EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Volkswagen Polo R WRC

Volkswagen Polo R WRC on Volkswagen Motorsportin ralliauto, joka teki debyyttinsä kauden 2013 MM-sarjan avanneessa Monte Carlon MM-rallissa. Auto suunniteltiin vastaamaan MM-sarjan vuodeksi 2011 muuttuneita sääntöjä. Auto julkistettiin vuonna 2011 ja sen ensikilometrit ajoi Carlos Sainz, joka toimi myös tallin testikuljettajana ja kehitti autoa Sébastien Ogierin kanssa vuotta 2013 varten. Merkin ykköstiimin kuljettajina toimivat kaudella 2013 Sébastien Ogier ja Jari-Matti Latvala, ja lisäksi tehdastallissa ajoi myös Andreas Mikkelsen. Ensimmäinen voitto uudella Pololla tuli jo avauskauden toisesta rallista, Ogierin vietyä lumella ajetun Ruotsin rallin voiton. Kauden päätteeksi Ogier voitti myös kuljettajien maailmanmestaruuden, ja Volkswagen ylivoimaisesti valmistajien mestaruuden. Kaudella 2014 Volkswagenit hallitsivat jälleen MM-sarjaa. Saksalaistalli voitti jälleen kuljettajien, sekä valmistajien mestaruuden. == Rallin MM-sarjan tulokset == Kausi Talli Renkaat Kuljettajat 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 Pisteet Sijoitus 2013 Volkswagen MON SWE MEX POR ARG GRE ITA FIN GER AUS FRA ESP GBR rowspan="4" 425 rowspan="4" 1. Jari-Matti Latvala Kesk. 4 16 3 3 1 3 17 7 4 3 2 2 Sébastien Ogier 2 1 1 1 2 10 1 1 17 1 1 1 1 Andreas Mikkelsen 6 8 4 Kesk. 10 WD 6 7 Kesk. 5 2014 Volkswagen MON SWE MEX POR ARG ITA POL FIN GER AUS FRA ESP GBR rowspan="4" 447 rowspan="4" 1. Sébastien Ogier 1 6 1 1 2 1 1 2 Kesk. 1 13 1 1 Jari-Matti Latvala 5 1 2 14 1 3 5 1 Kesk. 2 1 2 8 Andreas Mikkelsen 7 2 19 4 4 4 2 4 3 3 2 7 Kesk. 2015 Volkswagen MON SWE MEX ARG POR ITA POL FIN GER AUS FRA ESP GBR rowspan="4" 413 rowspan="4" 1. Sébastien Ogier 1 1 1 17 2 1 1 2 1 1 15 Kesk. 1 Jari-Matti Latvala 2 Kesk. 15 Kesk. 1 6 5 1 2 2 1 2 50 Andreas Mikkelsen 3 3 3 Kesk. 3 36 2 Kesk. 3 4 3 1 3 2016 Volkswagen MON SWE MEX ARG POR ITA POL FIN GER CHN FRA ESP GBR AUS rowspan="4" 355 rowspan="4" 1. Sébastien Ogier 1 1 2 2 3 3 6 24 1 C 1 1 1 2 Jari-Matti Latvala Kesk. 26 1 16 6 2 5 2 48 C 4 14 7 9 Andreas Mikkelsen 2 4 Kesk. 3 2 13 1 7 4 C 3 Kesk. 12 1 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Polo R Wrc Luokka:WRC-autot
David Kimutai

David Kimutai Rotich (s. 19. elokuuta 1969 Rift Valley, Kenia) on kenialainen kävelijä. Hän kilpaili miesten 20 kilometrin kävelyssä kesäolympialaisissa 1996 (Atlanta), 2000 (Sydney) ja 2008 (Peking). Atlantassa hän sijoittui 23. sijalle ajalla 1.25.01, Sydneyssä 39. sijalle ajalla 1.28.45 ja Pekingissä 19. sijalle ajalla 1.22.21. Kimutain henkilökohtainen ennätysaika 20 kilometrin kävelyssä on 1.20.40 (1996).David Kimutai Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com Kimutai on voittanut Afrikan kisoissa kultaa (1999) ja kahdesti hopeaa (1995, 2007). Hän on saanut pronssimitalin Kansainyhteisön kisoissa (2002). Yleisurheilun Afrikan-mestaruuskilpailuissa Kimutai on voittanut kahdesti kultaa (2006, 2012)Butler, Mark (toim.): IAAF Statistics Handbook – Beijing 2015, s. 436 ja saanut kaksi hopeaa (1996, 2010). == Lähteet == Luokka:Kenialaiset kävelijät Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Beniamino Gigli -palkinto

Beniamino Gigli –palkinto on suomalainen musiikkipalkinto, joka myönnetään Beniamino Giglin hyväksi tehdystä työstä ansioituneelle henkilölle. Suomen Beniamino Gigli -seura perusti palkinnon vuonna 1993 ja palkinnon saajan valitsee Suomen Beniamino Gigli –seuran hallitus. Palkinto on Marchelaisen firman Roberta Arti Grafichen suunnittelema ja siinä on kuvattu Beniamino Gigli ja Recanatin kaupungin rakennuksia. Palkinto jaetaan yleensä vuosittaisen Beniamino Gigli muistokonsertin yhteydessä. Palkinnon myöntämisen perusteena on suuren italialaisen tenorin Beniamino Giglin ooppera- ja konserttimusiikkitaiteen kunnioittaminen laulamalla tai toimimalla muulla tavalla Beniamino Giglin muistoa ylläpitäen. == Gigli-palkinnolla palkitut == Vuosi Palkinnon saaja Ääniala 1993 Raimo Sirkiä Tenori 1994 Peter Lindroos Tenori 1995 Raili Viljakainen Sopraano 1996 Pietro Ballo Tenori 1997 Riitta- Liisa Kyykkä Pianisti 1998 Roberto Bencivenga Tenori 1999 Rossella Redoglia Sopraano 2000 Fabio Armiliato Tenori 2001 Stefano Secco Tenori 2002 Hannu Jurmu Tenori 2003 Salvatore Fisichella Tenori 2004 Gabriella Colecchia Mezzosopraano 2005 Giorgio Casciarri Tenori 2006 Simona Baldolini Sopraano 2007 Francisco Casanova Tenori 2008 Andrea Cesare Coronella (käyttää myös nimeä Cesare Dina) Tenori 2010 Maurizio Graziani Tenori 2011 Roberto De Biasio Tenori 2012 Domenico Menini Tenori 2013 Ivanna Speranza Sopraano 2014 Andrea Carè Tenori 2015 Mika Kares Basso 2015 Liisa Pimiä Pianisti 2016 Mario Leonardi Tenori 2016 Torsten Brander Musiikkialan kulttuurivaikuttaja 2017 Camilla Nylund Sopraano 2018 Gilda Fiume Sopraano == Lähteet == Luokka:Suomalaiset musiikkipalkinnot palkinto
Francine Niyonizigiye

Francine Niyonizigiye (s. 26. syyskuuta 1988) on burundilainen kestävyysjuoksija. Hän kilpaili naisten 5 000 metrin juoksussa kesäolympialaisissa 2004 Ateenassa ja putosi ensimmäisellä kierroksella jäätyään erässään 19. sijalle. Hän osallistui myös kesäolympialaisiin 2008 Pekingissä ja putosi jälleen ensimmäisellä kierroksella jäätyään eränsä neljänneksitoista.Francine Niyonizigiye Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com Hän toimi Pekingin kisoissa maansa lipunkantajana.Burundi | Olympics at Sports-Reference.com Niyonizigiyen henkilökohtainen ennätysaika 5 000 metrin juoksussa on 16:55.32 (2004). == Lähteet == Luokka:Burundilaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saila Kinni

Saila Kinni (s. 2. heinäkuuta 1987) on suomalainen suunnistaja. Hän on osallistunut seitsemän kertaa aikuisten MM-kilpailuihin ja on parhaimmillaan sijoittunut viestissä neljänneksi ja henkilökohtaisella matkalla viidenneksi. Nuorten MM-kilpailuista Kinni voitti kolme pronssia. Vuosina 2005 ja 2006 hän voitti pronssia viestistä ja vuonna 2007 keskimatkalta. Ensimmäisiin aikuisten MM-kilpailuihinsa Kinni osallistui Savoiessa 2011 sijoittuen keskimatkalla 17:nneksi. Vuonna 2012 hän sijoittui Lausannessa keskimatkalla kymmenenneksi. Sotkamon MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui keskimatkalla 20:nneksi. Trentinon MM-kilpailuissa 2014 Kinni sijoittui viestissä viidenneksi, keskimatkalla seitsemänneksi ja pitkällä matkalla 11:nneksi. Invernessin MM-kilpailuissa 2015 hän oli viestissä neljäs ja keskimatkalla 20:s. Strömstadissa 2016 hän oli pitkällä matkalla viides ja keskimatkalla 21:s. Tarton MM-kilpailuissa 2017 hän pääsi suunnistamaan vain pitkän matkan, jolla hän sijoittui 19:nneksi. EM-kilpailuihin Kinni on osallistunut vuosina 2012, 2014 ja 2016, ja Jeseníkissä 2016 hän sijoittui kuudenneksi keskimatkalla ja viestissä. Seuratasolla Kinni edustaa Tampereen Pyrintöä ja häntä valmentaa Kari Arponen. Vuonna 2010 hän voitti Venlojen viestin yhdessä Venla Niemen, Riina Kuuselon ja Anni-Maija Fincken kanssa. Tvåmilan Kinni voitti vuonna 2011 Heidi Haapasalon täydentäessä Venlojen viestin voittajajoukkuetta. Kinni on opiskellut Tampereen teknillisessä yliopistossa tuotantotaloutta. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sanna Immanen

Sanna Immanen (s. 30. huhtikuuta 1975 Kouvola) on suomalainen virkamies ja kääntäjä, joka suomentaa erityisesti virosta, mutta myös englannista ja ruotsista. Immanen on Viron asiantuntija, ja hän on suomentanut virolaista kirjallisuutta. Hän on työskennellyt lehdistövirkamiehenä Suomen Tallinnan- suurlähetystössä vuodesta 2020 alkaen. Immanen on työskennellyt myös Viro- instituutin Suomen edustuston toiminnanjohtajana. Immanen on Suomen Viro- yhdistysten liiton hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2012 alkaen. ==Ura== Immanen valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2003. Hänen pääaineensa oli itämerensuomalaiset kielet (Viron kieli ja kulttuuri) ja sivuaineita folkloristiikka sekä Venäjän ja Itä-Euroopan tutkimus. Vuodesta 2001 Immanen on toiminut kääntäjänä omalla toiminimellään. Vuosina 2000–2004 Immanen toimi Suomen Viro-yhdistysten liiton kulttuurisihteerinä, 2005–2008 liiton toiminnanjohtajana, 2009–2011 suomi vieraana kielenä -opettajana Lieksan kristillisessä opistossa ja 2011–2012 Tarton yliopiston edustajana Suomessa. ==Teokset== ===Suomennokset=== * Länsi-Viron saaret : matkaopas, Huma 2001. Teksti: Urve Kirss. ISBN 9985898583. * Tallinn : pääkaupunki kalkkikivirannalla, Oomen 2003. Teksti: Mart Aru. ISBN 9985785835. * Läänemaa, Oomen 2003. Teksti: Kaire Reiljan. ISBN 9949100585. * Viron Suomen- suurlähetystö, Viron Suomen-suurlähetystö, 2003. Toim. Kattri-Helina Raba, esipuhe: Matti Maasikas. ISBN 9949102847. * Muhu, Saarenmaa, Hiidenmaa, Oomen 2005. Teksti: Kadri Tüür, Bruno Pao, Anu Pallas. ISBN 9985962052. * Kuressaare, Oomen 2005. Teksti: Urve Kirss, Tiina Sepp. ISBN 998596201X. * Pärnu : kesäpääkaupunki & maakunta, Oomen 2008. Teksti: Hanna Miller. ISBN 9789985972588. * Leonhard Lapin : merkit ja tyhjyys = signs and void, Hämeenlinnan taidemuseo 2009. Teksti: Leonhard Lapin. ISBN 9789529556649. * Viron historia kuvina, Eesti Instituut 2009. Teksti: Priit Raudkivi ja Viro- instituutti. ISBN 9789985992180. * Kaiken takana oli pelko, WSOY 2009. Toim. Imbi Paju ja Sofi Oksanen (3 artikkelisuomennosta). ISBN 9789510351116. * Viron kieli, Eesti Instituut 2010. Teksti: Urmas Sutrop. ISBN 9789985999455. * Suomenlahden sisaret : kun katsoo toisen tuskaa, Like 2011. Teksti: Imbi Paju. ISBN 9789520103972. * Sillamäen kärsimysnäytelmä, Moreeni 2013. Teksti: Andrei Hvostov. ISBN 9789522541482. * Muotitalo, Moreeni 2014. Teksti: Maimu Berg. ISBN 9789522542045. === Toimittajana === * Estofiilis! : kirja Virosta ja sen ystävistä, Suomen Viro-yhdistysten liitto : Virolaisen kulttuurin ystävät Virkku, 2011. Toimittaja yhdessä Terhi Pääskylä-Malmströmin kanssa. ISBN 9789529288526. * Nippernaati 1, © Kirjailijat, suomentajat ja Viro- instituutti, 2015. Päätoimittaja Sanna Immanen. ISSN 2343-1105, ISSN 2343-2527 (verkkojulkaisu) * Nippernaati 2, (tekeillä, ilmestyy 2016). Päätoimittaja Sanna Immanen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sanna Immanen Kääntöpiirin sivuilla * Luokka:Suomentajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yoshihisa Yoshikawa

Yoshihisa Yoshikawa (; 4. syyskuuta 1936 Fukuokan prefektuuri – 12. lokakuuta 2019東京五輪射撃銅メダリストの吉川貴久さん死去 ８３歳 ) oli japanilainen ampuja. Hän sai kesäolympialaisissa 1960 Roomassa ja kesäolympialaisissa 1964 Tokiossa pronssimitalit 50 metrin vapaapistoolissa. Hän jäi 50 metrin vapaapistoolissa 17. sijalle vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja 25. sijalle kesäolympialaisissa 1972 Münchenissä.Yoshihisa Yoshikawa Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Japanilaiset ampujat Luokka:Japanilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Eugen von Knorring

Eugen Theodor von Knorring (12. tammikuuta 1812 Kokemäki – 10. kesäkuuta 1874 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Eugen von Knorring. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 17.12.2020 Von Knorring oli vuodesta 1862 senaatin oikeusosaston jäsen, prokuraattori vuonna 1863, talousosaston siviilitoimikunnan apulaispäällikkö vuonna 1871 ja oikeusosaston varapuheenjohtaja vuodesta 1874. Hän edisti oikeus- ja vankilalaitoksen uudelleenorganisointia ja perusti vuonna 1869Hannele Suhonen, Turwaa wapautetuille wangeille, Vhkk.fi Suomen Vankeusyhdistyksen, jonka ensimmäinen puheenjohtaja hän oli. Hän suhtautui myönteisesti suomen kieleenOtavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 4, p. 1161. ja Suomen perustuslailliseen asemaan. Von Knorring julkaisi vuonna 1858 Suomen ensimmäisen aateliskalenterin. Hän oli vapaaherra ja aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867 ja 1872. Eugen von Knorringin isä oli eversti, valtiopäivämies Henrik Gustaf von Knorring ja hänen äitinsä oli Renata Elisabet Blum "Blom", "Blume" (1771-1841), joka oli luutnantti Johan Petter Blomin (1733-1797), Yyterin säteriratsutilan omistajan ja Katarina Kristina Lebellin (1749-1821), jonka isä oli Porin ja Ulvilan kirkkoherra Mikael Kasimirsson Lebell, tytär. Sisarusparveen kuului 14 lasta, joista puolet kuoli pikkulapsina. Hänen veljiään olivat kirkkoherra Frans Peter von Knorring, kapteeni Karl Henrik von Knorring, Gustaf von Knorring (1789-1839), Sebastian von Knorring (1795-1890), Georg Reinhold von Knorring (1801-1864) ja eversti Magnus Kasimir von Knorring (1806-1884).Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Henrik Gustaf von Knorring. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 25.12.2020 Eugen von Knorringin ja Helena Catharina Schwenzonin (1822-1901) lapsia olivat: Agata Lovisa von Knorring Procopé (1844-1871), joka oli runoilija Hjalmar Procopén äiti; säveltäjä Vilhelmina (Minna) von Knorring (1846-1918); Eugen Carl Egenolf von Knorring (1848-1911); laamanni Anton Leonard von Knorring (1853-1926); Olga Elisabet Alexandrine von Knorring von Törne (1856-1946), joka oli säveltäjä Bengt von Törnen äiti ja diplomi- insinööri Frans Axel Herman von Knorring (1860-1904). Insinööri, valtiopäivämies Frans Axel Herman von Knorring oli Eugen von Knorringin ja tämän puolison Helena Catharina Schwenzonin (1822-1901) poika.Adelsvapen-wiki: Adliga ätten von Knorring nr 1976, TAB12 Viitattu 15.6.2021. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Uppslagsverket Finland. Luokka:Suomalaiset senaattorit Luokka:Suomen prokuraattorit Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka: Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1812 syntyneet Luokka:Vuonna 1874 kuolleet
Kin

Kin voi tarkoittaa seuraavaa: == Henkilöjä == === Etunimenä === * Kin Shriner (s. 1953), yhdysvaltalainen näyttelijä === Sukunimenä === * Noah Kin (s. 1994), suomalainen nigerialaistaustainen rap-artisti * Viktor Kin (1903–1937 tai 1938), venäläinen neuvostokirjailija ja lehtimies == Paikkoja == * Kin, kunta Okinawassa Japanissa * Kin, kylä Punjabissa Pakistanissa * Kinshasa, Kongon demokraattisen tasavallan pääkaupunki * Norman Manley International Airport, lentokenttä Kingstonissa, Jamaikalla (IATA-koodi KIN) == Musiikissa == * Kin, iamamiwhoamin esikoisalbumi vuodelta 2012 * Kina Chinese, soitin == Teknologiassa == * Microsoft Kin, Microsoftin matkapuhelinmallisto * Knowledge iN, korealaisen web-portaalin, Naverin, kehittämä online tiedonjakopalvelu == Muita merkityksiä == * Kin, Gary Frankin 6 numeron rajoitettu sarjakuva vuodelta 2000 * Kin, vuoden 2000 brittiläis-eteläafrikkalainen elokuva jonka ohjasi Elaine Proctor * Kin, vuoden 2018 yhdysvaltalainen tieteiselokuva * The Kin, suomalainen Lordin ideoima lyhytelokuva * kin, japanilainen painon mitta (600g) * k’in, vuorokausi mayojen kalenterissa, tarkoittaa myös aurinkoa * Ah Kin, mayojen nimitys papeille * ruandan kieli (oma nimi kinyarwanda), bantukieli (ISO 639-2: kin) == Katso myös == *Kinn (täsmennyssivu)
Hotel International

Hotel International () on vuonna 1963 ensi-iltansa saanut Anthony Asquithin ohjaama brittiläinen draamaelokuva, jonka pääosissa nähdään Elizabeth Taylor ja Richard Burton. Muissa osissa ovat muun muassa Louis Jourdan, Maggie Smith, Orson Welles, Rod Taylor, Elsa Martinelli ja Margaret Rutherford. ==Juoni== Hotel International kertoo matkustajista, jotka majoitetaan läheiseen hotelliin sumun vallatessa Heathrow’n lentoaseman. Hotellissa jokainen heistä taistelee elämänsä kriisissä odottaen samalla pääsevänsä matkaan kohti New Yorkia. Hotel International on toinen yhdestätoista elokuvasta, jotka Elizabeth Taylor ja Richard Burton tekivät yhdessä. Ensimmäinen on samana vuonna 1963 ilmestynyt Kleopatra. ==Näyttelijät== ==Tuotanto== Elokuvan tuotti Anatole de Grunwald ja käsikirjoituksen oli laatinut Terence Rattigan. Musiikin elokuvaan sävelsi Miklós Rózsa. Hotel Internationalin kuvaukset alkoivat tammikuussa 1963 ja kestivät maaliskuuhun asti. Elokuva kuvattiin nimellä International Affair Lontoossa ja Hertfordshiren Borehamwoodissa sijaitsevilla Metro-Goldwyn-Mayerin studioilla 4 miljoonan dollarin budjetilla. ==Julkaisu ja vastaanotto== Hotel International sai ensi-iltansa toukokuussa vuonna 1963 Isossa-Britanniassa. Suomessa elokuva julkaistiin 1. syyskuuta samana vuonna. Yhdysvalloissa elokuva pääsi teatterilevitykseen 19. syyskuuta 1963. Elokuvan levittäjänä toimi tuotantoyhtiö Metro-Goldwyn-Mayer. Hotel International tuotti ilmestymisvuonnaan 7,5 miljoonaa dollaria.All-Time Top Grossers, Variety, 6. tammikuuta 1965 s. 39 Vuoteen 1974 mennessä Hotel International oli tuottanut 14 miljoonaa dollaria. Vaikka elokuva sai osakseen köyhää kritiikkistä palautetta, se menestyi erittäin hyvin taloudellisesti. Hotel Internationalin taloudellista menestystä auttoi kesällä 1963 ilmestynyt Elizabeth Taylorin ja Richard Burtonin ensimmäinen yhteistyö eeppinen elokuva Kleopatra, joka oli myös vuoden 1963 menestynein elokuva. Hotel International oli yksi kahdestatoista menestyneimmistä elokuvista Isossa-Britanniassa vuonna 1963.QMost Popular Films Of 1963" Times [London, England] 3. tammikuuta 1964: 4. The Times Digital Archive. Web. 12.2.2013 Elokuva on julkaistu DVD:lle. ==Palkinnot ja palkintoehdokkuudet== Palkinnot ja palkintoehdokkuudet Palkinnot ja palkintoehdokkuudet Palkinnot ja palkintoehdokkuudet Palkinnot ja palkintoehdokkuudet Palkinnot ja palkintoehdokkuudet Vuosi Palkinto Kategoria Ehdokas Tulos 1963 National Board of Review -palkinto Paras naissivuosa Margaret Rutherford 1964 Oscar-palkinto Paras naissivuosa Margaret Rutherford 1964 BAFTA-palkinto Paras brittiläinen kuvaus (värielokuva) Jack Hildyard 1964 Golden Globe Paras naissivuosa Margaret Rutherford 1964 Golden Globe Lupaavin tulokas – naisnäyttelijä Maggie Smith 1964 Laurel-palkinto Paras naissivuosa Margaret Rutherford == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 1963 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Episodielokuvat Luokka:Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Golden Globe -palkitut elokuvat Luokka:Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvat
Pimiä

Pimiä on suomenkielinen sukunimi. Pimiä-nimisiä henkilöitä: * Ilmari Pimiä (1897–1989), suomalainen kirjailija, runoilija ja kuvataiteilija * Juho-Matti Pimiä (s. 1984), suomalainen pituushyppääjä * Kirsi Pimiä (s. 1963), suomalainen varatuomari ja yhdenvertaisuusvaltuutettu * Lauri Pimiä (1911–1996), suomalainen matemaatikko ja apulaisprofessori * Liisa Pimiä (s. 1960), suomalainen pianisti * Vappu Pimiä (s. 1978), suomalainen radiotoimittaja ja juontaja
Helge von Knorring

Helge von Knorring (17. maaliskuuta 1897 Orivesi – 27. helmikuuta 1985 Helsinki)Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 1.3.1985, HS Aikakone. Viitattu 26.4.2018. oli suomalainen diplomaatti. Hän toimi asiainhoitajana Pretoriassa 1949–1952,Suomen suurlähetystö, Pretoria lähettiläänä Pekingissä 1952–1953, Bernissä 1953–1956, ulkoministeriön protokollaosaston päällikkönä ja ulkovaltojen lähettiläiden esittelijänä hän toimi 1956–1959Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 4, p. 1161 ja lähettiläänä Lissabonissa ja Haagissa 1959–1964Suomen suurlähetystö, Lissabon. Von Knorringille myönnettiin erikoislähettilään ja täysivaltaisen ministerin arvonimi vuonna 1957. Hän oli Sigrid Juséliuksen säätiön toimitusjohtaja vuosina 1965–1969. Helge von Knorringin isä oli everstiluutnantti Carl Lennart von Knorring. Kuoronjohtaja Carl von Knorring oli hänen setänsä. ==Lähteet== Luokka:Suomen suurlähettiläät Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Ulrich Lind

Ulrich Lind (s. 4. marraskuuta 1942 Heilbronn, Baden-Württemberg) on saksalainen entinen ampuja. Hän sai 597 pisteen tuloksella hopeaa 50 metrin pienoiskiväärin makuukilpailussa vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa. Hän kilpaili siinä myös vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa ja jäi kahdeksannelle sijalle.Ulrich Lind Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com Vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa Lind osallistui 50 metrin pienoiskiväärin asentokilpailuun ja jäi jaetulle 28. sijalle. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset ampujat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kurri (sukunimi)

Kurri-nimisiä henkilöitä: * Helén Kurri (o.s. Karlsson, s. 1962), päätoimittaja ja uutispäällikkö * Jari Kurri (s. 1960), jääkiekkoilija, jääkiekkovalmentaja ja -johtaja * Matti Kurri (1894–1966), jääkärikapteeni * Sampsa Kurri (s. 1981), insinööri, yrittäjä ja interent-vaikuttaja, Muropaketti ja io-tech -verkkosivustojen perustaja * Vanessa Kurri (o.s. Forsman, s. 1977), malli ja juontaja, Jari Kurrin puoliso == Katso myös == * Jari Kurri -palkinto
Roberto Ferraris

Roberto Ferraris (s. 16. tammikuuta 1952 Napoli) on italialainen entinen ampuja. Hän sai vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa pronssia 25 metrin olympiapistoolissa pistemäärällä 595. Hän kilpaili 25 metrin olympiapistoolissa myös kesäolympialaisissa 1972 Münchenissä (49. sija) ja kesäolympialaisissa 1980 Moskovassa (viides sija). Moskovan olympialaisissa Ferraris osallistui lisäksi 50 metrin pistoolikilpailuun jääden 24. sijalle.Roberto Ferraris Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Italialaiset ampujat Luokka:Italialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
GAIS Bandy

GAIS Bandy (Göteborgs Atlet- och Idrottssällskap) on göteborgilainen jääpalloseura. Seuran edustusjoukkue pelaa Ruotsin pääsarjassa Elitserienissä, mutta luopui hallipuutteen vuoksi Elitserienistä keväällä 2014. ==Historia== GAIS Bandy perustettiin huhtikuussa 2005, kun kaksi göteborgilaista jääpalloseuraa, GAIS ja SK Höjden yhdistyivät, tavoitteena muodostaa kaupunkiin yksi menestyvä jääpalloseura. SK Höjden nousi kauden 2004-05 päätteeksi II-divisioonasta toiseksi korkeimmalle sarjatasolle I-divisioonaan, ja seuraavalla kaudella 2005-2006, GAIS peri sen sarjapaikan. GAIS nousi Ruotsin korkeimmalle sarjatasolle, kun se sijoittui ensimmäiseksi Allsvenskanin etelälohkossa kaudella 2010-2011. GAIS:n nousu oli historiallinen, sillä Göteborgista ei ollut aikaisemmin koskaan ollut seuraa jääpallon korkeimmalla sarjatasolla. Ensimmäisellä kaudellaan elitserienissä 2011-2012 se sijoittui yhdeksänneksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivu Luokka:Ruotsalaiset jääpalloseurat Luokka:Göteborgin urheilu Luokka:Vuonna 2005 perustetut urheiluseurat
He Jianping

He Jianping (; s. 5. toukokuuta 1963) on kiinalainen entinen käsipalloilija. Hän kuului pronssia saaneeseen Kiinan naisten joukkueeseen vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa ja teki yksitoista maalia. Hän kilpaili myös vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa ja sijoittui siellä joukkueineen kuudenneksi.He Jianping Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset käsipalloilijat Luokka:Kiinalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Wilhelmus Bekkers

Wilhelmus Johannes Bekkers (21. elokuuta 1890 Arnhem – 13. marraskuuta 1957 Arnhem) oli alankomaalainen köydenvetäjä. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja kuului siellä maansa hopeaa saaneeseen joukkueeseen.Wilhelmus Bekkers Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset köydenvetäjät Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Vihreän kullan kulttuuritie

thumb|280px|Harjutie Punkaharjulla kuuluu osana Vihreän kullan kulttuuritiehen thumb|280px|Kietävälän lossi vuonna 2004. Kietävälän lossi yhdystiellä 15176 on osa Vihreän kullan kulttuuritietä. Vihreän kullan kulttuuritie on autolla, polkupyörällä tai jalan kuljettava matkailutie, joka on Etelä-Savoon sijoittuva metsäteeman ympärille rakennettu reitti. Reitin nähtävyydet ovat maisema-, luonto- ja kulttuuriaiheisia. Kulttuuritien idea syntyi lähtökohdasta tehdä "maisemat markoiksi" ja idean toteutus valmistui vuonna 2000. Reitti esittelee kulttuurihistoriallisia kohteita, metsien moninaiskäyttöä, paikalliskulttuuria sekä paikallisia palveluita. Reitti kulkee itä-länsi-suuntaisesti ja alkaa Mäntyharjulta valtatie 5:ltä ja päättyy Parikkalan Särkisalmessa valtatie 6:lle, josta jatkuu Via Karelia matkailureitti. Vihreän kullan kulttuuritien reitti Mäntyharjusta kulkee Mikkelin Ristiinan, Puumalan, Sulkavan, Savonlinnan ja Punkaharjun kautta Parikkalan Särkisalmelle. Reitin pituus on noin 250 km. Tien numero on 420. Suuri osa reitistä kulkee alemmalla tieverkolla. Reitti sivuuttaa Vihreän kullan kulttuuritien kohteet Mikkelin Anttolassa ja Rantasalmella.http://alk.tiehallinto.fi/julkaisut/pdf/1000080-v-04matkteiden_mperiaat.pdf ==Reitti== Alkaa valtatie 5 Karankamäen eritasoliittymästä * Miekankoski * Mäntyharju * Kuomiokoski * Ristiina * Hurissalo * Puumala * Viljakansaari * Partalansaari * Sulkava * Savonlinna * Punkaharju * Punkasalmi * Putikko Päättyy valtatie 6 Särkisalmen tasoliittymään. ==Nähtävyyksiä reitin varrella== Tiedosto:Taidekeskus Salmela 1 AB.jpg|Taidekeskus Salmela Mäntyharjulla. Tiedosto:Mantyharju rectory.jpg|Iso-Pappilan museo Mäntyharjulla. Tiedosto:Brahelinna.JPG|Brahelinnan rauniot Ristiinassa. Tiedosto:Astuvansalmi tellervo.jpg|Astuvansalmen kalliomaalaukset Ristiinassa. Tiedosto:Saimaa Bridge 2.jpg|Puumalansalmen silta Puumalassa. Tiedosto:View from Linnavuori Sulkava Finland.jpg|Maisema Sulkavan linnavuorelta. Tiedosto:Olavinlinna in Savonlinna.jpg|Olavinlinna Tiedosto:Savonlinna Museo 1.JPG|Riihisaari - Savonlinnan museo Tiedosto:Lusto 1 AB.jpg|Metsämuseo Lusto Punkaharjulla. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *www.autoliitto.fi/Suomen matkailutiet *Kotimaassa.fi Vihreän kullan kulttuuritie *
Lukengu Ngalula

Lukengu Ngalula (s. 11. elokuuta 1971 Kinshasa) on kinshasankongolainen entinen koripalloilija. Hän kilpaili vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa ja kuului siellä kahdenneksitoista sijoittuneeseen maansa naisten joukkueeseen.Lukengu Ngalula Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com Ngalula myös toimi kisoissa maansa lipunkantajana.Congo (Kinshasa) | Olympics at Sports-Reference.com == Lähteet == Luokka:Kinshasankongolaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maliskylä

Maliskylä on kylä ja taajama Nivalan kaupungissa. Kylä sijaitsee n. 10 kilometriä kaupungista koilliseen. Maliskylän asuttivat savolaiset 1500-luvulla Malisjoen varteen. Kylän ensimmäinen talo, Niku Malinen, valmistui vuonna 1578. Vuoteen 1607 mennessä taloja oli maakirjojen mukaan jo seitsemän uudistilaa, ja nykyään taloja on n. 270. Kylällä toimii Malilan koulu, Maliskylän Mylly sekä käsityömyymälä-savipaja. Kylällä sijaitsee myös kappeli sekä sen yhteydessä hautausmaa, sekä vuonna 1907 perustettu nuorisoseurahttp://www.maliskylannuorisoseura.com/ ja vuonna 1956 rakennettu seuratalo Liittola.http://seurantalot.fi/talot/liittola Kirjailija Varpu Vilkuna-Uusitalo eli Maliskylällä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Maliskylän kotisivu Luokka:Nivalan kylät Luokka:Pohjois-Pohjanmaan maakunnan taajamat
Gustaf Ehrnrooth

Ernst Gustaf Waldemar Ehrnrooth (7. joulukuuta 1898 Helsinki – 16. syyskuuta 1983 Kirkkonummi) oli suomalainen ratsuväen kenraalimajuri, joka toimi sodassa Hämeen ratsurykmentin komentajana ja myöhemmin erityisesti sotilaallisten aluehallintojen komentajana. Hänen vanhempi veljensä oli everstiluutnantti Lars Ehrnrooth ja nuorempi veljensä oli jalkaväenkenraali Adolf Ehrnrooth. Veljesten isä oli oikeuslääketieteen professori Ernst Ehrnrooth. Gustaf Ehrnrooth toimi myös kunniavartioston päällikkönä marsalkka Mannerheimin hautajaisissa. Helsingin vuoden 1952 olympialaisissa hän oli ratsastuskilpailuista vastaava johtaja. == Sotilasura == Suomen sisällissodassa ryhmänjohtajana toiminut Gustaf Ehrnrooth opiskeli Suomen kadettikoulun ensimmäisellä kurssilla 28.1.1919–31.3.1920 sekä Sotakorkeakoulun viidennellä kurssilla 16.9.1928–18.8.1930 (ye-upseeri 1931). 1920-luvulla hän toimi Ratsuväkiprikaatissa sekä Uudenmaan rakuunarykmentissä muun muassa nuoremman upseerin ja eskadroonanpäällikön tehtävissä. Vuosina 1930–1938 hän toimi ye-upseerina Ratsuväkiprikaatissa ja Uudenmaan rakuunarykmentissä. 28.12.1938–12.10.1939 välisenä aikana hän oli 2. divisioonan esikuntapäällikkö. Talvisodan alettua hänestä tehtiin III armeijakunnan esikuntapäällikkö 12.10.1939–9.6.1941. Tämän jälkeen Ehrnrooth nimitettiin Hämeen ratsurykmentin komentajaksi, missä tehtävässä hän oli aina syksyyn 1944 asti, jolloin kenraalimajuri Erkki Raappana erotti hänet tehtävistään. Ehrnroothin tilalle HRR:n komentajaksi Raappana komensi majuri Siraman. Sodan jälkeen hän oli Porvoon sotilaspiirin komentajana 1944–1950. Vuoteen 1955 asti hän toimi Helsingin sotilaspiirin päällikkönä. Uudenmaan sotilasläänin komentajana ja Helsingin varuskunnan päällikkönä hän toimi vuodesta 1955 alkaen aina eläkkeelle siirtymiseensä asti vuonna 1958. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Artificial Heart

Articial Heart on vuonna 2008 perustettu metalcore-yhtye. Yhtye on julkaissut kaksi EP:tä ja yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, A Heart Once Lost, julkaistiin 15. maaliskuuta 2013. Artificial Heart menestyi Century Median järjestämässä Suomi Metal Star -kilpailussa ja pääsi finaaliin asti. Yhtye on lämmitellyt mm. August Burns Rediä sekä The Devil Wears Pradaa. == Jäsenet == * Tuomas Blomberg – kitara (2008–) * Max Malinen – kitara (2012–), bassokitara (2008–2012) * Saku Vainio – laulu (2012-) * Tomi Timonen – rummut (2008–) * Samuli Vento - Bassokitara (2012-) === Entiset jäsenet === * Oskari Ali- Melkkilä – kitara, puhdas laulu (2008–2012) * Matias Jyläskoski – laulu (2009–2013) == Diskografia == * * * == Aiheesta muualla == * Yhtyeen Facebook- sivusto == Lähteet == Luokka:Suomalaiset metalcore-yhtyeet
Previn

Previn on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * André Previn alk. Priwin (1929–2019), saksalaissyntyinen pianisti, säveltäjä ja orkesterinjohtaja * Charles Previn (1888–1973), elokuvasäveltäjä, musiikillinen johtaja ja kapellimestari * Dorothy "Dory" Previn o.s. Langan (1925–2012), yhdysvaltalainen kirjailija ja laulaja Luokka:Sukunimet
Ranskanbolonka

Ranskanbolonka () on nimestään huolimatta venäläinen, Itä-Saksassa eteenpäin jalostettu koirarotu, joka kuuluu bichon-rotutyyppiin. Se on toinen venäläisistä bolonka-roduista, ja eroaa venäjänbolonkasta ennen kaikkea väritykseltään. == Ulkomuoto == Ranskanbolonka muistuttaa erittäin paljon bichon frisétä, mutta eroaa siitä muutamissa asioissa. Se on erittäin hoikka ja rakenteeltaan neliömäinen. Sen pää on pyöreä ja kuono lyhyt ja kapeneva. Korvat ovat pienet ja tiiviisti päänmyötäiset. Häntä kaartuu selän ylle. Karvapeite voi olla joko kiharaa tai aaltoilevaa, mutta sen tulee aina olla väriltään valkoinen. Säkäkorkeus on 20–26 cm. == Alkuperä == Renessanssin aikakaudelta lähtien bichonien ja bolognesejen tyyppiset sylikoirat olivat erittäin suosittuja kuninkaallisten keskuudessa. Koska Ranskan ja Venäjän kuninkaallisilla oli keskenään läheiset välit, ranskalaisten hienostonaisten sylikoira kulkeutui venäläisten tsaarien palatseihin. Esimerkiksi Katariina Suuri piti lemmikkinään juuri tätä rotua. Romanov-suvun valtakaudella sen edustajia oli talossa useampi kappale. Vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen maiden väliset kauppasuhteet katkesivat ja Venäjän koirakanta jäi eristyksiin ranskalaisista koirista. Tämän vuoksi paikallisten kasvattajien oli käytettävä jalostukseen ainoastaan jo maahantuotuja ranskalaisia koiria ja he joutuivat turvautumaan myös sisäsiitokseen. Ranskanbolonkan maastavienti oli erittäin tiukasti rajoitettua, mutta siitä huolimatta muutama itäsaksalainen kasvattaja onnistui hankkimaan rodun edustajia itselleen diplomaattisten suhteiden avulla. 1980-luvulla ranskanbolonkoja alettiin viedä enemmän Itä-Saksaan, missä Verband der Kleingärtner, Siedler und Kleintierzüchter (VKSK) rekisteröi sen nimen bolonka franzuska alle. Se oli yksi Itä-Saksan suosituimmista kääpiökoiraroduista, ja yli 2 500 pentua kirjattiin viralliseen rekisteriinhttps://www.hunde.de/hund/hunderassen/267/bolonka-franzuska.html. Vuonna 1982 ensimmäinen rodunedustaja, venäläissyntyinen koira nimeltä Julia, vietiin Länsi-Saksaan ja rekisteröitiin siellä Verbands Deutscher Kleinhundezüchter (VK) -yhdistyksen kantakirjaan virallisesti bologneseksi. Alkuperäisten venäläisten tuontikirjojen mukaan se oli kuitenkin rodultaan ranskanbolonka.Verband Deutscher Kleinhundezüchter e.V.: Bologneser Haettu 13.2.2013 BI-Lexicon Hunderassenin mukaan Itä-Saksassa vuonna 1985 suoritettu perusteellinen tutkimus osoitti, että ranskanbolonkan syntyyn on varmasti vaikuttanut bichon frisé. Näin ollen jäljelle jäi kaksi vaihtoehtoa: joko alkaa rekisteröidä näitä koiria bichon friséinä tai tunnustaa ne omaksi rodukseen.Swarovsky, Hans-Joachim. BI-Lexikon Hunderassen. Leipzig: VEB Bibliographisches Institut, 1985, 2, s. 108 VKSK:hon rekisteröidyt koirat siirrettiin vuonna 1990 bolognese-rodun nimiin ja VK noudatti edelleen samaa linjaa. ==Katso myös== *Bichon *Bichon frisé *Bolognese *Bolonka *Coton de tulear *Havannankoira *Löwchen *Maltankoira == Lähteet == Luokka:FCI:n ulkopuoliset rodut Luokka:Kääpiökoirat Luokka:Seurakoirat Luokka:Venäläiset koirarodut Luokka:Saksalaiset koirarodut
Mari Lukkarinen

Mari Lukkarinen on suomalainen suunnistaja. Nuorten MM-kilpailuissa 1990 Älvsbynissä Lukkarinen voitti pronssia henkilökohtaiselta matkalta. Vuotta myöhemmin Berliinissä hän voitti normaalimatkan sekä viestin nuorten maailmanmestaruuden. Samana vuonna hän edusti Suomea myös aikuisten MM- kilpailuissa, joissa hänen parhaaksi henkilökohtaiseksi sijoitukseksi jäi 18. sija normaalimatkalla. Viestissä Lukkarinen, Kirsi Tiira, Eija Koskivaara ja Marja Liisa Portin sijoittuivat viidenneksi. Vuonna 1992 Lukkarinen osallistui maailmancupiin. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui 18:nneksi. Syksyllä hän voitti pikamatkan Suomen mestaruuden. Seuratasolla Lukkarinen edusti Oulun Suunnistajia. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset suunnistajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Dmitri Malyško

Dmitri Vladimirovitš Malyško (, s. 19. maaliskuuta 1987 Leningradin alue) on venäläinen ampumahiihtäjä. Malyško sai hopeaa EM-kilpailujen viestissä Otepäässä 2010. Hän sijoittui kymmenenneksi ensimmäisessä maailmancupkilpailussaan, Hochfilzenin sprintissä joulukuussa 2011. Ensimmäisen palkintosijansa hän sai oltuaan samalla kaudella kolmas Kontiolahden takaa-ajokilpailussa. Kaudella 2012–2013 hän oli toinen Hochfilzenin takaa-ajossa ja voitti Oberhofissa sekä sprinttikilpailun että takaa-ajon. Ruhpoldingin yhteislähtökilpailussa hän oli toinen. Nové Měston MM-kilpailuissa hän sijoittui sprintissä viidenneksi ja takaa-ajossa neljänneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kahdeksas. Kaudella 2014–2015 hän sijoittui Oberhofin yhteislähtökilpailussa kolmanneksi. Malyško hiihti Sotšin olympialaisissa 2014 kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Venäjän viestijoukkueessa. Hän sai Minskin EM-kilpailuissa 2019 kultaa parisekaviestissä ja pronssia pikakilpailussa. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia viestissä, sijoittui takaa-ajossa 30:nneksi ja pikakilpailussa 33:nneksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venäläiset ampumahiihtäjät Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lumoava kirous (elokuva)

Lumoava kirous () on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut romanttinen fantasiaelokuva, joka perustuu Kami Garcian ja Margaret Stohlin vuoden 2009 nuortenromaaniin Lumoava kirous. Elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut Richard LaGravenese ja sen pääosissa ovat Alice Englert ja Alden Ehrenreich. Elokuvan ensi-ilta oli Suomessa 1. maaliskuuta 2013. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * * Lumoava kirous Box Office Majossa * Lumoava kirous Rotten Tomatoesissa * Lumoava kirous Metacriticissä Luokka:Vuoden 2013 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiaelokuvat Luokka:Romanttiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Näköala Haminalahdelta

Näköala Haminalahdelta on suomalaisen taiteilijan Ferdinand von Wrightin öljymaalaus kankaalle vuodelta 1853, kooltaan 88×131 cm. Teos kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin. Venäjän keisari Aleksanteri II lahjoitti teoksen Suomen Taideyhdistykselle vuonna 1854 poikansa Aleksanteri III:n nimissä.Huusko, Timo: Luonnon lumo. Ateneumin taidemuseon näyttelykirja, 2006, s. 243. Maalaus esittää maisemaa Kuopion Haminalahdessa, jossa von Wrightin suku omisti kartanon. Näköala Haminalahdelta -teos välittää ajatusta ihmisen ja luonnon yhteenkuulumisesta romantiikan ajan tapaan. Von Wright oli kiinnostunut luonnon ja arjen kuvaamisesta pikkutarkasti. Hän maalasi asiat luonnontieteellisinä dokumentteina, kuten myös tämän Näköala Haminalahdelta -maalauksen. Maalaus oli ensimmäisiä maalauksia Suomessa, joissa suomalainen järvinäkymä on kuvattu korkealta nähtynä. Teos kuuluu niihin maalauksiin, jotka liittyvät isänmaallisen ajattelun muutoksen murrokseen Suomessa. Tähän asti Suomen sivistyneistö oli pitänyt suomalaista luontoa karuna ja rumana. Ferdinand ja hänen veljensä Magnus von Wright, joka myös oli luonnon kuvaamisesta kiinnostunut taiteilija, herättivät maalauksillaan noina aikoina suomalaisissa katsojissa kuitenkin vähitellen isänmaanrakkautta. Kirjailija Zacharias Topelius innostui Näköala Haminalahdelta -taulusta niin, että sanoi sen lisäävän Maamme-lauluun uuden säkeistön. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Näköala Haminalahdelta. Suomen Kansallisgallerian kokoelmat Luokka:Suomalaiset maalaukset Luokka:Ateneumin kokoelmat Luokka:Maisemamaalaukset Luokka:1853
Jalkaväen tarkastaja

Jalkaväen tarkastaja on yksi kuudesta Suomen maavoimien aselajitarkastajan tehtävästä. Jalkaväen tarkastaja on Puolustusvoimien jalkaväkiaselajin koulutuksen tasoa valvova sekä aselajien kehittämisestä vastaava upseeri. Tehtävässä on eversti Juhana Skyttä. Jalkaväen tarkastaja on sijoitettu Maavoimien esikuntaan Mikkeliin. Aikaisemmin tehtävä oli sijoitettuna Pääesikunnan maavoimaosastolle ja Yleisesikuntaan. Muita aselajitarkastajien tehtäviä ovat ilmatorjunnan tarkastaja, huollon tarkastaja, pioneeritarkastaja, viestitarkastaja ja tykistön tarkastaja. ==Jalkaväen tarkastajat== * kenraaliluutnantti (1927 alk. jalkaväenkenraali) Ernst Löfström 1919–1928 * eversti (1930 kenraalimajuri ja 1935 kenraaliluutnantti) Hugo Österman 9.6.1928–1930, 1931–1933, 1941– 1944–1946 * jääkärikenraalimajuri Aarne Heikinheimo 3.9.1934–24.1.1938 * jääkärikenraalimajuri Erik Heinrichs 11.2.1938–16.10.1939 * kenraaliluutnantti (1948 jalkaväenkenraali) Taavetti Laatikainen 1.4.1947–27.7.1948 * kenraalimajuri Kustaa Tapola 28.7.–31.12.1948 Puolustusvoimain Pääesikunnassa, 1.1.1949–29.3.1955 Pääesikunnassa * kenraaliluutnantti Sakari Simelius 30.3.1955–29.10.1959 * kenraaliluutnantti Arvi Kurenmaa 13.11.1959–17.11.1960 * kenraaliluutnantti Ali Koskimaa 18.11.1960–19.7.1966 * kenraalimajuri Otto Ylirisku 20.10.1966–1.4.1970 * kenraalimajuri Erkki Setälä 6.4.1970–5.7.1971 * kenraalimajuri Pentti Multanen 5.7.1971–1.12.1973 * kenraalimajuri Jukka Pajula 12.12.1973–9.4.1976 * kenraalimajuri Kalevi Sarva 12.4.1976–2.12.1979 * kenraalimajuri Raimo Viita 2.12.1979–1.10.1980 * kenraalimajuri Raimo Katona 1.10.1980–10.12.1984 * kenraalimajuri Tuomo Tuominen 10.12.1984–1.2.1988 * kenraalimajuri Matti Kopra 1.2.1988–30.9.1990 * kenraalimajuri Ilkka Ilmola 1.10.1990–31.12.1992 * eversti Antero Leirimaa 1993–1997 * eversti Osmo Kiiskinen 1997–1999 * eversti (2000 prikaatikenraali) Jaakko Koskela 1.8.1999–31.12.2000 ** everstiluutnantti Eero Lauri (sijainen 1.1.–28.2.2001) * eversti Hannu Toivonen 1.3.2001–30.11.2002 * eversti Mika Peltonen 1.12.2002–31.12.2004 ** eversti Markku Lainevirta sijaisena 1.1.–31.7.2005 * eversti Seppo Toivonen 1.8.2005–31.7.2007 * eversti Ilkka Pitkänen 1.8.–31.12.2007 Pääesikunnassa, 1.1.2008–31.5.2009 MAAVE:ssa * eversti Kimmo Lehto 1.6.–31.7.2009 ** everstiluutnantti Asko Muhonen sijaisena 1.8.–30.9.2009 * eversti Viljo Hyvärinen (Ville) 1.10.2009–31.12.2011 * eversti Jukka Valkeajärvi 1.1.2012–31.7.2016 * eversti Heikki Taavitsainen 1.8.2016–31.12.2017 * eversti Rainer Peltoniemi 1.1.2018 – 31.12.2021 * N.N. 1.1. – 28.2.2022 * eversti Juhana Skyttä 1.3.2022 - 31.3.2024 * eversti Ari Lehmuslehti 1.4.2024 alkaen https://maavoimat.fi/maavoimien-esikunta/tietoa- meista ==Muuta== Jalkaväen tarkastaja myöntää vuosittain Jalkaväen säätiön mitalin. == Lähteet == Luokka:Aselajitarkastajat Luokka:Jalkaväki
Sorsia

Sorsia on suomalaisen taiteilijan Magnus von Wrightin öljyvärimaalaus kankaalle, 50,5×66 cm, vuodelta 1853. Maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin. Magnus von Wright maalasi luonto- ja lintuaiheiset työnsä luonnontieteellisen tarkasti. Tämä Sorsia- maalaus on asetelmallinen maalaus, jossa etualan linnut eivät sulaudu maisemaan. Kuitenkin lintujen jokainen höyhen ja värisävy ovat kohdallaan. Ja tutkijat pystyvät tässäkin tapauksessa. Wright maalasi Sorsia- maalauksen lapsuudenkodissaan Haminalahdella Savossa. Siellä he kasvattivat sorsia kesyiksi ankkojen tapaan. Magnus von Wright halusi maalata yleensä tuoreita lintuja ja siihen hänellä oli Haminalahdella mahdollisuus. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Sorsia. Luokka: Suomalaiset maalaukset Luokka: Ateneumin kokoelmat
Aichi kōkūki

Aichi kōkūki kabushikikaisha () oli japanilainen lentokonevalmistaja, joka valmisti lentokoneita keisarillisen Japanin laivastolle sekä lentokonemoottoreita useille muille lentokonevalmistajille. Aichi kōkūkin emoyhtiö oli Nagoyassa 1893 perustettu kellovalmistaja Aichi tokei seizō. Yritys aloitti lentokoneiden runkojen valmistamisen 1920 Funakatan tehtaalla Nagoyassa ja lentokonemoottoreiden valmistuksen 1927. Moottorivalmistus siirrettiin 1938 uuteen Nagoyan eteläosaan valmistuneeseen Atsutan tehtaaseen ja lentokonerunkojen valmistusta siirrettiin 1941 Nagoyaan valmistuneeseen Eitokun tehtaaseen.Francillon, René s. 18 Yhtiö muun muassa käytti joitakin saksalaisten toimittamia koneita, kuten Heinkel He 66:ta, omien suunnitelmiensa pohjana. Yhtiö teki myöhemmin yhteistyötä brittiläisen lentokonevalmistajan Shortsin kanssa suunnitellessaan laivastolle vesilentokoneita. Maaliskuussa 1943 perustettiin uusi yhtiö Aichi kōkūki, johon siirrettiin emoyhtiön lentokonetoiminnot. Vuoden 1944 lopulla lentokonevalmistusta hajautettiin Gifun prefektuuriin Ogakiin ja maanalaiseen tehtaaseen Setoon noin 15 kilometriä Nagoyasta itään. Samanaikaisesti moottoreiden valmistus hajautettiin Tsun laivaston lentoasemalle ja maanalaiseen tehtaaseen Tsun kaakkoispuolella. Sodan jälkeen yhtiö lakkautettiin, ja sen seuraaja Aichi kikaikōgyō tuottaa osia ja keveitä kuorma-autoja Nissanille. Yhtiö valmisti toisen maailmansodan aikana pääasiassa D3A-, D4Y-, E16A- ja B7A-malleja, ja sen ainoa sodan aikainen moottorisarja oli Astuta-rivimoottori, joka oli lisenssivalmisteinen Daimler- Benzin DB601. == Lähteet == * === Viitteet === *
Manchester Metrolink

Manchester Metrolink on pikaraitiotiejärjestelmä Suur-Manchesterin alueella Englannissa. Järjestelmä koostuu kuudesta linjasta, jotka yhdistävät Manchesterin keskustan ja Altrinchamin, Buryn, Chorlton-cum-Hardyn, Droylsdenin, Eccles'n ja Shaw and Cromptonin alueet yhteen. Metrolinkin ensimmäinen osa avattiin vuonna 1992. Järjestelmää käytettiin 21 miljoonaa kertaa vuonna 2011. ==Aiheesta muualla== *Metrolinkin verkkosivusto Luokka:Pikaraitiotiet Luokka:Suur-Manchester Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan raitiotieliikenne
Johan Jakob Nordström

Johan Jakob Nordström (20. joulukuuta 1801 Turku – 17. toukokuuta 1874 Tukholma) oli suomenruotsalainen juristi, professori ja arkistonhoitaja. Nordströmin vanhemmat olivat sorvari Matti Nordström ja Katariina Holmberg ja hänen puolisonsa vuodesta 1829 Anna Kristiana Synnerberg, valtioneuvos Erik Johan Synnerbergin tytär. Nordström kävi Turun katedraalikoulun, tuli ylioppilaaksi 1818, ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1822 ja filosofian tohtoriksi 1823. Tuomarin tutkinnon hän suoritti 1824 ja lainopin kandidaatin tutkinnon 1825. Seuraavana vuonna hänestä tuli ylimääräinen konsistorin amanuenssi ja auskultantti Turun hovioikeuteen. Vuonna 1827 hänestä tuli talous- ja kauppalain apulaisopettaja Helsingin yliopistoon ja 1828 kansain-, talous- ja valtio-oikeuden ja kansantalouden apulaisopettaja. Nordström hoiti kansantalouden professorin virkaa 1828–1829 ja 1832–1833. Lainopin lisensiaattitutkinnon hän suoritti 1829, lainopin tohtoriksi hänet vihittiin 1840 ja jo aiemmin hoitamaansa professorin tehtävään hänet nimitettiin 1834. Hän hoiti tätä tehtävää vuoteen 1846 asti, jolloin hän siirtyi Ruotsin valtionarkiston pääjohtajaksi. Tässä virassa Nordström oli kuolemaansa asti. Ruotsin valtiopäivien ensimmäisen kamarin jäsen hän oli 1867–1874. Nordström kirjoitti vuonna 1834 Helsingfors Morgonbland -lehteen juttusarjan, joka julkaistiin myös erillisenä kirjasena ja oli tavallaan ensimmäinen Suomen asukkaille tarkoitettu Tallinnan-opas. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Ruotsalaiset poliitikot Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Ruotsalaiset juristit Luokka:Ruotsalaiset arkistonhoitajat Luokka:Vuonna 1801 syntyneet Luokka:Vuonna 1874 kuolleet
Viktor Anufrijev

Viktor Anufrijev (ven. Виктор Ануфриев) (s. 1958) on venäläinen taidemaalari. Hän on tunnettu symbolismin edustajana. Viktor Anufrijevin lapsuus loi ne teemat, jotka ovat esillä hänen maalauksissaan ja ikoneissaan. Hän syntyi Volga-joen varrella Gorodetsissa, pienessä venäläiskaupungissa, joka on tunnettu taidehistoriastaan. Anufrijev on pääasiassa tunnettu figuratiivisista maalauksistaan ja ikoneistaan. Anifrijev syntyi vuonna 1958. Hänen äitinsä työskenteli lääkärinä ja isä paikallisella tehtaalla insinöörinä. Vaikka hänen vanhempansa olivat toimihenkilöitä, heidän elantonsa oli vaatimatonta, mikä innoitti heidät aloittamaan turkisvaateliikkeen, joka voitolliseksi tultuaan tarjosi perheelle paremman elintason. Se myös sittemmin kustansi Viktorin opinnot taidekouluissa. Hänen kotikaupunkinsa on tunnettu omasta maalaustyylistään nimeltä Gorodets Lubok, joka altisti Viktorin taiteelle pienestä saakka. Anufrijev sai peruskoulutuksensa graafisissa taiteissa Gorodetsin pedagogisessa lukiossa. Hän valmistui vuonna 1978, mitä seurasi kaksivuotinen kausi itseopiskelua Moskovan museoissa ja näyttelyissä. Tämä oli hänelle merkityksellistä aikaa koska hänen taiteensa muotoutui omanlaiseksi ekspressionistiseksi tyylikseen. Hänen sisäänpääsynsä vuonna 1982 Muhinen akatemian muotoilukouluun Pietarissa ja myöhemmin Monumentaalisen maalauksen kouluun olivat hänen koulutuksensa viimeiset vaiheet. Siinä missä venäläiset museot olivat avanneet taiteen maailman hänelle, Akatemia auttoi häntä kehittämään uusia tekniikoita. Hänestä tuli taiteilija ja siten hyväksytyksi jäseneksi Taiteilijoiden liittoon Venäjällä vuonna 1994. Hänen maalauksissaan näkyy ikonimainen kuvasto, monimutkainen symboliikka ja toisinaan arvoitukselliset sensuellit sävyt. Vuodesta 1997 Anufrijevin töitä on ollut esillä lukuisissa kansainvälisissä taidegallerioissa ympäri Eurooppaa ja Etelä-Amerikkaa. Nykyään hänen työnsä ovat yksityiskokoelmissa Venäjällä, Pohjoismaissa, Euroopassa, Etelä-Amerikassa ja Yhdysvalloissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Venäläiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kerstin Alm

Kerstin Alm (s. 9. toukokuuta 1949 Saltvikhttp://www.alandstidningen.ax/article.con?iPage=4&id;=16591) on ahvenanmaalainen poliitikko, joka edustaa Ahvenanmaan keskustaa. Hän toimi Ahvenanmaan maakuntahallituksen kauppa- ja teollisuusministerinä vuosina 2003–2005. Alm on myös ollut Saltvikin kunnanjohtaja. ==Lähteet== Luokka:Ahvenanmaalaiset poliitikot Luokka:Suomen kunnanjohtajat ja pormestarit Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sune Eriksson

Sune Eriksson (s. 19. maaliskuuta 1939) on ahvenanmaalainen poliitikko. Hän edustaa liberaaleja. Eriksson oli Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsen 1979–1999, tuona aikana hän oli myös maakuntahallituksen maaneuvoksena vuosina 1988–1991 ja maakuntapäivien puhemiehenä 1995–2000. Vuodet 2001–2003 hän toimi maakuntahallituksen sosiaali- ja terveysministerinä. Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ahvenanmaan maaneuvos