EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lieksan rautatieasema

Lieksan rautatieasema () on rautatieliikennepaikka rataosalla Lieksan kaupungin keskustassa. ==Historia== Kansallisromantiikkaa edustavan asemarakennuksen on suunnitellut rautatiehallituksen arkkitehti Thure Hellström vuonna 1908. Asema oli Nurmeksen radan väliasemista suurin. Osittain rautatieaseman mahdollistaman kasvun ansiosta Lieksa sai taajaväkisen yhdyskunnan aseman vuonna 1915. Pihapiiriin kuuluu asemarakennuksen lisäksi muun muassa vuonna 1908 valmistunut asuinrakennus ja kellari sekä vuonna 1930 valmistuneet asuinrakennus, ulkorakennus, sauna ja kellari. Asema-alueella on myös kaksipaikkainen veturitalli, jonka yhteydessä on vesitorni. Kun rata Nurmekseen valmistui vuonna 1911, silloisessa Pielisjärven kunnassa oli kolme asemaa, Lieksa, Vuonislahti ja Kylänlahti. Nämä kolme ovat myös nykyisin Lieksan kaupungin alueella sijaitsevat henkilöliikenneasemat. Aseman länsipuolella sijaitsee itävaltalaisen Binderholzin omistama Lieksan saha, jonne on ollut rautatiekuljetuksia.http://www.ksml.fi/talous/Vapo-luopuu- lopuistakin-sahoista-%E2%80%93-Nurmeksen-ja-Lieksan-sahat-myytiin- it%C3%A4valtalaisyhti%C3%B6lle/720105 Asema on myös vilkas raakapuun lastauspaikka. Liikenteenohjauksessa Lieksassa siirryttiin kauko-ohjaukseen vuonna 2005, minkä seurauksena aseman miehitys ja lipunmyynti loppuivat. Asemalla on tämän jälkeen ollut muun muassa kahvila ja näyttelytiloja. Vuonna 2024 Rukajärven suunnan historiayhdistys osti asemarakennuksen. Yhdistys oli jo aikaisemmin omistanut aseman makasiinin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kuvia Lieksan asemalta Luokka:Lieksan rautatieliikennepaikat Luokka:Pohjois- Karjalan henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1967–1968

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1967–1968 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Johanneksen Pojat. ==Miesten SM-sarja== Joukkue O V H Erät Eräpisteet P Johanneksen Pojat 18 16 2 50-17 929–684 34 Luolajan Kajastus 18 15 3 49-18 911–706 33 Pirkkalan Viri 18 14 4 45-22 892–733 32 Lahden Kimmo 18 12 6 42-29 941–805 30 Rantaperkiön Isku 18 9 9 33-36 833–845 27 Lautta-Pojat 18 8 10 31-37 797–838 26 Koiton Riento 18 7 11 34-43 957–979 25 Karhulan Karto 18 7 11 29-37 759–805 25 Helsingin Tarmo 18 1 17 16-51 686–925 19 Lauritsalan Kisa 18 1 17 14-53 564–949 19 Mestarit: Taisto Heikkilä, Jorma Knuutinen, Pertti Laaksonen, Jorma Myllärinen, Oiva Niemi, Aulis Rasanen, Jouko Rehumäki, Ismo Rinkinen, Harry Sundell, Mauri Tamminen, Juhani Willala. === Karsintasarja === Suomensarjan lohkovoittajien välinen karsinta noususta SM-sarjaan pelattiin Mäkelänrinteen yhteiskoululla Helsingissä 27.-28. huhtikuuta. Kahdelle parhaalle oli tarjolla SM-sarjapaikka kaudelle 1968-1969. Joukkue O V H Erät Pisteet Käpylän Lentopalloilijat 3 2 1 8-3 5 Kuopion NMKY 3 2 1 6-4 5 Kouvolan Lentopalloilijat -57 3 2 1 7-7 5 Finnish Chemicals-57 3 0 3 2-9 3 uusinta 2.sijasta: Kuopion NMKY - Kouvolan Lentopalloilijat -57 3–0. Sarjaan nousivat Käpylän Lentopalloilijat ja Kuopion NMKY. Karhulan Rateko peri Karton sarjapaikan. ==Lähteet== * Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009 * Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 293 (ISBN 951-96062-1-1) * Lehtileikkeitä kaudelta 1967-1968 (FC-57) Luokka:Lentopallon SM-liiga-kaudet Luokka:Vuoden 1967 lentopallo Luokka:Vuoden 1968 lentopallo
Valdemar Paavilainen

Valdemar Paavilainen (26. syyskuuta 1912 Kurkijoki – 8. helmikuuta 1981 Hyvinkää) oli suomalainen metsänhoitaja ja sotakirjailija. Paavilaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Arvid Paavilainen ja Minna Kaartinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1936 Viipurin suomalaisesta lyseosta ja suoritti metsänhoitajatutkinnon 1941. Sotilasarvoltaan Valdemar Paavilainen oli majuri (Paavilainen, 1979, s.113). Paavilainen toimi Oy Waldhoff Ab:n metsäpäällikkönä kunnes hän perusti 1951 oman yrityksen. Hän oli Oy V. Paavilainen & Co:n toimitusjohtajana vuosina 1968–1977 ja yhtiön johtokunnan puheenjohtajana kuolemaansa saakka. Eläkkeelle jäätyään Paavilainen kirjoitti kaksi sotakirjaa käyttäen niissä pohjana omia sotakokemuksiaan. == Teoksia == * Laguksen jääkärit Jäämeren tiellä. Karisto 1976, 3. painos 1978 * Ratsuväki hyökkää. Karisto 1979 == Lähteet == * * Hyvinkääläisiä kirjailijoita : Valdemar Paavilainen Luokka:Suomalaiset sotakirjailijat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Sir Billi

Sir Billi on vuonna 2012 julkaistu animaatioelokuva ja jatko-osa elokuvalle Sir Billi the Vet. Elokuvan on ohjannut Sascha Hartmann. Elokuvan ääninäyttelijöinä olivat muun muassa Ford Kiernan, Alana Gray, Sean Connery, Alan Cumming ja Eliot Doyle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Brittiläiset animaatioelokuvat Luokka:Vuoden 2012 brittiläiset elokuvat
Elohopea(II)kloridi

Elohopea(II)kloridi eli elohopeadikloridi tai sublimaatti on elohopean ja kloorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään pääasiassa muiden elohopeayhdisteiden valmistukseen. ==Ominaisuudet== Elohopea(II)kloridi on molekyyliyhdiste, joka esiintyy huoneenlämpötilassa valkoisina kiteinä. Yhdiste esiintyy kaikissa olomuodoissaan lineaarisena HgCl2-molekyylinä ja yksittäisten molekyylien välillä ei ole merkittäviä vuorovaikutuksia. Elohopea(II)kloridi sublimoituu hieman yli 300 °C lämpötilassa. Yhdiste liukenee kohtalaisen hyvin veteen ja liukoisuus kasvaa lämpötilan noustessa. Kloridiliuoksiin se liukenee muodostaen kompleksi-ioneja kuten trikloromerkuraatti(II)- ([HgCl3]-) ja tetrakloromerkuraatti-ioneja ([HgCl4]2-). Elohopea(II)kloridi dissosioituu vain hyvin vähän vedessä, minkä vuoksi sen vesiliuokset eivät johda hyvin sähköä. Aine liukenee veden lisäksi myös metanoliin, etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, etyyliasetaattiin ja pyridiiniin.Milton Nowak & William Singer: Mercury compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000 Teoksen verkkoversio Viitattu 25.4.2012Matthias Simon, Peter Jönk, Gabriele Wülf- Couturier & Stefan Halbach: Mercury, Mercury Alloys, and Mercury Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2006 Teoksen verkkoversio Viitattu 25.4.2012 ==Valmistus== Elohopea(II)kloridia voidaan valmistaa metallisen elohopean ja kloorin välisellä reaktiolla yli 300 °C lämpötilassa, jolloin tuote sublimoituu ja voidaan kerätä talteen jäähdytettyihin säiliöihin. Reaktiossa käytetään klooriylimäärää, jolloin estetään elohopea(I)kloridin muodostuminen. :Hg + Cl2 → HgCl2 Teollisuudessa yhdistettä valmistetaan myös toisella menetelmällä. Siinä kuumennetaan elohopea(II)sulfaatin ja natriumkloridin seosta, jolloin yhdisteet reagoivat. Tuote puhdistetaan kuumentamalla ja elohopea(II)kloridi sublimoituu. :HgSO4 \+ 2 NaCl → HgCl2 \+ Na2SO4 Yhdistettä muodostuu myös liuottamalla elohopea(II)oksidia suolahappoon ja jäähdyttämällä liuosta, jolloin tuote kiteytyy. :HgO + 2 HCl → HgCl2 \+ H2O ==Käyttö== Elohopea(II)kloridia käytetään muiden elohopeayhdisteiden, kuten elohopea(I)kloridin elohopeaoksidin ja orgaanisten elohopeayhdisteiden valmistukseen. Aikaisemmin sitä on käytetty puun suojaamisessa lahoamista vastaan ja fungisidina, mutta yhdisteen myrkyllisyyden vuoksi tätä käyttöä on vähennetty. Sitä käytetään myös katalyyttinä valmistettaessa vinyylikloridia eteenistä ja suolahaposta ja paristoissa depolarisoivana aineena. Aikaisemmin sitä on käytetty myös lääketieteessä antiseptisenä yhdisteenä. ==Myrkyllisyys== Elohopea(II)kloridi on muiden elohopeayhdisteiden tavoin erittäin myrkyllistä ja sen kohtalainen vesiliukoisuus lisää myrkyllisyyttä. Yhdiste on syövyttävää ja aiheuttaa vaurioita ruuansulatuskanavassa, sydämessä ja verisuonissa, munuaisissa ja keskushermostossa. Kuolettavan annoksen määrä vaihtelee 29-150 mg/kg välillä. Viitattu 25.4.2012 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Elohopea(II)kloridin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 28.1.2015. Luokka:Elohopeayhdisteet Luokka:Kloridit
Lempi Metso

Lempi Metso (19. heinäkuuta 1912 Kitee – 3. joulukuuta 1995 Kitee) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija. Metso toimi opettajana Kiteellä ja Tohmajärvellä. == Teoksia == * Muistoja Karjalasta. Tekijä, Kuusamo 1973 == Lähteet == * * Pohjoiskarjalaisten nykykirjailijoiden matrikkeli : Lempi Metso ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Donnelly

Donnelly on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Ciaran Donnelly, irlantilainen elokuva- ja televisio-ohjaaja * Euphrasia Donnelly (1905–1963), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja * Henry Edmund Donnelly (1904–1967), yhdysvaltalainen katolinen piispa * Ignatius Donnelly (1831–1901), yhdysvaltalainen poliitikko ja kirjailija * Lucas Luis Dónnelly (1921–2012), argentiinalainen katolinen piispa * Martin Donnelly (s. 1964), brittiläinen Formula 1 -kuljettaja * Mike Donnelly (s. 1963), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija * Robert William Donnelly (1931–2014), yhdysvaltalainen katolinen piispa * Stella Donnelly (s. 1992), australialainen laulaja ja lauluntekijä == Kuvitteellisia henkilöitä == * Donnellyn mafiaveljet, samannimisen yhdysvaltalaisen televisiosarjan päähenkilöt
Gerber

Gerber on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Beat Gerber (s. 1982), sveitsiläinen jääkiekkoilija * Carl Friedrich von Gerber (1823–1891), saksalainen oikeustieteilijä ja valtiomies * Eugene John Gerber (1931–2018), yhdysvaltalainen katolinen piispa * Heiko Gerber (s. 1972), saksalainen jalkapalloilija * Heinrich Gerber (1832–1912), saksalainen insinööri ja sillanrakentaja * Joan Gerber (1935–2011), yhdysvaltalainen ääninäyttelijä * Kaia Gerber (s. 2001), yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä * Martin Gerber (s. 1974), sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti * Michael Gerber (s. 1969), yhdysvaltalainen kirjailija * Philipp Gerber (s. 1985) sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti. ==Muita merkityksiä== * Gerber, Fiskars Oyj:n omistama työkalumerkki.
Nelikolkkasammal

Nelikolkkasammal (Pyramidula tetragona) on lehtisammallaji, joka kuuluu nelikolkkasammalten (Pyramidula) sukuun ja nuotiosammalten heimoon (Funariaceae). Laji on Pyramidula-suvun ainoa. Se on yksivuotinen sammal, joka kasvaa kalkkipitoisilla savikoilla maapaljastumilla. Nelikolkkasammalta esiintyy Maan pohjoispuolen lauhkealla vyöhykkeellä. Nelikolkkasammal on kasvanut Suomessa Ahvenanmaalla Saltvikissa ja Varsinais-Suomessa Lohjalla, mistä se on löydetty 1880-luvulla. Esiintymät ovat kuitenkin hävinneet ja samoin laji Suomen alueelta. Vuoden 2019 uhanalaisuusarvioinnissa laji on kuitenkin määritelty äärimmäisen uhanalaiseksi. == Lähteet == * Ulvinen, Tauno, Syrjänen, Kimmo & Anttila, Susanna 2002: Suomen sammalet – levinneisyys, ekologia, uhanalaisuus. ISBN 952-11-1152-6. * Ulvinen, Tauno & Syrjänen, Kimmo: Suomen sammalten levinneisyys eliömaakunnissa 2 === Viitteet === Luokka:Aitosammalet Luokka:Suomen äärimmäisen uhanalaiset kasvit
Kalkkimieronsammal

Kalkkimieronsammal (Ephemerum recurvifolium) on lehtisammallaji, joka kuuluu mieronsammalten (Ephemerum) sukuun ja mieronsammalten heimoon (Ephemeraceae). Lajia esiintyy Länsi-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa, Turkissa. Pohjoisimmillaan sitä kasvaa Etelä-Ruotsissa hyvin harvinaisena. Kalkkimieronsammal on kasvanut Suomessa Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä se on löydetty 1880-luvulla. Esiintymä on hävinnyt ja samoin laji Suomen alueelta. Vuoden 2019 uhanalaisuusarvioinnissa laji on kuitenkin määritelty äärimmäisen uhanalaiseksi. == Lähteet == * Ulvinen, Tauno, Syrjänen, Kimmo & Anttila, Susanna 2002: Suomen sammalet – levinneisyys, ekologia, uhanalaisuus. ISBN 952-11-1152-6. * Ulvinen, Tauno & Syrjänen, Kimmo: Suomen sammalten levinneisyys eliömaakunnissa 2 === Viitteet === Luokka:Aitosammalet Luokka:Suomen äärimmäisen uhanalaiset kasvit
Rikkamieronsammal

Rikkamieronsammal (Ephemerum crassinervium) on lehtisammallaji, joka kuuluu mieronsammalten (Ephemerum) sukuun ja mieronsammalten heimoon (Ephemeraceae). Lajia esiintyy harvinaisena Euroopassa, mutta sitä on tavattu myös Israelissa, Marokossa ja Turkissa. Pohjoisimmillaan lajia tavataan Etelä-Ruotsissa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin silmälläpidettäväksi sen harvinaisuuden ja hajanaisen levinneisyysalueen takia. Rikkamieronsammal on kasvanut Suomessa Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä se on löydetty 1870-luvulla. Esiintymä on sittemmin hävinnyt, mutta lajia saattaa silti esiintyä Suomessa. Vuosien 2000 ja 2010 uhanalaisuusarvioinneissa laji luokiteltiin Suomesta hävinneeksi, mutta vuoden 2019 uhanalaisuusarvioinnissa se luokiteltiin äärimmäisen uhanalaiseksi. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Aitosammalet Luokka:Suomen äärimmäisen uhanalaiset kasvit
Lasisiirtymä

Lasisiirtymä on muutos, jossa amorfinen aine muuttuu kovasta ja hauraasta (lasimaisesta) aineesta kumimaiseksi tai nahkamaiseksi aineeksi. Lasisiirtymä tunnetaan etenkin laseilla ja polymeereillä. Lasisiirtymälle ei voida sanoa tarkkaa lämpötilaa, vaan lämpötila-alue, jota kutsutaan lasisiirtymälämpötilaksi Tg. Aineen viskositeetin lisäksi muun muassa lämpölaajenemiskerroin ja ominaislämpökapasiteetti muuttuvat lasisiirtymässä. Polymeereillä lasisiirtymän vaikutuksen voi huomata reologisella mittauksella, jossa vedetään materiaalia kasvavalla voimalla vastakkaisiin suuntiin. Lasimaisessa tilassa oleva materiaali ei juurikaan veny, vaan riittävän kovalla jännityksellä se katkeaa, kun taas kumimaisessa tai nahkamaisessa tilassa oleva materiaali ensin selvästi venyy, kunnes sekin riittävän kovalla jännityksellä katkeaa. Lasisiirtymälämpötilaan vaikuttaa useita polymeerimateriaalin rakenteellisia ja koostumuksellisia ominaisuuksia, joita voidaan käyttää hyödyksi polymeerimateriaalin valmistuksessa ja muokkauksessa käyttökohteeseen sopivaksi. Lasisiirtymälämpötilaa nostavat muun muassa polymeeriketjuissa olevat jäykät sidokset, isot sivuryhmät sekä sitoutuminen heikoilla vuorovaikutuksilla (esim. vetysitoutumisella) toisiin polymeeriketjuihin. Lasisiirtymälämpötilaa nostaa myös kaikenlainen polymeeriketjujen haaroittaminen ja verkkouttaminen. Lasisiirtymälämpötilaa voidaan puolestaan laskea pehmittimien avulla. Lisäksi myös polymeerien moolimassalla ja moolimassajakaumalla on vaikutusta lasisiirtymälämpötilaan: mitä suurempi moolimassa ja moolimassajakauma, sitä suurempi on myös lasisiirtymälämpötila. Luokka:Polymeerit Luokka:Lasi
Etelänhitusammal

Etelänhitusammal eli etelänhippusammal (Blindiadelphus recurvatus) on lehtisammallaji, joka kuuluu hitusammalten heimoon (Seligeriaceae). ==Ulkonäkö== Etelänhitusammal on hyvin pieni, vain muutaman millimetrin korkuinen. Sen lehdissä on vahva keskisuoni ja sen noin 3 mm pitkä pesäkkeenperä on voimakkaasti kaartuva. ==Levinneisyys== Etelänhitusammalta esiintyy pohjoisella pallonpuoliskolla lauhkealla vyöhykkeellä. Se on kasvanut Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä se on löydetty 1800-luvun lopussa. Esiintymät ovat hävinneet ja samoin laji Suomen alueelta. ==Elinympäristö== Sen kasvupaikkoja ovat emäksisten kallioiden ja kivien varjoiset kosteat pinnat. == Lähteet == * (pdf), ISBN 952-11-1152-6 (painettu) * Ulvinen, Tauno & Syrjänen, Kimmo: Suomen sammalten levinneisyys eliömaakunnissa 2 ===Viitteet=== Luokka:Kynsisammalet (alaluokka) Luokka:Suomen äärimmäisen uhanalaiset kasvit
Hitutoukosammal

Hitutoukosammal (Microbryum floerkeanum) on lehtisammallaji, joka kuuluu toukosammalten (Microbryum) sukuun ja toukosammalten heimoon (Pottiaceae). Lajia esiintyy Pohjois-Amerikassa, Välimerellä ja Länsi-Euroopassa Skandinavian eteläosaan asti. Suomessa hitutoukosammal on hyvin harvinainen. Se on kasvanut Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä sitä on löydetty 1860–70-luvuilla. Esiintymät ovat hävinneet ja samoin laji Suomen alueelta. == Lähteet == * Ulvinen, Tauno, Syrjänen, Kimmo & Anttila, Susanna 2002: Suomen sammalet – levinneisyys, ekologia, uhanalaisuus. ISBN 952-11-1152-6. * Ulvinen, Tauno & Syrjänen, Kimmo: Suomen sammalten levinneisyys eliömaakunnissa 2 === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Flora of North America: Microbryum floerkeanum Luokka:Toukosammalet (heimo)
Mouhijoki

Mouhijoki eli alajuoksulla Kiikoisissa Kiikoisjoki virtaa Sastamalan Mouhijärvestä Kiikoisten Kiikoisjärveen Pirkanmaan ja Satakunnan raja- alueilla. ==Maantietoa== Joki saa alkunsa Mouhijärven luusuassa olevasta säännöstelypadosta, joka purkaa vedet noin 200 metriä pitkän Kiikoiskoskeen. Joki virtaa Putajan kylän läpi ja jatkaa matkaansa hitaasti virraten noin seitsemän kilometriä peltomaiseman läpi. Jokikulmaan saavuttuaan joki poikkeaa vanhasta uomastaan ihmisen kaivamaan Marjajärveä kiertävään uomaan. Marjajärvi kuivattiin 1960-luvun lopussa ja raivattiin pelloksi. Marjajärvestä on Kiikoisjärveen enää kahden kilometrin matka, jonka aikana joki levenee ja hidastuu johtuen Kiikoisjärven säännöstelystä. Joen rantoja varjostavat vain satunnaisesti metsäsaarekkeet ja Jokikulman kohdalla joki toimii Sastamalan ja Kiikoisten rajajokena noin 1,3 kilometrin matkalla. Joki putoaa 11,5 kilometrin matkalla 5,1 metriä. ==Veden laatu== Joki virtaa pääasiassa savikoiden läpi ja siksi veden mukana kulkeutuu runsaasti kiintoainesta. Nykyään kuivattu Marjajärvi oli matalana ruohottuneena järvenä paikka, jonne kiintoainetta laskeutui. Järven kuivauksen jälkeen joki kiertää raivatun peltoalueen ja kaikki kiintoaines kulkeutuu nykyään Kiikoisjärveen. ==Virkistystoimintaa== Joen peltomaisemaan rantoja täplittävät mökki- tai rantasaunat. Kotitarvekalastusta harrastetaan, mutta joen keskijuoksulla saadaan tavanomaisia järvi- ja jokikaloja. Mouhijärven luusuassa KiikoiskoskessaKiikoiskoski: Kartta voi perhostaa istutettuja lohia, jotka laskeutuvat alemmaksi ja jäävät myös Jaarankoskeen. Näitä voi satunnaisesti joestakin saada. Kalanistutukset hoitaa kalanhoitoyhdistys SuomuSuomu: Verkkosivut . == Lähteet == === Huomioita === === Viitteet === Luokka:Suomen joet Luokka:Kiikoisjoen alue Luokka:Mouhijärvi Luokka:Kiikoinen
Booker T. & the M.G.’s

Booker T. & the M.G.’s on instrumentaalista R&B-musiikkia; soittava yhdysvaltalaisyhtye, joka perustettiin Memphisissä vuonna 1962. Alkuperäisen kokoonpanon jäsenet olivat Booker T. Jones (urut, piano), Steve Cropper (kitara), Lewie Steinberg (basso) ja Al Jackson Jr. (rummut). Heidän tunnetuin kappaleensa on ”Green Onions”. Yhtye otettiin jäseneksi Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1992. == Jäsenet == ; Nykyiset jäsenet * Booker T. Jones – urut, piano, koskettimet, basso, kitarat (1962–1971, 1975–1977, 1994–) * Steve Cropper – kitarat (1962–1971, 1975–1977, 1994–) * Steve Potts – rummut (2002–) ; Entiset jäsenet * Al Jackson, Jr. – rummut (1962–1971, 1973–1975, kuollut 1975) * Lewie Steinberg – basso (1962–1965) * Donald ”Duck” Dunn – basso (1965–1971, 1973–1977, 1994–2012, kuollut 2012) * Bobby Manuel – kitarat (1973–1975) * Carson Whitsett – urut, piano (1973–1975; kuoli 2007) * Willie Hall – rummut (1975–1977) * Anton Kuva – rummut (1994–2002) * Steve Jordan – rummut (1994–2002) == Diskografia == Albumit (nimen perässä korkein listasijoitus Yhdysvalloissa) *1962: Green Onions #33 *1965: Soul Dressing *1966: And Now! *1966: In the Christmas Spirit #13 *1967: Hip Hug-Her #35 *1967: Back to Back (live-albumi) #98 *1968: Doin’ Our Thing #176 *1968: Soul Limbo #127 *1969: Up Tight (soundtrack) #98 *1969: The Booker T Set #53 *1970: McLemore Avenue #107 *1971: Melting Pot #43 *1973: The MG’s *1977: Universal Language *1994: That’s the Way It Should Be == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset yhtyeet Luokka:Rock and Roll Hall of Fame
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1968–1969

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1968–1969 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Luolajan Kajastus. ==Miesten SM-sarja== Joukkue O V H Erät Eräpisteet P Luolajan Kajastus 18 17 1 51-9 856-472 34 Kuopion NMKY 18 14 4 45-29 905-861 28 Lahden Kimmo 18 12 6 42-33 932-919 24 Koiton Riento 18 11 7 39-27 845-777 22 Käpylän Lentopalloilijat 18 9 9 35-34 847-853 18 Johanneksen Pojat 18 8 10 34-39 851-911 16 Pirkkalan Viri 18 6 12 32-44 882-986 12 Karhulan Rateko 18 6 12 29-42 891-923 12 Lautta-Pojat 18 5 13 29-43 875-922 10 Rantaperkiön Isku 18 2 16 14-50 646-906 4 Mestarit: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Jukka Palomäki, Markku Palomäki, Kalevi Roisko, Jouko Siira. Valmentaja: Olavi Ruusunen. === Karsintasarja === Joukkue O V H Erät P Finnish Chemicals-57 8 6 2 20-8 12 Kouvolan Lentopalloilijat -57 8 6 2 20-11 12 Vartiokylän Wartti 8 5 3 17-10 10 Kokkolan Jymy 8 3 5 13-17 6 KKV 8 0 8 3-24 0 Sarjaan nousivat Finnish Chemicals-57, Kouvolan Lentopalloilijat -57. ==Lähteet== * Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009 * Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 293 (ISBN 951-96062-1-1) * leikekirja Luokka:Lentopallon SM-liiga-kaudet Luokka:Vuoden 1968 lentopallo Luokka:Vuoden 1969 lentopallo
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1969–1970

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1969–1970 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Luolajan Kajastus. ==Miesten SM-sarja== Joukkue O V H Erät Eräpisteet P Luolajan Kajastus 18 17 1 51-11 882-600 34 Johanneksen Pojat 18 15 3 48-24 945-804 30 Karhulan Rateko 18 12 6 44-24 902-744 24 Kuopion NMKY 18 10 8 37-34 888-872 20 Koiton Riento 18 8 10 37-37 905-887 16 Pirkkalan Viri 18 7 11 32-37 770-889 14 Lahden Kimmo 18 7 11 28-40 790-858 14 Kouvolan Lentopalloilijat -57 18 7 11 25-44 795-904 14 Finnish Chemicals-57 18 4 14 22-47 775-946 8 Käpylän Lentopalloilijat 18 3 15 20-48 738-886 6 Mestarit: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Jukka Palomäki, Markku Palomäki, Kalevi Roisko, Jouko Siira. Valmentaja: Olavi Ruusunen. === Karsintasarja === Joukkue O V H Erät P Vammalan Kisa 8 5 3 18-13 10 Jyväskylän Pesä-Veikot 8 5 3 18-18 10 Lauritsalan Kisa 8 4 4 17-16 8 Vartiokylän Wartti 8 3 5 18-19 6 Oulunsuun Heitto 8 3 5 13-18 6 SM-sarjaan nousivat Jyväskylän Pesä-Veikot ja Vammalan Kisa. ==Lähteet== * Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009 * Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 293 (ISBN 951-96062-1-1) * lehtileikkeitä kaudelta 1969-1970 Vammalan Kisa Luokka:Lentopallon SM-liiga- kaudet Luokka:Vuoden 1969 lentopallo Luokka:Vuoden 1970 lentopallo
Contrapunctus

Contrapunctus on akateemikko Sam Vannin (1908–1992) kolmiosainen seinämaalaus vuodelta 1959–1960.Keskitalo, Lea: Contrapunctus. Yle Teema: Sininen laulu. Suomen taiteiden tarina. Maalaus sijaitsee Helsingin suomenkielisen työväenopiston (Helsinginkatu 26) toisessa kerroksessa, Viipurinsalin sisäänkäynnin vieressä. Teos oli merkkitapaus niin Vannin uran kuin abstraktin ja konkreettisen taiteen Suomeen tulon kannalta. Myös Ateneumin taidemuseon kokoelmissa on teoksesta kollaasimalli. Contrapunctus oli ensimmäinen ei- esittävä taideteos, joka voitti avoimen taidekilpailun Suomessa ja työ toteutettiin julkisin varoin.Huusko, Timo: Sam Vanni: Contrapunctus. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 118–119. Lisäksi Porin taidemuseon kokoelmissa on pieni hiili- ja lyijykynäluonnos seinämaalauksesta.Sam Vanni. Porin taidemuseo. Musiikissa termi kontrapunkti tarkoittaa kahden tai useamman melodian hallittua yhdistämistä yhtäaikaiseksi. Vannin teoksessa melodioiden tilalla on värejä ja muotoja, joilla on vastamuoto. Ateneumin teos toteutettiin samaan mittakaavaan varsinaisen Contrapuctuksen kanssa vuonna 1960. Ateneumin taidemuseo osti työn vuonna 1961. Ateneumin kollaasi koostuu kolmesta rinnakkaisesta osasta, joista vasemmanpuoleinen osa kuvaa muotojen kaaosta. Keskimmäinen osa kuvaa taistelevaa ihmistä ja oikeanpuoleinen osa järjestystä. Keskimmäisen osan taisteleva ihminen erottuu viivakimppuna punaisen osan vieressä. Vanni totesi maalauksen kuvaavan ihmisen hengen voitokasta taistelua, jossa järjestymätön aine muuttuu orgaaniseksi kokonaisuudeksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Contrapunctus Suomen Kansallisgallerian sivuilla. Luokka:Suomalaiset maalaukset Luokka:Ateneumin kokoelmat
Agnes Obel

Agnes Caroline Thaarup Obel (s. 28. lokakuuta 1980)Agnes Obel: ”Il faut laisser la mélodie décider du texte” – Musique – Levif focus – Leviffocus.be on tanskalainen laulaja-lauluntekijä. Agnes Obel julkaisi debyyttialbuminsa Philharmonics 4. lokakuuta 2010 Tanskassa. Se on julkaistu myös useissa muissa Euroopan maissa, muun muassa Ranskassa, Alankomaissa ja Saksassa. Tanskassa albumi oli listan kärjessä useiden viikkojen ajan vuonna 2011, ja ylti nelinkertaiseen platinaan 60 000 kappaleen myynnillään. Philharmonics on ollut kymmenen parhaan joukossa myös Belgian (Vallonian), Ranskan ja Alankomaiden listoilla. Tanskassa albumi oli vuoden 2011 kolmanneksi myydyin. Albumi sai European Border Breakers Awards -palkinnon vuonna 2012. == Henkilöhistoria == Agnes Obel syntyi vuonna 1980 Kööpenhaminassa. Hän ja hänen nuorempi veljensä kasvoivat epätavallisessa ympäristössä isänsä kanssa, jolla oli kolme lasta edellisestä suhteestaan. Obel keräsi mielellään outoja esineitä ja soittimia. Hänen perheensä oli musikaalinen, ja hän oppi soittamaan pianoa hyvin nuorena. Hänen äitinsä soitti pianolla Bartókia ja Chopinia. Lapsena Obel ammensi vaikutteita Jan Johanssonin lauluista, jotka ovat eurooppalaisia kansansävelmiä jazztyyliin esitettynä. Näillä on ollut suuri vaikutus Obelin omaan musiikkiin. Agnes Obel kävi Det frie gymnasium -vapaalukiota, mutta jätti kuitenkin koulunkäynnin pian. Seitsemän vuoden iässä Obel soitti bassokitaraa yhtyeessä, joka esiintyi festivaaleilla ja äänitti vain joitakin lauluja. Hänellä oli pieni rooli Thomas Vinterbergin lyhytelokuvassa Drengen der gik baglæns (”Poika joka kulki takaperin”) vuodelta 1995. Myöhemmin, muusikko-tuottaja Elton Theanderin myötävaikutuksella, Obel perusti kööpenhaminalaisyhtyeen Sohio. Hän debytoi sooloartistina levyllään Philharmonics vuonna 2010. Obel kirjoittaa, soittaa, laulaa ja tuottaa itse kaiken materiaalinsa. Hän on saanut vaikutteita muun muassa seuraavilta artisteilta: Roy Orbison, Joni Mitchell, PJ Harvey, Claude Debussy, Maurice Ravel ja Erik Satie. == Diskografia == * Philharmonics (2010) * Aventine (2013) * Citizen of Glass (2016) * Myopia (2020) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu Luokka:Tanskalaiset laulajat Luokka:Laulaja- lauluntekijät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1970–1971

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1970–1971 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Luolajan Kajastus. Putoamisesta käytiin tiukkaa vääntöä, ja peräti viisi joukkuetta joutui uusintaotteluihin. ==Miesten SM-sarja== Joukkue O V H Erät Eräpisteet P Luolajan Kajastus 18 14 4 48-22 969-784 28 Karhulan Rateko 18 13 5 47-20 905-683 26 Kuopion NMKY 18 12 6 44-26 902-788 24 Lahden Kimmo 18 12 6 42-34 974-927 24 Johanneksen Pojat 18 7 11 36-40 923-980 14 Helsingin Elite 18 7 11 33-40 872-897 14 Kouvolan Lentopalloilijat -57 18 7 11 30-42 850-906 14 Vammalan Kisa 18 7 11 29-40 795-893 14 Pirkkalan Viri 18 7 11 25-43 778-895 14 Jyväskylän Pesä-Veikot 18 4 14 22-49 749-966 8 === uusinta säilymisestä === Joukkue O V H Erät P Johanneksen Pojat 3 2 1 8-4 4 Vammalan Kisa 3 2 1 6-5 4 Kouvolan Lentopalloilijat -57 3 2 1 6-6 4 Helsingin Elite 3 1 2 6-6 2 Pirkkalan Viri 4 1 3 5-10 2 Sarjaan nousivat Käpylän Lentopalloilijat ja Lauritsalan Kisa. Mestarit: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Teuvo Mölsä, Matti Paananen, Markku Palomäki, Kalevi Roisko, Raimo Salminen, Jouko Siira. Valmentaja: Olavi Ruusunen. ==Lähteet== * Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009 * Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 293 (ISBN 951-96062-1-1) * Lehtileikkeitä Luokka:Lentopallon SM-liiga-kaudet Luokka:Vuoden 1970 lentopallo Luokka:Vuoden 1971 lentopallo
Sisäkuva (Rafael Wardi)

Sisäkuva on Rafael Wardin (s.1928-) öljytyö kankaalle vuodelta 1971, kooltaan 147 × 97 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen vuonna 1972. Sisäkuvassa Wardi kuvaa valon luomaa atmosfääriä. Hän käytti metodinaan pinnan jakamista särmiin, ja värien erottamista paljaiden valkoisten aukkojen avulla, joista viimeksi mainittua käytetään Sisäkuvassa. Keinon katsotaan olevan peräisin Pierre Bonnardilta. Suomessa sen omaksui myös Helge Dahlman ja Tapani Raittila. Maalauksen punainen, keltainen, oranssi ja sininen ovat Wardille ominaisia. ==Lähteet== Timo Huusko: Rafael Wardi: Sisäkuva. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.117. ==Aiheesta muualla== * Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Sisäkuva. * toinen Wardin Sisäkuva vuodelta 1971. Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Luokka: Suomalaiset maalaukset Luokka: Ateneumin kokoelmat
Waken taistelu

Waken taistelu oli toisessa maailmansodassa Japanin ja Yhdysvaltain välinen taistelu Waken saaresta. Taistelu alkoi 8. joulukuuta 1941 ja päättyi japanilaisten voittoon 23. joulukuuta, jolloin japanilaiset valtasivat saaren itselleen.A Magnificent Fight: Marines in the Battle for Wake Island. Robert J. Cressman 2006. Viitattu 5.7.2016. == Taustaa == Tammikuussa 1941 Yhdysvaltain laivasto aloitti sukellusvenetukikohdan ja lentokentän rakentamisen saarelle. Ensimmäinen vakinainen varuskunta, jonka muodosti vajaavahvuinen 1. merijalkaväen tukikohtapataljoona, saapui 19. elokuuta saarelle. Varuskunnanpäällikön majuri P. S. Devereux'n alaisuudessa oli kaikkiaan noin 450 upseeria ja miestä. Pataljoonan tukena oli majuri Paul A. Putnamin komentama merijalkaväen hävittäjälaivue VMF-211, jossa oli kaksitoista F4F-3 Wildcat hävittäjää. Saarella oli lisäksi 68 laivaston miestä sekä 1 221 Morrison-Knudsen Cicil Engineering Companyn työntekijää rakentamassa tukikohtaa. Pan American Airwaysin henkilökuntaa oli 54 mahdollistamassa Pan Am Clipperin Tyynenmeren ylittävät lennot, jotka oli aloitettu 1935. Merijalkaväen aseistuksena oli kuusi viiden tuuman 51 pituuskaliiperin rannikkotykkiä, jotka olivat alun perin olleet taistelulaiva USS Texasilla, ja kaksitoista kolmen tuuman 50 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykkiä. Aseistuksen täydensi kahdeksantoista raskasta .50" Browning-konekivääriä ja kolmekymmentä .30" neste- ja ilmajäähdytteistä raskasta, keskiraskasta ja kevyttä konekivääriä. Komentaja Winfield S. Cunningham otti 28. marraskuuta Waken varuskunnan komentoonsa. Hänelle jäi siten ainoastaan alle kaksi viikkoa aikaa tutustua saareen ja sen puolustusjärjestelyihin sekä sitä puolustaviin joukkoihin ennen sodan syttymistä. == Taistelu == Vain muutamaa tuntia Pearl Harboriin tehdyn tuhoisan hyökkäyksen jälkeen 8. joulukuuta, 36 Marshallin saarilta lähtenyttä keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien keskiraskasta Mitsubishi G3M3 -pommikonetta iski saarelle. Pommituksessa tuhoutui kahdeksan lentotukikohdassa ollutta Grumman F4F Wildcat-hävittäjää. Loput neljä oli partiolennolla, mutta heikon näkyvyyden takia ne eivät havainneet hyökkääjiä. Hyökkäyksen jälkeen Pan Am evakuoi henkilöstönsä samoin kuin lennolla olleet matkustajat. Wakelle tehtiin vielä kaksi ilmahyökkäystä. == Ensimmäinen maihinnousuyritys == Varhain aamulla 11. joulukuuta varuskunta torjui ensimmäisen maihinnousuyrityksen. == Vankien teloitus == Vuonna 1943 Yhdysvaltain laivaston lentotukialus Yorktownin lentokoneet pommittivat saarta, jonka seurauksena saarella olevat 98 vangittua amerikkalaista siviiliä teloitettiin. Yksi vangeista pääsi pakenemaan ja ehti kirjoittaa isoon kiveen viestin 98 US PW 5-10-43 ennen kuin hänet saatiin kiinni ja teloitettiin. Tämän jälkeen japanilaiset pitivät saaren itsellään kunnes viimeiset saarella olevat japanilaiset joukot antautuivat liittoutuneille 4. syyskuuta 1945. ==Lähteet== Luokka:Tyynenmeren sodan taistelut toisessa maailmansodassa Luokka:Yhdysvaltain taistelut Luokka:Vuoden 1941 sotahistoria
Marianne Laxén

Catharina Marianne Laxén (o.s. Örn; s. 9. kesäkuuta 1945 Helsinki) on suomalainen tasa-arvovaikuttaja. Hän on ollut feministinen rauhanaktivisti aina 1970-luvulta alkaen. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden maisteri (sosiaalipolitiikka ja kansantaloustiede). Toimiessaan tasa-arvoasiain neuvottelukunnassa erikoistutkijana Laxén sai vuonna 1990 Tupolevin veljeksiksi itseään kutsuneilta työmarkkinajohtajilta ns. kikkelikortin, jonka hän julkaisi. Laxén muutti ainakin osittain tapauksen takia yli 10 vuodeksi pois Suomesta muihin pohjoismaisiin tasa-arvotehtäviin. Laxén oli 29 vuoden ajan SDP:n jäsen. Hän erosi puolueesta vuonna 1994. Laxén oli kannattanut presidentinvaaleissa ensin Eeva Kuuskoskea ja myöhemmin Elisabeth Rehniä. Vuonna 2015 hän allekirjoitti Paavo Väyrysen kansalaisaloitteen, joka koski Suomen ehdotettua eroamista EMUsta.http://slate.kapsi.fi/Euroaanestysaloite.html Laxén oli Helsingin kaupungin tasa-arvotoimikunnan puheenjohtaja vuosina 2012–2017. Marianne Laxén oli avioliitossa pääsihteeri Kaj Laxénin (1943–2021) kanssa vuoteen 1980 saakka. Heille syntyi 1970-luvulla kolme lasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Ylen Elävä arkisto: Kikkelikortti kirvoitti keskustelua tasa- arvon tilasta Suomessa * Obalans mellan könen oroar. Hufvudstadsbladet 9.6.2015. * Luokka:Suomalaiset feministit Luokka:Erityisavustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1971–1972

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1971–1972 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Luolajan Kajastus. Mestaruus ratkesi vasta viisieräisessä uusintaottelussa. ==Miesten SM-sarja== Joukkue O V H Erät Eräpisteet P Luolajan Kajastus 18 15 3 48-23 962-745 30 Kuopion NMKY 18 15 3 47-22 942-781 30 Karhulan Rateko 18 12 6 42-27 898-776 24 Johanneksen Pojat 18 12 6 41-31 930-886 24 Lahden Kimmo 18 11 7 40-32 876-863 22 Vammalan Kisa 18 6 12 34-39 887-953 12 Kouvolan Lentopalloilijat -57 18 6 12 33-42 872-985 12 Helsingin Elite 18 5 13 25-46 799-902 10 Käpylän Lentopalloilijat 18 4 14 23-46 786-903 8 Lauritsalan Kisa 18 4 14 24-49 832-990 8 Sarjaan nousivat Pirkkalan Viri ja Porin Pyrintö. Loppuottelu 19\. maaliskuuta Luolajan Kajastus Kuopion NMKY 3–2 15-10 , 13-15 , 15-10 , 10-15 , 16-14 Luolajan Kajastus Suomen mestari Mestarit: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Juhani Manninen, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Teuvo Mölsä, Timo Niemi, Jouko Siira. Valmentaja: Olavi Ruusunen. ==Lähteet== * Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009 * Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 294 (ISBN 951-96062-1-1) Luokka:Lentopallon SM-liiga- kaudet Luokka:Vuoden 1971 lentopallo Luokka:Vuoden 1972 lentopallo
Microsoft Publisher

Microsoft Publisher on Microsoftin kehittämä ja ylläpitämä julkaisuohjelma. Microsoft levittää Publisheria Microsoft Office Professional -pakettinsa mukana. Luokka:Julkaisuohjelmat Luokka:Microsoft
Kuumat löylyt

Kuumat löylyt on taiteilija Heikki Tuomelan (1922–1991) öljytyö kovalevylle, 146 × 122 cm, vuodelta 1985–86. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1988. Kuumat löylyt -maalauksessa nähdään Heikki Tuomela itse kylpemässä kahden naisen kanssa nokeentuneessa saunassa. Tuohon aikaan ei ollut enää tavallista, että naiset ja miehet saunoivat keskenään muutoin kuin miehenä ja vaimona. Silti teoksen katsotaan ilmentävän suomalaisten mutkatonta suhdetta alastomuuteen. Tuomelalle tunteen ilmaus oli taiteen keskeisin pyrkimys, jolloin hänen tuli hallita värin intensiteetti ja valon voima. Nuorena hän kuvasi paljon syrjäytyneitä, romaneja, rähjäisiä rakennuksia ja köyhien hetkellisiä iloja kuten musisointia ja saunomistakin. 12-vuotiaana täysorvoksi jäänyt Tuomela osasi työskennellessään samaistua kohteensa maailmaan, mikä oli hänen vahvuuksiaan. ==Lähteet== * Timo Huusko: Heikki Tuomela: Kuumat löylyt. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.116. ==Aiheesta muualla== * Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Kuumat löylyt. Luokka:Suomalaiset maalaukset Luokka:Ateneumin kokoelmat
Saarenmaa (maakunta)

Saarenmaan maakunta Kotimaisten kielten keskus: Viron paikannimet: suomeen mukautettu vai vironkielinen nimiasu?(ohje), viitattu 28.4.2017 (myös Saaren maakunta, ) on Viron maakunta, joka sijaitsee maan länsiosassa. Maakunta muodostuu Saarenmaan, Muhun ja Ruhnun saarista sekä lukuisista pienemmistä saarista. == Kunnat == Saarenmaan maakunnassa on ollut vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen, lokakuusta 2017 alkaen kolme kuntaa: Saarenmaan kunta, Muhun kunta ja Ruhnun kunta. Saarenmaan kunta muodostettiin yhdistämällä pääsaaren kaikki 12 kuntaa 21.10.2017. Maakunnan asukasluku oli vuoden 2018 alussa 31 925\. Maakunnan pinta-ala on 2 938 neliökilometriä ja asukastiheys näin ollen 12 asukasta neliökilometrillä. ==Väestö== Vuonna 2011 Saarenmaan maakunnassa oli 31 317 asukasta, joista 30 729 (98,1 %) oli virolaisia, 295 (0,9 %) venäläisiä ja 272 (0,9 %) muita kansallisuuksia. == Talous == Maakunnan teollisuudenaloja ovat elintarviketeollisuus, veneenrakennus ja elektroniikkateollisuus. Näiden lisäksi maakunnassa työllistää korkean teknologian tuotteet sekä matkailu. == Hallinto ja politiikka == Hiidenmaan, Läänemaan ja Saarenmaan maakunnat muodostavat Viron riigikogun vaalien vaalipiirin numero 5 (Valimisringkond Nr 5 Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa), josta valitaan yhteensä kuusi kansanedustajaa Viron 101-jäseniseen parlamenttiin. == Katso myös == * Saarenmaa (saari) * Saarenmaa (muinaismaakunta) * Saarenmaan kunta == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1972–1973

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1972–1973 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Karhulan Rateko. ==Miesten SM-sarja== Joukkue O V H Erät Eräpisteet P Karhulan Rateko 18 15 3 50-19 926-675 30 Luolajan Kajastus 18 13 5 42-24 902-769 26 Kuopion NMKY 18 10 8 41-31 900-784 20 Vammalan Kisa 18 10 8 39-39 956-958 20 Johanneksen Pojat 18 9 9 34-33 794-770 18 Lahden Kimmo 18 9 9 37-39 923-922 18 Helsingin Elite 18 9 9 38-40 961-978 18 Porin Pyrintö 18 8 10 31-39 793-913 16 Kouvolan Lentopalloilijat -57 18 7 11 32-40 874-919 14 Pirkkalan Viri 18 0 18 14-54 621-962 0 Sarjaan nousivat Lautta-Pojat ja Palloiluseura Arsi Haminasta. Mestarit: Ilkka Kesseli, Raimo Koskinen, Juha Liikanen, Heikki Montonen, Kalle Nikkinen, Risto Palonen, Tapani Piilola, Ossi Pulli, Risto Raussi. Valmentaja Elo Blomqvist. ==Lähteet== * Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009 * Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 294 (ISBN 951-96062-1-1) Luokka:Lentopallon SM-liiga-kaudet Luokka:Vuoden 1972 lentopallo Luokka:Vuoden 1973 lentopallo
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1973–1974

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1973–1974 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Karhulan Rateko. Kuopion Sale pelasi Kuopion NMKY:n paikalla. ==Miesten SM-sarja== Joukkue O V H Erät Eräpisteet P Karhulan Rateko 18 15 3 49-27 1006-818 30 Luolajan Kajastus 18 14 4 46-20 897-703 28 Kuopion Sale 18 10 8 38-33 883-877 20 Porin Pyrintö 18 9 9 40-32 926-880 18 Lahden Kimmo 18 9 9 36-38 940-929 18 Vammalan Kisa 18 9 9 34-38 860-878 18 Johanneksen Pojat 18 8 10 34-42 894-933 16 Palloiluseura Arsi 18 7 11 33-39 799-930 14 Helsingin Elite 18 6 12 31-42 883-963 12 Lautta-Pojat 18 3 15 20-50 792-969 6 Sarjaan nousivat Hyvinkään Ponteva ja Pieksämäen NMKY. Mestarit: Jorma Kaunonen, Ilkka Kesseli, Raimo Koskinen, Ilkka Leskinen, Juha Liikkanen, Heikki Montonen, Risto Palonen, Risto Raussi, Risto Riisiö. Valmentaja Torsti Karhunen. ==Lähteet== * Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009 * Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 294 (ISBN 951-96062-1-1) Luokka:Lentopallon SM-liiga- kaudet Luokka:Vuoden 1973 lentopallo Luokka:Vuoden 1974 lentopallo
Hiidenmaa (maakunta)

Hiidenmaan maakunta Kotimaisten kielten keskus: Viron paikannimet: suomeen mukautettu vai vironkielinen nimiasu?(ohje), viitattu 28.4.2017 (myös Hiiden maakunta, ) on Viron maakunta maan länsiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Kärdlan kaupunki. Maakunta koostuu Hiidenmaan saaresta sekä muutamista pienistä saarista. Hiidenmaa on pinta-alaltaan ja väkiluvultaan Viron pienin maakunta. == Kunnat == Hiidenmaan maakunta on vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen koostunut yhdestä kunnasta, Hiidenmaan kunnasta. Maakunnan väkiluku oli vuoden 2018 alussa 9 580. Hiidenmaan maakunnassa oli vuoden 2017 lokakuuhun asti neljä kuntaa: Emmaste, Hiiu, Käina ja Pühalepa. Hiiun kunta syntyi vuoden 2014 alussa, kun Kõrgessaaren kunta ja Kärdlan kaupunki yhdistyivät Hiiun kunnaksi. Tällöin Kärdlasta tuli Hiiun kunnan osa, epäitsenäinen kaupunki (). Kuntien väestö on muuttunut seuraavasti: Kunta v. 2001 v. 2005 v. 2010 v. 2015 Emmaste 1 260 1 170 1 140 1 108 Hiiu* 4 870 4 600 4 320 4 159 Käina 2 110 2 010 1 890 1 878 Pühalepa 1 730 1 590 1 500 1 437 Hiidenmaa 9 970 9 370 8 850 8 582 * Hiiu = Kõrgessaare + Kärdla 2001–2010 ==Väestö== Vuonna 2011 Hiidenmaalla oli 8 482 asukasta, joista 8 356 (98,5 %) oli virolaisia, 61 (0,7 %) venäläisiä ja 64 (0,8 %) muita kansallisuuksia. == Vaalipiiri == Hiidenmaan, Läänemaan ja Saarenmaan maakunnat muodostavat Viron riigikogun vaalien vaalipiirin numero 5 (Valimisringkond Nr 5 Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa), josta valitaan yhteensä kuusi kansanedustajaa Viron 101-jäseniseen parlamenttiin. == Talouselämä == Maakunnan teollisuudenaloja ovat puu-, elintarvike-, muovi- ja elektroniikkateollisuus. Näiden lisäksi maakunnassa työllistää kuljetusala ja matkailu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1974–1975

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1974–1975 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kolme viimeistä putosi sarjasta ja vain yksi joukkue nousi tilalle. Mestaruuden voitti sarjanousija Pieksämäen NMKY. Mestaruus ratkesi kärkijoukkueiden kohdatessa päätöskierroksella Pieksämäellä. Ratkaisu näytti jo siirtyvän uusintaotteluun Kisan voitettua kaksi ensimmäistä erää, mutta lopulta Pieksämäen NMKY voitti ottelun ja Suomen mestaruuden erin 3-2(6-15,14-16,15-6,15-5,15-7). ==Miesten SM-sarja== Joukkue O V H Erät Eräpisteet P Pieksämäen NMKY 18 15 3 51-17 944-701 30 Vammalan Kisa 18 13 5 46-29 963-826 26 Luolajan Kajastus 18 10 8 37-34 882-856 20 Karhulan Rateko 18 9 9 36-35 877-832 18 Kuopion Sale 18 9 9 39-40 956-966 18 Johanneksen Pojat 18 9 9 32-37 851-883 18 Lahden Kimmo 18 8 10 31-42 848-912 16 Palloiluseura Arsi 18 6 12 31-40 809-908 12 Porin Pyrintö 18 6 12 31-41 851-940 12 Hyvinkään Ponteva 18 5 13 25-44 748-905 10 Uusinta suorasta putoamisesta: Palloiluseura Arsi - Porin Pyrintö 3-2 (15-3,10-15,15-9,7-15,15-8) Hyvinkään Ponteva ja Porin Pyrintö putosivat suoraan. Haminan Arsi ja Lahden Kimmo karsintaan, jossa Arsi putosi. Sarjaan nousi Lautta-Pojat. Mestarit: Jouko Juvonen, Jussi Katainen, Reino Kosonen, Pauli Leikas, Seppo Nousiainen, Jouni Parkkali, Hannu Roimainen, Matti Rotinen. Valmentaja Aimo Pulkkinen. ==Lähteet== * Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009 * SVUL:n toimintakertomus 1975 * Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 294 (ISBN 951-96062-1-1) * Lehtileikkeitä Luokka:Lentopallon SM-liiga-kaudet Luokka:Vuoden 1974 lentopallo Luokka:Vuoden 1975 lentopallo
Jerusalem (maalaus)

Jerusalem on Anitra Lucanderin (1918–2000) öljymaalaus kankaalle, 37,5 × 50,5 cm, vuodelta 1960. Ester ja Jalo Sihtolan taidesäätiö lahjoitti sen Ateneumin taidemuseolle vuonna 2001. Anitra Lucanderille visuaalinen tunne-elämys oli tärkeä. Hänen maalauksensa syntyivät niiden pohjalta. Taide edusti hänelle myös ikuisuusarvoja ja siksi hän työskenteli perehtyäkseen vanhoihin kulttuureihin ennen maalaamista. Jerusalem on mosaiikkimainen työ, jonka osia ovat hiekka, kalkki, vihreä kasvusto ja taivaan sini. Lucander teki monia matkoja ja onkin mitä todennäköisempää että teoksen perusainekset ovat kehittyneet matkoilla saaduista vaikutteista. Maalauksen rakenteellisuudessa on yhtymäkohtia myös Paul Kleen kaupunkikuviin. ==Lähteet== * Timo Huusko: Anitra Lucander: Jerusalem. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.115. ==Aiheesta muualla== * Teos Ateneumin sivuilla Luokka:Suomalaiset maalaukset Luokka:Ateneumin kokoelmat
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1975–1976

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1975–1976 pelattiin kahdeksan joukkueen nelinkertainen sarja, jossa viimeiseksi sijoittunut joukkue putosi suoraan sarjasta ja yksi joukkue nousi tilalle. Lisäksi viimeistä edellinen joutui karsimaan sarjapaikastaan. Mestaruuden voitti Pieksämäen NMKY. Karhulan Rateko lopetti lentopallotoimintansa ja sen tilalla pelasi Karhulan Veikot. Mestaruus ratkesi kärkijoukkueiden kohdatessa sarjan päätöskierroksella Vammalassa 28. maaliskuuta, jolloin Kisa hävisi Pieksämäen Namikalle 0-3 (5-15,15-17,9-15). Kisan voitto olisi siirtänyt ratkaisun uusintaotteluun. ==Miesten SM-sarja== Joukkue O V H Erät Eräpisteet P Pieksämäen NMKY 28 24 4 76-25 1403-1007 48 Vammalan Kisa 28 22 6 70-36 1447-1175 44 Lautta-Pojat 28 16 12 62-48 1329-1249 32 Luolajan Kajastus 28 15 13 54-52 1331-1276 30 Karhulan Veikot 28 13 15 56-58 1397-1425 26 Kuopion Sale 28 13 15 53-55 1270-1315 26 Lahden Kimmo 28 8 20 44-66 1283-1390 16 Johanneksen Pojat 28 1 27 8-83 714-1337 2 Sarjaan nousi Rantaperkiön Isku. Lahden Kimmo säilyi sarjassa voitettuaan karsinnassa Helsingin Eliten 3-1 ja 3-0. Mestarit: Jouko Juvonen, Jussi Katainen, Reino Kosonen, Ari Kuikka, Pauli Leikas, Jouni Parkkali, Matti Rotinen, Otto Sivonen, Ahti Toivanen. Valmentaja Reino Kosonen ==Lähteet== * Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009 * MMM 1977 * Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 294 (ISBN 951-96062-1-1) * Lehtileikkeitä kaudelta 1975-1976 Luokka:Lentopallon SM-liiga-kaudet Luokka:Vuoden 1975 lentopallo Luokka:Vuoden 1976 lentopallo
Eduard von Toll

thumb|upright|Eduard von Toll Eduard Gustav von Toll (, 14. maaliskuuta (J: 2. maaliskuuta) 1858 Tallinna – 1902 Itä-Siperian meri) oli Venäjän palveluksessa toiminut baltiansaksalainen geologi ja naparetkeilijä, joka teki useita tutkimusmatkoja Pohjoiselle jäämerelle. Hän kuului vapaaherralliseen von Toll -aatelissukuun ja opiskeli Tarton yliopistossa eläintiedettä. Von Toll teki 1880-luvulta alkaen useita tutkimusmatkoja varsinkin Uuden-Siperian saarille. Vuosina 1900–1902 hän johti sinne suuntautunutta Venäjän tiedeakatemian tukemaa retkeä, jonka yhtenä päämääränä oli löytää Sannikovin maana tunnettu oletettu saari, jonka tutkimusmatkailija Jakov Sannikov väitti nähneensä 1800-luvun alussa. Vietettyään Zarja-aluksella kaksi talvea Uuden-Siperian saarten seudulla ankarissa olosuhteissa, von Toll matkasi keväällä 1902 reellä retkikuntansa kolmen miehen kanssa silloin huonosti tunnetulle Bennettinsaarelle. Zarja ei päässyt suunnitelmien mukaan hakemaan heitä kesällä, eikä heitä enää sen jälkeen nähty; he kuolivat ilmeisesti syksyllä 1902 yrittäessään vaeltaa jalkaisin takaisin mantereelle. Seuraavana vuonna pelastusretkikunnat löysivät joitakin von Tollin retkikunnan tavaroita, mutta eivät heidän jäännöksiään. Eduard von Tollilla oli myös suomalaisia sukujuuria. Hänen äitinsä äidin äiti oli Kerimäen Haapalassa 9. heinäkuuta 1770 syntynyt Maria Eleonora Rebitzer o.s. Brotherus. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Naparetkeilijät Luokka:Venäläiset tutkimusmatkailijat Luokka:Venäläiset geologit Luokka:Baltiansaksalaiset Luokka:Kadonneet henkilöt Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1902 kuolleet
Rantapuut

Rantapuut on Sigrid Schaumanin (1877-1979) toistaiseksi ajoittamaton öljytyö kankaalle, 40 × 27 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1995. Rantapuut on maalattu todennäköisesti 1950-luvulla joko Italiaan tai Ranskan Rivieralle Mentoniin suuntautuneella matkalla. Korkean iän saavuttanut Sigrid Schauman oli tuolloin jo seitsemissäkymmenissä. Schaumanille tärkeää oli maalausaiheen aiheuttama aistimus, joka johti valon tutkimiseen ja väripigmenttien sekoittamisen välttelyyn jolloin värien kirkkaus lisääntyi. ==Lähteet== * Timo Huusko: Sigrid Schauman: Rantapuut. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.114. ==Aiheesta muualla== * Maalaus Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Taidekokoelmat: Rantapuut. Luokka:Suomalaiset maalaukset Luokka:Ateneumin kokoelmat Luokka:Maisemamaalaukset