EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Skallerupin vaunu

Skallerupin vaunu () on kattilavaunu, joka on vuonna 1895 Trudshøjn hautakummusta löytynyt kulttiesine. Hautakumpu sijaitsee Vordingborgin Udbyssä, lähellä Skallerupia, Etelä-Sjællannissa Tanskassa. Esine ajoitetaan Skandinavian pronssikaudelle Monteliuksen periodille III, joka vastaa 1300–1100 eaa. == Hautakumpu == Trudshøj on Skallerupin lounaispuolella sijaitseva hautakumpu, joka on ollut halkaisijaltaan 30 metriä ja noin 6 metriä korkea. Sen alkuperäisestä koosta on vain rippeet jäljellä. Se on rauhoitettu vuoden 1937 lain perusteella. Keskeltä kumpua löytyi noin 4 metriä pitkä kivipaasiarkku, joka oli rakennettu puisen arkun ympärille. Puuarkku oli lahonut pois lukuun ottamatta pientä puunkappaletta. Arkun sisällä oli seissyt Skallerupin pronssinen vaunu, joka oli kuitenkin murskaantunut puisen arkun annettua lahotessaan periksi. Vaununkattilassa olivat vainajan poltetut luut. == Vaunu == Vaunu on niin sanottu kattilavaunu, jossa kattilaan tai kulhoon on kiinnitetty pyörät, joiden avulla sitä voi liikuttaa. Vaunu on kolmiosainen. Alaosa muodosti vaunun rungon. Pyörät ja akselit ovat valettua pronssia, jotka on kiinnitetty kahteen kaarevaan runkokaareen. Nekin ovat valettua pronssia. Pyörät ovat ohuita pronssivanteita, joissa on akseliholkin ympärillä neljä pyöränpinnaa. Kaarien päissä on neljä koukkua, jotka lähemmin tarkasteltuna esittävätkin pieniä lintuja. Yläosassa oli kaksi osaa. Vaunun kattila oli taottua pronssia, joka oli koottu niittaamalla kaksi puolikasta yhteen. Osien saumat olivat tiivistettyjä hartsilla. Kattilan pintaan on pakotettu pieniä lintukuvioita. Kattilan reunaan oli ripustettu useita lehtimäisiä riipuksia, jotka ovat heiluessaan kilisseet kattilaa vasten. == Historiaa == Vaunuille tehtiin jo 1896 kemiallinen analyysi, jonka mukaan metalli oli kuparin seosta, jossa oli mukana tinaa ja hieman muitakin metalleja. Se on valmistettu jossakin itäisessä Keski-Euroopassa ja on siten tuontitavaraa. == Lähteet == Luokka:Skandinavian pronssikauden esineet Luokka:Tanskan muinaisjäännökset
Charlotte Augusta

Charlotte Augusta (7. tammikuuta 1796 – 6. marraskuuta 1817) oli Yhdistyneen kuningaskunnan prinsessa. Hänen vanhempansa olivat Walesin prinssi, tuleva kuningas Yrjö IV ja Caroline von Braunschweig. Charlotte sai tavata äitiään vain rajoitetusti, ja kasvoi lastenhoitajien ja kotiopettajattarien huomassa. Hänellä oli lämmin suhde isoisäänsä Yrjö III:een. Charlotte kihlattiin joulukuussa 1813 Alankomaiden kruununprinssin Vilhelmin kanssa, mutta hän purki kihlauksen, koska ei halunnut muuttaa Alankomaihin.Sue Minna Cannon: Charlotte Augusta, Princess The Oxford Companion to British History, Encyclopedia.com. Viitattu 14.10.2023. Charlotte meni naimisiin Saksi-Coburgin prinssin Leopoldin kanssa toukokuussa 1816, mutta kuoli vain 18 kuukautta myöhemmin synnyttäessään ensimmäistä lastaan. Prinssihallitsija Yrjön ainoana lapsena Charlotte oli kruununperimyksessä seuraavana isänsä jälkeen.Charlotte, princess The Kings and Queens of Britain, Oxford Reference. Viitattu 14.10.2023. Charlotte oli kansan suosiossa, toisin kuin pröystäilevään elämään taipuvainen isänsä, ja häntä kutsuttiin ”kansakunnan toivoksi ja ylpeydeksi”. Kun hän menehtyi viisikymmentä tuntia kestäneeseen synnytykseen, britit ilmaisivat suruaan monin tavoin. Synnytyslääkäri Sir Richard Croft teki itsemurhan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset Luokka:Prinsessat Luokka:Vuonna 1796 syntyneet Luokka:Vuonna 1817 kuolleet
Marion Dönhoff

Marion Hedda Ilse Gräfin von Dönhoff (2. joulukuuta 1909 Friedrichsteinin linna, Saksan keisarikunta – 11. maaliskuuta 2002 Friesenhagen, Saksa) oli saksalainen toimittaja, joka toimi aktiivisesti vastarintaliikkeessä kansallissosialistien valtakaudella. Toisen maailmansodan jälkeen hänestä tuli Die Zeitin toimittaja ja vuonna 1968 päätoimittaja. Hän kirjoitti paljon politiikasta sekä Länsi- ja Itä-Saksan välisestä suhteesta. == Elämä == === Perhe === Dönhoff syntyi vuonna 1909 Itä-Preussissa Friedrichsteinin linnassa lähellä Königsbergiä. Linna oli ollut hänen sukunsa koti jo useamman vuosisadan. Hänen vanhempansa olivat August Karl Graf Dönhoff ja Ria von Lepel. August-isä oli Preussin herrainhuoneen ja Saksan valtiopäivien jäsen. Ria-äiti oli puolestaan keisarinna Augusta Victorian palveluksessa. === Kansallissosialmisin vastarintaliikkeessä === Dönhoff aloitti vuonna 1932 taloustieteen opinnot Frankfurt am Mainissa. Kansallissosialistien noustua valtaan 1933 Dönhoff vastusti julkisesti puoluetta: hän poisti yliopiston katolta hakaristilipun ja repi seiniltä juutalaisia ja vasemmistolaisia vastustavia julisteita. Dönhoff pakeni 1933 mahdollisilta vainoilta Baseliin. Siellä hän jakoi natsivastaisia mainoslehtisiä ja saa lempinimen ”punainen kreivitär”. Baselista Dönhoff lähti matkustelemaan ympäri Eurooppaa, Afrikkaa ja Yhdysvaltoja. Itä-Preussiin hän palasi 1938 hoitamaan perheen omistuksia. Saksassa hän liittyi vastarintaliikkeeseen. Heinäkuun 20. päivän salaliiton jälkeen Gestapo epäili Dönhoffia myös osallisuudesta, mutta hänet vapautetaan kuulusteluiden jälkeen. Puna-armeijan saapui Itä-Preussiin 1945. Dönhoff pakeni länteen, ja Friedrichsteinin kotilinna tuhoutui tulipalossa. === Toimittajana ja päätoimittajana Die Zeitissa === Dönhoffista tuli Hampurissa toimittaja, kun hän liittyi vuonna 1946 freelancerina Die Zeit -lehteen. Hänestä tuli vuonna 1955 politiikan osaston johtaja ja varapäätoimittaja ja vuonna 1968 lehden päätoimittaja. Dönhoff tunnettiin 1950-luvulla erityisesti liittokansleri Konrad Adenauerin tylynä kriitikkona. Dönhoff kannatti itse enemmin sosiaalidemokraattista puoluetta. Dönhoff osallistui aktiivisesti Ostpolitik-politiikkaan eli Länsi- ja Itä-Saksan suhteiden normalisoimiseen. Hän oli liittokansleri Willy Brandtin mukana, kun tämä allekirjoitti Varsovan sopimuksen. Rauhan ja sovinnon edistämistyön ansiosta Dönhoff sai vuonna 1971 Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinnon. Dönhoffistä vuli vuonna 1972 The Zeitin kustantaja. Hän jatkoi edelleen toimittajana mutta keskittyi kuitenkin kirjoihin. Häneltä ilmestyi muun muassa artikkelikokoelmia ja 1988 omaelämäkerrallinen kirjoitus Kindheit in Ostpreußen. Teoksessa Um der Ehre willen (1994) hän käsitteli suhteitaan heinäkuun 20. päivän salaliiton jäseniin. Dönhoff oli aktiivinen ihan viimeisiin vuosiinsa asti. Hän kuoli 92-vuotiaana maaliskuussa 2002, ja vielä muutamaa kuukautta aiemmin hän oli Die Zeitin toimistossaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset toimittajat Luokka:Päätoimittajat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet Luokka:Politiikantoimittajat
Englannin naisten maahockeymaajoukkue

Englannin naisten maahockeymaajoukkue edustaa Englantia naisten maahockeyn maaotteluissa. MM-kilpailuissa joukkueen paras saavutus on pronssimitali vuodelta 2010. Euroopan-mestaruuden se on voittanut vuosina 1991 ja 2015. Olympialaisissa Englannin pelaajat edustavat Isoa-Britanniaa. Maailmanrankingissa Englanti on kesäkuussa 2020 sijalla viisi. == Saavutukset == Lähde: the-sports.org === MM-kilpailut === * 1990: 4. sija * 1998: 9. sija * 2002: 5. sija * 2006: 7. sija * 2010: pronssia * 2014: 11. sija * 2018: 7. sija === Kansainyhteisön kisat === * 1998: hopeaa * 2002: hopeaa * 2006: pronssia * 2010: pronssia * 2014: hopeaa * 2018: pronssia === World League === * 2012–2013: pronssia * 2014–2015: 7. sija * 2016–2017: 4. sija === EM- kilpailut === * 1984: 4. sija * 1987: hopeaa * 1991: kultaa * 1995: 4. sija * 1999: pronssia * 2003: 4. sija * 2005: pronssia * 2007: pronssia * 2009: pronssia * 2011: pronssia * 2013: hopeaa * 2015: kultaa * 2017: pronssia * 2019: 4. sija === Champions Challenge === * 2002: kultaa * 2005: 4. sija * 2007: pronssia === Champions Trophy === * 2002: 6. sija * 2003: 5. sija * 2009: 6. sija * 2010: pronssia * 2011: 5. sija * 2014: 5. sija == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Liiton virallinen kotisivu Maahockeymaajoukkue, naisten Luokka:Maahockeymaajoukkueet
Louisa Adams

Louisa Catherine Johnson Adams (12. helmikuuta 1775 – 15. toukokuuta 1852) oli Yhdysvaltain presidentti John Quincy Adamsin puoliso ja siten Yhdysvaltojen ensimmäinen nainen vuosina 1825–1829. Louisa Catherine Adams syntyi Lontoossa, hänen äitinsä oli englantilainen mutta isänsä amerikkalainen. Hän muutti Yhdysvaltoihin vasta neljä vuotta sen jälkeen kun oli mennyt naimisiin John Quincy Adamsin kanssa. He tapasivat Lontoossa vuonna 1794, kun John Quincy Adams oli diplomaattina Euroopassa sijoituspaikkanaan Alankomaat. Kolme vuotta myöhemmin he menivät naimisiin ja muuttivat Berliiniin. He ehtivät asua vielä Moskovassa, Ghentissä ja Lontoossa, ennen kuin James Monroe kutsui John Quincy Adamsin ulkoministerikseen ja Adamsit muuttivat Washingtoniin vuonna 1817. Presidenttikausi oli raskas, koska vaaleja varjostivat vilppiepäilyt ja poliittiset kiistat, ja Louisan terveys oli hauras. Hän kärsi masennuksesta ja vietti mieluiten aikaansa kotonaan. Presidenttikauden päätyttyä hän oli toivonut muuttoa perheen maatilalle Massachusettsiin, mutta John Quincy Adams oli vielä 17 vuotta edustajainhuoneen jäsen. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain ensimmäiset naiset Luokka:Vuonna 1775 syntyneet Luokka:Vuonna 1852 kuolleet
Vuoristokimalainen

Vuoristokimalainen (Bombus monticola) on Euroopan vuoristoissa ja Fennoskandian pohjoisosissa elävä, kimalaisiin kuuluva mesipistiäislaji. == Koko ja ulkonäkö == Vuoristokimalainen muistuttaa erittäin paljon lapinkimalaista, ja se erotettiin omaksi lajikseen vasta 1980-luvulla. Suomesta tavatuilla yksilöillä kuningatar ja työläinen ovat kokonaan mustia lukuun ottamatta takaruumista, joka on mustaa etummaista jaoketta lukuun ottamatta kokonaan punainen. Koiraan pään etuosa ja keskiruumiin etuosa ovat keltakarvaiset. Ruotsissa ja Norjassa tavataan koirasta muistuttavia kuningattaria ja työläisiä. Pään sivu verkkosilmän takana on harvapisteinen ja kiiltävä. Laji on pienikokoinen, mutta hieman lapinkimalaista kookkaampi. Kuningattaren pituus on 19-23 mm. Työläiset ja koiraat ovat pienempiä, vain 11-16 mm. s. 65, 78, 80, 108 == Levinneisyys == Vuoristokimalaisen tiedetään varmuudella esiintyvän vain Euroopassa. Esiintymisalue on hieman epäselvä, sillä vanhemmissa kartoituksissa sitä on pidetty lapinkimalaisen värimuotona tai alalajina. Esiintymispaikkoja on Fennoskandiassa, Britteinsaarilla, Pyreneillä, Alpeilla, Apenniineilla ja Balkanilla. Kimalaisen levinneisyys rajoittuu kokonaan vuoristoihin. Elinympäristöt laskeutuvat merenpinnan tasolle vain Norjan rannikolla ja Kuolan niemimaalla.Pierre Rasmont & Stéphanie Iserbyt: Atlas of the European Bees: genus Bombus (viitattu 28.4.2018)Artsdatabanken (viitattu 28.4.2018) Suomessa lajia on tavattu vain Utsjoen ja Enontekiön tuntureilla. Britanniassa laji vaikuttaa olevan pahoin taantumassaBWARS (viitattu 28.4.2018). Suomessa, RuotsissaArtdatabanken (viitattu 28.4.2018) ja Norjassa se on luokiteltu elinvoimaiseksi. == Elinympäristö ja elintavat == Vuoristokimalainen viihtyy tunturikoivikoissa, mutta liikkuu myös paljakalla. Yhdyskunta on pieni ja siihen kuuluu korkeintaan muutamia kymmeniä yksilöitä. Merkittävä uhka lajille on kanervaloiskimalainen, joka kelpuuttaa myös vuoristokimalaisen isännäkseen. Loiskimalaisen valtaamat pesät tuhoutuvat. Lajin koiraiden tuottama feromoni on ihmisenkin aistittavissa, mutta sitä ei ole kuvailtu yhtä miellyttävän tuoksuiseksi kuin lapinkimalaiskoiraiden feromonia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Vuoristokimalainen (Bombus monticola) *ITIS: Bombus monticola *UniProt: Bombus monticola Luokka:Kimalaiset
Julia Dent Grant

Julia Boggs Dent Grant (26. tammikuuta 1826 – 14. joulukuuta 1902) oli Yhdysvaltain presidentti Ulysses S. Grantin puoliso ja siten Yhdysvaltojen ensimmäinen nainen vuosina 1869 – 1877. Julia Boggs Dent kasvoi Etelävaltioiden tyypillisessä ympäristössä maatilalla lähellä St. Louisia. Tuleva presidentti oli hänen veljensä kurssitoveri West Pointin sotilasakatemiasta. Mies osallistui Meksikon sotaan ja Yhdysvaltojen sisällissotaan, ja palasi kotiin juhlittuna kenraalina. Presidenttikausi oli heidän elämänsä iloisinta aikaa, ennen ja jälkeen sitä Ulysses Grant koki epäonnistumisia liike-elämässä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain ensimmäiset naiset Luokka:Vuonna 1826 syntyneet Luokka:Vuonna 1902 kuolleet
Christiana Figueres

Karen Christiana Figueres Olsen (s. 7. elokuuta 1956 San José, Costa Rica) on costaricalainen diplomaatti, joka toimi YK:n ilmastonsuojelun puitesopimuksen pääsihteerinä, kun Pariisin ilmastosopimus hyväksyttiin vuonna 2015. Hän sai tuolloin nimeä hyvänä neuvottelijana ja diplomaattina. Figueres on merkittävän costaricalaisen suvun jäsen: hänen isänsä José Figueres Ferrer ja veljensä José María Figueres Olsen ovat toimineet kumpikin Costa Rican presidenttinä. == Perhe == Figueres syntyi San Joséssa vuonna 1956. Hänen isänsä oli kolme kertaa Costa Rican presidenttinä toiminut José Figueres Ferrer, joka tunnetaan myös Costa Rican demokratian perustajana. Christianan äiti oli Yhdysvalloissa syntynyt Karen Olsen Beck, joka toimi Costa Rican Israelin-suurlähettiläänä ja kansanedustajana. Figueresit saivat neljä lasta. Christianan isoveli José oli 1994–1998 Costa Rican presidentti. == Opiskelu ja ura == Figueres opiskeli antropologia Swarthmore Collegessa. Maisterin tutkintonsa hän suoritti sosiaaliantropologiasta London School of Economicsissa. Figueres aloitti virkamiesuran vuonna 1982 Bonnissa, missä hän työskenteli Costa Rican Saksan- suurlähetystössä. Hän toimi 1987–1988 Costa Rican suunnitteluministeriön kansainvälisen yhteistyön johtajana ja 1988–1990 maatalousministerin henkilöstöpäällikkönä. Figueres siityi ympäristödiplomatiaan vuonna 1994, kun hänestä tuli Amerikan valtioiden järjestön alaisen Renewable Energy in the Americas -aloitteen johtaja. Hän perusti vuonna 1995 yleishyödyllisen Center for Sustainable Development of the Americas -järjestön, jonka kautta hän työskenteli latinalaisessa Amerikassa kansallisten ilmastonmuutosohjelmien parissa. Figueres johti järjestöä vuoteen 2003 saakka. Figueres toimi 1995–2009 YK:ssa Costa Rican edustajistossa ilmastonmuutoskeskusteluissa. Ura YK:ssa jatkui, kun Ban Ki-moon nimitti hänet vuonna 2010 ilmastonsuojelun puitesopimuksen pääsihteeriksi. Hänet valittiin toiselle kolmivuotiskaudelle heinäkuussa 2013. Figueres vastasi pääsihteerinä eri tahojen tuomista yhteen ilmastosopimusta varten. Hänen kaudellaan saatiin aikaan Pariisin ilmastosopimus, joka astui voimaan ennätyksellisesti alle vuodessa. Figuresia on kehuttu uudenlaisesta yhteistyön diplomatiasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Costaricalaiset henkilöt Luokka:Diplomaatit Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John Leyden

John Leyden (8. syyskuuta 1775 – 28. elokuuta 1811) oli skottilainen runoilija-orientalisti. Leyden syntyi Denholmissa, Teviotissa joka on lähellä Hawickia. Leydenin isä oli paimen. Leyden meni kouluun vasta yhdeksänvuotiaana, mutta hän oppi lukemaan kotona paljon ennen kouluun menemistä. Hän ehti ahmia ennen koulua kaikki kirjat, jotka sai käsiinsä. Hänen vanhempansa toivoivat hänestä pappia, ja hän meni Edinburghin yliopistoon vuonna 1790. Vuonna 1794 Leyden tutustui British Poetsin toimittajan Robert Andersoniin ja julkaisi ensimmäisen runonsa tässä lehdessä. Hän osallistui myös kansanrunojen ja balladien keräämiseen ja käveli välillä pitkiä matkoja niitä keräämässä. Vuosien 1803–1811 välillä Leyden oli töissä Intiassa Itä-Intian kauppakomppaniassa Madrasissa sairaalassa ja tutki samaan aikaan Intian kieliä. Ennen pitkää hänen Intian kielten ja murteiden tuntemuksensa toi hänelle professorin viran. Leyden matkusti vuonna 1811 lordi Minton kanssa Jaavalle. Siellä hän sairastui ja kuoli malariaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Oxford Dictionary of National Biography: John Leyden (1775-1811) * Walter Scott Educational Website: John Leyden (1775-1811) * Asian and African studies blog: Malay literary manuscripts in the John Leyden collection * Asian and African studies blog: A Scottish poet’s favourite Malay poem? Syair Jaran Tamasa Luokka:Vuonna 1775 syntyneet Luokka:Vuonna 1811 kuolleet Luokka:Brittiläiset runoilijat Luokka:Orientalistit
Elizabeth Monroe

Elizabeth Kortright Monroe (30. kesäkuuta 1768 – 23. syyskuuta 1830) oli Yhdysvaltain presidentti James Monroen puoliso ja siten Yhdysvaltojen ensimmäinen nainen vuosina 1817–1825. Kortright oli varakkaan newyorkilaisen liikemiehen tytär. Hän meni naimisiin nuoren lakimiehen James Monroen kanssa alle 18-vuotiaana helmikuussa 1786. Mies toimi vuoroin Virginian osavaltion hallinnossa, vuoroin diplomaatina ulkomailla, kunnes hänestä tuli ulkoministeri ja perhe muutti Washingtoniin. Nuoresta iästään huolimatta Elizabeth Monroe oli tottunut emäntä, kun perhe asettui Valkoiseen taloon. Hänen heikon terveydentilansa takia tytär Eliza kuitenkin hoiti monia edustustehtäviä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain ensimmäiset naiset Luokka:Vuonna 1768 syntyneet Luokka:Vuonna 1830 kuolleet
Aleksandra Kustova

Aleksandra Gennadjevna Kustova (; s. 26. elokuuta 1998) on venäläinen mäkihyppääjä. Vuoden 2018 talviolympialaisissa Kustova hyppäsi normaalimäessä 24:nneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 Seefeldissä hän oli normaalimäessä 35:s ja joukkuemäessä viides. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui normaalimäessä 17:nneksi. Maailmancupissa Kustova kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 2014 Tšaikovskissa ja sijoittui 44:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan viides joulukuussa 2018 Lillehammerissa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Willingenissä tammikuussa 2022. Nuorten MM-kilpailuihin Kustova on osallistunut kahdeksan kertaa vuosina 2011–2018. Joukkuemäessä hän on voittanut kaksi hopeamitalia: 2015 ja 2018. Normaalimäesä hän on sijoittunut parhaimmillaan 11:nneksi 2011. == Lähteet == Luokka:Venäläiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hinode (avaruusluotain)

Hinode (), tunnettu ennen Solar-B:nä, on Japanin avaruusjärjestön aurinko- avaruuslento Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa. Se laukaistiin M-V-7-raketin viimeisellä lennolla syyskuun 22, 2006 21:36 UTC. Luotaimen tarkoituksena on tutkia Auringon magneettikenttää sekä Auringonpurkauksia. Luotain kiertää noin 600 kilometrin etäisyydellä Aurinkoa. == Lähteet == Luokka:Avaruusteleskoopit Luokka:Tiedesatelliitit Luokka:Avaruusluotaimet Luokka:Aurinkoluotaimet Luokka:Vuoden 2006 avaruustoiminta Luokka:Japanin avaruustoiminta
Ivan Iljin

Ivan Aleksandrovitš Iljin (, 9. huhtikuuta (J: 28. maaliskuuta) 1883 Moskova – 21. joulukuuta 1954 Zollikon) oli venäläinen juristi, uskonnollinen ja poliittinen filosofi, julkaisija ja konservatiivinen monarkisti. Hän piti helmikuun vallankumousta "tilapäisenä epäjärjestyksenä" ja lokakuun vallankumousta "kansallisena katastrofina" ja liittyi aktiivisesti taisteluun bolševikkihallintoa vastaan. Hänestä tuli valkoinen emigrantti -toimittaja, slavofiili ja Venäjän sotilasliiton ideologi, joka uskoi, että voima oli ainoa keino, jolla Neuvostoliitto voitiin kaataa. Kun kommunistit olivat karkottaneet Iljinin Venäjältä vuonna 1922, hän päätyi Saksaan, jossa maan hallitus antoi hänelle töitä. Iljin puolusti aluksi Adolf Hitleriä, mutta natsihallinto ei lopulta arvostanut hänen totalitarismia koskevaa kritiikkiään. Vuonna 1934 Iljin kieltäytyi hyväksymästä heidän käskyjään levittää natsipropagandaa Venäjän akateemisessa instituutissa, minkä jälkeen hänet erotettiin virastaan ja kiellettiin kaikesta muusta työsuhteesta. Iljin menetti pääasiallisen tulonlähteensä, mutta Sergei Rahmaninov auttoi häntä taloudellisesti asettumaan Sveitsiin. Iijin asui valtiottomana henkilönä Zollikonissa Zürichinjärven rannalla vuonna 1938. Koska Iljin ei saanut työskennellä tai olla poliittisesti aktiivinen, hän opiskeli enimmäkseen esteettisiä, eettisiä ja psykologisia kysymyksiä. Iljinille "natsismi oli vain muunnelma bolševistisesta barbaarisuudesta". Vaihtoehtona sekä marxilaisten turmeltuneelle kansainvälisyydelle että natsien kansalliskiihkoiselle imperialismille Iljin yritti kehittää kolmannen tyyppistä politiikkaa, joka perustuu perinteiseen isänmaallisuuden hyveeseen". Iljin kirjoitti yli 40 kirjaa, satoja artikkeleita ja pamfletteja venäjäksi ja saksaksi. Lähes kaikki hänen teoksensa ovat uskonnollisia ja liittyvät Venäjään. Iljin ei kuulunut Vladimir Solovjovin seuraajien ryhmään, joka saarnasi maailmanlaajuista teokratiaa ja johon 1900-luvun alun venäläinen uskonnollinen ja filosofinen renessanssi yleensä yhdistetään. Hän vaati Venäjälle patriarkaalista hallintomuotoa, joka perustuu ortodoksisuuteen ja uskoon tsaariin (autokratiaan, ei tyranniin). Vetoaminen sankaruuteen ja moraaliseen aristokratismiin esiintyy kaikkialla Iljinin kirjoituksissa. Iljin pysyi oikeistohegeliläisenä koko ikänsä ja tutki valtion, lain ja vallan teemoja maailmanhistoriassa. Iljin hylkäsi federalismin, puolueettomuuden ja oli länsimaisen analyyttisen filosofian vastustaja. Ultranationalistinen Iljin kritisoi länsimaista demokratiaa ja korosti sen sijaan vahvan hallituksen merkitystä Venäjän itsevaltaisen perinnön mukaisesti. Hän ennusti neuvostovaltion romahtamisen. Iljinin näkemyksillä Venäjän yhteiskunnallisesta rakenteesta ja maailmanhistoriasta oli suuri vaikutus Neuvostoliiton jälkeisiin intellektuelleihin ja poliitikkoihin, joista nimekkäimpinä kirjailija Aleksandr Solženitsyn ja presidentti Vladimir Putin. == Lähteet == Luokka: Venäläiset filosofit Luokka: Vuonna 1883 syntyneet Luokka: Vuonna 1954 kuolleet
Anastasija Barannikova

pienoiskuva|Anastasija Barannikova vuonna 2013.Anastasija Barannikova (s. 27. marraskuuta 1987) on venäläinen mäkihyppääjä. Barannikova sijoittui Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 normaalimäessä 26:nneksi ja sekajoukkuemäessä yhdeksänneksi, Falunin MM-kilpailuissa 2015 normaalimäessä 35:nneksi ja Lahden MM-kilpailuissa 2017 normaalimäessä 21:nneksi ja sekajoukkuemäessä kuudenneksi. Vuoden 2018 talviolympialaisissa hän hyppäsi normaalimäessä 27:nneksi. Maailmancupissa Barannikova kilpaili ensimmäisen kerran joulukuussa 2011 Lillehammerissa ja sijoittui 46:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut yhdeksänneksi joulukuussa 2015 Nižni Tagilissa. Hän lopetti uransa marraskuussa 2018. == Lähteet == Luokka:Venäläiset mäkihyppääjät Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Letitia Tyler

Letitia Christian Tyler (12. marraskuuta 1790 – 10. syyskuuta 1842) oli Yhdysvaltain presidentti John Tylerin ensimmäinen puoliso ja siten Yhdysvaltojen ensimmäinen nainen vuodesta 1841 kuolemaansa vuonna 1842 asti. Hän oli nuorimpana kuollut presidentin puoliso, ja yksi kolmesta Valkoisessa talossa kuolleesta puolisosta. Letitia Tyler oli tarvinnut pyörätuolia jo kahden vuoden ajan, kun hänen miehestään tuli presidentti hiukan yllättäen. John Tyler valittiin alun perin Yhdysvaltain varapresidentiksi vuonna 1841, mutta maan tuolloinen presidentti William Henry Harrison kuoli pian virkaanastujaisten jälkeen ja Tyler nousi presidentiksi. Letitia Tyler pysytteli hänen presidenttikaudellaan asuintilosissa ja miniä, Priscilla Tyler hoiti edustusvelvollisuudet. Letitia Tyler osallistui vain yhteen tapahtumaan: Elizabeth-tyttärensä häihin. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain ensimmäiset naiset Luokka:Yhdysvaltain varapresidenttien puolisot Luokka:Vuonna 1790 syntyneet Luokka:Vuonna 1842 kuolleet
Julia Gardiner Tyler

Julia Gardiner Tyler (4. toukokuuta 1820 – 10. heinäkuuta 1889) oli Yhdysvaltain presidentti John Tylerin toinen puoliso ja siten Yhdysvaltojen ensimmäinen nainen vuosina 1844–1845. Gardiner oli varakkaiden newyorkilaissukujen jälkeläinen, joka oli kasvatettu seurapiirirouvaksi pienestä pitäen. Vuonna 1842 Gardinerit asettuivat Washingtoniin talven juhlakaudeksi, ja Julia herätti kauneudellaan ja viehätysvoimallaan monien huomion, myös leskeksi jääneen presidentti Tylerin. He menivät ensin salaa kihloihin ja kesäkuussa 1844 naimisiin. Yleisön huomiota herätti heidän 30 vuoden ikäeronsa. Julia nautti ensimmäisen naisen asemasta John Tylerin virkakauden viimeisten kahdeksan kuukauden ajan. Pariskunta viihtyi myös maatilallaan Virginiassa, minne he muuttivat presidenttikauden jälkeen. Heille syntyi seitsemän lasta. Miehensä kuoleman jälkeen Julia Tyler palasi New Yorkiin, ja teki vapaaehtoistyötä Etelävaltioiden puolesta. Kun Etelävaltiot hävisivät sisällissodan, hän oli taloudellisissa vaikeuksissa. Tuohon aikaan laki ei määrännyt presidenttien leskille eläkettä. Vuonna 1880 kongressi päätti myöntää hänelle 1200 dollaria eläkettä vuodessa. Seuraavana vuonna, James Garfieldin murhan jälkeen, kaikille silloisille presidenttien leskille myönnettiin 5000 dollarin suuruinen vuosittainen eläke. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain ensimmäiset naiset Luokka:Vuonna 1820 syntyneet Luokka:Vuonna 1889 kuolleet
Jamil Mukulu

Jamil Mukulu (s. 1964 tai 1965 Ntoke, Ntenjerun hallintoalue, Kajungan alue, Uganda) on ugandalais-kinšasankongolaisen aseistautuneen ryhmän Liittoutuneiden kansanvaltaisten voimien (ADF) perustaja, entinen johtaja ja entinen komentaja. Ryhmä vastustaa Ugandan presidentti Yoweri Musevenin politiikkaa tekemällä hyökkäyksiä, joissa se surmaa ihmisiä. Ryhmän johtajana toiminut Mukulu pidätettiin heinäkuussa 2015. Vuonna 2018 Ugandassa järjestetään oikeudenkäynti, jossa hänelle luetaan 34 syytettä muun muassa rikoksista ihmisyyttä vastaan ja murhista. == Elämä == Mukululla on Ugandan kansalaisuus. Hän opiskeli liikehallintoa Kenian Nairobissa ja arabiaa Saudi- Arabiassa. Tabligh-islamiin kääntynyt alkuaan kristitty Jamil Mukulu perusti Liittoutuneet kansanvaltaiset voimat vuonna 1995 joko Ugandan tai Kongon (vuoteen 1997 Zairen) puolella rajaa. Kansanvaltaiset voimat muodostettiin useasta aseellisesta ryhmästä. Niitä rahoittivat Zairen itsevaltainen presidentti Mobutu Sese Seko (vuoteen 1997 asti) ja sudanilainen uskonnollinen- ja puoluejohtaja Hassan al-Turabi. Mukulu pidätettiin huhtikuussa 2015 Dar es Salaamissa Tansaniassa ja karkotettiin heinäkuussa Kampalaan Ugandaan. Heinäkuussa Kansanvaltaisten voimien uudeksi johtajaksi valittiin Musa Baluku. Syyskuusta 2016 lähtien Mukulu on ollut pidätettynä oikeudenkäyntiä varten Nalufenjan pidätyskeskuksessa (poliisivankilassa) Jinjan alueella. Häntä syytetään 34 rikoksesta, joihin kuuluu Geneven yleissopimuksen vakavia rikkomuksia. Vuonna 2018 hänet oli siirretty Kampalan Luziraan. == Lähteet == Luokka:Ugandalaiset sotilaat Luokka:Kinshasankongolaiset sotilaat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Maria Luisa (keisarinna)

Maria Luisa (1745–1792) oli espanjalainen prinsessa, josta tuli keisari Leopold II:n puolisona saksalais-roomalainen keisarinnapuoliso, Saksan, Unkarin ja Böömin kuningatar ja Toscanan herttuatar. Maria Luisa oli Espanjan Bourbon-sukuisen kuninkaan Kaarle III:n tytär. Jo varhain sovittiin, että hänet naitettaisiin Habsburg-sukuun. Alkujaan sulhaseksi valittiin Leopoldin isoveli, mutta koska hän kuoli nuorena, sulhanen vaihtui nuorempaan. Häitä vietettiin Innsbruckissa vuonna 1765. Pariskunta sai 16 lasta 21 vuoden aikana. Toistuvat raskaudet ja synnytykset vanhensivat Maria Luisaa nopeasti. Hänen kerrotaan hyväksyneen miehensä suhteet ja jopa ystävystyneen tämän läheisimmän rakastajattaren kanssa. == Lähteet == Luokka:Espanjan kuninkaalliset Luokka:Prinsessat Luokka:Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinnat Luokka:Vuonna 1745 syntyneet Luokka:Vuonna 1792 kuolleet
Martin Wallström

Martin Wallström (s. 7. heinäkuuta 1983 Uddevalla, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Mr. Robot -sarjassa, jossa hän näytteli Tyrell Wellick -nimistä toimitusjohtajaa. Wallström on näytellyt myös muun muassa Wallander-sarjassa sekä elokuvissa Avaruudessa ei ole tunteita ja Isku rajalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät
Hypnotisoija (elokuva)

Hypnotisoija (ruots. Hypnotisören) on ensi-iltansa vuonna 2012 saanut ruotsalainen rikoselokuva, jonka on ohjannut Lasse Hallström. Elokuva perustuu Lars Keplerin Hypnotisoija-romaaniin, jonka pääosassa on suomalaistaustainen Joona Linna (Tobias Zilliacus), joka työskentelee rikoskomisariona Ruotsin poliisissa. Hypnotisoija on saanut kansainvälistä suosiota, ja se oli Ruotsin ehdokas parhaan vieraskielisen Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 2013. ==Juoni== Tukholman läheltä Tumbasta löytyy mies urheilukentän pukuhuoneesta julmasti surmattuna. Myös hänen puolisonsa ja tyttärensä löytyvät surmattuina perheen rivitalosta, ainoastaan poika Josef on elossa, joskin haavoittuneena ja sairaalassa. Tapahtumien selvittämiseksi komisario Linna pyytää tunnettua hypnotisoijaa, lääkäri Erik Maria Barkia hypnotisoimaan pojan. Lääkäri suostuu, vaikka on aiemman huonosti päättyneen tehtävän jälkeen päättänyt lopettaa hypnotisoinnit. Hän kuitenkin joutuu poikansa kanssa mukaan tapahtumien ketjuun. ==Rooleissa== ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset rikoselokuvat Luokka:Vuoden 2012 ruotsalaiset elokuvat
Pena Ranta

Pena Ranta (s. 6. huhtikuuta 1981 Suolahtihttp://www.fibaeurope.com/compID_MsfTeemRHYovSUdkYV76x0.season_2000.roundID_2555.teamID_5307.playerID_34018.html) on suomalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. == Pelaajaura == Ranta edusti kasvattajaseuraansa Äänekosken Huimaa miesten pääsarjassa viiden kauden ja valtakunnallisissa divisioonissa kuuden kauden ajan. Lisäksi hän pelasi kaksi I-divisioonakautta BC Jyväskylässä. Kaudella 2002–2003 Ranta oli SM-Koriksen tarkin kolmen pisteen korien heittäjä.Pena Ranta – Suomen Koripalloliitto Ranta toimi Huiman pelaaja–valmentajanahttp://www.basket.fi/uutiset/kaikki_uutiset/miesten_divisioona/?x122527=38558534 kunnes lopetti pelaajauransa keväällä 2018.https://www.instagram.com/p/BgTY_- Lj86N/?taken-by=jkl_ba Viimeisellä pelaajakaudellaan hän oli myös M1DB:ssä pelanneen Huiman apuvalmentaja, ja seuraavaksi kaudeksi hän nousi joukkueen päävalmentajaksi.http://aksa.fi/pena-ranta-palaa-huiman-miesten- paavalmentajaksi-sten-jatkaa-kakkosena/ Rannan isä Markku Ranta valmensi Huimaa.http://aksa.fi/pena-ranta-nostaa-huiman-mieskorista-ylos-pohjamudista/ == Lähteet == * Pena Ranta Suomen Koripalloliitto === Viitteet === Luokka:Suomalaiset koripalloilijat Luokka:Suomalaiset koripallovalmentajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Päivi Virta

Päivi Virta (ent. HalonenMartti Merra, Matti Hannula : Pihalta päätyyn - Espoon jääkiekon tarina, s. 255, 2010, s. 3. elokuuta 1964 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hänen pelaajauransa alkoi Tampereen Ilveksessä vuonna 1982 pääsarjauralla. Tampereen Ilves oli myös hänen kasvatusseuransa, tämä erotuksena Ylöjärven Ilveksestä mainittakoon. Sittemmin hän on edustanut Kerava Shakersia, Kiekko-Espoota ja Espoo Bluesia. Espoon Blues on jäädyttänyt hänen pelipaitansa numeron 33, ja hän on Jääkiekkoleijona numero 235.Jääkiekkoleijona numero 235 Päivi Virta-Halonen. Leijonat.fi. Viitattu 29.4.2018. Virta oli Naisten Liigan voittaja kausilla 1985–2005 eli parikymmentä vuotta. Hän pelasi yli 400 runkosarjan ottelua, joissa saavutti 495 tehopistettä. Virta edusti Suomea kansainvälisissä arvokisaturnauksissa, joissa hän saavutti muun muassa Euroopan-mestaruuden ja MM-pronssia. Pelipaikaltaan kutsumanimen "Pilleri" saanut Virta on toiminut puolustajana. Virta saavutti ensimmäisenä suomalaisena naiskiekkoilijana, Suomen Jääkiekkoliiton President's Trophy -palkinnon 2004. Hänen nimeään kantava tunnustuspalkinto jaetaan nykyään (peliuransa päättymisen jälkeen) vuosittain parhaalle puolustajalle NSML-sarjassa. Vuodesta 2018 lukien joukkueiden määrä kasvaa 8:sta 10:een. == Lähteet == * Päivi Virta, Eliteprospects.com *Virran tiedot Jääkiekkomuseon sivuilla. === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karen McCarthy

Karen McCarthy (18. maaliskuuta 1947 Haverhill, Massachusetts – 5. lokakuuta 2010 Overland Park, Kansas) oli yhdysvaltalainen poliitikko demokraattisesta puolueesta. Hän toimi vuosina 1995–2005 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Missourista. == Ura == Ennen uraansa politiikassa McCarthy työskenteli englanninopettajana. Hän suoritti biologian ja englannin Bachelor of Science -tutkinnon Kansasin yliopistossa Lawrencessa vuonna 1969 ja englanninopetuksen Master of Arts -tutkinnon Missourin yliopistossa Kansas Cityssä vuonna 1976. Poliittisen uransa aikana hän suoritti vielä Master of Business Administration -tutkinnon Kansasin yliopistossa vuonna 1986 ja toimi lääkeyhtiö Marion Merrell Dowin konsulttina. McCarthy aloitti vuonna 1977 Missourin edustajainhuoneen jäsenenä ja hän vaikutti siellä yhdeksän kaksivuotiskautta. Hän toimi aikanaan osavaltion edustajainhuoneessa muun muassa ways and means -valiokunnan puheenjohtajana yli kymmenen vuotta. Vuonna 1994 hän pyrki onnistuneesti Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen Missourin viidennestä vaalipiiristä, joka pitää sisällään suurimman osan Kansas Cityn metropolialueesta. Hän voitti demokraattien esivaalissa kymmenen vastaehdokasta ja varsinaisessa vaalissa republikaani Ron Freemanin, amerikkalaisen jalkapallon entisen ammattilaispelaajan. McCarthy aloitti Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuonna 1995 ja oli aluksi kolmen valiokunnan jäsen, tiedevaliokunnan, pienyritysvaliokunnan ja liikenne- ja infrastruktuurivaliokunnan. Vuodesta 1997 alkaen hän toimi kauppavaliokunnan (sittemmin energia- ja kauppavaliokunta) jäsenenä ja vuodesta 2003 alkaen lisäksi tuolloin vastaperustetun kotimaan turvallisuuden valiokunnan jäsenenä. McCarthy äänesti edustajainhuoneessa Irakin sotaa vastaan vuonna 2002. Joulukuussa 2003 McCarthy ilmoitti, ettei asettuisi enää ehdolle vuoden 2004 vaaleissa. Aiemmin samana vuonna hän oli saanut kielteistä julkisuutta kaaduttuaan päihtyneenä edustajainhuoneen liukuportaissa. Hän myönsi julkisesti alkoholiongelmansa ja hakeutui päihdehoitoon. Myös edustajainhuoneen eettisen valiokunnan sittemmin vahvistama epäily kampanjavarojen väärinkäytöstä New Yorkin Grammy-gaalaa varten tehtyyn matkaan sai huomiota tuona vuonna. == Yksityiselämä == McCarthy oli vuosina 1969–1984 naimisissa asianajaja Arthur A. Benson II:n kanssa. Heillä ei ollut yhteisiä lapsia. Kesäkuussa 2009 McCarthyn perhe ilmoitti julkisuuteen, että tällä oli todettu aiemmin samana vuonna Alzheimerin tauti ja ainakin vuosikymmenen diagnosoimattomana ollut kaksisuuntainen mielialahäiriö. Hän joutui laitoshoitoon ja kuoli vajaat puolitoista vuotta myöhemmin, lokakuussa 2010, 63-vuotiaana. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Morten A. Strøksnes

Morten Andreas Strøksnes (s. 1965 Kirkkoniemi , Norja) on norjalainen kirjailija, aatehistorioitsija, toimittaja ja valokuvaaja.Morten A. Strøksnes Förlaget Oktober Strøksnes on reportaasikirjoissaan muun muassa Pohjois- Norjasta, Itä-Euroopasta, Yhdysvalloista ja Lähi-idästä yhdistänyt esseistiikkaa ja matkakertomuksia. Vuonna 2010 ilmestyneessä kirjassaan Et mord i Kongo hän kertoo kahdesta norjalaisesta, Tjostolv Molandista ja Joshua Frenchistä, jotka tuomittiin vankilaan Kongon demokraattisessa tasavallassa. Kirja oli Brage-palkintoehdokkaana. Strøksnes sai vuonna 2011 Språkprisen- palkinnon erinomaisesta bokmålin käytöstä asiaproosassa. == Palkinnot ja tunnustukset == * 2011 Norsk Språkrådin kielipalkinto * 2015 Brage-palkinto ja Kritiitikkopalkinto kirjasta Havsboka * 2018 Wanderlust Adventure Travel Book of the Year (The Edward Stanford Travel Writing Awards) ==Teokset== * Politisk manifest 2000. Morten A. Strøksnes, Sten Inge Jørgensen, Erling Fossen (1999) * Hellig grunn. En reiseskildring fra Midtøsten (2001) * Snøen som falt i fjor (2004) * Automobil – Gjennom Europas Bakgård (2005) * Hva skjer i Nord-Norge? (2006) * Rett vest – Cape Cod til Big Sur (2009) * Et mord i Kongo (2010) * Tequiladagbøkene – Gjennom Sierra Madre (2012) * Havboka ===Suomennetut teokset=== * Merikirja eli Kuinka pyydystää jättihaita kumiveneestä isolla merellä neljänä vuodenaikana (Havboka eller Kunsten å fange en kjempehai fra en gummibåt på et stort hav gjennom fire årstider), suomentanut Katriina Huttunen; kuvitus: Sanna Mander. Gummerus, 2018 ISBN 978-951-24-0730-9 ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Shakin maailmanmestaruusottelu 2016

puolustava mestari haastaja Magnus Carlsen Sergei Karjakin 6 (3) 6 (1) s. 30. marraskuuta 1990 25 vuotta s. 12. tammikuuta 1990 26 vuotta Shakin maailmanmestaruusottelun 2014 voittaja Vuoden 2016 ehdokasturnauksen voittaja Elo-luku: 2853 (maailmanlistan 1.) Elo-luku: 2772 (maailmanlistan 9.) ← 2014 2018 → Shakin maailmanmestaruusottelussa 2016 hallitseva mestari Magnus Carlsen pelasi maailmanmestaruudesta haastajaa Sergei Karjakinia vastaan. Ottelu pelattiin New Yorkissa Yhdysvalloissa 10.–30.11.2016. Karjakin voitti kuudennen pelin mustilla nappuloilla ja Carlsen voitti kahdeksannen pelin valkeilla nappuloilla. Muut 10 pitkää peliä päättyivät tasan. Tasatilanteessa ottelusäännöt määräsivät pelattavaksi neljä nopeampaa peliä. Kaksi ensimmäistä niistä päättyivät tasan, mutta Carlsen voitti kolmannen mustilla nappuloilla ja neljännen valkeilla nappuloilla. Magnus Carlsen säilytti maailmanmestaruutensa pistein 6-6 (3-1). ==Katso myös== *Shakin maailmanmestaruus == Lähteet == Luokka:Shakin maailmanmestaruusottelut Luokka:Vuoden 2016 urheilu Luokka:New Yorkin urheilu Maailmanmestaruus 2016
Elizabeth Llewellyn

Elizabeth Llewellyn (s. 1973 Lontoo) on brittiläinen oopperalaulaja. Hän syntyi jamaikalaisten maahanmuuttajien tyttärenä.BBC: Elizabeth Llewellyn The Telegraph nimesi hänet vuoden tulokkaaksi 2010 Mimìn roolin tulkitsemisesta Giacomo Puccinin oopperassa La bohème Englannin kansallisoopperassa.The Telegraph: Top 10 in opera 2010 Llewellyn opiskeli nuorena Royal Northern College of Musicissa, mutta keskeytti opintonsa ja siirtyi tietotekniikan alalle. Hän kuitenkin alkoi sittemmin edistää uraa oopperan parissa, sai valmentajakseen Lilian Watsonin ja pääsi Glyndebournen oopperafestivaalin kuoroon. Peter Moores -yhdistyksen avulla Llewellyn vietti vuoden Englannin kansallisoopperan koulussa. Paitsi La bohèmessa, hän on saanut rooleja myös muun muassa Carmenissa ja Simon Boccanegrassa.The Telegraph: Elizabeth Llewellyn, interview: 'I wasn’t afraid of arguing my corner' == Lähteet == Luokka:Brittiläiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Siri Thornhill

Siri Karoline Thornhill on norjalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän syntyi Englannissa, aloitti lauluopintonsa kotikaupungissaan Stavangerissa Marit Storækren johdolla ja pääsi sittemmin Norjan hallituksen myöntämien stipendien avulla jatkamaan opintojaan Haagin kuninkaalliseen konservatorioon, Alankomaihin. Siellä häntä opettivat Marius van Altena, Rita Dams ja Diane Forlano. Opintojensa jälkeen Thornhill on asunut Freiburgissa, Saksassa. Hän on myös osallistunut mestari- ja oopperakursseille, joita ovat antaneet Cristina Deutekom, Elly Ameling, Ton Koopman, Beata Heuer-Christen, Anna Reynolds ja Jean Cox.Bach-Cantatas.com: Siri Karoline Thornhill (Soprano) Thornhill on tulkinnut teoksia varhaisesta musiikista nykyohjelmistoon. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet Fabio Biondi, Ivor Bolton, Harry Christophers, Ottavio Dantone, Iván Fischer, Rolf Gupta, Thomas Hengelbrock, Philippe Herreweghe, Ton Koopman, Sigiswald Kuijken, Gijs Leenars, Helmut Müller-Brühl, Daniel Reuss, Michael Schneider, Andreas Spering ja Bruno Weil. Thornhill on levyttänyt muun muassa Naxokselle. Ensimmäisen yksinlaulualbuminsa hän julkaisi heinäkuussa 2017. Ars Produktionin kautta julkaistu levytys pitää sisällään Edvard Griegin yksinlaulujen tulkintoja. == Lähteet == Luokka:Norjalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Cristina Deutekom

Cristina (myös Christine, Christina) Deutekom (s. Engel; 28. elokuuta 1931 Amsterdam – 7. elokuuta 2014 Amsterdam) oli alankomaalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän tuli tunnetuksi koloratuuritekniikastaan. Johtavia tenoreita, joiden kanssa hän esiintyi, olivat muiden muassa Franco Corelli, Luciano Pavarotti, Plácido Domingo, José Carreras, Alfredo Kraus, Carlo Bergonzi ja Nicolai Gedda.Bach-Cantatas.com: Cristina Deutekom (Soprano) Läpimurtonsa Deutekom teki Yön kuningattarena Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa Taikahuilu. Hän kuitenkin laajensi ohjelmistoaan kattamaan myös muun muassa muita Mozartin oopperoita sekä Gioacchino Rossinin, Gaetano Donizettin ja Vincenzo Bellinin bel canto -ohjelmistoa. Hän tulkitsi myös Giuseppe Verdin dramaattisia rooleja ja Giacomo Puccinin Turandotin nimiroolin. Deutekom vetäytyi lavalta vuonna 1985 kärsittyään sydäninfarktin. Hän vetäytyi julkisesta elämästä aivoinfarktin jälkeen vuonna 2004. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Jorma Hämäläinen (yritysjohtaja)

Jorma Tapani Hämäläinen (s. 10. maaliskuuta 1953 Pihtipudas) on suomalainen johtaja, joka toimi sekä kunnallis- että liike-elämän palveluksessa.Tiukkojen tilanteiden mies Jorma Hämäläinen jättää lehtitalon arjen. Imatralainen, 30.12.2014. (Vittattu 29.4.2018) Jorma Hämäläinen syntyi Antti Reijo Hämäläisen ja Laura Maria Poutasen perheeseen. Hämäläinen tuli ylioppilaaksi 1972 ja suoritti kunnallistutkinnon vuonna 1975. Hän toimi kunnansihteerinä Kihniössä 1975 ja Keikyällä 1975–1978. Salmi-yhtiöiden talouspäällikkö Hämäläinen oli 1972–1982, varatoimitusjohtaja 1982–1984 ja Salmi-Vetoketju Oy:n toimitusjohtaja 1984–1986. Pihtiputaan kunnanjohtajana Hämäläinen toimi 1986–1988 ja Äänekosken kaupunginjohtajana 1988–1993. Tuusulan kunnanjohtajaksi hän tuli vuonna 1993. Hämäläinen siirtyi lehtiyhtiö Keski- Uusimaan johtajaksi vuonna 2001, sittemmin Suomen Lehtiyhtymän palveluksessa Hämäläinen työskenteli aina vuoteen 2014 asti. Hämäläinen oli Äetsän kunnanvaltuuston jäsen vuosina 1981–1984. Puoluekannaltaan hän on sosialidemokraatti. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Pihtiputaan kunnanjohtajat Luokka:Äänekosken kunnan- ja kaupunginjohtajat Luokka:Tuusulan kunnanjohtajat ja pormestarit Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Remember Me (täsmennyssivu)

Remember Me voi tarkoittaa jotain seuraavista: * Remember Me, vuoden 2010 elokuva * Remember Me, BBC:n televisiosarja vuodelta 2014 * ”Remember Me”, jakso televisiosarjassa Star Trek – uusi sukupolvi * ”Remember Me”, Diana Rossin single vuodelta 1970 * Remember Me, videopeli vuodelta 2013 * Remember Me, Mary Higgins Clarkin kirja ()
Barbara Labuda

Barbara Lidia Labuda (19. huhtikuuta 1946 Żmigród) on puolalainen poliitikko ja diplomaatti. Hän on ollut näkyvimpiä toisen aallon feministejä Puolan politiikassa. Hän edusti kommunistisella aikakaudella Puolan demokraattista oppositiota. Vuodesta 1991-1997 hän oli Puolan valtiopäivien, Sejmin, jäsen tai varajäsen. Vuodesta 1995-2005 hän oli presidentinkansliassa. Vuonna 2005 hän siirtyi Puolan suurlähettilääksi Luxemburgiin ja oli suurlähettiläänä vuoteen 2010. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset poliitikot Luokka:Puolalaiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Frances Cleveland

Frances Clara Folsom Cleveland (21. heinäkuuta 1864 – 29. lokakuuta 1947) oli Yhdysvaltain presidentti Grover Clevelandin puoliso ja siten Yhdysvaltain ensimmäinen nainen vuosina 1886–1889 ja 1893–1897. Hän oli 21-vuotiaana maan nuorin ensimmäinen nainen ja ensimmäinen, joka meni naimisiin istuvan presidentin kanssa. Frances Folsomin isä oli Clevelandin lakiasiaintoimiston osakas, joka kuoli nuorena. Sen jälkeen Grover Cleveland tuki hänen koulutustaan. Frances vieraili äitinsä kanssa Valkoisessa talossa, missä poikamiespresidentin sisar toimi emäntänä. Tapaamiset johtivat 27 vuoden ikäerosta huolimatta romanssiin ja avioliittoon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain ensimmäiset naiset Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Salome Bey

Salome Bey (10. lokakuuta 1939 Newark, New Jersey – 9. elokuuta 2020) on yhdysvaltalaissyntyinen kanadalainen laulaja, näyttelijä ja lauluntekijä. Hän esiintyi vuosina 1957–1966 eri puolilla Yhdysvaltoja sisarensa Geraldine ja veljensä Andy Beyn kanssa Bey Sisters -nimisen kokoonpanon jäsenenä. Vuonna 1966 Salome Bey asettui Torontoon, jossa hän oli ensimmäistä kertaa esiintynyt vuonna 1961. Hän saavutti suosiota esiintymällä etenkin musikaaleissa.The Canadian Encyclopedia: Salome Bey Bey sai Obie-palkinnon vuonna 1972. Hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan kunniajäsen vuonna 2005. Lisäksi hän on muun muassa saanut Montrealin Black Theatre Workshopin Martin Luther King Jr. -palkinnon elinikäisistä saavutuksista (1996). == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset lauluntekijät Luokka:Kanadalaiset laulajat Luokka:Kanadalaiset näyttelijät Luokka:Kanadalaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Lääne-Nigulan kunta

Lääne-Nigulan kunta () sijaitsee Luoteis-Virossa Läänemaan maakunnassa. == Sijainti == Lääne-Nigulan kunta sijaitsee Haapsalun itäpuolella ulottuen pohjoisesta Suomenlahdelta Matsalunlahdelle etelässä. Idässä kunta rajoittuu harjumaalaisiin Lääne-Harjun ja Märjamaan kuntiin, etelässä pärnumaalaiseen Läänerannan kuntaan sekä lännessä Läänemaan Haapsaluun ja Vormsiin. == Hallinto == Lääne-Nigulan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Kullamaan, Martnan, Noarootsin, Nõvan ja vanha Lääne-Nigulan kunta sekä Nissin Rehemäen kylä. Lääne-Nigulan kunnassa on 7 239 asukasta (1.1.2018). Kunta muodostuu Paliveren, Ristin ja Taeblan pienkauppaloista (alevik) sekä 114 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Taebla. == Liikenne == Valtatie 9 Sauen Ääsmäestä Haapsaluun sekä valtatie 10 Lääne-Nigulan Rististä Saarenmaalle kulkevat Lääne-Nigulan kautta. Myös kantatiet 17, 29 ja 31 ovat alueen merkittäviä teitä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Ellen Wilson

Ellen Louise Axson Wilson (15. toukokuuta 1860 – 6. elokuuta 1914) oli Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin ensimmäinen puoliso ja siten Yhdysvaltojen ensimmäinen nainen vuodesta 1913 kuolemaansa asti. Hän hoiti julkista tehtäväänsä arvokkaasti mutta ei koskaan oppinut nauttimaan siitä. Hän oli opiskellut taidetta, ja hänellä oli Valkoisessa talossa pieni ateljee johon hän asennutti kattoikkunan. Ellen Wilson kuoli munuaisvaivoihin vuonna 1914. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain ensimmäiset naiset Luokka:Woodrow Wilson Luokka:Vuonna 1860 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Helen Herron Taft

Helen Louise Herron "Nellie" Taft (2. kesäkuuta 1861 – 22. toukokuuta 1943) oli Yhdysvaltain presidentti William Howard Taftin puoliso ja siten Yhdysvaltojen ensimmäinen nainen vuosina 1909−1913. Helen Herron kasvoi Ohiossa ja meni naimisiin nuoren lakimiehen kanssa, joka tähtäsi julkiselle uralle. Vuonna 1900 kolmilapsinen perhe seurasi perheenpäätä, joka nimitettiin vetämään amerikkalaista siviilihallintoa Filippiinellä. Helen Herron Taft nautti ulkomaankomennuksen tuomasta jännityksestä ja haasteista, samoin kuin matkoista Kiinaan, Japaniin ja Vatikaaniin. Washingtoniin istutetut japanilaiset kirsikkapuut olivat hänen ehdotuksensa. William Howard Taft valittiin presidentiksi 1908, ja Helen nautti ensimmäisen naisen asemasta seurapiireissä. Presidenttikauden jälkeen perhe jäi Washingtoniin, sillä mies valittiin korkeimman oikeuden puheenjohtajaksi. Helen asui kaupungissa myös miehensä kuoleman jälkeen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain ensimmäiset naiset Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet