EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ernst Schultz

Ernst Ludwig Emanuel Schultz (15. kesäkuuta 1879 Horsens - 20\. kesäkuuta 1906 Roskilde Fjord) oli tanskalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän edusti seuratasolla Københavns IF:ää. Schultz osallistui olympialaisiin kerran, Pariisissa 1900. Hän voitti tuolloin 400 metrillä pronssia hävittyään 25 jaardilla voittaja Maxey Longille, joka juoksi ajan 49,4 sekuntia. Schultz voitti maansa mestaruuskilpailuissa yhden kultaisen, yhden hopeisen ja kaksi pronssista mitalia vuosina 1898-1902. Hänen ennätyksensä 400 metrin matkalla oli 51,5 sekuntia vuodelta 1900. == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset pikajuoksijat Luokka:Tanskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1906 kuolleet
Jarkko Nikara

Jarkko Nikara (s. 28. huhtikuuta 1986 Saarijärvi) on suomalainen ralliautoilija. == Ura == Nikara aloitti uransa 16-vuotiaana National Autocross-kilpailuissa. Vuonna 2003 hän osallistui Suomen rallisprint- kilpailuihin voittaen Juniorien mestaruuden. Vuonna 2006 Nikara voitti Suomen Junior-rallisarjan mestaruuden. Seuraavana vuonna hän oli toinen kansallisessa N-ryhmän mestaruussarjassa. Vuonna 2009 Nikara ajoi kuusi kilpailua rallin MM- sarjassa, mukaan lukien Suomen Neste Oil Rallissa osana Pirelli Star Driver kilpailua. Hän ei saavuttanut pisteitä. Vuonna 2010 Nikara kilpaili Britannian rallisarjassa Renault Twingolla. Vuonna 2012 Jarkko sijoittui viidenneksi Katalonian rallissa saavuttaen uransa ensimmäiset WRC-pisteet. Hän ajoi kilpailussa Minin autolla. Kaudella 2017 Nikara on ajanut Tommi Mäkinen Racing Oy:n palkollisena Rallin SM-sarjaa tehtävänään koulia japanilaisesta kartanlukijaa Adachi Sayakasta MM-tasolle. Mäkisen operoiman Toyota Gazoo Racingin takana oleva Toyota Motor Company haluaa jossain vaiheessa japanilaisen autokunnan MM-sarjaan. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset ralliautoilijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cool

Cool on englanninkielen sana ja tarkoittaa viileää lämpötilaa. Vaihtoehtoisesti cool tai COOL voi tarkoittaa esimerkiksi: == Musiikki == * ”Cool” (Leonard Bernsteinin kappale), kappale musikaalista West Side Story vuodelta 1957 * ”Cool”, The Timen kappale vuodelta 1981 * ”Cool”, Gwen Stefanin kappale vuodelta 2005 * ”Cool”, Jonas Brothersin kappale vuodelta 2019 * Cool jazz, musiikkityyli * Cool, vuonna 1997 julkaistu kokoelma-albumi * Lupe Fiasco's The Cool, Lupe Fiascon albumi vuodelta 2007 == Televisio == * CoolTV, kanadalainen televisiokanava * Cool TV, unkarilainen televisiokanava == Henkilöitä == === Sukunimenä === * Fabien Cool (s. 1972), ranskalainen jalkapallomaalivahti * Wim Cool (s. 1943), hollantilainen poliitikko === Taiteilijanimenä === * Cool (tuottaja), yhdysvaltalainen musiikkituottaja, Cool & Dre -duon jäsen * Cool C, oik. Cristopher Roney (s. 1969), yhdysvaltalainen rap-artisti ja rikollinen * LL Cool J, oik. James Todd Smith (s. 1968), yhdysvaltalainen rap-artisti ja näyttelijä * Tré Cool, oik. Frank Edwin Wright III (s. 1972), yhdysvaltalainen rumpali (Green Day) * Fabien Cool, ranskalainen jalkapallomaalivahti * Wim Cool, hollantilainen poliitikko == Paikkoja == * Cool (Kalifornia), Yhdysvallat * Cool (Texas), Yhdysvallat
Nenad Stekić

Nenad Stekić (, 7. maaliskuuta 1951 Belgrad – 18. heinäkuuta 2021 Belgrad) oli Jugoslaviaa edustanut pituushyppääjä. Stekić sijoittui kolmanneksi junioreiden EM-kilpailuissa 1970 tuulituloksella 751 cm. Hän sai hopeaa Rooman EM- kilpailuissa 1974 hypättyään 805. Montrealin olympialaisissa 1976 hän oli kuudes. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän saavutti jälleen hopeaa tuloksella 812. Vuonna 1980 hän oli toinen Sindelfingenin EM-hallikilpailuissa hypättyään 791, mutta karsiutui loppukilpailusta Moskovan olympialaisissa. Hän sijoittui viidenneksi Ateenan EM-kilpailuissa 1982 ja Helsingin MM-kisoissa 1983. Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän karsiutui loppukilpailusta. Stekić sai universiadeissa kultaa 1977 ja hopeaa 1975. Hän voitti pituushypyn Välimeren kisoissa 1975 ja 1979 sekä Balkanin kisoissa 1973, 1974, 1976, 1978, 1979 ja 1980. Jugoslavian-mestaruuden hän voitti 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1977, 1983 ja 1985. Stekić hyppäsi Euroopan ennätyksen 845 cm Montrealissa 25. heinäkuuta 1975. Se kesti maanosan ennätyksenä vuoteen 1980 saakka. == Lähteet == Luokka:Jugoslavialaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Ingrid Lotz

Ingrid Lotz (o.s. Eichmann; s. 11. maaliskuuta 1934 Malliß) on saksalainen entinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kiekonheitossa. Hän edusti Saksan demokraattista tasavaltaa ja seuratasolla SC DHfK Leipzigia. Lotz osallistui olympialaisiin kerran, Tokiossa 1964. Hän voitti tuolloin hopeaa tuloksellaan 57,21 metriä, joka oli vielä heiton jälkeen silloinen olympiaennätys ja myös jäi hänen henkilökohtaiseksi ennätyksekseen. Lotz voitti maansa mestaruuden kolmesti peräkkäin vuosina 1962-1964. Ingrid on naimisissa moukarinheittäjä Martin Lotzin kanssa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset kiekonheittäjät Luokka:Itäsaksalaiset kiekonheittäjät Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Japanilaiset lähetystöt keisarillisessa Kiinassa

Japanilaiset lähetystöt keisarillisessa Kiinassa olivat satunnaisesti toimineita diplomaattisia lähetystöjä, jotka toimivat Kiinan hovissa. Kaikki erot Japanin hovin tai shognunaattien lähettiläiden välillä poistettiin lähettiläiden saapuessa Kiinan pääkaupunkiin. Säilyneiden dokumenttien perusteella on olemassa tietoja vuosien 600 ja 894 välillä toimineista lähetystöistä. Lähetystöihin kuului aristokraattisten sukujen kugejen jäseniä ja buddhalaisia pappeja. Lähetystöt johtivat kiinalaisen kulttuurin kulkeutumiseen Japaniin ja edistivät tieteiden kehittymistä. Lähetystöt johtivat useiden buddhalaisuuden koulukuntien, mukaan lukien Zen, syntymiseen. Kiinalaisen näkemyksen mukaan Kiina on maailman keskipiste ja tämän mukaan Chang'anissa Kiinan hovi piti japanilaisia lähetystöjä Kiinan alamaisina, mutta siitä olivatko japanilaiset samaa mieltä asiasta, ei ole näyttöä. Kiina näyttää olleen ensimmäinen, joka halusi rakentaa yhteistyötä maiden välille. Sui-dynaistian keisari Yangdi lähetti vuonna 605 Japanin hoviin viestin, johon Shōtoku Taishi vastasi lähettämällä Ono no Imokon johdolla lähetystön Kiinaan. Sui-dynastian aikaisiin Lähetystöihin kuului buddhalaisuuden opiskelijoita. Tang-dynastian aikaisista lähetystöistä on säilynyt ehkä parhaiten tietoja. Näitä oli yhteensä 13 ja ne päättyivät vuonna 894, jolloin keisari Uda peruutti suunnitteilla olleen lähetystömatkan saatuaan tietoja Kiinassa vallinneista levottomuuksista. luokka:Japanin historia luokka:Kiinan historia Luokka:Japanin ja Kiinan suhteet Luokka:Diplomatia
Elohopea kaloissa

Kaloihin kertyy elohopeaa enimmäkseen metyylielohopean muodossa. Elohopean määrä kaloissa vaihtelee suuresti, ja ravintoketjun huipun suuret petokalat sisältävät sitä eniten, sillä elohopea rikastuu ravintoketjussa. Elohopeaa esiintyy ympäristössä sekä luonnostaan että ihmisen toiminnan seurauksena. Erityisesti hapettomissa oloissa bakteerit saattavat muuntaa maaperän ja sedimentin elohopeaa metyylielohopeaksi metylaatioksi kutsutussa prosessissa. Ihmiset altistuvat elohopealle pääasiassa ravintonsa kautta. Metyylielohopea saattaa lisätä sydän- ja verisuonitautien riskiä ja vahingoittaa sikiön tai lapsen kehittyvää keskushermostoa. Metyylielohopeasta noin 95 % imeytyy ruoansulatuksessa. Sen puoliintumisaika ihmisen elimistössä on noin 50 vuorokautta. EU:n komission asetuksen (1881/2006) mukaan elintarvikkeeksi myytävän kalan elohopeapitoisuus ei saa ylittää 0,5 milligrammaa kilossa kalan tuorepainoa kohti laskettuna (mg/kg tp). Hauelle ja eräille muille asetuksessa luetelluille kalalajeille pitoisuusrajaksi on asetettu 1,0 mg/kg tp. ==Lähteet== luokka:Ympäristöongelmat
Émile Torchebœuf

Émile Torcheboeuf (17. kesäkuuta 1876 - ?) oli ranskalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili vauhdittomassa pituushypyssä, kuulantyönnössä ja seiväshypyssä. Hän edusti seuratasolla pariisilaista Racing Club de Francea. Torcheboeuf osallistui olympialaisiin kerran, Pariisissa 1900. Hän voitti tuolloin vauhdittomasta pituushypystä pronssia tuloksellaan 303 cm, jolla hän voitti neljänneksi sijoittuneen Yhdysvaltain Lewis Sheldonin yhdellä sentillä. Torcheboeuf voitti maansa mestaruuden kuulantyönnössä vuosina 1896 ja 1900, jonka lisäksi hän oli Ranskan-mestaruuskilpailujen pronssimitalisti seiväshypyssä vuonna 1896. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset pituushyppääjät Luokka:Ranskalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Ranskalaiset seiväshyppääjät Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Kuolinvuosi tuntematon Luokka:Vuonna 1876 syntyneet
Timi Lahti

Timi Lahti (s. 28. kesäkuuta 1990 Jyväskylä) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeisinä pelivuosinaan Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Lahti on Jyväskylän Jalkapalloklubin kasvatti. Hän siirtyi seurasta myöhemmin Valkeakosken Hakaan. Lahti siirtyi tämän jälkeen Padovaan, jossa hän pelasi kolme vuotta. Elokuussa 2010 hän palasi Hakaan, jossa hän oli loppukaudella joukkueensa avainpelaajia. Joulukuussa 2010 Lahti siirtyi Veikkausliigakauden päätyttyä lopputalveksi Italian Serie D:hen AC Bellunon riveihin. Elokuussa 2011 hän siirtyi Hakasta loppukauden kattavalla lainasopimuksella Helsingin Jalkapalloklubiin, jolla on myös kauden päätyttyä osto-optio Lahteen. Lahti debytoi HJK:n puolustuksessa 18. elokuuta Eurooppa-liigan karsintaottelussa saksalaista Schalkea vastaan, jonka HJK voitti sensaatiomaisesti 2–0. Lahti on pelannut useissa Suomen nuorisomaajoukkueissa, viimeisenä alle 21-vuotiaiden joukkueessa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Antti Mäkijärvi

Antti Mäkijärvi (s. 8. joulukuuta 1993 Espoo) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä tai hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Mäkijärvi on FC Hongan kasvatti. Hän debytoi Veikkausliigassa seuran edustusjoukkueessa 15. toukokuuta 2011 ottelussa Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Mäkijärvi siirtyi VfB Oldenburgiin Tampereen Ilveksestä elokuussa 2015. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * http://www.lansivayla.fi/artikkeli/243404-honka-luottaa-potkuvirtuoosiin Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Jalkapallon Suomen Cupin mestarit Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Brunhilde Hendrix

Brunhilde Hendrix (2. elokuuta 1938 Langenzenn - 28\. marraskuuta 1995 Ansbach) oli saksalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän edusti seuratasolla 1. FC Nürnbergiä. Hendrix voitti maansa mestaruuden 100 metrillä vuonna 1957 ja 200 metrillä vuonna 1960. Hän osallistui olympialaisiin kerran, Roomassa 1960, jolloin hän kilpaili 100 metrillä ja 4 × 100 metrin viestissä. Hendrix pääsi 100 metrin henkilökohtaisella matkalla välieriin saakka ja oli voittamassa hopeaa maansa pikaviestijoukkueessa. Hänen ennätyksensä 100 metrillä oli 11,6 sekuntia, jonka hän juoksi vuonna 1960. Sekä Brunhilden isä Fritz että äiti Marie olivat olympiatason yleisurheilijoita. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset pikajuoksijat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Truron tuomiokirkko

Truron tuomiokirkko eli The Cathedral of the Blessed Virgin Mary, Truro on anglikaaninen katedraali Trurossa Cornwallin kreivikunnassa Englannissa. Se on yksi Ison-Britannian kolmesta kolmitornisesta katedraalista. Muita ovat Lichfieldin tuomiokirkko ja St Mary's Cathedral Edinburghissa. Kirkko edustaa uusgoottilaista rakennustyyliä. Ennen kuin kirkon rakennustyöt voitiin aloittaa vuonna 1880, jouduttiin tontin pohjoislaidalta lunastamaan ja purkamaan useita rakennuksia. Arkkitehti John Loughborough Pearson kuoli äkillisesti vuonna 1897, mutta hänen poikansa Frank jatkoi työtä. Kirkko vihittiin lopulta käyttöön vuonna 1910 kahden länsitornin valmistuttua viimeisinä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Cornwallin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Truro Luokka:Englannin katedraalit Luokka:Kivikirkot
Niko Liukkonen

Niko Markus Liukkonen (s. 30. maaliskuuta 1977) on lahtelainen säveltäjä, sanoittaja, kitaristi ja laulaja. Vuodesta 1991 Liukkonen on toiminut Rattle Boys (vuodesta 1997 eteenpäin Rattle) -yhtyeen laulaja-kitaristina. Rattlen kanssa Liukkonen on levyttänyt omakustanteena kaksi singleä, yhden EP:n, kaksi studioalbumia ja kaksi livealbumia sekä Low Frequency Records -levy-yhtiön kustantamana yhden singlen ja yhden albumin. Liukkonen on levyttänyt myös kaksi livealbumia The Beetles -yhtyeen kanssa. Näiden lisäksi hänen levytyksiinsä kuuluu kaksi Rodeo Drive -albumia, Lipa Rockin Tilaisuus tekee varkaan -albumi, Lipa Liukkonen Syksy tulee -albumi, Lipa Liukkonen Keräilyerä -albumi, Lipa Liukkonen -Täällä ollaan -albumi, sekä MediHevi EP. == Aiheesta muualla == * http://www.lipaliukkonen.fi * http://www.liparock.com * http://www.rattle.org Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jon Flanagan

Jonathon Patrick "Jon" Flanagan (s. 1. tammikuuta 1993 Liverpool, Englanti) on irlantilaiset juuret omaava englantilainen jalkapalloilija, joka edusti pitkään Englannin Valioliigassa pelaavaa Liverpoolia. Vuodesta 2018 hän on edustanut skotlantilaisseura Rangersia. Flanagan pelaa yleensä oikean laitapuolustajan paikkaa mutta kykenee myös pelaamaan vasemmalla laidalla. == Ura == Liverpoolin oma kasvatti Flanagan teki ensiesiintymisensä Valioliigassa 11. huhtikuuta 2011 ottelussa Manchester Cityä vastaan. Kauden loppua kohden Flanagan vakiinnutti ennakkoluulottomien otteidensa myötä paikkansa joukkueen kokoonpanossa. Kesällä 2018 hän siirtyi skotlantilaisseura Rangersiin. == Lähteet == Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
John Flanagan

John Flanagan voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: * John Flanagan (1868–1938), kolminkertainen moukarinheiton olympiavoittaja * John Flanagan (s. 1944), australialainen kirjailija * Jon Flanagan (s. 1993), englantilainen jalkapalloilija
VEF I-16

VEF I-16 oli latvialaisen VEF-tehtaan valmistama hävittäjän prototyyppi. Sen suunnitteli Kārlis Irbītis ja prototyyppi rakennettiin vuonna 1939, mutta sen kehitystyö keskeytyi Neuvostoliiton miehittäessä Latvian vuonna 1939. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesällä 1941 prototyyppi jäi saksalaisille, ja Luftwaffe koelensi AW 10 -tunnuksen saanutta konetta. I-16 alatasoinen, ja moottorina oli ahdettu tšekkiläinen 540 hevosvoiman V12-moottori. Moottorin kanssa käytettiin kaksilapaista potkuria. I-16 oli umpiohjaamoinen ja sen aseistuksena oli kaksi Browning-konekivääriä. Koneessa oli kiinteä laskuteline sisäänvedettävän sijasta.Davis, Chuck. "Latvia's Little Hawk". Air Enthusiast, Forty-eight, December 1992 to February 1993. ISSN 0143 5450. s. 58–64. == Tekniset tiedot== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * I-16 *I-16 Luokka:1940-luvun hävittäjälentokoneet
Snežana Pajkić

Snežana Pajkić (, s. 23. syyskuuta 1970 Cuprija) on Jugoslaviaa edustanut keskimatkojen juoksija. Pajkić sai Ateenan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1986 pronssia 1 500 metrillä ajalla 4.16,03. Lisäksi hän oli seitsemäs 800 metrin juoksussa. Hän voitti saman ikäluokan Euroopan-mestaruuden 1 500 metrillä Birminghamissa 1987 ajalla 4.16,09 ja oli toinen Välimeren kisojen 800 metrillä Latakiassa 1987. Sudburyn alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1988 hän saavutti hopeaa 1 500 metrillä ajalla 4.16,19 ja oli kuudes 800 metrillä. Hän voitti saman ikäluokan Euroopan-mestaruuden 1 500 metrillä Varaždinissa 1989 ajalla 4.13,34. Pajkić voitti Splitin EM-kilpailuissa 1990 kultaa 1 500 metrillä ennätyksellään 4.08,12. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä. Hän voitti Jugoslavian-mestaruuden 800 metrillä 1991 ja 1992, 1 500 metrillä 1986, 1987, 1988, 1990 ja 1991 sekä 3 000 metrillä 1986, 1987 ja 1990. == Ennätykset == === Ulkoradat === Matka Aika Paikka Päivä 800 m 2.02,27 Zagreb 2. kesäkuuta 1988 1 000 m 2.44,3 Užice 19. lokakuuta 1986 1 500 m 4.08,12 Split 1. syyskuuta 1990 === Sisäradat === Matka Aika Paikka Päivä 1 500 m 4.17,56 Torino 22. helmikuuta 1989 3 000 m 9.04,23 Wien 1. helmikuuta 1987 == Lähteet == Luokka:Jugoslavialaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Songs from the Crystal Cave

Songs from the Crystal Cave on ensisijaisesti näyttelijänä tunnetun Steven Seagalin vuonna 2005 ilmestynyt esikoisalbumi. Seagal itse laulaa ja soittaa kitaraa levyllä. Levy yhdistelee kantria, maailmanmusiikkia, poppia ja rockia. Monet lauluista heijastavat Seagalin henkistä ja buddhalaista taustaa. Levyllä esiintyvät myös muusikot Stevie Wonder ja Lady Saw. Seagal on joskus tuottanut soundtrackeja elokuviinsa. Muun muassa kappale ”Girl It’s Alright”, esiintyy elokuvassa Into the Sun. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # == Aiheesta muualla == * Songs from the Crystal Cave discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 2005 esikoisalbumit Luokka:Yhdysvaltalaiset blues rock -albumit
Rumpurei

Rumpurei on Ti-Ti Nallen kuudes studioalbumi, jonka solistina toimii Riitta Korpela. Albumista on olemassa myös kasettiversio. Vuosi levyn ilmestymisen jälkeen tehtiin Ti-Ti Nallen laulava ja leikkivä kuvakirja-VHS, jonka laulut ovat suurimmaksi osaksi tältä albumilta. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # # # # # # # # ==Lähteet== *Rumpurei CD – Ti-Ti Kauppa Luokka:Ti-Ti Nallen albumit Luokka:Vuoden 1995 albumit
Mingrelit

Mingrelit (omakielinen nimitys მარგალი, margali) ovat mingrelin kieltä puhuva etninen ryhmä Georgian historiallisessa Mingrelian maakunnassa ja sen lähialueilla Abhasiassa. Kulttuuriltaan he ovat lähellä georgialaisia. Mingrelien lähimpiä kielisukulaisia ovat Turkin koillisosassa Mustanmeren rannikolla elävät lazit. Kirjakielenään mingrelit ovat vanhastaan käyttäneet georgiaa. Abhasiassa he varsinkin neuvostoajan lopulla osasivat usein paremmin venäjää. 1800-luvun lopussa ja 1930-luvun alussa mingrelin kieltä yritettiin käyttää myös kirjallisesti. Vuosituhannen vaihteessa kiinnostus sitä kohtaan on jälleen lisääntynyt. 1930-luvulle saakka mingrelejä pidettiin erillisenä kansallisuutena. Vuoden 1926 väestönlaskennassa rekisteröitiin 243 000 mingreliä ja 285 000 äidinkielistä mingrelin puhujaa. Myöhemmin mingrelit on katsottu georgialaisiin kuuluvaksi kansatieteelliseksi ryhmäksi. Nykyisin heitä arvioidaan olevan noin puoli miljoonaa henkeä. Mingrelien identiteetti on ollut kiistelty ja poliittisesti tulenarka kysymys. 1950-luvun alussa he joutuivat Stalinin puhdistusten kohteeksi. Mingrelisyntyisen Zviad Gamsakhurdian syrjäyttäminen vuonna 1992 johti kapinaan hänen tukialueenaan pidetyssä maakunnassa. Mingrelit joutuivat kärsimään myös Abhasian ja Georgian välisen sodan aikana 1990-luvun alussa, jolloin arviolta 250 000 henkeä pakeni Georgiaan. Myöhemmin eri arvioiden mukaan 45 000–70 000 mingreliä on päässyt palaamaan Abhasian Galin piiriin. ==Tunnettuja mingreleita== *Zviad Gamsakhurdia *Konstantine Gamsakhurdia *Lavrenti Beria ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Abhasia Luokka:Georgian etniset ryhmät
Anya Rozova

Anya Rozova (, s. 3. tammikuuta 1989), myös Anya Kop, on yhdysvaltalainen malli. Hän tuli toiseksi Huippumalli haussa -televisiosarjan 10. tuotantokaudella. Rozova syntyi Venäjällä, mutta hänet adoptoitiin neljävuotiaana Yhdysvaltoihin. Hän kasvoi Havaijilla. Esiinnyttyään Huippumalli haussa -sarjassa vielä nimellä Anya Kop, hän vaihtoi sukunimensä alkuperäiseen venäläiseen nimeensä. == Aiheesta muualla == * * Anya Rozova Fashion Model Directory -sivustolla Luokka:Yhdysvaltalaiset mallit Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Journey Without Maps

Journey Without Maps on englantilaisen kirjailijan Graham Greenen kirjoittama ja vuonna 1936 ilmestynyt matkakirja noin 560-kilometrisestä ja neljä viikkoa kestäneestä matkasta Liberian sisäosien halki. Matka tapahtui vuonna 1935 ja oli Greenen ensimmäinen Euroopan ulkopuolelle tekemä matka. Liberian sisäosia ei tuolloin ollut vielä karttoihin merkitty (Yhdysvaltain hallitus julkaisi sen sijaan kartan, jossa sisäosia edusti iso, valkoinen läiskä, johon oli kirjoitettu sana "kannibaalit"), joten Greene käytti matkan aikana paikallisia oppaita ja matkatavaroiden kantajia. Greenen matka alkoi Liberian pohjoisimmasta kohdasta läheltä Sierra Leonessa sijaitsevaa Kailahunin kaupunkia. Sieltä hän matkusti kohti kaakkoa viidakon ylänkömaiden läpi. Hän kulki osan Ranskan Guineasta poikki ennen kuin kääntyi lounaseen ja saapui Grand Bassan läänin rannikolle. Sieltä hän matkusti pääkaupunkiin Monroviaan. Matkan varrella Greene tapasi muita valkoisia, muun muassa amerikkalaisia ja englantilaisia lähetyssaarnaajia, saksalaisen seikkailijan, kullanetsijöitä ja rantaryöväreitä. Niistä kylistä, joiden läpi Greene matkusti, useimpien asukkaat olivat nähneet valkoihoisia matkustajia ennenkin, mutta monille siitä oli kulunut jo vuosia ja nuoremmille asukkaille kokemus oli uusi. Greene kirjoitti maan surkeasta kansanterveydestä; koko maasta löytyi vain kourallinen lääkäreitä ja tavallista liberialaista vaivasi pitkä luettelo tauteja (erityisesti sukupuolitaudit ja malaria vaikuttivat maanlaajuisilta, ja niiden rinnalla näkyi myös hyönteisten aiheuttamia avohaavoja sekä välillä spitaalia). Greene joi koko matkan aikana kokonaisia korillisia viskiä. Hän sairastui matkan puolivälissä, ja yöpyessään Zigi's Townissa matkan loppupuolella hän oli vähällä kuolla. Tuolloin Greene totesi, että hän oli "intohimoisen kiinnostunut elämisestä", mikä "vaikutti sinä yönä tärkeältä havainnolta".Graham Greene (1936) Journey Without Maps (1957 painos, s. 216) Greene matkusti yhdessä serkkunsa Barbara Greenen kanssa. Greenen matkan toteutti vuonna 2009 uudelleen englantilainen toimittaja Tim Butcher. Hän oli työskennellyt Daily Telegraphin Afrikan kirjeenvaihtajana ja kirjoittanut Kongon demokraattista tasavaltaa käsittelevän kirjan Blood River: A Journey to Africa's Broken Heart (2007). Hän matkusti Liberiaan ja seurasi Greenen jalanjäljissään. Butcherin seuraava kirja perustuu tähän matkaan. == Lähteet == *Graham Greene. Journey Without Maps, 1936. – 2. p. 2006 ISBN 978-0143039723 (taskukirja). ===Viitteet=== Luokka:Matkakirjat Luokka:Vuoden 1936 kirjat Luokka:Liberian historia Luokka:Liberialainen kulttuuri
Žlobinin rautatieasema

Žlobinin rautatieasema (, ) on tärkeä Valko-Venäjän rautateiden väli- ja risteysasema maan kahden suurimman kaupungin Minskin ja Homelin (Gomel) välisellä rautatiellä. Myös Valko-Venäjän itäinen päärata, joka saapuu pohjoisesta Oršan ja Mahiljoun suunnalta, kulkee tämän Žlobinin kaupungin aseman kautta; rata jatkaa koilliseen Homelia kohti ja toinen haara etelään Kalinkavitšyn ja Mazyrin suuntaan. Žlobinin asema sijaitsee käytännössä kaupungin keskustassa, vain 200 metriä Žlobinin keskusaukion eteläpuolella. Žlobinin aseman kautta kulkee paikallisjunia ainakin Asipovitšyn risteysasemalle ja takaisin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Žlobinin rautatieasemasta * Valko-Venäjän rataverkon kartta *Valko-Venäjän juna- aikatauluja (karttavalikon kautta) Luokka:Valko-Venäjän rautatieliikennepaikat Luokka:Žlobin
Toiset

Toiset () on China Miévillen vuonna 2009 ilmestynyt fantasia- ja rikosromaani. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2011 Kariston kustantamana. Suomentaja on J. Pekka Mäkelä. Kirja on poliisiromaani, jossa on spekulatiivisen fiktion lajityypin piirteitä. Teosta voi luonnehtia näiltä osin maagiseksi realismiksi tai tieteiskirjallisuudeksi. Tapahtumat sijoittuvat kahteen kaupunkiin, jotka sijaitsevat yhteisessä tilassa mutta ovat erossa pidettyjä. Romaani kommentoi arkitodellisuuden kieltämistä ja erilaisia poliittisia ongelmia. == Vastaanotto == Sfreviews.net-sivuston Thomas M. Wagnerin mukaan kirja on hyvin toimivaa viihdettä yhteiskuntapoliittisine kommentteineen. Kriitikko Adam Robertsin mukaan kirjan fantasia toimii, mutta rikostarina on tuttu. Telegraphin Robert Hanksin mukaan teos on kiintoisa, mutta kuvaus jää hieman epämääräiseksi ja juonenkulku pakotetuksi. Zone-sf.comin Jonathan McCalmontin mukaan Miévillen teemat ovat kiintoisia, mutta kirjailija ei onnistu viemään niiden käsittelyä aivan loppuun asti. Kirja kompastuu latteaan juoneen ja ohueen henkilökuvaukseen. Portti-lehden Timo Pietilän mukaan kirjan perusajatus on kiehtova, joskaan ei erityisen looginen. Tähtivaeltaja-lehden Toni Jerrmanin mukaan vertauskuvallinen teos ammentaa kvanttimekaniikasta, niin kissaparadoksista kuin kietoutumisen käsitteestäkin. Teos oli Tähtivaeltaja- ja Tähtifantasia-palkintojen ehdokkaana 2012. Kirja on voittanut useita palkintoja: BSFA, Red Tentacle, Arthur C. Clarke -palkinto, Hugo-palkinto, Locus-palkinto, World Fantasy Award == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Helen Zaltzman: The City & the City. The Observer 17.1.2010. * Abigail Nussbaum: The City & The City. Asking the Wrong Questions 21.9.2009. * Ville Lähde: Toivottoman kapinan houkutus . Voima 4/2011. * Vesa Sisättö: Uuskumman mestari esittäytyy. Helsingin Sanomat 5.12.2011. Luokka:Brittiläiset rikosromaanit Luokka:Englantilaiset fantasiaromaanit Luokka:Vuoden 2009 kirjat
Murder

Murder on Anurag Basun ohjaama intialainen eroottinen jännityselokuva vuodelta 2004. Se perustuu vuoden 2002 yhdysvaltalaiseen elokuvaan Kohtalokas syrjähyppy. Samasta elokuvasta on tehty myös kaksi muuta Bollywood-versiota, Hawas ja Tezaab – The Acid of Love. Murder oli suuri menestys Intiassa. == Näyttelijät == == Soundtrack == Elokuvan musiikin on säveltänyt Anu Malik. Sanoittajina toimivat Sayeed Quadri ja Rahat Indori. == Jatko-osa == Murder 2 ilmestyi 8. heinäkuuta 2011 ja on ollut myös suuri menestys. Molempien elokuvien suosion vuoksi tekeillä on kolmas osa elokuvasarjaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2004 intialaiset elokuvat Luokka:Intialaiset jännityselokuvat Luokka:Intialaiset eroottiset elokuvat Luokka:Hindinkieliset elokuvat
Johnny Grande

John A. Grande (14. tammikuuta 1930 – 3. kesäkuuta 2006) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka toimi Bill Haleyn taustayhtye Bill Haley & His Cometsin pianistina ja harmonikansoittajana vuodesta 1949 vuoteen 1963. Grande kuoli vuonna 2006 Houstonissa syöpään liittyvien komplikaatioiden johdosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
USS Hyman G. Rickover

USS Hyman G. Rickover (runkonumero SSN-709) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. Se on nimetty amiraali Hyman G. Rickoverin mukaan. == Valmistus == Alus tilattiin 10. joulukuuta 1973 General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 24. heinäkuuta 1981. Se laskettiin vesille 27. elokuuta 1983 kumminaan amiraali Rickoverin puoliso Eleonore Ann Bednowicz Rickover ja liitettiin laivastoon 21. heinäkuuta 1984 ensimmäisenä päällikkönään Fredrik Spruitenburg.US Carriers - USS Hyman G. Rickover == Palvelus == Koeajojen päätyttyä alus oli 6.–20. elokuuta 1984 asejärjestelmien kohdistuskokeissa, jolloin se vieraili Roosevelt Roadsissa Puerto Ricossa 10.–15. elokuuta ja Fredristed St. Croixissa Neitsytsaarilla 17.–20. elokuuta. Seuraavaksi alus läpäisi Mk48 torpedoammunnat 30. lokakuuta – 2. marraskuuta, mikä jatkui vierailulla Port Canaveralissa Floridassa 3.–7. marraskuuta. Vuoden lopun alus vietti New Londonin sukellusvenetukikohdassa.DANFS - USS Hyman G. Rickover Alus poistettiin palveluksesta 14. joulukuuta 2006. == Lähteet == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet Luokka:Electric Boatin valmistamat alukset
USS Augusta (SSN-710)

USS Augusta (runkonumero SSN-710) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ]]ydinsukellusvene]], joka poistettiin 2008 palveluksesta. == Valmistus == Alus tilattiin 31. lokakuuta 1973 General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 24. huhtikuuta 1981. Alus laskettiin vesille 21. tammikuuta 1984 ja liitettiin laivastoon 19. tammikuuta 1985.uscarriers.net - USS Augusta == Palvelus == Helmikuussa 2003 alus lähti New Londonin sukellusvenetukikohdasta partiomatkalle Välimerelle ja Punaisellemerelle. Se ampui 21. maaliskuuta liittoutuneiden alusten kanssa Tomahawk-risteilyohjuksia Irakiin ennen hyökkäyksen aloittamista. Alus palasi 9. elokuuta päällikkönsä Mike A. Haumerin alaisuudessa operaatio Iragi Freedomista kotisatamaansa. Alus palasi 8. syyskuuta 2005 Välimereltä kotisatamaansa New Londoniin. Se osallistui 13. huhtikuuta 2007 Naton suurimpaan Välimererellä pidettävään harjoitukseen Noble Mantaan, joka pidettiin 12.-22. huhtikuuta. Alus palasi 22. syyskuuta Grotoniin Connecticutiin. Alus poistettiin 7. helmikuuta 2008 New Londonissa palveluksesta viimeisen päällikkönsä Chad Brownin johdolla. Alus lähti 12. helmikuuta viimeisen kerran tukikohdasta Norfolkin telakalle Portsmouthiin Virginiaan, jossa se riisuttiin sotavarusteista. Lisäksi siitä poistettiin varaosia sekä nesteet hydraylijärjestelmistä, tankeista ja putkistoista. Alus poistettiin 11. helmikuuta 2009 virallisessa tilaisuudessa Portsmouthissa palveluskäytöstä. Se hinattiin toukokuussa Puget Soundin telakalle ja varastointikeskukseen Bremertoniin Washingtoniin odottamaan romutusta. == Lähteet == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet Luokka:Electric Boatin valmistamat alukset
USS San Francisco (SSN-711)

USS San Francisco (runkonumero SSN-711) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin 1. elokuuta 1975 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 26. toukokuuta 1977. Se laskettiin vesille 27. lokakuuta 1979 kumminaan Robert Y. Kaufmanin puoliso ja liitettiin laivastoon 24. huhtikuuta 1981 ensimmäisenä päällikkönään J. Allen Marshall.US Carriers - USS San Francisco == Palvelus == Alus poistettiin palveluksesta 4. marraskuuta 2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet
USS Atlanta (SSN-712)

USS Atlanta (runkonumero SSN-712) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin Newport News Shipbuildin and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä rakentaminen aloitettiin 17. elokuuta 1978. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1980 kumminaan Sam Nunnin puoliso ja otettiin palvelukseen 6. maaliskuuta 1982 ensimmäisenä päällikkönään Robin J. White.DANFS - USS Atlanta == Palvelus == Palvelukseenoton jälkeen alus oli koeajoissa Uuden Englannin rannikolla. Se siirrettiin 15. toukokuuta takaisin valmistajalle havaittujen puutteiden ja vikojen korjaamiseksi. Lokakuussa alus palasi palvelukseen sijoitettuna Norfolkin laivastotukikohtaan. Se aloitti ensimmäisen valtameren takaisen operaationsa lähtiessään 20. kesäkuuta 1983 Eurooppaan. Alus vieraili Skotlannissa ja Norjassa ennen paluutaan Norfolkiin 23. marraskuuta. Alus kävi tammikuussa 1984 koulutuspurjehduksella Länsi-Intian vesillä, jonka jälkeen se palasi normaaliin palvelukseen Norfolkin laivastoasemalle. Syyskuussa alus osallistui READEX 2-84 harjoitukseen, josta se palasi taas Norfolkiin. Alus osallistui huhtikuussa 1985 COMPTUEX 2-85 harjoitukseen. Alus poistettiin palveluksesta 16. joulukuuta 1999. == Lähteet == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet
USS Houston (SSN-713)

USS Houston (runkonumero SSN-713) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin 1. elokuuta 1975 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 29. tammikuuta 1979. Se laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1981 kumminaan silloisen varapresidentin George H. W. Bushin puoliso Barbara Bush ja liitettiin laivastoon 25. syyskuuta 1982 ensimmäisenä päällikkönään G. H. Mensch.US Carriers - USS Houston == Palvelus == Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Guamille. Alus saapui 17. tammikuuta 2012 uuteen tukikohtaansa Pearl Harboriin, jossa se liitettiin 7. sukellusvenelaivueeseen. Aluksen päällikkö David G. Schappert luovutti 17. helmikuuta päällikön tehtävät Paul Davisille. Alus poistettiin palveluksesta 24. elokuuta 2017. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet
USS Norfolk (SSN-714)

USS Norfolk (runkonumero SSN-714) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 1. elokuuta 1979. Se laskettiin vesille 31. lokakuuta 1981 kumminaan Caspar Weinbergerin puoliso ja liitettiin laivastoon 21. toukokuuta 1983 ensimmäisenä päällikkönään Kenneth R. Karr.US Carriers - USS Norfolk == Palvelus == Alus poistettiin palveluksesta 13. marraskuuta 2015. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet
USS Buffalo (SSN-715)

USS Buffalo (runkonumero SSN-715) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 25. tammikuuta 1980. Alus laskettiin vesille 8. toukokuuta 1982 ja liitettiin laivastoon 5. marraskuuta 1983.US Carriers Net - USS Buffalo == Palvelus == Alus poistettiin palveluksesta 30. tammikuuta 2019. == Lähteet == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet
USS Salt Lake City (SSN-716)

USS Salt Lake City (runkonumero SSN-716) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin Newport News and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 26. elokuuta 1980. Se laskettiin vesille 16. lokakuuta 1982 ja liitettiin laivastoon 12. toukokuuta 1984.US Carriers - SSN716 Info == Palvelus == Alus on poistettu käytöstä 15. tammikuuta 2006. == Lähteet == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet
USS Olympia (SSN-717)

USS Olympia (runkonumero SSN-717) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 31. maaliskuuta 1981. Se laskettiin vesille 30. huhtikuuta 1983 kumminaan Dorothy Williams ja liitettiin laivastoon 17. marraskuuta 1984.US Carriers - USS Olympia == Palvelus == Alus poistettiin palveluksesta 5. helmikuuta 2021. == Lähteet == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet
USS Honolulu (SSN-718)

USS Honolulu (runkonumero SSN-718) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 10. marraskuuta 1981. Se laskettiin vesille 24. syyskuuta 1983 ja liitettiin laivastoon 6. marraskuuta 1985.US Carriers - USS Honolulu == Palvelus == Syyskuussa 1986 alus siirrettiin Havaijille, jossa se liittyi Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastoon. Alus poistettiin palveluksesta 2. marraskuuta 2007 ja poistettiin samana päivänä alusluettelosta. == Lähteet == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet
USS Providence (SSN-719)

USS Providence (runkonumero SSN-719) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin Electric Boat Companyltä (nykyisin General Dynamics Electric Boat Division) Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 14. lokakuuta 1982. Se laskettiin vesille 4. elokuuta 1984 ja liitettiin laivastoon 27. heinäkuuta 1985 ensimmäisenä päällikkönään E. Morrow.US Carriers - USS Providence Valmistuessaan se oli ensimmäinen VLS-siiloilla varustettu luokan alus. == Palvelus == Alus kiinnittyi 23. syyskuuta 2021 laituriin Kitsap-Bremertonin laivastotukikohdassa, missä aloitettiin vuoden kestävät palveluksesta poisto valmistelut Puget Soundin laivastotelakalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet Luokka:Electric Boatin valmistamat alukset
USS Pittsburgh (SSN-720)

USS Pittsburgh (runkonumero SSN-720) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin 16. huhtikuuta 1979 General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 15. huhtikuuta 1983. Se laskettiin vesille 8. joulukuuta 1984 kumminaan George Sawyerin puoliso ja liitettiin laivastoon 23. marraskuuta 1985 ensimmäisenä päällikkönään Raymond Setser.US Carriers - USS Pittsburgh == Palvelus == Alus poistettiin palveluksesta 17. tammikuuta 2020. == Lähteet == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet Luokka:Electric Boatin valmistamat alukset
USS Chicago (SSN-721)

USS Chicago (runkonumero SSN-721) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 5. tammikuuta 1983. Se laskettiin vesille 13. lokakuuta 1984 kumminaan apulaislaivastoministeri Melvin R. Paisleyn puoliso Vicky Ann Paisley ja liitettiin laivastoon 27. syyskuuta 1986 ensimmäisenä päällikkönään Robert Avery.US Carriers - USS Chicago == Palvelus == Alus on palveluksessa, kotisatamanaan Pearl Harborin laivastotukikohta Havaijlla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet
USS Key West (SSN-722)

USS Key West (SSN-722) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin 13. elokuuta 1981 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 6. heinäkuuta 1983. Se laskettiin vesille 20. heinäkuuta 1985 kumminaan Virginia Conn ja liitettiin laivastoon 12. syyskuuta 1987 ensimmäisenä päällikkönään Warren Lipscomb Jr.US Carriers - USS Key West == Palvelus == Alus siirrettiin 29. heinäkuuta 2010 Pearl Harborin laivastontelakalle kaksi vuotta kestävään modernisointiin. Aluksen päällikkö Robert A. Koonce luovutti 22. lokakuuta aluksen päällikkyyden Curtis B. Duncanille. Alus saapui 27. syyskuuta 2012 Point Loman laivastotukikohtaan San Diegoon Kaliforniaan. Se saapui 9. marraskuuta uuteen tukikohtaansa Apra Harboriin Guamille oltuaan 50 vuorokautta merellä. Alus korvasi USS Buffalon, joka siirtyi vuoden 2013 alussa Havaijille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet
USS Oklahoma City (SSN-723)

USS Oklahoma City (runkonumero SSN-723) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin 13. elokuuta 1981 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 4. tammikuuta 1984. Se laskettiin vesille 2. marraskuuta 1985 kumminaan Linda M. Nickles ja liitettiin laivastoon 9. heinäkuuta 1988 ensimmäisenä päällikkönään Kevin John Reardon.US Carriers - USS Oklahoma City == Palvelus == Alus on sijoitettu Apra Harboriin Guamilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet
USS Louisville (SSN-724)

USS Louisville (runkonumero SSN-724) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin 11. helmikuuta 1982 Electric Boat Companyltä (nykyisin General Dynamics Electric Boat Division) Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 24. syyskuuta 1984. Se laskettiin vesille 14. joulukuuta 1985 kumminaan Kinnaird McKeen puoliso ja liitettiin laivastoon 8. marraskuuta 1985 ensimmäisenä päällikkönään Charles E. Ellis.US Carriers - USS Louisville == Palvelus == Alus poistettiin palveluksesta 9. maaliskuuta 2021 Puget Soundin laivastontelakalla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet Luokka:Electric Boatin valmistamat alukset
USS Helena (SSN-725)

USS Helena (runkonumero SSN-725) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin Electric Boat Companyltä, Grotonista Connecticutista (nykyisin General Dynamics Electric Boat Division), missä köli laskettiin 28. maaliskuuta 1985. Se laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1986 ja liitettiin laivastoon 11. heinäkuuta 1987.US Carriers - USS Helena == Palvelus == Alus on sijoitettuna Norfolkin laivastotukikohtaan Virginiassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet Luokka:Electric Boatin valmistamat alukset
USS Newport News (SSN-750)

USS Newport News (runkonumero SSN-750) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. == Valmistus == Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 3. maaliskuuta 1984. Se laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1986 kumminaan Rosemary D. Trible ja liitettiin laivastoon 3. kesäkuuta 1989 ensimmäisenä päällikkönään Mark B. Keef.US Carriers - USS Newport News == Palvelus == Alus on sijoitettuna Grotoniin Connecticutiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Los Angeles -luokan sukellusveneet
Mikrosiruistute

MikrosiruistuteApteekki ihon alla, Suomen Kuvalehti 09/2012 s. 15 on pieni sähkötekninen laiteimplantti, joka on RFID-tekniikalla toimiva mikropiiri (mikrosiru) ja joka saatetaan sijoittaa esineisiin tai eläviin olentoihin, kuten ihmisiinkin. Usein istute käsitteenä yhdistetään ihmisten ihonalaiseen sirutukseen ja asiasta on poikinut myös salaliittoteorioita. ==Eläimissä== Mikrosiruistutetta käytetään eläinten tunnistamiseen. Siru on noin 1 cm:n pituinen, 2 mm:n paksuinen lasi- tai muovikapseli. Siihen on tallennettu yksilöllinen koodi, joka luetaan erityisellä lukulaitteella ihon läpi. Istute ei lähetä säteilyä. Siru laitetaan neulanpistolla paikoilleen. Lemmikkieläimille siru laitetaan lapaluiden kohtaan nahan alle tai kaulan vasemmalle puolelle. Hevosille kaulan vasemmalle puolelle. Asettaminen sujuu yleensä rutiinitoimenpiteenä ilman rauhoitusta rokotuksen tavoin. Mikrosiruistutteita pistävät eläinlääkärit, kasvattajajärjestöjen kouluttamat ja valtuuttamat merkitsijät sekä koulutetut siruttajat. Kennelliiton kouluttamia henkilöitä kutsutaan tunnistusmerkitsijöiksi. Eksoottisten eläinlajien kaupassa varma tunnistusmenetelmä estää salakauppaa. Mikrosiruistutteen koodi on numerosarja, joka liitetään eläimen rekisteriin tai muuhun asiakirjaan viivakoodina ja numerona. Euroopassa on yleisesti käytössä ISO-standardin mukainen istute, joka voidaan lukea kaikilla yleisesti käytössä olevilla lukulaitteilla. Näitä on eläinlääkäreillä, tullilla, monilla kasvattajilla, näyttelyjärjestäjillä, eläinsuojeluyhdistyksillä ja löytöeläimiä vastaanottavilla löytöeläintaloilla. Maailmalla on muitakin sirujärjestelmiä. Yleisesti näyttelysäännöissä sanotaan, että sirutetun eläimen omistajalla pitää olla oma lukulaite, joka pystyy lukemaan kyseisen sirun. Löytöeläin voidaan myös usein tunnistaa istutteen avulla, jos omistajan tiedot löydetään eläin- ja omistajatietokannasta ja ne ovat ajan tasalla. Näitä tietokantoja ovat esimerkiksi Kennelliiton tietokanta, Kissaliiton tietokanta, Turvasiru.fi sekä Siruhaku.fi -verkkopalvelu. Sirut voivat joskus liikkua ihon alla tai lakata toimimasta. == Katso myös == * radiotaajuinen etätunnistusmenetelmä (RFID) == Lähteet == *Lifechip esite *Suomen Kennelliitto / mikrosirut * === Viitteet === Luokka:Elektroniikka Luokka:Implantit
Branko Zorko

Branko Zorko (s. 1. heinäkuuta 1967 Čakovec) on kroatialainen keskimatkojen juoksija, joka edusti aktiiviurallaan myös Jugoslaviaa. Zorko kilpaili viisissä olympialaisissa 1 500 metrin juoksussa. Hän selviytyi välieriin Barcelonassa 1992 ja Atlantassa 1996 sekä karsiutui alkuerissä Soulissa 1988, Sydneyssä 2000 ja Ateenassa 2004. Ulkoratojen MM-kilpailuissa hän selviytyi välieriin Stuttgartissa 1993 ja Ateenassa 1997 sekä karsiutui alkuerissä Göteborgissa 1995. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän sai pronssia 1 500 metrillä Torontossa 1993 ajalla 3.45,39. Lisäksi hän oli samalla matkalla neljäs Pariisissa 1997 ja 3 000 metrillä kuudes Budapestissa 1989. Zorko sai Helsingin EM-kilpailuissa 1994 pronssia 1 500 metrillä ajalla 3.36,88. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän oli samalla matkalla toinen Pariisissa 1994 ajalla 3.44,64 ja kolmas Genovassa 1992 ajalla 3.42,85. Hän sai Välimeren kisoissa hopeaa 1 500 metrillä Barissa 1997 ja voitti saman matkan Balkanin kisoissa Sérresissä 1998. Sotilaiden maailmankisoissa hän sai pronssia 1 500 metrillä Zagrebissa 1999. Hän voitti Jugoslavian-mestaruuden 1 500 metrillä 1988, 1989 ja 1990. == Ennätykset == === Ulkoradat === Matka Aika Paikka Päivä 1 000 m 2.18,97 Zagreb 17. kesäkuuta 2000 1 500 m 3.33,30 Monaco 8. elokuuta 1998 Maili 3.52,64 Tukholma 5. elokuuta 1998 3 000 m 7.48,72 Hengelo 1. kesäkuuta 1998 5 000 m 13.43,04 Belgrad 4. kesäkuuta 1989 === Sisäradat === Matka Aika Paikka Päivä 1 000 m 2.20,35 Erfurt 4. helmikuuta 1998 1 500 m 3.38,05 Stuttgart 2. helmikuuta 1997 3 000 m 7.49,29 Pireus 7. maaliskuuta 1990 == Lähteet == Luokka:Jugoslavialaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Kroatialaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bibiana Steinhaus

thumb|upright|Bibiana Steinhaus Bibiana Steinhaus (s. 24. maaliskuuta 1979) on saksalainen jalkapalloerotuomari. Steinhaus on toiminut erotuomarina naisten Bundesliigassa vuodesta 1999 lähtien. Lisäksi hän on tuominnut miesten otteluita Regionalligassa ja ensimmäisenä naisena 2. Bundesliigassa sekä 1. Bundesliigassa. Kansainväliseksi tuomariksi Steinhaus pääsi 2005. Hän on ollut erotuomarina naisten alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2008 ja 2010 sekä 2009 EM- kisoissa. Steinhaus oli tuomarina myös 2011 MM-kisoissa, joissa hän tuomitsi loppuottelun. Steinhaus on valittu Saksan vuoden parhaaksi naiserotuomariksi 2007, 2008, 2009 ja 2010. Varsinaiselta ammatiltaan Steinhaus on poliisi. Steinhaus avioitui huhtikuussa 2021 englantilaisen erotuomarikollegansa Howard Webbin kanssa. Molemmat ovat jo lopettaneet aktiivisen tuomariuransa, mutta Steinhaus toimii yhä kulisseissa VAR-tuomarina. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jalkapallotuomarit Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Balao-luokka

Balao-luokka eli SS-285-luokka oli Yhdysvaltain laivaston 122 sukellusveneen muodostama alusluokka, joka on ollut Yhdysvaltain suurin yksittäinen sukellusveneluokka. Luokan alukset palvelivat toisessa maailmansodassa. Ne olivat edeltäneestä Gato-luokasta paranneltuja aluksia, joissa nimenomaan painerungon kestävyyden lisäämisellä saavutettiin 120 metrin sukellussyvyys. Viimeisten Gato-luokan alusten valmistuessa tehtiin uusi 132 aluksen tilaus vuoden 1942 sota-ajan hankintana, mutta kymmenen veneen tilaus peruutettiin vuoden 1944 lopulla. Luokka nimettiin luokan ensimmäisen aluksen USS Balaon mukaan Balao-luokaksi. Ne muistuttivat Gato-luokan aluksia, mutta niihin tehtiin joitakin muutoksia valmistustyön nopeuttamiseksi muun muassa osina kokoamisen mahdollistamiseksi, minkä lisäksi rakennetta vahvistettiin sukellussyvyyden kasvattamiseksi. Luokan alusten kesken oli hieman eroja koossa ja uppoumassa valmistajasta johtuen. Palvelukseen 1942-1945 saadut alukset olivat kuitenkin periaatteessa identtisiä.Chesneau, Roger s. 226 == Voimansiirto == Luokan alusten voimansiirto oli samankaltainen kuin edeltäneessä Gato-luokassa. Alukset olivat dieselsähköisiä. Niissä oli neljä dieselmoottoria, joista kukin oli kytketty generaattoriin. Generaattorit oli kytketty pareittain akseleihin, joita ne pyörittivät. Aluksilla ei ollut suoraa voimansiirtoa dieselmoottoreilta akseleihin. Dieselmoottori oli joko Fairbanks Morse 38D81/3 tai General Motorsin Cleveland Dieselin Model 16-248 tai 16-278A V16-moottoreita. Varhaiset Fairbanks Morse veneissä oli yhdeksänsylinterinen moottori, mutta USS Sand Lancen jälkeen 10-sylinterinen. Alkupään General Motors -moottorein varustetut veneet varustettiin Model 16-248 -moottorein ja USS Perchistä alkaen Model 16-278A -moottorein. Kummassakin tapauksessa uudempi moottori kasvatti alusten uppoumaa, mutta mahdollisti saman voiman. Moottorit olivat kuitenkin toimintavarmempia. Kahteen alukseen USS Unicorniin ja USS Vendaceen asennettiin Hooven-Owens- Rentschler-dieselmoottorit, mutta kumpikin vene poistettiin käytöstä. Elliott Companyn toimittamat sähkämoottorit asennettiin pääosin Fairbanks-Morse- dieselmoottoreiden kanssa ja General Electric toimitti sähkömoottorit General Motorsin dieselmoottoreilla varustettuihin veneisiin. Muutamiin Fairbanks- Morsen veneisiin asennettiin kuitenkin General Electricin sähkömoottorit. Allis-Chalmersin piti toimittaa sähkömoottorit veneisiin SS-530 - SS-536, mutta alusten valmistus peruutettiin jo ennen niiden nimeämistä. == Museoidut alukset == Kahdeksan luokan aluksista on museoitu: *USS Batfish (SS-310) Muskogee, Oklahoma *USS Becuna (SS-319) Philadelphia, Pennsylvania *USS Bowfin (SS-287) Honolulu, Havaiji *USS Clamagore (SS-343) Mount Pleasant, Etelä- Carolina *USS Ling (SS-297) Hackensack, New Jersey *USS Lionfish (SS-298) Fall River, Massachusetts *USS Pampanito (SS-383) San Francisco, Kalifornia *USS Razorback (SS-394) North Little Rock, Arkansas == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *