EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Isoseppelvarpu

Isoseppelvarpu (Neillia tanakae) on ruusukasvien heimoon ja neillioiden sukuun kuuluva kasvilaji, joka on kotoisin Itä-Aasiasta. == Ulkonäkö ja koko == Isoseppelvarpu on pysty ja leveäkasvuinen kesävihanta pensas, joka kasvaa noin 2 metrin korkuiseksi ja yhtä leveäksi; vuotuinen kasvunopeus on 50 senttimetriä. Oksat ovat tiheitä ja säännöllisiä, kummaltakin puolelta kasvaa ohuita versoja. Juurakko koostuu suhteellisen harvoista, karkeista pääjuurista, jotka ovat levinneet laajalle alueelle. Silloin, kun kasvia lisätään pistokkaista, juurakosta kasvaa puumaisempi kuin siementaimilla. Kuori on alkuvaiheessa tummanruskeaa ja sileää, mutta muuttuu myöhemmin tummanharmaaksi ja kuoriutuu lopulta pois pitkinä nauhoina. Silmut ovat hajanaisia, irtoavia, soikeita ja punaruskeita. Lehdet ovat tavallisesti soikeita; niissä on kolme osaa, karkeasti hammaslaitainen reuna ja pitkä kärki. Suuret lehtilavat ovat munanmuotoisia. Yläpinta on tummanvihreä ja taittunut, kun taas alapinta on vaaleanvihreä. Ruskaväri vaihtelee oranssista punaiseen. Kesä-heinäkuussa puhkeavat kukat kasvavat tertuissa. Yksittäiset kukat ovat kermanvalkoisia ja säännöllisiä, mutta hyvin pieniä. Hedelmä on karvainen tuppilo, joka kypsyy harvoin Tanskan oloissa. == Levinneisyys ja elinympäristö == Isoseppelvarpu kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Kiinan, Korean ja Japanin kosteissa vuoristometsissä, joissa se kasvaa aluskasvillisuuden seassa kuivassa, mineraalirikkaassa laavamaassa. Samoilla kasvupaikoilla kasvaa usein jalohortensiaa (Hydrangea macrophylla), japaninaralehteä (Eleutherococcus sieboldianus), kiiltopensasta (Aucuba japonica), japaninkellovaiveroa (Pieris japonica), köynnössorvarinpensasta (Euonymus fortunei var. vegetus), isokohtalonpensasta (Clerodendron trichotomum), isonietospensasta (Deutzia scabra) ja idänvarjoyrttiä (Pachysandra terminalis). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Isoseppelvarpu (Stephanandra tanakae) Luokka:Neilliat
Eva Moltesen

Eva Elisabeth Moltesen o. s. Hällström (17. joulukuuta 1871 Joroinen – 11. marraskuuta 1934 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalainen Tanskaan muuttanut kirjailija, kansanopiston johtaja ja rauhanaktivisti.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899Dansk Kvindebiografisk Leksikon : Eva Moltesen (1871 - 1934)Kirjailijatar Eva Moltesen kuollut, Helsingin Sanomat, 12.11.1934, nro 306, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 10.11.2024 Eva Moltesenin vanhemmat olivat apteekkari Frans Algot Hällström (1835–1878) ja Olga Elisabet Nyman (1843–1912). Hän pääsi ylioppilaaksi 1890 (Nya svenska samskolan i Helsingfors) ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1894 pääaineenaan eläintiede. Tämän jälkeen hän toimi jonkin aikaa opettajana ja kääntäjänä ja otti osaa muun muassa Salmonsenin tietosanakirjan toimittamiseen. Vuonna 1896 hän sai stipendin ja lähti sen turvin opiskelemaan Tanskaan Askovin kansankorkeakouluun ja jäi naimisiin mentyään asumaan pysyvästi Tanskaan. Moltesen perusti 1904 Kööpenhaminaan Finske Forening-yhdistyksen ja vuonna 1915 hän oli mukana perustamassa Danske Kvinders Fredskæde-järjestöä, joka oli Naisten kansainvälisen rauhan ja vapauden liiton Tanskan aluejärjestö. Moltesen oli Venstre-puolueen ehdokkaana Tanskan vaaleissa 1918 ja 1920 mutta ei tullut valituksi Tanskan kansankäräjille. Moltesen julkaisi tanska-suomi- ja suomi-tanska-sanakirjat, Fra Kalevalas lunde nimisen suorasanaisen lyhennelmän Kalevalasta sekä Det finske Finland-historiateoksen. Kalevala maailmalla : Eva Moltesenin edestakaisin käännetty Kalevala nuorisolle Eva Moltesen oli naimisissa vuodesta 1898 kirkkohistorioitsija Laust Jefsen Moltesenin (1865-1950) kanssa, joka toimi Tanskan ulkoministerinä 1926–1929. Hänet on haudattu Gentoften hautausmaalle Tanskaan. Eva Moltesenin hautakivi Gentoften hautausmaalla, Kendtes Gravsted (tanskankiel.) Eva Moltesenin poika oli taidehistorioitsija ja runoilija Erik Moltesen (1899–1926).Ester Ståhlberg : Nuori tanskalais- suomalainen Taidehistorioitsija ja runoilija, Kansan kuvalehti, 08.04.1932, nro 15, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Teoksia == * Fra Kalevalas Lunde : Finlands Nationalepos i Genfortaelling. G. E. C. Gad, København 1908, ilmestyi suomeksi nimellä Kalevalan tarinat. Otava 1923 * Nykyajan Tanska. Gummerus 1909-1910 == Käännöksiä == * Hilja Haahti : Vidnet ; oversat af Eva Moltesen. De Unges Forlag, Aarhus 1925 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Työn ja sanan kansalaisia, Kansan kuvalehti, 29.07.1927, nro 30, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Tanskan uusi ulkoministeri ja hänen suomalaissyntyinen puolisonsa, Suomen Kuvalehti, 01.01.1927, nro 1, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Ester Ståhlberg : Eräs tanskalais-suomalainen koti Kööpenhaminassa. Eva Hällström- Moltesenin 60-vuotispäivän johdosta, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 31.01.1932, nro 5, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1871 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Pirttisaari (Padasjoki)

Pirttisaari eli myös Ahosaari, taikka toinen osa Selkäsaari eli Torppasaari , on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. == Maantietoa == Saari on 750 metriä pitkä, 360 metriä leveä ja sen pinta-ala on 13,4 hehtaaria . Nykyinen saari oli aikaisemmin kaksi erillistä saarta, joiden välinen salmi on nykyään maatunut kannakseksi. Kummallakin saarella oli oma nimensä. Itäistä saarta kutsuttiin Selkäsaareksi tai Torppasaareksi. Läntistä saarta taas kutsuttiin Pirttisaareksi tai Ahosaareksi. Ensin mainitut nimet ovat saarenosien nykyiset nimitykset. Saari sijaitsee Tehinselän lounaisosassa ja Virmalilansaaren edustalla olevassa Lehtisten saariryhmässä. Saariryhmässä on kymmeniä pikkusaaria. Selkäsaari ja Pirttisaari suojaavat sisäänsä kaarevan lahden, jota eteläpuolinen Lehtisaari täydentää suojaisaksi ja matalaksi laguuniksi. Näiden lähellä on näiden lisäksi kuusi pikkusaarta. Selkäsaaren kallioinen mäki on saaren korkein kohta, joka yltää noin 9 metrin korkeuteen Päijänteestä. == Virkistysalue == Pirttisaaressa on pitkä venelaituri ja rannassa on ainakin sauna, uimalaituri, grillikatos, jätteiden kierrätyspiste ja kompostikäymälä (vuoden 2012 tilanne). Virkistysaluetta, josta käytetään nimitystä ”Lehtisen virkistysalue”, hoitaa Päijänteen virkistysalueyhdistys. Siihen sisältyy molemmat yhdistyneet saaret ja niiden eteläpuolinen Lehtisaari. Niiden pinta-ala on yhteensä 45,6 hehtaaria. == Historiaa == Padasjoen seudun taloudellisessa kartassa vuodelta 1947 on saaret piirretty erikseen omiksi saarikseen, joiden karttanimet ovat Pirttisaari ja Selkäsaari. Selkäsaaressa on maatila ja pieni peltopalsta ja Pirttisaaressa on peltopalsta ja niittyä . Sitten on vuoden 1965 peruskartassa pellot metsittyneet, mutta Selkäsaareen on merkitty neljä rakennusta. Saarien väli on merkitty kapeaksi. Seuraavassa vuoden 1985 kartassa on saarien väliin piirretty kapea kannas. Selkäsaaren toinen nimi ”Torppasaari” on lisätty karttaan ja neljäs rakennus puuttuu. Kuitenkin Pirttisaaressa, jonka toinen nimi ”Ahosaari” on myös lisätty karttaan, on ilmaantunut oma mökkirakennus. Vuoden 1996 kartassa mökkejä on jo kolme ja saaret yhdistävä kannas on entistä leveämpi. == Huomautukset == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Päijänteen virkistysalueyhdistys Luokka:Päijänteen saaret Luokka:Padasjoen saaret
Boubacar Alpha Bah

Boubacar Alpha Bah (kutsumanimeltään Bill, s. 20. maaliskuuta 1941) on malilainen taloustieteilijä ja ministeri. Bah opiskeli taloustieteitä Pariisin ja Caenin yliopistoissa. Palattuaan Maliin vuonna 1978 hän työskenteli omissa yrityksissään ja kansainvälisten kehitysyhteistyöjärjestöjen konsulttina. Bah on toiminut Malin edustajana Länsi-Afrikan keskuspankissa BCEAO:ssa ja Maailmanpankissa, yksityissektorin edistämisestä vastaavana apulaisministerinä vuosina 1992–1992, Bamakon viidennen kunnan pormestarina vuodesta 2009 ja Malin kuntaliiton puheenjohtajana vuodesta 2010. Bah on entinen Malin työn puolueen ja ADEMA:n aktivisti. Hänet nimitettiin Boubou Cissén hallituksen aluehallinto- ja desentralisaatioministeriksi toukokuussa 2019. ==Lähteet== Luokka:Malilaiset poliitikot Luokka:Malilaiset taloustieteilijät Luokka:Ministerit Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vuodenpyörä

Vuodenpyörä viittaa uuspakanoiden, kuten wiccojen, kahdeksaan vuotuiseen uskonnolliseen juhlapäivään eli sapattiin. Niihin kuuluu neljä aurinkoon liittyvää juhlaa sekä neljä kausittaista juhlaa, joilla juhlistetaan merkittäviä vuodenajan vaihtumisia. Sykliseen aikakäsitykseen uskoneet muinaiset keltit juhlistivat vuodenpyörässä olevia päiviä, mutta vuodenpyörä sinällään on uusi keksintö. Sitä ehdotti ensimmäisenä Jacob Grimm vuoden 1835 teoksessaan Teutoninen mytologia. Nykymuotoisen vuodenpyörän laativat wiccat 1950- ja 1960-luvulla. Vuodenpyörän kahdeksan pyhää joustavine päivämäärineen ovat: * Samhain 31. lokakuuta, vuodenkierron alun juhla * Yule 20.–25. joulukuuta, talvipäivänseisauksen juhla * Imbolc 1.–2. helmikuuta, uudelleensyntymisen ja puhdistautumisen juhla * Ostara (Ēostre, Eostar) 20.–23. maaliskuuta, kevätpäiväntasauksen juhla * Beltane 30. huhtikuuta – 1. toukokuuta, valon, hedelmällisyyden ja kesän tulon juhla * Litha 20.–22. kesäkuuta, kesäpäivänseisauksen juhla * Lughnasadh 1. elokuuta, sadonkorjuun juhla * Mabon 20.–23. syyskuuta, syyspäiväntasauksen ja menneen vuoden muistelun juhla Juhlapäivien tarkoitus on huomioida se, mitä ihminen on saavuttanut ja menettänyt vuoden kierron aikana. Siihen liittyy muinaisten kelttien uskomus, jonka mukaan tasapaino säilytetään kun muistellaan saatuja asioita kiitollisina mutta myös menetettyjä asioita. Kun kristinusko syrjäytti pakanauskonnot Euroopassa, vuodenpyörän juhlapäivät kristillistettiin. Esimerkiksi Yulesta tuli joulu ja Ostara korvattiin pääsiäisellä. Wheel of the Year.JPG|Vuodenpyörää kuvaava maalaus, Vivienne Shanley. Eight-spoked wheel.svg|Kahdeksanpuolainen pyörä on eräs vuodenpyörän symboli. ==Lähteet== Luokka:Uuspakanalliset juhlapäivät
Salif Traoré

Salif Traoré (s. 1972 Ségou) on malilainen sotilas ja ministeri. Traoré opiskeli Katin sotakoulussa ja valmistui Saint-Cyrin sotakorkeaoulusta vuonna 1996. Hän on työskennellyt Koulikoron sotakoulussa ja palvellut maavoimien esikunnassa ja eri puolilla Malia. Traoré on toiminut myös rauhanturvatehtävissä Liberiassa ja Etelä-Sudanissa. Traoré nimitettiin Kayesin alueen kuvernööriksi vuonna 2012. Hän on toiminut Malin turvallisuus- ja siviilipuolustusministerinä vuodesta 2015. Traoré ylennettiin divisioonakenraaliksi vuonna 2018. ==Lähteet== Luokka:Malilaiset sotilaat Luokka:Malilaiset poliitikot Luokka:Ministerit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
François-Édouard Picot

François-Édouard Picot (10. lokakuuta 1786 Pariisi – 15. maaliskuuta 1868 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Hänen maalaustensa aiheensa olivat historiallisia, mytologisia ja uskonnollisia. https://matthiesengallery.com/artist/picot-francois-edouard Picot menestyi taideopinnoissaan ja sai stipendin vuonna 1813, ja vuonna 1819 hän herätti huomiota maalauksellaan L'Amour et Psyché, joka on nykyään Louvren taidemuseon kokoelmissa. Näyttelyitä Picot piti vuosien 1819 ja 1839 välillä, ja hänet palkittiin elämäntyöstään Ranskan kunnialegioonan kunniamerkillä vuonna 1832. Pariisin taideakatemiaan hänet valittiin vuonna 1836. Picot opetti uransa aikana monia nuoria taideopiskelijoita.Hän keskittyi lähinnä omasta mielestään lupaavimpiin ja osasta oppilaista tuli omana aikanaan kuuluisia taidemaalareita kuten William-Adolphe Bouguereausta, Léon Bazille Perraultista ja Alexandre Cabanelista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * https://www.artrenewal.org/Artist/Index/2696 * http://www.cartelen.louvre.fr/cartelen/visite?srv=rs_display_res&critere;=Picot&operator;=AND&photoOnly;=true&nbToDisplay;=20&langue;=fr Luokka: Ranskalaiset taidemaalarit Luokka: Vuonna 1786 syntyneet Luokka: Vuonna 1868 kuolleet
Kurzin hallitus

Kurzin hallitus voi viitata seuraaviin hallituksiin, joissa Sebastian Kurz oli Itävallan liittokanslerina: * Kurzin I hallitus, 18. joulukuuta 2017 – 28. toukokuuta 2019 * Kurzin II hallitus, 7. tammikuuta 2020 –
Kloostri jõgi

Kloostri jõgi (myös Padise jõgi ) on joki Sauen kunnassa ja Lääne-Harjun kunnassa Harjumaalla Viron pohjoisosissa, joka laskee Paldiskin lahteen Suomenlahdella. == Joen kulku == Joki saa alkunsa Nissin kunnan eteläosassa Lepasten kylässä, joka sijaitsee Ellamaan lähellä Turbassa. Se virtaa koko ajan kohti pohjoista, vaikka aivan alajuoksulla se kääntyy luoteeseen päin. Yläjuoksulla se on perattu suoraksi ojaksi, joka alkaa meanderoida vasta Kobrun kulmakunassa ennen Kaseperea. Ensimmäinen suuri kanava, joka siihen yhtyy, on oikealta siihen yhtyvä Pulu peakraavi. Siimikan jälkeen joki siirtyy Padisen puolelle. Kobrun metsäosuudella joen menderit muodostavat sokkeloisia osuuksia, jossa joella on vaihtoehtoisia reittejä virrattavanaan. Eräs osuus on kokonaan ohitettu suoralla kanavalla. Kaseperen kylässä joki putoaa aiempaa nopeammin alemmaksi ja siellä siihen yhtyy Seljamäe oja oikealta ja Vesisoo peakraav vasemmalta puolelta. Näiden jälkeen joki virtaa Padisen läpi ja alajuoksulla joelle on kaivettu rinnakkaisia uomia, kuten esimerkiksi Piskjõgi, eräs nimetön rinnakkaiskanava, eräitä ohituskanavia ja Karilepa oja. Joki laskee Paldiskin lahden eteläosaan Laheotsaan. == Luontoarvoja == Joki on lohen, purotaimenen, taimenen ja harjuksen luontaisen lisääntymisalue. == Historiaa == Padisen luostarin vallihautaan on keskiajalla otettu vettä Kloostri jõesta. == Lähteet == Luokka:Viron joet Luokka:Harjun alavesistöalue Luokka:Viron Suomenlahden rannikon valuma-alue
Baber Gano

Baber Gano (s. 1. huhtikuuta 1965 Djenné) on malilainen juristi ja poliitikko. Gano suoritti oikeustieteiden maisterin tutkinnon Mallin hallintokorkeakoulussa vuonna 1989 ja työskenteli sen jälkeen lakimiehenä. Hän toimi Malin nuorten asianajajien yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1998–2002 ja osallistui Rassemblement pour le Mali (RPM) -puolueen perustamiseen. Gano toimi puolueen juridisena ja ihmisoikeussihteerinä vuosina 2001–2011 ja toisena poliittisena sihteerinä vuosina 2011–2016, minkä hänet valittiin RPM:n pääsihteeriksi. Gano toimi Abdoulaye Idrissa Maïgan hallituksen liikenneministerinä vuonna 2017. Hänet nimitettiin Boubou Cissén hallituksen Afrikan integraation ministeriksi toukokuussa 2019. Baberin eroa on vaadittu Office du Nigerin korruptiojuttuun liittyen. ==Lähteet== Luokka:Malilaiset poliitikot Luokka:Ministerit Luokka:Liikenneministerit Luokka:Juristit Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lehtisaari (Padasjoki)

Lehtisaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. == Maantietoa == Saari on 710 metriä pitkä, 270 metriä leveä ja sen pinta-ala on 8,0 hehtaaria . Saari on muutamassa kohdassa melko kapea. Se sijaitsee Tehinselän lounaisosassa ja Virmailan edustalla. Se kuuluu Lehtisten saariryhmään, jossa on kymmeniä pikkusaaria. Lehtisen ja Pirttisaaren välissä on vain muutaman metrin levyinen ruohottunut salmi. Pirttisaaren, Selkäsaaren ja Lehtisen väliin jää suojaisia ja matala laguunimainen lahti. Saari on matala ja sen korkein mäki, joka sijaitsee saaren länsipäässä, kohoaa noin 9 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saari on autio. == Virkistysalue == Pirttisaaressa on pitkä venelaituri ja rannassa on ainakin sauna, uimalaituri, grillikatos, jätteiden kierrätyspiste ja kompostikäymälä (vuoden 2012 tilanne). Virkistysaluetta, josta käytetään nimitystä ”Lehtisen virkistysalue”, hoitaa Päijänteen virkistysalueyhdistys. Siihen sisältyy Pirttisaari ja Selkäsaari ja niiden eteläpuolinen Lehtisaari. Niiden yhteinen pinta-ala on 45,6 hehtaaria. == Huomautukset == == Lähteet == Luokka:Päijänteen saaret Luokka:Padasjoen saaret
SGR 1806-20

SGR 1806-20 on magnetartähti Jousimiehen tähtikuviossa 50 000 valovuoden päässä Maasta. Sen magneettikentän voimakkuudeksi arvioitiin pyörimisnopeuden hidastumisen perusteella 1015 gaussia eli 100 miljardia teslaa. Tähdenjäristys halkaisi tähden kuoren kymmeniä tuhansia vuosia sitten, mitä seuranneen räjähdyksen aiheuttamat gammasäteet havaittiin Swift-teleskoopilla 27. joulukuuta 2004. == Lähteet == Luokka:Pulsarit
Unto Martikainen

Unto Olavi Martikainen (s. 1950 Polvijärvi) on suomalainen tieto- ja kaunokirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on näytelmä Sukkulan Sulttaani. Martikainen aloitti kirjoittamisen Joensuun lyseolaisena 1960-luvulla ja toimi vuodesta 1984 Karjala-lehden avustajana.Unto Martikainen: Teräslinnun korkea laulu, Ilias. Viitattu 5.1.2020 Martikainen opiskeli Joensuun korkeakoulussa ja suoritti arkistonhoitotutkinnon Valtionarkistossa 1983. Vuosina 1979–1993 hän työskenteli virkamiehenä ensin Valtionrautateiden ja sitten oikeusministeriön palveluksessa. Martikainen varttui Polvijärven Kinahmossa perheensä maatilalla kolmen siskonsa kanssa. Hänet tunnetaan historiantuntemuksestaan. Hän on lisäksi kiinnostunut taiteesta ja musiikista sekä ortodoksisesta uskontokunnasta ja venäjän kielestä. Martikainen asuu Joensuun Ranta-Mutalassa. ==Teokset== * Kettunen, Kyösti, 1931-2014.;Martikainen, Unto, 1950-Tiilenpuremat: vankeinhoidon perinne- ja kaskukirja, 1993 * Martikainen, Unto; Myller, Erkki, Unohtumaton Utra: vanhasta tehdasyhteisöstä kehittyväksi kaupunkiympäristöksi: Utran historia- ja perinnekirja, 2000 * Myller, Erkki; Unohtumaton Utra: vanhasta tehdasyhteisöstä kehittyväksi kaupunkiympäristöksi: Utran historia- ja perinnekirja, 2000 * Kinahmon kirja, 2004 * Juttuja juuriltani: kahden Karjalan tarinoita, 2005 * Teräslinnun korkea laulu: Joensuun lentoaseman historia, 2006 * Karjalan kujasilla: laulumaiden kansaa ja kohtaloita, 2006 * Kiskot vievät Karjalaan: rautatiemuistoja laulumailta, 2007 * Vienan ja Aunuksen kohtalontie, 2008 * Venäjä. Neuvostoliitto Vanhan Karjalan tarinoita, 2008 * Vienan ja Aunuksen kohtalontie, 2008 * Ja valot satamassa loistaa: Joensuun satamalaitoksen ja Joensuun Laivaus oy:n historiaa, 2009 * Särkyneiden toiveiden maa: Itä-Karjalan ja Petsamon menneisyyttä, 2009 * Timonen tiellä pittää: Timosen auto oy 1969-2009, 2009 * Kaupankäyntiä ja Joensuun toritunnelmaa, 2010 * Kaupankäyntiä ja Joensuun toritunnelmaa, 2010 * Rajaseudun tarinoita, 2010 * Uskon sankareiden tie, 2011 * Runokylien kutsu: Raja-Karjalan laulajat, 2012 * Vireä vanha Värtsilä, 2012 * Kaipuun ja muistojen Pälkjärvi: Pälkjärven pitäjä ja Alahovin kartano Karjalan kulttuurihistoriassa, 2013 * Kaipuun ja muistojen Pälkjärvi: Pälkjärven ja Alahovin kartano Karjalan kulttuurihistoriassa, 2013 * Särkyneiden toiveiden kuja, 2013 * Martikainen, Unto; Veiskola, Esa, Kansanopetus Kinahmossa 1904-2014, 2014 * Martikainen, Unto, (toim.), Jumalan tulen kantajat Suomen rautateillä: Rautatieläisten Kristillisen Yhdistyksen (RKY) historia, 2015 * Vanhauskoisten nöyrä tie, 2016 * Uskonelämää Karjalassa, 2017 * Uskonpuhdistuksen sankareita, 2018 * Bysantin säteitä Pohjolan erämaihin: Idän kirkko vanhan tutkimustradition valossa, 2019 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Adam Idah

Adam Uche Idah (s. 11. helmikuuta 2001 Cork) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Norwich Cityä. Idah siirtyi Irlannista englantilaisseura Norwich Cityn junioreihin kesällä 2017. Hän pelasi edustusjoukkueessa ensimmäisen ottelunsa elokuussa 2019 liigacupin toisella kierroksella Crawley Townia vastaan. Valioliigassa hän pääsi ensimmäisen kerran kentälle uudenvuodenpäivänä 2020 Crystal Palacea vastaan pelatun ottelun lopussa. Tammikuussa 2020 hän teki FA Cupin kolmannen kierroksen ottelussa hattutempun eli kolme maalia Preston North Endia vastaan Norwichin voittaessa vieraskentällä 2–4. Seuraavassa ottelussa 11. tammikuuta vieraskentällä Manchester Unitedia vastaan hän pelasi ensimmäisen kerran Valioliigassa avauskokoonpanossa. Kauden aikana hän pelasi 12 valioliigaottelua mutta vain tuon yhden avauksessa. Kaudella 2020–2021 Idah pelasi mestaruussarjassa 17 ottelua, joista yhden avauskokoonpanossa. Loukkaantumiset pitivät hänet poissa kentiltä marras-tammikuussa kahden kuukauden ajan ja maalis-toukokuussa suunnilleen yhtä pitkään. Lisäksi hän oli lokakuussa saamansa ulosajon jälkeen kolme ottelua pelikiellossa. Hän teki mestaruussarjassa kolme maalia. Idah jatkaa Valioliigaan nousseessa Norwichissa kaudella 2021–2022. Idah on pelannut Irlannin eri juniorimaajoukkueissa yli 40 maaottelua. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden EM- kilpailuissa vuosina 2017 ja 2018 ja teki molemmissa turnauksissa yhden maalin. Irlannin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran syyskuussa 2020 Kansojen liigan otteluissa Bulgariaa ja Suomea vastaan. Hän on syyskuun 2021 puoliväliin mennessä pelannut kymmenen A-maaottelua, joista kahdeksan ottelua avauskokoonpanossa. == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hamadou Konaté

Hamadou Konaté (s. 4. kesäkuuta 1950 Dakar) on malilainen hallintovirkamies ja ministeri. Konaté syntyi santarmin perheeseen. Hän kävi koulunsa Bandiagarassa ja Bamakossa ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon Bamakon opettajakorkeakoulussa. Hänellä on tohtorintutkinto lääketieteellisestä antropologiasta sekä tutkinnot ravitsemustieteestä ja sosiaalisten ohjelmien hallinnasta. Konaté työskenteli vuosina 1980–1991 sosiaaliasioiden johtajana vastaten erilaisista kehitysyhteistyö- ja tutkimusohjelmista. Hän toimi sen jälkeen ensimmäiseen ministerinimitykseensä saakka Luxemburgin kehitysyhteistyöohjelman apulaisjohtajana. Konaté on ollut Malin hallituksessa vuodesta 2013 lähtien, aluksi työ- ja sosiaaliministerinä ja myöhemmin yhteisvastuuministerinä. Hän johti maan sisällissodan jälkeen vuoden 2015 rauhansopimukseen johtaneita neuvotteluja ja selvitti fulbejen ja dogonien välistä konfliktia vuonna 2018. Konaté nimitettiin Boubou Cissén hallituksen yhteisvastuu- ja köyhyydentorjuntaministeriksi toukokuussa 2019. ==Lähteet== Luokka:Malilaiset poliitikot Luokka:Ministerit Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Norjan järvet

Norjan järvet on laskettu, ja kun mukaan on otettu kaikki 2,5 hehtaarin järvet, saadaan järviä yhteensä noin 250 000\. Ottamalla mukaan vieläkin pienemmät järvet, on järvien lukumääräksi ilmoitettu 450 000–969 100 järveä. Norjan vesistötietokannan mukaan erikokoisia järviä on seuraavasti : koko (ha) lukumäärä yhteispinta-ala alle 0,1 539 266 22 931 0,1–1 331 538 100 100 1–5 66 190 145 060 5–10 13 304 93 308 10–50 14 438 303 706 50–100 2 201 153 270 100–500 1 780 356 373 yli 500 383 659 494 Yhteensä 969 100 1 834 242 Norjan kymmenen suurinta järveä ovat : Järvi Maakunta yhteispinta-ala (km2) Suurin syvyys (m) Mjøsa Akerhus, Hedmark, Oppland 369,2 443 Fermunden Hedmark, Sør-Trøndelag 203,3 131 Røssvatnet Nordland 189,8 189,8 Randfjorden Oppland 138,1 Tyrifjorden Buskerud 137 288 Snåsavatnet Nord-Trøndelag 121 Øyeren m/Svellet Akershus, Østfold 84,2 Blåsjø Aust-Adger, Rogaland 81 Nøsvatn Telemark 80,9 45 Altevatnet Troms 80 == Lähteet == *
Suur-Miehikkälä

Suur-Miehikkälä on Miehikkälässä kirkonkylän luoteispuolella sijaitseva kylä, joka on osa Miehikkälän maarekisterikylää. Suur-Miehikkälässä on noin 300 asukasta. Kylässä on kyläkauppa ja Suur-Miehikkälän Kilpi ry:n talkoilla ylläpitämä Seurantalon Baari. Kylässä toiminut Suur-Miehikkälän koulu lakkautettiin vuonna 2024. Suur-Miehikkälässä on aktiivista yhdistystoimintaa. Se on valittu Kymenlaakson vuoden kyläksi vuosina 1993 ja 2012. == Tunnettuja Suur-Miehikkäläisiä == * Juho Heitto (1887–1967), kauppaneuvos ja kansanedustaja (1948–1954) * Lassi A. Liikkanen, sauna-asiantuntija * Sulo Nurmela (1908–1999), maastohiihdon olympiavoittaja ja maailmanmestari * Antti Peltola, näyttelijä ja teatteritaiteen maisteri * Yrjö Varpio, kirjallisuuden tutkija ja professori * Väinö Vuorela, liikennöitsijä ja Liikenne Vuorelan perustaja * Pia Värri, pianisti == Lähteet == Luokka:Miehikkälän kylät
Tanskan järvet

Tanskan järvet ovat pääosin hyvin pieniä ja vain viisi järveä ylittävät 10 neliökilometriä. Järvien kokonaismäärä on noin 120 000, mutta tässä ei ole tiedossa kuinka pieniä järviä on laskennassa otettu mukaan. Järviä on ympäri maan, mutta eniten niitä on Sjællandin pohjoisosissa ja Jyllannin keski- ja itäosissa. == Suurimmat järvet == Tanskan viisitoista suurinta järveä ovat : Tanskan järvet alueittain Sijoitus Järvi Pinta-ala (km2) 1\. Arresø 39.5 2\. Esrum Sø 17.4 3\. Stadil Fjord 17.3 4\. Mossø 16.6 5\. Saltbæk Vig 16.1 6\. Tissø 12.7 7\. Furesø 9.3 8\. Skanderborg sø 8.6 9\. Søndersø 8.4 10\. Tystrup Sø 6.7 11\. Tømmerby Fjord 6.0 12\. Vejlen/Ulvedyb 5.9 13\. Julsø 5.8 14\. Tange Sø 5.5 15\. Lund Fjord 5.1 == Lähteet == *
Zhang Mengxue

Zhang Mengxue (s. 6. helmikuuta 1991 Jinan, Kiina) on kiinalainen ampuja ja olympiavoittaja. Zhang voitti olympiakultaa 10 metrin ilmapistoolissa Rion olympialaisissa 2016. Samana vuonna hän voitti myös Aasian mestaruuden. ==Lähteet== Luokka:Kiinalaiset ampujat Luokka:Kiinalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mätäsansikka

Mätäsansikka (Waldsteinia geoides) on ruusukasvien heimoon ja ansikoiden sukuun kuuluva kasvilaji, jota käytetään koristekasvina. == Ulkonäkö ja koko == Mätäsansikka on ainavihanta tai puoliainavihanta, monivuotinen ruohokasvi, jonka kasvukorkeus on 15–30 senttimetriä. Kasvi muodostaa maavarren, mutta ei rönsyjä. Lehdet ovat herttamaisia-munuaismaisia Kolmiomainen lehtilapa muodostuu 3–5 osasta; lehdet ovat kiiltäviä ja sahalaitaisia. Kasvi kukkii keväällä huhti-toukokuussa. Kukat ovat keltaisia ja viisiteräisiä, samantapaisia kuin metsämansikalla; niistä kehittyy pieniä, kuivia, syötäväksi kelpaamattomia pähkylöitä. Kromosomiluku on 2n = 14. == Levinneisyys == Mätäsansikka kasvaa luonnonvaraisena entisten Tšekkoslovakian ja Jugoslavian alueilla, Unkarissa, Bulgariassa, Romaniassa ja Länsi-Ukrainassa sekä lisäksi vieraslajina Norjassa. Lajia ei esiinny Euroopan ulkopuolella. == Elinympäristö == Mätäsansikka kasvaa metsissä, pensaikoissa ja vuorten rinteillä. == Käyttö == Mätäsansikkaa voidaan käyttää maanpeitekasvina puuryhmien alla. == Nimi == Ansikoiden suvun tieteellinen nimi Waldsteinia on annettu itävaltalaisen kasvitieteilijän ja kirjailijan, kreivi Franz Adam von Waldstein-Wartenbergin (1759–1823) kunniaksi. Lajiepiteetti geoides puolestaan tarkoittaa "Geumia muistuttavaa" ja viittaa mätäsansikan lehtien samankaltaisuuteen kellukoiden (Geum) lehtien kanssa. == Lähteet == Luokka:Ansikat
Amerikanansikka

pienoiskuva| Amerikanansikka (Waldsteinia fragarioides) on ruusukasvien heimoon ja ansikoiden sukuun kuuluva kasvilaji. Laji muistuttaa ulkonäöltään läheisiä sukulaisiaan mansikoita (Fragaria) ja intianhanhikkia (Potentilla indica), mutta eroaa näistä kuitenkin mm. pyöreämmillä lehdillään. == Ulkonäkö ja koko == Amerikanansikka on ikivihreä, monivuotinen ruohokasvi, joka kasvaa 8-20 senttimetrin korkuiseksi. Lajilla on maavarsi ja rönsyjä. Kasvin näyttävät, keltaiset kukat ilmestyvät aikaisin keväällä; kukinta jatkuu kesäkuulle asti. Kaksineuvoiset kukat ovat säteissäissymmetrisiä ja viisiteräisiä. Ulommat verholehdet puuttuvat. Kasvilla on viisi keltaista terälehteä. Hedelmävarret ovat hieman karvaisia. Kromosomiluku on 2n = 42. == Levinneisyys == Amerikanansikka on kotoisin Pohjois-Amerikan itäosista, jossa sen levinneisyysalue ulottuu Minnesotasta, Ontariosta, Quebecista ja Mainesta etelään Indianaan ja Pennsylvaniaan, vuorilla jopa niin etelään kuin Pohjois- Carolinaan asti. == Elinympäristö == Amerikanansikka kasvaa kosteissa tai kuivissa metsissä varjoisilla kasvupaikoilla. == Uhanalaisuus == Laji on luokiteltu vaarantuneeksi Connecticutissa, Illinoisissa ja Mainessa, uhanalaiseksi New Hampshiressa, silmälläpidettäväksi Massachusettsissa ja harvinaiseksi Indianassa. == Käyttö == Amerikanansikkaa käytetään joskus koristekasvina puuryhmiin ja perennapuutarhoihin. Irokeesit käyttävät amerikanansikkakeitettä verilääkkeeksi, murskattujen kasvien haudetta puolestaan käärmeenpuremiin. == Lähteet == Luokka:Ansikat
Fragaria daltoniana

Fragaria daltoniana on ruusukasvien heimoon ja mansikoiden sukuun kuuluva kasvilaji. Laji kasvaa luonnonvaraisena Himalajalla, Tiibetissä ja Pohjois- Myanmarissa. Kasvin pohjushedelmä on pahanmakuinen, eikä sillä ole kaupallista arvoa. Lajilla ei ole suomenkielistä nimeä. Kaikilla mansikkalajeilla haploidi perimä koostuu 7 kromosomista. Fragaria daltoniana on diploidi, jolla on kaksi paria näitä kromosomeja eli yhteensä 14 kromosomia. == Lähteet == daltoniana
Tulan kuvernementti

Tulan kuvernementti () oli Venäjän keisarikunnan ja Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan hallinnollinen alue vuosina 1796-1929. Sen hallinnollinen keskus oli Tula. Sitä rajoittivat seuraavat kuvernementit myötäpäivään pohjoisesta alkaen: Moskovan kuvernementti, Rjazanin kuvernementti, Tambovin kuvernementti, Orjolin kuvernementti ja Kalugan kuvernementti. == Hallinnollinen jako == Vuonna 1900 kuvernementti oli jaettu seuraaviin kihlakuntiin (ujezd): * Aleksin * Beljov * Bogoroditsk * Jepifan * Jefremov * Kašira * Krapivna * Novosil * Odojev * Tšern * Tula * Venjov *
Simbirskin kuvernementti

Simbirskin kuvernementti () oli Venäjän keisarikunnan ja Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan hallinnollinen alue vuosina 1798-1928 Volgan oikealla rannalla Euroopan puoleisen Venäjän itäosissa. Sen hallinnollinen keskus oli Simbirsk. Vuonna 1924 alue ja sen keskus nimettiin Leninin kunniaksi Uljanovskiksi ja Uljanovskin kuvernementiksi. Kuvernementti rajautui pohjoisessa Kazanin kuvernementtiin, idässä Samaran kuvernementtiin, etelässä Saratovin kuvernementtiin, lännessä Penzan kuvernementtiin ja luoteessa Nižni Novgorodin kuvernementtiin. == Alue == Ensimmäisen Venäjällä toteutetun väestönlaskennan mukaan vuodelta 1897 43 491 neliövirstan (49 500 km²) alueella asui 1 527 848 asukasta, joista 67 %:a oli venäläisiä, 12 %:a mordvalaisia, 10 %:a tšuvasseja, 9 %:a tataareja jne... Noin 7 %:a asukkaista asui kaupungeissa. Alueen keskuksessa Simbirskissä asui 41 684 asukasta. == Hallinnollinen jako == Vuonna 1900 alue oli jaettu seuraavaan 8 piirikuntaan (ujezd): * Alatyr * Ardatov * Buinsk * Karsun * Kurmyš * Sengilei * Simbirsk * Syzran Luokka:Venäjän keisarikunnan kuvernementit
Stavropolin kuvernementti

Stavropolin kuvernementti () oli Venäjän keisarikunnan ja myöhemmin Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan hallinnollinen alue keskuksenaan Stavropol vuosina 1847–1918 aina Stavropolin neuvostotasavallan perustamiseen asti. Kuvernementti sijaitsi pohjois-Kaukasuksella ja sitä reunusti pohjoisesta katsoen myötäpäivään Donin kasakoiden alue, Astrahanin kuvernementti, Terekin alue ja Kubanin alue. Kuvernementti oli 1900-luvun alussa jaettu neljään kihlakuntaan: *Aleksandrovskoje, *Medvežje, *Novogrigorjevski, *Stavropol sekä *nomadikansojen alueeseen. Vuoden 1897 väestölaskennan mukaan kuvernementissä asui 873 301 henkeä, joista 55,2 %:a oli venäläisiä, 36,6 %:a ukrainalaisia ja 2,3 %:a nogaita Luokka:Venäjän keisarikunnan kuvernementit
Maija-Riitta Hirvonen

Maija-Riitta Hirvonen (s. 20. heinäkuuta 1954, Sääminki) on suomalainen toksikologi ja Itä-Suomen yliopiston ympäristötoksikologian emeritaprofessori (Kuopion kampus). Hän on ollut esillä suomalaisissa tiedotusvälineissä muun muassa puun polton päästöjen terveysvaikutuksiin liittyen. Hirvonen kirjoitti ylioppilaaksi Sulkavan yhteiskoulusta 1973, ja suoritti tekstiilisuunnittelijan tutkinnon (1977). Hän valmistui Kuopion yliopistosta filosofian maisteriksi 1986 ja filosofian tohtoriksi 1991. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1991) oli otsikoitu Phosphoinositide turnover in the brain : effects of lithium and malaoxon and their interactions. Vuosina 1992–1994 Hirvonen oli Yhdysvalloissa vieraileva tutkija (Burroughs Wellcome Co., Dept. of Cell Biology). Nimityksen Kuopion yliopiston ympäristötoksikologian dosentiksi hän sai 1994. Työurallaan Hirvonen työskenteli Kansanterveyslaitoksen ympäristöterveyden osaston tutkijana 1986–1990 ja 1994–1998, sekä vanhempana tutkijana 1999–2000. Suomen Akatemian tutkimusassistentti 1990–1993 ja vanhempi tutkija 2000–2001. Vuosina 2001–2002 hän oli Kansanterveyslaitoksessa laboratorionjohtaja, vuosina 2002–2006 erikoistutkija ja vuoden 2007 alusta tutkimusprofessori. Hänet nimitettiin helmikuussa 2007 Kuopion yliopiston ympäristötoksikologian osaaikaiseksi professoriksi alkujaan viiden vuoden määräajaksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Maija-Riitta Hirvonen (uef.fi) *Google Scholarin haku "Maija-Riitta Hirvonen" (scholar.google.com) *Maija-Riitta Hirvonen. University of Eastern Finland, Department of Environmental Science (researchgate.net) Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Suomalaiset toksikologit Luokka:Itä-Suomen yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit
Marco Rossi

Marco Rossi -nimisiä henkilöitä ovat: * Marco Rossi (s. 1964), italialainen jalkapallovalmentaja ja jalkapalloilija * Marco Rossi (s. 1978), italialainen jalkapalloilija * Marco Rossi (s. 1987), italialainen jalkapalloilija * Marco Rossi (s. 2001), itävaltalainen jääkiekkoilija.
Johan Dietrich Boldt

Johan Dietrich Boldt (24. toukokuuta 1831 Hamina – 11. tammikuuta 1883 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan kenraalimajuri. (Viitattu 5.1.2020) Boldtin vanhemmat olivat lääketieteen tohtori, kollegineuvos Georg Fabian Boldt ja vapaaherratar Eleonora Sofia Lybecker ja puoliso vuodesta 1858 Anna Christina Frosterus, piispa Robert Frosteruksen tytär. Uskonnonfilosofi, opettaja Georg Boldt oli heidän poikansa,Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 5.1.2020) samoin kuin Jean Boldt, Alexander Boldt ja Robert Boldt. Myös Johan Dietrich Boldtin kahdesta veljestä, Theodor Hugo Fredrik Boldtista ja Konstantin Ferdinand Boldtista, tuli kenraaleita. Johan Dietrich Boldt tuli Haminan kadettikoulun oppilaaksi 1843. Vänrikiksi ylennettynä hän palveli Liettuassa vuodesta 1849, aliluutnantti hänestä tuli 1852, luutnantti 1854 ja alikapteeni 1856. Puolan sijoitettuun joukko-osastoon hänet määrättiin 1856. Boldt ylennettiin kapteeniksi 1866 ja everstiksi 1867. Samasta vuodesta hän palveli jalkaväkirykmentin pataljoonan komentajana, vuodesta 1869 reservijalkaväkipataljoonan komentajana ja vuodesta 1874 jalkaväkirykmentin komentajana. Sotapalveluksesta Boldt erosi kenraalimajurina vuonna 1876, minkä jälkeen hän toimi vielä Pietarin passiviraston sihteerinä ja vuodesta 1881 viraston päällikkönä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1831 syntyneet Luokka:Vuonna 1883 kuolleet
Theodor Hugo Fredrik Boldt

Theodor Hugo Fredrik Boldt (19. tammikuuta 1827 Hamina – 31. tammikuuta 1894 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraaliluutnantti. (Viitattu 5.1.2020) Boldtin vanhemmat olivat lääketieteen tohtori, kollegineuvos Georg Fabian Boldt ja vapaaherratar Eleonora Sofia Lybecker. Myös hänen kahdesta veljestään, Johan Dietrich Boldtista ja Konstantin Ferdinand Boldtista, tuli kenraaleita. Theodor Hugo Fredrik Boldt tuli Haminan kadettikoulun oppilaaksi 1838. Vänrikiksi ylennettynä hän palveli Käkisalmeen sijoitetussa joukko-osastossa vuodesta 1847. Aliluutnantti hänestä tuli 1849, luutnantti 1850, kapteeni 1863 ja eversti 1867. Tuolloin hänet siirrettiin Irkutskiin jalkaväkirykmentin pataljoonankomentajaksi. Reservipataljoonan komentaja hänestä tuli 1868 ja jalkaväkirykmentin komentaja 1873. Rykmentinkomentajana Boldt osallistui Turkin sotaan 1877–1878, jonka lopulla hänet ylennettiin kenraalimajuriksi. Jalkaväkidivisioonan prikaatin komentajaksi Boldt tuli 1881 ja sotapalveluksesta hän erosi kenraaliluutnanttina 1886. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1827 syntyneet Luokka:Vuonna 1894 kuolleet
Konstantin Ferdinand Boldt

Konstantin Ferdinand Boldt (8. lokakuuta 1829 Hamina – 1. toukokuuta 1885) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri. (Viitattu 5.1.2020) Boldtin vanhemmat olivat lääketieteen tohtori, kollegineuvos Georg Fabian Boldt ja vapaaherratar Eleonora Sofia Lybecker. Myös hänen kahdesta veljestään, Johan Dietrich Boldtista ja Theodor Hugo Fredrik Boldtista, tuli kenraaleita. Konstantin Ferdinand Boldt tuli Haminan kadettikoulun oppilaaksi 1840. Valmistuttuaan hänet ylennettiin vänrikiksi ja määrättiin krenatöörirykmentin palvelukseen 1849. Aliluutnantiksi Boldt ylennettiin 1852 ja luutnantiksi 1854. Palveltuaan komppaniaupseerina Pietarissa Boldt tuli keisarin paašikoulun poliisimestariksi 1865. Hänet ylennettiin everstiksi seuraavana vuonna. Boldt määrättiin jalkaväkirykmentin komentajaksi Pohjois-Kaukasiaan 1875, mutta siirrettiin vielä samana vuonna jalkaväkirykmentin komentajaksi Itä-Siperiaan. Vuoden 1876 alusta hänestä tuli prikaatinkomentaja. Boldt osallistui prikaateineen Turkin sotaan 1877–1878. Sodan jälkeen Boldt määrättiin toiseen joukko-osastoon prikaatinkomentajaksi, missä tehtävässä hän palveli kuolemaansa asti. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset poliisit Luokka:Vuonna 1829 syntyneet Luokka:Vuonna 1885 kuolleet
Abdelmadjid Tebboune

Abdelmadjid Tebboune (; s. 17. marraskuuta 1945) on algerialainen poliitikko, joka valittiin Algerian presidentiksi maan presidentinvaaleissa joulukuussa 2019. Hänet valittiin syyskuussa 2024 jatkokaudelle.Sari Taussi, Algeriassa istuva presidentti nimitetty murskaluvuin jatkokaudelle, Yle.fi, uutiset 8.9.2024, viitattu 8.9.2024 Algerian presidenttinä 20 vuotta ollut Abdelaziz Bouteflika joutui eroamaan kansalaisten laajojen protestien vuoksi virastaan helmikuussa 2019 menetettyään Algerian merkittävimmän poliittisen vaikuttajan eli maan armeijan luottamuksen. Kansalaisten protestit jatkuivat, sillä joulukuussa 2019 pidettyihin presidentinvaaleihin hyväksyttiin ehdokkaiksi vain henkilöitä, jotka protestoijien mukaan edustivat kaikki vuodesta 1962 Algeriassa valtaa pitänyttä vanhaa eliittiä. Presidentinvaaleja boikotoitiinkin laajasti, ja äänestysprosentiksi jäi 40 prosenttia. Entinen Bouteflikan hallinnon pääministeri, 74-vuotias Abdelmadjid Tebboune sai annetusta äänistä 58 prosenttia, ja hän tuli siten valituksi Algerian uudeksi presidentiksi. Tebboune lupasi alkaa kehittää Bouteflikan jälkeen "uutta Algeriaa". Vuonna 2020 hän oli koronataudin takia kuukausia poissa julkisuudesta ja sai sairauteen hoitoa Saksassa. Hän erotti useita ministereitä ilman näkyvää syytä, mikä teki hallituksesta passiivisen toimitusministeristön, joka ei ole pystynyt hillitsemaan maan sosiaalista ja taloudellista kriisiä. Tebboune valittiin syyskuussa 2024 jatkokaudelle presidenttinä. Hän sai 95 prosenttia äänistä, mutta vain kuusi miljoonaa 24 äänioikeutetusta käytti ääntään. Vaaleja ei ole pidetty aivan rehellisinä. == Kunnianosoituksia == * Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 2021) * 55x55px Renessanssin ylin ritarikunta (Jordania, 2022) * Palestiinan ritarikunta (Palestiina, 2021) * Henrik Purjehtijan ritarikunta (Portugali, 2023) * Kansallinen ansioritarikunta (Tunisia, 2021) ==Lähteet== Luokka:Algerian presidentit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maniwa

Maniwa () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Okayaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Chūgokuvuorilla ja Kibin ylängöllä Asahijoen yläjuoksulla. Pohjoisessa se rajautuu Tottorin prefektuuriin. Maniwassa on 44 994 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 828,53 neliökilometriä. Maniwa on kaupunkina suhteellisen uusi: se perustettiin vuonna 2005 yhdistämällä toisiinsa Hokubōn, Katsuyaman, Kusen, Ochiain ja Yubaran maaseutukaupungit sekä Chūkan, Kawakamin, Mikamon ja Yatsukan kyläkunnat. Nimensä kaupunki sai entiseltä Maniwan piirikunnalta. Kaupungin keskustan muodostaa Katsuyaman alue, joka kehittyi Edo-kaudella jokisatamana, Izumoon johtavan reitin postiasemana (shukuba) ja Katsuyaman daimiokunnan hallinnollisena keskuksena (jin’ya). Myös Kuse ja Mikamo toimivat alun perin postiasemina, Ochiai jokisatamana Asahi- ja Bitchūjokien yhdimäkohdassa. Merkittäviä elinkeinoja ovat metsätalous, maidon tuotanto ja maanviljely, joka tuottaa muun muassa riisiä, koristekukkia ja vihanneksia. Matkailijoita Maniwaan houkuttelevat useat kuumat lähteet (onsen), joista tunnetuin on Yubara-onsenin lähde, ja Hiruzenin ylänköalue lomakohteineen kaupungin pohjoisosassa. Osa siitä kuuluu Daisen-Okin kansallispuistoon. Eräs nähtävyys on Kanban vesiputous lähellä Hoshiyamaa, jonka historia yhdistetään keisari Go-Daigoon. Häneen liitetään myös Ochiaissa sijaitseva suuri kirsikkapuu Daigo-zakura. Katsuyamassa on säilynyt vanhaa Edo-kauden arkkitehtuuria, joka on suojeltu. Osa kaupungista tunnetaan japaninjättisalamanterin esiintymisalueena. Kaupunkia palvelee JR Nishi- Nihonin Kishin-linja. == Kuvia == Tiedosto:Mimasaka Katsuyama -01.jpg|Katu Katsuyamassa Tiedosto:醍醐桜 西側から.jpg|Daigo-zakura Tiedosto:Yubara Spa Town.JPG|Yubara-onsenin kaupunkikuvaa Tiedosto:Takaoka jinja -03.jpg|Takaoka- jinjan torii-portti == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Okayaman prefektuurin kaupungit
Iso-Römö

Iso-Römö on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. == Maantietoa == Saari on 540 metriä pitkä, 440 metriä leveä ja sen pinta-ala on 15,6 hehtaaria . Se sijaitsee Tehinselän lounaisosassa ja suuren Virmalilansaaren edustalla, jossa se kuuluu Lehtisten saariryhmään. Saariryhmässä on kymmeniä pikkusaaria, joista Iso-Römö on suurimpia. Saaren eteläpuolella on Pikku-Römö, luoteispuolella Korpisaaret ja pohjoisessa Lehtisaari. Iso-Römö on pyöreän muotoinen saari, jonka korkein kohta yltää 14 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saareen on rakennettu kymmenen vapaa-ajan asuntoa. == Historiaa == Padasjoen seudun taloudellisessa kartassa vuodelta 1947 sen karttanimi on ”Römönsaari”. Saari on ollut autio ainakin vuoteen 1985 asti . Tämän jälkeen saarelle on rakennettu ensimmäinen vapaa-ajan asunto, joka näkyy vuoden 1996 peruskartassa. Iso-Römön nimitys oli käytössä jo vuoden 1965 kartassa. == Huomautukset == == Lähteet == Luokka:Päijänteen saaret Luokka:Padasjoen saaret
War of Kings

War of Kings on Europen kymmenes albumi, joka julkaistiin 2. maaliskuuta 2015. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Lähteet == == Aiheesta muualla == * War of Kings discogs.com-sivustolla Luokka:Vuoden 2015 albumit Luokka:Europen albumit
Samuli Mikkonen (rumpali)

Samuli Mikkonen (s. 2. heinäkuuta 1983 Espoo) on suomalainen muusikko, joka soittaa rumpuja yhtyeissä Korpiklaani, Jonne ja The Dimitri Keiski Band. Aikaisemmin hän on soittanut rumpuja Profane Omen -yhtyeessä. == Musiikkiura == Mikkonen aloitti rumpujen soiton yhdeksänvuotiaana. Teini-ikäisenä hän innostui metallimusiikista ja alkoi soittaa monissa eri death metal-, black metal-, grincore- ja hardcore-bändeissä. == Lähteet == * Samuli Mikkonen – Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives * https://www.pearleurope.com/artist/samuli-mikkonen/ Luokka:Suomalaiset rumpalit Luokka:Korpiklaanin jäsenet Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Walk the Earth

Walk the Earth on Europen yhdestoista albumi, joka julkaistiin 20. lokakuuta 2017. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Joey Tempest – laulu * John Norum – kitara * John Levén – basso * Mic Michaeli – koskettimet * Ian Haugland – rummut == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Walk the Earth discogs.com-sivustolla Luokka:Vuoden 2017 albumit Luokka:Europen albumit
Mimasaka

Mimasaka () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Okayaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin koillisosassa Yoshino- ja Kajinamijokien varrella. Pohjoisessa se ulottuu Chūgokuvuorille ja prefektuurin korkeimmalle huipulle Ushiroyamalle 1344 metrin korkeudelle merenpinnasta. Se rajautuu pohjoisessa Tottorin ja idässä Hyōgon prefektuuriin. Mimasakassa on 27 368 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 429,29 neliökilometriä. Mimasaka on kaupunkina suhteellisen uusi: se perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Aidan, Katsutan, Mimasakan, Ōharan ja Sakutōn maaseutukaupungit sekä Higashi-Awakuran kyläkunta. Kaupungin hallinnollinen keskusta sijaitsee entisen Mimasakan maaseutukaupungin alueella. Sen Hayashinon kaupunginosa kehittyi historiallisesti jokisatamana Yoshino- ja Kajinamijokien yhtymäkohdassa. Miyamoton kylä tunnetaan Miyamoto Musashin syntypaikkana ja siellä on hänelle omistettu museo. Merkittäviä elinkeinoja Mimasakassa ovat metsätalous, karjankasvatus ja maatalous, joka tuottaa esimerkiksi riisiä, teetä, hedelmiä ja vihanneksia. Mimasakan kulttuuriperintöön kuuluvat Chōfuku-jin temppeli, jonka tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi valittu pagodi on koko prefektuurin vanhin rakennus, ja hortensioistaan tunnettu Daishō-jin temppeli. Matkailijoita kaupunkiin houkuttelee myös Yunogō-onsenin kuuma lähde. Shugendōn pyhänä vuorena tunnettu Ushirovuori kuuluu Hyōnosenin–Ushiroyaman–Nagisanin puolikansallispuistoon. Kaupungissa toimii muun muassa Okayama International Circuit -moottoriurheilurata. Mimasakaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Kishin-linja ja Chizu-kyūkō-rautatie. == Kuvia == Tiedosto:Musashi budokan02s2640.jpg|Musashi-budōkan Tiedosto:Makisan Chofukuji Pagoda.jpg|Chōfuku-jin pagodi Tiedosto:Sanomo-jinja01s3200.jpg|Sanomo-jinja Tiedosto:Hayashino Station - aug 14 2019 9am 09 08 55 347000.jpeg|Hayashinon rautatieasema == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Okayaman prefektuurin kaupungit
Iso-Ohjo

Iso-Ohjo on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. == Maantietoa == Saari on 900 metriä pitkä, 400 metriä leveä ja sen pinta-ala on 22 hehtaaria . Se sijaitsee Tehinselän lounaisosassa ja Virmailansaaren edustalla, ja kuuluu Lehtisten saariryhmään yhtenä sen suurimmista saarista. Saariryhmässä on kymmeniä muita pikkusaaria, joista seitsemän sijaitsee Iso-Ohjon läheisyydessä. Niiden lisäksi Vähä-Ohjo ja Kalliosaari löytyvät Iso-Ohjon eteläpuolelta, Pirttisaari sen itäpuolelta ja Lehtinen sen luoteispuolelta. Saari on melko matala, mutta saaren keskellä oleva mäki kohoaa 12 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saaren luoteisosaassa on pieni suojaisa lahti ja eteläosassa on niemen ja saaren yhdessä suojaama toinen lahti. Saareen on rakennettu alle kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Kuhmoisten ja Padasjoen välinen kuntaraja kulkee Iso-Ohjon ja Lehtisen välissä. == Historiaa == Padasjoen seudun taloudellisessa kartassa vuodelta 1947 on saaren karttanimi ”Iso-Ohto”. Sen luoteispään lahteen on merkitty rantaniitty, mutta saari on kuitenkin autio . Vuoden 1965 peruskartassa saaren karttanimi on ”Iso-Ohjo” ja jossa sen edellä mainittu niittyalue on merkitty maa-alueeksi. Seuraavassa kartassa niittyalue on taas järvenlahtea ja saaressa on nyt viisi mökkiä. Vuoden 1996 kartassa on mökkejä yksi lisää ja kyseinen lahti on merkitty taas maa- alueeksi. == Huomautukset == == Lähteet == Luokka:Päijänteen saaret Luokka:Padasjoen saaret
Tobias Picker

Tobias Picker (s. 18. heinäkuuta 1954 New York) on yhdysvaltalainen säveltäjä.Tobias Picker Schott Music Picker aloitti säveltämisen kahdeksanvuotiaana. Hän suoritti opintoja Manhattan School of Musicissa, Juilliard Schoolissa ja Princetonin yliopistossa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Charles Wuorinen, Elliott Carter ja Milton Babbitt. Hän sai ensimmäiset sävellystilauksensa myöhäisinä teinivuosinaan, ja hänestä tuli nopeasti yksi Yhdysvaltain kysytyimmistä nuorista säveltäjistä. Picker sai vuonna 1992 Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian musiikkipalkinnon, ja hänet valittiin akatemian elinikäiseksi jäseneksi vuonna 2012. Picker on toiminut esimerkiksi Houstonin sinfoniaorkesterin ensimmäisenä nimikkosäveltäjänä (1985–1990) sekä San Antonion ja Tulsan oopperoiden taiteellisena johtajana. Pickerin ensimmäinen ooppera Emmeline kantaesitettiin Santa Fen oopperassa vuonna 1996. Hänen myöhempiä oopperoitaan ovat Fantastic Mr. Fox, Thérèse Raquin, An American Tragedy (2005) ja Dolores Claiborne (2013). Pickerin orkesteriteosten joukossa ovat And Suddenly It's Evening, sellokonsertto ja sävelruno Old and Lost Rivers. Hänen sävellyksiään on levytetty laajasti. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Islannin järvet

Islannin järvet ovat yleensä melko pieniä. Järvien lukumäärä on noin 1 200, joista 10 järveä on kooltaan yli 10 neliökilometriä ja 68 järveä on kooltaan 1–10 neliökilometriä. Islannin kaksi suurinta järveä Þingvallavatn ja Þorisvatn ovat tektonisia järviä. Ne sijaitsevat Amerikan ja Euraasian mannerlaattojen erkanemiskohdassa. Þingvallavatnin pinta-ala on 84 neliökilometriä ja sen suurin syvyys on 114 metriä. == Lähteet == *