EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kesäkirja (elokuva)

Kesäkirja (Summer Book) on vuonna 2024 ensi-iltansa saanut Charlie McDowellin ohjaama draamaelokuva. Se perustuu Tove Janssonin samannimiseen romaaniin vuodelta 1972. Elokuva kertoo Sophia-tytön kesästä isoäidin kanssa pienellä saarella Suomenlahdella. Elokuvan pääosia näyttelevät Glenn Close ja suomalainen Emily Matthews ensimmäisessä elokuvaroolissaan. Elokuvan sivuosissa näyttelevät muun muassa Pekka Strang ja Sophia Heikkilä. Kesäkirja kuvattiin kesällä 2023 Suomessa, muun muassa Kotkan, Porvoon ja Espoon saaristossa. Brittiläis-suomalaisen yhteistuotannon suomalainen tuotantoyhtiö on Helsinki-filmi tuottajinaan Aleksi Bardy ja Helen Vinogradov. Elokuvan levittää suomalaisiin elokuvateattereihin SF Studios. Kesäkirja sai maailmanensi-iltansa 12. lokakuuta 2024 Lontoon elokuvajuhlilla. == Glenn Close == Elokuvan ohjaaja Charlie McDowell kertoi Ylen haastattelussa, että Glenn Closen saaminen mukaan elokuvaan oli paljon helpompaa kuin oli odottanut. Close oli ensimmäisessä tapaamisessa ohjaajan kanssa kertonut olevansa suuri Tove Jansson -fani. Hän ei myöskään ollut koskaan käynyt Suomessa, joten lupautuminen elokuvaan oli ollut helppoa. Close kertoi Ylelle omistaneensa elokuvan omalle äidilleen, joka kasvoi Uudessa-Englannissa metsien ja peltojen keskellä, kuten hänkin oli kasvanut. Rooliinsa hän otti myös vaikutteita omasta isoäidistään, jolla oli ollut erityinen tapa liikkua. Close kertoi myös rakastavansa luontoa ja teki kuvaustauoilla koiransa kanssa pitkiä kävelyretkiä metsässä, kallioilla ja rannalla. Hän myös yöpyi yksin koiransa kanssa elokuvan lavasteeksi rakennetussa sähköttömässä mökissä Kotkan Rankissa. Ennen elokuvan kuvauksia Close perehtyi Suomen monimutkaiseen historiaan Ruotsin ja Venäjän välissä. Samoin hän luki Mannerheimin elämänkerran sekä Väinö Linnan Tuntemattoman sotilaan. == Näyttelijät == ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2025 suomalaiset elokuvat Luokka:Tulevat elokuvat ==Aiheesta muualla== * Kesäkirja-elokuvan teaser-traileri Youtubessa
Faneroménin luostari (Náxos)

Faneroménin luostari () on ortodoksinen luostari Náxoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee noin 15 kilometriä koilliseen Náxoksen kaupungista lähellä Akrotírin ja Chília Vrýsin kyliä. Luostari on munkkiluostari ja omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle. Faneroménin luostarin perustivat sen perustamislegendan mukaan myrskyyn joutuneet merimiehet, jotka rukoilivat apua Neitsyt Marialta, ja löysivät lopulta rantaan päästyään paikalta Neitsyt Marian ikonin. Tästä luostari sai nimensä ”Faneroméni”. Luostari on ollut olemassa viimeistään vuonna 1597, jolloin sen tiedetään saaneen stauropegiaalisen aseman. Vuonna 1614 luostari tuli paikallisen hiippakunnan alaisuuteen, mutta stauropegiaalisuus uusittiin vuonna 1798. Faneroménin luostari kukoisti 1600-luvulta 1800-luvulle, mutta taantui 1900-luvulla. Nykyisin luostarissa on pieni munkkiveljistö. Luostarirakennus on ulkoasultaan linnamainen. Luostarin pääkirkko (katholikon) on kaksilaivainen, joista pohjoinen on päälaiva. Kummassakin laivassa on puukaiverrettu ja kullattu ikonostaasi. Kirkon ympärillä on pieni sisäpiha ja muita rakennuksia, joissa ovat ruokasali (trapeza) ja keljat sekä muun muassa luostarin kirjasto, jossa on 250 vanhaa kirjaa sekä asiakirjoja. Luostari juhlii vuosittain 15. ja 23. elokuuta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ι. Μ. Φανερωμένης Νάξου. Luostarin verkkosivusto. Luokka:Kreikan luostarit Luokka:Náxos
Faneroménin luostari (Salamis)

Faneroménin Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen luostari (), usein vain (Panagía) Faneroménin luostari (Μονή (Παναγίας) Φανερωμένης, Moní (Panagías) Faneroménis), on ortodoksinen luostari Salamiin saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren luoteisosassa noin seitsemän kilometriä länsiluoteeseen Salamiin kaupungista. Luostari on omistettu Neitsyt Marialle. Faneroménin luostarin paikalla sanotaan olleen antiikin aikana Athenelle omistettu temppeli. Sen paikalle rakennettiin ensimmäinen kirkko 1200-luvulla. Raunioituneen kirkon kunnosti mégaralainen Lámpros Kanéllos vuonna 1670. Hänen kerrotaan löytäneen paikalta Neitsyt Marian ikonin, mistä luostari sai nimensä ”Faneroméni”. Kanéllos perusti paikalle luostarin, jonka igumeeniksi hän ryhtyi. Hänet on pyhitetty hänen munkkinimellään Laurentios Megaralainen. Vuonna 2021 luostarissa oli 21 asukasta. Luostarin pääkirkko (katholikon) on kolmilaivainen basilika, jossa on keskuskupoli ja kulmissa neliskulmaiset tornimaiset kupolit. Kirkon runsaat seinämaalaukset ovat vuodelta 1735. Niissä esiintyy hahmoa. Pääkirkon vieressä on Pyhän Nikolaoksen (Ágios Nikólaos) kirkko, jossa on Pyhän Laurentioksen pyhäinjäännös. Luostarikokonaisuuteen kuuluvat myös Pyhän Sofian (Agía Sofía) kirkko sekä Pyhien apostolien (Ágioi Apóstoloi) kirkko, joka toimii museona. Museossa on muun muassa kirkollista esineistöä, ikoneita ja käsikirjoituksia. Luostari juhlii vuosittain 23. elokuuta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan luostarit Luokka:Salamis
Fotodótisin luostari

Fotodótisin luostari eli Kristus Valonantajan luostari () on ortodoksinen luostari Náxoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee lähellä Danakóksen kylää. Luostari on omistettu Kristuksen kirkastumiselle. Fotodótisin luostari perustettiin bysanttilaisella kaudella 1100-luvulla, ja sen katsotaan olevan Náxoksen vanhin luostari. Sen perustamisesta on useita erilaisia legendoja, joissa se kytketään esimerkiksi Bysantin keisariperheeseen. Marco Sanudo antoi luostarin vuonna 1227 benediktiineille. Nykyisen muotonsa luostarirakennus sai venetsialaisvallan aikana 1400-luvulle saakka tehdyissä muutoksissa. Osmanivallan aikana Fotodótisin luostari tuli Pátmoksen Johannes Teologin luostarin alaisuuteen. Se on ollut takaisin Paronaxían hiippakunnan alaisuudessa viimeistään 1830-luvulla. Luostari oli pitkään autiona. Luostarirakennusten kunnostaminen alkoi vuonna 1959 ja saatettiin loppuun 1991–2007. Luostarirakennus on linnamainen ja rakennettu noin 570 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Siinä on kolme rakennusvaihetta: Luostarin kirkko oli alun perin kolmilaivainen basilikakirkko 500-luvulta. Se muutettiin luostarin rakentamisen yhteydessä 1100-luvulla risti-suorakulmiossa -muotoiseksi kirkoksi, jossa on kupoli. Venetsialaisella kaudella kirkko rakennettiin osaksi linnoitustornia. Luostari juhlii vuosittain Kristuksen kirkastumisen päivänä 6. elokuuta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan luostarit Luokka:Náxos
Tenho Myllymäki

Tenho Kullervo Myllymäki (8. syyskuuta 1912 Akaa – 1970) oli suomalainen toimittaja. Myllymäki kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1931, jonka jälkeen hän opiskeli lakitiedettä Helsingin yliopistossa. Myllymäki työskenteli Suomen Sosialidemokraatin toimittajana ja toimitussihteerinä 1937-1948 sekä Oy VEikkaus Ab:n tiedotuspäällikkönä ja Veikkaajan toimituspäällikkönä 1948-1967. Hän kirjoitti pakinoita nimimerkillä ”Myllypoika”. Myllymäki oli Suomen Sosialidemokraattisen Sanomalehtimiesliiton hallituksen jäsen ja vaikutti myös Urheilutoimittajain Liitossa. Jatkosodan aikana hän oli kirjeenvaihtajana TK-komppaniassa. Tenho Myllymäen isä oli kansanedustaja Kalle Myllymäki ja veli päätoimittaja Pauli Myllymäki. == Teokset == * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset urheilutoimittajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Rita Hester

Rita Hester (22. maaliskuuta 1964 – 28. marraskuuta 1998) oli musta transnainen, joka murhattiin 28. marraskuuta 1998 Bostonissa Allstonin kaupunginossa Massachusettsissa. Hester syntyi Hartfordissa, Connecticutissa, vuonna 1964. Hän muutti Bostoniin parikymppisenä ja oli aktiivinen paikallisessa rock-yhteisössä. Hester lähti 28. marraskuuta 1998 yksin kotinsa läheisestä baarista Silhouette Loungesta noin kello viiden aikaan iltapäivällä. Ritalla ei ollut tapana kulkea yksin ilta-aikaan. Vain alle viiden minuutin kävelymatkan päässä baarista, Rita joutui kotonaan väkivaltaisen hyökkäyksen kohteeksi. Häntä puukotettiin yli 20 kertaa. Rita vietiin kiireesti Beth Israel -sairaalaan Bostonissa, mutta hän menehtyi vakaviin vammoihinsa pian hyökkäyksen jälkeen. Ritan asunnosta ei ollut mitään varastettu, eikä murtautumisen merkkejä löytynyt. Yli 20 vuotta hänen murhansa jälkeen poliisilla ei ole tietoa murhan tekijästä. Ritan kuoleman aikaan häntä kutsuttiin mediassa transvestiitiksi, väärinsukupuolitettiin, ja uutisoinnissa käytettiin hänen virallista nimeään. Hänen murhansa kosketti syvästi paikallista yhteisöä ja herätti suurta surua ja vihaa. Tämän seurauksena noin 250 ihmistä kokoontui 4. joulukuuta kynttiläkulkueeseen kunnioittamaan Hesterin muistoa. Samalla käytiin kamppailua, jotta paikalliset lehdet, kuten Boston Herald ja Bay Windows, käsittelisivät Ritan elämää ja identiteettiä arvostavasti. Hesterin kohtalo toimi inspiraationa "Remembering Our Dead" -verkkosivustolle sekä vuonna 1999 perustetulle kansainväliselle transihmisten muistopäivälle, jolloin kunnioitetaan henkirikoksen uhriksi joutuneiden transihmisten muistoa. Muistopäivän perustaja oli Gwendolyn Ann Smith. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset henkirikosten uhrit Luokka:Afroamerikkalaiset Luokka:Selvittämättömät henkirikokset Yhdysvalloissa Luokka:Vuonna 1998 kuolleet Luokka:Vuonna 1964 syntyneet
Kalle Jäntti

Kalle Jäntti (26. huhtikuuta 1888 Rautalampi – 11. maaliskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen maitotalousalan yritys- ja koulunjohtaja, opettaja ja päätoimittaja. Jäntin vanhemmat olivat maanviljelijä Gabriel Jäntti ja Vilhelmiina Huttunen ja puoliso vuodesta 1921 Salme Maria Terhola. Jäntti tuli ylioppilaaksi 1908 ja valmistui agronomiksi 1912 pääaineenaan meijerioppi. Hän oli ensin meijeriliiton sihteeri ja Kuopiossa sijainneen tietopuolisen meijerikoulun vt. johtaja ja sitten Valion palveluksessa. Valion teknillisen johtajan apulainen Jäntti oli 1916–1918 ja Valion neuvontaosaston johtaja 1920–1924 sekä Karjatalous- ja Karjantuote-lehtien päätoimittaja 1925–1954. Hän oli myös Pellervon osuustoimintaopiston opettaja 1917–1919 ja Valion maitotalousopiston opettaja 1924–1925 ja johtaja 1927–1929. (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka: Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Timo Nieminen (yritysjohtaja)

Timo Nieminen (21. kesäkuuta 1921 Turku – 24. marraskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, keksijä, yritysjohtaja ja hammaslääketieteen kunniatohtori. Turussa syntynyt Nieminen kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta vuonna 1945 ja opiskeli sitten matematiikkaa ja fysiikkaa Helsingin yliopistossa. Hän jatkoi opintojaan Teknillisessä korkeakoulussa ja suoritti diplomi-insinöörin tutkinnon 1953. Lääkintäsähkö Oy:n teknisenä johtajana 1950-luvun lopulla Nieminen kehitti yhdessä professori Yrjö Paateron kanssa hampaiston ja leukojen röntgenkuvausmenetelmän, niin sanotun ortopantomografian ja rakensi tältä pohjalta maailman ensimmäisen laitteiston. Hän teki sittemmin muitakin alan keksintöjä ja pitkän uran alan yrittäjänä ja yritysjohtajana. Hän perusti Palomex Oy:n, joka toimi myöhemmin nimellä Instrumentarium Imaging] ja Palodex, ja toimi pitkään yhtiön toimitusjohtajana. Nykyisin yritys on yhdysvaltalaisomistuksessa. Suomen Hammaslääkäriseura palkitsi Timo Niemisen hopeisella Yrjö V. Paatero -mitalilla 1983. Vuonna 1990 Helsingin yliopisto promovoi hänet hammaslääketieteen kunniatohtoriksi. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset keksijät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Metamidofossi

Metamidofossi (C2H8PSNO2) on organofosforiyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää maataloudessa hyönteis- tai punkkimyrkkynä. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa metamidofossi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja etanoliin ja kohtalaisesti muun muassa dietyylieetteriin, tolueeniin ja dikloorimetaaniin. Aineen myrkyllisyys tuhoeläimille perustuu asetyylikoliiniesteraasientsyymin toiminnan estämiseen. Metamidofossi on myrkyllistä myös ihmiselle ja sille altistumisesta voi seurata huonovointisuutta, kouristuskohtauksia ja jopa kuolema. Viitattu 21.11.2024 Metamidofossin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa dimetyylifosforoklooritioaatti reagoi ammoniakin kanssa O,O-dimetyylifosforamidotioaatiksi. Seuraava vaihe on reaktio jodimetaanin tai dimetyylisulfaatin kanssa. Metamidofossia käytetään hyönteisten ja punkkien torjuntaan esimerkiksi peruna-, kaali-, tomaatti-, riisi-, hedelmä-, puuvilla- ja koristekasviviljelmillä. Yhdisteen käyttö kiellettiin Euroopan unionin alueella 2008 ja Yhdysvalloissa 2009. Aineesta valmistetaan asefaattia. == Lähteet == Luokka:Torjunta-aineet
Kissa islamissa

Kissa islamissa, toisin kuin koiraAl-Misri 2017, s. 98 (e14.7), on rituaalisesti puhdas eläin, ja saa liikkua vapaasti myös moskeijassa Mekan moskeija mukaan lukien. Islamilainen perimätieto sisältää tarinoita kissoista, jotka hakeutuvat mielellään rukoilijoiden läheisyyteen. == Muezza == Muslimien kansantarinan mukaan kissan suosio islamissa johtuu siitä, että profeetta Muhammedilla oli lemmikkikissa nimeltä Muezza. Kerran, kun Muhammedin piti lähteä rukoukseen, Muezza nukkui hänen vaippansa liepeen päällä. Muhammed ei hennonut herättää kissaa, joten hän leikkasi pois kissan alla olevan liepeen vaipastaan. Kun Muhammed palasi, kissa kumarsi hänelle. Tämä siunaus takasi Muezzalle paikan Paratiisissa.Stall 2007, s. 40 Islaminuskoon kuuluvasta hadith- perimätiedosta ei kuitenkaan ole löytynyt tietoa, että Muhammedilla olisi koskaan ollut kissaa nimeltä Muezza. == Haditheja kissasta == Luotettavan (sahih) hadithin mukaan Muhammed kielsi syömästä kissoja tai pyytämästä niistä hintaa.Sunan Ibn Majah 3250 Muhammedin mukaan kissat ovat rituaalisesti puhtaita,Sunan Ibn Majah 367 minkä takia ne eivät tee rukousta mitättömäksi.Sunan Ibn Majah 369 Muhammed ja Aisha jopa käyttivät rukouspesussaan samaa vesiastiaa, josta kissa oli juuri juonut.Sunan Ibn Majah 368 Muuan nainen joutui Helvettiin, koska ei ruokkinut eikä juottanut kissaansa.Sahih al-Bukhari 3318 Vastaavia kertomuksia on useissa haditheissa. == Katso myös == * Koira islamissa == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Islaminuskon käytännöt Luokka:Kissa
Agricola-seura

Agricola-seura oli suomalainen vuosina 1932–1979 toiminut kristillinen sivistysjärjestö. Seura perustettiin Helsingissä Aleksis Kiven päivänä 10. lokakuuta 1932 tekemään tunnetuksi ja levittämään kristillistä kirjallisuutta sekä edistämään siihen liittyviä opintoja. Yrjö Karilas ehdotti WSOY:n talousjohtaja Gideon Gyllenbergille uuden uskonnollisen kirjallisuuden myyntiä edistämään pyrkivän yhdistyksen perustamista vuonna 1932. WSOY alkoi edistämään asiaa yhdessä Suomen Nuorten Kristillisen Liiton ja Suomen Lähetysseuran kanssa. Seura aloitti toimintansa WSOY:n taloudellisella tuella ja tavoitteli jäseniksi kirkon työntekijöitä sekä opettajia. Seuran kytkökset WSOY:n toivat kustantamolle ja Karilaalle taloudellista etua.Julkunen 2021, s. 155–156 Kotimaa-lehti selvitti vuonna 1933 lukijan otettua yhteyttä asiasta, miksi Agricola-seura suosii WSOY:tä ja Suomen Lähetysseuraa välittämässään kirjallisuudessa. Seura vastasi kattavansa perustamiskustannukset esittämällä vain niiden kustantamia teoksia, mutta pyrki toiminnan vakiintuessa laajentamaan esiteltäviä kirjoja. Seuran ensimmäisenä puheenjohtajana toimi tohtori Matti Tarkkanen. Häntä seurasi puheenjohtajana professori Eino Sormunen. Seuralla oli noin 3 000 jäsentä ja sen alaisuudessa toimi 250 opintokerhoa vuonna 1936. Kaksi vuotta myöhemmin seuran alaisuudessa toimi 349 opintoyhdistystä ja keväällä 1938 yli tuhat suoritti seuran tarjoaman tutkinnon. Sotia edeltävänä aikana se oli ajoittain suurin suomalainen opintokerhojärjestö.Ojanen 2018, s. 35 Seura oli mukana perustamassa Opintotoiminnan Keskusliittoa vuonna 1943.Ojanen 2018, s. 130 Agricola-seura luovutti opintokerhotoiminnan Kirkon opintokeskukselle 1960-luvun alussa.Ojanen 2018, s. 80Julkunen 2021, s. 156 Sittemmin sen toiminta on jatkunut nimellä Agricola-opintokeskus.Julkunen 2021, s. 15, 156. == Lähteet == * * === Viitteet === == Kirjallisuutta == * Luokka:Entiset suomalaiset kristilliset järjestöt Luokka:Entiset suomalaiset kulttuurijärjestöt
Jean Kittrell

Ethel Jean Kittrell (o.s. McCarty; 1927 Birmingham, Alabama – 14. elokuuta 2018 Edwardsville, Illinois) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti ja -laulaja.Steve Horrell, Remembering the career of local favorite Jean Kittrell The Intelligencer 31.8.2018, viitattu 21.11.2024 Dean Minderman, Jean Kittrell 1927 - 2018 All About Jazz 24.8.2018, viitattu 21.11.2024 Jean Kittrell, 1927-2018; Was Former English Professor Southern Illinois University Edwardsville, viitattu 21.11.2024 Jean Kittrell: Life & Legacy of a Jazz Incredible Southern Illinois University Edwardsville, viitattu 21.11.2024 Hän esitti perinteistä jazzia, swingiä ja ragtimea. Kittrell aloitti pianonsoiton nuorena kirkossa ja sai musiikin teoriassa oppiarvon Mississippin Blue Mountain Collegesta. Hän aloitti jazzuransa 1950-luvun loppupuolella säestäen miestään, trumpetisti Ed Kittrelliä eri kokoonpanoissa. Pariskunta muutti 1960-luvun puolessavälissä eteläiseen Illinoisiin. Kittrell aloitti esiintymisen solistina 1960-luvun loppupuolella. Vuonna 1973 hän väitteli filosofian tohtoriksi brittiläisessä kirjallisuudessa Southern Illinois University Carbondalesta. Kittrell jatkoi jazzuraansa, vaikka opetti kymmenen vuoden ajan Southern Illinois University Edwardsvillessa. Hän toimi kokoonpanoissa St. Louis Rivermen, Jazz Incredibles ja Old St. Louis Levee Band. Kittrell esiintyi usein Robert E. Lee -höyrylaivassa. Hän teki esiintymisiä jazzfestivaaleilla eri puolilla Yhdysvaltoja, Euroopassa ja Aasiassa. Näihin festivaaleihin kuului Bredan jazzfestivaali. Kittrell oli Southern Illinois University Edwardsvillen englannin kielen laitoksen puheenjohtaja vuosina 1987–1990. Vuonna 2009 yliopistoon perustettiin Jean Kittrell -jazzstipendi. Kittrell lopetti aktiivisen uransa muusikkona vuonna 2008, mutta teki vielä satunnaisia vierailevia esiintymisiä St. Louis Rivermen -kokoonpanossa, jota tuolloin johti tuubansoittaja Red Lehr. Kittrell otettiin Alabama Jazz Hall of Fameen vuonna 2015.John Herr, Giants to join legends in Alabama Jazz Hall of Fame Alabama News Center 10.12.2015, viitattu 21.11.2024 Hänellä oli kaksi tytärtä, joista yksi kuoli ennen häntä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzpianistit Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzlaulajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Barbara Washburn

Barbara Washburn (10. marraskuuta 1914 − 25. syyskuuta 2014 Lexington, Massachusetts, Yhdysvallat) valloitti Denalin (entinen Mount McKinley) kesäkuussa 1947 ensimmäisenä naisena ja muodosti aviomiehensä Bradford Washburnin kanssa merkittävän kartografikaksikon. == Sihteeristä tutkimuskumppaniksi == Barbara Washburn hakeutui New England Museum of Natural Historyn johtoon juuri nousseen nuoren vuorikiipeilijän sihteeriksi syksyllä 1939. He menivät naimisiin 27. huhtikuuta 1940 ja hänestä tuli Bradfordin tutkimusretkikuntakumppani. == Muistelma == Yksityiseksi tarkoitetuista muistiinpanoista muokattiin julkaistavaksi teos The Accidental Adventurer (2001). == Kunnianosoitukset == * Alaskan yliopiston kunniatohtori * National Geographic Societyn Centennial Award == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset vuorikiipeilijät Luokka:Vuonna 1914 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Borgestadin kirkko

Borgestadin kirkko () on Skienin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1907. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Skien
Gimsøyn kirkko (Skien)

Gimsøyn kirkko () on Skienin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1922. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Skien
Gimsøyn kirkko

Gimsøyn kirkko voi tarkoittaa seuraavia Norjassa sijaitsevia kirkkoja: * Gimsøyn kirkko Skienin kunnassa * Gimsøyn kirkko Våganin kunnassa
Operaatio Hardtack I

Operaatio Hardtack I oli Yhdysvaltain vuonna 1958 järjestämä, suurimittainen ydinkokeiden sarja, johon kuului peräti 35 ydinkoetta.https://www.usni.org/archives/memoirs/operation-hardtack-teak-and- orange-nuclear-tests Viitattu 21.11.2024. Näissä muun muassa testattiin lämpöydinkärkiä. Ydinkokeiden laukaisutapoja oli useita, samoin kuten eri räjäytysten korkeuksiakin (-150 m - 81,3 km). Koesarjaa toteutettiin Yhdysvaltain meren takaisilla alueilla, Tyynellä valtamerellä. Nämä toteutettiin 28. huhtikuuta - 18. elokuuta välisenä aikana. Ydinkokeiden enin räjäytysteho oli 9,3 megatonnia. Joissain kokeissa koestettiin elektromagneettista pulssivaikutusta (EMP). Eräs ydinkokeisiin liittyvä tekijä oli Lawrence Livermore National Laboratory (LLNL).https://www.military.com/video/operation-hardtack-1-nuclear-test Viitattu 21.11.2024. Koesarjaa seurasi ainakin vielä: Operaatio Argus sekä Operaatio Hardtack II. ==Lähteet== *https://www.military.com/video/operation- hardtack-1-nuclear-test *https://www.usni.org/archives/memoirs/operation- hardtack-teak-and-orange-nuclear-tests ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *https://www.osti.gov/opennet/servlets/purl/16131090.pdf (pdf-tiedosto) Luokka:1958 Luokka:Yhdysvaltain ydinkokeet Luokka:Dwight D. Eisenhowerin presidenttikausi
Gjerpenin kirkko

Gjerpenin kirkko () on Skienin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen ristikirkko 1100-luvulta. Henrik Ibsen sai konfirmaation Gjerpenin kirkossa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Skien
Gulsetin kirkko

Gulsetin kirkko () on Skienin kunnassa Norjassa sijaitseva tiilikirkko vuodelta 1986. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot Luokka:Skien
Kilebygdan kirkko

Kilebygdan kirkko () on Skienin kunnassa Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1859. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Skien
Luksefjellin kirkko

Luksefjellin kirkko () on Skienin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1858. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Skien
Melumin kirkko

Melumin kirkko () on Skienin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1728. ==Kuvia== Altertavle (Mælum Kirke).JPG|Alttari ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Skien
Skotfossin kirkko

Skotfossin kirkko () on Skienin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1900. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Skien
Hasslarp

Hasslarp on taajama Helsingborgin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 585 asukasta vuonna 2021. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Helsingborgin kunta Luokka:Ruotsin taajamat
Tånga och Rögle

Tånga och Rögle on taajama Helsingborgin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 242 asukasta vuonna 2021. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Helsingborgin kunta Luokka:Ruotsin taajamat
Korsberga

Korsberga on taajama Hjon kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 210 asukasta vuonna 2021. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Hjon kunta Luokka:Ruotsin taajamat
Hughesin piirikunta (Etelä-Dakota)

Hughesin piirikunta () on Yhdysvaltojen Etelä-Dakotan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 17 765 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on osavaltion pääkaupunki Pierre. Piirikunta on perustettu vuonna 1873. == Väestö == Vuoden 2020 väestönlaskennassa Hughesin piirikunnan asukasluku oli 17 765\. Arvion mukaan asukkaista valkoisia on 82,3 %, alkuperäisasukkaita 12,8 %, mustia 0,9 % ja aasialaisia 0,7 %. Asukkaista 3,3 % kuuluu kahteen tai useampaan rotuun. 4,0 % asukkaista puhuu kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 0,9 % asukkaista on syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Etelä-Dakotan piirikunnat
Torsåker

Torsåker on taajama Hoforsin kunnassa Gävleborgin läänissä Gästriklandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 879 asukasta vuonna 2021. ==Tunnettuja henkilöitä== * Elov Persson (1894–1970), sarjakuvapiirtäjä ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Hoforsin kunta Luokka:Ruotsin taajamat
Elov Persson

Elov Verner Persson (10. heinäkuuta 1894 Torsåker –9. heinäkuuta 1970 Torsåker) oli ruotsalainen sarjakuvapiirtäjä. Hänet tunnetaan erityisesti Kronblom-sarjakuvasta, jota hän alkoi tehdä vuonna 1927. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Kronblom

Kronblom on ruotsalainen humoristinen sarjakuva, jota alkoi vuonna 1927 piirtää Elov Persson. Sittemmin sitä ovat jatkaneet hänen poikansa Gunnar Persson ja pojanpoika Jonas Persson. Sarjakuva kertoo kuvitteellisessa Vinkelbodan kylässä asuvasta laiskasta maatilanomistajasta Kronblomista. Kronblomista on myös tehty 1940-luvulla kaksi elokuvaa, joissa pääosaa esitti Ludvig Gentzel. ==Kuvia== Kronblom i wadköping.jpg|Kronblom, hänen Malin- vaimonsa ja Agata-anoppi Wadköpingin ulkoilmamuseossa Örebrossa. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalainen sarjakuva
Pesubetoni

Pesubetoni on betonipinta, jossa betonin kiviaines on osittain paljastettu pesemällä betoniliima elementin pinnasta. Pesu tapahtuu korkeapaineisella vedellä tai hiekkapuhalluksella. Pesun jälkeen sorarakeet ovat näkyvissä. Pesubetonista voidaan valmistaa pesubetonielementtejä. Niiden näkyvä pintakerros koostuu pestyistä valikoiduista kivilajeista. Pintakerrosta sitoo tavallinen betonimassa. == Lähteet == Luokka:Betoni
Kalyvianín luostari

Kalyvianín Neitsyt Marian luostari (), usein vain Kalyvianín luostari (Μονή Καλυβιανής, Moní Kalyvianís) on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Faistóksen kunnassa lähellä Faneroménin kylää. Luostari on nunnaluostari ja omistettu Neitsyt Marialle (Panagía). == Historia == Kalyvianín luostarin paikalla oli bysanttilaisella kaudella munkkiluostari, josta on jäljellä 1300-luvulla rakennettu Neitsyt Marialle omistettu kirkko. Turkkilaiset tuhosivat vanhan luostarin. Uusi luostari rakennettiin samalle paikalla sen jälkeen, kun paikalta legendan mukaan löytyi vuonna 1873 Neitsyt Marian ikoni. Luostarissa oli 1950-luvulla vain yksi munkki, jonka jälkeen se elvytettiin muuttamalla se nunnaluostariksi. Vuonna 2021 luostarissa oli 94 asukasta. == Rakennus == Luostari sijaitsee noin kahdeksan kilometriä itäkaakkoon Tympákin kaupungista ja noin 53 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu Mesarán tasangon pohjoislaidalle noin 80 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Luostarin pääkirkko (katholikon) on vuodelta 1927. Se on kolmilaivainen ja sen laivat on omistettu Neitsyt Marian syntymälle, ilmestykselle ja kuolonuneen nukkumiselle. Luostarin muut rakennukset ovat kirkon ympärillä. Luostarin yhteydessä toimivat koulu, päiväkoti, orpokoti, lastensuojelukeskus ja vanhainkoti sekä kirkollinen ja kansanperinnemuseo. Luostarin kokonaisuuteen kuuluu myös Pyhälle Kharalampokselle (Ágios Charálampos) omistettu kirkko. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Faistós Luokka:Kreetan luostarit
Loukoún luostari

Loukoún Vapahtajan kirkastumisen luostari (), usein vain Loukoún luostari (Μονή Λουκούς, Moní Loukoús), on ortodoksinen luostari Kreikassa. Se sijaitsee Vóreia Kynourían kunnassa lähellä Ástroksen kaupunkia. Luostari on nunnaluostari ja omistettu Kristuksen kirkastumiselle. == Historia == Loukoún luostari on perustettu viimeistään 1600-luvulla, sillä ensimmäinen maininta siitä on vuonna 1690. Paikalla on kuitenkin saattanut olla varhaisempi luostari. Luostarin ympäristössä on paljon antiikin ajan Thyreatiin asutuksiin liittyviä jäänteitä, mukaan lukien Herodes Atticuksen huvilan rauniot. Luostarin itsensä paikalla on oletettavasti ollut alun perin varhaiskristillinen kirkko. Luostarin nimen alkuperää ei tunneta. Erään teorian mukaan nimi tulisi viljelymailla käytetyistä viemärikanavista (loúkia, λούκια) ja toisen mukaan latinankielisestä nimestä Lucus Feroniae, joka viittasi Herodes Atticuksen huvilaan. Nimeä on selitetty myös monilla muilla tavoilla, kuten tulevaksi susista (lykos, λύκος), Herasta (Juno Lucina), Pyhästä Luukkaasta tai Pyhästä Luciasta. Luostari oli alun perin munkkiluostari, mutta se muutettiin nunnaluostariksi vuonna 1947. Vuonna 2021 luostarissa oli 18 asukasta. == Rakennukset == Luostari sijaitsee noin viisi kilometriä länsiluoteeseen Ástroksen kaupungista. Luostarin pääkirkko (katholikon) on pohjakaavaltaan risti-suorakulmiossa -muotoinen ja siinä on kahdeksankulmainen kupoli. Kirkon koko on noin 11,7 × 9,1 metriä. Kirkon seinämaalaukset ovat 1600-luvulta. Kirkon ympärillä on muita rakennuksia kaikilla neljällä sivulla. Luostarin kirjastossa on vanhoja käsikirjoituksia. Luostarin rakentamisessa on käytetty uudelleen paljon antiikin aikaista rakennusmateriaalia, ja myös luostarin pihalla on esillä joonialaisia ja korinttilaisia kapiteeleja ja pylväänosia. Paikalta on löydetty antiikin aikaista mosaiikkilattiaa. Luostarin lähellä on roomalaisaikaisen akveduktin jäänteitä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan luostarit Luokka:Vóreia Kynouría
Nils Philip Gyldenstolpe

Nils Philip Gyldenstolpe (19. helmikuuta 1734 Österåker – 20. helmikuuta 1810 Tukholma) oli ruotsalainen kreivi ja virkamies, joka toimi Gävleborgin läänin maaherrana vuosina 1773–1781. Hänet valittiin Ruotsin akatemian jäseneksi vuonna 1789. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsin maaherrat Luokka:Ruotsin akatemian jäsenet Luokka:Ruotsalaiset kreivit Luokka:Vuonna 1734 syntyneet Luokka:Vuonna 1810 kuolleet
Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen katedraali (Apéri)

Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen katedraali () on ortodoksinen kirkko Apérin kylässä Kárpathoksen saarella Kreikassa. Se on Kárpathoksen ja Kásoksen hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle. Kirkon rakentaminen alkoi vuonna 1855 ja se valmistui 1886. Se korvasi kylän aiemman katedraalikirkon, joka oli rakennettu 1600-luvun alussa. Sillä puolestaan oli edeltäjä, joka sijaitsi Apérin vanhalla linnoituskukkulalla Korákin kukkulalla, jolla sijaitsi keskiaikainen Apérin linna. Katedraali on Apérissa eikä Kárpathoksen kaupungissa eli Pigádiassa sitä perua, että Korákin kukkula oli saaren keskiaikainen hallintokeskus ja oletettavasti myös antiikin ajan Karpathoksen kaupungin akropolis. Kirkko on yksilaivainen ja sen koko on noin 26 × 9,4 metriä. Sisäänkäyntejä on kaksi, länsi- ja eteläsivulla. Sisäkatossa on viisi ristiholvausta. Kirkossa on puukaiverretut ikonostaasi, saarnastuoli ja katedra eli piispan istuin, jotka on kullattu ja maalattu niin, että ne näyttävät marmorisilta. Kirkon eteläsivun itäpäässä on nelikerroksinen kellotorni, joka on lisätty vuonna 1969 ja koristeltu kaariaukoin. Kirkkorakennuksen vieressä sijaitsee piispan palatsi. Kirkko juhlii vuosittain Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen päivänä 15. elokuuta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kárpathos Luokka:Kreikan ortodoksiset katedraalit
Passaváksen linna

Passaváksen linna () on keskiaikainen linna Mánin niemimaalla Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Passaváksen kukkulalla lähellä Anatolikí Mánin kunnan Dirón kylää. == Historia == Passaváksen kukkula toimi antiikin aikana Lasin kaupungin akropoliina. Passaváksen linna rakennettiin paikalle frankkivallan aikana vuonna 1254. Sen rakennuttaja oli Jean de Neuilly, ja se toimi hänen hallitsemansa Akhaian ruhtinaskuntaan kuuluneen Passaváksen paronikunnan keskuksena. Linna rakennettiin vartioimaan mánilaisia, jotka vastustivat frankkihallintoa, ja se hallitsi itäistä kulkureittiä Mánin niemimaan ja muun Lakonian välillä. Linnan nimen on selitetty tulevan ranskan kielestä joko ilmaisusta ”pas avant” (”ei enempää”) tai ”passe avant” (taisteluhuuto: ”eteenpäin”). Vuonna 1262 linna siirtyi Bysantin valtaan. Vuosina 1460/1463–1481 se oli venetsialaisten hallussa. Vuonna 1481 se siirtyi osmaneille, hieman myöhemmin kuin suuri osa muusta Peloponnesoksesta. Maltalla toimineen Johanniittain ritarikunnan sanotaan saaneen linnan haltuunsa vuonna 1611, mutta kyseessä saattoivat olla ennemmin maltalaiset merirosvot. Viimeistään 1614 linna oli taas osmaneilla. Vuonna 1685 alkaneen toisen venetsialaisen kauden alussa linna antautui venetsialaisten ja mánilaisten joukoille, ja tämän jälkeen se oli mánilaisten hallussa. Vuoden 1715 jälkeen linna oli taas turkkilaisilla. Mánilaiset saivat sen haltuunsa lopullisesti vuonna 1780. == Rakennus == Linna sijaitsee 140 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna ja 80 metrin korkeudessa ympäristöstään laskettuna. Se on pohjakaavaltaan epäsäännöllinen nelikulmio, ja sen suurin pituus on noin 180 metriä ja suurin leveys noin 90 metriä. Linnan muurien pituus oli noin 580 metriä ja niiden sisään jäi noin kahden hehtaarin kokoinen alue. Muureissa oli kaksi porttia. Muurit ovat osittain romahtaneet. Linnan kulmissa oli tornit, joista luoteiskulman torni on parhaiten säilynyt. Lisäksi linnasta on säilynyt muun muassa parakkirakennusten, moskeijan ja vesisäiliön jäänteitä. Linnan rakentamisessa oli käytetty uudelleen kukkulan antiikin aikaisten rakennusten kiviä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Anatolikí Máni Luokka:Kreikan linnat
Pyhän Georgioksen luostari (Arsáni)

Arsánin Pyhän Georgioksen luostari (), usein vain Arsánin luostari (Μονή Αρσανίου, Moní Arsaníou), on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Réthymnon kunnassa lähellä Pagkalochórin kylää. Luostari on munkkiluostari ja omistettu Pyhälle Georgiokselle. Arsánin luostari perustettiin oletettavasti 1500-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Ensimmäiset varmat tiedot siitä ovat 1600-luvulta. Vuodesta 1654 lähtien luostari on asemaltaan patriarkaalinen ja stauropegiaalinen. Osmanivallan aikana luostarissa toimi kreikkalainen koulu. Arsánin luostari suljettiin vuonna 1900 mutta avattiin uudelleen jo vuonna 1903. Luostarirakennukset kunnostettiin vuosina 1970–1975. Luostari sijaitsee tasangolla noin 12 kilometriä itään Réthymnon kaupungista. Luostarin pääkirkko (katholikon) on ristinmuotoinen ja siinä on kupoli. Se rakennettiin vuonna 1888 varhaisemman, pienemmän kirkon paikalle. Kirkossa on puukaiverrettu ikonostaasi. Kirkon seinämaalaukset ovat vuosilta 1987–1990. Luostarissa toimii kirkollinen museo, jossa on kirkollista esineistöä ja vanhoja käsikirjoituksia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreetan luostarit Luokka:Réthymno
Pyhän Georgioksen luostari (Karýdi)

Karýdin Pyhän Georgioksen luostari (), usein vain Karýdin luostari (Μονή Καρυδίου, Moní Karydíou), on ortodoksinen luostari Kreikassa. Se sijaitsee Apokóronaksen kunnassa Vámoksen ja Vrýsesin kylien välillä. Luostari on omistettu Pyhälle Georgiokselle. Vanhimmat tiedot luostarin olemassaolosta ovat vuodelta 1637. Se on saanut nimensä paikalla aiemmin olleesta asutuksesta nimeltä Karýdi (Καρύδι), joka tunnetaan jo vuodelta 1536. Osmanivallan aikana luostari annettiin metokhioniksi Pyhän Kolminaisuuden luostarille. Luostari alkoi kukoistaa noin vuodesta 1860 lähtien, jolloin sitä alettiin kehittää sen muuttamiseksi itsenäiseksi luostariksi. Luostarirakennukset on kunnostettu ja ne suojeltiin vuonna 1970. Luostari sijaitsee noin kolme kilometriä etelään Vámoksesta ja noin 34 kilometriä kaakkoon Chanián kaupungista. Luostarin pääkirkko (katholikon) on noin vuodelta 1870. Kirkko on yksikammioinen ja edustaa venetsialaista tyyliä. Sen ympärillä kolmella sivulla ovat muut rakennukset, mukaan lukien keljat, suuri oliivinpuristamo ja maataloustyöväen majoitustilat. Luostarin lähellä sijaitsee vuonna 1290 rakennettu Neitsyt Marialle (Panagía) omistettu kirkko. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Apokóronas Luokka:Kreikan luostarit
Pyhän Nikolaoksen luostari (Pórto Lágos)

Pyhän Nikolaoksen luostari () on ortodoksinen luostari Ávdiran kunnassa Kreikassa. Se sijaitsee luostarista nimensä saaneella Ágios Nikólaoksen saarella Pórto Lágoksen laguunissa. Luostari on munkkiluostari ja omistettu Pyhälle Nikolaokselle. Pyhän Nikolaoksen luostarin alkuperää ei tunneta varmuudella, ja sen sanotaan olevan perustettu osmanivallan aikana tai jo bysanttilaisella ajalla. Nykyiset luostarirakennukset ovat vuodelta 1904. Luostari toimii Athoksen Vatopédin luostarin alaisuudessa, ja siellä on pieni Vatopédista tuleva munkkiveljistö. Luostarirakennukset kattavat koko Ágios Nikólaoksen saaren. Luostariin kuuluu myös Neitsyt Maria (Panagía) Pantánassan kirkko, joka sijaitsee viereisellä Panagían saarella. Saaret on yhdistetty kävelysilloilla toisiinsa ja mantereeseen. Luostari juhlii vuosittain 6. joulukuuta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ávdira Luokka:Kreikan luostarit
Thárrin luostari

Thárrin Arkkienkeli Mikaelin luostari (), usein vain Thárrin luostari (Μονή Θάρρι, Moní Thárri), on ortodoksinen luostari Ródoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee lähellä Láerman kylää. Luostari on munkkiluostari ja omistettu arkkienkeli Mikaelille. == Historia == Thárrin luostarin kirkon paikalla oli alun perin antiikin aikainen temppeli. Myös paikan nimi saattaa palautua jo antiikin ajalle, mutta sen alkuperästä on muitakin teorioita. 400-luvulla paikalle rakennettiin varhaiskristillinen basilikakirkko. Luostarin sanotaan eri lähteissä syntyneen paikalle 800–1000-luvulla tai 1100–1200-luvulla, jolta ajalta ainakin on luostarin kirkon viimeinen rakennusvaihe. Kerrotaan, että luostarin olisi perustanut Bysantin keisarin tytär, joka oli sairaana ja laivamatkalla rantautui Ródokselle. Siellä hänet vietiin myöhemmän luostarin paikalle, jossa olleen lähteen vesi ja raikas ilma paransivat hänet. Kiitokseksi hän perusti paikalle luostarin. Thárrin luostari autioitui vuonna 1916. Se herätettiin uudelleen henkiin vuonna 1989. 2020-luvulla luostarissa oli viisi munkkia. Vuoden 2023 maastopalot uhkasivat luostaria ja se evakuoitiin, mutta onnistuttiin pelastamaan. pienoiskuva|vasen|Thárrin luostaria. Luostarilla on hengellistä ja kansanperinneohjelmistoa sisältävä televisio- ja radiokanava, joka lähettää Dodekanesian alueelle. Luostari juhlii vuosittain 8. marraskuuta, 15. joulukuuta ja 21. toukokuuta. == Rakennukset == Luostari sijaitsee Ródoksen keskiosissa noin neljä kilometriä lounaaseen Láerman kylästä ja noin 64 kilometriä lounaaseen saaren keskuksesta Ródoksen kaupungista. Luostarin pääkirkko (katholikon) edustaa bysanttilaista arkkitehtuuria ja on luostarikokonaisuuden ainoa jäljellä oleva bysanttilaisaikainen rakennus. Kirkko on pohjakaavaltaan ristinmuotoinen ja siinä on kupoli. Luostarikokonaisuuden muut rakennukset ovat myöhemmältä ajalta. Niissä sijaitsevat munkkien keljat ja muun muassa televisio- ja radiostudio. Kokonaisuuteen kuuluu myös muun muassa Pyhälle Eleutheriokselle (Ágios Elefthérios), Johannes Kastajalle (Ágios Ioánnis o Pródromos) ja Pyhälle Nektariokselle (Ágios Nektários) omistetut kirkot. Luostarin perustamislegendaan liittyvä lähde sijaitsee noin sata metriä pääkirkosta lounaaseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikan luostarit Luokka:Ródos
Grover Mitchell

Grover Curry Mitchell (17. maaliskuuta 1930 Whatley, Alabama, Yhdysvallat – 6. elokuuta 2003 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzia soittanut pasunisti.Alex Henderson, Grover Mitchell AllMusic, viitattu 21.11.2024 Mitchell varttui Pittsburghissa ja muutti Yhdysvaltain länsirannikolle 1960-luvun alussa. Hän sai vaikutteita Tommy Dorseylta. Mitchell soitti Duke Ellingtonin orkesterissa vuonna 1961 ja teki yhteistyötä Lionel Hamptonin kanssa vuonna 1962. Hän liittyi vuonna 1962 Count Basien orkesteriin, jossa hän toimi vuoteen 1970 saakka. Hän jatkoi yhteistyötä Basien kanssa vuodesta 1980 tämän kuolemaan (1984). Mitchell aloitti omien yhtyeidensä johtamisen 1970-luvulla ja teki niiden kanssa levytyksiä. Hän teki 1970-luvun alusta lähtien musiikkia myös televisioon ja elokuviin. Mitchell kuoli syöpään New Yorkissa vuonna 2003. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzmuusikot Luokka:Jazzpasunistit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Vapahtajan kirkastumisen katedraali (Kálymnos)

Vapahtajan kirkastumisen katedraali (), myös Kristus Vapahtajan katedraali (Μητροπολιτικός Ναός Σωτήρος Χριστού, Mitropolitikós Naós Sotíros Christoú), on ortodoksinen kirkko Póthian kaupungissa Kálymnoksen saarella Kreikassa. Se on Léroksen, Kálymnoksen ja Astypálaian hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu Kristuksen kirkastumiselle. Kirkko valmistui vuonna 1861. Sen suunnittelivat paikalliset taiteilijat ja arkkitehdit. Vuonna 1884 kálymnoslaiset merisienenkalastajat pitivät kirkossa kokouksen, joka johti ajalle poikkeuksellisten ja edistyksellisten kauppaa ja työntekijöiden oikeuksia säätelevien lakien säätämiseen. Kirkko sijaitsee lähellä Kálymnoksen satamaa ja italialaisvallan aikaista hallintorakennusta. Kirkkorakennuksessa on suuri hopeanvärinen kupoli. Sisältä kirkon seinät on koristeltu paikallisten taiteilijoiden tekemin seinämaalauksin. Ikonostaasin on tehnyt kuvanveistäjä Giannoúlis Chalepás. Kirkon edustalla on erillinen kellotorni ja koristeellisesti kivetty aukio. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kálymnos Luokka:Kreikan ortodoksiset katedraalit
Montgomeryn piirikunta (Alabama)

Montgomeryn piirikunta () on Yhdysvaltojen Alabaman osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 228 954 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on osavaltion pääkaupunki Montgomery. Piirikunta on perustettu vuonna 1816. == Väestö == Vuoden 2020 väestönlaskennassa Montgomeryn piirikunnan asukasluku oli 228 954\. Arvion mukaan asukkaista mustia on 60,9 %, valkoisia 33,4 %, aasialaisia 3,5 %, alkuperäisasukkaita 0,3 % ja Tyynenmeren alkuperäisasukkaita 0,1 %. Asukkaista 1,7 % kuuluu kahteen tai useampaan rotuun. 6,3 % asukkaista puhuu kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 4,8 % asukkaista on syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Alabaman piirikunnat
Dakota Staton

Dakota Staton (3. kesäkuuta 1930 Pittsburgh, Pennsylvania – 10. huhtikuuta 2007 New York, New York) oli yhdysvaltalainen jazz- ja R&B-laulaja.;Jason Ankeny, Dakota Staton AllMusic, viitattu 21.11.2024 Staton opiskeli Filion School of Musicissa. Hän sai New Yorkissa esiintyessään Capitol Recordsin tuottaja Dave Cavanaugh’n huomion. Solmittuaan levytyssopimuksen hän julkaisi vuonna 1954 debyyttisinglen What Do You Know About Love?. Staton sai vuonna 1955 DownBeat-lehden lupaavimman tulokkaan tunnustuksen. Hänen ensimmäinen albuminsa The Late, Late Show (1957) pääsi neljännelle sijalle Billboardin listalla. Sitä seurannut The Dynamic Dakota Staton! (1958) pääsi listalla 22. sijalle. Staton aloitti pitkäaikaisen yhteistyön sovittaja, kapellimestari Sid Fellerin kanssa. Staton meni vuonna 1958 naimisiin trumpetisti Talib Dawudin kanssa ja kääntyi muslimiksi. Hän esiintyi jonkin aikaa nimellä Aliyah Rabia. Staton toimi Dawudin Muslim Brotherhood -järjestössä, joka vastusti Elijah Muhammadin ajamaa mustan ylivallan politiikkaa. Staton pääsi listoille vielä julkaisulla Crazy He Calls Me (1959), mutta ei enää saanut osakseen aiempaan verrattavia menestyksiä. Livelevytys Dakota at Storyville (1961) oli Statonin viimeinen Capitol Recordsille tehty julkaisu. Siirryttyään United Artists Recordsille Staton julkaisi levytykset Live and Swinging ja Dakota Staton with Strings. Vuonna 1965 hän muutti Isoon-Britanniaan. Hän aloitti työskentelyn hotelleissa ja risteilyaluksilla. 1970-luvun alkupuolella Staton palasi Yhdysvaltoihin, jossa hän teki levytyssopimuksen Groove Merchantin kanssa ja julkaisi Richard Holmesin kanssa levyn Madame Foo Foo (1972). Staton teki levytyksiä myös Muse Recordsille ja Simitar Entertainmentille. Staton solmi vuonna 1999 levytyssopimuksen HighNote Recordsin kanssa viimeistä studioalbumia A Packet of Love Letters varten. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzlaulajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Verityn varjo

Verityn varjo () on yhdysvaltalaiskirjailija Colleen Hooverin kirjoittama romanttinen jännitysromaani, joka julkaistiin omakustanteena vuonna 2018. Grand Central Publishing osti teoksen oikeudet vuonna 2021. WSOY julkaisi Taina Wallinin suomentaman romaanin vuonna 2023. Kirjaa on luonnehdittu goottilaiseksi, psykoseksuaaliseksi trilleriksi. Se kertoo kirjailija Lowen Ashleighistä, joka saa työtarjouksen menestyneen jännityskirjailijan aviomieheltä Jeremy Crawfordilta. Jeremy haluaa Lowenin kirjoittavan vaimonsa Verity Crawfordin kesken jääneen kirjasarjan loppuun, koska Verity ei kykene päättämään tarinaa hänelle sattuneen salaperäisen onnettomuuden jälkeen. Lowen löytää Crawfordien kartanosta keskeneräisen käsikirjoituksen ja alkaa epäillä, ovatko Verityn tarinat sittenkään pelkkää mielikuvitusta. == Vastaanotto == Lukufiiliksen arvostelussa Hooverin kirjoitustyyliä pidettiin omalaatuisena ja tarinan kerrontaa kuvailun vähyyden vuoksi tehokkaana. Teksti oli yksinkertaista ja helppolukuista, tarina puolestaan piti mielenkiintoa hyvin yllä lukuisten juonenkäänteiden takia. Myös The Montclarionin arvostelussa teosta pidettiin sujuvana, karmivana ja koukuttavana. Sitä vastoin The Daily Free Pressin mukaan Hoover ansaitsee kehuja ainoastaan luovuudestaan. Ongelmakohtina nähtiin muun muassa hahmojen heikot motiivit ja juoni, jota luonnehdittiin epäuskottavaksi, lapselliseksi ja aukkoisaksi. Romaani nousi ensimmäiseksi The New York Timesin julkaisemalla myydyimpien kirjojen listalla ja vietti listalla kuukausia. Sitä myytiin pelkästään vuonna 2023 yli miljoona kappaletta. Suomessa Verityn varjo oli käännetyistä kaunokirjoista 7. myydyin sähkökirja ja 17. myydyin äänikirja vuonna 2023. == Elokuva == Amazon MGM Studios kehittää romaanin pohjalta elokuvaa, jonka ohjaa Michael Showalter ja käsikirjoittaa Nick Antosca. Pääosaa esittää Anne Hathaway. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2018 kirjat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaanit Luokka:Jännitysromaanit Luokka:Rakkausromaanit
Sammy Lowe

Samuel “Sammy” Lowe (14. toukokuuta 1918 Birmingham, Alabama – 17. helmikuuta 1993 Birmingham, Alabama) oli yhdysvaltalainen jazz- ja R&B-musiikin; sovittaja, trumpetisti ja kapellimestari.Ed Hogan, Sammy Lowe AllMusic, viitattu 22.11.2024 Sammy Lowe All About Jazz, viitattu 22.11.2024 Lowe työskenteli lähes 22 vuoden ajan Erskine Hawkinsin orkesterin pääsovittajana ja -säveltäjänä. Hän teki yhteistyötä sekä swingiä soittaneiden big bandien että rock and roll -muusikoiden kanssa. Lowe oli 1960-luvulla sovittajana James Brownin listahiteissä “It’s a Man’s Man’s Man’s World” ja “Prisoner of Love”. Hän osallistui myös Nina Simonen, Sam Cooken, The Softonesin, The Tokensin ja Peggy Marchin levytyksiin. Lowe oli vuonna 1978 yksi ensimmäisistä henkilöistä, jotka otettiin Alabama Jazz Hall of Fameen. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jazztrumpetistit Luokka:Yhdysvaltalaiset sovittajat Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
The Station -yökerhon tulipalo

The Station -yökerhon tulipalo tapahtui 20. helmikuuta 2003 Yhdysvaltain West Warwickissa, Rhode Islandin osavaltiossa. The Station -nimisessä yökerhossa oli esiintymässä Jack Russelin Great White -yhtye, jonka konsertin aikana käytetty pyrotekniikka sytytti äänieristeet ja seinärakenteet tuleen, ja pian koko yökerho tuhoutui palossa. Onnettomuudessa kuoli 100 ihmistä ja loukkaantui 230. == Tapahtumien kulku == Jack Russelin Great White aloitti konserttinsa klo 23.07 paikallista aikaa. Yleisössä oli 462 ihmistä, vaikka rakennuksen virallinen maksimikapasiteetti oli 404. Palo alkoi pian sen jälkeen kun yhtye alkoi soittamaan avauskappalettaan ”Desert Moon” ja kipinäsuihkua tuottavat pyrotekniikkalaitteet laukaistiin. Kipinät tarttuivat taustaseinässä oleviin akustisiin vaahtomuovilaattoihin, jotka syttyivät tuleen. Yhtye kuitenkin jatkoi soittamista vielä noin 20 sekunnin ajan, ja myös monet katsojat aluksi luulivat tulen olevan osa show’ta. Pian tämän jälkeen yhtye lopetti soittamisen ja yleinen palohälytys alkoi soida, mutta hälytintä ei ollut yhdistetty paikalliseen paloasemaan. The Stationissa ei ollut myöskään sprinklerijärjestelmää. Noin minuutin jälkeen palon synnystä paksu savu täytti rakennuksen ja ihmiset yrittivät paeta. Noin kuuden minuutin sisällä rakennus oli täysin tulessa, ja moni uhri oli tallautunut tai jäänyt jumiin ahtaisiin poistumisteihin. 100 kuolonuhrista 96 menehtyi paikan päällä ja neljä myöhemmin sairaalassa. Noin kolmasosa kuolleista oli jäänyt pääsisäänkäynnin kapeaan käytävään. 230 ihmistä loukkaantui onnettomuudessa ja loput 132 pakenivat ilman vammoja. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2003 onnettomuudet Luokka:2000-vuosikymmenen tulipalot Luokka:Tulipalot Yhdysvalloissa Luokka:Rhode Island