EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tulennielentä

Tulennielentä tarkoittaa palavan soihdun viemistä suuhun ja suun sulkemista sen ympärille siten, että liekki tukahtuu ja sammuu. Tulennielentä on suosittu ohjelmanumero sirkuksessa sekä katutaiteilijoiden keskuudessa. Tulennielentä on eri asia kuin tulenpuhallus, jossa luodaan suuria lieskoja puhaltamalla suuhun laitettua sytytysnestettä palavaan soihtuun. ==Historia== Tulennielentä oli yleinen osa hindujen, sadhujen ja fakiirien esityksissä todistamassa hengellistä saavutuksia. 1880-luvun loppupuolella tulennielentä alkoi yleistyä sirkuslaisten keskuudessa. Tulen käsittelyyn liittyvien turvallisuusohjeiden ja fysiikan lakien (kuten "kuuma ilma nousee ylöspäin") lisäksi tulennielennässä on hyvin vähän salaisuuksia. Ei ole olemassa niin sanottua "kylmää liekkiä", eikä esiintyjän suussa ole mitään erityistä ainetta syljen lisäksi. Sirkuslainen Daniel Mannix kirjoitti vuonna 1951 muistelmateoksen Step right up!, jossa hän kertoi tulennielennän "salaisuudeksi" kivun kestämisen; tulennielijän täytyy kestää polttelu kielessään, huulissaan ja kurkussaan. == Tulennielentätemppuja == thumb|200px|Yksinkertaiset rautaiset tulennielijän soihdut === Höyrytemput === höyrytempuissa polttoaineista syntyvää höyryä pidetään suussa joko ennen tulennielentää tai sen aikana. * Savuke sytytetään ihmiskynttilällä. * Ihmiskynttilä: höyryllä muodostetaan liekki, joka on saman kokoinen kuin kynttilässä. * Höyryn siirto - sytytä soihtu toisen soihdun höyryllä * Tulivuori: syttyviä höyryjä syöstään suoraan ylöspäin === Siirrot === Liekkiä siirretään alueelta toiselle käyttäen vartaloa tai muuta alustaa. * Vartalosiirto: liekki siirretään soihdusta toiseen käyttämällä jotakin ruumiinosaa. * Sormisiirto: liekki siirretään soihdusta toiseen sormella. * Lattiasiirto: liekki siirretään soihdusta toiseen lattian kautta. * Kämmensiirto: liekki siirretään soihdusta toiseen kämmenen avulla. * Sylkemissiirto: liekki siirretään soihdusta toiseen sylkemällä pieni lieska tulennielennän aikana * Kielisiirto: liekki siirretään soihdusta toiseen kielen avulla * Pudotus ja sammutus -siirto: soihtu pudotetaan lattialle jolloin liekki "hyppää" toiseen soihtuun. * Palavan soihdun pitely hampaiden välissä. === Sammutukset === Soihtuja voi sammuttaa lukuisilla erilaisilla näyttävillä keinoilla. * Kaksinkertainen tulennielentä: tulennielijä sammuttaa kaksi soihtua yhtä aikaa * Tuli sammutetaan kämmenellä * Palavan puuvillapallon sammutus suussa samalla tavoin kuin soihtu sammutetaan * Soihdun sammutus nuuskimalla sitä käden avulla * Perinteinen tulennielentä: soihtu sammutetaan työntämällä se suuhun * Kolminkertainen tulennielentä: kolme soihtua sammutetaan samaan aikaan * Pudotussammutus: soihtu vedetään liekistä poispäin jolloin se sammuu == Aiheesta muualla == * North American Fire Arts Association * Fire Eating World-wide fire eating trainers & performers. * Fire Eating Safety Guideline * Mannix, Daniel P.: Step right up! (1st ed.), Harper 1951 Luokka:Sirkus Luokka:Tuli
M/S TransJorund

M/S TransJorund () on Astromare Bereederungin omistuksessa oleva konttialus. Alus on rakennettu vuonna 2007 IHDA Shipbuilding Servicen telakalla, Alankomaissa. TransJorund on rekisteröity Kyproksen lipun alle ja sen kotisatama on Limassol. Nykyisin TransJorundilla operoi ruotsalainen Rederi AB Transatlantic reitillä Oulu–Kemi–Tornio–Hampuri–Bremerhaven. TransJorundin sisaralus on M/S TransAnund. == Käyttöhistoria == Maaliskuussa 2007 alus valmistui alankomaalaiselta telakalta. Aluksen ensimmäinen nimi oli Astromare ja myöhemmin alus sai nimen TransJorund. Huhtikuussa TransJorund aloitti liikennöinnin reitillä Oulu–Hampuri–Bremerhaven ja korvasi näin reitillä olleet pienemmät M/S Ute S:n ja M/S Hennyn. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Transatlantic: TransJorund *Transatlantic: Aluksen sijainti TransJorund
Richard Pipes

thumb|right|Richard Pipes Richard Edgar Pipes (11. heinäkuuta 1923 – 17. toukokuuta 2018Richard Pipes, Historian of Russia and Reagan Aide, Dies at 94) oli historioitsija. Hän syntyi Puolassa juutalaiseen perheeseen, mutta muutti vuonna 1940 Yhdysvaltoihin, jonka kansalainen hän on ollut vuodesta 1943. Pipes opetti vuosikymmeniä Harvardissa. Hän tuli tunnetuksi kirjoituksillaan Venäjän historiasta ja johti 1970-luvulla Team B:tä, joka pyrki selvittämään Neuvostoliiton toimia ja väitettyjä Yhdysvaltoihin kohdistettuja uhkia. Vuodesta 1981 lähtien Pipes toimi presidentti Ronald Reaganin turvallisuuspoliittisena avustajana, ja hänellä oli keskeinen vaikutus Reaganin johdolla toteutettuun ulkopolitiikkaan. Hänen vaikutuksestaan Yhdysvallat luopui George Kennanin vuonna 1947 hahmottelemasta patoamispolitiikasta, joka oli tarkoittanut, että Yhdysvaltain ja sen liittolaisten oli estettävä Neuvostoliiton vallan laajeneminen, kunnes neuvostojärjestelmä luhistuisi omaan mahdottomuuteensa. Pipesin ja Reaganin mielestä ei pitänyt jäädä odottamaan Neuvostoliiton sisäistä luhistumista, vaan ryhtyä jouduttamaan sitä.Max Jakobson: Tilinpäätös, s. 246–248. Helsinki: Otava, 2003. ISBN 951-1-18856-9. Pipes on American Academy of Arts and Sciencesin jäsen ja vuoden 2007 National Humanities Medalilla palkittu. Hänen poikansa on Lähi-itä-spesialisti Daniel Pipes. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Recklinghausenin piirikunta

Recklinghausenin piirikunta () on piirikunta saksalaisessa Nordrhein- Westfalenin osavaltiossa. Piirikunta kuuluu Münsterin hallintopiiriin, ja sen hallintokaupunkina toimii Recklinghausen. Piirikunnan pinta-ala on 761,31 neliökilometriä, ja sen väkiluku oli 619 732 vuoden 2022 lopussa. Piirikunnan nykyiset rajat ovat peräisin vuodelta 1976. Recklinghausenin piirikuntaan kuuluu 10 kuntaa, joista kaikki ovat kaupunkeja. == Kaupungit == * Castrop- Rauxel * Datteln * Dorsten * Gladbeck * Haltern am See * Herten * Marl * Oer- Erkenschwick * Recklinghausen * Waltrop ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Piirikunnan verkkosivusto *
Daniel Pipes

Daniel Pipes (s. 9. syyskuuta 1949 Boston, Massachusetts) on Lähi-idän tutkimukseen erikoistunut yhdysvaltalainen historioitsija. Hän syntyi juutalaiseen sukuun Richard Pipesin poikana; molemmat vanhemmat olivat muuttaneet Puolasta. Pipes on Middle East Forumin johtaja. Hän on yhtenä maansa tunnetuimmista islamtutkijoista saanut ajatuksillaan osakseen sekä ylistystä että ankaria vastalauseita. Hänelle myönnettiin vuoden 2006 Guardian of Zion Award. Pipes on tullut tunnetuksi ääri-islamin äänekkäänä kriitikkona. Hän on kirjoituksissaan useasti maininnut ilmiön olevan "ongelma" ja maltillisen islamin "ratkaisu". == Aiheesta muualla == * Kotisivut Luokka:Yhdysvaltalaiset historioitsijat Luokka:Islamin tutkijat Luokka:Islamin kriitikot Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Amerikanjuutalaiset Luokka:Vastajihadismi
Jouko Innanen

Jouko Innanen (29. lokakuuta 1952 Ristiina – 1. lokakuuta 2019 Savonlinna)Harri Römpötti: Jouko Innanen 1952–2019 Helsingin Sanomat (HS Muistot) 4.10.2019. Viitattu 4.10.2019. oli suomalainen pilapiirtäjä ja kuvittaja, joka käytti piirtäjänimimerkkejä Jouko ja Joke.Välimaa, Mikko: IL: Jouko ”Joke” Innanen on kuollut – katso hersyttävät pilapiirrokset pitkältä uralta Länsiväylä 1.10.2019. Viitattu 2.10.2019. Innasen piirroksia julkaistiin Iltalehdessä, Turun Sanomissa, Länsi-Savossa, Itä-Savossa, Länsiväylässä, Nykypäivässä, Taloussanomissa, Helsingin Uutisissa, Vantaan Sanomissa, Reserviläisessä ja Hyvä Kauppa -lehdessä.Jyrki Vainio: Tuottelias sivustatarkkailija, Sarjainfo 4/2019, s. 8. Länsiväylään hän piirsi myös Into- strippisarjakuvaa sekä kuvitti Kari Valtosen kolumneja poliitikkoja esittävillä karikatyyreillä. Lisäksi Innanen piirsi Herra Kaaranen -nimistä sarjakuvaa autoalan ammattilehteen RVK-uutisiin. Hän myös kuvitti usean vuoden ajan Mitä Missä Milloin -vuosikirjoja. Ristiinassa syntynyt Innanen vietti lapsuus- ja nuoruusvuotensa Lappeenrannassa. Hän muutti Helsinkiin armeijan jälkeen vuonna 1973 ja opiskeli iltakoulussa ylioppilaaksi. Lisäksi Innanen työskenteli elokuvateattereiden koneenhoitajana ja Yleisradion filmiarkistoapulaisena sekä filmitarkkailijana. Vuonna 1976 Innanen alkoi opiskella arkkitehdiksi Teknillisessä korkeakoulussa. Hän työskenteli opiskeluaikana muutamissa arkkitehtitoimistoissa. Opinnot kuitenkin jäivät pilapiirtämisen ja sarjakuvien kiinnostaessa enemmän. Innanen voitti vuonna 1973 Sarjis-lehden sarjakuvakilpailun luomallaan sarjakuvalla Yrkki Yksinäinen. Sen pohjalta syntyi Into, joka alkoi ilmestyä Länsiväylässä vuonna 1981. Ensimmäisen pilapiirroksensa Innanen piirsi Länsiväylään samana vuonna. Vuonna 1984 hän alkoi piirtää Uuteen Suomeen ja Iltalehteen. Vuonna 1987 Innanen siirtyi freelanceriksi ja muutti Mikkeliin. Vuonna 1992 hänet valittiin Vuoden mikkeliläiseksi ja vuonna 1997 hänelle myönnettiin Onni V. Tuiskun säätiön juhlavuoden apuraha. Innanen saattoi piirtää jopa kolme pilapiirrosta päivässä eri lehtiin. Saavutettuaan eläkeiän hän piirsi tammikuusta 2016 alkaen ainoastaan Iltalehteen. Vuonna 2018 hän sai sairaskohtauksen, josta ei enää toipunut. Innanen asui Sulkavalla entisessä kyläkoulussa. == Julkaisuja == * * * == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Jouko Innasen kotisivu * Pilapiirtäjän pitää olla valpas ja nopea Yle Uutiset. 23.11.2011. Luokka:Suomalaiset pilapiirtäjät Luokka:Suomalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Suomalaiset kuvittajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Honka-liitto

Honka-liitto eli Honka-rintama oli Suomessa kuuden puolueen organisoima hanke presidentti Urho Kekkosen uudelleenvalinnan estämiseksi ja oikeuskansleri Olavi Hongan valitsemiseksi tasavallan presidentiksi vuoden 1962 presidentinvaaleissa. Honka luopui ehdokkuudestaan noottikriisin seurauksena marraskuussa 1961, eikä siten ollut ehdolla lopullisessa vaalissa. == Tapahtumat == === Tausta === Kuusi puoluetta (Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (SDP), Kansallinen Kokoomus, Suomen Kansanpuolue, Ruotsalainen kansanpuolue (RKP), Suomen Pientalonpoikien Puolue (SPP) ja Vapaamielisten Liitto) päättivät yhteisessä neuvonpidossaan 16. maaliskuuta 1961 muodostaa niin sanotun Honka-liiton ja asettaa Olavi Hongan presidenttiehdokkaakseen vuoden 1962 presidentinvaaliin istuvaa presidenttiä Urho Kekkosta vastaan.Suomi, Juhani: Lohen sukua: Urho Kekkonen, s. 312. Otava, Helsinki 2010. Tämän jälkeen SDP:n puoluevaltuuskunta ja kokoomuksen puoluekokous vahvistivat valinnan. Suurelle yleisölle melko tuntematon ja poliittisesti kokematon Honka oli nimenomaan SPP:n puheenjohtajan Veikko Vennamon löytö hajanaisen rintaman yhteiseksi ehdokkaaksi.Virolainen, Johannes: Viimeinen vaalikausi, s. 109. Helsinki: Otava, 1991. Ensimmäisenä Honkaa olivat pyytäneet ehdokkaakseen SDP:n edustajat 22. helmikuuta 1961 puheenjohtaja Väinö Tannerin johdolla. === Ehdokkuudesta luopuminen === Honka luopui kuitenkin ehdokkuudesta ennen valitsijamiesten vaalia noottikriisin yhteydessä. Hongalla ei ollut aikaisempaa poliittista kokemusta, mitä moni piti kuitenkin jopa hyvänä asiana. Hänen veljensä, entinen kansanedustaja Aarne Honka, oli toiminut kokoomuksen puoluesihteerinä vuosina 1942–1946. Hongan luopuminen ehdokkuudestaan ei ilahduttanut Kekkosta, joka olisi halunnut käydä täysin normaalin vaalikamppailun.Jakobson, Max: Pelon ja toivon aika, s. 332. Otava 2001, Helsinki. Kekkonen kirjoitti Hongalle vaalien jälkeen, ettei hänellä ollut missään vaiheessa ollut epäilyksiä tämän vilpittömyydestä ulkopolitiikan suhteen, mutta sanoi ymmärtävänsä Hongan ratkaisua, koska vaalikampanjan aloittajat olivat vetäneet Hongan ehdokkuuden ylle ”valitettavan varjostuksen”, jota ”ei voinut millään todistelulla torjua”.Kekkonen, Urho: Kirjeitä myllystäni 1, s. 138. Otava, Helsinki 1976. === Seuraukset === Muistelmissaan Honka on kuvannut myös Honka-liiton eräänlaisen jälkinäytöksen. Honka ilmoittautui vuonna 1962 avoimeksi tulleeseen oikeusministeriön lainvalmistelukunnan vanhemman jäsenen virkaan, mutta häntä ei valittu tähän tehtävään. Hongan käsityksen mukaan silloinen pääministeri Ahti Karjalainen esti hänen valitsemisensa. == Lähteet == Luokka:1961 Luokka:Suomen politiikka 1960-luvulla
Burtzin talo

Burtzin talo Helsingin Senaatintorin etelälaidalla sijaitseva historiallinen rakennus, joka valmistui vuonna 1775. Osoitteessa Aleksanterinkatu 22 sijaitseva rakennus kuuluu Torikortteleiden alueeseen, tarkemmin Leijonan kortteliin ja on yksi kaupungin vanhimmista taloista. Bockin talo eli Vanha raatihuone on Burtzin talon itäpuolella ja Helleniuksen talo länsipuolella. Talo on kolmikerroksinen ja vaaleankeltainen. Taloa alkoi rakennuttaa Helsingin pormestari ja kauppias Nils Burtz vuonna 1762 silloiselle Isokadulle. Se lienee ollut kaupungin ensimmäinen kolmikerroksinen rakennus. Burtz kuoli ennen talon valmistumista ja hänen leskensä Elisabet saatti rakennustyöt loppuun. Talo valmistui lopulta vuonna 1775. Se oli alun perin satulakattoinen ja edusti kustavilaista klassismia, mutta muutettiin empiretyyliseksi Jean Wikin suunnitelmien mukaan vuonna 1836. Talo siirtyi poliisilaitoksen haltuun vuonna 1892, mutta talossa oli kauppa- ja asuinhuoneistoja vielä 1900-luvun alkuun saakka. Rakennus peruskorjattiin vuosina 1985–1987 ja sen pohjakerroksessa on nykyään liikehuoneistoja ja ylemmissä kerroksissa kaupunginkanslian tiloja. Viimeisin remontti katutason liiketilassa valmistui vuonna 2016, jolloin tila remontoitiin ravintolakäyttöön. == Lähteet == Luokka:Helsingin suojellut rakennukset Luokka:Kruununhaka Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Nebi Mustafi

Nebi Mustafi (, s. 21. elokuuta 1976 Šemševo, Makedonia, Jugoslavia) on entinen albanialais-pohjoismakedonialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut urallaan seurajoukkueita Pohjois- Makedoniassa, Kreikassa, Sveitsissä ja Suomessa sekä Pohjois-Makedonian maajoukkuetta. Mustafin veli Nuri Mustafi on myös jalkapalloilija. == Lähteet == * Veikkausliigan Hall of Fame * National Football Teams == Aiheesta muualla == * Mustafi Veikkausliigan sivustolla * Mustafi Pohjois-Makedonian jalkapalloliiton sivustolla Luokka:Pohjoismakedonialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fraunhoferin viivat

Fraunhoferin viivat ovat sarja spektriviivoja, jotka on nimetty saksalaisen fyysikon Joseph von Fraunhoferin (1787–1826) mukaan. Ne havaittiin alun perin absorptioviivoina auringon värispektrissä. Englantilainen kemisti William Hyde Wollaston oli vuonna 1802 ensimmäinen, joka havaitsi Auringon spektrissä tummia viivoja. Vuonna 1814 myös Fraunhofer löysi ne itsenäisesti, ja aloitti systemaattisen tutkimuksen sekä viivojen aallonpituuden huolellisen mittauksen. Kaiken kaikkiaan hän kartoitti yli 570 viivaa, ja nimesi vahvimmat kirjaimilla A:sta K:hon. Nykyisellä tekniikalla auringonvalosta voidaan havaita useita tuhansia viivoja. Gustaf Kirchhoff ja Robert Bunsen totesivat 45 vuotta myöhemmin, että jokaiseen alkuaineeseen liittyivät tietyt spektriviivat, ja päättelivät, että aukot Auringon spektrissä johtuivat näiden aineiden aiheuttamasta absorptiosta Auringon ylimmissä kerroksissa kuten fotosfäärissä. Jotkut Auringon spektrin aukoista johtuvat myös hapen aiheuttamasta absorptiosta maan ilmakehässä. Fraunhoferin viivojen avulla tähtitieteilijät ovat saaneet paljon tietoa Auringon sisälämpötilasta ja kemiallisesta koostumuksesta. Muita tähtiä voidaan myös tarkastella niiden spektreihin piirtyneitä absorptioviivoja. Tutkimalla niiden samalaisuuksia ja erilaisuuksia Fraunhoferin viivoihin, tähdistä voidaan sanoa kuinka samankaltaisia ne ovat Aurinkomme kanssa. ==Merkinnät== Suurimmat Fraunhofferin viivat, sekä aineet josta ne muodostuvat, löytyvät alla olevasta taulukosta: {| class="wikitable" Merkintä Aine Aallonpituus (nm) y O2 898.765 Z O2 822.696 A O2 759.370 B O2 686.719 C Hα 656.281 a O2 627.661 D1 Na 589.592 D2 Na 588.995 D3 tai d He 587.5618 e Hg 546.073 E2 Fe 527.039 b1 Mg 518.362 b2 Mg 517.270 b3 Fe 516.891 b4 Mg 516.733 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Spektroskopia Luokka:Astrokemia
Ritva Kinnunen

Ritva Kinnunen (nyk. Ritva Sammalkorpi, s. 4. maaliskuuta 1937 OripääLasse Erola: Rakkauden sävel: iskelmän kulta-ajan naistähdet, s. 92–97. Helsinki: Helsinki-kirjat, 2010. ISBN 978-952-5874-13-6.) on suomalainen laulaja. Hän on laulaja Laila Kinnusen sisar. ==Ura== Ritva Kinnunen aloitti keikkailun vuonna 1959 Pentti Tiensuun orkesterissa ja siirtyi sen jälkeen solistiksi Kullervo Linnan orkesteriin. Ensilevytys "Milord" ilmestyi vuonna 1960, ja alun perin Edith Piafin levyttämästä kappaleesta tuli heti hitti, jonka laulaja esitti myös elokuvassa Tähtisumua. Ritva Kinnunen on itse myöhemmin kertonut, että "Milordista" tuli hänelle jopa taakka: hän ei voinut aloittaa yhtäkään esiintymistään ilman tätä kappaletta. Koska kyseessä ei ole tanssikappale, yleisö ei tanssilavalla suostunut lähtemään parketille ennen kuin laulaja oli esittänyt sen. Vuosina 1960–1963 levytetty tuotanto sisälsi myös duettoja Laila Kinnusen kanssa. Näistä sisarusten levytyksistä tunnettuja ovat muun muassa ”Pojat”, ”Lauantai” ja ”Rinnakkain”. Ritva ja Laila Kinnunen esiintyivät duona lähinnä radiossa ja televisiossa. Vuonna 1962 valmistui TV- ohjelma Sisarukset, jonka tuottivat Jukka Virtanen, Aarre Elo ja Matti Kuusla. Ritva Kinnunen lopetti esiintymiset 1960-luvun puolivälissä. Hän työskenteli yli 30 vuotta WSOY:n mainossihteerinä. ==Diskografia== ===Singlet=== * Milord (Ritva Kinnunen) / Tekokukkia (Sinikka Lehtevä) 1960 * Hampurin tyttö / Mä olen nainen (1961) * Pojat / Muistojen päiväkirja (Ritva Kinnunen ja Laila Kinnunen) (1962) * Lauantai / Sä kaunehin oot (Ritva Kinnunen ja Laila Kinnunen) (1962) * Rinnakkain / Oi Josef Josef (Ritva Kinnunen ja Laila Kinnunen) (1963) ===EP-levyt=== * Iltajuttelua (Ritva Kinnunen) / Milord (Ritva Kinnunen) / Pajunköyttä (Sinikka Lehtevä) / Tekokukkia (Sinikka Lehtevä) (1960) * Hampurin tyttö (Ritva Kinnunen) / Mä olen nainen (Ritva Kinnunen) / Vihreät niityt (Olavi Virta) / Meren kuisketta (Olavi Virta) (1961) * Pojat (Ritva Kinnunen ja Laila Kinnunen) / Muistojen päiväkirja (Ritva Kinnunen ja Laila Kinnunen) / Lalaika (Ann Christine ja Four Cats) / Kun twistataan (Ann Christine) (1962) * Lauantai (Ritva Kinnunen ja Laila Kinnunen) / Sä kaunehin oot (Ritva Kinnunen ja Laila Kinnunen) / Huomata sitä ei saa (Four Cats) / Renatta (Four Cats) (1962) * Rinnakkain (Ritva Kinnunen ja Laila Kinnunen) / Oi Josef Josef (Ritva Kinnunen ja Laila Kinnunen) / Oskari (Laila Kinnunen) / Täydenkuun juhla (Ritva Kinnunen) (1963) ===Mukana mm. kokoelmilla=== * Sanat: Saukki (1999) * 40 iskelmähittiä. Vol. 1 (1999) * Toiveiskelmiä. 2 : Kitara ja meri (1998) * Kultainen 60-luku. 1 : 20 listahittiä vuosilta 1960–1961 (1995) * Lisäksi Ritva Kinnusen ja Laila Kinnusen duettoja löytyy monilta Laila Kinnusen kokoelmilta. == Lähteet == * Latva, Tony; Tuunainen, Petri: Iskelmän tähtitaivas: 500 suomalaista viihdetaiteilijaa. WSOY, 2004 * Ritva Kinnusen laulutuotanto 1900-luvulla Suomen Äänitearkiston tietokannassa * Helmet-verkkokirjasto === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sirdal

Sirdal on Norjan kunta Agderin läänin luoteisosassa. Sen rajanaapureita ovat lännessä Lund, Bjerkreim, Sandnes ja Eigersund Rogalandin läänissä, pohjoisessa Bykle, idässä Bygland ja Kvinesdal, ja etelässä Flekkefjord. Kunnan kohta Urddalsknuten on 1 434 metriä merenpinnan yläpuolella. Sirdalin hallinnollinen keskus ja ainoa taajama on Tonstad. Matkailusta on tullut Sirdalissa merkittävä tulonlähde. Kunnassa on runsaasti suosittuja retkeilyreittejä ja tunturihuvila-alueita. Vuoden 2024 alussa Sirdalissa oli 1 873 asukasta. ==Kuvia== Tonstad kirke.JPG|Tonstadin kirkko Sirdal skiloeyper.jpg|Hiihtolatuja == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *
Changhua

Changhua (myös Zhanghua, Jhanghua; ) on kaupunki Taiwanin länsiosassa. Vuoden 2018 arvion mukaan siellä asui 232 729 asukasta. Changhua tunnetaan suuresta Buddhan patsaastaan. Betonista tehty patsas on 30 metriä korkea, ja sijaitsee Baguavuoren huipulla. Se näkyy selkeällä säällä koko kaupunkiin. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Taiwanin kaupungit
Taoyuan

Taoyuan () on kaupunki ja suoraan keskushallinnon alaisuudessa oleva kunta Taiwanin pohjoisosassa, noin 40 minuutin junamatkan päässä Taipeista etelään. Vuonna 2014 kunnan alueella eli yli kaksi miljoonaa asukasta, joista oli noin 417 366 asui varsinaisen kaupungin alueella.Citypopulation.de Kaupungin nimi tarkoittaa persikankukkia. Alueella kasvaakin paljon hedelmäpuita, mutta varsinaisesti se tunnetaan Taiwanin teknologian keskuksena, jossa toimii mm. BenQ -tietokonefirman pääkonttori. Kaupungissa vuodesta 1917 asti toiminut Kainanin teknillinen oppilaitos sai vuonna 2006 teknillisen yliopiston arvon.Kainan univesrity == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Taiwanin kaupungit
Tainan

Tainan () on kaupunki Taiwanin lounaisosassa. Vuoden 2018 arvion mukaan sen alueella asui 1 883 831 asukasta, mikä tekee Tainanista Taiwanin kuudenneksi suurimman kaupungin. Tainan oli Taiwanin pääkaupunki vuosina 1683–1885. Itse asiassa se antoi nimensä koko saarelle.Tainan City Tourism Bureau, Republic of China (Taiwan) Kaupungissa on paljon historiallisia rakennuksia Qing- dynastian ajalta. == Lähteet == *
Zhonghe

Zhonghe (myös Chunghe tai Jhonghe; ) on yksi Taiwanilla sijaitsevan Uuden- Taipein kaupunkipiireistä. Vuoden 2006 lopulla siellä eli 411 011 asukasta. Tämä tekee siitä Taiwanin kuudenneksi suurimman kaupungin.Citypopulation.de Jhonghe sijaitsee Shindina-joen varrella eri puolella jokea kuin Taipei. Alueella vallitsee lämmin ja kostea ilmasto, keskilämpötila on 23,7 astetta.Kaupungin virallinen kotisivu == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Uusi-Taipei
M/S Marin

M/S Marin () on ranskalaisen MARFRET Compagnie Maritimen omistama ro-ro- rahtialus. Alus on rakennettu vuosina 1990–1991 yhteensä kolmella eri telakalla Norjassa. Marin on rekisteröity Luxemburgin lipun alle. == Käyttöhistoria == === 1989–2004 === 8\. toukokuuta 1989 alus tilattiin. 1. syyskuuta 1990 aluksen runko laskettiin vesille norjalaisella Nordfjord Skipsindustri A/S:n telakalla Nordfjordeidissa, josta runko hinattiin Hjørungavaag Verksted A/S:n telakalle Hjørungavågiin loppuun rakennettavaksi. Telakka meni kuitenkin konkurssiin ja alus lopulta saatiin valmiiksi Hellesøy Skipsbyggeri AS:n telakalla Løfallstrandissa. Viimein 27. syyskuuta 1991 alus luovutettiin ahvenanmaalaisen Rederi Ab Lillgaardin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle nimellä Ann-Mari. Kotisatamaksi tuli Maarianhamina. Tämän jälkeen suomalainen Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella Suomen ja Manner-Euroopan välillä. 1. tammikuuta 1995 alus aikarahdattiin Finncarriersin liikenteeseen linjalle Helsinki–Kotka–Hanko–Oslo–Göteborg–Helsingborg–Århus–Kööpenhamina. 5. tammikuuta 1997 Ann-Mari siirtyi Polfinin liikenteeseen reitille Helsinki–Kotka–Gdynia–Szczecin. 20. tammikuuta 1997 alus siirtyi reitille Suomi–Ruotsi–Norja. Elokuussa 1997 suomalainen OY Rettig AB Bore osti aluksen ja nimesi sen Finnbeaveriksi. Lippuvaltiona säilyi Suomi; vain kotipaikka muuttui Turuksi. Omistajan vaihtumisen jälkeen alus aloitti liikennöinnin reitillä Helsinki–Kotka–Göteborg–Oslo. Toukokuussa 2002 alus sai nimen Bore- Mari, jonka jälkeen siirtyi Britannian Hullin ja Puolan Gdynian väliseen liikenteeseen. Myöhemmin toukokuussa Bore-Mari aikarahdattiin Bornholmstrafikkenin liikenteeseen reitille Køge–Rønne. Rahtaus päättyi lokakuussa 2003. Tammikuusta huhtikuuhun 2004 alus oli aikarahdattuna ruotsalaisen Stena Linen Göteborgin ja Travemünden väliseen liikenteeseen. Kesäkuussa 2004 Bore-Mari aikarahdattiin P&O; Ferriesin liikenteeseen reitille Hull–Rotterdam/Zeebrugge. === 2005– === Marraskuussa 2004 kreikkalainen Attica Enterprise ilmoitti ostavansa aluksen. Tammikuussa 2005 alus luovutettiin ostajalle, joka rekisteröi sen Kreikan lipun alle nimellä Marin. Kotisatamaksi tuli satamakaupunki Pireus. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin Suomen Uudenkaupungin ja Saksan Rostockin välillä. Tammikuussa 2007 liikennöinti tällä reitillä loppui ja 10. helmikuuta Marin siirtyi Välimerelle Patraksen ja Porto Margheran (Venetsia) väliseen liikenteeseen. 4. tammikuuta 2008 aluksen ilmoitettiin olevan myyty ranskalaiselle MARFRET Compagnie Maritimelle. Luovutus tapahtui 13. helmikuuta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Ann-Mari Marin
Kara Edwards

Kara Edwards (s. 17. helmikuuta 1977 Lubbock, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen radiojuontaja ja ääninäyttelijä, joka palkittiin vuosina 2007 ja 2008 Voicey-palkinnolla. ==Biografia== Edwards aloitti uransa radion parissa 19-vuotiaana heti high schoolin jälkeen. Ensimmäisiä lähetyksiä hän teki ABC radiolle Dallasissa ja erityisesti Disney radiolle. Vuotta myöhemmin Edwards oli muun muassa yhteisisäntänä radio-ohjelmassa "Squeege and Kara Show". Samalla hän teki myös mainosjuontoja. 2000-luvun alussa Edwards aloitti työskentelemään radion ohella ääninäyttelemissä animaatioissa ja erityisesti FUNimationilla. Ensimmäiset ääniroolit hän teki vuonna 2001 dubattuaan Dragon Ball Z:taa, jonka aikana ääniohjaaja Christopher Sabat oli vakuuttunut Edwardsin ääninäyttelemisestä ja tarjosi hänelle suuremman roolin samasta sarjasta Gotenin, Videlin ja Gotenksin ääninä. Hän myös dubbasi samat roolit animeen liittyvissä videopeleissä Dragon Ball Z: Budokai ja Dragon Ball Z: Budokai Tenkaichi. Keväällä 2002 Edwards palkattiin tuottajaksi Pohjois- Karolinan radiokanavan WSSS:n ohjelmaan "Sander Walker in the Morning", joka kesti syksyyn 2003 asti. Helmikuussa 2004 hän palasi takaisin radion pariin yhteisisännäksi Pohjois-Karolinan WSOC -radiokanavan "Jeff Roper Morning Show" ohjelmaan. Tammikuussa 2005 hänen juontaja parinsa Jeff Roper vaihtoi työpaikkaa ja hänen tilalleen palkattiin Rob Tanner, joka työskenteli Kara Edwardsin kanssa uudessa "Tanner in the Morning" radio-ohjelmassa. Ohjelma oli sekoitus paikallista huumoria ja parodiaa, jonka myötä se oli yksi aamun kuunnelluimmista ohjelmista Charlottessa. Edwards jatkoi radiojuontamista aktiivisesti vielä kaksi vuotta, jonka aikana hän teke edelleen äänirooleja FUNimationille. Edwards tapasi myös tulevan aviomiehensä Charlottessa Chris Suchanin, joka työskenteli meteorologina WBTV:lle. Pari meni naimisiin huhtikuussa 2006. == Aiheesta muualla == * Anime News Network * Voice Chasers * Crystalacids * TV.com Luokka:Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset radiotoimittajat Luokka:Videopelien ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kalevan kisat 1947

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1947 Tampereella 16.–18. elokuuta. Kilpailupaikka oli Pyynikin kenttä. Kalevan maljan voitti Tampereen Pyrintö. Naisilla oli omat yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut Kouvolassa 17. elokuuta. == Mitalistit == Laji Kultaa Aika / tulos Hopeaa Aika / tulos Pronssia Aika / tulos 100 m Voitto Jalava 11,0 Kalevi Huttunen 11,1 Jorma Lindell 11,2 200 m Jorma Lindell 23,0 Sorri Sammalisto 23,2 Martti Määttänen 23,2 400 m Bertel Storskrubb 48,8 Olavi Talja 50,0 Runar Holmberg 50,2 800 m Ruben Casén 1.54,4 Lasse Räihä 1.54,8 Matti Danielsson 1.55,0 1 500 m Pentti Siltaloppi 3.51,8 Denis Johansson 3.52,0 Aarne Kainlauri 3.54,6 5 000 m Helge Perälä 14.45,4 Rauni Salmi 14.51,0 Väinö Koskela 14.51,6 10 000 m Salomon Könönen 30.27,2 Evert Heinström 30.27,6 Taisto Mäki 30.34,0 110 m aidat Veikko Jussila 14,8 Eero Lehtonen 15,1 Ilmari Römpötti 15,6 200 m aidat Bertel Storskrubb 25,1 Väinö Suvivuo 25,3 Pentti Peltonen 26,0 400 m aidat Bertel Storskrubb 55,2 Arvo Hyökyranta 56,0 Pentti Peltonen 56,6 3 000 m esteet Pentti Siltaloppi 9.12,0 Alf Lindblad 9.41,6 Kaarlo Tuominen 9.49,6 MaratonMaraton kilpailtiin Riihimäellä 10. elokuuta Mikko Hietanen 2.35.26,2 Jussi Kurikkala 2.39.16,6 Paavo Laine 2.43.07,2 Korkeushyppy Kuuno Honkonen 190 Nils Nicklén 185 Kalervo af Ursin 185 Seiväshyppy Erkki Kataja 423 Valto Olenius 417 Osmo Uotila 390 Pituushyppy Pekka Simola 728 Valdemar Rautio 700 Arvo Karttu 684 Kolmiloikka Valdemar Rautio 14,65 Henning Åkermarck 14,35 Arvo Karttu 14,22 Kuulantyöntö Yrjö Lehtilä 14,97 Sulo Bärlund 14,86 Jaakko Jouppila 14,80 Kiekonheitto Arvo Huutoniemi 48,30 Veikko Nyqvist 48,03 Vilho Hänninen 46,64 Moukarinheitto Reino Kuivamäki 51,74 Reino Aulamo 50,66 Lauri Tamminen 50,18 Keihäänheitto Tapio Rautavaara 72,29 Toivo Hyytiäinen 71,97 Pauli Vesterinen 69,57 30 km kävely Iivari Salminen 2.49.54,0 Hjalmar Ruotsalainen 2.56.34,6 Pekka Viljanen 3.03.06,6 KymmenotteluKymmenottelu kilpailtiin Riihimäellä 9.–10. elokuuta Aarre Mattila 6120 Lasse Postinen 5890 Aulis Tuulio 5802 == Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1947 == Kilpailut järjestettiin Kouvolassa 17. elokuuta. === Mitalistit === Laji Kultaa Aika / tulos Hopeaa Aika / tulos Pronssia Aika / tulos 100 m Mirja Jämes 13,0 Aili Reiko 13,1 Pirkko Länsivuori 13,2 800 m Kerttu Palenius 2.27,3 Martta Mäkelä 2.28,7 Liisi Ruostepuro 2.30,4 80 m aidat Mirja Jämes 12,4 Kyllikki Naukkarinen 13,2 Sirkka Liukko 13,4 Korkeushyppy Sirkka Liukko 140 Essi Kekki 140 Kerttu Valo 140 Pituushyppy Pirkko Raikas 521 Kaisa Parviainen 513 Maire Österdahl 502 Kuulantyöntö Irja Sarnama 11,02 Meeri Saari 10,96 Pirkko Myllyniemi 10,62 Kiekonheitto Elsa Tuomala 33,59 Elli Kahila 33,54 Hellä Siloma 31,91 Keihäänheitto Aino Aalto 38,56 Kaisa Parviainen 38,35 Mirja Rekola 35,28 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kalevan kisat Luokka:Vuoden 1947 yleisurheilu Luokka:Tampereen urheilutapahtumat Luokka:Kouvolan urheilutapahtumat
Kalevan kisat 1964

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1964 Oulussa 15.–16. elokuuta. Kilpailupaikka oli Raatin kenttä. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. ==Mitalistit== ===Miehet=== Laji Kultaa Aika / tulos Hopeaa Aika / tulos Pronssia Aika / tulos 100 m Aarno Musku 10,6 Seppo Jussila 10,9 Timo-Jaakko Virkkala 11,0 200 m Aarno Musku 21,5 Timo-Jaakko Virkkala 21,9 Reijo Salonen 22,0 400 m Erkki Kolkka 48,8 Matti Honkanen 48,9 Heikki Pippola 49,0 800 m Pekka Juutilainen 1.48,8 Pertti Ålander 1.50,6 Harri Jansson 1.51,4 1 500 m Olavi Vuorisalo 3.48,8 Olavi Salonen 3.50,1 Timo Huttunen 3.50,1 5 000 m Simo Saloranta 14.13,8 Heikki Rinta-Marttila 14.23,6 Aarre Kimpimäki 14.23,8 10 000 m Eino Oksanen 30.15,8 Raimo Tikka 30.18,2 Pertti Sariomaa 30.20,2 110 m aidat Matti Harri 14,5 Eino Laaksonen 14,9 Pekka Hyttinen 14,9 400 m aidat Jaakko Tuominen 51,1 Hannu Ehoniemi 51,8 Harri Vesala 53,3 3 000 m esteet Jouko Kuha 8.44,4 Esko Sirén 8.48,0 Ilmari Kurkivuori 8.55,4 Maraton Eino Valle 2.19.55,8 Paavo Pystynen 2.19.57,0 Tenho Salakka 2.20.02,0 Korkeushyppy Henrik Hellén 204 Esko Ala-Äijälä 201 Pertti Lantti 201 Seiväshyppy Pentti Nikula 490 Taisto Laitinen 480 Risto Ankio 470 Pituushyppy Aarre Asiala 753 Pentti Eskola 753 Rainer Stenius 751 Kolmiloikka Yrjö Tamminen 15,44 Aarre Asiala 15,10 Stig Bäcklund 14,99 Kuulantyöntö Seppo Simola 18,09 Matti Yrjölä 17,92 Alpo Nisula 17,77 Kiekonheitto Pentti Repo 55,16 Carol Lindroos 52,71 Reino Lammi 52,40 Moukarinheitto Reino Suuripää 60,79 Kauko Harlos 60,67 Pekka Salonen 59,72 Keihäänheitto Jorma Kinnunen 77,73 Väinö Kuisma 75,13 Paavo Niemelä 72,90 KymmenotteluKymmenottelu kilpailtiin Kokkolassa 5.–6. syyskuuta Markus Kahma 7146 Mikko Haapala 6907 Antti Vuorela 6879 ===Naiset=== Laji Kultaa Aika / tulos Hopeaa Aika / tulos Pronssia Aika / tulos 100 m Maija Koivusaari 12,2 Brita Johansson 12,4 Eeva Haimi 12,5 200 m Sirkka Norrlund 25,8 Aulikki Jaakkola 26,0 Tuovi Vahtera 26,1 400 m Eeva Haimi 57,7 Arja Aaltonen 60,3 Sinikka Kyntöjärvi 60,3 800 m Eila Pellinen 2.13,2 Eeva-Liisa Kalliolahti 2.13,8 Anneli Stjerna 2.20,2 80 m aidat Sirkka Norrlund 11,3 Eeva-Maija Lindström 12,1 Mirja Kullas 12,3 Korkeushyppy Leena Kaarna 168 Riitta-Maija Soppi 163 Ritva Bister 155 Pituushyppy Maija Koivusaari 576 Sirkka Norrlund 576 Sirpa Niiranen 572 Kuulantyöntö Marjatta Mäkinen 13,79 Varpu Tuovinen 13,07 Vieno Väliahde 12,75 Kiekonheitto Marjatta Mäkinen 47,98 Marja-Leena Karttunen 42,17 Aura-Liisa Laihorinne 39,45 Keihäänheitto Kaisa Launela 46,92 Irja Tuomela 45,39 Sirpa Toivola 44,03 ViisiotteluViisiottelu kilpailtiin Kokkolassa 5.–6. syyskuuta Sirkka Norrlund 4161 Sirpa Niiranen 4112 Tuovi Vahtera 3896 ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Kalevan kisat Luokka:Vuoden 1964 yleisurheilu Luokka:Oulun urheilutapahtumat
Kalevan kisat 1965

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1965 Jyväskylässä 7.–8. elokuuta. Kilpailupaikka oli Harjun kenttä. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. ==Mitalistit== ===Miehet=== Laji Kultaa Aika / tulos Hopeaa Aika / tulos Pronssia Aika / tulos 100 m Aarno Musku 10,6 Jorma Ehrström 10,7 Seppo Jussila 10,8 200 m Aarno Musku 21,6 Timo-Jaakko Virkkala 21,9 Risto Hytönen 21,9 400 m Heikki Pippola 48,6 Pekka Juutilainen 48,9 Erkki Niemelä 49,4 800 m Juha Väätäinen 1.51,5 Heikki Kainlauri 1.51,8 Pekka Juutilainen 1.52,0 1 500 m Olavi Salonen 3.50,6 Olavi Lintunen 3.51,5 Erkki Oikarinen 3.52,5 5 000 m Pertti Sariomaa 14.16,2 Jouko Kuha 14.17,8 Toivo Riihijärvi 14.27,4 10 000 m Raimo Tikka 30.18,2 Erkki Rantala 30.19,0 Mikko Ala-Leppilampi 30.21,0 110 m aidat Antti Lanamäki 14,6 Matti Harri 14,7 Eino Laaksonen 14,8 400 m aidat Pertti Pyrrö 52,4 Harri Vesala 52,5 Heikki Pippola 52,6 3 000 m esteet Esko Sirén 8.48,8 Jouko Kuha 8.50,8 Ilmari Kurkivuori 8.55,6 MaratonMaraton kilpailtiin Helsingissä 15. elokuuta Tenho Salakka 2.24.50,6 Teuvo Meskanen 2.26.12,6 Paavo Pystynen 2.26.55,6 Korkeushyppy Pertti Lantti 210 Reijo Vähälä 207 Risto Tarkkila 201 Seiväshyppy Aulis Kairento 485 Auvo Pehkoranta 475 Matti Lehtonen 465 Pituushyppy Rainer Stenius 804 Pentti Eskola 778 Juhani Manninen 761 Kolmiloikka Kaj Helminen 16,12 Pertti Pousi 16,02 Jorma Gröhn 15,49 Kuulantyöntö Matti Yrjölä 17,85 Antero Juntto 17,56 Seppo Simola 17,15 Kiekonheitto Pentti Repo 55,78 Niilo Hangasvaara 54,58 Reino Lammi 54,42 Moukarinheitto Kauko Harlos 60,18 Reino Suuripää 59,68 Olli Tamminen 58,44 Keihäänheitto Jorma Kinnunen 82,48 Väinö Kuisma 81,42 Eero Tiusanen 78,94 KymmenotteluKymmenottelu kilpailtiin Varkaudessa 11.–12. syyskuuta Stig Nymander 6669 Antti Vuorela 6474 Raimo Rissanen 6418 ===Naiset=== Laji Kultaa Aika / tulos Hopeaa Aika / tulos Pronssia Aika / tulos 100 m Maija Koivusaari 12,1 Sirkka Norrlund 12,3 Helena Turpeinen 12,4 200 m Eeva Haimi 25,3 Helena Turpeinen 25,9 Seija-Liisa Laavi 26,6 400 m Eeva Haimi 56,4 Eeva-Liisa Kalliolahti 57,7 Orvokki Ojala 59,0 800 m Eila Mikola 2.15,8 Eila Pellinen 2.16,0 Inkeri Vaara 2.20,0 80 m aidat Sirkka Norrlund 11,2 Pirkko Heikkilä 11,9 Mirja Kullas 12,1 Korkeushyppy Gun Nordlund 166 Ritva Bister 157 Riitta-Maija Soppi 157 Pituushyppy Maija Koivusaari 607 Aura- Liisa Laihorinne 582 Sirkka Norrlund 579 Kuulantyöntö Marjatta Mäkinen 14,61 Leena Ruotsi 12,08 Varpu Tuovinen 12,08 Kiekonheitto Marjatta Mäkinen 49,34 Sirkka Kauppinen 45,10 Inkeri Lehtonen 45,00 Keihäänheitto Raija Mustonen 48,58 Laura Mielonen 45,48 Inkeri Pennanen 43,18 ViisiotteluViisiottelu kilpailtiin Varkaudessa 11.–12. syyskuuta Sirkka Norrlund 4347 Pirkko Heikkilä 4244 Orvokki Ojala 3942 ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Kalevan kisat Luokka:Vuoden 1965 yleisurheilu Luokka:Jyväskylän urheilutapahtumat
Paul-Henri Mathieu

Paul-Henri Mathieu (s. 12. tammikuuta 1982 Strasbourg, Ranska) on ranskalainen tennispelaaja. Hän on vuonna 1999 alkaneella urallaan ehtinyt voittaa neljä ATP-turnausta kaksinpelissä ja yhden nelinpelissä. Genevessä, Sveitsissä asuvaa oikeakätistä Mathieuta valmentaa tällä hetkellä Olivier Malcor. Parhaimmillaan Mathieu on ollut maailmanlistan sijalla 12 kaksinpelissä (huhtikuussa 2008) ja sijalla 103 nelinpelissä (syyskuussa 2008). Hän on voittanut kaksinpelin ATP-turnauksen vuonna 2002 Moskovassa ja Lyonissa sekä vuonna 2007 Casablancassa ja Gstaadissa. Syyskuussa 2008 hän voitti Bukarestin nelinpeliturnauksen parinaan Nicolas Devilder. Grand Slam -turnauksissa Mathieu on parhaimmillaan yltänyt neljännelle kierrokselle; tämä häneltä onnistui Australian avoimissa vuosina 2006 ja 2008, Ranskan avoimissa vuosina 2002 ja 2008 sekä Wimbledonissa vuosina 2007 ja 2010. Yhdysvaltain avoimissa hän on parhaimmillaan edennyt kolmannelle kierrokselle vuosina 2004 ja 2010. == Lähteet == *Paul-Henri Mathieu ATP:n sivuilla Luokka:Ranskalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paul J. Flory

Paul John Flory (19. kesäkuuta 1910 Sterling − 9. syyskuuta 1985 Big Sur) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1974 työstään makromolekyylien parissa. Flory valmistui filosofian tohtoriksi Ohion osavaltionyliopistosta vuonna 1934. Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli DuPontilla. Siellä hän työskenteli yhdessä Wallace Carothersin kanssa. Floryn ensimmäiset työt koskivat polymerointireaktion mekanismeja. Vaiheittaisessa polymerointireaktiossa hän huomasi, että makromolekyylin loppupään reaktiivisuus väheni sitä mukaa kuin molekyylin koko kasvoi. Liittymisreaktioon hän kehitti ketjunvaihtoteorian. Kun Carothers kuoli vuonna 1938 Flory siirtyi Cincinnatin yliopistoon. Cincinnatissa hän kehitteli matemaattisen teorian molekyylien, joilla on enemmän kuin kaksi funktionaalista ryhmää, polymeroinnista. Vuonna 1940 Flory siirtyi Standard Oilin laboratorioon Lindeniin. Siellä hän kehitti teorian liittyen useiden polymeerien seoksiin. Vuonna 1945 hän aloitti työt Goodyearin laboratoriossa polymeerejä tutkivan ryhmän johtajana. Keväällä 1948 Peter Debye kutsui Floryn pitämään oppitunteja Cornellin yliopistoon. Flory teki useita tutkimuksia ja kehitti muun muassa polymeerien liukoisuutta käsittelevän Flory-Hugginsin -teorian yhdessä Maurice Loyal Hugginsin kanssa. == Aiheesta muualla == *Floryn omaelämäkerta Nobel-säätiön sivuilla Luokka:Nobelin kemianpalkinnon saajat Luokka:Yhdysvaltalaiset kemistit Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Fasilitointi

Fasilitointi-käsitettä käytetään kuvaamaan toimintaa, jonka tarkoituksena on helpottaa muiden toimintaa. * Fasilitoinnilla tarkoitetaan organisatorisissa ja liiketoiminnallisissa yhteyksissä onnistuneiden ryhmäprosessien suunnittelua ja toteutusta. * Ekologinen fasilitointi kuvaa kuinka organismi hyödyntää muiden organismien läsnäoloa. * Fasiloitu kommunikaatio tarkoittaa vaikeavammaisen kommunikointia fasilitoijan välityksellä niin, että fasilitoija pitää avustettavaa kiinni kädestä ja kirjoittaa käden liikkeitä noudattaen näppäimistölle. Henkilöä, joka helpottaa muiden toimintaa, kutsutaan fasilitaattoriksi tai fasilitoijaksi.
Nelson Freire

Nelson José Pinto Freire (18. lokakuuta 1944 Boa Esperança, Minas Gerais, Brasilia – 1. marraskuuta 2021 Rio de Janeiro) oli brasilialainen pianisti. Hän aloitti soittamisen kolmivuotiaana ja piti ensimmäisen julkisen resitaalinsa neljän iässä. Freire opiskeli musiikkia kotimaassaan sekä Itävallassa, jossa Bruno Seidlhofer toimi hänen opettajanaan. Aloitettuaan kansainvälisen uransa vuonna 1959 Freire on esiintynyt lukuisien maailmanluokan orkesterien sekä kapellimestarien kanssa. Vuonna 1964 hän voitti jaetun ensimmäisen palkinnon Portugalissa Vianna da Motta -kilpailussa. Hänet tunnetaan muun muassa Frédéric Chopinin teosten levytyksistä; hän on soittanut myös nelikätisesti ja kahdella pianolla Martha Argerichin kanssa. Vielä syksyllä 2019 hän esiintyi Helsingin kaupunginorkesterin solistina. Freiren kuolinsyytä ei tuntemattomasta syystä ilmoiteta. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset pianistit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Hsinchu

Hsinchu (; Pha̍k-fa-sṳ: Sîn-chuk-sṳ) on kaupunki Taiwanin eli Kiinan tasavallan luoteisosassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 lopussa 476 273\. ==Maantiede== Hsinchu sijaitsee Taiwanin eli Kiinan tasavallan Taiwanin saaren luoteisosassa noin 10 kilometriä Taipein kaupungista lounaaseen. Kaupunkiin kuuluvan hallinnollisen alueen koko on 104,1 km² ja sen alueeseen kuuluu 17 kilometriä rantaviivaa. Kaupunki jaetaan kolmeen piiriin, joita ovat pohjoinen ja itäinen piiri, sekä Xiangshanin piiri. Taiwanilla Hsinchu tunnetaan hyvin tuulisesta säästään, joka korostuu etenkin monsuunikausilla. Tuulta voimistavat alueen maanpinnanmuodot ja paikallinen lempinimi kaupungille on ”Tuulten kaupunki”. Vuoden lämpimimmän kuun heinäkuun keskilämpötila on 29 °C ja kylmimmän kuun tammikuun 15,5 °C. ==Historia== Nykyisen Hsinchun alueen alkuperäisasukkaita olivat taokat. Taokat tunsivat seudun nimellä Tek-kham, josta myös nykyinen nimi on johdettu. Kiinalainen vaikutus alueella alkoi vuonna 1661, jolloin Ming-dynastian keisari Yongli määräsi sotilasretkikunnan perustamaan alueelle varuskunnan. Ensimmäiset kiinalaiset siirtolaiset saapuivat puolestaan Qing-dynastian keisari Kangxin valtakaudella vuonna 1718. Varsinaisen kaupungin ilmeen paikka alkoi saada 1800-luvun puolella. Kaupunginmuurin rakentaminen aloitettiin vuonna 1826. Nykyisin vanhasta kaupunginmuurista on kuitenkin jäljellä enää sen itäinen portti. Hallinnollisesti Hsinchunista tuli oma kaupunkinsa vasta Taiwanin Japanin siirtomaakaudella vuonna 1930. Japanin kaudella Hsinchu oli tärkeä sotilastukikohta ja kaupunki sai myös suurin piirtein sen nykyisen ilmeen. Kaupunkiin myös liitettiin viereisiä paikkakuntia. Japanilainen kausi päättyi vuoteen 1945, jolloin japanilaiset joukot luovuttivat hallinnon Kiinan tasavallalle. Nykyisin olemassa oleva piirikuntatason kaupunki perustettiin 1. joulukuuta 1951. ==Talous== Hsinchu on oman alueensa kaupan ja jakelun keskus. Ympäröivällä maaseudulla kasvatetaan esimerkiksi riisiä, teetä ja sitrushedelmiä. Paikallisiin teollisuudenaloihin lukeutuvat esimerkiksi paperi-, sementti-, lasi- ja tekstiiliteollisuus. Vuonna 1980 kaupunkiin perustettiin erityisesti korkeaan teknologiaan keskittynyt teollisuuspuisto. Kaupungin kautta kulkee pohjois-eteläsuunnassa saaren rannikkoa pitkin kulkeva maantie ja rautatie. ==Väestö== Hsinchun asukasluku oli vuoden 2010 lopussa yhteensä 476 273. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Taiwanin kaupungit Luokka:Taiwanin piirikunnat
Jim Leyland

James Richard ”Jim” Leyland (s. 15. joulukuuta 1944) on yhdysvaltalainen baseballvalmentaja. Hän on toiminut päävalmentajana Pittsburgh Piratesissa (1986–1996), Florida Marlinsissa (1997–1998), Colorado Rockiesissa (1999) ja Detroit Tigersissä (2006–2013).http://mlb.mlb.com/news/article/det/jim- leyland-steps-down-as-detroit-tigers- manager?ymd=20131021&content;_id=63201648&vkey;=news_det Leyland on voittanut Manager of the Year Awardin, parhaan päävalmentajan palkinnon, National Leaguessa vuosina 1990 ja 1992 sekä American Leaguessa vuonna 2006.http://www.baseball-reference.com/awards/manage.shtml == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset baseballvalmentajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Marie-France Pisier

Marie-France Pisier (10. toukokuuta 1944 Đà Lạt, Vietnam – 24. huhtikuuta 2011 Saint-Cyr-sur-Mer, Var, RanskaMort de l'actrice Marie-France Pisier, Lci.tf1.fr) oli ranskalainen näyttelijä. Hänen ensiroolinsa oli elokuvan Rakkautta 20-vuotiaana François Truffaut'n osuudessa "Antoine et Colette". Muita Pisierin rooleja olivat muun muassa François Truffaut'n elokuvassa Rakkaus karkuteillä (1979 ja Luis Bunuelin elokuvassa Vapauden aave. Hän sai parhaan naissivuosan César-palkinnot vuosina 1976 (Jean-Charles Tacchellan ohjaus Hellyyden aika, 1975, ja André Téchinén ohjaus Ranskalaisia muistoja, 1975) ja 1977 (André Téchinén ohjaus Barocco, 1976). Hän siirtyi sittemmin Hollywoodiin, jossa hän näytteli pääosassa elokuvassa Sydänyön tuolla puolen.Google News Pisier löydettiin hukkuneena uima-altaasta. Hän syntyi Đà Lạtissa Vietnamissa, jossa hänen isänsä oli siirtomaahallinnon kuvernöörinä. Hänen veljensä, matemaatikko Gilles Pisier on Ranskan akatemian jäsen. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Marie-France Pisierin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Jean-Pierre Léaud

Jean-Pierre Léaud (s. 5. toukokuuta 1944) on ranskalainen näyttelijä. Léaudia pidetään eräänä ranskalaisen uuden aallon elokuvan merkittävimmistä avainnäyttelijöistä. Hän esiintyi Antoine Doinelin roolissa François Truffaut'n elokuvissa 400 kepposta (1959), Antoine ja Colette (lyhytelokuva, 1962), Varastettuja suudelmia (1968), Nuoripari (1970) ja Rakkaus karkuteillä (1979). Näiden lisäksi Léaud esiintyi muissa rooleissa Truffaut'n elokuvissa Englantilaiset naiset (1971) ja Amerikkalainen yö (1973). Léaud on nähty myös muiden merkittävien ohjaajien elokuvissa, kuten Jean-Luc Godardin elokuvissa Hullu Pierrot (1965), Maskuliini feminiini (1966), Made in USA (1966), Kiinatar (1967), Week End (1967), Bernardo Bertoluccin elokuvassa Viimeinen tango Pariisissa (1972), Jean Eustachen elokuvassa Äiti ja huora (1973) sekä Olivier Assayasin elokuvassa Irma Vep (1996). Léaud on esiintynyt myös Aki Kaurismäen elokuvissa I Hired a Contract Killer (1990) ja Boheemielämää (1992). Lisäksi hänellä on rooli Kaurismäen elokuvassa Le Havre (2011). Hän on saanut muun muassa Berliinin Hopeisen karhun (1966), Thessalonikin elokuvajuhlien parhaan näyttelijän palkinnon (1996), kunnia-Césarin (2000) sekä Cannesin elokuvajuhlien Fipresci-palkinnon (2001). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kırıkkale

Kırıkkale on kaupunki Turkissa, noin 80 kilometriä Ankarasta itään. Se on samannimisen maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2000 Kırıkkalessa oli 205 078 asukasta.Citypopulation.de Kırıkkaleen perustettiin 1950-luvulla suuret terästuotantolaitokset, joiden ansiosta aikaisempi pikkukylä kasvoi merkittäväksi kaupungiksi. 1960-luvulla kaupunkiin tuli myös kemian teollisuutta.Lex Orient Vuodesta 1992 alkaen siellä on toiminut myös yliopisto.Kırıkkale Üniversitesi Öğrenci Platformu == Lähteet == www.kirikkalehaberleri.gen.tr == Aiheesta muualla == * Kaupungin verkkosivusto Kirikkale Luokka:Kırıkkalen maakunta
Bikaner

Bikaner on kaupunki Rajasthanin osavaltiossa Intiassa, vajaat 200 kilometriä Delhistä länteen. Vuonna 2011 siellä oli 647 804 asukasta, mikä teki siitä osavaltion neljänneksi suurimman kaupungin. Bikaner oli aikaisemmin Bikanerin ruhtinaskunnan pääkaupunki. Sen perusti Rao Bika vuonna 1486. Se sijaitsee keskellä Tharin autiomaata, joten lämpötilaolot ovat äärevät (kesällä yli 50 astetta, talvella pakkasta) ja sademäärät vähäiset. Alueelle 1900-luvulla vedetyt kastelukanavat ovat kuitenkin tehneet alueesta merkittävää maanviljelysseutua, jossa kasvaa sinappia, puuvillaa ja vehnää. Lisäksi seudulla tuotetaan villaa ja louhitaan teollisuusmineraaleja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Rajasthanin kaupungit
Jodhpur

Jodhpur () on kaupunki Rajasthanin osavaltiossa Intiassa Tharin autiomaan laidalla. Vuonna 2011 siellä oli 1,03 miljoonaa asukasta, ja se oli osavaltion toiseksi suurin kaupunki.Citypopulation.de Kaupungin perusti Rao Jodha vuonna 1459. Sen aiempi nimi on Marwar.Jodhpur India Jodhpur on suosittu turistikohde ja siellä on paljon historiallisia rakennuksia. Näihin kuuluvat marmorinen Umaid Bhawan palatsi, Mehrangarhin linnoitus, Jaswant Thadan muistomerkki ja Osiyan temppeli. Kaupungissa on omaleimaisia sinisen sävyisiä taloja, jotka on kalkittu indigonsekaisella kalkilla. Aluksi sininen väri erotti bramiinit muista yhteiskuntaluokista, mutta värin sanottiin viilentävän ja karkottavan kärpäsiä, ja tyyli levisi muidenkin käyttöön. Vanhaa kaupunkia kiertää tukeva kivimuuri. Käsityöt on vielä matkailuakin suurempi työllistäjä. Maatalouden päätuotteet alueella ovat vehnä ja chili. Jodhpurissa on ilmavoimien lentokenttä ja koulutuskeskus, oma yliopisto ja Rajathstanin yliopiston lääketieteellinen yksikkö. Delhiin pääsee yöjunalla (11 t matka)Jodhpur Mehrangarh Fort.jpg|Mehran linnoitus Jodhpurissa Jodhpur, India, Houses.jpg|Sinisiä taloja Jodhpur, India, Jodhpur Clock Tower (Ghanta Ghar).jpg|Kellotorni Ghanta Ghar Jodhpur, India, Mehrangarh Fort, Roof.jpg|Mehran linnoitus == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Rajasthanin kaupungit
Udaipur

Udaipur () on kaupunki Rajasthanin osavaltion eteläosassa Intiassa, 625 kilometriä Mumbaista pohjoiseen. Vuonna 2001 siellä oli 389 438 asukasta, mikä teki siitä osavaltion kuudenneksi suurimman kaupungin.Citypopulation.de Kaupunki sijaitsee vuoristojärvien rannalla Aravalli-vuorten juurella noin 600 metrin korkeudessa, Tharin aavikon reunalla. == Nähtävyyksiä == Udaipur on ollut oman ruhtinaskuntansa pääkaupunki, ja siellä on jäljellä upeita palatseja ja hindutemppeleitä, jotka houkuttavat turisteja. Kaupunki on ympäröity muurilla. Kukkuloiden juurella, keinotekoisen järven rannalla on 1500-luvulla rakennettu maharadžan palatsi. Toinen palatsi, Järvipalatsi (jossa kuvattiin osia Octopussy-elokuvasta) on muutettu ylelliseksi hotelliksi. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Rajasthanin kaupungit