. 8 Jupperi.fi. Viitattu 23.1.2022. Heinonen piirsi molemmilla käsillään, mutta tussasi piirrokset oikealla kädellä. Heinonen asui Espoossa, ja hänet on haudattu Kellonummen hautausmaalle.Heinonen Kai Marius Hautahaku.fi. Viitattu 14.8.2024. __NOTOC__ ==Teoksia== ===Piirroskokoelmia=== *Let’s face it! Kai Heinonen's World. Phaedra, New York 1971 *Urkki ja isot pojat: Kekkospiirroksia ja kaskuja. Otava, Helsinki 1971 *Vänrikki Stoolin turinat. Otava, Helsinki 1972 *Nyky-Suomen sananparsikirja. Otava, Helsinki 1973 *Ikämiesisäntä ja aikamiespojat: 24 piirrosta. Otava, Helsinki 1973 (Kalevi Kuuselan kanssa) *Pohjolan pidot. Otava, Helsinki 1974 *Tunaripartio. Otava, Helsinki 1976 *Toisen tasavallan hovissa. Otava, Helsinki 1977 *Viidesti kirkastettu. WSOY, Helsinki 1978 *Parempi pyy pivossa. WSOY, Helsinki 1979 *Yhtä juhlaa. WSOY, Helsinki 1980 *Kunkkuhai ja jätkäsuora. WSOY, Helsinki 1981 *Kuin Manulle illallinen. WSOY, Helsinki 1982 *Rötösherrat. WSOY, Helsinki 1983 *Sikariporras. WSOY, Helsinki 1984 *Kliffaa hei. WSOY, Helsinki 1985 *Manun kanssa keittiössä. WSOY, Helsinki 1986 *Tarttis jatkaa. WSOY, Helsinki 1987 *Kyllä se siitä!. WSOY, Helsinki 1988 *Saakutin säkeet. WSOY, Helsinki 1989 *Pumppuihin!. WSOY, Helsinki 1990 *Onneton tunari. Kirjayhtymä, Helsinki 1991 *Pressapeli. WSOY, Helsinki 1993 *Euro-Maran tahdissa. WSOY, Helsinki 1994 *Naisten tanssit. WSOY, Helsinki 2001 ===Kuvituksia=== *Pekka Peltokallio: Naurudoping (1978) ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset pilapiirtäjät Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Pikeepaita

Pikeepaita on pehmeästä, hengittävästä materiaalista tehty lyhythihainen kauluspaita, jossa on kaksi tai kolme nappia, matala kaulus ja toisinaan myös tasku. Pikeepaitoja alettiin käyttää ensin urheilussa. Poolon pelaajat käyttivät niitä alun perin Intiassa vuonna 1859 ja Isossa-Britanniassa 1920-luvulla. Pikeepaidat valmistetaan yleensä puuvillasta, tavallisesti pikee-neulosta tai käyttämällä muita kuituja, kuten silkkiä, merinovillaa, synteettisiä kuituja tai luonnon- ja synteettisten kuitujen sekoituksia. Paitaa pidetään vapaan-ajan asusteena ja joskus puvun kanssa. Naisten paidassa napit ovat toisella puolella eli oikealla puolella. Pikeepaitaa (englanniksi polo shirt) ei pidä sekoittaa poolopaitaan (englanniksi mm. turtle neck). == Lähteet == Luokka:Paidat
Never Forget

Never Forget on islantilaisten Greta Salómen ja Jónsin esittämä kappale, jolla he edustivat Islantia vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa. Kappaleen islanninkielinen versio "Mundu eftir mér" voitti Islannin karsintana toimineen Söngvakeppni Sjónvarpsins 2012 -laulukilpailun 11. helmikuuta. Kappaleen englanninkielinen versio julkaistiin 19. maaliskuuta. Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 22. toukokuuta ja pääsi finaaliin. 26. toukokuuta pidetyssä finaalissa kappale sijoittui 20:ksi. ==Listasijoitukset== Lista (2012) Korkein sijoitus Belgia (Ultratip Flanders)https://www.ultratop.be/nl/song/eeead/Greta-Salome-&-Jonsi-Never- Forget 80 Islanti (RÚV)http://www.ruv.is/lag/never-forget 3 ==Lähteet== *https://eurovision.tv/participant/greta-salome-jonsi Luokka:Islannin euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2012 euroviisuedustuskappaleet
Leppälampi (Sortavalan piiri)

Leppälampi () on Venäjällä Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä sijaitseva järvi, jonka laskuoja Papinoja laskee Jänisjärven Kirkkolahteen. == Maantietoa == Leppälampi on 1,3 kilometriä pitkä, lähes kilometrin leveä ja sen pinta-ala on noin 60 hehtaaria. Järvi on kolmion muotoinen ja sen rantaviiva ei muodosta merkittäviä niemiä tai lahtia. Rannat ovat kivisiä ja hiekkapohjaisia. Etenkin pohjois-, länsi- ja kaakkoisranta päättyy suohon. Järvellä on yksi saari, jolle ei ole kartoissa nimeä. Rannoilla ei ole peltomaata eikä asutusta. Lähin kylä Puikkola () sijaitsee neljä kilometriä länteen ja Kirkkolahti () lähes viisi kilometriä etelään päin. == Vesistösuhteita == Leppälampi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jonka Kelokosken valuma-alueessa se sijaitsee. Järven lasku-uoma kuuluu vesireittiin, joka laskee Jänisjärveen. Tämän laskujoki Jänisjoki laskee Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Leppälampi sijaitsee Papinojan valuma-alueessa ja sijaitsee Jänisjärven Kirkkolahden luoteispuolella. Sen laskuoja laskee yli kolmen kilometrin päässä Jänisjärveen. Leppälammen vedenpinnan korkeus on 88,3 metriä ja Jänisjärven 64 metriä mpy. Papinojan valuma-alueella sijaitsevat vain järvet Hautalampi (Хаутолампи, Hautolampi) ja Leppälampi. == Lähteitä == === Huomioita === === Viitteet === Luokka:Jänisjärven lähialue Luokka:Sortavalan piiri Luokka:Luovutettujen alueiden järvet
This Is the Night (Kurt Callejan kappale)

This Is the Night on maltalaisen Kurt Callejan esittämä kappale, jolla hän edusti Maltaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valikoitui Maltan edustuskappaleeksi sen voitettua maltalaisen MESC 2012 -laulukilpailun 4. helmikuuta. Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 24. toukokuuta ja pääsi 26. toukokuuta pidettyyn finaaliin, jossa se sijoittui 21:ksi. ==Lähteet== *https://eurovision.tv/participant/kurt-calleja Luokka:Maltan euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2012 euroviisuedustuskappaleet
Sandarmohin suru

Sandarmohin suru on Kanerva Cederströmin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2022. Elokuva käsittelee Neuvosto- Karjalaan eri tavoin Suomesta, Yhdysvalloista ja Kanadasta päätyneiden ihmisten kohtaloita, joista suuri osa teloitettiin 1930-luvulla Stalinin vainoissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2022 dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Jari Viitasalo

Jari Viitasalo (s. 14. lokakuuta 1962) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edusti urallaan Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä Kankaanpään Mailaa, Vaasan Mailaa ja Oulun Lippoa. Viitasalo saavutti yhden SM-kullan kaudella 1994, yhden SM-hopean kaudella 1995 sekä kaksi SM-pronssia kaudella 1993 ja kaudella 2000. Kaikki SM-mitalinsa hän saavutti Oulun Lipossa pelatessaan. Viitasalo pelasi neljä Itä-Länsi-ottelua vuosina 1986, 1987, 1998 ja 1990 sekä kolme Liitto-Lehdistö-ottelua vuosina 1987, 1988 ja 1989. Hän pelasi Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä 428 runkosarjan ottelua. Näissä hän löi seitsemän kunnaria ja 157 tavallista juoksua, toi 283 juoksua ja keräsi 2 178 kärkilyöntipistettä. Viitasalo pelasi urallaan 73 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja 18 tavallista juoksua, toi 30 juoksua ja keräsi 349 kärkilyöntipistettä. Hän pelasi 12 alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kuusi tavallista juoksua, toi kuusi juoksua ja toi 45 kärkilyöntipistettä. https://www.pesis.fi/wp- content/uploads/2021/02/Viitasalo-Jari.xlsx == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luomakunnan vartijat

Luomakunnan vartijat on Iiris Härmän ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2022. Elokuva käsittelee Keniassa elävän daasanachien heimon elämää ja luontosuhdetta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2022 dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat