EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Gustaf Edvard Mattson

Gustaf Edvard Mattsson (5. syyskuuta 1842 Turku – 9. elokuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, merikoulun johtaja ja valtiopäivämies. Mattssonin vanhemmat olivat kauppalaivuri Gustaf Mattsson ja Maria Erikintytär. Mattssonin puoliso vuodesta 1872 oli Amelie Brunström (k. 1874). Kemisti, sanomalehtimies ja kirjailija Guss Mattsson (1873-1914) oli heidän poikansa. Gustaf Edvard Mattsson lähti 1856 merille ja suoritti 1861 Turussa perämiehen ja 1864 merikapteenin tutkinnon. Laivanpäällikkönä hän toimi vuoteen 1881 saakka, jolloin hänestä tuli Turun merikoulun opettaja. Koulun vt. johtajaksi hänet nimitettiin 1890 ja vakinaiseksi johtajaksi 1899. Mattsson toimi vuodesta 1881 matkustajalaivojen katsastajana ja vuodesta 1883 Turun satamajohtokunnan jäsenenä ja myöhemmin puheenjohtajana. Hän kuului merivakuutusyhtiö Tritonin perustajiin. Vuonna 1895 hän sai laamanni August Ferdinand Juseliuksen kanssa tehtäväksi laatia ehdotuksen merivahinkojen arvioimiseksi Suomessa. Hän kirjoitti ahkerasti merenkulkuasioista ruotsinkielisiin lehtiin ja julkaisi 1897-1899 teoksen Matrikel för navigationsskolorna i Finland. Mattsson edusti porvarissäädyssä Turkua valtiopäivillä 1900. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Aboa Mare: historia Viitattu 21.4.2014. Luokka:Suomalaiset merikapteenit Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Arja Havakan diskografia

Tämä artikkeli sisältää suomalaisen iskelmälaulajan Arja Havakan diskografian. == Studioalbumit == * 1994: Siniset säveletSuomen äänitearkisto aanitearkisto.fi Viitattu 21.4.2014 * 1995: LokkiLokki Suomen äänitearkistossa aanitearkisto.fi Viitattu 21.4.2014 * 1996: Sinne ainiaaksi jäänSinne ainiaaksi jään Suomen äänitearkistossa aanitearkisto.fi Viitattu 21.4.2014 * 1999: Muistot ei kuole koskaanMuistot ei kuole koskaan Suomen äänitearkistossa aanitearkisto.fi Viitattu 21.4.2014 * 2002: Hän saavu eiFono: Hän saavu ei fono.fi Viitattu 21.4.2014 * 2013: Joki ja tuuliAXR Music: Joki ja tuuli "AXR Music Oy / Joki ja tuuli" Viitattu 21.4.2014 == Kokoelmat == * 2004: Lokki: kaikki parhaat - 36 toivotuintaAllmusic: Lokki - Kaikki parhaat 36 toivotuinta allmusic.com Viitattu 20.12.2012 * 2014: 20 suosikkia - Lokki == Singlet == * 1994: Siniset sävelet, Arja Havakka. * 1995: Lokki : Vie minut aamuun, Audiovox Records Oy. * 1996: Häälauantai] (A-puoli) * 1999: Muistot ei kuole koskaan, Audiovox Oy. * 2004: Kivisydän : Lumilintu, Studio Sele Oy. * 2007: Enso tahtoo Eurooppaan, Studioala Oy. * 2007: Miljoonat kynttilät * 2009: Tuuli etsii etelää : Joki ja tuuli, AXR Music Oy. * 2010: Kotiviini : Haavemaa : Arpiset haavat / Arja Havakka, Janne Heino, AXR Music Oy. * 2012: LumilintuLumilintu - Arja Havakka allmusic.com Viitattu 21.4.2014 * 2013: Joki ja tuuli * 2016: Yksin : Kaikki tiet vievät Roomaan, Ilkka Vainio Tuotanto Oy. * 2016: Vuonna -66, Arja Havakka & Kulkuriveli Jami, Ilkka Vainio Tuotanto Oy * 2019: Matkakummpani : Tuuli etsii : Virran viemää, Greatsounds Oy. *2020: Aina toisensa on heillä : Yksi tähti, Greatsounds Oy *2020: Boogie woogie nainen / Kun aika on, Geatsounds Studio Oy == Muilla levyillä == * 2001: Laulava Sydän * 2003: Kultalevy! − Musiikin hippuja Lapin kultamailta * 2007: Joulun tähtitaivas 3 * 2007: Iskelmä − Joululahja * 2007: Musiikkia tv- sarjasta Laulava Sydän Vol.1 * 2011: Åttopojat: Roosa ja minä * 2012: Eläköön iskelmä vol. 1 * 2013: Eläköön iskelmä vol. 2 Televisio-ohjelmat: * 1999: Laulava sydän: Agents! (YLE 2), 30.1.1999, toimittaja Tarleena Sammalkorpi. (Jambalaya, Tuulella ei ole ystävää, Johnny B. Goode / esittäjä Arja Havakka. Kauan / esittäjät Arja Havakka & Danny). * 2000: Huvin vuoksi (YLE 2), 19.2. 2000, toimittaja Heikki Hilander. (Talven ruusu, Sonny boy, Let's twist again / esittäjä Arja Havakka). * 2000: Hotelli Sointu (YLE 1), 25.3. 2000, toimittaja Arto Nyberg. (Itke vaan jos helpottaa / esittäjät Arja Havakka & Tommi Läntinen). * 2001: Huvin vuoksi (YLE 2), 2.4. 2001, toimittaja Heikki Hilander.(Usko puolet mitä näet, Johnny B. Goode, Unohtumaton ilta, Lokki, esittäjä Arja Havakka). * 2003: Jos sais kerran (YLE 2), 24.3. 2003, toimittaja Joel Hallikainen. (Johnny Guitar, Elsa, kohtalon lapsi, Sun laivarantaan jäädä täytyi / esittäjä Arja Havakka). Nuottikokoelma: * 1999: Hittiboxi 2, BMG, OY Tuuli tunteet herättää (esitys äänitteellä Arja Havakka). == Lähteet == Havakka, Arja
Olhavanlammen kalliomaalaus

Olhavanlammen kalliomaalaus (tai myös Olhavanvuoren) sijaitsee Repoveden kansallispuistossa Repoveden läheisellä Olhavanlammella Kouvolassa Kymenlaaksossa. Maalaus on ilmeisesti kivikaudelta. == Kallio ja sen sijainti == Repoveden kansallispuiston alueella sijaitseva Olhavanlampi rajautuu idässä jyrkkiin ja korkeisiin kallioseinämiin. Jylhimmän seinämän takana kohoaa Olhavanvuori. Seinämän eteläosassa on kalliokiipeilijöiden harjoituspaikka. Luodon kohdalta noin 20 metriä pohjoiseen sijaitsee maalauspaikka, minkä tunnistaa suuresta kallionkulmauksesta. == Maalaus == Komeista puitteista huolimatta itse maalaus käsittää vain noin kämmenen kokoisen punaväriläikän. Se sijaitsee noin kahden metrin korkeudella veden pinnasta. Punaväristä ei tunnista kuviota, mutta jälki on ihmisen tekemä. Eräät ovat tunnistavinaan siinä vasemman käden painauman. Eräällä kallion juurelle pudonneessa lohkareessa on myös punaväriä, joka on tulkittu myös kämmenpainaumaksi. Repovesi olhava.jpg|Olhavanvuori kohoaa suoraan vedestä Repovesi kalliomaalaus.jpg|Kalliomaalaus sijaitsee kasvojen muotoisen kallion juurella == Katso myös == * Löppösenluolan kalliomaalaus sijaitsee noin kilometrin päässä etelään. ==Lähteet== * * Luukkonen, Ismo: Olhavanlampi * ===Viitteet=== Luokka:Repoveden kansallispuisto Luokka:Suomen kalliomaalaukset Luokka:Kouvolan historia Luokka:Valkeala
Sakari Kurronen

Sakari Johannes Kurronen (14. tammikuuta 1931 – 3. elokuuta 2017)Vuorimiesyhdistys, Uusia jäseniä, Kurronen, Sakari Johannes, dipl. ins. syntynyt 14.1.1931, Vuoriteollisuus N:o 1, 1959 s. 49, viitattu 2021-06-27 oli suomalainen tekniikan tutkija. Hän oli Oulun yliopiston mekaanisen prosessitekniikan professori vuodesta 1976. Hänen tutkimusalaansa olivat putkistovirtaukset ja erottavat ja yhdistävät prosessit.Facta2001, WSOY 1981, 9. osa, palsta 340 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Oulun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Pekka Kurvinen (juristi)

Kunto Pietari (Pekka) Kurvinen (11. joulukuuta 1921 Karkku – 11. elokuuta 2004 HelsinkiHelsingin sanomat Muistot) oli suomalainen juristi. Hän oli Korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos vuodesta 1969. Pekka Kurvisen vanhemmat olivat Karkun evankelisen opiston johtaja Pietari J. I. Kurvinen ja Ilma Maria Konkola. Yksi Pekka Kurvisen sisaruksista oli professori Auvo Kurvinen. Facta2001, WSOY 1981, 9. osa, palsta 344 Pekka Kurvinen kirjoitti ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta Vammalasta vuonna 1941 ja valmistui lainopin kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1948. Hän toimi asianajajana Lahdessa vuosina 1948–1952, ylimääräisenä esittelijänä valtiovarainministeriössä vuosina 1953–1957, eduskunnan oikeusasiamiehen sihteerinä vuosina 1957–1962 ja oikeusministeriön lainsäädäntöneuvoksena vuosina 1962–1968. Vuosina 1966–1969 hän oli eduskunnan oikeusasiamiehen varamies.Tyrvään yhteiskoulu – Vammalan lukio 1904–1979 (matrikkeli), s. 242. Vammala: Vammalan lukio, 1979. ISBN 951-95031-7-X. Kurvinen oli Suomen luterilaisen evankeliumiyhdistyksen hallituksen jäsen ja Suomen evankelisluterilaisen kirkon kirkolliskokouksen jäsen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Ihor Kolomoiskyi

Ihor Valerijovytš Kolomoiskyi (, s. 13. helmikuuta 1963, Dnepropetrovsk, Ukrainan SNT) on juutalaistaustainen ukrainalainen oligarkki. Hän on toinen Ukrainan suurimman liikepankin PrivatBankin omistajista; liikekumppanina on miljardööri Hennadi Boholjubov. Kolomoiskyin arvioidaan kuuluvan Ukrainan viiden varakkaimman miljardöörin joukkoon. Vuoden 2014 keväällä Forbes-lehti arvioi Kolomoiskyin varallisuudeksi 1,8 miljardia dollaria. Edellisvuonna toinen julkaisu oli arvioinut omaisuudeksi 3,5 miljardia dollaria. Miljardööri Kolomoiskyi on sekä Ukrainan, Kyproksen että Israelin kansalainen, jolla on Ukrainan yhteiskunnassa monia samanaikaisia rooleja. Maan suurimman liikepankin (PrivatBank) toisena pääomistajana hän voi olla ohjaamassa monien yhteiskunnallisesti tärkeän yrityksen toimintaa. Kolomoiskyi on myös seitsemää ukrainalaista tv-kanavaa hallitsevan viestintäyhtiö 1+1 median omistaja. Ukrainan väliaikaishallitus nimitti hänet maaliskuussa 2014 Dnipropetrovskin alueen kuvernööriksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kuvaus Korrespondent- lehden miljardöörilistalla (2013) (korrespondent.net) * Luokka:Ukrainalaiset liikemiehet Luokka:Ukrainalaiset oligarkit Luokka:Ukrainalaiset miljardöörit Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Killingholme Power Station

Killingholme Power Station nimellä kutsutaan kahta maakaasuvoimalaitosta East Haltonin ja North Killingholmen lähellä Pohjois-Lincolnshiressa. Kaksi teholtaan 450 MW yksikköä tuottavat yhteensä 900 MW. == Lähteet == Luokka:Lincolnshiren rakennukset ja rakennelmat Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan voimalaitokset
Hennadi Boholjubov

Hennadi Borysovytš Boholjubov (, s. 20. tammikuuta 1962, Dnepropetrovsk, Ukrainan SNT) on ukrainalainen oligarkki. Hän on Ukrainan suurimman liikepankin PrivatBankin yksi pääomistaja; toinen omistaja on miljardööri Ihor Kolomoiskyi. Boholjubovin arvioidaan kuuluvan Ukrainan viiden varakkaimman miljardöörin joukkoon. Vuoden 2014 keväällä Forbes-lehti arvioi Boholjubovin varallisuudeksi 2,1 miljardia dollaria. Edellisvuonna toinen julkaisu oli arvioinut omaisuudeksi 3,9 miljardia dollaria. Miljardööri Boholjubovilla on Ukrainan yhteiskunnassa monia samanaikaisia rooleja. Maan suurimman liikepankin (PrivatBank) toisena pääomistajana hän voi olla ohjaamassa monien yhteiskunnallisesti tärkeän yrityksen toimintaa. Hallintaan kuuluu esimerkiksi lentoyhtiöitä (mm. Dniproavia, Donbassaero) ja joukkotiedotusvälineitä (1+1 media). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kuvaus Boholjubovista Korrespondent-lehden miljardöörilistalla (2013) (korrespondent.net) * Kuvaus Boholjubovista Forbesin miljardöörilistalla (2014) (forbes.com) * * Bogolyubov Foundation (bogolyubovfoundation.com) Luokka:Ukrainalaiset liikemiehet Luokka:Ukrainalaiset oligarkit Luokka:Ukrainalaiset miljardöörit Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tuomas Hirvonen

Tuomas Hirvonen (s. 17. toukokuuta 1996 Kouvolahttps://basketball.eurobasket.com/player/Tuomas-Hirvonen/242508) on suomalainen koripalloilija, joka edustaa Katajaa. Pelipaikaltaan Hirvonen on takamies ja hänet tunnetaan erityisesti syöttötaidostaan. Hirvonen debytoi Korisliigassa vuonna 2011, kun hän pelasi kuusi ottelua Kouvojen edustusjoukkueessa. Lopullisen läpimurtonsa Hirvonen teki vuonna 2013, jolloin hän pelasi yhteensä 42 ottelua tehoin 6,4 pistettä, 2 levypalloa ja 2,2 syöttöä ottelua kohden.https://www.proballers.com/basketball/player/55839/tuomas-hirvonen Hirvonen nousi Kouvojen ykköstakamieheksi ja hänen johdollaan joukkue voitti SM-kultaa vuonna 2016 ja SM-hopeaa vuonna 2019.https://www.flashscore.fi/koripallo/suomi/korisliiga/arkisto/ Kesällä 2019 Hirvonen siirtyi yksivuotisella sopimuksella Lahteenhttps://www.basket.fi/hall-of-fame/uutiset/tuomas-hirvonen-tarttui- lahti-basketballin-haaviin/, jossa hänestä tuli kautta aikain yhdestoista pelaaja, joka rikkoi tuhannen syötön rajan Korisliigassa.https://lahtibasketball.fi/index.php/2020/02/17/tuomas-hirvonen- jakanut-yli-1000-namupassia-korisliigassa/ Yhden Lahdessa vietetyn pelikauden jälkeen Hirvonen palasi takaisin Kouvoihin.https://yle.fi/urheilu/3-11480785 Keväällä 2022 Hirvonen siirtyi Katajaan kaksivuotisella pelaajasopimuksella.http://www.katajabasket.fi/takamies-tuomas-hirvonen- kouvoista-kataja-basketiin-seuran-tahtain-jalleen-myos-eurokentilla/ Ensimmäisissä Katajassa pelaamissaan otteluissa Hirvonen rikkoi merkittäviä rajapyykkejä, kun hän saavutti 500 onnistunutta kolmen pisteen heittoa ja 3 000 tehtyä pistettä Korisliigassa.https://www.basket.fi/basket/uutiset/hirvonen-ja-peltokangas- uusille-tasaluvuille-korisliigassa/ Hirvonen on pelannut yhteensä 86 ottelua juniorimaajoukkueissa ja 23 ottelua haastajamaajoukkueessa. Piste-ennätyksensä Korisliigassa Hirvonen kirjautti tammikuussa 2018, kun hän heitti 33 pistettä Kouvojen kotiottelussa Helsinki Seagullsia vastaan.https://www.karjalainen.fi/urheilu/uusi-pelintekij%C3%A4-tuomas- hirvonen-26-ihastutti-joensuussa-jo- ensimm%C3%A4isell%C3%A4-vierailullaan-15-vuotiaana-l%C3%A4hden- siit%C3%A4-ett%C3%A4-kataja-tavoittelee-runkosarjassa-k%C3%A4rkisijoja-ja- pelaa-kev%C3%A4%C3%A4ll%C3%A4-mestaruudesta Toinen Hirvosen merkittävä ennätys on 14 koriin johtanutta syöttöä yksittäisessä ottelussa.https://www.basket.fi/pelaaja/?id=11566 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tampereen yliopiston yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö

Yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö (YKY) oli yksi Tampereen yliopiston tieteenalayksiköistä. Yksikön englanninkielinen nimi on School of Social Sciences and Humanities. Yksikön johtajana toimii professori Risto Kunelius. == Opiskelu == Yksikössä on kuusi tutkinto-ohjelmaa: * Filosofia * Historia * Logopedia * Psykologia * Sosiaalityö * Yhteiskuntatutkimus ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Tampereen yliopiston yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö Y
Yksityisyys internetissä

Yksityisyys internetissä käsittelee tietojen yksityisyyttä internetissä. Se käsittelee henkilökohtaisia tietoja tai henkilön tunnistamiseen riittävät tiedot, kuten ikä ja osoite, yhdistettynä, mikä usein riittää tunnistamaan käyttäjän henkilöllisyyden. Jotkut asiantuntijat, kuten internetin yksityisyysjuttuihin erikoistunut yksityisetsivä Steve Rambam, uskovat, että yksityisyyttä ei enää ole olemassa, ja hän on sanonut: "Yksityisyys on kuollut - se on vain hyväksyttävä." Itse asiassa on vihjattu, että "osa internetpalvelujen vetovoimaa on henkilökohtaisten tietojen lähettämisessä tarkoituksellisesti." Turvallisuusasiantuntija Bruce Schneier sanoo blogikirjoituksessaan "The Value of Privacy" ('yksityisyyden arvo'), että "yksityisyys suojaa meitä vallanpitäjien väärinkäytöksiltä, vaikka emme olisi tehneet mitään väärää valvonnan tapahtuessa." ==Schrems-prosessi== Itävaltalainen yksityisyyttä puolustava aktivisti Max Schrems aloitti vuonna 2013 Schrems-prosessin, josta saattaa seurata valtava muutos nettiyhtiöiden oikeuteen asiakkaidensa tietojen käsittelemisessä. Schremsin aloite johti siihen, että Euroopan unionin tuomioistuin katsoi lokakuussa 2015, että amerikkalaisten ja eurooppalaisten nettiyhtiöiden tiedonvaihtoa määrittävä Safe Harbour -tietosuojasopimus on mitätön. Aikaisemmin Safe Harbour -sopimus mahdollisti eurooppalaisten käyttäjien tietojen siirron amerikkalaisyhtiöiden palvelimille Yhdysvaltoihin, jos tiedot on suojattu kohtuullisesti. ==Katso myös== * Hakkeri * Tietosuoja * Tietoturva * Valvonta ** Joukkovalvonta *** Maailmanlaajuista joukkovalvontaa koskevat paljastukset (2013 alkaen) ** Verkkovalvonta ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Yksityisyys Luokka:internet
Réunioninsuohaukka

Réunioninsuohaukka (Circus maillardi) on haukkojen heimon suohaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Ranskan Réunionissa. Sen määräksi on esitetty eri arvioiden mukaan 100–150 paria, jolloin koko populaation suuruus olisi yli 500 yksilöä. Suojelutoimien ansiosta määrä on ehkä vakaa tai kasvamassa, joskin arviointi on vaikeaa Linnun pituus on 54 cm. Koiraan pää on pääasiassa musta, selkä on tumma, käsisulat ja kyynärsulat ovat vaaleanharmaat, pyrstössä ei ole raitaa, alapuoli on valkoinen. Naaras ja nuori yksilö on tummanruskea ja pyrstössä on juovia. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat vuoristometsät 1800 metrin korkeuteen sekä pienet suot, mutta myös alavat metsät, viljellyt alueet, laitumet ja järvet.Birdlife.org viitattu 22.4.2014 ==Lähteet== Luokka:Suohaukat Luokka:Uhanalaiset linnut
Silminnäkijä (vuoden 1970 elokuva)

Silminnäkijä (Eyewitness, videolevitysnimenä Suomessa Vaarallinen todistaja) on vuonna 1970 ensi-iltansa saanut John Houghin ohjaama englantilainen jännityselokuva. == Juoni == 12-vuotias Ziggy on vierailulla eversti-isoisänsä luona Maltalla. Pojalla on taipumus liioitteluun ja vilkkaaseen mielikuvitukseen. Hän joutuu sattumalta presidentin murhan silminnäkijäksi, mutta kukaan ei usko häntä ennen kuin huomaavat pojan joutuneen ajojahdin kohteeksi. == Näyttelijät == == Vastaanotto == Video-oppaassa vuodelta 1995 elokuvaa luonnehditaan lapsille sopivaksi toimeliaaksi takaa-ajojännäriksi, joka oli kuitenkin Suomessa lapsilta kielletty K-16-merkinnällä. Elokuva sai kaksi tähteä viidestä. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1970 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset jännityselokuvat
Hoverla

Hoverla () on Itä-Karpaatteihin kuuluva vuori Länsi-Ukrainan Ivano-Frankivskin alueen Nadvirnan piirin ja Taka-Karpatian alueen Rah’ivin piirin rajalla. Hoverlan korkein kohta on 2 061 metriä merenpinnan yläpuolella ja on Ukrainan korkein vuorenhuippu. Vuori sijaitsee vuonna 1980 perustetussa, 503,03 neliökilometrin laajuisessa Karpaattien kansallispuistossa. Kesäaikaan vuorenhuippu on melko suosittu patikointikohde. Esimerkiksi Ukrainan itsenäisyyspäivänä 24. elokuuta saattavat sadat ukrainalaiset kiivetä vuorelle. Erityisesti talvella ja huonolla säällä vuorenhuipulle nouseminen muuttuu kuitenkin vaativaksi. Paleltumisvaara kasvaa ja näkyvyys voi muuttua huonoksi, mikäli vuori jää pilven sisään tai lumituisku yllättää. Muutamat kokemattomat extremeintoilijat ovat saaneet surmansa vuoren rinteillä. Kuva: Dancerz Pozyzewska Howerla pol.jpg| Hoverla ja pari naapurihuippua. Kuva: Approaching Hoverla.jpg| Ajo Hoverlaa kohti (toukokuu 2011). Kuva: Goverla 01.jpg| Eräs vaelluksen lähtöpaikka. Kuva: Goverla 05.jpg | Opaste kahdelle eri reitille. Kuva: Goverla 23.jpg | Kivinen tie (syyskuu 2012). Kuva: Hoverlyana.jpg | Polku huipulle on paikoin melko kivinen. Kuva: Goverla 19.jpg | Vuori voi peittyä pilviin, näkyvyys pudota ja lämpötila laskea. Kuva: Hoverla (21.06.2012).JPG| Hoverla (kesäkuu 2012). Kuva: Goverla2013.jpg| Hoverla (elokuu 2013). Kuva: Hoverla 4.jpg| Patikoijia huipulla loppukesällä. Kuva: Goverla top.jpg| Näkymää huipun läheltä (toukokuu 2007). Kuva: Hoverla Winter 2005.jpg | Luminen vuori (tammikuu 2005). ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * TVi-kanavan ohjelma Hoverla-vuoresta * Climbing Hoverla (tryukraine.com) * Hoverla (Goverla, 2061 m) (dusekarpat.cz) * Tiiviin loppukesän päiväretken aikataulu (kun kaikki sujuu) (splav.lviv.ua) * 9 krokiv na Hoverly (yhdeksän "askelta", miten pääset Hoverlalle) (tyzhden.ua) * Топографічна карта України - Рахов (1:100k, jpg) Luokka:Ivano-Frankivskin alue Luokka:Ukrainan vuoret Luokka:Nadvirnan piiri
Georg Ehrnrooth

Georg Ehrnrooth viittaa seuraaviin henkilöihin: *Georg Ehrnrooth (1866–1935), suomalainen vuorineuvos *Georg C. Ehrnrooth (1926–2010), suomalainen poliitikko *Georg Ehrnrooth (s. 1940), suomalainen vuorineuvos *Georg Ehrnrooth (s. 1966), suomalainen sijoittaja
Selenokysteiini

Selenokysteiini (C3H7SeNO2) on toinen luonnossa esiintyvistä harvinaisista aminohapoista pyrrolysiinin lisäksi.Suomen virtuaaliyliopisto, Solunetti: Harvinaiset aminohapot Selenokysteiini on kysteiinin analogi, jonka rakenteessa rikkiatomi on korvautunut seleeniatomilla. Selenokysteiiniä tavataan niin prokaryoottien kuin eukaryoottien soluista eräistä entsyymeistä. Biokemiassa selenokysteiinin koodi proteiinien rakenteessa on Sec tai U.Karlheinz Drauz, Ian Grayson, Axel Kleemann, Hans-Peter Krimmer, Wolfgang Leuchtenberger & Christoph Weckbecker: Amino Acids, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2007. Viitattu 22.4.2014 == Esiintyminen ja ominaisuudet == Selenokysteiini eristettiin ja tunnistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1978.J. E. Hoffmann & M. G. King :Selenium and Selenium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 22.4.2014 Selenokysteiiniä esiintyy bakteereissa, arkeoneissa sekä aitotumaisissa eliöissä. Eräillä kasveilla ei esiinny selenokysteiiniä sisältäviä entsyymejä. Ihmiseltä selenokysteiiniä sisältäviä entsyymejä tunnetaan 25, jotka ovat pääosin oksidoreduktaaseja eli katalysoivat hapetus- tai pelkistysreaktioita. Eräs tärkeä selenokysteiiniä sisältävä entsyymi on glutationiperoksidaasi. Noin 80 % ravinnon mukana saadusta seleenistä käytetään selenokysteiinin muodostamiseen. Selenokysteiiniä sisältävät entsyymit ovat jopa 1 000 kertaa aktiivisempia kuin vastaavat kysteiiniä sisältävät entsyymianalogit. Kysteiinin tavoin selenokysteiini hapettuu ja muodostaa helposti sidoksia muiden selenokysteiiniaminohappojen kanssa muodostaen seleenisillan. Tällaista hapettunutta dimeeristä muotoa kutsutaan selenokystiiniksi. Selenokysteiiniä voidaan valmistaa pelkistämällä selenokystiiniä. Selenokysteiinin pKa-arvo on 5,2 ja yhdiste hajoaa helposti happamissa olosuhteissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: Selenocysteine *Human Metabolome Database (HMDB): Selenocysteine *DrugBank: Selenocysteine *Food Component Database (FooDB): Selenocysteine *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): L-Selenocysteine *ChemBlink: Seleno-L-cysteine Luokka:Aminohapot Luokka:Seleeniyhdisteet
Jimi Koskinen

Jimi Koskinen (s. 6. huhtikuuta 1988) on suomalainen koripalloilija, joka on urallaan edustanut Namika Lahtea, Kauhajoen Karhua, Lahti Basketballia. Hän on myös urallaan pelannut nuorten maajoukkueessa. == Ura == Koskinen on Namika Lahden kasvatti ja hän debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 2005–2006. Kaudella 2006-2007 hän oli mukana saavuttamassa hopeaa Korisliigassa kun Namika hävisi finaaleissa Espoon Hongalle. Koskinen oli mukana voittamassa Namikan kanssa Suomen-mestaruutta kaudella 2008–2009. Koskinen siirtyi kaudeksi 2014–2015 Kauhajoen Karhuun, jossa joukkue ylsi neljännelle sijalle kauden päätteeksi hävittyään mestaruuteen asti rynnineelle Joensuun Katajalle välierissä ja KTP:lle pronssiottelussa. Kaudella 2015-2016 Koskinen palasi Lahteen edustamaan Lahti Basketballia miesten 1-B divisioonaan, jonka mestaruuden joukkue voitti kauden päätteeksi. Koskinen lopetti aktiiviuransa kauden 2015-2016 päätteeksi. == Saavutukset == * Suomen mestaruus 2009 * SM- hopeaa 2007 * Miehet 1 B-divisioona mestaruus 2016 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Korisliigan pelaajaprofiili Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sirkus (täsmennyssivu)

Sirkus tarkoittaa esimerkiksi seuraavia asioita: * sirkus, liikkuva viihde- esitys * Sirkus, Charles Chaplinin elokuva vuodelta 1928 * Sirkus, Dave Lindholmin albumi vuodelta 1973 * Sirkus, islantilainen televisiokanava ==Katso myös== * Circus
Nefertite – Niilin kuningatar

Nefertite – Niilin kuningatar () on vuonna 1961 valmistunut italialainen elokuva, jonka on ohjannut Fernando Cerchio. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan pääosia esittävät Jeanne Crain, Edmund Purdom ja Vincent Price. ==Juoni== Muinaisessa Egyptissä faarao Amenhotep naittaa kuolinvuoteellaan poikansa Amenofisin ja ylipappi Benakonin tyttären Tanitin. Kuvanveistäjä Tumosiin rakastunut Tanit hyväksyy kohtalonsa ja hänestä tulee kuningatar Nefertiti. Rakastavaiset kohtaavat, kun uusi faarao tilaa Tumosilta Nefertitin rintakuvan. Amenofis julistaa Atonin ainoaksi jumalaksi aiheuttaen papiston kapinan. Benakonin joukot hyökkäävät faaraon palatsiin, jota Nefertiti asettuu puolustamaan. Amenofis tekee itsemurhan ja Tumosin paikalle johdattama armeija kukistaa kapinan. Nefertiti nousee valtaistuimelle ja Tumos alistuu kohtaloonsa. ==Näyttelijät== ==Tuotanto== Nefertite – Niilin kuningatar on kuvattu Supercinescope-laajakangastekniikalla Eastmancolor- väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Se on komeissa lavasteissa tehty sujuva pukudraama, joka historiallisen aiheensa sijasta keskittyy olosuhteiden ja velvollisuudentunnon ahdistamaan rakkausjuoneensa. Jeanne Crain on vakuuttava Kleopatra-kopio, mutta elokuvan varsinainen vetonaula on Vincent Price, joka tekee kaikkensa pysyäkseen vakavana. Nefertiten kuvamateriaalia hyödynnettiin sittemmin Totò-parodiassa Totò e Cleopatra (”Totò ja Kleopatra”). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Historialliset elokuvat Luokka:Vuoden 1961 italialaiset elokuvat
Anthar l’invincibile

Anthar l’invincibile (”Voittamaton Anthar”; , ”Soraya, autiomaan kuningatar”; , ”Orjakauppiaat”) on vuonna 1964 valmistunut italialais-espanjalais- ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan itämaisaiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Antonio Margheriti alias Anthony M. Dawson. Sen sankaria esittää Adriano Bellini alias Kirk Morris. ==Juoni== Bagdadin julma visiiri Ganor kaappaa vallan, tappaa sulttaanin ja vangitsee tämän lapset. Prinsessa Soraya pakenee ja hänet pelastaa Anthar, jonka kylän Ganor on hävittänyt. Orjakauppias Akrim kaappaa Sorayan, mutta apuun ryntäävä Anthar vie hänet turvaan vuoristolaisten luokse. Anthar lähtee Bagdadiin, jossa hän onnistuu vapauttamaan prinssi Daykorin, mutta jää itse vangiksi. Lopulta vallananastaja saa surmansa, Daykorista tulee uusi sulttaani ja Anthar ja Soraya saavat toisensa. ==Näyttelijät== == Tuotanto == Anthar l’invincibile on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä Algerian autiomaassa. Se on pikkurahalla tehtailtu rutiiniseikkailu, jonka tekijöiden huolimattomuudesta kertoo sekin, että johdannossa juontaja kutsuu sankaria Antaresiksi. Elokuvan kohokohtia ovat Margheritille tyypillinen peilisali ja Antharin kamppailu sarvikuonoa vastaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1964 espanjalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1964 italialaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1964 ranskalaiset elokuvat Luokka:Italialaiset historialliset seikkailuelokuvat Luokka:Ranskalaiset seikkailuelokuvat
Star & Dagger

Star & Dagger on yhdysvaltalainen blues rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 2010. == Historia == Yhtyeen perusti New Orleansissa vuonna 2010 basisti Sean Yseultin (oik. Shauna Reynolds, ex. White Zombie), kitaristi Donna She Wolf (ex. Cycle Sluts from Hell) ja solisti Marcy Von Hessling. Yhtyeen kiertuekokoonpanossa on ollut mukana myöskin Dave Catching kitaristina ja Dustin Crops rumpalina. == Diskografia == === Studioalbumit=== * === EP:t === * == Aiheesta muualla == * Yhtyeen Facebook-sivusto * Star & Dagger yhtyeen alasivusto Sean Yseultin kotisivulla Luokka:Yhdysvaltalaiset alternative rock -yhtyeet Luokka:Bluesrock-yhtyeet
Livio Lorenzon

Livio Lorenzon (6. toukokuuta 1923 Trieste – 23. joulukuuta 1971 Latisana) oli italialainen elokuvanäyttelijä, joka on kuuluisa lukuisista ”pahiksen” rooleistaan. Lorenzon osallistui toiseen maailmansotaan, kokeili eri ammatteja ja työskenteli Radio Triesten kuuluttajana. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Nerino Florio Bianchin Ombre su Trieste (”Triesten varjot”, 1951), jossa hän esiintyi salanimellä Elio Ardan. Siirryttyään Roomaan Lorenzon näytteli muutamissa italialaiskomedioissa kuten Dino Risin Il vedovo (”Leski”) ja Mario Monicellin Suuri sota (La grande guerra, molemmat 1959). Voimakaspiirteinen, kalju ja mustapartainen näyttelijä erikoistui pian seikkailu- ja peplum- elokuvien sadististen roistojen rooleihin, mutta esitti joskus myös positiivisia henkilöhahmoja. 1960-luvun loppupuolella Lorenzon esiintyi useissa spagettiwesterneissä käyttäen toisinaan taiteilijanimeä Charlie Lawrence. Hän teki myös parodiaelokuvia ja työskenteli televisiossa. Lorenzon tunnettiin Cinecittàssa hyväsydämisenä juoppona. Hänen veljensä Gianni Solaro oli myös näyttelijä ja hänen vaimonsa toimi kuubalaisen Chelo Alonson sijaisnäyttelijänä. ==Elokuvia== * Afrodite, dea dell’amore, 1958 * Goliat ja barbaarit, 1959 * Voittamaton gladiaattori, 1961 * Ursuksen kosto, 1961 * I sette gladiatori, 1962 * Zorro ja kolme muskettisoturia, 1963 * Ercole contro Roma, 1964 * Viimeinen gladiaattori, 1964 * Ercole, Sansone, Maciste e Ursus gli invincibili, 1964 * Ercole contro i tiranni di Babilonia, 1964 * Spartan gladiaattorit, 1964 * La vendetta dei gladiatori, 1964 * Il gladiatore che sfidò l’impero, 1965 * Hyvät, pahat ja rumat, 1966 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Elonet: Livio Lorenzon * Internet Movie Database: Livio Lorenzon Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1971 kuolleet
Elokuun yö

Elokuun yö on Suomeen muuttaneen belgialaisen taiteilijan Alfred William Finchin öljyvärityö kankaalle, 35×45 cm, vuodelta 1898. Maalauksen lahjoitti Ateneumin taidemuseoon vuonna 1941 Arvid Sourander. Finch muutti Suomeen vuonna 1897 Louis Sparren kutsusta Porvoon Iiriksen tehtaan keramiikkaosaston johtajaksi. Belgiassa hän oli kuulunut perustajajäsenenä Les Vingt -ryhmään, joka piti ensinäyttelynsä vuonna 1884. Vuoden 1887 kevätnäyttely, jossa oli mukana Georges Seurat’n pointillistisia teoksia, sai Finchin muuttamaan suuntaansa, ja hänestä tuli uusimpressionistinen divisionisti. Yleisön kuivakiskoisuus ja hänen oma kiinnostuksensa keramiikkaan sai hänet kuitenkin luopumaan maalaamisesta vuonna 1892. Porvoossa maalattu Elokuun yö on Finchin varhaisin tunnettu Suomessa päivätty maalaus. Maalauksessa hän pyrki tavoittamaan suomalaisen kesäyön valon, joka oli hänelle uutta. Värien käytön osalta maalaus on uusimpressionistinen, mutta väritäplät ovat suurempia ja suurpiirteisempiä kuin niissä aiemmin. Finch ei tiettävästi lähettänyt Elokuun yö -maalausta näyttelyihin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Maalaus Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Elokuun yö. Luokka: Ateneumin kokoelmat Luokka:Maisemamaalaukset Luokka:Suomalaiset maalaukset Luokka:Impressionistiset maalaukset
Pyhänkorva

Pyhänkorva oli maatila Kokemäellä Kokemäenjoen eteläpuolella Tulkkilan kylän rajalla. Tila on tunnettu keskiajalta asti ja se on säilynyt siitä asti yksinäistilana. Tila on ilmeisesti ollut tuomiokirkon hallussa 1300-luvulla. == Omistajuus == On epäselvää miten Pyhänkorvan tila oli joutunut tuomiokirkolle 1300-luvulla. Epäselvää on myös miten Erik Flemingin äiti Elina Björnintytär sai tilan itselleen. Erik Fleming omisti tilan vuonna 1541 ja hän sai Pyhänkorvan veljeltään Ivar Flemingiltä heidän äitinsä perinnön jaossa koko Ruotsissa sijaitsevaa perinnönosaa vastaan. Erik Fleming vaihtoi sen Ulvilan Suoliston lampuotilan kanssa kahteen Jöns Knuutinpoika Kurjen tilaan Paimiossa. Pyhänkorva oli vuoteen 1706 Kurkien rälssilampuotilana. 1700-luvun lopussa tilan omistajiksi tulivat Kokemäenkartanon herrat, jotka omistivat tilan 1900-luvun lopulle saakka. Pyhänkorvaa pidettiin 1800-luvulla jonkinlaisena lehtona tai palvontapaikkana jonka lähellä oli molemmin puolin jokea jakokuntien välinen raja. == Päärakennus == Tilan päärakennus on tiilinen, harmaaksi rapattu kartano. Kartano on kaksikerroksinen ja pyramidikattoinen. Kartano on rakennettu vuonna 1933 ja sen on suunnitellut arkkitehti K. Jansson. == Lähteet == * * Jutikkala, Eino & Nikander, Gabriel (toim.): Suomen kartanot ja suurtilat II. Helsinki: Kivi, 1941. * Kokemäen kaupungin kotisivut Luokka:Suomen maatilat Luokka:Kokemäen kartanot
Fernando Cerchio

Fernando Cerchio (7. elokuuta 1914 Luserna San Giovanni – 19. elokuuta 1974 Mentana) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Cerchio opiskeli taideakatemiassa ja Rooman kokeellisessa elokuvakeskuksessa ja työskenteli sen jälkeen dokumenttielokuvien ohjaajana Luce-instituutissa. Hänen ensimmäinen näytelmäelokuvansa oli La buona fortuna vuonna 1946. Toisen maailmansodan jälkeen Cerchio ohjasi lähes kolmekymmentä viihde-elokuvaa, joiden tyylilajit vaihtelevat peplumista komedioihin. Elokuvaaja Carlo Cerchio on Fernando Cerchion poika. ==Elokuvia== * Nefertite – Niilin kuningatar, 1961 ==Aiheesta muualla== * Elonet: Fernando Cerchio * Internet Movie Database: Fernando Cerchio Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1974 kuolleet
Silvio Amadio

Silvio Amadio (8. elokuuta 1926 Frascati – 19. toukokuuta 1995 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Amadio aloitti elokuvauransa 1950-luvulla dokumentintekijänä ja muun muassa Raffaello Matarazzon apuohjaajana. Vuosikymmenen loppupuolelta lähtien hän ohjasi ja käsikirjoitti yli kaksikymmentä viihde-elokuvaa, jotka eivät yleensä saavuttaneet suurta menestystä. 1970-luvulla hän toimi tuottajana ja Italian elokuvateollisuuden yhdistyksen Anican hallituksen jäsenenä. ==Elokuvia== * Voittamaton soturi, 1960 * Le sette folgori di Assur, 1962 ==Aiheesta muualla== * Elonet: Silvio Amadio * Internet Movie Database: Silvio Amadio Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Sylvain Marveaux

Sylvain Marveaux (s. 15. huhtikuuta 1986) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa En Avant de Guingampia lainasopimuksella Valioliigan Newcastle Unitedista. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, ja hän viihtyy vasemmassa laidassa. Ranskan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa Marveaux on pelannut 11 ottelua. Marveauxilla on myös Martiniquen kansalaisuus. == Seurajoukkueura == Marveaux aloitti ammattilaisuransa vuonna 2006 kasvattajaseurassaan Stade Rennaisissa, jossa hän pelasi vuoteen 2011 asti. Vuonna 2011 Marveaux siirtyi Rennesistä englantilaiseen Newcastle Unitediin, jonka riveissä hän on pelannut sekä Valioliigaa että Eurooppa-liigaa. Hän on tehnyt yhden maalin Valioliigassa sekä Eurooppa-liigassa. Heinäkuussa 2014 Marveaux siirtyi lainalle kotimaansa Ligue 1:n En Avant de Guingampiin kauden 2014-2015 loppuun ylettyvällä sopimuksella. == Maajoukkueura == Marveaux edusti vuosina 2006-2008 Ranskan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkuetta. Hän pelasi joukkueessa 11 ottelua ja teki neljä maalia. == Lähteet == * http://www.transfermarkt.co.uk/en/sylvain-marveaux/profil/spieler_39909.html Luokka: Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka: Vuonna 1986 syntyneet Luokka: Elävät henkilöt
Pantelís Kafés

Pantelís Kafés (, s. 24. kesäkuuta 1978) on kreikkalainen entinen jalkapalloilija ja Euroopan mestari vuodelta 2004. Hänen pelipaikkansa oli keskikenttä. Kafés edusti koko uransa kreikkalaisseuroja. Poiketen tavallisista kenttäpelaajista Kafésin pelinumero oli seurajoukkueessa 1. Kreikan jalkapallomaajoukkueessa tuota numeroa käytti maalivahti Antónios Nikopolídis, joten Kafés joutui käyttämään numeroa 16. == Seurajoukkueura == Pontioi Veriasissa 90-luvun puolessa välissä ammattilaisuransa aloittanut Kafés siirtyi vuonna 1997 PAOK FC:hen, jossa pelatun seitsemän kauden aikana hän pelasi kotimaan liigassa lähes 150 ottelua. Hän voitti kaksi kertaa PAOKissa myös Kreikan cupin. Vuonna 2003 Kafés siirtyi Kreikan suurseuraan Olympiakos FC:hen, jossa hän pääsi pelaamaan Mestarien liigaa, tehden kaksi maalia Santiago Bernabéulla Real Madrid CF:ää vastaan. Neljän Olympiakos- kauden, kahden liigamestaruuden ja kahden cupvoiton jälkeen Kafés siirtyi AEK Athens F.C.:hen. Hän pelasi seurassa peräti seitsemän kautta, joidenka aikana hän voitti Kreikan cupin jo neljättä kertaa urallaan, vuonna 2011. Vuonna 2012 hän siirtyi kotikaupunkinsa Veria FC:hen, jossa hän myös lopetti ammattilaisuransa vuonna 2013. Hän on käynyt myöhemmin MLS-seura Philadelphia Unionin testileirillä. == Maajoukkueura == Nuorten maajoukkueessa peräti seitsemän vuotta pelannut Kafés kuului Kreikan jalkapallomaajoukkueeseen, kun tämä voitti sensaatiomaisesti vuoden 2004 EM-kisat Portugalissa. Kaiken kaikkiaan Kafés pelasi maajoukkueessa vuosikymmenen ajan; vuodesta 2001 vuoteen 2011. == Lähteet == * http://www.transfermarkt.co.uk/en/pantelis- kafes/profil/spieler_9684.html?from=direktErgebnis * http://www.national- football-teams.com/player/2670/Pantelis_Kafes.html Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Jalkapallon Euroopan mestarit Luokka:Kreikkalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet
Anarkistinen internationaali

Anarkistinen internationaali (myös Anti-autoritarinen internationaali, ) oli vuosina 1872–1877 toiminut anarkistisen työväenliikkeen kansainvälinen yhteistyöjärjestö. Se syntyi Ensimmäisen internationaalin hajottua vuoden 1872 Haagin kongressin jälkeen marxilaisten ja anarkistien välisiin riitoihin. Niiden taustalla olivat Karl Marxin ja Mihail Bakuninin erimielisyydet työväenliikkeen aatteellisissa kysymyksissä. Anarkistisen internationaalin ensimmäinen tapaaminen järjestettiin Sveitsin Saint-Imierissä, jossa 15.–16. syyskuuta 1872 kokoontui lukuisia anarkisteja eri puolilta Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa. Koollekutsujana toimivat niin sanotun Juran federaation sveitsiläiset anarkistit, jotka olivat muodostaneet Ensimmäisen internationaalin merkittävimmän anarkistiryhmittymän. Paikalle saapui yhteensä 15 delegaatiota Sveitsistä, Italiasta, Espanjasta, Ranskasta ja Yhdysvalloista. Ne vastustivat Karl Marxin johtoasemaa Ensimmäisessä internationaalissa ja keskusjohtoisen työväenliikkeen sijasta kannattivat paikallisten toimijoiden autonomiaa. Tunnetuista anarkisteista kongressiin osallistuivat muun muassa Mihail Bakunin ja Errico Malatesta.The Congress of the Anti-authoritarian International Panarchy.org. Viitattu 22.4.2014. Anarkistinen internationaali toimi vuoteen 1877 saakka. Sen jälkeen vuonna 1881 perustettiin muun muassa niin sanottu Musta internationaali. Elokuussa 2012 Saint-Imiersissä järjestettiin kansainvälinen anarkistien ja libertaristien tapaaminen internationaalin 140-vuotisjuhlan kunniaksi."The International Anarchist Gathering at St Imier" Anarchist Writers, 27.8.2012. Viitattu 22.4.2014. == Lähteet == * Steklov, G. M.: "History of The First International" ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == *Anarkistisen internationaalin ohjelma (englanniksi) Luokka:Anarkismin historia Luokka:Kansainväliset vasemmistolaiset järjestöt Luokka:Saint-Imier
Saint-Imier

Saint-Imier on Luoteis-Sveitsissä Bernin kantonin ranskankielisessä osassa sijaitseva kunta, jossa asukkaita on runsaat 5 000\. == Sijainti == Saint- Imier sijaitsee Juravuoristossa, lähellä Ranskan rajaa, Suzejoen laaksossa, kymmenkunta kilometriä La Chaux-de-Fonds’sta koilliseen ja viitisentoista kilometriä Bielistä länteen. == Historiaa == Kylä sai alkunsa Himerius- nimisen, myöhemmin pyhimykseksi julistetun munkin asettuessa seudulle 600-luvulla. Paikalla toimineen kirkon ja luostarin ympärille kehittyi asutusta viimeistään 800-luvun aikana. Nykyiset Saint-Imierin kirkot on rakennettu 1000- ja 1200-luvuilla. 1800-luvun jälkipuoliskolla seudulla saavutti suosiota anarkistinen työväenliike, joka järjesti Saint-Imierissä Anarkistisen internationaalin vuonna 1872.The Congress of the Anti- authoritarian International Panarchy.org. Viitattu 22.4.2014. == Talous == Saint-Imier tunnetaan kellojen valmistuksestaan. Siellä on muun muassa vuonna 1867 perustetun Longines-kellovalmistajan kotipaikkana. Lisäksi Saint- Imierissä toimii Longinesin kellomuseo.Museum Longines. Viitattu 22.4.2014. Myös Breitlingin kellotehdas perustettiin paikkakunnalla vuonna 1884.The History of Breitling Inter Watches. Viitattu 22.4.2014. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * *
Kauppakeskus Like

Kauppakeskus Like (aikaisemmin Lielahtikeskus) on vuonna 2014 avattu kauppakeskus Tampereen länsipuolella Lielahden kaupunginosassa. Kauppakeskuksesta on sisäkautta kulkuyhteys viereiseen Prisma-hypermarkettiin. Keskuksen erityispiirteenä on mainittu, että kaupungin palvelut ja kaupalliset palvelut toimivat samassa rakennuksessa. Kahdessa ensimmäisessä kerroksessa on muodin, vapaa-ajan ja hyvinvoinnin erikoisliikkeitä sekä kahviloita ja ravintoloita. Kauppakeskuksen ylimpään kerrokseen on keskitetty Tampereen kaupungin julkiset palvelut: kirjasto, terveysasema, hammashoitola, äitiys- ja lastenneuvola sekä ikäihmisten palvelukeskus ja päiväkeskus. Liike- ja palvelutilaa on yhteensä noin 13 200 neliötä. Tilasta on vuokrattu avausvaiheessa noin 90 %.Tamperelainen 18.4.2014: Muoti veti Lielahteen – Nämä liikkeet löytyvät Tampereen uudesta kauppakeskuksesta Tampere.fi: Lielahtikeskus Lielahtikeskuksen omistaa Keva. Keskuksen kaupallisesta johtamisesta vastaa Realprojekti Oy, joka on osa Ovenia-konsernia. Keskuksen rakentaja oli NCC ja arkkitehtitoimisto Arkkitehdit A3 Oy. Rakentaminen alkoi 2012. Hankkeen kokonaisarvo oli noin 50 miljoonaa euroa.Rakennuslehti.fi 3.9.2012: Lielahtikeskuksen rakentaminen alkaa Lielahtikeskukselle haetaan kansainvälisen BREEAM-ympäristöarviointijärjestelmän Very Good -tason sertifikaattia, jollainen hankkeelle on jo myönnetty suunnitteluvaiheen osalta.NCC: NCC:n Lielahtikeskus kokoaa saman katon alle kaupan ja palvelut Lehdistötiedote 31.10.2013 Syyskuussa 2020 kauppakeskuksen nimi muuttui Lielahtikeskuksesta muotoon Kauppakeskus Like. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kauppakeskus Like Luokka:Tampereen kauppa- ja ostoskeskukset Luokka:Lielahti
Goat Simulator

Goat Simulator on ruotsalaisen Coffee Stain Studiosin kehittämä ja julkaisema kolmannen persoonan simulaatiopeli, joka julkaistiin 1. huhtikuuta 2014 Microsoft Windowsille Steamista ladattavana. Peli julkaistiin 27. kesäkuuta myös Linuxille ja Mac OS X:lle. Pelissä ideana on ohjata vuohta, jolla kuuluu aiheuttaa mahdollisimman paljon tuhoa avoimessa pelimaailmassa. Microsoft paljasti Gamescom-messuilla 2014 Goat Simulatorin tulevan Xbox Onelle. Peli julkaistiin syyskuussa Androidille ja iOS:lle. Huhtikuussa 2015 peli julkaistiin Xbox 360 & One -pelikonsoleille. Elokuussa 2015 peli julkaistiin myös PlayStation 3 ja 4 -pelikonsoleille. Peli sai alkunsa, kun sen kehittäjät tekivät sen aluksi vitsillä ja laittoivat videon YouTubeen. Videosta tuli niin suosittu, että se päätettiin tehdä oikeasti. == Pelaaminen == Pelissä pelaajalla on hallussaan vuohi, jota hän voi ohjata ympäriinsä avoimessa pelimaailmassa. Ideana on ohjata sitä ja aiheuttaa mahdollisimman paljon tuhoa. Vuohi osaa juosta, hypätä, tarttua esineisiin kielellään ja puskea. Vuohi voi tehdä useita eri asioita maailmassa, kuten hyppimään trampoliinilla ja lentelemään rakettirepulla. Pelaaja ansaitsee pisteitä eri asioista ja saa saavutuksia eri teoista, kuten saavuttamalla tietyn korkeuden. Peliin on piilotettu paljon easter eggejä. Pelaaja voi esimerkiksi erääseen taloon sisälle mennessään pelata Flappy Goatia, joka on parodia Flappy Bird -pelistä.. Pelaaja voi myös päästä vuohien kuninkaaksi kiipeämällä erään tornin huipulle ja menemällä sinne sisään. Goat Simulator sai kesäkuun 3. päivä uuden päivityksen. Päivitys lisäsi peliin uuden kartan, uusia esineitä, kuten polkupyörän ja moninpelin. Alun perin julkaisuajankohdaksi suunniteltiin toukokuun puoltaväliä, mutta se siirrettiin kesäkuulle, jotta uutta pelialuetta voitaisiin vielä parannella. == Vastaanotto == Goat Simulator sai ilmestyessään ristiriitaisen vastaanoton. Pelillä on Metacriticin sivuilla 61 prosentin keskiarvo 36 arviosta ja GameRankingsin sivuilla 62,33 prosentin keskiarvo 24 arviosta. IGN:in sivuilla Dan Stapleton totesi, että "Goat Simulator ei ole kummoinen peli, mutta se on todella hyvää ajanvietettä" ja antoi pelille arvosanaksi 8.0/10. Game Informer antoi pelille arvosanaksi 5.0/10 ja Eurogamer 7/10. Peli on myynyt elokuuhun 2014 mennessä yli miljoona kappaletta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pelin viralliset kotisivut Luokka:Simulaatiopelit Luokka:Avoimen pelimaailman pelit Luokka:Windows-pelit Luokka:Linux-pelit Luokka:Mac OS -pelit Luokka:Android-pelit Luokka:iOS-pelit Luokka:Vuoden 2014 videopelit Luokka:Ruotsissa kehitetyt videopelit
Timur Inapshba

Timur Inapshba (s. 30. toukokuuta 1978) on suomalais-israelilainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-liigassa pelaavaa Ilves FS:tä. Hän on pelannut myös Suomen futsalmaajoukkueessa. Inapshban vahvuuksia ovat maalinteko ja lähtönopeus. Hän pelasi Ilves FS:ssä aiemmin vuodesta 2009 vuoteen 2014 asti ja voitti joukkueen riveissä neljä kertaa Suomen mestaruuden. Kaudeksi 2014–2015 Inapshba siirtyi Sievi Futsaliin ja voitti seuran kanssa Suomen mestaruuden vuonna 2015. Kaudeksi 2015–2016 hän palasi kuitenkin takaisin Ilvekseen. Israelilaissyntyinen Inapshba sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2011. Jalkapallossa Inapshba edustaa Kolmosessa pelaavaa Ilves-Kissoja. == Lähteet == * http://www.ilvesfs.fi/joukkue.php?pelaaja_id=16 Luokka:Suomalaiset futsalpelaajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anass Achahbar

Anass Achahbar (s. 13. tammikuuta 1994) on alankomaalais-marokkolainen jalkapalloilija, joka edustaa Alankomaiden toisella sarjatasolla pelaavaa Dordrechtia. Vasenjalkainen Achahbar on pelipaikaltaan hyökkääjä. == Ura == Achahbar on pelannut Alankomaiden eri nuorisomaajoukkueissa ja oli vuoden 2013 alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuiden paras maalintekijä yhdessä Gratas Sirgedasin ja Alexandre Guedesin kanssa neljällä maalillaan. Vuonna 2011 hän voitti Alankomaiden alle 17-vuotiaiden maajoukkueen kanssa EM-kultaa. Feyenoordin kasvatti ja rotterdamilaisjoukkueessa uransa aloittanut Achahbar siirtyi kauden loppuun kestävällä lainasopimuksella Arminia Bielefeldiin lokakuussa 2013. Hän palasi Feyenoordiin kesäkuussa 2014. == Lähteet == * http://www.transfermarkt.co.uk/en/anass-achahbar/profil/spieler_182554.html Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Reijo Lahtinen

Reijo Lahtinen (s. 14. elokuuta 1939 Kangasala) on suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja. Lahtinen vietti lapsuutensa Kangasalan asemanseudulla. Hän opiskeli Tampereen Musiikkiopistossa ja Sibelius-Akatemiassa sekä ulkomailla, opettajinaan muiden muassa Matti Hannula, Jaakko Ryhänen ja Juri Stutnik. Lahtinen on laulanut Tampereen Oopperassa 1960-luvulta alkaen sekä vieraillut Suomen Kansallisoopperassa ja Savonlinnan oopperajuhlilla. Lisäksi hän on esiintynyt televisiossa ja useissa teattereissa sekä laulu- että puherooleissa. Tampereen Teatterissa Lahtinen teki vuonna 1984 Valjeanin roolin musikaalissa Les Misérables (vuoden 1980 versio).Oikaisuja: Jean Valjeanin roolin näytteli Markku Niemelä (sic, po. Reijo Lahtinen), Helsingin Sanomat 19.2.2013. Viitattu 9.8.2014.Les Misérables Tampere, 31.5.2013. Viitattu 9.8.2014. Pyynikin kesäteatterissa Lahtinen oli vuonna 1980 mukana Edvin Laineen ohjaamassa Minna Canthin näytelmässä Roinilassa.Historia , Pyynikin kesäteatteri. Viitattu 9.8.2014. Lahtinen on antanut myös muun muassa kirkkokonsertteja.Kesämusiikit 2009 , Sääksmäen seurakunta. Viitattu 9.8.2014. Hän oli mukana Atso Almilan ja Antti Tuurin Ameriikka-oopperassa Ilmajoen Musiikkijuhlilla 1992, ja hän laulaa myös siitä tehdyllä levytyksellä.Levytykset, Akateeminen laulu. Viitattu 9.8.2014. Lahtinen näytteli pankinjohtaja Veikko Niemisen roolin TV-sarjassa Metsolat. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Risto Vanari

Risto Vanari (22. maaliskuuta 1931 Helsinki – 2. heinäkuuta 1986 Espoo) oli suomalainen ohjaaja, käsikirjoittaja ja muusikko. Hän tuotti muun muassa vuonna 1962 valmistuneen 16-osaisen viihdeohjelman Piilokameran yhdessä Jukka Virtasen kanssa. Vuonna 1979 Vanari ohjasi elokuvan Risto Vanarin piilokamera. Vanari toimi myös muun muassa Erik Lindströmin orkesterissa rumpalina ja tiskijukkana Kulosaaren Casinolla. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset rumpalit Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Suomalaiset televisio-ohjaajat Luokka:Suomalaiset käsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Antti Teittinen

Antti Teittinen (s. 15. elokuuta 1981) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-liigassa pelaavaa Ilves FS:ää. Hän toimii myös seuran valmentajana. Teittinen on edustanut Ilvestä koko uransa. Suomen futsalmaajoukkueen vakiokalustoon kuuluva Teittinen on pelannut maajoukkueessa kolmanneksi eniten otteluita kautta-aikain (107) ja tehnyt niissä 15 maalia. Hän on 171 senttimetriä pitkä. == Lähteet == * http://www.ilvesfs.fi/joukkue.php?pelaaja_id=1 * http://www.palloliitto.fi/maajoukkueet/futsalmaajoukkue/pelaajat/antti- teittinen Luokka: Suomalaiset futsalpelaajat Luokka:Suomalaiset futsalvalmentajat Luokka: Vuonna 1981 syntyneet Luokka: Elävät henkilöt