EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lahdenperä (Suodenniemi)

Lahdenperä on Sastamalan Suodenniemellä sijaitseva kylä. Lahdenperän kylä rajoittuu idässä Mouhijärven ja koillisessa Hämeenkyrön rajaan, pohjoisessa Peräkunnan, luoteessa Sävin sekä lännessä ja lounaassa Taipaleen kylään. Lisäksi lounaassa Lahdenperän rajanaapurina on myös Makkosen kylä. Lahdenperän sisällä ja rajoilla on vielä muutamia Mouhijärven Hyynilän ja Murron kylien vanhoja ulkopalstoja. Lahdenperän halki kulkee Suodenniemen keskustaajaman suunnasta Sävintieltä (yhdystie 2594) Hämeenkyröön johtava Lahdenperäntie (yhdystie 13081). Lahdenperässä siitä erkaantuu saman nimisenä yhdystie 13085, joka johtaa Makkosen kylään ja edelleen kohti Mouhijärveä. Lahdenperästä on matkaa Sastamalan keskustaan noin 45 kilometriä, Hämeenkyrön keskustaan noin 25 km, Tampereelle noin 60 km ja Poriin noin 70 km. == Lahdenperän historiaa == Lahdenperän alueella on ollut ihmistoimintaa jo kivikauden aikaan. Kylän eteläosasta tunnetaan Hujulahti-niminen kivikautinen asuinpaikka, minkä lisäksi kylän eri osista on tehty kivikauden irtoesinelöytöjä. Nykyisen Lahdenperän kylän luoteisosa Toijasjokeen saakka kuului alkuaan suureen Märkätaipaleen kylään. Toijasjoen kaakkoispuolinen osa nykyistä Lahdenperää oli puolestaan vanhaa Märkäjärvenmaan eräpalstaa, jonka omistivat Mouhijärven Hyynilän kylän Toijasen ja Murron kylän Saksan talot niin, että Toijanen omisti siitä 2/3 ja Saksa 1/3 osuuden. Lahdenperän kylä syntyi 1800-luvun puolivälissä, kun Märkätaipaleen itäosa ja Märkäjärvenmaa yhdistettiin. Kylä muodostui seuraavista neljästä Hyynilän ja neljästä Märkätaipaleen kylään kuuluneesta maakirjatalosta: Talon nimi RNo Lahdenperässä Alkuperäinen RNo (kylä) Pirttijärvi 1 8 (Hyynilä) Sillanpää 2 9 (Hyynilä) Marjamäki 3 10 (Hyynilä) Rantala 4 11 (Hyynilä) Sävilahti 5 3 (Märkätaipale) Mustapää 6 6 (Märkätaipale) Mustapää 7 7 (Märkätaipale) Hujulahti 8 11 (Märkätaipale) Mustapään talot (RNo 6 ja 7) yhdistettiin yhdeksi Mustapään taloksi RNo 6 vuonna 1927. Lahdenperän asutuksen kasvaessa voimakkaasti sen alueella olevaa Märkäjärveä laskettiin kahdesti, jolloin sen pinta laski noin kahdella metrillä ja uutta viljelysmaata ja heinäniittyä vapautui maatalouden käyttöön. Sisällissodan aikana 13.2.1918 punaisten etuvartioasemanaan pitämän Mustapään talon pihapiirissä tapahtui Mustapään kahakaksi nimetty yhteenotto, jossa perimätiedon mukaan kaatui 8 ja haavoittui 7 miestä. Lahdenperässä toimi vuosina 1911–1972 kansakoulu, joka neljän ensimmäisen vuoden ajan toimi Hujulahden talossa. Toisen maailmansodan seurauksena Lahdenperään asutettiin 14 Karjalan siirtoväkeen kuulunutta perhettä, etupäässä Viipurin läänin Pyhäjärveltä. Heistä muistuttaa Lahdenperässä oleva Konnitsantieksi nimetty tie. == Lahdenperä tänään == Lahdenperän asukkaista suuri osa saa elantonsa maatalousammateista. Naisista moni työskentelee hoitoalalla. Kylässä toimii aktiivinen kyläyhdistys, joka ylläpitää Makkosselän rannalle talkoilla rakentamaansa rantasaunaa ja -tupaa. Kylässä toimii myös Ruskeen Perinnetila. == Aiheesta muualla == * Lahdenperään liittyviä aineistoja Suodenniemen Topoteekissa == Lähteet == Luokka:Suodenniemen kylät
Sally Menke

Sally JoAnne Menke (17. joulukuuta 1953 – 27. syyskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen elokuvaleikkaaja. Menke teki pitkään yhteistyötä Quentin Tarantinon kanssa. Hän leikkasi kaikki Tarantinon elokuvat aina menehtymiseensä saakka. Menke oli ehdolla parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon saajaksi kahdesti elokuvista Pulp Fiction ja Kunniattomat paskiaiset. == Filmografia == Vuosi Elokuva Ohjaaja 1983 Cold Feet Bruce van Dusen 1990 Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat Steve Barron 1991 The Search for Signs of Intelligent Life in the Universe John Bailey 1992 Reservoir Dogs Quentin Tarantino 1993 Taivas ja maa Oliver Stone 1994 Pulp Fiction Quentin Tarantino 1995 Neljä huonetta 1996 Mulhollandin putous Lee Tamahori 1997 Yövartija Ole Bornedal Jackie Brown Quentin Tarantino 2000 Kaikki kauniit hevoset Billy Bob Thornton 2001 Isä ja me muut 2003–2004 Kill Bill Quentin Tarantino 2004 The Cutting Edge: The Magic of Movie Editing Wendy Apple 2007 Grindhouse: Death Proof Quentin Tarantino 2009 Kunniattomat paskiaiset 2010 Peacock Michael Lander == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaleikkaajat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Octave Feuillet

Octave Feuillet (1821–1890) oli ranskalainen kirjailija. Feuillet'n ensimmäinen mainetta saavuttanut romaani on Le roman d’un jeune homme pauvre (1858), jossa hänen avunsa ja vikansa jo selvästi ilmenevät: toisaalta vakaumuksien järkähtämätön vilpittömyys, tyylin selkeys ja tekniikan varmuus, toisaalta hivenen epäröivää ja liioiteltua hienotunteisuutta, mikä tuotti Feuillet'lle sivistyneen naismaailman suosion. Yrittäessään vapautua näistä heikkouksista Feuillet joutui päinvastaiseen, liioitteluun, käsitellessään rohkeita, luovalle kyvylleen ylivoimaisia ongelmia, joissa hän kuvaa ylhäisen maailman turmeltumista, pintapuolisia ja kovasydämisiä aatelisia, nuoria naisia, joiden puheet ovat kyynisiä.Feuillet, Octave, Tietosanakirja osa 2, palstat 1047–1048, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 Feuillet'n tuotannon alkukaudelta merkittävä on näytelmä Montjoye (1863), joka on yhteiskuntakuvaus toisen keisarikunnan päiviltä. Feuillet'n myöhemmän iän romaaneja ovat Un mariage dans le monde (1875), Les amours de Philippe (1877), Le journal d’une femme (1878), Histoire d’une Parisienne (1881), La Morte (1886), Le divorce de Juliette (1889). Feuillet on lisäksi kirjoittanut useita näytelmiä, jotka ilmestyivät koottuina nimellä Théâtre complet 1892–1893. ==Suomennetut teokset== * Jalon nuorukaisen elämänvaiheet: näytelmä viidessä näytöksessä, jaettuna seitsemään kuvaelmaan, suom. Elisabeth Löfgren, Hämeenlinna: Hämäläisen osakeyhtiö 1880. Sarja: Suomalainen teateri-kirjasto, 20. * Sibylla, suom. Fredrik Joel Pätiälä, Porvoo: WSOY 1884. * Erään naisen päiväkirja: romaani, (Le journal d'une femme), Oulu: kustantaja tuntematon, 1893. * Köyhän nuoren miehen seikkailut (Le roman d'un jeune homme pauvre), Tampere: Tampereen Sanomain Osakeyhtiön kustannuksella 1910 * Köyhän aatelisen tarina: romaani, suomentanut Hilja Walldén, Porvoo: WSOY 1912. Sarja:WSOY 50 pennin kirjoja, 3. * Taiteilijan kunniasana: romaani (Honneur d'artiste), Tampere: Isak Julin 1912 * Lesken lupaus, suomentanut Timo Tuura, Helsinki: Kustannusoy. Kirja 1916. Sarja: 50 pennin kirjasto, n:o 45. * Nuoren naisen päiväkirja, suomentanut Kerttu Tuura, Helsinki: Kustannusoy. Ahjo 1920. * Kunnian mies: romaani, suom. K. V. Raitio, Helsinki: Kirja 1923. Sarja: Helmi- sikermä, n:o 1. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Vapaasti ladattavia Octave Feuillet'n e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta. Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1821 syntyneet Luokka:Vuonna 1890 kuolleet
Hans Landa

Standartenführer Hans Landa on kuvitteellinen hahmo ja pääantagonisti Quentin Tarantinon elokuvassa Kunniattomat paskiaiset (2009), jossa häntä näyttelee Christoph Waltz. Waltz voitti roolistaan Oscar-, Golden Globe- ja Bafta- palkinnot parhaasta miessivuosasta. Quentin Tarantino on sanonut, että Hans Landa on paras hahmo, minkä hän on ikinä luonut. Hän halusi alun perin Leonardo DiCaprion Landan rooliin. Tarantino kumminkin halusi, että Landaa näyttelee saksalainen näyttelijä. == Lähteet == Luokka:Kuvitteelliset joukkomurhaajat Luokka:Kuvitteelliset natsit Luokka:Elokuvahahmot
Kertoja (Fight Club)

Kertoja on fiktiivinen hahmo ja jokamies Chuck Palahniukin romaanissa Fight Club (1996), siihen perustuvassa samannimisessä elokuvassa, jossa häntä näyttelee Edward Norton, sekä sarjakuvassa Fight Club 2. Kertoja kärsii unettomuudesta ja hänellä on jakautunut persoona nimeltä Tyler Durden, jota näyttelee elokuvassa Brad Pitt. Vuonna 2008, Empire-lehti valitsi Tyler Durdenin kaikkien aikojen parhaaksi elokuvahahmoksi. == Taustaa == Tyler Durden on kertojan mielikuva, jonka hän näkee vain itse, mutta kun kertoja menee nukkumaan, hänestä tulee Tyler Durden (ei ulkonäöllisesti, vaan luonteeltaan ja hän omaksuu silloin Tylerin identiteetin). Kertoja tapaa Tylerin ensimmäistä kertaa lentokoneessa. Tyler esittelee itsensä saippuanvalmistajana. Pian he alkavat perustamaan "tappelukerhoja" (), jonka suosio on valtava. Myöhemmin tappelukerho paisuu maanlaajuiseksi vallankumoukseksi nimeltä "Operaatio täystuho" (), jossa kertoja, Tyler ja muut kerhojen jäsenet terrorisoivat isoja toimistorakennuksia. == Lähteet == Luokka:Kuvitteelliset terroristit Luokka:Kirjallisuuden henkilöhahmot Luokka:Elokuvahahmot Luokka:Sarjakuvahahmot
Aristeas ja Papias

Aristeas () ja Papias () olivat kaksi antiikin kreikkalaista kuvanveistäjää. He olivat kotoisin Kyproksen Afrodisionista ja toimivat oletettavasti keisari Hadrianuksen aikana noin vuosina 117–138 jaa. Aristeas ja Papias edustivat afrodisionlaista veistosten kopioita tuottanutta kuvanveistoa, ja siirtyivät oletettavasti toimimaan Roomaan, jossa oli keisarikaudella suuri kysyntä kreikkalaisille veistoskopioille. He tekivät kaksi kentaureja esittävää veistosta, jotka tunnetaan Furiettin kentaureina sekä nimillä ”Vanha Kentauri” ja ”Nuori kentauri”. Veistokset löydettiin Hadrianuksen huvilasta vuonna 1736, ja ne ovat nykyisin Musei Capitolinissa. Niissä on piirtokirjoitus , ”Aristeas ja Papias Afrodisionlainen”. Myös nämä veistokset ovat mitä ilmeisimmin kopioita varhaisemmista kentauriveistoksista, sillä sama aihe tunnetaan myös varhaisemmista patsaista. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset kuvanveistäjät
Aristeas

Aristeas () voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin: * Aristeas Afrodisionlainen (toimi n. 117–138 jaa.), kuvanveistäjä yhdessä Papiaan kanssa * Aristeas Prokonnesoslainen (600-luku eaa.), runoilija ja ihmeidentekijä
Papias

Papias () voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin: * Papias Afrodisionlainen (toimi n. 117–138 jaa.), kuvanveistäjä yhdessä Aristeaan kanssa * Papias Hierapolislainen (n. 60–130 jaa.), varhaiskristillinen johtaja, mahdollisesti Hierapoliin piispa
Aristion

Aristion () voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin: * Aristion Paroslainen (toimi n. 550–525 eaa.), kuvanveistäjä * Aristion (400-luku eaa.), Ateenan eponyymiarkontti 421/420 eaa. * Aristion (1. vuosisata eaa.), Ateenan tyranni 88–86 eaa. ja epikurolainen filosofi * Aristion (1. vuosisata jaa.), marttyyri ja yksi Jeesuksen 70 (tai 72) opetuslapsesta * Tiberius Claudius Aristion (1. vuosisata/100-luku jaa.), merkkihenkilö Efesoksessa
Aristion Paroslainen

Aristion Paroslainen (; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti arkaaisen kauden kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Paroksen kaupungista ja toimi noin vuosina 550–525 eaa. Aristion tunnetaan Frasikleia-koren veistäjänä veistoksen jalustassa olevan piirtokirjoituksen ansiosta. Hänen arvellaan usein veistäneen myös samaan aikaan koren kanssa löytyneen Myrrhinuksen kuroksen. Kumpikin veistos on nykyisin esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa. Aristionin nimiin on laitettu myös Delfoin Sifnoslaisten aarrekammion pohjois- ja itäsivun friisit. Aristionin hautakiveksi on arveltu niin kutsuttua Aristionin steleä, joka sekin on Kansallisessa arkeologisessa museossa. Tiedosto:Kore, Phrasikleia, Ariston of Paros, 550-540 BC, Mirhinous, NAMA 4889, 102537.jpg|Frasikleia- kore, n. 550–540 eaa. Tiedosto:Kouros from Myrrhinous NAMA 4890 102544.jpg|Myrrhinuksen kuros, n. 540–530 eaa. Tiedosto:GR-delphi- tempelfries.jpg|Gigantomakhia. Sifnos­laisten aarre­kammion friisiä, n. 525 eaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset kuvanveistäjät
Tore Littmarck

Tore Littmarck (23. tammikuuta 1921 – 3. joulukuuta 2007 Norra Hagunda, Upsalan lääni) oli ruotsalainen luterilainen pappi, kirjailija ja virsirunoilija. == Elämänvaiheet ja työ == Littmarck vihittiin papiksi 1947 ja hän toimi NMKY:n partioliiton konsulenttina ja sihteerinä, johtajana NMKY:n maailmanliiton instituutissa Mainaussa sekä NMKYN:n ja NNKY:n valtakunnallisten liittojen pääsihteerinä. Aina eläkkeelle jäämiseen 1986 saakka hän oli Gamla Uppsalan seurakunnan kirkkoherra. Hänelle oli tärkeää työ nuorten parissa, kristittyjen yhteys sekä virsien ja jumalanpalveluksen sisältö ja muoto muuttuvassa maailmassa. Hän toimi jäsenenä Ruotsin ekumeenisessa neuvostossa ja julkaisi ekumeniaa käsitelevä kirjan ”Ekumeniken i praktiken”. Littmarck tunnetaan parhaiten laulujen, laulelmien ja virsien kirjoittajana ja säveltäjänä. Hän julkaisi 1990 noin 30 lauluaan kokoelmassa "Sjung för livet". Hänen laulunsa tulivat tunnetuksi television kafé-tyyppisen ohjelman kautta suurellekin yleisölle. Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa on kolme hänen kirjoittamaansa ja säveltämäänsä virttä. Kirjassa Psalmer och sånger, jota käyttää neljä suurinta vapaata kirkkokuntaa Ruotsissa, viisi hänen virttään. Ruotsin kirkon virsikirjan Verbum-kustantamon lisäosassa (Den svenska psalmboken med tillägg) on kolme ja Psalmer i 90-talet -kokoelmassa neljä hänen virttään. Littmarck oli ensimmäisiä virren ja kirkollisen laulun uudistajia 1950 ja -60 -luvuilla Ruotsissa. Hänen tuotantoaan sävyttää myös kasvavaa tietoisuus maailman tilanteesta, ympäristökysymykset ja 1960 luvulta alkaen myös Vietnamin sota. Hänen virtensä ja laulunsa ovat melodisia, helppolauluisia, tekstit toisinaan provosoivia ja niiden kielikuvat ovat kotoisin laulujen syntyajan nuorisokielestä, mutta ne ilmaisevat samalla etsintää ja epäilyä. Hänen laulujaan voidaan pitää tyypillisinä 1960 ja 1970-luvun tuotteina, jotka nykyään saattavat tuntua jo osittain aikansa eläneiltä. Kuitenkin hänen virtensä ”Kysyn lakkaamatta, Herra” ja ”Voi, kunpa uskoisinkin” ovat säilyttänet asemansa suosittujen ruotsalaisten virsien joukossa. == Littmarckin virret Ruotsin kirkon virsikirjassa == * 218 Kysyn lakkaamatta Herra / Jag har ofta frågor, Herre 1972 (Suom. Pekka Kivekäs 1974, 1995) * 219 Voi, kunpa uskoisinkin / Jag skulle gärna vilja tro 1969, 1981 (Suom. Pekka Turunen, Niilo Rauhala 1994) * 384 Oi kiitos, Herra, saimme / Ett liv ur dina händer 1978 (Suom. Anna-Maija Raittila 1998) == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset virsirunoilijat Luokka:Ruotsalaiset papit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Bupalos ja Athenis

Bupalos ( tai Boupalos, ) ja Athenis () olivat kaksi antiikin kreikkalaista kuvanveistäjää, jotka edustivat arkaaisen kauden kuvanveistoa. He olivat kotoisin Khiokselta ja toimivat 500- ja 400-lukujen eaa. taitteessa. Bupalos ja Athenis olivat veljeksiä ja kuuluivat kuvanveistäjäsukuun. Heidän isänsä nimeksi mainitaan Anthermos, tosin nimestä esiintyy eri lähteissä erilaisia kirjoitusmuotoja, kuten Arkheneus. Plinius vanhempi kertoo, että he tekivät karikatyyrejä runoilija Hipponaksista, mihin runoilija vastasi kitkerillä satiireilla. Tämä ajoittaa veljekset noin vuosiin 524–485 eaa.Plinius vanhempi: Naturalis historia 36.5; Suda, . Bupalos ja Athenis tekivät veistoksensa marmorista. Roomalaisella kaudella keisari Augustus sijoitti veljesten veistoksia temppeleihinsä Roomassa. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset kuvanveistäjät
Rämekauniainen

Rämekauniainen (Phaenops formaneki) on jalokuoriaisten (Buprestidae) heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Rämekauniaisen tieteellinen lajinimi formaneki kunnioittaa tšekkiläistä entomologi Romuald Formánekia. Rämekauniainen on 6–10 millimetrin mittainen. Sen kuori on yleensä vihertävä mutta vivahtaa joskus pronssiin. Lajin levinneisyysalue kattaa alueita Ranskasta ja Espanjasta aina Mongoliaan ja Itä-Aasiaan asti. Suomessa se on melko harvinainen mutta on silti luokiteltu maassa alueellisesti elinvoimaiseksi lajiksi. Se elää pääasiassa männyllä ja joskus harvoin myös kuusella. Rämekauniaisen toukat kehittyvät aikuiseksi kahdessa vuodessa. Kuoriutuessaan puusta ulos ne jättävät siihen soikean ja kapean reiän, jonka korkeus on 3,5–4,5 ja leveys 1,8–2 millimetriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Rämekauniainen (Phaenops formaneki) *Fauna Europaea: Phaenops formaneki Luokka:Jalokuoriaiset
Daidalos (täsmennyssivu)

Daidalos (, ) voi viitata seuraaviin: * Daidalos, hahmo kreikkalaisessa mytologiassa, kulttuuriheeros * Daidalos Sikyonlainen (400/300-luku eaa.), sikyonlainen kuvanveistäjä * Doidalsas, Doidalses tai Daidalos (200-luku eaa.), bithynialainen kuvanveistäjä * Daedalus, brittiläisen kemisti David E. H. Jonesin kolumnistina käyttämä nimimerkki * Daedalus, Kuun kraatteri * Daedalus, videopeliyritys
Daidalos Sikyonlainen

Daidalos Sikyonlainen (, ) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Sikyonista ja toimi suunnilleen 400- ja 300-lukujen eaa. taitteessa. Daidalos oli Patrokleen poika ja oppilas. Hänen ajoituksensa tunnetaan Plinius vanhemmalta, joka sijoitti hänet 95. olympiadin aikaan eli vuoteen 400 eaa. Daidalos teki pronssiveistoksia, ja muun muassa veistoksen, jonka elisläiset sijoittivat Olympian lehtoon voitettuaan spartalaiset vuosien 401–399 eaa. sodassa. Tämän lisäksi Daidalos teki useita urheilijoita esittäneitä patsaita ja muita töitä.Pausanias: Kreikan kuvaus 6.2.4; 3. §§ 2, 3; 6.1, 10.9.3; Plinius vanhempi: Naturalis historia 34.8. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset kuvanveistäjät
Borislav Stanković

Borislav ”Bora” Stanković (9. heinäkuuta 1925 Bihać, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 20. maaliskuuta 2020 Belgrad) oli jugoslavialainen, sittemmin serbialainen koripalloilija, koripallovalmentaja ja urheiluvaikuttaja. Hän toimi kansainvälisen koripalloliiton pääsihteerinä vuodet 1976–2002. == Ura == Koripalloilijana Stanković voitti KK Crvena zvezdassa Jugoslavian mestaruuden vuosina 1946 ja 1947 ja kuului Jugoslavian miesten maajoukkueeseen vuosina 1949–1953 yhteensä 36 ottelussa osallistuen muun muassa vuoden 1950 MM-kilpailuihin ja vuoden 1953 EM-kilpailuihin. Koripallovalmentajana hän valmensi OKK Belgradin Jugoslavian mestaruuteen vuosina 1958, 1960, 1962 ja 1965 sekä Pallacanestro Cantùn Italian mestaruuteen vuonna 1968.FIBA Hall of FameNaismith Memorial Basket Hall of Fame Stanković toimi pitkään erilaisissa tehtävissä muun muassa kansainvälisessä olympiakomiteassa ja oli kansainvälisen koripalloliiton pääsihteeri vuodet 1976–2002. Stanković oli valvomassa kolmen pisteen heiton viivan käyttöönottoa kansainvälisesti ja myötävaikutti NBA- ja muiden ammattilaispelaajien oikeuteen osallistua kesäolympialaisiinhttps://www.businessinsider.com/dream-team-idea-boris- stankovic-2012-7?r=US&IR;=Thttp://www.fiba.basketball/secretary-general- emeritus. Hänet on nimetty sekä Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen että FIBA Hall of Fameen. Stanković kuoli Belgradissa 94-vuotiaana 20. maaliskuuta 2020.https://www.olympic.org/news/death-of-ioc-honorary-member- borislav-stankovichttp://www.fiba.basketball/news/fiba-mourns-the-passing-of- secretary-general-emeritius-borislav- stankovichttps://www.nba.com/article/2020/03/20/former-fiba-chief-borislav- stankovic-dies == Lähteet == * Profiili FIBA Hall of Fame * Profiili Naismith Memorial Basket Hall of Fame === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Jugoslavialaiset koripalloilijat Luokka:Jugoslavialaiset koripallovalmentajat Luokka:Urheiluvaikuttajat Luokka:Serbialaiset urheilualan henkilöt Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Dipoinos ja Skyllis

Dipoinos (, ) ja Skyllis (, ) olivat kaksi antiikin kreikkalaista kuvanveistäjää, jotka edustivat arkaaisen kauden kuvanveistoa. He toimivat noin vuoden 580 eaa. tienoilla. Dipoinos ja Skyllis olivat hyvin varhaisia kuvanveistäjiä, ja edustivat niin kutsuttua Daidaloksen kuvanveistoa. Heidät mainitaan antiikin lähteissä aina yhdessä. Pausanias sanoo heidän olleen Daidaloksen oppilaita ja joidenkin mukaan hänen poikiaan.Pausanias: Kreikan kuvaus 2.15.1, 3.17.6. Dipoinos ja Skyllis ovat kuitenkin todennäköisesti historiallisia henkilöitä, siinä missä Daidalos on ennen kaikkea mytologian hahmo, ja he ajoittuvat ennemmin Daidaloksen kuvanveiston loppu- kuin alkuvaiheeseen. Plinius vanhemman mukaan Dipoinos ja Skyllis olivat kotoisin Kreetalta. Hän ajoitti nämä 50. olympiadiin eli noin vuoteen 580 eaa. Kreetalta he siirtyivät Sikyoniin, joka oli pitkään kreikkalaisen kuvanveiston tärkeimpiä keskuksia. Siellä he ryhtyivät tekemään joitakin jumalia esittäneitä patsaita. Ennen niiden valmistumista he kuitenkin siirtyivät Aitoliaan valittaen joistakin kohtaamistaan vääryyksistä. Sikyonia iski heti tämän jälkeen kuivuus ja nälänhätä. Delfoin oraakkeli antoi neuvon, että nämä päättyisivät vasta kun Dipoinos ja Skyllis saattaisivat jumalpatsaansa valmiiksi. Sikyonlaiset saivat heidät takaisin suurilla lupauksilla ja lahjoilla. Kyseiset kuvapatsaat esittivät Apollonia, Artemista, Heraklesta ja Athenea. Näin koko ryhmä esitti mahdollisesti Delfoin kolmijalan ryöstöä.Plinius vanhempi: Naturalis historia 36.4.1. Pliniuksen mukaan Dipoinoksen veistoksia oli erityisesti Ambrakiassa, Argoksessa ja Kleonaissa. Hän sanoo heidän myös olleen ensimmäisiä, jotka tekivät veistoksia marmorista, ja käyttäneen valkoista paroslaista marmoria. Pausanias mainitsee heidän veistoksistaan Kleonaissa olleen Athenen patsaan, ja Argoksessa Kastorin ja Polydeukeen ja näiden vaimojen Hilaeiran ja Foiben sekä poikien Anaksiksen ja Mnasinuksen patsaat. Jälkimmäinen ryhmä oli tehty eebenpuusta ja norsunluusta.Pausanias: Kreikan kuvaus 2.22.6. Klemens Aleksandrialainen mainitsee lisäksi Herakleen patsaan Tirynsissä ja Artemis Munykhian patsaan Sikyonissa.Klemens Aleksandrialainen: Protreptikos s. 42, 15. Pausaniaan mukaan Dipoinoksen ja Skylliksen oppilaita olivat Tektaios, Angelion, Learkhos Rhegionlainen, Doksykleidas ja hänen veljensä Medon sekä Dontas ja Theokles.Pausanias: Kreikan kuvaus 2.32.4, 3.17.6, 5.17.1, 6.19.9. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset kuvanveistäjät
Zagzagel

Zagzagel ("jumalallinen kirkkaus") on juutalaisessa kansanperinteessä enkeli, joka auttoi arkkienkeli Mikaelia ja Gabrielia Mooseksen hautaamisessa. Zagzagelia ei mainita Raamatussa.Cotterell 1996, s. 248 ==Lähteet== *Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6 === Viitteet === Luokka:Enkelit
Veda Mansikkaviita

Veda Mansikkaviita (s. 18. huhtikuuta 1999) on suomalainen lentopalloilija. Hän edustaa Lentopallon Mestaruusliigassa pelaavaa LP Viestiä. Ennen tätä hän on edustanut Kuortanetta ja LP Vampulaa. Mansikkaviidan kasvattajaseura on Raision Loimu ja hän on pelipaikaltaan passari. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Mestaruusliigassa 5. tammikuuta 2015. Ennen kauden 2019-2020 alkua hän on pelannut urallaan Mestaruusliigassa 74 ottelua, joissa on tehnyt 133 pistettä. LP Viestissä pelatessaan hän saavutti SM-kullan vuonna 2019. ==Lähteet== * https://www.mestaruusliiga.fi/liiga/naiset/pelaajat.html?q=Veda+Mansikkaviita Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tetjana Prorotšenko

Tetjana Vasylivna Prorotšenko (myöh. Burakova, , , 15. maaliskuuta 1952 Osipenko, Ukrainan SNT – 11. maaliskuuta 2020) oli Neuvostoliittoa edustanut pikajuoksija ja olympiavoittaja. Prorotšenko voitti 4×400 metrin viestijuoksussa olympiakultaa Moskovassa 1980 ja EM-hopeaa Prahassa 1978. 4×100 metrin viestissä hän voitti olympiapronssia Montréalissa 1976. Lisäksi hän sijoittui Montréalissa 200 metrillä kuudenneksi. Vuonna 1979 hän kuului Neuvostoliiton pitkän viestin maailmanennätyksen tehneeseen joukkueeseen.Olympics at Sports-Reference.com Prorotšenko avioitui pikajuoksun olympiavoittaja Viktor Burakovin kanssa. Hän kuoli syöpää sairastettuaan 67-vuotiaana 11. maaliskuuta 2020.https://www.brd24.com/news/a-76517.htmlhttps://glavcom.ua/sport/news/ne- stalo-legendarnoji-olimpiyskoji-chempionki-tetyani-prorochenko-665013.html == Lähteet == * Tetiana Prorochenko Bio, Stats, and Results Olympics at Sports- Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Neuvostoliittolaiset pikajuoksijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Kavila

Kavila on kylä Salossa. Kylä sijaitsee kantatien 52 varrella lähellä entistä Perniön kunnanrajaa. Kavila sijaitsee kapeassa laaksossa, jota rajaa Kavilannummi pohjoisesta, Sammalsuonmäki idästä ja suuri moreenimuodostuma lännestä. Peppursuonoja virtaa kyläalueen läpi. Kavilan eteläosassa on Linnamäki-niminen kalliomäki. Kavilan länsiosassa on neljä pronssikautista röykkiöhautaa. Kavilan kantatila sijaitsee yhä isojaon aikaisella tontillaan. Rantarata rakennettiin kylän läpi 1800-luvun lopulla. Nykyisin kylän työnväenasutus on hävinnyt, mutta kantatilan lisäksi kylässä on muutamia muita omakotitaloja. Uudistalot ovat sijoittuneet Kavilannummentien varteen kylän itälaidalle. ==Lähteet== Luokka:Uskelan kylät
Shijōnawate

Shijōnawate () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin itäosassa Ikomavuorilla ja Osakan tasangon itäreunalla. Idässä se rajautuu Naran prefektuuriin. Shijōnawatessa on 55 716 asukasta (helmikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 18,69 neliökilometriä. Shijōnawate tunnetaan pohjoisen ja eteläisen hovin kaudella käydystä Shijōnawaten taistelusta. Kylän nimenä Shijōnawatea alettiin käyttää vasta sen jälkeen, kun Shijōnawate-jinjan šintolainen pyhäkkö oli perustettu Meiji-kaudella. Se on omistettu muun muassa Kusunoki Masatsuralle. Paikkakunta kehittyi liikennereittien solmukohtaan. Sittemmin se on kasvanut Osakan lähiönä ja sinne on sijoittunut muun muassa pienimittakaavaista kone-, metalli- ja tekstiiliteollisuutta. Alavilla alueilla viljellään vihanneksia. Kaupunkioikeudet Shijōnawatelle myönnettiin vuonna 1970. Osa kaupungin vuoristoalueista kuuluu Kongō-Ikoma-Kisenin puolikansallispuistoon. Shijōnawatea palvelee JR Nishi-Nihonin Katamachi-linja eli Gakkentoshi-linja. == Kuvia == Tiedosto:Shinobugaoka-jinja, sandou.jpg|Shinobugaoka-jinja Tiedosto:ÆON MALL SHIJONAWATE.JPG|Shijōnawaten Aeon-kauppakeskus Tiedosto:Tawarajo11.JPG|Tawaran linnan jäänteitä Tiedosto:Shijonawate city center area Aerial photograph.1985.jpg|Shijōnawatea vuoden 1985 ilmakuvassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Osakan prefektuurin kaupungit
Takaishi

Takaishi () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Osakanlahden rannikolla Sakain kaupungin eteläpuolella. Kaupungin alue on alavaa Izumin rannikkotasankoa. Takaishissa on 57 875 asukasta (vuonna 2019) ja sen pinta- ala on 11,30 neliökilometriä. Takaishi on vanhaa maanviljelyaluetta. Historiallisesti se tunnettiin kauniista rannikostaan mäntyineen ja valkoisine hiekkarantoineen, joita kuvaillaan myös runoudessa. 1900-luvun alkupuolella, rautatien valmistumisen jälkeen, Takaishi kehittyi varakkaana Osakan esikaupunkialueena. 1960-luvulta lähtien se kuitenkin kasvoi nopeasti teollisuuskaupungiksi ja menetti luonnonrantansa rannikolle rakennetun öljyteollisuuden kombinaatin myötä. Alkuvaiheessa teollisuus toi mukanaan myös pahoja saasteita, joiden aiheuttamat haitat ovat sittemmin vähentyneet. Kaupunkioikeudet Takaishille myönnettiin vuonna 1966. Sisämaassa on lähinnä asuinalueita. Takaishin nähtävyyksiin kuuluu Osakan prefektuurin hallinnoima Hamaderan puisto. Takaishia palvelevat JR Nishi-Nihonin Hanwa-linja sekä Nankai-rautateiden Nankai-päälinja ja sen sivuhaara Takashinohama-linja. == Kuvia == Tiedosto:Takaishi Shrine from platform of Takashinohama Station.jpg|Takashi-jinja Tiedosto:Izumi Province, Takashi Beach.jpg|Takaishin ranta Hiroshigen puupiirroksessa, 1853 Tiedosto:Takashinohama Station 20190131-4.jpg|Takashinohaman rautatieasema Tiedosto:Takaishi city center area Aerial photograph.1985.jpg|Takaishi vuoden 1985 ilmakuvassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Osakan prefektuurin kaupungit
Ernesto Hoost

Ernesto Hoost (s. 11. heinäkuuta 1965 Heemskerk) on hollantilainen potkunyrkkeilijä. Hän on nelinkertainen K-1 mestari, jota pidetään potkunyrkkeilyssä yhtenä parhaimpana raskaansarjan ottelijana yhdessä Peter Aerts, Remy Bonjaskyn, Andy Hugin, Mirko Filipovićin ja Semmy Schiltin kanssa.Best Heavyweight High Kickers centralkickboxing.org Viitattu 13.3.2017 ==Lähteet== Luokka:Alankomaalaiset potkunyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Peugeot Landtrek

Peugeot Landtrek on Peugeot’n vuodesta 2020 lähtien valmistama lava-automalli, joka korvasi Peugeot Pick Upin. Se on kehitetty yhteistyössä Groupe PSA:n kiinalaisen yhteistyökumppanin Changan Automobilen kanssa, ja auto perustuukin samaan perusrakenteeseen kuin Changan Kaicene F70. Landtrekia myydään Etelä- Amerikassa ja Saharan eteläpuolisen Afrikan maissa, muttei lainkaan Euroopan markkinoilla. Vuonna 2024 malli tuli myyntiin Brasiliassa ja Algeriassa nimellä Fiat Titano, Meksikossa puolestaan Ram 1200 -nimisenä. Moottorivaihtoehtoina ovat 1,9-litrainen (150 hv) dieselmoottori ja 2,4-litrainen (210 hv) bensiinimoottori. Molempien moottorien yhtyeydessä on vakiona kuusivaihteinen manuaalivaihteisto, mutta bensiinimoottorin yhteyteen on saatavana myös kuusiportainen automaattivaiheisto. Vetotapana on takaveto tai neliveto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Landtrek Luokka:Lava-autot Luokka:2020-luvun autot
Tyrone Spong

Tyrone Clinton Spong (s. 3. syyskuuta 1985 Paramaribo, Suriname) on surinamilais-alankomaalainen nyrkkeilijä ja potkunyrkkeilijä. Hän on voittanut muun muassa alemman raskaansarjan mestaruuden WFCA organisaatiossa ja It's Showtimen 95kg mestari vuonna 2008. Hän voitti Glory 95kg Slam-turnauksen 2013.Tyrone Spong Wins Glory 9 Light Heavyweight Slam with 16-Second TKO in Final Bleacher Report, 23. kesäkuu 2013 ==Potkunyrkkeily== ===It's Showtime (2008–2012)=== Spong otteli aiemmin It's Showtimessa puolustettuaan maaliskuussa 2008 WFCA:n mestaruuttaan. Hän otteli suoraan seuraavassa ottelussa 95 kiloisten sarjan mestaruudesta Zabit Samedovia vastaan. Ottelu käytiin 29. marraskuuta 2008 It's Showtime 2008 Eindhoven -tapahtumassa, jossa Spong voitti mestaruuden tuomariäänin. Toukokuussa 2009 hän kohtasi ei- mestaruusottelussa Attila Karacsin, jonka Spong voitti hajaäänin. Spong ilmoitti tammikuussa 2011 luopuneensa mestaruudestaan siirtyessään raskaaseensarjaan ja palasi toukokuussa 2011 It's Showtimeen, jolloin hän kohtasi Igor Mihaljevicin It's Showtime 2011 Lyon -tapahtumassa. Spong voitti ottelun tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä osuttuaan vastustajaansa polvella. Kesäkuussa hän kohtasi Loren Javier Jorgen It's Showtime Madrid 2011 -tapahtumassa, joka päättyi Spongin voittoon tuomariäänin. Tammikuussa 2012 Spong kohtasi entisen It's Showtimen 85 kiloisten mestarin Melvin Manhoefin It's Showtime 2012 in Leeuwarden -tapahtumassa. Hän voitti ottelun tuomariäänin. Kesäkuun lopussa Spong otteli vielä Peter Aertsia vastaan Belgiassa. Hän voitti ottelun tyrmäyksellä kolmannessa erässä. Ottelu jäi myös viimeiseksi organisaatiossa, kun It's Showtime myytiin Glorylle.It’s Showtime: Peter Aerts defeated by Tyrone Spong lowkickmma.com 30.6.2012 Viitattu 12.5.2021 ==Saavutukset== * 2014 Gloryn alemman raskaansarjan turnauksen finalisti * 2013 Gloryn alemman raskaansarjan turnauksen mestaruus * 2008 It's Showtime World 95MAX mestaruus * 2008 WFCA raskaansarjan mestari maailman mestaruus * 2008 KO World Series '08 Oceania mestaruus * 2007 SLAMM Events 79kg mestaruus * 2005 A1 World League mestaruus * 2005 W.P.K.L. Euroopan potkunyrkkeilyn keskisarjan mestaruus * 2004 W.K.N. Euroopan Muay Thai keskisarjan mestaruus * M.T.B.N.Hollannin Muay Thai 66kg mestaruus ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Boxrec Luokka:Surinamelaiset potkunyrkkeilijät Luokka:Surinamelaiset nyrkkeilijät Luokka:Alankomaalaiset potkunyrkkeilijät Luokka:Alankomaalaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Igor Matovič

Igor Matovič (s. 11. toukokuuta 1973 Trnava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko, joka toimi Slovakian pääministerinä vuosina 2020–2021. Hän oli ennen poliittista uraansa liikemies. Maaliskuussa 2021 Matovič joutui eroamaan virastaan tilattuaan venäläistä Sputnik V -koronavirusrokotetta. Matovičia oltiin jo aiemmin kritisoitu koronaepidemian huonosta hoitamisesta. Uudeksi pääministeriksi nousi Matovičin hallituksessa talousministerinä toiminut Eduard Heger. Matovič jatkaa Hegerin hallituksen talousministerinä. Matovič perusti Tavalliset ihmiset -puolueen vuonna 2010. Puolue tunnetaan erityisesti korruptiota vastustavasta linjastaan. Hän nousi heti puolueen perustamisvuonna Slovakian parlamenttiin. Matovič tunnetaan politiikassa provokatiivisesta ja poliittisesti epäkorrektista esiintymisestään. Vuonna 2010 tukeakseen kansanedustajien rikosoikeudellista koskemattomuutta rajoittavaa kansanäänestystä hän pysäköi autonsa tahallisesti keskelle kävelykatua Bratislavassa. Kun poliisit ja hinausauto tulivat paikalle, Matovič todisti olevansa kansanedustaja, siksi hänet Slovakian sen hetkisen lain mukaan jätetettiin rankaisematta. Vuonna 2012 Matovič teki julkisesti valheenpaljastuskokeen todistaakseen, että hän ei ole ottanut lahjuksia vastaan. Matovič kehotti samalla myös muita parlamentin jäseniä tekemään saman kokeen. Suurin osa parlamentin jäsenistä kuitenkin kieltäytyi ja piti Matovičin ehdotusta loukkaavana. == Lähteet == Luokka:Slovakian pääministerit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Puolueiden puheenjohtajat Luokka:Elävät henkilöt
Brillat-Savarin (juusto)

Brillat-Savarin on ranskalainen lehmänmaitojuusto. Brillat-Savarin -juuston kehittivät ranskalaiset juustonvalmistajat Pierre Androuët ja hänen poikansa Henri Androuët 1930-luvulla. Juusto pohjautui jo 1890-luvulla luodulle Excelsior-juuston pohjalle. Nimensä uusi juusto sai ranskalaisen juristin ja poliitikon Jean Anthelme Brillat-Savarinin mukaan. Brillat-Savarinin teosta La Physiologie du goût pidetään gastronomian perusteoksena. Oikeudet juuston nimeen on sittemmin myyty ja nykyisin sitä valmistavat useammat eri tahot Normandian ja Île-de-Francen alueilla. Brillat-Savarin valmistetaan pastöroidusta lehmänmaidosta. Brillat-Savarin on niin sanotusti kolmoiskermainen ja siitä noin 75 % on maitorasvaa. Juusto kypsyy neljjän viikon ajan ja valmiit juustotahkot ovat leveydeltään noin 13 cm ja korkeudeltaan 4–5 cm. Juuston kuori on valkoinen ja siinä kasvaa hometta Penicillium camemberti. Rakenteeltaan juusto on keskipehmeää muistuttaen hieman voita. Makua on kuvailtu voimakkaaksi, happamaksi ja sienimäiseksi. Sitä voidaan tarjoilla esimerkiksi kuohuviinien tai kevytoluiden kera. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset juustot Luokka:Lehmänmaitojuustot
Petteri Kaniini (elokuva)

Petteri Kaniini () on vuonna 2018 julkaistu australialais-brittiläis- yhdysvaltalainen seikkailuelokuva, joka perustuu Beatrix Potterin lastenkirjoihin. == Ääninäyttelijät == ;Suomenkieliset äänet Antti L.J. Pääkkönen ...Petteri kaniini Raili Raitala ...Bea Markus Niemi ...Tuomas Vänskä Alina Tomnikov ...Kuhnastelija Pihla Penttinen ...Nykerönenä Essi Hellén ...Töpöhäntä Jarkko Niemi ...Penna Pupu Wanda Dubiel ...Johtaja Matti Onnismaa ...Herra Vänskä Sanna Stellan ...Betty Kari Ketonen ...Chris Joonas Nordman ...Phill Katja Sirkiä ...Janelle, sivuäänet Katja Aakkula ...Rosina Ankkanen, sivuäänet Kaisa Pylkkänen ...Siiri Sipinen Paavo Kerosuo ...Mauro, sivuäänet Pasi Ruohonen ...Pauli Possu, Herra Reponen, Petterin isä, sivuäänet Roope Salminen ...Joonas, sivuäänet Heljä Heikkinen ...Sarabeth, sivuäänet Carla Rindell ...Petterin äiti, sivuäänet Petri Hanttu ...Jeremias Rimppakinttu, sivuäänet Tuukka Leppänen ...Mauri Mäyrä, sivuäänet Sampo Kovalainen ...sivuäänet Luca Vieri ...sivuäänet Vilppu Uusitalo ...sivuäänet Ofelia Hanttu ...sivuäänet Pinja Hanski ...sivuäänet Vili Orava ...sivuäänet Petrus Kähkönen ...sivuäänet Ilkka Villi ...sivuäänet ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuoden 2018 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Columbia Picturesin elokuvat Luokka:Elokuvat eläimistä Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
Kvanttipiste

Kvanttipisteet ovat pieniä, muutaman nanometrin kokoisia puolijohdeosasia. Niillä on kvanttimekaanisia sähköisiä ja optisia ominaisuuksia, jotka poikkeavat suurempien puolijohdeosasten ominaisuuksista. Kvanttipisteillä on keskeinen rooli nanoteknologiassa. == Lähteet == Luokka:Nanoteknologia
Kvanttipistenäyttö

Kvanttipistenäyttö (QLED, ) on näyttölaite, jonka kuva tuotetaan kvanttipisteiden avulla. Ne ovat pieniä muutaman nanometrin kokoisia puolijohdeosasia, joilla on kvanttimekaanisia sähköisiä ja optisia ominaisuuksia, jotka poikkeavat suurempien puolijohdeosasten ominaisuuksista. Kvanttipisteiden etuna on erittäin hyvä kuvan laatu. Marraskuussa 2014 ainoa kvanttipistenäyttöjen valmistaja oli Sony. 2015 Philips toi markkinoille ensimmäisen kvanttipistenäytöllisen tietokonenäytön Philips 276E6ADS. Kvanttipisteiden idea on ollut kyky absorboida valoa ja heijastaa tietyllä taajuudella, jolloin ei tarvita erilaisia värisuodattimia kuten perinteisissä OLED- ja LCD-näytöissä. QDEL-näytössä pisteet toimivat valonlähteenä. QDEL (, myös nimellä NanoLED) eroaa QLEDistä siten, ettei se tarvitse taustavaloa, vaan pisteet ovat valonlähde. QDEL-näyttöjen ennakoidaan pystyvän laajempaan väriskaalaan kuin QD-OLED-näytöt (). QDEL tunnettiin myös nimellä QLED ennen kuin Samsung otti termin käyttöön. Muissa yhteyksissä QDEL:iin viitataan termeillä QD-EL, QD-LED tai EL-QD. Valmistaja Nanosys tähtää kaupalliseen saatavuuteen vuonna 2026. Tekniikka tarvitsee vähemmän osia ja kerroksia kuin OLED, jonka myötä hinnat olisivat alhaisemmat ja elinikä pidempi. Sharpin ja Nanosysin prototyyppi on kehittynyt asteelle, jossa valmistusta ei enää tarvitse tehdä tyhjiössä, joka helpottaa valmistuskustannuksissa. == Lähteet == Luokka:Nanoteknologia Luokka:Näyttötekniikka
Veneenkuljettaja

Veneenkuljettaja on Suomen merivoimien koulutushaara, jonka koulutus toteutetaan rannikkoprikaatissa ja Uudenmaan prikaatissa. Sotilasveneenkuljettajan palvelusaika on 347 vuorokautta ja moottoriveneenkuljettajan palvelusaika on 165 vuorokautta.intti.fi Veneenkuljettajat saavat valmiuden toimia Jurmo- ja Uisko-luokkien maihinnousualusten sekä G-veneiden päälliköinä. Moottoriveneenkuljettaja saavat koulutuksen moottoriveneiden ja G-veneiden päälliköiksi. == Lähteet == Luokka:Koulutushaarat
Johannes Henrik Tauber Fibiger

Johannes Henrik Tauber Fibiger, kirjailijanimi Diodoros, (1821–1897) oli tanskalainen runoilija ja pappi. Fibiger kirjoitti raamatunaiheiset näytelmät Jeftan tytär (1849) ja Johannes Kastaja (1857) sekä lyyrisiä runoja (1884). Syvämietteinen mystiikka, seassa järkeileviä aineksia ja muodon jäykkyys ovat hänen taiteensa ominaisuuksia. Hänen kasvattipoikansa Karl Gjellerup julkaisi lyhennettynä hänen kiinnostavan omaelämäkertansa Mit liv og levned (1898). Maininnan arvoinen on myös Omrids af den finske hedentro (1853).Fibiger, Johannes, Tietosanakirja osa 2, palsta 1049, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909Fibiger, Johannes Henrik Tauber, Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 8. palsta 145 == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset papit Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1821 syntyneet Luokka:Vuonna 1897 kuolleet
Vincenzo da Filicaia

Vincenzo da FilicaiaFilicaia, Vincenzo da Enciclopedia Italiana (1932), viitattu 24.3.2020 (1642–1707) oli italialainen runoilija. Hän eli köyhänä ja syrjässä, kunnes Ruotsin kuningatar Kristiina alkoi suosia häntä ja Cosimo III nimitti hänet senaattoriksi ja sittemmin Volterran ja Pisan maaherraksi. Sotatapahtumat turkkilaisten piirittäessä 1683 Wieniä saivat Filicaian kirjoittamaan viisi kuuluisaa canzonea, joilla on yleisinhimillinen merkitys ja jotka tervehtivät Euroopan pelastumista joutumasta turkkilaisten valtaan. Kaunein niistä on se, joka ylistää Wienin pelastajaa Juhana III Sobieskia. Espanjan perintösodat ja ulkomaan sotajoukkojen raastama Italia antoivat Filicaialle aiheita uusiin isänmaallisiin runoihin. Kuuluisia ovat hänen sonettinsa ja canzonensa Italialle, jolle hän lausuu katkeria nuhdesanoja. Filicaia kirjoitti myös yksinkertaisia mutta vaikuttavia hengellisiä runoja.Filicaja, Vincenzo di, Tietosanakirja osa 2, palsta 1063, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 ==Suomennettu tuotanto== * Italia (Italia), suom. Valter Juva, teoksessa: Sata runoa: valikoituja maailmankirjallisuudesta * Italialle (Italia), suom. Aale Tynni, teoksessa: Italian kirjallisuuden kultainen kirja, WSOY 1945 ==Huomautuksia== == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Italialaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1642 syntyneet Luokka:Vuonna 1707 kuolleet
Nukkasara

Nukkasara (Carex tomentosa) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on mätästävä ja keskisuureksi kasvava saralaji, jolla on erilliset hede- ja emitähkät. Nukkasara muistuttaa jokapaikansaraa (Carex nigra), mutta lajit ovat erotettavissa toisistaan pullakoiden ulkonäön perusteella. Nukkasara muistuttaa pullakoidensa perusteella jonkin verran myös kevätsaraa (Carex caryophyllea) ja kanervisaraa (Carex ericetorum), mutta nämä lajit ovat erotettavissa nukkasarasta selvästi pienemmän kokonsa, erilaisten lehtiensä sekä pienempien emitähkiensä perusteella. Nukkasaran varret ovat pystyjä ja lehtien tyvitupet ovat tummanruskeita. Lehdet ovat harmaanvihreitä, tasaisia ja melko kapeita. Kukinnon tukilehti on melko lyhyt. Kukinto koostuu yhdestä hedetähkästä sekä yhdestä tai kahdesta emitähkästä. Emitähkät ovat lyhyensoikeita. Tähkäsuomut ovat tummanruskeita ja niissä on vihreä keskisuoni. Pullakot ovat tiiviisti karvapeitteisiä. Emikukat ovat kolmiluottisia. Nukkasara kasvaa kosteilla, kalkkipitoisilla niityillä ja kasvaa kasvupaikoillaan usein runsaana. Euroopassa nukkasaraa tavataan laajalti Pyreneiltä Balkanille asti. Nukkasaraa ei kasva Suomessa, mutta sitä tavataan Ruotsissa ja Virossa. Aasiassa nukkasaraa tavataan lähinnä Venäjän Aasian puoleisissa osissa. Nukkasaran tieteellisen nimen lajinimi (tomentosa) tulee latinan sanasta tomentosus (suom. tiheäkarvainen) ja viittaa pullakoiden karvoitukseen. == Lähteet == Luokka:Sarat
Yasothon (provinssi)

Yasothon () on provinssi Isanin alueella Thaimaan koillisosassa. Provinssin pinta-ala on 4 162 km² ja asukasluku 540 267 (2012). Alueen hallinnollinen keskus on Yasothon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Thaimaan provinssit
Finljandija

Finljandija oli Pietarissa vuodesta 1908 kahdesti kuussa ilmestynyt aikakauskirja, jonka tarkoituksena oli tutustuttaa venäläistä yleisöä Suomeen, sen yhteiskuntaoloihin, sivistykseen ynnä muuhun ja puolustaa Suomen oikeuksia Venäjän Suomi-vihollisten sanomalehtien hyökkäyksiä vastaan. Lehteä julkaisi Suomeen 1890-luvun lopussa karkotettuna ollut Dmitri Dmitrijevitš Protopopov, josta myöhemmin tuli kadetti (=liberaali). Hän oli väliaikainen Suomen- komissaari, ja hänet tunnettiin Suomen ystävänä. Lehden vastaava toimittaja oli lehtori A. Igelström.Antti Kujala, Vallankumous ja kansallinen itsemääräämisoikeus, s. 49, Suomen Historiallinen Seura == Lähteet == Luokka:Venäläiset lehdet
Jokirannan koulu

Jokirannan koulu oli Kiimingissä sijainnut yläkoulu, jossa oli luokat 6–9. Oulun kaupunginhallitus päätti vuonna 2018, että koulu puretaan sisäilmaongelmien vuoksi ja rakennetaan uusi koulu Kiimingin kirjaston viereen jalkapallokentälle. Jokirannan koulussa oli tuolloin noin 600 oppilasta. Sisäilmaongelmien vuoksi osa oppilaista siirrettiin Oulun Hiukkavaaran kouluun. Osa oppilaista meni Kiimingin vanhan kunnantalon tiloihin. Uutta koulua alettiin rakentaa kesäkuussa 2019. Pääurakoitsija oli Oulun rakennusteho oy. Kiiminkipuiston koulu valmistui joulukuussa 2020. == Lähteet == * Kiimingin Jokirannan koulun on määrä valmistua joulukuussa 2020 – koulun rakentaa oululainen Rakennusteho * Kiimingin Jokirannan rakenteilla olevan ison koulun palo saatiin sammutettua – lattian eristeet syttyivät tuleen * Kiimingin Jokirannan uusi koulu Luokka:Oulun peruskoulut
Suolankerääjät

Suolankerääjät on sveitsiläis-intialainen Cinéma vérité -tyypin dokumenttielokuva joka kertoo suolanrikastamisesta perinteisillä menetelmillä haihduttamalla. Se on kuvattu Gujaratin osavaltiossa Intiassa. Elokuva on voittanut lukuisia palkintoja kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla ja on esitetty muun muassa maailman suurimmilla International Documentary Film Festival Amsterdam festivaaleilla vuonna 2013. Elokuva etenee verkkaiseen tahtiin. Cinéma vérité -lajityypille ominaisesti elokuvassa ei selosteta tapahtumia ja kuvausten kohteet eivät puhu suoraan kameralle vaan kamera vain kuvaa tapahtumia – ”tarkkailee”. Vallitseva ääni elokuvassa tulee vesipumpusta joka pumppaa vettä kaiken aikaa haihdutusaltaisiin joissa suolaa kiteytetään. == Elokuvan aavikko == Vuosittain 40 000 intialaista muuttaa aavikolle Gujaratissa jossa he asuvat seuraavat kahdeksan kuukautta. He tekevät sinä aikana suolaa perinteisillä menetelmillä. Alue on tasainen auringon paahtama 5 000 neliökilometrin kokoinen loputon erämaa. Alueella on joka vuosi monsuunikausi jonka aikana heidän edellisenä vuotena tekemänsä suolakentät huuhtoutuvat pois ja alue muuttuu mereksi. == Juoni == Sanabhai on ottanut lainan suolakauppiaalta jotta hän saa tehtyä 70 metriä syvän kaivon ja ostettua dieselöljyä pumppua varten. He kaivavat edellisen kauden lopussa haudatut työvälineet: pumpun ja letkut maasta. Tekevät uudestaan kaivon ja haihdutusaltaat jotka monsuunisade on tuhonnut ja alkavat työskentelemään haiduttaakseen vettä niin että suola rikastuu altaissa. Menetelmä on samanlainen mitä suolajärvissä tapahtuu luonnostaan. Suolan kiteytymiseen menee aikaa kuukausia ja se vaatii monia työvaiheita. Alueella ei ole vettä ja sähköä. Säiliöauto tulee kerran viikossa tuomaan juomavettä josta he joutuvat maksamaan ja sähkö saadaan aggregaatilla. Aavikolla asumisensa aikana Sanabhain perheen lapsista kaksi käy kansalaisjärjestön avaamaa koulua minne he polkevat polkupyörillä tehtyään aamupäivän töitä haihdutusaltailla. Kun suola on puhtaan valkoista tulee suolakauppiaan kuorma-auto hakemaan sitä ja tarvikkeet haudataan saviseen maahan suojaan monsuunisateilta seuraavaa kautta varten. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Sveitsiläiset dokumenttielokuvat Luokka:Intialaiset dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2013 dokumenttielokuvat
Jan Ammann

Jan Ammann (s. 25. elokuuta 1975 Billerbeck, Nordrhein-Westfalen) on saksalainen laulaja ja musikaaliesiintyjä. Hänen äänialansa on korkea baritoni. == Ura == Ammann opiskeli teatteritaiteita ja musiikkia Hochschule für Theater und Musik -oppilaitoksessa 1998–2001. Sen jälkeen on suorittanut näyttelijän- ja laulajanopintoja muun muassa Los Angelesissa ja Salzburgin Mozarteumissa. Ammannin varhaisia rooleja olivat Tonyn osa West Side Storyssa ja nimiosa musikaalissa Ludwig II. – Sehnsucht nach dem Paradies. Vuosina 2008–2011 Ammann näytteli kreivi von Krolockia musikaalissa Tanz der Vampire. Vuosina 2011–2013 hän teki Maxim de Winterin roolin musikaalissa Rebecca. Kuningas Ludvig II:n näytteleminen on ollut yksi Ammannin uran punaisia lankoja. Hän näytteli omintakeista hallitsijaa jo 25-vuotiaana edellämainitussa Ludwig II -musikaalissa ja edelleen 2005–2007 musikaalissa Ludwig². Vuonna 2017 Ammann näytteli Ludvigia musikaalissa Ludwig² - Der König kommt zurück ja vuosikymmenen lopulla hän näytteli jälleen nimiroolin musikaalissa Ludwig². Toistuva rooli on ollut myös tohtori Živago, jota Ammann on näytellyt Leipzigin oopperassa. Ammann on konsertoinut 2000-luvun alusta alkaen sekä soolona että ryhmässä Musical Tenors, johon kuuluvat Ammannin lisäksi Christian Alexander Müller, Mark Seibert ja Patrick Stanke. Ammannin levytyksiä ovat muun muassa albumit Die größten Musicalhits aller Zeiten (2016) ja Jan Ammann - Best Of Live (2020). Ammann on saanut useita palkintoja säveltaiteellisista suorituksistaan, kuten parhaan musikaalinäyttelijän palkinnon tohtori Živagon roolistaan vuosina 2017 ja 2019. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Operabase: Jan Ammann *KulturAspekte: Jan Ammann – A Musical Love Story Luokka:Saksalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt