EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tarmo Toikkanen

Tarmo Toikkanen (s. 1975Kanto) on suomalainen pedagogiikan tutkija, psykologi, kirjailija, kouluttaja ja yrittäjä. Hän on itseoppinut tekijänoikeusasioiden asiantuntija. Toikkanen tunnetaan avoimuuden ja erityisesti avoimen sisällön sekä tieteen edistäjänä. Toikkanen on Creative Commons Suomen vetäjä sekä toiminut keskeisessä roolissa Creative Commons -lisenssien sovittamisessa ja tuomisessa Suomeen. Hän on myös mukana Wikimedia Suomen sekä Open Knowledge Finlandin toiminnassa. == Tunnustuksia == * Suomen Avoimen tieteen koordinaatio myönsi vuonna 2022 Avoimen oppimisen vaikuttaja -palkinnon Tarmo Toikkaselle "suomalaista avointa oppimista merkittävästi edistäneestä urasta". == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Verkkosivusto * Toikkanen Wikimedia- hankkeissa Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset avoimuuden edistäjät Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Runkolinja 520

Runkolinja 520 on Helsingin seudun liikenteen runkolinja, jonka liikennöinti alkoi 14. elokuuta 2023. Linjan reitti kulkee väliä Matinkylä – Leppävaara – Martinlaakso vyöhykkeellä B. Leppävaarassa, Myyrmäessä, Louhelassa ja Martinlaaksossa on vaihtoyhteydet lähijuniin. Matinkylässä on vaihtoyhteys metroon. Vuoroväli on arkisin ja lauantaisin päiväsaikaan kymmenen minuuttia ja sunnuntaisin päiväsaikaan viisitoista minuuttia. ==Lähteet== Luokka:Espoon liikenne Luokka:Vantaan liikenne Luokka:Helsingin seudun linja-autoliikenne
Malesian kansanliike (puolue)

Malesian kansanliike (, , , lyh. GERAKAN) on malesialainen keskustalainen puolue. Puolueella on 2 senaattorin paikkaa Malesian ylähuoneessa. == Historia == Puolue perustettiin vuonna 1968 ja sen tarkoitus oli alusta asti kerätä yhteen Malesian eri etniset ryhmät, kuten malaijit, kiinalaiset ja intialaiset, saman ideologian alle. Tähän ideologiaan kuuluivat puolueen mukaan sosiaalinen oikeus, demokratia, liberalismi ja harmonia eri ryhmien välillä. Malesian kansanliike muodosti hallituksen ensimmäisen kerran vuonna 1969. Vuosina 1969–2008 puolue oli käytännössä katkeamattomasti Penangin osavaltion valtapuolue. Vuonna 2006 arvioitiin, että puolueen jäsenistä 80 % oli etniseltä taustaltaan kiinalaisia, 15 % intialaisia ja loput malaijeita sekä muiden ryhmien edustajia. == Ideologia ja kannanottoja == Puolue on CALD:n täysmääräinen jäsen. Lisäksi se on Liberal Internationalin tarkkailijajäsen. Puolueohjelmansa mukaan GERAKAN kannattaa mm.: * Kaikkien malesialaisten asioiden ajamista etniseen taustaan katsomatta * Yksityisen ja julkisen sektorin parempaa yhteistyötä talouskasvun luomiseksi * Kovempia panostuksia ympäristönsuojeluun * Naisten aseman vahvistamista politiikassa * Rahavallan syntymisen estämistä == Lähteet == Luokka:Malesian puolueet Luokka:Liberaalit puolueet
Pintamojärvi

Pintamojärvi on osin kulttuurimaiseman reunustama säännöstelty järvi Pudasjärvellä Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Järven pinta-ala on 3,4 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 113 kilometriä itäkoilliseen.Pintamojärvi. Järviwiki. Viitattu 10.4.2022. == Maantiede == Pintamojärven ulottuvuus lounaasta koilliseen on noin 3,2 kilometriä. Saaria ei ole. Järvi kaartuu lounaasta koilliseen ja siitä työntyy pohjoiseen leveä lahti. Pintamon kylä sijaitsee järven länsirannalla ja myös muut rannat ovat asuttuja. Pintamojärven pohjoispuoliskolla sijaitsee laaja vähintään kymmenen metriä syvä vyöhyke, lounaisosan Honganlahti on sitä vastoin matala. Pintamojärveen virtaa Itäoja idästä ja laskuoja koillisesta Latvajärveltä (172,9 metriä mpy). Pintamojärven luoteiskolkasta alkaa Pintamo-oja, joka virtaa luoteeseen Iinattijärveen (132,1 metriä mpy). Pintamojärven ja Iinattijärven välinen etäisyys on runsaat viisi kilometriä. Pintamojärvi (61.254.1.002) kuuluu Pintamo-ojan valuma-alueeseen (61.254), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Naamanganjoen valuma-alue (61.25) ja ensimmäinen on Iijoen keskiosan alue (61.2). Pintamojärvi on laajin Pintamo-ojan valuma-alueen 15:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Latvajärvi.Pintamo-ojan valuma- alue (61.254). Järviwiki. Viitattu 10.4.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Pudasjärven järvet Luokka:Iijoen keskiosan alue
Iinattijärvi (järvi)

Iinattijärvi on osin kulttuurimaiseman reunustama, saarten ja niemien pirstoma järvi Pudasjärvellä Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Järven pinta-ala on 3,5 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 106 kilometriä itäkoilliseen.Iinattijärvi. Järviwiki. Viitattu 10.4.2022. == Maantiede == Iinattijärven ulottuvuus lännestä itään on noin 5,7 kilometriä. Järven länsiosan Alaselän leveys etelästä pohjoiseen on noin kilometrin, itäosan Yläselän leveys etelästä pohjoiseen on noin 600 metriä. Suurin niemimaa on järven länsiosan Iinattiniemi, jonka länsipuolella sijaitsee pääaltaasta erillinen Iinattilampi. Iinattijärven luoteiskolkassa sijaitsee Luvelahti, itäisimmät järvenosat ovat Ukonlahti ja Vintturinlahti. Järven keskiosassa sijaitsee noin 15-hehtaarinen, asuttu Petäjäsaari, jonka pohjoispuolella on Kenttälänsalmi. Vain nelisen hehtaaria Iinattijärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä, syvimmät kohdat sijaitsevat Alaselällä ja Kenttälänsalmessa. Iinattijärven nimettyjä saaria ovat Petäjäsaaren ohella usean hehtaarin laajuinen Saunasaari luoteessa sekä Kuusisaari ja Koivusaari. Iinattijärven kylämaiseman lisäksi järven rannoilla on suomaata. Iinattijärven laskee Naamanganjoki idästä, Naamanganjokeen yhtyy Pintamo-oja, joka saa alkunsa Pintamojärvestä. Luvelahteen laskee Joutenoja ja Saarioja. Iinattijärven luusua sijaitsee Iinattilammen etelärannalla, josta alkaa etelään virtaava Iinattijoki. Joki päättyy Korentojärveen, joka sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Iinattijärveltä lounaaseen. Korentojärveltä vedet virtaavat Hirvasjokea Iijokeen. Iinattijärven vesitilavuus on 11 885 000 kuutiometriä. Iinattijärvi (61.243.1.001) kuuluu Iinattijärven alueeseen (61.243), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Hirvasjoen alue (61.24) ja ensimmäinen on Iijoen keskiosan alue (61.2). Iinattijärvi on laajin Iinattijärven alueen neljästä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Kolme muuta ovat Kuikkalampi sekä Vihantajärvi (e) ja Vihantajärvi (p).Iinattijärven alue (61.243). Järviwiki. Viitattu 10.4.2022. == Lähteet == Luokka:Pudasjärven järvet Luokka:Iijoen keskiosan alue
Mujejärvi (järvi)

Mujejärvi on metsäjärvi Nurmeksen koillisosassa Pohjois-Karjalassa lähellä Kainuun rajaa. Sen pinta-ala on 3,4 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 131 kilometriä pohjoiseen ja Kajaanista 100 kilometriä itäkaakkoon. Järvi on osa Mujejärven virkistys- ja retkeilyaluetta.Mujejärvi. Järviwiki. Viitattu 12.4.2022. == Maantiede == Mujejärven pituus lännestä itään on 3,3 kilometriä. Järven keskiosan leveys vaihtelee kilometristä puoleentoista kilometriin. Järven länsiosaa jakaa leveä niemimaa, josta suuntaa kaakkoon noin 300 metriä pitkä ja 30–50 metriä leveä Kalmoniemi. Niemimaan pohjoispuolella sijaitsee Akonlahti ja eteläpuolella lounainen järvenosa, joka kattaa suuren osan koko järvestä. Kaakkoisen järvenosan muodostaa Murtolahti. Mujejärven läntinen osa on matala, itäinen osa on syvempi. Syvin kohta, 21 metriä, sijaitsee noin 800 metriä Kalmoniemen kärjestä itään. Kalmoniemen pohjoispuolella sijaitsee 15 metrin syvänne. Mujejärven saariluku on 23. Saaret ovat kahta lukuun ottamatta alle hehtaarin laajuisia. Laajimmat saaret ovat järven itäosan syvän alueen pohjoispuolella sijaitseva Isosaari ja sen itäpuolinen Anosaari, jonka pohjoispuolella sijaitsee Kalmosaari, jossa on muinaishauta. Mujejärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Kalmoniemellä sijaitsee kivikautinen asuinpaikka ja ortodoksinen kalmisto. Mujejärven kylä sijaitsee viitisen kilometriä Mujejärveltä luoteeseen. Akonlahteen laskee Mujekoski pohjoisesta Ala- Sammaljärveltä, jonka korkeustaso on metrin Mujejärveä ylempi. Mujejärven itäpuolinen Tetrijärvi laskee Ala-Sammaljärven kautta Mujejärveen. Järven itäkolkan Hiltuslahteen virtaa laskuoja kaakosta. Mujejärven luusua sijaitsee järven lounaiskulmassa, josta virtaa Kolkonjoki lounaaseen Kolkonjärvelle (178,5 metriä mpy). Järvien välinen etäisyys on alle viisi kilometriä. Mujejärven vesitilavuus on 15 676 000 kuutiometriä. Mujejärvi (04.477.1.001) kuuluu Mujejärven valuma-alueeseen (04.477), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Saramojoen valuma-alue (04.47) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Mujejärven valuma-alueella on 48 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Mujejärvi on laajin. Tetrijärvi on toiseksi laajin ja Parvajärvi-Pieni Parvajärvi kolmanneksi laajin.Mujejärven valuma-alue (04.477). Järviwiki. Viitattu 12.4.2022. Mujejärvi on Nurmeksen seitsemänneksi laajin vakavesi. Sitä seuraa Kolkonjärvi.Nurmes. Järviwiki. Viitattu 12.4.2022. == Lähteet == Luokka:Nurmeksen järvet Luokka:Pielisen reitin valuma-alue
Honkajärvi (Sotkamo)

Honkajärvi on saareton järvi Sotkamossa Kainuun eteläosassa. Sen pinta-ala on 1,7 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 52 kilometriä itäkaakkoon.Honkajärvi. Järviwiki. Viitattu 12.4.2022. == Maantiede == Honkajärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,1 kilometriä. Järven keskiosa on pohjois- ja eteläosaa kapeampi. Keskiosaa kaventaa järven läntisen rannan leveä Puukkoniemi. Honkajärvellä puolentoista metrin syvyyskäyrä ja kolmen metrin syvyyskäyrä kulkevat lähes kiinni toisissaan. Noin 40 prosenttia järvestä on vähintään kymmenen metriä syvä, 14–15 metriä syviä kohtia on useita. Honkajärven rannat ovat enimmäkseen metsämaata. Järven luoteisosan Talvilahden rannalla on pientaloja ja eteläisimmän osan Honkaperän rannalla on hieman peltomaata. Järven länsipuolella sijaitsee Kurkisuo ja itäpuolella Räätäjärvi. Honkajärven ja Räätäjärven välisen kannaksen nimi on Räätäkangas. Honkajärveen virtaa Maunusjoki kaakosta. Maunusjoki kerää Niprajoen ja Lontanjoen vedet. Lontanjoki alkaa Honkajärven kaakkoispuolella sijaitsevasta Hietanen-järvestä. Honkajärven luusua sijaitsee altaan luoteiskolkassa, josta alkaa luoteeseen Syväjärveen virtaava Koljosensalmi. Honkajärvi, Syväjärvi ja niiden luoteispuolella sijaitsevat Hautajärvi ja Alajärvi muodostavat kokonaisuuden, jonka korkeustaso on 153,4 metriä merenpinnan yläpuolella. Järvien vedet laskevat Sapsonkoskea luoteeseen Pieneen Sapsojärveen (137,9 metriä mpy). Honkajärven vesitilavuus on 13 392 000 kuutiometriä. Honkajärvi (59.871.1.013) kuuluu Sapsojoen alaosan alueeseen (59.871), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Sapsojoen valuma-alue (59.87) ja ensimmäinen on Nuasjärven–Kiimasjärven alue (59.8). Honkajärvi on Sapsojoen alaosan alueen laajin vakavesi. Toiseksi laajin on Alajärvi. Valuma-alueeseen kuuluu 14 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.Sapsojoen alaosan alue (59.871). Järviwiki. Viitattu 12.4.2022. Sotkamon Honkajärvi on laajin Suomen 19:stä Honkajärvi-nimisestä vakavedestä. Seuraavaksi laajin on Hyrynsalmen Honkajärvi.Honkajärvi. Järviwiki. Viitattu 12.4.2022. == Lähteet == Luokka:Sotkamon järvet Luokka:Nuasjärven–Kiimasjärven alue
Vehkajärvi (Ruokolahti, läntinen)

Vehkajärvi on metsäjärvi Ruokolahdella Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 2,4 neliökilometriä. Etäisyys Imatralta on 27 kilometriä pohjoisluoteeseen.Vehkajärvi Järviwiki. Viitattu 13.4.2022. == Maantiede == Vehkajärven pituus etelästä pohjoiseen on 3,5 kilometriä. Niemimaita on paljon ja järven leveys vaihtelee. Keskiosan Suuriniemen kohdalla järvi on kapeampi kuin etelässä ja pohjoisessa. Vehkajärveen kuuluu myös Pieni Vehkajärvi, joka sijaitsee pääaltaan luoteispuolella Naurisniemen erottamana. Vehkajärven syvin kohta, yhdeksän metriä, sijaitsee pääaltaan keskellä. Pienen Vehkajärven syvin kohta on kahdeksan metriä. Vehkajärven saariluku on kymmenen. Saarista kaksi on alle aarin laajuisia luotoja. Vehkajärven saaret sijaitsevat valtaosin pääaltaan pohjoisosassa, joka on muuta järveä matalampi. Järven eteläosassa sijaitsee Eerikkasaari. Vehkajärven rannat ovat pientalojen täplittämää metsämaata. Järven eteläpuolitse kulkee kantatie 62. Vehkajärven koillisosan Pimiälahteen laskevat pohjoisesta Kaidanjärven (89,0 metriä mpy) ja Suuri- Kivistön (90,5 metriä mpy) vedet Kurkilammen (88,5 metriä mpy) kautta. Vehkajärvi laskee Pienen Vehkajärven länsirannalta alkavaa Myllyjokea länteen. Vehkajärven vesitilavuus on 7 654 000 kuutiometriä. Vehkajärvi (04.129.1.002) kuuluu Myllyjoen-Vehkajärven valuma-alueeseen (04.129), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pihlajaveden-Kokonselän alue (04.12) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Vehkajärvi on laajin Myllyjoen-Vehkajärven valuma-alueen 18:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Suuri- Kivistö.Myllyjoen-Vehkajärven valuma-alue (04.129) Järviwikissä. Viitattu 13.4.2022. Ruokolahdella on toinenkin Vehkajärvi, se sijaitsee Ala-Saimaan alueella noin 15 kilometriä Pihlajaveden-Kokonselän alueen Vehkajärveltä itään. == Lähteet == Luokka:Ruokolahden järvet Luokka:Pihlajaveden–Kokonselän alue
Vehkajärvi (Ruokolahti, itäinen)

Vehkajärvi on syvyyssuhteiltaan vaihteleva metsäjärvi Ruokolahdella Etelä- Karjalassa. Sen pinta-ala on 77 hehtaaria. Etäisyys Imatralta on 27 kilometriä pohjoiskoilliseen.Vehkajärvi Järviwiki. Viitattu 13.4.2022. == Maantiede == Vehkajärvi kaartuu Vehkajärvenniemen ympärille. Niemen länsipuolinen järvenosa on pienempi ja matalampi kuin niemen itäpuolinen osa. Järvenosia yhdistää niemen eteläpuolinen matala Raatesalmi. Noin 40 prosenttia Vehkajärvestä on enintään kolme metriä syvä, samoin 40 prosenttia on vähintään kuusi metriä syvä. Syvimmät alueet sijaitsevat itäisen järvenosan keskivaiheilla. Vehkajärven saariluku on viisi. Saarista kolme on alle aarin laajuisia luotoja. Ainoa nimetty saari on länsirannan lähellä sijaitseva Verkkosaari. Vehkajärven rannat ovat metsäisiä, pientaloja on melko paljon. Vehkajärvenniemen korkeimmat kohdat kohoavat noin 130 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 25 metriä järven pintaa korkeammalle. Vehkajärveen laskee Holmajoki idästä. Vehkajärven lasku-uoma alkaa altaan luoteiskolkasta ja johtaa Pienen Vehkajärven (04.118.1.035) kautta Ilmajärven (102,2 metriä mpy) kaakkoisrannalle. Vehkajärven länsipuolella sijaitsee Saarijärvi (04.118.1.051). Järvien välinen kannas on kapeimmillaan alle 200 metriä leveä. Vehkajärven vesitilavuus on 4 342 000 kuutiometriä. Vehkajärvi (04.118.1.033) kuuluu Virmutjoen valuma-alueeseen (04.118), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ala-Saimaan alue (04.11) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Vehkajärvi on neljänneksi laajin Virmutjoen valuma-alueen 61:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Kolme laajinta ovat Ilmajärvi, Suuri Paljärvi ja Vääräjärvi.Virmutjoen valuma-alue (04.118) Järviwiki. Viitattu 13.4.2022. Ruokolahdella on toinenkin Vehkajärvi, se sijaitsee Pihlajaveden-Kokonselän alueella noin 15 kilometriä Ala-Saimaan alueen Vehkajärveltä länteen. == Lähteet == Luokka:Ruokolahden järvet Luokka:Ala-Saimaan alue
Rasmus Jarlov

Rasmus Jarlov (s. 29. huhtikuuta 1977 Aarhus) on tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän toimi Tanskan elinkeinoministerinä vuosina 2018–2019 ja on istunut kansankäräjillä vuosina 2010–2011 sekä uudelleen vuodesta 2015. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Rasmus Jarlov Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Iso-Vuolinko

Iso-Vuolinko on varsin kirkasvetinen ja suurelta osin matala järvi Mikkelin keskustan länsipuolella Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 1,7 neliökilometriä ja vesitilavuus 5,35 kuutiohehtometriä.Iso-Vuolinko Järviwikissä. Viitattu 14.4.2022.Mikkelin luonto ja arvokkaat luontokohteet, pdf-tiedosto. Viitattu 14.4.2022. == Maantiede == Iso-Vuolinko on lounais–koillissuuntainen. Etäisyys järven lounaiskolkasta koilliskolkkaan on 3,9 kilometriä. Järvi haarautuu useisiin lahtiin, ja sen polveilevan rantaviivan pituus on lähes 20 kilometriä. Laajimmat niemet ovat etelärannan Muinosenniemi ja länsirannan Haapaniemi. Pohjoisessa Marjoniemi jakaa järven kahteen lahteen. Iso-Vuolingon lounaisosan muodostava Kivilahti on muuta järveä syvempi. Järven syvin kohta, 16 metriä, sijaitsee lahden pohjoisosassa. Iso-Vuolingon keskiosaa jakaa itärannan Syväniemi, jonka kohdalla järvi on noin 150 metriä leveä. Niemen eteläpuolella on hyvin matalaa, pohjoispuolella on 10–13 metriä syvä alue. Iso-Vuolingon saariluku on kahdeksan. Suurin saari on usean hehtaarin laajuinen Lammassaari Marjoniemen länsipuolella. Muut saaret ovat alle hehtaarin laajuisia. Muinosenniemen ja Syväniemen välisellä matalalla vyöhykkeellä sijaitsee useita saaria, kuten Katajasaari ja Haapasaari. Iso- Vuolingon rannat ovat karuja ja kivisiä. Länsirannalla on runsaasti pientaloja. Järven koillispuolella sijaitsee Mikkelin lentoasema ja pohjoisimman järvenosan yli on rakennettu rautatie. Iso-Vuolingon valuma- alueesta on peltoa vain muutama prosentti.POS-ELY-KESKUS JÄRVIEN VESIKASVILLISUUDEN LINJASEURANNAT KESKI-SUOMESSA JA ETELÄ-SAVOSSA VUONNA 2019, pdf-tiedosto. Viitattu 14.4.2022 Iso-Vuolingon kaakkoisosan Jokilahteen laskee Naaranginjoki etelästä Naaranki-järvestä (101,2 metriä mpy). Iso-Vuolinko laskee koillisen rannan Pienisalmesta pohjoiseen Pieni-Vuolinkoon, joka laskee etelään Alainen-järveen. Osa Iso-Vuolingon vesistä laskee suoraan Alaiseen. Iso-Vuolingon ekologinen tila on arvioitu hyväksi. Vesitilavuus on 5 350 000 kuutiometriä. Yleisimmät kasvilajit ovat ulpukka ja suomenlumme. Iso-Vuolinko (04.153.1.030) kuuluu Emolanjoen valuma-alueeseen (04.153), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ukonveden valuma-alue (04.15) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Iso-Vuolinko on laajin Emolanjoen valuma-alueen 45:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Oulanki.Emolanjoen valuma-alue (04.153) Järviwiki. Viitattu 14.4.2022. == Lähteet == Luokka:Mikkelin järvet Luokka:Ukonveden valuma-alue
Kangaspäänjärvi

Kangaspäänjärvi on matala, runsashumuksinen ja saareton järvi Reisjärven kuntakeskuksen pohjoispuolella Pohjois-Pohjanmaan maakunnan eteläisimmässä osassa. Sen pinta-ala on 67 hehtaaria. Etäisyys Oulusta on 153 kilometriä etelään. Kangaspäänjärvi on kasvillisuustyypiltään järvikortetyyppiä.Kangaspäänjärvi. Järviwiki. Viitattu 14.4.2022.Kiljanjärven ja sen yläpuolisen vesistön kunnostuksen toimenpidesuunnitelma, pdf, Höglund, Jaana; Hakala, Eero. Viitattu 14.4.2022. == Maantiede == Kangaspäänjärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,5 kilometriä. Järven leveys vaihtelee huomattavasti, sillä länsiranta koostuu suurelta osin niemimaista. Kangaspäänjärven rannoilla on reisjärveläistä kulttuurimaisemaa, jota reunustaa suovaltainen valuma-alue. Järven vesikasvillisuusvyöhykkeen leveys on enintään noin kymmenen metriä. Kangaspäänjärven tilaa alettiin parantaa hoitokalastuksin vuonna 1997. Sen ekologinen tila on arvioitu tyydyttäväksi. Kangaspäänjärveen virtaa Vähävedenpuro luoteesta Norssinjärveltä (118,6 metriä mpy). Kangaspäänjärvi laskee Kotijokea kaakkoon Kiljanjärveen (114,5 metriä mpy). Kangaspäänjärvi (53.057.1.001) kuuluu Kiljanjärven valuma-alueeseen (53.057), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kalajoen vesistössä (53). Toinen jakovaihe on Kalajanjoen valuma-alue (53.05). Kangaspäänjärvi on neljänneksi laajin Kiljanjärven valuma-alueen 16:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Kiljanjärvi, Saarivesi ja Norssinjärvi.Kiljanjärven valuma-alue (53.057). Järviwiki. Viitattu 14.4.2022. Kangaspäänjärvi on kahdeksanneksi laajin Reisjärven 95:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.Reisjärvi. Järviwiki. Viitattu 14.4.2022. == Lähteet == Luokka:Reisjärven järvet Luokka:Kalajoen vesistö
Norssinjärvi

Norssinjärvi on matala, runsashumuksinen ja saareton järvi Reisjärven kuntakeskuksen pohjoispuolella Pohjois-Pohjanmaan maakunnan eteläisimmässä osassa. Sen pinta-ala on 72 hehtaaria. Etäisyys Oulusta on 149 kilometriä etelälounaaseen. Norssinjärvi on kasvillisuustyypiltään järvikortetyyppiä.Norssinjärvi. Järviwiki. Viitattu 14.4.2022.Kiljanjärven ja sen yläpuolisen vesistön kunnostuksen toimenpidesuunnitelma, pdf, Höglund, Jaana; Hakala, Eero. Viitattu 14.4.2022. == Maantiede == Norssinjärvi pituus kaakosta luoteeseen on 2,6 kilometriä. Järven etelä- ja keskiosa on noin 300–450 metriä leveä, pohjoisosan leveys on noin 100 metriä. Norssinjärven rannoilla on reisjärveläistä kulttuurimaisemaa, jota reunustaa suovaltainen valuma-alue. Metsäalueita on enemmän kuin järven kaakkoispuolella sijaitsevien Kangaspäänjärven ja Kiljanjärven rannoilla. Järven vesikasvillisuusvyöhykkeen leveys on enintään noin kymmenen metriä. Norssinjärveen virtaa laskuoja luoteesta Pirttijärveltä (124,7 metriä mpy). Norssinjärvi laskee Vähävedenpuroa kaakkoon Kangaspäänjärveen (118,4 metriä mpy). Norssinjärvi (53.057.1.012) kuuluu Kiljanjärven valuma-alueeseen (53.057), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kalajoen vesistössä (53). Toinen jakovaihe on Kalajanjoen valuma-alue (53.05). Kangaspäänjärvi on kolmanneksi laajin Kiljanjärven valuma-alueen 16:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Kiljanjärvi ja Saarivesi.Kiljanjärven valuma-alue (53.057). Järviwiki. Viitattu 14.4.2022. Norssinjärvi on kuudenneksi laajin Reisjärven 95:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.Reisjärvi. Järviwiki. Viitattu 14.4.2022. == Lähteet == Luokka:Reisjärven järvet Luokka:Kalajoen vesistö
Pitkäjärvi (Reisjärvi)

Pitkäjärvi on metsäjärvi Reisjärven kuntakeskuksen luoteispuolella Pohjois- Pohjanmaan maakunnan eteläisimmässä osassa. Sen pinta-ala on 6,1 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 153 kilometriä etelälounaaseen. Pitkäjärven pohjoisin osa kuuluu Sieviin.Pitkäjärvi. Järviwiki. Viitattu 14.4.2022. == Maantiede == Pitkäjärven pituus kaakosta luoteeseen on 8,2 kilometriä. Järven eteläosan selkävesi on yli kilometrin levyinen. Järven keski- ja pohjoisosa ovat huomattavasti kapeampia. Pitkäjärven kaakkoisosan muodostaa pääaltaasta hieman erillään sijaitseva noin 40 hehtaaria laaja Hämeenlahti. Suurin niemimaa on Kokkoniemi Hämeenlahden ja pääaltaan välissä. Pitkäjärvessä sijaitsee useita pieniä saaria. Suurin saari on noin hehtaarin laajuinen Honkasaari aivan länsirannan kupeessa. Pitkäjärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Pientaloja on suhteellisen tiheään. Pitkäjärveen laskee lukuisia ojia ympäristön soilta. Pitkäjärvi kääntyy alavirtaan pohjoisrannan Pallilahden luoteiskolkasta, josta alkaa luoteeseen Vähä-Pitkään (126,6 metriä mpy) johtava mutkainen uoma. Vesireitti jatkuu Vääräjokena pohjoiseen; Vääräjoki laskee Kalajokeen noin 65 kilometrin päässä Pitkäjärveltä luoteeseen. Pitkäjärvi (53.095.1.001) kuuluu Pitkäjärven valuma-alueeseen (53.095), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kalajoen vesistössä (53). Toinen jakovaihe on Vääräjoen valuma-alue (53.09). Pitkäjärvi on laajin Pitkäjärven valuma-alueen kuudesta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Viisi muuta ovat alle kymmenen hehtaarin laajuisia.Pitkäjärven valuma-alue (53.095). Järviwiki. Viitattu 14.4.2022. Pitkäjärvi on Vuohtajärven jälkeen laajin Reisjärven 95:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.Reisjärvi. Järviwiki. Viitattu 14.4.2022. == Lähteet == Luokka:Reisjärven järvet Luokka:Sievin järvet Luokka:Kalajoen vesistö
Prymorsk

Prymorsk (); vuoteen 1964 saakka Nohaisk () on kaupunki Ukrainan eteläosan Zaporižžjan alueella, Obytitšnajoen ja Asovanmeren rannalla, maanteitse 211 kilometriä aluekeskus Zaporižžjan keskustasta eteläkaakkoon ja noin 35 kilometriä piirikeskus Berdjanskista länteen. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 11 397 (2021). Prymorsk sijaitsee nykyisin Berdjanskin piirissä (167 118 as., 2021), jonka osaksi aiempi Prymorskin piiri liitettiin Ukrainan heinäkuun 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa. Kaupunki oli vuosina 1923-1964 Nohaiskin piirin ja nimenmuutoksen jälkeen vuosina 1964-2020 Prymorskin piirin hallinnollinen keskus. Kaupunkityyppisen taajaman aseman Nohaisk sai 1938. Taajaman nimi vaihdettiin Prymorskiksi vuonna 1964. Kaupungin aseman se sai vuonna 1967. Osana 24. helmikuuta 2022 aloittamaansa hyökkäyssotaa Venäjä on kohdistanut vihollisuuksia kaupunkiin ja miehittänyt sen. Miehittäjiä vastustavista mielenosoituksista uutisoitiin esimerkiksi 4. ja 26. maaliskuuta 2022. Luotettavan tiedon saamisen miehitetyltä alueelta on kuitenkin ollut rajoitettua; muun muassa toimittajien työtä on estetty, toimittajia ja siviilivirkailijoita kaapattu tai pidätetty ja ukrainalaisten matkapuhelinverkkojen toimintaa on estetty. Приморська районна бібліотека.JPG|Kirjasto Prymorskissa. Свято-Троїцька церква у Приморську.jpg | Kirkko Prymorskissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Berdjanskin piiri Luokka:Zaporižžjan alueen kaupungit
Makasain kieli

Makasai on Itä-Timorissa puhuttava kieli, joka kuuluu timor-alor-pantar- kieliin (jonka toisinaan katsotaan kuuluvan yleisuusiguinealaisiin kieliin). Makasain katsotaan olevan elinvoimainen ja se jaetaan kahteen päämurteeseen. Vuoden 2010 väestölaskennan mukaan Itä-Timorissa oli 101 854 makasain puhujaa. Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. == Fonologia == === Konsonantit === Bilabiaali Labiodentaali Alveolaari Velaari Glottaali Nasaali m n Klusiili b d g ʔ Frikatiivi f s h Lateraali l Tremulantti r Approksimantti w Lähteet: === Vokaalit === Etinen Keskinen Takainen Suppea i u Puoliavoin e o Avoin a Lähteet: == Lähteet == Luokka:Itä-Timorin kielet Luokka:Timor-alor-pantar- kielet
Kent Johnson

Kent Johnson (s. 18. lokakuuta 2002 Port Moody, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Johnson edustaa NHL-joukkue Columbus Blue Jacketsia. Blue Jackets varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 5. varausvuorolla vuoden 2021 varaustilaisuudessa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja hänen kätisyytensä on vasen. Ennen NHL-uraansa Johnson pelasi Michiganin yliopiston joukkueessa. Huhtikuussa 2022 Johnson teki kolmevuotisen tulokassopimuksen Blue Jacketsin kanssa. https://www.sportsnet.ca/nhl/article/blue-jackets-sign-forward-kent-johnson- to-three-year-entry-level-deal/ Johnson on pelannut urallaan kolme NHL:n runkosarjan ottelua ilman tehopisteitä. Tilastot päivitetty 20. huhtikuuta 2022. Heinäkuussa 2024 Johnson solmi Blue Jacketsin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 5,4 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Johnson kuului Kanadan joukkueeseen Pekingin talviolympialaisissa 2022. Olympiaturnauksen viidessä ottelussa Johnson teki yhden maalin ja neljä syöttöä eli viisi tehopistettä. Johnson kuului Kanadan joukkueeseen myös alle 20-vuotiaiden MM- kilpailuissa vuonna 2022. Turnauksen kahdessa ottelussa hän teki yhden maalin. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Columbus Blue Jacketsin pelaajat Luokka:Columbus Blue Jacketsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ğaysa Xösäyenov

Ğaysa Batırgäräy ulı Xösäyenov (Ғайса Батыргәрәй улы Хөсәйенов, , 1928 - 2021, Ufa) oli palkittu baškiirilainen kirjailija ja tieteilijä. Xösäyenov kirjoitti yli 50 monografiaa, 400 artikkelia ja julkaisua eri tieteellisiin lehtiin ja kokoelmiin sekä oppikirjoja lukioille ja muille oppilaitoksille. Hänet tunnetaan myös folkloristi-keräilijänä ja tutkijana. Xösäyenov osallistui lukuisiin arkeografisiin tutkimusmatkoihin. Tutkimusretkien tuloksena löydettiin ainutlaatuisia käsikirjoituksia ja varhaisia ​​painettuja kirjoja, joita jaettiin Baškortostanin alueella. == Pääteokset == * Сборник литературно-критических статей «Некоторые вопросы башкирской советской поэзии», 1957. * Монографии «Творчество Сайфи Кудаша» (1959), «Народный поэт Нигмати» (1960), «Даут Юлтый. Жизнь и творчество» (1963), «Мустай Карим. Личность. Поэт. Драматург. Прозаик» (1994). * Книги «Время и поэзия» (1964), «В мире современной литературы» (1973), «Поэты» (1981), «Голос веков» (1984) и др. * Монография «Пути развития башкирской советской поэзии» (1968) * Книга «Время. Литература. Писатель» (1978). За эту книгу избранных трудов Г. Хусаинов был удостоен Республиканской премии им. С. Юлаева. * Монография «Башкирская поэзия» (1982) * «История башкирской советской литературы» (Уфа, 1967), многотомная «История башкирской литературы». * Книги о выдающихся личностях башкирского народа «Ризаитдин Фахретдинов», «Мухаметсалим Уметбаев», «Ахметзаки Валиди Туган» (2000), повести «Кисса о героях» (1986) и «Фельдмаршал Пугачева» (1993) Как писатель Гайса Батыргареевич работает в жанрах исторической прозы и эссеистики: * Романы «Кровавый 55-й» (1996) и «Батырша» (2005). * Гайса Батыргареевич — автор учебников, учебных пособий, хрестоматий и научно-методических разработок для башкирских школ. Является составителем, научным редактором научных собраний сочинений отдельных писателей, трудов по различным направлениям. == Lähteet == * Гуманитарий: Литература. Духовная культура. Фольклор. История. Археография / Г. Б. Хусаинов. — Уфа: Гилем, 2008. — 636 с. (на рус. яз.) * Равиль Бикбаев. Жизнь и творчество. / Г. Б. Хусаинов. — Уфа: Китап, 2008. — 250 с. (на башк. яз.). * Даут Юлтый: Жизнь и творчество. авт. Хусаинов Гайса Батыргареевич. Монография. изд. китап. Уфа, 1993. == Aiheesta muualla == * Dokumentti * Haastattelu Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet Luokka:Tataarinkieliset kirjailijat Luokka:Baškiirinkieliset kirjailijat
Lina Kostenko

Lina Kostenko, , (s. 19. maaliskuuta 1930 Ržyštšiv, Kiovan alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen runoilija. Hän on ensimmäisiä ja merkittävimpiä Stalinin jälkeisen suojasään ajan 60-lukulaisia neuvostoukrainalaisia kirjailijoita ja myös merkittävimpiä ukrainalaisia nykyrunoilijoita. Kostenko opiskeli Kiovan opettajaseminaarissa ja Moskovassa Gorkin kirjallisuusinstituutissa, josta hän valmistui 1956. Ensimmäiset runot hän julkaisi 1950-luvun alkupuolella. Hän ehti julkaista 1950-luvulla kolme kokoelmaa. Neljäs, Zorianyi integral, oli valmiina julkaistavaksi 1962, mutta sensuuri piti sitä aatteellisesti haitallisena, eikä se ollut sosialistisen realismin mukainen, joten sen julkaiseminen kiellettiin. Kokoelmasta ilmestyi kaksitoista runoa vuonna 1972 ulkomailla samizdat-antologiassa Šyroke more Ukrainy (”Ukrainan aava meri”), ja vuonna 1969 ilmestyi kokoelma siihenastisia runoja nimellä Poezi (”Runoja”). Hän allekirjoitti 1965 ja 1968 avoimia kirjeitä, joissa vastustettiin Ukrainan älymystön pidätyksiä ja salaisia oikeudenkäyntejä. Hän vaikeni kirjailijana 16 vuodeksi ja julkaisi uutta tuotantoa vasta 1977. Runoromaani Marusja Tšurai ja kokoelma Nepovtornist (1980, ”Ainutlaatuinen”) toivat Kostenkolle vuonna 1987 Taras Ševtšenkon palkinnon. Hän kirjoitti myös lastenrunoja.Struk 1990, s. 148 Kostenkon runotuotanto koostuu lähinnä intiimeistä, lyyrisistä runoista sekä yhteiskunnallisista runoista, jotka käsittelevät runoilijan tehtävää ja vastuuta erityisesti totalitaristisessa yhteiskunnassa. Kostenkon tuotannon keskeinen teos on 1979 ilmestynyt historiallinen runoromaani Marusja Tšurai 1600-luvun ukrainalaisesta laulajasta, lauluntekijästä Marusja Tšuraista. Ivan Dzjuba on sanonut teoksesta, että se on ”Ukrainan runouden arvokkaimpia helmiä”. D. H. Struk korostaa artikkelissaan, että teos on paitsi kaunokirjallinen, myös historiallinen. Tarinan taustalla on laaja historiallinen kaari. Siksi hän haluaa pohtia kirjoituksensa otsikon sanaa ”miksi” eli miksi Kostenko kirjoitti juuri runomuotoisen teoksen. Tärkeimpiä syitä on, että Leonid Brežnevin kaudella historiankirjoitus lakkasi Ukrainassa lähes kokonaan lukuun ottamatta puolueen historiaa. Taškentissa järjestetyssä kokouksessa päätettiin, että venäjän kieli tulee pakolliseksi päiväkodeissa. Struk sanoo, että kirjoittamalla historiallisen runoromaanin Kostenko peilasi samalla omaa nykyaikaansa mutta loi myös muotokuvan itsestään. Kirjoittamalla historiasta hän kiersi rajoitukset.Struk 1990, s. 152, 153 Nepovtornist- kokoelman runossa ”Tsyhanska Muza” Kostenko kuvaa romanitytön kamppailua. Runoilijana lahjakas tyttö halusi vastoin sukunsa toiveita saada koulutusta ja tulla runoilijaksi. Vain siten hän säästyisi unohdukselta. Struk tulkitsee tämän Ukrainan kansan vertauskuvaksi: jos oma historia ja kulttuuri unohtuu, kansa menettää identiteettinsä. Kostenko on Strukin mukaan todennäköisesti kirjoittanut runon ennen Marusja Tšuraista kertovaa runoromaania. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harry Forss

Harry Gustaf Forss (25. elokuuta 1895 Helsinki – 8. joulukuuta 1986) oli suomalainen järjestö-, yritys- ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. Forssin vanhemmat olivat kirjansitojamestari Karl Gustaf Forss ja Alma Mathilda Lovisa Montell ja puoliso vuodesta 1921 Helmi Edith Marttila. Forss tuli ylioppilaaksi vuonna 1915 Svenska normallyceumista ja valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi ja filosofian kandidaatiksi vuonna 1921. Jo tätä ennen vuonna 1919 hän oli suorittanut upseerintutkinnon, osallistuttuaan ensin Suomen sisällissotaan. Jalkapalloa Forss pelasi HIFK:ssa edustusjoukkuetasolla 1915–1921. Hän oli jo opiskeluaikana työskennellyt elintarvikealalla, oli valmistuessaan töissä Valiolla ja sitten Valtion vointarkastuslaitoksessa Hangossa. Vuonna 1923 hän siirtyi hankolaisen voinvientiliike J. Emil Romanin palvelukseen ja vuonna 1928 meijeriosuuskunta Enighetenille. Forss toimi osuuskunnan toiminnanjohtajana ja sen ylläpitämän Svenska teoretiska mejeriskolan -meijerikoulun rehtorina ja opettajana. Hän oli sotavuosiin asti mukana myös myös Österbottens Svenska Lantbrukssällskapin ja tuottajaliiton toiminnassa, oli Kokkolan suojeluskunnan päällikkö ja sota-aikana Vaasan läänin kansanhuoltopiirin päällikkö. Enigheteniltä Forss siirtyi vuonna 1945 Maanviljelijäin Maitokeskus -yhtiön toimitusjohtajaksi ja vuonna 1952 Uudenmaan Jäätelötehdas -yhtiön toimitusjohtajaksi. Ruotsinkielisen karjanhoitokoulun lehtorina Kirkkonummella hän toimi 1953–1962. Forss sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1950.60-vuotiaita. Helsingin Sanomat, 25.8.1955, s. 6. ==Lähteet== Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Laatokan valuma-alue

Laatokan valuma-alue on pääosin Venäjällä, Suomessa ja myös Valko-Venäjällä sijaitseva Nevan vesistöön kuuluva valuma-alue, joka muodostuu niistä vesistöalueista ja -valuma-alueista, laskevat suoraan tai välillisesti Laatokkaan. Laatokan valuma-alueen laskujoki on Neva, joka alkaa Laatokan lounaispäästä ja laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Laatokan valuma- alueen pinta-ala on 258 500 neliökilometriä, josta Laatokan osuus on 17 891 neliökilometriä eli 6,9 % sen valuma-alueesta. Laatokan valuma-alue sisältyy Nevan vesistöalueeseen, joka on 281 600 neliökilometrin laajuinen. Laatokan valuma-alue on 92 % Nevan koko vesistöalueesta. == Pääuoma == Laatokan valuma- alueen pääuoma muodostaa yläosan Nevan vesistöalueen pääuomasta, joka on 916 kilometriä pitkä. Siitä kun vähentää pois Nevan 74 kilometrin pituuden, saadaan yläpuoliseksi pääuoman pituudeksi 842 kilometriä, ja jos siitä vähentää pois vielä Laatokan järvenselän 121 kilometrinen osuus, jää pääuomasta jäljelle Laatokan yläpuolinen osuus 721 kilometriä. == Valuma-alue == Laatokan valuma-alue muodostuu muutamasta suuresta valuma-alueesta ja lukuisista pienten jokien ja purojen valuma-alueista. Laatokkaan laskee 3 500 yli 10 kilometriä pitkää jokea ja puroa. Näistä suurimmat joet ovat Vuoksi, Olhavanjoki ja Syväri. === Vuoksen vesistö === Vuoksen valuma-alue muodostuu haarautuvista Vuoksen jokiuomista, Saimaasta tai, tarkemmin ilmaistuna, Saimaan eri järvialtaiden valuma-alueista. Niiden yhteispinta-ala on 68 700 neliökilometriä. === Olhavanjoen valuma-alue === Olhavanjoen valuma-alue muodostuu Olhavanjoen sivujokien valuma-alueista ja Ilmajärveen laskevien jokien valuma-alueista. Valuma-alueen kokonaispinta-ala on 80 200 neliökilometriä. === Syvärin valuma-alue === Syvärin valuma-alue muodostuu Syvärin jokivarren sivujokien valuma-alueista ja Äänisen laskevien jokien valuma-alueesta. Valuma-alueen kokonaispinta-ala on 84 400 neliökilometriä. === Laatokan lähialue === Kun jätetään huomiotta Laatokkaan laskevaa kolme suurinta jokea, eli Vuoksi, Olhavanjoki ja Syväri, jää jäljelle pienien jokien muodostama valuma-alue. Sitä voisi kutsua Laatokan lähialueeksi, vaikka jotkin joet alkavat Suomen puolelta. Lähialueen kokonaispinta-ala saadaan vähentämällä Laatokan valuma-alueesta kolmen suurimman joen valuma-alueet, jolloin saadaan 25 200 neliökilometriä. == Huomioita == == Lähteet == *
Musa Garejev

Musa Gaisinovitš Garejev (Муса Гайсинович Гареев, ; 1922 Ufan kuvernementti − 1987) oli baškiirilainen kenraali, joka toimi laivueen komentajana Neuvostoliiton ilmavoimissa toisen maailmansodan aikana. Hän on ainoa baškiiri, jolle on myönnetty "Neuvostoliiton sankari" -titteli kahdesti.Simonov, Andrey; Bodrikhin, Nikolai (2017). Боевые лётчики — дважды и трижды Герои Советского Союза. Moscow: Фонд «Русские Витязи», Музей техники Вадима Задорожного. ISBN 9785990960510. == Huomionosoitukset == * Neuvostoliiton sankari (1945; kahdesti) * Leninin kunniamerkki (1945) * Punalipun kunniamerkki (kolmesti; 1943, 1944, 1944) * Order of Bogdan Khmelnitsky (1943) * Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunta (1944) * Isänmaallisen sodan kunniamerkki (kahdesti; 1945, 1985) * Työn punalipun kunniamerkki (1971) * Order of the Red Star (kolmesti; 1943, 1955, 1956) * Medal "For Courage" (1943) * campaign and jubilee medals == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset kenraalit Luokka:Neuvostoliiton sankarit Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Tinaoksalaatti

Tinaoksalaatti (C2O4Sn) on tina- ja oksalaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa tekstiilien käsittelyssä ja katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa tinaoksalaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen ja orgaanisiin liuottimiin liukenematonta, mutta liukenee laimeisiin happoliuoksiin. Kuumennettaessa tinaoksalaatti hajoaa.M. N. Gitlitz & M. K. Moran: Tin Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2006. Tinaoksalaattia voidaan valmistaa saostamalla tina(II)kloridin liuoksesta oksaalihapolla tai tina(II)oksidin ja oksaalihapon välisellä reaktiolla. :SnCl2 \+ (COOH)2 → C2O4Sn + 2 HCl :SnO + (COOH)2 → C2O4Sn + H2O Tinaoksalaattia käytetään apuaineena värjättäessä ja painettaessa tekstiilejä. Orgaanisen kemian synteeseissä sitä käytetään katalyyttinä esteröinti- ja vaihtoesteröintireaktioissa, muun muassa polyestereiden valmistuksessa. Tinaoksalaatin etuna on, että tällöin kilpailevien eliminaatioreaktio­tuotteiden muodostuminen on vähäisempää protoneja luovuttaviin happokatalyytteihin verrattuna. ==Lähteet== Luokka:Oksalaatit Luokka:Tinayhdisteet
Hornfels

Hornfels (Hornfels. Facta 2001, osa 6, palsta 182. Helsinki: WSOY 1983 ISBN 951-0-10227-X ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kivilajit
Singaporen presidentinvaali 2011

Singaporen presidentinvaali 2011 pidettiin 27. elokuuta 2011. Vaalissa oli neljä ehdokasta, ja Singaporen presidentiksi kuusivuotiskaudelle valittiin Tony Tan Keng Yam. == Ehdokasasettelu == Presidenttiehdokkaille on Singaporessa asetettu tiukat vaatimukset; presidenttiehdokkaan tulee olla vähintään 45-vuotias äänioikeutettu Singaporen kansalainen, ja hänellä pitää olla kokemusta tietyistä poliittisista viroista tai liikemaailmasta. Ehdokkaiden vaalikelpoisuudesta päättää Singaporen hallituksen asettama vaalilautakunta. Neljän ehdokkaan lista julkistettiin 17. elokuuta 2011. === Tan Cheng Bock === Tan Cheng Bock oli toiminut kansan toimintapuolueen kansanedustajana Ayer Rajahin vaalipiiristä vuosina 1980–2006. === Tan Kin Lian === Tan Kin Lian oli toiminut NTUC Income -vakuutusosuuskunnan toimitusjohtajana sekä kansan toimintapuolueen paikallisosaston sihteerinä Marine Paradessa. === Tony Tan Keng Yam === Tony Tan Keng Yam oli toiminut kansan toimintapuolueen kansanedustajana Sembawangin vaalipiiristä vuosina 1979–2006 sekä Singaporen varapääministerinä vuosina 1995–2005. Lisäksi hän oli toiminut Singaporen valtion sijoitusyhtiön johtajana sekä Singapore Press Holdings -yhtiön hallituksen puheenjohtajana. Asettuessaan ehdolle hän ilmoitti eroavansa näistä tehtävistä. === Tan Jee Say === Tan Jee Say oli toiminut virkamiehenä ja AIB Govett (Asia) -yhtiön toimitusjohtajana sekä ollut ehdolla demokraattisen puolueen ehdokkaana parlamenttivaaleissa Holland–Bukit Timahin vaalipiirissä. === Hylätyt ehdokkaat === Kansan liberaalidemokraattisen puolueen puheenjohtajana toiminut Ooi Boon Ewe, joka oli pyrkinyt ehdokkaaksi kahdessa aiemmassakin presidentinvaalissa, oli lähettänyt epätäydellisen hakemuksen, minkä takia häntä ei hyväksytty ehdokkaaksi. JTC Corporation -yhtiön talousjohtajan toiminutta Andrew Kuania ei myöskään hyväksytty ehdokkaaksi, koska talousjohtajan viran ei katsottu olevan yhtä vaativa kuin toimitusjohtajan virka. == Tulokset == Ehdokas Äänet % Tony Tan Keng Yam 745 693 35,2 % Tan Cheng Bock 738 311 34,9 % Tan Jee Say 530 441 25,0 % Tan Kin Lian 104 095 4,9 % Yhteensä 2 118 540 100 % Hyväksyttyjä ääniä 2 118 540 99,7 % Hylätyt 37 849 1,8 % Äänestäneitä 2 156 389 94,8 % Äänioikeutettuja 2 274 773 Lähde: == Lähteet == Luokka:Singaporen presidentinvaalit Luokka:Vuoden 2011 vaalit
Horsham

Horsham on asukkaan kaupunki ja asukkaan hallintopiiri Etelä-Englannissa 35 kilometriä Lontoon eteläpuolella. Hallinnollisesti Horshamin kaupunki on suoraan hallintopiirin alaisuudessa eikä sillä ole kunnallista itsehallintoa (unparished area). Hallintopiiriin kuuluu myös 32 kuntaa. Horshamin lähellä on Gatwickin lentoasema. Kaupungissa on harjoitettu kone- ja panimoteollisuutta, ja siellä on ollut tiilitehtaita,Horsham. Facta 2001, osa 6, palsta 185. Helsinki: WSOY 1983 ISBN 951-0-10227-X mutta nykyisin teollisuutta on vähemmän. Siellä asuu Lontoossa ja Brightonissa työssä käyvää väkeä. Vuonna 1981 Horshamissä oli 100 600 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Asutut paikat West Sussexissa Luokka:Englannin kaupungit Luokka:West Sussexin hallinnolliset alueet Luokka:Englannin hallintopiirit
Alexandre Brongniart

Alexandre Brongniart (10. helmikuuta 1770 Pariisi – 7. lokakuuta 1847 Pariisi) oli ranskalainen luonnontutkija, joka oli paleontologian ja keraamisen kemian uranuurtajia. ==Elämä ja ura== Brongniart oli arkkitehti Alexandre-Théodore Brongniartin poika ja kasvitieteilijä Adolphe-Théodore Brongniartin isä. Hän opiskeli kemiaa Lavoisier'n johdolla ja hänet nimitettiin luonnonhistorian professoriksi Sorbonnen College des Quatre Nationsiin. Hänestä tuli posliinitehtailija Sèvresissä vuonna 1800. Hän esitteli uuden matelijoiden luokituksen ja kirjoitti useita tutkimuksia mineralogiasta ja keramiikkataiteesta. Brongiart teki myös laajan tutkimuksen trilobiiteista ja oli Ranskassa stratigrafian perustajia. Hän oli ensimäisenä ranskalaisena käyttänyt kivettymiä geologisten muodostumien iän määräämiseen ja suuresti edistänyt paleontologian kehittymistä. Hänen toimiaan voidaan verrata geologi William Smithin tieteellisiin ponnisteluihin Englannissa. Hänen tärkeimpiä saavutuksiaan ovat Georges Cuvier'n kanssa Pariisin altaan tertiäärikauden tutkimukset, jotka julkaistiin teoksessa Description géologique des environs de Paris (1811, 3. painos 1854). Vuonna 1822 hänestä tuli luonnonhistoriallisen museon mineralogian professori. Brongniart oli myös Ranskan keramiikkamuseon, Le musée national de Céramique, perustaja ja Sèvresin posliinitehtaan johtaja vuosina 1800-1847. Hän julkaisi myös keramiikan käsikirjan (3 nidettä, 1844, 2. painos 1854). Vuonna Vuonna 1816 hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi ja vuonna 1823 Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian ulkomaalaiseksi jäseneksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset geologit Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Ranskalaiset kemistit Luokka:Ranskalaiset eläintieteilijät Luokka:Vuonna 1770 syntyneet Luokka:Vuonna 1847 kuolleet
Suurkaani

Suurkaani oli koko mongolivaltakunnan hallitsija. Suurkaanin valitsi mongolien atelisneuvosto kurultai, joka kokoontui mongolien ydinmailla edellisen suurkaanin kuoltua. Neuvoston kokoukseen saavuttiin kuukausienkin ratsastusmatkan päästä. Ensimmäiset suurkaanit olivat Tšingis-kaani (1206–1227), Ögödei-kaani (1229–1241), Güyük-kaani (1246–1248), Möngke-kaani (1251–1259) ja Kublai-kaani (1260–1294). ==Lähteet== *
Naisten mestaruuskilpailu 1973

Naisten mestaruuskilpailu 1973 oli kolmatta kertaa järjestetty epävirallinen jalkapallon naisten SM-kilpailu. Mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi. Naisten mestaruuskilpailuun ilmoittautui 86 joukkuetta, joista kolme luopui ja kolme keskeytti sarjan. Kilpailu alkoi 16 alueellisella alkulohkolla, joiden voittajat selviytyivät neljään jatkolohkoon. Niiden voittajat ratkaisivat mestaruuden Turussa pelattussa lopputurnauksessa. Jatkolohkojen kaksi parasta saivat myös paikan vuonna 1974 ensimmäistä kertaa pelattuun naisten SM- sarjaan. Otteluiden peliaika oli 2×30 minuuttia. == Alkulohkot == === Lohko 1 === SAPA keskeytti. === Lohko 2 === PeTo keskeytti. === Lohko 3 === * Kaksi luovutusvoittoa City-Pallolle (MauPa, LePa). *Uusintaottelu jatkopaikasta: City-Pallo–Honka 4–2 rp. (1–1 ja.) === Lohko 4 === * Luovutusvoitot HIK:lle (KyIF) ja HAIK:lle (Höpli). === Lohko 5 === === Lohko 6 === === Lohko 7 === * Luovutusvoitot Ilves-Kissoille (ViiPV), JIlvekselle (UrPS) ja ViiPV:lle (Paltsarit). === Lohko 8 === Sudet luopui. === Lohko 9 === Väkinäiset luopui. === Lohko 10 === === Lohko 11 === * Luovutusvoitto JuPS:lle (PäiPa). === Lohko 12 === === Lohko 13 === === Lohko 14 === No Stars keskeytti. === Lohko 15 === KajHa luopui. * Luovutusvoitto OPS:lle (KaPa). === Lohko 16 === == Lohkovoittjien karsinta == === Lohko 1 === *Uusintaottelu lopputurnauspaikasta: Into–OPS 1–2 rp. (0–0 ja.) === Lohko 2 === === Lohko 3 === === Lohko 4 === *Uusintaottelu SM-sarjapaikasta: Ilves-Kissat–HIFK 6–4 rp. (0–0 ja.) == Lopputurnaus == == Suomen mestarit == HJK:n joukkue: Meri-Tuuli Carpen, Leena Eloranta, Kaarina Haapanen, Marketta Hartikka, Anita Himmanen, Paula Järvenpää, Tuula Kauppinen, Kirsi-Marja Kukkanen, Raija Kärkkäinen, Marjatta Lehti, Kaija Lundán, Inkeri Määttä, Merja Rytkönen, Kaija Salopuro, Paula Sirkka, Tuula Öhrnberg. Valmentaja Aulis Rytkönen. == Lähteet == 1973 Luokka:Jalkapallosarjojen kausi 1972–1973/1973
Rauman Kisa-Veljet

Rauman Kisa-Veljet (lyh. RKV, RK-V tai RauKV) on vuonna 1963 perustettu Raumalla toimiva urheiluseura. RKV on tunnettu lähinnä jalkapallojaostostaan. Miesten edustusjoukkue on 1960-luvulla pelannut kolmannella sarjatasolla Maakuntasarjassa ja naisten joukkue osallistui naisten epäviralliseen SM- kilpailuun vuosina 1971, 1972 ja 1973. Vuonna 1996 RKV:n jalkapallojaosto yhdistyi Rauman NMKY:n ja Uotilan Työväen Urheilijoiden jalkapallojaostojen kanssa FC Raumaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *RKV:n kotisivut Luokka:Raumalaiset urheiluseurat Luokka:Entiset suomalaiset jalkapalloseurat Luokka:Vuonna 1963 perustetut urheiluseurat Luokka:Suomen Työväen Urheiluliiton jäsenseurat
Leena Mikkola-Riekkinen

Leena Riitta Kaarina Mikkola-Riekkinen (s. 1962) on Raahen kaupunginjohtaja. Mikkola-Riekkinen valittiin Raahen kaupunginjohtajaksi maaliskuussa 2022. Mikkola-Riekkisen valinta Raahen kaupunginjohtajaksi vahvistettiin 2. toukokuuta 2022. Aiemmin hän on toiminut Raahen kaupungin hallinto- ja henkilöstöjohtajana ja Raahen kaupunginlakimiehenä sekä Vihannin kunnanjohtajana. Mikkola-Riekkinen oli Vihannin kunnanjohtaja vuosina 2002–2012. == Lähteet == Luokka:Raahen kaupunginjohtajat Luokka:Vihannin kunnanjohtajat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1962 syntyneet