EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kokemäen työväentalo Rantala

Kokemäen työväentalo Rantala on Kokemäen kunnassa sijaitseva työväentalo. ==Historiaa== Työväentalo on rakennettu 1900-luvun alussa. Toisen maailmasodan jälkeen SKDL sai talon omistukseensa. 1990-luvulla perustettu Vasemmistoliitto ylläpiti taloa ja Kokemäen demokraattinen yhdistys omisti talon. Kun yhdistyksen toiminta hiipui tilat luovutettiin Vasemmistoliiton käyttöön. ==Rakennus== Taloa on laajennettu ja peruskorjattu perusteellisesti vuosina 1960–1965, jolloin talo maalattiin keltaiseksi. Talossa on ollut alkujaan pärekatto, joka vaihdettu tiileksi.Talon kokonaispinta-ala on noin 270 m². Talossa on noin 150 m²:n juhlasali ja näyttämö, ravintola- ja keittiötilat, eteinen, vaatesäilytys, saniteettitilat sekä asunto. Taloa on kunnostettu useaan otteeseen. 2010-luvun lopulla talon ulkovuoraus ja katto kunnostettiin. ==Toimintaa työväentalolla== Kokemäen työväentalo Rantalassa on ollut aktiivista toimintaa jo vuonna 1919.. Siellä järjestettiin 1930-luvulla sekä Sosialidemokraattisen puolueen että muiden tahojen tilaisuuksia. Rantalan työväentalon kulta-aikaa oli 1960-luvun loppu ja 1970-luku. Edelleen talon tontilla seisova, nyt jo pahaan kuntoon päässyt ja risukon piirittämä tanssilava oli Kokemäen kohtaamispaikka. Rantalassa tanssittiin pääosin levyjen tahtiin, elävää musiikkia ei kovin usein ollut. 1980-luvulla tanssitoiminta hiipui. Vaikka pieniä yrityksiä elvytyksestä olikin, ei Rantalan tanssilavalla enää innostuttu tanssimaan entiseen tapaan. Työväentalon toimintaan on kuuluneet luonnollisesti Vasemmistoliiton omat tilaisuudet vappujuhlineen. Tiloja on kuitenkin aina vuokrattu yleisökäyttöön, ja käyttöä on edelleen. Talolla on pidetty kokouksia, huutokauppoja ja käärmenäyttelyjä. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Kokemäen rakennukset ja rakennelmat
Atlantinsilta

Atlantinsilta on Helsingin Jätkäsaaressa sijaitseva tieliikennesilta, joka ylittää Ahdinallas-nimisen lahden Länsiterminaali 2:n luoteispuolella ja yhdistää Atlantinkadun Länsisatamaan. Se rakennettiin sujuvoittamaan liikennettä Länsisataman läheisyydessä. Silta avattiin toukokuussa 2021. Atlantinsilta on 106 metriä pitkä ja 26,6 metriä leveä teräsbetoninen kehälaattasilta. Sitä käyttävät myös raitiovaunut sekä jalankulkijat ja pyöräilijät. Sillan suunnitteli WSP Finland ja rakennutti YIT. Suunnittelutyö alkoi vuonna 2016 ja rakentaminen lokakuussa 2019. Rakentamisessa tarvittiin heikkojen pohjaolosuhteiden vuoksi paljon teräslyöntipaaluja ja suuria paalulaattoja. Sillasta haluttiin matala ja siltakannesta mahdollisimman ohut, jotta näkymä merelle ei rajoittuisi liikaa. Vuonna 2022 Atlantinsilta sai Vuoden silta -palkinnon Rakennusinsinöörien Liitolta. Koostaan huolimatta siltaa on kutsuttu linjakkaaksi ja kevyen oloiseksi. == Kuvia == Tiedosto:Atlantinsilta, Jätkäsaari, Helsinki (helmikuu 2023) 1.jpg|Silta kuvattuna pohjoispuolelta. Tiedosto:Atlantinsilta, Jätkäsaari, Helsinki (helmikuu 2023) 3.jpg|Sillan alla. Tiedosto:Atlantinkatu tram track construction in Jätkäsaari, Helsinki, Finland, 2020.jpg|Sillan ja raitiotien rakennustöitä syksyllä 2020. Taustalla Länsiterminaali 2. == Katso myös == * Crusellinsilta * Rokkiporkkana == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Timelapse-video sillan rakennustöistä Luokka:Jätkäsaari Luokka:Helsingin sillat Luokka:Suomen tieliikennesillat Luokka:Laattasillat Luokka:Betoniarkkitehtuuri
Helsingin Muslimit

Helsingin muslimit ry on vuonna 2010 perustettu sunnimuslimien yhdistys. Se jatkaa Islamin Aika ry:n toimintaa ja on rekisteröity uskonnolliseksi yhdyskunnaksi vuonna 2012. Yhdistyksen perjantairukouksissa saarnoja on arabiaksi ja suomeksi. Helsingin Muslimit järjestää suomenkielisiä oppitunteja ja luentoja sekä miehille että naisille. Roihuvuoresta Malmille muuttaneessa moskeijassa puhutaan etenkin suomea, sillä suuri osa runsaasta sadasta jäsenestä on islamiin kääntyneitä suomalaisia. == Opillinen suuntaus ja suhde terrorismiin == Yhdistys edustaa sunni-islamin hanbalilaista koulukuntaa ja on lähellä saudi-arabialaista wahhabismia ja salafismia. Yhdistyksen ylläpitämä moskeija on saanut ”radikaalimoskeijan” maineen, koska Suomesta Syyriaan ja Irakiin Isisin riveihin lähteneissä on ollut siellä käyneitä henkilöitä.Juntunen & Martikainen & Sakaranaho 2008, s. 74–76. === Suhde terrorismiin === Kotisivuillaan Helsingin Muslimit ilmoittaa tuomitsevansa terrorismin sen kaikissa muodoissa. Helsingin Muslimit tuomitsee myös Isisin toiminnan eikä tue tai kannata sen ideologiaa. Keskusrikospoliisin esitutkintamateriaalista paljastui, että Katiibat al-Muhajireen -terroristiryhmittymään Syyriaan lähteneet miehet tutustuivat toisiinsa Roihuvuoren moskeijassa. KRP:n mukaan myös moskeijan yhdyskunnan puheenjohtaja nimettiin yhdeksi radikalisoituneista henkilöistä. Kyseinen mies eteni myöhemmin myös imaamiksi moskeijassa. === Bilal Philips === Yhdyskunnan kotisivuilla on julkaistu jamaikalaisen saarnaajan Bilal Philipsin luentoja. Yhdysvalloissa Philips on mustalla listalla, koska hänellä epäillään olevan yhteyksiä terrorismista epäiltyihin. Philipsiltä on estetty pääsy moniin maihin kuten Britanniaan, koska hänen radikalisminsa on katsottu haitalliseksi. == Katso myös == * Luettelo Suomen islamilaisista yhteisöistä == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Helsingin muslimien kotisivut Luokka:Islam Helsingissä Luokka:Suomen islamilaiset yhdyskunnat
Evidentiaalisuus

Evidentiaalisuus on kielellinen kategoria, jolla tarkoitetaan puhujan tietolähteeseen viittaavia ilmaisukeinoja. Puhujan välittämä tieto voi perustua esimerkiksi puheena olevaan tapahtumaan osallistumiseen, suoraan näköhavaintoon, päättelyyn tai kuulopuheeseen, ja tämä lähde on mahdollista merkitä näkyviin lausumaan. Yksittäisessä kielessä evidentiaalisuus voi olla joko kieliopillista tai leksikaalista. Edellisessä tapauksessa kielessä on esimerkiksi joukko verbipäätteitä, joista jokainen merkitsee eri tietolähdettä. Jälkimmäisessä sen sijaan tietolähteeseen liittyviä erontekoja tehdään esimerkiksi evidentiaalisten adverbien kuten näköjään ja kuulemma avulla. Lisäksi evidentiaalisia sivumerkityksiä voi kehittyä myös ensisijaisesti ei-evidentiaalisille kielellisille aineksille, kuten esimerkiksi tietyille modaalisille ja aspektuaalisille rakenteille. Kieliopillisen evidentiaalisuuden kielissä tietolähteen merkintä on yleensä pakollista, kun taas muissa kielissä puhuja voi valita, ottaako hän kantaa tietolähteeseen vai jättääkö sen merkitsemättä. == Lähteet == * Aikhenvald, Alexandra Y. 2004: Evidentiality. Oxford Linguistics. Oxford University Press, New York. * Plungian, Vladimir A. 2011: Types of verbal evidentiality marking: an overview. – Linguistic Realization of Evidentiality in European Languages. Empirical Approaches to Language Typology. 49. S. 15–58. Toim. Diewald, Gabriele – Smirnova, Elena. Mouton de Gruyter, Göttingen. Luokka:Kielitiede
Líf ja Lífþrasir

Líf ja Lífþrasir (nykyruotsiksi Liv ja Livtrasir) ovat skandinaavisessa mytologiassa nainen ja mies, jotka tulevat selviämään Ragnarökin tuhosta ja kansoittamaan maailman uudelleen. Heistä kerrotaan sekä Runo-Eddan runossa Vafþrúðnismál että Proosa-Eddan luvussa Gylfaginning. == Eddojen kertomukset == Vafþrúðnismálissa aasa Odin esittää jotun Vavtrudnerille kysymyksiä maailmankaikkeudesta ja tulevasta Ragnarökistä. Odin kysyy muun muassa, ketkä kuolevaiset tulevat selviämään Ragnarökistä ja sitä edeltävästä talvesta Fimbulvetristä. Vavtrudner vastaa, että Líf ja Lífþrasir tulevat selviämään piilossa Hoddmímirin metsässä, jossa he ravitsevat itseään aamukasteella. Heistä kasvaa uusi ihmiskunta.The Elder Eddas of Saemund Sigfusson; and the Younger Eddas of Snorre Sturleson. Englanniksi kääntäneet Benjamin Thorpe ja I. A. Blackwell. Lontoo: Norroena Society, 1906. Saatavilla internetissä, viitattu 22.2.2023. Gylfaginningissa toistetaan pitkälti samat asiat. Tässä kertomuksessa tarkennetaan Lífin ja Lífþrasirin selviävän metsässään paitsi Fimbulvetristä myös Surturin tulesta. Lisäksi heidän jälkeläistensä mainitaan täyttävän koko maailman. == Nimien etymologia == Nimi Líf tarkoittaa elämää ja Lífþrasir elämän rakastajaa. Nimi Hoddmímir on yhdistelmä sanoista hodd eli "aarre" tai "kulta" sekä jumalan nimestä Mímir.John Lindow: Norse Mythology: A Guide to the Gods, Heroes, Rituals, and Beliefs. New York: Oxford University Press, 2002. == Lähteet == luokka:Skandinaavinen mytologia
Madagaskariniibis

Madagaskariniibis (Lophotibis cristata) on iibiksiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Madagaskarilta. ==Koko ja ulkonäkö== Madagaskariniibis voi kasvaa noin 50 cm pitkäksi. Lajin nokka on erittäin pitkä, hieman alaspäinkaartuva ja väriltään keltainen. Kaula on pitkä. Madagaskariniibiksen päälaella on vihreänkiiltoisista ja vaaleanruskehtavista höyhenistä muodostunut töyhtö. Jako alalajeihin perustuu eroihin töyhdön sävyissä. Vaihtelu populaatioiden sisällä on kuitenkin suurta joten jako on osittain kyseenalainen. Pää on musta ja silmienympärykset ovat punaiset. Lajin kaula, rinta, selkä ja vatsa ovat väriltään punaruskeat. Siivet ovat valkoiset ja pyrstö musta. ==Levinneisyys ja elintavat== Madagaskariniibiksen alalajia L. c. cristata tavataan Madagaskarin itäosista ja alalajia L. c. urschi länsiosista. Lajin elinympäristöä ovat niin kosteat kuin kuivatkin metsät sekä vanilja- ja öljypalmuviljelmät. Useimmiten lintua tavataan jokien läheisyydestä. Madagaskariniibikset liikkuvat tyypillisesti pareittain ja niiden ravintoa ovat hyönteiset, sammakot, liskot ja käärmeet. Pesimäkausi on sadekaudella syyskuusta joulukuulle. Pesä rakennetaan puuhun ja naaras munii kaksi tai kolme valkoista munaa. Madagaskariniibis luokitellaan vaarantuneeksi ja kannan kooksi arvioidaan alle 10 000 täysikasvuista yksilöä. Kantaa uhkaavat metsästys ja elinympäristön häviäminen hakkuiden vuoksi. == Lähteet == Luokka:Iibikset Luokka:Uhanalaiset linnut
Pukinmäenkaaren peruskoulu

Pukinmäenkaaren peruskoulu on yhdeksänluokkainen yhtenäiskoulu Helsingin Pukinmäen kaupunginosassa. Siellä voi opiskella painotetusti liikuntaa luokka- asteilla 3–6. Pidennetyn oppivelvollisuuden mukaista opetusta annetaan viisivuotiaiden esiopetuksesta yhdeksänteen luokkaan asti. Koulu toimii kolmessa rakennuksessa: Pukinmäkitalossa (Kenttäkuja 12, luokat 4–9), Polun koulutalossa (Kenttäpolku 3, luokat 1–3) ja Tapaninvainiolla (Immolantie 9, luokat 1–2). Pääkoulu valmistui Kaarlo Leppäsen suunnittelemana vuonna 1985 ja laajentui vuonna 2000 Pukinmäkitaloksi, jossa sijaitsevat myös Pukinmäen kirjasto ja Helsingin työväenopiston toimipiste. Laajennuksen suunnittelivat Sinikka Kouvo ja Raimo Partanen. Polun koulu on Ilmari Lahdelman suunnittelema vuonna 1997 valmistunut rakennus, joka tunnettiin aiemmin Soinisen kouluna kasvatustieteilijä Mikael Soinisen Pukinmäkeen vuonna 1913 perustaman ja vuoteen 1954 asti toimineen kokeilukoulun mukaan. Se sijaitsee Pukinmäenkaaren itäpuolella eli Ylä-Malmin kaupunginosassa. Polun koulun pihassa on Teuri Haarlan veistos Maa-isä/Jättiläisen jalanjälki, suu ja nenä (1998). Vuonna 2012 Pukinmäenkaaren peruskoulussa aloitettiin ohjatut liikunnalliset välitunnit, joiden valvojina on yläluokkien oppilaita. Marraskuussa 2024 Helsingin Sanomat uutisoi koulua terrorisoivista yläkouluikäisistä pojista, joiden takia opettajat kokevat heidän ja muiden oppilaiden turvallisuuden olevan uhattuna.https://www.hs.fi/helsinki/art-2000010857587.html. ==Lähteet== Luokka:Helsingin peruskoulut Luokka:Pukinmäki Luokka:Ilmari Lahdelman suunnittelemat rakennukset
Ukrainan 28. mekanisoitu prikaati

28\. mekanisoitu prikaati () on Ukrainan maavoimien yhtymä. Prikaati osallistui taisteluihin Donbasin alueella keväällä 2015. Prikaatin komentaja eversti Vitali Huljajev kaatui taistelussa 23. heinäkuuta 2022 Venäjän hyökkäyssodan aikana. == Lähteet == 028\. mekanisoitu prikaati
Emanuela Orlandi

Emanuela Orlandi oli vatikaanilainen 15-vuotias teinityttö, joka katosi Roomassa 22. kesäkuuta vuonna 1983 palatessaan huilutunnilta. Hänet on havaittu useita kertoja vuosien varrella muun muassa Vatikaanissa, mutta kaikki lähteet ovat olleet epäluotettavia. Luokka:Kadonneet henkilöt Luokka:Italialaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Liberty Park (Manhattan)

Liberty Park on julkinen puisto uuden World Trade Centerin alueella Manhattanilla New Yorkissa. Se on rakenettu Vehicular Security Center -rakennuksen katolle, ja sieltä on näkymä syyskuun 11. päivän terroritekojen muistokeskukseen, National September 11 Memorial & Museumiin. Puistossa on The Sphere -veistos, America's Response Monument -patsas ja terrori-iskussa tuhoutumisen takia uudelleenrakennettu St. Nicholas Greek Orthodox Church -kirkko. Puisto avattiin vuonna 2016. == Lähteet == Luokka:Manhattanin puistot
Haapaveden työväentalo

Haapaveden työväentalo oli Haapaveden keskustassa sijainnut työväentalo. == Historia == Haapaveden Työväenseura perustettiin vuonna 1903. Perustamisensa jälkeen Työväenseura osti konkurssihuutokaupasta Laaksola-nimisen tilan toimipaikakseen. Talo kävi nopeasti pieneksi, ja vuonna 1906 hankittiin uusi tontti, jolle rakennettiin Haapaveden työväentalo. Tätäkin taloa laajennettiin jo vuonna 1909 rakentamalla juhlasali. Suurlakon jälkeen yhdistyksen nimi muutettiin Haapaveden Sos.-dem Työväenyhdistys ry:ksi. Sisällissodan aikana talo takavarikoitiin, mutta se saatiin takaisin vuoden 1919 lopulla. Suuntariidat häiritsivät toimintaa, ja vuonna 1924 perustettiin uusi yhdistys nimellä Haapaveden kunnan työväenyhdistys. Haapaveden työväentalo oli yhdistyksellä vuoteen 1932, jolloin se ensin takavarikoitiin ja lopulta kihlakunnan oikeuden päätöksellä lakkautettiin. Talo pakkomyytiin ja sen osti Haapaveden suojeluskunta. Uusi yhdistys perustettiin vasta sotien jälkeen vuonna 1945, jolloin perustettiin Haapaveden Sosialidemokraattinen työväenyhdistys, ja vuonna 1947 yhdistys sai työväentalon takaisin haltuunsa. Aluksi toiminta oli vilkasta mutta hiipui sittemmin. Talossa ei enää kyetty tekemään tarvittavia kunnostustöitä, ja lopulta talo myytiin Haapaveden kunnalle vuonna 1970. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Haapaveden rakennukset ja rakennelmat
Hrebinka

Hrebinka (; ; vuoteen 1958 saakka myös Horodyštše) on kaupunki Ukrainan Pultavan alueen länsiosassa Lubnyn piirissä. Hrebinka on rautateiden risteysasema, joka sijaitsee Dneprin vesistön vasemmanpuoleisen Oržytsa- sivujoen Hnyla Oržytsja -sivupuron vasemmalla rannalla, 203 kilometriä aluekeskus Pultavasta länsiluoteeseen. Ukrainan tilastokeskus arvioi Hrebinkan väkiluvuksi 10 541 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 11 662 asukasta, jotka pääosin olivat etnisesti ukrainalaisia. Vuonna 1988 väkiluku oli noin 13 400. Tammikuun keskilämpötila on −6,0 ja heinäkuun +20,0 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 500 millimetriä. Hrebinkan seudun asutushistoria ulottuu ainakin Kiovan Rusin aikoihin. Nykyisen kaupungin alueella sijaitsi tuolloin linnoitettu asutus, jonka mahdollisesti perusti perusti ruhtinas Vladimir Suuri vuonna 988. Mongolit hävittivät tämän asutuksen 1239 tai 1240. Seuraavan kerran asutus tiedetään perustetun 1600-luvun jälkipuoliskolla. Kirjalliset lähteet vuodelta 1740 mainitsevat siellä tuolloin jo sijainneen Horodyštšen (Городище) kylän. 1863 kylästä tuli paikallistason keskus, jossa asui 500 ihmistä. Nykyinen asutus sai kasvusykäyksen vuonna 1895 Kiovan ja Harkovan välisen rautatien rakentamisen myötä. Paikkakunnalle perustetun rautatieaseman nimi oli aluksi Petrivka (), mutta 1901 asema ja sen läheiset asutukset nimettiin lähiseudulla (14 km päässä) syntyneen kirjailija Jevhen Hrebinkan mukaan Hrebinkaksi. Vuonna 1958 Horodyštše liitettiin Hrebinkaan ja kaupungin aseman Hrebinka sai 1959. Ukrainan valtiossa Hrebinka on kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Lubnyn piiriin; sitä ennen se oli Hrebinkan piirin keskus. Вокзал 2566692.jpg|Hrebinkan rautatieasema. Ринок у Гребінці 17 серпня 2008.JPG|Torikauppaa. Гребінківський Храм Святого Георгія Побідоносця.jpg|Kirkko Hrebinkassa (Храм Святого Георгія Побєдоносця). Районний будинок культури Гребінка.jpg|Kulttuuritalon julkisivua. Стадіон Гребінка 2.jpg|Urheilustadion ympäristöineen. Вулиця Кагамлика у Гребінці.JPG|Katu pientaloalueella. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Pultavan alueen kaupungit Luokka:Lubnyn piiri
Beisa

BeisaBeisa – Oryx beisa laji.fi Suomen Lajitietokeskus (aiemmin itäafrikanbeisa) (Oryx beisa) on keskikokoinen itäafrikkalainen keihäsantilooppilaji. Aikaisemmin beisa luettiin samaan lajiin kuin eteläisen Afrikan lähilaji keihäsantilooppi (Oryx gazella), muttei enää. Beisa painaa 150–200 kilogrammaa ja sen pituus on noin 160–190 senttimetriä. Beisat elävät yleensä puoliaavikoilla ja aroilla, jossa ne syövät ruohoa, hedelmiä, silmuja ja lehtiä. Beisalla on kaksi alalajia: *Oryx beisa beisa : Afrikan sarven alueella, Tanajoen pohjoispuolella. *Oryx beisa callotis: Tanajoen eteläpuolella eteläisessä Keniassa ja osassa Tansaniaa. Beisapopulaatiot ovat pienentyneet, ja lajista on jäljellä noin 12 000 yksilöä. Se on arvioitu erittäin uhanalaiseksi lajiksi vuonna 2018. == Lähteet == * Luokka:Hevosantiloopit
Andri Petrov

Andri Pavlovytš Petrov (, s. 29. maaliskuuta 1971 H’erson) on ukrainalainen ratameloja, joka kilpaili pääasiassa neljän hengen kajakkiluokissa. Hän kuului Ukrainan MM-pronssia saavuttaneeseen joukkueeseen 200 metrillä Méxicossa 1994. Petrov edusti Ukrainaa Atlantan olympialaisissa 1996, joissa hänen edustamansa joukkue karsiutui 1 000 metrillä välierissä. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset melojat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ukraina talviparalympialaisissa 1998

Ukraina osallistui ensimmäisen kerran talviparalympialaisiin Naganon kisoissa vuonna 1998 11 urheilijan joukkueella. Maa sai 9 mitalia ollen 14. sijalla mitalitaulukossa. Ukrainan sankari oli Pedro Kardaš, joka voitti maalleen ensimmäiset talviparalympialaisten kultamitalit. Hän voitti maastohiihdossa kolme kultaa luokassa 1D. == Mitalit == Mitali Mitalisti Laji Tapahtuma Pedro Kardaš Maastohiihto Miesten 5 km perinteinen, 1D Pedro Kardaš Maastohiihto Miesten 15 km vapaa, 1D Pedro Kardaš Maastohiihto Miesten 20 km perinteinen, 1D Tamara Kulynytš Ampumahiihto Naisten 7,5 km, LW10-12 Olha Kravtšuk Maastohiihto Naisten 5 km perinteinen, 1D Olena Akopjan Ampumahiihto Naisten 7,5 km, LW10-12 Svitlana Tryfonova Maastohiihto Naisten kelkkahiihto 2,5 km, LW10-12 Olena Akopjan Maastohiihto Naisten kelkkahiihto 5 km, LW10-12 Tamara Kulynytš Maastohiihto Naisten kelkkahiihto 10 km, LW10-12 == Lähteet == Talviparalympialaisissa 1998 Luokka:Talviparalympialaiset 1998
Eugenia Burzio

Eugenia Burzio (20. kesäkuuta 1872 Torino – 18. toukokuuta 1922 Milano) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.Laura Williams Macy, The Grove Book of Opera Singers Oxford University Press 2008 Burzio esiintyi alun perin viulistina ja opiskeli sitten laulamista Milanon konservatoriossa. Debyyttinsä hän teki vuonna 1899 Pietro Mascagnin Cavalleria rusticanan esityksessä Torinossa. Burzio esiintyi urallaan eri puolilla Italiaa, Etelä-Amerikassa ja Pietarissa. La Scalassa hän saavutti suosiota muun muassa esiintymisillään Christoph Willibald Gluckin oopperassa Armide ja Vincenzo Bellinin oopperassa Norma. Burzio erikoistui aikansa verismin koulukunnan ohjelmistoon. Hänestä tuli johtava dramaattinen sopraano maassaan, mutta hänen uraansa varjostivat terveysongelmat. Viimeisen esiintymisensä Burzio teki vuonna 1919 Amilcare Ponchiellin teoksessa Marion Delorme. Hänen lauluaan on säilynyt äänitteillä. == Lähteet == Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1872 syntyneet Luokka:Vuonna 1922 kuolleet
Hassisen Kone 40 vuotta myöhemmin

Hassisen Kone 40 vuotta myöhemmin on Mika Kaurismäen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva, jonka ensi-ilta oli 17. maaliskuuta 2023. Elokuva on 80 minuuttinen dokumenttielokuva joensuulaisesta Hassisen Kone -rockyhtyeestä. Dokumentissa seurataan yhtyeen historiaa sekä valmistautumista 40-vuotisjuhlakonserttiin 30. heinäkuuta 2022 Tampereen stadionilla. Elokuvassa käydään läpi muun muassa Jussi Kinnusen nuoruuden päihdeongelmat sekä kitaristi Reijo Heiskasen äkillinen eroaminen ja Jukka Orman tulo mukaan. Lisäksi haastatellaan myös laajennetun kokoonpanon kosketinsoittaja Eero ”Safka” Pekkosta, perkussionisti Hannu Porkkaa ja saksofonisti Antti Seppoa. Konsertista tulee myös tunnin mittainen kappalekooste. Televisiossa nämä kaksi ohjelmaa aiotaan esittää peräkkäin, kun Ratinan keikasta tulee kuluneeksi vuosi. ==Palkinnot== * Tampereen elokuvajuhlien yleisöpalkinto ==Arvosteluja== * Jesse Raatikainen, Episodi * Pilvi Meriläinen, Film-o-holic.com * Toni Keränen, Katso * Päivi Valotie, Turun Sanomat * Jussi Virratvuori, Karjalainen * Ville Sirén, Helsingin Sanomat == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * * Elokuvan Youtube-traileri. Luokka:Vuoden 2023 dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2023 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Hassisen Kone
Ukraina talviparalympialaisissa 2002

Ukraina osallistui Salt Lake Cityn talviparalympialaisiin 10 urheilijan joukkueella. Maa sai 6 mitalia ollen 18. sijalla mitalitaulukossa. Ukraina ei näissä talviparalympialaisissa voittanut yhtään kultamitalia. == Mitalit == Mitali Mitalisti Laji Tapahtuma Olena Jurkovska Ampumahiihto Naisten 7,5 km kelkkahiihto Svitlana Tryfonova Maastohiihto Naisten kelkkahiihto 2,5 km Svitlana Tryfonova Maastohiihto Naisten kelkkahiihto 5 km Svitlana Tryfonova Maastohiihto Naisten kelkkahiihto 10 km Oleh Munts Maastohiihto Miesten 10 km perinteinen, B1 Oleh Munts Maastohiihto Miesten 10 km vapaa, B1 Svitlana Tryfonova Ampumahiihto Naisten kelkkahiihto 7,5 km Olena Jurkovska Maastohiihto Naisten kelkkahiihto 2,5 km Olena Jurkovska Maastohiihto Naisten kelkkahiihto 5 km Olena Jurkovska Maastohiihto Naisten kelkkahiihto 10 km Vitali Lukjanenko Maastohiihto Miesten 5 km, B3 Mykola Ovtšarenko Maastohiihto Miesten kelkkahiihto 10 km, LW12 == Lähteet == Talviparalympialaisissa 2002 Luokka:Talviparalympialaiset 2002
Def-Con 4

Def-Con 4 on Paul Donovanin ohjaama kanadalainen tieteiselokuva vuodelta 1985. == Näyttelijät == Luokka:Vuoden 1985 kanadalaiset elokuvat Luokka:Tieteiselokuvat
Olena Kondratjuk

Olena Kostjantynivna Kondratjuk (; s. 17. marraskuuta 1970) on ukrainalainen poliitikko, joka on toiminut Ukrainan parlamentin eli Verh’ovna Radan toisena varapuhemiehenä vuodesta 2019 lähtien. Kondratjuk syntyi Lvivissä. Hän opiskeli historiaa Lvivin yliopistossa ja valmistui vuonna 1993. Vuoteen 2007 hän työskenteli PR-yrityksessä. Vuoden 2007 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan uudistusten ja järjestyksen puolueen jäsenenä Julija Tymošenkon ryhmittymän listan 134:ntenä. Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Batkivštšynan listan 60:ntenä. Vuosina 2012–2014 hän toimi edustajana Euroopan neuvoston parlamentaarisessa yleiskokouksessa. Vuoden 2014 parlamenttivaaleissa hänet valittiin parlamenttiin Batkivštšynan listan kahdeksantena. Hän toimi vuosina 2014–2019 Verh’ovna Radan sananvapaus- ja informaatiopolitiikkavaliokunnan sihteerinä. Vuoden 2019 presidnetinvaalissa hän oli mukana Julija Tymošenkon kampanjassa. Saman vuoden parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan Batkivštšynan listan viidentenä. Saman vuoden elokuussa hänet valittiin Verh’ovna Radan toiseksi varapuhemieheksi. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ukrainalaiset poliitikot
Ronald Bye

Ronald Bye (23. marraskuuta 1937 Oslo – 24. syyskuuta 2018) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan liikenne- ja viestintäministerinä 1979–1981. Koulutukseltaan hän oli konehuoltaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ronald Bye Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan liikenneministerit Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Hannele Harjunen

Hannele Harjunen on suomalainen tutkija ja yhteiskuntatieteiden tohtori. Hän toimii Jyväskylän yliopistossa sukupuolentutkimuksen yliopistonlehtorina ja on erikoistunut lihavuuden tutkimiseen yhteiskuntatieteellisestä näkökulmasta. Harjunen väitteli vuonna 2009 naistutkimuksen oppiaineesta Jyväskylän yliopistosta. Hänen väitöskirjansa titteli oli Women and Fat: Approaches to the Social Study of Fatness (Naiset ja lihavuus: näkökulmia lihavuuden yhteiskuntatieteelliseen tutkimukseen). Hän on työskenteli vuosina 2007-2009 Ruotsissa Uumajan yliopiston Umeå centrum för genusforskning:ssa. Harjunen on kommentoinut mediassa asiantuntijana muun muassa lihavuuteen liittyviä ennakkoluuloja, terveyttä ja laihduttamista sekä lihavien ihmisten saamaa kohtelua terveydenhuollon parissa. == Teoksia == * Hannele Harjunen, Katariina Kyrölä: Koolla on väliä! Lihavuus, ruumisnormit ja sukupuoli, Like kustannus Oy, 2007, ISBN 978 952 01 0033 9 * Teppo Eskelinen, Hannele Harjunen, Helena Hirvonen & Eeva Jokinen (toimittajat): Tehostamistalous, Jyväskylän yliopisto, 2017 ISBN 978 951 39 6978 3 * Hannele Harjunen: Neoliberal Bodies and the Gendered Fat Body, Routledge, 2020, ISBN 978 952 01 0033 9 == Muita julkaisuja == *Harjunen, Hannele: Exercising Exclusions: Space, Visibility, and Monitoring of the Exercising Fat Female body, The Fat Studies Journal, Vol 8, 2, tammikuu 2019, Sivut 173–186 *Gailey, Jeannine A. & Harjunen, Hannele: A Cross-Cultural Examination of Fat Women’s Bodies: Stigma and Gender in North American and Finnish Culture, Feminism and Psychology Vol 29, 3, 2019 Sivut 374–390 *Kyrölä, Katariina & Harjunen, Hannele: Phantom/Liminal Fat and Feminist Theories of the Body, Feminist Theory, Vol 18 (2), 2017, Sivut = 99–117 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Ulf Sand

Ulf Oscar Sand (22. toukokuuta 1938 Bærum – 29. joulukuuta 2014 Bærum) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan valtiovarainministerinä 1979–1981. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Ulf Sand Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan valtiovarainministerit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Taskullinen ihmeitä

Taskullinen ihmeitä (Pocketful of Miracles) on Frank Capran tuottama ja ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1961. Pääosia näyttelevät Glenn Ford, Bette Davis ja Peter Falk. == Juoni == Capran viimeiseksi ohjaustyöksi jäänyt elokuva on toisinto hänen varhaistyöstään Päivä ylhäisönaisena (Lady for a Day, 1933). Tarinassa Bette Davis on Omena-Annie, rähjäinen laitapuolen kulkija ja huijari, josta yritetään tehdã hienoa naista. Glenn Fordin näyttelemä menestyvä gangsteri uskoo, että Annien myymät omenat tuovat hänelle onnea. Gangsteripomon apuria näyttelee Peter Falk.. == Rooleissa == == Vastaanotto == Taskullinen ihmeitä sai kolme Oscar- ehdokkuutta: Peter Falk sivuosastaan, Edith Head ja Walter Plunkett puvustuksesta sekä James Van Heusen ja Sammy Cahn laulusta ”Pocketful of Miracles”.Haku Pocketful, [https://awardsdatabase.oscars.org/search/results Academy Awards Database. Viitattu 23.2.2023. Golden Globe -gaalassa Glenn Ford palkittiin miespääosastaan ja Ann-Margret uutena tulokkaana. Myös Bette Davis oli ehdolla naispääosastaan ja elokuva vuoden parhaaksi musikaali- tai komediaelokuvaksi. Aikalaisarviossa Helsingin Sanomien Paula Talaskivi kirjoitti elokuvan vaativan uskaltautumista tempautua 1930-luvun tyyliseen ”lapsekkaaseen idyllileikkiin”. Saman lehden Mikael Fränti kirjoitti vuoden 1997 tv-esityksen alla elokuvan olevan ”sentimentaalinen, vanhan miehen itkettävä elokuvallinen kannanotto maailmasta, josta idealismi ja hyvyys ovat katoamassa”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Frank Capran ohjaamat elokuvat Luokka:Vuoden 1961 yhdysvaltalaiset elokuvat
Päsarträsket

Päsarträsket on Mustionjoen järvimäinen laajentuma Raaseporin pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 67 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on 26 kilometriä koilliseen. Päsarträsket kuuluu Mustionjoen Natura-alueeseen. == Maantiede == Päsarträsketin ulottuvuus lounaasta koilliseen on 2,25 kilometriä. Saaria ei ole. Järvi on suurimmaksi osaksi vähintään metrin ja enintään kahden metrin syvyinen. Päsarträsketin itäisimmässä kolkassa sijaitsee kahdeksanmetrinen syvänne, jonka itäpuolisen Mossabackbergetin huippu on noin 75 metriä merenpinnan yläpuolella. Pääosin järveä reunustaa kulttuurimaisema peltoineen. Päsarträsketiin laskee Mustionjoki idästä Peltokosken (Åkerfors) kautta ja se jatkuu Mustionjokena etelään Kirkkojärveen, jonka korkeustaso on vain 0,1 metriä Päsarträsketia alempi. Päsarträsketin vesitilavuus on 964 000 kuutiometriä eli 964 miljoonaa litraa. Päsarträsket (23.012.1.004) kuuluu Billnäsin alueeseen (23.012), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen päävesistössä (23). Toinen jakovaihe on Karjaanjoen alaosan alue (23.01). Billnäsin alueeseen kuuluu kuusi vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Kirkkojärvi ja Päsarträsket. Kolmanneksi laajin on Päsarträsketin ja Lohjanjärveen kuuluvan Bruksträsketin välissä sijaitseva Mustionjoen laajentuma, jota kutsutaan Mustion ruukin alapuoleksi. Sitä seuraa kolme pikkujärveä: Söudon, Tjärnan ja Flatun. == Lähteet == Luokka:Raaseporin järvet Luokka:Karjaanjoen vesistö
Ninon Vallin

Ninon Vallin (8. syyskuuta 1886 Montalieu-Vercien, Isèren departementti, Ranska – 22. marraskuuta 1961 Ranska) oli ranskalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.Ninon Vallin AllMusic, viitattu 23.2.2023Vallin, Ninon Cantabile-subito, viitattu 23.2.2023 Hän oli yksi johtavista Pariisissa työskennelleistä ranskalaisista sopraanoista 1910–1920-luvuilla. Vallin opiskeli Lyonin konservatoriossa ja sitten Pariisissa Meyrianne Héglonin johdolla. Hän saavutti varhain menestystä konserttilavoilla. Hän lauloi vuonna 1911 Théâtre du Châtelet'ssa sekä Claude Debussyn La Damoiselle éluessa että tämän Le Martyre de saint Sébastienin kantaesityksessä. Vallin teki yhteistyötä myös monien muiden säveltäjien, kuten Albert Rousselin, Reynaldo Hahnin, Xavier Leroux'n, Marguerite Béclard D'Harcourtin ja Joaquín Ninin kanssa. Opéra-Comiquen johtaja Albert Carré kannusti sopraanon laajentamaan esiintymisuraansa myös oopperaohjelmiston pariin. Vallin teki oopperadebyyttinsä vuonna 1912 Micaëlan roolissa Georges Bizet'n Carmenin esityksessä. Hänen laajaan ohjelmistoonsa kuului lopulta lukuisia rooleja Figaron häiden Kreivittärestä ranskalaisen oopperan merkkirooleihin sekä osiin verismin tyylisuunnan teoksissa. Vallin myös tulkitsi nimiroolin Ottorino Respighin Maria egiziacan Ranskan- ensiesityksessä. Albert Carrén lähdettyä Opéra-Comiquen uusi johto ei tarjonnut Vallinille tämän kiinnostaviksi kokemia rooleja, joten hän suuntasi Etelä-Amerikkaan. Vuonna 1916 hän esiintyi Buenos Airesin Teatro Colónissa Margueritena Charles Gounod'n Faustissa. Hän palasi sinne säännöllisesti seuraavien kahdenkymmenen vuoden aikana. Vallin esiintyi laajalti myös konserttilaulajana ja tulkitsi yksinlauluja. Oopperauraansa hän jatkoi 1930-luvulle, ja konsertteja hän piti toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan saakka. Loppuelämänsä ajan hän teki opetustyötä lähellä Lyonia. Vallin levytti paljon eri levymerkeille ja teki viimeiset äänityksensä 70-vuotiaana. Hänen äänityksensä olivat suosittuja aikanaan ja ovat sittemmin säilyttäneet suosionsa keräilijöiden keskuudessa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Kirkkojärvi (Raasepori)

Kirkkojärvi () on Mustionjoen järvimainen laajentuma Raaseporissa Karjaan keskustan pohjoispuolella. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Tammisaaresta on 19 kilometriä koilliseen. Kirkkojärvi kuuluu Mustionjoen Natura-alueeseen. == Maantiede == Kirkkojärven ulottuvuus pohjoisesta etelään on 3,1 kilometriä. Levein kohta lännestä itään on noin puoli kilometriä. Saaria on kaksi, ja niiden yhteispinta-ala on noin 27 aaria. Järvi on suurimmaksi osaksi vähintään metrin ja enintään kolmen metrin syvyinen. Syvin kohta, noin seitsemän metriä, sijaitsee järven keskiosassa Gillernäsin kohdalla, jossa järven leveys on runsaat sata metriä. Gillernäsin eteläpuolinen järvenosa on matalampi kuin sen pohjoispuolinen järvenosa. Kirkkojärven koillisrannalla on metsämaata (Näseskogen), jonka korkeimmat kohdat ovat noin 55 metriä merenpinnan yläpuolella. Pääosin järveä reunustaa kulttuurimaisema peltoineen. Kirkkojärveen laskee Mustionjoki koillisesta Lohjanjärveltä Päsarträsketin (11,9 metriä mpy) ja Peltokosken (Åkerfors) kautta ja Kirkkojärvi laskee Mustionjokena länteen Pohjanpitäjänlahteen. Kirkkojärven vesitilavuus on 2 162 000 kuutiometriä. Kirkkojärvi (23.012.1.001) kuuluu Billnäsin alueeseen (23.012), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen päävesistössä (23). Toinen jakovaihe on Karjaanjoen alaosan alue (23.01). Billnäsin alueeseen kuuluu kuusi vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Kirkkojärvi ja Päsarträsket. Kolmanneksi laajin on Päsarträsketin ja Lohjanjärveen kuuluvan Bruksträsketin välissä sijaitseva Mustionjoen laajentuma, jota kutsutaan Mustion ruukin alapuoleksi. Sitä seuraa kolme pikkujärveä: Söudon, Tjärnan ja Flatun. == Lähteet == Luokka:Raaseporin järvet Luokka:Karjaanjoen vesistö
Tenämä

Tenämä on matala järvi Emäjoen alajuoksulla Ristijärvellä Kainuun läntisessä keskiosassa. Sen pinta-ala on 2,3 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 41 kilometriä pohjoiskoilliseen. Järven etelärannalta ja koillispuolelta on löydetty kivikautiset asuinpaikat. == Maantiede == Tenämän ulottuvuus lännestä itään on 2,55 kilometriä. Särkänluhta ja Uudensalmenniemi erottavat Tenämän Emäjoesta, joka virtaa sen itäpuolitse etelään. Emäjoesta on vesiyhteys Tenämään Särkänluhdan molemmin puolin. Tenämää jakaa järven etelärannalta pohjoiseen työntyvä Kanttajanniemi, jonka rantaviiva on merkitty karttaan katkoviivoin. Tenämä on varsin tasasyvä, ja noin seitsemän kahdeksasosaa järvestä ulottuu enintään kolmen metrin syvyyteen. Syvin piste, noin seitsemän metriä, sijaitsee järven keskiosassa. Tenämän saariluku on kuusi. Yksi saarista on yli hehtaarin laajuinen, muut ovat yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Tenämää ympäröi metsä- ja suomaa. Järveen virtaa useita laskuojia sen pohjoispuolella sijaitsevalta Tenämänkorvelta. Tenämän lounaispuolella sijaitseva Pieni-Tenämä on luokiteltu omaksi järvekseen. Tenämää ja Pientä- Tenämää yhdistää yli puoli kilometriä leveä Iivonsalmi. Tenämän vesitilavuus on 3 276 000 kuutiometriä. Tenämä (59.421.1.004) kuuluu Ristijärven-Tenämän alueeseen (59.421), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Emäjoen alaosan alue (59.42) ja ensimmäinen on Hyrynsalmen reitin alaosan alue (59.4). Ristijärven-Tenämän alueeseen kuuluu neljä vähintään hehtaarin laajuista vakavettä: Ristijärvi, Tenämä, Pieni- Tenämä ja Ruutinlampi. Kansalaisen karttapaikan mukaan niin Iijärvi, Ristijärvi kuin Tenämäkin ovat säännöstellyt samaan vedenkorkeuteen noin 134 metriä Leppikosken voimalaitoksen valmistumisen jälkeen. == Lähteet == Luokka:Ristijärven järvet Luokka:Hyrynsalmen reitin alaosan alue
Regeringsgatan

Regeringsgatan on Tukholman Norrmalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu etelä- pohjoissuunnassa Kustaa Aadolfin torilta Birger Jarlsgatanille. ==Kuvia== Felix Sachs hus 1912.JPG|Regeringsgatan 9:ssä sijainnut vuonna 1912 valmistunut toimisto- ja liikerakennus, joka purettiin 1972.Andersson & Bedoire, 32 Klarahuset 2009a.jpg|Edellisen julkisivu säilytettiin ja siirrettiin osoitteeseen Drottninggatan 33. Jericho 34, Stockholm.jpg|Jugend- aikainen barokkivaikutteinen asuintalo Regeringsgatanin ja Jakobsbergsgatanin kulmassa. Ernst Stenhammar, 1908.Andersson & Bedoire, 150 Regeringsgatans bro 2010a.jpg|Regeringsgatan ylittää Kungsgatanin siltaa pitkin. Nalen, Entré.JPG|Regeringsgatan 74:ssä sijaitsee historiallinen tanssiravintola Nalen. Se avattiin vuonna 1886 nimellä National, ja se oli 1930-luvulta 1960-luvulle yksi Tukholman suosituimmista. Biograf Edison 1905.jpg|Elokuvateatteri Edison Regeringsgatan 111:ssä vuonna 1905. Carl Eldh Karl Staaf.JPG|Regeringsgatanin loppupäässä sijaitsee entisen pääministerin Karl Staaffin mukaan nimetty puistoaukio, jossa on Carl Eldhin veistämä muotokuvapatsas. ==Lähteet== * Andersson, Henrik O. & Bedoire, Fredric. Stockholms byggnader. Bokförlaget Prisma, 1991. ISBN 91-518-1841-8. === Viitteet === ==Aiheesta muualla== Luokka:Tukholman kadut Luokka:Norrmalm
Pieni-Tenämä

Pieni-Tenämä on matala ja saareton järvi Emäjoen alajuoksulla Ristijärvellä Kainuun läntisessä keskiosassa. Sen pinta-ala on 45 hehtaaria. Etäisyys Kajaanista on 41 kilometriä pohjoiskoilliseen. Järvi on läheisessä yhteydessä sen pohjoispuolella sijaitsevaan Tenämään. == Maantiede == Pienen-Tenämän ulottuvuus lännestä itään on 1,5 kilometriä. Sitä yhdistää Tenämään yli puoli kilometriä leveä Iivonsalmi. Pieni-Tenämä kaventuu kohti luodetta laskujoeksi, joka virtaa Kortesuon halki etelään Ristijärveen. Pienen-Tenämän syvin kohta on kartan perusteella 7,2 metriä. Pienen-Tenämän rannat ovat suurelta osin suomaata. Etelässä sitä erottaa Ristijärven Raudanlahdesta noin 150 metriä leveä kannas. Pieni-Tenämä (59.421.1.005) kuuluu Ristijärven-Tenämän alueeseen (59.421), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Emäjoen alaosan alue (59.42) ja ensimmäinen on Hyrynsalmen reitin alaosan alue (59.4). Ristijärven-Tenämän alueeseen kuuluu neljä vähintään hehtaarin laajuista vakavettä: Ristijärvi, Tenämä, Pieni-Tenämä ja Ruutinlampi. == Lähteet == Luokka:Ristijärven järvet Luokka:Hyrynsalmen reitin alaosan alue
Humalajärvi (Ristijärvi)

Humalajärvi on osin soiden, osin vaarojen reunustama ylänköjärvi Ristijärvellä Kainuun läntisessä keskiosassa. Sen pinta-ala on 96 hehtaaria. Etäisyys Kajaanista on 45 kilometriä pohjoiskoilliseen. == Maantiede == Humalajärven pituus etelästä pohjoiseen on kaksi kilometriä ja leveys lännestä itään 600 metriä. Järven pohjoisimman osan muodostaa Mustalahti ja eteläisimmän osan muodostaa kohti kaakkoa kaventuva Päällysmäenlahti. Noin viidesosa Humalajärven alasta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin piste, 23 metriä, sijaitsee varsin keskellä allasta. Järven eteläisimmät ja läntisimmät osat ovat matalia. Humalajärven itäpuolella kohoaa Päällysmäki, jonka laki on noin 285 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 70 metriä järvenpintaa korkeamalla. Lounaassa kohoaa Humalavaara; luoteessa ja pohjoisessa järvi rajautuu suoalueisiin (Järvensuo, Palosuo). Kaakossa levittäytyy Löyhkösensuo. Humalajärven eteläpuolitse kulkee yhdystie 19208. Humalajärveen virtaa Välijoki pohjoisesta Lauttalammelta (235,3 metriä mpy) Ylä-Pienen ja Ala- Pienen kautta. Humalajärven luusua sijaitsee järven länsikolkassa, josta sen vedet laskevat Rouhkasenkoskea Humalajokeen, joka päätyy Uvaan (153,9 metriä mpy). Uva sijaitsee viitisen kilometriä länteen Humalajärveltä. Humalajärven vesitilavuus on 6 136 000 kuutiometriä. Humalajärvi (59.449.1.001) kuuluu Humalajoen valuma-alueeseen (59.449), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Uvan valuma-alue (59.44) ja ensimmäinen on Hyrynsalmen reitin alaosan alue (59.4). Humalajoen valuma- alueeseen kuuluu neljä vähintään hehtaarin laajuista vakavettä: Humalajärvi, Ala-Pieni, Lauttalampi ja Ylä-Pieni. Suomessa on neljä Humalajärveä, joista Ristijärven Humalajärvi on pohjoisin ja tilavuudeltaan suurin. Pinta-alaltaan laajin on Toivakan Humalajärvi. Humalajärvi. Järviwiki. Viitattu 19.2.2023. == Lähteet == Luokka:Ristijärven järvet Luokka:Hyrynsalmen reitin alaosan alue
Humaljärvi (Lappeenranta)

Humaljärvi on rannoiltaan polveileva ja syvyyssuhteiltaan epäyhtenäinen järvi Lappeenrannassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Lappeenrannan keskustasta on 13 kilometriä etelälounaaeen. == Maantiede == Humaljärven ulottuvuus etelästä pohjoiseen on 2,5 kilometriä ja lännestä itään 2,2 kilometriä. Järven eteläisimmän osan nimi on Kuukanlahti, jonka luoteispuolella sijaitsee Takaselkä, josta kuljetaan kapean Suittumus- salmen kautta järven pohjoisosan Kosenselälle. Pohjoisesta järvenosasta erkanee lounaaseen Lavosenlahti. Suurimmat niemet ovat järven eteläosaa pohjoisosasta erottavat Parkonniemi ja Suittumuksenmäki. Noin viidesosa Humaljärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvimmät alueet sijaitsevat Kosenselällä ja Kuukanlahdella, jossa kymmenen metrin syvyyskäyrä hipoo paikka paikoin järven rantaviivaa. Lavosenlahti puolestaan on matalaa vesialuetta. Humaljärven luoteisella rannalla on maalaisasutusta peltoineen. Pääosin rannat ovat metsämaata ja jyrkänteitä on etenkin Kuukanlahden rannoilla. Lahden itäpuolisen Haukkavuoren huippu kohoaa noin 95 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 40 metriä järvenpintaa korkeammalle. Kosenselän pohjoisosasta kaakkoon työntyvän matalan Haukkalahden itärannalta kohoaa Haukkavuori, jonka laki on niin ikään noin 95 metriä merenpinnan yläpuolella. Humaljärven pohjoiskolkkaan laskee Murronjoki pohjoisesta. Järven lasku-uoma on Haukkavuoren pohjoispuolitse virtaava noin puolikilometrinen Lähtevänjoki, joka laskee itään Kirlampeen (59,3 metriä mpy). Kirlammesta alavirta jatkuu Pienen Pyhäkalan ja Suuren-Pyhäkalan kautta Sarvijokea ja Alajokea kaakkoon. Humaljärven vesitilavuus on 7 688 000 kuutiometriä. Humaljärvi (06.013.1.016) kuuluu Alajoen yläosan valuma-alueeseen (06.013), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Hounijoen vesistössä (06). Toinen jakovaihe on Alajoen alue (06.01). Humaljärvi on toiseksi laajin Alajoen yläosan valuma-alueen kahdeksastatoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Hanhijärvi ja kolmantena tulee Kaislasenjärvi, jota seuraa Suuri-Pyhäkala. == Lähteet == Luokka:Lappeenrannan järvet Luokka:Hounijoen vesistö
Hannah Waddingham

Hannah Waddingham (s. 28. heinäkuuta 1974 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Rebecca Weltonin roolista komediasarjassa Ted Lasso, josta hän voitti Primetime Emmy -palkinnon parhaasta naissivuosasta komediasarjassa vuonna 2021 ja Critics' Choice Television Awards -palkinnon parhaasta naissivuosasta vuosina 2021 ja 2022. Hän on esiintynyt myös useissa West Endin näytöksissä, kuten Spamalotissa, Pimeä metsässä ja Ihmemaa Ozissa Lännen ilkeänä noitana. Hän on saanut kolme Olivier Award -ehdokkuutta työstään. Waddingham on esiintynyt Game of Thrones -sarjan viidennellä tuotantokaudella, jossa hän näytteli Septa Unellaa. Lisäksi hänellä on ollut sivurooli Sex Education -sarjassa vuosina 2019–2023. Vuonna 2023 Waddingham juonsi Eurovision laulukilpailun yhdessä Alesha Dixonin, Julia Saninan ja Graham Nortonin kanssa. == Filmografia == Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 2008 How to Lose Friends & Alienate People How to Lose Friends & Alienate People Elizabeth Maddox 2012 Les Misérables Les Misérables Tehdastyöntekijä 2018 Winter Ridge Winter Ridge Joanne Hill 2019 The Hustle The Hustle Shiraz 2022 Hocus Pocus 2 Hocus Pocus 2 Mother Witch 2024 The Fall Guy The Fall Guy Gail Meyer 2024 Karvinen The Garfield Movie Jinx (ääni) === Televisio === Vuosi Suomenkielinen nimi Rooli Jaksot 2002 Paritellen Jenny Turbot 2002 Brookside Georgina Savage 1 jakso 2003, 2006 My Hero Lula / Miranda / Thermowoman 2005 William and Mary Penelope Pelinaiset Jools Hollyoaks: Let Loose Mrs. Robertson 2006 The Only Boy for Me Melissa 2008 Tohtorit Dixie Deadman 2009 M.I. High Alannah Sucrose 1 jakso 2010 Neiti Marple Lola Brewster 1 jakso 2010–2011 My Family Katie 3 jaksoa 2011 Neiti Marple Lola Brewster 1 jakso Not Going Out Jane 1 jakso 2012 Bad Education Loretta 1 jakso 2014 Our Gay Wedding: The Musical Cameorooli Benidorm Tonya Dyke Päärooli 2015 Partners in Crime Blonde Assassin 3 jaksoa 2015–2016 Game of Thrones Septa Unella 8 jaksoa 2016 The Entire Universe Cameorooli Josh Phillipa 2017 12 apinaa Magdalena 2018–2019 Krypton Jax-Ur / Sela-Sonn Päärooli 2019–2023 Sex Education Sofía Marchetti Sivurooli 2020–2023 Ted Lasso Rebecca Welton Päärooli 2021 Midsomerin murhat Mimi Dagmar 1 jakso 2021 Huippu- drag queen haussa UK Vieraileva tuomari 4. tuotantokausi 2022 Willow Hubert 1 jakso 2023 Eurovision laulukilpailu Juontaja == Lähteet == Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Julia Sanina

Julija Oleksandrivna Bebko (, s. 11. lokakuuta 1990 Kiova, Ukrainan SNT), joka käyttää taiteilijanimeä Julia Sanina, on ukrainalainen laulaja ja lauluntekijä ja The Hardkiss -yhtyeen pääsolisti. == Ura == Sanina syntyi Kiovassa muusikkoperheeseen 11. lokakuuta 1990. Vuonna 2005 hän valmistui Jazz- ja varieteetaiteen musiikkiopistosta. Myöhemmin hän opiskeli Kiovan kansallinen yliopistossa ja suoritti maisterin tutkinnon kansanperinnetutkimuksessa vuonna 2013. Syyskuussa 2011 Sanina ja musiikkituottaja Valeriy Bebko perustivat pop- dueton Val & Sanina, joka esitti venäjänkielisiä kappaleita. Pian sen jälkeen he paransivat imagoaan ja muuttivat yhtyeen nimeksi The Hardkiss. He alkoivat myös kirjoittaa englanninkielisiä kappaleita. Syksyllä 2011 he julkaisivat muutaman uuden kappaleen ja äänittivät debyyttimusiikkivideonsa Babylon. Lokakuun 2011 lopussa The Hardkiss toimi brittiyhtye Hurtsin lämmittelijänä. Helmikuussa 2012 The Hardkiss allekirjoitti sopimuksen Sony BMG:n kanssa. Yhtye alkoi saada nopeasti suosiota ja voitti useita palkintoja Ukrainassa ja ulkomailla. Vuonna 2016 Sanina toimi tuomarina X Factor Ukrainen seitsemännellä tuotantokaudella. Sanina juonsi vuoden 2023 Eurovision laulukilpailun yhdessä Alesha Dixonin, Hannah Waddinghamin ja Graham Nortonin kanssa. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset laulajat Luokka:Lauluntekijät Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Roazhon Park

Roazhon Park on Ranskan Rennesissä sijaitseva jalkapallostadion. Se toimii jalkapalloseura Stade Rennais’n kotistadionina. Vuosien 1999–2004 aikana tehdyssä remontissa stadion uudelleenrakennettiin, ja nykyään stadionille mahtuu 29 778 katsojaa. == Lähteet == Luokka:Ranskan jalkapallostadionit Luokka:Ille-et-Vilaine
Mike Savage

Michael Savage (s. 20. kesäkuuta 1959) on brittiläinen sosiologi. Hän on toiminut sosiologian professorina Manchesterin yliopistossa vuosina 1995–2010, Yorkin yliopistossa vuosina 2010–2012 ja London School of Economics -yliopistossa vuodesta 2012 lähtien.Professor Mike Savage FBA, British Academy, viitattu 24.2.2023. Hänen virallinen nimikkeensä LSE:ssä on Martin White Professor of Sociology.Professor Mike Savage, London School of Economics, viitattu 24.2.2023. "My role at LSE builds on my long standing interests in analysing social stratification and inequality." Hänet valittiin British Academyn jäseneksi (engl. Fellow of the British Academy) vuonna 2007. Savage on erikoistunut yhteiskunnallisen stratifikaation ja eriarvoisuuden analyysiin. == Julkaisut == * Mike Savage: The Dynamics of Working-class Politics: The Labour Movement in Preston, 1880–1940. Cambridge, Englanti: Cambridge University Press, 1987. * Mike Savage, James Barlow, Peter Dickens & Tony Fielding: Property, Bureaucracy and Culture: Middle Class Formation in Contemporary Britain. Abingdon, Englanti: Routledge, 1992. * Mike Savage & Alan Warde: Urban Sociology, Capitalism and Modernity. New York: Macmillan Publishers, 1993. * Mike Savage & Andrew Miles: The Remaking of the British Working Class, 1840–1940. Abingdon, Englanti: Routledge, 1994. * Mike Savage: Class analysis and social transformation. Buckingham, Englanti: Open University Press, 2000. * Mike Savage, Gaynor Bagnall & Brian Longhurst: Globalization and Belonging. Thousand Oaks, Kalifornia: SAGE Publishing, 2004. * Mike Savage: Identities and social change in Britain since 1940: the politics of method. Oxford: Oxford University Press, 2010. * Mike Savage: Social class in the 21st century. Lontoo: Penguin Books, 2015. * Mike Savage: The Return of Inequality: Social Change and the Weight of the Past. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press, 2021. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mike Savage ResearchGatessa * Mike Savage Google Scholarissa * INEQ Interview with Mike Savage – Savagen haastattelu Helsingin yliopiston verkkosivuilla luokka:Brittiläiset sosiologit luokka:Brittiläiset professorit luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt