EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Judon maailmanmestaruuskilpailut 2019

Judon maailmanmestaruuskilpailut 2019 käytiin 25. elokuuta – 1. syyskuuta Tokiossa, Japanissa. Kisoihin osallistui 143 maata ja 828 judokaa. Kilpailujen ohjelmassa oli seitsemän painoluokkaa sekä miehille että naisille ja yhteinen joukkuekilpailu, johon osallistui 15 joukkuetta. Japani oli kisojen menestynein maa. Se voitti henkilökohtaisissa luokissa neljä kultaa, kuusi hopeaa ja viisi pronssia sekä lisäksi joukkuekilpailussa kultaa. Ranska oli kolmella kultamitalillaan mitalitilaston kakkonen. Kaikkiaan mitaleille ylsi 25 maata. Miesten henkilökohtaisen maailmanmestaruden voittivat Georgian Lukhumi Chkhvimiani (60 kg), Japanin Joshiro Maruyama (66 kg), Japanin Shohei Ono (73 kg), Israelin Sagi Muki (81 kg), Alankomaiden Noël van 't End (90 kg), Portugalin Jorge Fonseca (100 kg) ja Tšekin Lukáš Krpálek (yli 100 kg). Naisten henkilökohtaiset maailmanmestarit olivat Ukrainan Darja Bilodid (48 kg), Japanin Uta Abe (52 kg), Kanadan Christa Deguchi (57 kg), Ranskan Clarisse Agbegnenou (63 kg), Ranskan Marie-Ève Gahié (70 kg), Ranskan Madeleine Malonga (78 kg) ja Japanin Akira Sone (yli 78 kg). Joukkuekilpailussa Japanin kultamitalijoukkueeseen kuuluivat miehistä Hisayoshi Harasawa, Soichi Hashimoto, Kokoro Kageura, Shoichiro Mukai, Sanshiro Murao ja Shohei Ono sekä naisista Chizuru Arai, Shori Hamada, Yoko Ono, Akira Sone, Momo Tamaoki, Tsukasa Yoshida. == Lähteet == Luokka:Judon maailmanmestaruuskilpailut Luokka:Tokion urheilu Luokka:Vuoden 2019 urheilu
Rusakkonuljaskat

Rusakkonuljaskat (Chroogomphus) on Gomphidiaceae-heimoon kuuluva sienisuku, johon kuuluu viisi Suomessa esiintyvää lajia. Jotkut lajeista ovat syötäviä. Suvun lajeja esiintyy Pohjois-Amerikassa, Karibialla, Euroopassa sekä Aasiassa. == Suomessa esiintyvät lajit == * Ruskonuljaska (Chroogomphus rutilus) * Purppuranuljaska (Chroogomphus purpurascens) * Rusojalkanuljaska (Chroogomphus subfulmineus) * Jänönnuljaska (Chroogomphus mediterraneus) * Kangasrusakkonuljaska (Chroogomphus britannicus) == Lähteet == * Laji.fi: Rusakkonuljaskat (Chroogomphus) == Aiheesta muualla == * MushroomExpert: The Genus Chroogomphus Luokka:Gomphidiaceae
Jukka Käyhkö

Jukka Antero Käyhkö (s. 22. heinäkuuta 1964 Helsinki) on suomalainen maantieteilijä ja Turun yliopiston maantieteen professori. Suomen ilmastopaneelin jäsen (2020–2023) painopistealueenaan maantiede ja ilmasto- opetus. Häntä on haastateltu tiedotusvälineissä muun muassa ilmastokokouksiin ja muuttuvaan ilmastoon liittyvissä uutisaiheissa. Käyhkö tuli ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta (1983). Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi (maantieteen ja biologian aineenopettaja, 1991) ja lisensiaatiksi (1994). Hän suoritti tohtorintutkintonsa Readingin yliopistossa Britanniassa (Ph.D., 1997). Hänen englanninkielinen, luonnonmaantieteen ja sedimentologian alaan kuuluva väitöstutkimuksensa oli otsikoitu Aeolian activity in subarctic Fennoscandia - distribution, history and modern processes (Tuulieroosio Pohjois-Fennoskandiassa – levinneisyys, historia ja nykyiset prosessit) Turun yliopiston dosenttina hän oli ennen professuuriaan vuosina 2002–2004. Työurallaan hän on toiminut muun muassa kustannustoimittajana (Weilin+Göös, 1991), Turun yliopiston assistenttina (1996–2003) ja Suomen Akatemian Globaalimuutoksen tutkimusohjelman (Figare) ohjelmajohtajana (Turun yliopisto, 1998–2002) sekä Helsingin yliopiston yliopistonlehtorina ja vs. professorina (2003–2004). Turun yliopiston maantieteen professori hän on ollut vuodesta 2004 lähtien. Tutkimustyössään Käyhkö on keskittynyt erityisesti luonnonmaantieteen, globaalien ympäristökysymysten, ilmastonmuutoksen, kaupunki-ilmaston, eolisen sedimentologian ja tulvien aihepiireihin. Hän on toiminut Suomen Maantieteellisen Seuran puheenjohtajana 2004–2005 ja Seuran kansainvälisen Fennia-aikakauskirjan toimitussihteerinä ja päätoimittajana 2005–2012. Käyhkö on laatinut yhdessä hydrologi Esko Kuusiston kanssa teoksen Globaalimuutos : Suomen Akatemian Figare-ohjelma (2004). Käyhkö on Turun Sanomien kolumnisti vuodesta 2019 alkaen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Jukka Käyhkön Google Scholar -profiili (scholar.google.com) *Jukka Käyhkö. University of Turku, Department of Geography and Geology (researchgate.net) Luokka:Suomalaiset maantieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Harri Kalimo

Harri Kalimo (s. 1969) on suomalainen oikeustieteilijä ja Itä-Suomen yliopiston osa-aikainen oikeustieteen, erityisesti kiertotalousoikeuden professori. Tämän ohella Kalimolla on eurooppalaisen taloushallinnon tutkimusprofessuuri Belgian Brysselissä sijaitsevassa Vrije Universiteit Brusselissä, jossa hän myös johtaa juristien maisterikoulua. Kalimo on valmistunut Turun kauppakorkeakoulusta kauppatieteen maisteriksi 1994 sekä Turun yliopistosta oikeustieteen maisteriksi 1998 ja edelleen oikeustieteen tohtoriksi 2004. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2004) käsitteli elektroniikan kierrätystä ympäristöä ja vapaakauppaa koskevan lainsäädännön näkökulmista. Väitöskirjatutkimus oli otsikoitu Recycling electronics : at the crossroads of contemporary environmental and free trade law. Hän on ollut Turun yliopiston kauppakorkeakoulun dosentti vuodesta 2007 ja Tampereen yliopiston dosentti vuodesta 2015. Työurallaan hän on toiminut Nokian lakimiehenä ja oikeudellisena neuvonantajana (EU-toimisto) ja muissa tehtävissä (1995–2006). Hän on työskennellyt belgialaisen Vrije Universiteit Brusselin Institute for European Studies (IES):n professorina vuodesta 2006. Lisäksi hän oli Yalen yliopiston vieraileva tutkija (2005–2010) ja belgialaisen Université libre de Bruxellesin vieraileva professori (2005–2006). Heinäkuusta 2019 lähtien hän on ollut Itä-Suomen yliopiston oikeustieteen, erityisesti kiertotalouden sekä eurooppalaisen ja kansainvälisen talousoikeuden professori yliopiston Joensuun kampuksella. ==Teoksia== Kalimo on yksin tai yhdessä työtovereittensa kanssa julkaissut useita kestävää taloutta ja talousoikeutta käsitteleviä teoksia ja monia muita tieteellisiä julkaisuja. * Harri Kalimo & Max S. Jansson (eds., 2016) EU Economic Law in a Time of Crisis. London: Edward Elgar. ISBN 9781785365812; e-ISBN 9781785365829. * Caroline Pauwels, Harri Kalimo, Karen Donders & Ben van Rompuy, (eds., 2009) Rethinking European Media and Communications Policy. VUB Press: Brussels. ISBN 978-90-5487-603-8. * Frieder Rubik, Gerd Scholl, Katja Biedenkopf, Harri Kalimo, Franziska Mohaupt, Ólöf Soebech, Eivind Sto, Pål Strandbakken & Bruno Turnheim (2009) Innovative Approaches in European Sustainable Consumption Policies. IÖW, Berlin. ISBN 978-3-932092-95-4, pdf . * Harri Kalimo (2006) E-cycling : Linking Trade and Environmental Law in the EC and the U.S. Transnational Publishers: Ardsley, New York. ISBN 1-57105-356-5; e-book: ISBN 9789047440017. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Prof. Dr. Harri Kalimo. Jean Monnet Chair; LLM Programme Director & Research Professor European Economic Governance (ies.be) *Harri Kalimon Google Scholar -profiili (scholar.google.com) *Harri Kalimo, Vrije Universiteit Brussel, Institute for European Studies (IES) (researchgate.net) Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Suomalaiset oikeustieteilijät Luokka:Itä-Suomen yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit
Basettitorvi

Basettitorvi on klarinetteihin kuuluva, bassoklarinettia muistuttava puupuhallin. Basettitorvea kutsutaan toisinaan myös tenoriklarinetiksi. Se on F-vireinen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Puupuhaltimet
Anqa

Anqa on arabialainen tarulintu. Sen nimi on feminiininen muoto sanasta ʾaʿnaq, joka tarkoittaa pitkää kaulaa. Nimeen liittyy myös toinen sana, ʿanāq, joka tarkoittaa epäonnea ja vastoinkäymistä. Anqa on siis melko määritelmällisesti pahanilmanlintu. Keskiajalla elänyt tähtitieteilijä Zakariya al-Qazwini kertoi anqan elävän karkotettuna kaukaisella saarella, jossa se syö norsuja. Qazwinin mukaan anqa elää 1700 vuotta, pariutuu 500-vuotiaana ja poikanen kuoriutuu munasta 125-vuotiaana. Anqan kanssa jossain määrin samantyyppisiä tarulintuja ovat esimerkiksi iranilainen simurgh, bysanttilainen kotka, rok-lintu sekä feeniks. ==Lähteet== Luokka:Taruolennot Luokka:Kuvitteelliset linnut
Côn Sơnin vankila

Côn Sơnin vankila oli Ranskan siirtomaavallan aikana perustettu ja sittemmin Etelä-Vietnamin kaudella toimintaansa jatkanut vankila Côn Sơnin saarella nykyisessä Vietnamissa. Vankila tuli kuuluisaksi sen vankien erittäin huonoista olosuhteista ja se suljettiin Vietnamin yhdistyttyä vuonna 1975. Nykyisin vankila on avoin matkailijoille. ==Sijainti== Côn Sơn on Côn Đảon saariston suurin saari noin 100 kilometriä Vietnamin Cà Maun rannikosta merelle päin. Itse vankila käsitti suurimmillaan 11 vankileiriä, joista sittemmin pahamaineisimmaksi tuli Phú Hàin vankileiri. ==Historia== Côn Sơnin vankilan perustivat alueen ranskalaiset siirtomaaisännät vuonna 1862 ja saarelle tuotiin poliittisia vankeja mantereelta. Vankilasta käytettiin joskus lempinimeä Kaakkois-Aasian Pirunsaarena viittauksena toiseen pahamaineiseen ranskalaiseen saarivankilaan. Pirunsaaren esimerkin mukaan vuonna 1939 rakennettiin myös vankilan niin sanotut tiikerihäkit. Tiikerihäkit olivat betonista rakennettuja sellejä, jotka olivat noin puolitoista metriä leveitä ja pari metriä korkeita monttuja, joiden katolla oli kalterit. 1930- ja 1940-luvuilla saarella vankeina oli useita vietnamilaisia kansallismielisiä, kuten Phạm Văn Đồng ja Lê Ðức Thọ. Ranskalaiset luovuttivat vankilan hallinnan Etelä-Vietnamille vuoden 1954 Geneven sopimuksen mukaisesti. Etelä-Vietnamissa Côn Sơnin vankila oli sotavankileirejä lukuun ottamatta maan suurin vankila. Vankilassa oli noin 9 000 vankia kerrallaan ja se tunnettiin huonoista olosuhteistaan, kidutuksista ja muista laiminlyönneistä. Vuosien 1954 ja 1975 välillä arviolta noin 20 000 vankilassa ollutta kuoli. Vankilassa kuolleita haudattiin viereiselle Hàng Dươngin hautuasmaalle. Viranomaisten kannalta hankalimpia vankeja pistettiin tiikerihäkkeihin, joissa oli viisikin vankia kerrallaan. Tiikerihäkeissä vangit kahlittiin vielä erikseen lattiaan. Monet niiden vangit menettivät kävelykykynsä ja monet kuolivat etenkin tuberkuloosiin. Vietnamin sodan aikana heinäkuussa 1970 vankilalla vierailivat Yhdysvaltain kongressin jäsenet Augustus Hawkins ja William Anderson. Walton kuvaili vankilan toimintaa positiiviseen sävyyn. Mukana oli kuitenkin myös apulaisena toiminut Tom Harkin, jonka ottamia kuvia vankilasta julkaistiin Life-lehden artikkelissa 17. heinäkuuta 1970. Kuvista selvisi vankilan todelliset olosuhteet ja artikkeli loi Yhdysvalloissa yleisen mielikuvan Etelä-Vietnamin hallituksen epäeettisestä ja epädemokraattisesta luonteesta. Vietnam yhdistyi sodan jälkeen vuonna 1975 ja yhdistyneen Vietnamin viranomaiset sulkivat vankilan. Suuri osa Côn Sơnin saaresta liitettiin sittemmin Côn Đảon kansallispuistoon, jolloin vankilasta tuli nähtävyys saarelle saapuville matkailijoille. ==Lähteet== Luokka:Vankilat Luokka:Vietnamin rakennukset ja rakennelmat
Kimia Alizadeh

Kimia Alizadeh Zonouzi (; s. 10. heinäkuuta 1998 Karaj, Iran) on iranilainen taekwondo-urheilija ja Iranin ainoa olympiamitalistinainen. Hän sai pronssia lajissaan Rion olympialaisissaKimia Alizadeh: Iran's only female Olympic medallist defects. BBC 12.1.2020. Viitattu 13.1.2020 Alizadeh voitti vuonna 2014 nuorten maailmanmestaruuden 52 kg:n painoluokassa sekä kultaa nuorten olympialaisten 63-kiloisten sarjassa. Alizadeh saavutti Tšeljabinskin MM- kilpailuissa 2015 pronssia 57 kg:n sarjassa. Hän sai samassa painoluokassa pronssia Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Hävittyään välieräottelussa espanjalaiselle Eva Calvolle pistein 7−8, hän kukisti pronssiottelussa Ruotsin Nikita Glasnovicin 5−1. Seuraavana vuonna hän saavutti Mujun MM-kilpailuissa hopeaa 62-kiloisissa hävittyään loppuottelussa Norsunluurannikon Ruth Gbagbille pistein 9−19. Hän saavutti Aasian-mestaruuskilpailuissa pronssia 62 kg:n sarjassa 2018. Alizadeh poistui Iranista tammikuussa 2020 tuntemattomaan paikkaan vastalauseena Iranin yhteiskunnalliselle tilanteelle. Some- ilmoituksessaan hän sanoi, että hänen voittoaan on käytetty propagandistisesti hyväksi ja häntä on nöyryytetty naisena. Uutislähteiden mukaan hän harjoittelee Alankomaissa. Alizadeh sijoittui Tokion olympialaisissa vuonna 2021 neljänneksi 57 kg:n sarjassa. Hän osallistui kisoihin pakolaisten olympiajoukkueen väreissä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Iranilaiset taekwondoinit Luokka:Iranilaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Argentina pacifica

Argentina pacifica on ruusukasvien heimoon ja parihanhikkien sukuun kuuluva kasvilaji, jolla ei ole suomenkielistä nimeä. == Ulkonäkö ja koko == Argentina pacifica on monivuotinen, matalakasvuinen ruohokasvi, jonka lehdyköihin jakautuneiden vihreiden lehtien alapinnat ovat hopeanvärisiä. Kasvin keltaiset, lautasmaiset kukat ilmestyvät loppukeväällä tai kesällä. == Elinympäristö == Kosteilla seuduilla Argentina pacifica on erittäin nopeakasvuinen. Kasvupaikana laji suosii suolamarskia, jokisuistoja ja rantaviivoja; usein se kasvaa samoissa paikoissa Trifolium wormskioldii- apilalajin kanssa. Argentina pacifica vaatii auringonpaistetta ja säännöllistä sadetta. == Luokittelu == Argentina pacifica on osa nimellä Argentina anserina eli Potentilla anserina tunnettua lajikompleksia. == Käyttö == Argentina pacifica on tärkeä ravintokasvi monille Tyynenmeren luoteisrannikon alkuperäiskansoille. Koska kasvi on tärkeä vihannes, alkuperäiskansoihin kuuluvat perheet säilyttivät potlatch-lailla oikeuden päästä kasvin luo. Kasvi kykenee lisääntymään suvuttomasti pienistä juurenpätkistä, ja jonkin verran liioitellen perheet voivat vakuuttaa kasvin säilyneen samoilla kasvupaikoilla useita sukupolvia, "satojen, jopa tuhansien vuosien ajan". Tyynenmeren luoteisrannikon kansat ovat kaivaneet maasta kasvin syömäkelpoisia juuria marjakuusesta valmistetuilla lapioilla; tämän jälkeen juuret on keitetty tai kiehautettu kynttiläkuoreesta (Thaleichthys pacificus) saatavalla rasvalla. Keitetyillä juurilla on hieman kitkerä, bataattimainen maku. Alkuperäiskansat ovat käyttäneet juuria myös peseytymiseen, survoneet niitä kakuiksi ja kuivanneet talveksi. == Lähteet == pacifica
Jacek Czerniec

Jacek Czerniec (s. helmikuu 1967) on puolalainen karateka ja ottelutuomari. Hän on Lublinin Kyokushin karateseuran johtaja. Czerniec on vyöarvoltaan 6. dan. ==Karateura== Czerniec kiinnostui karatesta nuorella iällä luettuaan "Żołnierza Polskiego" lehteä. Koska hän asui pienessä kylässä Czerniec joutui odottamaan lukioon pääsyä, jotta voisi harrastaa kamppailulajeja. Hän harjoitteli aluksi 14-vuotiaana Lublinissa eri kamppailulajeja, kunnes päätyi harrastamaan Kyokushinia. Czerniec kuvitteli aluksi harrastavansa lajia vain kaksi vuotta.Jak trenujesz, tak będziesz walczyć – wywiad z shihan Jackiem Czerniec 5 dan pfkk.pl 11.12.2012 Viitattu 13.1.2020 Czerniecista tuli Lublinin Kyokushin-seuran johtaja 1991 ja hän siirsi seuran isompiin tiloihin 1999. Hän on sittemmin valmentanut useita nuorten ja ikämiesten ottelijoita menestyksekkäästi Puolan mestaruuskisoissa, kuten Katarzyna Daniluk ja Konrad Kozłowski.O nas kyokushin.lublin.pl Viitattu 13.1.2020 MP seniors: Three medals of representatives of the Kyokushin Karate Club in Lublin kurierlubelski.pl 2.12.2012 Viitattu 13.1.2020 Hän on valmentanut myös Maria Jaskon naisten Euroopan mestariksi 2019. Valmentamisen lisäksi Czerniec opettaa karatea seminaareissa ja on ottelutuomarina eri turnauksissa. Czerniec suoritti 5. danin vyöarvon tammikuussa 2011.Jacek Czerniec z Lubelskiego Klubu Karate Kyokushin profesorem karate kurierlubelski.pl 9.11.2011 Viitattu 13.1.2020 2013 Czerniecin tekemä Kyokushin karaten käsikirja "Vademecum Karate Kyokushin" julkaistiin kirjana 2018 Epistemen kustantamana. Syyskuussa 2019 Czerniec saavutti 6. danin arvon.Shihan Jacek Czerniec – 6 dan ikopoland.com 8.9.2019 Viitattu 13.1.2020 ==Lähteet== Luokka:Puolalaiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arnold Lyypekkiläinen

Arnold Lyypekkiläinen (noin 1150 – 27. kesäkuuta 1211 t. 2014Arnold von Lübeck, Deutsche Biographische Enzyklopädie der Theologie und der Kirchen (DBETh s. 57 (Google Books)) oli saksalainen kronikankirjoittaja. Hän oli Lyypekin Johanneksen luostarin apotti ja kirjoitti jatkon Helmoldin tekemään niin sanottuun Slaavilaiskronikkaan. Se on painettu kokoelman Monumenta Germaniæ historica 21. osaan.Arnold Lyypekkiläinen, Tietosanakirja osa 1, palsta 586, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 (Projekt Runeberg) == Lähteet == Luokka:Saksalaiset henkilöt Luokka:Kronikoitsijat Luokka:Apotit Luokka:Lyypekin historia Luokka:Vuonna 1150 syntyneet Luokka:Vuonna 1212 kuolleet
Betar Illit

Betar Illit () on Israelin siirtokunta Palestiinan Länsirannalla lähellä Israelin vastaista rajaa. Siirtokunta on perustettu vuonna 1985 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 56 746\. Siirtokunnan asukkaat ovat pääasiassa ortodoksijuutalaisia. ==Maantiede== Betar Illit sijaitsee Juudean ja Samarian hallintoalueella eli Israelin miehittämällä Palestiinan Länsirannalla eli Palestiinan Betlehemin kuvernoraatissa. Betlehemin kaupunki sijaitsee siirtokunnasta itään. Hallinnollisesti Betar Illit on yksi harvoista kaupungeiksi määritellyistä siirtokunnista. Siirtokunta on osa suurempaa Gush Etzionin siirtokuntien ryhmää. Israelin ja Länsirannan varsinainen raja kulkee alle kilometrin päässä Betar Illitistä. ==Historia== Nimensä Betar Illit sai Vanhan testamentin Beterin mukaan, jonka nimi säilyi sittemmin vanhan Beterin raunioiden viereisessä palestiinalaisessa Battirin kylän nimessä. Betar Illit on perustettu vuonna 1985. Ennen 1990-lukua siirtokunta koostui vain muutamista väliaikaisista asumuksista. Sittemmin siirtokunta on ollut kuitenkin yksi nopeimmin kasvavista Länsirannan siirtokunnista. Israelin siirtokuntia on väitetty laittomiksi, koska Geneven neljännen sopimuksen 49. artiklan 6. pykälän mukaan "valtaajavalta ei saa valtaamalleen alueelle karkottaa tai siirtää osaa omasta siviiliväestöstään." Israel kiistää väitteen, koska se ei ole tehnyt sopimuksen mainitsemia karkotuksia tai siirtoja. ==Väestö== Betar Illit in asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 56 746. Siirtokunnan asukkaat ovat pääasiassa ortodoksijuutalaisia. ==Lähteet== Luokka:Israelin siirtokunnat
Trondhjem

Trondhjem tarkoittaa muun muassa seuraavia: * Trondhjem, norjalaisen Trondheimin kaupungin aiempi nimi * KNM Trondhjem, ainakin kaksi Norjan laivaston alusta
Anders Christensen Arrebo

Anders Christensen Arrebo, myös Arröbo, Ærøbo, (1587–1637) oli tanskalainen runoilija. Hänestä tuli 31-vuotiaana piispa Trondhjemiin, jossa hän varomattomalla esiintymisellään joutui syytteeseen pahennusta tuottavasta elämästä, ja hänet erotettiin virasta. Vuodesta 1626 alkaen hän toimi pappina Vordingborgissa. Hänen pääteoksensa on Hexaëmeron, joka on vapaa mukaelma ranskalaisen Du Bartas’n runoelmasta La première semaine ('Luomisviikko').Arrebo, Anders Christensen, Tietosanakirja osa 1, palsta 595, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 (Projekt Runeberg) Arrebon rukouskirjasta on peräisin vuoden 1986 virsikirjan virren n:o 54 "Käykäämme nyt Jerusalemiin" sävel, jonka sanotaan olevan kansansävel.Psalm 59, Psalmbok.fi, viitattu 29.12.2020 Sanat ovat Anna-Maija RaittilanVirsi 54, Virsikirja.fi, viitattu 29.12.2020. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Tanskalaiset kirjailijat Luokka:Tanskalaiset piispat Luokka:Vuonna 1587 syntyneet Luokka:Vuonna 1637 kuolleet
Hubert Minnis

Hubert Minnis (s. 16. huhtikuuta 1954) on bahamalainen poliitikko, joka on toiminut toukokuusta 2017 Bahaman pääministerinä. Minnis on toiminut aiemmin Bahaman terveysministerinä ja häntä on kutsuttu lempinimellä "Doc". Bahaman parlamenttivaaleissa toukokuussa 2017 Minnisin johtama oppositiossa ollut FNM- puolue sai murskavoiton. Se sai 35 parlamentin 39 paikasta ja hallitusvallassa ollut pääministeri Perry Christien johtama PLP sai vain neljä paikkaa. Vaalien jälkeen oppositiojohtaja Hubert Minnisistä tuli Bahaman neljäs pääministeri sen jälkeen, kun saariryhmä itsenäistyi Britannian alaisuudesta vuonna 1973. == Lähteet == Luokka:Bahaman pääministerit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Inflammable Material

Inflammable Material on pohjoisirlantilaisen punkyhtyeen Stiff Little Fingersin esikoisalbumi. Albumin julkaisi Rough Trade Records -levy-yhtiö vuonna 1979. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, ”Alternative Ulster” ja ”Suspect Device”. ==Kappaleet== Kaikki kappaleet säv. ja san. Jake Burns ja Gordon Ogilvie ellei toisin mainita. #Suspect Device – 2.36 #State of Emergency (Burns) – 2.29 #Here We Are Nowhere (Henry Cluney) – 1.00 #Wasted Life (Burns) – 3.10 #No More of That (Cluney) – 2.04 #Barbed Wire Love – 3.33 #White Noise – 1.57 #Breakout (Burns) – 3.04 #Law and Order – 3.14 #Rough Trade – 2.41 #Johnny Was (Bob Marley) – 8.12 #Alternative Ulster – 2.45 #Closed Groove – 4.25 ==Arvostelut== *AllMusic: ==Lähteet== Luokka:Stiff Little Fingersin albumit Luokka:Vuoden 1979 esikoisalbumit
Arzamas (täsmennyssivu)

Arzamas tarkoittaa muun muassa seuraavia: * Arzamas, kaupunki Venäjällä * Arzamas-16, nykyisin Sarov, kaupunki Venäjällä * Arzamas, venäläinen kirjallisuuspiiri 1800-luvulla
Arzamas (seura)

Arzamas oli kirjallisuusseura Pietarissa 1815–1818. Se syntyi vastapainoksi Aleksandr Šiškovin taantuville pyrkimyksille puolustamaan Nikolai Karamzinin aikaansaamaa kirjakielen ja kirjallisuuden uudistusta. Seuralla, johon sen loppuajalla Puškinkin kuului, oli ylimyksellinen leima.Arzamas, Tietosanakirja osa 1, palsta 614, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 (Projekt Runeberg) == Lähteet == Luokka:Kirjallisuusseurat Luokka:Venäjän kirjallisuus
Connor Clifton

Connor Clifton (s. 28. huhtikuuta 1995) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Puolustajana pelaava Clifton edustaa NHL-seura Boston Bruinsia. Clifton on Phoenix Coyotesin viidennen kierroksen varaus vuoden 2013 varaustilaisuudesta. Hän ei koskaan tehnyt tulokassopimusta Coyotesin kanssa, vaan teki vapaana agenttina toukokuussa 2018 sopimuksen Boston Bruinsin kanssa. Kaudella alkaneella NHL-urallaan Clifton on pelannut 49 runkosarjaottelua, joissa on tehnyt kaksi maalia ja yhden syötön eli kolme tehopistettä. Pudotuspeleissä Clifton on pelannut 18 ottelua, joissa on tehnyt kaksi maalia ja kolme syöttöä eli viisi tehopistettä. == Lähteet == * http://www.hockeydb.com/ihdb/stats/pdisplay.php?pid=145656 Luokka:Boston Bruinsin pelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aleksandr Šiškov

Aleksandr Semjonovitš Šiškov (1754–1841) oli venäläinen amiraali. Hän vastusti kirjoituksillaan aikansa uudistusharrastuksia kielen ja kirjallisuuden alalla. Levittääkseen konservatiivisia mielipiteitään Šiškov perusti 1810 Venäjän kielen ystävien seuran (ven. Беседа любителей русского слова, Beseda ljubitelei russkogo slova), jonka tarkoituksena oli herättää isänmaallisuutta vanhassa aitovenäläisessä ja kirkkoslaavilaisessa hengessä vastapainoksi ranskalaisille kulttuurivaikutuksille. Vierasperäisten lainasanojen ottamista venäjän kieleen tuli hänen mukaansa vastustaa. Hänen nimekkäimpiä tukijoitaan olivat hovirunoilija Gavrila Deržavin ja eläinsatujen mestari Ivan Krylov. Šiškov sai Mihail Speranskin jälkeen valtiosihteerin viran vuonna 1812. Šiškov kirjoitti Napoleonin sodan aikana isänmaallisia julistuksia. Hänestä tuli vuonna 1815 Venäjän akatemian presidentti ja vuonna 1824 kansanvalistusministeri. Šiškovin kootut teokset ilmestyivät vuosina 1813−1839.Šiškov, Aleksandr Semenovits Tietosanakirja osa 8, palsta 1422, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 (Projekt Runeberg) Šiškovin perustaman vuoteen 1816 asti toimineen Beseda-kulttuuriseuran vastapainoksi syntyi vuonna 1815 uudistusmielinen kirjallisuusseura Arzamas.Arzamas. Tietosanakirja osa 1, palsta 614. Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 (Projekt Runeberg). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäjän ministerit Luokka:Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit‎ Luokka:Vuonna 1754 syntyneet Luokka:Vuonna 1841 kuolleet
Avenue Foch

Avenue Foch on puistokatu Ranskan pääkaupungin Pariisin 16. arrondissementissa. Se on saanut nimensä Ranskan marsalkka Ferdinand Fochin mukaan. Avenue Foch alkaa Place Charles de Gaullelta ja ulottuu Bois de Boulognen puistoalueelle saakka. Katu on 140 metriä leveä. Sen keskellä on ajokaistat, ja niiden kummallakin puolella hiekkakäytävät sekä leveät puukujat, joiden laidoilla on sivukadut. Avenue Foch on Pariisin kalleimpia ja vauraimpia katuja. Avenue Fochin varrella sijaitsee aasialaiseen taiteeseen keskittynyt taidemuseo, Musee d’Ennery. Museon kokoelman ovat keränneet Clemence ja Adolphe Philippe Ennery. Kadulla ovat myös Angolan, Päiväntasaajan Guinean ja Irakin suurlähetystöt. Avenue Fochin sivukaduilla on lukuisten muiden maiden suurlähetystöjä. == Historiaa == Avenue Foch luotiin Napoleon III:n ja paroni Haussmannin Pariisin uudistustöiden aikana. Napoleon III sai innoituksen puistokatuun Lontoosta, jossa hän oli asunut ollessaan maanpaossa. Avenue Fochin niminä olivat aiemmin Avenue de l'Impératrice ja Avenue du Bois. Vuonna 1929 katu nimettiin ensimmäisen maailmansodan sotasankarin, marsalkka Fochin mukaan. ==Poikkikadut== *Rue Rude *Rue Chalgrin *Rue le Sueur *Rue Piccini *Rue Duret *Avenue de Malakoff *Rue Laurent-Pichat *Rue Pergolèse *Rue de la Faisanderie *Rue Spontini *Rue Crevayx *Rue Picot *Avenue Raymond Poincaré *Rue Leroux *Rue Paul Valéry *Rue de Traktir *Rue de Presbourg == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pariisin kadut
Nikkeliasetaatti

Nikkeliasetaatti ((CH3COO)2Ni) on nikkeli- ja asetaatti-ionien muodostama yhdiste. Yhdistettä käytetään metallien pinnoittamiseen, katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja muiden nikkeliyhdisteiden valmistukseen. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa nikkeliasetaatti on vihreää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja metanoliin tai etanoliin, mutta ei muihin orgaanisiin liuottimiin. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen tetrahydraatti ((CH3COO)2Ni·4H2O). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa alhaisessa paineessa. Voimakkaasti kuumennettaessa nikkeliasetaatti hajoaa. Nikkeliasetaatti on muiden nikkeliyhdisteiden tavoin myrkyllistä ja todennäköisesti syöpää aiheuttavaa.D. H. Antonsen & Dayal T. Meshri: Nickel Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2005.Keith Lascelles, Lindsay G. Morgan, David Nicholls & Detmar Beyersmann: Nickel Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2019. Nikkeliasetaattia valmistetaan liuottamalla nikkelihydroksidia tai -karbonaattia etikkahappoon. :Ni(OH)2 \+ 2 CH3COOH → (CH3COO)2Ni + 2 H2O :NiCO3 \+ 2 CH3COOH → (CH3COO)2Ni + H2O + CO2 Nikkeliasetaattia käytetään päällystettäessä metalleja nikkelikerroksella elektrolyyttisesti. Muita käyttökohteita on katalyyttinä toimiminen vedytyksissä, isomeroitumisissa ja kondensaatiossa, tekstiilien värjäys ja muiden nikkeliyhdisteiden valmistaminen. ==Lähteet== Luokka:Asetaatit Luokka:Nikkeliyhdisteet
Jänönnuljaska

Jänönnuljaska (Chroogomphus mediterraneus) on rusakkonuljaskojen sukuun kuuluva sienilaji. Laji havaittiin ensimmäisen kerran Iberian niemimaalla. Jänönnuljaskalla on huomattavasti samanlaisia piirteitä läheisen sukulaisensa rusakkonuljaskan (Chroogomphus rutilus) kanssa; sitä pidetäänkin usein osana rusakkonuljaskan lajiryhmää. == Lähteet == * Laji.fi:Jänönnuljaska (Chroogomphus mediterraneus) * Sciencedirect.com Luokka:Gomphidiaceae
Ignaz Schuppanzigh

Ignaz Schuppanzigh (20. heinäkuutaFour More Months for Ignaz Schuppanzigh Michael Lorenz 1776 Wien – 2. maaliskuuta 1830Ludwig van Beethoven, s. 419 PediaPress) oli itävaltalainen viulisti, joka toimi Ludwig van Beethovenin opettajana ja sitten yhteistyökumppanina.In Praise of the Fat One! Ignaz Schuppanzigh Interlude Schuppanzigh syntyi italian kielen professorin pojaksi. Hän aloitti uransa alttoviulistina, mutta siirtyi teini-ikäisenä viulun pariin. Hän työllistyi myös kapellimestarina. Schuppanzigh ryhtyi Beethovenin viulunsoiton opettajaksi vuonna 1794. Beethovenin tiedetään käyneen hänen tunneillaan kolmesti viikossa, mutta opetussuhteen kestoa ei tiedetä. Schuppanzigh ystävystyi Beethovenin kanssa nopeasti, ja Joseph Franz von Lobkowitzin säveltäjältä tilaamat jousikvartetot op. 18 olivat Schuppanzighin kvartetin kantaesittämiä. Schuppanzighin prinssi Karl Lichnowskyn palveluksessa johtama kokoonpano oli ensimmäinen ammattimainen jousikvartetti. Kreivi Andrei Razumovskin vuonna 1808 tekemästä tilauksesta Schuppanzigh kokosi uudessa muodossa kvartettinsa, josta oli määrä tulla "Euroopan hienoin jousikvartetti". Schuppanzighin ja Beethovenin välit ilmeisesti heikkenivät välillä, sillä Beethoven sävelsi vuonna 1801 Schuppanzighille lyhyen kuoroteoksen Lob auf den Dicken (Lihavan miehen ylistys, WoO 100), jonka sanoissa pilkataan Schuppanzighille aikuisiällä kertynyttä huomattavaa lihavuutta. Tämän ylipaino oli muutenkin pilkan kohteena, sillä wieniläinen kustantaja julkaisi miehestä liu'utusmekanismilla varustetun pahvikarikatyyrin. Schuppanzigh valitti Beethovenille useampaan otteeseen tämän myöhäisten jousikvartettien teknisistä haasteista, jotka vaativat esittäjiltä suurta omistautumista. Kaikesta huolimatta hän ja Beethoven pysyivät ystävyksinä jälkimmäisen kuolemaan saakka. Schuppanzighin muihin yhteistyökumppaneihin lukeutui Franz Schubert, joka omisti tälle Rosamunde- kvartettonsa. Schuppanzigh esiintyi kansainvälisestikin; hän asui vuosien ajan Pietarissa, josta matkusti esiintymään Puolaan, Preussiin ja Pohjois-Saksaan. Vuonna 1823 hän palasi Wieniin, jossa jatkoi yhteistyötä Beethovenin kanssa.Ignaz Schuppanzigh and Beethoven's Late Quartets The Musical Quarterly Österreichische Galerie Belvederessä on Josef Danhauserin Schuppanzighistä maalaama muotokuva. == Lähteet == Luokka:Itävaltalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1776 syntyneet Luokka:Vuonna 1830 kuolleet Luokka:Ludwig van Beethoven
Englishman in New York

"Englishman in New York" on englantilaisen artistin Stingin laulu hänen toiselta studioalbumiltaan ...Nothing Like the Sun, joka julkaistiin lokakuussa 1987. Englishman in New York julkaistiin albumin kolmantena singlenä helmikuussa 1988. Singlen B-puolena oli "If You There". == Musiikkivideo == David Fincherin ohjaama video on kuvattu mustavalkoisena ja se sijoittuu talviseen New Yorkiin. Videon kohtauksissa näkyy Sting bändinsä kanssa sekä englantilaissyntyinen kirjailija ja homoikoni Quentin Crisp. Sting kirjoitti kyseisen laulun Crispin kokemuksien inspiroimana. == Kappaleen muut versiot == 2010 ilmestyneellä Symphonicities-levyllä on kappaleesta Royal Philharmonic Orchestran kanssa levytetty sinfoninen versio. 2019 ilmestyneellä My Songs -levyllä on kappaleen uudelleenlevytetty versio. == Cover-versiot == Englannissa syntynyt ja Bronxissa kasvanut reggae/hiphop-muusikko Shinehead (Edmund Carl Aiken) levytti 1993 uudelleensanoitetun versionsa kappaleesta nimeltä "Jamaican in New York". Suomeksi kappaleen ovat levyttäneet Anneli Saaristo vuonna 1992 nimellä "Aina eilinen" (sanat Petri Kaivanto) sekä Vilperin Perikunta vuonna 1993 nimellä "Turkulainen Helsingis" (sanat Ari Varjus). == Lähteet == == Aiheesta muualla == *kappaleen musiikkivideo Youtubessa *single Stingin virallisilla nettisivuilla Luokka:Stingin kappaleet Luokka:Vuoden 1987 kappaleet
Samsung Gear Live

Samsung Gear Live on Samsungin kesäkuussa 2014 esittelemä ja heinäkuussa julkaisema älykello, joka käyttää Wear OS -käyttöjärjestelmää. Siihen sisältyy Google Now. Kellossa on 1,63 tuuman näyttö ja 300 milliampeeritunnin akku. Laitteen IP-luokitus on 67. == Lähteet == Luokka:Samsung Electronicsin älykellot Luokka:Vuoden 2014 älykellot
Hirsimäki (Riihimäki)

Hirsimäki on kaupunginosa Riihimäellä, noin parin kilometrin päässä keskustasta. Kaupunginosa asemakaavoitettiin 1951.Riihimäen rakennetut kulttuuriympäristöt 2020 (sivulla 12), riihimaki.fi, viitattu 24.9.2020. Kaupunginosa on pääosin omakotitaloaluetta ja sen palveluihin kuuluvat mm. päiväkoti ja lähikauppa.Hirsimäki, Riihimäki - Kiinteistömaailma Asukasluku oli vuonna 2015 noin 2 700.Riihimäki Kotikaupunki - Tilastokirja 2016.pdf (sivu 10 - Lasinalue, Pohjois-Hirsimäki, Etelä-Hirsimäki, Sakon alue) Hirsimäellä sijaitsevat mm. Suomen lasimuseo, Suomen metsästysmuseo sekä Riihimäen hautausmaa ja Kappelikirkko. Hirsimäellä toimii myös Lasitehtaan koulu. Riihimäen puistoista Hirsimäellä sijaitsevat Ilvespuisto, Lasitehtaanpuisto, Luotilinjanpuisto, Maikkilanpuisto, Messupuisto, Palomiehenpuisto, Roopenpuisto ja Vuorineuvoksenpuisto sekä leikkipaikat Hirsimäenpuisto ja Lehtolantien leikkipuisto. Vuosina 1910–1990 toiminnassa ollut Riihimäen lasitehdas sijaitsi Hirsimäellä. == Lähteet == Luokka:Riihimäen kaupunginosat
Marttilan kunnankirjasto

Marttilan kunnankirjasto on varsinaissuomalaisessa Marttilan kunnassa sijaitseva yleinen kirjasto. Se on auki arkipäivisin ja viikonloppuisin suljettu. Marttilan kirjasto kuuluu Loimaan seutukunnan kunnankirjastojen muodostamaan Loisto-kirjastokimppaan. Tämä tuo marttilalaisten käyttöön yksittäisen kunnankirjaston omaa tarjontaa laajemman aineiston. Kirjoja ja muuta aineistoa voi lainata ja palauttaa missä tahansa kirjastoverkon kirjastossa. Kirjastonhoitajana toimii Taina-Jurttila Nurminen ja kirjastovirkailijana Satu Juntunen. ==Historiaa== Marttilan kirjasto toimi aiemmin samalla kiinteistöllä sijaitsevassa rakennuksessa, joka keväällä 2014 nimettiin Huvilaksi ja josta tehtiin nuorisotalo. ==Lähteet== kirjasto Luokka:Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot
Trifolium wormskioldii

Trifolium wormskioldii on hernekasvien heimoon ja apiloiden sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa. == Ulkonäkö ja koko == Palkokasveihin kuuluva Trifolium wormskioldii on monivuotinen ruohokasvi, joka toisinaan kasvaa mattomaisena; versot ovat tavallisesti pystyjä tai oikenevia. Kasvin lehdet koostuvat 1-3 senttimetrin mittaisista lehdyköistä. Alemmat korvakelehdet ovat piikkikärkisiä; ylemmät voivat olla hammaslaitaisia. Trifolium wormskioldiin pyöreät kukinnot ovat 2-3 senttimetrin levyisiä; verholehdet ovat piikkikärkisiä. Violettien terälehtien kärjet ovat valkoisia. Hedelmä on palko. == Levinneisyys ja elinympäristö == Trifolium wormskioldii kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan länsiosissa; lajin levinneisyys ulottuu Alaskasta Kalifornian kautta Meksikoon. Laji kasvaa monenlaisissa elinympäristöissä: rannoilla, vuorenrinteillä, chaparralissa, tammimetsissä, ruohostomailla, keltamänty-, komeapihta- ja kontortamäntymetsissä, subalpiinisissa metsissä, kosteikoissa ja jokivarsilla alle 3200 metrin korkeudella merenpinnasta. Trifolium wormskioldii on Thorybes diversus-perhoslajin toukan isäntäkasvi. == Käyttö == Monet läntisen Pohjois- Amerikan alkuperäiskansat ovat käyttäneet Trifolium wormskioldia ravinnoksi. Maanpäälliset osat ja kukat on syöty raakoina, joskus suolattuina. Juuria on yleisesti syöty kalan, kalanmädin ja kalanrasvan kanssa höyrytettyinä tai keitettyinä. == Etymologia == Kasvi on saanut tieteellisen lajinimensä wormskioldii tanskalaisen kasvitieteilijän Morten Wormskjoldin kunniaksi. == Lähteet == Luokka:Apilat
FV-20

FV-20 on Espanjassa Fuerteventuran saarella sijaitseva päätie, joka alkaa saaren pääkaupungista Puerto del Rosariosta. Sieltä tie jatkuu Antiguan ja Tuinejen kautta FV-2:n risteykseen lähelle Teguitarin kylää. Tien pituus on noin 41 kilometriä. Pääosin tie on kaksiajoratainen, mutta tiellä on muutamia ohituskaistoja. == Reitti == * Puerto del Rosario (FV-2) ** Risco Prieto (FV-3) ** Tesjuate (FV-225, FV-430) ** Casillas del Ángel (FV-30) ** La Ampuyenta (FV-207) * Antigua (FV-416, FV-413, FV-50) ** Valles de Ortega (FV-415) ** Agua de Bueyes (FV-426) * Tuineje ** Tiscamanita ** Tuineje (FV-30, FV-550) ** Teguitar (FV-2, FV-4) == Lähteet == Luokka:Fuerteventura Luokka:Kanariansaarten liikenne
Didier Lockwood

Didier Lockwood (11. helmikuuta 1956 Calais – 18. helmikuuta 2018 Pariisi) oli ranskalainen viulisti ja säveltäjä. Hän oli tyylillisesti monipuolinen, mutta tuli tunnetuimmaksi jazzmuusikkona.Didier Lockwood, French Jazz Violinist, Dies at 62 Jazz TimesDidier Lockwood: Biography AllMusic Lockwood syntyi skottilaisen musiikinopettajan ja ranskalaisen amatööritaidemaalarin pojaksi. Hän aloitti viuluopintonsa 6-vuotiaana klassiselta pohjalta, mutta pianisti- isonveljensä kautta hänessä syttyi pian kiinnostus jazzia kohtaan. Kuultuaan 14-vuotiaana Jean-Luc Pontyn soittoa Lockwood hankki sähköviulun. Muutama vuosi myöhemmin hän jätti muodolliset opintonsa liittyäkseen progressiivisen rockin Magma-yhtyeeseen, jossa toimi vuoteen 1981. Ollessaan esiintyjänä jazzfestivaalilla vuonna 1976 Lockwood tapasi viulisti Stéphane Grappellin, joka kutsui hänet kiertämään kanssaan. Grappellin ohjauksessa hän eteni uralle, jossa fuusiojazz painottui vahvasti. Työskentely Grappellin kanssa merkitsi Lockwoodille läpimurtoa jazzartistina. Myöhemmin hänen yhteistyökumppaneihinsa kuuluivat muiden muassa André Ceccarelli, Aldo Romano, Daniel Humair ja Gordon Beck. Yhteistyösuhde Ceccarellin kanssa kesti neljä vuosikymmentä. Beckin kanssa Lockwood levytti ensimmäisen albuminsa (New World, 1979). Vuonna 1985 hän soitti sidemanina Billy Hartin levyllä Oshumare, ja seuraavana vuonna Hart vastavuoroisesti esiintyi Lockwoodin Out of the Blue -albumilla, jolla mukana ovat myös Gordon Beck ja Cecil McBee. Ajoittain Lockwood jatkoi myös työskentelyä Stéphane Grappellin kanssa (usein kolmistaan Babik Reinhardtin kanssa). Lockwood teki kaksi tribuuttilevytystä Grappellille tämän kuoltua vuonna 1997. Lockwood toimi omassa fuusioyhtyeessään, Suryassa, samoihin aikoihin kuin levytti Tony Williamsin kanssa (1979). Lockwood soitti useasti Yhdysvalloissa ja levytti vuonna 1986 akustisen albumin kahden muun viulistin eli John Blaken ja Michał Urbaniakin kanssa. 2000-luvulla Lockwood omisti entistä enemmän aikaa akustiselle jazzille ja vaimonsa, sopraano Patricia Petibonin kanssa työskentelyyn. Hän keskittyi myös musiikkikoulutukseen perustettuaan vuonna 2000Centre des Musiques Didier Lockwood Association Européenne des Conservatoires, Académies de Musique et Musikhochschulen mukaansa nimetyn musiikkikeskuksen Dammarie-lès-Lysiin. Lockwoodilla oli monia keskeneräisiä hankkeita sydäninfarktin aiheuttaessa hänen kuolemansa 62-vuotiaana. Muiden muassa presidentti Emmanuel Macron kunnioitti Lockwoodin muistoa tämän kuoltua. Viulistilla oli kolme lasta kahdesta avioliitosta. Ensimmäinen vaimo oli ollut laulaja Caroline Casadesus, jonka kanssa Lockwood teki aikoinaan musikaalin. Lockwoodin sävellystuotantoon kuuluu myös konserttoja viululle ja kaksi oopperaa. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset viulistit Luokka:Jazzviulistit Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Rainbow (Keshan albumi)

Rainbow on yhdysvaltalaisen pop laulaja-lauluntekijä Keshan kolmas albumi, joka julkaistiin 11. elokuuta 2017. == Kappalelista == # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Vuoden 2017 albumit Luokka:Keshan albumit
High Road

High Road on yhdysvaltalaisen pop laulaja-lauluntekijä Keshan neljäs albumi, joka julkaistiin 31. tammikuuta 2020. == Kappalelista == # # # # # # # # # # # # # # # === Digitaalinen bonuskappale === # * === Japanin bonuskappale === # * == Lähteet == Luokka:Vuoden 2020 albumit Luokka:Keshan albumit
Ephoron

Ephoron on päivänkorentojen (Ephemeroptera) lahkoon ja Polymitarcyidae-heimoon kuuluva hyönteissuku. Sukuun lasketaan kuuluvaksi 15 lajia. Useimmat suvun lajeista viihtyvät niityillä ruohon ja heinän läheisyydessä. == Lajit == * Ephoron album * Ephoron annandalei * Ephoron birmanus * Ephoron eophilum * Ephoron indica * Ephoron leucon * Ephoron leukon * Ephoron limnobium * Ephoron nakamurae * Ephoron nanchangi * Ephoron nigridorsum * Ephoron punensis * Ephoron savignyi * Ephoron shigae * Ephoron virgo == Lähteet == Luokka:Päivänkorennot
Päivi Mansikka-aho

Päivi Mansikka-aho (o.s. Yli-Antola, s. 1966 Tuusula) on suomalainen kuvittaja ja opettaja. Kangasalla asuva Mansikka-ahon maalauksia ovat julkaisseet postikortteina muun muassa Unicef, Lionsklubi, Mannerheimin Lastensuojeluliitto, Diabetesliitto ja Suomen Punainen Risti. Mansikka-aho on myös suunnitellut Ahvenanmaan vuoden 2006 joulupostimerkin. == Julkaisuja == *Aapislukko : avaimia aikuisen lukiohjaukseen, kuvitus. Opetushallitus 1993. ISBN 951-47827-7-1. *Joulupukin valokuva-albumi, Lasten parhaat kirjat 2005. ISBN 951-56730-9-7. *Ikioma sukupuuni, Kirjapaja 2009. ISBN 9516078842, ISBN 978-951-60788-4-0. *Kuvittajan keittiöstä, Books on Demand 2017, ISBN 978-952-33959-3-0. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Mansikka-ahon sivusto Luokka:Suomalaiset kuvittajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vuorisilmiö

Vuorisilmiö eli kuovinkukka (Sisyrinchium montanum) on kurjenmiekkakasvien heimoon ja silmiöiden sukuun kuuluva ruohomainen kasvilaji, joka on kotoisin Pohjois-Amerikasta. Vuorisilmiö muistuttaa huomattavasti samaan sukuun kuuluvaa heinäsilmiötä (Sisyrinchium angustifolium); joskus ne luokitellaan myös yhdeksi lajiksi. == Ulkonäkö ja koko == Vuorisilmiö on monivuotinen ruohokasvi, joka kasvaa tavallisesti 10–50 senttimetrin korkuisina kasvustoina. Kasvin varsissa on ehytlaitaisia tai hienosti hammaslaitaisia siivekkeitä. Vihreät tai rusehtavat lehdet ja varsi ovat kapeita, kolmen millimetrin levyisiä; lehtilaidat ovat teräviä ja lehdenkärki on kapea. Vuorisilmiön noin kahden senttimetrin levyiset kukat kasvavat pienissä viuhkomaisissa kukinnoissa. Jokaisessa kukassa on kuusi violettia, kellertävätyvistä terälehteä ja useita keltaisia heteitä. Hedelmä on 4,5–6 millimetrin mittainen kota, joka sisältää lukuisia pieniä mustia siemeniä. == Levinneisyys == Vuorisilmiö kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan pohjoisosissa. Sen levinneisyysalue rajoittuu lännessä Newfoundlandiin, idässä Alaskaan ja etelässä Pennsylvanian itäosiin; lajia kasvaa myös Kalliovuorilla Yhdysvaltain New Mexicon osavaltiossa. Myöhemmin laji on levinnyt myös osaan Ranskaa, todennäköisesti ensimmäisen maailmansodan amerikkalaisten sotilaiden mukana. == Kuvia == File:Sisyrinchium-montanum.jpg|Piirros kasvista File:Sisyrinchium_montanum1.jpg File:Sisyrinchium_montanum0.jpg|Sulkeutuneita kukkia tai nuppuja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *ITIS: Sisyrinchium montanum *United States Department of Agriculture (USDA): Sisyrinchium montanum *Flora of North America: Sisyrinchium montanum *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Sisyrinchium montanum Luokka:Silmiöt
Harjakala

Harjakala (Platyberyx opalescens) on harjakalojen (Caristiidae) heimoon kuuluva batyaalisella vyöhykkeellä elävä kalalaji. Sillä ei ole lainkaan kaupallista merkitystä. Naaraspuoliset harjakalat voivat kasvaa korkeintaan 11,5 senttimetrin mittaisiksi ja koiraat 8 senttimetrin mittaisiksi. Harjakalaa on tavattu toistaiseksi vain itäiseltä Atlantin valtamereltä Portugalin ja Mauritanian väliltä, mutta todennäköisesti niiden levinneisyysalue on laajempikin. Ne ovat pohjakaloja, ja koska ne elävät batyaalisella vyöhykkeellä, niitä tavataan jopa 2 000 metrin syvyisessä vedessä. Lajilla ei ole suuria uhkia ja sen kaupallinen käyttö on olematonta, joten Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee sen elinvoimaiseksi lajiksi. == Lähteet == Luokka:Percoidei
Virpi Pekkala

pienoiskuva|Virpi Pekkala vuonna 2006. Virpi Pekkala (o.s. Salokannel; s. 1945 Helsinki) on espoolainen kuvataiteilija, joka on piirtänyt paljon postikortteja ja tehnyt myös postimerkkejä, tyynyliinoja, kalentereita ja satukirjakuvituksia. Pekkala on toiminut nuoreja somistajana ja mainosgraafikkona. Vuonna 2003 korttikeräilijät perustivat Virpi Pekkala -yhdistyksen. Pekkala on suunnitellut muun muassa vuoden 2019 joulupostimerkit. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kuvittaja Virpi Pekkala; Paletti.fi *Virpi Pekkala -kerho ry Luokka:Suomalaiset kuvittajat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fredrik Vilhelm Charpentier

Fredrik Wilhelm Charpentier (23. marraskuuta 1849 Kuopio – 25. toukokuuta 1918 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan kenraalimajuri, joka palveli useissa eri joukko-osastoissa Itä-Siperiassa. (Viitattu 13.1.2020) Charpentierin vanhemmat olivat kapteeni Robert Gustav Charpentier ja Carolina Elisabet von Scharenberg ja puolisot 1873–1909 Maria Dmitrieva ja vuodesta 1911 Valentina Jaskova. Tykistön kenraalimajuri Theodor Charpentier oli hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta. Fredrik Wilhelm Charpentier palveli ensin junkkarina 87. Savonlinnan jalkaväkirykmentissä, kunnes hänet ylennettiin vänrikiksi 1870 ja aliluutnantiksi 1872. Erottuaan seuraavana vuonna sotapalveluksesta hän palasi kuitenkin uudelleen palvelukseen aliluutnanttina 4. Itä-Siperian linjapataljoonaan keväällä 1875. Luutnantiksi hänet ylennettiin vuonna 1878 ja siirrettiin vuonna 1881 palvelemaan 4. Itä-Siperian tarkk’ampujapataljoonaan. Alikapteeni Charpentierista tuli 1883. Hän siirtyi 2. Itä-Siperian tarkk’ampujapataljoonaan vuonna 1889 ja edelleen 5. Itä- Siperian tarkk’ampujapataljoonaan vuonna 1891. Kapteeniksi Charpentier ylennettiin 1891, everstiluutnantiksi 1898 ja everstiksi 1903. Seuraavana vuonna hänet määrättiin Stretenskin reservipataljoonan komentajaksi ja hän osallistui Venäjän–Japanin sotaan. Charpentier määrättiin sodan jälkeen vuonna 1906 pataljoonan komentajaksi 4. Itä-Siperian tarkk’ampujarykmenttiin ja vuonna 1908 3. Itä-Siperian tarkk’ampujarykmentin komentajaksi. Sotapalveluksesta hän erosi kenraalimajurina vuonna 1910.<ref name="kenraalit/> ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1849 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Feminisointi

Feminisaatio tai ”pakotettu” feminisaatio () viittaa seksuaaliseen fantasiaan, aktiin tai elämäntapaan, jossa miespuolinen henkilö omaksuu tai pakotetaan omaksumaan alistuvan naisen rooli. Tämä voi ilmetä naiseksi pukeutumisena (transvestisuus), naisellisena käyttäytymisenä tai naisen roolin omaksumisena seksuaalisessa aktissa. Yleensä feminisaatioon liittyy jonkun asteinen pakottaminen ja vastentahtoisuus vaikkakin vain roolin sisällä. Elämäntapana feminisoitu mies elää jatkuvasti naisena, jolloin mies omaksuu pysyvästi naisen roolin. Feminisaatio voidaan laskea osaksi BDSM-fetissiä ja sadomasokismia, koska seksuaalinen fantasiaan liittyy pakottaminen, vastentahtoinen alistaminen ja rangaistukset. Aisankannattamisfetissiin voi myös liittyä feminisointi. Feminisoitu mies on yleensä hypernaisellisesti pukeutunut (transvestisuus), johon voi kuulua esimerkiksi selkeästi naisen asu, naisellinen hame, korsetti, korkeat kengät, kynsilakka tai räikeä huulipuna. Tyypillisiä feminisoidun miehen asuja ovat koulutytön asu, prinsessa tai kotiapulainen (esim. esiliina). Myös käytös, puhetapa, eleet, asennot jne. voivat olla korostetun naisellisia. Koska feminisaatioon yleensä liittyy roolin sisäinen pakottaminen ja vastentahtoisuus, tapoja, asentoja, naisellista puhetapaa jne. täytyy usein opetella rangaistusten uhalla. Pakotettuun feminisaatioon voi myös liittyvä perinteisen naisen seksuaalinen rooli, jossa mies joutuu olemaan passiivinen osapuoli anaaliseksissä joko strap-on dildolla (naiselta) tai ”pakotettuna” ja alistettuna miehiltä. Feminisoitu voi myös joutua pitämään anaalitappi. Seksuaaliseen fantasiaan kuuluu rooliin opettelu, joka voi tarkoittaa yhä isompien tulppien käyttöä. Myös oraaliseksi vastaanottavana osapuolena kuuluu feminisointiin. Feminisaatioon kuuluu usein olennaisesti miehisen seksuaalisuuden ja orgasmin hallinta. Feminisoidulla miehellä onkin tyypillisesti siveysvyö, joka voidaan avata vain tiettyjä erityistapauksia varten hallitsevan osapuolen (esim. dominan) luvalla. Miehen orgasmia voidaan rajoittaa lypsämällä häntä anaalistimulaation avulla. Päämääränä voi olla, että feminisoitu mies saavuttaa orgasmin vain anaaliyhdynnän avulla. Feminisaatiossa usein miestä kutsutaan tytöksi ja hänelle voidaan antaa naisen nimi. Hyvin käyttäytynyttä tyttöä voidaan kehua kiltiksi tytöksi ja huonosti käyttäytyvää kutsutaan tyypillisesti negatiivisilla termeillä (narttu, huora, lutka, pimppi jne.). pienoiskuva| Kotiapulaiseksi puettu mies. Luokka:Fetisismi