EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Friedrich Issak

Friedrich Issak (20. marraskuuta 1915 Petrograd, Venäjän keisarikunta – 11. toukokuuta 1991) oli virolainen kansainvälisen tason keihäänheittäjä, kansallisen tason lentopalloilija ja koripalloilija sekä myöhemmin Neuvosto- Viron urheiluvaikuttaja, yleisurheiluvalmentaja ja urheilutoimittaja. Friedich Issak opiskeli ylioppilaaksi valmistumisen jälkeen Tarton yliopistossa luonnontieteiden ja oikeustieteiden tiedekunnissa valmistumatta. Opiskelujen rinnalla Issak harrasti urheilua osallistuen ensimmäisen kerran keihäänheittokisoihin vuonna 1931 ja Viron mestaruuskisoihin vuonna 1935. Hän oli mukana Viron edustajana vuoden 1938 EM-kisoissa Pariisissa sijoittuen viidenneksi. Hän osallistui myös ylioppilaiden MM-kisoihin voittaen vuoden 1937 kisat Pariisissa ja sijoittuen kolmanneksi vuoden 1939 kisoissa Wienissä. Viron mestaruuden Issak voitti ensimmäisen kerran kesällä 1940. Sitä ennen Issak oli joko Gustav Sulen tai Artur Mägin takana keihäänheiton mestaruustaistossa. Keihäänheiton lisäksi Issakista tuli vuosina 1938–1940 myös kolme kertaa Viron koripallon mestari pelatessaan Tarton yliopiston koripallojoukkueessa, silloin nimellä EASK. Lisäksi hän oli mukana Viron mitalisijoituksia voittaneessa lentopallojoukkueessa. Issak siirtyi neuvostomiehityksen myötä miehittäjien joukkoon toimien Tarton yliopiston yliopistotoimikunnan varapuheenjohtajana. Kesällä 1941 käynnistyneen Saksan Neuvostoliittoon hyökkäyksen myötä Issak siirtyi Leningradiin. Tällöin hän kuului puna-armeijan tuhopataljoonan viestintäryhmään. Vuonna 1942 hänestä tuli komissaari 7. Viron kivääridivisioonan 300. rykmenttiin. Vuonna 1943 Issak siirtyi puna-armeijasta urheilutoiminnan käyttöön. Hän saavutti Neuvostoliiton mestaruudet vuosina 1943, 1944 ja 1947, hopeaa vuonna 1948 ja pronssia vuonna 1946. Hän voitti vielä vuosina 1946 ja 1947 Neuvosto-Viron keihäsmestaruudet. Kaikkiaan hän edusti Viroa ja Neuvosto-Viroa yleisurheilumaaotteluissa 22 kertaa. Puna-armeijan valloitettua syksyllä 1944 Viron Issak siirtyi takaisin Viroon toimien urheilu-osaston opetusjohtajana sekä Neuvosto-Viron sen aikaisen urheilulehden Kehakultuur päätoimittajana. Issakin ura Neuvosto-Viron urheiluhallinnon huipulla päättyi vuoden 1951 puhdistuksiin, jolloin häntä kuten monta muutakin syytettiin nationalismista. Hänestä tuli sen jälkeen Kolhoosnik-urheiluseuran yleisurheiluvalmentajana. Sen jälkeen hän työskenteli Noorte Hääl-lehden toimituksessa, vuosina 1958–1978 Kultuur ja Elu -lehden apulaistoimittajana ja päätoimittajana. ==Lähteet== Luokka:Virolaiset keihäänheittäjät Luokka:Neuvostoliittolaiset keihäänheittäjät Luokka:Virolaiset koripalloilijat Luokka:Virolaiset lentopalloilijat Luokka:Virolaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Viron kommunistisen puolueen poliitikot Luokka:Virolaiset yleisurheiluvalmentajat Luokka:Virolaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Pączek

pienoiskuva|Pączkeja myytävänä Pączek (kaš. pùrcle, slees. kreple) on perinteinen puolalainen täytetty munkki. Se on paksu, pehmeä ja makea munkki, joka täytetään usein marmeladilla, hillolla tai muulla täytteellä. Vaikka ne näyttävät saksalaisilta berliininmunkeilta, pączkit valmistetaan erityisen rikkaasta taikinasta, joka koostuu vehnäjauhosta, kananmunista, maidosta ja voista. Ne voivat sisältää myös muita aineksia, kuten vaniljaa, kanelia tai appelsiininkuorta. Pączkit voidaan koristella sokerikuorrutteella, marsipaanilla tai murskatuilla pähkinöillä. Pączkia on valmistettu Puolassa ainakin keskiajalta lähtien. Pączki on tavanomainen rasvatorstaileivonnainen. == Lähteet == Luokka:Puolalainen keittiö Luokka:Leivokset
Oumou Sow

Oumou Sow (s. 1970) on guinealainen pikajuoksija. Hänen 200 metrin ennätyksensä on 24,9 sekuntia vuodelta 1991. Sow kilpaili 200 metrillä Barcelonan olympialaisissa 1992 sekä 100 metrillä ja 200 metrillä Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 karsiutuen näissä kaikissa ensimmäisellä kierroksella. == Lähteet == Luokka:Guinealaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Biofore-talo

Biofore-talo (englanniksi Biofore House) on suomalaisen metsäteollisuusyhtiö UPM:n pääkonttori Helsingin Kluuvissa. Se sijaitsee Töölönlahden puiston itälaidalla osoitteessa Alvar Aallon katu 1. Viisikerroksisen toimistotalon on suunnitellut Pekka Helin ja hänen arkkitehtitoimistonsa Helin & Co, ja se valmistui vuonna 2013 osana Töölönlahden alueen uusien toimistotalojen kokonaisuutta. UPM:n pääkonttori sijaitsi aiemmin Kauppatorin laidalla Etelärannan ja Eteläesplanadin kulmassa. Töölönlahden entistä ratapihan aluetta alettiin 2000-luvulla kaavoittaa uudelleen, ja UPM järjesti vuonna 2008 kansainvälisen arkkitehtuurikilpailun uudesta toimitalosta. Rakennustyöt alkoivat tammikuussa 2012 ja valmistuivat 20 kuukauden jälkeen syyskuussa 2013. Biofore-talo koostuu kahdesta osasta, joita yhdistää Alvar Aallon kadun ylittävä silta. Rakennus on ilmeeltään monitahoinen, ja sen julkisivu koostuu tiilestä, betonista, lasista, teräksestä ja puusta. Sen puuelementit ovat UPM:n itse tuottamia. Rakennuksessa on tilaa 450 työntekijälle. Työtilat on suunniteltu avotiloiksi, ja nykyajan trendien mukaan rakennus on varusteltu erityisillä ryhmätyö- ja ideointitiloilla. Länsipuolelle avautuu parvekkeita. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kluuvi Luokka:Helsingin toimistorakennukset Luokka:UPM
Jääkiekon Valtakunnansarja 1937–1938

Kaudella 1938 Jääkiekon Valtakunnansarja pelattiin kolmessa ryhmässä neljäntoista joukkueen kesken. Helsinki-ryhmän paras jatkoi suoraan loppusarjaan. Varsinais-Suomen ryhmän voittaja pelasi pääsystä loppusarjaan Loimaan Palloilijoita vastaan ja Häme-ryhmän voittaja Hämeenlinnan Tarmoa vastaan. == Valtakunnansarja == === Helsinki-ryhmä === Helsinki-ryhmä jaettiin edelleen kahteen ryhmään, joiden voittajat pelasivat keskenään pääsystä loppusarjaan. ==== Ryhmä 1 ==== Tasapisteissä olleet HSK ja HJK II pelasivat uusintaottelun ryhmän voitosta. ==== Ryhmä 2 ==== HSK ja Arsenal pelasivat ottelun pääsystä loppusarjaan === Varsinais-Suomen ryhmä === Tasapisteissä olleet ja yhtä monta maalia tehneet TPS ja ÅIFK II pelasivat uusintaottelun ryhmän voitosta. Ryhmän voittaja TPS pelasi Loimaan Palloilijoita vastaan pääsystä loppusarjaan. === Häme-ryhmä === Ryhmän voittaja pelasi Hämeenlinnan Tarmoa vastaan pääsystä loppusarjaan. == Loppusarja == HSK ja Tarmo nousivat SM-sarjaan seuraavaksi kaudeksi. == Lähteet == Luokka:Jääkiekon Suomensarja Luokka:Vuoden 1938 jääkiekko
Secession

Secession () on näyttelyhalli Wienissä, Itävallassa. Se sijaitsee Friedrichstraßen varrella. Rakennus edustaa jugendarkkitehtuuria ja on tunnettu tyylikkäästä kupolistaan, joka korostaa sen monumentaalista ulkonäköä. Secessionin historia juontaa juurensa vuoteen 1897. Sen suunnitteli Joseph Maria Olbrich. Rakentamiseen tarvittavat taloudelliset resurssit saatiin suurilta osin teollisuusmagnaatti Karl Wittgensteinilta. Se valmistui vuonna 1898. Rakennuksen ulkonäkö on yksinkertainen ja elegantti, ja se on valmistettu valkoisesta kivestä ja pronssista. Sen kupoli on kaareva ja sen katossa on pronssikoristeita. Se on ympäröity puutarhalla, joka lisää sen viimeisteltyä ulkonäköä. == Galleria == Tiedosto:Wiener Secessionsgebäude.jpg|Secessionin kupoli. Tiedosto:Gustav Klimt - Beethovenfries, "Die Sehnsucht nach dem Glück" (nach Richard Wagners Interpretation der IX. Sinfonie von Ludwig van Beethoven) - 5987 - Österreichische Galerie Belvedere.jpg|Gustav Klimtin galleria. Tiedosto:Städtische Straßenbahnen Wien 1903–1913 (page 23 crop) – Haltestelle Friedrichstraße vor der »Sezession«.jpg|Secession vuonna 1913. == Lähteet == Luokka:Wienin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Wienin kulttuuri Luokka:Itävallan taidemuseot
Else Bugge Fougner

Else Bugge Fougner (s. 9. marraskuuta 1944 Moss) on norjalainen juristi ja Høyren poliitikko. Hän toimi Norjan oikeusministerinä 1989–1990. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Else Bugge Fougner Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan oikeusministerit Luokka:Norjalaiset juristit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Petter Thomassen

Petter Thomassen (17. huhtikuuta 1941 Salangen – 8. lokakuuta 2003) oli norjalainen Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1977–1997 ja toimi Norjan teollisuusministerinä 1985–1986 sekä elinkeinoministerinä 1989–1990. Vuosina 1988–1990 hän oli puolueensa 2. varapuheenjohtaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Petter Thomassen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Charmian May

Charmian Rosemary May (16. kesäkuuta 1937 Horndean, Hampshire – 24. lokakuuta 2002 Purbrook, Hampshire) oli englantilainen näyttelijä. Hän näytteli teatterissa, televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hänen roolinsa olivat yleensä sivuosia. == Ura == May näytteli muun muassa television komediasarjoissa Täyttä elämää (The Good Life), You're Only Young Twice ja Pokka pitää. Hänen elokuvarooleihinsa kuuluu muun muassa rouva Darcy komediassa Bridget Jones – elämäni sinkkuna (2001). Teatterissa May näytteli vuodesta 1962 aina vuosisadan loppuun saakka. Hänen debyyttinsä oli hoitajan rooli Renaissance Theatre Companyn näytelmässä Antigone. Mayn myöhemmistä rooleista mainittakoon Maxine Stuart Salisbury Playhousen näytelmässä 84 Charing Cross Road (1981). == Lähteet == Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Charles-Villem Vallmann

Charles-Villem Vallmann (29. toukokuuta 1933 Tallinna, Viro – 19. syyskuuta 2022) oli virolainen Neuvostoliittoa edustanut keihäänheittäjä ja myöhemmin Neuvosto-Viron valmentaja ja urheiluvaikuttaja. Vallmann valmistui lukiosta vuonna 1958 ja Tallinnan pedagogisen instituutin liikuntatieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1965. Charles-Villem Vallmann aloitti urheilun veljensä Harry Vallmannin (1921–1994) aloitteesta vuonna 1949. Hän teki Neuvostoliiton nuorten ennätykset keihäänheitossa vuosina 1950–1951. Vuodesta 1957 Vallmannin valmentajana oli Hans Torim. Vuonna 1958 Vallmann oli 12. Euroopan mestaruuskilpailuissa Tukholmassa. Neuvostoliiton mestaruuskilpailuissa Valmann saavutti hopeaa 19588 ja 1959 ja kolme pronssia 1955–1957. Viron mestaruuksia hänelle tuli kuusi kertaa vuosina 1951–1964 sekä muita mitaleita kolme hopeaa ja yksi pronssi. Vallamnn paransi sotia edeltäneen ajan Gustav Sulen Viron ennätystä vuonna 1955 tuloksella 77,90. Vuosina 1955–1960 hän paransi Viron ennätystä vielä viisi kertaa 77,90:stä 82,26:een ja oli neljällä kaudella (1955 ja 1958–1960) maailmanlistan kymmenen parhaan joukossa. Charles-Villem Vallmann kuului Neuvostoliiton maajoukkueeseen neljä kertaa ja Viron maajoukkueeseen 29 kertaa. Vuonna 1964 hänet nimitettiin Neuvostoliiton maajoukkueen keihäänvalmentajaksi. Vuosina 1965–1971 hän toimi Tallinnan pedagogisen instituutin opettajana, vuosina 1971–1974 Tallinnan erityisoppilaitoksen apulaisjohtajana ja 1974–2009 Tallinnan yleisurheilukoulun Kalevin johtajana. Muita tehtäviä Vallmannilla uudeleen itsenäistyneessä Virossa olivat 2001–2010 Viron Valmentajaliiton hallituksen jäsenyys sekä 1998–2001 Viron Kulttuurirahaston liikunta- ja liikuntarahaston hallituksen jäsenyys. ==Lähteet== Luokka:Virolaiset keihäänheittäjät Luokka:Neuvostoliittolaiset keihäänheittäjät Luokka:Virolaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Viron kommunistisen puolueen poliitikot Luokka:Virolaiset yleisurheiluvalmentajat Luokka:Neuvostoliittolaiset yleisurheiluvalmentajat Luokka:Vuonna 1933 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
James Faulkner

James Faulkner (s. 18. heinäkuuta 1948 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt puheteatterissa sekä kymmenissä televisio- ja elokuvatuotannoissa 1970-luvulta alkaen. == Ura == Faulkner opiskeli Royal Central School of Speech and Drama -laitoksessa kolme vuotta ja debytoi valkokankailla Josef Straussin roolissa musikaalissa The Great Waltz (1972). Tuonnempana Faulkner näytteli muun muassa komediassa Bridget Jones – elämäni sinkkuna (2001) ja sen jatko-osissa. Hänen merkittäviin rooleihinsa kuuluu niin ikään Cassius jännityselokuvassa Underworld: Blood Wars (2016). Faulknerin televisiorooleihin kuuluu muun muassa paavi Sixtus IV historiallisessa sarjassa Da Vinci’s Demons (2013–2015) ja Randyll Tarly fantasiadraamasarjassa Game of Thrones (2016–2017). Viitattu 19.1.2023. Teatterissa Faulkner on näytellyt 1970-luvun alusta asti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Mobygames : James Faulkner : Game Credits Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Petrykivkan koristemaalaus

Petrykivkan koristemaalaus on ukrainalainen kansantaiteen muoto, joka on syntynyt Petrykivkan kylässä Dnipropetrovskin alueella. Kylän asukkaat koristelevat kotitalot, taloustavarat ja soittimet koristemaalauksin, joissa käytetään paikallisesta luonnosta saatuja kasvi- ja eläinaiheita. Vuonna 2013 Petrykivkan koristemaalaus lisättiin Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloihin. Maalausperinne vahvistaa osaltaan paikallisten kulttuuri- identiteettiä ja rakentaa kollektiivista muistia. == Perinne == Petrykivkan koristemaalauksessa käytetään paljon symboliikkaa: esimerkiksi kukko edustaa tulta ja henkistä heräämistä ja linnut valoa, harmoniaa ja onnea. Yleisen kansanuskomuksen mukaan maalaukset suojaavat surulta ja pahalta. Maalausperinne ja siihen sisältyvä symbolismi välittyvät sukupolvelta toiselle, kunkin sukupolven uudistaessa sitä oman tulkintansa mukaan. Etenkin paikalliset naiset pitävät maalausperinteen elinvoimaisena. Jokaisessa perheessä on vähintään yksi koristemaalausta taitava henkilö, minkä ansiosta perinne on säilynyt osana kyläläisten arkea. Kaikilla koulutusasteilla esikoulusta korkeakouluihin opetetaan maalaustekniikan perusteita ja jokaisella lapsella on mahdollisuus oppia siihen liittyviä taitoja. == Lähteet == Luokka:Ukrainalainen kulttuuri luokka:Unescon aineettoman kulttuurin perintökohteet
Nino D’Angelo

Gaetano D'Angelo (s. 21. kesäkuuta 1957 Napoli) on italialainen kevyen musiikin laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Hän on julkaissut yli 40 musiikkialbumia ja työskennellyt Teatro Trianon Vivianin taiteellisena johtajana. == Ura == Nino D'Angelo sai jalansijaa Campanian alueen musiikkimaailmassa esikoisalbumillaan 'A storia mia (1976). Italianlaajuiseen tietoisuuteen hän nousi 1982. Tuolloin hän näytteli roolin elokuvassa Tradimento e giuramento ja julkaisi musiikkikappaleen "‘Nu jeans e ‘na maglietta". Kappale nosti D'Angelon yhdeksi neomelodisen musiikin suurista nimistä. Läpimurron jälkeen D'Angelon ura sekä näyttelijänä että muusikkona ampaisi nousuun, ja hänet on palkittu useaan kertaan. 1990-luvulla D'Angelo alkoi tehdä musiikkia jokapäiväisestä elämästä romanttisten rakkaustarinoiden sijaan. Seurauksena oli parempi kriitikkovastaanotto mutta heikompi kaupallinen suosio. Vuonna 2000 D'Angelo ohjasi elokuvan Aitanic, joka parodioi huippusuosittua Titanic-elokuvaa. D'Angelo on osallistunut viidesti San Remon musiikkifestivaaleihin. D'Angelo esittää laulunsa yleensä napolin murteella. Hän on todennut: ”Ci sono cantanti napoletani e cantanti di Napoli, io sono un cantante napoletano!” ("On napolilaisia laulajia ja on laulajia Napolista, minä olen napolilainen laulaja.") == Lähteet == Luokka:Italialaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fjällgatan

Fjällgatan on Tukholman Södermalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu Erstagatanilta Katarinavägenille. Fjällgatan kulkee Stigberget-mäellä ja siltä avautuu näkymä Saltsjönin yli vanhaankaupunkiin, Skeppsholmenille ja Djurgårdenille, mikä on tehnyt siitä yhdessä 1700-lukulaisten talojensa kanssa suositun turistien keskuudessa. Fjällgatanin nimi oli alun perin Galgbergsgatan Stigbergetillä sijainneen hirttopaikan (ruots. galge) mukaan. Myöhemmin kadun nimi oli Katarina Östra kyrkogata, koska se ulottui Katariinan kirkolle. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1885, kun Renstiernas gata oli katkaissut kadun. ==Kuvia== Stigbergets avrättningsplats 1642.jpg|Noin vuodelta 1642 oleva kartta näyttää hirttopaikan sijainnin Stigbergetillä. Per Anders Fogelströms Terrass, 2009.jpg|Fjällgatanilta avautuu laaja näkymä Tukholmaan. Kuvassa kirjailija Per Anders Fogelströmin mukaan nimetty aukio. Hän asui Fjällgatan 30:ssa. Anna Lindhagen skulptur.jpg|Per Anders Fogelströms terrassin edustalla on kunnallispoliitikko Anna Lindhagenin muistomerkki. Hän piti tärkeänä vanhojen rakennusten ja idyllisten pihapiirien säilyttämistä kaupungin kasvaessa. Lindhagen asui Fjällgatan 34:ssä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tukholman kadut Luokka:Södermalm
Raisa Vattulainen

Raisa Vattulainen (s. 21. lokakuuta 1970) on suomalainen näyttelijä. Vattulainen on näytellyt musikaaleissa, draamoissa ja komedioissa sekä muutamissa elokuvissa ja televisiotuotannoissa. Hänen äänialansa on sopraano. Niin ikään lastennäytelmät ovat olleet merkittävä osa Vattulaisen uraa. == Ura == Vattulainen valmistui Teatterikorkeakoulusta 1999 ja samana vuonna hänet kiinnitettiin Tampereen Työväen Teatteriin, jossa hän näytteli vuoteen 2006. Sen jälkeen hän työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Jyväskylän kaupunginteatterissa 2006–2015. Lahden kaupunginteatterissa hän on ollut kiinnitettynä vuodesta 2015 alkaen. Vattulaisen varhaisia rooleja olivat muun muassa Maria Yrjöntytär hämäläiskomediassa Pitkäjärveläiset ja Puckin osa William Shakespearen komediassa Kesäyön uni. Jyväskylän kaupunginteatterissa Vattulainen näytteli muiden muassa meijerska Malviinan roolin draamassa Niskavuoren nuori emäntä, nimiroolin musiikkipitoisessa draamassa Maaria Blomma ja useita rooleja musikaalissa My Fair Lady. Niin ikään Jyväskylässä Vattulainen tulkitsi nimiroolin Edith Piafista kertovassa näytelmässä. "Raisa Vattulainen täyttää odotukset kaikilta osin. Vattulainen sopii jo ulkoiselta olemukseltaan Piafin rooliin täydellisesti", Keskisuomalainen arvosteli suorituksen. Lahdessa Vattulaisen rooliluetteloon on kuulunut esimerkiksi Raijan osa näytelmässä Harmony Sisters, Kivivuoren Anna draamassa Täällä Pohjantähden alla ja useita rooleja mustanpuhuvassa draamassa Ikitie. Vattulaisen elokuvarooleja ovat Anna Sikiö psykologisessa draamassa Ruuvimies (1995) ja narikkatyttö Liisa draamassa Saunavieras (2012). Vuonna 1998 Vattulainen näytteli sivuroolin lyhytelokuvassa Sallan sohvalla. Näyttelijäntyönsä ohella Vattulainen on kirjoittanut ja ohjannut muutamia näytelmiä. == Valikoitu rooliluettelo == *Maria Yrjöntytär (Pitkäjärveläiset, 1999) *Puck (Kesäyön uni, 2002) *Leena (Peter Pan, 2003) *Punahilkka (Iso paha susi, 2004) *Mandy / Norma Jean nuorena (Marilyn, 2005) *Amelei (Amelei eli Amelei, majava ja kuningas katolla, 2007) *Malviina (Niskavuoren nuori emäntä, 2009) *Vilttitossu (Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset, 2010) *useita rooleja (My Fair Lady, 2010) *Maaria Blomma (Maaria Blomma, 2011) *Piaf (Piaf, 2011) *Ruma Ankanpoikanen (Shrek, 2013) *Salli (Niskavuoren naiset, 2014) *Vicki (Housut pois, 2016) *Amalia (Miehen kylkiluu, 2016) *Raija (Harmony Sisters, 2017) *Tatu (Tatun ja Patun Suomi, 2017) *Anna Kivivuori (Täällä Pohjantähden alla, 2017) *useita rooleja (Ikitie, 2019) *Cookie Cusack (Juoruja, 2020) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Yle: Hurmoksellinen Maaria Blomma Jyväskylään Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hiusjää

Hiusjää, joskus myös jäähius tai lumihius on tyynellä pakkassäällä lahon lehtipuun pinnalle muodostuvaa jäätä, joka muistuttaa nimensä mukaisesti hiuspehkoa tai turkkia. Yksittäiset ”hiukset” ovat sadasosamillin paksuisia ja voivat kasvaa suojaisessa paikassa jopa 15 senttimetrin mittaisiksi, jolloin ne myös kihartuvat. Rihmojen kasvutiheys voi olla jopa 100/cm², mikä on yhtä paljon kuin hiusten tiheys ihmisen päänahassa. Hiusjää vaatii muodostuakseen liilatali-nimisen sienen (Exidiopsis effusa) rihmastoa. Kun lahopuun pinta alkaa jäätyä, sen sisäinen paine kasvaa eikä kaikki kosteus mahdu enää puun sisälle. Tällöin vesi työntyy sienirihmaston muodostamia käytäviä pitkin puun pinnalle, missä rihmaston päihin alkaa kasvaa hiuksenohuita jäärihmoja. Suomessa hiusjäätä havaittiin ensimmäisen kerran talvella 2013–2014, mutta esimerkiksi Saksassa, missä on runsaasti lehtipuita, ilmiö on selvästi yleisempi. Ensimmäiset tieteelliset havainnot hiusjäästä tehtiin Yhdysvalloissa vuonna 1833, ja ilmiön kuvasi tarkemmin saksalainen Alfred Wegener vuonna 1917. Yhteys liilataliin varmistui vasta vuonna 2015. Tyypillisesti hiusjäätä esiintyy maassa lojuvilla rungoilla ja oksilla, mutta sitä on tavattu myös elävien puiden kuolleissa oksissa. Alustan on aina oltava lehtipuu, sillä havupuissa liilatalia ei kasva. == Kuvia == Hiusjää 27.1.2023 (1).jpg|Hiusjäätä Hiusjää 27.1.2023 (6).jpg|Lähikuva hiusjäästä. Seidenhaarige Eiskristalle im Naafbachtal, Bergisches Land.jpg|Pitkäksi kasvanutta hiusjäätä Saksan Bergisches Landissa. Hiusjää 27.1.2023 (5).jpg|Hiusjäätä Håris Risens Naturreservat.jpg|Hiusjäätä metsänpohjalla Ruotsissa. A mystery of Nature on Altyre Estate - geograph.org.uk - 320718.jpg|Kihartunutta hiusjäätä Hiusjää 27.1.2023 (7).jpg|Osittain sulanutta hiusjäätä puron yläpuolella. Hiusjää 27.1.2023 (11).jpg|Hiusjäätä puun pinnalla. == Lähteet == Luokka:Jää
Asta Sveholm

Asta Sveholm (s. 1994) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Suomen Kansallisteatterissa ja elokuvassa Syksyn jälkeen saapuu kevät. == Ura == Asta Sveholm valmistui Teatterikorkeakoulusta 2021. Teatterien lavoilla Sveholm nähtiin jo ennen opintoja ja niiden aikana: hän on näytellyt Helsingin kaupunginteatterissa, Ryhmäteatterissa, Q-teatterissa, Suomen Kansallisteatterissa ja Teatteri Takomossa. Syyskaudella 2022 Sveholm aloitti näyttelijänä Oulun kaupunginteatterissa. Sveholm on näytellyt muun muassa teoksissa Sankarimusikaali (2012), Romeo ja Julia (2017), Syntipukki (2018) ja Saituri (2020).Ilona-tietokanta : Asta Sveholm. Sveholmin debyytti valkokankailla oli päärooli Annika Grofin ohjaamassa draamassa Syksyn jälkeen saapuu kevät (2020). Hänellä oli sivurooli Kari Ketosen komediassa Häät ennen hautajaisia (2022). Sveholm on näytellyt niin ikään televisiotuotannoissa. Hänellä oli Jennan osa sairaalasarjan Syke kahdeksannella kaudella vuonna 2020. == Muuta == Asta Sveholmin vanhemmat ovat näyttelijät Pertti Sveholm ja Sari Havas. == Filmografia == *Syksyn jälkeen saapuu kevät (2020) (päärooli) *Yö armahtaa (2020) *Häät ennen hautajaisia (2022) == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Kaleva: Kolme uutta näyt­te­li­jää syk­syl­lä Oulun teat­te­riin: Sami Lalou, Asta Sveholm ja Henri Tuo­mi­nen Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1994 syntyneet1 Luokka:Elävät henkilöt
Örnek

Örnek on Krimin tataarien käyttämää ornamentiikkaa, jossa useasta eri symbolista muodostuu merkityksellinen kokonaisuus. Sitä käytetään kuva-aiheena niin kirjonnassa, kudonnassa, keramiikassa, kaiverruksissa, koruissa, veistoksissa kuin lasi- ja seinämaalauksissakin. Vuonna 2021 örnek ja sitä koskeva tietämys lisättiin Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloihin. Örnekin lisäämistä luetteloon ajoi etupäässä örnek-kulttuuriin erikoistunut yhdistys Alem. == Symbolismi == pienoiskuva|180px|Adavije Efendijevan suunnittelema örnek (1920). Örnekissä käytetään kolmeakymmentäviittä eri symbolia, joista jokaisella on ensisijainen ja toissijainen merkityksensä. Kudonnassa käytetään enimmäkseen geometrisiä ornamentteja, kun taas kasviornamentit ovat suosittuja kaikissa muissa kansantaiteen muodoissa sekä taidelajeissa, joita Krimin tataarit eivät perinteisesti harjoita, kuten lasi-, seinä- ja taidemaalauksessa. Yleisempiä symboleja: Symboli Merkitys Ruusu naimisissa oleva nainen Poppeli ja sypressi aikuinen mies Tulppaani nuori mies Manteli naimaton tyttö tai nuori nainen Neilikka vanhuus, viisaus, elämänkokemus Kasviornamentiikan merkitys muuttuu käytettyjen värien ja symboliyhdistelmien mukaan. Esimerkiksi ruusun sisälle asetettu tulppaani symboloi miehen ja naisen välistä rakkautta tai liittoa. Krimin tataarit tuntevat symbolien merkityksen ja tilaavat usein käsityöläisiltä yhdistelmiä, joilla on heille henkilökohtaista merkitystä. Monia symboleja käytetään suojaavina amuletteina. Örnekiin liityvät tiedot ja taidot välittyvät sukupolvelta toiselle toisaalta perheiden ja käsityöläisyhteisöjen sisäisenä opetuksena, toisaalta formaalina koulutuksena esimerkiksi yliopistoissa. == Lähteet == Luokka:Unescon aineettoman kulttuurin perintökohteet Luokka:Krimin tataarien kulttuuri
Delawaren kuvernöörin kartano

Delawaren kuvernöörin kartano (), tai Woodburn, on Delawaren osavaltion kuvernöörinä toimivan henkilön virallinen residenssi. Kartanon maat kattavat 412 eekkeriä, jotka päätyivät David Morganin haltuun vuonna 1684. Sata vuotta myöhemmin ne osti Charles Hillyard, joka rakensi maille talon vuonna 1798. Talo vaihtoi omistajaa useampaan otteeseen vuosisatojen kuluessa. Vuonna 1965 Delawaren osavaltio osti talon Thomas ja Elsie Murraylta 65 000 dollarilla, minkä lisäksi osavaltio varasi 70 000 dollaria talon kunnostukseen. Kuvernöörin virka-asuntona Woodburn on toiminut vuodesta 1965 lähtien. == Lähteet == Luokka:Delaware Luokka:Yhdysvaltain kuvernöörien virka-asunnot
Liilatali

Liilatali (Exidiopsis effusa) on Exidiaceae-heimoon kuuluva sienilaji ja puuntalien suvun (Exidiopsis) tyyppilaji. Se on osallisena niin sanotun hiusjään muodostumisessa kuolleen lehtipuun pinnalle. Liilatalin ensisijaisia kasvuympäristöjä ovat tuoreet ja kuivat lehdot, toissijaisia tuoreet ja lehtomaiset kankaat. == Lähteet == Luokka:Varsinaiset avokantaiset
Hamngatan

Hamngatan on Tukholman Norrmalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu Nybroplanilta Sergelin torille. Sen varrella sijaitsevat muun muassa Berzeliuksenpuisto, Norrmalmstorg ja Kungsträdgården. ==Kuvia== Hallwylska palatset November 2011.jpg|Hallwylin museo osoitteessa Hamngatan 4. Varuhuset NK.jpg|Tavaratalo Nordiska Kompaniet. Ruotsin ulkoministeri Anna Lindh murhattiin täällä syksyllä 2003. PK-huset 2009b.jpg|PK-huset, Hamngatan 12. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tukholman kadut Luokka:Norrmalm
Marcq (Ardennes)

Marcq on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Aire-joen varrella, noin 22 kilometriä Vouziers’n kaupungista kaakkoon. Linna Château de Marcq on rakennettu vuonna 1760. Sen tiili- ja kivijulkisivut ovat täydellisen symmetriset. Linna on kuulunut historiallisten monumenttien luetteloon vuodesta 2002 lähtien. Linna on kesäisin avoinna yleisölle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ardennesin kunnat
Aire

Aire voi tarkoittaa seuraavia: === Kuntia === * Aire, kunta Ranskassa Ardennesin departementissa * Aire-sur-l’Adour, kunta Ranskassa Landesin departementissa * Aire-sur-la-Lys, kunta Ranskassa Pas-de-Calais’n departementissa * Aire-la-Ville, kunta Sveitsissä Geneven kantonissa === Jokia === * Aire, joki Englannissa Yorkshiressä * Aire, joki Ranskassa Ardennesin departementissa === Laivoja === * HMS Aire (K262), Britannian kuninkaallisen laivaston vuosina 1943–1946 käytössä ollut fregatti.
Tomumaatähti

Tomumaatähti (Geastrum melanocephalum) on maatähtien sukuun kuuluva sienilaji. Suurimmillaan lähes 30 senttimetrin läpimitan saavuttavana se on suurin maatähtilaji, siinä missä valtaosa suomalaisista maatähdistä jää alle kymmenen sentin. Itiöpalloa peittää nahkamainen ulkokerros, joka halkeaa 6–8 sakaraksi; sienen keskellä olevassa itiöpallossa on pieni reikä, jonka kautta vapautuvat itiöt peittävät nukkamaisena ”tomuna” itiöpallon ja sakarat. Yleisväritys on mustanpuhuva. Suomessa tomumaatähteä on havaittu muutaman kerran: vuonna 2004 Kaarinan Kuusistossa, vuonna 2006 Helsingin Ullanlinnassa ja vuosina 2018, 2019 ja 2020 Lahdessa sekä vuonna 2021 Nokialla; Nokian havainto on myös Pohjoismaiden pohjoisin. Kaikki löytöpaikat ovat Suomessa olleet ihmisvaikutuksen piiristä. Tomumaatähteä pidetään syömäkelvottomana. == Lähteet == Luokka:Maatähdet
Pyhän Yrjön katedraali (Lviv)

Pyhän Yrjön katedraali () on Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon Lvivin arkkihiippakunnan katedraali. Kirkon on suunnitellut Bernard Meretyn, ja se rakennettiin vuosina 1744–1760. Katedraali sijaitsee Svjatojurskan eli Pyhän Yrjön mäellä, jonne rakennutti ensimmäisen kirkon noin vuonna 1280 Kiovan ruhtinas Lev I Danylovytš. Sen lähistölle perustettiin myös luostari. Kirkko tuhottiin vuonna 1340 Kasimir III Suuren valtakaudella, ja sen tilalle rakennettiin uusi tiilikirkko vuosina 1363–1437. Vuonna 1539 luostarista tuli Galitsian ja Lvivin piispojen istuin, ja kirkosta tehtiin katedraali. Nykyinen katedraalirakennus rakennettiin vuosina 1744–1760, ja sen koristelutyöt jatkuivat vuoteen 1780 asti. Katedraalin alttarin on suunnitellut kuvanveistäjä Sebastian Fessinger, julkisivun veistokset on tehnyt kuvanveistäjä Johann Pinsel, ja sisätilojen koristelut on suunnitellut kuvanveistäjä Myh’ailo Filevytš. Katedraalissa on Juri Radyvylivskyin, Frantsysk Smuhlevytšin, Luka Dolynskyin ja Eram Fabijanskyin teoksia. Vuonna 1946 katedraali joutui Venäjän ortodoksisen kirkon hallintaan, ja vuonna 1990 sen hallinta palautettiin Ukrainan kreikkalaiskatoliselle kirkolle. Paavi Johannes Paavali II vieraili katedraalissa vuonna 2001. Katedraali toimi Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon suurarkkipiispan istuimena vuoteen 2005 asti, jolloin se siirtyi Kiovaan. == Galleria == Sobor-sviatoho-yura-03.JPG Вівтар собору святого Юра.jpg SoborSwJuraLwow2.jpg StGeorgeCathedral Lviv.JPG == Lähteet == Luokka:Lvivin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Ukrainan katedraalit Luokka:Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko
Juan José Saer

Juan José Saer (28. kesäkuuta 1937 Santa Fen maakunta, Argentiina – 11. kesäkuuta 2005) oli argentiinalainen kirjailija. Saerin vanhemmat olivat syyrialais-libanonilaisia, mutta Saer syntyi Argentiinassa. Hän muutti 30-vuotiaana Pariisiin, jossa hän asui loppuelämänsä. Hän kirjoitti 12 romaania, kuusi novellikokoelmaa ja kaksi runoteosta. Hän kuoli keuhkosyöpään.Outi Hytönen: Hullujen matka. Parnasso 1/2023, s. 73. Ennen Ranskaan muuttoa Saer opetti Santa Fen yliopistossa elokuvantutkimusta ja kritiikkiä ja jatkoi aihepiirin tutkimusta Ranskassa Rennesin yliopistossa. Hänen vaimonsa on ranskalainen, ja hänellä on kaksi lasta. Saerin tyyli on hyvin niukkaa, ja teosten aihepiiri on peräisin hänen vanhasta kotikaupungistaan Santa Festä ja hänen myöhemmästä kotikaupungistaan Pariisista, jossa asuu myös monien hänen romaaniensa kapinallinen päähenkilö komisario Morvan. Saerin romaani Pilvet ilmestyi suomeksi 2022. Teoksen johdantoluvussa kirjan tarinan kerrotaan olevan vanha käsikirjoitus. Tarinan tapahtumaympäristö on Argentiina vuonna 1804. Romaanin kertoja, tohtori Weissin avustaja, perustaa tohtorin kanssa mielisairaalan, josta tulee suosittu. Kertoja lähtee hakemaan potilaita hevoskyydillä pitkän matkan takaa. Menomatka sujuu, mutta paluumatka on täynnä vastoinkäymisiä. Kriitikko Outi Hytönen kehuu Parnassossa Saerin henkilökuvausta loistavaksi kaunokirjallisuudeksi. Hän kehuu myös suomentaja Arto Rintalan työn jälkeä. Rintala "leikittelee ylevän muodollisilla lauserakenteilla, käyttää vanhahtavia sanoja – – eikä tyydy ilmeisimpiin ratkaisuihin". Hytönen viittaa Rintalan aiempiin Cervantes-suomennoksiin, joista tulleen kokemuksen hän arvelee tuntuvan Pilvissä. ==Suomennettu teos== * Pilvet (Las nubes) suom. Arto Rintala. Turku: Fabriikki Kustannus 2022 ISBN 978-952-69000-7-0 ==Palkinnot ja tunnustukset== * Nadal-palkinto ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Espanjankieliset kirjailijat Luokka:Argentiinalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Jääkiekon Valtakunnansarja 1936–1937

Kaudella 1937 Jääkiekon Valtakunnansarja pelattiin kahdentoista joukkueen kesken maantieteellisesti jaetuissa lohkoissa. Lohkojen voittajat jatkoivat semifinaaleihin ja finaalin voittaja nostettiin SM-sarjaan. == Valtakunnansarja == === Ryhmä Helsinki === Helsingin ryhmän voittanut HSK jatkoi ryhmä D:hen. === Ryhmä A === === Ryhmä B === === Ryhmä C === === Ryhmä D === == Semifinaalit == Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 Turun Riento 5-0 Tammerfors Bollklubb Viipurin Reipas 3-1 Hämeenlinnan Tarmo == Finaali == Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 Turun Riento 2-0 Viipurin Reipas Riento nousi SM- sarjaan seuraavaksi kaudeksi. == Lähteet == Luokka:Jääkiekon Suomensarja Luokka:Vuoden 1937 jääkiekko
Diffuusi suurisoluinen B-solulymfooma

Diffuusi suurisoluinen B-solulymfooma on nopeasti etenevä lymfoomatyyppi, joka kuuluu non-Hodgkin-lymfoomiin ja on kaikkein yleisin lymfooma. Tautiin sairastuu Suomessa vuosittain yli 600 ihmistä, ja sairastuneiden keski-ikä on yli 65 vuotta. Sairastuminen on yleisempää miehillä kuin naisilla. Tunnettuja ehkäisykeinoja ei ole. Diffuusin suurisoluisen B-solulymfooman tavallisin oire on suurentunut imusolmuke esimerkiksi kaulalla, kainalossa tai nivusissa. Noin puolella potilaista syöpä on levinnyt myös imusolmukkeiden ulkopuolelle, jolloin voi ilmetä yleisoireita, kuten laihtumista, väsymystä, kuumeilua ja yöhikoilua. Oireet etenevät yleensä nopeasti viikoissa tai muutamissa kuukausissa. Hoitamattomana diffuusi suurisoluinen B-solulymfooma johtaa nopeasti kuolemaan, minkä vuoksi hoito aloitetaan heti diagnoosin ja levinneisyyden selvittyä. Käytetyin hoitokeino on kolmen viikon välein annettava ja kuudesti toistettava rituksimabi-vasta-ainehoidon ja solunsalpaajien yhdistelmä, johon on liitetty suuriannoksinen kortisonilääke, kun taas sädehoitoa käytetään vain tarpeen mukaan. Kantasolusiirtoa harkitaan vasta, jos syöpä uusiutuu hoitojen jälkeen. Nykyhoitojen avulla 75 prosenttia alle 65-vuotiaista potilaista ja 46 prosenttia tätä vanhemmista paranee, ja vakavissakin tapauksissa noin neljännes on elossa vielä viiden vuoden kuluttua taudin toteamisesta. Hoidon tavoitteena on yleensä pysyvä paraneminen. == Lähteet == Luokka:Lymfoomat
Liguria (provinssi)

Liguria () oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti suunnilleen nykyiset Piemonten ja Lombardian. Teoksen verkkoversio (Perseus) == Maantiede == Ligurian provinssi sijaitsi Italian luoteisosan sisämaassa ja käsitti suuren osan läntistä Gallia cisalpinaa. Provinssin itäpuolella sijaitsi Venetia et Histria, kaakkoispuolella Aemilia, eteläpuolella Alpes Cottiae, länsipuolella Alpes Poeninae et Graiae ja pohjoispuolella Maxima Sequanorum ja Raetia prima. Provinssin hallinnollinen keskus oli Mediolanum. Provinssin nimi aiheuttaa helposti sekaannusta. Sitä ei tule sekoittaa vanhaan Liguriaan eli Augustuksen Italian alueisiin kuuluneeseen Liguriaan (Regio IX), josta suurin osa oli Ligurian provinssin olemassaolon aikaan osa Alpes Cottiaen provinssia, eikä nykyisen Italian valtion Ligurian alueeseen, joka käsittää vain Alpes Cottiaehen kuuluneen alueen eteläosan, kapean alueen rannikolla. Sen sijaan Ligurian provinssin alue vastasi Augustuksen alueista ennemmin Transpadanaa, ja nykyisen Italian alueista Piemontea ja Lombardiaa. === Kaupunkeja === Ligurian kaupunkeja olivat muun muassa: * Hasta eli Asta * Mediolanum * Novaria * Pollentia == Historia == Ligurian alue oli aiemmin osa Aemilia et Ligurian provinssia. Ligurian provinssi perustettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin, kun Aemilia et Ligurian provinssi jaettiin kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Liguria ja Aemilia. Varmuudella jako on ollut olemassa viimeistään Notitia dignitatumin aikoihin 400-luvun alussa. Ligurian provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin ja Italia annonarian diokeesiin. Provinssia hallitsi consularis. Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == Luokka:Rooman provinssit
Lydia (provinssi)

Lydia () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti Lyydian alueen nykyisen Turkin länsiosissa. Teoksen verkkoversio (Perseus) == Maantiede == Lydian provinssi sijaitsi Vähän-Aasian läntisissä sisäosissa ja käsitti suurin piirtein vanhan Lyydian maakunnan ydinalueet Hermos-joen (lat. Hermus, nyk. Gediz) laaksossa. Sen pohjoispuolella sijaitsi Hellespontuksen provinssi, itäpuolella Phrygia Prima (myöhemmin Phrygia Pacatiana), ja etelä- ja länsipuolella Asia. Provinssin hallinnollinen keskus oli Sardes (lat. Sardis). === Kaupunkeja === Lydian provinssin kaupunkeja olivat muun muassa: * Attaleia (Attalea) * Filadelfeia (Philadelphia) * Hadrianopolis eli Stratonikeia (Hadrianopolis/Stratonicea) * Sardes (Sardis) * Thyateira (Thyatira) == Historia == Lydian alue oli aiemmin osa alkuperäistä laajempaa Asian provinssia. Lydian provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin, jolloin Asian provinssi jaettiin useaksi pienemmäksi provinssiksi, joista Lydia oli yksi. Provinssi kuului Asianan diokeesiin. 300-luvulta lähtien provinssi kuului Oriensin prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului edelleen Oriensin prefektuuriin ja Asianan diokeesiin. Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == Luokka:Lyydia Luokka:Rooman provinssit
Maxima Sequanorum

Maxima Sequanorum () eli Sequania (), harvemmin Lugdunensis quinta, oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Germaniassa nykyisten Sveitsin ja Ranskan alueilla. Teoksen verkkoversio (Perseus) == Maantiede == Maxima Sequanorumin provinssi sijaitsi Gallian itäosassa tai myöhemmin roomalaisessa Germaniassa Rooman valtakunnan ulkopuolisen Germanian vastaisella rajalla. Maxima Sequanorumin itäpuolella sijaitsi Raetia priman provinssi, kaakkoispuolella Liguria, eteläpuolella Alpes Poeninae et Graiae ja Viennensis, länsipuolella Lugdunensis prima ja pohjoispuolella Belgica prima ja Germania prima. Maxima Sequanorum käsitti aiemman Germania superiorin provinssin eteläosan, siinä missä Germania prima muodosti pohjoisosan. Rooman ulkopuolinen Germania sijaitsi Maxima Sequanorumista koilliseen. Provinssin hallinnollinen keskus oli Vesontio. === Kaupunkeja === Maxima Sequanorumin kaupunkeja olivat muun muassa: * Aquae Helvetica * Argentovaria * Arialbinnum * Augusta Raurica * Aventicum (nyk. Avenche) * Basilia (nyk. Basel) * Bodgalio * Brenodunum * Crucinae * Eburodunum * Epamanduodurum * Ferraricia * Julia Equestris * Larga * Lentia * Lousonna * Petinesca * Pons Ariolica * Rubiacum * Salodurum * Serecia * Tasgaetium * Turicum (nyk. Zürich) * Uromagus * Uruncis * Valtudurum * Vesontio (nyk. Besançon) * Vindonissa * Vitudurum == Historia == Maxima Sequanorumin alue oli aiemmin osa Germania superiorin provinssia. Seudun tärkeimmät heimot olivat sequanit (Sequani), joiden tärkein kaupunki oli Vesontio, helvetialaiset eli helveetit (Helvetii), joiden keskus oli Aventicum, sekä rauracit (Rauraci), joiden keskus oli Augusta Raurica. Maxima Sequanorumin provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin erottamalla se Germania superiorista. Provinssi kuului Gallian diokeesiin. Veronan luettelossa 300-luvun alkupuolella provinssi esiintyy nimellä Sequania. 300-luvulta lähtien provinssi oli osa Gallian prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului edelleen Gallian prefektuuriin ja Gallian diokeesiin. 400-luvun alun Notitia dignitatumin mukaan provinssia hallitsi praeses. Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat: == Lähteet == Luokka:Gallia Luokka:Germania Luokka:Rooman provinssit
Helen Sähköverkko

Helen Sähköverkko Oy on Helen Oy:n omistama sähkönjakeluyhtiö. Yhtiö huolehtii sähkönjakelusta ja sähkönkulutuksen mittauksesta sekä sähköverkon ylläpidosta, rakentamisesta ja kehittämisestä. Yhtiön toiminta-alue on koko Helsinki, ja sillä on yli 400 000 asiakasta tammikuussa 2023. Yhtiön liikevaihto vuonna 2021 oli 131,4 miljoonaa euroa. == Katso myös == *Suomen sähköverkko == Lähteet == Luokka:Helen
Montcornet (Ardennes)

Montcornet on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 12 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista luoteeseen. Montcornet ja naapurikunta Cliron olivat Montcornet-en-Ardennen kunta vuodesta 1973 vuoteen 1989 saakka. Tämän jälkeen kunnat ovat taas olleet itsenäisiä kuntia. Kunnan näkymää hallitsee keskiaikainen linna Château de Montcornet. Linna on peräisin 1100-luvulta, mutta se on rakennettu uudelleen 1400-luvun lopulla ja 1500-luvulla. Linna hylättiin 1600-luvulla, ja on sen jälkeen raunioitunut. Linna on kuitenkin hyvä esimerkki ajasta, jolloin vanhat keskiaikaiset linnat mukautuivat tuliaseisiin ja löysivät puolustuskeinot hyökkääjien aseita vastaan. Ranskalainen 1800-luvun historioitsija Jules Michelet sanoi löytäneensä kutsumuksensa kun hän kävi linnassa. Linna on kuulunut vuodesta 1926 lähtien historiallisten monumenttien luetteloon, ja sitä hallinnoi vuonna 1961 perustettu yhdistys. Linnaa on raivattu ja entisöity viidenkymmenen vuoden ajan, ja siihen on nykyään mahdollista tutustua kesäaikaan. Linnan maanalaisissa käytävissä on näyttelyhalli. Tiedosto:Montcornet (Ardennes) église (1).JPG|Sainte-Madeleinen kirkko Tiedosto:Montcornet, chapelle.jpg|Sainte-Marie-Madeleinen kappeli ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ardennesin kunnat
Montcornet

Montcornet voi tarkoittaa seuraavia: == Maantiede == * Montcornet, kunta Ranskassa Aisnen departementissa * Montcornet, kunta Ranskassa Ardennesin departementissa * Montcornet-en-Ardenne, entinen kunta Ranskassa Ardennesin departementissa vuosina 1973 - 1989.
Cedar Crest

Cedar Crest on Kansasin kuvernöörin virallinen residenssi, joka sijaitsee osavaltion pääkaupungissa Topekassa. Kuvernöörin virka-asuntona Cedar Crest on toiminut vuodesta 1962 lähtien. Vuosina 1901–1962 virka-asuntona toimi Erasmus Bennettin talo. Tämä oli kuitenkin alati huonommassa kunnossa, mutta sattumalta Cedar Crest oli saatavilla. Talon olivat rakennuttaneet Frank ja Madge MacLennan vuonna 1928 Kansas Citysta lähtöisin olevan Wight & Wight -arkkitehtuurifirman suunnittelemana. MacLennanit jättivät testamentillaan talon Kansasin kuvernöörin virka-asunnoksi. Madge kuoli vuonna 1955 ja kaksi vuotta myöhemmin Kansasin lainsäädäntöelin hyväksyi testamentatun talon omakseen. Cedar Crest on auki yleisölle maanantai-iltapäivisin. == Lähteet == Luokka:Kansasin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Yhdysvaltain kuvernöörien virka-asunnot
Norra Bantorget

Norra Bantorget on Tukholman Norrmalmilla sijaitseva aukio ja puisto. Sitä rajaavat Barnhusgatan, Vasagatan, Olof Palmes gata ja Östra Järnvägsgatan. Sen luoteiskulmasta alkaa Torsgatan ja koilliskulmasta Västmannagatan sekä Upplandsgatan. Tori on saanut nimensä sen laidalla sijainneesta väliaikaisesta asemarakennuksesta Norra Stationista, joka valmistui 1866 muutama vuosi ennen keskusrauratieasemaa. Norra Bantorget tunnetaan ennen kaikkea työväenliikkeen tukikohtana, sen kulmassa sijaitsee LO:n toimitalo ja lähellä on myös Tukholman työväentalo. Norra Bantorgetilla on myös monia työväenliikkeen historiaan liittyviä patsaita. ==Kuvia== LO-borgen juni 2012a.jpg|Ferdinand Bobergin suunnittelema LO-borgen. Clarion Hotel Sign, Norra Bantorget.jpg|Clarion Hotel Sign, joka valmistuessaan vuonna 2008 oli Pohjolan suurin hotelli. Norra Latin 2012a.jpg|Helgo Zettervallin piirtämä Norra Latin on muuttunut koulutalosta konferenssikeskukseksi. Hjalmar Branting Denkmal Stockholm DSC 0005w.jpg|Brantingin muistomerkki. Anna Sterkys minne 2012.jpg|Anna Sterkyn muistomerkki (Christina Rundqvist-Andersson, 1988). Sterky oli Kvinnornas fackförbundin puheenjohtaja. Mitt hjärta i världen 2012.jpg|Olof Palmen muistomerkki Mitt hjärta i världen (Nils Dahlgren, 1989). Master August Palm.jpg|August Palmin patsas. Strindbergs intima teater.jpg|Strindbergs Intima Teater torin laidalla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tukholman aukiot Luokka:Tukholman puistot Luokka:Norrmalm
Laien temppeli

Laien temppeli () on mormonien temppeli Havaijilla Laien kaupungissa. Temppeliä kutsutaan myös lempinimellä "Havaijin Taj Mahal". Mormonit saapuivat Havaijille 1850-luvulla ja ostivat 6000 eekkeriä maata Laien alueelta vuonna 1865 perustaakseen oman yhteisönsä sinne. Aluksi yhteisöllä oli taloudellisia vaikeuksia, mutta vuonna 1868 sokeriruo'on viljelysta alettiin saamaan tuntuvia tuloja. Vuonna 1915 paikalle alettiin rakentamaan temppeliä. Valmistuessaan vuonna 1919 temppeli oli ensimmäinen Yhdysvaltain mantereen ulkopuolelle rakennettu mormonitemppeli. Aluksi temppeli oli melko pieni, mutta sitä on sittemmin laajennettu ja nykyinen koko on hieman reilut 3700 m2 (40 000 sq ft). Temppelin yhteydessä toimii vierailukeskus, jonne myös uskontokuntaan kuulumattomat ovat tervetulleita. Lisäksi siellä on polynesialaisen kulttuurin keskus, jota temppeli rahoittaa. Myös mormonien operoima Havaijin Brigham Youngin yliopisto sijaitsee temppelin lähialueella. == Lähteet == Luokka:Mormonitemppelit Luokka:Havaijin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kristinusko Havaijilla Luokka:Oahu
Texasin kuvernöörin kartano

Texasin kuvernöörin kartano () on Texasin osavaltion kuvernöörinä toimivan henkilön virka-asunto. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1854 ja ne saatiin valmiiksi kaksi vuotta myöhemmin. Rakennustöistä vastasi rakennusmestari Abner Cook, joka päätti toteuttaa kartanon uuskreikkalaisella tyylillä. Osavaltion lainsäädäntöelin varasi rakennustöitä varten 14 500 dollaria. Ensimmäinen kartanossa asunut kuvernööri oli Texasin viides kuvernööri, Elisha Marshall Pease, joka asettui perheineensä taloksi vuonna 1956. Pease sai osavaltiolta 2500 dollaria kartanon sisustamiseen, mutta tämä osoittautui riittämättömäksi. Peasen perhe joutui käyttämään omia huonekalujaan ja osa huoneista jäi kokonaan kalustamatta. Vuonna 2008 tuntemattomaksi jäänyt henkilö heitti kartanoon Molotovin koktailin, minkä seurauksena kartano oli vähällä tuhoutua täysin. Silloinen kuvernööri Rick Perry ja hänen vaimonsa Anita olivat Euroopassa tulipalon syttyessä. Jälleenrakentamisen yhteydessä kartanoon tehtiin monia merkittäviä parannuksia kuten maalämpö sekä aurinkopaneelit. Osavaltio myönsi korjaustöihin 21,5 miljoonaa dollaria ja yksityisllä lahjoituksilla kerättiin 3,5 miljoonaa dollaria. Työt saatiin päätökseen vuonna 2012. Kartano listattiin NRHP-kohteeksi vuonna 1974. Friends of the Governor's Mansion -niminen järjestö pyrkii säilyttämään ja entisöimään kartanon historiaa. Istuva kuvernööri saa sisustaa yksityiskäyttöön tarkoitetun huoneensa melko vapaasti oman mielensä mukaan, mutta muunlainen sisustaminen on kielletty. == Galleria == Tiedosto:The Pease Bedroom on the second floor of the Texas Governor's Mansion in Austin, the capital of Texas LCCN2014632025.tif|Makuuhuone toisessa kerroksessa Tiedosto:Part of the back- entry hallway of the Texas Governor's Mansion in Austin, the capital of Texas LCCN2014632029.tif|Käytävä Tiedosto:6thmarch.jpg|Kuolemanrangaistusta vastustava mielenosoitus rakennuksen edessä vuonna 2006 == Lähteet == Luokka:Austinin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Yhdysvaltain kuvernöörien virka-asunnot Luokka:National Register of Historic Places -kohteet Texasissa