EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Banaanit

Aitobanaanit eli banaanit (Musa) on banaanikasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Banaanit ovat kotoisin Kaakkois-Aasian trooppisilta alueilta, ja ne ovat maailman vanhimpia viljelykasveja. Nykyään banaaneja viljellään kaikilla maailman trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Banaanit ovat ruohovartisia kasveja ja usein puumaisia. Banaanit voivat kasvaa ensimmäisen vuoden aikana jopa kuusimetrisiksi, ja niiden näennäisrunko koostuu kasvin metrien mittaisista lehdistä, jotka ovat kiertyneet toistensa ympärille. == Hedelmä == thumb|250px|Banaanikasvin lehti. Tavallisesti sanalla banaani viitataan kasvin hedelmään, tarkemmin sanoen pohjushedelmään, joka kasvaa tertuissa. == Lajeja == Luonnonvaraisia aitobanaanilajeja:Suomen Lajitietokeskus: Aitobanaanit – MusaFinto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Musa * kääpiöbanaani (Musa acuminata) ** malakankääpiöbanaani (subsp. truncata) * punttibanaani (Musa balbisiana) * japaninbanaani (Musa basjoo) * purppurabanaani (Musa coccinea) * liesmabanaani (Musa itinerans) * assaminbanaani (Musa mannii) * nagabanaani (Musa nagensium) * kukkabanaani (Musa ornata) * ruusubanaani (Musa rosea) * manilahamppu (Musa textilis) * tonkininbanaani (Musa tonkinensis) * intianbanaani (Musa velutina) * vietnaminbanaani (Musa viridis) Viljeltyjä banaanilajeja: * Musa acuminata – kääpiöbanaani * Musa balbisiana – punttibanaani * Musa textilis – manilahamppu * Musa × paradisiaca – banaani Taksonomistista riippuen Musa-sukuun lasketaan kuuluvaksi 25–80 lajia. == Banaanin suurimmat tuottajamaat == 2016 tuotanto miljoonaa tonnia Valtio Hedelmäbanaani Jauhobanaani Tuotanto yhteensä 29,1 29,1 13,1 13,1 5,8 3,1 8,9 6,5 0,6 7,1 7,0 7,0 6,8 6,8 2,0 3,5 5,5 1,2 4,3 5,5 0,6 3,7 4,3 0,09 4,0 4,1 3,8 0,3 4,1 Koko Maailma 113,3 35,1 148,4 Lähde: FAO Lähde: FAO Lähde: FAO Lähde: FAO == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ITIS: Musa * United States Department of Agriculture (USDA): Musa * Flora of China: Musa * Pherobase: Floral volatiles of Genus Musa
Sitruuna

Sitruuna eli mehusitruuna (Citrus limon) on ruutakasveihin (Rutaceae) kuuluva sitruspuu. Sen hedelmää kutsutaan myös samalla nimellä. Sitruuna on alkujaan sukaattisitruunan ja pomeranssin risteymä, ja se on syntynyt Kiinassa tai Intiassa noin 2 500 vuotta sitten. == Sitruunanviljelyn historiaa == Sitruunoita on kasvatettu ilmeisesti sekä Kiinassa että Intiassa jo tuhansia vuosia sitten.Citruspages Eurooppaan kasvi tuotiin viimeistään ajanlaskumme alussa, ensimmäisenä Etelä-Italiaan. Amerikkaan se vietiin jo Kolumbuksen retkien mukana 1493. 1700-luvulla James Lind torjui merimiesten keripukkia happamien sitruunoiden sisältämän C-vitamiinin avulla. Sitruunan itäminen siemenestä hedelmää tuottavaksi puuksi kestää noin 15 vuotta. Satokausi ajoittuu lajikkeesta riippuen lokakuusta heinäkuulle. == Muita sitruunanmakuisia tai -tuoksuisia kasveja == Sitruunan ominaista tuoksua aiheuttava aine on limoneeni-niminen eteerinen öljy. Sama tuoksu on monissa muissakin kasveissa. Jopa tietyissä kannabislajikkeissa on tätä kyseistä ainetta. Tuoksupelargoni on koristekasvi ja sitruunamelissa mauste. Sitruunaruoho Cymbopogon citratus tai C. flexuosus ovat aasialaisen ruoan mausteita, sitronellaheinä Cymbopogon nardus koristekasvi ja kosmetiikan raaka-aine.Rahola == Katso myös == * Limetti == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Sitruuna (mehusitruuna) (Citrus limon) * ITIS: Citrus X limon * United States Department of Agriculture (USDA): Citrus × limon * Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Citrus limon * Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Citrus limon (lemon) * Gernot Katzer's Spice Pages: Lemon (Citrus limon) * Pherobase: Floral volatiles of Citrus limon Luokka:Sitruspuut Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Spica

Spica (Alfa Virginis, α Virginis, α Vir) on Neitsyen tähtikuvion kirkkain tähti ja eräs tähtitaivaan kirkkaimmista tähdistä. Tämä tähti näkyy keväällä hyvin Suomessa. Helppo tapa löytää Spica yölliseltä taivaalta on seurata Otavan kauhaa alaspäin; Arcturuksen jälkeen tulee Spica. Spica sijaitsee eläinradalla, ja sen takia kohtaa usein Auringon ja Kuun, harvemmin planeettoja. Tämän sinertävän tähden kirkkaus vaihtelee välillä +0,92 – +1,04 4,0142 päivän jaksolla. Valonvaihtelu johtuu siitä, että tähti on lähekkäinen kaksoistähti, ns. ellipsoidimuuttuja. Toisaalta tähti on myös Beta Cephei -muuttuja. == Numerotietoja == * Etäisyys Maasta: 262 valovuotta * Spektriluokka: B1 V * Säteisnopeus: 1 km/s * Näennäinen liike taivaalla: 0,053 kaarisekuntia/vuosi * Näennäinen kirkkaus: 0,98 * Absoluuttinen kirkkaus: −3,55 ==Aiheesta muualla== *Spika, the first Slovene astronomical magazine, edited by Bojan Kambič and published since 1995 *Bright Star Catalogue Luokka:Alijättiläistähdet Luokka:Kaksoistähdet Luokka:Kirkkaimmat tähdet Luokka:Beta Cephei -muuttujat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Punakulta

Punakulta eli ruusukulta on metalliseos, jossa on kullan lisäksi seosmetallina pääosin kuparia. Metalliseoksen värisävy riippuu käytetyistä metalleista ja näiden sekoitussuhteesta. Kuparin lisääminen tekee kultapohjaisesta seoksesta punertavaa. Punakullan suosio koruissa ja kelloissa on kasvanut 2010-luvulla. Koruissa käytettävän punakullan sekoitussuhteissa ja värisävyjen nimeämisessä on valmistajakohtaisia eroja. Koruissa käytettävä punakultaseos saattaa sisältää 50 % kultaa ja 50 % kuparia. Muitakin sekoitussuhteita on, esimerkiksi 58,5 % kultaa, 27,7 % kuparia ja 13,8 % hopeaa. Riippuen tarkasta sekoitussuhteesta punakultaseoksen kultapitoisuus saattaisi siis olla noin 12-14 karaattia. == Katso myös == *Keltakulta *Valkokulta *Viherkulta == Lähteet == Luokka:Metalliseokset Luokka:Kulta de:Gold#Rotgold en:Colored gold#Rose, red, and pink gold
Viherkulta

Viherkulta on metalliseos, jossa kultaan on lisätty hopeaa lisäämään kestävyyttä ja tuomaan väriä korutuotteisiin. Yleensä viherkulta on kuitenkin liian pehmeää tavallisiin korutuotteisiin, mutta se sopii esimerkiksi pienten käsintehtyjen korujen koristeeksi. Yleensä viherkulta ei ole puhtaan vihreää, vaan pikemminkin hieman kellertävää. 18 karaatin viherkulta sisältää vähintään 75 % (750/1000) kultaa ja loput hopeaa. 14 karaatin viherkulta jossa on 585/1000 kultaa sisältää noin 30–40 % hopeaa. == Katso myös == *Elektrum *Keltakulta *Punakulta *Valkokulta == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Metalliseokset Luokka:Kulta
Keltakulta

Keltakullaksi kutsutaan kultaseosta, jossa kullan osuus on melko suuri. Alkuaineen kulta puhdas muoto, hienokulta (Au 999,99/1 000) on ominaisväriltään hyvin keltaista, esimerkiksi Suomessa käytettäviin kultakoruseoksiin verrattuna ”rihkamakorun” väristä. Puhdas kulta on hyvin pehmeää metallia, jota on mahdollista vuolla puukolla. Suomessa kultaa löytyy jonkin verran joista ja sitä tuotetaan teollisesti kultakaivoksissa (Kittilä, Jokisivu, Orivesi, Pahtavaara, Laivakangas). Esimerkiksi koruissa käytettävän keltakullan kultapitoisuus ilmaistaan karaatteina. Yksi karaatti eli 1/24 on prosentteina ilmaistuna 4,1667 %. Hienokulta on liian pehmeää koruihin joten 24 karaatin (99,9 %, promilleja ilmaiseva jalometallileima: 999) sijaan yleisesti keltakultakorut tehdään pienemmän kultapitoisuuden kullasta. Ulkomailta saattaa löytää pitoisuuden 22K (91,6 %) kultakoruja. Keltakultaseos voi tällöin koostua esimerkiksi seuraavasti: kulta 91,67 %, hopea 5 %, kupari 2 % ja sinkki 1,33 %. Suomessa keltakultaisena myytävät sormukset ja muut korut on nykyään tehty tätä edullisemmasta, matalamman kultapitoisuuden 18K (75,0 %) tai 14K (58,5 %) metalliseoksesta. Muista seosmetalleista tavallisimmat ovat hopea ja kupari. Tiedosto:Gold1oz.jpg|Kultaharkot tehdään puhtaasta kullasta (pitoisuusmerkintä), ne eivät ole keltakullaksi kutsuttua metalliseosta. Tiedosto:B011 18g.jpg|18 karaatin kullasta valmistettu rannerengas. Tiedosto:Karat-Einprägung.jpg|14 karaatin keltakultaisen kultakellon pitoisuusmerkintä. Tiedosto:Crown dentistry gold 03 lateral.jpg|Keltakultainen hammaspaikka (Au 76,5 %, Pt 1,0 %, Cu 10,0 %, Ag 9,0 %, Pd 3,0 % ) . == Katso myös == * Punakulta * Valkokulta * Viherkulta == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pitoisuusleimat (tukes.fi) * Pitoisuudet, juotteet ja pinnoitteet (tukes.fi) * eri EU-maissa käytössä olevat pitoisuusleimat (Suomessa kullalle 999, 916, 750, 585 ja 375 promillea) (hallmarkingconvention.org) Luokka:Metalliseokset Luokka:Kulta
Palovamma

Palovamma on kudosvaurio, joka syntyy esimerkiksi lämmön, syövyttävän kemikaalin, ultraviolettisäteilyn tai sähkövirran vaikutuksesta. ==Vakavuusasteet ja laajuus== Palovamman aiheuttaman kudosvaurion syvyys riippuu lämpötilasta ja kontaktin kestosta. Palovammat voidaan jakaa vakavuuden perusteella kolmeen asteeseen. Ensimmäisen asteen palovammassa iholla on kipua ja punoitusta. Rakkuloita ei synny, ja tunto säilyy ennallaan. Vamma paranee nopeasti eikä jätä jälkiä. Toisen asteen palovammassa ihonalaiseen kerrokseen muodostuu kudosnesteestä rakkuloita. Iho punoittaa ja turpoaa, ja on erittäin kivulias. Parantuessaan ihon vaurioitunut pintakerros uusiutuu kokonaan. Syvemmästä palovammasta saattaa jäädä arpi. Kuvasarjassa 24-vuotiaan naisen kuumasta uunista saaman toisen asteen palovamman muuttuminen ajan myötä: Burn 2nd degree 1.jpg|Palovamma muutaman minuutin päästä. Burn 2nd degree 2.jpg|Palovamma yhden päivän päästä. Burn 2nd degree 3.jpg|Palovamma kahden päivän päästä. Kolmannen asteen palovammassa vamma-alueen iho tuhoutuu, ja vaurio ulottuu myös ihonalaisiin kudoksiin. Kipua ei juurikaan tunnu, koska hermopäätteet ovat vaurioituneet. Iholle jää aina arpi. Palovamman laajuutta kuvataan yleensä prosenttiluvulla, joka osoittaa sen, kuinka suuri osa koko ihon pinnasta on vaurioitunut. Esimerkiksi yhden prosentin lukema vastaa kämmenen kokoista palovamma-aluetta, ja yhdeksän tai kymmenen prosentin lukema koko yläraajaa. == Hoito == Palovammaa hoidetaan erottamalla uhri palovamman aiheuttajasta ja viilentämällä kuuma kudos huuhtelemalla sitä huoneenlämpöisellä vedellä 10–15 minuuttia. Mahdollinen syövyttävä aine poistetaan huuhtelemalla 30 minuutin ajan. Palovammaa huuhdellaan niin kauan, että kipu on kokonaan poissa. Koska kipu ei tunnu kylmässä vedessä, lapset yleensä sanovat kivun loppuneen. Kipu kuitenkin jatkuu, kun huuhtelu lopetetaan. Alle yhden prosentin palovammat voidaan hoitaa kotona esimerkiksi kostean siteen tai liinan sekä parasetamolin avulla. Palovamman aiheuttamaa rakkulaa ei puhkaista, vaan sen annetaan parantua itsestään. Viilentämisen jälkeen palovammoja voidaan hoitaa paikallishoidoilla. Haavalle asetetaan rasva- tai silikonitaitos, hopeaa sisältävä tuote tai kuusenpihkavoide ja sen päälle runsas imevä sidos. Vamma erittää runsaasti seuraavien 48 tunnin kuluessa. Kolmantena päivänä siteet poistetaan tarvittaessa vedellä liottaen. Jos vamma on edelleen pinnallinen, jatketaan hoitoa kunnes haava on parantunut. Lääkärille meno on tarpeellista silloin, kun palovamman pinta-ala on suurempi kuin kämmenen pinta-ala, tai kun kyseessä on kolmannen asteen palovamma. Laajimmat palovammat hoidetaan erityisillä palovammaosastoilla. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Suomen Palovammayhdistys ry iholiitto.fi Luokka:Traumat Luokka:Ihotaudit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Termospullo

Termospullo on ympäristöstään mahdollisimman hyvin lämpöeristetty pullo, jolla on tarkoitus pitää sen sisällä oleva ruoka tai juoma alkuperäisessä lämpötilassaan. Lämpöeristys on moniosainen: ensinnäkin pulloja on kaksi sisäkkäin. Niiden välissä on tyhjiö, jonka vuoksi lämpöenergian siirtyminen johtumisen ja konvektion avulla on minimoitu. Lisäksi pullot koskettavat toisiaan vain erittäin pieneltä alueelta, jolloin kosketuspintojen kautta tapahtuva lämpötilan muutos on saatu mahdollisimman pieneksi. Lämpösäteilystä johtuva lämpöenergian siirtyminen on minimoitu pinnoittamalla ulomman pullon sisäpinta jollain heijastavalla aineella, esimerkiksi alumiinilla. Sisemmästä pullosta lähtevä lämpösäteily heijastuu näin takaisin. Valtaosa ajan myötä tapahtuvasta lämmön siirtymisestä johtuu pullon rakenteesta: termospullon suuaukon kohdalla tyhjiötä ei ole. Aikaisemmin termospullon sisäosat olivat usein lasista valmistettuja. Nykyään helposti särkyvä lasi on termospulloissa korvattu toisinaan teräksellä. == Historia == Termospullon keksi skotlantilainen kemisti ja fyysikko Sir James Dewar 1892. Sitä käytettiin aluksi vain laboratorioissa, eikä Dewar patentoinut keksintöään. Saksalainen lasinvalmistaja Reinhold Burger ymmärsi keksinnön mahdollisuudet ja haki sille vuonna 1903 patenttia Saksassa.Tieteen kuvalehti Historia 11/2013, s. 13. Ensimmäisen kaupallisen termospullon valmisti Burgerin perustama saksalainen Thermos GmbH vuonna 1904.Thermos LLC - Our History Dewarin nimi on jäänyt käyttöön nestemäisten kaasujen säilytysastioissa, joita ei yleensä kutsuta termospulloiksi vaan Dewar-astioiksi, vaikka teknisesti kyse on samasta asiasta. Sana ”termos” tulee tavaramerkistä ”thermos.” Kreikan kielen ”θερμός” tarkoittaa lämmintä.DRAE 22e: termo == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pullot Luokka:Keittiövälineet Luokka:Retkeilyvälineet Luokka:Kylmätekniikka Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Valkokulta

Valkokulta on metalliseos, jota käytetään pääasiassa koruissa ja kelloissa. Valkokultaseoksissa on kullan lisäksi yleensä useita muita metalleja, joista ainakin yhden täytyy olla ominaisuuksiltaan seosta valkaiseva. Yleisimmin valkaisevana metallina on palladium tai nikkeli. Kansainvälisesti koruissa käytetty valkokulta on tavallisesti kulta-palladium-hopea -seosta tai kulta- nikkeli-kupari-sinkki -seosta. Joskus seosmetallina voi olla myös kalliimpaa platinaa. Valkokullan työstöominaisuuksia voidaan säädellä seosmetallien valinnalla ja metallien pitoisuuksia vaihtelemalla. Kihla- ja hääsormuksissa tavallinen 18 karaatin valkokulta sisältää 75 prosenttia kultaa. Metalliseoksessa voi olla kullan lisänä palladiumia (osuus 13–16 %) ja hopeaa (joskus platinaa) yhteensä 25 %; tämä kultaseos on ollut keltakultaa kalliimpaa. Eräässä valkokultaseoksessa (18K) suhteet ovat Au 75 %, Pt 17 %, Ag 4 % ja Cu 4 %. Vaatetukseen kiinnitettäviä ja muita valkokultaisia koruja kuten korva- ja kaulakoruja tai rannerenkaita valmistetaan myös alhaisemman kultapitoisuuden kuin 18 karaatin seossuhteella (kultaa esimerkiksi 14 tai 9 karaattia eli 58,5 tai 37,5 prosenttia). Valkokullan väri ei ole koskaan puhtaan valkoinen, vaan seoksesta riippuen harmaaseen, keltaiseen tai ruskeaan vivahtava. Siksi useimmat valkokultaiset korut on tapana rodinoida eli päällystää ohuella kerroksella rodiumia. Rodium on platinaryhmän metalli. Rodinointi tehdään samaan tapaan, kuin esimerkiksi hopeointi tai galvanointi. Rodiumilla aikaansaatavan pinnan paksuus mitataan mikrometreissä eli metrin miljoonasosissa. Rodiumpinnoite antaa valkokullalle kirkkaan valkoisen, korkeakiiltoisen pinnan. Koska on kyse pintakäsittelystä, se kuluu ajan myötä ainakin sormuksista pois osittain tai kokonaan ja pinnan alta tulee näkyviin valkokullan oma väri. EU:n jäsenmaissa nikkelin käyttöä valkokullan seosaineena on säädöksillä rajoitettu sen aiheuttaman allergian takia. Myös Yhdysvalloissa moni korunvalmistajista välttää nikkelipitoisen valkokullan käyttöä koruissa. Vanhemmissa koruissa ja erilaisissa rintaneuloissa tai sormuksissa nikkeliä on kuitenkin käytetty kestävyyden lisäämiseksi. Sekä nikkelin käyttö valkokullan seosaineena että nikkeliallergia ovat vähentyneet huomattavasti säädösten voimaantulon jälkeen. Pääosa suomalaisista korujen valmistajista käyttää nikkelittömiä valkokultaseoksia. == Katso myös == *Keltakulta *Punakulta *Viherkulta ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Metalliseokset Luokka:Kulta Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit de:Gold#Weißgold und Graugold
Neil Marshall

Neil Marshall (s. 25. toukokuuta 1970) on brittiläinen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. 2010-luvulla Marshall on keskittynyt ohjaamaan jaksoja televisiosarjoihin kuten Game of Thrones, Constantine, Black Sails ja Hannibal. Game of Thronesin neljännelle tuotantokaudelle ohjaamastaan jaksosta ”Muurin vartijat” Marshall sai Emmy-ehdokkuuden. == Filmografia == Elokuvat, ohjaajana Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Huomioita 1992 Brain Death lyhytelokuva 1999 Combat lyhytelokuva 2002 Dog Soldiers 2005 The Descent – loukussa The Descent 2008 Doomsday 2010 Centurion 2015 Tales of Halloween osio ”Bad Seed” 2016 Poor Richard’s Almanack televisioelokuva 2019 Hellboy 2020 The Reckoning 2022 The Lair Televisiosarjat, ohjaajana Vuosi Nimi Jaksot 2012, 2014 Game of Thrones ”Mustavirta” ja ”Muurin takana” 2014 Black Sails ”I.” ja ”III.” 2014 Constantine ”Non Est Asylum" ja ”Rage of Caliban"” 2015 Hannibal ”The Great Red Dragon” 2016 Timeless ”Pilot” ja ”The Assassination of Abraham Lincol” 2016 Westworld ”The Stray” 2018 Matkalla avaruuteen ”Impact” ja ”Diamonds in the Sky” == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Brittiläiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Hugo-palkinnon saajat
Antoine Fuqua

Antoine Fuqua (s. 19. tammikuuta 1966 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Fuqua aloitti uransa ohjaamalla musiikkivideoita useille artisteille, kuten Prince, Stevie Wonder, Toni Braxton, Pras ja Usher. Fuqua tuli tunnetuksi ohjattuaan vuonna 2001 ensi- iltansa saaneen elokuvan Training Day. Denzel Washington palkittiin elokuvasta parhaan miesnäyttelijän Oscarilla. == Filmografia == * The Replacement Killers (1998) * Syötti (Bait, 2000) * Training Day (2001) * Tears of the Sun (2003) * Lightning in a Bottle (2004) * Kuningas Arthur (King Arthur, 2004) * Shooter (2007) * Brooklyn’s Finest (2009) * Olympos on valloitettu (2013) * The Equalizer: oikeuden puolustaja (2014) * Southpaw (2015) * The Equalizer 2 (2018) * Infinite (2021) * Syyllinen (The Guilty, 2021) * Emancipation (2022) * The Equalizer 3 (2023) == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
SKL

SKL voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: *Suomen Keilailuliitto *Suomen Kennelliitto *Suomen Kirjatyöntekijäin Liitto, ammattiliitto 1914–1997, myöhemmin Viestintäalan ammattiliitto *Suomen Kirjeshakkiliitto *Suomen Konepäällystöliitto, STTKn jäsenliitto *Suomen Kristillinen Liitto (nykyään Suomen Kristillisdemokraatit), puolue *Suomen Kuljetustyöläisten Liitto, ammattiliitto 1924–1930 *Suomen Kuljetustyöntekijäin Liitto, ammattiliitto 1912–1921 *Suomen Kuljetustyöntekijäin Liitto, ammattiliitto 1935–1957 *Suomen kunnantyöntekijäin liitto, ammattiliitto 1931–1958, myöhemmin Kunta-alan ammattiliitto KTV *Suomen Kuntaliitto *Suomen Kutomatyöväen Liitto, ammattiliitto 1906–1960 *Statens kriminaltekniska laboratorium, Ruotsin oikeusministeriön rikostekninen laboratorio.
Ingressi

Ingressi eli johdate on tekstin, kuten esimerkiksi sanomalehtiartikkelin, alussa otsikon jälkeinen mutta varsinaista leipätekstiä edeltävä johdatteleva teksti. Ingressin tarkoitus on kertoa otsikkoa syvemmin, mitä juttu sisältää. Hyvä ingressi toimii yleiskuvauksena ja houkuttelee lukijan lukemaan kirjoituksen. Ingressin ulkoasu muotoillaan yleensä siten, että se erottuu ulkoisesti muusta tekstistä, esimerkiksi käyttämällä suurempaa fonttia, lisäväriä tai lihavointia. Sisältö on ingressissä kuitenkin muotoilua oleellisempaa. ==Lähteet== Luokka:Journalismi Luokka:Tekstin jäsennys Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Pappiskuningas Johannes

Pappiskuningas Johannes () on Aasiassa, myöhemmin Afrikassa asuvia kristittyjä hallitseva myyttinen kuningas, joka ilmaantui 1100-luvun puolivälissä eurooppalaiseen kirjallisuuteen. Hän esiintyy liittolaisena islaminuskoisia arabeja vastaan. Ensimmäisiä mainintoja seurasi 1160–1170 tienoilla Johannekselta Eurooppaan tullut kirje, jossa kirjoittaja kutsui itseään Kolmen Intian kuninkaaksi. Valtakunta kuvataan paratiisimaiseksi: siellä oli arvokkaita jalokiviä, ihmeellisiä eläimiä ja kasveja. Toisaalta Johanneksen valtakuntaan liittyi apokalyptisiä piirteitä. Kirjeeseen pyrittiin vastaamaan: paavi Aleksanteri III:n kerrotaan vastanneen Johanneksen kirjeeseen 1177. Seuraavalla vuosisadalla eurooppalaiset etsivät tarujen valtakuntaa mongolien keskuudesta, kuten monet säilyneet matkakertomukset kertovat. 1300-luvulta alkaen varsinkin italialaiset siirsivät taruston valtakunnan Afrikkaan. 1400-luvulla sitä etsittiin enää vain Afrikasta. Valtakunta alettiin yleisesti samastaa Etiopiaan, joka oli jo vanhoista ajoista ollut kristitty valtakunta mutta josta Euroopassa oli islamin nousun jälkeen ollut vain niukasti tietoja. Vielä 1600-luvulla Euroopassa kutsuttiin tuolloin jo tutummaksi tullutta Etiopian kuningasta arvonimellä pappiskuningas Johannes. Pappiskuningas Johannesta käsiteltiin John Buchanin kirjassa Prester John (suom. Afrikan viimeinen kuningas ja kaksiosaisena: Sinisen Antiloopin lähde ja Suuren Käärmeen luola,molemmat WSOY, 1962). Nykykaunokirjallisuudessa Johanneksen tarinaa käsittelee laajasti Umberto Eco romaanissaan Baudolino. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirje lyhennettynä nykykielellä. * Kirje lyhennettynä nykykielellä. * John Buchan: Afrikan viimeinen kuningas Gutenberg-projektissa Luokka:Kristillinen mytologia Luokka:Kuvitteelliset kuninkaalliset
Kiillegneissi

Kiillegneissi on eräs yleinen gneissin tyyppi. Gneissien mineraalikoostumus ratkaisee, mitä lisämääreitä gneissin nimeen tulee. Kiillegneissi on rakenteeltaan hiukan liuskeinen gneissi. Sen tummista mineraaleista pääosa on biotiittia eli tummaa kiillettä, jonka lisäksi mukana on maasälpää, kvartsia ja muskoviittia. Näiden mineraalien suhteet voivat vaihdella paljonkin. Kiillegneissin väri vaihtelee mineraalikoostumuksen mukaan harmaasta mustaan. Kiillegneissi on syntytavaltaan metamorfista kiveä. Maankuorten liikkeiden yhteydessä on syntynyt kova paine ja lämpötila, jolloin sedimentti- ja magmakivilajit ovat muuttuneet rakenteeltaan liuskaiseksi. Alkuperäisenä, metamorfoosia edeltävänä kivilajina on savikivi. Kiilleliuske halkeaa yhdensuuntaisiksi laatoiksi. Kiillegneissiä onkin luonnehdittu rakenteeltaan heikoimmaksi gneissityypiksi. Kiveä käytetään rakennusten pinnoissa ja pihalaattoina. Varsinkin 1950-luvulla rakennusten sokkelien pinnoittaminen liuskekivillä oli muodissa. Keski-Pohjanmaan maakuntakivi on gneissi ja maakunnan kallioperän yleisin gneissityyppi on kiillegneissi. Alueen kiillegneissi on tyypillisesti väriltään harmaa tai punertava, raitainen ja liuskeinen kivi. Siinä paksummat karkearakeiset kerrokset vuorottelevat ohuiden, hienorakeisten kerrosten kanssa. Punertavat graniittiset suonet ovat suhteellisen yleisiä. Kiillegneississä on voi olla sormenpään kokoisia, vaaleita, alumiinirikkaiden mineraalien muodostamia kyhmyjä. Esimerkiksi Helsingin Roihuvuoressa toimi aikoinaan kiilleliuskelouhos. == Lähteet == == Aiheesta muualla== * Yrjö Kähkönen: Luku 7: Svekofenniset liuskealueet - merestä kallioksi (pdf, sivut 199–227 teoksesta Suomen kallioperä) Luokka:Metamorfiset kivilajit
Metamorfinen kivilaji

Metamorfisiksi kivilajeiksi kutsutaan alkujaan sedimentti- tai magmakivilajeja, joissa on tapahtunut muutoksia tyypillisesti kiderakenteessa tai kemiallisessa koostumuksessa. Metamorfoituneet kivilajit ovat Suomessa yleisiä. (painettu) Virheellinen: 951-960-973-6 Muutostapoja voidaan ryhmitellä eri perusteilla. Aluemetamorfoosia tapahtuu suuressa mittakaavassa mannerlaattojen reunavyöhykkeillä maan kuoressa tapahtuvassa toiminnassa, jossa kiviaines joutuu suureen paineeseen ja kuumuuteen. Paikallismetamorfoosia tapahtuu sulan kuuman kiven, magman, joutuessa kosketuksiin kiinteän kiven kanssa, jolloin magmaa ympäröivä kivi vaihtaa kiderakennettaan. Magma voi myös sisältää mineraaleja, jotka reagoivat ympäröivän kiviaineen kanssa kemiallisesti. Paikallisen metamorfoosin lajeja ovat kontaktimetamorfoosi (usein lämpömetamorfoosia), kataklastinen metamorfoosi eli kiven murtumiseen ja muovautumiseen liittyvä metamorfoosi sekä shokki- tai impaktimetamorfoosi, jota tavataan meteoriittitörmäyskraattereista. Esimerkiksi graniitti muuttuu paineessa graniittigneissiksi ja savikivi aluksi fylliitiksi, metamorfoosin edetessä kiilleliuskeeksi ja edelleen kiillegneissiksi tai granuliitiksi tai magmatiitiksi. == Katso myös == * Metamorfoosi (geologia) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * U.S. Geological Survey: Metamorphism * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Savikivi

Savikivi on sedimenttikivilaji, joka on syntynyt savikerroksen vähitellen puristuessa kiveksi. Savikivi muuttuu (metamorfoituu) kovan paineen alaisena kiilleliuskeeksi. Savikivi on sileää, eikä esiinny yleensä suurina lohkareina. Se voi olla punaista, vihreää tai (ruskean)harmaata, ja se murenee suhteellisen helposti. Savikiven raekoko on alle 0,002 mm ja se koostuu erilaisista savimineraaleista. Suomessa sitä esiintyy muun muassa Taivalkoskella sekä Satakunnassa ja Muhoksella. Savikiveä muodostui Suomeen myöhäisprekambrisen jotunikauden aikana 1400–1200 miljoonaa vuotta sitten. == Katso myös == * Mutakivi * Hiekkakivi == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sedimenttikivilajit
Heksaedri

Heksaedri eli 6-tahokas tai kuusitahokas on monitahokas, jonka pinnan muodostaa kuusi monikulmiota eli tahkoa. Säännöllistä heksaedria kutsutaan kuutioksi. Kuutio on yksi Platonin kappaleista. Muita erityisiä heksaedreja ovat muun muassa kaksi kultaista romboedria. ==Luokittelu== Erään luokittelutavan mukaan kuperia heksaedreja on seitsemänlaisia. Luokittelu perustuu siihen, minkälaiset heksaedrin tahkot ovat. Luokittelun mukaan esimerkiksi kuutiot ja nelikulmiotahkoiset katkaistut kartiot kuuluvat samaan luokkaan. Alla on kuva jokaisen luokan esimerkkiheksaedrista. Esimerkiksi merkintä (5,3,3,3,3,3) tarkoittaa, että monitahokkaan yksi tahko on viisikulmio ja loput kuusi tahkoa ovat kolmioita. * Tahkot: 4,4,4,4,4,4 * 8 kärkeä * 12 särmää * Tahkot: 5,3,3,3,3,3 * 6 kärkeä * 10 särmää * Tahkot: 5,4,4,3,3,3 * 7 kärkeä * 11 särmää * Tahkot: 5,5,4,4,3,3 * 8 kärkeä * 12 särmää * Tahkot: 3,3,3,3,3,3 * 5 kärkeä * 9 särmää * Tahkot: 4,4,4,4,3,3 * 7 kärkeä * 11 särmää Kappale on kiraalinen. * Tahkot: 4,4,3,3,3,3 * 6 kärkeä * 10 särmää Mikäli otetaan mukaan vielä koveratkin heksaedrit, luokkia tulee kolme lisää: * Tahkot: 4,4,3,3,3,3 * 6 kärkeä * 10 särmää * Tahkot: 5,5,3,3,3,3 * 7 kärkeä * 11 särmää * Tahkot: 6,6,3,3,3,3 * 8 kärkeä * 12 särmää ==Esimerkkejä joistakin nelikulmiotahkoisista heksaedreistä== Joitakin nelikulmiotahkoisia (4,4,4,4,4,4) heksaedreja: 6 tahkoa, 12 särmää, 8 kärkipistettä Joitakin nelikulmiotahkoisia (4,4,4,4,4,4) heksaedreja: 6 tahkoa, 12 särmää, 8 kärkipistettä Joitakin nelikulmiotahkoisia (4,4,4,4,4,4) heksaedreja: 6 tahkoa, 12 särmää, 8 kärkipistettä Joitakin nelikulmiotahkoisia (4,4,4,4,4,4) heksaedreja: 6 tahkoa, 12 särmää, 8 kärkipistettä Joitakin nelikulmiotahkoisia (4,4,4,4,4,4) heksaedreja: 6 tahkoa, 12 särmää, 8 kärkipistettä Joitakin nelikulmiotahkoisia (4,4,4,4,4,4) heksaedreja: 6 tahkoa, 12 särmää, 8 kärkipistettä Joitakin nelikulmiotahkoisia (4,4,4,4,4,4) heksaedreja: 6 tahkoa, 12 särmää, 8 kärkipistettä Kuutio (neliöt) Suorakulmainen särmiö (kolme paria suorakulmiota) Trigonominen trapetsoedri (yhtenevät neljäkkäät) Trigonominen trapetsoedri (yhtenevät nelikulmiot) Nelikulmiotahkoinen katkaistu kartio (neliö ja neljä puolisuunnikasta) Suuntaissärmiö (kolme paria suunnikkaita) Suuntaissärmiö (kolme paria neljäkkäitä) ==Katso myös== * Monitahokas * Kuutio * Tetraedri * Oktaedri * Dodekaedri * Ikosaedri ==Lähteet== * * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Monitahokkaat
Sedimenttikivilaji

pienoiskuva|Silttikiveä Uudessa Etelä-Walesissä, Australiassa. Sedimenttikivilajit eli kerrostuneet kivilajit ovat jään, tuulen tai veden vaikutuksesta lajittunutta ja sedimentaatioaltaaseen kerrostunutta kivennäis- tai eloperäistä ainesta, joka sedimenttikerroksissa kasvavan paineen ja kohoavan lämpötilan johdosta aikojen kuluessa tiivistyy kiveksi. Savesta tulee savikiveä, hiekasta hiekkakiveä, kalkkiliejusta kerrostunutta kalkkikiveä ja turpeesta ja muusta kasvijätteestä kivihiiltä. Sedimenttikivet muodostuvat sedimenttien eli irtaimien maalajien kovettuessa. Sedimenttejä syntyy, kun magmakivet, metamorfiset kivet tai vanhemmat sedimenttikivet rapautuvat ja kuluvat ja kun näin irronnut aines kulkeutuu ja kerrostuu uudelle paikalle. Sedimenttejä voi syntyä myös eloperäisen aineksen kerrostuessa sekä orgaanisen tai kemiallisen saostumisen tuloksena. Öljy ja maakaasu ovat syntyneet meressä eläneiden kasvien ja eläinten muodostamasta sedimenttikivestä. Kasvi- ja eläinkudokset muuttuivat fysikaalisten ja kemiallisten prosessien seurauksena hiilivedyksi, josta raakaöljy ja maakaasu pääasiassa muodostuvat. Sedimenttikivien kolme pääryhmää, joihin kuuluu 95 % kaikista sedimenttikivistä * savikivet * hiekkakivet ja konglomeraatit * karbonaattikivet Sedimenttikivet jaetaan materiaalin luonteen ja kerrostumisprosessien perusteella kolmeen ryhmään: * Klastiset sedimentit * Orgaaniset sedimentit, biogeeniset sedimentit ja biokemialliset sedimentit * Kemialliset sedimentit Sedimenttikivien rakenteet voidaan jakaa * erosionaalisiin * kerrostumisen aikaisiin * kerrostumisen jälkeisiin * biogeenisiin Useat näistä piirteistä kertovat kuljetusprosesseista ja sedimentaatioympäristöistä. Sedimentaatio on aineksen kulutusta, kuljetusta ja kerrostumista. Kulutusprosesseja ovat rapautuminen ja eroosio. == Lähteet == * * == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Liuske

Liuske on yleisnimitys metamorfisille kivilajeille, jotka ovat hieno- tai keskirakeisia sekä voimakkaasti suuntautuneita. Kiven mineraaleista enemmän kuin 50 prosenttia on suuntautunut ja litistynyt maankuoren liikkeiden vaikutuksesta. Gneississä taas alle puolet mineraaleista on liuskostunut ja suuntautunut. Liuskeita ovat esimerkiksi alunaliuske, kiilleliuske ja saviliuske. Osa liuskekivistä halkeaa helposti laatoiksi. Liuskekiveä käytetään pihojen laatoitukseen, sokkelin, takan ja lattioiden verhoukseen sekä julkisivujen koristeluun.Neuvonen, s. 270 Liuskekivien yleisimmät värisävyt ovat harmaa, valkoinen, vihreä, ruskea ja punertava. Liuskekiveä käytetään yleensä lohkopintaisena. Suomessa liuskekiveä on louhittu muun muassa Nilsiässä, jossa kvartsiittiliusketta on louhittu 1930-luvulta asti, ja Orivedellä. Myös joitakin valkoisia liuskeita louhitaan, Suomessa esimerkiksi Lokasta. Liuskekivi oli Suomessa erityisen suosittua 1940−1950-luvuilla, jolloin sitä tuotiin myös Norjan Lapista. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Metamorfiset kivilajit
Gneissi

Gneissi on yleinen metamorfinen kivilaji, joka on tyypillisesti keski- tai karkearakeinen, ja jossa on koostumusraitaisuutena ilmenevä suuntaus.Geologia.fi: Gneissit Gneissi-nimitystä käytetään erityisesti maasälpä–kvartsi-pitoisista kivistä, mutta mineraalikoostumus ei ole olennainen osa gneissin määritelmää. Gneissiä syntyy korkean asteen (korkean lämpötilan) aluemetamorfoosissa. Kun graniitti metamorfoituu paineen alaisena, siitä tulee graniittigneissiä. Graniitti ja gneissi muodostuvat samoista mineraaleista: niissä on maasälpää, kiillettä ja kvartsia. Väriltään se on joko harmaa tai punertava, joskus myös melkein musta. Gneissejä voidaan myös nimetä mineraalikoostumuksensa mukaan, esimerkiksi kiillegneissi, joka sisältää hyvin runsaasti kiillettä. Kiillegneissin väri vaihtelee mustasta harmaaseen. Kiilteestä johtuen rakenne on usein liuskeinen. Magmakivistä syntyneistä gneisseistä käytetään myös nimitystä ortogneissi, sedimenttikivistä syntyneitä kutsutaan nimellä paragneissi. Seoskiviin eli migmatiitteihin kuuluvan suonigneissin tunnistaa kerrosmaisesti vuorottelevista vaaleista ja tummista raidoista. Suomen maakuntakivistä gneissi on Keski-Pohjanmaan maakuntakivi. Gneissiä käytetään rakennuskivenä. == Katso myös == * Granuliitti == Lähteet == Luokka:Metamorfiset kivilajit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Jyväskylän Sirius

Jyväskylän Sirius ry on Jyväskylän ja sen lähikuntien alueella toimiva tähtitieteellinen yhdistys, jonka tavoitteena on edistää alueensa tähtitieteen harrastusta. Yhdistys perustettiin vuonna 1959. Yhdistyksen toiminta käsittää havaintotoimintaa, jäseniltoja, retkiä, kaukoputkenrakennusta ja julkaisutoimintaa. Jäsenistö koostuu kaikenikäisistä tähtiharrastajista. Siriuksella on kolme tähtitieteellistä observatoriota: Rihlaperän tähtitorni ja Nyrölän observatorio Jyväskylässä sekä Hankasalmella sijaitseva Murtoisten observatorio. Murtoisten tähtitorni on täysin etäkäytettävä. Rihlaperän tähtitornilla pidetään pääasiassa yleisönäytöksiä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Yhdistyksen kotisivut Luokka:Suomalaiset tähtitieteelliset yhdistykset‎ Luokka:Jyväskylä
Eetterit

Eetterit ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa on happisilta eli -O- kahden tyydyttyneen hiilen välissä. Eetterit ovat rasvaliukoisina yhdisteinä yleisesti käytettyjä uuttamisessa, koska ne eivät reagoi herkästi muiden aineiden kanssa. Kevyet eetterit ovat muihin samanpainoisiin yhdisteisiin verrattuna erityisen haihtuvia ja herkästi syttyviä, mistä niiden nimitys johtuu. Raskaammat polyeetterit ovat sen sijaan haihtumattomia ja niitä käytetään sen sijaan pesuaineina (tensideinä). Primäärisiä eettereitä valmistetaan alkoholeista dehydratoimalla väkevällä rikkihapolla. Kaupallisesti tärkeimpiä eettereitä ovat dietyylieetteri sekä bensiinin lisäaine MTBE eli metyylitertiääributyylieetteri. Useita eettereitä valmistetaan myös nukleofiilisellä substituutiolla alkyylihalideista. Eetterit ovat narkoottisia aineita, joten niitä käytettiin aiemmin laajasti nukutusaineina. Nykyisin tästä käytöstä on Suomessa luovuttu mahdollisten haittavaikutusten ja epämiellyttävän narkoosin takia. Eetterillä on tosin suuri terapeuttinen leveys, joten yliannostelun vaara on pieni. Hiilivetyeetterit ovat haihtuvia ja herkästi syttyviä aineita, joten niitä on korvattu fluorokloroeettereillä. Monilla eettereillä on taipumus reagoida ilman hapen kanssa, jolloin muodostuu helposti räjähtäviä peroksideja, joissa eetterihapen kanssa geminaalisesti on kahden happiatomin silta. Eetteripulloon ilmestyneet kiteet ovat siis vaarallisia eetteriperoksideja. Poikkeuksena on metyyli- ja tert-butyylieetterit, kuten MTBE tai dimetyylieetteri. Eetterit ovat Lewis-emäksiä, eli niiden happiatomin vapaa elektronipari voi sitoutua Lewis-happoon, kuten metalli-ioniin. Esimerkkinä tästä ovat heterosyklisiä eetteriryhmiä sisältävät kruunueetterit, jotka sitoutuvat metalli-ioneihin, joita ei tavallisiin orgaanisiin liuottimiin voi liuottaa. Tioeetterit ovat yhdisteitä, jossa eetterihapen tilalla on rikki. Ne ovat usein haitallisia tai myrkyllisiä ja erittäin pahanhajuisia yhdisteitä. Etyyliasetaattia on hieman harhaanjohtavasti kutsuttu nimellä "etikkaeetteri". Se ei kuulu lainkaan tämän ryhmän yhdisteisiin, vaan se on etanolin ja etikkahapon muodostama esteri. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IUPAC Gold Book: Ethers * Luokka:Funktionaaliset ryhmät Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Aino Kallio (radiokuuluttaja)

Aino Lyydia Kallio eli Moskovan Tiltu (s. 1903 Hämeenlinna) oli suomalaissyntyinen neuvostoliittolainen radiokuuluttaja, joka levitti talvi- ja jatkosodassa sotapropagandaa suomalaisille sotilaille. Hänestä tuli Suomessa kyseenalainen kuuluisuus. == Elämä == Kirjassaan Suomi Neuvostoliiton radiossa (1942) toimittaja Yrjö Kilpeläinen kuvasi Aino Kalliota. Kilpeläisen tietojen mukaan Kallio osallistui 1920-luvulla Suomen Kommunistisen Puolueen maanalaiseen toimintaan Viipurissa ja Hyvinkäällä. Viipurissa Kallio oli yhteistoiminnassa Saimi Virtasen eli myöhemmän ”Petroskoin Tiltun” kanssa. Vuonna 1929 Kallio pidätettiin ja tuomittiin maanpetoksellisesta toiminnasta yhden vuoden ja kolmen kuukauden vankeuteen. Kallio vapautui tammikuussa 1931 ja siirtyi Neuvostoliittoon vuoden 1932 alussa. Moskovassa Kallio suoritti Lenin-koulun kurssin vuosina 1932–1933. Suvussa kulkeneiden tietojen mukaan Aino Kallio solmi avioliiton Lenin-koulussa opettajana toimineen tamperelaislähtöisen Lauri Gustafssonin kanssa ja sai kaksi tytärtä, jotka valmistuivat aikuistuttuaan lääkäreiksi. Aino Kallion serkku Meeri Kallio avioitui taidemaalari Yrjö Saarisen kanssa. Hänen toinen serkkunsa oli Hyvinkäällä vaikuttanut lehtimies ja kirjailija T. W. Paavonkallio. Eräiden tietojen mukaan Aino Kallio kävi vaivihkaa Suomessa yhden kerran sotien jälkeen. == ”Tiltu” == Pirjo Hämäläisen ja Simo Juntusen mukaan ”Tiltu” oli yhteinen vähättelevä kutsumanimi Neuvostoliitosta sota-aikana kuultujen suomenkielisten propagandalähetysten naisäänille. ”Moskovan Tiltun” ja ”Petroskoin Tiltun” lisäksi radioaalloilla esiintyi myös ”Leningradin Tiltu” eli Inkeri Lehtinen. Nimitys juontaa juurensa Pietarin radan rakentamisen aikaan 1870-luvulla Iitissä eläneestä, radan rakentajille seuraa pitäneestä naisesta. ”Iitin Tiltusta” kertovan kansanlaulun levytti Hiski Salomaa Yhdysvalloissa 1920-luvun lopulla huomattavasti alkuperäisestä siistityin sanoin. Venäläisiä rintamasotilaita uhkailtiin vakavilla rangaistuksilla suomalaisten propagandaradioiden kuuntelemisesta. Suomalaiset saivat kuitenkin kuunnella venäläisiä propagandaradioita, joista Moskovan Tiltu on ehkä kuuluisin. Suomalaiset usein pilailivat Tiltun kustannuksella, koska propaganda oli useasti hyvinkin ilmiselvää. ==Katso myös== *Lontoon Jenny *7. osasto *Venäjän Ääni *Suomen vapausradio ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * ==Aiheesta muualla== * ”Moskovan Tiltu” puhuu Yle Elävä arkisto * ”Moskovan Tiltun” ääninäyte Histdoc.fi Luokka:Jatkosota Luokka:Kuuluttajat Luokka:Suomi 1939–1945 Luokka:Propagandistit Luokka:Neuvostoliiton media Luokka:Propaganda Neuvostoliitossa Luokka:Neuvostoliitonsuomalaiset henkilöt Luokka:Suomalaiset toisen maailmansodan henkilöt Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Kuolinvuosi puuttuu
Rihlaperän tähtitorni

Rihlaperän tähtitorni on Jyväskylän Siriuksen ylläpitämä harrastajaobservatorio Jyväskylässä, Kypärämäen kaupunginosan itäosassa Tähtitorninmäen päällä Rihlaperä-nimisen kadun lähellä. Tähtitorni otettiin käyttöön vuonna 1963. Tähtitorni on kolmekerroksinen ja ylimmässä kerroksessa sijaitsee sen päähavaintoväline, 150 mm akromaattiobjektiivilla varustettu linssikaukoputki. 1980-luvulla tähtitornissa otettiin käyttöön sähköinen ohjauslaitteisto. Nykyään se on varustettu tietokoneohjatulla ohjauslaitteistolla, mikä mahdollistaa automatisoidun kohteiden etsinnän. Rihlaperän tähtitornilla järjestetään tähtinäytäntöjä aina marraskuun alusta maaliskuun loppuun. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * URSA / Sirius / Rihlaperän tähtitorni Luokka:Suomen observatoriot Luokka:Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kypärämäki
Nyrölän observatorio

Nyrölän observatorio on Jyväskylän Siriuksen moderni harrastajaobservatorio Jyväskylän Nyrölän kylässä. Sen korkeus merenpinnasta on noin 200 metriä. Observatoriossa on kaksi optista kaukoputkea, 40 ja 25 cm pääpeileillä varustetut Meade-teleskoopit. Havainnot tehdään tähtitieteellisellä CCD- kameralla. Nyrölässä on tehty useita merkittäviä tähtitieteellisiä havaintoja muun muassa eksoplaneetoista ja gammapurkauksista. Asteroidi 22978 on nimetty Nyröläksi tämän observatorion mukaan. Suurta suosiota saanut Kallioplanetaario on louhittu observatorion alaiseen kallioon. == Aiheesta muualla == * Jyväskylän Sirius ry – Nyrölän observatorio Luokka:Suomen observatoriot Luokka:Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat
Lämmönjohtavuus

Lämmönjohtavuus (toisinaan myös lämmönjohtavuuskyky, tunnus λ) kuvaa, miten hyvin jokin materiaali johtaa lämpöä. Mitä suurempi lämmönjohtavuuslukema on, sitä paremmin lämpö johtuu. Lämmönjohtavuus ilmoittaa siirtyvän lämpötehon P poikkipinta-alaa A ja tiettyä materiaalissa vallitsevaa lämpötilagradienttia dT/dx kohti. SI-järjestelmän mukaisesti lämmönjohtavuudelle tulee yksiköksi watti / kelvin·metriä kohti eli W/(K·m). :\lambda = \frac{P}{A\cdot (\frac{dT}{dx})} Materiaalille ominaisen lämmönjohtavuuden avulla voidaan laskea jonkin kappaleen (poikkipinta-ala A ja pituus l) lämpöresistanssi Rth: :R_{th} = \frac{l}{\lambda \cdot A} Aineiden lämmönjohtavuuksia Aine Lämmönjohtavuus W/(K·m) Timantti 1000..2600 Hopea 430 Kupari 390 Kulta 320 Alumiini 236 Rauta 50..80 Teräs 20..50 Lasi 1 FR4 piirilevymateriaali 0,3..0,8 Vesi 0,6 Puu 0,04..0,12 Polyuretaanivaahto 0,02 Laskentaesimerkkejä liittyen piirilevyihin: *Lämpöresistanssi 100 mm² kokoisen ja 1 mm paksun piirilevypalasen läpi pinnasta vastapuolen pintaan (FR-4) :100 mm² = 0,000100 m² :Rth = l / (λ·A) = 0,001 m / (0,5 W/(K·m)·0,000100m²) = 20 K/W *Lämpöresistanssi 10 mm leveää ja 10 mm pitkää ja 1 mm paksua piirilevyn palasta pitkin reunasta vastakkaiseen reunaan (FR-4) :Rth = l / (λ·A) = 0,010 m / (0,5 W/(K·m)·0,010 m·0,001 m) = noin 2000 K/W *Lämpöresistanssi 10 mm leveää ja 10 mm pitkää piirilevyn kuparifoliota pitkin reunasta vastakkaiseen reunaan (paksuus 0,035 mm) :Rth = l / (λ·A) = 0,010 m / (390 W/(K·m)·0,010 m·0,000035 m) = noin 73 K/W Käytännössä näistä arvoista voi päätellä, että lämpö kulkee piirilevyissä kohtuullisesti lasikuidun läpi vastapuolelle, mutta piirilevyllä lämpö leviää lähinnä vain folioiden vaikutuksesta. Toisinaan lämmönjohtavuudella tarkoitetaan myös lämpökonduktanssia, lämpöresistanssin käänteissuuretta, vaikka lämmönjohtavuus varsinaisesti on materiaalin ominaissuure. == Katso myös == *Lämpöimpedanssi *Lämmönläpäisykerroin == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suureet Luokka:Termodynamiikka Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Tiedemies

Tiedemies voi tarkoittaa ainakin: * tiedemies eli tieteilijä; muita nimityksiä ovat muun muassa tieteentekijä, tieteenharjoittaja, tutkija * Tiedemies, suomalainen rap-artisti.
Pianisti

Pianisti on henkilö, joka soittaa pianoa. Rajoitetummin ja painokkaammin termillä viitataan vakavasti pianonsoittoa harrastaviin sekä ammattilaisiin. Ammattimaiseksi pianistiksi harjaantuminen aloitetaan yleensä viimeistään kouluiässä. Suomessa pianistit saavat peruskoulutuksensa musiikkiopistoissa, joissa voi suorittaa perustason ja musiikkiopistotason opinnot. Tämän jälkeen on mahdollista jatkaa toisen asteen opinnoilla konservatoriossa, jossa voi suorittaa muusikon ammattitutkinnon, sekä kolmannen asteen opinnoilla ammattikorkeakoulussa tai Sibelius-Akatemiassa. Pianistit työskentelevät joko itsenäisinä ammatinharjoittajina esiintyen soolo- tai yhtyekokoonpanoissa tai kiinnitettyinä orkesteriin. Useimmat oopperat ja baletit sekä monet kuorot käyttävät harjoituspianisteja, joiden tehtävänä on soittaa pianolla orkesterille kuuluva osuus harjoituksissa. Tällöin ammattinimike on korrepetiittori. == Katso myös == *Luettelo pianisteista Luokka:Musiikkialan ammatit
Habilitaatio

Habilitaatio on käsite, jota käytetään useissa Euroopan maissa kuvaamaan väitöskirjan jälkeistä tutkintoa, tutkintoon johtavaa prosessia tai habilitaatiotutkielmaa, joka on kirjoitettu osana kyseistä prosessia. Habilitaatio antaa elinikäisen oikeuden antaa opetusta yliopistossa, jossa habilitaatio on suoritettu. Useissa yliopistoissa habilitaation suorittaneelle henkilölle annetaan joko nimike Dr. habil. tai Privat-Dozent. Habilitaatio vastaakin tarkoitukseltaan Suomessa dosentilta vaadittavaa väitöskirjan jälkeistä lisätutkimusta. Habilitaatiotutkielman tulee olla tieteellisesti korkeatasoinen, väitöskirjaa laaja-alaisempi ja uutta tieteellistä tietoa tuottava tutkimus, joka osoittaa syvällistä tieteellistä menetelmien hallintaa ja kykyä edistää kyseistä tieteenalaa. Habilitaatiotutkielma voi olla kumulatiivinen, pohjautuen aikaisempaan tutkimustyöhön (”artikkelikokoelma”) tai julkaisemattomaan erikoistutkielmaan (ns. monografia), joka yleensä on pituudeltaan mittava. Kumulatiivinen habilitaatio on vallitseva käytäntö esimerkiksi lääketieteessä ja yleisemminkin luonnontieteissä mutta harvinainen esimerkiksi oikeustieteen, historian tai ylipäätään humanististen tieteenalojen kohdalla. Luokka:Yliopisto
Siirtokunta

Siirtokunta eli kolonia voi tarkoittaa toiseen maahan asettuneiden vierasmaalaisten yhteisöä tai jonkin kansan oman kotimaansa ulkopuolelle perustamaa kauppapaikkaa. Antiikin aikana oli tavallista, että Välimeren alueella asuneet kansat perustivat siirtokuntia toisiin maihin. Esimerkiksi kreikkalaiset perustivat useita siirtokuntia Italiaan. == Katso myös == * Juutalaissiirtokunta * Siirtomaa * Taiteilijasiirtokunta == Lähteet == Luokka:Etnologia Luokka:Kolonialismi Luokka:Muuttoliike
Dominoiva ominaisuus

Perinnöllisyystieteessä dominoiva eli vallitseva ominaisuus tarkoittaa ominaisuutta, joka tulee näkyviin sekä homotsygoottisena että heterotsygoottisena. Vaikka yksilöllä on aina kaksi alleelia samasta geenistä, jo yksi dominoiva alleeli riittää siihen, että ominaisuus tulee näkyviin yksilön fenotyypissä eli ilmiasussa. Samasta syystä dominoiva ominaisuus ei voi resessiivisen tavoin periytyä huomaamatta sukupolvien yli, vaan kaikki dominoivan alleelin kantajat ilmentävät ominaisuutta myös fenotyypissään. T t T T T T t t T t t t Dominoivaa alleelia kuvataan oikealla olevassa esimerkissä isolla kirjaimella T, kun taas vastaavasti resessiivistä pienellä. Dominoiva ominaisuus tulee esille sekä homotsygoottisena (TT), että heterotsygoottisena (Tt). Vain homotsygoottisena, tapauksessa tt, resessiivinen ominaisuus voi tulla näkyville. ==Katso myös== * Resessiivinen ominaisuus * Polygeeninen ominaisuus ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Perinnöllisyystiede
Homo

Homo voi tarkoittaa: * Homo (latinaa; ) eli ihmiset, ihmisapinoiden suku, johon myös nykyihminen kuuluu * (yleensä miespuolinen) homoseksuaali, puhekielessä homo, naispuolisesta myös lesbo * homo- (, samankaltainen), ”samaa” tarkoittava etuliite sivistyssanoissa kuten homonyymi tai homogeeninen *HOMO (, ), kemiassa yhdisteen suurienergisin molekyyliorbitaali, jossa on elektronipari *HOMO!, Pirkko Saision näytelmä *HomO, Ruotsin valtion entinen viranomainen seksuaalista syrjintää vastaan. Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Tappisolu

Tappisolut ovat silmän verkkokalvolla sijaitsevia valon aistimiseen erikoistuneita soluja. Silmän valoherkät solut on nimetty sauvasoluiksi ja tappisoluiksi, joista tappisoluilla on värihavainnoissa tärkeä osa. Tappisoluissa on kussakin yhtä pigmenttiä, jonka mukaan solut ovat herkkiä eri aallonpituusalueille. Värierottelukyky perustuu solujen sisältämien pigmenttien energiatiloihin. Valon absorptio materiaaliin riippuu siitä kuinka hyvin sen fotonien energia vastaa materiaalin energiatilojen välisiä eroja. Pitkäaaltoisen (punaisen) valon fotonien energia on pienempi kuin lyhytaaltoisen (sinisen) valon energia ja siten solun pigmenttien kemiallinen koostumus vaikuttaa siihen, minkä väriselle valolle ne ovat herkkiä. Lyhyelle aallonpituudelle (sinistä lähellä oleville värisävyille) herkkiä tappisoluja on vähiten, keskipitkän alueen soluja 20-kertaisesti ja pitkään aallonpituusalueeseen keskittyneistä soluja noin 40-kertaisesti lyhyeen alueeseen erikoistuneiden solujen määrä. Tappisolut ovat jakautuneet epäsäännöllisesti koko silmän takaosaan, mutta niitä on eniten foveaksi kutsutussa verkkokalvon keskiosassa.Eye Science Aid Ihmisen silmässä tappisoluja on 5–6 miljoonaa. Niiden halkaisija on 2–8 mikronia.Näkeminen Fotogrammetrian ja kaukokartoituksen laboratorio, TKK, 2003 == Väriaisti == Tappisolut aistivat valon aallonpituuden eivätkä ole niin valoherkkiä kuin sauvasolut. Tappisolut tarvitsevat suuremman energiamäärän kuin sauvasolut ja hämärässä värinäkö katoaa kokonaan. Ihmisellä tappisoluja on yleensä kolmea eri tyyppiä, jotka ovat herkistyneet valon eri aallonpituuksille. Kukin tappisolu on herkkä tietyllä aallonpituusvälillä (punaiseksi kutsuttu solutyyppi on herkin oranssinkeltaisen valon aallonpituudella). Siniselle alueelle herkkää pigmenttiä sisältävät solut ovat herkimmillään valolle, jonka aallonpituus on noin 445 nm, eivätkä pysty havainnoimaan aallonpituudeltaan 520 nm ylittävää valoa. Kahta muuta pigmenttiä sisältävät solut pystyvät sen sijaan havainnoimaan kaikkia valon aallonpituuksia. Vihreiksi kutsuttujen solujen herkkyyshuippu on aallonpituuden 535 nm ja punaisiksi kutsuttujen, pitkään aallonpituusalueeseen keskittyneiden solujen 575 nm kohdalla. == Katso myös == *Näkeminen *Näkyvän valon spektri == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Silmät Luokka:Hermosolut