EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Bobby Smith

Robert ”Bobby” Smith (s. 12\. helmikuuta 1958 North Sydney, Nova Scotia, Kanada) on entinen jääkiekkoilija. Hyökkääjänä pelannut Smith edusti Montreal Canadiensia ja Minnesota North Starsia National Hockey Leaguessa. ==Pelaajaura== Smith teki juniorina OMJHL-liigan Ottawa 67's:ssa sarjan yhden kauden piste- ja syöttöennätyksen (69+123=192) kaudella 1977–1978. Kauden jälkeen NHL-seura Minnesota North Stars valitsi hänet NHL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä vuorolla. Kaudella 1978–1979 North Starsin riveihin ammattilaiseksi siirtynyt Smith valittiin NHL:n vuoden tulokkaaksi. Myöhemmin Montreal Canadiensia edustaessaan Smith lukeutui joukkueen avainpelaajiin sen voittaessa Stanley Cupin vuonna 1986. Smith palasi vielä Minnesotaan uransa viimeisiksi kausiksi, lopettaen yli tuhannen NHL-ottelun ja -pisteen veteraanina vuonna 1993 joukkueen siirtyessä Dallasiin. Pelaajauransa jälkeen Smith toimi 1990-luvun loppupuolen NHL-seura Phoenix Coyotesin toimitusjohtajana. Jouduttuaan syrjään tehtävästä Smith osti haltuunsa määräävän osuuden QMJHL-liigan Halifax Mooseheads -joukkueesta kotiprovinssissaan Nova Scotiassa. Mooseheads voitti Kanadan juniorijääkiekon arvostetuimman turnauksen Memorial Cupin vuonna 2013. == Saavutuksia == * Eddie Powers Memorial Trophy 1978 * NHL:n varaustilaisuuden ykkösvaraus 1978 (Minnesota North Stars) * Calder Trophy 1979 * Stanley Cup 1986 (Montreal Canadiens) == Tilastot == 1975–1976 Ottawa 67's OMJHL 62 24 34 58 21 12 2 1 3 4 1976–1977 Ottawa 67's OMJHL 64 65 70 135 52 19 16 16 32 29 Ottawa 67's M-Cup 5 6 6 12 4 1977–1978 Ottawa 67's OMJHL 61 69 123 192 44 16 15 15 30 10 JMM 3 1 4 5 0 1978–1979 Minnesota North Stars NHL 80 30 44 74 39 – – – – – MM 8 5 3 8 0 1979–1980 Minnesota North Stars NHL 61 27 56 83 24 15 1 13 14 9 1980–1981 Minnesota North Stars NHL 78 29 64 93 71 19 8 17 25 13 1981–1982 Minnesota North Stars NHL 80 43 71 114 82 4 2 4 6 5 MM 10 1 5 6 0 1982–1983 Minnesota North Stars NHL 77 24 53 77 81 9 6 4 10 17 1983–1984 Minnesota North Stars NHL 10 3 6 9 9 – – – – – Montreal Canadiens NHL 70 26 37 63 62 15 2 7 9 8 1984–1985 Montreal Canadiens NHL 65 16 40 56 59 12 5 6 11 30 1985–1986 Montreal Canadiens NHL 79 31 55 86 55 20 7 8 15 22 1986–1987 Montreal Canadiens NHL 80 28 47 75 72 17 9 9 18 19 1987–1988 Montreal Canadiens NHL 78 27 66 93 78 11 3 4 7 8 1988–1989 Montreal Canadiens NHL 80 32 51 83 69 21 11 8 19 46 1989–1990 Montreal Canadiens NHL 53 12 14 26 35 11 1 4 5 6 1990–1991 Minnesota North Stars NHL 73 15 31 46 60 23 8 8 16 56 1991–1992 Minnesota North Stars NHL 68 9 37 46 111 7 1 4 5 6 1992–1993 Minnesota North Stars NHL 45 5 7 12 10 – – – – – NHL yhteensä 1077 357 679 1036 917 184 64 96 160 245 == Katso myös == * Luettelo 1 000 tehopistettä saavuttaneista NHL-pelaajista ==Lähteet== * == Aiheesta muualla == * Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Calder Memorial Trophy -voittajat Luokka:Minnesota North Starsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Keminmaan lukio

Keminmaan lukio on Keminmaan kunnassa sijaitseva lukio, joka perustettiin vuonna 1975. Kunnan nimi oli vielä tuolloin Kemin maalaiskunta, mutta nimi muutettiin muutama vuosi myöhemmin nykyiseen muotoonsa Keminmaaksi. Sen vuotuinen oppilasmäärä on noin 150 ja sen ylläpitäjänä toimii Keminmaan kunta. Kuten muutkin lukiot, Keminmaan lukio on yleissivistävä koulu, jonka tehtävä on antaa opiskelijalle laaja-alainen yleissivistys ja monipuoliset mahdollisuudet saavuttaa jatko-opintokelpoisuus. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Lukion kotisivut Luokka:Suomen lukiot Luokka:Keminmaan oppilaitokset
Dave Taylor (jääkiekkoilija)

Dave Taylor (s. 4\. joulukuuta 1955, Levack, Ontario, Kanada) on pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija. Taylor edusti NHL:n Los Angeles Kingsiä pelaajana vuosina 1977–94. Hän toimi Kingsin toimitusjohtajana vuodesta 1997 vuoteen 2006. Taylor pelasi oikeaa laitaa niin sanotussa Triple Crown Line -ketjussa, jossa keskusmies oli Marcel Dionne ja vasen laitahyökkääjä Charlie Simmer. == Saavutuksia == * Los Angeles Kingsin kapteeni 1985–89 * Bill Masterton Memorial Trophy 1991 (erityisestä urheilullisuudesta) * King Clancy Memorial Trophy 1991 (johtajuudesta kentällä ja esimerkillisyydestä sen ulkopuolella) == Tilastot == 1976–77 Clarkson Knights ECAC 34 41 67 108 ? Fort Worth Texans CHL 7 2 4 6 6 1977–78 Los Angeles Kings NHL 64 22 21 43 47 2 0 0 0 5 1978–79 Los Angeles Kings NHL 78 43 48 91 124 2 0 0 0 2 1979–80 Los Angeles Kings NHL 61 37 53 90 72 4 2 1 3 4 1980–81 Los Angeles Kings NHL 72 47 65 112 130 4 2 2 4 10 1981–82 Los Angeles Kings NHL 78 39 67 106 130 10 4 6 10 20 1982–83 Los Angeles Kings NHL 46 21 37 58 76 – – – – – MM 10 1 4 5 4 1983–84 Los Angeles Kings NHL 63 20 49 69 91 – – – – – 1984–85 Los Angeles Kings NHL 79 41 51 92 132 3 2 2 4 8 MM 10 3 2 5 4 1985–86 Los Angeles Kings NHL 76 33 38 71 110 – – – – – MM 10 3 4 7 12 1986–87 Los Angeles Kings NHL 67 18 44 62 84 5 2 3 5 6 1987–88 Los Angeles Kings NHL 68 26 41 67 129 5 3 3 6 6 1988–89 Los Angeles Kings NHL 70 26 37 63 80 11 1 5 6 19 1989–90 Los Angeles Kings NHL 58 15 26 41 96 6 4 4 8 6 1990–91 Los Angeles Kings NHL 73 23 30 53 148 12 2 1 3 12 1991–92 Los Angeles Kings NHL 77 10 19 29 63 6 1 1 2 20 1992–93 Los Angeles Kings NHL 48 6 9 15 49 22 3 5 8 31 1993–94 Los Angeles Kings NHL 33 4 3 7 28 – – – – – NHL yhteensä 1111 431 638 1069 1589 92 26 33 59 149 == Katso myös == * Luettelo 1000 tehopistettä saavuttaneista NHL-pelaajista ==Lähteet== * == Aiheesta muualla == * Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Los Angeles Kingsin varaamat pelaajat Luokka:Bill Masterton Memorial Trophy -voittajat Luokka:King Clancy Memorial Trophy -voittajat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Doug Wilson

Douglas Wilson (s. 5. heinäkuuta 1957 Ottawa, Ontario, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija. Puolustajana pelannut Wilson aloitti juniorikiekon Ottawa 67’s -seurassa Ontario Hockey Association -sarjassa. Hänet varattiin kaikkiaan kuudentena pelaajana vuoden 1977 NHL- varaustilaisuudessa. Hän pelasi 14 kautta Chicago Blackhawksissa ja kaksi kautta San Jose Sharksissa, jossa lopetti uransa vuonna 1993. Doug Wilson toimi San Jose Sharksin toimitusjohtajana 2003-2022, kunnes lopetti terveyssyistä. Hänen paikkansa korvasi Mike Grier. Wilson valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 2020.https://www.tsn.ca/jarome-iginla-doug-wilson-kevin- lowe-among-hockey-hall-of-fame-s-class-of-2020-1.1489175 == Tilastot == === Runkosarja ja pudotuspelit === Runkosarja Pudotuspelit Kausi Joukkue Sarja O M S P RM O M S P RM 1974–75 Ottawa 67's OMJHL 55 29 58 87 75 7 2 3 5 6 1975–76 Ottawa 67's OMJHL 58 26 62 88 142 12 5 10 15 24 1976–77 Ottawa 67's OMJHL 43 25 54 79 85 19 4 20 24 34 1976–77 Ottawa 67's MC — — — — — 5 2 10 12 8 1977–78 Chicago Black Hawks NHL 77 14 20 34 72 4 0 0 0 0 1978–79 Chicago Black Hawks NHL 56 5 21 26 37 — — — — — 1979–80 Chicago Black Hawks NHL 73 12 49 61 70 7 2 8 10 6 1980–81 Chicago Black Hawks NHL 76 12 39 51 80 3 0 3 3 2 1981–82 Chicago Black Hawks NHL 76 39 46 85 54 15 3 10 13 32 1982–83 Chicago Black Hawks NHL 74 18 51 69 58 13 4 11 15 12 1983–84 Chicago Black Hawks NHL 66 13 45 58 64 5 0 3 3 2 1984–85 Chicago Black Hawks NHL 78 22 54 76 44 12 3 10 13 12 1985–86 Chicago Black Hawks NHL 79 17 47 64 80 3 1 1 2 2 1986–87 Chicago Blackhawks NHL 69 16 32 48 36 4 0 0 0 0 1987–88 Chicago Blackhawks NHL 27 8 24 32 28 — — — — — 1988–89 Chicago Blackhawks NHL 66 15 47 62 69 4 1 2 3 0 1989–90 Chicago Blackhawks NHL 70 23 50 73 40 20 3 12 15 18 1990–91 Chicago Blackhawks NHL 51 11 29 40 32 5 2 1 3 2 1991–92 San Jose Sharks NHL 44 9 19 28 26 — — — — — 1992–93 San Jose Sharks NHL 42 3 17 20 40 — — — — — NHL yhteensä 1024 237 590 827 830 95 19 61 80 88 === Kansainväliset ottelut === Vuosi Joukkue Tapahtuma O M S P RM 1984 Kanada CC 7 2 1 3 4 == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:James Norris Memorial Trophy -voittajat Luokka:Chicago Blackhawksin varaamat pelaajat Luokka:Hockey Hall of Fame Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Naisten Suomen Cup

Naisten Suomen Cup on joka vuosi järjestettävä naisten jalkapalloturnaus. Naisten Suomen Cupia on pelattu vuodesta 1981 lähtien. Tuolloin kilpailuun osallistui kymmenen SM-sarjan joukkuetta. Kilpailu tunnettiin vuoteen 1988 asti nimellä STS-cup, päätukijan Suomen Työväen Säästöpankin mukaan. Cup on avoinna kaikille Suomen Palloliiton sarjoissa pelaaville joukkueille sekä reservi-, Ladies- ja B-tyttöjen joukkueille. Näin on ollut vuodesta 1982. Naisten Suomen Cupin menestynein joukkue on Helsingin Jalkapalloklubi, joka on voittanut kilpailun 17 kertaa. Varsinaisen Naisten Suomen Cupin loppuottelun lisäksi loppuottelutapahtuman yhteydessä pelataan pikkufinaali, jossa kohtaavat parhaat (cupissa pisimmälle selvinneet) Kansallista Liigaa alemman tason joukkueet. == Loppuottelut == * Kausi Mestari Toinen sija Tulos 1981 HJK Kemin Into 0–0, 4–3 rp. 1982 Kemin Into Pyrkivä 2–1 1983 Valtti Koparit 4–1 1984 HJK Kemin Into 2–0 1985 HJK Valtti 3–0 1986 HJK HerTo 3–0 1987 HerTo Pyrkivä 5–1 1988 HerTo HJK 2–1 1989 HerTo PP-Futis 1–0 1990 Helsinki United FC Kontu 3–2 1991 HJK Ilves 2–2, 3–2 rp. 1992 HJK FC Kontu 2–1 ja. 1993 HJK FC Kontu 4–0 1994 Pyrkivä HJK 2–0 1995 FC Kontu TiPS 3–0 1996 PuiU HJK 2–1 1997 MPS Ilves 3–1 ja. 1998 HJK MPS 3–1 1999 HJK FC United 3–1 2000 HJK FC United 3–0 2001 FC United HJK 2–1 2002 HJK FC United 3–0 2003 MPS HJK 1–0 2004 FC United HJK 1–0 2005 FC United FC Espoo 1–0 2006 HJK FC United 3–0 2007 HJK FC Honka 3–1 ja. 2008 HJK FC Kuusysi 3–1 2009 FC Honka HJK 1–0 2010 HJK Ilves 2–1 2011 PK-35 Vantaa Ilves 2–0 2012 PK-35 Vantaa Pallokissat 2–1 2013 PK-35 Vantaa HJK 2–0 2014 FC Honka Ilves 2–1 ja. 2015 FC Honka HJK 4–3 2016 PK-35 Vantaa FC Honka 2–0 2017 HJK PK-35 Vantaa 1–0 2019 HJK Åland United 1–0 2020 Åland United TiPS 2–1 2021 Åland United PK-35 Vantaa 1–1, 4–2 rp. 2022 Åland United HJK 2–0 2023 KuPS HJK 5–0 ==Menestys joukkueittain== Joukkue Voittoja Vuosina Helsingin Jalkapalloklubi 17 1981, 1984, 1985, 1986, 1991, 1992, 1993, 1998, 1999, 2000, 2002, 2006, 2007, 2008, 2010, 2017, 2019 PK-35 Vantaa 4 2011, 2012, 2013, 2016 Herttoniemen Toverit 3 1987, 1988, 1989 FC United 3 2001, 2004, 2005 FC Honka 3 2009, 2014, 2015 Åland United 3 2020, 2021, 2022 Malmin Palloseura 2 1997, 2003 Kemin Into 1 1982 Puotinkylän Valtti 1 1983 Helsinki United 1 1990 Turun Pyrkivä 1 1994 FC Kontu 1 1995 Puistolan Urheilijat 1 1996 Kuopion Palloseura 1 2023 ==Lähteet== * ===Viitteet=== *
Joutsensilta

Joutsensilta on Oulussa sijaitseva ajoneuvo- ja kevyen liikenteen käyttöön rakennettu silta. Sillan pituus on 560 metriä ja siihen liittyy Oulun veturivarikolta nouseva 132 metrin mittainen ramppisilta. Sillan hyötyleveys on 14,5 metriä ja siltakannen pinta-ala on 9 544 m². Silta ylittää Pohjanmaan radan sekä Oulun tavararatapihan 29 raidetta, yhdistäen Limingantullin ja Nokelan kaupunginosat. Silta rakennettiin vuosina 1995–1996, ja se oli valmistuessaan Suomen neljänneksi pisin silta ja pisin maasilta. Silta on geometrialtaan vaihteleva, ja se ylittää ratapihan lisäksi kaksi rakennusta. Sillan pääosuus on muodostettu noin 500 metrin mittaisesta teräksisestä liittopalkkisillasta sekä laattasillasta. Ratapihalta nouseva ramppisilta on teräsbetoninen yhtenäinen laattasilta. Siltaan on käytetty terästä 1 430 tonnia, betoniterästä 970 tonnia sekä 8 100 m³ betonia. Sillan rakennuskustannukset olivat noin 39 miljoonaa markkaa. Sillan pääurakoitsijat olivat Palmberg-Rakennus Oy sekä Steel Haka Oy. Sillan on suunnitellut Timo Rantakokko. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Limingantulli Luokka:Nokela Luokka:Oulun sillat Luokka:Laattasillat Luokka:Maasillat Luokka:Suomen tieliikennesillat
Papa Don’t Preach

”Papa Don’t Preach” on yksi yhdysvaltalaisen poplaulajan Madonnan musiikkikappaleista. Se julkaistiin Yhdysvalloissa 11. kesäkuuta 1986 toisena singlenä albumilta True Blue. Kappale saavutti singlelistan ensimmäisen sijan niin Suomessa, Yhdysvalloissa, Australiassa kuin Britanniassakin. Kappaleen tuotti Madonna yhdessä Stephen Brayn kanssa. Sen sanoituksesta puolestaan vastasi suurimmaksi osaksi Brian Elliot. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1986 kappaleet Luokka:Madonnan kappaleet Luokka:Billboard Hot 100 -listan ykköset
Eisteddfod

Eisteddfod on kymrin kielen kunniaksi ja tukemiseksi vuosittain järjestettävä runo-, musiikki- ja näytelmäjuhla. Se sai tiettävästi alkunsa 600-luvulla, mutta se on merkitty muistiin vuonna 1176, jolloin Deheubarthin Rhys ap Gruffydd järjesti hovissaan Aberteifissa juhlan. Vuosien mittaan juhla hiipui, ja vasta 1700-luvulla perinne heräsi uudelleen henkiin. Juhlassa koristeellisesti pukeutuneet kuorot ja orkesterit kilpailevat palkintosijoista. Sana eisteddfod muodostuu kymrin sanoista eistedd ’istua’ ja bod ’olla’, tarkoittaen kirjaimellisesti istuntoa. == Lähteet == * Lasten kuvitettu tietosanakirja 1. osa. === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Kulttuuritapahtumat Luokka:Musiikkitapahtumat Yhdistyneessä kuningaskunnassa Luokka:Walesin kulttuuri
Birminghamin kansainvälinen lentoasema

Birminghamin kansainvälinen lentoasema voi tarkoittaa: * Birminghamin kansainvälinen lentoasema, Birmingham, Englanti * Birminghamin kansainvälinen lentoasema, Birmingham, Alabama, Yhdysvallat.
Salmisaaren voimalaitos

Salmisaaren voimalaitos on Helenin omistama voimala Helsingin Salmisaaressa. Vuonna 1953 toimintansa aloittanut Salmisaari A tuotti ensin sähköä ja vuodesta 1957 myös kaukolämpöä. Kaukolämpöä se tuotti ensimmäisenä laitoksena Helsingissä. Vuodesta 1984 lähtien käytössä ollut kivihiiltä käyttävä Salmisaari B tuottaa 160 megawattia sähkötehoa ja 300 megawattia kaukolämpöä. Vanhempi A-voimala kykenee nykyään tuottamaan kaukolämpöä 180 MW. Tätä käytetään yleensä vain tarvittaessa. Kaukolämmön kulutushuippujen varalle Salmisaaressa on lisäksi 120 MW:n tehoinen raskasta polttoöljyä käyttävä kattila. Voimalan läheisyydessä sijaitsee myös Kellosaaren kaasuturbiinivoimala. Voimalaitoksen yhteydessä on neljä maanalaista hiilivarastoa. Siilovarastoista jokainen on 62 metriä korkea ja 42 metriä leveä. Yhteensä säiliöiden tilavuus on 530 000 kuutiometriä.https://www.rockplan.fi/referenssit-arkisto/salmisaaren- hiilivarasto/ Salmisaaren voimalaitos toimii nykyisin niin sanotusti kolmoistuotannossa, eli sähkön ja kaukolämmön lisäksi se tuottaa energian myös kaukojäähdytysjärjestelmään. Voimalaan rakennettiin vuonna 2014 pellettijärjestelmä, ja ensimmäiset koepoltot aloitettiin seuraavana vuonna. Pellettejä käytetään kivihiilen rinnalla ja niistä tulee 5–7 prosenttia polttoaineesta. Salmisaaren voimalaitoksen piippu on 150 metriä korkea, mikä tekee laitoksesta Helsingin korkeimman rakennelman. == Sulkeminen == Vuonna 2022 uutisoitiin, että Helsingin kaupunki oli päättänyt sulkea Salmisaaren B-voimalan viimeistään huhtikuussa 2024. Seuraavana vuonna käyttöä päätettiin kuitenkin huoltovarmuussyistä jatkaa yhdellä vuodella 1. huhtikuuta 2025 asti. == Katso myös == * Hanasaaren voimalaitos * Luettelo Suomen korkeimmista rakennuksista ja rakennelmista == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Salmisaaren voimalaitos Helenin internet-sivuilla Luokka:Suomen kivihiilivoimalat Luokka:Helsingin teollisuusrakennukset Luokka:Ruoholahti Luokka:Helen Luokka:Timo Penttilän suunnittelemat rakennukset
Porin silta

__NOTOC__ Porin silta (myös Porinsilta) on rautainen silta Porissa. Se ylittää Kokemäenjoen ja sijaitsee aivan kaupungin keskustan tuntumassa. == Rakentaminen ja rakenne == Silta vihittiin käyttöön 26. syyskuuta vuonna 1926 ja oli ensimmäinen Kokemäenjoen ylittävä rautasilta. Sen vihkijänä toimi presidentti Lauri Kristian Relander. Sillan suunnittelusta vastasi insinööri Jalmar Castrén ja sen rakensi helsinkiläinen Oy Constructor Ab. Uusi silta korvasi Charlotta-nimisen ponttoonisillan. Ponttoonisilta oli avattu 12. toukokuuta 1855 Charlottan päivänä, siitä nimi. Porin silta on tyypiltään riippupaarteinen kaideansassilta. Silta oli aikaisemmin avattava. Pohjoisin jänne nostettiin läppämäisesti ylös laivan tullessa. Nostokoneisto tuli kuitenkin tarpeettomaksi laivojen koon kasvaessa ja kaiken laivarahtiliikenteen siirtyessä Mäntyluotoon. Viimeksi siltaa on nostettu 1960-luvun alussa. == Ympäristö == Porin silta yhdistää Etelärannan historialliset kivitalokorttelit Isosannan teollisuusmiljööseen. Sen eteläpäässä on Keski-Porin kirkko ja pohjoispään länsipuolella sijaitsee Porin puuvillatehdas. Sillalta etelään johtaa Yrjönkatu, joka on nykyään osittain kävelykatuna ja pohjoiseen taas Siltapuistokatu. Porin silta on suojeltu asemakaavalla. Valtatie 8 kulki Porin keskustan läpi Yrjönkatua ja Porinsiltaa pitkin aina Linnansillan valmistumiseen vuoteen 1974 saakka. == Korjaus == Sillalla alkoi peruskorjaus maaliskuussa 2014. Korjauksen ajan silta oli poissa ajoneuvoliikenteen käytöstä, mutta kevyt liikenne pääsi kulkemaan keskeytyksettä. Korjaus valmistui syyskuussa 2014. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Porin vanha "Charlotta", Suomen Kuvalehti, 24.04.1920, nro 17, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Kokemäenjoen sillat Luokka:Porin sillat Luokka:Suomen tieliikennesillat
Britannia superior

Britannia superior () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Ison- Britannian saarella ja käsitti nykyisen Etelä-Englannin ja Walesin alueen. == Maantiede == Britannia superiorin eli ”Ylä-Britannian” provinssi käsitti Ison- Britannian saaren eteläosan, mukaan lukien Etelä-Englanti sekä Wales. Sen pohjoispuolella sijaitsi Britannia inferiorin (”Ala-Britannia”) provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Londinium (nyk. Lontoo). == Historia == Britannia superiorin provinssi muodostettiin keisari Septimius Severuksen aikana noin vuonna 197 tai viimeistään 200-luvun alussa jakamalla aiempi Britannian provinssi kahteen provinssiin, joista toinen oli Britannia inferior. Britannia superiorin provinssi lakkautettiin suunnilleen keisari Diocletianuksen aikana noin vuonna 293 jakamalla se kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Britannia prima ja Maxima Caesariensis. Viimeistään muutos on ollut voimassa vuonna 312. Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset koko Britanniassa olivat: == Lähteet == Luokka:Roomalainen Britannia Luokka:Rooman provinssit
Britannia inferior

Britannia inferior () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Ison- Britannian saarella ja käsitti nykyisen Keski- ja Pohjois-Englannin. == Maantiede == Britannia inferiorin eli ”Ala-Britannian” provinssi käsitti Ison- Britannian saaren keskiosan. Sen eteläpuolella sijaitsi Britannia superiorin (”Ylä-Britannia”) provinssi, joka käsitti saaren eteläosan. Pohjoisessa Britannia inferiorin alue päättyi rajalle, jota pohjoisemmaksi Rooman valta ei tuohon aikaan ulottunut. Sen pohjoispuolella sijaitsi Skotlanti. Provinssin hallinnollinen keskus oli Eboracum (nyk. York). == Historia == Britannia superiorin provinssi muodostettiin keisari Septimius Severuksen aikana noin vuonna 197 tai viimeistään 200-luvun alussa jakamalla aiempi Britannian provinssi kahteen provinssiin, joista toinen oli Britannia superior. Britannia inferiorin provinssi lakkautettiin suunnilleen keisari Diocletianuksen aikana noin vuonna 293 jakamalla se kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Britannia secunda ja Flavia Caesariensis. Viimeistään muutos on ollut voimassa vuonna 312. Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset koko Britanniassa olivat: == Lähteet == Luokka:Roomalainen Britannia Luokka:Rooman provinssit
Halikon rautatieasema

Halikon rautatieasema (, ratakm 149+131) oli rantaradan varrella sijainnut rautatieasema Halikon Asemanseudulla. Asema oli rakennettu 1899 kreivi August Armfeltin antamalle maalle, joka sijaitsi kuitenkin kaukana Halikon keskuksista ja palveluista, eikä siitä siksi kehittynyt merkittävää liikennepaikkaa. Aseman kolmas raide purettiin jatkosodan jälkeen ja vuonna 1955 asema alennettiin seisakkeeksi. Henkilöliikenne lopettiin kokonaan vuonna 1969. Kun rantarataa siirrettiin hieman vuonna 1989, jouduttiin aseman makasiinit purkamaan. Asemarakennusta alettiin kunnostaa talkoovoimin vuonna 1999, ja siitä tulikin asuinrakennus. Tapaninpäivänä 2004 asemarakennuksessa syttyi lämpöpuhaltimesta tulipalo, joka tuhosi asemarakennuksen. Vuonna 2006 rauniot purettiin ja asemarakennuksesta on jäljellä enää korkea kivijalka. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kuva palaneesta asemasta. Rautatieasema Luokka:Salon rautatieliikennepaikat Luokka:Bruno Granholmin suunnittelemat rakennukset Luokka:Salon historia Luokka:Varsinais-Suomen lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Suomen entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1890-luvulla rakennetut rautatieliikennepaikat
Sätra

thumb|250px|Sätran kaupunginosaa Tukholmassa. Sätra on kaupunginosa Skärholmenin kaupunginosa-alueella Tukholmassa Ruotsissa. Sätran metroasema palvelee kaupunginosaa. Tukholman kaupungin ostettua Sätran maat vuonna 1961 sille laadittiin asemakaava vuonna 1962. Rakentaminen alkoi vuonna 1964 ja jatkui vuoteen 1972 asti. Luokka:Tukholman kaupunginosat
Ryhmävalitus

Ryhmävalitus on Suomessa kuluttajariita-asioihin liittyvä valitustapa, jossa samankaltaisia riita-asioita voidaan käsitellä kuluttajariitalautakunnassa yhtenä tapauksena. Kuluttajariitalautakunnasta annetun lain mukaan lautakunta voi käsitellä asian ryhmävalituksena, jos useilla kuluttajilla taikka vastaavilla on tai voidaan olettaa olevan samaa elinkeinonharjoittajaa kohtaan sellaisia vaatimuksia, jotka voidaan ratkaista yhdellä lautakunnan päätöksellä. Ryhmävalituksen saattaa vireille kuluttaja-asiamies. == Käyttö == Suomen ensimmäinen ryhmävalitus tehtiin maaliskuussa 2011. Kuluttaja- asiamiehen vireille panema ryhmävalitus oli tehty rakennusyhtiö Peab Oy:tä vastaan, ja sen syynä olivat uuden asunnon kaupassa annetut harhaanjohtava tiedot, koska yhtiö oli ilmoittanut Raisioon rakennuttamansa rivitaloyhtiön hoitovastikkeen selvästi toteutunutta alhaisemmaksi. Ryhmävalitus koski 11 osakasta. Kuluttaja-asiamies vaati, että rakennusyhtiö maksaa osakkaille hinnanalennusta asuntokauppalain perusteella. Peab Oy kiisti väitteet harhaanjohtavista tiedoista. Yhtiön mukaan hoitovastikkeen nousu johtui ennakoimattomista menoista ja siitä, että yhtiön asioita oli hoidettu huonosti. Ryhmävalitus hylättiin kuluttajariitalautakunnassa huhtikuussa 2012. Lautakunta totesi ratkaisussaan, että taloussuunnitelmassa esitetyt luvut ovat arvioita eikä niitä voi siksi pitää täysin sitovina. Asuntokaupoissa ei ollut lautakunnan mukaan tapahtunut asuntokauppalain mukaista virhettä eikä asunnon ostajille siksi suositeltu hyvitystä. == Lähteet == Luokka:Kuluttajansuoja
Espanjan inkvisitio

Espanjan inkvisitio oli katolinen tutkinta- ja tuomiolaitos, jonka perustivat vuonna 1478 Isabella ja Ferdinand Kastiliassa. Inkvisition tuomiovalta ulottui vain Espanjan kristittyihin, mikä maurien ja juutalaisten karkottamisen jälkeen tarkoitti kuitenkin käytännössä kaikkia espanjalaisia. Espanjan inkvisitio lopetettiin Napoleonin vallan aikana 1808–1812, mutta se perustettiin uudelleen Ferdinand VII:n palattua valtaistuimelle. Se lopetettiin 1834. Inkvisitio otettiin käyttöön myös Meksikossa, ja se jatkoi toimintaansa Meksikon itsenäistymiseen saakka. Inkvisitio teki muun muassa käännynnäisten () muslimien ja juutalaisten käsittelyä. Inkvisitio pyrki varmistamaan ”veren puhtautta” () käännynnäisten joukossa ja kitkemään pois kryptojuutalaisuuden. Nämä toimet ja julkiset rankaisemiset (autodafee) saivat varsin synkän maineen. Huonoa mainetta selittää osin Englannin protestanttien 1500-luvulla levittämä propaganda. Portugali toteutti samanlaisia uskonnollisia tutkimuksia merentakaisissa siirtomaissaan, etenkin Goassa, jossa katolilaisuuden ja hindulaisuuden synkretismi kitkettiin pois. Myöhemmät tutkimukset ja Vatikaanin arkistot paljastavat, että Espanjan inkvisitio ei ollut niin raaka kuin sen maine on antanut ymmärtää. Tuomiot olivat huomattavasti lievempiä kuin maallisissa inkvisitioissa. Syytökset tutkittiin tarkkaan, sillä inkvisitio oli tietoinen mahdollisista perättömistä ilmiannoista.Tieteen Kuvalehti – Inkvisitio oli mainettaan parempi Viitattu 31.1.2010 Useasti syytetylle tuomittiin katumusharjoituksia ja vain harvoin päädyttiin roviolle. Vatikaanin teettämän ja vuonna 2004 julkaistun tutkimuksen mukaan Espanjan inkivisition tutkimista ihmisistä 1,8 % teloitettiin.BBC NEWS | Europe | Vatican 'dispels Inquisition myths' Viitattu 17.8.2013 BBC julkaisi jo kymmenen vuotta aiemmin Timewatch-sarjassaan aihetta käsitelleen dokumentin nimellä The Myth of the Spanish Inquisition, joka käsitteli Espanjan inkvisition huonon maineen syntymistä.The Myth of the Spanish Inquisition (BBC 1994) YouTubessa, Viitattu 17.8.2013 == Katso myös == * Montaillou == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Espanjan historia Luokka:Inkvisitio Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Jatzofrenia

Jatzofrenia oli Yleisradion uutta ja sähköistä jazz-musiikkia esitellyt radio- ohjelma. Sitä toimittivat Markus ”DJ Markka” Partanen ja DJ Bunuel. Ohjelmaa lähetettiin vuodesta 1995, alun perin Radiomafiassa, vuosina 2003–2006 YleQ:ssa ja loppuvaiheessa Yle Radio 1 -kanavalla. Jatzofrenia lähetettiin sunnuntai-iltaisin klo 21-22\. Vuoden 2014 alusta Jatzofrenia, maanantai-illan Jazzradio ja perjantain Svengaava iltapäivä korvautuivat Yle Radio 1:n sunnuntai-iltojen kolmituntisella (klo 19–22) Jazzklubi- ohjelmakokonaisuudella.Jatzofrenia, Yleisradio. Viitattu 26.1.2014.Jazzradio, Yleisradio. Viitattu 26.1.2014. == Katso myös == * Moods-ilta ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Radiomafian ohjelmat Luokka:Yle Radio 1:n ohjelmat Luokka:Suomalaiset radion musiikkiohjelmat
Georges Berger

Georges Berger (14. syyskuuta 1918 Molenbeek-Saint-Jean – 23. elokuuta 1967 Nürburgring) oli belgialainen kilpa-autoilija. Hän osallistui Formula 1 -sarjaan kausilla 1953 ja 1954 ja osallistui kahteen Grand Prix -kilpailuun. Näissä kilpailussa hän ajoi Gordini-autoa yksityisesti. Berger keskeytti molemmissa kilpailuissa, eikä saavuttanut F1-urallaan näin ollen yhtään MM- pistettä. Berger kuoli Porsche 911 -autolla sattuneessa onnettomuudessa Marathon de la Route -kilpailussa Nürburgringin radalla vuonna 23. elokuuta 1967. ==Formula 1 -tulokset== Vuosi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Sijoitus Pisteet 1953 Georges Berger ARG INDY DUT BEL Kesk. FRA GBR GER SWI ITA \- 0 1954 Georges Berger ARG INDY BEL FRA Kesk. GBR GER SWI ITA ESP \- 0 == Lähteet == Luokka:Belgialaiset Formula 1 -kuljettajat Luokka:Moottoriurheilussa surmansa saaneet kuljettajat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Luettelo Viron merivoimien aluksista

Luettelo Viron merivoimien aluksista jakautuu kahteen osaan, joista ensimmäisessä osiossa listataan palveluksessa olevat ja toisessa laivastossa 1918-1940 palvelleet ja vuoden 1991 jälkeen palveluksesta poistetut alukset. == Nykyiset == ;Fregatit *Beskytteren-luokka (Tanska) ** EML Admiral Pitka ;Miinantorjunta-alukset * Lindau-luokka (Saksa) ** EML Wambola ** EML Sulev *Sandown-luokka (UK) ** EML Admiral Cowan ** EML Sakala ** EML Ugandi ;Miinalaivat * Frauenlob-luokka (Saksa) ** EML Olev ** EML Vaindlo ;Apualukset * Maagen-luokka (Tanska) ** EML Ahti * Lindormen-luokka (Tanska) ** sukeltajien emälaiva EML Tasuja * EML Ristna * EML Suurop == Entiset == Viron merivoimissa palveli vuosina 1918-1940 yli 120 alusta ja vuosina 1991-2006 on merivoimien aluksista seitsemän poistettu palveluksesta. === Hävittäjät === * Lennuk * Vambola ===Tykkiveneet=== *Lembit (romutettu 1925) *Laine (Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 nimellä Gangutec, uponnut 2. joulukuuta 1941 *Vanemuine (alun perin President, Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 nimellä Issa, hävitetty 24. kesäkuuta 1941 * Ahti Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 nimellä Embak hävitetty 1941 * Tartu Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 nimellä Narva hävitetty 1941 * kaksi muuta * Sulev ===Miinanlaskijat=== *Ristna Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 *Suurop Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 ===Miinanraivaajat=== *Kalev (myöh Vaindlo) Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 nimellä T295 *Olev (myöh Keri) Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 nimellä T296 ===Muita=== *jäänmurtaja Tasuja Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 *jäänmurtaja Juri Vilms Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 *jäänmurtaja Jaan Poska Neuvostoliitto otti laivastonsa käyttöön 1940 nimellä Parnu * 4 hinaajaa (miinanraivaajiksi muutettuna) * 2 kuljetusalusta * 3 vedentutkimusalusta * 12 hinaajaa, satama-alusta ja merivalvontavenettä === Sukellusveneet === * Kalev * Lembit Luokka:Viron merivoimat Merivoimien alukset
Hinrich Lichtenstein

Martin Hinrich Karl Lichtenstein (10. tammikuuta 1780 Hampuri – 2. syyskuuta 1857 Itämeri) oli saksalainen lääkäri, eläintieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hänen isänsä oli Anton August Heinrich Lichtenstein, eläintieteilijä Hampurista. Hinrich Lichtenstein opiskeli lääketiedettä Jenassa ja Helmstedtissä ja hänet promovoitiin 1802. Vuosina 1802–1806 Lichtenstein matkusti ja opiskeli luonnontieteitä eteläisessä Afrikassa. Hän toimi myös Hyväntoivonniemen kuvernöörin henkilääkärinä ja kirurgina Hollannin armeijassa. Palattuaan Saksaan hän asui Braunschweigissa, Göttingenissä ja Jenassa. 1810 hän julkaisi matkakirjan Reisen im südlichen Afrika. Hänet palkittiin eläintieteen professuurilla Berliinin yliopistossa 1811. Berliinin eläintieteellisen museon johtajaksi hänet valittiin 1813, ja hän toimi tässä virassa kuolemaansa vuonna 1857 asti. Vuonna 1841 Lichtenstein oli vastuussa Berliinin eläintarhan (Zoologischer Garten Berlin) perustamisesta pyytäessään Preussin kuningasta Fredrik Vilhelm IV:tä lahjoittamaan maa-alueen eläintarhaa varten. Linnuista Hinrich Lichtenstein kuvaili ja nimesi mm. suohyypän ja valko-otsalepinkäisen. == Lähteet == * Darwin Correspondence * Lichtensteinallee Luokka:Saksalaiset lääkärit Luokka:Saksalaiset ornitologit Luokka:Saksalaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Vuonna 1780 syntyneet Luokka:Vuonna 1857 kuolleet
Niterói

Niterói on kaupunki Rio de Janeiron osavaltiossa Kaakkois-Brasiliassa. Kaupungin asukasluku on 487 562 (2010) ja pinta-ala 407,1 km². ==Hallinnollinen jako== Niterói on jaettu kahteentoista alueeseen. Alueet jakautuu vielä 48 kaupunginosaan. *Badu *Baldeador *Barreto *Boa Viagem *Cachoeiras *Cafubá *Camboinhas *Cantagalo *Caramujo *Centro *Charitas *Cubango *Engenhoca *Engenho do Mato *Fátima *Fonseca *Gragoatá *Icaraí *Ilha da Conceição *Ingá *Itacoatiara *Itaipu *Ititioca *Jacaré *Jurujuba *Largo da Batalha *Maceió *Maria Paula *Matapaca *Morro do Estado *Muriqui *Pé Pequeno *Piratininga *Ponta d'Areia *Rio do Ouro *Santa Bárbara *Santana *Santa Rosa *São Domingos *São Francisco *São Lourenço *Sapê *Tenente Jardim *Várzea das Moças *Viçoso Jardim *Vila Progresso *Viradouro *Vital Brazil ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Rio de Janeiron kunnat
Miehen työ

Miehen työ on Aleksi Salmenperän ohjaama draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa 23. helmikuuta 2007. Elokuvan pääosissa näyttelevät Tommi Korpela, Jani Volanen, Maria Heiskanen ja Stan Saanila. == Juoni == Vähävarainen Juha irtisanotaan työstään betonitehtaalla. Hän ei kerro tästä masennuslääkkeitä syövälle vaimolleen vaan herää ja lähtee edelleen joka aamu "töihin" syrjäiselle huoltoasemalle. Juha päättää ruveta tekemään remonttihommia perheensä elättämiseksi. Hän laittaa huoltamon seinään remonttimies- ilmoituksen ja hankkii vanhalta työpaikaltaan kaverinsa Jampan avustuksella työkalut. Ensimmäisellä keikalla tuntematon nainen pyytää Juhaa kampaamaan naisen hiuksia alastomana reilua rahallista korvausta vastaan. Juha hyväksyy tarjouksen, jättää kaverinsa Jampan avustuksella ilmoituksen netissä olevaan seuranhakupalveluun ja saa lisää asiakkaita. Juhan ja hänen perheensä läheinen ystävä, taksikuski Olli, alkaa kyyditä Juhaa keikoille. Lopulta työ alkaa vaatia veronsa eikä salaisuutta ole mahdollista piilottaa loputtomiin. == Rooleissa == == Vastaanotto == Elokuva sai ensi-iltansa 12 kopion voimin ja ensimmäisenä viikonloppunaan se keräsi katsojia 6 673.Miehen työlle loistava avaustulos lippuluukuilla Elokuva oli ensi-iltaviikonloppunsa kolmanneksi katsotuin elokuva Suomessa.Miehen työ aloitti vahvasti ===Palkinnot=== Miehen työ keräsi kaikkiaan 11 Jussi-ehdokkuutta, muun muassa sarjoissa paras elokuva, ohjaus (Salmenperä), miespääosa (Korpela) miessivuosa (Volanen) ja käsikirjoitus (Salmenperä), joista se voitti parhaan miessivuosan ja parhaan miespääosan palkinnot. * Kultainen Rosa Camuna -palkinto Bergamon kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla Italiassa * Jussi-palkinnot parhaasta miespääosasta (Korpela) ja miessivuosasta (Volanen) * pääpalkinto Cinema Jove -festivaaleilla Espanjassa kesäkuussa 2007Klaus Härön ja Aleksi Salmenperän elokuvat palkittiin * Suomen Oscar-ehdokkuus syyskuussa 2007 * Reflet dOr Cinéma Tout Ecran -palkinto Cinéma Tout Ecran -festivaaleilla Sveitsissä marraskuussa 2007 ==Lähteet== * ==Kirjallisuutta== *Hirvenoja, Eero: ”Rattopoikia joka lähtöön – Aleksi Salmenperän Miehen työ”. Filmihullu 5/2007. ==Aiheesta muualla== * NYT-liitteen arvio elokuvasta * Arvio Film-O- Holic.comissa Luokka:Jussi-palkitut elokuvat Luokka:Vuoden 2007 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Aleksi Salmenperän ohjaamat elokuvat
Aleksi Salmenperä

Aleksi Salmenperä (s. 29. syyskuuta 1973 Helsinki) on suomalainen Jussi- palkittu elokuvaohjaaja. Hän opiskeli Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolla vuosina 1996–2003. Salmenperän ensimmäinen pitkä elokuva Lapsia ja aikuisia (2004) sai seitsemän Jussi-ehdokkuutta ja valittiin Suomen Oscar-ehdokkaaksi. Lyhytelokuva Onnenpeli 2001 (2001) sai Jameson Short Film Award -palkinnon kaikkien aikojen ensimmäisenä suomalaisena, ja lyhytelokuva Rajatapaus (1998) palkittiin Vuoden lupauksena Tampereen elokuvajuhlilla. Salmenperän ohjaama ja käsikirjoittama toinen kokopitkä elokuva Miehen työ tuli ensi-iltaan helmikuussa 2007, ja valittiin syyskuussa jo toiseksi saman ohjaajan Oscar-ehdokkaaksi. Suomen Elokuvaohjaajaliitto valitsi Salmenperän vuoden elokuvaohjaajaksi 2007. Hänen ohjaamansa elokuva Paha perhe voitti pääpalkinnon Cinema Tous Ecrans -elokuvafestivaalilla Genevessä 2010. Vuonna 2016 Salmenperä palkittiin parhaan ohjauksen Jussilla elokuvastaan Häiriötekijä. Elokuussa 2016 Salmenperälle myönnettiin valtion viisivuotinen elokuva-alan taiteilija-apuraha. Vuonna 2019 Salmenperä palkittiin parhaan elokuvan sekä parhaan ohjauksen Jussilla elokuvastaan Tyhjiö. Salmenperä on ollut ohjaamassa televisiosarjoja Uudisraivaaja (2005), Tie Eedeniin (2003) ja Helsingin herra (2012). Salmenperä on ollut myös mukana Stella Polaris -improvisaatioryhmässä: ohjaajana, käsikirjoittajana ja näyttelijänä Vapaa pudotus -tv-sarjassa (2002) ja näyttelijänä elokuvassa Kukkia ja sidontaa (2004). Salmenperä asuu perheineen Karkkilassa. Hänen vaimonsa on käsikirjoittaja ja dokumenttiohjaaja Mia Halme.Miksi sanat eivät tule? Savon Sanomat 28.1.2010. Viitattu 19.3.2016. == Elokuvat == * Rajatapaus (1998) * Onnenpeli 2001 (lyhytelokuva, 2001) * Lapsia ja aikuisia (2004) * Miehen työ (2007) * Posse (lyhytelokuva, 2009) * Paha perhe (2010) * Alaska Highway (2013) * Häiriötekijä (2015) * Jättiläinen (2016) * Tyhjiö (2018) * Kupla (2022) * Mestari ja haastaja (2024) ==Palkinnot ja tunnustukset== * Vuoden elokuvaohjaaja (2007). * Parhaan ohjaajan palkinto Münsterin kansainvälisillä elokuvafestivaalilla Saksassa elokuvasta Miehen työ (2007) * Pääpalkinto Cinema Tous Ecrans -elokuvafestivaalilla Genevessä elokuvasta Paha perhe (2010). * Parhaan ohjauksen Jussi-palkinto elokuvasta Häiriötekijä (2016). * Parhaan ohjauksen ja parhaan elokuvan Jussi-palkinto elokuvasta Tyhjiö (2019). * Nordisk Film -palkinto yhdessä leikkaaja Samu Heikkilän kanssa elokuvasta Tyhjiö (2019). * Parhaan lyhytelokuvan Jussi-palkinto elokuvasta Poke (2021). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Jussi-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tugan Sohijev

Tugan Taimurazovitš Sohijev (; s. 1977 Vladikavkaz, Ossetia) on venäläinen kapellimestari, joka on nopeasti luonut kansainvälistä uraa. Sohijev sai koulutuksensa Pietarin konservatoriossa Ilja Musinin ja Leonid Kortšmarin oppilaana ja tämän kuoleman jälkeen opiskeli jonkin aikaa Juri Temirkanovin johdolla. Vuonna 2000 Sohijev teki läpimurron voittamalla Prokofjev- kapellimestarikilpailun Pietarissa. Sohijev nimitettiin kilpailun jälkeen Venäjän valtionorkesterin ylikapellimestariksi ja Pohjois-Ossetian filharmonikoiden taiteelliseksi johtajaksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 2003 asti. Vuonna 2001 Sohijev johti ensi kerran Kirovin oopperassa teoksen Matka Reimsiin. Metropolitan-oopperassa hän debytoi 2003 Jevgeni Oneginilla. Britannian debyytti tapahtui 2002 Walesin kansallisoopperassa La Bohèmella. Vuonna 2003 Sohijev valittiin Walesin kansallisoopperan ylikapellimestariksi, mutta hän erosi tehtävästä jo vuotta myöhemmin stressiin vedoten. Nykyisin hän on Toulousen Theatre du Capitolen orkesterin päävierailija ja taiteellinen neuvonantaja. Sohijev on johtanut BBC:n filharmonista orkesteria, Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesteria, Concertgebouw-orkesteria ja Frankfurtin radion sinfoniaorkesteria. Suomessa hän johti lokakuussa 2007 Radion sinfoniaorkesteria. Sohijevin ensimmäinen levytys Theatre du Capitolen orkesterin kanssa sisälsi Pjotr Tšaikovskin neljännen sinfonian ja Modest Musorgskin Näyttelykuvia. Sohijev on ollut Bolšoi-teatterin ylikapellimestari lähes kymmenen vuotta ja myös Toulousen orkesterin ylikapellimestari, mutta hän on ilmoittanut 6. maaliskuuta 2022, että hän eroaa molemmista tehtävistä. Toulousen orkesteri vaati häntä tuomitsemaan Venäjän hyökkäyksen Ukrainaan, mitä hän ei voi tehdä, koska se tietäisi Venäjällä pahimmillaan 15 vuoden vankeusrangaistusta.Maailmankuulun Bolshoi-teatterin ylikapellimestari eroaa Ylen uutiset 6.3.2022 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Tugan Sohijevin haastattelu Luokka:Venäläiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Live at Wembley ’86

Live at Wembley '86 (myös nimellä Live At Wembley Stadium) on brittiläisen Queen-yhtyeen vuonna 1992 julkaistu konserttitaltiointi. Konsertti järjestettiin kahtena peräkkäisenä iltana 11. – 12. heinäkuuta 1986 Lontoon Wembley-stadionilla, taltiointi on jälkimmäiseltä illalta. Konsertti oli osa A Kind of Magic -albumin julkaisua seurannutta Magic Tour -kiertuetta. Myös konserttitaltiointi Live Magic kuului Magic Tour -kiertueeseen. Wembleyn konsertti on julkaistu myös DVD-levynä. Live at Wembley on nauhoitettu kokonaan yhdestä konsertista, kun taas yhtyeen kaksi aiempaa konserttitaltiointia Live Killers ja Live Magic on koottu useista eri konserteista. Albumi julkaistiin postuumisti yhtyeen keulahahmon Freddie Mercuryn kuoleman jälkeen. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # Vuonna 2003 Yhdysvalloissa julkaistu CD sisältää myös neljä bonuskappaletta: 29. Tavaszi Szel Vizet Araszt 30. A Kind Of Magic (säv. Taylor) 31. Crazy Little Thing Called Love (säv. Mercury) 32. Another One Bites The Dust (säv. Deacon) Kappaleiden "We Will Rock You" ja "We Are The Champions" konserttiversiot sekä alkuperäisversiot julkaistiin singlenä Euroopassa. We Will Rock You (Live) Queen Picture Hall == Kokoonpano == * Freddie Mercury – Laulu, piano * John Deacon – Bassokitara * Roger Taylor – Rummut, taustalaulu * Brian May – Kitara, taustalaulu * Spike Edney – Kosketinsoitin, kitara ja taustalaulu == Julkaisut == Wembleyn konsertti julkaistiin videomuodossa VHS-kasettina Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa sekä laserlevyllä Japanissa jo vuonna 1990, kaksi vuotta ennen äänilevyn julkaisua. Andy's Queen Page Albumi julkaistiin 26. toukokuuta 1992 Britanniassa ja Yhdysvalloissa tupla-LP:nä, tupla-kasettina ja tupla-CD:nä. Vuonna 2003 julkaistiin Yhdysvalloissa ja Euroopassa äänenlaadulta parannettu CD-levy, joka sisälsi myös neljä bonuskappaletta sekä pitkän version "Tutti Frutti" -kappaleesta. Saman vuonna julkaistiin myös DVD-levy konsertista Live At Wembley Stadium QueenOnline . Vuonna 2004 CD-levy julkaistiin uudelleen Japanissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 1992 konserttitallenteet Luokka:Queenin albumit Luokka:Konserttielokuvat
Stoneage (albumi)

Stoneage on keravalaisen metalliyhtye Stonen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 1998. Levyn tuottivat Mikko Karmila ja Stone. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Janne Joutsenniemi – laulu, basso * Roope Latvala – kitara * Markku Niiranen – kitara * Jiri Jalkanen – kitara * Pekka Kasari – rummut == Stoneage 2.0 == __NOTOC__ Stoneage 2.0 julkaistiin 5. marraskuuta 2008 niin ikään levymerkillä Johanna Kustannus. Painos sisältää bonuskappaleena cover- version Black Sabbathin kappaleesta ”Symptom of the Universe”. Luokka:Vuoden 1998 kokoelma-albumit Luokka:Stonen albumit Luokka:Mikko Karmilan tuottamat albumit
Uusipaavalniemi

Uusipaavalniemi on seuraavien tunnettujen suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Jussi Uusipaavalniemi (s. 1965), curling-pelaaja, Markku Uusipaavalniemen veli * Markku Uusipaavalniemi (s. 1966), curlingin olympiamitalisti, uimahyppääjä ja kansanedustaja (Keskusta, Perussuomalaiset), (Vuoden Markku 2002), Jussi Uusipaavalniemen veli
Rami Räikkönen

Rami Räikkönen (s. 4. joulukuuta 1977)http://www.ewrc- results.com/profile.php?p=1776 on suomalainen rata-autoilija ja rallikuski. Hän ajoi kartingia vuosina 1986–1998 voittaen Venäjän mestaruuden talvikartingissa vuonna 1998. Räikkönen on ajanut Mini 1000 Cup -sarjaa Morris Minillä vuosina 1996–2006 voittaen cup-mestaruuden vuonna 2006 . Hän on ajanut myös rallia vuodesta 2000 lähtien osallistumalla N-ryhmän Honda Integralla muun muassa Hankiralliin ja Jyväskylän Neste Ralliin. Hän voitti nuorten SM- hopeaa vuonna 2003. Kaudella 2007 Räikkönen osallistui Suomen F3-sarjaan Anssi Kelan tallikaverina. Hän oli sarjan pisteissä kolmas. Rami Räikkönen on Formula 1-sarjan vuoden 2007 maailmanmestarin Kimi Räikkösen isoveli. ==Formula 3 -tulokset== Vuosi Talli Auto 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 Sijoitus Pisteet 2007 Koiranen Bros. Motorsport Dallara F304 Opel Spiess BOT BOT TAL TAL KEM KEM EST EST AHV AHV ALA ALA rowspan=2; 3 160 2007 Koiranen Bros. Motorsport Dallara F304 Opel Spiess 3 3 4 5 4 6 3 4 4 4 3 3 160 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset ralliautoilijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mujejärvi (Nurmes)

Mujejärvi on kylä Nurmeksessa, Pohjois-Karjalassa. Se sijaitsee Nurmeksen pohjoiskolkassa, Kuhmon tien varrella, lähellä Kuhmon rajaa. Mujejärvi on vaara-asutusalue, ja kylän talot sijaitsevat vaaroilla. Kylä kuuluu Nurmeksen ns. itäisin kaskikyliin ja Erä-Nurmekseen. Se on myös yksi Korpikylien tien autoretkeilyreitin kyläkohteista. == Nähtävyyksiä == * Kujangin vanha 200-vuotias tupa Kujangissa * Mujejärven virkistys- ja retkeilyalue * Uuronrotko == Historia == Mujejärvelle muuttivat ensimmäiset asukkaat 1600-luvulla. Silloin harjoitettiin kaskenpolttoa. Vähitellen Mujejärven ympäristöön ja Kujankiin vakiintui kahdeksan talon hajanainen kylä, jossa ihmiset saivat elantonsa luontaistaloudesta; kaskenpolton ohella muutaman hehtaarin peltotilkuista, karjanpidosta sekä metsästyksestä ja kalastuksesta. Kun Mujejärven halki rakennettiin 1880-luvun alussa tie, joka yhdisti Nurmeksen ja Kuhmon kirkonkylät, pääsi kylän kehitys vauhtiin. Puutavarayhtiöt laajensivat hakkuut kauas Maanselän reunoille, ja Mujejärven talolliset saivat runsaasti metsä- ja uittotöitä. Kansakoulu alkoi toimia 1900-luvun vaihteessa. Vaarojen asuttaminen eteni voimakkaasti, ja uusia asuinpaikkoja perustettiin lisää. Kylään perustettiin kauppoja. Enimmillään 1950-luvulla oli Mujejärvellä neljättäsataa asukasta. Kun metsätalous koneellistui ja ympäristöstä olivat metsät kaadettu, alkoivat työt vähentyä. Pienet tilat eivät enää riittäneet toimeentulon lähteeksi. Monet, varsinkin nuoremmat, muuttivat 1960-luvun kuluessa kylältä pois. Kyläkoulu lakkautettiin 1973. Kylälle jäi asumaan lähinnä vanhempaa väkeä. Kylä alkoi autioitua. == Kujanki == Kujanki on Mujejärven luoteispuolella erämaassa oleva vaara-asutus. Kujanki on merkitty asutuksi jo 1600-luvun alkupuolella. Kujangin rakennuksista vanhin, vanha Kujangin tupa on jo 200-vuotias. Se on hyvin rakennettu ja hyvin säilynyt. == Samuli Paulaharju == Kansatieteilijä Samuli Paulaharju teki kesällä 1907 keräysretken vanhoista perinteistä tunnettuun Mujejärven kylään ja Kujankiin. == Lähteet == * Nurmeksen kylät: Mujejärvi * Korpikylien Tie. Wilderness Village Ky. Kimmo Törmä. 1994 * Paulaharju Samuli. Karjalaista rakennustaitoa: Kuvaus Pohjois- ja Itä-Karjalan rakennuksista. SKS:n toimituksia 935. 2003. ISBN 951-746-525-4. Luokka:Nurmeksen kylät
Elina Merenmies

Elina Merenmies (s. 9. syyskuuta 1967 Espoo) on suomalainen taidemaalari ja piirtäjä, joka on tunnettu ekspressionistista ilmaisua ja pikkutarkkoja yksityiskohtia yhdistelevistä piirustuksista ja maalauksista. Kuvien aiheina ovat usein kasvokuvat tai groteskit tarinat ja ne sisältävät psykoanalyyttista kuvastoa ja viittauksia klassiseen kuvataiteeseen. Merenmies on järjestänyt useita näyttelyjä Suomessa ja ulkomailla. Vuonna 2007 hän oli Ars Fennica -ehdokas ja vuodesta 2009 alkaen hän on toiminut Ars Fennica -palkintolautakunnan jäsenenä. Hän on toiminut myös opettajana Kuvataideakatemiassa ja rehtorina Vapaassa Taidekoulussa vuodesta 2020 alkaen. ==Lähteet== * * * Elina Merenmiehen taiteen kuvaus Ars Fennica -palkinnon sivuilla ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Minna Kontkanen: Elina Merenmiehen kauhukuvat täyttävät Taidehallin Suomen kuvalehti. 7.1.2012. * Risto Nordell: Kauneutta kauheudessa Kirkko ja kaupunki. 7.1.2014. Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pitkäkumpu

Pitkäkumpu oli muinainen hautakumpu, jossa oli puisia tai kivisiä kammioita. Pitkäkummut liittyvät alkujaan kivikautiseen varhaisneoliittiseen maanviljelykulttuuriin. Niitä rakennettiin perinteisesti sosiaaliselle yläluokalle, kun tavalliset ihmiset tuhkattiin tai haudattiin huonommin tehtyihin hautoihin.The Independent: A tomb with a view – 5 500 years on: Wiltshire farmer brings back the long barrow burial mound Viitattu 29.11.2014. Britannian tunnetuin hautakumpu on Sutton Hoo Suffolkissa, mutta parhaiten säilynyt on West Kennet Long Barrow Wiltshiressä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * West Kennet Long Barrow * Megaliths in Mecklenburg–Vorpommern Luokka:Arkeologia
Holinrotko

Holinrotko on rotko ja nähtävyys Rautavaaralla, Pohjois-Savossa. Se sijaitsee Pohjois-Karjalan rajoilla Ylä-Keyritty-järven kaakkoispuolella Nurmes–Rautavaara-tien läheisyydessä. Itse rotko ei ole kovin syvä. Rotkon vieressä on jyrkkä kallio, jonka päällä kulkevalta polulta on hyvät näkymät. Rotkon pohjalla on suota ja lampi, josta vesi ei pääse virtaamaan pois. Rotkon kautta kulkee myös pidempi retkeilyreitti Nurmes–Metsäkartano, jota pitkin pääsee Rautavaaran Metsäkartanolle ja toisaalta Nurmeksen Raesärkille. == Lähteet == * Härkönen T., Laitinen J., Räntilä K.: Luontomatkailijan Suomi, s. 251. Otava, 1993. ISBN 951-1-11522-7. == Aiheesta muualla == * UPM: 046. Holinrotkon laajennukset, Rautavaara * Suunnistuskartta: Holinrotko * Salakirjat: Suomen rotkot Luokka:Rautavaaran luonto Luokka:Suomen rotkot
No Way Back (EP)

No Way Back on suomalaisen metalliyhtye Northerin 21. helmikuuta 2007 julkaistu minialbumi. Se sijoittui julkaisunsa jälkeisellä listaviikolla Suomen virallisen singlelistan ensimmäiseksi. Minialbumin kappalemateriaali koostuu neljästä ennenjulkaisemattomasta kappaleesta sekä aiemmin V2 – Jäätynyt enkeli -elokuvan soundtrackillä julkaistusta "Frozen Angel" -kappaleesta. Kappaleesta julkaistu musiikkivideo sisältää kohtauksia elokuvasta, jossa yhtye myös itse esiintyi. Kappaleiden sävellyksestä ja sanoituksesta vastasivat yhtyeen kitaristi-laulajat Petri Lindroos ja Kristian Ranta. == Kappaleet == # # # # # == Kokoonpano == * Jukka Koskinen – basso * Petri Lindroos – laulu, kitara * Tuomas Planman – kosketinsoittimet * Kristian Ranta – kitara, puhdas laulu * Heikki Saari – rummut == Arvostelut == * Imperiumi.net: Imperiumi.net: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == * No Way Back -sikermä Northerin virallisella sivustolla (mp3, 5,6 Mt) * Frozen Angel -musiikkivideo Northerin virallisella sivustolla (mpg, 41,3 Mt) * * Luokka:Vuoden 2007 EP:t Luokka:Northerin albumit