EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Norbert Leo Butz

Norbert Leo Butz (myös Norby Kitty, s. 30. tammikuuta 1967 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on amerikkalainen miesnäyttelijä. Hänet tunnetaan draamasarjasta Comanche Moon. Hän näyttelee sarjassa kapteeni Richard Kingin roolia. Hän on ollut naimisissa näyttelijä Michelle Federerin kanssa vuodesta 2007. Hänellä on aiemmasta avioliitosta kaksi lasta. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Roolihahmo 1998 Went to Coney Island on a Mission from God... Be Back by Five Went to Coney Island on a Mission from God... Be Back by Five Pawnbroker 2000 Looking for an Echo Looking for an Echo Anthony Pirelli (ääni) 2002 Noon Blue Apples Noon Blue Apples Howard Phillips 2002 West of Here West of Here Josiah Blackwell 2007 Dan in Real Life Dan in Real Life Clay Burns 2010 Fair Game Fair Game Steve 2011 Higher Ground Higher Ground Pastor Bill 2012 Greetings from Tim Buckley Greetings from Tim Buckley Hal Willner 2012 Disconnect Disconnect Peter 2013 Rakkauden oppitunti the english teacher Vice Principal Phil Pelaski 2014 Better Living Through Chemistry Better Living Through Chemistry Agent Andrew Carp 2019 Luce Luce Dan Towson 2019 Ihmeiden puisto Wonder Park Peanut (ääni) 2019 Good Posture Good Posture Neil 2020 Give or Take Give or Take Ted 2021 Flag Day Flag Day Doc 2022 Better Nate Than Ever Better Nate Than Ever Rex Foster 2023 Manaaja: Uskon merkki The Exorcist: Believer Tony === Televisiosarjat === Vuodet Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Jakso Roolihahmo 2000 Kova laki: Erikoisyksikkö Law & Order: Special Victims Unit Jakso: "Misleader" John Fenwick 2007 Playing Chicken Playing Chicken Jake 2008 Comanche Moon Comanche Moon Jakso: "#1.2" Richard King 2009 Kova laki: Rikollinen mieli Law & Order: Criminal Intent Jakso: "In Treatment" Archie Beuliss 2010 The Deep End The Deep End 7 jaksoa Rowdy Kaise 2010 C.S.I. CSI: Crime Scene Investigation Jakso: "Bump and Grind" Larry Lamotte 2011 Good Wife The Good Wife Jakso: "Two Courts" Mr. Medina 2011 Late Show with David Letterman Late Show with David Letterman Jakso: "Dr. Phil/Chris Hemsworth/Catch Me If You Can" Carl Hanratty 2011 Blue Bloods Blue Bloods Jakso: "Moonlighting" Detective Kramer 2011 The Miraculous Year The Miraculous Year Terry Segal 2012 County County Billy Krakowski 2015–2017 Bloodline Bloodline 33 jaksoa Kevin Rayburn 2016–2017 Mercy Street Mercy Street 12 jaksoa Dr. Byron Hale 2018 Trust Trust 3 jaksoa Gordon Getty 2018 The First The First 2 jaksoa Matthew Dawes 2019 Fosse/Verdon Fosse/Verdon Paddy Chayefsky 2019 Rouva Ministeri Madam Secretary 2 jaksoa Lochlainn Heeney, Jr. 2021 Debris Debris 13 jaksoa Craig Maddox 2022 The Girl from Plainville The Girl from Plainville 8 jaksoa Conrad "Co" Roy II 2023 Justified: City Primeval Justified: City Primeval 8 jaksoa Norbert Bryl == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Tony-palkinnon saajat
Michelle Federer

Michelle Federer (s. 5. joulukuuta 1973 Shaker Heights, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijätär. Hän on ollut vuodesta 2007 lähtien naimisissa näyttelijä Norbert Leo Butzin kanssa. Federer tunnetaan komediaelokuvasta Rachel Getting Married, jossa hän näyttelee Michelle-nimistä naista. Federerillä ja Butzilla ei ole yhteisiä lapsia. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bruno Kreisky

Bruno Kreisky (22. tammikuuta 1911 Wien – 29. heinäkuuta 1990) oli itävaltalainen poliitikko ja Itävallan liittokansleri 1970–1983. == Elämä ja poliittinen ura == Kreisky syntyi Wienissä varakkaan juutalaisen vaatetehtailijan poikana. Hän liittyi 15-vuotiaana Itävallan sosiaalidemokraattisen puolueen nuoriso-osastoon ja toimi aktiivisesti politiikassa opiskellessaan lakia Wienin yliopistossa. Vuonna 1934, kun diktaattori Engelbert Dollfuss kielsi sosialistipuolueen, hän liittyi maanalaiseen poliittiseen toimintaan. Hän oli vangittuna tammikuusta 1935 heinäkuuhun 1936 syytettynä maanpetoksesta. Maaliskuussa 1938 Itävallan valtio oli lakkautettu Saksassa, ja syyskuussa Kreisky muutti poliittisena pakolaisena Tukholmaan, missä hän toimi vuoteen 1945 saakka osuustoiminnallisen liikkeen tehtävissä. Vuonna 1942 hän avioitui Vera Furthin kanssa. Hän muutti Itävaltaan 1946, mutta palasi pian Tukholmaan lähetystötehtäviin. Vuonna 1951 hän muutti takaisin Wieniin, missä liittopresidentti Theodor Körner valitsi hänet poliittiseksi avustajaksi. Vuonna 1953 hänet oli valittu Ulkomaansuhteiden osastoon. Tässä asemassa hän otti osaa Itävallan valtion itsenäisyysneuvotteluihin 1955. Kreisky valittiin Itävallan parlamenttiin, valtiopäiville sosialistina vuoden 1956 vaaleissa. Hänet valittiin puolueen johtoon Bruno Pittermannin kanssa. Vuoden 1959 vaalien jälkeen hänestä tuli ulkoministeri, mutta 1966 hän jätti viran. Kreisky valittiin sosialistipuolueen puheenjohtajaksi 1967. Sosialistit voittivat vaalit maaliskuussa 1970, jolloin Kreiskysta tuli liittokansleri. Hän muodosti sosiaalidemokraattisen vähemmistöhallituksen pienen vapauspuolueen tuella. Vuoden 1971 vaaleissa SPÖ sai yli 50 prosenttia äänistä, minkä ansiosta Kreisky pystyi muodostamaan enemmistöhallituksen. Suomessa Kreisky vieraili ainakin toukokuussa 1978. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Itävallan liittokanslerit Luokka:Itävallan ulkoministerit Luokka:Itävaltalaiset sosiaalidemokraattiset poliitikot Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Tervakankaan kalmisto

Tervakankaan kalmisto sijaitsee Pohjois-Pohjanmaalla entisen Saloisten kunnan alueella Leinoperän kylällä Raahessa. Tervakangas on rautakautinen kalmisto ja mahdollinen asuinalue. ==Ajoitus== Tervakangas on noussut merestä heti ajanlaskun alun jälkeen. Kankaalla vuosina 1990−1993 suoritettujen kaivausten perusteella kalmisto ajoittuu ajanjaksolle 100−500 jaa., eli roomalaiselle rautakaudelle ja kansainvaellusajalle. Tervakangas on siihen aikaan ollut niemi, aluksi saari, jonka pohjoispuolella, nykyisten Leinoperän ja Peltomaanperän alueella, oli laaja saaristo ja länsipuolella lähes avoin meri. Asutus ja kalmiston käyttö näyttää päättyneen viimeistään 600-luvulla jaa. ==Muinaisjäännökset ja löydöt== Tervakankaan laen kivirakassa on toistakymmentä erimuotoista hautaa. Kaivauksissa on löydetty sekä poltto- että ruumishautauksia. Ensimmäiset esinelöydöt tekivät kivikasaan majanpohjaa raivanneet pikkupojat vuonna 1989. Löydöt olivat palaneita luunpalasia sekä kaksi pronssista rannerengasta, ensimmäiset Saloisista löydetyt pronssiesineet. Myöhemmin arkeologisissa kaivauksissa tehtiin seuraavat löydöt: hioinkivi, pieni rautaveitsi, rautasoljen kappale, pronssisormus, Kjelmøyn keramiikkaa, kiille- ja kivimurskasekoitteista keramiikkaa, palamaton maitohampaan pinta sekä pieni määrä palanutta luuta (0,4 g ja 1,75 g). Metalliesineiden arvellaan olevan kylän omien seppien työtä. Alueelta on löydetty myös merkkejä pienimuotoisesta viljan viljelystä. Asukkaiden päätoimeentulo lienee kuitenkin perustunut riistanpyyntiin ja kalastukseen. ==Lähitienoon muinaisjäännökset== Lähistöllä on myös muita muinaisjäännöksiä mahdollisesti samalta ajalta, niitä ei tosin ole tutkittu tarkkaan, Tärkeimmät niistä ovat: *Korpelan Takalokangas: röykkiöitä 4 kpl. *Lamunkangas: rakkakuoppia. *Kivirakankangas: pyynti- ja/tai keittokuoppia. ==Katso myös== *Rautakausi *Kettukankaan muinaisjäännösalue *Saloisten historia *Leinoperä *Ketunperä ==Lähteet== *Raahen tienoon historia I, Aulis Forss, Pekka Toivanen 1990. *Pohjois-Pohjanmaan kiinteät muinaisjäännökset, Mika Sarkkinen, Markku Torvinen 2000. *Raahe-Pattijokialueen kolme muinaisretkikohdetta matka kivikaudesta rauta-aikaan esite vuodelta 1999. Luokka:Suomen rautakautiset muinaisjäännökset luokka:Saloisten historia
Zoltán Kosz

Zoltán Kosz (s. 26. marraskuuta 1967 Budapest) on unkarilainen entinen vesipalloilija, hän oli voittamassa maalleen kultaa Sydneyn olympialaisissa 2000. Lisäksi hän oli mukana neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa vuoden 1996 olympialaisissa Atlantassa sekä viidenneksi sijoittuneessa joukkueessa Soulissa 1988. Hän oli myös mukana Unkarin joukkueessa, joka voitti vuoden 1999 maailmancupin. == Lähteet == Luokka:Unkarilaiset vesipalloilijat Luokka:Unkarilaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maarian allas

Maarian allas () on Turussa, entisen Maarian kunnan alueella sijaitseva Vähäjokeen padottu tekojärvi. Se valmistui 1980-luvun alussa, ja se toimii Turun kaupungin varavesilähteenä, josta johdetaan tarvittaessa vettä Halisten pintavesilaitokselle Aurajokeen. Maarian allas on noin 4,5 kilometrin pituinen ja leveimmältä kohdaltaan noin 350 metrin levyinen. Sen pinta-ala on 74 hehtaaria ja valuma-alue 92 neliökilometriä. Maarian altaan ympäristö on vaihtelevaa. Vesialueen loivarantaista eteläosaa ympäröivät suuret viljelyaukeat, kun taas sen keskiosassa rannat ovat eteläosaa jyrkempiä, ja niitä ympäröi rantaan asti ulottuva havumetsä. Alueen pohjoisosassa allasta reunustavat pääosin pellot ja rantaniityt. Altaan keskiosan ylittää vuonna 1980 rakennettu teräsrakenteinen Myllyojan silta, jonka kautta ulkoilijat voivat ylittää altaan. Maarian altaan läpi Paattistenjoesta Aurajokeen virtaavan Vähäjoen vesi on maaperän savisuudesta johtuen sameaa. Tekoaltaaseen tulevan veden laatua kuormittavat myös sekä sen valuma-alueella harjoitettu maatalous että haja-asutuksen ja pienteollisuuden jätevedet. Maarian altaan loppupäässä on betoninen rakennelma, jossa on säätelyluukku veden kulun säätelyä varten. Vesi kulkee altaasta maanalaiseen putkeen ja noin kahdensadan metrin päästä nousee takaisin maanpinnalle betonirakennelmassa olevasta reiästä. Joen nimi muuttuu putken jälkeen Paattistenjoesta Vähäjoeksi. Altaan loppupäässä oleva rakennelma on ympäröity aidoilla sekä kyltillä, jossa on kielletty rakennelman lähellä uiminen veden virtauksen aiheuttaman riskin takia joutua imaistuksi tunneliin. == Lähteet == * Maarian allas === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Maarian allas Turun seudun karttapalvelussa * Maarian Allas ry Luokka:Turun järvet Luokka:Aurajoen vesistö Luokka:Suomen tekojärvet Luokka:Maaria Luokka:Vesihuolto Suomessa
Michális Mouroútsos

Michális Mouroútsos (; s. 29. helmikuuta 1980 Ateena) on kreikkalainen taekwondoin ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Sydneyn olympialaisissa 2000 alle 58-kiloisten sarjassa. Turnauksen loppuottelussa Mouroútsos kukisti espanjalaisen Gabriel Esparzan. Ateenan olympialaisissa 2004 hän sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle. Mouroútsos voitti Euroopan-mestaruuden alle 58 kg:n painoluokassa Patraksessa 2000. Junioreiden EM-kilpailuissa hän oli kolmas alle 56-kiloisissa 1997. Universiadeissa hän sai pronssia alle 67-kiloisissa 2005. == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kreikkalaiset olympiavoittajat Luokka:Kreikkalaiset taekwondoinit Luokka:Vuonna 1980 syntyneet
Suomen Teknologiakeskusten Liitto TEKEL

Suomen Teknologiakeskusten Liitto TEKEL ry oli suomalaisten teknologiakeskustoimijoiden valtakunnallinen yhteistyöverkosto, johon kuului 29 jäsentä yliopisto- ja korkeakoulukaupungeissa. TEKEL kehitti yhdessä yhteistyökumppaniensa kanssa kansainvälisesti vetovoimaisia innovaatioympäristöjä. TEKEL oli teknologiakeskustoiminnan edunvalvoja, asiantuntija ja kehittäjä Suomessa. Yhdessä jäsenkeskustensa kanssa se muodosti valtakunnallisen TEKEL-verkoston, joka on osa kansallista innovaatiojärjestelmää. TEKEL pyrki kehittämään yhdessä yhteistyökumppaniensa kanssa suomalaista teknologiakeskustoimintaa. Se johti TEKEL-verkoston yhteistyötä, edisti alan kehitystä, osallistui valtakunnallisten ohjelmien toteutukseen sekä kehitti aktiivisesti alalle merkittäviä kansallisia ja kansainvälisiä verkostoja. TEKEL teki yhteistyötä erityisesti ministeriöiden sekä keskeisten tutkimuksen, yrityskehityksen, kansainvälistymisen, elinkeinoelämän ja rahoitusalan toimijoiden kanssa. TEKEL edusti suomalaisia teknologiakeskuksia kansainvälisessä yhteistyössä, kuten Maailman Teknologiakeskusten Liiton IASPin (International Association of Science Parks) toiminnassa. Vuonna 1988 perustettu TEKEL rahoitti toimintansa jäsenmaksuilla, projektiliiketoiminnalla sekä kotimaisella ja EU-hankerahoituksella. Sen toimistot sijaitsivat Vantaalla Technopoliksen tiloissa. Liiton toiminta lakkasi vuonna 2015. == Katso myös == * Osaamiskeskusohjelma == Lähteet == == Aiheesta muualla == * TEKELin kotisivu Luokka:Entiset suomalaiset järjestöt Luokka:Suomalaiset teknologiajärjestöt Luokka:Elinkeinoelämän järjestöt
Harold Mahony

Harold Segerson Mahony (13. helmikuuta 1867 Edinburgh - 27\. kesäkuuta 1905) oli irlantilainen tennispelaaja ja olympiamitalisti. Hän voitti urallaan kolme olympiamitalia, joista kaksi on hopeisia ja yksi pronssinen. Mahony voitti kaikki mitalinsa Pariisista 1900: hopeaa hän sai kaksinpelissä ja sekanelinpelissä sekä pronssia nelinpelissä. Kaksinpelin loppuottelussa hän hävisi Lawrence Dohertylle erin 6–4, 6–2, 6–3. Sekanelinpelissä hän voitti olympiahopeaa Hélène Prévostin kanssa. Mahony voitti Wimbledonin tennisturnauksen vuonna 1896. == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset tennispelaajat Luokka:Brittiläiset tennispelaajat Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1867 syntyneet Luokka:Vuonna 1905 kuolleet
Eugen Fischer

Eugen Fischer (5. kesäkuuta 1874 Karlsruhe Saksa – 9. heinäkuuta 1967 Freiburg im Breisgau) oli saksalainen lääkäri, antropologi ja eugeenikko, joka toimi Kaiser-Wilhelm-Institut für Anthropologie, menschliche Erblehre und Eugenik -rotuinstituutin johtajanaAfrika im Adelhausemuseum . Hän toimi berliiniläisen Friedrich-Wilhelm-yliopiston antropologian professorina 1927–1942Humboltd- yliopiston sivusto ja sen rehtorina 1933–1934Historische Komission München ja oli merkittävä Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen kannattaja. Fischer kirjoitti yhdessä Edwin Baurin ja Fritz Lenzin kanssa teoksen Grundriss der menschlichen Erblichkeitslehre und Rassenhygiene (1921, "ihmisen perinnöllisyysopin ja rotuhygienian perusteet", ei suomennettu), josta muodostui saksalaisen rotuopin keskeisin teos. Fischerin osuus on sen ensimmäisessä osassa "Menschliche Erblichkeitslehre" jakso ihmisten välisistä rodullisista eroista. Teos on ilmestynyt ruotsiksi nimellä Ärftlighet och rashygien (1925). Englanniksi siitä on käännetty vain ensimmäinen osa nimellä Human Heredity (1931). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Grundriss der menschlichen Erblichkeitslehre und Rassenhygiene Luokka:Saksalaiset eugeenikot Luokka:Vuonna 1874 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Saatavuus

Saatavuus () on tietotekniikassa ominaisuus, joka ilmentää sitä, kuinka varmasti järjestelmä, laite, ohjelma tai palvelu on tarvittaessa käytettävissä. Tietotekniikan termitalkoot. Esimerkiksi tietojärjestelmän saatavuutta voivat heikentää järjestelmän virheet, jotka ajoittain estävät järjestelmän käytön. Palvelun ominaisuuksiin viitattaessa merkintä 24/7 tarkoittaa, että palvelu on toiminnassa 24 tuntia vuorokaudessa seitsemänä päivänä viikossa. Tietyissä valtionhallinnon julkaisuissa ja kaupallisten tuotteiden vanhemmissa esitteissä käytetään termiä käytettävyys tarkoituksessa saatavuus. Tieteellisissä julkaisuissa ja muissa uudemmissa julkaisuissa termi saatavuus on yleisin. Saatavuus-termiä ei kuitenkaan käytetä teollisuusautomaatiossa, jossa on pitäydytty käyttämään käytettävyys-termiä merkityksessä käytettävyys ajansuhteen. == Katso myös == *Käytettävyys *Saavutettavuus *High availability == Lähteet == Luokka:Tietokonetekniikka Luokka:Systeemiteoria
Claude Piquemal

Claude Piquemal (s. 13. maaliskuuta 1939 Siguer, Ariège, Ranska) on entinen ranskalainen pikajuoksija. Hän oli 1960-luvulla lajissaan Euroopan parhaita. Piquemal karsiutui 100 metrin juoksun puolivälierissä Rooman olympialaisissa 1960. Hän osallistui myös 4 × 100 metrin viestijuoksuun, jossa Ranskan joukkue hylättiin alkuerissä. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 hän voitti kultaa 100 metrin juoksussa ajalla 10,4 s. Tasaisessa juoksussa viisi ensimmäistä saivat saman ajan. Piquemal juoksi myös Ranskan pikaviestijoukkueessa, joka sijoittui neljänneksi. Tokion olympialaisissa 1964 hän juoksi kolmannen osuuden pikaviestijoukkueessa, joka sijoittui pronssille maailmanennätyksen juosseen Yhdysvaltain ja Puolan jälkeen ajalla 39,3 s. Henkilökohtaisella 100 metrin matkalla hän karsiutui välierissä. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 Piquemal sijoittui 100 metrillä pronssille ajalla 10,5 s. Muut mitalistit saivat saman loppuajan. Viestissä Ranskan joukkue voitti kultaa loppuajan ollessa 39,4 s. Méxicon olympialaisissa 1968 pikaviestijoukkue uusi pronssimitalinsa. Yhdysvallat juoksi jälleen maailmanennätyksen ja Ranskakin alitti entisen ennätyksen ajallaan 38,4 s. Piquemal voitti Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1960 ja 1963. Kesäkuussa 1965 hän juoksi Pariisissa 200 metrin juoksun Ranskan ennätyksen 20,5 s. Hän juoksi 4 × 100 metrin viestijuoksussa useita Ranskan ennätyksiä, joista viisi oli myös Euroopan ennätyksiä. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 50 metriä (hallissa): 5,5 s (1963) * 60 metriä (hallissa): 6,6 s (1962) * 100 metriä: 10,3 s (1961), sähköajanotolla 10,33 s (1965) * 200 metriä: 20,5 s (1965), sähköajanotolla 21,02 s (1963) ==Lähteet== * * * * Luokka:Ranskalaiset pikajuoksijat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Osteologia

Osteologia on luonnontiede, joka tutkii kuolleiden eläinten ja ihmisten luita. Osteologisen tutkimuksen tavoitteita ovat tyypillisesti yksilön lajin, kuoliniän ja sukupuolen määrittäminen sekä yksilön elämään ja kuolemaan liittyviä olosuhteita koskevan tiedon saaminen. Osteologia on yksi arkeologian ja paleontologian apu- ja lähitieteistä. *
Jocelyn Delecour

Jocelyn Delecour (s. 2. tammikuuta 1935 Tourcoing, Nord, Ranska) on entinen ranskalainen pikajuoksija ja moninkertainen arvokisamitalisti. Delecour saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa Tukholman EM-kilpailuissa 1958 ollessaan 200 metrin juoksussa pronssilla ajalla 21,3 s. Lisäksi hän sijoittui 100 metrin juoksussa neljänneksi (10,5 s) ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa viidenneksi. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 hän saavutti hopeaa tasaisessa 100 metrin juoksussa, jossa viisi ensimmäistä saivat saman ajan 10,4 s. Neljänneksi hän sijoittui 200 metrillä (21,0 s) ja viestijuoksussa. Tokion olympialaisissa 1964 hän juoksi viimeisen osuuden viestijoukkueessa, joka sijoittui pronssille maailmanennätyksen juosseen Yhdysvaltain ja Puolan takana ajalla 39,3 s. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 Delecour voitti Ranskan pikaviestijoukkueen toisen osuuden juoksijana kultaa ajalla 39,4 s. Méxicon olympialaisissa 1968 Ranskan pikaviestijoukkue oli jälleen pronssilla. Yhdysvallat juoksi maailmanennätyksen ja Ranskakin alitti entisen ennätyksen ajallaan 38,4 s. Olympialaisten henkilökohtaisilla matkoilla Delecour ei menestynyt; hän karsiutui Rooman olympialaisissa 1960 sekä 100:n että 200 metrin puolivälierissä, Tokiossa 200 metrin välierissä sekä Méxicossa 100 metrin puolivälierissä. Delecour voitti Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1958, 1961 ja 1962 sekä 200 metrin juoksussa vuosina 1958 ja 1961–1964. Vuonna 1958 hän sivusi toukokuussa Sofiassa 100 metrin juoksun Ranskan ennätystä 10,5 s, paransi ennätyksen kesäkuussa Varsovassa aikaan 10,3 s ja sivusi ennätystään syyskuussa Pariisissa. Sofiassa hän sivusi myös 200 metrin juoksun Ranskan ennätystä 21,3 s ja paransi sen Varsovassa aikaan 21,0 s. Heinäkuussa 1958 hän juoksi Pariisissa uuden ennätysajan 20,9 s ja vielä heinäkuussa 1963 Zürichissä hän sivusi Ranskan ennätystä 20,7 s. Hän juoksi myös 4 × 100 metrin viestijuoksussa useita Ranskan ennätyksiä, joista kuusi oli myös Euroopan ennätyksiä. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 100 metriä: 10,3 s (1958), sähköajanotolla 10,31 s (1959) * 200 metriä: 20,7 s (1963), sähköajanotolla 21,01 s (1963) * 400 metriä: 48,4 s (1966) * Pituushyppy: 739 cm (1962) ==Lähteet== * * * * Luokka:Ranskalaiset pikajuoksijat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kyynärhermo

Kyynärhermo, (nervus ulnaris)Ihmisen fysiologia ja anatomia s. 523 on hermo, joka kulkee kyynärpään alueella ja joka hermottaa kämmenen lihaksia varsinkin pikkusormen ja nimettömän alueella. Se kulkee kyynärluussa olevassa uurteessa ja on altis iskuille ja puristuksille. Jos kyynärpää osuu johonkin, se saattaa osua kyynärhermoon, jolloin tuntuu voimakasta kipua pikkusormen ja nimettömän alueella. Tästä syystä sitä kutsutaan kansankielellä usein "kiukkuhermoksi." Jos iskut ovat toistuvia tai hermo on muuten puristuksissa, voi kädessä ilmaantua pitkäaikaisia oireita. Tyypillisiä oireita ovat pikkusormen ja nimettömän puutuminen.Terveyskirjasto Valtaosa kämmenen pienistä lihaksista on kyynärhermon hermottamia. == Lähteet == Luokka:Hermot
Marian Foik

Marian Foik (s. 6. lokakuuta 1933 Ruda Śląska - 20\. toukokuuta 2005 Varsova) oli puolalainen pikajuoksija, päämatkanaan 100 metrin juoksu. Foik oli mukana Puolan joukkueessa, joka saavutti hopeaa pikaviestistä Tokion olympialaisissa 1964. Hänen lisäkseen joukkueessa juoksivat Andrzej Zieliński, Wiesław Maniak ja Marian Dudziak. Vuoden 1962 EM-kilpailuissa Belgradissa hän saavutti hopeaa 200 metriltä ajalla 20,8 ja oli mukana Tokion olympialaisten tapaan hopeaa voittaneessa Puolan pikaviestijoukkueessa. Tällä kertaa joukkueessa olivat mukana Zbigniew Syka, Jerzy Juskowiak ja Andrzej Zieliński. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset pikajuoksijat Luokka:Puolalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Roger Bambuck

Roger Bambuck (s. 22. marraskuuta 1945 Pointe-à-Pitre, Guadeloupe) on entinen ranskalainen pikajuoksija, joka sivusi 100 metrin juoksun maailmanennätystä vuonna 1968. Bambuck osallistui 18-vuotiaana Tokion 1964 olympialaisiin mutta karsiutui 100 metrin juoksun puolivälierissä ja 200 metrin juoksun välierissä. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän voitti kaksi Euroopan mestaruutta. Hänen voittoaikansa 200 metrin juoksussa oli 20,9 s, ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa hän juoksi Ranskan joukkueen ankkurina kultaa loppuajan ollessa 39,4 s. Hopeaa hän sai 100 metrin juoksussa ajalla 10,5 s Puolan Wiesław Maniakin voittaessa samalla ajalla. Heinäkuussa 1967 Bambuck juoksi Pariisissa 200 metrin Euroopan-ennätyksen 20,4 s. Kesällä 1968 Sacramentossa hän sivusi Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa 100 metrin juoksun maailmanennätystä 10,0 s. Hän oli kymmenes mies, joka sai tämän ennätysajan nimiinsä. Hän sai olla ennätysmiehenä vain hetken, sillä jo samana päivänä Jim Hines, Ronnie Ray Smith ja Charles Greene paransivat ennätyksen aikaan 9,9 s. Méxicon olympialaisissa 1968 Bambuck sijoittui viidenneksi 100 metrillä ajalla 10,1 s sekä 200 metrillä ajalla 20,5 s. Molemmilla matkoilla hän oli paras eurooppalainen. Pikaviestissä Bambuckin ankkuroima Ranska sai pronssia alittaen entisen maailmanennätyksen ajallaan 38,4 s, mutta Yhdysvallat juoksi uuden maailmanennätyksen ja Kuubakin oli nopeampi. Bambuck voitti Ranskan mestaruuden sekä 100:n että 200 metrin juoksussa vuosina 1965–1968. Hän juoksi useita Ranskan ennätyksiä ja viestijuoksussa useita Euroopan ennätyksiä. Hänen Méxicossa 1968 juoksemistaan sähköajoista 200 metrin aika 20,47 s säilyi Ranskan ennätyksenä heinäkuuhun 1979 ja 100 metrin aika 10,11 s elokuuhun 1986 saakka. Seuratasolla Bambuck edusti CA Montreuilia. Hän on pituudeltaan 180-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 75 kiloa. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 60 metriä (hallissa): 6,5 s (1970) * 100 metriä: 10,0 s (1968), sähköajanotolla 10,11 s (1968) * 200 metriä: 20,4 s (1967), sähköajanotolla 20,47 s (1968) * 400 metriä: 47,3 s (1965) ==Lähteet== * * * * Luokka:Ranskalaiset pikajuoksijat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sergei Jastržembski

Sergei Vladimirovitš Jastržembski (, ), s. 4\. joulukuuta 1953 Moskova, on puolalaiseen perheeseen syntynyt venäläinen poliitikko ja diplomaatti.Grzegorz Ślubowski, Przyjaciele Moskale, Wprost nro 3, 2008, 106-107 Jastržembski valmistui Neuvostoliiton ulkoministeriön johtamasta Moskovan valtiollisesta kansain­välisten suhteiden instituutista (MGIMO) vuonna 1976 ja suoritti vuonna 1979 ylemmän tutkinnon Neuvostoliiton tiedeakatemian Kansainvälisen työväenliikkeen instituutissa. Hän valmistui filosofian tohtoriksi pääaineenaan historia.President of Russia, Venäjän presidentin sivusto Suomessa Sergei Jastržembski tuli tunnetuksi toimiessaan 1990-luvun loppupuolella Venäjän silloisen presidentin Boris Jeltsinin lehdistöattaseana. Maaliskuusta 2004 lähtien hän on toiminut Venäjän presidentin Euroopan unionin -erityislähettiläänä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivu Venäjän presidentin internet-sivustolla, sisältää elämäkerran * Spokesman sacked by Yeltsin. Artikkeli BBC:n sivustolla * Grzegorz Ślubowski, Przyjaciele Moskale, Wprost nro 3, 2008, 106-107\. Artikkeli puolalaisessa uutislehdessä Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marsin aikakirjat

Marsin aikakirjat on Ray Bradburyn temaattinen novellikokoelma vuodelta 1950. Amerikkalaiset lähtevät valloittamaan Marsia vuonna 1999. Marsin alkuperäiset asukkaan kuolevat lähes sukupuuttoon ja heidän kulttuuristaan tulee rihkamaa matkailijoille. Tämä vertautuu Amerikan valloitukseen sen alkuperäiskansoilta. Vuonna 1980 Marsin aikakirjoista tehtiin brittiläis-amerikkalaisena yhteistuotantona 3-osainen minisarja. Sen ohjasi Michael Anderson, ja pääosassa nähtiin Rock Hudson. == Muita laitoksia == Hill House -kustantamon vuonna 2005 julkaisemassa uudessa The Martian Chronicles -kirjan laitoksessa on mukana myös muita Bradburyn novelleja, joiden aiheena on Mars. Niistä on suomennettu seuraavat: * ”Dark They Were, and Golden Eyed” (1949, suom. ”He olivat tummia ja kultasilmäisiä”, kokoelmassa Toiset taivaat) * ”The Visitor” (1948, suom. ”Vieras”, kokoelmassa Kuvitettu mies) * ”The One Who Waits” (1949, suom. ”Hän, joka odottaa”, kokoelmassa Toiset taivaat) * ”The Exiles” (1950, suom. ”Maanpakolaiset”, kokoelmassa Kuvitettu mies) * ”The Other Foot” (1951, suom. Toinen jalka, kokoelmassa Kuvitettu mies) * ”The Lost City of Mars” (1967, suom. ”Marsin kadonnut kaupunki”, kokoelmassa Toiset taivaat) Luokka:Tieteisnovellikokoelmat Luokka:Yhdysvaltalaiset novellikokoelmat Luokka:Vuoden 1950 kirjat Luokka:Mars fiktiossa
We Bring the Noise!

We Bring the Noise! on saksalaisen dance-yhtye Scooterin kahdeksas studioalbumi. Albumi julkaistiin Saksassa 11. kesäkuuta 2001. Albumilta julkaistiin singlet: "Posse (I Need You on the Floor)" ja remix-versio "I Shot the DJ" uudelleennimettynä "Aiii Shot the DJ". Albumi on Scooterin viimeinen, jolla Axel Coon oli mukana. Hän jätti yhtyeen 2002 ja aloitti soolouran DJ:nä. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # We Bring The Noise! — Limited edition \+ Multimedia Video part: * Posse (Story version) * Posse (Live in Denmark version) * Sticker with Scooter logo ==Huomautuksia== *"Habibi Halua" sisältää samplen Dead Can Dancen kappaletta "Persephone (The Gathering Of Flowers)", heidän vuoden 1987 albumilta Within the Realm of a Dying Sun. *"Posse (I Need You on the Floor)" sisältää samplen The KLF:n kappaletta "What Time Is Love?", vuoden 1991 albumilta The White Room. *"Chinese Whispers" sisältää saplen Harvey Summersin kappaletta "Fountain Of Dreams", vuoden 2001 saman nimiseltä albumilta. *"Remedy" sisältää samplen Draxx:in kappaletta "Amphetamine". *Albumin rajoitettu painos sisältää kappaleen "Am Fenster" (5:50), mikä myöhemmin julkaistiin Push The Beat For This Jam (The Second Chapter) kokoelmalla hieman lyhennettynä versiona (4:16). == Singlet == * 1\. «Radio Version» (03:50) 2\. «Extended Version» (06:38) 3\. «Tee Bee Mix» (07:00) 4\. «Club Mix» (06:39) * Posse (I Need You On The Floor) julkaistu vain Britanniassa 1\. UK Radio version (3:47) 2\. N-Trance edit (4:12) 3\. Extended version (5:29) 4\. N-Trance Extended mix (6:03) 5\. Video UK-edit (multimedia section) * Posse (I Need You On The Floor) (Japanese Promo) A1. P.K.G. mix - Short version (?) A1. P.K.G. mix - Long version (?) B2. UK Exended version (5:29) B2. Tee Bee mix (7:00) * 1\. «Radio Version» (03:30) 2\. «Extended Version» (04:52) 3\. «Bite The Bullet Mix» (06:38) * Aiii Shot The DJ (VIP Radio Promo) Germany Clubmix shortcut (3:30) Luokka:Scooterin albumit Luokka:Vuoden 2001 albumit
Hans-Georg Schwarzenbeck

Hans-Georg "Katsche" Schwarzenbeck (s. 3. huhtikuuta 1948 München) on saksalainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka oli puolustaja. Hän pelasi Bundesliigassa vuodesta 1966 vuoteen 1981 416 ottelussa Bayern Münchenissä. Hän voitti kuusi Saksan mestaruutta, kolme Saksan cupia, yhden Cup-voittajien cupin ja kolme Euroopan cupia. Schwarzenbeck pelasi 44 maaottelua vuosien 1971 ja 1978 välillä. Tärkein meriitti hänen maajoukkueurallaan oli maailmanmestaruuskilpailujen voitto vuonna 1974. Hän oli voittamassa vuoden 1972 Euroopan-mestaruuskilpailuja. Hän osallistui myös seuraaviin Euroopan- mestaruuskilpailuihin 1976, joissa Saksa pääsi finaaliin. Schwarzenbeck on peliuransa jälkeen työskennellyt lehdenmyyntiä harjoittavassa yrityksessään. == Saavutukset == Seura *Bundesliga: 1969, 1972, 1973, 1974, 1980, 1981 *DFB- Pokal: 1967, 1969, 1971 *Euroopan cup: 1974, 1975, 1976 *Cup-voittajien cup: 1967 *Intercontinental Cup: 1976 Maajoukkue *Maailmanmestaruus 1974 *Euroopan- mestaruus 1972 == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon maailmanmestarit Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Jalkapallon Euroopan mestarit
Ruslan

Ruslan () on vuonna 2009 suoraan DVD:lle julkaistu toimintaelokuva, joka on kuvattu Maple Ridgessä Brittiläisessä Kolumbiassa Kanadassa. Elokuvan ohjasi Jeff F. King ja käsikirjoitti Mark James. Pääosassa esiintyivät Steven Seagal ja Dmitry Chepovetsky. == Juoni == Nykyään rikoskirjailijana toimiva entinen venäläinen gansteri Ruslan Drachev (Seagal) joutuu kohtaamaan menneisyytensä ollessaan matkalla tyttärensä häihin. Perillä hän saa huomata tyttärensä sulhasen olevan hänen entisen arkkivihollisen Mikhail Abramovin poika Stephan. Pian Ruslanin entinen vaimo ja tytär joutuvat väkivallan kohteeksi, jonka seurauksena hän alkaa tutkimaan tapausta saadakseen murhaajan kiinni. == Rooleissa == ==Aiheesta muualla== * Iltalehden arvostelu * Leffatykin arvostelu Luokka:Vuoden 2009 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2009 kanadalaiset elokuvat Luokka:Suoraan videolle julkaistut elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat Luokka:Jeff Kingin ohjaamat elokuvat
Jean Baptiste Guébriant

Jean Baptiste Budes, Guébriantin kreivi (1602 Plessis-Budes, lähellä Saint- Brieucia – 24. marraskuuta 1643 Rottweil) oli ranskalainen sotilas ja vuodesta 1642 Ranskan marsalkka. Guébriant syntyi vanhaan bretagnelaiseen aatelissukuun. Hän aloitti sotilasuransa Alankomaiden armeijassa, mutta siirtyi Ranskan palvelukseen ja johti Bernhard Weimarin armeijassa taistelleita ranskalaisjoukkoja vuosina 1638–39. Hän kunnostautui erityisesti Breisachin piirityksessä. Weimarin kuoltua 1639 Guébriant nousi armeijan johtoon. Hänet ylennettiin Ranskan marsalkaksi 1642. Vuonna 1643 Guébriant valtasi Rottweilin, mutta haavoittui piirityksessä ja kuoli vammoihinsa myöhemmin. Luokka:Ranskan marsalkat Luokka:Ranskalaiset kreivit Luokka:Vuonna 1602 syntyneet Luokka:Vuonna 1643 kuolleet
Italian juustopetos

Italian juustopetos oli vuonna 2008 paljastunut petos, jossa pilaantunutta italialaista juustoa myytiin uutena eri puolella Eurooppaa kahden vuoden ajan. Heinäkuussa 2008 juustoskandaalin tutkimukset levisivät eteläsaksalaiseen meijeriin. Saksalaisen meijerin johtaja on Italian kansalainen. La Repubblica -lehden mukaan 40 italialaista, brittiläistä, saksalaista ja itävaltalaista firmaa kuljetti omista juustoloistaan yli 11 000 tonnia pilaantunutta tai vanhentunutta juustomassaa kolmeen italialaiseen ja yhteen saksalaiseen juustolaan kahden vuoden ajan. Lehden mukaan vanhentuneesta juustomassasta tehtiin mozzarellaa ja gorgonzolaa. Joukossa on ollut juustokääreitä, etikettejä ja hiiren jätöksiä. Juustolat omistaa sisilialainen liikemies.Saksan ja Italian poliisi tutkivat juustoskandaalia, Vanhentunutta juustomassaa käytetty mozzarellaan ja gorgonzolaan, Helsingin Sanomat 7.7.2008 B1 Aiempia EU:n suuria ruokaskandaaleita on ollut muun muassa dioksiini italialaisessa puhvelinmaidosta valmistetussa mozzarellassa keväällä 2008, jauhelihapakkausten päivämäärät Ruotsissa 2007 ja Belgian dioksiini munissa, lihassa ja maitotuotteissa 1999.Saksan ja Italian poliisi tutkivat juustoskandaalia, Vanhentunutta juustomassaa käytetty mozzarellaan ja gorgonzolaan, Helsingin Sanomat 7.7.2008 B1 Italian poliisi on tutkinut juustopetosvyyhtiä kaksi vuotta. Kolme ihmistä on pidätetty. Italian terveysministeriö ilmoitti 4. heinäkuuta 2008 tiedottaneensa juustopetoksesta EU:lle. Terveysministeriön edustaja Silvio Borrello ei tiennyt, onko juustoa myyty kuluttajille. Sitäkään ei vielä tiedetä, onko juustoa tuotu Suomeen.Saksan ja Italian poliisi tutkivat juustoskandaalia, Vanhentunutta juustomassaa käytetty mozzarellaan ja gorgonzolaan, Helsingin Sanomat 7.7.2008 B1 Italian viranomaisten mukaan sitä ei saada selville, mihin tuotteita on toimitettu. Epäilyjen mukaan Italian Cremonassa toimi juustola, joka sekoitti 11 000 tonnia ihmisravinnoksi sopimatonta juustoa maitoon ja myi tuotteita edelleen. Juustoja käytettiin sulatejuustojen ja juustoraasteen valmistamiseen. Juustopetokseen sekaantuivat Italiassa toimivat yritykset Tradel, Megal ja Sical sekä Saksassa toimiva International Cheese GmbH. Lisäksi tapauksessa on ollut mukana italialainen yritys Delia. Euroopan komissio on pyytänyt Italialta selvitystä juustopetoksesta. Evira: Epäilyttäviä juustoja ei ole tuotu Suomeen YLE 18.7.2008 == Lähteet == Luokka:Juustot Luokka:Skandaalit
Jarkko Kauvosaari

Jarkko Kauvosaari (s. 17. lokakuuta 1983 Ylitornio) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä. Kauvosaari oli keskushyökkääjälle epätyypillisesti pelitavaltaan voimahyökkääjä: isokokoinen, vahva ja suoraviivainen. == Ura == Kauvosaari sai kiekko-oppinsa Vaasan Sportissa mutta siirtyi varusmiespalveluksen vuoksi jo A-juniori-ikäisenä Rauman Lukkoon. Kesällä 2003 Kauvosaari teki Lukon kanssa kolmivuotisen liigasopimuksen. Lukossa hän pelasi liigaa kolme kautta. Lisäksi kaudella 2004–2005 Kauvosaari pelasi lainalla Mestiksessä KooKoossa ja TuTossa. Kauden 2006–2007 jo alettua Kauvosaari siirtyi koesopimuksella Kuopion KalPaan. Lukossa hän oli jäänyt ylimääräiseksi hyökkääksi mutta KalPassa hän teki 10 ensimmäisessä ottelussa viisi maalia. KalPa tarjosikin hänelle kaksivuotisen sopimuksen. Hän kohosi KalPassa kakkosketjuun ja teki 43 runkosarjaottelussa joukkueen menestykseen ja omiin aiempiin saavutuksiinsa nähden hyvät pisteet 12+10=22. Kauvosaari pelasi KalPassa myös seuraavan kauden jokseenkin samanlaisella menestyksellä ja toimi myös joukkueen kapteenina, kunnes siirtyi kauden päätyttyä Tampereen Ilvekseen. Ilveksessä Kauvosaari pelasi kaksi kautta. Keväällä 2010 hän allekirjoitti Lukon kanssa kolmivuotisen sopimuksen. Kauvosaaren ura päättyi loukkaantumiseen tammikuussa 2014. ==Tilastot== 2003–2004 Lukko SM-liiga 33 1 2 3 10 1 0 0 0 0 2004–2005 Lukko SM-liiga 35 0 0 0 6 4 0 0 0 0 TuTo Mestis 4 0 0 0 0 – – – – – KooKoo Mestis 2 0 1 1 0 – – – – – 2005–2006 Lukko SM-liiga 56 3 5 8 26 – – – – – 2006–2007 Lukko SM-liiga 9 0 0 0 4 – – – – – KalPa SM-liiga 43 12 10 22 59 – – – – – 2007–2008 KalPa SM-liiga 56 11 14 25 32 – – – – – 2008–2009 Ilves SM-liiga 58 12 16 28 24 3 0 1 1 0 2009–2010 Ilves SM-liiga 58 14 10 24 38 – – – – – 2010–2011 Lukko SM-liiga 52 8 5 13 16 13 1 1 2 6 2011–2012 Lukko SM-liiga 59 8 6 14 14 3 1 0 1 2 2012–2013 Lukko SM-liiga 47 6 3 9 18 8 0 1 1 2 2013–2014 Lukko SM-liiga 4 0 0 0 0 – – – – – Sport Mestis 5 1 2 3 0 – – – – – 11 kautta yhteensä SM-liiga 510 75 71 146 245 32 2 3 5 10 ==Lähteet== * * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
OJ 287

OJ 287 on aktiivinen galaksiydin, jonka massaksi on arvioitu 18 miljardia kertaa Auringon massa. Se oli vuodesta 2008 vuoteen 2019 suurin havaittu supermassiivinen musta aukko, mutta se menetti asemansa galaksissa Holmberg 15A olevalle aukolle, jolla on massaa 40 miljardin Auringon verran . Valokäyrän vaihteluista on päätelty, että sitä kiertää toinen, pienempi, musta aukko, jonka massaksi on arvioitu 100 miljoonaa Auringon massaa. Sen arvioidaan yhdistyvän isompaan kiertolaiseen noin 10 000 vuoden kuluessa. Sen etäisyys Maasta on noin 3,5 miljardia valovuotta. OJ 287:ää tutkitaan Tuorlan observatoriossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Kvasaarit Luokka:Mustat aukot Luokka:Ravun tähdistö
Mark Crear

Mark Crear (s. 2. lokakuuta 1968 San Francisco) on entinen yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija, kaksinkertainen olympiamitalisti. Crear voitti NCAA:n mestaruuden vuonna 1992. Hän selviytyi välieriin Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 ja oli myöhemmin samana vuonna neljäs GP-finaalissa Lontoossa. Vuonna 1994 hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden ja 1995 GP-finaalin Monacossa ajalla 13,07 s. Crear saavutti hopeaa Atlantan olympialaisissa 1996 ajalla 13,09. Hän hävisi olympiaennätyksen tehneelle Allen Johnsonille 14 sadasosasekuntia. Seuraavana vuonna hän sijoittui seitsemänneksi Ateenan MM-kilpailuissa ja voitti GP-finaalin Fukuokassa juostuaan 13,03. Crear voitti Hyväntahdon kisojen 110 metrin aitajuoksun New Yorkissa 1998. Seuraavana vuonna hän voitti GP-finaalin Münchenissä ajalla 13,08. Sevillan MM-kilpailuihin hän saapui yhtenä suurimmista suosikeista mutta otti toisissa alkuerissä kaksi varaslähtöä ja hylättiin. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän saavutti Anier Garcían ja Terrence Trammellin jälkeen pronssia tuloksella 13,22. Crear juoksi ennätyksensä 12,98 Zagrebissa 5. heinäkuuta 1999. Hallikilpailuissa hänen paras aikansa 60 metrin aitajuoksussa oli 7,38. == Lähteet == * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset pika- aitajuoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anand

Anand voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: * Viswanathan Anand, intialainen shakinpelaaja ja entinen maailmanmestari * Dev Anand, intialainen näyttelijä * Anandin piirikunta, piirikunta Gujaratin osavaltiossa Intiassa * Anand, Anandin piirikunnan pääkaupunki Gujaratissa Intiassa.
Karpov

Karpov on seuraavien tunnettujen henkilöiden sukunimi: * Anatoli Karpov (s. 1951), venäläinen shakin maailmanmestari * Arvi Karpov (s. 1924), suomalainen ortodoksinen pappi ja kirjailija * Dmitri Karpov (s. 1981), kazakstanilainen moniottelija * Irina Karpova (s. 1980), kazakstanilainen moniottelija * Maksim Karpov (s. 1991), venäläinen jääkiekkoilija * Nikolai Karpov (1929–2013), neuvostoliittolainen jääkiekkoilija ja valmentaja * Valeri Karpov (1971–2014), venäläinen jääkiekkoilija
Viitatar

Viitatar eli Naistaikaviitta () on käsikirjoittaja Guido Martinan ja piirtäjä Giorgio Cavazzanon luoma Iines Ankan alter ego. Hahmo ensiesiintyi vuonna 1973 tarinassa Pyssyllä ei rahaa saa, joka julkaistiin Aku Ankan taskukirjassa numero 56. Hanhikki Hanhi avusti Iinestä tekemällä hänelle Viitattaren puvun sekä muita välineitä, kuten pillerin, joka saa uhrin nukkumaan jopa vuorokauden. == Esiintymiset == === Aku Ankan Taskukirjat === 56\. Pyssyllä ei rahaa saa 345\. Tähtihetki 385\. "Täydellinen poikaystävä" 448\. "Supersankarit törmäyskurssilla" == Lähteet == Luokka:Aku Ankka -sarjakuvan hahmot Luokka:Eläinsupersankarit Luokka:Kuvitteelliset linnut
Celta Vigo B

Celta Vigo B on Celta Vigon reservijoukkue. Se pelaa tällä hetkellä Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. == Historia == Joukkue on perustettu alun perin vuonna 1927, mutta vasta vuonna 1989 siitä tuli Celta Vigo B. Joukkueesta saatetaan käyttää myös Celta Turistas nimitystä, johtuen sen vanhasta nimestä. Se on käyttänyt historiansa aikana yhteensä kolmea nimeä Club Turista (1927–1990), Celta Turista (1990–1996) ja Celta de Vigo B (1996–). Celta Vigo B teki debyyttinsä Segunda B:ssä kaudella 1992–1993 ja paras sijoitus siellä toistaiseksi on kolmas tila. Historiansa aikana joukkue on pelannut kaikkiaan 7 kautta Segunda B:ssä ja 9 kautta Tercera Divisiónissa. == Saavutukset == *Copa RFEF: 2002 Luokka:Espanjalaiset jalkapalloseurat Luokka:Pontevedran maakunta
Anne Margrethe Hausken Nordberg

Anne Margrethe Hausken Nordberg (s. 23. tammikuuta 1976 Haugesund) on norjalainen suunnistuksen maailmanmestari. Hausken kilpaili nuorempana hiihtosuunnistuksessa ja yleisurheilussa ja voitti ensin mainitussa nuorten maailmanmestaruuden. Suunnistuksen aikuisten arvokisoihin hän osallistui ensimmäisen kerran Sümegin EM-kilpailuissa 2002 ja saavutti sprintissä pronssia. Kolmissa seuraavissa arvokisoissa hän sijoittui sprintissä kymmenen parhaan joukkoon mutta vasta vuonna 2005 Aichin MM-kilpailuissa hän saavutti seuraavat mitalinsa, sprintissä ja viestissä hopeaa. Vuosi 2006 ei tuonut menestystä, ja vuoden 2007 parhaat saavutukset olivat Kiovan MM-kilpailuissa saavutetut viestin pronssi ja pitkän matkan neljäs sija. Vuonna 2008 Hausken ylti vihdoin arvokisavoittajaksi. Ventspilsin EM-kilpailuissa hän voitti kultaa sprintissä kolmen sekunnin erolla Suomen Heli Jukkolaan, ja toisen kultamitalin hän sai pitkällä matkalla 53 sekuntia edellä Venäjän Tatjana Rjabkinaa. Heinäkuussa Olomoucin MM-kilpailuissa hän voitti sprintissä kultaa Suomen Minna Kaupin edellä. Vuosien 2009 ja 2013 MM-kilpailuissa hän voitti maailmanmestaruuden viestissä ja sijoittui vuosina 2010 ja 2015 viestissä hopealle sekä vuonna 2012 pronssille. Lisäksi hän sai vuonna 2015 sprinttiviestissä MM-pronssia sekä vuonna 2016 pitkällä matkalla EM-hopeaa ja MM-pronssia. Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailun Hausken on voittanut vuonna 2008 ja vuonna 2005 hän sijoittui kolmanneksi. Puistosuunnistuksen maailmancupin hän voitti vuonna 2003 ja sijoittui seuraavana vuonna toiseksi. Lisäksi hän on voittanut Pohjoismaiden mestaruuksia. Hausken meni naimisiin Anders Nordbergin kanssa vuonna 2010. == Arvokisasijoitukset == === MM-kisat === Vuosi Sprintti Lyhyt matka / keskimatka Normaalimatka / pitkä matka Viesti Sprinttiviesti 2003 6. – – – 2004 8. – – – 2005 2. – – 2. 2006 26. – 6. 6. 2007 10. 34. 4. 3. 2008 1. 25. 4. 6. 2009 7. – 6. 1. 2010 – 8. 8. 2. 2012 25. – 5. 3. 2013 10. 9. – 1. 2015 – 12. 7. 2. 2. 2016 – 14. 3. 6. 5. 2017 – – 4. 6. – === EM-kisat === Vuosi Sprintti Pikamatka / keskimatka Normaalimatka / pitkä matka Viesti Sprinttiviesti 2002 3. 6. 15. – 2004 5. 19. 11. – 2008 1. 7. 1. 4. 2012 hylättiin 9. – 5. 2016 – – 2. – hylättiin == Lähteet == * Anne Margrethe Hausken Nordbergin profiili runners.worldofo.com-sivustolla * MM- kilpailujen tulokset 2012 * http://yle.fi/urheilu/draamaa_mm- rasteilla_rantaselle_pronssi_kaupille_jalleen_karvas_pettymys/6731666 === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto Luokka:Norjalaiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rekilaulu

Rekilaulu (viroksi regilaul) on suomalaisten ja virolaisten käyttämä nimitys, jolla voidaan tarkoittaa kahta erilaista kansanlaulun muotoa. Sillä on viitattu alkujaan alkusointuiseen, kalevalamittaiseen runostoon, jota se Virossa edelleen tarkoittaakin. Suomessa taas termi on sittemmin vakiintunut merkitsemään lähinnä nelisäkeistä ja riimillistä, uudempaa kansanlaulua. == Uudemmat rekilaulut == Rekilaulujen loppusoinnut sijoittuvat säkeistön toiseen ja neljänteen säkeeseen. Niille on usein pidetty luontaisena luonnonjohdantoa: aiemmassa säkeessä piirretään luonnonkuva, joka seuraavassa säkeessä vertautuu laulun varsinaiseen sanomaan. 1600- ja 1700-lukujen Suomessa uusimittainen riimillinen laulu oli vielä vakiintumatonta ja sitä esiintyi erilaisissa muodoissa. Uusimittaisen laulamisen huippu saavutettiin rekilaulussa, josta oli tullut 1800-luvulla Suomen suosituin laulumuoto.Virtanen 1999, s. 169. Rekilaulu oli puhdasta kansanperinnettä: se välittyi suullisesti ja korvakuulolta, eikä lauluja ollut tapana kirjoittaa muistiin. Sitä harjoitettiin etenkin piirileikkien yhteydessä.Virtanen 1999, s. 170. Perinnettä on myöhemmin ylläpidetty esimerkiksi toisen maailmansodan aikaan, jolloin tanssimista korvattiin piirileikeillä.Virtanen 1999, s. 171. == Etymologia == Rekilaulu on tarkoittanut Viron lisäksi aiemmin Suomessakin alkusointuista, kalevalamittaista runolaulua.Virtanen 1999, s. 168.Honkala 2003, s. 22–25. Matti Hakon mukaan rekilaulu-sanan merkityksen muuttuminen suomen kielessä tarkoittamaan uudempaa lauluperinnettä tapahtui 1880-luvun loppuun mennessä. Rekilaulu-termin alkuperän on katsottu olevan saksan kielessä, josta se on lainautunut Baltiaan ja viron kielen kautta edelleen osaksi suomalaista sanavarastoa. Teorian mukaan sen juuret ovat saksan kielen piirilaulua tarkoittavassa sanassa reihenlied tai reigenlied. Muiden muassa Vihtori Laurila vastusti tätä käsitystä viitaten Henrik Gabriel Porthanin kirjaukseen lauluperinteen harjoittamisesta rekimatkustamisen yhteydessä, myös kritisoiden termin pitämistä oppineiden luomuksena ja sen yhdistämistä vain piiritansseihin. Lauri Kettunen esitti termin johtuvan viron sanasta regivärss, jonka tausta taas oli saksan kielen termissä rege-wärs. Saksan rege tarkoittaa järjestystä tai riviä, mutta kansa yhdisti sen sitä muistuttavaan, rahvaalle ominaista kulkuvälinettä tarkoittavaan viron sanaan regi (reki). == Lähteet == * Virtanen, Leea: Suomalainen kansanperinne, 3. painos. Helsinki: SKS, 1999. ISBN 951-717-500-0. * Virtamo, Keijo (toim) : Otavan musiikkitieto. Otava, 1997. * Honkala, Toni (2003): Rekilaulun syntaksi : Suomen kansan sävelmiä -kokoelman rekilaulujen musiikki ja runomitta. Pro gradu -tutkielma : Tampereen yliopisto, musiikintutkimuksen laitos. === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kansanlaulut
Fort Sumter

Fort Sumter on linnoitus Charlestonin satamassa, Etelä-Carolinassa, joka nimettiin kenraali Thomas Sumterin mukaan. Sen pommitus Fort Sumterin taistelussa 12. huhtikuuta 1861 aloitti Yhdysvaltain sisällissodan. ==Historia== Fort Sumterin rakentamisesta päätettiin Vuoden 1812 sodan (1812-1815) jälkimainingeissa. Se oli osa yhdysvaltojen rannikoille ja lähisaarille rakennettua lähes 50 linnoituksen järjestelmää, jota kutsuttiin nimellä Kolmas järjestelmä (). Yhdysvaltain kongressi päätti rannikkopuolustuksen rakentamisesta vuonna 1817, ja Fort Sumterin rakentaminen alkoi vuonna 1829. Charlestonin tärkeää satamaa suojaamaan tehtiin 2,4 hehtaarin kokoinen tekosaari, jolle linnoitus rakennettiin. Se on kolmitasoinen ja viisisivuinen linnoitus, jossa oli 650 sotilasta ja 135 tykkiä. Rakentaminen kuitenkin tyssäsi 1830-luvulla kiistaan sataman käyttäjien kanssa. Rakentamista päästiin jatkamaan vasta vuonna 1841. Fort Sumter osoittautui kuitenkin kalliiksi hankkeeksi, kuten monet muutkin Kolmannen järjestelmän linnoitukset, ja rakentaminen hidastui vuonna 1859 rahanpuutteeseen. Vuonna 1860 saari ja linnoituksen ulko-osat olivat valmiita, mutta sisätyöt ja aseistus jäivät kesken. Sisällissodan jälkeen linnoitus on ollut sotilaskäytössä Espanjan–Yhdysvaltain sodan (1898), ensimmäisen maailmansodan (1914-18) ja toisen maailmansodan (1939-45) aikana. ==Matkailu== Nykyään linnoitus on suosittu matkailunähtävyys ja sinne tehdään ohjattuja veneretkiä. == Lähteet== Luokka:National Register of Historic Places -kohteet Etelä-Carolinassa Luokka:Yhdysvaltain sisällissota Luokka:Yhdysvaltain linnoitukset Luokka:Etelä-Carolinan rakennukset ja rakennelmat Luokka:1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat