EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Timebelle

Timebelle on sveitsiläinen pop-yhtye. Yhtyeen muodostavat laulaja Miruna Manescu, rumpalisti Samuel Forster, sekä saksofonisti, klarinetisti ja pianisti Emanuel Daniel Andriescu. Yhtyeen entiset jäsenet ovat harmonikansoittaja Rade Mijatović, kitaristi Christoph Siegrist, sekä basisti Sándor Török. Bändin oli tarkoitus olla viiden hengen poikabändi ja se muodostui samaan aikaan kun, sen jäsenet olivat vielä oppilaina Bernin yliopistossa. Vähän ajan päästä bändin tuottaja, romanialainen Mihai Alexandru lisäsi bändiin tyttöjäsenen: laulaja Miruna Manescun. Bändin nimi Timebelle on johdettu Zytgloggen kellotornista, joka on Bernin yksi päänähtävyyksistä. Timebelle edusti Sveitsiä vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa kappaleella Apollo. Bändi yritti myös aiemmin edustaa Sveitsiä vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Singing About Love", sijoittuen toiseksi. == Nykyiset jäsenet == * Miruna Manescu (Kotoisin Romaniasta) * Samuel Forster (Kotoisin Sveitsistä) * Emanuel Daniel Andriescu (Kotoisin Romaniasta) == Entiset jäsenet == * Rade Mijatović (Kotoisin Serbiasta) * Christoph Siegrist (Kotoisin Sveitsistä) * Sándor Török (Kotoisin Unkarista) == Diskografia == Singlet * Singing About Love (2015) * Desperado (2015) * Are You Ready? (2015) * Apollo (2017) == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset yhtyeet Luokka:Sveitsin euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2017 euroviisuedustajat
Al-Qalyubiyya

Al-Qalyubiyyan kuvernementti () on yksi Egyptin kuvernementeista. Alueen pinta-ala on 1 124,28 km² ja väkiluku 5 105 972 (2015). Kuvernementin hallinnollinen keskus on Banha. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Egyptin kuvernementit
Apollo (Timebellen kappale)

Apollo on sveitsiläisen bändin Timebellen esittämä kappale, jolla he edustivat Sveitsiä vuoden 2017 Euroviisuissa. Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa 11. toukokuuta 2017, jossa se sai 97 pistettä, jäi sijalle 12 eikä päässyt finaaliin. == Lähteet == Luokka:Sveitsin euroviisuedustuskappaleet Luokka:Vuoden 2017 euroviisuedustuskappaleet
Beata Bladh

Beata Bladh (synt. Liljelund, 1697 – 2. kesäkuuta 1754 Vaasa) oli suomalainen kauppahuoneen omistaja ja laivanvarustaja. Hän oli parinkymmenen vuoden ajan Vaasan varakkain porvari. Beata Bladh oli vaasalaisen varakkaan terva- ja traaniporvari Hans Nilsinpoika Liljelundin tytär. Hän huolehti miehensä Johan Bladhin rinnalla tämän liiketoimista hänen kuolemaansa saakka vuonna 1737. Miehen kuollessa Beata Bladh oli vain 40-vuotias ja oli synnyttänyt 13 lasta. Lapsista eli aikuisiksi vain yksi tytär ja kolme poikaa. Leskivuosinaan hän oli Vaasan eniten kauppaveroja maksava asukas. Liiketoiminta koostui tervan, pien, kalan, humalan ja kimröökin viennistä Tukholmaan ja kauppahuone toi maahan suolaa, viljaa, rautaa, tupakkaa, hamppua, pellavaa, viinejä, mausteita ja rihkamaa. == Perhesuhteet == Vanhemmat porvari Hans Nilsinpoika ja Dorothea Lignipaeus. Puoliso kauppias Johan Bladh vanhempi (1682–1737). AIkuiseksi eläneet lapset: Kauppias Johan Bladh (1719–1783), Margareta von Helland (1720–1797), jonka puoliso oli kanslianeuvos Johan von Helland, kauppias Israel Bladh (1728–1774), jonka puoliso oli Anna Beata Blom ja kauppias Michel Bladh, jonka puoliso oli Katharina Töhlberg. == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Vuonna 1697 syntyneet Luokka:Vuonna 1754 kuolleet
Konon piirikunta

Konon piirikunta () on yksi kolmesta Sierra Leonen Itäisen maakunnan piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Se rajoittuu etelässä Kailahunin ja Keneman piirikuntiin, lännessä Tonkoilin ja pohjoisessa Koinadugun piirikuntaan. Idässä naapurina on Guinean Nzérékorén alue. Konon piirikunnan pinta-ala on 5 641 neliökilometriä. Hallintokeskus on Koidun kaupunki (128 074 as., 2015). Muista kaupungeista mainittakoon Njagbwema, Njaiama (Jaiama Nimikoro), Motema, Sewafe (Njaiama Sewafe), Tombodu ja Yengema. Piirikunnan väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 167 915 as. (1963), 328 930 as. (1974), 389 657 as. (1985), 335 401 as. (2004) ja 505 767 asukasta (VL2015). Vuonna 2015 Konon piirikunnassa asui 7,2 prosenttia Sierra Leonen väestöstä. Köyhyysaste on erittäin korkea (61,3 %, 2011 kartoituksen pohjalta) ja kroonisesta aliravitsemuksesta kärsi 31,5 prosenttia väestöstä. Lapsikuolleisuus on piirikunnassa erittäin korkea (9,8 %), mutta alle maan vielä korkemman keskitason (12,0 %, 2015). Konon piirikunta on Sierra Leonen suurin timanttien tuotantoalue, jonka timanttiesiintymiä löydettiin jo 1930-luvulla. Kulta ja alluviaaliset timantit ovat tärkeitä toimeentulon lähteitä monille. Kansainväliset kaivosyritykset työllistävät monia paikallisia ja timantit ovat houkutelleet työntekijöitä myös maan muista osista, joten väestö on etniseltä taustaltaan monipuolista. Uskonnollisesti väestö on sekoitus muslimeja ja kristittyjä. Maataloudesta saa päätoimeentulonsa 29 prosenttia väestöstä. Tärkeimpiin viljelykasveihin kuuluvat riisi, kassava, maissi ja pavut. Jotkut kasvattavat myös kahvipensaita, kaakaopuuta tai öljypalmuja. Yli 1 700 metrin korkeuteen nousevat, metsäreservaattina suojellut Tingivuoret sijaitsevat piirikunnan pohjoisrajalla. ==Päällikkökunnat== Piirikunta on jaettu paikallishallintoa varten 15 päällikkökuntaan () tai kaupunkialueeseen, jotka ovat: Päällikkökunta Väkiluku (VL2015) Hallinnollinen keskus Fiama Njagbwema (Jagbwema) Gbane Ngandorhun Gbane Kandor Koardu Gbense Koidu Gorama Kono Kangama Kamara Tombodu Koidu (kaupunki) Koidu Lei Siama Mafindor Kamiendor Nimikoro Njaiama (Jaiama Nimikoro) Nimiyama Sewafe (Njaiama Sewafe) Sandor Kayima Soa Kainkordu Tankoro New Sembehun Toli Kondewakor Sierra Leone diamond mining1.jpg|Timanttikaivos Konon piirikunnassa. KoiduStreet.jpg| Näkymä Koidun pääkadulta. KoiduMarket.jpg| Torikauppaa tien varrella Koidussa. Second grade class in Koidu Sierra Leone.jpg|Yläasteen oppilaita. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Sierra Leone's Diamonds Still A Source Of Contention (23.11.2012) (npr.org) *Ebola crisis: Sierra Leone bodies found piled up in Kono (11.12.2014) (bbc.com) Luokka:Sierra Leonen piirikunnat
Ismailian kuvernementti

Ismailian kuvernementti () on yksi Egyptin kuvernementeista. Alueen pinta-ala on 5 066,97 km² ja väkiluku 1 178 641 (2015). Kuvernementin hallinnollinen keskus on Ismailia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Egyptin kuvernementit
Tupavuoren merikylpylä

Tupavuoren merikylpylä oli Naantalissa Naantalinsalmen rannalla sijainnut merikylpylä, joka toimi vuodesta 1918 1940-luvulle. Merikylpylässä oli paviljonki, ravintola, hiekkaranta ja vesiliukumäki jota pitkin laskettiin puukelkalla mereen. Vapaaherra Kristian von Alfthan tuli Naantalin kylpylälaitoksen ylilääkäriksi vuonna 1893, jonka myötä alkoi voimakas kylpylätoiminnan kasvu, joka kuitenkin romahti ensimmäisen maailmansodan aikana. Alfthan kehitti kylpylälaitoksen toimintaa ja laati jo vuonna 1916 laajan suunnitelman modernin sanatorion ja uuden merikylpylän perustamisesta Naantaliin. Alfthan vuokrasi vielä samana vuonna Naantalin kaupungilta alueet Tupavuoresta ja Humalistosta. Alfthanin tammikuussa 1917 jättämän yhtiöjärjestyksen Senaatti hyväksyi 13. helmikuuta, jonka jälkeen aloitettiin heti tontilla olevien rakenteiden lunastus yhtiölle. Arkkitehti Uno Ullberg oli myös osakkaana hankkeessa ja hän laati sanatoriosta rakennussuunnitelman, joka hyväksyttiin marraskuussa 1917. Merikylpylän rakentaminan alkoi kesällä 1917 ja käyttöön sen otettiin seuraavana vuonna. Turun kaupunginpuutarhuri Harald Söderberg teki kylpylän kaunistussuunnitelman. Kristian von Alfthan oli suunnitellut merikylpylään modernin 5-kerroksisen sanatorion 120 potilaalle, mutta hänen kuoltua vuonna 1919 laajamittaisesta sanatoriosuunnitelmasta luovuttiin. Merikylpylään johti aluksi rantaa myötäilevä puistokäytävä. Autotie valmistui vasta vuonna 1926. Myös höyrylaivat kuljettivat kylpylävieraita Tupavuoreen. Naantalin ja kylpylälaitoksen esitteissä vuodelta 1936 ja 1937 Tupavuoren merikylpylää kuvataan seuraavasti: Taloudellisesti merikylpylän toiminta ei ollut kannattavaa, ja tilannetta pahensi ravintolan tuhoutuminen tulipalossa vuonna 1926. Uusi ravintolarakennus valmistui kuitenkin jo seuraavaksi kevääksi arkkitehti Gunnar Wahlroosin suunnittelemana. Tupavuoren kävijämäärä alkoi pienentyä, kun Naantaliin perustettiin Nunnalahden merikylpylä vuonna 1931. Sota-aikana kävijämäärät olivat myös alhaisempia. Tupavuoren merikylpylän toiminta päättyi lopulta 1940-luvun alussa kannattamattomana, ja Huhtamäki-yhtymä osti merikylpylän vuonna 1942 kesäkodiksi henkilökunnalleen. Vuonna 1943 Suomen valtio alkoi suunnittelemaan poltto- ja öljytuotteiden kalliovarastoa Tupavuoreen. Tupavuoreen oli suunniteltu jo pitkään nestemäisten poltto- ja voiteluaineiden säiliökeskusta, jollaisesta oli kova puute sodan jälkeisessä Suomessa. Kesällä 1944 Suomen valtio pakkolunasti 50 hehtaaria maata Tupavuorelta pakkolunastuksista sotilastarkoituksiin annetun lain perusteella. Tupavuoren säiliöalueen, silloiselta nimeltään Naantalin keskusvaraston, rakennustyöt aloitettiin 7. elokuuta 1944. Koska osa kesäkotialueesta ja sen rakennukset pakkolunastettiin, luovutti kauppaneuvos Heikki Huhtamäki kesäkodin viereisen huvila-alueensa rakennuksineen kesäkodin käyttöön toiminnan jatkamiseksi vuonna 1945. Näin loppui lopullisesti virkistystoiminta Tupavuoren merikylpylän alueella. == Lähteet == Luokka:Naantalin entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomalaiset kylpylät Luokka:Suomen uimarannat
Kuuntelija (televisiosarja)

Kuuntelija (The Listener) on kanadalainen draamasarja. Sen on luonut Michael Amo ja sen päähahmoa esittää Craig Olejnik. Kanadassa sarjaa esitettiin CTV- kanavalla 1. maaliskuuta 2009 alkaen. Elokuussa 2014 CTV ilmoitti, että viides kausi jää sarjan viimeiseksi. == Näyttelijät == == Tuotanto == Shaftesbury Films ja CTV tuottivat yhdessä ensimmäiset neljä tuotantokautta. Space oli mukana kausilla 1–2 ja Fox International Channels kausilla 2–4. Sarjan luoja on Michael Amo. Pilottijakson tuotti Clement Virgo. Kuuntelijan kuvaukset aloitettiin syksyllä 2008. Ensimmäisen kauden heikot katsojamäärät viivästyttivät toisen kauden tekoa. Toiselle kaudelle vaihdettiin eri käsikirjoittajat; Michael Amo ja Dennis Heaton väistyivät Jason Shermanin ja Wil Zman tieltä. == Crossover == Kolmannen kauden kahdeksannessa jaksossa Tarkka-ampujien Michelangelo "Spike" Scarlatti vierailee Kuuntelija-sarjassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *Kuuntelija TV.comissa Luokka:2000-vuosikymmenen televisiosarjat Luokka:2010-luvun kanadalaiset draamasarjat Luokka:CTV:n televisio-ohjelmat
Kuuntelija (täsmennyssivu)

Kuuntelija voi tarkoittaa seuraavia asioita: *Kuuntelija (Lyssnaren), Tove Janssonin 1971 julkaistu novellikokoelma *Kuuntelija (The Listener), kanadalainen 2009–2014 esitetty televisiosarja *Kuuntelija, Stellan vuoden 2014 esikoisalbumi *kuuntelija-amatööri, radioamatöörien kuuntelua harrastava henkilö
Viitelaskenta

Viitelaskenta () on ohjelmointimenetelmä, jossa ohjelman varaaman muistin käyttöä seurataan viittauksien määrällä. Viittauksien määrän laskiessa nollaan (ei enää viittauksia) muisti voidaan vapauttaa ilman häiriötä ohjelman toiminnalle. Viitelaskennan avulla viitatut kohteet voidaan vapauttaa heti kun niitä ei enää tarvita, toisin kuin jäljittävällä roskienkeräyksellä. Viitelaskenta on myös yksinkertainen tapa muistinhallinnan toteuttamiseen. Ohjelmointikielet kuten C++ tarjoavat standardikirjaston avulla nk. älyosoittimia () eri tarkoituksiin, joista osa toteuttaa viitelaskennan (ks. C++11, `std::shared_ptr`). LLVM/Clang kääntäjä tukee automaattista viitelaskentaa () mm. Objective-C kielen kanssa. == Historia == Automaattiseen muistin vapauttamiseen ehdotettiin vuonna 1960 viitelaskentaa ja jäljittämismenetelmää (tracing) Jäljittämiseen perustuvat menetelmät ovat olleet siitä lähtien yleisempiä kuin viitelaskentaan perustuvat. Tilanne on myöhemmin muuttunut muistin ja laskentakyvyn suhteellisen kustannuksen muutoksen myötä. Vuonna 1985 esitetyn artikkelin mukaan Lisp-ohjelmat käyttävät muistia kunnes muisti on käytetty ja ohjelma pysähtyy keräämään roskia, joka turhauttaa ohjelmoijia ja tutkijoita. Suuret Lisp-ohjelmat käyttivät 10-30 prosenttia suoritusajastaan roskien keruuseen. Ensimmäinen vaihtoehto muistin vapauttamiseen on ohjelmoijan ylläpitämä vapauttaminen. Toiseksi vaihtoehdoksi esitettiin viitelaskentaa, jolloin ohjelmoijan vastuu muistin vapauttamisesta poistuu. Viitelaskenta käyttää yhtä lisäkenttää laskuria varten, joka on positiivinen kokonaisluku. Laskuri pitää yllä montako viitettä kohteeseen on ja sen pudotessa nollaan kohde vapautetaan. == Katso myös == * Osoitin (ohjelmointi) == Lähteet == Luokka:Ohjelmointi
Patricia Urquiola

Patricia Urquiola (s. 1961) on espanjalainen arkkitehti ja suunnittelija. Urquiola asuu Italiassa Milanossa ja teki siellä työtä vuodesta 1991 huonekaluyrityksessä De Padova. Vuosina 1996–2000 hän toimi Lissoni Associati Design Groupin johtajana. Hän perusti vuonna 2001 oman studion, jossa hän tekee tuotesuunnittelua ja työskentelee myös arkkitehtuurin parissa. Hän on suunnitellut esineitä Alessille ja Kartellille. Hänet on palkittu useita kertoja.Finnish Design shop, viitattu 6.2.2017 Urquiolan Nub-pinnatuoleja on muun muassa Tallink-varustamon Viking Grace -laivassa, jonka sisustuksen suunnittelusta vastaa Dsign Vertti Kivi.Houkutteleva sisustus lisää myyntiä, Helsingin Sanomat 6.2.2017 s. A 28 == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset arkkitehdit Luokka:Muotoilijat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
EBCDIC

Extended Binary Coded Decimal Interchange Code (lyh. EBCDIC) on kahdeksanbittinen merkistökoodaus, jota on käytössä pääasiassa IBM:n suurtietokoneissa ja minitietokoneissa. Merkistö perustuu IBM:n aiemmin käyttämään järjestelmään ja sitä on käytetty IBM:n System/360 -suurtietokoneessa. System/360:n oli tarkoitus käyttää ASCII-merkistöä, mutta reikäkortti- ja tulostinlaitteet eivät olleet valmiita lähellä julkaisua. EBCDIC ja ASCII eivät ole yhteensopivia. Lisäksi EBCDIC-merkistö järjestää pienen kirjaimen ennen isoa kirjainta, päinvastoin kuin ASCII-merkistö. UTF-EBCDIC on Unicoden määrittelemä alalajike EBCDIC merkistön tuelle. Merkistön edeltäjä on BCDIC. ==EBCDIC-merkit== Taulukko esittää EBCDIC-merkistön Invariant character set -osuutta. Nämä merkit ovat samat ja samoissa paikoissa eri kielille tarkoitetuissa merkistöissä. IBM:n termi eri kielille tarkoitetuista merkistöistä on "koodisivu".https://www.ibm.com/docs/en/i/7.1?topic=sets-invariant-character-set koodi …0 …1 …2 …3 …4 …5 …6 …7 …8 …9 …a …b …c …d …e …f 0… NUL SOH STX ETX SEL HT RNL DEL GE SPS RPT VT FF CR SO SI 1… DLE DC1 DC2 DC3 RES/ENP NL BS POC CAN EM UBS CU1 IFS IGS IRS IUS/ITB 2… DS SOS FS WUS BYP/INP LF ETB ESC SA SFE SM/SW CSP MFA ENQ ACK BEL 3… SYN IR PP TRN NBS EOT SBS IT RFF CU3 DC4 NAK SUB 4… SP ¢ . < ( + | 5… & ! $ * ) ; ¬ 6… - / ¦ , % _ > ? 7… ` : # @ ' = " 8… a b c d e f g h i ± 9… j k l m n o p q r A… ~ s t u v w x y z B… ^ [ ] C… { A B C D E F G H I D… } J K L M N O P Q R E… \ S T U V W X Y Z F… 0 1 2 3 4 5 6 7 8 9 EO == Katso myös == * ASCII * Unicode == Lähteet == Luokka:Merkistöt Luokka:IBM
Sana (tietotekniikka)

Sana () tietotekniikassa viittaa muistiyksikköön, joka varaa tietyn määrän tavuja. Sana voi olla 8–128-bittinen binäärinen tietoalkio ja sen pituus vaihtelee alustan mukaan. Sana voi olla yhtä suuri kuin suorittimen luonteva kokonaisyksikkö, mutta pituus voi myös vaihdella. Suorittimen lisäksi myös käyttöjärjestelmän ja kääntäjän muistimalli voi valita eri pituuden sanalle. IBM S/360 vaikutti tavun standardoimiseen kahdeksaksi bitiksi ja sen seurauksena sanan muodostumiseen kahdeksan bitin monikerroista. Muun muassa IBM 1401:ssä sanan pituus oli vaihteleva (ei kiinteä). Eräillä alustoilla sana voi olla yhtä suurin kuin suurin kerralla rekisteriin mahtuva kokonaisluku. Konekielikäskyn koko voi olla sama kuin yhden sanan (kiinteä koko) tai se voi vaihdella: Intelin x86 suorittimissa käskyn pituus voi vaihdella yhdestä neljääntoista tavuun. Käskyssä on kuusi osaa, joista operaatiokoodi (opcode) on pakollinen (1–2 tavua) muiden osien ollessa valinnaisia. MIPS- arkkitehtuurissa käsky on kiinteästi 32-bittinen. Eräissä tapauksissa sana `WORD`vastaa 16-bittistä short integer tietotyyppiä kun taas eräissä tapauksissa 16-bittiä vastaa `half word` -tietotyyppiä ja `word` 32-bittistä. == Katso myös == * VLIW == Lähteet == Luokka:Tietotekniikka Luokka:Informaatioyksiköt
Kymariini

Kymariini tai symariini (C30H44O9) on steroidirakenteisiin glykosideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä esiintyy eräissä kasveissa ja se on myrkyllistä kasveja syöville eläimille. == Ominaisuudet ja esiintyminen luonnossa == Kymariini on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen rakenteessa on aglykonina strofantidiini ja sokeriosana kymaroosi. Aine on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta mutta liukenee muun muassa metanoliin ja kloroformiin. Kymariini on optisesti aktiivinen yhdiste, ja sen ominaiskiertokyky metanoliliuoksessa on +39,2.Hans P. Albrecht & Karl- Heinz Geiss: Cardiac Glycosides and Synthetic Cardiotonic Drugs, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 6.2.2017 Kymariini on hyvin myrkyllistä, ja kissalle sen LD50-arvo suonensisäisesti on 0,1–0,13 mg/kg. Kymaroosi kuuluu niin sanottuihin sydänglykosideihin, ja sen vaikutus perustuu natrium-kaliumpumpun toiminnan estämiseen. Kymariinia esiintyy useissa kasveissa. Erityisesti sitä on strofantteihin kuuluvassa lajissa Strophanthus kombe. Lisäksi sitä on eristetty muun muassa kevätruusuleinikistä, ruusuleinikkeihin kuuluvasta lajista Adonis chrysocyanthus, oleanterikasveihin kuuluvasta lajista Pentopetia androsaemifolia sekä mulperikasvilajista Castilloa elastica. == Katso myös == * Kumariini == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cymarin *ChemBlink: Cymarin *Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Cymarin Luokka:Orgaaniset yhdisteet
Emperor of Sand

__NOTOC__ Emperor of Sand on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Mastodonin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 31. maaliskuuta 2017 levymerkillä Reprise Records.iTunes: Mastodon – Emperor of Sand Albumin konsepti ja tarina käsittelevät aavikolla vaeltavaa miestä, jolle on langetettu kuolemanrangaistus. Aihe toimii myös metaforana vakavalle sairaudelle ja tuomiolle. == Julkaisu == Albumin kappalelistaus, kansikuva sekä maistiainen yhtyeen ensisinglestä ”Sultan’s Curse” julkaistiin yhtyeen kotisivulla 25. tammikuuta 2017, ja kappale julkaistiin kokonaisuudessaan 27. tammikuuta 2017. Toinen kappale ”Show Yourself” julkaistiin 3. helmikuuta 2017. Kolmas ja viimeisin single ”Andromeda” julkaistiin 7. maaliskuuta 2017. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Brann Dailor – rummut, basso, laulu * Brent Hinds – kitara, laulu * Bill Kelliher – kitara, taustalaulu * Troy Sanders – basso, laulu ==Arviot== * Soundi () * V2.fi () * Kaaoszine (8/10) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2017 albumit Luokka:Mastodonin albumit Luokka:Brendan O’Brienin tuottamat albumit
Cosmic Space Jorma

Cosmic Space Jorma oli vuosituhannen vaihteessa toiminut, kokeellista rockia esittänyt suomalainen yhtye. Cosmic Space Jorman musiikissa oli vaikutteita progressiivisesta rockista, metallista, funkista ja psykedeliasta, ja sen tyyliä verrattiin Frank Zappan ja Mr. Bunglen kaltaisiin kokeellisiin muusikoihin. Megamania julkaisi yhtyeeltä vuonna 2000 albumin Di Hirba!, jota Soundin arvostelussa kuvailtiin itsekeskeiseksi yritykseksi luoda ”rockin totaalinen irvikuva”. Helsingin Sanomien mukaan konservatiiviset rocktoimittajat säikähtivät Di Hirban! ”mutkikkuutta ja muusikkohuumoria”, vaikka albumi on monimuotoinen, mielikuvituksellinen ja hauska. == Jäsenet == * El Pollo – kitara * Carlos Saatana – basso * Salvador Salsa – rummut == Diskografia == * Cosmic Space Jorma ‎(CD-EP, Megamania, 1999) * Di Hirba! ‎(CD-albumi, Megamania, 2000) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet
Silkkitie (albumi)

Silkkitie on rockyhtye Pimeyden kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 10. helmikuuta 2017. Albumin vinyylipainos julkaistaan kuukautta myöhemmin 10. maaliskuuta 2017. Albumin on tuottanut Tuomas Ilmavirta, ja kappaleiden valitsemisessa levylle on avittanut myös Riku Mattila. Albumin julkaisukeikka järjestetään Helsingissä kulttuuritehdas Korjaamolla 3. maaliskuuta 2017. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, joista ”Viimeinen mahdollisuus” ilmestyi syyskuussa 2016 ja ”Ollaan hiljaa” joulukuussa 2016. Kolmas single ”Loista kuin tähti” julkaistiin 27. tammikuuta 2017.iTunes: Pimeys – Loista kuin tähti Silkkitie debytoi Suomen virallisen listan sijalla 10. Rockmusiikkilehti Soundin toimittajat valitsivat albumin vuoden 2017 seitsemänneksitoista parhaaksi kotimaiseksi albumiksi. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Joel Mäkinen – laulu, kosketinsoittimet * Pekka Nisu – laulu, kitara * Jukkis Virtanen – basso * Tuomo Laakso – rummut == Lähteet == Luokka:Pimeyden albumit Luokka:Vuoden 2017 albumit
Aika tihentyy

__NOTOC__ Aika tihentyy on rockyhtye Pimeyden toinen studioalbumi. Se julkaistiin 16. tammikuuta 2015 levymerkillä M-Dulor/Sony. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 12, ja pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, joista ”Salaisuus” ilmestyi 30. toukokuuta 2014 ja ”Hetki vielä” 7. lokakuuta 2014.iTunes: Pimeys – SalaisuusiTunes: Pimeys – Hetki vielä == Vastaanotto == Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Ville Hartikainen antoi albumille neljä tähteä viidestä. Hän kuvaili sävellyksiä tyylikkäiksi, rullaaviksi ja ihastuttaviksi, ja vertasi yhtyettä Egotrippiin, mainiten kuitenkin sanoitusten olevan kollegaansa anarkistisempia. Savon Sanomien Aki Lehti sanoi, että Pimeyttä voi verrata useaankin yhtyeeseen, ja että se ei ole keksinyt mitään uutta, mutta kuulostaa silti itseltään ja yhtye on onnistunut tekemään alkuvuoden parhaan suomenkielisen levyn. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Joel Mäkinen – laulu, kosketinsoitin * Pekka Nisu – laulu, kitara * Jukkis Virtanen – basso * Tuomo Laakso – rummut == Arvostelut == * Savon Sanomat: positiivinen * Soundi: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2015 albumit Luokka:Pimeyden albumit
Pyhän Mikaelin kirkko (Llantarnam)

Pyhän Mikaelin kirkko () on Grade II* -luokan suojeltu kirkko Llantarnamissa Walesissa. Laiva on mahdollisesti 1100-luvulla valmistunut ja torni on viimeistään 1500-luvulta. Kirkko on rakennettu 1100-luvun alussa ja se sijaitsee aiemman rakennuksen päällä, joka on mahdollisesti myös ollut kirkko. == Lähteet == Luokka:Kivikirkot Luokka:Walesin kirkot Luokka:Grade II* -luokan rakennukset Walesissa
Igor Kolaković

Igor Kolaković (s. 4. kesäkuu 1965) on serbialainen lentopallovalmentaja. Hän valmentaa Serbian maajoukkuetta, ja on saavuttanut neljä MM-kultaa.Uutiset ja tiedot Isossa-Britanniassa Journal == Lähteet == Luokka:Serbialaiset lentopalloilijat Luokka:Jugoslavialaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Muut on jo menneet

__NOTOC__ Muut on jo menneet on rockyhtye Pimeyden esikoisalbumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 2013 levymerkillä M.Dulor.iTunes: Pimeys – Muut on jo menneet Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 48. == Vastaanotto == Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Se nousi sekä Rumban että Soundin kriitikkojen vuosiäänestysten kärkisijoille, ja siitä povattiin tulevaisuuden suurta nimeä edeltävien lisäksi myös Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä sekä verkkomedia Nuorgamissa. Soundin Ville Hartikainen antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja sanoi kappaleiden surumielisyyden sekä vinon arkirealismin pitävän kuuntelijan mielenkiinnon yllä, sekä piti niin sävellyksiä kuin sovituksia hyvin kauniina. Verkkomedia Nuorgam antoi albumille arvosanan 85/100, ja sanoi albumin olevan esikoisjulkaisuksi ”lähes naurettavan kova”, joka ei sisällä harhalaukauksia ja on tehty itsevarmalla otteella, ja epäili albumin valmistelun vieneen kohtalaisesti aikaa. Rytmin Eero Tarmo antoi albumille täydet viisi tähteä. Hän kuvaili albumia täydellisen epätäydelliseksi, ja kehui sitä elämänmakuiseksi ja aidoksi teokseksi, sekä kehui yhtyeen soitannan saumattomuutta. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Joel Mäkinen – laulu, kosketinsoittimet * Pekka Nisu – laulu, kitara * Jukkis Virtanen – basso * Tuomo Laakso – rummut == Arvostelut == * Nuorgam: 85/100 * Rytmi: * Soundi: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 esikoisalbumit Luokka:Pimeyden albumit
Alkalitrofinen järvi

Alkalitrofinen järvi on järvi, jonka veteen on liuennut tulo-ojien tai järvenpohjan lähteiden maaperän kalkkikivestä mineraaleja niin runsaasti, että vesi on hyvin kovaa (HCO3-pitoisuus yli 240 milligrammaa litrassa vettä (mg/l)). Vesi on siten emäksistä (pH yli 7). Järvessä on vain vähän humusta, jolloin järven vesi on kirkasta ja vedessä olevien kriittisten ravinteiden määrä jää yleensä lievästi rehevien järvien tason alle. Erityisesti fosforia on vähän, mutta typpeä voi silti olla jopa 4 500 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l). Mineraalit värjäävät vedenvärin sinisen tai turkoosin väriseksi. Järvien ravinnetason alhaisuus johtaa levien alhaiseen biomassaan ja levien klorofylli-a-tasot ovat mittauksissa pääsääntöisesti matalia. Yleisesti ne ovat valoa tarvitsevia viherleviä, mutta myös piileviä, nieluleviä ja panssarileviä. == Esimerkkejä == Viron tutkituista järvistä on 20 eli 2,6 % alkalitrofisia järviä . Tällaisia järviä ovat esimerkiksi Savalduman karstijärvi, Võhmetu järv, Piisupi järv, Porkuni järv ja Sinijärv. == Lähteet == Luokka:Limnologia
Isäni Toni Erdmann

Isäni Toni Erdmann (Toni Erdmann) on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut saksalais-itävaltalainen draamakomediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Maren Ade. Isäni Toni Erdmann sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 14. toukokuuta 2016. Se oli Oscar-ehdokkaana parhaan vieraskielisen elokuvan sarjassa vuoden 2017 gaalassa. ==Rooleissa== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuoden 2016 saksalaiset elokuvat Luokka:Itävaltalaiset elokuvat
Opetusalan eettinen neuvottelukunta

Opetusalan eettinen neuvottelukunta on valtakunnallinen riippumaton elin, joka ottaa kantaa opetusalan eettisiin kysymyksiin ja edistää keskustelua opettajan ammattietiikasta. Neuvottelukunnan ohjesäännön mukaan OAJ:n hallitus, opetusalan viranomaiset, jäsenistö, työantaja, vanhemmat ja opiskelijat voivat pyytää neuvottelukunnalta kannanottoja ja lausuntoja opetusalan ammattietiikkaan liittyvistä kysymyksistä. Eettinen neuvottelukunta on muun muassa laatinut opettajien eettisen ohjenuoran, Comeniuksen valan. Neuvottelukunta on ottanut kantaa muun muassa seurustelusuhteista oppilaitoksissa (2020), opettajan roolista sosiaalisessa mediassa (2019) sekä arvioinnista (2018). Neuvottelukunnan toimikaudella 2020–2023 puheenjohtajana toimii Arno Kotro. Muut jäsenet ovat professori ja varapuheenjohtaja Mirjam Kalland, yliopistonlehtori ja dosentti Liisa Hakala, päätoimittaja Jaakko Heinimäki ja professori Jouni Välijärvi. ==Lähteet== Luokka:Suomen koulutus
Tyumen Airlines

Tyumen Airlines (; IATA: 7M, ICAO: TYM) oli venäläinen lentoyhtiö. Se lensi kotimaan reittilentoja ja kuljetti lisäksi rahtia tilauslennoilla. Sen kotikenttä oli Roštšinon lentoasema Tjumenissa. Tyumen Airlines muodostettiin vuonna 1992 ennen Neuvostoliiton hajoamista Aeroflotiin kuuluneista 259., 357. ja 435. lentueesta. Se oli toinen Tjumenin alueen kahdesta suuresta lentoyhtiöstä. Se kärsi kuitenkin talousvaikeuksista, jotka pahenivat Venäjän vuoden 1998 pankkikriisin jälkeen. Lopulta yhtiö lopetti toimintansa ja asetettiin konkurssiin 1. marraskuuta 2003, kun ostajaa sille ei löytynyt. == Laivasto == Toiminnan loppuaikoina Tyumen Airlinesin laivastoon kuului 28 lentokonetta. * 1 Antonov An-12B * 6 Antonov An-24B * 4 Iljušin Il-76T * 1 Iljušin Il-76TD * 9 Tupolev Tu-134A * 7 Tupolev Tu-154B-1/B-2 === Laivastohistoria === Toimintansa aikana Tyumen Airlines käytti seuraavia konetyyppejä: * Antonov An-12B * Antonov An-12BK * Antonov An-24B * Antonov An-26 * Antonov An-26B * Antonov An-26B-100 * Iljušin Il-18D * Iljušin Il-76 * Iljušin Il-76T * Iljušin Il-76TD * Jakovlev Jak-40 * Jakovlev Jak-40K * Jakovlev Jak-42D * Tupolev Tu-134A * Tupolev Tu-134A-3 * Tupolev Tu-134AK * Tupolev Tu-154B-1 * Tupolev Tu-154B-2 * Tupolev Tu-154M == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Entiset venäläiset lentoyhtiöt
Firenzen raitiotieliikenne

Firenzen raitiotieliikenne on yksi Firenzen julkisen liikenteen muodoista. == Historia == Kaupungissa avattiin hevosraitiotie vuonna 1879, jolla yhdistettiin Peretola sekä kaupungin keskusta. Vuotta myöhemmin linjaa laajennettiin Pratoon ja Poggio a Caianoon. 1930-luvulla linjaa ylläpitänyt yritys ajautui konkurssiin. Tätä ennen kaupungin liikenteeseen olivat ilmestyneet linja-autot. Toinen maailmansota vaurioitti linjastoa pahoin ja se saatiin kunnostettua vasta 1950-luvun alussa. Liikennöinti raitioteillä lopetettiin kuitenkin lopullisesti vuonna 1958. 2000-luvun alussa raitiotieliikennöinti päätettiin aloittaa kaupungissa uudestaan ja uuden linjan rakennustyöt aloitettiin vuonna 2005. Linja rakennettiin Firenzestä Scandicciin. Lisäksi kaupungissa on suunniteltu kahden muun raitiotielinjan rakentamista. Linja 2 veisi Peretolan lentoasemalle ja linja 3 keskustasta pohjoiseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Virallinen kotisivu *Firenzen kaupungin sivusto raitiotiestä Raitiotieliikenne Luokka:Italian raitiotieliikenne
Suomen Metallirakenneyhdistys

Suomen Metallirakenneyhdistys eli SMRY on perustettu metallirakennealalla toimivien suomalaisten yritysten jäsenyhdistykseksi. Yhdistys on merkitty yhdysrekisteriin 17.6.2005.http://www.smry.fi/ Yhdistyksen tehtävänä on mm. parantaa jäseniensä toimintaedellytyksiä ja alan arvostusta järjestämällä koulutusta, kehittämällä yhteistyötä asiakasyrityksiin, tavaran toimittajiin ja viranomaisiin sekä hyödyntämällä alojen asiantuntijapalveluita. Tämä koettiin alalla merkittäväksi asiaksi, koska aiemmin yhteistyö yritysten välillä oli ollut olematonta. SMRY:llä on noin 120 jäsenyritystä, mikä tarkoittaa valtaosaa alan suomalaisista yrityksistä. Osa jäsenistä tavarantoimittajia, jotka toimivat yhdistyksen kannatusjäseninä. Kaikki jäsenet on listattu yhdistyksen kotisivuilla.http://www.smry.fi/fi/jasenet SMRY kuuluu toimialajärjestönä Suomen Yrittäjiin.https://www.yrittajat.fi/tiedotteet/491074-suomen- metallirakenneyhdistys-ry-suomen-yrittajien-toimialajarjestoksi === Yhdistyksen hallitus === Yhdistyksen hallitukseen toimintakautena 2017-2018 kuuluivat seuraavat: * Henri Mustamäki (puheenjohtaja) * Jussi Tuominen (varapuheenjohtaja) * Kari Salonsaari * Tommi Välimäki * Tomi Moisio * Jani Vatén * Rauno Mäkelä * Kimmo Aalto * Jaakko Soini * Janne Liedes Toiminnanjohtajana toimii Hasse Lönnberg. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset järjestöt
Tramonti

Tramonti on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 30 km Napolista kaakkoon. Se sijaitsee Sorrenton niemimaan keskiosassa. Kunnassa on noin 4 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 24,83 neliökilometriä. Tramonti on osa Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Salernon maakunnan kunnat Luokka:Amalfin rannikko
Praiano

Praiano on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 20 km Sorrentosta itään. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Salernonlahden pohjoisrannalla. Kunnassa on noin 2 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 2,67 neliökilometriä. Praiano on osa Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Salernon maakunnan kunnat Luokka:Amalfin rannikko
Corbara

Corbara on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 20 km Napolista kaakkoon. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla. Kunnassa on noin 2 500 asukasta, ja sen pinta-ala on 6,73 neliökilometriä. Osa Corbarasta kuuluu Amalfin rannikkoon (), joka on Unescon maailmanperintökohde. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Salernon maakunnan kunnat Luokka:Amalfin rannikko
Jari Liukku

Jari Matti Liukku (s. 22. toukokuuta 1960 Laihia) on suomalainen juristi ja poliisi, joka on työskennellyt maaliskuusta 2017 lähtien Europolin vakavan ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntakeskuksen johtajana Haagissa. Poliisihallitus nimitti Liukun Helsingin poliisilaitoksen poliisipäälliköksi 1.4.2024 alkaen. Liukku valmistui poliisiksi Tampereen poliisikoulusta vuonna 1981, oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1995 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1997. Hän on työskennellyt muun muassa Helsingin poliisilaitoksen apulaispoliisipäällikkönä 2005–2010 ja Länsi-Uudenmaan poliisilaitoksen poliisipäällikkönä vuodesta 2010. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset poliisit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Liukku

Liukku on suomalainen sukunimi. Nimen kantajia: * Alfred Liukku (1891–1969), suomalainen nuortenkirjailija * Asser Liukku (1913–2006), vuodesta 1914 Stenbäck, suomalainen psykiatri ja kansanedustaja * Ilta Liukku (1923–2003), suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija * Jari Liukku (s. 1960), suomalainen juristi ja poliisi * Petri Liukku (s. 1969), Kihniön kunnanjohtaja * Ville Liukku (s. 1991), pesäpalloilija.
Iso Kausjärvi

Iso Kausjärvi on Pirkanmaalla Lempäälässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Myllyojan valuma- alueeseen. == Maantietoa == Järven pinta-ala on 62 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 104,5 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvi on pitkulaisen muotoinen ja järven koillispäässä Järvenperänä tunnettu lahti jää 60-metrisen lahdensuun taakse. Järven lounaispää on ilmavalokuvien perusteella matala lahti. Järveen on ohjattu 20 metsäojaa, joista useimmat ovat hyvin lyhyitä. Luoteesta laskee Vähä Kausjärven ja Kyynäröjärven laskuoja ja Järvenperään laskee Korkeajärven laskuoja. Järvenperän lahdensuhun laskee kaakosta Liisankorven suo-ojien laskuoja, johon ohjautuvat myös pienen Kuivalammin ylimääräiset vedet. Luusua sijaitsee lounaispäässä järveä, josta lähtee laskuoja alittaen aluksi seututien 130 ja jatkaen sitten matkaa yli kilometrin yhtyen lopuksi Myllyojaan. Järvi on 2,7 kilometriä pitkä, 500 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 6,7 kilometriä. Rannat ovat pääaisiassa kuivaa moreenipohjaista metsämaata. Lounaisrannoilla on kuitenkin suota, joiden ojat on ohjattu järveen. Järven itäpuoleln keskivaiheilla ja järven lounaispäässä on maatilojen peltoja. Rannoille on rakennettu yli 40 vapaa-ajan asuntoa. Niille vie tiet, jotka alkavat seututieltä. Järvenperän lahdensuulla sijaitsee kaakkoisrannassa Kausjärven leirikeskus . == Kalastus ja veneily == Järveen on istutettu planktonsiikaa sekä ankeriasta . Moottoriveneellä kulkemista rajoitetaan keväällä 2017 alkaen. == Historiaa == Vuoden 1954 peruskartassa järven lähiympäristössä oli seitsemän maatilaa. Niille johti järven kaakkoisrantoja seuraava tie, joka päättyi Kausjärven talolle. Vuonna 1976 rannoille oli rakennettu seitseman mökkiä ja Kausjärvelle tulevaa tietä oli jatkettu eteenpäin metsiin. Verrattuna 1980 karttaan on seuraavassa 1991 kartassa hieman vähemmän peltomaata, koska peltoja on metsitetty. == Lähteet == Luokka:Myllyojan valuma-alue (Lempäälä) Luokka:Lempäälän järvet
Polyporales

Polyporales on sienilahko, johon on perinteisesti luettu kaikki kääväkkäät. Kuitenkin DNA-tutkimukset ovat osoittaneet, että merkittävä osa käävistä ja niitä muistuttavista sienilajeista on keskenään jopa varsin kaukaista sukua. Polyporales on silti varsin runsaasti erityyppisiä sienisukuja ja -lajeja sisältävä kladi. Lahkon merkittävimpiä heimoja ovat Fomitopsidaceae, Ganodermataceae, Meruliaceae, Polyporaceae ja Sparassidaceae. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Anna-Lisa Bäckman

Anna-Lisa Bäckman (o.s. WesterbergAnna-Lisa Bäckman i Vem är hon, 1988. viitattu 6.2.2017, s. 5. joulukuuta 1941 VaasaAnna-Lisa Bäckman, Nordisk Kvinnolitteraturhistoria, Anna-Lisa Bäckman, Nordic Women’s Literature. Viitattu 6.2.2017) on Ruotsissa asuva suomenruotsalainen toimittaja, kirjailija ja näytelmäkirjailija. Bäckman muutti Ruotsiin 1950 ja on opiskellut Journalistinstitutetissa, Alternative University New Yorkissa ja Dramatiska Institutetissa. Hän oli Dagens Nyheterissä toimittaja ja pakinoitsija 1965–1997. Hän on toiminut naisliikkeessä 1970-alusta lähtien ja osallistui vuonna 1971 Sånger om kvinnor -nimisen äänilevyn tekemiseen. Bäckmanin läpimurto tapahtui romaaneilla Fia i folkhemmet ja Fia med manifestet. Molemmista on tehty dramatisointi televisiolle. ==Teokset== * Svart, reportaasi Yhdysvalloista, 1971 * Vad väntar du på!, runoja, 1974 * Fia i folkhemmet, romaani, Cavefors, 1974 * Fia med manifestet, romaani, Cavefors, 1975 * Spillkråka, runoja Bäckmanin kuvittamana, Cavefors, 1975 * Gilla oss eller stick – valkoista työläisarkea, Yhdysvallat, reportaasi, 1976 * De vita vargarna, novelleja, LiberFörlag, 1979 * Jag hade en isdröm, runoja, Författarförlaget 1979 * Skogsluvan, romaani, 1979 * Resan till kungariket, romaani, Författarförlaget 1983 ** Matka kuninkaan maahan: romaani, Kirjakone, 1989 * Molnets dotter, romaani, Alfabeta, 1989 * Ave. Till havet, runoja Studiekamraten, 1994 * Storm över Pigboda, pakinoita, Dagens Nyheter, 1993 * Blodnäva, romaani, 1998 === Näytelmät === * Rosa Luxemburg är inte död, radiokuunnelma, 1978 ** Rosa ei ole kuollut : uninäytelmä vapautuksen mahdollisuuksista : kuunnelma, Yleisradio, 1979 * Resan till Kungarike, romaaniin perustuva näytelmä, 1985 * Roslagsnatt, radiokuunnelma, 1986 * Molnets dotter, romaanin dramatisointi, 1992 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Anna-Lisa Bäckman i bibliotekskatalogen LIBRIS Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Pakinoitsijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Ruotsinsuomalaiset henkilöt Luokka:Suomalaiset feministit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Peter Sandström

Clas Peter Andreas Sandström (s. 7. heinäkuuta 1963 Uusikaarlepyy) on suomalainen ruotsiksi kirjoittava kirjailija. Hänen romaaninsa edustavat omaelämäkerrallista kirjoittamista: tapahtumilla on läheinen yhteys kirjailijan omaan elämään, ja päähenkilöllä on usein sama nimi kuin kirjailijalla. Vuosina 2013–2020 Sandström johti Suomen ruotsinkielistä kirjailijaliittoa. Sandströmin neljäs romaani Laudatur (2016) oli Finlandia- palkintoehdokas, ja helmikuussa 2017 sille myönnettiin sekä Runeberg-palkinto että Svenska litteratursällskapetin palkinto. Vuonna 2012 Sandströmille myönnettiin Svenska Ylen kirjallisuuspalkinto. Hänen teoksensa Den stora blondinens sista sommar (suom. Ison vaaleen viimeinen kesä) valittiin Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokkaaksi 2023. Sandström on koulutukseltaan toimittaja (Svenska social- och kommunalhögskolan). Sandström asuu Turussa. Hänen puolisonsa on historioitsija Ann-Catrin Östman. __NOTOC__ ==Teoksia== ===Ruotsiksi=== * 1998 – Plebejerna, Schildt * 2001 – Syster Måne, Schildt * 2004 – Manuskript för pornografiska filmer, Schildt * 2008 – Gigant, Schildt * 2012 – Till dig som saknas, Schildts & Söderströms * 2014 – Transparente blanche, Schildts & Söderströms * 2015 – Rööluvån, Schildts & Söderströms * 2016 – Laudatur, Schildts & Söderströms * 2018 – Mamma november: åtta betraktelser Schildts & Söderströms ===Suomennoksia=== * 2012 – Sinulle joka et ole täällä * 2014 – Valkea kuulas * 2016 – Laudatur * 2018 – Äiti marraskuu: kahdeksan pohdintoa * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Peter Sandström kustantamon Schildts & Söderströms sivuilla. Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat
Ina Forsman

Ina Forsman (s. 1994) on suomalainen blueslaulaja. Hän on julkaissut kaksi albumia, Ina Forsman with Helge Tallqvist Band (2013) ja Ina Forsman (2016). Vuonna 2012 hän kilpaili Idolsin kuudennella tuotantokaudella ja pääsi finaalivaiheeseen. Hän on konsertoinut Yhdysvalloissa ja Keski-Euroopassa muun muassa Tasha Taylorin kanssa. Vuonna 2015 hänet palkittiin vuoden tulokkaana Finnish Blues Awards -palkintogaalassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivusto Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomen Idols Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tout de suite maintenant

Tout de suite maintenant (kansainvälisesti Right Here Right Now) on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut Pascal Bonitzerin ohjaama ranskalainen draamakomediaelokuva, jonka pää- ja sivuosissa ovat Agathe Bonitzer, Vincent Lacoste, Lambert Wilson, Pascal Greggory, Isabelle Huppert ja Jean-Pierre Bacri. Pascal Bonitzer käsikirjoitti elokuvan Agnès de Sacyn kanssa. Elokuvan tuottajina olivat Saïd Ben Saïd ja Michel Merkt. == Juoni == Nora Sator (Agathe Bonitzer) on dynaaminen ja kunnianhimoinen kolmekymppinen nainen, joka aloittaa uudessa työpaikassa finanssialalla. Hän saa tietää, että hänen pomonsa Arnaud Barsac (Lambert Wilson) ja tämän Solveig-vaimo (Isabelle Huppert) tunsivat hänen Serge-isänsä (Jean-Pierre Bacri) heidän opiskeluaikoinaan. Hänelle myös paljastuu, että tuntemattomista syistä johtuva vihamielinen kilpailu heidän välillään on edelleen olemassa ja aiheuttaa konflikteja. Isänsä ja pomonsa välisestä suhteesta huolimatta Nora saa nopeasti pomonsa luottamuksen. Noralla on myös monimutkainen suhde kollegaansa Xavieriin (Vincent Lacoste), joka alkaa seurustella hänen sisarensa Mayan (Julia Faure) kanssa. == Näyttelijät == == Tuotanto == Tout de suite maintenantin kuvaukset alkoivat 16. maaliskuuta 2015 ja kestivät kuusi viikkoa, jonka aikana elokuva kuvattiin Belgiassa ja Luxemburgissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat SBS Productions, France 2 Cinéma ja Samsa Films. Tuottamiseen osallistuivat myös Entre Chien et Loup ja Proximus. Elokuvan virallinen traileri julkaistiin 4. huhtikuuta 2016. == Julkaisu ja vastaanotto == Tout de suite maintenant sai ensi-iltansa Cabourgin elokuvajuhlilla Ranskassa 8. kesäkuuta 2016. Elokuva sai maanlaajuisen teatteriensi-iltansa Ranskassa 22. kesäkuuta 2016 ja oli Ad Vitam Distributionin teatterilevittämä. Tout de suite maintenant keräsi Ranskan teatterikierroksensa aikana 176 158 katsojaa ja tuotti 1 170 752 dollarin lipputulot. Elokuva on saanut ranskalaisilta elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisen vastaanoton. Tout de suite maintenant julkaistiin Ranskassa DVD:lle 8. marraskuuta 2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Tout de suite maintenant AlloCinéssä Luokka:Vuoden 2016 ranskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset draamakomediaelokuvat
Kristiern Alander

Kristiern Alander myös muodossa Kristiernus Alander (19. tammikuuta 1660 Finström – 6. maaliskuuta 1704 Turku) oli Turun akatemian kaunopuheisuuden professori. Alanderin vanhemmat olivat Finströmin kirkkoherra Carolus Petri Alander ja Jomalan kirkkoherran Kristiernus Kristophorin tytär Katarina Alanus. Kristiern Alanderin puoliso oli everstiluutnantti, linnanpäällikkö Olof Brömsin tytär Ebba Bröms. Heillä oli kuusi lasta. Kristiern Alander valmistui ylioppilaaksi Turussa 1669 ja Uppsalassa 1682 sekä filosofian maisteriksi Turussa 1682. Hän toimi 1692–1704 aluksi Turun akatemian kaunopuheisuuden ylimääräisenä professorina ja myöhemmin varsinaisena professorina sekä 1699–1700 yliopiston rehtorina. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Turun akatemian professorit Luokka:Turun akatemian rehtorit Luokka:Vuonna 1660 syntyneet Luokka:Vuonna 1704 kuolleet
Abraham Alanus

Abraham Alanus (k. 1719 tai 1720 Ruotsi) oli Turun akatemian professori. Alanus syntyi Korppoossa. Hän valmistui ylioppilaaksi Turussa 1685 ja filosofian maisteriksi Turun akatemiassa 1697. Hän työskenteli Turun koulun lehtorina 1698–1707 ja toimi Turun akatemian pyhien kielten professorina 1707–1712 ja sen jälkeen kolmantena teologian professorina sekä samanaikaisesti Liedon kirkkoherrana vuodesta 1712. Alanus kuoli isonvihan aikaisella pakomatkallaan Ruotsissa. Alanuksen isä oli Korppoon kirkkoherra Klaus (Claudius) Alanus. Abraham Alanuksen puoliso oli Viipurin piispan, myöhemmin Växjön piispan David Lundin ja professori Jakob Flachseniuksen tyttären Margareta Flachseniuksen tytär Susanna Margareta Lund (1688–1717). Abraham ja Susanna Margareta Alanuksella oli kuusi lasta, joista Jakob Abraham Alanus toimi Inkoon kappalaisena. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Turun akatemian professorit Luokka:Syntymävuosi tuntematon Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Ida Appelberg

Ida Appelberg (24. joulukuuta 1895 Joensuu – 16. joulukuuta 1977 Tukholma) oli suomalainen näyttelijä. ==Elämä ja ura== Ida Appelbergin vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Lukkarinen ja Amanda Puupponen. Hän aloitti teatteriuransa Joensuussa 1912 ja työskenteli Viipurin Näyttämöllä 1922–1924. Sen jälkeen hän näytteli Kotkan Näyttämöllä. Appelberg näytteli sivuroolin kreivitär Helenan äitinä elokuvassa Kulkurin valssi vuonna 1941. Appelbergin puoliso oli prokuristi Sven Elof Appelberg.Till äktenskap förelysta: Sven Elof Appelberg och Ida Lukkarinen, Kotka Nyheter 1925, No 38, sivu 1, julkaistu 19.5.1925 Sundsvallissa vuonna 1886 syntynyt Sven Elof Appelberg kuoli sotavuonna 1940 Helsingissä.Kuolinilmoitus, Prokuristen Sven Elof Appelberg, Hufvudstadsbladet 1940, No 232, sivu 1, julkaistu 28.8.1940 Pian miehensä kuoleman jälkeen Appelberg joutui tekemään konkurssin ja muutti Ruotsiin tyttärensä Astridin kanssa, jossa perusti hattuliikkeen. Miehensä sukulaisten avulla Appelberg sai varakkaan asiakaspiirin. Tyttärensä Astridin kuoltua 1956 Ida Appelberg eli syrjään vetäytyneenä. Suomesta hän sanoi – Mitä siellä enää teen, kun Eine Lainekin on poissa. Hän oli paras ystäväni.Sinikka Mustonen, Vanhuksilla on Ruotsissa ikävä, Uusi Suomi 1973, No 126, sivu 10, julkaistu 26.5.1973 ==Lähteet ja viitteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Henrik Alanus

Henrik Alanus (29. marraskuuta 1743 Vehmaa – 1. joulukuuta 1810 Turku) oli Turun akatemian sihteeri, joka hoiti lainopin professorin virkaa 1793–1800 Matthias Caloniuksen sijaisena. Alanus valmistui Turussa ylioppilaaksi 1757 ja filosofian maisteriksi 1763. Hänet nimitettiin Turun akatemian teologian dosentiksi 1766 sekä logiikan ja metafysiikan dosentiksi 1771. Alanuksesta tuli kirjaston amanuenssi 1773 ja Turun koulun kollega 1775. Turun akatemian sihteerinä hän työskenteli 1779–1810. Henrik Alanuksen vanhemmat olivat Vehmaan kirkkoherra, rovasti Henrik Alanus ja Kristina Helena Fleege. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Turun akatemian professorit Luokka:Vuonna 1743 syntyneet Luokka:Vuonna 1810 kuolleet
Taidehistorian seura

Taidehistorian seura – Föreningen för Konsthistoria on suomalainen taidehistorian tiedeyhdistys, joka on perustettu vuonna 1974. Se edistää taidehistorian tutkimusta ja julkaisee Taidehistoriallisia tutkimuksia – Konsthistoriska studier -julkaisusarjaa ja Tahiti-verkkolehteä. == Toiminta == Taidehistorian seura – Föreningen för Konsthistoria on kaksikielinen taidehistorian tieteellinen seura. Sen tarkoituksena on toimia taidehistorian edistämiseksi. Yhdistys järjestää tavoitteen toteuttamiseksi kokouksia, esitelmätilaisuuksia ja seminaareja sekä julkaisee tutkimuksia. Seura julkaisee keskimäärin kerran vuodessa ilmestyvää vertaisarvioitua Taidehistoriallisia tutkimuksia – Konsthistoriska studier -julkaisusarjaa. Lisäksi syksystä 2011 lähtien seura on julkaissut Tahiti-verkkolehteä, joka on lyhenne ilmaisusta ”taidehistoria tieteenä”. == Historia == Taidehistorian seura sai alkunsa Turussa lokakuussa 1973 pidetyssä taidehistorian laitehistorian laitosten ainekokouksessa. Siellä todettiin, ettei Suomessa ole yhtään yleistää ja tieteellistä taidehistorian aikakausjulkaisua. Yliopistojen edustajista valittiin toimikunta, jonka tehtävänä oli valmistella hanketta ja kerätä artikkeleita ensimmäistä julkaisua varten.Reitala, s. 349. Valmistelevan toimikunnan johdossa oli toiminut dosentti Aimo Reitala. Seuran perustava kokous pidettiin 23. toukokuuta 1974 ja Taidehistorian seura – Föreningen för Konsthistoria rekisteröitiin 25. syyskuuta. Reitalan lisäksi perustajajäseniä olivat muun muassa Henrik Lilius ja Bo Ossian Lindberg. Reitalasta tuli seuran ensimmäinen puheenjohtaja, jona hän toimi yhdeksän vuoden ajan. Julkaisutoiminnan lisäksi seuran keskeisimmiksi toimintatavoiksi muotoutuivat vuosikokousten tieteelliset esitelmät ja matkat. == Puheenjohtajat == Seuran puheenjohtajat ovat olleet: *Aimo Reitala (1974–1982) *Henrik Lilius (1983–1986) *Eeva Maija Viljo (1986–1988) *Marja-Terttu Knapas (1988–1992) *Ville Lukkarinen (1993–1997) *Pekka Korvenmaa (1997–2000) *Renja Suominen-Kokkonen (2001–2007) *Johanna Vakkari (2007–2013) *Elina Räsänen (2013–2018) *Susanna Aaltonen (2018–2022) *Juhana Lahti (2022–) == Lähteet == *Reitala, Aimo: ”Taidehistoria”. Teoksessa === Viitteet === Luokka:Suomalaiset tiedeyhdistykset Luokka:Taidehistoria