EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Noè Ponti

Noè Ponti (s. 1. kesäkuuta 2001) on sveitsiläinen uimari. Hän on olympia-, MM- ja EM-mitalisti. Ponti saavutti vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa pronssia 100 metrin perhosuinnissa. Maansa ennätysajalla 50,74 hän hävisi 1,29 sekuntia maailmanennätyksen uineelle yhdysvaltalaiselle Caeleb Dresselille. Ponti ui Tokiossa myös 200 metrin perhosuinnissa Sveitsin- ennätyksen 1.55,05. Hän karsiutui lajin välierissä. Saman vuoden Abu Dhabin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän saavutti 200 metrin perhosuinnissa hopeaa ajalla 1.49,81. Budapestin MM-kilpailuissa 2022 Ponti oli 200 metrin perhosuinnissa neljäs ja 100 metrin perhosuinnissa kahdeksas. Saman vuoden Rooman EM-kilpailuissa hän saavutti 100 metrin perhosuinnissa hopeaa ajalla 50,87. Joulukuussa hän saavutti Melbournen lyhyen radan MM-kilpailuissa hopeaa 50 metrin perhosuinnissa ajalla 21,96 ja pronssia 200 metrin perhosuinnissa ajalla 1.49,42 sekä sijoittui 100 metrin perhosuinnissa neljänneksi. Fukuokan MM-kilpailuissa 2023 hän oli 100 metrin perhosuinnissa seitsemäs. Hän voitti samana vuonna Otopenissa lyhyen radan Euroopan-mestaruuden 50 metrin perhosuinnissa ajalla 21,79, 100 metrin perhosuinnissa Euroopan ennätyksellä 48,47 ja 200 metrin perhosuinnissa ajalla 1.49,71. Lisäksi hän sai hopeaa 100 metrin sekauinnissa. Ponti voitti 100 metrin perhosuinnin Euroopan-mestaruuden Belgradissa 2024 ajalla 51,09. Pariisin olympialaisissa 2024 hän oli 100 metrin perhosuinnissa neljäs ja 200 metrin perhosuinnissa viides. Saman vuoden Budapestin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän voitti kolme maailmanmestaruutta ja teki kolme maailmanennätystä. 50 metrin perhosuinnissa hän teki jo välierissä maailmanennätyksen 21,43, minkä paransi loppukilpailussa aikaan 21,32. 100 metrin perhosuinnin hän voitti maailmanennätysajalla 47,71 ja 100 metrin sekauinnin kisaennätyksellä 50,33. Ponti voitti nuorten Euroopan- mestaruuden 50 metrin perhosuinnissa vuonna 2019. Hän saavutti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2017 hopeaa 200 metrin sekauinnissa sekä pronssia 100 ja 200 metrin perhosuinnissa. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset uimarit Luokka:Sveitsiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jérémy Desplanches

Jérémy Desplanches (s. 7. elokuuta 1994) on sveitsiläinen uimari, joka on erikoistunut sekauintiin. Hän on saavuttanut olympia- ja maailmanmestaruusmitalin sekä voittanut Euroopan-mestaruuden. Desplanches voitti 200 metrin sekauinnissa pitkän radan Euroopan-mestaruuden vuonna 2018 sekä saavutti samalla matkalla hopeaa MM-kilpailuissa 2019 ja EM-kilpailuissa 2021. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti 200 metrin sekauinnissa pronssia maansa ennätysajalla 1.56,17. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Kiinan Wang Shunille 1,17 sekuntia ja hopeaa saaneelle britti Duncan Scottille 0,89 sekuntia mutta voitti pronssitaistelussa Japanin Daiya Seton 0,05 sekunnilla. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset uimarit Luokka:Sveitsiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Itä-Grönlannin virta

Itä-Grönlannin virta on kylmä, matalan suolapitoisuuden merivirta, joka ulottuu Framinsalmesta Kap Farveliin. Virtaus kulkee Grönlannin itärannikoa pitkin. Virtauksella on suuri merkitys, koska se yhdistää arktisen alueen vedet suoraan Pohjois-Atlanttiin ja se edistää merkittävästi merijään vientiä arktiselta alueelta. Journal of Geophysical Research ==Lähteet== Luokka:Grönlannin maantiede Luokka:Kanadan maantiede Luokka:Merivirrat
Toivikki

Toivikki on suomalainen naisen etunimi. Se on muinaisnimi, joka on samaa perua kuin miehennimi Toivo. Itämerensuomalaisten kansojen käyttämissä vanhoissa nimissä Toivo on ollut yleinen nimielementti, ja siitä on johdettu uusia nimiä. Virossa Toivikkia on vastannut muinaisnimi Toyveke. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 130–140 Toivikki-nimistä naista. Toivikilla ei ole virallista nimipäivää almanakassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Etunimien taivutus: Toivikki (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
Jaana Vuopio

Jaana Vuopio (aiemmin myös: Vuopio-Varkila; s. 1958) on suomalainen kliinisen mikrobiologian erikoislääkäri, joka toimii Turun yliopiston bakteriologian professorina. Lisäksi hän on Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tutkimusprofessori. Hän on ollut Kansanterveyslaitoksen ylilääkäri. Vuopio valmistui Helsingin yliopistosta lääkäriksi (LL 1984) ja lääketieteen tohtoriksi (LT 1987). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1987) oli otsikoitu Experimental Escherichia coli 018:K1 peritonitis in mice and the role of antibody mediated and non-specific host defences Vuopiosta tuli kliinisen mikrobiologian erikoislääkäri vuonna 2004. ==Teoksia== * == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Jaana Vuopio. University of Turku, Institute of Biomedicine (researchgate.net) Luokka:Suomalaiset lääkärit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Terveyden ja hyvinvoinnin laitos Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Angela Bailey

Angela Bailey (28. helmikuuta 1962 Coventry, Yhdistynyt kuningaskunta – 31. heinäkuuta 2021 Mississauga) oli kanadalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti. == Elämä ja urheilu-ura == Bailey saavutti naisten 4×100 metrin viestijuoksussa olympiahopeaa Los Angelesissa 1984. Hän sijoittui samoissa kisoissa 100 metrillä kuudenneksi ja kilpaili myös 200 metrillä. Soulin kesäolympialaisissa 1988 Bailey kilpaili 100 metrillä ja pikaviestissä. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 Bailey oli Kanadan pikaviestijoukkueessa ja 100 metrillä viides sekä 200 metrillä seitsemäs. Rooman MM-kilpailuissa 1987 Bailey oli kuudes pikaviestissä, seitsemäs 100 metrillä ja karsiutui 200 metrillä välierävaiheessa. Indianapolisin sisäratojen MM-kilpailuissa 1987 Bailey voitti pronssia 60 metrillä. Bailey kilpaili vielä Sevillan MM- kilpailuissa 1999 sijoittuen pikaviestissä kuudenneksi. Bailey juoksi heinäkuussa 1987 100 metrillä ennätyksensä 10,98 sekuntia, joka on yhä Kanadan ennätys. Syöpää sairastanut Bailey kuoli 59-vuotiaana 31. heinäkuuta 2021.Olympedia == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Kanadalaiset pikajuoksijat Luokka:Kanadalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Seychellienvirkkulepakko

Seychellienvirkkulepakko (Coleura seychellensis) on äärimmäisen uhanalainen lepakkolaji. Sitä on jäljellä alle 100 täysikasvuista yksilöä. Uhanalaisuuden syynä on elinympäristön häviäminen hakkuiden ja vieraslajien vuoksi. Seychellienvirkkulepakko on 5,5–6,5 cm pitkä ja painaa noin kymmenen grammaa. Se poikkeaa rakenteeltaan muista lepakoista siten, että sen takajalkojen välissä on "helma", mikä tekee siitä ketterän lentäjän. == Lähteet == Luokka:Hautalepakot Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Miku Takaichi

Miku Takaichi, o.s. Miku Tashiro (, s. 7. huhtikuuta 1994 Tokio) on japanilainen judoka ja olympiamitalisti. Juniorikilpailuista Takaichi saavutti vuonna 2009 alle 18-vuotiaiden MM-kultaa alle 63 kg sarjassa. Lisäksi hänellä on nuorten olympiakultaa vuodelta 2010 samaisesta painoluokasta. Lisäksi hän voitti vuonna 2010 alle 21-vuotiaiden maailmanmestaruuden alle 63 kg sarjasta. Ensimmäisen kerran Takaichi kilpaili aikuisten kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän kilpaili IJF:n World Cupissa. Ensimmäisen aikuisten turnausvoiton hän saavutti helmikuussa 2013, kun hän voitti Sofian avoimen turnauksen. Lisäksi hän voitti samana vuonna Montevideon avoimen turnauksen ja Itä-Aasian kisojen alle 63 kg sarjan. Vuonna 2014 Takaichin ainoa turnausvoitto tuli Budapestin Grand Prix -kilpailusta. Hän sai ensimmäiset aikuisten arvokisamitalinsa MM-kilpailuista 2014, kun hän oli kolmas 63 kg:n sarjassa ja joukkuekilpailussa. Vuonna 2015 Takaichi voitti uransa ensimmäisen Japanin mestaruuden (alle 63 kg sarja), joukkuemaailmanmestaruuden ja Rabatin Masters- turnauksen. MM-kilpailujen 63 kg sarjassa Takaichi oli kolmas. Vuoden 2016 ainoa turnausvoitto tuli Guadalajaran Masters-turnauksessa. Hän kilpaili myös Rion olympialaisten judon 63 kg sarjassa. Hän aloitti turnauksen toiselta kierrokselta voittamalla australian Katharina Haeckerin. Puolivälierissä hän voitti itävaltalaisen Kathrin Unterwurzacherin, mutta hävisi välierissä ranskalaiselle Clarisse Agbegnenoulle. Pronssiottelussa Takaichi hävisi Israelin Yarden Gerbille. Vuonna 2017 Takaichi voitti Hohhotin Grand Prix'n, Tokion Grand Slamin ja Pietarin Masters-turnauksen. Vuoden 2018 MM- kilpailuissa Takaichi oli toinen 63 kg sarjassa ja saavutti sekajoukkuekilpailussa maailmanmestaruuden. Hän uusi seuraavana vuonna MM- hopeansa Tokion MM-kilpailuissa. Hän voitti samoissa kilpailuissa sekajoukkuemaailmanmestaruuden. Lisäksi hän voitti alle 63 kg sarjan Japanin mestaruuden. Kansainvälisistä turnauksista Takaichi voitti Bakun ja Düsseldorfin Grand Slam -turnaukset. Vuonna 2020 hän voitti Düsseldorfin ja vuonna 2021 Taškentin Grand Slamin. Tokion olympialaisissa 2020 Takaichi kilpaili 63 kg sarjassa. Hän voitti ensimmäisessä ottelussaan brittiläisen Lucy Renshallin, mutta hävisi seuraavan ottelun puolalaiselle Agata Ozdoba- Błachille Ko-uchi-makikomilla. Hän oli mukana Japanin joukkueessa sekajoukkuekilpailussa. Hän ei otellut kertaakaan, mutta sai silti olympiahopeaa. Vuonna 2022 hän voitti Tokion Grand Slamin ja Jerusalemin World Masters -turnauksen. Hangzhoun Aasian kisoissa 2023 hän voitti kultaa 63 kg:n painoluokassa. Hän voitti samana vuonna jälleen Tokion Grand Slamin. Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti hopeaa sekajoukkuekilpailussa. ==Lähteet== Luokka:Japanilaiset judokat Luokka:Japanilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Michael Zachries

Michael Zachries (29. lokakuuta 1943 Zwickau – 28. heinäkuuta 2021 Starnberg) oli kilpaurallaan Itä-Saksaa edustanut purjehtija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari. Zachries saavutti Itä-Saksan venekunnassa Soling-luokan olympiapronssia Montréalissa 1976. Moskovan kesäolympialaisissa 1980 hän sijoittui samassa veneluokassa neljänneksi. EM-kilpailuissa Zachries voitti Dragon-luokassa hopeaa vuosina 1971 ja 1972https://www.sport- komplett.de/sport-komplett/sportarten/s/segeln/hst/66.html ja Solingissa kultaa vuosina 1973 ja 1976 sekä pronssia vuosina 1974 ja 1978https://www.sport-komplett.de/sport- komplett/sportarten/s/segeln/hst/43.html. Zachries kuoli Starnbergissä 77-vuotiaana 28. heinäkuuta 2021.Olympedia == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Itäsaksalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Itäsaksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Kap Farvel

Kap Farvel (grönlanniksi Nunap Isua, englanniksi Cape Farewell) on niemi Etelä-Grönlannissa. Se on Grönlannin eteläisin kohta. Earth Observatory: Cape Farewell Se sijaitsee leveysasteella 59 ° 46 '23. Englanninkielisen nimen antoi niemelle vuonna 1585 Grönlannin uudelleen löytäjä John Davis. Suomeksi Kotus suosittelee käytettävän tanskankielistä nimeä Kap Farvel.Kotus: Arktinen_neuvosto -eksonyymeja.pdf == Lähteet == Luokka:Grönlannin maantiede
Rääkkylän kirkonkylä

Rääkkylän kirkonkylä on kirkonkylä ja Rääkkylän kunnan keskustaajama, joka sijaitsee Pohjois-Karjalan eteläosassa, Saimaaseen kuuluvan Pyhäselän etelärannalla. Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Rääkkylän kirkonkylän pinta-ala oli 2,37 neliökilometriä ja väkiluku 542 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta. Stolbovan rauhan (1617) jälkeen Rääkkylään alkoi muuttaa savolaisia. Rääkkylän kylän tienoo on mainittu kirjallisissa lähteissä muodossa: Räckilä 1640, Kräckonwaara 1642, Kräckylä 1647, Krekylä 1651, Rääkynwara 1686. Nimet viittaavat lintujen ääntelyyn, vertaa rääkkyä, rääkyä. Toisinaan asiakirjoihin on merkitty kirjain k paikannimen alkuun. Tämä saattaa johtua siitä, että kirjuri on jäljitellyt sanan länsisuomalaista muotoa krääkkyä. Rääkkylän kirkonkylä sijaitsee mäellä, joka ilmeisesti on 1600-luvulla mainittu (K)rääkynvaara. Rääkkylän kantanimi on siten ollut Rääkynvaara tai Rääkkyvaara. Sanan loppuosa (vaara) on korvattu lä-johtimella, kun paikannimellä on haluttu viitata asutukseen. Nykyisen kirkon tienoille rakennettiin rukoushuone 1680-luvulla. Rääkkylästä tuli Kiteen kappeli 1697, ja Kiteen papit kävivät toisinaan pitämässä jumalanpalveluksia. Rapistuvan rakennuksen jälkeen uusi kirkko päätettiin rakentaa lähemmäs Kiteetä Oravilahteen; se valmistui 1739. Varsin pian kirkko lahosi ja seuraava kirkko rakennettiin Rääkkylään 1780-luvulla. Rääkkylä sai kappalaisen vuonna 1794. Puinen, 1200 istumapaikan Rääkkylän kirkko valmistui E. B. Lohrmannin suunnittelemana vuonna 1851. Itsenäinen seurakunta 1857. ==Lähteet== Luokka:Rääkkylä Luokka:Pohjois-Karjalan maakunnan taajamat Luokka:Suomen kuntakeskukset
Luke Greenbank

Luke Greenbank (s. 17. syyskuuta 1997) on brittiläinen uimari, joka on erikoistunut selkäuintiin. Hän on saavuttanut olympiamitaleja sekä voittanut sekauintiviestissä maailman- ja Euroopan-mestaruuden. Greenbank voitti Euroopan kisoissa 2015 kultaa 100 metrin ja 200 metrin selkäuinnissa ja teki jälkimmäisellä matkalla nuorten maailmanennätyksen 1.56,89. Hän saavutti Kansainyhteisön kisoissa 2018 hopeaa 4 × 100 metrin sekauinnissa. Pitkän radan maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 hän voitti kultaa 4 × 100 metrin sekauinnissa Euroopan-ennätyksellä 3.28,10. Hän ui avausosuuden ajassa 53,95. Hän sai pronssia 200 metrin selkäuinnissa ajalla 1.55,85. Saman vuoden joulukuussa hän saavutti pronssia lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 200 metrin selkäuinnissa. Koronaviruspandemian vuoksi vuodelle 2021 siirretyissä arvokilpailuissa Greenbank voitti ensin toukokuussa pitkän radan EM-kilpailuissa kultaa sekauintiviestissä ja saavutti hopeaa 200 metrin selkäuinnissa. Heinä-elokuussa kilpailluissa Tokion olympialaisissa hän saavutti hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa hän ui avausosuuden ajassa 53,63 Britannian päätyessä Euroopan-ennätykseen 3.27,51, ja pronssia 200 metrin selkäuinnissa ajalla 1.54,72. Greenbank saavutti Budapestin pitkän radan MM-kilpailuissa 2022 hopeaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 1.55,16 ja pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Hän sai samana kesänä myös kultaa Kansainyhteisön kisojen 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa tosin ui vain alkuerissä, sekä pronssia Rooman EM-kilpailujen 200 metrin selkäuinnissa. Otopenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2023 hän sai hopeaa 200 metrin selkäuinnissa. Greenbankin pitkän radan selkäuintiennätykset ovat 50 metrillä 25,86 huhtikuulta 2017 sekä 100 metrillä 53,34 ja 200 metrillä 1.54,43 vuoden 2021 EM-kilpailuista. Lyhyellä radalla hänen ennätyksensä vastaavilta matkoilta ovat 23,89 vuoden 2019 EM-kilpailuista sekä 50,27 marraskuulta 2020 ja 1.48,53 lyhyen radan EM-kilpailuista 2023. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset uimarit Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ahmed Hafnaoui

Ahmed Ayoub Hafnaoui (; s. 4. joulukuuta 2002) on tunisialainen uinnin olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari. Hafnaoui saavutti vuonna 2018 Afrikan-mestaruuskilpailuissa neljä mitalia vapaauintimatkoilla: hopeaa 4 × 200 metrillä sekä pronssia 800 metrillä, 1 500 metrillä ja 4 × 100 metrillä. Kesälle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa 400 metrin vapaauinnissa ennätysajallaan 3.43,36. Väliaikoina hän ui ennätyksensä myös 50 metrillä (25,89), 100 metrillä (53,85) ja 200 metrillä (1.50,65). Hän voitti hopealle sijoittuneen australialaisen Jack McLoughlinin 0,16 sekunnilla. Hafnaoui oli päässyt alkueristä kahdeksantena loppukilpailuun ajallaan 3.45,68 ja ui loppukilpailussa siten kahdeksannella radalla. Saman vuoden Abu Dhabin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän saavutti 1 500 metrin vapaauinnissa hopeaa. Fukuokan pitkän radan MM-kilpailuissa 2023 hän voitti maailmanmestaruuden 800 metrin vapaauinnissa ennätyksellään 7.37,00 ja 1 500 metrin vapaauinnissa Afrikan ennätysajalla 14.31,54 sekä saavutti hopeaa 400 metrin vapaauinnissa Afrikan ennätyksellä 3.40,70. == Lähteet == Luokka:Tunisialaiset uimarit Luokka:Tunisialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
HMS Azalea (1915)

HMS Azalea (viirinumerot T32 ja T07) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Azalea-luokan miinanraivaussluuppi ensimmäisessä maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Barclay Curle and Companyltä Glasgow'sta, missä köli laskettiin West Yardilla telakkanumerolla 531. Alus laskettiin vesille 16. lokakuuta 1915 ja otettiin palvelukseen lokakuussa.Azalea == Palvelus == Alus osui 4. heinäkuuta 1917 Maltan rannikolla miinaan, jolloin se vaurioitui pahoin. Alus poistettiin palveluksesta. Alus myytiin romutettavaksi 1. helmikuuta 1923 J. Hornby & Sonsille Holywelliin North Walesiin. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Azalea-luokan sluupit
Gaztelugatxe

Gaztelugatxe tai San Juan de Gaztelugatxe on Espanjan Biskajan maakunnassa, lähellä Bakion ja Bermejon rantakaupunkeja sijaitseva pieni jyrkkärinteinen luoto, joka on suosittu nähtävyys. Luoto on suojeltu biotooppi. Gaztelugatxe on lähellä rantaa, ja mantereelta vie luodolle kapea kivisilta. Luodon huipulla on pieni kirkko. Sinne johtavat mutkittelevat kiviset portaat, joissa on 241 askelmaa. Gaztelugatxelle on perimätiedon mukaan rakennettu ensimmäinen erakkomaja 800-luvulla, ja 1100-luvulla sinne perustettiin luostari. Munkit hylkäsivät kuitenkin luostarin kaksi vuosisataa myöhemmin vieden mukanaan kaikki arvoesineet. Kertomusten mukaan Sir Francis Drake olisi hyökännyt luodolle vuonna 1596, tappanut siellä asuneen erakon ja ryöstänyt kaikki arvoesineet. HBO:n televisiosarjassa Game of Thrones Gaztelugatxe toimi yhtenä Lohikäärmekivelle sijoittuneiden ulkokohtausten kuvauspaikoista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Biskaja Luokka:Espanjan saaret
Karl Frans Johan Schauman

Karl Frans Johan Schauman (24. tammikuuta 1839 Helsinki – 6. lokakuuta 1883 Helsinki) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Schauman Karl Frans Johan Viitattu 3.8.2021. Schaumanin vanhemmat olivat professori, piispa Frans Ludvig Schauman ja Fredrika Kristina Gylich. Schauman tuli ylioppilaaksi 1857 ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon 1864. Hän oli tilastollisen päätoimiston sihteeri vuodesta 1876. Schauman myös toimitti Suomen Valtiokalenteria. Hän sai kollegiasessorin arvon 1881. Schauman oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1872, 1877–1878 ja 1882.Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid landtdagen i Helsingfors år 1872. Protokoll fördt hos Högl. Ridderskapet och Adeln å Landtdagen I Helsingfors år 1872. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1874, s. 431-433.Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid Landtdagen i Helsingfors år 1877. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1877. Sjette häftet. Helsingfors: Finska Litteratur-Sällskapets Tryckeri, 1879, s. 1903-1907.Förteckning öfver Ridderskapet och Adelnsmedlemmar vid Landtdagen i Helsingfors år 1882. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1882. Tredje häftet. Helsingfors: Finska Litteratur-Sällskapets Tryckeri, 1885, s. 1489-1493. Schaumanin veli oli pormestari, valtiopäivämies August Michael Schauman.Biografia-sampo: Frans Ludvig Schauman Viitattu 3.8.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1839 syntyneet Luokka:Vuonna 1883 kuolleet
HMS Begonia (1915)

HMS Begonia (viirinumerot T33) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Azalea- luokan miinanraivaussluuppi ensimmäisessä maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Barclay Curle and Companyltä Glasgow'sta, missä köli laskettiin Clydeholm Yardilla telakkanumerolla 532. Alus laskettiin vesille 26. elokuuta 1915.Begonia == Palvelus == Alus muutettiin 1917 Haulbowlinessä lähellä Queenstownia muistuttamaan rannikkohöyryä, kun se siirrettiin Q-laivaksi. Alus käytti nimiä Dolcis, Jessop ja Q10. Alus lähti partiomatkalle 3. syyskuuta 1917 houkutusaluksena Q10 palaamatta satamaan. Aluksen tuhon on pidetty virheellisesti johtuneen törmäyksestä Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneeseen SM U-151, mutta siihen törmäsi todellisuudessa hävittäjä HMS Parthian. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Azalea-luokan sluupit
HMS Camellia (1915)

HMS Begonia oli Britannian kuninkaallisen laivaston Azalea-luokan miinanraivaussluuppi ensimmäisessä maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Bow, McLaghlan and Companyltä Paisleysta, missä köli laskettiin Thistle Yardilla telakkanumerolla 319. Alus laskettiin vesille 25. syyskuuta 1915.Camellia == Palvelus == Alus romutettiin 1. helmikuuta 1923. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Azalea-luokan sluupit
Woldemar Gustaf Silfversvan

Woldemar Gustaf Silfversvan (10. maaliskuuta 1846 Kronstadt – 8. kesäkuuta 1908 Porvoo) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies. Silfversvanin vanhemmat olivat kenraalimajuri Claes Ernst Silfversvan ja Catarina Sofia von Voigt ja puoliso vuodesta 1885 Signe Angelika Lode. Käytyään Haminan kadettikoulun Silfversvan palveli useissa eri venäläisissä joukko-osastoissa, mutta myös muun muassa Viaporin linnoitustykistössä. Aliluutnantti hänestä tuli 1865, luutnantti 1870, alikapteeni 1874 ja kapteeni 1878. Sotapalveluksesta hän erosi everstiluutnanttina.Adliga ätten Silfversvan nr 457, Tab 9 Viitattu 3.8.2021. Silfversvan oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1882.Förteckning öfver Ridderskapet och Adelnsmedlemmar vid Landtdagen i Helsingfors år 1882. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1882. Tredje häftet. Helsingfors: Finska Litteratur- Sällskapets Tryckeri, 1885, s. 1489-1493. Silfversvanin veljiä olivat kenraalimajuri Otto Johan Niklas Silfversvan ja kontra-amiraalit Alexander Julius Silfversvan ja Teodor Ernst Silfversvan.Silfversvan, Claes Ernst Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917 -verkkojulkaisu. Studia Biographica 7. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006– Viitattu 3.8.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1846 syntyneet Luokka:Vuonna 1908 kuolleet
Francis Ponge

Francis Ponge (1899 Montpellier, Ranska – 1988 Le Bar-sur-Loup, Ranska) oli ranskalainen runoilija. Ponge työskenteli kirjailijanuransa ohella toimittajana, kustannustoimittajana ja ranskan kielen opettajana. Hän osallistui toisen maailmansodan aikana vastarintaliikkeeseen ja kuului vuosina 1937–1947 kommunistipuolueeseen. Hän sai vaikutteita eksistentialismista, ja esinerunoissaan hän paljastaa kielen avulla objektin itsenäisenä, omanlakisena maailmana. ==Palkinnot ja tunnustukset== * Neustadt-palkinto, 1974Ponge, Francis, Kirjasampo, viitattu 3.8.2021 ==Suomennettuja runoja== LähdeFrancis Ponge, Päivittyvä luettelo suomennetuista runoista. Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta. Päivitetty 27.7.2021, viitattu 3.8.2021 ;Antologioissa * Sanat että tietäisimme: kymmenen ranskalaista runoilijaa, toim. Mirja Bolgár, Helsinki: WSOY 1975 ISBN 951-0-0668.8 * Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, toim. Aale Tynni, Helsinki: WSOY 1957, 1974 ISBN 951-0-06216-2, 2004 ISBN 951-0-29121-8 * Runon jäljillä, toim. Hannu-Pekka Lappalainen, Helsinki: Kirjayhtymä 1987 ISBN 951-26-3047-8 ;Runot * Katkarapu kymmenesti (kerrankin) tilillä (La crevette dix fois (pour une) sommée), suom. Väinö Kirstinä, teoksessa: Sanat että tietäisimme (Runo kokoelmasta Le Grand Recueil III, Piéces, 1961) * Kynttilä (La bougie), suom. Aale Tynni, teoksessa: Sanat että tietäisimme (Runo kokoelmasta Le parti pris des choses, 1942) * Perhonen (Le Papillon), suom. Aale Tynni, teoksessa: Tuhat laulujen vuotta, 1974 ja 2004 * Puunrunko (Le Tronc d'arbre), suom. Aale Tynni, teoksessa: Tuhat laulujen vuotta, 1974 ja 2004 * Tulitikku (L'allumette), suom. Aale Tynni, teoksissa: Runon jäljillä ja Sanat että tietäisimme (Runo kokoelmasta Le Grand Recueil I, Lyres, 1961.) ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Fredrik Wilhelm Thesleff

Fredrik Wilhelm Thesleff (19. syyskuuta 1824 Hamina – 27. marraskuuta 1893 Viipurin pitäjä) oli suomalainen sotilas, tilanomistaja ja virka- ja valtiopäivämies. Thesleffin vanhemmat olivat kenraalimajuri Peter Georg Thesleff ja Anna Helena von Brand ja puoliso Olga Maria Thesleff. Wilhelm Thesleff, Fredrik Thesleff ja Arthur Thesleff olivat heidän lapsiaan. Alexander Adam Thesleff oli puolestaan Fredrik Wilhelm Thesleffin veli.Geni: Fredrik Wilhelm Thesleff Viitattu 3.8.2021. Thesleff oli sotilas, joka yleni everstiksi ja siviiliuralle siirryttyään toimi tulli- ja lahjoitusmaiden kantatilojen tarkastajana. Hän omisti myös maatiloja. Thesleff sai valtioneuvoksen arvon. Thesleff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1867, 1872, 1877–1878 ja 1882.Ridderskapets och Adelns medlemmar vid Landtagen in Helsingfors 1867. Protokoll förda hos Högl. Ridderskapet och adeln å Landtdagen i Helsingfors År 1867. Första häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1871, s. 1-4.Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid landtdagen i Helsingfors år 1872. Protokoll fördt hos Högl. Ridderskapet och Adeln å Landtdagen I Helsingfors år 1872. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1874, s. 431-433.Förteckning öfver Ridderskapets och Adelns medlemmar vid Landtdagen i Helsingfors år 1877. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1877. Sjette häftet. Helsingfors: Finska Litteratur-Sällskapets Tryckeri, 1879, s. 1903-1907.Förteckning öfver Ridderskapet och Adelnsmedlemmar vid Landtdagen i Helsingfors år 1882. Protokoll fördt hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1882. Tredje häftet. Helsingfors: Finska Litteratur-Sällskapets Tryckeri, 1885, s. 1489-1493. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset everstit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1824 syntyneet Luokka:Vuonna 1893 kuolleet
HMS Carnation

HMS Carnation on ollut ainakin viiden Britannian kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä. Nämä olivat: *HMS Carnation (1807), 18-tykkinen Cruizer-luokan prikisluuppi *HMS Carnation (1813), Cruizer-luokan prikisluuppi *HMS Carnation (1855), Albacore-luokan puurunkoinen potkurilla varustettu tykkivene *HMS Carnation (1915), Acacia-luokan miinanraivaussluuppi *HMS Carnation (M00), Flower-luokan korvetti.
Chris van der Hoef

Christiaan "Chris" Johannes van der Hoef (11. lokakuuta 1875 Amsterdam - 5\. maaliskuuta 1933 Haag) oli alankomaalainen kuvanveistäjä ja olympiamitalisti. Hän kuului Alankomaiden kuvanveistäjien ja kuvataiteen järjestöön (). Van der Hoef osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa hänet palkittiin hopeamitalilla kuvanveistossa teoksestaan "Médaille pour les Jeux Olympiques" (). ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet Luokka:Alankomaalaiset kuvanveistäjät Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit
HMS Azalea

HMS Azalea on ollut ainakin kahden Britannian kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä. Nämä olivat: *HMS Azalea (1915), Acacia-luokan miinanraivaussluuppi *HMS Azalea (K25), Flower-luokan korvetti.
HMS Camellia

HMS Camellia on ollut ainakin kahden Britannian kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä. Nämä olivat: *HMS Camellia (1915), Acacia-luokan miinanraivaussluuppi *HMS Camellia (K31), Flower-luokan korvetti.
Edwin Scharff

Edwin Scharff (21. maaliskuuta 1887 Neu-Ulm - 18\. toukokuuta 1955 Hampuri) oli saksalainen kuvanveistäjä ja olympiamitalisti. Scharff osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa hän voitti pronssimitalin kuvanveistossa teoksellaan "Plaquette". Scharffin kunniaksi perustettiin Edwin Scharff -palkinto, jonka Hampurin kaupunki on jakanut ansioituneille taiteilijoille vuodesta 1955 lähtien. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1955 kuolleet Luokka:Saksalaiset kuvanveistäjät Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit
Valarie Allman

Valarie Allman (s. 23. helmikuuta 1995) on yhdysvaltalainen kiekonheittäjä, ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän voitti kultaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa kultaa tuloksella 68,98 m ja Pariisin olympialaisissa 2024 tuloksella 69,50. Hän saavutti pronssia Eugenen 2022 MM-kilpailuissa tuloksella 68,30 ja hopeaa Budapestin 2023 MM-kilpailuissa tuloksella 69,23. Vuoden 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 61,82 m. Hän saavutti vuonna 2014 alle 20-vuotiaiden MM- kilpailuissa hopeaa, kuten myös vuoden 2017 universiadeissa. Allmanin ennätys kiekonheitossa on huhtikuussa 2022 heitetty 71,46 m, joka on myös Yhdysvaltain-ennätys. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kiekonheittäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Milo Martin

Milo Martin (6. helmikuuta 1893 Morges - 26\. heinäkuuta 1970 Lausanne) oli sveitsiläinen kuvanveistäjä ja olympiamitalisti. Hän osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa hänet palkittiin hopeamitalilla patsaissa teoksestaan "Athlète au repos". ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet Luokka:Sveitsiläiset kuvanveistäjät Luokka:Sveitsiläiset olympiamitalistit
Tenero-Contra

Tenero-Contra on kunta Locarnon hallintoalueella Ticinon kantonissa Sveitsin eteläosassa. Kaupunkirakenteellisesti se on osa Locarnoa. == Maantiede == Tenero-Contra sijaitsee Ticinon keskiosassa Maggiorejärven koillisrannalla. Koillisessa Tenero-Contra rajoittuu Lago di Vogornoon, joka on noin sadan miljoonan kuutiometrin kokoinen tekojärvi. Idässä Tenero-Contra rajoittuu Verzasca-jokeen. Tenero-Contra kuuluu Navegnan piirikuntaan, jonka pinta-ala on 52 neliökilometriä ja asukasluku noin 19 000\. Maantie-etäisyys Zürichistä on 195 kilometriä etelään ja Luganosta 35 kilometriä pohjoiseen. Tenero- Contran frazionet ovat Tenero ja Contra. == Historia == Varhaisin asiakirjamaininta Tenero-Contrasta on vuodelta 1235, mutta alueella on tehty huomattavasti varhaisempaan asutukseen viittaavia hautalöytöjä. Tenero kehittyi voimakkaasti 1900-luvun alussa, sillä Locarnon ja Bellinzonan väliset maantie- ja rautatieyhteydet oli rakennettu sen kautta. Paikkakunnalle syntyi teollisuutta, ja 1900-luvun puolenvälin jälkeen turismin merkitys lisääntyi. Contra oli ollut keskiajalta alkaen paikallinen keskus, mutta se puolestaan taantui 1900-luvulla. Nykyinen nimi Tenero-Contra otettiin käyttöön 1914. Tenero-Contran historiallisia kirkkoja ovat muun muassa San Bernardo di Chiaravalle ja Santi Pietro e Vincenzo, jonka historia alkaa 1200-luvulta. == Liikenne == Teneron rautatieasema sijaitsee rataosuudella Bellinzona–Locarno. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Tenero-Contra, Ticino, Sveitsi — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Ticinon kunnat
Lago di Vogorno

Lago di Vogorno on Contran padolla muodostettu tekojärvi Ticinon kantonissa eteläisessä Sveitsissä. Pato valmistui 1965. Järvi sijaitsee Valle Verzascan eteläosassa. Sen pinta-ala on 1,68 neliökilometriä ja vesitilavuus 105 miljoonaa kuutiometriä. Järvi saa vetensä Verzasca-joesta. == Lähteet == Luokka:Sveitsin tekojärvet Luokka:Ticino
Amandine Buchard

Amandine Buchard (s. 12. heinäkuuta 1995 Noisy-le-Sec) on ranskalainen judoka ja olympiavoittaja. Buchard on kilpaillut vuodesta 2013 lähtien kansainvälisissä kilpailuissa. Ensimmäisen turnausvoiton hän saavutti marraskuussa 2013, kun hän voitti Abu Dhabin Grand Prix'n. Vuonna 2014 hän saavutti ensimmäiset arvokisamitalit, kun hän oli toinen EM-kilpailujen 48 kg sarjassa ja kolmas Tšeljabinskin MM-kilpailujen 48 kg sarjassa. Lisäksi hän voitti junioreiden maailmanmestaruuden. Seuraavat turnausvoittonsa hän saavutti vuonna 2017, jolloin hän voitti Tunisian avoimen turnauksen ja Tbilisin Grand Prix'n. Vuonna 2018 Buchard oli MM-kilpailujen 52 kg sarjan kolmas. Lisäksi hän voitti Tbilisin Grand Prix'n. 2019 Buchard saavutti Minskin Euroopan kisoissa pronssia sekä 52 kg:n sarjassa että sekajoukkuekilpailussa. Lisäksi hän voitti Marrakechin Grand Prix'n sekä Bakun ja Osakan Grand Slam -turnaukset. Vuonna 2020 Unkarin Grand Slamin. Vuonna 2021 Buchard voitti EM-kultaa 52 kg sarjassa. Tokion olympialaisissa 2020 Buchard kilpaili 52 kg sarjassa. Hän voitti ensimmäisessä ottelussaan Tetiana Levytska-Shukvanin ja puolivälierissä eteläkorealaisen Park Da-solin. Välierissä Buchard voitti sveitsiläisen Fabienne Kocherin Kata-gurumalla. Loppuottelussa Buchard hävisi japanilaiselle Uta Abelle lisäajalla Kuzure- kesa-gatamella. Buchard osallistui myös Ranskan joukkueessa sekajoukkuekilpailuun, mutta ei otellut yhtään ottelua. Hän voitti olympiakultaa joukkuekilpailussa. Hän voitti 2021 myös Dohan World Masters -kilpailun ja Abu Dhabin Grand Slamin. Sofian EM-kilpailuissa 2022 Buchard sai hopeaa 52 kg:n sarjassa. Hän voitti samana vuonna Pariisin Grand Slamin. Taškentin MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa 52 kg:n painoluokassa ja pronssia joukkuekilpailussa. Seuraavana vuonna hän voitti Antalyan Grand Slamin ja saavutti Dohan MM-kilpailuissa pronssia. Hän voitti Budapestin Masters-turnauksen sekä Euroopan-mestaruuden Montpellier’ssä. Vuonna 2024 hän voitti Taškentin Grand Slamin ja sai pronssia Abu Dhabin MM-kilpailuissa. Pariisin olympialaisissa 2024 Buchard sai 52 kg:n sarjassa pronssia ja voitti kultaa sekajoukkuekilpailussa. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset judokat Luokka:Ranskalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sarah-Léonie Cysique

Sarah-Léonie Cysique (6. heinäkuuta 1998 Sarcelles) on ranskalainen judoka ja olympiavoittaja. Cysique on kilpaillut aikuisten kilpailuissa vuodesta 2018 lähtien: ensimmäinen turnaus oli tammikuussa 2018 pidetty Tunisian Grand Prix. Hän voitti samana vuonna nuorten EM-kultaa ja MM-hopeaa sekä sijoittui Tel Avivin EM-kilpailuissa 57 kg:n sarjassa viidenneksi. Vuonna 2019 hän saavutti Tokon MM-kilpailuissa hopeaa sekajoukkuekilpailussa ja oli 57-kiloisissa viides. EM-kilpailuissa 2020 Cysique saavutti 57 kg sarjan pronssia. Vuonna 2021 hän oli EM-kilpailujen 57 kg sarjan kolmas. Tokion olympialaisissa 2020 Cysique kilpaili 57 kg sarjassa. Hän voitti toisella kierroksella eteläkorealaisen Kim Ji-sun ja puolivälierissä georgialaisen Eteri Lipartelianin. Välierissä hän voitti kanadalaisen Jessica Klimkaitin ipponilla. Loppuottelun Cysique hävisi kosovolaiselle Nora Gjakovalle ipponilla. Hän oli myös osa Ranskan joukkuetta sekajoukkuekilpailussa. Hän hävisi puolivälieräottelunsa Israelin Timna Nelson-Levylle. Välierissä hän ei otellut, mutta hän loppuottelussa hän voitti japanilaisen Tsukasa Yoshidan. Ranska voitti lopulta koko kilpailun. Cysique saavutti Sofian EM-kilpailuissa 2022 hopeaa 57 kg:n sarjassa. Saman vuoden Taškentin MM-kilpailuissa hän saavutti sekajoukkuekilpailussa hopeaa. Dohan MM-kilpailuissa 2023 hän sai sekajoukkuekilpailussa hopeaa ja oli 57-kiloisissa seitsemäs. Saman vuoden Montpellier'n EM-kilpailuissa hän sai 57 kg:n sarjassa pronssia. Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti pronssia 57 kg:n painoluokassa ja kultaa sekajoukkuekilpailussa. Cysique on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa yhden turnausvoiton, kahdeksan kakkossijaa ja kuusi kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kaksi Ranskan-mestaruutta.. ==Lähteet== Luokka:Ranskalaiset judokat Luokka:Ranskalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
HMS Carnation (1915)

HMS Carnation oli Britannian kuninkaallisen laivaston Azalea-luokan miinanraivaussluuppi ensimmäisessä maailmansodassa. == Valmistus == Alus tilattiin Greenock and Grangemouth Dockyard Companyltä Grangemouthista, missä köli laskettiin telakkanumerolla 374. Alus laskettiin vesille 6. syyskuuta 1915.Carnation == Palvelus == Alus myytiin romutettavaksi 14. tammikuuta 1922. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Azalea-luokan sluupit
Carl Moos

Karl "Carl" Franz Moos (29. lokakuuta 1878 München, Saksa - 9\. heinäkuuta 1959 Zürich, Sveitsi) oli sveitsiläinen kuvataiteilija ja olympiamitalisti. Hän osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa hänet palkittiin hopeamitalilla graafisissa töissä teoksestaan "Posters". ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet Luokka:Sveitsiläiset taiteilijat Luokka:Sveitsiläiset olympiamitalistit
Tina(IV)fluoridi

Tina(IV)fluoridi (SnF4) on tinan- ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lasien valmistuksessa. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa tina(IV)fluoridi on väritöntä kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Sen alkeiskoppi on tetragonalinen ja rakenteeltaan yhdiste on polymeeri. Tina(IV)fluoridi reagoi veden kanssa hydrolysoituen tinahapoksi. Yhdiste on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridien kanssa kompleksiseksi heksafluorostannaatti(IV)ioniksi ([SnF6]2-). Se muodostaa myös useita muita komplekseja.Charles B. Lindahl & Tariq Mahmood: Fluorine Compounds, Inorganic, Tin, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000. Tina(IV)fluoridia voidaan valmistaa kuumentamalla tinaa ja fluoria noin 100 °C:n lämpötilaan. Yleisempi menetelmä on kuitenkin jonkin tina(IV)yhdisteen, esimerkiksi tina(IV)kloridin, ja vetyfluoridin reaktio.Günter G. Graf: Tin, Tin Alloys, and Tin Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. :Sn + 2 F2 → SnF4 :SnCl4 \+ 4 HF → SnF4 \+ 4 HCl Tina(IV)fluoridia käytetään erikoislasien valmistuksessa. ==Lähteet== ==Katso myös== *Tina(II)fluoridi Luokka:Fluoridit Luokka:Tinayhdisteet
Max Feldbauer

Max Feldbauer (14. helmikuuta 1869 Neumarkt in der Oberpfalz - 20\. marraskuuta 1948 Münchshöfen Oberschneiding) oli saksalainen kuvataiteilija ja olympiamitalisti. Hän osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa voitti pronssia graafisissa töissä teoksellaan "Mailcoach". ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet Luokka:Saksalaiset taidegraafikot Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit
Hitachimaru (1898)

Hitachimaru () oli japanilaisen Nippon Yusenin vuonna 1898 valmistunut rahti- ja matkustajalaiva. Joukkoja Mantšuriaan kuljettanut laiva upposi 15. kesäkuuta 1904 Venäjän keisarikunnan laivaston risteilijöiden hyökkäyksessä Venäjän–Japanin sodan aikana. Iskussa menehtyi 631 laivassa ollutta. == Valmistus == Nippon Yusen tilasi Mitsubishin Nagasakin telakalta aluksen, joka valmistui 1898.Hitachimaru oli tarkoitettu matkustaja- ja rahtialukseksi laivareitille Eurooppaan. Se oli kokoluokkansa ensimmäinen Japanissa valmistettu alus. Aikaisemmin saman kokoisia aluksia oli pystytty valmistamaan vain Britanniassa. Aluksen vetoisuus oli 6 175 rekisteritonnia ja nopeus 14 solmua. ==Palvelus== Venäjän–Japanin sodan aikana Hitachimaru kuljetti Japanin sotilaita Mantšuriaan. Alus oli 15. kesäkuuta 1904 Tsushimansalmessa kuljettamassa keisarillisen kaartin divisioonan sotilaita ja varusteita kahden muun aluksen kanssa ilman saattajia Shimonosekista Dalnyyn, kun ne kohtasivat kolme Venäjän keisarikunnan laivaston risteilijää. Alukset havaittiin kello 10.00. Risteilijä Gromoboi avasi tulen kaikilla tykeillään. Hitachimarun brittiläinen kapteeni John Campbell, kansiupseeri, konemestari ja monet aluksen miehistön jäsenistä saivat surmansa. Aluksen kansi kärsi huomattavia vaurioita ja aluksella syttyi tulipaloja. Hitachimarulla olleiden sotilaiden komentaja eversti Suchi tajusi paon olevan mahdotonta. Hän päätyi tekemään itsemurhan. Hitachimarun upotessa aluksella olleista hieman yli 1 000 henkilöstä 631 sai surmansa. Keisarillisen Japanin laivasto oli saanut tiedon venäläisistä pari tuntia ennen niiden hyökkäystä. Vara-amiraali Kamimura Hikonojō lähetti aluksensa paikalle, mutta venäläiset tiesivät niiden tulosta kuunneltuaan japanilaisten viestiliikennettä. Uppoamispaikalle kello 13.30 saapuneet japanilaisalukset pelastivat eloonjääneitä. Japanissa Hitachimarun uppoaminen oli huomattava isku taistelutahdolle. Kamimuraa arvosteltiin julkisuudessa ja hän joutui painostettuna käyttämään kaksi seuraavaa kuukautta venäläisen laivasto-osaston jahtaamiseen. ==Lähteet== Luokka:Rahtilaivat Luokka:Keisarillisen Japanin laivaston sotalaivat
Puuppolan vesivoimalaitos

Puuppolan vesivoimalaitos on Autiojoessa sijaitseva Koskienergia Oy:n omistama vesivoimalaitos Puuppolassa, Jyväskylässä. Voimalaitos estää luonnonvaraisen taimenen nousun Korttajärvestä Luonetjärveen. ==Lähteet== Luokka:Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen vesivoimalat Luokka:Suomen padot Luokka:Autiojoen valuma-alue (Tikkakoski)
Kaksoiskaupunki

Kaksoiskaupunki on kahden vierekkäisen kaupungin muodostama kokonaisuus. Maailmassa on noin sata kaksoiskaupunkia. Yleensä kaupungit, jotka sijaitsevat vastakkain rajan tai joen lähellä eri valtioissa kutsutaan kaksoiskaupungeiksi. Kaksoiskaupunkeja on myös valtioiden sisällä. Maantieteellinen läheisyys on ominaista kaksoiskaupungeille. Kaksoiskaupunkeja on erityisen paljon Euroopassa. Kaksoiskaupungin muodostumisen edellytyksinä ovat esimerkiksi kaupunkien yhtenäisyys ja samankaltaisuus hallinnossa, kulttuurissa, asukkaiden identifioitumisessa, koulutuksessa ja taloudellisessa toiminnassa sekä kaupunkien fyysinen ja toiminnallinen läheisyys. Joitakin kaupunkeja on "yhdistetty" silloilla, tunneleilla ja tai valtateillä. Kaksoiskaupungit tekevät yleensä yhteistyötä keskenään. Kaksoiskaupunkeja on kaikissa maanosissa. == Eräitä kaksoiskaupunkeja == * Suomen Imatra ja Venäjän Enso () * Suomen Tornio ja Ruotsin Haaparanta * Slovakian Komárno ja Unkarin Komárom * Tanskan Kööpenhamina ja Ruotsin Malmö * Viron Valga ja Latvian Valka * Kairo ja Giza Egyptissä * San Francisco ja Oakland Yhdysvalloissa * Alankomaiden Baarle-Nassau ja Belgian Baarle-Hertog * Minneapolis ja Saint Paul Yhdysvalloissa * Dallas ja Fort Worth Yhdysvalloissa * Saksan Görlitz ja Puolan Zgorzelec * Meksikon Mexicali ja Yhdysvaltojen Calexico * Uruguayn Rivera ja Brasilian Santana do Livramento * Yhdysvaltojen El Paso ja Meksikon Ciudad Juárez * Slovakian Bratislava ja Itävallan Wien * Ulm ja Neu-Ulm Saksassa * Ranskan Strasbourg ja Saksan Kehl * Japanin Tokio ja Jokohama == Historiallisia kaksoiskaupunkeja == * Unkarin Buda ja Pest yhdistettiin Budapestiksi vuonna 1872 * Israelin Tel Aviv ja Jaffa (yhdistyminen vuonna 1950). * Puolan Bielsko ja Biała yhdistyivät Bielsko-Białaksi vuonna 1951. == Kuvitteellisia kaksoiskaupunkeja == * Springfield ja Shelbyville Simpsonit- sarjassa == Katso myös == * Ystävyyskaupunki == Lähteet == * Academic Kids: https://academickids.com/encyclopedia/index.php/Twin_cities * World Atlas: https://www.worldatlas.com/articles/what-are-twin-towns-or-sister-cities.html * * RajatOn: https://rajatontatiedekasvatusta.wordpress.com/oppimateriaali/kaksoiskaupungit/ * UEF: https://www.uef.fi/fi/artikkeli/uusi-tutkimus-valaisee- kaksoiskaupunkien-ominaispiirteita-ne-ovat-toisistaan-riippuvaisia-ja-usein === Viitteet === Luokka:Kaupungit
Kuo Hsing-chun

Kuo Hsing-chun (, amisiksi Tana; s. 26. marraskuuta 1993) on taiwanilainen painonnostaja. Hän voitti Tokion kesäolympialaisissa 2020 kultaa painonnostossa naisten 59 kilogramman sarjassa. Sitä ennen hän on voittanut Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 pronssia 58 kilogramman sarjassa. Kuo syntyi Taiwanin Yilanissä ja kuuluu amis-kansaan, joka on yksi Taiwanin alkuperäiskansoista. Hän aloitti painonnoston yläasteella, ja vuonna 2009 hän voitti Taiwanin lukioidenvälisissä kisoissa kultaa 53 kilogramman sarjassa. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 hän osallistui naisten 58 kg:n sarjaan ja sijoittui kuudenneksi. Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 hän sijoittui kolmanneksi naisten 58 kg:n sarjassa, ja Tokion olympialaisissa 2020 hän voitti kultaa naisten 59 kg:n sarjassa. Kuo oli jälleen pronssilla Pariisin olympialaisissa 2024. Hän toimii opettajana Katolisessa Fu Jen -yliopistossa.來自奧運金牌選手郭婞淳及教練林敬能的感謝 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Taiwanilaiset olympiavoittajat Luokka:Taiwanilaiset painonnostajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Isaac Israëls

Isaac Lazarus Israëls (3. helmikuuta 1865 Amsterdam – 7. lokakuuta 1934 Haag) oli alankomaalainen taidemaalari ja olympiavoittaja. Hänen isänsä Jozef Israëls oli tunnettu taidemaalari. Israëls asui Pariisissa vuosina 1903–1913 ja Lontoossa 1913–1914, kunnes joutui ensimmäisen maailmansodan syttymisen seurauksena muuttamaan takaisin kotimaahansa, missä hän tapasi kuuluisan vakoojan Mata Harin Amsterdamissa ja maalasi tästä muotokuvan. Sodan jälkeen hän matkusti Euroopassa sekä Kaakkois-Aasiassa, missä hän laati piirroksia ja maalauksia paikallisväestön elintavoista, muun muassa Balin gamelanmuusikoista. Israëls osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa hän voitti kultaa maalauksissa teoksellaan "Cavalier Rouge". == Valikoituja taideteoksia == Tiedosto:Gewonde KNIL-militair door Isaac Israels.jpg|Haavoittuneen sotilaan muotokuva (1882). Tiedosto:Isaac_Israels_- _Transport_of_colonial_soldiers_-_Google_Art_Project.jpg|Sotilaskolonnan eteneminen (n. 1883–84). Tiedosto:Isaac Israels - Donkeyride.jpg|Aasinratsastusta hiekkarannalla (n. 1898–1900). Tiedosto:Isaac Israëls - In het Bois de Boulogne bij Parijs.jpg|Bois de Boulognella Pariisin läheisyydessä (öljymaalaus 1906). Tiedosto:Isaac Israëls - Naaiatelier van modehuis Paquin, Parijs.jpg|Puvustajia Paquinin ateljeessa Pariisissa (kynä- ja pastellivärityö n. 1904). Tiedosto:Isaac Israels - Liggend naakt (Sjaantje van Ingen) 19e eeuw.jpg|Nojaava alastonmalli, (n. 1894–1900). Tiedosto:Isaac Israels - Ippy and Gertie Posing at Fashion House Hirsch, Amsterdam.png|Ippy ja Gertie poseeraavat muotitalo Hirschillä Amsterdamissa (n. 1916). Tiedosto:Painting of Mata Hari by Isaac Israels.jpg|Mata Harin muotokuva (1916). Tiedosto:Isaac Israëls - A table au Restaurant Le Perroquet, Paris.jpg|Pariisin ravintola Le Perroquet’n pöydässä (n. 1905–1923). Tiedosto:Isaac Israëls - Portret van Nanette Enthoven.jpg|Nanette Enthovenin muotokuva (öljymaalaus 1881). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet Luokka:Alankomaalaiset taidemaalarit Luokka:Alankomaalaiset olympiavoittajat
Wang Shun

Wang Shun (; s. 11. helmikuuta 1994) on kiinalainen uimari, joka on menestynyt parhaiten 200 metrin sekauinnissa. Hän on voittanut yhden olympiakullan sekä saavuttanut kaksi lyhyen radan maailmanmestaruutta. Wang saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 pronssia 200 metrin sekauinnissa ajalla 1.57,05. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti samalla matkalla kultaa ajalla 1.55,00, josta hopealle sijoittunut Duncan Scott jäi 0,28 sekuntia. Pariisissa 2024 hän sai samassa lajissa pronssia. Pitkän radan maailmanmestaruuskilpailuissa Wang on saavuttanut neljä pronssimitalia: 4 × 200 metrin vapaauinnissa joukkueensa ensimmäisen osuuden uimarina Shanghaissa 2011 ja Barcelonassa 2013 sekä 200 metrin sekauinnissa Kazanissa 2015 ajalla 1.56,81 ja Budapestissa 2017 ajalla 1.56,28. Lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailuissa Wang voitti kultaa 200 metrin sekauinnissa Windsorissa 2016 ajalla 1.51,74 ja Hangzhoussa 2018 ajalla 1.51,01. Hangzhoussa hän saavutti lisäksi pronssia 4 × 200 metrin vapaauinnissa. Wang voitti Aasian kisoissa kultaa 200 metrin sekauinnissa Jakartassa 2018 ja Hangzhoussa 2023. Jälkimmäisissä hän voitti myös kaksi viestikultaa. Aasian- mestaruuskilpailuissa hän voitti kolme kultaa Dubaissa 2012 ja yhden Tokiossa 2016. Wangin pitkän radan sekauintiennätykset ovat 200 metrillä Aasian kisoissa 2023 uitu 1.54,62 ja 400 metrillä 4.09,10 Kiinan- mestaruuskilpailuista 2013. Lyhyellä radalla hänen ennätyksensä vastaavilla matkoilla ovat 1.51,01 MM-kilpailuista 2018 ja 3.59,99 maailmancupista marraskuulta 2018. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset uimarit Luokka:Kiinalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt