EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Michoud Assembly Facility

Michoud Assembly Facility (MAF) on Nasan omistama tehdas itäisessä New Orleansissa, Yhdysvaltain Louisianassa. Se on Lockheed Martin -yhtiön käytössä, joka rakentaa siellä avaruussukkuloiden ulkoisia tankkeja. Tehdas on maailman suurimpia. Sen pinta-ala 174 000 m² ja siellä työskentelee noin 2 000 ihmistä. ==Historia== Tehdas rakennettiin alun perin 1940 Michoudin kylään. Sitä käytettiin toisen maailmansodan aikaan vaneristen kuljetuslentokoneiden ja maihinnousuvälineistön valmistukseen. Korean sodan aikana siellä valmistettiin M4 Sherman- ja Patton-tankkeja. Nasan hallintaan tehdas siirtyi 1961 ja sitä käytettiin Saturn V:n ensimmäisen vaiheen S-IC:n sekä Saturn IB:n ensimmäisen vaheen S-IB:n valmistamiseen. Nykyisin siellä valmistetaan avaruussukkuloiden ulkoisia tankkeja. ===Hurrikaani Katrina=== Hurrikaani Katrina vahingoitti tehdasta ja peruutti työt saakka. Kaikki rakennukset ja sukkuloiden laitteistot selvisivät hurrikaanista ilman vakavia vaurioita, mutta päähallin katto rikkoutui ja pudonneet pirstaleet vaurioittivat yhtä ulkoista tankkia. Korjaustyöt etenivät odotettua nopeammin ja tehdas avattiin koko henkilökunnalle . Noin 30 Lockheed Martinin työntekijää jäi hurrikaani Katrinan aikana hoitamamaan pumppausjärjestelmiä, mikä luultavasti säästi tehtaan suuremmilta vahingoilta. Nämä työntekijät palkittiin sitten Nasan korkeilla tunnustuksilla. ==Muuta ja tulevaa toimintaa== Michoud Assembly Facilityssä on lukuisia muitakin toimijoita kuin Nasa ja Locheed Martin. Siellä on muun muassa USDA:n National Finance Center ja National Center for Advanced Manufacturing Nasan suunnitelmana on käyttää Michoud Assembly Facilityä Ares I:n ja Ares V:n osien valmistamiseen. ==Aiheesta muualla== *Michoud Operations *GlobalSecurity.org *Status report after the hurricane *National Center for Advanced Manufacturing Luokka:Nasa Luokka:Apollo-ohjelma
Røst

Røst on Norjan kunta Nordlandin läänissä. Se koostuu yhteensä yli kolmestasadasta saaresta ja luodosta, jotka sijaitsevat noin sadan kilometrin päässä mantereesta Lofoottien lounaisosassa. Hallintokeskus on Røstlandetin taajama samannimisellä saarella. Røstistä on päivittäiset lento- ja lauttayhteydet mantereelle. Perinteisesti tärkeä elinkeino kunnassa on ollut kalastus, nykyisin myös turismi, jonka parissa työskentelee noin neljäsosa kunnan työvoimasta. Røstiin yritettiin 1930-luvun lopulla asuttaa Etelämantereelta tuotuja pingviinejä, mutta ne kuolivat muutamassa vuodessa. ==Kuvia== Befolkningsutvikling kommune 1856.svg|Kunnan väkiluku vuosina 1951–2010. Røst 2005-07-06.jpg|Kuorma-auto saapumassa Røstiin autolautalla vuonna 2005. Røst kirke September 2019.jpg|Røstin kirkko Røst lufthavn.JPG|Røstin lentoasema ==Tunnettuja henkilöitä== * Pietro Querini, italialainen aatelinen joka haaksirikon jälkeen ajautui Røstiin vuonna 1432 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Tämä ikuinen talvi

Tämä ikuinen talvi on metallimusiikkiyhtye Moonsorrow’n demo vuodelta 1998. Se uudelleenjulkaistiin omakustanne-EP:nä vuonna 2001. Demon avulla Moonsorrow sai solmittua levytyssopimuksen Plasmatica Recordsin kanssa . Demon teon aikana Ville Sorvalilla ei omien sanojensa mukaan ollut minkäänlaista laulutekniikkaa, minkä seurauksena hän menetti nauhoituksissa äänensä "käytännössä päiväksi". ==Kappaleet== #Taistelu Pohjolasta ##Osa I - Luo veljien ##Osa II - Punaisen lumen valtakunta ##Osa III - Jäisten järvien kimalteessa #Vihreällä valtaistuimella #Talvi #Luopion veri #Kuun suru ==Musiikki== Tämän ikuisen talven musiikki on huomattavasti erilaista kuin Moonsorrow’n myöhemmillä julkaisuilla. Demolla yhtyeen tyyli muistuttaa folk metallin sijaan lähinnä black metallia. Vuoden 2001 uudelleenjulkaisu miksattiin uudelleen ja se sisälsi lisättyjä kuoro-osuuksia . Alkuperäistä demoa tehtäessä yhtyeessä ei myöskään ollut rumpalia, vaan rummut oli tehty rumpukoneella.väli ==Kokoonpano== ===Alkuperäisellä demolla=== * Ville Sorvali – basso, laulu, taustalaulu, koskettimet, kitara, rumpuohjelmointi * Henri Sorvali – Rumpuohjelmointi, taustalaulu, puhtaat lauluosuudet, kitara, koskettimet, basso ===2001 uudelleenjulkaisulla mukana myös=== * Marko Tarvonen * Mitja Harvilahti * Lord Eurén ==Aiheesta muualla== *Sanoitukset Moonsorrow’n kotisivuilla ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1998 albumit Luokka:Moonsorrow’n albumit
Matti Repo

Matti Tauno Antero Repo (s. 7. maaliskuuta 1959 Mikkeli) on Tampereen hiippakunnan seitsemäs piispa 1. kesäkuuta 2008 alkaen. Hänet valittiin virkaansa 26. maaliskuuta 2008. Koulutukseltaan Repo on teologian tohtori. Viimeksi ennen piispaksi tuloaan hän työskenteli Kirkkohallituksen ulkoasiain osaston teologisten asiain sihteerinä vuodesta 2002 lähtien. Repo vihittiin papiksi vuonna 1985, ja hän toimi Tampereen Messukylän seurakunnan pastorina vuosina 1985–2002. Hän valmistui teologian lisensiaatiksi 1992, ja hänen tohtorinväitöksensä Uskon lahja vai rakkauden päämäärä? Johann Arndtin käsitys vanhurskauttamisesta ja uniosta tarkastettiin Helsingin yliopistossa vuonna 1997. Repo on asunut vuodesta 2008 Tampereen piispantalossa. Hänen perheeseensä kuuluu vaimo ja neljä lasta. ==Lähteet== * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Tampereen hiippakunnan piispan viralliset sivut Luokka:Tampereen piispat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rajamaan mysteeri

Rajamaan mysteeri on Minna Svennevig Ulfsteinin kirjoittama nuortenkirja, joka julkaistiin vuonna 2005. == Lähteet == * Rajamaan mysteeri kustantajan sivuilla Luokka:Vuoden 2005 kirjat Luokka:Nuortenkirjat
Paperisudet

Paperisudet on Maria Aution 2005 julkaistu romaani.Fennica Teos on vakava, mutta lohdullinen tarina Sallan ja Aletan viimeisestä vuodesta peruskoulussa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset romaanit Luokka:Vuoden 2005 kirjat
Face Dances

Face Dances on brittiläisen rockyhtye The Whon maaliskuussa 1981 julkaistu studioalbumi. Vuonna 1978 menehtyneen alkuperäisen rumpalin Keith Moonin korvasi Kenney Jones, joka oli aikaisemmin soittanut muun muassa tunnetussa Small Faces -yhtyeessä. Singlenä julkaistu avausraita ”You Better You Bet” oli suuri hitti Britanniassa nousten listan sijalle 9. Yhtye myös kutsuttiin esittämään kappale Top of the Pops -musiikkiohjelmaan. Itse albumi nousi Britanniassa listan sijalle 2. ja Yhdysvalloissa sijalle 4. Albumin kansi sisältää maalauksia useilta eri taiteilijoilta, muun muassa Peter Blakelta, joka tunnetaan erityisesti The Beatlesin vuoden 1967 Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band -albumin kannen suunnittelijana. Face Dances sai runsaasti kielteisiä arvosteluita, eikä sitä yleensä lueta The Whon klassikkoalbumeiden joukkoon. Levyllä on silti ihailijansakin: esimerkiksi The Boston Globe -lehden kriitikon mielestä albumi oli The Whon paras sitten vuoden 1973 Quadrophenia-albumin. Myös yhtyeen solisti Roger Daltrey kertoi haastattelussa vuonna 1994 pitävänsä albumista. ==Kappaleet== *Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Pete Townshend, ellei toisin mainita. A-puoli # # # # # B-puoli # * # # # ===Vuoden 1997 CD-version bonuskappaleet=== # * # # # # ==Kokoonpano== * Roger Daltrey – laulu * John Entwistle – bassokitara, laulu * Kenney Jones – rummut * Pete Townshend – kitara, kosketinsoittimet, laulu == Lähteet == Luokka:Vuoden 1981 albumit Luokka:The Whon albumit
Petteri Hakkarainen

Petteri Hakkarainen (s. 1967 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja tietotekniikan kouluttaja. Hakkarainen on koulutukseltaan tradenomi. Hän on kirjoittanut nykykielisen humoristisen romaanin Kalevalasta nimeltään Väinämöinen, vanhana syntynyt (Johnny Kniga, 2004). Hakkaraisen toinen romaani on Psykiatri Käävän vaimoharhat (Reuna, 2014). == Aiheesta muualla == * Tuomo Karhu: V niin kuin Väinämöinen ja Kalevala vasta-alkajille. Turun sanomat 10.9.2004. * Facebook: Psykiatri Kääpä == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arghul

Arghul (toisilta nimiltään argul, arghoul, arghool, argol tai yargol) on kansanomainen arabialainen kaksoisklarinetti. Historialtaan soitin on hyvin vanha, sen historia ulottuu ainakin antiikin aikaan. Pitt Rivers Museossa Oxfordissa on näytteillä Egyptiläinen kaksoisklarinetti, joka on ajoitettu vuoteen 800 eaa. Soitinta käytetään Egyptissä yhä nykyäänkin. Arghulissa on kaksi soivaa ruokoputkea. Soiva osa on putkeen veistetty värisevä kieleke jota pidetään kokonaan suussa puhallettaessa. Toinen kaksoisklarinetin pilleistä soittaa jatkuvaa taustaääntä, bordunaa, ja toisella pillillä soitetaan melodiaa. Sointi muistuttaa hiukan klarinettia ollen silti hieman räikeämpi ja kansanomaisempi. Arghulissa on reiät sormille vain toisessa putkessa. Bordunan äänenkorkeutta pystyy muuttamaan säätämällä putken pituutta. Samantapaisessa egyptiläisessä mijwiz-klarinetissa (myös nimeltään midjweh) on molemmissa pilleissä reikiä, joilla voi soittaa joko melodiaa tai bordunaa. Arghulilla säestetään Egyptissä ja muissa arabimaissa myös napatanssia perinteisen kansanmusiikin lisäksi. Soitettaessa käytetään usein kiertohengitystekniikkaa, jolla saadaan aikaiseksi katkeamatonta ääntä. Egyptiläisiä arghuleita on kolmea eri kokoa: pienin on nimeltään arghul alasghar, keskikokoista kutsutaan arghul alsoghayriksi ja suurin malli on nimeltään arghul alkebir. Myös Turkissa käytetään kaksoisklarinettia, jota yleensä kutsutaan nimellä argul tai çifte. Soittimen muita nimiä Turkissa ovat: argun, kargın, zambır, demil çifte ja demsiz çifte. Sardiniassa soitetaan kolmoisklarinettia nimeltään launeddas ja samantapaisia soittimia löytyy muualtakin Välimeren ja Lähi-idän alueelta nimillä argul, duzele, mizmar, zumare, zummarah, zammara ja zamr. Soitinta on tavattu jopa Kiinasta asti. Iranissa samantapainen soitin on nimeltään dozaleh (dozale), jonka ääni muistuttaa säkkipillin ääntä. Sitä kutsutaan myös nimellä zanbooreh. Myös Karjalassa esiintyy hieman samantapainen kansanomainen klarinetti, liru, jossa on tosin vain yksi ruoko ääntä antamassa. == Lähteet== *Musikinstrument från hela världen, Liber Förlag, Stockholm 1976, ISBN 91-38-04447-1 *Egyptian arghul R. Raine-Reusch 2002. *Egyptian midjweh R. Raine-Reusch 2002. *Arghul. Britannica. Luokka:Puhallinsoittimet Luokka:Egyptiläinen kulttuuri
Barbara Hambly

Barbara Hambly (s. 1951 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hambly kasvoi Montclairissa eteläisessä Kaliforniassa. Hän opiskeli historiaa Riversiden yliopistossa Kaliforniassa valmistuen 1975. Hän toimi käsikirjoittajana kirjoittaen muun muassa yhden He-Manin jakson. Del Rey -kustantamo julkaisi hänen ensimmäisen kirjansa 1982. Vuosina 1994–1996 Barbara Hambly toimi Science Fiction Writers of America -yhdistyksen puheenjohtajana. Hän on voittanut Locus-palkinnon vuonna 1989 teoksesta Those Who Hunt The Night ja ollut useasti ehdokkaana Nebula-palkinnon saajaksi sekä useiden conien kunniavieraana. == Suomennetut teokset == * Jedien lapset (suom. Ilkka Äärelä, WSOY 2000) (Children of the Jedi, 1995) * Hämärän planeetta (suom. Ilkka Äärelä, WSOY 2001) (Planet of Twilight, 1997) == Lähteet == * == Aiheesta muualla == * The Barbara Hambly Page . Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ebonyi

Ebonyi on yksi Nigerian 36 osavaltiosta. Se sijaitsee maan eteläosassa. Ebonyin pinta-ala on 5 530 neliökilometriä. Vuonna 2006 Ebonyissa oli 2 173 500 asukasta. Suurin etninen ryhmä ovat igbot. Ebonyin pääkaupunki on Abakaliki. Ebonyi on maanviljelysaluetta, jonka tärkeimpiä tuotteita ovat riisi, jamssi, perunat, maissi, pavut ja kassava. Alueella on mineraalivaroja, mutta ei vielä merkittävää kaivostoimintaa. Siellä on runsaasti suolaa Uburun suolajärvillä ja niiden lähiseudulla. == Lähteet == Luokka:Nigerian osavaltiot
Tasmanian tuholainen (piirroshahmo)

Tasmanian tuholainen (myös Tasmanian paholainen, ), lyhennettynä Tassi (myös Tassu, ), on kuvitteellinen Warner Bros. -yhtiön animaatiohahmo, joka esiintyi ensimmäisen kerran piirretyssä Devil May Hare 19. kesäkuuta 1954. Tasmanian tuholainen esiintyi alun perin vain viidessä lyhyessä animaatiossa vuosina 1954–1963, mutta 1980-luvun lopulla hahmo herätettiin uudelleen henkiin. Se esiintyi muun muassa Tiny Toons -animaatiosarjassa ja sai kokonaan oman piirretyn, Taz-Manian. Hahmon suomenkielisenä äänenä toimii Rauno Ahonen. == Luonne ja käyttäytyminen == Tasmanian tuholainen perustuu oikeaan, nykyään vain Tasmaniassa elävään pussiahmaan (). Suurin ero piirroshahmon ja oikean eläimen välillä on kuitenkin sen hurja käytös ja ahnas ruokahalu. Tassilla on lähes loputon ruokahalu, ja se saattaa yrittää syödä kaikkea syötäväksi kelpaamatontakin. Yleensä Tassista kertovat piirretyt perustuvatkin sen käytökseen ja tekoihin kun se etsii lisää syötävää keinolla millä hyvänsä. == Aiheesta muualla == *Toonopedia Luokka:Looney Tunes -hahmot Luokka:Kuvitteelliset pussieläimet
Victoria Hanley

Victoria Hanley on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kasvanut eteläisessä Kaliforniassa ja asunut sen jälkeen Massachusettsissa, Uudessa Meksikossa, Wisconsinissa, Oregonissa ja Coloradossa.http://www.victoriahanley.com/faq.html#born Häneltä on suomennettu samaan maailmaan sijoittuvat nuorten fantasiaromaanit Bellandran kristalli (2000) ja Univieraiden kivi (2002). == Suomennettuja teoksia == * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kotisivut, Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Martin Ahlström

Martin Kasimir Ahlström (s. 25. syyskuuta 1946 Raisio) on turkulainen kuvataiteilija ja graafikko. Hän on Torsten ja Hilla Ahlströmin esikoislapsi. Turun piirustuskoulusta valmistunut taiteilija debytoi vuonna 1972. Martin avioitui Saga Marianne Thomén kanssa vuonna 1968. Esikoinen Jan Kasimir Syntyi vuonna 1973 ja Johanna Maria vuonna 1976. Ahlström on toiminut Turun piirustuskoulun lehtorina. Ahlströmin grafiikka on tarkkaa ja yksityiskohtaista. Tyypillinen teos 1970-luvulta sisälsi muutamia esineitä, joilla ei muodollisesti ollut yhteyttä toisiinsa. Sommitelman tarkka jäsentäminen antoi katsojalle vapauden tulkita näkemäänsä. Hänen 1980-luvun tuotannolleen tyypillistä oli valita rajattu kohde kaupunkimaisemasta, tai tehdä sarja muutoksen alla olleesta kohteesta. Yleisin aihe oli rakennus tai tarkasti rajattu maisema. Martin Ahlström siirtyi 1990-luvulla yhä abstraktimpaan tyyliin. Tyypillinen aihe oli edelleen työkalu tai koneen osa, jonka taiteilija muutti usein lähes tunnistamattomaan muotoon. Myös usealla värillä toteutetut työt kuuluivat hänen 1990-luvun tuotantoonsa. Tuotteliaana taiteilijana tunnettu Ahlström tunnetaan parhaiten grafiikastaan ja veistoksistaan. Hänelle annettiin Valtion taidepalkinto vuonna 1972. == Lähteet == *Kuvataiteilijamatrikkeli Luokka:Suomalaiset taidegraafikot Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bauchi (osavaltio)

Bauchi on Nigerian 36 osavaltiosta pinta-alaltaan viidenneksi, asukasluvultaan yhdenneksitoista suurin. Se sijaitsee maan pohjoisosassa. Bauchin pinta-ala on 45 837 neliökilometriä. Vuonna 2006 Bauchissa oli 4 676 465 asukasta. Bauchin pääkaupunki on nimeltään myös Bauchi. Bauchin alueesta suurin osa on savannia. Keskiosasta pohjoiseen vallitsee Sahel-tyypinen savanni, jossa hiekkamalla kasvaa pensasryppäitä. Eteläosa on kukkuloita ja ylänköaluetta, ja se on kasvillisuudeltaan vehreämpää Sudanin savannia, joka viheriöi varsinkin jokilaaksojen kohdalta. Pohjoisosassa sataa 700 mm vuodessa, etelässä melkein kaksi kertaa näin paljon. Bauchin osavaltio on pääosin maanviljelysaluetta, jonka tärkeimpiä tuotteita ovat hirssi, maissi, riisi, maapähkinät. Myös karjankasvatusta harjoitetaan. Online Nigeria Yankarin luonnonsuojelualue, jossa elää mm. afrikannorsuja, sijaitsee osavaltion kaakkoisosassa noin 110 km Bauchin kaupungista Yankari National Park Bauchin kaupungissa toimii yliopisto, Abubakar Tafawa Balewa University.Abubakar Tafawa Balewa University == Lähteet == Luokka:Nigerian osavaltiot
Hiidenlinna

Hiidenlinna on somerolaisen taiteilija Reino Koivuniemen työskentely- ja näyttelytilakseen rakentama matkailukohde Somerniemellä Somerolla. Luonnonkivestä ja betonista Somerniemen Keltiäisten kylässä sijaitsevan Särkijärven rannalle 1992 valmistuneessa "linnassa" on esillä Koivuniemen omia teoksia, ja siellä on järjestetty vaihtuvia näyttelyitä.Hiidenlinnan sivusto Vuonna 2006 Hiidenlinna oli Varsinais-Suomen yhdenneksitoista suosituin matkailukohde.Sanna Sevänen: Turku houkutellut aiempaa enemmän matkailijoita. Turun Sanomat, 2007, nro 194, s. 20. Vuodesta 2008 jo eläkeikään tullut Reino Koivuniemi etsi Hiidenlinnalle ostajaa, joka olisi jatkanut näyttelytoimintaa. Vuonna 2013 Hiidenlinnan osti vihtiläisessä Vihti Ski Centerissä rinnekeskusyrittäjänä toimiva Sami Uotila. Hän ilmoitti aikovansa jatkaa linnan toimintaa likimain aiemman konseptin mukaisesti. Vuonna 2015 Hiidenlinnasta tuli kesäisin toimiva elämyspuisto, johon kuuluu seikkailupuisto, K.i.t.t. Ritari Ässän auto, eläinpuisto ja muita huvittelualueita. Myös Reino Koivuniemen rakentama Hiidenlinna on vierailijoille avoin. ==Lähteet== Luokka:Somerniemi Luokka:Someron rakennukset ja rakennelmat Luokka:Someron nähtävyydet
Rick Hautala

Richard Andrew ”Rick” Hautala (3. helmikuuta 1949 Gloucester, Massachusetts – 21. maaliskuuta 2013) oli amerikansuomalainen kauhukirjailija.Hautala, Rick 1949- (Richard Andrew Hautala, A.J. Matthews) HighBeam Research Hän opiskeli englanninkielistä kirjallisuutta Mainen yliopistossa valmistuen 1974. Hautala asui eteläisessä Mainessa yhdessä kirjailija Holly Newsteinin kanssa.Biography Rick Hautala – February 3, 1949—March 21, 2013 == Romaaneja == * Moondeath (1980) * Moonbog (1982) * Night Stone (1986, suom. Kuoleman kivi) * Little Brothers (1988) * Moon Walker (1989) * Winter Wake (1989) * Dead Voices (1990) * Cold Whisper (1991, suom. Haamu) * Dark Silence (1992) * Ghost Light (1993) * Twilight Time (1994) * Beyond the Shroud (1995) * Shades of Night (1995) * The Mountain King (1996) * Impulse (1996) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Rick Hautala – February 3, 1949—March 21, 2013 * Kuoleman kivi Arvostelut, Arkisto, Aikakone Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhukirjailijat Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Stuart Hill

Stuart Hill (s. 1958 Leicester) on brittiläinen kirjailija. Hän on opiskellut englannin kieltä sekä antiikin ja muinaisajan historiaa Newcastlen yliopistossa. Hän on työskennellyt muun muassa arkeologina. Hänen esikoisromaaninsa Jäämaan huuto (The Cry of the Icemark) (2005) on käännetty viidelletoista kielelle. Esikoisromaanin jatko-osa, Tulimiekka (Blade of Fire) ilmestyi vuonna 2006 ja se käännettiin suomeksi vuonna 2007. Kirjasarjan viimeinen osa Jäänmaan viimeinen taistelu (Last Battle of the Icemark) ilmestyi vuonna 2008 ja se julkaistiin suomeksi syksyllä 2009. Kirjat kustantaa Chicken House. == Aiheesta muualla == * Mari Viertola: Lopullista sotaa odotellessa. Turun Sanomat 14.10.2006. * Jäämaan huuto . Pirkkalan kunnankirjaston kirjaesittelyt. * Vesa Sisättö: Jäämaan kronikka. Helsingin Sanomat 6.2.2010. Luokka:Englantilaiset fantasiakirjailijat Luokka:Englantilaiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bayelsa

Bayelsa on Nigerian 36 osavaltiosta lounaisin. Se sijaitsee Atlantin Niger- joen sivuhaarojen suulla. Bayelsan pinta-ala on 10 773 neliökilometriä. Vuoden 2006 väestönlaskennan alustavien tulosten mukaan Bayelsassa oli 1 703 358 asukasta. Bayelsan pääkaupunki on Yenagoa. Sisämaa on trooppista sademetsää, jokisuisto on tyypillistä mangrovesuota. Bayelsa on raakaöljyn ja -kaasuntuotantoaluetta: noin 30% maan öljyntuotannosta on keskittynyt Bayelsaiin. Kuitenkaan öljyn tuoma varallisuus ei ole levinnyt kaikille kansalaisille; maaseudun väki elää hankalien kulkuyhteyksien takana ja harjoittaa lähinnä kalastusta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Nigerian osavaltiot
Alice Hoffman

Alice Hoffman (s. 16. maaliskuuta 1952 New York) on yhdysvaltalainen kirjailija. Monissa Hoffmanin teoksissa arkeen sekoittuu fantasiaa. Teoksissa on usein romantiikkaa ja ne käsittelevät omaleimaisesti ihmissuhteita. Hänen kuuluisin romaaninsa on Noitasisaret (1995). Romaanista on tehty myös elokuva Lumotut sisaret vuonna 1998, jonka pääosissa olivat Sandra Bullock ja Nicole Kidman. == Suomennetut teokset == * Lyhtyjen yö (1987) * Päivän korento (1988) * Noitasisaret (1995) * Kettumäki (1997) * Punainen puutarha (2012) * Aavikon kyyhkyset . (The Dovekeepers, 2011). Suom. Raimo Salminen. Gummerus, 2014. ISBN 978-951-20-9461-5. * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Eija Elo: Noitasisaret. Aikakone 28.2.1999. Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Shin’ichi Hoshi

Shin’ichi Hoshi (, 1926–1997) oli japanilainen tieteiskirjailija. Hoshi alkoi julkaista novellejaan vuonna 1957 perustamassaan Japanin ensimmäisessä tieteislehdessä Uchuujin (Avaruuspölyä). Shin’ichi Hoshi oli hyvin tuottelias kirjoittaen yli tuhat novellia. Hoshi perusti Japanin science fiction -kirjailijoiden seuran ja oli sen ensimmäisen kauden puheenjohtaja. Hoshin kertomuksia on julkaistu myös useiden muiden maiden scifi-lehdissä. Erityisen suosittu hän oli Kiinassa. Hoshilta on suomennettu kokoelma Avaruuden terveisiä. == Aiheesta muualla == * Petri Hannini: Pieniä herkkupaloja. Kiiltomato.net 26.8.2001. * Toni Jerrman: Terveisiä japanilaisesta tulevaisuudesta. Helsingin Sanomat 13.7.2001. * Kirjailijan virallinen kotisivu . * Luokka:Japanilaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Aerope

Aerope () oli kreikkalaisessa mytologiassa Kreetan kuninkaan Katreuksen tytär. Hänen sisaruksiaan olivat Klymene, Apemosyne ja Althaimenes. Kun Katreus kuuli oraakkelilta, että yksi hänen omista lapsistaan surmaisi hänet, hän antoi Aeropen ja Klymenen Naupliokselle myytäväksi vieraaseen maahan; heidän veljensä oli tämän kuultuaan paennut Apemosynen kanssa jo aiemmin Rodokselle. Nauplios järjestikin Aeropen puolisoksi Pleistheneelle, Atreuksen pojalle. Suhteesta syntyi Agamemnon, Menelaos ja mahdollisesti myös Anaksibia, joka mainitaan veljesten sisareksi.Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 3.2.1–2 ((engl. käännös)) Pleisthenes kuoli kuitenkin nuorena, jolloin Atreus nai Aeropen ja otti hänen poikansa omikseen.Diktys Kreetalainen: Troijan sodan kronikka 1.1 (engl. käännös) Aerope ihastui Atreuksen veljeen Thyesteen ja petti miestänsä tämän kanssa.Hyginus: Fabulae lxxxvi (engl. käännös) Kun Atreus oli löytänyt lammaslaumastaan kultataljaisen lampaan ja säilönyt taljan arkkuunsa huolimatta lupauksestaan uhrata parhaimman lampaansa Artemiille, Aerope antoi taljan Thyesteelle. Kun Mykeneen valittiin kuningasta, Thyestes sai Atreuksen lupaamaan, että valituksi tulisi se, jolla olisi kultainen lammas. Myöhemmin Atreuksesta tuli kuningas Zeuksen avustuksella.Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') Epitomi.2.11–12 ((engl. käännös)) == Lähteet == Luokka:Kreikkalaisen mytologian prinsessat
Nestevety

pienoiskuva|240px|Nestevetysäiliö. Nestevety on nestemäistä vetyä. Sen yleisin käyttökohde on avaruustoiminta, jossa sitä käytetään rakettien polttoaineena. Nestevedystä käytetään lyhennettä LH2 tai LH2. Lyhenne tulee siitä, että neste on englanniksi liquid ja vapaa vety on tavallisesti molekulaarisessa H2 muodossa mistä nimen H2-osa. NTP-olosuhteissa vety on kaasuna, joten se tulee paineistaa ja jäähdyttää hyvin alhaiseen lämpötilaan, jotta se voidaan puristaa nesteeksi. 101,3325 kPa paineessa vety kiehuu 20,28 K (−252,87 °C) lämpötilassa. ==Käyttö== ===Raketti=== Ennen nestevedyn polttamista jäähdytetään yleensä moottorin suutinta, tavallisesti nestehapella. Tuloksena oleva savukaasu on varsin puhdasta vettä, jossa on aavistus otsonia ja vetyperoksidia. Vedyn massaenergiatiheys on käytettävissä olevista polttoaineista parhaimpia, 143 MJ/kg. Tämä on noin 40 prosenttia parempi kuin muilla rakettipolttoaineilla. Nestevedyn tiheys on 70,8 kg/m³ 20 K lämpötilassa. Vedyn tilavuusenergiatiheys taas on varsin huono. Nestevedyn varastointi vie enemmän tilaa kuin vastaavan energian varastointi jollain muulla polttoaineella. Esimerkiksi yhden bensiinilitran energiamäärää vastaa neljä litraa nestevetyä. Nestevedyn säilyttämiseen tarvitaan monimutkainen säilytysjärjestelmä matalan lämpötilan vuoksi. Vetyä on myös vaikea saada pysymään astiassa sillä se vuotaa seinämien läpi. Vety myös heikentää säiliön rakennetta niin kutsutun vetyhaurastumisen seurauksena. Tämän seurauksena ballistisissa ohjuksissa on siirrytty kiinteisiin polttoaineisiin, koska ne säilyvät jopa vuosia ampumavalmiina. Luokka:Vety Luokka:Rakettitekniikka Luokka:Kylmätekniikka
RP-1

Nestehappi/Kerosiini Suurin ominaisimpulssi ~353 Hapetin/polttoaine -suhde 2,56 Tiheys 0,81-1,02 g/ml lämpökapasiteettisuhde 1,24 Palamislämpötila 3 670 K RP-1 () on tarkasti jalostettua kerosiinia, jota käytetään rakettimoottorissa polttoaineena. Se on kemiallisesti lentopetrolin kaltaista. Vaikka RP-1:n ominaisimpulssi on pienempi kuin nestevedyn sillä on paljon muita etuja vetyyn verrattuna. RP-1 on halvempaa, sitä voidaan varastoida NTP:ssä, se vähemmän räjähdysherkkää ja se on paljon tiheämpää. Erityisesti RP-1:n tilavuusenergitiheys on paljon parempi kuin nestevedyn. Parempi energiatiheys mahdollistaa moottorille melkein kaksi kertaa vedyllä toimivaa moottoria paremman työntövoima-painosuhteen sekä myös huomattavan säästön rakettivaiheen polttoainesäiliöin koossa ja painossa, joten se sopii erityisen hyvin raketin ensimmäiseen vaiheeseen, jossa suuri työntövoima ja halpa hinta ovat usein tärkeämpiä kuin hyvä ominaisimpulssi. Hydratsiiniin verrattuna etu on sen huomattavasti vähäisempi myrkyllisyys ja karsinogeenisyys. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * NASAn ajoainesivusto * Nestehappi/kerosiini- ajoaine Luokka:Polttoaineet Luokka:Rakettitekniikka
Paolo Soprani

thumb|Paolo Soprani. Paolo Soprani (20. lokakuuta 1844 Recanati, Maccerata – 20. helmikuuta 1918 Castelfidardo, Italia) oli italialainen harmonikanvalmistaja, joka nosti harmonikkojen valmistuksen Italiassa ja eritoten Castelfidardossa merkittäväksi liiketoiminnaksi. == Tausta == Itävaltalainen pyhiinvaeltaja oli yöpynyt Antonio ja Lucia Sopranin talossa Castelfidardon lähistöllä matkallaan Loretoon. Hänellä oli ollut mukanaan Cyrill Demianin valmistama Akkordion ja hän soitti sitä perheelle. Jollain tavalla nuori Paolo-poika oppi soittimen salaisuudet. Eräiden tarinoiden mukaan pyhiinvaeltaja lahjoitti soittimen hänelle kiitokseksi vieraanvaraisuudesta, toinen tarina kertoo Paolon ostaneen soittimen. Kolmas tarina kertoo Paolon nousseen yöllä ylös ja opiskelleen soittimen rakenteen muilta salaa. == Ura == Paolo Soprani avasi veljiensä avustuksella pienen harmonikkatyöpajan kotonaan 1864 ja muutaman vuoden päästä hän muutti isompaan taloon ja palkkasi jopa työntekijöitä. Ensimmäiset armonichet myytiin lähikaupunkien markkinoilla ja toreilla. Paolo kiersi esittelemässä harmonikkojaan ja hän kehittyi myös hyväksi soittajaksi. Vuonna 1872 hän muutti Castelfidardon keskustaan ja avasi harmonikkatehtaan Piazza Garibaldilla. Hänen soittimistaan tuli menestys maaseudulla, joissa talonpojat pitivät tanssilauluista. Suosio kasvoi ja hänen soittimiaan alettiin myydä muun muassa Ranskassa. Vuosisadan lopulla harmonikkoja alettiin viedä Yhdysvaltoihin italialaisten siirtolaisten myötä. Yritys kasvoi ja Paolo avasi uuden 400 työntekijän tehtaan Castelfidardoon Luigi- ja Achille-poikiensa kanssa. Vuonna 1900 yritys sai paljon huomiota Pariisin maailmannäyttelyssä. Paolosta tuli Brysselin ja Pariisin keksijäakatemioiden jäsen ja hän tapasi jopa Ranskan presidentin. Paolo Soprani työskenteli 70-vuotiaaksi asti, ennen kuin hänen poikansa jatkoivat yrityksen johdossa. Hän kuoli kotonaan 73-vuotiaana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Paolo Soprani accordions -sivusto *Sopranin kuva ja tarina Castelfidardon kunnan sivustolla Luokka:Harmonikka Paolo Soprani Luokka:Italialaiset soitinrakentajat Luokka:Vuonna 1844 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Atlas V

Atlas V on Atlas-rakettiperheen kantoraketti, joka pohjautuu vanhempiin Atlas II- ja varsinkin Atlas III-raketteihin. Sitä valmisti aluksi Lockheed Martin ja sittemmin Lockheed Martinin ja Boeingin yhteisyritys United Launch Alliance. Lockheed Martin käyttää kolminumeroista tunnusta raketin eri kokoonpanoista: ensimmäisenä on nokkakartion halkaisija metreinä (3, 4 tai 5), sitten kiinteäajoaineisten apurakettien määrä (0–5) ja viimeinen numero on toisen vaiheen RL-10-moottoreiden määrä (1 tai 2). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * * * * * Luokka:Kantoraketit Luokka:Rakettivaiheet
Pudasjärven välikohtaus

Pudasjärven välikohtaus oli toisen maailmansodan aikaan Lapin sodan alkuvaiheessa 28. syyskuuta 1944 tapahtunut lyhyt aseellinen taistelu Pohjois- Suomesta vetäytyvien saksalaisjoukkojen ja pohjoiseen etenevien suomalaisjoukkojen välillä. Pudasjärvellä joukot avasivat ensimmäistä kertaa tulen toisiaan vastaan. ==Taustaa== Suomi katkaisi suhteensa Saksaan 2. syyskuuta 1944. Neuvostoliiton kanssa tehtävän rauhansopimuksen ennakkoehdot edellyttivät suomalaisten vaativan saksalaisjoukkojen poistumista maasta 15. syyskuuta mennessä.Kallioniemi 1989, s. 8 Pohjois-Suomen rintamaosuutta hoitanut 200 000 miehen vahvuinen saksalainen 20. Vuoristoarmeijakunta lähti ennalta laaditun suunnitelman, Operaatio Birken mukaisesti vetäytymään pohjoiseen uusiin puolustusasemiin heti syyskuun alussa. Uudet asemat oli linnoitettu valmiiksi Karesuvanto-Ivalo -linjalle eteläisemmästä Suomesta kohdistuvaa hyökkäystä vastaan. Asemat turvasivat idässä Petsamon nikkelituotannon saksalaisille, ja toisaalta suojasivat Käsivartta ja Norjan puoleista vetäytymistietä etelään.Kaila 1950, s. 125–149 Saksalaisten vetäytyminen oli tapahtunut ilman taisteluja sovussa suomalaisten kanssa salaisen vetäytymissopimuksen mukaisesti syyskuun puolivälistä lähtien. Valvontakomissio oli kuitenkin saanut asiasta vihiä ja painosti suomalaisia jyrkempään toimintaan. 27. syyskuuta suomalaisjoukkojen komentajana aloitti kenraalimajuri Hjalmar Siilasvuo.Kallioniemi 1989, s. 68–70 Vielä saman päivän iltana Siilasvuo antoi Jääkäripataljoona 5:lle uuden käskyn edetä pikavauhtia suoraan Pudasjärvelle. Tätä ennen joukot olivat edenneet sovitun aikataulun mukaisesti. Saksalaisilla oli tarkoitus vetäytyä Pudasjärven eteläpuolelta 30. syyskuuta, kirkonkylästä vasta 2. lokakuuta. ==Lapin sodan ensimmäiset laukaukset== Aamulla 28. syyskuuta suomalaisjoukot kohtasivat saksalaisten jälkivarmistusjoukot vartiossa Sillankorvan maastossa 20 kilometriä Pudasjärveltä Ouluun päin. Osaston komentajana toimi eversti Krenzer. Saavuttuaan alueelle suomalaiset vaativat saksalaisia antautumaan, mihin saksalaiset eivät suostuneet. Tällöin suomalaiset avasivat tulen. Saksalaiset pyrkivät neuvottelemaan, minkä suomalaiset torjuivat. Kuullessaan tästä 20. Vuoristoarmeijan komentaja kenraalieversti Lothar Rendulic antoi 7. Vuoristodivisioonan komentajalle kenraaliluutnantti August Krakaulle vapaat kädet toimia. Krakau toimitti suomalaisille kirjeen jossa hän kuvasi etenemisen mukanaan tuomia seurauksia. JP 5:n päällikkö majuri Lounila lupasi joukkojensa jäävän paikoilleen, kunnes saksalaiset olisivat poistuneet paikkakunnalta. ==Tappiot== Kaksi saksalaissotilasta menetti henkensä, neljä haavoittui ja kaksi joutui vangiksi. Suomalaiset ottivat sotasaaliiksi yhden kuorma-auton ja moottoripyörän. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Lapin sodan taistelut Luokka:Pudasjärvi Luokka:Vuoden 1944 sotahistoria
Aero Spacelines

pienoiskuva|Aero Spacelinesin Mini Guppy Tillamook Air Museumissa Tillamookissä Oregonissa. Aero Spacelines oli yhdysvaltalainen lentokonevalmistaja, joka muokkasi Boeingin B-377 lentokoneita Guppy- lentokoneiksi, joita käytettiin Apollo-ohjelmassa tarvittujen rakettien osien kuljettamiseen. ==Historia== Aero Spacelines perustettiin Nasan Saturn V -rakettimoottorien osien kuljettamiseksi Kaliforniasta Floridaan. Osat olivat liian suuria junalla kuljetettaviksi ja laivaaminen taas kesti turhan pitkään. Lentoliikenteessä taas ei ollut tarpeeksi tilavaa lentokonetta. Jack Conroy, entinen United States Air Forcen lentäjä ja Lee Mansdorf, lentokonemyyjä ja yrittäjä, muotoilivat Guppy-konseptin yhden päivällisen aikana. Unexcelled Corporation valtasi Aero Spacelinesin vuonna 1967, sen taas valtasi Tracor Aviation. ==Lentokoneet== Aero Spacelines valmisti kahdeksan Guppy- lentokonetta. *Pregnant Guppy (1962). Aero Spacelinesin ensimmäinen lentokone ja täysin Apollo-ohjelman osinen kuljettamiseen suunniteltu. Käytti mäntämottoreita. Ainoa rakennettu romutettiin 1979. *Super Guppy (1965). Tehostettu versio Pregnant Guppystä, missä on suurempi rahtikapasiteetti ja toimintasäde. Valmistettiin kahtena variaationa, Super Guppy ja Super Guppy Turbine (kummassakin käytettiin potkuriturbiinimoottoreita). Kaikkiaan niitä valmisteettiin viisi, yksi Super Guppy ja neljä Super Guppy Turbinea. *Mini Guppy (1967). Super Guppyn pienennetty versio, jota valmistettiin kahta variaatiota. Mini Guppyssä oli alkuperäinen mäntämoottori. Mini Guppy Turbinessa oli potkuriturbiinimoottorit. Kumpaakin variaatiota valmistettiin yksi kappale. Mini Guppy sijaitsee Tillamook Air Museumissa Tillamookissa Oreganissa. Mini Guppy Turbine tuhoutui testilennolla ja koko miehistö kuoli. Luokka:Yhdysvaltalaiset lentokonevalmistajat Luokka:Nasa
Marion Power Shovel

Marion Power Shovel oli maanrakennuksessa käytettäviä koneita valmistanut yritys. Se sijaitsi Marionissa Ohiossa ja oli aikanaan 1900-1960 alansa merkittävimpiä toimijoita. Marion Power Shovel rakensi Apollo-ohjelmassa käytetyn Crawler-transporterin. Luokka:Yhdysvaltalaiset yritykset
Sinikelta-ara

Sinikelta-ara eli ararauna (Ara ararauna) on arojen sukuun kuuluva papukaijalintu. Se on yksi suurimmista papukaijalajeista. == Koko ja ulkonäkö == Sinikelta-ara on maailman suurimpia lentäviä papukaijoja. Sen keskimääräinen pituus on 80–90 cm (yleensä noin 86 cm) ja siipien kärkiväli yli 100 cm. Sinikelta-aran vatsa, siipien ja pyrstön alapuoli ovat keltaiset, selkä, pyrstön takaosa, siivet ja niska siniset, kaula musta, päälaki vihreä, silmien alue valkoinen ja silmän ympärillä on mustia juovia. == Esiintyminen == Sinikelta-araa tavataan Panaman itäosista Bolivian pohjoisosiin ja Kaakkois-Brasiliaan. Laji on hävinnyt Trinidad ja Tobagosta, jossa sitä aikanaan tavattiin. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Pernambucosta saadusta näytteestä.IBC == Elinympäristö == Sinikelta-ara elää vesialueita reunustavissa metsissä ja soisilla alueilla 500 metrin korkeuteen saakka. == Lisääntyminen == Sinikelta-arat pesivät tavallisimmin katkenneiden palmujen koloissa ja munivat tavallisesti kaksi valkeaa munaa. Pesintä tunnetaan vankeudesta: vain naaras hautoo noin 25 päivää ja poikanen jättää pesän 13 viikon ikäisenä. Nuori lintu käy läpi sulkasadon ja puolivuotiaana sen erottaa aikuisesta arasta oikeastaan vain tummista silmistä.Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto - Maailman linnut. Otava. Italia. ISBN 951-1-12001-8. == Ravinto == Sinikelta-ara syö erilaisia lehtiä, siemeniä, hedelmiä ja pähkinöitä. Manun kansallispuistossa Perussa sen on todettu syövän ainakin kahtakymmentä eri kasvia, joista monet sisältävät ihmiselle, mutta eivät ilmeisesti sille myrkyllisiä tai pahanmakuisia yhdisteitä. Lemmikkilintuna sille voi syöttää papukaijan siemenseosta, viherravintoa, hedelmiä ja pähkinöitä. Sinikelta-arat ja muut arat kerääntyvät usein syömään mineraalipitoista maata, mikä saattaa auttaa ravintokasvien vaarallisten yhdisteiden neutraloimisessa, mutta myös mineraalivarojen täydentämien on olennainen osa savirinteillä käyntejä. == Uhat == Sinikelta-aran olemassaoloa uhkaavat elinympäristöjen tuhoutuminen ja runsas pyynti lemmikkikauppaa varten. == Lähteet == * Häkkilinnut Gummerus === Viitteet === Luokka:Arat Luokka:Lemmikkilinnut
Apollo Applications Program

Apollo Applications Program (AAP) oli NASAn ohjelma, jossa pyrittiin hyödyntämään Apollo-ohjelmassa kehitettyä laitteistoa tieteen tekemiseen pyrkivien miehitettyjen lentojen tekemisiseen. Sen perusti NASAn päämaja 1968. Lukuisista suunnitelmista merkittävin toteunut oli Skylab-avaruusasema. ==Aiheesta muualla== *TR-67-600-1-1 Manned Venus Flyby study - Feb. 1, 1967 (PDF format) * * Luokka:Apollo-ohjelma
Wet workshop

Wet workshop on eräs avaruusaseman rakentamisen tapa, jossa käytetty kantoraketin rakettivaiheen ajoainesäiliö muutettaisiin avaruudessa avaruusasemaksi. Ideana on nestemäistä ajoainetta käyttävän raketin ajoainetankin käyttäminen laukaisun jälkeen avaruudessa. Ajoainetankki on suuri ilmatiivis rakenne ja oltuaan hapella, alkoholilla tai vedyllä täytetty ennen laukaisua, se on käytön lopussa puhdas. Rakentamalla polttoaine- tai hapetintankkiin tai molempiin tilat avaruuslentäjille saataisiin käyttämättömäksi jäävä kiertoradalle ammuttu rakettivaihe uudelleen käyttöön. Aseman rakennuslennot voitaisiin tehdä pienemmällä kantoraketilla kuin aseman perusrakenteen nosto vaatisi. Tällä tavalla ei ole rakennettu yhtään avaruusasemaa, sillä rakettivaiheen muokkaaminen ihmisasumiseen kelpaavaksi osoittautui jo Apollon kehityksen aikana liian kalliiksi ja vaikeaksi. ==Skylab - Dry Workshop== Wet Workshopia helpompi tapa luoda ajaoainetankista avaruusasema on dry workshop, jossa ison kantoraketin ylimmän rakettivaiheen ajoainetankki on maassa muutettu avaruusasemaksi, jota käytettiin NASAn Apollo Applications Programissa Skylab-avaruusaseman rakentamiseen. NASA toteutti Skylab-avaruusasemassa "Dry workshop" -rakennustavan. Siinä kantorakettina oli Saturn V:stä muokattu Saturn INT-21-raketti, jonka kolmannesta vaiheesta S-IVB oli tehty avaruusasema. Skylab vietiin kiertoradalle , missä se pysyi saakka. Luokka:Avaruusasemat
Pirjo Ståhlberg

Pirjo Aulikki Ståhlberg (o.s. Vihonen, s. 20. lokakuuta 1947 Liperi) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Ståhlberg voitti 1 500 metrin juoksussa ja 3 000 metrin juoksussa yhteensä neljä Suomen mestaruutta. Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1974 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia. Ståhlberg edusti liperiläistä Leppälahden Uskallusta, Joensuun Katajaa ja Turun Urheiluliittoa. Hänen valmentajiaan ovat olleet Aarne Halonen ja Pauli Pakarinen. Hänen aviopuolisonsa on kuulantyöntäjä Reijo Ståhlberg. Ammatiltaan Ståhlberg on ollut liikunnanohjaaja ja -opettaja. Jarmo Sieviläinen: Kiitollinen kannustuksesta. Pirjo Ståhlberg taivaltaa edelleen 300 kilometriä kuukaudessa. Karjalainen 19.10.2017 s. B10. ==Saavutukset== *1 500 metrin juoksu **Suomen mestari: 1968, 1969, 1970 **SM-hopea: 1973 **SM- pronssi: 1971 *3 000 metrin juoksu **Suomen mestari: 1973 **SM-hopea: 1972 **SM-pronssi: 1974, 1975 *800 metrin juoksu **SM-hopea: 1969 **SM-pronssi: 1966, 1968, 1973 ==Ennätykset== *800 metrin juoksu: 2.08,0 (1973) *1 500 metrin juoksu: 4.13,38 (1973) *3 000 metrin juoksu: 9.02,94 (1973) ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Suomalaiset maastojuoksijat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Isosukastapakulo

Isosukastapakulo (Merulaxis stresemanni) on äärimmäisen uhanalainen Brasiliassa elävä varpuslintu. Laji on nimetty Erwin Stresemannin kunniaksi. Isosukastapakulo on kooltaan noin 20 cm. Lajin selkä ja pyrstö ovat väriltään mustat. Lajin rinta ja pää on kiiltävän tummansininen. Lajilla on nokan tyvessä sininen tupsu. Isosukastapakulon alaperä on tumman ruskeanpunainen. Laji muistuttaa ulkonäöltään sukastapakuloa (Merulaxis ater). Myös lajin äänet ovat hyvin samankaltaisia vihellyksiä kuin sukastapakulolla. . Lajin elintavoista ei tiedetä paljoakaan. Isosukastapakulot muistuttavat sukastapakuloa myös siinä, että ne elävät samanlaisissa metsissä. Isosukastapakulokannan kooksi arvioidaan 50–250 yksilöä. Lajin suurin uhka on metsien kaataminen kaakaoviljelmien tieltä. == Lähteet == Luokka:Tapakulot Luokka:Uhanalaiset linnut
National Air and Space Museum

National Air and Space Museum (NASM, ) on yksi yhdysvaltalaisen Smithsonian- instituutin museoista ja niistä suosituimpia. Museossa säilytetään maailman suurinta lentokoneiden ja avaruusalusten kokoelmaa. Museon päärakennus sijaitsee Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa. Museon toinen osa - Steven F. Udvar-Hazy Center‎ - sijaitsee lähellä Washington-Dullesin kansainvälistä lentoasemaa Virginiassa. Museo on kattavinen kokoelmineen myös tärkeä historian, tieteen, lento- ja avaruuslentojen sekä planeettatieteiden kuten geologian ja geofysiikan tutkimuskeskus. Vuonna 2019 museossa kävi noin 4,5 miljoonaa vierailijaa. Kokoelmiin kuuluu yli 68 000 nimikettä. Lähes kaikki esilläolevat lentokoneet ja avaruusalukset ovat aitoja käytettyjä tai näiden käyttämättä jääneitä varakappaleita. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Museon verkkosivut * Kuvagalleria Luokka:Washingtonin (DC) museot Luokka:Yhdysvaltain ilmailumuseot Luokka:Smithsonian-instituutti
Korpraalikunta

Korpraalikunta () oli ennen vuotta 1915 keisarillisessa Saksassa sotilasyksikkö, joka koostui kahdesta ryhmästä. Ryhmään kuului 1 jefreitteri ryhmänjohtajana ja 8 miestä. Joukkueeseen () kuului neljä korpraalikuntaa. Korpraalikuntaa johti aliupseeri, jonka varhaisempi nimitys Saksassa oli vuoteen 1856 asti korpraali (). Englanninkielinen vastine termille oli corporal's guard, ”korpraalikaarti”. ==Lähteet== Luokka:Sotilasyksiköt
Tuhma

Tuhma oli vuosina 2003–2007 neljä kertaa vuodessa ilmestynyt suomalainen metallimusiikkiin keskittynyt lehti. Lehden päätoimittaja oli Tuija ”Tuisku” Hirvonen, ja sitä kustansi Eepinen Oy. Tuhma oli ilmaisjakelulehti, jota tehtiin vapaaehtoisvoimin ja rahoitettiin ilmoitustuloilla. Lehden toukokuun numero painottui kesän festivaalien esittelyyn, ja muulloin sisältö koostui yhtyehaastatteluista, levyarvioista, konserttiraporteista ja kolumneista, joita julkaistiin myös lehden verkkosivustolla. Lehteä jaettiin levykaupoissa, baareissa, kirjastoissa ja festivaaleilla. Tavallisen numeron painos oli 25 000 kappaletta ja festivaalinumeron 40 000 kappaletta. Lehden ISSN-tunnus on 1795-8172. Eeppinen Oy harjoitti myös levy-yhtiötoimintaa Tuhma Records -levymerkillä. Tuhma Recordsin kautta ilmestyi Defuse-yhtyeen esikoisalbumi vuonna 2006. Muuhun oheistoimintaan kuuluivat nimellä Tuhma-klubi järjestetyt konserttitapahtumat Helsingin Semifinalissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * www.tuhma.fi Internet archivessa Luokka:Suomalaiset musiikkilehdet Luokka:Suomalaiset ilmaisjakelulehdet
Jakelu

Jakelu voi tarkoittaa seuraavia * Jakelu (logistiikka), toiminta, jossa tuote luovutetaan tai muuten toimitetaan kulutukseen tai myyntiin * Jakelupaketti, ohjelmiston jakelu == Katso myös == * Jakauma matematiikassa
Karhukirjeitä Karvoselle

Karhukirjeitä Karvoselle on Jukka Parkkisen kirjoittama satukuunnelma ja lastenkirja. Parkkinen on kirjoittanut tarinalle useita jatko-osia. Karhukirjeitä Karvoselle -kuunnelma esitettiin Yleisradiossa vuonna 2001. Radiokuunnelmat ohjasi Outi Valle.Parkkinen.org, draamalliset tuotokset, viitattu 27.3.2008 Karhukirjeitä Karvoselle -kirja ilmestyi vuonna 2002 WSOY:n kustantamana. Kirjasarjan on kuvittanut Pia Westerholm. Sarjan päähenkilö on karhunpoikanen Otso, joka kirjoittaa ahkerasti kirjeitä ystävälleen Karvoselle. Otson isä on tiekarhu ja äiti verokarhu. Vanhempien ollessa työmatkoilla Otso pääsee Karhumäessä asuvan Amalia-tätinsä hoiviin. ==Radiokuunnelmat== * Karhukirjeitä Karvoselle – 20-osainen satusarja (2001) * Karhukirjeitä Karhumäestä – 20-osainen satusarja (2002) * Karhukirjeitä kesäleiriltä – 20-osainen satusarja (2004) * Karhukirjeitä kaamoksesta – 20-osainen satusarja (2005) ==Kirjasarja== * Karhukirjeitä Karvoselle (2002) * Karhukirjeitä Karhumäestä (2002) * Karhukirjeitä kesäleiriltä (2004) * Karhukirjeitä kaamoksesta (2006) * Karhukirjeitä kaukomailta (2007) * Karhukirjeitä kotiväelle (2009) * Karhukirjeitä kuntolomalta (2015) ==Lähteet== Luokka:Jukka Parkkisen teokset Luokka:Suomalaiset lastenkirjat Luokka:Suomalaiset radiokuunnelmat
Raivoisa ajojahti

Raivoisa ajojahti (Southern Comfort) on Walter Hillin ohjaama draama- ja sotaelokuva vuodelta 1981. Sen pääosia näyttelevät Keith Carradine, Fred Ward ja Powers Boothe. == Juoni == Raivoisa ajojahti kertoo joukosta Louisianan kansalliskaartilaisista joilla on meneillään viikonloppuharjoitukset. Ryhmä on hiukan myöhässä aikataulustaan ja rämeessä rämpiessään he löytävät paikallisten salametsästäjien majapaikan. Paikalla on myös vanhoja kanootteja, joukko päättää lainata kaanotteja päästäkseen harjoituksista pois aikaisemmin. Joella soutaessaan he huomaavat paikalliset rannalla ja yrittävät kertoa heille että heillä on kanootit vain väliaikaisessa lainassa. Kaartilaisilla on aseissa vain paukkupanoksia ja yksi ryhmän jäsenistä päättää pelotella paikallisia asukkaita ja rupeaa ammuskelemaan. Paikalliset pelästyvät ja alkavat ampua takaisin oikeilla aseilla. Tulitaistelussa ryhmän johtaja Poole ammutaan. Joukon rippeet pakenevat metsään jossa löytävät paikallisen yksikätisen metsästäjän ottaen tämän kiinni ja yksi ryhmän jäsenistä räjäyttää tämän majan kostoksi. Kaartilaisten perässä ovat kuitenkin vihaiset cajun- heimolaiset omine aseineen. == Näyttelijät == ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Raivoisa ajojahti saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset sotadraamat Luokka:Vuoden 1981 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Walter Hillin ohjaamat elokuvat Luokka:Walter Hillin käsikirjoittamat elokuvat
Liu Yadong

Liu Yadong (s. 14. lokakuuta 1977) on kiinalainen pistooliampuja. Liu voitti henkilökohtaisen maailmanmestaruuden 25 m isopistoolilla Zagrebissa 2006 ja oli myös mukana voittamassa joukkuemestaruuden 25 m vakiopistoolissa. 25 m vakiopistoolissa Liu on saavuttanut myös pronssia MM-kilpailuissa Lahdessa 2002. ==Lähteet== *Profiili ISSF Newssissä *ISSF:n tietokanta Luokka:Kiinalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Charles Deenen

Charles Deenen (s. 15. tammikuuta 1970 Holthees, Pohjois-Brabant, Alankomaat) on alankomaalainen tietokonepelimusiikin tekijä ja säveltäjä. 1980-luvun jälkipuoliskolla hän toimi ohjelmoijana ja muusikkona muun muassa Scoop- demoryhmässä ja perusti Maniacs of Noise -musiikkiryhmän Jeroen Telin kanssa. Noihin aikoihin hänet tunnettiin muun muassa pseudonyymillä TMC (The Mercenary Cracker). Myöhemmin hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan, jossa toimii vuonna 2008 vanhempana audio-ohjaajana Electronic Arts -peliyhtiössä. Deenen on työskennellyt myös elokuvamusiikin parissa. == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut * Charles Deenen MobyGames-sivustolla * * The Commodore 64 Scene Database: Charles Deenen * Luokka:Videopelimuusikot Luokka:Demoskenen henkilöt Luokka:Alankomaalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Commodore 64 Luokka:Elävät henkilöt
Zhang Penghui

Zhang Penghui (s. 9. tammikuuta 1978 Nanjing) on kiinalainen pistooliampuja ja maailmanmestari. Zhang Penghui saavutti henkilökohtaisen ja joukkuemaailmanmestaruuden 25 m olympiapistoolilla Zagrebissa 2006. Kyseinen Kiinan joukkue saavutti samalla uuden joukkuemaailmanennätyksen 1743. Zhang on myös voittanut joukkuehopeaa MM-kilpailuissa kahdesti Lahdessa 2002 ja Barcelonassa 1998. Olympialaisissa Pekingissä 2008 Zhang hylättiin 25 metrin olympiapistoolissa, koska hän rikkoi kolmesti 45 asteen sääntöä. ==Maailmanennätys== ==Lähteet== * * * * Luokka:Kiinalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Young@Heart

Young@Heart on yhdysvaltalainen vanhusten kuoro, joka on perustettu vuonna 1982 Northamptonissa, Massachusettsissa Walter Salvo Housen vanhusten asuntolassa. Tämän hetkinen kuoro muodostuu yli 70-vuotiaista jäsenistä. Kuoro tunnetaan erityisesti esittämistään kevyen musiikin, popin ja rokin klassikoista: ohjelmistoon on kuulunut muun muassa Radioheadin, Frank Sinatran, Jimi Hendrixin, Bob Dylanin ja Talking Headsin tunnetuksi tekemiä lauluja. Kuoro on kotimaansa lisäksi esiintynyt useita kertoja Euroopassa, Australiassa ja Kanadassa. Young@Heartin kuoronjohtajana on vuodesta 1982 toiminut Bob Cilman. Stephen Walker ohjasi kuorosta kertovan dokumentin Young at Heart vuonna 2007. Suomalainen televisiosarja K-70 perustui samantyyppiselle idealle kuin Young@Heart. == Aiheesta muualla == * Kuoron kotisivut * Luokka:Yhdysvaltalaiset kuorot
Liu Zhongsheng

Liu Zhongsheng (s. 25. lokakuuta 1973) on kiinalainen pistooliampuja. Liu saavutti MM-kilpailuissa Zagrebissa 2006 25 m olympiapistoolissa henkilökohtaisen hopean ja joukkuemestaruuden, uudella maailmanennätyksellä 1743. Liu oli olympialaisissa Pekingissä 2008 10. 25 m olympiapistoolilla tuloksella 572. Hän sai ensimmäisellä osiolla kahden pisteen rangaistuksen rikkoessaan 45 asteen sääntöä. Liu jäi lopulta seitsemän pisteen päähän finaalipaikasta. ==Maailmanennätys== ==Lähteet== * * * * Luokka:Kiinalaiset ampujat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt