Rajageminaatio

Rajakahdennus eli rajageminaatio tai alku- tai loppukahdennus (joskus myös jäännöslopuke, aspiraatio tai loppuhenkonen) on suomen kielelle tyypillinen sandhi-ilmiö eli sanarajan yli vaikuttava äänneilmiö. Rajakahdennus näkyy seuraavan sanan alkukonsonantin geminoitumisena: esimerkiksi mene pois äännetään "meneppois" [menepːois]. Jos seuraava sana alkaa vokaalilla, sanarajalla voi esiintyä pidentynyt glottaaliklusiili: [meneʔ ʔulos]. Rajakahdennus vaikuttaa myös yhdyssanan osien rajalla ja liitepartikkelien edellä, kuten [sɑdekːatos] ja [rikkɑillekːin].ISK §34, Suomi et al. s. 44. Historiallisesti rajakahdennuksen laukaisevat muodot ovat päättyneet konsonanttiin tai esimerkiksi h-äänteeseen, joka on kuitenkin kadonnut nykykielestä.ISK §34. Kielitieteellisessä tekstissä rajakahdennuksen laukaisijaksi voidaan olettaa "x-morfeemi", joka merkitään rivinylisellä x-kirjaimella, esimerkiksi sadex.Karlsson 1983 s. 349, Suomi et al. s. 44. Rajakahdennuksen esiintyminen vaihtelee, mutta se on säännöllisintä seuraavissa sananmuototyypeissä:ISK §34–35, Lyytikäinen 2020, 134. * sellaisten e-päätteisten nominien yksikön nominatiivi, jotka taipuvat kuin vene - veneen eli joiden yksikön taivutusmuodoissa on pitkä e: sadex, puoluex, rannexkello * nominien allatiivi: meillex, lapsillex, minullexkin * muodot, joihin sisältyy yksikön tai monikon 3. persoonan possessiivisuffiksi nsa tai nsä: lapsensax, isänsäx * kaikilla verbeillä seuraavat muodot: ** 1. eli A-infinitiivi: ollax, tullax, antaax ** yksikön 2. persoonan imperatiivi: tulex, annax ** kieltomuodot, ei kuitenkaan konditionaalissa eikä aktiivin indikatiivin imperfektissä: en otax, en ottanex, älä otax, älkää ottakox sekä passiivimuodot ei otetax, ei otettux, ei otettanex, älköön otettakox * adverbit, joiden lopussa on johdin -nne, -tse (prolatiivi), tai -sti, esim. tännex, meritsex, kauniistix. * eräät yksittäiset sanat kuten itsex, kiinnix, perätix Muita muotoja, joissa rajakahdennus saattaa esiintyä yleiskielisessäkin puheessa, joskaan ei kaikilla puhujilla, ovat: * passiivin 2. partisiipin yksikön nominatiivi: tehtyx, sanottux * adjektiivien komitatiivi: suurinex silmineen * -lti -loppuiset adverbit: laajaltix * yksittäisiä sanoja kuten irtix, kolmex. ==Alueellinen vaihtelu Suomessa== Rajageminaation esiintymisessä on alueellista vaihtelua: * Rajageminoituminen puuttuu kokonaan Haminan, Kotkan ja Porvoon seudun puheesta (paitsi liitepartikkelien osalta), Porin seudulta sekä tietyistä peräpohjalaismurteista. Lisäksi se puuttui Karjalankannaksella puhutusta kaakkoismurteesta, joskin sotien jälkeen tämä murre vähitellen laimeni evakkojen ja heidän jälkeläistensä puheesta.Lyytikäinen 2020, 135–136. * Osittaisen rajageminoitumisen aluetta ovat lähes koko Varsinais-Suomi, läntinen Uusimaa, Lappeenrannan–Imatran seutu sekä Lappi.Lyytikäinen 2020, 140–141. ==Kirjoitustapoja== Jäännöslopuketta ei merkitä nykyään oikeinkirjoituksessa, mutta 1800-luvulla oli useita yrityksiä sen merkitsemiseksi. Merkiksi ehdotettiin heittomerkkiä sekä k- ja h-kirjaimia, esimerkiksi sormeta', sormetah, sormetak (sormetta). Usein merkittiin liitepartikkelin alkukonsonantin kahdentuminen kuten sanassa omillekkin.Lehikoinen & Kiuru, s. 61–73. == Lähteet == * * * * * === Viitteet === Luokka:Fonetiikka Luokka:Suomen kieli