EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Waterloon silta

Waterloon silta () on Thamesin yli kulkeva tie- ja jalankulkusilta Lontoossa. Alkuperäisen sillan suunnitteli John Rennie 1809–1810. Se avattiin käyttöön 17. kesäkuuta 1817. ==Sillan historia== Vuosia kestäneiden rakennustöiden aikana graniittisiltaa kutsuttiin nimellä Strand Bridge sen rakentaneen siltayhtiön mukaan, mutta avajaisissa se nimettiin Waterloon taistelun muistoksi. Waterloon silta oli alkuun yksityinen tullisilta, jonka käyttäjiltä perittiin maksu. Kansallistamisen yhteydessä vuonna 1878 siltamaksu poistettiin. Sillan rakenne todettiin kuitenkin ongelmalliseksi ja epävarmaksi. Vuonna 1920 se päätettiin purkaa ja korvata uudella sillalla, joka avattiin osittain käyttöön sotavuonna 1942. Vielä keskeneräinen silta oli ainoa Thamesin silloista, johon Saksan ilmavoimien Luftwaffen pommikoneet osuivat lukuisista yrityksistä huolimatta Lontoon pommituksen aikana toisessa maailmansodassa. Kokonaan se valmistui viimein vuonna 1945. Alkuperäisen sillan graniittikivet tuotiin eripuolelta brittiläistä kansainyhteisöä. Kahta tällaista kiveä käytetään koristeena- ja muistomerkkinä Commonwealth Avenue Bridgellä Canberrassa, Australiassa. Alkuperäisiä kiviä on käytetty myös Uudessa-Seelannissa Paddy the Wanderer -nimisen koiran muistomerkin rakentamiseen. Paddy-koira jätti merkkinsä historiaan ystävystyen Wellingtonin satamassa eläneiden ja työskennelleiden ihmisten kanssa elinvuosinaan 1928–1939 välillä. Muistomerkkiin kuuluu kivien lisäksi Paddyn pronssinen muotokuva ja juomakuppi. ===Georgi Markovin murha=== Georgi Markov oli bulgarialainen kirjailija ja toisinajattelija, jonka KGB:n avustama Bulgarian salainen poliisi salamurhasi. 7. syyskuuta 1978 Markov ylitti Waterloon sillan mennäkseen joen toisella puolella olevalle bussipysäkille, kun ohikulkija tökkäsi häntä sateenvarjollaan reiteen. Mies pyysi kohteliaasti anteeksi ja käveli pois. Markov kertoi myöhemmin häntä hoitaneille lääkäreille, että mies oli puhunut ulkomaalaisella aksentilla. Saman päivän illalla Markoville nousi korkea kuume. Hän kuoli tuskissaan kolme päivää myöhemmin. Ruumiinavauksessa lääkärit löysivät hänen jalastaan pienen platinasta tehdyn kuulan. Esinettä tutkittaessa siitä löytyi kaksi reikää, joissa oli jäänteitä myrkyllisestä risiinistä. Vuonna 2005 Bulgarian salaisen poliisin arkistoja vuosi lehdistölle ja Markovin murhaajaksi paljastui italialaissyntyinen tanskalainen Francesco Giullino, joka toimi tuolloin Bulgarian agenttina.Sunday Times: Dane named as umbrella killer 5. kesäkuuta 2005. Viitattu 28.1.2009 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Waterloon silta on tunnettu roolistaan elokuvassa Sumujen silta (Waterloo Bridge, 1940). Luokka:Englannin tieliikennesillat Luokka:Grade II* -luokan rakennukset City of Westminsterissä Luokka:Lambethin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Lontoon sillat
Lontoon sopimus (1867)

Lontoon sopimus, myös nimellä Lontoon toinen sopimus (, ) oli kansainvälinen sopimus, joka allekirjoitettiin 11. toukokuuta 1867. Sopimuksella oli merkittäviä seuraamuksia Luxemburgille ja tuon ajan Euroopan suurvalloille. Se takasi Luxemburgin neutraaliuden. Sopimuksen tärkein kohta oli Alankomaiden ja Luxemburgin keskeisen liiton hyväksyminen. Sopimus selvitti Luxemburgin kriisiä, joka oli syntynyt kun keisari Napoleon III oli vaatinut Hollantia myymään Luxemburgin Ranskalle. Lisäksi Preussin täytyi vetää varuskuntansa Luxemburgista, jossa se oli ollut sitten vuoden 1815 Wienin kongressin. Allekirjoittajamaat olivat Itävalta, Belgia, Ranska, Italia, Luxemburg, Alankomaat, Preussi, Venäjä ja Yhdistynyt kuningaskunta. == Katso myös == *Lontoon sopimus (1839) Luokka:Luxemburgin historia Luokka:Luxemburgin politiikka Luokka:1800-luvun kansainväliset sopimukset Luokka:1867
Hans-Jürgen von Arnim

Hans-Jürgen Bernhard Theodor von Arnim (4. huhtikuuta 1889 Ernsdorf, Sleesia – 1. syyskuuta 1962 Bad Wildungen, Hessen) oli saksalainen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana. Arnim liittyi upseerioppilaaksi keisarillisen Saksan armeijan jalkaväkeen vuonna 1907. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli rintamaupseerina sekä länsi- että itärintamalla haavoittuen taistelussa kesällä 1916. Sodan jälkeen Arnim jäi Weimarin tasavallan armeijaan Reichswehriin. Natsien valtaannousun jälkeen Arnim ylennettiin everstiksi 1934. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1938. Toisen maailmansodan puhjettua Arnim johti 52. jalkaväkidivisioonaa sekä Puolan offensiivissa että taistelussa Ranskasta. Pohjois-Afrikan taisteluissa hän toimi aluksi XXXIX panssariarmeijakunnan komentajana Erwin Rommelin alaisena. Arnim ylennettiin kenraalieverstiksi 4. joulukuuta 1942. Keväällä 1943 taistelujen loppuvaiheessa Arnim komensi Saksan Afrikan armeijaryhmää, kunnes liittoutuneet löivät saksalaisten joukot Tunisiassa. Arnim jäi brittien sotavangiksi ja vapautui vasta sodan jälkeen heinäkuussa 1947. == Aiheesta muualla == * Axis Biography Research * Generals.dk Luokka:Saksalaiset kenraalit Luokka:Saksalaiset toisen maailmansodan sotilaat Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Beckerin piirikunta

Beckerin piirikunta sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion länsiosassa. Vuonna 2000 siellä oli 32 540 asukasta. Osa White Earthin intiaanireservaattia sijaitsee piirikunnan alueella. Piirikunta perustettiin 18. maaliskuuta 1858, ja se on saanut nimensä prikaatikenraali George Loomis Beckerin mukaan. Becker oli yksi kolmesta ensimmäisestä kongressiin valitusta Minnesotan tultua osavaltioksi, mutta koska Minnesotasta voitiin lähettää vain kaksi edustajaa valittiin Becker jäämään pois, mutta hänelle luvattiin, että hänen mukaansa nimetään piirikunta. == Uskonto == Vuonna 2010 piirikunnan asukkaista eli 10 680 ei kuulunut mihinkään tuolloin tutkituista 236 uskonnollisesta yhteisöstä. Tähän lukuun sisältyvät eivät kuitenkaan ole välttämättä ateisteja ja osa saattaa kuulua sellaisiin uskonnollisiin yhteisöihin, jotka eivät esiintyneet tutkimuksessa. Toiseksi suurin ryhmä olivat niin sanotut päälinjan protestantit, joita oli 7 474. Katolisia oli 7 400, muodostaen kolmanneksi suurimman ryhmän. Evankelikaalisia protestantteja oli 6 732, muihin uskontoihin kuului 218 henkeä. Vuonna 2010 suurimmat uskonnolliset yhteisöt olivat katolinen kirkko 7 400 jäsenellä, Amerikan evankelisluterilainen kirkko (ELCA) 6 541 jäsenellä ja Missouri-synodi 3 066 jäsenellä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Minnesotan piirikunnat
Beltramin piirikunta

Beltramin piirikunta () sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion pohjoisosassa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa siellä oli 44 442 asukasta. Osa Leech Laken ja Red Laken intiaanireservaateista sijaitsee piirikunnan alueella. Piirikunta perustettiin 28. helmikuuta 1866 ja on saanut nimensä Giacomo Constantino Beltramin, italialaisen tutkimusmatkailijan joka etsi Mississippijoen alkulähdettä, mukaan. == Lähteet == Luokka:Minnesotan piirikunnat
Bentonin piirikunta (Minnesota)

Bentonin piirikunta sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion itäosassa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa siellä oli 38 451 asukasta. Piirikunta perustettiin 27. lokakuuta 1849 ja on saanut nimensä Thomas Hart Bentonin, joka oli Missourin senaattori vuosina 1821–1851, mukaan. == Lähteet == Luokka:Minnesotan piirikunnat
Big Stonen piirikunta

Big Stonen piirikunta sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion länsiosassa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa siellä oli 5 269 asukasta. Piirikunta perustettiin 20. helmikuuta 1862 ja on saanut nimensä Big Stone Laken mukaan. == Lähteet == Luokka:Minnesotan piirikunnat
Brownin piirikunta (Minnesota)

Brownin piirikunta sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion eteläosassa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa siellä oli 25 893 asukasta. Piirikunta perustettiin 20. helmikuuta 1855 ja on saanut nimensä Joseph Renshaw Brownin, kauppiaan, poliitikon ja intiaaniagentin, mukaan. == Lähteet == Luokka:Minnesotan piirikunnat
Carltonin piirikunta

Carltonin piirikunta sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion itäosassa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa siellä oli 35 386 asukasta. Osa Fond du Lacin intiaanireservaatista sijaitsee piirikunnan alueella. Piirikunta perustettiin 23. toukokuuta 1857 ja on saanut nimensä Reuben B. Carltonin, yhden alueen ensimmäisistä siirtolaisista, mukaan. == Lähteet == == Kuvia == File:Shaw Memorial Library.jpg|Shaw Memorial Library -kirjasto Luokka:Minnesotan piirikunnat
Natriumhydridi

Natriumhydridi (NaH) on natriumin ja vedyn muodostama ioniyhdiste. Natriumhydridiä käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteesireaktioissa. __NOTOC__ == Ominaisuudet == Natriumhydridi on huoneenlämmössä valkoista tai harmaata kiteistä massaa. Se on liukenematon useimpiin liuottimiin kuten eettereihin, hiilivetyihin, amiineihin ja ammoniakkiin. Aine hajoaa sitä kuumennettaessa, kun lämpötila nousee 225 celsius-asteeseen . Veden kanssa reagoidessaan natriumhydridi muodostaa natriumhydroksidia ja vetykaasua. == Valmistus == Natriumhydridiä voidaan valmistaa suoraan natriumin ja vedyn välisellä reaktiolla. Natriumhydridiä on myös mahdollista valmistaa natriumkloridin elektrolyysin yhteydessä lisäämällä vetyä katodille. == Käyttö == Orgaanisessa kemiassa natriumhydridiä käytetään protonin vastaanottajana kondensaatio- ja alkylaatioreaktioissa. Sitä voidaan käyttää myös polymeraatioreaktioiden katalyyttinä. Natriumhydridiä käytetään myös valmistettaessa natriumborohydridiä. == Turvallisuus == Natriumhydridi on erittäin vahva emäs. Aineen joutuessa kosketuksiin ihon tai silmien kanssa seurauksena on vakavia syövytysvammoja. Aineen nieleminen voi olla jopa hengenvaarallista. == Lähteet == Luokka:Hydridit Luokka:Natriumyhdisteet
Artikla

Artikla (, pikku jäsen, nivel) on joidenkin valtioiden lain, kansainvälisen sopimuksen tai Euroopan unionin säädöksen osa, jonka avulla kirjoituksen sisältö jakaantuu jäsennystä selventäviin alaosastoihin. Suomen lainsäädännössä artiklan vastineena on pykälä. EU:n säädösten artiklat jakaantuvat yhdestä tai useammasta tekstikappaleesta muodostuviin numeroituihin kohtiin. Suomalaisten valtiosopimusten artiklat jakautuvat kappaleisiin. Artiklat numeroidaan arabialaisin- tai roomalaisin numeroin. Säädöksissä ja oikeustieteellisissä kirjoituksissa numeron yhteydessä ei käytetä pistettä. ==Katso myös== * Lainkohta ==Lähteet== * Iso tietosanakirja, WSOY 1995 * Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen Lakimiesyhdistys 1997, ISBN 951-855-135-9, osa V palstat 538–539 Luokka:Säädökset
Tiekunta

Tiekunta () on Suomessa yksityistien rakentamisesta ja kunnossapidosta huolehtiva tieosakkaiden yhtymä. Tiekunta perustetaan joko Maanmittauslaitoksen tai kunnan tielautakunnan pitämässä yksityistietoimituksessa. Tiekunta on tuloverolain 5 §:n mukainen yhteisetuus. Tiekunta on määrämuotoinen tapa huolehtia yksityistien tienpitoon liittyvistä asioista. Tiekunnan kokouksessa tehdyt päätökset sitovat kaikkia tieosakkaita, vaikka he eivät olisi osallistuneet kokoukseen. Tiekunnan osakkaita ovat tiehen rasiteoikeuden saaneet kiinteistöt. Tieosakkaaksi voidaan ottaa myös elinkeinon harjoittaja, joka tarvitsee tietä kulkemiseensa. Tiekunnan perustaminen ei ole pakollista, vaan yksityistietä voidaan hoitaa myös ilman tiekuntaa sopimalla asioista tieosakkaiden kesken. Tienpidosta tehdyt sopimukset sitovat vain sopijaosapuolia ja heidän perillisiään. Tiekunnan on pidettävä vuosikokousta vastaava kokous vuosittain ennen kesäkuun loppua ellei muuta sovita. Vuosikokousta vastaava kokous on kuitenkin pidettävä vähintään neljän vuoden välein. Tiekunnan kokouksessa päätetään mm. tienpidon tasosta. Kaikki päätökset ovat enemmistöpäätöksiä. Tiekunnan käytännön asioita hoitaa toimielin: hoitokunta tai toimitsijamies. Hoitokuntaan valitaan kolme jäsentä ja näille kaksi ei-henkilökohtaista varajäsentä. Toimitsijamiehelle valitaan varamies. Toimielin hoitaa tiekunnan asioita tiekunnan kokouspäätösten mukaisesti. ==Tiemaksut== Tiemaksut perustuvat tiestä saatavaan hyötyyn. Tiemaksuja on kolmenlaisia: yksikkömaksu, käyttömaksu ja perusmaksu. Yleisin hyödyn mitta on tien käyttö. Tiekuntaa perustettaessa toimituksessa sille vahvistetaan ensimmäiset tieyksiköt. Myöhemmin tiekunta huolehtii itse yksikköjaon ajantasaistamisesta. Maanmittauslaitoksen suositus "Käsikirja yksityisteiden tienpidon osittelusta" on käytetyin yksiköintiohje. Tieosakkaalta tai ulkopuoliselta tien käyttäjältä periä tien satunnaisesta käytöstä käyttömaksua. Jos tieosakkaan tienkäyttö muuttuu tilapäisesti esim. rakentamisen vuoksi, voidaan tästä lisäliikenteestä periä käyttömaksua. Tiekunta voi päättää periä myös perusmaksua, jolla tarkoitetaan jokaiselta osakkaalta perittää tasasuuruista summaa, jolla kuitataan hallintokulut. ==Avustukset== Tiekunnat saivat vuoteen 1994 asti valtionavustusta myös vuotuisiin kunnossapitomenoihin, mutta 1990-luvun alun laman jälkeiset säästötoimet lopettivat vuosiavustuksen. Nykyisin yksityistie saa valtionavustusta lähinnä vain rakennus- ja perusparannusmenoihin. Kunnat sen sijaan tavallisimmin avustavat tiekuntia, mutta avustuksen suuruus vaihtelee kunnittain, sillä se on kunkin kunnan itse päätettävissä. ==Lähteet== Luokka:Suomen tiet Luokka:Yhteisetuudet
Mustionjoki

Mustionjoki () eli Karjaanjoki () on joki Karjaan ja Pohjan entisissä kunnissa Uudellamaalla. Joki halkoo Mustion ruukkialuetta. Se on Suomenlahteen laskevan Karjaanjoen vesistön lasku-uoma. Karjaan taajaman läpi kulkevasta joen osasta käytetään nimeä Landsbroström. Karjaalla on Pumppulahti, jossa joki tekee jyrkän mutkan. Nimeä Karjaanjoki käytetään myös Karjaanjoen vesistön pohjoisesta latvahaarasta, joka saa alkunsa Karkkilan Pyhäjärvestä ja laskee Vihdin Vanjärven kautta Hiidenveteen Vihdissä. Vihdin alueella sen rinnakkaisnimenä on Vanjoki. Suomen luonnonsuojeluliiton mukaan Mustionjoki on Etelä-Suomen tärkein simpukkajoki. Joessa elävät uhanalaiset jokihelmisimpukka ja vuollejokisimpukka. Mustionjoen simpukkakantoja alettiin elvyttää vuonna 2009 Suomen luonnonsuojeluliiton Ekoenergia-merkin sekä sähköyhtiö Fortumin tuella.http://www.ekoenergia.fi/uutiset/mustionjokea-elvytetaan-ekoenergian- tuella Karjaanjoen vesistön alajuoksulla, eli Lohjanjärven ja meren (Pohjanpitäjänlahden) välisessä Mustionjoessa on neljä vesivoimalaa, jotka ovat ylhäältä alajuoksulle päin mentäessä nimeltään: Mustionkoski (Fabriksfallet), Peltokoski (Åkerfors), Billnäs (Mustionjoen museovoimala) ja Åminnefors. == Lähteet == === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Karisån/Svartån Life-projektet Luonnonsuojeluhankkeen sivusto *Suomen luonnonsuojeluliiton ja Ekoenergian Mustionjoki-sivusto * *Mustionjoki (ymparisto.fi) *”Ekovoimala” pysäyttää lohen kutuaikeet (yle.fi) *Pato tukkii meritaimenten tien (hs.fi) Luokka:Mustio Luokka:Karjaa * Luokka:Raaseporin joet
Carl Henrik Wrede

Carl (Callo) Henrik Wrede (9. lokakuuta 1890 Villikkala, Elimäki – 30. huhtikuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Wreden vanhemmat olivat metsähallituksen ylijohtaja, vapaaherra Carl Ernst Wrede ja Sigrid Naëma Maria Schulman. Hän kävi oppikoulua kahdeksan luokkaa ja opiskeli sitten Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1911–1912. Wrede opiskeli kuvanveistoa Auguste Rodinin ja Antoine Bourdellen johdolla Académie de la Grande Chaumièressa Pariisissa 1912–1913 sekä myöhemmin Roomassa 1919–1920. Hän osallistui Suomen sisällissotaan Helsingin suojeluskunnan ja saksalaisten joukoissa. Wrede teki Roomassa asuessaan rintakuvan paavi Benedictus XV:stä (1854–1922). Veistos on nykyisin Vatikaanin kokoelmissa. Wrede kuoli 1924 aivokalvontulehdukseen. Hänen veistoskokoelmansa on nykyisin esillä Anjalan kartanomuseossa. == Teoksia == * Walter Runebergin muotokuva * Monsignore von Herzogin muotokuva * Paavi Benedietus XV:n rintakuva * ”Détresse de Satan” – Saatanan ahdistus, ekspressiivinen veistos == Lähteet == * Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961 * Suomen kuvataiteilijat-verkkomatrikkeli * Kymenlaaksolaiset vaikuttajahahmot: Carl Henrik Wrede (viitattu 22.1.2009) * Museovirasto: Anjalan kartanomuseon näyttelyt (viitattu 22.1.2009) Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1924 kuolleet
Tallukka

Tallukka eli tallukas on etenkin Hämeessä ja Satakunnassa aiemmin käytössä ollut kankainen jalkine, jota pidettiin etenkin talvella. Jalkine ulottui aina nilkan yläpuolelle, usein puolisääreen. Tallukoita valmistettiin eri tavoin. Karkean sukan päälle voitiin ommella paksua verkaa tai sarkaa tai niitä voitiin valmistaa paksusta sarasta kengänteossa käytetyin menetelmin, jolloin niitä tukevoitettiin yhdensuuntaisin tikkauksin. Tallukan pohjana oli 4–6 kerrosta säkkikangasta pellavanyöreillä yhteen ommeltuina tai kiinteä huopa, jota suosittiin etenkin myöhemmällä ajalla. Myös konehihnaa käytettiin pohjan materiaalina. Lyhytvartisissa tallukoissa oli useimmiten samanlainen nauhoitus kuin kengissä, pitkävartiset valmistettiin huovikkaiden tavoin nauhattomiksi. ==Lähteet== * Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1965 Luokka:Jalkineet
Hubert Brandenburg

Hubert Brandenburg (17. marraskuuta 1923 – 4. marraskuuta 2009) oli katolisen kirkon saksalainen pappi. Brandenburg syntyi Osnabrückissä ja sai pappisvihkimyksensä 20. joulukuuta 1952. Hänet vihittiin piispaksi 26. tammikuuta 1975. Hän oli saanut 12. joulukuuta 1974 nimitykset Osnabrückin hiippakunnan apulaispiispaksi ja Strathernian titulaaripiispaksi. 21. marraskuuta 1977 hänet nimitettiin Tukholman katolisen hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi marraskuuhun 1998. Brandenburgia seurasi Tukholman piispana Anders Arborelius. == Aiheesta muualla == * Catholic-hierarchy.org: Bishop Hubert Brandenburg Luokka:Saksalaiset papit Luokka:Katoliset piispat Luokka:Katolinen kirkko Ruotsissa Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Joseph Höffner

Joseph Höffner (24. joulukuuta 1906 – 16. lokakuuta 1987) oli katolisen kirkon saksalainen pappi, joka toimi Kölnin arkkipiispana vuosina 1969–1987. Hän vetäytyi kuukautta ennen kuolemaansa, ja häntä seurasi Joachim Meisner. Hän oli kardinaali vuodesta 1969 ja osallistui siten vuoden 1978 kahteen konklaaviin. Hän toimi Saksan piispainkonferenssin puheenjohtajana vuosina 1976–1987. Höffner vihittiin papiksi 30. lokakuuta 1932 ja piispaksi 14. syyskuuta 1962. Hän toimi Münsterin hiippakunnan piispana vuosina 1962–1969. Hänet julistettiin vuonna 2003 postuumisti vanhurskaaksi kansakuntien joukossa.Joseph Höffner - Yad Vashem == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Catholic-hierarchy.org: Joseph Cardinal Höffner Luokka:Saksalaiset kardinaalit Luokka:Katoliset arkkipiispat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Narvikin rautatieasema

Narvikin rautatieasema (lyh. Nk, ) on rautatieasema Malmbanan-rautatien Norjan puoleisella osuudella, Ofotbanenilla. Liikennepaikka sijaitsee Ofotfjord- vuonon etelärannalla Narvikin keskustan tuntumassa 46,6 metriä merenpinnan yläpuolella, 3,7 kilometrin päässä Narvikin satamasta ja 1 579,9 kilometrin päässä Tukholman keskusrautatieasemalta. Se avattiin liikenteelle vuonna 1902. Narvik on henkilöliikenteen pääteasema. Sieltä on päivittäin suoria henkilöjunayhteyksiä Ruotsiin Kiirunaan ja Luulajaan, sekä suora yöjunayhteys Tukholmaan. Henkilöliikennettä hoitavat yhteistyössä SJ AB sekä Ofotbanen AS. Yöjunayhteys Narvik–Tukholma on eräs Euroopan pisimpiä junayhteyksiä, sillä junan pääteasemien välinen etäisyys on 1 579,9 kilometriä. Norrlandståget lähtee Tukholmasta kuuden jälkeen illalla ja saapuu Narvikiin puoli yhden jälkeen seuraavana päivänä.SJ.se: aikatauluhaku junalle nro 94 (Stockholm C – Narvik Stn), viitattu 22.1.2009. Junamatkaa on kuvailtu varmasti yhdeksi valloittavimmista junalla tehtävistä matkoista Euroopassa. Tiedosto:Malmtog i Narvik 1906.jpeg|Höyryvetoinen malmijuna Narvikissa vuonna 1906. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jernbaneverkets stasjonsoversikt: Narvik * Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase Rautatieasema Luokka:Norjan rautatieliikennepaikat Luokka:Nordlandin läänin liikenne
Arthur Askey

Arthur Bowden Askey (6. kesäkuuta 1900 Liverpool – 16. marraskuuta 1982 Lontoo) oli englantilainen koomikko ja näyttelijä.nndb: Arthur Askey Askey aloitti uransa varietee-esiintyjänä vuonna 1924.hollywoodupclose.com: Arthur Askey Hänen elokuvadebyyttinsä tapahtui 1937 elokuvassa Calling All Stars. Suuren yleisön tietoisuuteen Askey tuli 1938 alkaneen ja viisi esityskautta kestäneen radiosarjan Band Wagon myötä. Askey esiintyi televisiossa, elokuvissa ja näyttämöllä, kunnes hänen jalkansa jouduttiin amputoimaan verenkierto-ongelmien takia.Artist Direct: Arthur Askey ==Lähteet== Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Brittiläiset koomikot Luokka:Amputoidut henkilöt Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Carl Wilhelms

Carl Wilhelm Wilhelms (vuoteen 1920 Svensson; 20. lokakuuta 1889 Pietari – 16. elokuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. == Ura == Carl Wlhelmsin vanhemmat olivat insinööri Johan Alfred Svensson ja Anna Lovisa Malén. Isänsä kuoltua hän joutui lopettamaan oppikoulun 4. luokalta varojen puutteen takia 1904. Wilhelms työskenteli sitten konttoriharjoittelijana ja opiskeli aluksi iltaisin ja myöhemmin kokopäiväisesti Taideteollisessa keskuskoulussa 1907–1912. Sen jälkeen hän opiskeli Möller-Jensenin koulussa Kööpenhaminassa 1912–1913 ja Antoine Bourdellen johdolla kuvanveistoa Pariisissa 1920–1921. Wilhelms suunnitteli aluksi muun muassa huonekaluja ja ryijyjä. Kuvanveistäjän uransa hän aloitti vasta 31-vuotiaana. Wilhelmsin veistokset olivat tyyliltään naturalistisia ja klassisia, mutta 1940-luvulta alkaen niihin tuli sulavaa plastillisuutta. Wilhelms tunnetaankin erityisesti hänen 1940-luvulla tekemistään naisaiheisista pienoisveistoksista. Wilhelms alkoi saada mainetta Suomessa vasta, kun hänen teoksiaan oli ollut esillä Oslossa 1946 pidetyssä Pohjoismaisessa näyttelyssä. Wilhelms opetti Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa 1915–1917. Hän toimi Suomen kuvanveistäjäliiton sihteerinä 1923–1925 ja oli liiton johtokunnan jäsen vuodesta 1944. Carl Wilhelms oli naimisissa näyttelijä Ella Erosen kanssa 1928–1935; heillä oli yksi tytär. Liitto päättyi avioeroon. == Teoksia == thumb|Wilhelmsin suunnittelema Espoon sankarihautojen muistomerkki (1950), Espoon kirkon hautausmaa. Sankarihauta-alueen yleissuunnitelman laati arkkitehti Rafael Blomstedt. * Elinkeinoja kuvaavat korkokuvat. Eduskuntatalo, Helsinki. 1931 * Pietarin kalansaalis, kaakelireliefi. Meritullin seurakuntatalo, Kruununhaka, Helsinki. 1951 * Kuhmoisten sankaripatsas, 1949 * Espoon tuomiokirkon sankarimuistomerkki, 1950 == Palkinnot == * Tunnustuspalkinto valtion taidekilpailussa 1927 * I palkinto Aleksis Kiven patsaskilpailussa 1928 == Lähteet == * * Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961. * * Helsingin julkiset veistokset: Pietarin kalansaalis * Suomen sotamuistomerkit. Tammenlehvän Perinneliitto. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1953 kuolleet
Hermann Josef Spital

Hermann Josef Spital (31. joulukuuta 1925 – 10. tammikuuta 2007) oli katolisen kirkon saksalainen pappi. Hänet vihittiin papiksi 6. elokuuta 1952, sitten piispaksi 14. joulukuuta 1980. Hänet nimitettiin vuonna 1980 Münsterin hiippakunnan apulaispiispaksi ja Abbir Germanicianan titulaaripiispaksi. Vuonna 1981 Spitalista tuli Trierin hiippakunnan piispa, jona hän toimi vuoteen 2001. Hän sai Großes Bundesverdienstkreuzin ja Großes Verdienstkreuz mit Sternin. Hänelle myönnettiin myös Franz-Weißebach-Preis. == Aiheesta muualla == * Catholic-hierarchy.org: Bishop Hermann Josef Spital Luokka:Katoliset piispat Luokka:Saksalaiset papit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Legio I Illyricorum

Legio I Illyricorum () oli roomalainen myöhäisen keisariajan legioona, jonka Aurelianus perusti joko vuonna 272 ennen Palmyran sotaretkeä, tai heti sen jälkeen seuraavana vuonna. Legioonan nimen perusteella se oli värvätty illyrialaisista sotilaista. Heti Palmyran kukistumisen jälkeen se asettui lähelle Palmyran kaupunkia. Leirin rauniot on löydetty. Legio I Illyricorumin ja Legio III Gallican sotilaista koostuva yksikkö palveli Egyptissä vuosina 315-316. Vastaavanlainen osasto oli myös Syenessä Etelä-Egyptissä. Osaston komentaja oli näinä vuosina eräs Victorinus. Legioona pysyi vielä Palmyran lähellä 400-luvulle asti, minkä jälkeen se katoaa lähteistä. == Lähteet == * Luokka:Roomalaiset legioonat
Reinhard Lettmann

Reinhard Lettmann (9. maaliskuuta 1933 – 16. huhtikuuta 2013) oli katolisen kirkon saksalainen pappi. Hänet vihittiin papiksi 21. helmikuuta 1959, sitten piispaksi 24. helmikuuta 1973. Hänestä tuli vuonna 1973 Münsterin hiippakunnan vihkipiispa ja Rotarian titulaaripiispa. Lettmann nousi vuonna 1980 Münsterin piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 28. maaliskuuta 2008. == Aiheesta muualla == * Catholic-hierarchy.org: Bishop Reinhard Lettmann Luokka:Katoliset piispat Luokka:Saksalaiset papit Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Legio IIII Martia

Legio IIII Martia (Sodanjumala Marsille omistettu legioona) oli roomalainen myöhäisen keisariajan legioona, jonka perusti luultavasti keisari Aurelianus 270-luvulla. Toinen mahdollinen perustaja on Diocletianus. Legioona mainitaan myös Notitia Dignitatumissa, luettelossa, johon oli merkitty kaikki Rooman armeijan yksiköt ja upseerit 300-luvun lopulla ja 400-luvun alussa. Sen mukaan Legio IIII Martia oli tuolloin Arabian provinssissa Betthorusissa (Lajjun). == Lähteet == * *Romanarmy.com: Legio IIII Martia Luokka:Roomalaiset legioonat
Rubellius Plautus

Gaius Rubellius Plautus (33-62) oli roomalainen poliitikko ja keisari Neron poliittinen vihamies. Ajatusmaailmaltaan Plautus oli stoalainen. Hän on yksi kolmesta Neron murhauttamasta ”stoalaisesta marttyyristä” Thrasea Paetuksen ja Barea Soranuksen ohella. He kaikki olivat Musonius Rufuksen oppilaita. == Elämä == === Sukutausta === Plautus oli äitinsä Julian kautta sukua Juliusten- Claudiusten dynastialle. Hän oli Drusuksen, Tiberius Caesarin ainoan pojan, lapsenlapsi ja Tiberiuksen ja hänen veljensä Drusuksen lapsenlapsen lapsi. Iso-isoäitiensä Vipsania Agrippinan ja Antonia minorin kautta hän oli sukua myös Marcus Vipsanius Agrippalle ja Marcus Antoniukselle, mutta ei Augustukselle. Hän oli Octavia minorin, joka oli sukua Julius Caesarille, jälkeläinen. Plautuksen isä oli Gaius Rubellius Blandus. Tämän suku oli kotoisin Tiburista ja kuului equites-luokkaan. Julia oli aiemmin ollut naimisissa serkkunsa Nero Caesarin kanssa, ja Rubellius Blandus oli hänen toinen miehensä. Vuosien 43 ja 45 välillä Juliasta tuli keisarinna Valeria Messalinan juonittelujen viaton uhri. Eräs syy saattoi olla se, että Messalina näki nuoren Plautuksen uhkana pojalleen Britannicukselle. Keisari Claudius ei suojellut sukulaistaan, ja Julia teloitettiin. Hänet tunteneet ihmiset kuitenkin tiesivät hänet hyveelliseksi. Plautus nai Antistia Pollittan, Lucius Antistius Vetuksen tyttären. Heidän lastensa nimiä ei tiedetä. Yksikään heistä ei selvinnyt Neron puhdistuksista vuonna 66. === Neron kateus === Junia Silana, keisarinna Agrippina nuoremman kilpailija ja Messalinan rakastajan entinen vaimo, syytti vuonna 44 Agrippinaa suunnitelmasta syöstä keisari Nero vallasta ja sijoittaa Plautus valtaistuimelle. Nero ei tehnyt tuolloin vielä mitään, mutta ajan kanssa hänen suhteensa Silanaan lämpeni, kun taas suhde hänen äitiinsä huononi. Vuonna 60 nähtiin komeetta, ja juorut Neron kukistumisesta ja Plautuksen noususta valtaistuimelle kasvoivat. Nero ajoi Plautuksen perheineen maanpakoon Asia Minoriin. Sukutaustan lisäksi Neron kateutta lietsoi Plautuksen korkea stoalainen moraali, jonka Nero näki suorana loukkauksena itselleen. Plautus vetäytyi julkisesta elämästä, mutta se ei estänyt häntä koskevia huhupuheita. Vuonna 62 Plautuksen huhuttiin suunnittelevan vallankaappausta itäisen armeijan voitokkaan komentajan Gnaeus Domitius Corbulon kanssa. Nero määräsi Plautuksen teloitettavaksi. Hänen päänsä tuotiin Roomaan. Nero pilkkasi, kuinka kauhea Plautuksen pitkä nenä on. Samoihin aikoihin Nero vangitsi myös Musonius Rufuksen. Vuonna 66 teloitettiin Plautuksen leski, lapset ja appi. Samoin Nero alkoi vainota tämän ystäviä Thrasea Paetusta ja Barea Soranusta. == Lähteet == * Tacitus: Annals 15-16. === Viitteet === Luokka:Roomalaiset poliitikot Luokka:Stoalaiset filosofit
Collide

Collide on vuonna 1992 perustettu yhdysvaltalainen industrial rock/darkwave -yhtye. Se on ottanut vaikutteita trip hopista, darkwavesta, teknosta ja Lähi- idän musiikista. Yhtyeen musiikkia on kuvailtu kieroutuneeksi versioksi Tuhannen ja yhden yön tarinoista. == Yhtyeen live-jäsenet == *Scott Landes (kitara) *Rogerio Silva (kitara) *Chaz Pease (rummut) *Kai Kurosawa (warr- kitara / basso) == Albumit == Nimi Julkaistu Levy-yhtiö The Crimson Trial – julkaisematon demo Beneath the Skin 1996 Re-Constriction/Cargo Records Distort 1998 Chasing the Ghost 31. lokakuuta 2000 Noiseplus Music Some Kind of Strange 22. huhtikuuta 2003 Vortex 20. huhtikuuta 2004 Live at the El Rey 2005 Two Headed Monster 23. syyskuuta 2008 These Eyes Before 2009 === Yhteisjulkaisut Dean Garcian ja The Secret Meetingin kanssa === Nimi Julkaistu Levy-yhtiö Shiver X EP 26. kesäkuuta 2007 Noiseplus Music Ultrashiver 26. kesäkuuta 2007 Shooting Laser Beams 16. marraskuuta 2007 == Aiheesta muualla == *Yhtyeen kotisivu * *Noiseplus Music Luokka:Industrial Luokka:Yhdysvaltalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Maxwell Caulfield

Maxwell Caulfield (s. 23. marraskuuta 1959) on brittiläinen näyttelijä. == Ura == Brittiläissyntyinen Caulfield muutti Yhdysvaltoihin 1970-luvun lopulla ollessaan 18-vuotias. Hän teki New Yorkin -teatteridebyyttinsä vuonna 1978. Seuraavana vuonna hän esitti Ironia ongelmanuorista kertovassa Off Broadway -näytelmässä Class Enemy, josta hänet palkittiin Theatre World Awardilla. Caulfield on näytellyt teatteriurallaan pääasiassa Yhdysvalloissa. Hänen ensimmäinen näytelmänsä West Endillä synnyinmaassaan Britanniassa oli musikaali Chicago, jossa hän näytteli miespäähenkilö Billy Flynniä vuonna 2007. Hän esiintyi myöhemmin samana vuonna myös näytelmän Broadway-versiossa. Caulfield esitti miespäähenkilö Michael Carringtonia musikaalielokuvassa Grease 2 (1982), jonka naispäähenkilöä Stephanie Zinonea esitti Michelle Pfeiffer. Caulfield on esiintynyt myös elokuvassa Sokea raivo (The Boys Next Door, 1985) yhdessä Charlie Sheenin kanssa. Gettysburgin taistelussa (Gettysburg, 1993) Caulfieldillä oli rooli eversti Strong Vincentinä, ja komediaelokuvassa Empire Records – menoa ja musaa (Empire Records, 1995) hän näytteli muusikko Rex Manningia. Caulfield on näytellyt vakituisesti monissa televisiosarjoissa. Vuosina 1985–1987 hän näytteli Miles Colbyn roolia Dynastiassa (Dynasty) ja sarjan spin-offissa Colbyt (The Colbys). Hän uusi roolinsa vuonna 1991 minisarjassa Dynastia – viimeinen luku (Dynasty: The Reunion). Vuosina 2000–2001 Caulfield oli Rafe Barrett Comedy Centralin tilannekomediasarjassa Strip Mall ja vuosina 2003–2004 lastenlääkäri Jim Brodie brittiläisessä sairaalasarjassa Sairaalaelämää (Casualty). Tammikuusta 2009 tammikuuhun 2010 hän esitti liikemies Mark Wyldea brittiläisessä saippuasarjassa Emmerdale. Wylden puolisoa Natasha Wyldea näytteli Amanda Donohoe. Caulfield on työskennellyt myös ääninäyttelijänä. 1990-luvulla hän ääninäytteli Alistair Smythea animaatiosarjassa Hämähäkkimies (Spider-Man), ja vuonna 2002 hän toimi James Bondin äänenä videopelissä James Bond 007: Nightfire. == Yksityiselämä == Caulfield on ollut joulukuusta 1980 alkaen naimisissa näyttelijä Juliet Millsin kanssa. Parin avioituminen herätti aikanaan huomiota, sillä Caulfield on Millsiä 18 vuotta nuorempi. == Lähteet == * * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pirttijärven pysäkki

Pirttijärven pysäkki (, ) oli rautatieliikennepaikka Ruotsin rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee Pirttijärven eli Bodträskin kylässä, neljä kilometriä itään Valkeajärven rautatieasemalta, Pirttijärvenkylän () pohjoispuolella Kainuun eli Kalixin kunnassa. Nyttemmin myös pysäkkirakennuksen vierestä kulkeva rataosuus on lakkautettu uuden Kainuu–Haaparanta-radan valmistumisen myötä. Asemarakennus on yhdistetty ratavartijan asuin- ja asemarakennus. Ratavartijan tehtäviin kuuluivat myös asemamiehen tehtävät. Liikennepaikka sijaitsi 1 250,7 ratakilometrin päässä Tukholman keskusrautatieasemalta, ja se avattiin liikenteelle rataosuuden Morajärvi–Lapinjärvi valmistuessa 1910, ja se palveli lähikylien asukkaita. Liikennepaikalla oli myös sivuraide, joten siellä saatettiin järjestää tarvittaessa junakohtauksia. Lisäksi ratapihan pohjoisreunalla on ollut soraraide. ==Lähteet== Luokka:Ruotsin lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Kainuun liikenne
Kivi-juhlat

Kivi-juhlat järjestetään vuosittain Nurmijärven Palojoella Suomen kansalliskirjailijan Aleksis Kiven kunniaksi. Aloitteen Kivi-juhlista teki teatteriohjaaja Vilho Siivola. Nurmijärven Kivi-juhlat on tehnyt Aleksis Kiven tuotantoa tunnetuksi yhtäjaksoisesti vuodesta 1953. Perinteinen esityspaikka on Taaborinvuori, Kiven lapsuuden leikkipaikka. Kivi itse antoi tämän Raamatusta löytämänsä nimen mäntyiselle kalliolle, jolla hänen keinumäntynsä ja leikkikirkkonsa edelleen ovat. Kivi-juhlat tarjoaa tunnelmallisessa museoympäristössä aitoa, sydämellä tehtyä teatteria, joka kuvaa suomalaisen ihmisluonnon sisukkuutta ja viljelee maanläheistä huumoria. Taaborinvuoren katsomoon mahtuu yli tuhat katsojaa. == Historia == Ajatus vuotuisesta Kivi- juhlasta kypsyi kesällä 1952, ja innoitus siihen saatiin Baijerin Oberammergaun kärsimysnäytelmästä ja Lontoon Shakespeare-näytännöistä. Nurmijärven opintorahayhdistys neuvotteli asiasta Aleksis Kiven Seuran johdon kanssa. Neuvottelujen tuloksena syyskuun alussa ryhdyttiin pohtimaan tulevan kesän esityksen roolijakoa. Ensimmäisen kerran Kivi-juhlat järjestettiin 12. heinäkuuta 1953, jolloin esitettiin Vilho Siivolan ohjaama Nummisuutarit. Tuolloin Eskoa esitti entinen nurmijärveläinen Juhani Nuotto. Katsomossa istui huomattavia kulttuurielämän vaikuttajia, muun muassa F. E. Sillanpää, Aku Korhonen ja Eeva-Kaarina Volanen. Väliajalla luettiin presidentti Paasikiven ja pääministeri Ralf Törngrenin lähettämät sähkeet. Jo ensimmäisten Kivi- juhlien aikana syntyi traditioita, jotka jatkuvat yhä: tervetuliaispuhe ennen esityksen alkua sekä kukitus lopussa (nykyään ensi-illassa). Väliaikakahvit kuuluvat myös asiaan. Alkuvuosina tapahtumasta käytettiin nimeä Kivi-juhla, mutta vuonna 1959 nimi vaihdettiin monikkomuotoon. Kivi-juhlien ohjelmistossa on ollut Aleksis Kiven tuotantoa lukuisina sovituksina: Seitsemän veljestä, Nummisuutarit, Kihlaus, Vuoripeikot, Olviretki, Kullervo, Lea ja niin edelleen. Ohjaajina ovat olleet muiden muassa Vilho Siivola, Ari Laine, Mikko Majanlahti, Mikko Viherjuuri, Väinö Lahti, Arto Myllärinen, Markku Savolainen, Paavo Liski ja Katriina Honkanen. Kesinä 2007–2009 Kivi-juhlilla esitettiin Nummisuutarit Kai Lehtisen ohjaamana. Kesällä 2010 ensi-iltansa sai Hannu Huuskan ohjaama musiikkinäytelmä Selman juonet. Kesinä 2011–2012 esitettiin Lehtisen ohjaama Seitsemän veljestä. Vuonna 2012 vietettiin Kivi-juhlien 60-vuotisjuhlavuotta. Vuosina 2013 ja 2014 vuorossa oli Veijo Meren tekstiin perustuva musiikkinäytelmä Aleksis Kivi, jonka ohjasi Samuli Reunanen. Musiikista vastasi Iiro Ollila. Kesinä 2015 ja 2016 esitettiin Atro Kahiluodon ohjaama Nummisuutarit. Kesinä 2017 ja 2018 esitettiin Kahiluodon ohjaama Kihlaus sekä Yö ja päivä. Kesällä 2018 nähtiin myös Lea Hirvasniemi-Haverisen ohjaama Paloon nallikat.Aikaisemmat tuotannot. Kivi-juhlat. Viitattu 25.12.2018. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kivi-juhlien sivut * Luokka:Suomen teatteritapahtumat Luokka:Nurmijärven kulttuuri
Juhani Viiste

Juhani Oskari Vihtori Viiste (vuoteen 1930 Vikstedt; 20. huhtikuuta 1890 Käkisalmi – 29. joulukuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnitteli rakennuksia pääasiassa Viipurin läänin alueelle.Meurman, Otto- Iivari: Viipurin arkkitehdit, s. 181–185. Viipurin Suomalainen Kirjallisuusseura, Lappeenranta 1976. ISBN 951-95402-2-9 ==Henkilöhistoria== Viisteen vanhemmat olivat vaivaistalon johtaja Nikolai Frans Oskar Wikstedt ja Matilda Charlotta Lindberg. Hänen veljensä oli piirtäjä Topi Vikstedt.Otavan Iso tietosanakirja, osa 9, p. 1505. Otava 1967. Viisteen ensimmäinen vaimo vuodesta 1926 oli Antonia (Nina) Belavin ja toinen vuodesta 1949 Anna Louise Strandberg. Viiste pääsi ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta reaalilyseosta 1908 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1915. Hän toimi yksityisenä arkkitehtina Viipurissa 1915–1939 ja Viipurin apulaislääninarkkitehtina 1924–1929. Hän oli myös Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulun sommittelun ja tyyliopin opettajana Viipurissa 1916–1922. Viiste kuului Viipurin kaupunginvaltuustoon 1920–1926 ja 1932–1933. Sodan jälkeen Viiste oli rautatiehallituksen ylimääräisenä arkkitehtina 1947–1949. == Töitä == thumb|upright|Vornan taistelun muistomerkki, 1928, Lieksa. * Suvantolan ja Liimatan kartanot, 1916–1921 * Oy Hansan toimitalon uusiminen, Äyräpäänkatu 11, Viipuri, 1918 (Vilho Kolhon kanssa) * Pamaus-Seuran klubitalo, Kurjenkatu 3, Viipuri, 1919 * Konsuli Kalle Julius Aapron (ent. Grönroos) huvila, Horttana, 1920 * Lappeenrannan poliisilaitos, 1923 * Tuomiokapitulin talon uusiminen, Vahtitorninkatu 22, Viipuri, 1925 * Käkisalmen VPK:n talo, 1927 * Vornan taistelun muistomerkki, Pielisjärvi, 1928 * Savo-Karjalan Osake-Pankin talo, Karjalankatu 14, Viipuri, 1929 (Paavo Uotilan kanssa) *Lappeen Marian kirkon restaurointityöt, 1929 * As. Oy Jyrkännousu, Suonionkatu 15, Viipuri, 1929–1931 * Ortodoksisen kirkon hallintotalo, Sortavala, 1930–1931 * Haminan kauppahalli, 1931 * Nastolan kirkon muutostyöt, 1935 * Omaisten hautamuistomerkki, Ristimäen saksalais- ruotsalainen hautausmaa, Viipuri, 1936 *Lemin kirkon tapuli, 1936 * Suistamon kreikkalaiskatolisen seurakunnan talo, 1939 == Kirjallista tuotantoa == * Suomen kaupunkien vanhaa rakennustaidetta. 1926 * Viihtyisä vanha Wiipuri. WSOY 1943, 4. painos 1994 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961 Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Viipurin kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1949 kuolleet
Paluusilmukka

Paluusilmukka on eräs rautatieliikenteen ratapiha- ja raiteistojärjestelyistä, joka sallii kokonaisen junan kääntämisen takaisin tulosuuntaansa ilman, että vetureita tarvitsee irrottaa junasta. Paluusilmukkaratkaisuja käytetään raitioteillä linjojen päissä, tiheästi liikennöidyillä henkilöliikenteen radoilla, sekä myös raskaan tavaraliikenteen radoilla, kuten hiili- ja malmikuljetusten kuormaus- ja purkupaikoilla. ==Historia== Paluusilmukkaratkaisut yleistyivät ensimmäisenä raitioteillä. Mikäli raitiovaunussa oli ovet vain toisella puolella, oli ovet saatava kaksiraiteisen radan sille puolelle, jolla matkustajalaiturit olivat. Samaten yksiohjaamoisen raitiovaunun ohjaamo oli aina menosuuntaan päin, sillä silmukan avulla vaunu voitiin kääntää pysähtymättä ja peruuttamatta, toisin kuin käytettäessä kolmioraidetta. British Rail aloitti 1960-luvulla paluusilmukkajärjestelyiden rakentamisen hiilikaivosten ja voimalaitosten ratapihoille, jotta hiilijunien vetureita ei tarvitsisi irrottaa junasta jokaisen ajon päätteeksi. Näitä edestakaisin kulkevia junia alettiin kutsua nimellä merry-go-round. Niiden vaunujärjestys ei muuttunut kulkusuunnan vaihtuessa, ja ne sekä lastattiin että purettiin junan ollessa liikkeessä. ==Hyödyt== Paluusilmukan hyödyiksi voidaan laskea seuraavat: * vaihtotyön minimointi: vetureita ei tarvitse siirtää junan toiseen päähän paluumatkaa varten. * junat voivat saapua mille tahansa raiteelle, estämättä samalla muiden junien lähtöä. * pääteasemilla tarvitaan vähemmän raiteita ja laitureita, koska junan kääntöaika on lyhyt. * kuljettajan ei tarvitse siirtyä junayksikön toisessa päässä olevaan ohjaamoon. * mm. hiili- ja malmikuljetuksissa silmukan sisään jäävää aluetta voidaan käyttää irtotavaran varastoalueena. ==Haitat== * paluusilmukkaratkaisun pinta-ala on suuri. * kaarteet ovat yleensä jyrkkiä. * jyrkät kaarresäteet aiheuttavat meluhaittaa kaluston pyöränlaippojen osuessa kiskoihin. * jyrkät kaarteet kuluttavat kaluston pyöräkertoja toispuolisesti. * jos laituri on kaarteessa, jää laiturin ja vaunun väliin suurempi väli kuin suoralla raiteella. ==Aiheesta muualla== Luokka:Rautatietekniikka
Golf Talma

Golf Talma on golfkeskus Sipoossa. Golfkeskuksessa toimivat kenttäyhtiö Golf Talma Oy sekä seuratoimintaa pyörittävä Golf Talma ry. ==Golf Talma ry== Golf Talma ry:n perustamiskirja on allekirjoitettu 31.10.1989 ja rekisteröinti yhdistysrekisteriin on tehty 15.1.1990. Yhdistyksen yhdistysrekisterinumero on 151.992. Yhdistys vietti 20-vuotisjuhlavuotta vuonna 2009, vaikka 10-vuotisjuhlat pidettiin vuonna 2000. 10-vuotisjuhla laskettiin yhdistysrekisteriin merkitsemisen hetkestä. Golf Talma ry on Suomen Golfliiton jäsenseura. Sen seuranumero on 10. Yhdistyksen jäsenmäärä on kasvanut voimakkaasti kahteen otteeseen, vuosina 1999-2000 sekä vuosina 2007-2008. Ensimmäinen jäsenmäärän lisäys liittyi perustajaosakas Kesko Oyj:n voimakkaaseen osakkeiden myyntikampanjaan. Viime vuosien jäsenmäärän kasvu on seurausta siitä, että jäsenyys yhdistyksessä mahdollistettiin ilman osakkeeseen liittyvää nimettyä pelioikeutta. Alla olevasta taulukosta selviää yhdistyksen jäsenmäärä vuosina 1997-2008 kuten se on ilmoitettu Suomen Golfliitolle. vuosi miehet naiset pojat alle 22 v tytöt alle 22 v yhteensä 1997 309 116 47 10 482 1998 362 139 55 11 567 1999 458 184 63 16 721 2000 594 232 90 23 939 2001 693 280 102 32 1107 2002 711 294 113 37 1155 2003 716 300 117 39 1172 2004 726 298 124 45 1193 2005 752 299 142 48 1241 2006 770 308 165 54 1297 2007 908 394 191 66 1559 2008 1068 452 223 82 1825 == Katso myös == * Luettelo Suomen golfkentistä == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Viralliset kotisivut Luokka:Sipoon urheilu Luokka:Suomen golfkentät
McCartney (albumi)

McCartney on Paul McCartneyn studioalbumi vuodelta 1970. Se on hänen ensimmäinen albuminsa The Beatlesin hajoamisen jälkeen. McCartney soittaa albumilla itse kaikki soittimet ja laulaa; hänen vaimonsa Linda McCartney laulaa taustalla muutamassa kappaleessa. Suurin osa kappaleista on äänitetty pariskunnan kotona, ja pari kappaletta Abbey Roadin studiolla. Musiikillisesti albumi jatkaa Get Back/Let it Be -äänityssessioiden kappaleiden selkeytettyä linjaa, vieden musiikkia vieläkin yksinkertaistetumman ilmaisun suuntaan. Poikkeuksena tästä on kokeellisenoloinen Kreen-Akrore, joka kertoo samannimisestä Brasiliassa elelevästä heimosta. Tarkoitus oli mimikoida heidän metsästysretkien ääniä, sekä luoda sen mukainen tunnelma. Paul sai idean kappaleeseen nähtyään siitä kertovan TV-dokumentin. Kappale Teddy Boy on Get Back sessioiden perua, mutta monien muiden kappaleiden tavoin se jäi tuolloin viimeistelemättä sekä julkaisematta. Junk puolestaan koki jokseenkin vastaavanlaisen kohtalon Abbey Road albumin levytyksessä. Kummatkin ovat Paulin kappaleita, jotka hän kirjoitti Beatlesin Intian reissun aikana keväällä 1968. Hot as Sun puolestaan juontaa juurensa vuoteen 1959 asti. The Lovely Linda kertoo nimensä mukaisesti McCartneyn vaimosta, ja se oli ensimmäinen levyä varten nauhoitettu kappale. Samalla Paul testasi sillä laitteistoa. Kappaleet Valentine Day, Momma Miss America and Oo You on sävelletty paikan päällä nauhoitusten lomassa. Vaikka useimmat kriitikot eivät pitäneet albumista, se myi erittäin hyvin. McCartneyn studioperfektionismiin tottunut John Lennon oli yllättynyt "laadun puutteesta" levyllä. Tämän mielipiteen hän ilmaisi Rolling Stonen haastattelussa vuonna 1970. == Kappaleet == Kaikki kappaleet on säveltänyt Paul McCartney. # "The Lovely Linda" - 0:42 # "That Would Be Something" - 2:37 # "Valentine Day" - 1:40 # "Every Night" - 2:30 # "Hot as Sun/Glasses" - 2:06 # "Junk" - 1:54 # "Man We Was Lonely" - 2:57 # "Oo You" - 2:47 # "Momma Miss America" - 4:04 # "Teddy Boy" - 2:22 # "Singalong Junk" - 2:24 # "Maybe I'm Amazed" - 3:49 # "Kreen–Akrore" - 4:14 == Kokoonpano == * Paul McCartney: kaikki instrumentit ja laulu * Linda McCartney: taustalaulu == Lähteet == Luokka:Vuoden 1970 esikoisalbumit Luokka:Paul McCartneyn albumit
J. V. Vakio

Jalmar Voldemar Vakio (vuoteen 1935 Hjalmar Woldemar Walldén; 23. syyskuuta 1897 Helsinki – 9. joulukuuta 1954) oli suomalainen yritysjohtaja, joka toimi vakuutusalalla ja 1927–1945 Yleisradion johdossa. Vakion vanhemmat olivat mol. oik. kandidaatti, varatuomari Ewert Woldemar Walldén ja Elin Mathilda Bergström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1914 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1921 ja maisteriksi 1922. Vakio toimi Vakuutus Oy Varman kamreerina 1922–1927 ja hän oli myös Vakuutussanomain toimitussihteerinä 1923–1927 sekä Suomen vakuutusyhdistyksen sihteerinä 1926–1927. Yleisradion korkein johtaja Vakio oli ensin toimitusjohtajana 1927–1944 ja sitten pääjohtajana 1944–1945. Vakio hoiti vuosina 1928–1933 myös ohjelmapäällikön tointa. Vuonna 1945 hän joutui kuitenkin jättämään paikkansa ns. ”yleisten syiden” vuoksi ja hän palasi vakuutusalalle. Pääjohtajakautensa jälkeen Vakio palasi vakuutusalalle ja työskenteli Suomen vakuutusyhtiöiden keskusliiton toimitusjohtajana 1945–1954 ja Suomen vakuutusyhdistyksen sihteerinä vuodesta 1945 sekä Suomen palotariffiyhdistyksen sihteerinä vuodesta 1946. == Lähteet == * Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961. ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * * Ylen Elävä arkisto: Ensimmäinen pääjohtaja muistelee. Luokka:Ylen pääjohtajat Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Eurooppatiedotus

Eurooppatiedotus () on valtioneuvoston kanslian ylläpitämä palvelu, jonka tehtävänä on tuottaa ja välittää tietoa suomeksi ja ruotsiksi EU-asioista ja Suomen toiminnasta EU:ssa. Eurooppatiedotus on osa valtionhallinnon EU- kansalaistiedottamista. Eurooppatiedotus vastaa kysymyksiin EU:sta ja tarjoaa maksuttomia julkaisuja. Se tekee yhteistyötä maakunnallisten, alueellisten ja paikallisten toimijoiden kanssa EU-asioiden kansalaisviestinnässä. Eurooppatiedotus osallistuu erilaisten tapahtumien sekä keskustelu- ja koulutustilaisuuksien järjestämiseen. Lisäksi se myöntää vuosittain kansalaisjärjestöille valtionavustusta kansalaisjärjestöjen Eurooppa- tiedottamiseen. Eurooppatiedotus toimii osana valtioneuvoston viestintäyksikköä yhden henkilön voimin. ==Historiaa== Eurooppatiedotus aloitti toimintansa Suomen ulkoministeriön yhteydessä maaliskuussa 1993 ja avasi ensimmäisen toimipisteensä Helsinkiin saman vuoden toukokuussa. Sen asiakaspalvelupisteet ovat aiemmin olleet osa Euroopan komission Europe Direct -tiedotusverkostoa. Yhteistyösopimus päättyi 2012. Maakunnalliset asiakaspalvelupisteet sijaitsivat vuoteen 2013 saakka pääsääntöisesti maakuntakirjastoissa. Eurooppatiedotuksen uudistus tapahtui vuonna 2013, jolloin maakunnallisista toimipisteistä luovuttiin ja toiminta keskitettiin Helsinkiin Katajanokalle. Eurooppatiedotuksen ja kansalaisviestinnän yksikössä työskenteli kaikkiaan 12 työntekijää, joista yksi työskenteli Rovaniemellä Lapin yliopiston Arktisessa keskuksessa. Rovaniemen toimipisteestä luovuttiin vuonna 2020. Vuoden 2024 alusta alkaen Eurooppatiedotuksen toiminta siirtyi ulkoministeriöstä valtioneuvoston kansliaan, osaksi valtioneuvoston viestintäyksikköä. Uudistuksissa EU-kansalaisviestinnän painopiste on siirtynyt verkkoon ja sosiaaliseen mediaan. == Aiheesta muualla == * Eurooppatiedotus Eurooppatiedotuksen verkkosivusto * Eurooppatiedotus Eurooppatiedotus – Instagram * Eurooppatiedotus Eurooppatiedotuksen Facebook- sivusto * Eurooppatiedotus Eurooppatiedotus – Flickr * Eurooppatiedotus Eurooppatiedotus – Youtube * Eurooppatiedotuksen julkaisuja – UM- julkaisupalvelut Luokka:Euroopan unioni Luokka:Suomen ulkoministeriö
Francisco Javier Martínez Fernández

Francisco Javier Martínez Fernández (s. 20. joulukuuta 1947 Madrid) on katolisen kirkon espanjalainen pappi. Hän sai vihkimyksensä papiksi 3. huhtikuuta 1972 ja piispaksi 11. toukokuuta 1985. Hänet nimitettiin vuonna 1985 Madridin arkkihiippakunnan apulaispiispaksi ja Volin titulaaripiispaksi. Vuonna 1996 hänestä tuli Córdoban hiippakunnan piispa. Vuonna 2003 Martínez Fernández nousi Granadan arkkipiispaksi Antonio Cañizares Lloveran seuraajana. ==Aiheesta muualla== *Catholic-hierarchy.org: Archbishop Francisco Javier Martínez Fernández Martinez Fernandez, Francisco Javier Luokka:Espanjalaiset papit Martinez Fernandez, Francisco Javier Martinez Fernandez, Francisco Javier