EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lillbacka Powerco

Lillbacka Powerco Oy on suomalainen hydraulisia letkuliitinpuristimia valmistava yritys, joka omistaa myös Kauhavan Alahärmässä sijaitsevan Power Park-monitoimipuiston. Yrityksen toimitusjohtaja on Pekka Lillbacka ja hallituksen puheenjohtajana toimii Jukka Lillbacka. Yritys perustettiin vuonna 1969 nimellä Lillbackan Konepaja. Lillbacka Powercon kotipaikka on Kauhavan Alahärmä. Yritys valmistaa vuosittain tuhansia tuotantokäyttöön soveltuvia, kannettavia ja pöydälle asennettavia puristimia. Myös mutteripuristimet ja letkuleikkurit kuuluvat tuotevalikoimaan. Noin 95 prosenttia yhtiön Suomen tehtaiden tuotannosta viedään ulkomaille. PowerParkissa on noin 450 000 kävijää vuodessa.http://yle.fi/uutiset/powerparkin_liikekeskus_tuo_70_tyopaikkaa_alaharmaan/7239955 == Historia == Vuonna 1969 yhtiön hallituksen nykyinen puheenjohtaja Jorma Lillbacka perusti yrityksen nimellä Lillbackan Konepaja. Vuonna 1973 markkinoille tulivat ensimmäiset Lillbackan Finn-Power -merkkiset puristimet Vuonna 1980 yhtiö saavutti puristinteknologiassa maailmanlaajuisen markkinajohtajuuden. Samana vuonna Urho Kekkonen myönsi yritykselle tasavallan presidentin vientipalkinnon. Vuonna 1994 yhtiöstä eriytettiin omiksi yhtiöikseen puristinteknologiaan erikoistunut Lillbacka Powerco Oy ja levyntyöstöteknologiaan erikoistunut Lillbacka Oy. Se on nykyisin italialaisen Prima Industrien omistama Finn-Power Oy, tuotemerkkinään Prima Power.Jarmo Seppälä: EQT myi Finn-Powerin italialaiselle Primalle , Tekniikka & Talous 4.2.2008. Viitattu 24.5.2014. Vuonna 2000 Lillbacka Powerco sai uudet tuotantotilat. == Varustamotoiminta == Lillbacka Powerco on omistanut kaksi rahtilaivaa: *M/S Global Freighter (rakennettu vuonna 1977) *M/S Global Carrier (rakennettu vuonna 1978) Yritys omistaa myös vuonna 1991 rakennetun huvijahti Northern Crossin. Se on suurin suomalaisomistuksessa oleva huvijahti. == Polkupyörät == Lillbacka Powerco suunnittelee ja valmistaa myös premium-luokan Finnpower-polkupyöriä.Finnpower, Finnish Premium Bicycles , viitattu 24.5.2014. Halvin pyörämalli maksaa 8 000 euroa.Lillbacka Powercolta huippukallis polkupyörämallisto, Pohjalainen 1.12.2011. Viitattu 24.5.2014. == Katso myös == *Lillbacka Global *Power Park *PowerLine == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Yrityksen kotisivut Luokka:Alahärmä Luokka:Suomalaiset metalliteollisuusyhtiöt Luokka:Suomalaiset polkupyörävalmistajat Luokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Monialayritykset
Apujärjestö

Apujärjestö (engl. Auxiliary organization) on Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa kirkon toimintaa tukeva järjestö, joka on järjestetty joko tiettyä kohderyhmää tai tiettyä toimintoa varten. Nimensä mukaisesti apujärjestön tehtäväksi katsotaan pappeuden haltijoiden "auttaminen" heidän johtaessaan kirkkoa ja sen toimintaa. Kirkossa toimii tällä hetkellä viisi apujärjestöä: naisille tarkoitettu Apuyhdistys, alle 12-vuotiaille lapsille tarkoitettu Alkeisyhdistys, Nuoret miehet alle 18-vuotiaille pojille ja Nuoret naiset alle 18-vuotiaille tytöille sekä pyhäkoulu. Jokaisella apujärjestöllä on koko kirkkoa koskeva organisaatio, jonka johdossa on kyseisen järjestön johtaja ja hänen kaksi neuvonantajaansa. He organisoivat johtamansa järjestön toimintaa koko kirkon alueella, toimittavat järjestön toiminnassa tarvittavaa materiaalia, järjestävät yleiskirkollisia konferensseja jne. Apujärjestöjen johtajia ei pidetä kirkon yleisauktoriteetteina, mutta heidän valintansa vahvistetaan yleisauktoriteettien tavoin kirkon yleiskonferenssissa. Apujärjestöjen johtajat toimivat suoraan kirkon presidentin ja kahdentoista apostolin neuvoston alaisiana. Apujärjestöillä on toimintaa myös vaarnatasolla, ja niillä on vaarnoittain johtajat neuvonantajineen. Paikallisseurakunnissa on samoin kunkin apujärjestön johtaja neuvonantajineen. Luokka:Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon järjestöt
Britt Janyk

Britt Janyk (s. 21. toukokuuta 1980 Vancouver) on kanadalainen alppihiihtäjä. Janyk sijoittui Åren MM-kilpailuissa 2007 supersuurpujottelussa neljänneksi ja syöksylaskussa kahdenneksitoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli syöksylaskussa kuudes. Maailmancupissa hän sijoittui kärkikolmikkoon ensimmäisen kerran oltuaan kolmas Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2007. Viikkoa myöhemmin hän voitti syöksykilpailun Aspenissa. Syöksycupin loppupisteissä hän sijoittui kaudella 2007–2008 kolmanneksi ja kokonaiscupissa kahdenneksitoista. ==Lähteet== * Luokka:Kanadalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Finn-Power

Finn-Power tai Finnpower voi tarkoittaa seuraavia: *Finn-Power Oy, italialaisen Prima Industrie -konsernin ohutlevytekniikkayritys Seinäjoella (tuotemerkki Prima Power) *Finn-Power, Lillbacka Powercon hydraulisten letkuliitinpuristimien tuotemerkki *Finnpower, Lillbacka Powercon polkupyörämerkkiFinnpower, Finnish Premium Bicycles , viitattu 24.5.2014. ==Lähteet==
Sweet Singles Album

Sweet Singles Album on Sweet-yhtyeen kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1975 ainoastaan Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Se sisältää singlejen a- ja b-puolia vuosilta 1972–1974. == Kappaleet == A-puoli # # # # # # B-puoli # * # # # # == Kokoonpano == * Brian Connolly – laulu * Steve Priest – bassokitara, laulu * Andy Scott – kitara, taustalaulu * Mick Tucker – rummut, taustalaulu ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1975 kokoelma-albumit Luokka:Sweetin kokoelma-albumit
Jan Hudec

Jan Hudec (s. 19. elokuuta 1981 Šumperk, Tšekkoslovakia) on tšekkiläissyntyinen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän edusti Kanadaa vuoteen 2016 saakka kunnes vaihtoi Tšekin maajoukkueeseen pudottuaan Kanadan maajoukkueesta. Hudec saavutti hopeaa Åren MM-kilpailujen 2007 syöksylaskussa Aksel Lund Svindalin jälkeen. Supersuurpujottelussa hän on sijoittunut MM- kisoissa seitsemänneksi niin St. Moritzissa 2003 kuin Åressakin. Schladmingissa 2013 hän oli syöksylaskussa yhdeksäs ja supersuurpujottelussa 12:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän jakoi supersuurpujottelun pronssin Bode Millerin kanssa. Hudec on sijoittunut kolmesti kärkikolmikkoon maailmancupin syöksykilpailussa: hän voitti Lake Louisessa marraskuussa 2007, oli kolmas Bormiossa saman vuoden joulukuussa ja voitti Chamonix'ssa helmikuussa 2012. Supersuurpujottelussa hän oli toinen Crans-Montanassa helmikuussa 2012 sekä Val Gardenassa joulukuussa 2013. Hudec lopetti uransa alppihiihtäjänä keväällä 2018. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Kanadalaiset alppihiihtäjät Luokka:Tšekkiläiset alppihiihtäjät Luokka:Kanadalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Parhalahti

Parhalahti on Pyhäjoen kunnassa sijaitseva kylä. Se sijaitsee noin viiden kilometrin päässä kunnan keskustasta valtatietä 8 pohjoiseen päin. Kylässä asuu asukkaita noin 400. Kylän keskellä sijaitsee Parhalahden koulu, jossa opiskelee 39 oppilasta (2008–2009)http://yrttis.pyhajoki.fi/parhalahti/ . Kylän läpi virtaa Liminkaoja, johon nousee myös harjusta. Parhalahden kalasataman lintutorni on menestynyt hyvin vuosittaisessa valtakunnallisessa Tornien taisto -muuttolaskennassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Parhalahden koulun kotisivut * Hanhikivi Luokka:Pyhäjoen kylät Luokka:Pohjois- Pohjanmaan maakunnan taajamat
Takeoff – 10 Years on Top

Takeoff – 10 Years on Top on Sweetin vuonna 1978 Saksan liittotasavallassa julkaistu kokoelma-albumi. Levyn sisältö koostuu vuosien 1971–1972 pääosin purkkapopmateriaalista. ==Kappaleet== A-puoli #Co-Co - 3:08 (Nicky Chinn/Mike Chapman) #Chop Chop - 2:53 (Chinn/Chapman) #Reflections - 2:48 (Holland/Dozier/Holland) #Honeysuckle Love - 2:50 (Brian Connolly/Steve Priest/Andy Scott/Mick Tucker) #Santa Monica Sunshine - 3:22 (Connolly/Priest/Scott/Tucker) #New York Connection - 3:30 (Connolly/Priest/Scott/Tucker) B-puoli # * Funny Funny - 2:43 (Chinn/Chapman) #Tom Tom Turnaround - 4:00 (Chinn/Chapman) #Sunny Sleeps Late 2:52 (Chinn/Chapman) #Man from Mecca - 2:43 (Connolly/Priest/Scott/Tucker) #Daydream - 3:07 (John Sebastian) #Wig-Wam Bam - 2:56 (Chinn/Chapman) ==Kokoonpano== *Brian Connolly *Steve Priest *Andy Scott *Mick Tucker Luokka:Vuoden 1978 kokoelma-albumit Luokka:Sweetin kokoelma-albumit
Ian James Corlett

Ian James Corlett (s. 29. elokuuta 1962 Burnaby, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen ääninäyttelijä, käsikirjoittaja ja muusikko. ==Ura== Corlett aloitti ääninäyttelemisen 1990-luvulla ja on sen jälkeen ollut Kanadan tunnetuimmista ääninäyttelijöistä. Hän on tehnyt urallaan useita dubbauksia animesarjoihin, mutta myös alkuperäisiä äänirooleja, kuten Kapteeni N, Beast Machines, ReBoot, G.I. Joe Extreme ja Johnny Test. Käsikirjoittajana Corlett on muun muassa palkittu Gemini -palkinnolla vuonna 1999, lastenanimaatiosarjasta Rolie Polie Olie. Luokka:Kanadalaiset ääninäyttelijät Luokka:Kanadalaiset televisiokäsikirjoittajat Luokka:Kanadalaiset muusikot Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hauptsturmführer

Hauptsturmführer (lyhenne Hstuf, ) oli SS-joukkojen käytössä ollut arvo natsi- Saksassa. Vastaava arvo Wehrmachtissa oli Hauptmann ja Suomen puolustusvoimissa kapteeni. SS otti Hauptsturmführerin arvon käyttöön vuonna 1934. Arvo Hauptsturmführer oli peräisin Ernst Röhmin puolisotilaallisilta SA- joukoilta, jotka olivat käyttäneet kapteenia vastaavaa arvoa Sturmhauptführer vuodesta 1928. Myös SS otti arvon käyttöönsä 1930, kunnes pitkien puukkojen yönä se kukisti SA-joukkojen väitetyn vallankaappausyrityksen. Verilöylyn jälkeen nimi vaihtui Hauptsturmführeriksi, vaikka arvomerkit ja tunnukset pysyivät samoina. == Kuuluisia Hauptsturmführereitä == * Klaus Barbie – Gestapon päällikkö Lyonissa, ”Lyonin teurastaja”. * Alois Brunner – juutalaisten joukkotuhon organisoijan Adolf Eichmannin assistentti. * Amon Göth – keskitysleirin komendantti, tuttu elokuvasta Schindlerin lista. * Josef Mengele – Auschwitzin keskitysleirillä ihmiskokeita tehnyt lääkäri. * Eduard Roschmann – Riian keskitysleirin päällikkö, ”Riian teurastaja”. * Bernd Rosemeyer – Auto-Unionin kilpa-ajaja * Lauri Törni – suomalainen Mannerheim- ristin ritari. * Michael Wittmann – yksi Saksan kuuluisimmista ”tankkiässistä”. == Katso myös == * SS-arvot == Lähteet == == Aiheesta muualla == Alempi arvo Obersturmführer SS-arvo Hauptsturmführer Ylempi arvo Sturmbannführer Luokka:SS:n sotilasarvot Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sturmscharführer

Sturmscharführer (lyh. Stuscha, ) oli SS-joukkojen käytössä ollut arvo natsi- Saksassa. Vastaava arvo Wehrmachtissa oli Stabsfeldwebel ja Suomen puolustusvoimissa sotilasmestari. Se oli SS:n korkein toimiupseeriarvo. SS otti Sturmscharführerin arvon käyttöön vuonna 1934. Arvo ei kuulunut Allgemeine SS:n arvoihin, vaan se kuului nimenomaan SS-Verfügungstruppelle ja Waffen-SS:lle. Arvo Sturmscharführer oli peräisin Ernst Röhmin puolisotilaallisilta SA-joukoilta, jotka olivat käyttäneet sotilasmestaria vastaavaa arvoa Haupttruppführer. Pitkien puukkojen yönä 1934 SS kukisti SA- joukkojen väitetyn vallankaappausyrityksen, ja kahakkaa seuranneen uudelleenjärjestelyn aikana Haupttruppführer vaihtui Sturmscharführeriksi. == Katso myös == * SS-arvot Alempi arvo Hauptscharführer SS-arvo Sturmscharführer Ylempi arvo Untersturmführer Luokka:SS:n sotilasarvot
Johtosolukko

Johtosolukko on kasvien kuljetustiehye, joka on erikoistunut veden ja siihen liuenneiden ravinteiden pitempiin kuljetuksiin läpi koko kasvin. Johtosolut ovat pitkiä suippusoluja tai putkimaisia solujonoja, joiden poikkiseinät ovat auenneita, reiällisiä tai huokosellisia. Johtosolukot ovat kasveissa ainakin aluksi erillisinä johtosoluryhminä eli johtojänteinä, joissa on rinnakkain nila- ja puuosa ja näiden välissä ohut kasvusolukkokerros jälsi. Vettä kasviin nostavia tekijöitä ovat haihtumisimu, juuripaine ja kasvin putkiloiden kapillaari-ilmiö. == Solutyypit == Johtosoluja on kolmea päätyyppiä: * Putkilot eli trakeat ovat valmistuttuaan elottomia solujonoja, joissa soluliman hävittyä poikkiseinät avautuvat suurireikäisiksi tai häviävät kokonaan ja sivuseinät paksuuntuvat ja puutuvat osittain. Seinien rakenteen mukaan erotetaan erilaisia putkilotyyppejä. Rengasputkiloiden seinien sisäpinnassa on erillisiä puutuneita vanteita. Kierreputkiloilla on sisäpinnassa aluksi puutuneita paksunnoksia tiheinä kierteinä, jotka myöhemmin oikenevat seinäpintojen venyessä. Porras- ja verkkoputkiloilla sisäpinnasta on noin puolet puutunut ja paksuuntunut. Huokosputkiloilla seinä on kokonaan venymättömäksi puutunut ja siinä on kookkaita huokospintoja. * Putkisolut eli trakeidit ovat valmistuttuaan elottomia, joiden poikkiseinässä on huokosia, mutta ei reikiä. Seinämät ovat eri tavoin paksuuntuneita ja puutuneita kuten putkiloillakin. * Siiviläputket ovat eläviä, pitkiä ja ohutseinäisiä soluja, joissa on runsaasti solulimaa mutta tuma hävinnyt erilaistumisen lopulla. Poikkiseinät ovat reiällisiä siivilälevyjä. Siiviläputkissa kulkee pääasiassa orgaanisia aineita, kuten sokereita. Monivuotisilla puuvartisilla kasveilla ne yleensä tukkeutuvat kasvukauden lopulla ja korvautuvat uusilla keväisin. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kasvisolukot Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit cs:Cévní svazek nl:Vaatbundel
Joakim Palme

Joakim Palme (s. 18. toukokuuta 1958 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen sosiologi. Hän on Olof ja Lisbeth Palmen vanhin poika. Palme toimii Tukholman yliopiston sosiologian professorina. Hän työskentelee myös tulevaisuudentutkimusinstituutin johtajana. ==Aiheesta muualla== *Esittely tulevaisuudentutkimusinstituutin sivuilla Luokka:Ruotsalaiset sosiologit Luokka:Ruotsalaiset professorit Luokka:Tukholman yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vanhan kartanon kehräävä rukki

Vanhan kartanon kehräävä rukki on vuonna 2000 julkaistu Teijo Joutselan ja Humppa-Veikkojen kokoelmalevy. Levy on ilmestynyt sarjassa 20 suosikkia. == Kappaleet == #Vanhan kartanon kehräävä rukki (2:00) #Irja (3:00) #Lentävä hollantilainen (1:49) #Kuusamo (2:19) #Revontulten maa (2:24) #Keltaiset banaanit (2:21) #Pihapihlaja (1:56) #Matalan torpan humppa (2:22) #Heili Karjalasta (1:52) #Vesivehmaan jenkka (2:04) #Mitä teet polvellas, rakas Hans (2:15) #Islanti (2:08) #Kesäilta Saimaalla (2:39) #Jätkän lauantai (3:07) #Katinka (1:57) #Laitakaupungin lapsi (2:21) #Pieni punainen mökki (1:47) #Karjalan Katjuusa (2:13) #Amurin aallot (3:30) #Kotimaan kaiho Luokka:Vuoden 2000 kokoelma-albumit Luokka:Humppa-Veikkojen albumit
20 suosikkia – Muisto vain jää

20 suosikkia – Muisto vain jää on vuonna 1995 julkaistu Jouko ja Kostin kokoelmalevy. == Kappaleet == # Muisto vain jää (2:29) # En kuitenkaan (3:25) # Parhaimmat muistot (3:24) # Menee mikä menee (2:10) # Kun hän on mennyt pois (2:40) # En toiseks jää (3:13) # Lyhyt hetki vaan (2:52) # Schwabadaba ding ding (2:46) # Mun täytyy kestää (2:24) # Tahdon takaisin sen mikä meni pois (2:44) # Illasta aamuun (2:51) # Daragaja maja (3:00) # Mama loo (3:46) # Mä joskus saan helpon päivän (2:55) # Orvon kohtalo (2:31) # Salapoliisin tytär (2:34) # Sillä lailla (2:38) # Sisäinen kauneus (2:32) # Palaa taas (4:03) # Aika kuluu (3:09) ==Katso myös== * 20 suosikkia -sarjan muut levyt Luokka:Vuoden 1995 kokoelma-albumit Luokka:Suomalaiset iskelmäalbumit
Tukisolukko

Tukisolukko on kasveissa olevaa paksuseinäistä solukkoa, joka lujittaa kasvin rakennetta. Tukisolukko voi muodostua paksusoppisoluista, niini- ja puusyistä tai kivisoluista. Tukisolukot ovat sijoittuneet varsissa, joissa tarvitaan taivutuskestävyyttä, yleensä lähelle pintaa erillisinä jänteinä tai lieriömäiseksi kerrokseksi. Juurissa ja vesikasvien varsissa, joissa tarvitaan enemmän vetokestävyyttä, ne ovat sijoittuneet keskustaan. Lehdissä tukisolukkoja on suonten johtosolukon ylä- ja alapuolella, missä ne kannattavat johtosolukon kanssa lehteä. == Katso myös == * kollenkyymi * sklerenkyymi == Lähteet == * Luokka:Kasvisolukot
Robert Alt

Robert Alt (2. tammikuuta 1927 – 4. joulukuuta 2017) oli sveitsiläinen rattikelkkailija ja olympiavoittaja. Ensimmäisen arvokisamitalinsa Alt saavutti MM-kisoista 1955, mistä hän voitti kultaa neljän miehen kelkasta. Seuraavana vuonna hän teki uransa suurimman saavutuksen voitettuaan olympiakultaa neljän miehen kelkasta. ==Lähteet== *http://www.bobsleigh.com/results/historical_results_men's%20bob.htm ===Viitteet=== Luokka:Sveitsiläiset rattikelkkailijat Luokka:Sveitsiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Ihana aamu

20 suosikkia – Ihana aamu on vuonna 1995 julkaistu Johnnyn kokoelmalevy. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # ==Katso myös== * 20 suosikkia -sarjan muut levyt Luokka:Vuoden 1995 kokoelma-albumit Luokka:Suomalaiset iskelmäalbumit Luokka:Suomalaiset popalbumit
Daniel Albrecht

Daniel Albrecht (s. 25. toukokuuta 1983 Fiesch, Sveitsi) on sveitsiläinen uransa lopettanut alppihiihtäjä ja maailmanmestari. Albrecht voitti alppiyhdistetyn maailmanmestaruuden Åressa 2007 vain 0,08 sekunnin erolla Benjamin Raichiin. Kilpailu laskettiin superyhdistetyn nimellä, eli pujottelulaskuja oli vain yksi. Samoissa kilpailuissa Albrecht saavutti hopeaa suurpujottelussa Aksel Lund Svindalin jälkeen sekä pronssia joukkuekilpailussa. Bormion MM-kilpailuissa 2005 Albrecht sijoittui yhdistetyssä seitsemänneksi ja Torinon olympialaisissa 2006 neljänneksi. Albrecht saavutti junioreiden MM-kilpailuissa 2004 maailmanmestaruuden syöksylaskussa, suurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä; lisäksi hän oli toinen pujottelussa. Maailmancupissa Albrecht oli toinen syöksylaskussa Lenzerheidessa maaliskuussa 2007. Kaudella 2007–2008 hän voitti superyhdistetyn ja suurpujottelun Beaver Creekissä sekä oli toinen suurpujottelussa Adelbodenissa, yhdistetyssä Wengenissä ja pujottelussa Bormiossa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs, yhdistetyn cupissa kolmas ja suurpujottelucupissa viides. Albrecht voitti maailmancupkaudella 2008–2009 suurpujottelun Söldenissä ja Alta Badiassa. Hän kaatui pahasti Kitzbühelin syöksylaskun harjoituksissa 22. tammikuuta 2009. Albrechtia pidettiin onnettomuuden jälkeen kolme viikkoa koomassa. Hän toipui onnettomuudesta ja kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran onnettomuutensa jälkeen joulukuussa 2010. Albrecht lopetti uransa lokakuussa 2013. ==Lähteet== * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *Virallinen sivusto Luokka:Sveitsiläiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
UARS

UARS () oli yläilmakehää tutkiva kaukokartoitussatelliitti. Se laukaistiin avaruuteen NASAn avaruussukkula Discoveryn lennolla STS-48 15. syyskuuta 1991. Sen päätehtävänä oli maapallon ilmakehän ja erityisesti otsonikerroksen tutkiminen. Alun perin satelliitin toimintaiäksi kaavailtiin kolmea vuotta. Sen toiminta päättyi 14. joulukuuta 2005. Satelliitti putosi maahan 24. syyskuuta 2011 klo 3.23 ja 5.09 (UTC) välillä, jona aikana se lensi Tyynenmeren, Atlantin ja Intian valtameren sekä Kanadan ja Afrikan päällä. 6,5 tonnia painava satelliitti paloi Maan ilmakehässä lukuun ottamatta kahtakymmentäkuutta raskaampaa osaa, jotka oli valmistettu ruostumattomasta teräksestä, titaanista ja berylliumista. Osa niistä saattoi pudota maan pinnalle. Raskain niistä oli massaltaan 136 kg. http://www.nasa.gov/mission_pages/uars/index.html http://www.space.com/12982-dead-nasa-satellite-falling-earth- sept-24.htmlhttp://www.hs.fi/ulkomaat/artikkeli/Italialaiset+vaarassa+saada+niskaansa+Nasan+avaruusromua/1135269539699 http://www.space.com/13078-nasa-uars-satellite-falls-earth.html "NASA Satellite Falls to Earth... But Where Did It Land?", Denise Chow, SPACE.com,24.9.2011 == Satelliitin mittalaitteet == Satelliitin mukana oli kymmenen mittalaitetta: * ACRIM II, Active Cavity Radiometer Irradiance Monitor Auringon säteilyä mittaava radiometri * CLAES, Cryogenic Limb Array Etalon Spectometer, stratosfäärin yhdisteiden spektroskooppiset mittaukset * HALOE, Halogen Occultation Experiment, ilmakehän keskiosien lämpötilan ja koostumuksen mittaukset * HRDI, High Resolution Doppler Imager, stratosfäärin ja mesosfäärin mittaukset * ISAMS, Improved Stratospheric and Mesospheric Sounder, ilmakehän lämpötilojen ja koostumuksen mittaukset * MLS, Microwave Limb Sounder, ilmakehän kaasujen, lämpötilan ja paineen mittaukset * PEM, Particle Environment Monitor, ilmakehän yläosien energiajakauman mittaaminen * SOLSTICE, Solar Stellar Irradiance Comparison Experiment, Auringon ultraviolettisäteilyn mittaus * SUSIM, Solar Ultraviolet Spectral Irradiance Monitor, Auringon ultraviolettisäteilyn mittauksiin * WINDII, Find Imaging Interferometer, tuulen ja lämpötilan mittauksiin 30–300 km:n korkeudessa == Satelliitin mittoja ja radan ominaisuudet == UARS-satelliitilla oli leveyttä 4,5 metriä ja pituutta 10,7 metriä. Satelliitti kiersi maapalloa noin 600 kilometrin korkeudessa radalla, ja sen kiertoaika maapallon ympäri oli 95,9 minuuttia. Satelliitin massa oli 5 900 kg. == Lähteet == *Upper Atmosphere Research Satellite (UARS) Project Science Office Page ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == *UARS-satelliitin kotisivu Luokka:Kaukokartoitussatelliitit Luokka:Vuoden 1991 avaruustoiminta
Natalia Ginzburg

Natalia Ginzburg, o.s. Levi, (14. heinäkuuta 1916 Palermo, Italia – 7. lokakuuta 1991 Rooma, Italia) oli italialainen kirjailija. Ginzburg syntyi Palermossa yliopiston professori Giuseppe Levin tyttärenä ja asui nuoruudessaan Torinossa. Hän avioitui vuonna 1938 Leone Ginzburgin kanssa, joka kuoli vankilassa helmikuussa 1944. Ensimmäisestä avioliitosta hänellä oli kaksi poikaa ja tytär. Toisen avioliiton hän solmi englanninkielen professori Gabriele Baldinin kanssa 1950. Liitto päättyi aviomiehen kuolemaan 1969. Ginzburgin monipuoliseen tuotantoon kuuluu kaunokirjallista proosaa, kuten romaaneja, novelleja ja näytelmiä. Lisäksi hän on kirjoittanut esseitä. Hänen ensimmäinen romaaninsa La strada che va in città julkaistiin kirjailijanimellä Alessandra Tornimparte vuonna 1942. Ginzburg oli myös tunnettu fasisminvastainen aktivisti ja liittyi kommunistipuolueen jäseneksi. Hänet valittiin vuonna 1983 Italian parlamenttiin, jossa hän istui vuoteen 1987. Hänellä oli myös vähäinen ura näyttelijänä: hän esiintyi vuonna 1964 Lasaruksen sisaren Marian roolissa ystävänsä Pier Paolo Pasolinin ohjaamassa elokuvassa Matteuksen evankeliumi. Ginzburg kuoli syöpään Roomassa 75-vuotiaana. == Teokset == ===Suomennetut teokset=== *Kieli jota puhuimme (Lessico famigliare), suom. Elina Melander. Aula&co;, 2021 ISBN 9789523640696 *Kotina ystävyys (La città e la casa), suom. Erkki Kirjalainen. Kirjayhtymä, 1987 (Arena-sarja) ISBN 951-26-3073-7 * "Äiti", novelli. Suom. Unto Paananen. Antologiassa Italialaisia kertomuksia 1900-luvulta, toim. Rolando Pieraccini, Lauttasaari Press, 2007 ISBN 978-951-97511-9-1 ===Suomentamattomat=== * La strada che va in città, 1942 * È stato cosi, 1947 * Valentino, 1951 * Tutti nostri ieri, 1952 * La madre, 1957 * Sagittario (1957) * Le voci della sera, 1961 * Le piccole virtú, 1962 * Lessico famigliare, 1963 (Kieli jota puhuimme) * Ti ho sposato per allegria, 1966 * Fragole e panna (1966) * La segretaria, 1967 * L'inserzione, 1968 * Mai devi domandarmi, 1970 * Paese di mare, 1972 * Caro Michele, 1973 * Paese di mare, e altre commedie, 1973 * Vita immaginaria, 1974 * Famiglia, 1977 * Borghesia 1977 * La famiglia Manzoni, 1983 * La città e la casa, 1984 (Kotina ystävyys) * L'intervista, 1988 * Serena Cruz, o la vera giustica, 1990 * É difficile parlare di sé, 1999 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Natalia Ginzburg: Lyhyt elämäkerta ja julkaisut Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Italialaiset kommunistit Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Isidore Geoffroy Saint-Hilaire

Isidore Geoffroy Saint-Hilaire (16. joulukuuta 1805 Pariisi-10. marraskuuta 1861) oli ranskalainen eläintieteilijä, joka otti käyttöön termin etologia. Hänen isänsä oli Étienne Geoffroy Saint-Hilaire. Nuoruudessaan hän osoitti huomattavia matemaattisia kykyjä ja lähti opiskelemaan luonnonhistoriaa ja lääketiedettä. Vuodesta 1824 hän toimi isänsä assistenttina, ja sitten vuosina 1832–1837 julkaisi merkittävän teratologisen teoksen Histoire générale et particulière des anomalies de l’organisation chez l’homme et les animaux. Vuosina 1829–1832 Geoffroy Saint-Hilaire opetti ornitologiaa, eläintiedettä ja teratologiaa eri oppilaitoksissa. 1833 hänet äänestettiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi. Vuonna 1837 hän pääsi isänsä sijaiseksi Pariisin yliopiston luonnontieteiden tiedekuntaan ja 1838 hänet lähetettiin Bordeaux'hon organisoimaan vastaavanlainen tiedekunta. Isänsä vetäydyttyä virasta hänestä tehtiin Pariisin luonnonhistorian museon professori 1841. Sittemmin hänestä tuli yliopistojen päätarkastaja (1844) ja Pariisin yliopiston eläintieteen professori (1850). Vuonna 1854 hän perusti Société impériale zoologique d'acclimatation -seuran (nykyisin Société nationale de protection de la nature, Ranskan luonnonsuojelun seura). ==Teoksia:== * Histoire générale et particulière des anomalies de l’organisation chez l’homme et les animaux (1832-1837) * Essais de zoologie générale (1841) * La Vie d'Étienne Geoffroy Saint-Hilaire (1847) * Acclimatation et domestication des animaux utiles (1849) * Lettres sur les substances alimentaires et particulièrement sur la viande de cheval (1856) * Histoire naturelle générale des règnes organiques, 1-3 (1854-1862) Luokka:Ranskalaiset eläintieteilijät Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1805 syntyneet Luokka:Vuonna 1861 kuolleet
Kuvaristikko

Kuvaristikko oli MTV:lla vuosina 1985–1986 esitetty visailuohjelma. Ohjelman formaatin olivat kehittäneet Veikko Nurmi ja Erkki Vuokila, jotka myös laativat ensimmäiset ratkottavat ristikot. Ohjelman loppuvaiheessa ristikot laati Spede Pasanen, joka myös tuotti sarjan. Juontajana toimi Riitta Väisänen ja ohjelmaa nähtiin vuorotellen Kymppitonnin kanssa. Kuvaristikossa kilpailijoiden tehtävänä oli ratkoa ristikko vihje kerrallaan ohjelman tekijöiden keksimässä järjestyksessä. Vihjeet olivat tekstejä, ääniä, valokuvia ja ohjelmaa varten tehtyjä filminpätkiä, joissa näyttelivät Jyrki Kovaleff ja Kiki Molander. Neljästä kilpailijasta eniten pisteitä kerännyt voitti kahdesta puolituntisesta ohjelmasta koostuneen kilpailun. == Lähteet == Luokka:1980-luvun suomalaiset kilpailuohjelmat Luokka:Spede Pasanen Luokka:Visailuohjelmat
Visailuohjelma

Visailuohjelma on ohjelma, jossa kilpailijoilta kysytään erilaisia kysymyksiä. Ensimmäisiä viihteellisiä radiovisailuja esitettiin Yhdysvalloissa 1930-luvulla. Palkintona on usein rahasumma tai nouseminen visailussa korkeammalle sijalle. Visailuohjelmien kilpailijoina on usein myös julkisuuden henkilöitä. Tunnettuja suomalaisia visailuohjelmia ovat muun muassa Tupla tai kuitti, Kymppitonni ja Onnenpyörä. Kirsti Rautiainen on kertonut suomen kielen visailu-sanan olevan miehensä Tauno Rautiaisen sanoista visainen kilpailu muokkaama. Alun perin visailuohjelmat olivat selkeästi tietokilpailuja, mutta viime vuosikymmeninä niissä on viihteellisyys ja tiedon sijasta onnen osuus korostunut. Internetissä tunnettuja suomalaisia visailuohjelmia ovat muun muassa Älypää ja Tietovisa Julkisuuden henkilöiden väliseen sanailuun perustuvia visailuohjelmia kutsutaan termillä paneelishow ().Ahonen, Marko: Juttu lentää villisti, Keskisuomalainen 31.1.2017. Viitattu 26.6.2017. ==Lähteet== == Kirjallisuutta == *Kaarninen, Pekka: ”Tiedosta kilpasilla”, Filmihullu 2/1997. == Aiheesta muualla == *
Carey Loftin

Carey Loftin (31. tammikuuta 1914 – 4. maaliskuuta 1997) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja sijaisnäyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa oli Steven Spielbergin ohjaamassa elokuvassa Kauhun kilometrit (1971), jossa hän esitti rekkakuskia. Hänen kasvojaan ei kuitenkaan nähdä elokuvassa kertaakaan. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Café Tacvba

Café Tacvba on meksikolainen rockyhtye. Yhtye alkoi ammattimaisen toimintansa vuonna 1989, joskin yhtyen oli ollut olemassa jo aikaisemminkin. Yhtye on palkittu muun muassa Grammyllä ja Latin Grammyllä. Aiemmin yhtyeen nimi oli Café Tacuba, mutta se muutti nimensä nykymuotoon, sillä se ei halunnut oikeusjuttuja jo aiemmin perustetun Mexico Cityn keskustassa sijaitsevan samanniminen ravintolan kanssa. == Musiikista == Los Tabucos kuten yhtyettä kutsutaan, hallitsee tyylillisesti niin hip hopin, skan, rockin, metallin sekä muitakin tyylilajeja. Yhtyeen kymmenellä albumilla rytmi, äänet, instrumentit ja teemat ovat hyvinkin erilaisia. Heidän soundinsa erikoisuuksia on Albarránin nasaalinen lauluääni, joka yhtyy hänen suureen hengityskapasiteettinsa. Yhtye esittää musiikkinsa espanjaksi, mutta siitä on ilmestynyt useita englanninkielisiä tulkintoja. Heidän musiikillaan on ollut merkittävä vaikutus Meksikon uudempaan kansanmusiikkiin ja maan alkuperäisväestön musiikkiin. Myös useat meksikolaiset ja Yhdysvalloissa toimivat, etenkin espanjankieliset yhtyeet, ovat saaneet voimakkaita vaikutteita yhtyeen musiikista. == Jäsenet == * Rubén Isaac Albarrán Ortega – laulu, kitara * Enrique ”Quique” Rangel Arroyo – bassokitara, kontrabasso, guitarrón, laulu * José Alfredo ”Joselo” Rangel Arroyo – kitara, akustinen kitara, laulu * Emmanuel ”Meme” del Real Díaz – kosketinsoittimet, piano, akustinen kitara, melodika, ohjelmointi, laulu == Diskografia == === Studioalbumit === * Café Tacuba (1992) * Re (1994) * Avalancha de éxitos (1996) * Revés/Yo soy (1999, vuoden 1999 parhaan rockalbumin Latin Grammyn voittaja) * Cuatro caminos (2003) * Sino (2007) * El Objeto Antes Llamado Disco (2012) * Jei Beibi (2017) === Muut === * Tiempo transcurrido (2000, kokoelma) * Lo esencial de Café Tacvba (2001, yhdistelmä äänitteistä Café Tacvba, Re ja Avalancha de éxitos) * Vale callampa (2002, tribuutti-EP chileläisyhtye Los Tresille) * Un viaje (2005, 15-vuotisjuhlakonsertti) * MTV Unplugged (2005, akustinen) * Dokumenttielokuva "Seguir Siendo" (2010) == Aiheesta muualla == * Yhtyeen virallinen sivusto Luokka:Meksikolaiset rockyhtyeet Luokka:Grammy-palkinnon saajat
Sälekaihdin

Sälekaihdin on ikkunaan yleensä kiinteästi asennettava verho, joka on valmistettu langoilla toisiinsa yhdistetyistä puu- tai metallisäleistä. Kääntämällä säleiden suuntaa verhoon liittyvän mekanismin avulla huoneen valoisuutta voi helposti säätää ja samalla rajoittaa auringon suoraa paistetta. Samojen lankojen avulla sälekaihtimen voi myös kerätä nippuun, kokonaan pois ikkunan edestä. Sälekaihdin asennetaan tavallisimmin ikkunalasien väliin, mutta on olemassa myös kokonaan ikkunoiden sisä- tai ulkopuolelle asennettavia pinta-asennusmalleja. Ikkunan sisäpuolelle asennetut sälekaihtimet keräävät pölyä ja takertuvat helposti huonekasveihin ja ikkunalaudan koriste-esineisiin . Sälekaihtimien historia ulottuu jo muinaiseen Egyptiin, jossa ihmiset sitoivat kaisloja toisiinsa peittääkseen talojensa ikkuna-aukot. Perinteisten sälekaihtimien lisäksi tarjolla on integroituja sälekaihtimia. Käytännössä tämä tarkoittaa, että säätötangot ja nostonarut eivät ole näkyvissä, vaan ne korvaa siisti ikkunan karmiin kiinnitetty rasia, jonka kautta kaihdinta voidaan säätää. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Marika Paaso & Heli Kaski: Suljetko sälekaihtimet väärin? – Näin pidät lämmön loitolla. Yle Keski-Suomi 4.8.2014. Luokka:Aurinkoarkkitehtuuri Luokka:Sisustusesineet Luokka:Verhot
Maj-Lis Rajala

Maj-Lis Eleonora Rajala (oik. Valtonen; 26. huhtikuuta 1930 Tampere – 7. marraskuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen balettitanssija, koreografi ja balettipedagogi. Rajala aloitti balettiopinnot Oopperan balettikoulussa 1939 opettajanaan Alexander Saxelin. Hän oli kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperan balettiin vuodesta 1948 ja oli sen soolotanssija vuodesta 1952 ja ensitanssija vuosina 1956–1971. Hän on ollut päätehtävissä melkein kaikissa merkittävissä kokoillan baleteissa ja ollut mukana Kansallisoopperan baletin ulkomaanvierailuilla. Hän oli Kansallisbaletin harjoittajana ja opettajana 1967, Helsingin Kaupunginteatterin balettimestarina 1977–1982, Oopperan balettikoulun pääopettajana 1979–1982 ja johtajana vuodesta 1982. Vuodesta 1995 Helsingin tanssiopiston ylimmän erikoiskoulutusluokan opettajana ja harjoittajana. Hän on opiskellut balettipedagogiikkaa ulkomailla. Hän työskenteli myös koreografina. Rajala oli naimisissa Nils Rinkaman kanssa. Rinkama kuoli 1961. Hän solmi 1962 avioliiton Martti Valtosen kanssa. ==Palkinnot ja tunnustukset== *Pro Finlandia -mitali 1967 *Suomen Näyttelijäliiton kultainen ansiomerkki. ==Filmografia== *Pessi ja Illusia (1954) näyttelijä (Ristilukki) *Toivelauluja (1961) näyttelijä (tanssisolisti) ==Lähteet== * * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Suomalaiset balettitanssijat Luokka:Suomalaiset balettipedagogit Luokka:Suomalaiset koreografit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Luettelo miehitetyistä avaruuslennoista

Luettelo miehitetyistä avaruuslennoista. Tässä avaruuslennolla tarkoitetaan lentoja, joiden suurin lentokorkeus ylitti 100 km tai jotka laukaistiin tässä tarkoituksessa mutta epäonnistuivat. 100 km on Fédération Aéronautique Internationalen määritelmä avaruuden alkamiselle. 23\. lokakuuta 2007 mennessä on suoritettu 261 miehitettyä avaruuslentoa, joista 253 on saavuttanut kiertoradan onnistuneesti. ==Luettelot== * Luettelo 1960-luvun miehitetyistä avaruuslennoista * Luettelo 1970-luvun miehitetyistä avaruuslennoista * Luettelo 1980-luvun miehitetyistä avaruuslennoista * Luettelo 1990-luvun miehitetyistä avaruuslennoista * Luettelo 2000-luvun miehitetyistä avaruuslennoista * Luettelo 2010-luvun miehitetyistä avaruuslennoista == Ohjelmat == Ohjelma Taho Vuodet, joina miehitettyjä lentoja avaruuteen Vostok- ohjelma Neuvostoliitto 1961–1963 Mercury NASA 1961–1963 Voshod-ohjelma Neuvostoliitto 1964–1965 Gemini NASA 1965–1966 Sojuz Neuvostoliitto 1967–1991 Apollo NASA 1968–1973 Avaruussukkula NASA 1981–2010 (suunniteltu) Sojuz Venäjän avaruusjärjestö 1992– Shenzhou Kiina 2003– Vasta suunnitteilla: * Project Constellation (2014–) Luokka:Miehitetyt avaruuslennot Luokka:Luettelot avaruustoiminnasta
Tatjana Polnova

Tatjana Polnova (, s. 20. huhtikuuta 1979) on venäläinen seiväshyppääjä. Polnova voitti universiadit vuonna 2003 ja samana vuonna myös IAAF:n yleisurheilufinaalin. 2004 hän oli yleisurheilufinaalin kakkonen ja seuraavana vuonna MM-kisojen nelonen ja yleisurheilufinaalin kolmonen. Polnova on kerran voittanut maansa mestaruuden: sisäradoilla vuonna 2004. Polnovan seiväshyppyuran suurin saavutus on EM-pronssi vuodelta 2006. Hänen ennätyksensä on 478, jonka hän hyppäsi yleisurheilufinaalissa 2004. ==Saavutukset== * EM-pronssia 2006 * Universiadien voitto 2003 * IAAF:n yleisurheilufinaalin voitto 2003 * IAAF:n yleisurheilufinaalin kakkonen 2004 * IAAF:n yleisurheilufinaalin kolmonen 2005 * MM-kisojen neljäs sija vuonna 2005 * Venäjän mestaruus sisäradoilla vuonna 2004 ==Lähteet== * Luokka:Venäläiset seiväshyppääjät Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Forrest Gump (romaani)

Forrest Gump – kunnian mies () on Winston Groomin vuonna 1986 kirjoittama romaani, josta on tehty myös samanniminen elokuva. Kirjan humoristisuus perustuu paitsi päähenkilö Forrestiin ja käsittämättömiin seikkailuihin, joihin hän ajautuu, myös tapaan, jolla Forrest tarinaa kertoo. Hänen äidinkielentaitonsa eivät nimittäin ole huippuluokkaa: "Muut pingisjoukkueen pelaajat on tosi mukavia kavereita, ketkä tulee vähän kaikilta elämänaloilta, ja ne on minulle hirmu mukavia. Kinuskit on kanssa mukavia, kovasti toisenlaisia vinosilmiä kuin ne mitä minä näin Vietnamissa. Ensinnäkin nämä on siistiä ja puhtaita vinosilmiä ja oikein kohteliaita. Ja toiseksi nämä ei yritä murhata minua." == Juoni == Kirjan päähenkilö Forrest Gump toteaa olevansa idiootti syntymästä asti. Hän koettaa kaikesta huolimatta tehdä aina oikein, ja tämä saattaa hänet usein vaikeuksiin ja toisinaan sankaritekoihin. Gumpista tulee muun muassa Vietnamin sodan veteraani, huuliharpisti ja painija, katkarapukasvattaja ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Forrestin ystävä ja ainoa rakkaus on lapsesta asti tuttu Jenny Curran. Hippinuoruuden jälkeen Jennyn arvomaailma asettuu tasapainoisempiin uomiin eivätkä kaikki Forrestin tekemät ratkaisut miellytä häntä. Toinen ystävä on Bubba, pelikaveri yliopiston jalkapallojoukkueesta. Hän opettaa Forrestille huuliharpunsoittoa ja istuttaa tämän mielen perukoille ajatuksen katkarapubisneksestä. Kun yhteinen yliopistovuosi on takana, ystävykset eroavat. Seuraavan kerran he tapaavat maapallon toisella puolella. Luutnantti Dan, siviilissä historianopettaja, on ystävä vietnamilaisesta sotasairaalasta. Dan opettaa Forrestille oman elämänfilosofiansa, johon itse myöhemmin katkeroituneena lakkaa uskomasta. Vaikka usko elämää kohtaan hiipuu, usko Forrestin kykyihin ei lakkaa. Forrestin äiti on herkkä nainen, joka vuoroin puolustaa poikaansa, vuoroin häpeää - ei poikaansa vaan poikansa puolesta. Äiti kärsii aika ajoin talousvaikeuksista, joita Forrest haluaa parhaansa mukaan lievittää. Seikkailut vievät Forrestia kuitenkin sen verran kovaa vauhtia ympäri maailmaa, ettei hän ehdi äitiään juuri tapailemaan. Sue on Forrestin avaruuslennolla mukana matkustanut oranki, joka nimestään huolimatta on uros. Sue ja Forrest tapaavat vielä useita kertoja seikkailun jälkeen, ja lopulta perustavat yhdessä katkarapuyrityksen Bubban perheen kotiseudulle. == Muut versiot == Forrest Gumpin seikkailut jatkuvat kirjassa Gump ja kumppani, jossa mukaan kuvaan astuu myös huomattavasti isäänsä fiksumpi Forrest nuorempi, Jenny Curranin ja Forrest Gumpin poika. Kirjan ilmestymisvuosi oli 1995. Alkuteoksen nimi on Gump & Co. === Elokuva === Forrest Gumpista on myös tehty elokuva, joka sai 6 Oscar-palkintoa ja 13 ehdokkuutta, muun muassa parhaan miespääosan Oscarin näyttelijä Tom Hanksille. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset romaanit Luokka:Vuoden 1986 kirjat
Lentopallon maailmancup

Lentopallon maailmancup on neljän vuoden välein pelattava maailman olympiakarsintaturnaus seuraaviin kesäolympialaisiin. Turnaus pelataan joka neljäs vuosi Japanissa kahdentoista joukkueen voimin. Maanosien parhaimmat joukkueet pääsevät osallistumaan maailmancupiin. == Pääsy maailmancupiin == Turnaukseen saa paikan maanosien mestarit ja karsintaturnauksen voittajat. Euroopassa tosin turnaukseen pääsee EM-kilpailuissa toiseksi sijoittunut joukkue suoraan, ilman karsintoja. Kaksi maata pääsee turnaukseen mukaan villillä kortilla, jonka saajan päättää kansainvälinen lentopalloliitto FIVB. Turnauksen kolme parasta joukkuetta selviytyvät seuraaviin kesäolympialaisiin. Muut joukkueet joutuvat karsimaan seuraavassa maailmankarsintaturnauksessa ja maanosan sisäisissä karsinnoissa. Turnaukseen osallistuva maa saa nimetä vain 12 pelaajaa. == Historiaa == Maailmancup järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1965 Puolassa, Varsovassa. Tuolloin turnaukseen osallistuivat vain miehet. Vuonna 1973 järjestettiin ensimmäisen kerran naisille maailmancup turnaus Montevideossa, Uruguayssa. Vuodesta 1977 turnaus on pysynyt vakituisesti Japanissa. Tuolloin Japani sai toistaiseksi ainoan voittonsa, kun se voitti naisten puolella mestaruuden ennen Kuubaa. Miesten puolella Japani oli historian ensimmäisessä kotiturnauksessaan toinen. == Voittajia == Miesten puolella vain Neuvostoliitto, Brasilia ja Venäjä ovat voittaneet turnauksen useammin kuin kerran. Neuvostoliitto on voittanut turnauksen neljästi ja Brasilia ja Venäjä kahdesti. Naisten puolella Kiina ja Kuuba ovat olleet ylivoimaisia jo turnauksen alkuajoista lähtien. Kuuba on pystynyt voittamaan peräti neljä kertaa peräkkäin kun taas Kiina on ottanut kolme voittoa. Italian maajoukkue on voittanut turnauksen 2007 ja 2011. == Miesten mitalistit == Vuosi Isäntä Kulta Hopea Pronssi 1965 Varsova, Puola Neuvostoliitto Puola Tšekkoslovakia 1969 Berliini, Länsi-Saksa Itä-Saksa Japani Neuvostoliitto 1977 Japani Neuvostoliitto Japani Kuuba 1981 Japani Neuvostoliitto Kuuba Brasilia 1985 Japani Yhdysvallat Neuvostoliitto Tšekkoslovakia 1989 Japani Kuuba Italia Neuvostoliitto 1991 Japani Neuvostoliitto Kuuba Yhdysvallat 1995 Japani Italia Alankomaat Brasilia 1999 Japani Venäjä Kuuba Italia 2003 Japani Brasilia Italia Serbia ja Montenegro 2007 Japani Brasilia Venäjä Bulgaria 2011 Japani Venäjä Puola Brasilia 2015 Japani == Mitalitaulukko miehet== Nation Kulta Hopea Pronssi Yhteensä Neuvostoliitto 4 1 1 6 Venäjä 2 1 0 3 Brasilia 2 0 3 5 Yhdysvallat 2 0 1 3 Kuuba 1 3 1 5 Italia 1 3 1 5 Itä-Saksa 1 0 0 1 Puola 0 2 1 3 Japani 0 2 0 2 Alankomaat 0 1 0 1 Tšekkoslovakia 0 0 2 2 Bulgaria 0 0 2 2 Serbia (ja Montenegro) 0 0 1 1 Luokka:Lentopallokilpailut ca:Copa del Món de voleibol femenina fr:Coupe du monde de volley-ball féminin
Ambeon

Ambeon on alankomaalaisen muusikon Arjen Anthony Lucassenin musiikkiprojekti. Nimi Ambeon on yhdistelmä sanoista ambient ja Ayreon.http://www.ayreon.com/ambeon/am_biography.html Projekti sai alkunsa, kun Lucassen halusi äänittää ambient-tyylisen instrumentaalialbumin. Prosessin aikana hän päätti, että naisen ääni sopisi joihinkin kappaleisiin. Lucassen oli kuullut 14-vuotiaan alankomaalaisen laulajattaren Astrid van der Veenin laulua, ja hänen äänensä sopi Lucassenin mukaan täydellisesti musiikkiin. Niinpä Lucassen otti yhteyttä van der Veeniin ja pyysi häntä kirjoittamaan sanat ja laulumelodiat joihinkin kappaleisiin. Lopulta albumille jäi vain kaksi instrumentaalikappaletta. Lucassen ei ole vielä lopullisesti hyllyttänyt projektia ja hän on yhä yhteydessä van der Veeniin, mutta uutta albumia ei ole suunnitteilla.http://www.ayreon.com/ambeon/am_index.html ==Julkaisut== ===Albumit=== * ===Singlet=== * ==Jäsenet== * Arjen Anthony Lucassen (kitara, koskettimet) * Astrid van der Veen (laulu) ===Vierailevat jäsenet=== * Stephen van Haestregt (rummut) * Walter Latupeirissa (basso) * John McManus (huilu) * Pat McManus (viulu) ==Lähteet== Luokka:Alankomaalaiset progressiiviset metalliyhtyeet
Antonio Fogazzaro

Antonio Fogazzaro (25. maaliskuuta 1842 Vicenza – 7. maaliskuuta 1911, VicenzaFogazzaro, Antonio Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 35. palsta 912 ) oli italialainen kirjailija. Hän syntyi Vicenzassa ja valmistui lakimieheksi, mutta omistautui myöhemmin täysin kirjalliselle uralleen. Fogazzaro oli italialainen runoilija ja romaaninkirjoittaja. Runoteoksia Miranda (1874) ja Valsolda (1876) seurasi esikoisromaani Malombra (1881, suom.), joka osoittaa jo voimakasta luonteenerittelytaitoa ja muistuttaa huumorillaan Dickensiä. Molemmat seuraavat romaanit Daniele Cortis (1885) ja Il mistero del poeta (1888, suom. Runoilijan salaisuus) merkitsevät taideteoksina Fogazzaron tuotannon huippua. Kertomuksesta Piccolo mondo antico (1896, suom. Pieni vanha maailma), joka kuvaa Lombardian ja Venetsian vapauttamista itävaltalaisesta ikeestä, tuli todellinen kansankirja. Sitä seurasi romaani Piccolo mondo moderno (1900). Se kertoo pojista, jotka eivät ole täyttäneet, mitä isien aika lupasi. Fogazzaro on lisäksi julkaissut novelleja ja näytelmiä.Fogazzaro Antonio, Tietosanakirja osa 2, palsta 1133, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 Fogazzaron kristillinen liberalismi, hänen sosialistinen ja kosmopoliittinen mystisisminsä, kuten myös hänen liberaalia katolisuutta edustavat harrastuksensa lähentävät häntä Leo Tolstoihin. Muutkin venäläiset romaaninkirjoittajat ovat häneen jossakin määrin vaikuttaneet. Runoilijana Fogazzaro on Gabriele D’Annunzion suoranainen vastakohta, ja häntä on aikoinaan pidetty D’Annunzion rinnalla Italian etevimpänä kirjallisena henkilönä. Fogazzaro julkaisi 1900 kokoelmassa Minime kirjoitelman Kalevalasta ("Dell’ epopea nazionale finnica"), jonka hän tunsi Louis Léouzon Le Ducin ranskankielisestä käännöksestä. Kirjoitelmaan liittyy osittain runomittaisia, osittain proosakäännöksiä hääruoista. Kalevalasta saatua aihetta hän on käyttänyt novellissaan Málgari o la perla marina.Fogazzaro Antonio, Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 8. palsta 711 == Teoksia == === Romaanit === * Malombra (1881) * Daniele Cortis (1885) * Il mistero del poeta (1888) * Piccolo mondo moderno (1901) * Il santo (1905) * Leila (1910) === Esseitä, novellikokoelmia, runoutta === * Miranda (1874) * Valsolda (1876) * Fedele (1887) * Piccolo mondo antico (1895) * Discorsi (1898) * Scienza e dolore (1898) * Il dolore nell'arte (1901) ===Suomennetut teokset=== * Runoilijan salaisuus, WSOY 1914, suomentanut Eino Palola * Malombra, romaani, Otava 1924, suomentanut Hilja Brinis * Pieni vanha maailma, romaani, Kustannusosakeyhtiö Kirja 1930, suomentanut Kaarina Hiisi == Lähteet == Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1911 kuolleet
Uhra-Beata Simberg-Ehrström

Uhra-Beata Simberg-Ehrström (2. joulukuuta 1914 Helsinki – 27. helmikuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen tekstiilitaiteilija. Hän oli modernin ryijyn uudistaja ja väriryijyn mestari.Tampereen kaupunki. Luettu 2.12.2007 == Opiskeluaika == Uhra-Beata Simberg-Ehrström aloitti opintonsa 17-vuotiaana. Hän opiskeli ensin Taideteollisuuskeskuskoulun keramiikkaosastolla vuosina 1931–1932 sekä 1935–1936. Hän siirtyi opiskelemaan tekstiiliosastolle vuosiksi 1932–1935. == Tuotanto == Simberg-Ehrströmin tuotantoon kuului ryijyjä ja käyttötekstiilejä. Hän oli vuodesta 1937 Suomen Käsityön Ystävien mallisuunnittelija, ja sen aikaisista ryijyistä on tunnetuin hänen suunnittelemansa Metsä, joka oli esillä Montrealin maailmannäyttelyssä vuonna 1967 ja herätti siellä huomiota.Virtual Helsinki. (Mukana kuva, jossa näkyy ryijy Metsä, tosin huonosti.) Luettu 2.12.2007 The Gazette valitsi sen näyttelyn kymmenen kiinnostavimman esineen joukkoon. Ryijy on sijoitettuna Helsingin taidemuseon kokoelmiin. Simberg-Ehrström suunnitteli Suomen Käsityön Ystäville noin 70 ryijymallia. Ryijyilleen hän antoi abstrakteja nimiä, kuten Usva, Syksy, Rosa, Satu ja Neljä väriä. Hän suunnitteli Tampereen tuomiokirkkoon kirkkotekstiilisarjan (alttarivaate, kalkkiliina ja kirjaliina), joka hankittiin sinne 1974. Sarja oli vaatimaton, jottei se veisi huomiota Hugo Simbergin taiteelta.Tampereen tuomiokirkko. Simberg-Ehrström suunnitteli käyttöön tarkoitettuja kankaita myös muun muassa Finlaysonille ja Kotivillalle. Niillekin olivat tunnusomaisia murretut värit. == Palkinnot == Simberg-Ehrström sai Pro Finlandia -mitalin 1967, ja hänet palkittiin neljässä perättäisessä Milanon triennaalissa vuosina 1951, 1954, 1957 ja 1960. == Näyttelyt == Simberg-Ehrström oli laajalti tunnettu poikkeuksellisen tarkasta värinäöstään sekä ryijyjensä värimaailman ainutlaatuisuudesta, mutta hänen töitään on kuitenkin ollut harvoin esillä. Simberg-Ehrströmin teoksiin yksinomaan keskittynyt näyttely oli vuonna 1980 pidetty muistonäyttely Taiteilijan Taideteollisuusmuseossa. Vuonna 2016 Simberg-Ehrströmin yksityisnäyttely oli esillä galleria Elverketissä Tammisaaressa sekä Pohjanmaan museossa Vaasassa. Simberg-Ehrströmin isä oli taiteilija Hugo Simberg. Heidän töidensä yhteisnäyttely järjestettiin 2005 Tampereella Taiderakennus 1:ssä eli Kuusvooninkisessa. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * ==Aiheesta muualla == * Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Suomalaiset tekstiilitaiteilijat Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
TMP

TMP voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita: * kuumahierre (thermo- mechanical pulp), puusta kuumahiertämällä valmistettu mekaaninen massa * trimetopriimi, antibiootti, jota käytetään erityisesti virtsatietulehdusten hoidossa * tymidiinimonofosfaatti, nukleotidi * .TMP, väliaikaisten tiedostojen tiedostopääte * Tampere-Pirkkalan lentoasema * Tactical Machine Pistol * Työväen Mailapojat (TMP), entinen helsinkiläinen pesäpalloseura
Hermann Mayer Salomon Goldschmidt

Hermann Mayer Salomon Goldschmidt (17. kesäkuuta 1802 – 26. huhtikuuta 1866) oli saksalais-ranskalainen tähtitieteilijä. Hän syntyi Frankfurtissa ja aloitteli uraa taidemaalarina ennen uuden intohimonsa löytymistä tähtitieteestä. Goldschmidt palkittiin Royal Astronomical Societyn kultamitalilla vuonna 1861. Goldschmidt ilmoitti huhtikuussa 1861 löytäneensä Saturnukselta yhdeksännen kuun, "Chironin", mutta löytö osoittautui väärinkäsitykseksi. Hän kuitenkin löysi neljätoista asteroidia, ja hänen mukaansa nimettiin kuun kraatteri sekä 1614. asteroidi. == Asteroidilöydöt == * 21 Lutetia (1852) * 32 Pomona (1854) * 36 Atalante (1855) * 40 Harmonia (1856) * 41 Daphne (1856) * 44 Nysa (1857) * 45 Eugenia (1857) * 48 Doris (1857) * 49 Pales (1857) * 52 Europa (1858) * 54 Alexandra (1858) * 56 Melete (1859) * 61 Danaë (1860) * 70 Panopaea (1861) Goldschmidt, Hermann Mayer Salomon Goldschmidt, Hermann Mayer Salomon Goldschmidt, Hermann Mayer Salomon Goldschmidt, Hermann Mayer Salomon