EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Shirley Jones

Shirley Mae Jones (s. 31. maaliskuuta 1934) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän esitti yksinhuoltajaäiti Shirley Partridgea 1970-luvun tilannekomediasarjassa The Partridge Family. Jones syntyi Pennsylvaniassa Marjorie Williamsin ja Paul Jonesin ainoaksi lapseksi. Hänet nimettiin Shirley Templen mukaan. Hän voitti nuoruudessaan kauneuskilpailun ja tuli kruunatuksi vuoden 1952 Miss Pittsburghiksi. Hänelle myönnettiin vuonna 1960 parhaan naissivuosan Oscar roolista elokuvassa Huijarisaarnaaja. Muita elokuvia, joissa hän esiintyi, olivat muiden muassa Oklahoma (1955) ja Karuselli (1956). Jones meni vuonna 1956 naimisiin näyttelijä Jack Cassidyn kanssa. Pari sai kolme poikaa, mutta erosi vuonna 1974. Cassidy kuoli 12. joulukuuta 1976, ja Jones meni 13. marraskuuta 1977 uusiin naimisiin Marty Ingelsin kanssa. Heidän avioliittonsa jatkuu yhä. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uskila

Uskila on Hollolan kylä, joka sijaitsee kirkonkylästä länteen päin. Kylässä on Hollolan vanhin 1867 perustettu 53 oppilaan (20.9.2006) 1-5 luokkien koulu, joka päätettiin säilyttää.Hollolan kunta: Sivistystoimi, koulut Koulua johdetaan yhdessä Pyhäniemen koulun kanssa ja se sijaitsee Hatsinantien (paikallistie 3161) varrella. Uskila on mainittu ensimmäisen kerran historiallisessa kirjallisessa lähteessä 1458. Hannulan, Koukkulan ja Palkkilan talot on perustettu 1600-luvulla.http://www.paijat- hame.fi/fi/tehtavat/aluesuunnittelu/mary/alueet/uskilan_kylan_kulttuurimaisema Uskilassa sijaitsee merkittävä vesilähde, neljäntoista maanalaisen lähteen Kiikunlähde, josta otetaan suoraan juomavettä läheisiin kahteen kiinteistöön, ja siellä on Hammonjoen perhokalastusalue. Uskilan keskuspaikan muodostaa Uskilan koulun ympäristö. Siitä Hatsinantietä eteenpäin on toinen suuri rakennus, Uskilan työväentalo. Ensimmäinen työväentalo saatiin valmiiksi 1909 kaksi vuotta aikaisemmin ostetulle tontille, mutta se paloi 1930. Toinen työväentalo avattiin heinäkuussa 1937. Talo on hirsirakenteinen, ja se on vuorattu mineriittilevyillä. Talossa on toiminut viisi vuotta suurehko posliinikauppa. Päijät-Hämeen liitto on inventoinut Uskilan alueen ja määritellyt sen maakunnallisesti arvokkaaksi agraarimaisemaksi. ==Uskilan koulu== Uskilan koulu on Hollolan vanhin. Se on perustettu 1867. Nykyinen koulurakennus valmistui 1916, ja sitä on jatkettu myöhemmin. Koulua on uudistettu 2005. Uskilan koulussa ei ollut monta oppilasta, mikä vuoksi toisen luokan jälkeen siirryttiin Pyhäniemen kouluun kolmanneksi, neljänneksi, viidenneksi ja kuudenneksi luokaksi. Aikaisemmin Uskilan koulussa oli myös neljäsluokkalaisia. Uskilan koulu kuitenkin lakkautettiin vuonna 2012 huonon sisäilman takia, ja kaikki koulun oppilaat siirrettiin Pyhäniemen kouluun. Kyläkoulut Uskilan koulu Pyhäniemen koulu sijainti Uskila Pyhäniemi vaikutusalue Kirkonkylä Hollolan kirkonseutu luokat 1-2 1-6 oppilaita 35 20.9.2011 http://www.hollola.fi/sivistys/koulu/uskila.htm 145 20.9.2011 http://www.hollola.fi/sivistys/koulu/pyhaniemi.htm perustettu 1867 2009 verkkosivut rehtori Timo Kosonen Timo Kosonen ==Muuta== Uskila kuuluu Hollolan kirkonkylän seutuun tilastoalueena. Uskilasta (Uskela) on valittu Matti Brandt, talonpoikaissäädyn valtiopäivämies, 1649-1664. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *perhorasia.fi Hammonjoen perhokalastualue *Etelä-Hämeen Kalatalouskeskus Hammonjoen perhokalastualue luokka:Hollolan kirkonseutu luokka:Hollolan kylät
Ruma (kaupunki)

Ruma () on kaupunki Serbiassa Vojvodinan autonomisessa maakunnassa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa Ruman kaupungin väkiluku oli noin 30 100. Se on Ruman kunnan keskustaajama, ja koko kunnan väkiluku oli 60 000\. == Historia == Ensimmäistä asutusta alueelle perustivat osmanit, jotka perustivat Rumaksi nimitetyn asutuksen sinne vuonna 1566. Silloin Ruma oli 49 talon kylä, ja asukkaat lähinnä serbejä. Kylässä oli myös kirkko ja kolme pappia. Ruma siirtyi Habsburgien vallan alle vuonna 1718. Ruman kylän lähelle perustettiin Ruman kaupunki vuonna 1746. Väestö koostui serbeistä ja saksalaisista. Vuoteen 1910 mennessä Ruma oli kasvanut 49 000 asukkaan kokoiseksi. 23 000 puhui serbiaa, 15 500 saksaa, 6 000 unkaria ja 4 000 kroatiaa. Itävalta-Unkarin hajottua 24. marraskuuta 1918 Rumasta tuli osa Sremin aluetta, Srem osana Serbian kuningaskuntaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vojvodina Luokka:Serbian kaupungit
M/S Midnatsol

M/S Midnatsol on Norjan Hurtigruten-reitillä, Kirkkoniemestä Bergeniin liikennöivä Hurtigruten Group ASA -varustamon vuonna 2003 Norjassa valmistunut laiva. Laiva on 135,7 metriä pitkä, ja 21,5 metriä leveä. Aluksen nopeus on 16 solmua, ja bruttovetoisuus 16 140\. Aluksella on yhdeksän kantta, ja sen matkustajakapasiteetti on tuhat henkeä. == Rakentaminen == Alus tilattiin Fosen Mekaniska Verkstediltä Rissasta Norjasta. Alus laskettiin vesille 26. huhtikuuta 2002 Bruces Shipyardilta Landskronasta, minkä jälkeen se hinattiin varustettavaksi Rissaan. Alus luovutettiin maaliskuussa 2003 Tromssaan Norjaan rekisteröidylle Troms Fylkes DS:lle.faktaomfartyg.se == Liikennöintihistoria == Alus saapui 21. maaliskuuta 2003 Hampuriin, missä se kastettiin seuraavana päivänä. Alus aloitti 14. huhtikuuta Bergenin ja Kirkenesin välisen liikenteen. == Muuta == Norjan televisio on kuvannut laivalla sarjaa Matkantekoa Hurtigrutenilla (Hurtigruten 365), jota YLE on näyttänyt TV2:lla. Tiedosto:Hurtigruten_MS_Midnatsol_Bodø.jpg|Alus Bodøn satamassa. Tiedosto:Hurtigruten_MS_Midnatsol_Bodø1.jpg|Alus Bodøn satamassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Hurtigruten
Vesala (Hollola)

Vesala on Hollolan kylä, joka sijaitsee Salpakankaan ja Kukonkoivu välissä valtatie 12:n entisen linjauksen kohdalla. Vesalasta muodostui Soramäki ja Tiilikangas asuinalueiksi, joten Vesalaksi käsitetään enää vain varsinaisesti Hollolan kirkonkylän tien liittymän lähellä oleva alue, jossa on peltoja. ==Soramäki== Soramäki on valtatie 12:n entisen linjauksen, nykyisen yhdystie 2955:n varrella sijaitseva soraharjulle perustettu asuinalue, jossa on matalia kerrostaloja. Soramäki sijaitsee harjulla ja sinne on rakennettu 1970-luvulla matalia tiilisiä kerrostaloja, joita toteuttamassa oli Salpausselän Säästöpankki. Tästä johtuu Soramäestä vanhinta valtatie 12:n linjausta pitkin Salpakankaan keskustaan kulkevan Kolmenässäntien nimi (SSS - Salpausselän Säästöpankki). Soramäen näkyvin tunnusmerkki oli myöhemmin konkurssiin mennyt Esko Järvisen suksitehdas, joka on purettu ja jonka tontille rakennettiin kerros- ja rivitaloja, Hollolan paloasema sekä pieni Soramäen ostoskeskus. Paloaseman takana on Hollolan kunnan entinen teknillinen varikko, jonka toiminta on siirretty Terveystien varrelle. Varikko toimi kymmenen vuoden ajan Hollolan työttömät ry:n ylläpitämänä kierrätyskeskuksena. Tien pohjoispuolella on Soramäen ostoskeskus. Soramäestä länteen jatkuu varsinainen nykyinen Vesala, joka muuttuu idempänä Työtjärven alueeksi. Koska alue asutusalueena jatkuu suon itäpuolta pitkin Iso-Tiilijärven rantaan pientaloalueena, on pientaloalue nimitetty Tiilikankaaksi. Tiilikankaan eteläpuolella on Tiilikankaan koulu. Koulun länsipuolella Tiilikankaantien länsipuolella on pienehkö suo. ==Työtjärvi== Työtjärvi on asuinalue, joka on saanut nimensä Työtjärven mukaan ja joka sijaitsee Vesalasta Hälvälään päin mentäessä. Se on asuinalue, josta on pyörätieyhteys Salpakankaan kuntakeskukseen. Alue on pientalo- ja rivitaloaluetta. ==Tiilikangas== Tiilikangas on 1970-luvulla ja 1980-luvulla aloittamaan rakennettua pientaloaluetta Iso-Tiilijärven rantaan Tiirismaalle saakka. Tiilikankaalta kulkee sorapäällysteinen kävely- ja pyörätie Salpakankaan Tiilijärventielle ja kuntakeskukseen Keski-Tiilijärven länsipuolelta ja Pienen Tiilijärven itäpuolelta. Tiilikankaan poikki kulkee hiihto- ja ulkoilureitti. Runsaan puolen kilometrin päähän on muodostunut omakoti- ja rivitaloalue kirkonkyläntien varrelle. Tiilikankaantieltä johtaa yleisön käyttöön tarkoitettu virallinen tie Hälvälän ampumaradalle, jolta joskus kuuluu ääniä Tiilikankaan asuinalueille. Luokka:Hollolan kylät
Rita Moreno

Rita Moreno (s. 11. joulukuuta 1931 Puerto Rico) on puertoricolaissyntyinen näyttelijä ja laulaja. Hän on näytellyt elokuvissa, teatterissa ja televisiossa, ja hän on voittanut Oscarin, Golden Globen, Emmyn, Grammyn ja Tonyn. ==Elämä ja ura== Rita Moreno, alkuperäiseltä nimeltään Rosa Dolores Alverío, syntyi Puerto Ricossa maanviljelijäperheeseen. Viisivuotiaana hän muutti äitinsä mukana New Yorkiin. Hän sai ensimmäisen Broadway-roolinsa 13-vuotiaana näytelmässä Skydrift ja muutti jo seuraavana vuonna Hollywoodiin. Morenon ensimmäinen elokuva oli So Young, So Bad (1950). Sen jälkeen hän teki MGM:n kanssa seitsemän vuoden sopimuksen ja otti taiteilijanimekseen Rita Moreno. Hänen ensimmäiset roolinsa olivat musikaaleissa, kuten Zelda Zandersin rooli elokuvassa Laulavat sadepisarat ja Tuptimin rooli elokuvassa Kuningas ja minä. Hän näytteli 1950-luvulla myös joissain pukudraamoissa, seikkailuelokuvissa ja lännenelokuvissa. Moreno sai usein rooleja, jotka korostivat hänen eksoottisuuttaan. Morenon läpimurtorooli oli Anitan rooli musikaalissa West Side Story (1961), josta hän sai sivuosa-Oscarin ja Golden Globe -palkinnon. Sen jälkeen Moreno palasi näyttelemään teatteriin ja vähensi elokuvaesiintymisiään. 1970-luvulla hän näytteli lasten televisiosarjassa The Electric Company, jonka soundtrackista hän sai Grammy-palkinnon. Emmy- palkinnot Moreno voitti esiintymisistään The Rockford Filesissa ja The Muppet Show’ssa. 1980-luvulla Moreno näytteli television tilannekomediasarjassa 9 to 5, salapoliisisarjassa B.L. Stryker sekä monessa televisioelokuvassa. 1990-luvulla hän toimi ääninäyttelijänä ja palasi elokuvien sivurooleihin. Vuodesta 1997 hän näytteli vankilasarjassa Kylmä rinki. Moreno on toiminut 2000-luvulla osteoporoosijärjestön puhenaisena. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa Ruma Betty, Cane ja Happily Divorced. Moreno näytteli Steven Spielbergin ohjaamassa West Side Storyn uudelleenfilmatisoinnissa vuodelta 2021. Sen jälkeen hän on näytellyt vuonna 2023 julkaistuissa elokuvissa 80 for Brady ja Fast & Furious X. Hän näytteli myös marraskuussa 2023 ilmestyneessä jouluelokuvassa Perhehämminki. Moreno meni vuonna 1965 naimisiin sisätautilääkäri Leonard Gordonin kanssa. He saivat yhden lapsen ja olivat naimisissa Gordonin kuolemaan 2010 saakka. BBC valitsi Morenon vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen 100 Women -listalleen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Oscar- palkinnon saajat Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat Luokka:Tony-palkinnon saajat Luokka:SAG-palkinnon saajat Luokka:Presidential Medal of Freedom Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sykereservi

Sykereservillä tarkoitetaan käytössä olevaa sydämen sykealuetta. Se saadaan vähentämällä maksimisykkeestä leposyke. Tietyn kunto-ominaisuuden harjoitteluun vaadittava teho annetaan usein prosentteina sykereservistä, jota vastaava sydämen syke saadaan lisäämällä sykereservistä laskettuun prosenttiosuuteen leposyke. Esimerkiksi: jos maksimisyke on 200 ja leposyke 50, on sykereservi 150. Tällöin 70% teho tarkoittaisi harjoittelua sykkeellä 155. (50 + 150 × 0,7) ==Katso myös== * Sydämen syke * Karvosen kaava Luokka:Kardiologia
Vadvetjåkka

Vadvetjåkka on yksi Ruotsin kansallispuistoista. Se sijaitsee Kiirunan kunnan alueella länteen Torniojärvestä, Norrbottenin läänissä. Se on kooltaan 2 630 hehtaarin suuruinen.Naturvårdsverket: Vadvetjåkka, Norrbottens län Viitattu 2.12.2013. Alueesta muodostettiin kansallispuisto vuonna 1920. Alueen monipuolisen kasvilajiston syntyä edistää kalkkipitoinen kallioperä ja Atlantin sateiset säät. Myös linnusto on monipuolinen. Kansallispuisto on Natura 2000 -aluetta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Länsstyrelsen Norrbotten: Vadvetjåkka * Sveriges nationalparker Luokka:Ruotsin Natura-alueet Luokka:Ruotsin kansallispuistot Luokka:Kiirunan kunta
Ruma

Ruma voi tarkoittaa seuraavia asioita: *Ruma, kaupunki Serbiassa *Ruma, suomalaisen rockyhtyeen Sue Van Doen studioalbumi.
Bill Bruford

William Scott ”Bill” Bruford (s. 17. toukokuuta 1949 Sevenoaks, Kent, Englanti) on jo eläkkeelle siirtynyt englantilainen rumpali, joka tunnetaan parhaiten yhtyeistä Yes, King Crimson, U.K. ja soolouran fuusio-yhtyeestään. Jazzmusiikissa hän johti Earthworks-yhtyettä, kunnes vetäytyi aktiiviselta musiikkiuralta 2009. Samana vuonna häneltä ilmestyi muistelmateos The Autobiography – Yes, King Crimson, Earthworks And More.Bruford s.335 == Levytykset == ===Yes=== *Yes (1969) *Time and a Word (1970) *The Yes Album (1971) *Fragile (1972) *Close to the Edge (1972) *Yessongs (1973, live) *Union (1991) ===King Crimson=== *Larks’ Tongues in Aspic (1973) *Starless and Bible Black (1974) *Red (1974) *USA (1975, live) *Discipline (1981) *Beat (1982) *Three of a Perfect Pair (1984) *VROOOM (1994, EP) *THRAK (1995) *B’Boom: Live in Argentina (1995, live) *THRaKaTTaK (1996, live) *VROOOM VROOOM (2001, live) ===Chris Squire=== *Fish Out of Water (1975) ===Absolute Elsewhere=== *In Search Of Ancient Gods (1976) ===U.K.=== *U.K. (1978) ===Bruford=== *Feels Good to Me (1978) *One of a Kind (1979) *Gradually Going Tornado (1980) *The Bruford Tapes (1980) *Master Strokes: 1978-1985 (1986) ===Genesis=== *Seconds Out (1977, live) *Three Sides Live (1982, live) *Genesis Archive 2: 1976-1992 (2000) ===Duo Patrick Morazin kanssa=== *Music for Piano and Drums (1983) *Flags (1985) ===Anderson, Bruford, Wakeman & Howe=== *Anderson Bruford Wakeman Howe (1989) *An Evening of Yes Music Plus (1993) ===Duo Steve Howen kanssa=== *The Symphonic Music of Yes (1993) ===Earthworks=== *Earthworks (1987) *Dig? (1989) *Stamping Ground: Bill Bruford's Earthworks Live (1994, live) *Heavenly Bodies (1997, compilation) *A Part & Yet Apart (1999) *Sound of Surprise (2001) *Upper Extremities (2001) *Footloose and Fancy Free (2002, live) *Random Acts of Happiness (2004, live) ===Bruford Ralph Townerin ja Eddie Gomezin kanssa=== *If Summer Had Its Ghosts (1997) ===Tony Levinin kanssa=== *Bruford Levin Upper Extremities (1998) *B.L.U.E. Nights (2000, live) ===Tim Garlandin kanssa=== *Random Acts of Happiness (2004) *Earthworks Underground Orchestra (2006) ===Michiel Bortslapin kanssa=== *Every Step a Word, Every Word a Song (2004) ===David Tornin kanssa=== *Cloud About Mercury (1986) ===Kazumi Watanaben kanssa=== *The Spice Of Life (1987) *The Spice Of Life Too (1988) == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Brittiläiset rumpalit Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karel Husa

Karel Husa (7. elokuuta 1921 Praha, Tšekkoslovakia – 14. joulukuuta 2016 Apex, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) oli tšekkiläissyntyinen taidemusiikin säveltäjä. Husa pääsi Prahan konservatorioon vuonna 1939 ja valmistui 1947. Hän opiskeli vielä sen jälkeen Pariisissa mm. Arthur Honeggerin ja Nadia Boulangerin johdolla. Karel Husa oli vuodesta 1959 Yhdysvaltain kansalainen. Hän toimi Cornellin yliopiston professorina 1954–1992 ja asui Ithacassa, New Yorkin osavaltiossa. Husan tuotantoon kuuluu mm. orkesterimusiikkia, kamarimusiikkia ja baletteja. Hänelle myönnettiin vuonna 1993 Grawemeyer- palkinto sellokonsertosta ja vuonna 1969 Pulitzer kolmannesta jousikvartetosta. ==Lähteet== Luokka:Tšekkiläiset säveltäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Musiikin Pulitzer-palkinnon saaneet Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Chinary Ung

Chinary Ung (s. 24. marraskuuta 1942 Takéo) on kambodžalaissyntyinen, Yhdysvaltoihin siirtynyt säveltäjä. Hänen tuotannossaan on länsimaisen taidemusiikin lisäksi oman kulttuurinsa musiikillisia vaikutteita. Ung muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1964 opiskelemaan klarinetinsoittoa. Hänelle opettivat sävellystä Chou Wen-chung ja Mario Davidovsky. Ung opettaa tällä hetkellä Kalifornian yliopistossa San Diegossa. Ungille myönnettiin vuonna 1989 Grawemeyer-palkinto hänen teoksestaan Inner Voices. Luokka:Kambodžalaiset säveltäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sophie Mannerheim (nuorempi)

Sofia ”Sophie” Mannerheim (7. heinäkuuta 1895 Pietari – 8. helmikuuta 1963 PariisiMannerheim-museo. ) oli Suomen marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimin ja vapaaherratar Anastasia Mannerheimin nuorin tytär. Hänet oli nimetty isänpuoleisen tätinsä, ylihoitaja Sophie Mannerheimin mukaan. Hänellä oli sisar nimeltä Anastasie. Gustaf ja Anastasia Mannerheim erosivat virallisesti 1919, mutta jo vuonna 1903 Anastasia Mannerheim oli lähtenyt lasten kanssa Yhdysvaltojen kautta Kiinaan ja sieltä edelleen Eurooppaan. Sophie kävi Ranskassa katolilaista sisäoppilaitosta ja sai ranskalais-englantilaisen kasvatuksen. Vuonna 1913 hän siirtyi sukulaisten hoiviin Suomeen, koska isä asui virkatehtävissä Varsovassa eikä voinut ottaa lapsia hoiviinsa. Ensimmäisen maailmansodan aikana Sophie asui Sveitsissä ja Britanniassa. Vuonna 1918 Sophie Mannerheim muutti isänsä kanssa Suomeen. Hänet nimitettiin 1919 Helsingin yliopiston promootion yleiseksi seppeleensitojattareksi. Samassa promootiossa Gustaf Mannerheim sai filosofian kunniatohtorin arvon. Sophie ei kuitenkaan viihtynyt Suomessa vaan muutti Pariisiin, josta Gustaf Mannerheim oli ostanut tyttärelleen asunnon. Sophie asettui Pariisiin loppuelämänsä ajaksi. Sophie Mannerheimin läheisin ystävätär Alexandra ”Alix” Demidoff-Depret-Bixio oli myös hänen elämänkumppaninsa. Sophie kuoli naimattomana vuonna 1963Mannerheimin perhe ja testamenttasi koko omaisuutensa Alixille. Kuoltuaan vuonna 1989 Alix haudattiin Sophie Mannerheimin viereen yhteisen muistomerkin alle Pariisin venäläiselle hautausmaalle. Sophie Mannerheim oli Suomelle arvokas suhdetoimintahenkilö talvisodan aikana Ranskan suunnitellessa Suomen avustamista. Sophie pyrki hankkimaan humanitaarista apua Suomelle muun muassa järjestämällä mediakampanjan. Belgialainen Nation Belge -lehti raportoi 12. huhtikuuta 1940 "elegantista, solakasta ja savuketta polttavasta paronitar Mannerheimista". __NOTOC__ == Katso myös == * Mannerheim (suku) == Lähteet == * Mannerheimin perhe * Mannerheim-museo === Viitteet === Luokka:Carl Gustaf Emil Mannerheim Luokka:Suomen presidenttien lapset Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Ludisia

Ludisia (Ludisia discolor, synonyymit Haemaria discolor, Goodyera discolor) on kämmekkäkasveihin kuuluvan Ludisia-suvun ainoa laji. Se on kotoisin Malesiasta, Indonesiasta ja Myanmarista,Asian Flora missä se kasvaa varjoisalla metsänpohjalla. Ludisiaa kasvatetaan huonekasvina useimmista muista kämmeköistä poiketen pääasiassa sen hohtavanvihreiden samettisten lehtien, ei niinkään vaatimattoman kukinnon vuoksi. ==Tuntomerkit== Ludisia kasvattaa aluksi yhden pystyn maanpäällisen verson, jonka päähän kehittyy kukinto joulu–helmikuussa. Kukinnan jälkeen keväällä kasvi muuttuu vähitellen kasvutavaltaan ryömiväksi. Samalla sen varresta ja juurelta ilmestyy yksi tai useampia uusia versoja, jotka kukkivat seuraavana talvena. Vähitellen kasvi muuttuu tiheäksi rypääksi. Ludisian leveän suikeat ja silposuoniset lehdet ovat sopeutuneet kasvamaan vähässä valossa. Ne ovat yläpinnaltaan tummanvihreät, ja niitä halkovat punertavat tai kullankeltaiset suonet.Orchid Species Lehden alapinta on puolestaan punainen, mikä auttaa heijastamaan lehden läpi jo kertaalleen kulkeneen valon takaisin lehden yhteyttäviin osiin. Noin 20 senttimetrin korkuiseen kukkavarteen kehittyy kymmenestä kolmeenkymmeneen kukkaa. Kukat ovat pieniä, noin sentin kokoisia ja väriltään valkeita. Siitintukut ovat kirkkaan keltaisia. ==Kasvatus== Ludisia on yksi niistä harvoista orkideoista, joita kasvatetaan ennen kaikkea koristeellisen lehvästönsä takia ja jota on mahdollista kasvattaa tavallisessa mullassa. Kukinnan ajankohdasta johtuen Ludisiaa myydään lähinnä joulun aikoihin, ja se on kasvattanut suosiotaan nopeasti viime vuosina. Kaupoissa myytävät kasvit ovat tavallisesti muunnosta Ludisia discolor var. dawsoniana. Ludisia on helppohoitoisimpia orkideoita huonekasvatuksessa. Se ei vaadi suurta ilmankosteutta eikä runsasta valoa, joten se viihtyy jopa pohjoisikkunalla. Ludisian juuristo on pieni ja herkkä, joten kasvia ei tule rasittaa turhalla uudelleenistuttamisella ja ruukun pohjalle on hyvä tehdä salaojitus. Multa pidetään tasaisen kosteana niin, että pintamulta saa kuivahtaa kastelujen välillä. Lämpötila ei saa laskea alle 16 celsiusasteen. Ludisia on kiitollinen kukkija ja hyvin hoidettuna kasvattaa useita kukkavanoja joka talvi. Ludisiaa on mahdollista lisätä kotioloissa irrottamalla kukinnan jälkeen syntyneitä uusia versoja ja laittamalla ne veteen, kunnes juuret alkavat kasvaa noin kymmenessä päivässä. Tämän jälkeen pistokkaat voi istuttaa turpeeseen. Kasvia voi koettaa kasvattaa myös siemenestä pölyttämällä ensin kukat kahdesta eri yksilöstä. == Lähteet == Luokka:Kämmekkäkasvit Luokka:Huonekasvit
Wijda Mazereeuw

Wijda Mazereeuw () on entinen alankomaalainen uimari, joka voitti pitkän radan MM-kilpailuissa 1975, Kolumbian Calissa kaksi hopeaa, 100 ja 200 metrin rintauinneissa ja yhden pronssin, 4x100 metrin sekauintiviestissä. Mazereeuw edusti kotimaataan kesäolympialaisissa kaksi kertaa, vuosina 1972 ja 1976. Hänen paras sijoituksensa olympialaisissa oli viides sija 4x100 metrin sekauintiviestissä vuonna 1976. == Lähteet == *Alankomaiden olympiakomitea Luettu 13.4.2007 *Members Chello Luettu 13.2.2007 Luokka:Alankomaalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Philip Johnson

Philip Cortelyou Johnson (8. heinäkuuta 1906 – 25. tammikuuta 2005) oli yhdysvaltalainen arkkitehti. Hänelle myönnettiin kaikkien aikojen ensimmäinen Pritzker-palkinto 1979. Johnson syntyi Clevelandissa, Ohiossa, ja valmistui Harvardin yliopistosta 1930. Hän suunnitteli 1940-luvulta lähtien rakennuksia kaikkialle Yhdysvaltoihin sekä myös ulkomaille, muun muassa Puerta de Europan Madridiin. Johnson oli MoMA:n pääkuraattori vuoteen 1932. Yksi varhaisista arkkitehtuurisesti merkittävistä teoksista on 1949 valmistunut lasiseinäinen talo Glass House Connecticutin New Canaanissa. Arkkitehti suunnitteli sen omaksi asunnokseen.. Sen omistaa nykyisin National Trust for Historic Preservation. Philip Johnson oli mukana suunnittelemassa muun muassa Seagram Building -pilvenpiirtäjää New Yorkissa. == Yksityiselämä == Philip Johnson kuoli 98-vuotiaana tammikuussa 2005. Hän oli homoseksuaali, ja hänen pitkäaikainen elämänkumppaninsa David Whitney kuoli vain muutamia kuukausia hänen jälkeensä. Vuonna 2018 ilmestyneen elämäkerran mukaan Johnsonista on paljastunut uusia piirteitä ammatillisen taidon lisäksi. Hän teki suunnittelutöitä Donald Trumplle jo 1980-luvulla ja ylisti tämän ominaisuuksia. Mutta jo aiemmin Johnson oli ihaillut Adolf Hitleriä nähtyään tämän puhumassa vuonna 1932. Hän lopetti työn MoMA:ssa ja ryhtyi perustamaan Yhdysvaltoihin natsipuoluetta, joka ei kuitenkaan toteutunut. Ajatuksiaan Johnson kirjoitti rasistisia suuntauksia tukevaan lehteen Social Justice. Hän piti 1930-luvulla yhteyttä Saksan natseihin ja halusi vielä toisen maailmansodan puhjettua rakentaa yhteyksiä saksalaisten ja yhdysvaltalaisten natsien välille. Vuonna 1964 hän nosti kirjoituksessan Hitlerin Rooseveltiä paremmaksi. Johnson itse kielsi natsisympatiansa. Johnson osasi hyödyntää julkisuutta ja kasvatti siten mainettaan. Kriitikko Martin Filler on arvioinut, että Johnsonin suuren persoonan luoma kupla olisi puhjennut hänen kuolemansa jälkeen. Kuva:Glasshouse-philip-johnson.jpg|Glass House, New Canaan, Connecticut, 1949. Kuva:Seagrambuilding.jpg|Seagram Building, New York, 1958. Kuva:Amon Carter Museum 01.jpg|Amon Carter -museo, Fort Worth, 1961. Kuva:Sony Building by David Shankbone.jpg|550 Madison Avenue (entinen AT&T; ja entinen Sony-rakennus), New York, 1984. Kuva:52nd St 3rd Av td 03 - Lipstick Building.jpg|Lipstick Building, 1986. Kuva:Plaza castilla madrid.jpg|Puerta de Europa, Madrid, 1989–96. == Kirjallisuutta == * Frank Lamster, The Man in the Glass House: Philip Johnson, Architect of the Modern Century Little, Brown & Company, 2018 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset arkkitehdit Luokka:Postmodernistit Luokka:Pritzker- palkinnon voittajat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Lily Tomlin

Lily Tomlin (alk. Mary Jean Tomlin, s. 1. syyskuuta 1939 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä. Ennen teatteriuraa hän tarjoili kahvia teatterin asiakkaille, mutta hänen uransa alkoi vasta hänen alettuaan stand up -koomikoksi. Hänet on palkittu uransa aikana viidellä Primetime Emmyllä, Grammyllä, Tonylla ja vuonna 2014 Kennedy Center Honors -palkinnolla myötävaikutuksestaan Yhdysvaltain kulttuurissa. Hänen kuuluisimpia töitään ovat Franco Zeffirellin elokuvassa Teetä Mussolinin kanssa ja Robert Altmanin Nashvillessä. Hän on esiintynyt myös Valkoisesta talosta kertovassa draamasarjassa West Wing. Tämän lisäksi hän on vieraillut Simpsoneissa jaksossa Italiaa aloittelijoille. Vuodesta 2015 Tomlin on näytellyt Netflixin komediasarjassa Grace and Frankie, josta hän sai parhaan naispääosan Primetime Emmy -ehdokkuuden. Tomlin on seurustellut vuodesta 1971 alkaen Jane Wagnerin kanssa, he menivät naimisiin vuonna 2013. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Grammy- palkinnon saajat Luokka:Tony-palkinnon saajat Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Daytime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kevin Roche

Eamonn Kevin Roche (14. kesäkuuta 1922 Dublin – 1. maaliskuuta 2019Distinguished Irish architect Kevin Roche dies aged 96 ) oli irlantilais- yhdysvaltalainen arkkitehti. Hän voitti Pritzker-palkinnon vuonna 1982. Roche syntyi Dublinissa, opiskeli siellä ja siirtyi vuonna 1948 Yhdysvaltoihin. Hän viimeisteli useita Eero Saarisen töitä tämän kuoltua 1961. Rochen töihin kuuluvat muun muassa Oakland Museum of California (Oakland) ja Knights of Columbus Building (New Haven). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Irlantilaiset arkkitehdit Luokka:Pritzker-palkinnon voittajat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Patenttitoimisto

Patenttitoimisto on yleisnimitys, jota käytetään yrityksistä tai elinkeinonharjoittajista, jotka konsultoivat asiakkaita patentteihin ja mahdollisesti myös muihin teollisoikeuksiin liittyvissä kysymyksissä. Osassa patenttitoimistoja työskentelee patenttiasiamies tai European Patent Attorney. Osa suomalaisista patenttitoimistoista on myös merkitty Patentti- ja rekisterihallituksen ylläpitämään patenttiasiamiesrekisteriin. Tämän artikkelin vieraskieliset vastineet viittaavat valtiolliseen patenttivirastoon, joka on eri asia kuin yksityinen patentti(asiamies)toimisto. Luokka:Patentit Luokka:Immateriaalioikeudet
Bursan maakunta

Bursan maakunta () on yksi Turkin 81:stä maakunnasta. Se sijaitsee Marmaranmeren rannalla ja sen pinta-ala on 10 813 neliökilometriä. Väkiluku on 2 842 547 (2015). Maakunnan pääkaupunki on Bursa (1 800 278 as., arvio 31.12.2014). Bursan naapurimaakunnat ovat Balıkesir lännessä, Kütahya etelässä, Bilecik ja Sakarya idässä, Kocaeli koillisessa ja Yalova pohjoisessa. == Piirikunnat == Bursan maakunta on jaettu 17 piirikuntaan. *Büyükorhan *Gemlik *Gürsu *Harmancık *İnegöl *İznik *Karacabey *Keles *Kestel *Mudanya *Mustafakemalpaşa *Nilüfer *Orhaneli *Orhangazi *Osmangazi *Yenişehir *Yıldırım ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kuvia maakunnan pääkaupungista * Sää Bursassa
Tanja Dangalakova

Tanja Dangalakova Bogomilova (, s. 30. kesäkuuta 1964) on entinen bulgarialainen uimari, joka voitti kesäolympialaisissa 1988 kultaa 100 metrin rintauinnissa, ennen joukkuetoveriaan Antoaneta Frenkevaa. Samana vuonna hänet valittiin Bulgariassa vuoden naisurheilijaksi. Luokka:Bulgarialaiset uimarit Luokka:Bulgarialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Not Ready to Make Nice

Not Ready to Make Nice on yhdysvaltalaisen country-yhtyeen Dixie Chicksin musiikkikappale. Sen sanoituksesta ovat vastanneet yhtyeen jäsenet Martie Maguire, Natalie Maines ja Emily Robison, sekä Dan Wilson. Se julkaistiin singlenä yhtyeen seitsemänneltä albumilta Taking the Long Way vuoden 2006 maaliskuussa, ja oli albumin ensimmäinen fyysinen single. Kappale voitti helmikuussa 2007 vuoden levytyksen, vuoden kappaleen ja parhaan duon tai ryhmän kantriesityksen Grammy-palkinnot. Kappaleen paras sijoitus Billboard Hot 100 -listalla oli neljäs. Kappaleen musiikkivideon ohjasi brittiläinen Sophie Muller. == Taustaa == Dixie Chicks aiheutti kohua vuonna 2003, kun yhtyeen laulaja Natalie Maines kritisoi Yhdysvaltain presidenttiä George W. Bushia keikalla Lontoossa. Liittyen alkaneeseen Irakin sotaan, Maines sanoi "me emme halua tätä sotaa, tätä väkivaltaa, ja häpeämme että Yhdysvaltain presidentti on Texasista." Taking the Long Way oli Dixie Chicksin ensimmäinen kohun jälkeen julkaistu studioalbumi, ja useat sen kappaleet käsittelivät yhtyeen reagointia kohuun. Näistä kappaleista näkyvin oli "Not Ready to Make Nice", jonka kirjoittivat kaikki yhtyeen jäsenet (Maines, Emily Robinson ja Martie Maguire) Dan Wilsonin kanssa. Kappale käsitteli yhtyeen ajatuksia sananvapaudesta ja reaktiota heidän kappaleidensa kieltämiseen country- musiikkia soittavilta radioasemilta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kappaleen musiikkivideo YouTubessa Luokka:Vuoden 2006 kappaleet Luokka:Yhdysvaltalaiset countrykappaleet Luokka:Grammy-palkitut kappaleet
Willy den Ouden

Willemijntje ”Willy” den Ouden (1. tammikuuta 1918 Rotterdam – 6. joulukuuta 1997 Rotterdam) oli alankomaalainen uimari, joka edusti kotimaataan kaksissa kesäolympialaisissa. Voitettuaan kaksi hopeaa vuoden 1932 Los Angelesin kisoissa hän saavutti vielä kultaisen vuonna 1936 Berliinissä, 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, Rie Mastenbroekin, Jopie Selbachin ja Tini Wagnerin kanssa. == Lähteet == *Alankomaiden olympiakomitea Luettu 15.4.2007 Luokka:Alankomaalaiset uimarit Luokka:Alankomaalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
François Jacob

François Jacob (17. kesäkuuta 1920 Nancy – 19. huhtikuuta 2013 Pariisi) oli ranskalainen molekyylibiologi ja geneetikko, jolle myönnettiin vuonna 1965 Nobelin lääketieteen palkinto yhdessä André Michel Lwoffin ja Jacques Monod'n kanssa. Jacob syntyi Nancyssä juutalaisten Simon Jacobin ja Thérèse Franckin ainoaksi pojaksi. Ranskan tiedeakatemia myönsi hänelle vuonna 1962 Charles Léopold Mayerin palkinnon, ja vuonna 1996 hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi. Hän oli myös Royal Societyn ulkomaalaisjäsen. Jacobin kirjateoksiin kuuluu mm. Kärpänen, hiiri ja ihminen (La Souris, la Mouche et l’Homme). Jacob meni vuonna 1947 naimisiin pianisti Lise Blochin kanssa. Heillä oli neljä lasta: Pierre (s. 1949), Laurent (s. 1952), Odile (s. 1952) ja Henri (s. 1954). Bloch kuoli, ja Jacob meni vuonna 1999 uusiin naimisiin Geneviève Barrierin kanssa. == Suomennettu teos == * == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset biologit Luokka:Geneetikot Luokka:Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat Luokka:Ranskan akatemian jäsenet Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Royal Societyn ulkomaiset jäsenet Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet Luokka:Molekyylibiologit
Porsche 968

Porsche 968 on Porschen 1991 lanseeraama 944:sta edelleen kehitetty malli. Alun perin 968 suunniteltiin mallina 944 S3, mutta juuri ennen mallin julkaisua mallimerkintä muutettiin 968:ksi. Korin perusrakenne säilyi ennallaan, mutta keulan ja perän muotoilua nykyaikaistettiin täysin integroiduilla puskureilla ja Porsche 928-tyylisillä etuajovaloilla. Ikkunalasit oli tuotu lähemmäs korin ulkopintoja, mikä osaltaan vähensi auton ilmanvastusta. 968:sta oli saatavana myös avoversio. Moottori oli edelleen 944 S2:sta kehitetty 3,0-litrainen, 16-venttiilinen nelisylinterinen Rivimoottori. Jo aikaisemmin käytettyjen tasapainotusakselien lisäksi 968:ssa otettiin käyttöön myös muuttuva venttiilien ajoitus VarioCam, minkä ansiosta teho kasvoi 240:een hevosvoimaan. Vaihteisto oli nyt kuusinopeuksinen ja yhdessä nämä parannukset mahdollistivat 252 km/h huippunopeuden. Autoon oli tarjolla myös nelinopeuksinen Tiptronic-automaattivaihteisto, jota saattoi haluttaessa ohjata myös manuaalisesti. Porsche 968 on saanut alan lehdistössä erityistä kiitosta hyvistä ajo-ominaisuuksistaan, osittain 50/50-painojakaumansa vuoksi. Erityisesti kevennetty 968 Club Sport -versio on useiden asiantuntijoiden mukaan ajettavuudeltaan yksi parhaista etumoottorisista urheiluautoista. Tasapainoinen painonjakauma on saavutettu sijoittamalla moottori eteen ja vaihdelaatikko taka-akselin yhteyteen taakse. Erittäin jäykkä kori on täyssinkitty. 968 Club Sport oli vakiomallista kevennetty erikoisversio, jossa ylimääräinen paino oli karsittu mm. äänieritys ja mukavuusvarusteet minimoimalla. Auto oli uutena selvästi perusversiota halvempi myyntihinnaltaan, mutta on myöhemmin saavuttanut erityisen keräilysuosion poikkeuksellisten ajo-ominaisuuksiensa vuoksi. 968 Turbo S oli malliston nopein versio n.300 hevosvoiman tehoillaan. 968:n vakiomoottorilohkon päälle asennettiin vanhemmasta 944 Turbosta kehitetty 8-venttiilinen sylinterikansi. Mallin suorituskyky oli omalla tasollaan yli 280 km/h huippunopeudellaan, mutta kaikesta huolimatta sitä valmistettiin ainoastaan 16 kappaletta. Tehtaan kilpaosasto valmisti lisäksi vielä neljä kappaletta Turbo RS -versiota, jotka oli tarkoitettu asiakkaiden omaa kilpa-ajosarjaa varten. == Moottorit == *3.0 ja 3.0 CS (M44/44) (2990 cm3) - 176 kW (240 hv) @ 6200 r/min, 305 Nm @ 4100 r/min *3.0 Turbo S (M44/60) (2990 cm3) - 221 kW (301 hv) @ 5400 r/min, 500 Nm @ 3000 r/min == Mitat == *Pituus: 4320 mm *Leveys: 1735 mm *Korkeus: 1255 mm *Akseliväli: 2400 mm *Raideleveys (e/t): 1472/1450 mm *Maavara: 124 mm *Omamassa: 1320-1440 kg *Tavaratila: 318 l 968 Luokka:S-segmentin autot Luokka:1990-luvun autot
Peder Eriksson Wald

Peder Eriksson Wald eli Pietari Wald (1602 Uppsalan seutu – 15. helmikuuta 1653 Turku) oli ruotsalaissyntyinen, ensimmäinen Suomessa toimineen kirjapainon (Frenckellin kirjapaino) johtaja. Waldin vanhemmat olivat Eerik Pietarinpoika ja Anna Laurintytär. Hän toimi 1631–1635 Uppsalassa professori L. O. Walleniuksen omistaman kirjapainon johtajana ja sitten Västeråsissa. Suomeen Wald otettiin 1641 johtamaan Turun Akatemian yhteyteen perustettua kirjapainoa, jonka toiminta alkoi syksyllä 1642. Waldin merkittävimpiä painotöitä olivat Manuale Finnonicum (1646), joka oli Jonas Matinpoika Raumannuksen 1082-sivuinen virsikirjasarja, ja Eskil Petraeuksen suomen kielioppi (1649). Ensimmäinen hänen Suomessa painamansa teos oli Mikael Wexioniuksen väitöskirja Discursus politicus de prudentia, ensimmäinen suomeksi painettu kirja taas Johannes Collinuksen Ylimmäisen Keisarin Jesuxen Christuksen mandati eli Käsky vuodelta 1643. Kirjapainon kirjasinmäärä oli aluksi niin pieni, että kerralla voitiin painaa vain puoli arkkia. Waldin kuollessa erilaisia kirjasimia oli käytössä kuitenkin jo 54 leiviskän verran. Wald oli arvostettu ammattimies. Hänen hautajaisissaan ruumispuheen piti piispa ja Turun Akatemian varakansleri Eskil Petraeus. Waldin puoliso noin vuodesta 1630 oli Ingeborg Pietarintytär, joka Waldin kuoltua avioitui tämän seuraajan kanssa vuonna 1654. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Waldin kirjapainon kirjoja kansalliskirjaston luettelona Viitattu 17.1.2014. Luokka:Suomalaiset kirjanpainajat Luokka:Ruotsalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1602 syntyneet Luokka:Vuonna 1653 kuolleet
Espoo (täsmennyssivu)

Espoo voi viitata seuraaviin asioihin: * Espoo, kaupunki Suomen pääkaupunkiseudulla. * Espoo, entinen Espoon kaupungin tiedotuslehti. * Espoonjoki, joki, joka laskee Espoonlahteen. * Espoon rautatieasema, rautatieasema Espoon keskuksessa.
Cecil Bødker

Cecil Bødker (27. maaliskuuta 1927 – 19. huhtikuuta 2020) oli tanskalainen kirjailija. Hänelle myönnettiin vuonna 1976 lastenkirjallisuuden Hans Christian Andersen -palkinto.Kirjasampo.fi: Hans Christian Andersen -palkinto Viitattu 2.7.2024. Bødkerin tuotantoa on myös suomennettu. Siihen kuuluu lastenkirjojen ohella muun muassa runoja. Hän voitti vuonna 1998 Tanskan akatemian Suuren palkinnon. Vuonna 2006 Bødkerin kirja Karkuri ja musta ratsu otettiin mukaan Tanskan kulttuurikaanonin lastenkulttuurivalikoimaan. ==Suomennettuja romaaneja== * Karkuri ja musta ratsu (Silas og den sorte hoppe); suom. Kaarina Ruohtula, WSOY 1968 Sarja: Nuorten toivekirjasto, 180 * Kaksi karkuria (Silas og Bengodik); suom. Kaarina Ruohtula, WSOY 1974 ISBN 951-0-06576-5 Sarja: Nuorten toivekirjasto, 218 * Leopardi (Leoparden); suomentanut Aaro Lassi, WSOY 1975 ISBN 951-0-07169-2 Sarja: Nuorten toivekirjasto, 226 * Karkuri ja nelivaljakko (Silas fanger et firspand); suom. Mikko Kilpi, WSOY 1979 ISBN 951-0-08892-7 Sarja: Nuorten toivekirjasto, 250 ; Kertomuksia * Karkuri ja musta ori. Teoksessa: Kavionkopse: hevoskertomuksia (Alla mina hästar) Helsinki: WSOY 1983 ISBN 951-0-11768-4 * Leopardi. Teoksessa: Satumaa: Nooan arkki, Helsinki : Tammi 1983 ISBN 951-30-5824-7 * Karkuri ja musta ratsu. Teoksessa: Satumaa: Seikkailujen laiva. Helsinki: Tammi 1983 ISBN 951-30-5826-3 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Den Store Danske: Cecil Bødker Luokka:Tanskalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Tanskalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Paula Fox

Paula Fox (22. huhtikuuta 1923 New York – 1. maaliskuuta 2017 New York) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Foxin ensimmäinen kirja ilmestyi 1966. Hän julkaisi useita lastenkirjoja, omaelämäkerrallisia romaaneja sekä muistelmateoksen. Hän voitti vuonna 1974 Newbery-mitalin lastenromaanillaan The Slave Dancer (suom. Orjalaivan vankina, WSOY 1980http://www.turanko.net/kersti/curvit.html ). Foxille myönnettiin vuonna 1978 Hans Christian Andersen -palkinto.Kirjasampo.fi: Hans Christian Andersen -palkinto Viitattu 2.7.2024. Fox syntyi Elsie Foxin ja Paul Hervey Foxin lapseksi 1923. Hänet adoptoitiin, ja myös hänen vuonna 1943 syntynyt tyttärensä Linda adoptoitiin. Linda synnytti vuonna 1964 Courtney Loven, joten Paula Fox on muusikon biologinen isoäiti. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Lygia Bojunga Nunes

Lygia Bojunga Nunes (s. 26. elokuuta 1932 Pelotas) on brasilialainen lastenkirjailija. Nunes siirtyi 8-vuotiaana Rio de Janeiroon ja työskenteli radiossa ja televisiossa ennen ensimmäisen lastenkirjansa julkaisua 1972. == Palkinnot == * Prêmio Jabuti, 1973 * Hans Christian Andersen -palkinto, 1982Kirjasampo.fi: Hans Christian Andersen -palkinto Viitattu 2.7.2024. * Rattenfänger-kirjallisuuspalkinto, 1986 * Astrid Lindgrenin muistopalkinto, 2004Kirjasampo.fi: Astrid Lindgrenin muistopalkinto Viitattu 2.7.2024. ==Lähteet== Luokka:Brasilialaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Christine Nöstlinger

Christine Nöstlinger (13. lokakuuta 1936 Wien – 28. kesäkuuta 2018 Wien) oli itävaltalainen kirjailija. Nöstlinger on kirjoittanut kunnianhimoista lastenkirjallisuutta, jossa on fantasiaa ja huumoria yhdistettynä ihmisen ja maailman ongelmien käsittelyyn. Nöstlinger aikoi nuoruudessaan ryhtyä taiteilijaksi. Hänen esikoisteoksensa ilmestyi 1970. Hän on saanut uransa aikana lukuisia palkintoja, muun muassa Hans Christian Andersen -palkinnon 1984 ja Astrid Lindgrenin muistopalkinnon 2003. ==Suomennokset== * Kurpitsakuningas, WSOY 1975 * Ilse, 14, Otava 1977 * Lennä, lennä, turilas, WSOY 1977 * Päiväjärjestys, WSOY 1979 * Luki-live, Otava 1982 * Suklaata ja särkyneitä sydämiä, Otava 1985 (Gretchen) * Olfin oidipuskompleksi, Otava 1985 * Pikkuveljestä on pelkkää harmia, Otava 1986 (Gretchen) * Muurahaiskarhun nen, Otava 1987 * Katti Kamala, Kirjapaja 1988 * Onko koira kotona? WSOY 1988 * Tomaanien elämää, Kustannus-Mäkelä 1989 * Tyttöni mun, Otava 1990 (Gretchen) * Salainen isoisä, WSOY 1991 * Vanhemmista on paljon vaivaa, Otava 1994 * Manu Mäyrä tahtoo punaisen lakin, SLEY-kirjat 2004 * Eppu-kuvakirjasarja * Mini- kuvakirjasarja == Lähteet == Luokka:Lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Itävaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Emily Cheney Neville

Emily Cheney Neville (28. joulukuuta 1919 Manchester, Connecticut – 14. joulukuuta 1997 Keene Valley, New York) oli yhdysvaltalainen lasten- ja nuortenkirjailija. == Elämäkerta == Neville syntyi Manchesterissä Connecticutissa ja valmistui Bryn Mawr Collegesta 1940. Hän meni aluksi toimistotöihin New York Daily Mirroriin mutta alkoi myöhemmin kirjoittaa kolumneja. Hän meni avioitui Glenn Nevillen kanssa vuonna 1948, ja he saivat viisi lasta. Neville keskeytti työnsä lasten vuoksi ja jatkoi niitä vasta kun nuorin oli mennyt kouluun. Neville voitti Newbery-mitalin jo ensimmäisellä nuortenromaanillaan It’s Like This, Cat vuonna 1964. Se on julkaistu suomeksi WSOY:n Nuorten toivekirjasto -sarjassa vuonna 1966 nimellä Kotini on Manhattan, suomentajana Aila Meriluoto. Suomennoksesta otettiin neljäs painos vuonna 1976. == Teokset == === Suomeksi === * === Englanniksi === * The China Year, 1991 * The Bridge, 1988 * Garden of Broken Glass, (1975) * Fogarty, (1969) * Traveler from a Small Kingdom, (1968) * The Seventeenth-Street Gang, (1966) * Berries Goodman, (1965) * It’s Like This, Cat, (1963) Lähde: == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Tintenpalast

Tintenpalast (saksaa: "Mustepalatsi") on Namibian lainsäädäntörakennus. Se sijaitsee pääkaupunki Windhoekissa. Rakennuksen suunnittelusta on vastannut arkkitehti Gottlieb Redecker. Sen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1912, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1913. Alun perin rakennus toimi Saksan siirtomaan Saksan Lounais-Afrikan hallintorakennuksena. == Lähteet == luokka:Windhoekin rakennukset ja rakennelmat luokka:Parlamenttitalot Luokka:Namibian politiikka
Deidameia

Deidameia (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa vanhin Skyroksen kuninkaan Lykomedeen seitsemästä tyttärestä. Skyros ei lähettänyt joukkojaan Troijan sotaan, ja kun Thetis kuuli isältään Nereukselta, että Akhilleuksen kohtalo olisi joko elää lyhyen aikaa kunniakkaasti tai pitkään häpeällisesti, tämä lähetti poikansa Skyrokseen. Siellä Akhilleus eli naiseksi piiloutuneena Lykomedeksen tyttärien joukossa, mutta solmii salaa rakkaussuhteen Deidameian kanssa.Filostratos nuorempi: Eikones 1 (engl. käännös). Odysseuksen saavuttua paikalle ja paljastettua Akhilleuksen tyttärien joukosta, Akhilleus päättää lähteä sotaan jättäen Deidameian taaksensa. Deidameia ja Akhilleuksen suhteesta syntyy kuitenkin poika, joka saa nimen Neoptolemos (joissakin lähteissä myös Pyrrhos). Neoptolemos myöhemmin valtaa Molossian Hellenoksen kanssa, ja antaa äitinsä Deidameian tälle vaimoksi.Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') Epitomi 6.13 (engl. käännös). ==Lähteet== Luokka:Kreikkalaisen mytologian prinsessat
Sirkka Selja

Sirkka Selja (oik. Sirkka-Liisa Tulonen, 20. maaliskuuta 1920 Koski Hl – 17. elokuuta 2017 HollolaJussi Lehmusvesi: Runoilija Sirkka Selja on kuollut, Helsingin Sanomat 18.8.2017) oli suomalainen runoilija ja prosaisti. == Elämäkerta == Sirkka Seljan vanhemmat olivat maanviljelijä Jalmari Tulonen ja Hilja Auroora Eerola.Toivo Pekkanen ja Reino Rauanheimo (toim.): Kailaasta Meriluotoon: suomalaisten kirjailijain elämäkertoja, s. 556. Helsinki: WSOY, 1947. Selja opiskeli Lahden Yksityisessä Tyttölyseossa. Hän oli silloin muun muassa koulukodissa lahtelaisen Selim ja Elina Ahdin luona ja tutustui heidän poikaansa Niilo Ahtiin. Heistä piti tulla pariskunta mutta Niilo kuoli talvisodassa. Sirkka valmistui kuitenkin ylioppilaaksi vuonna 1942, ja sen jälkeen opiskeli Helsingin yliopistossa. Seljan ensimmäinen teos oli vuonna 1942 julkaistu Vielä minä elän. Hänen tuotantoonsa kuuluu useita runokokoelmia, joista kahdeksastoista oli vuonna 2005 julkaistu Mahdottomuuden ylistys. Runojen lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu näytelmä ja kaksi kuunnelmateosta. ==Palkinnot ja tunnustukset== Lähde:Lahden kaupunginkirjasto, Vellamo, kirjailijat, Selja (Arkistolinkki) * Valtion kirjallisuuspalkinto 1958 * Pro Finlandia -mitali 1970 * Aleksis Kiven palkinto 1987 * P. Mustapää -palkinto 2007 * vuoden runoilija 2001 == Julkaisut == === Runokokoelmat === * Vielä minä elän (1942) * Vedenneito (1944) * Taman lauluja (1945) * Linnut (1948) * Niinkuin ovi (1953) * Enkelin pelto (1957) * Juuret (1962) * Vierailulla ketun talossa (1966) * Runot (1970, valikoima kokoelmista) * Kissansilmät (1971) * Talo nimeltä Villiruusu (1975) * Pisaroita iholla (1978) * Unitie (1985) * Aurinko on tallella: valitut runot 1942–1985 (1988) * Valokuvaaja: proosarunoja (1995) * Puut herättävät muistini (2000) * Mahdottomuuden ylistys (2005) * Riikinkukon lapsi (2010) === Muu tuotanto === * Metsämorsian (1945) * Eurooppalainen (1946–1947) * Aino (1946) == Lähteet == Heiska, J. (2024) Selim Ahti, Elina Rekola ja seitsemän sukupolvea. Julkaisija: Rekolan suku ==Aiheesta muualla== * * Sirkka Seljan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Aleksis Kiven palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Kenyatta International Conference Centre

Kenyatta International Conference Centre (KICC) on 32-kerroksinen tornitalo Kenian pääkaupungissa Nairobissa. Se sijaitsee kaupungin liikekeskustassa kävelymatkan päässä useista viiden tähden hotelleista. Rakennus toimii tapahtumapaikkana konferensseille, tapaamisille, näyttelyille ja erikoistapahtumille ja siellä onkin järjestetty useita kansainvälisiä konferensseja ja seminaareja. Rakennuksessa on useita hyvinvarusteltuja konferenssi- ja tapaamistiloja, joista suurimmassa on tilat yli 5000:lle henkilölle. Konferenssitiloissa on mahdollisuus pitää esitelmiä samanaikaisesti seitsemällä kielellä kattavan esityslaitteiston ansiosta. Rakennuksessa toimii myös liikeyrityksiä, pankkitoimintaa sekä kiertoajelu- ja matkustusyrityksiä. == Historia == The Kenyatta International Conference Centre rakennettiin vuosina 1966-1973 valtion rahoituksella. Vuonna 1989 sen omistajuus siirtyi KANU:lle, Kenian ainoalle sallitulle poliittiselle puolueelle. KICC palautettiin valtion haltuun vuonna 2003, kun KANU putosi hallituksesta Daily Nation, November 11, 2003: Kanu bid to reclaim KICC flops. == Ulkoilmateatteri== Rakennuksen yhteydessä sijaitseva ulkoilmateatteri on suunniteltu keskikokoisille esityksille. Istumapaikkoja on 800 kolmella näyttämöä kiertävällä parvella. Sen varusteisiin kuuluvat muun muassa usean kielen esityksen mahdollistavat laitteistot ja äänityslaitteistot. == The Plenary == Itäisen Afrikan suurin konferenssitila, The Plenary, on vuorattu ääntäeristävällä harmaakivellä ja sen ylevä sisäkatto on tehty luonnonpuusta. Tila sopii suurille kansainvälisille tapaamisille, näyttelyille ja suurille juhlille. Tilaa on 5000 ihmiselle. Tilan varusteisiin kuuluvat muun muassa kehittyneet äänen vahvistus- ja tallennuslaitteistot sekä samanaikaisen esityksen mahdollistavat laitteisto (jopa 7:llä kielellä samaan aikaan. Tilan korkeus mahdollistaa julisteiden ja muun esitysmateriaalin ripustamisen sisäkattoon. == Piha == Rakennuksen edessä olevan 705 neliömetrin laatoitetun pihan keskipisteenä on Jomo Kenyattan patsas. Piha on suunniteltu hengähdyspaikaksi konferensseihin osallistuville. Pihalla on istutuksia, altaita ja suihkulähteitä. Pihan useat lipputangot mahdollistavat erilaisten lippujen ja mainosten esille laittamisen. == Lähteet == * Emporis.com - Kenyatta International Conference Centre === Viitteet === Luokka:Kenian rakennukset ja rakennelmat Luokka:Pilvenpiirtäjät
Aki Maeda

Aki Maeda (前田亜季 Maeda Aki, syntynyt 11. heinäkuuta 1985, Kanagawa, Japani) on japanilainen näyttelijä ja laulaja. Hänen isosiskonsa Ai Maeda on myös näyttelijä. Aki Maeda tunnetaan länsimaissa ehkä parhaiten Noriko Nakagawan roolistaan elokuvassa Battle Royale. == Filmografia == *Gamera 3: Awakening of Irys (1999) *Battle Royale (2000) *High School Girl's Friend (2001) *Cosmic Baton Girl Comet-san (2001) *Godzilla, Mothra and King Ghidorah: Giant Monsters All-Out Attack (2001) *Genji: A Thousand-Year Love (2002) *The Cat Returns, (2002) (äänirooli) *Battle Royale II: Requiem (2003) *Out of This World (2004) *Linda Linda Linda (2005) *Harami (2005) *Saishuu Heiki Kanojo (2006) == Diskografia == === Albumit === * Winter Tales (1999) * Boys be... (2000) * we are PARAN MAUM (Paran Maumin rumpalina, 2005) * Linda Linda Linda (Paran Maumin rumpalina, 2005) === Singlet === * Gomen ne (1999) * Genki no SHOWER (2000) * Daijōbu (2000) == Aiheesta muualla == * * Aki Maeda garden (fanisivusto) Luokka:Japanilaiset näyttelijät Luokka:Japanilaiset laulajat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt