EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Afrikanrieskapuu

Afrikanrieskapuu (Treculia africana) on mulperikasvien (Moraceae) heimoon, rieskapuiden (Treculia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on suurikokoiseksi kasvava, mutta hidaskasvuinen puulaji. Tavallisesti afrikanrieskapuu kasvaa 15–30 metriä korkeaksi, mutta jotkin yksilöt saattavat kasvaa jopa 50 metriä korkeiksi. Afrikanrieskapuu on ainavihanta ja sen latvus on tiivis ja laakea. Runko on uurteinen. Laji on kaksikotinen. Hedepuiden maitiaisneste on syövyttävää ja myrkyllistä, mutta emipuiden maitiaisnestettä käytetään perinteiseen lääkintään. Afrikanrieskapuun hedelmät ovat suuria ja voivat painaa jopa 14 kilogrammaa. Hedelmissä on runsaasti noin 8 mm pitkiä siemeniä, joita käytetään ravintona. Afrikanrieskapuu kasvaa jokivarsien metsissä, suometsissä sekä muiden metsien soistuneilla paikoilla merenpinnan tasosta aina noin 1500 metrin korkeuteen asti. Lajia kasvaa luonnossa trooppisessa Afrikassa. Sen levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Senegalista eteläiseen Sudaniin, Ugandaan sekä Keniaan ja etelässä pohjoiseen Angolaan, Sambiaan, Malawiin ja Mosambikiin. Afrikanrieskapuu on merkittävä ravintokasvi Afrikassa. Puita kasvaa usein kylien ympärillä ja puista kerätään niiden siemeniä, joita myydään myös paikallisilla toreilla. Afrikanrieskapuut jätetään yleensä myös kaatamatta, kun metsää raivataan maatalousmaaksi. Puun siemenet ovat syötäviä kypsennettyinä ja niiden aromi muistuttaa maapähkinää. Siemeniä voidaan syödä sellaisenaan naposteltavina tai niitä voidaan käyttää raaka-aineena moniin pääruokiin, kuten keittoihin tai erilaisiin leipiin ja tahnoihin. Siemenistä voidaan myös uuttaa elintarvikekäyttöön soveltuvaa öljyä. Nigeriassa jauhetuista siemenistä valmistetaan mantelimaidonkaltaista juomaa, jota suositellaan juotavaksi aamiaisella. Ravintokäytön lisäksi afrikanrieskapuun eri osia käytetään paikalliseen lääkintään. Muun muassa puun kuoresta valmistettua keitosta on käytetty yskän ja hinkuyskän hoitoon. Ghanassa puun juurista valmistettua keitosta on puolestaan käytetty matolääkkeenä sekä kuumeen alentamiseen. Afrikanrieskapuun puuaines sopii hyvin puuteollisuuden käyttöön muun muassa huonekaluihin sekä puisiin koristeisiin. Sydänpuu on keltaista ja sen ympärillä on ohut kerros vaaleaa pintapuuta. Puuaines on hyvin tiheää, melko painavaa ja hienokuvioista. Puusta voidaan valmistaa myös paperia tai sellua ja lisäksi puuta käytetään polttopuuna sekä puuhiilen valmistuksessa. == Lähteet == * Useful Tropical Plants: Treculia africana === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Afrikanrieskapuu (Treculia africana) * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Treculia africana * iNaturalist: Treculia africana * JSTOR Global Plants: Treculia africana * UniProt: Taxonomy – Treculia africana * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Treculia africana Luokka:Mulperikasvit Luokka:Puut
Fred Kirkham

Frederick Angus "Fred" Kirkham (alk. Benfield, 5. huhtikuuta 1937 Leichhardt – 25. lokakuuta 2007 Mosman) oli australialainen soutaja. Hän saavutti pronssia kahdeksikossa Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Australian venekunta hävisi Yhdysvalloille 4,0 sekuntia ja Kanadalle 2,1 sekuntia. Kirkham työskenteli ensin poliisina ja myöhemmin tuomarina. == Lähteet == Luokka:Australialaiset soutajat Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Harold Hewitt

Harold Neil Hewitt (s. 2. syyskuuta 1938) on australialainen soutaja. Hän saavutti pronssia kahdeksikon perämiehenä Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Australian venekunta hävisi Yhdysvalloille 4,0 sekuntia ja Kanadalle 2,1 sekuntia. == Lähteet == Luokka:Australialaiset soutajat Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bartolomé Mitre

Bartolomé Mitre (26. kesäkuuta 1821 Buenos Aires – 19. tammikuuta 1906 Buenos Aires) oli argentiinalainen Argentiinan sisällissotien sotilasjohtaja, valtiomies ja kirjailija. Hän toimi Argentiinan presidenttinä vuosina 1862–1868 ja oli yksi nykymuotoisen Argentiinan liittotasavallan perustajista. == Tausta ja yksityiselämä == Mitre syntyi vuonna 1821 Buenos Airesissa. Hänen perheensä oli kreikkalaista alkuperää ja alkujaan perheen sukunimi oli Mitropoulos. Mitre itse osasi sujuvaa kreikka. Vuonna 1841 Mitre meni naimisiin urugualaisen Delfina Vedian kanssa. Parin ensimmäinen lapsi kaksi vuotta myöhemmin. ==Poliittinen ura== Buenos Airesissa Juan Manuel de Rosasin diktatuurin aikana varttunut Mitre lähti 15 vuoden maanpakoon vuonna 1837. Vuonna 1852 hän palasi Argentiinaan Uruguayn joukkojen johtajana Caserosin taistelussa, joka johti Rosasin kukistumiseen. Seuraavana vuonna Mitrestä tuli liittovaltiosta separatistisen Buenos Airesin maakunnan johtaja. Hän toimi useissa tehtävissä maakunnan hallituksessa ja oli kuvernöörinä, kun maakunta kukisti Justo José de Urquizan johtamat liittovaltion joukot vuonna 1861. Mitre valittiin sitten yhdistyneen Argentiinan tasavallan presidentiksi. Hän kehitti maan hallinntoa, tukahdutti maaseudun separatistit, laajensi posti- ja lennätinlinjoja, järjesti julkisen talouden ja perusti uusia tuomioistuimia, edisti ulkomaankauppaa ja maahanmuuttoa. Kun Paraguay julisti sodan Argentiinalle vuonna 1864 (Kolmoisliiton sota), Mitre johti menestyksekkäästi maansa sotatoimia. Presidenttikautensa päätyttyä vuonna 1868 Mitre valittiin senaattiin. Vuonna 1874 hän pyrki uudelleen presidentiksi, mutta väitti tappiotaan vilpilliseksi ja johti epäonnistunutta kapinaa voittajaa Nicolás Avellanedanaa vastaan. Tappion jälkeen hän joutui hetkeksi maanpakoon Eurooppaan, asui kirjailijana Buenos Airesissa ja yritti vuonna 1892 epäonnistuneesti tulla valituksi presidentiksi uudelleen. Mitre oli Argentiinan yhtenäisyyden symboli ja taloudellisen kehityksen puolestapuhuja. Mitre on haudattu La Recoletan hautausmaalle Buenos Airesissa. == Toiminta kulttuurialalla == Vuonna 1870 Mitre perusti sanomalehden nimeltä La Nación, joka ilmestyy edelleen. Mite kirjoitti runsaasti runoutta ja proosaa. Tämän lisäksi hän käänsi myös ulkomaalaista kirjallisuutta (mm. Dantea). Mitre oli myös mukana perustamassa Argentiinan historiallisen akatemian. ==Katso myös== *Argentiinan historia == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Argentiinalaiset sotilaat Luokka:Argentiinan presidentit Luokka:Vuonna 1821 syntyneet Luokka:Vuonna 1906 kuolleet
Murray Riley

Murray Stewart Riley (5. lokakuuta 1925 – 2020) oli australialainen soutaja ja rikollinen. Riley saavutti pronssia soudun pariairokaksikossa Mervyn Woodin kanssa Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Australialaispari hävisi Neuvostoliitolle 13,4 sekuntia ja Yhdysvalloille 5,2 sekuntia. Riley kilpaili samassa luokassa jo Helsingin kesäolympialaisissa 1952 John Rodgersin kanssa mutta he eivät selviytyneet loppukilpailuun. Riley työskenteli soutuparinsa Woodin tavoin poliisina mutta päätyi sittemmin rikolliseksi. Tuntemiensa laittomien uhkapelikasinoiden pyörittäjien kautta hän siirtyi huumekaupan pariin. Ensimmäisen vankeustuomionsa hän sai Uudessa-Seelannissa vuonna 1966 yritettyään lahjoa poliisia. Vapautumisensa ja Australiaan paluunsa jälkeen hän nousi hummekauppa- ja kiristystoiminnassa yhä suuremmaksi tekijäksi yhteistyössä tunnetun rikollisen Wally Deanin kanssa. Riley istui vankilassa jälleen vuodet 1978–1984. Vuonna 1990 hänet pidätettiin Isossa-Britanniassa hänen oltuaan mukana British Aerospaceen liittyneessä kymmenien miljoonien puntien petosyrityksessä. Hän pakeni vankilasta joulukuussa 1991, jäi vuoden 1992 alussa kiinni mutta pakeni uudelleen tammikuussa 1993, tällä kertaa lopullisesti. == Lähteet == Luokka:Australialaiset soutajat Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Australialaiset rikolliset Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Antimonipentasulfidi

Antimonipentasulfidi (Sb2S5) on antimonin ja rikin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineena ja pyrotekniikassa. == Ominaisuudet, valmistus ja käyttö == Huoneenlämpötilassa antimonipentasulfidi on punaoranssia kiteistä ainetta. Koostumukseltaan se on epämääräistä ja koostuu todennäköisesti antimonitrisulfidista ja rikistä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee sekä happoihin että emäksiin.Leon D. Freedman, G. O. Doak, G. Gilbert Long, Tariq Mahmood & Charles B. Lindhaal :Antimony Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003.Sabina C. Grund, Kunibert Hanusch, Hans J. Breunig & Hans Uwe Wolf: Antimony and Antimony Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2006. Antimonipentasulfidia voidaan valmistaa antimonin ja rikin reaktiolla, mutta tavanomaisemmin antimonitrisulfidi reagoi rikin ja natriumhydroksidin kanssa natriumtetratioantimonaatiksi. Natriumtetratioantimonaatin vesiliuoksesta saostetaan antimonipentasulfidia hapoilla. :2 Na3SbS4 \+ 6 H+ → Sb2S5 \+ 6 Na+ \+ 3 H2S Antimonipentasulfidia voidaan käyttää muun muassa pigmenttinä, tulitikkujen ja ilotulitteiden valmistamiseen ja reagenssina kumin vulkanointiin. ==Lähteet== Luokka:Antimoniyhdisteet Luokka:Sulfidit
Mauritz Svedberg

Carl Wilhelm Mauritz Svedberg (20. lokakuuta 1852 Tukholma – 17. helmikuuta 1913 Helsinki) oli ruotsalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän näytteli pitkään Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa.Nordisk familjebok, Uggleupplagan (1918). Osa 27. Stockholm-Nynäs järnväg - Syrsor, hakusana Svedberg, Karl Vilhelm Mauritz Svedberg kuului vuosina 1869–1871 Johan Fröbergin perustamaan teatteriseurueeseen. Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa hän näytteli 1871–1882 ja uudelleen vuodesta 1891 alkaen aina kuolemaansa saakka. Välillä Svedberg näytteli Tukholman Nya Teaternissa 1882–1890. Svedberg oli monipuolinen luonnenäyttelijä mutta hänet tunnettiin parhaiten komediarooleistaan. Svedberg toimi myöhemmällä iällään myös ohjaajana. Svedbergin tunnetuimpia rooleja olivat Don Cesar de Bazano, Jacques näytelmässä Från Amerika, Den svenska sprätthöken, Lycko-Per, asianajaja Knifving ja Gaspard näytelmässä Debutanten och hennes far. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mauritz Svedberg (1852-1913), skådespelare, Daniel Nyblinin valokuva vuodelta 1881. Svenska Teaterns arkiv (Finna) Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1852 syntyneet Luokka:Vuonna 1913 kuolleet
Englannin kreolit

Englannin kreolit ovat kreolikieliä, jotka perustuvat englantiin, minkä takia sekä englanti että siihen perustuvat kreolikielet luokitellaan yhdeksi makro- englanniksi. Kielet ovat levinneet laajalti johtuen Ison-Britannian aiemmasta laajasta siirtomaaimperiumista. Tästä syystä on englanti on myös yksi tyypillisimmistä kreolikielten superstraateista. Yhteensä englantiin perustuvia kreolikieliä lasketaan olevan 33 ja ne luokitellaan lähinnä maantieteellisin perustein Atlantin ja Tyynenmeren kreoleihin: * Saramacca * Atlantin kreolit ** Turks ja Caicosin kreoli ** Afro-seminolejen kreoli ** Bahamasaarten kreoli ** Gullah ** Bajan ** Grenadan kreoli ** Anguillan kreoli ** Tobagon kreoli ** Trinidadin kreoli ** Vincentin kreoli ** Neitsytsaarten kreoli ** Päiväntasaajaguinealainen pidgin ** Ghanan pidgin ** Krio ** Kamerunin pidgin ** Nigerian pidgin ** Sranantongo ** Aukan ** Kwinti ** Belizen kreoli ** Saarelaiskreoli ** Nicaraguan kreoli * Tyynenmeren kreolit ** Bislama ** Havaijin pidginenglanti ** Kriol ** Ngatikin kreoli ** Pijin ** Pitkern ** Norfuk ** Tok-pisin ** Torresinsalmen kreoli == Lähteet == *
Nils Wilhjelm

Nils Wilhjelm (17. kesäkuuta 1936 – 5. maaliskuuta 2018) oli tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1987–1989 ja oli Tanskan teollisuusministeri 1986–1989. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Nils Wilhjelm Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Kotijoukkojen esikunta

Kotijoukkojen esikunta oli talvi- ja jatkosodassa toiminut kenttäarmeijan ulkopuolisten joukkojen eli kotijoukkojen johtoelin. Se muodostettiin syksyllä 1939 suojeluskuntajärjestön johtoelimestä, Suojeluskuntain yliesikunnasta.Talvisodan pikkujättiläinen 1999, 726 Suojeluskuntajärjestön asemaa mahdollisen sodan aikana oli pohdittu jo 1930-luvun puolivälistä lähtien. Suojeluskuntajärjestö ja täydennysjoukot muodostivat kenttäarmeijan ulkopuolisen osan puolustusvoimia eli ns. kotijoukot. Kotijoukkojen organisaatio hyväksyttiin useiden suunnitelmien jälkeen 29. syyskuuta 1939 ja kotijoukkojen esikunta aloitti toimintansa 12. lokakuuta 1939, vaikka sen nimenä säilyikin Suojeluskuntain yliesikunta aina 2. joulukuuta 1939 asti. Suojeluskuntain ylipäällikkö Lauri Malmbergista tuli kotijoukkojen päällikkö. Hänen suoria alaisiaan olivat esikuntapäällikkö Armas-Eino Martola ja adjutantti. Talvisodan pikkujättiläinen 1999, 727 Esikunta jakautui viiteen osastoon ja nämä edelleen toimistoihin. Osastoja olivat komento- ja järjestelyosasto, koulutusosasto, hallinnollinen osasto ja intendenttiosasto. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomi 1939–1945 Luokka:Suomen puolustusvoimat
Te Reo

Te Reo on Uudessa-Seelannissa toimiva kokonaan maorinkielinen televisiokanava. Kanava aloitti 28. maaliskuussa 2008 ja näytti ohjelmaa aluksi vain klo 20–23 välisenä aikana. Kanavan tarkoitus on vahvistaa maorin kielen asemaa Uudessa- Seelannissa ja etenkin sellaisissa kotitalouksissa, joissa puhutaan maoria. Te Reo tekee yhteistyötä Whakaata Māori -televisiokanavan kanssa, joka erona Te Reosta on kaksikielinen. Kanavaa on syytetty siitä, ettei se ole tarpeeksi maorilainen, vaan ainoastaan kopioi länsimaista televisiota käyttäen maoreja keulakuvanaan. Toisaalta sen on kuitenkin katsottu myötävaikuttavan maorin kielen elpymiseen. == Lähteet == Luokka:Maorin kieli Luokka:Uusiseelantilaiset televisiokanavat
Graeme Koehne

Graeme Koehne AOGraeme Koehne Wise Music Classical (s. 1956GRAEME KOEHNE (1956) Naxos) on australialainen säveltäjä.Graeme Koehne: Represented Artist Australian Music Centre Koehne opiskeli Adelaiden yliopistossa ja voitti vuonna 1982 Australian Composers Awardin orkesteriteoksestaan Rain Forest. Hän oli Harkness Fellowship'n turvin Yalen yliopistossa vuodesta 1984 ja opiskeli yksityisesti Virgil Thomsonin sekä Louis Andriessenin johdolla. Vuosina 1998–1999 hän oli Etelä-Australian osavaltion residenssisäveltäjä. Koehne on tullut tunnetuksi laajalti eri puolilla maailmaa esitetyistä orkesteriteoksistaan, joihin kuuluvat muiden muassa Unchained Melody, Powerhouse ja Elevator Music. Hänen orkesteriteoksiinsa kuuluu myös konserttoja, kuten Inflight Entertainment (vahvistetulle oboelle tai sopraanosaksofonille) ja High Art (trumpetille). Koehne tunnetaan myös baleteistaan, joita ovat esittäneet muiden muassa Houston Ballet, The Australian Ballet, Komische Oper Berlin ja Sydney Dance Company. Koehne on toiminut sävellyksen professorina Adelaiden yliopistossa, josta sai musiikin tohtorin arvon vuonna 2002. Siellä hän on toiminut Elder Conservatorium of Musicin johdossa.University staff directory: Professor Graeme Koehne The University of Adelaide Koehne on istunut Australia Council for the Artsin jäsenenä ja toiminut sen musiikkilautakunnan puhemiehenä. Vuonna 2001 Koehnelle myönnettiin Australian hallituksen Centenary Medal. Melbournen yliopistosta hän sai vuonna 2004 Sir Bernard Heinze Memorial Awardin. Vuonna 2009 Koehne voitti Classical Music Awardin "vuoden orkesteriteoksen" kategoriassa teoksellaan Tivoli dances. Samana vuonna hän oli samassa kategoriassa finalistina teoksellaan Palm Court suite. Vuonna 2014 Koehne sai Australian ritarikunnan upseerin arvon. Koehne on omaksunut vaikutteita monista eri lähteistä, kuten populaarimusiikista vastareaktiona sarjallisuuden edustamalle modernismille ja sen myöhemmille kehityskuluille. Koehne on säveltänyt tilaustöinä useita teoksia, joihin kuuluu esimerkiksi oboisti Guy Hendersonin muistoksi sävelletty The persistence of memory (elegia oboelle ja jousiorkesterille). Hän oli myös yksi Gallipolin taistelun satavuotismuistoksi luodun Gallipoli Symphonyn säveltäjistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut * * AllMusic: Graeme Koehne Luokka:Australialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Michael Morgan

Michael Dennis Morgan (s. 19. joulukuuta 1946 Sydney) on australialainen soutaja. Hän saavutti hopeaa kahdeksikossa Méxicon kesäolympialaisissa 1968. Australian venekunta hävisi Länsi-Saksalle 0,98 sekunnilla ja voitti kolmanneksi sijoittuneen Neuvostoliiton 1,13 sekunnilla. Morgan kilpaili samassa luokassa myös Münchenin kesäolympialaisissa 1972, jolloin tuloksena oli kahdeksas sija. == Lähteet == Luokka:Australialaiset soutajat Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Joe Fazio

Joseph Ray "Joe" Fazio (11. syyskuuta 1942 Sydney – 2011) oli australialainen soutaja. Hän saavutti hopeaa kahdeksikossa Méxicon kesäolympialaisissa 1968. Australian venekunta hävisi Länsi-Saksalle 0,98 sekunnilla ja voitti kolmanneksi sijoittuneen Neuvostoliiton 1,13 sekunnilla. == Lähteet == Luokka:Australialaiset soutajat Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Gary Pearce

Gary Malcolm Pearce (s. 27. helmikuuta 1944 Leichhardt) on australialainen soutaja. Hän saavutti hopeaa kahdeksikossa Méxicon kesäolympialaisissa 1968. Australian venekunta hävisi Länsi-Saksalle 0,98 sekunnilla ja voitti kolmanneksi sijoittuneen Neuvostoliiton 1,13 sekunnilla. Pearce kilpaili samassa luokassa myös Münchenin kesäolympialaisissa 1972, jolloin tuloksena oli kahdeksas sija. Tokion kesäolympialaisissa 1964 hän kilpaili pariairokaksikossa ja sijoittui Barclay Waden kanssa 13:nneksi eli viimeiseksi. == Lähteet == Luokka:Australialaiset soutajat Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alan Grover

Alan Geoffrey Grover (24. syyskuuta 1944 Sydney – 12. toukokuuta 2019) oli australialainen soutaja. Hän saavutti hopeaa kahdeksikon perämiehenä Méxicon kesäolympialaisissa 1968. Australian venekunta hävisi Länsi-Saksalle 0,98 sekunnilla ja voitti kolmanneksi sijoittuneen Neuvostoliiton 1,13 sekunnilla. Grover kilpaili samassa luokassa myös Münchenin kesäolympialaisissa 1972, jolloin tuloksena oli kahdeksas sija. Tokion kesäolympialaisissa 1964 hän kilpaili perämiehellisessä nelosessa, jossa australialaiset sijoittuivat kymmenenneksi. == Lähteet == Luokka:Australialaiset soutajat Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
David Douglas (soutaja)

David G. A. Douglas (s. 16. maaliskuuta 1947 Melbourne) on australialainen soutaja. Hän saavutti hopeaa kahdeksikossa Méxicon kesäolympialaisissa 1968. Australian venekunta hävisi Länsi-Saksalle 0,98 sekunnilla ja voitti kolmanneksi sijoittuneen Neuvostoliiton 1,13 sekunnilla. Douglasin tytär Gina Douglas on ollut soudun olympiaedustaja ja poika Robert Douglaskin maajoukkuesoutaja. == Lähteet == Luokka:Australialaiset soutajat Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Peter Dickson

Peter James•Dickson (27. elokuuta 1945 Sydney – 27. kesäkuuta 2008 Lindfield) oli australialainen soutaja. Hän saavutti hopeaa kahdeksikossa Méxicon kesäolympialaisissa 1968. Australian venekunta hävisi Länsi-Saksalle 0,98 sekunnilla ja voitti kolmanneksi sijoittuneen Neuvostoliiton 1,13 sekunnilla. == Lähteet == Luokka:Australialaiset soutajat Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
John Ranch

John Raymond "JR" Ranch (s. 16. marraskuuta 1940 Bondi) on australialainen soutaja. Hän saavutti hopeaa kahdeksikossa Méxicon kesäolympialaisissa 1968. Australian venekunta hävisi Länsi-Saksalle 0,98 sekunnilla ja voitti kolmanneksi sijoittuneen Neuvostoliiton 1,13 sekunnilla. == Lähteet == Luokka:Australialaiset soutajat Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bob Shirlaw

Robert Alan "Bob" Shirlaw (s. 9. huhtikuuta 1943 Sydney) on australialainen soutaja. Hän saavutti hopeaa kahdeksikossa Méxicon kesäolympialaisissa 1968. Australian venekunta hävisi Länsi-Saksalle 0,98 sekunnilla ja voitti kolmanneksi sijoittuneen Neuvostoliiton 1,13 sekunnilla. Tokion kesäolympialaisissa 1964 Shirlaw kilpaili perämiehettömässä kaksikossa Roger Ninhamin kanssa ja he sijoittuivat yhdeksänneksi. == Lähteet == Luokka:Australialaiset soutajat Luokka:Australialaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Abraham Vilhelm Montin

Abraham Vilhelm Montin (26. toukokuuta 1815 Kemi − 3. tammikuuta 1866 Pori) oli suomalainen varatuomari, joka toimi Oulun, Uudenkaarlepyyn ja Porin pormestarina. Viitattu 11.9.2022. Montinin vanhemmat olivat Kalajoen kirkkoherra Abraham Montin (1780−1861) ja Susanna Magdalena Appelgren (1779−1845). Hän opiskeli Oulun triviaalikoulussa ja vuodesta 1832 lähtien Helsingin yliopistossa. Montin suoritti tuomarintutkinnon 1840, jonka jälkeen hän toimi Vaasan hovioikuden auskultanttina ja sai varatuomarin arvon 1844. Montin oli Oulun vt. pormestari 1846–1847, Uudenkaarlepyyn pormestari 1851 ja Porin pormestari 1860−1866. == Lähteet == Luokka:Oulun pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Porin pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1815 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet
Peter Wilson

Peter Wilson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: * Peter Wilson, 1890-luvulla ja 1900-vuosikymmenellä Yhdysvalloissa pelannut skotlantilaissyntyinen jalkapalloilija * Peter Wilson (1904–1983), skotlantilainen jalkapalloilija * Peter "Pete" Wilson (s. 1943), yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko * Peter Wilson (s. 1947), australialainen jalkapalloilija * Peter Wilson (s. 1952), kanadalainen mäkihyppääjä * Peter J. D. Wilson (s. 1955), skotlantilais- irlantilainen curlingpelaaja * Peter Wilson (s. 1961), skotlantilais- irlantilainen curlingpelaaja * Peter Wilson (s. 1986), brittiläinen ampuja ja olympiavoittaja * Peter Wilson (s. 1996), liberialainen jalkapalloilija
Graeme Murphy

Graeme Lloyd Murphy AO (s. 1950 Melbourne) on australialainen koreografi ja oopperaohjaaja.Graeme Murphy AO Live Performance Australia Murphy varttui Tasmaniassa. Hänen ensimmäinen opettajansa oli Kenneth Gillespie Launcestonissa. 14-vuotiaana hänet hyväksyttiin Melbournen Australian Ballet Schooliin. Siellä hän tapasi Janet Vernonin, josta tuli hänen pitkäaikainen ammattimainen ja henkilökohtainen kumppaninsa. Vuonna 1968 Murphy kutsuttiin liittymään Australian Balletiin. Hän pääsi myös Australia Council of the Artsin myöntämän stipendin turvin opiskelemaan New Yorkin Joffrey Balletiin. Vuosina 1970–1971 Murphy kiersi Yhdysvalloissa Australian Balletin Don Quixoten esittämisen merkeissä. Hän pääsi tanssimaan myös Isoon-Britanniaan. Murphyn ensimmäinen koreografia oli Nino Rotan musiikkiin tehty Ecco le Diavole, joka kantaesitettiin Melbournen Princess Theatressa 17. heinäkuuta 1971. Vuonna 1976 Murphy palasi Janet Vernonin kanssa Australian Balletin palvelukseen. Vuoden 1976 lopussa hänet nimitettiin Sydney Dance Companyn johtajaksi. Hänen ensimmäinen sitä varten luotu teoksensa oli Margaret Sutherlandin musiikkiin koreografioitu Glimpses (1977). Murphy on osoittanut urallaan erityistä kiinnostusta 1900-luvun säveltäjien musiikkia ja australialaista musiikkia kohtaan. Vuonna 1984 hän aloitti oopperoiden ohjaamisen Opera Australialle. Ensimmäinen ohjaus oli Brian Howardin Metamorphosis, jota seurasi tuotanto Giacomo Puccinin Turandotista. Murphy on saanut urallaan monia palkintoja ja tunnustuksia, joiden joukossa on kunniatohtorin arvoja. Vuonna 1999 National Trust of Australia antoi hänelle arvonimen National Living Treasure, ja vuonna 2003 hän sai Australian hallituksen myöntämän Centenary Medalin. Hänelle on myös myönnetty Australian Dance Awardeja. == Lähteet == Luokka:Australialaiset henkilöt Luokka:Koreografit Luokka:Oopperaohjaajat Luokka:Vuonna 1950 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Suomi-nimen alkuperä

Suomi-nimen alkuperää ei tiedetä. Nykytiedon mukaan on kumottu tähän asti esitetyt hypoteesit sen alkuperästä. Tiedetään, että Suomi on ollut alun perin Suomenlahden ympäristöä ja sittemmin lähinnä Varsinais-Suomea ja sen suomenkielisen väestön kieltä koskeva nimitys ja laajentunut myöhemmin tarkoittamaan koko maata. Koivulehto, Jorma: Suomi. Virittäjä 3/1993, ks. myös Laurila, Vihtori: Suomen saari ja muinaisrunon saari, Kalevalaseuran vuosikirja 44, 1964. Sana on aikaisemmin selitetty lainasanaksi ja sen yhdeksi mahdolliseksi etymologiaksi on esitetty kantabaltin maata (merkityksessä ’seutu’, ’alue’, ’valtapiiri’) tarkoittavaa sanaa žemē, mutta tämä teoria on kumottu. Toisen kumotun selityksen mukaan sana olisi lainattu indoeurooppalaisesta ihmistä tarkoittavasta sanasta (merkityksessä ’väki’, ’kansa’). Uusimman tutkimustiedon mukaan sanat suomi ja saame ovat samaa alkuperää. Vanhin säilynyt maininta sanasta Suomi on vuosien 741–829 välillä kirjoitetuissa Frankkien valtakunnan annaaleissa. Niissä mainitaan vuoden 811 kohdalla erään rauhansopimuksen yhteydessä Suomi-niminen henkilö. Nykyään nimen Suomi vastineita käytetään itämerensuomalaisten kielten lisäksi saamelaiskielissä, latviassa, liettuassa ja gaelissa.WordSense.eu Dictionary. Valtaosa maailman kielistä käyttää Suomesta nimitystä Finland, joka juontaa juurensa latinankieliseen termiin fenni. Ensimmäisen kerran nimitystä tiedetään käytetyn roomalaisen historioitsija Tacituksen teoksessa Germania vuonna 98. Latinaan nimitys on mahdollisesti lainattu germaanisista kielistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Häkkinen, Kaisa: Tiedetäänkö, mistä nimi Suomi on peräisin? Tiede, kysymyspalsta 7.2.2011. Luokka:Suomen kielen historia
Ida Leino

Ida Leino (s. 29. joulukuuta 1993) on suomalainen poliitikko ja luokanopettaja, joka on toiminut Tampereen kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2021 alkaen.https://idaleino.fi/ida/ Leino toimi vuosina 2022–2023 Kokoomuksen Nuorten Liiton puheenjohtajana. Nykyään hän toimii Opetusalan ammattijärjestön OAJ:n asiantuntijana.https://www.kokoomusnuoret.fi/tiedotteet/2021/11/ida- leino-valittu-kokoomusnuorten-puheenjohtajaksi/ Leino toimii Tampereen sivistyslautakunnan jäsenenä ja kaupunginhallituksen varajäsenenä. Lisäksi hän on Pirkanmaan kokoomuksen hallituksen jäsen."Luottamustehtävät"-osio: https://idaleino.fi/ida/ Vuosina 2017–2018 hän toimi varavaltuutettuna Sastamalan kaupunginvaltuustossa. == Vaalimenestys == Leino sai vuoden 2017 kuntavaaleissa Sastamalassa 64 ääntä ja jäi varasijalle Sastamalan kaupunginvaltuustoon.https://vaalit.yle.fi/tulospalvelu/kv2017/vaalipiiri/7/kunta/790 Leino oli ehdolla vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Pirkanmaan vaalipiirissä ja sai 1 230 ääntä eikä tullut valituksi.https://www.iltalehti.fi/eduskuntavaalit-2019/tulospalvelu#/ehdokas/07/32 Leino sai vuoden 2021 kuntavaaleissa Tampereella 586 ääntä ja tuli valituksi Tampereen kaupunginvaltuustoon.https://vaalit.yle.fi/kv2021/fi/regions/7/municipalities/837/candidates/307 Leino sai vuoden 2022 aluevaaleissa 1670 ääntä ja tuli valituksi Pirkanmaan hyvinvointialueen valtuustoon.https://vaalit.yle.fi/av2022/fi/tulospalvelu/counties/8/candidates/266/ Leino oli ehdolla vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Pirkanmaan vaalipiirissä ja sai 2 535 ääntä eikä tullut valituksi. == Lähteet == Luokka:Kokoomusnuorten puheenjohtajat Luokka:Tampereen kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Pirkanmaan aluevaltuutetut Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Peter Wilson (australialainen jalkapalloilija)

Peter Frederick Wilson (s. 15. syyskuuta 1947 Felling, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan libero. Hän aloitti jalkapallouransa Englannissa ja siirtyi vuonna 1969 Australiaan. Wilson pelasi Australian maajoukkueessa 65 ottelua vuosina 1970–1979 ja teki niissä kolme maalia: elokuussa 1973 MM-karsintaottelussa Irania, toukokuussa 1974 ystävyysottelussa Indonesiaa ja marraskuussa 1976 MM-karsintaottelussa Israelia vastaan. Hän oli maajoukkueen kapteeni MM-kilpailuissa 1974, kun Australia pelasi ensi kertaa MM-lopputurnauksessa. == Lähteet == Luokka:Australialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Likelike

Likelike (oikealta nimeltään Miriam Kapili Kekāuluohi Likelike, 13. tammikuuta 1851 – 2. helmikuuta 1887) oli havaijilainen prinsessa ja tunnettu perinteisten taiteiden tukija. Yhdessä kolmen muun Havaijin kuninkaallisen kanssa hänen katsotaan kuuluvan ns. neljään taivaalliseen. Kaikki neljä ovat sisaruksia keskenään. == Tausta ja perhe == Likelike syntyi vuonna 1851. Hänen vanhempansa olivat Caesar Kapaʻakea ja Analea Keohokālole. Toisin kuin muut sisaruksistaan, Likelike sai kasvatuksensa Hilossa, kun hänet adoptoitiin perinteiseen havaijilaiseen tapaan. Syynä tähän oli se, että saaren ilmaston uskottiin olevan hyväksi prinsessan heikolle terveydelle. Vuonna 1870 Likelike meni naimisiin Skotlannista lähtöisin olevan liikemiehen Archibald Cleghornin kanssa. Hääjuhla pidettiin Likeliken siskon, Lili‘uokalanin kotona Washington Placessa. Parille syntyi yksi tytär, Ka‘iulani, joka oli ainoa Kalākaua-suvun suora perillinen. == Julkinen toiminta == Kun Kalākaua nousi valtaan vuonna 1874, Likelike oli kruununperimysjärjestyksessä kolmantena Leleiohoku II:n ja Lili‘uokalanin jälkeen. Maaliskuussa 1879 Likelike nimitettiin Havaijin saaren kuvernööriksi. Hänen kautensa päättyi jo 2. syyskuuta 1880, kun hänen tilalleen nimitettiin prinsessa Kekaulike. Pian avioiduttuaan Likelike lähti miehensä kanssa vierailemaan Uudessa-Seelannissa ja Australiassa. Lisäksi hän vieraili kahdesti San Franciscossa. Näillä matkoillaan Likelike oivalsi, miten koulutus voisi hyödyttää Havaijin alkuperäisväestöä. Hän omistautui tälle loppuelämänsä ajaksi. Likelike oli lahjakas muusikko ja tuki taiteita avokätisesti. Hänen omasta tuotannostaan tunnetuin lienee ‘Ainahau. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1887 kuolleet Luokka:Kalākaua- suku Luokka:Havaijilaiset muusikot
Richard Meale

Richard Meale AM MBEAUSTRALIA COUNCIL MOURNS DR. RICHARD MEALE MBE AM Australia Council for the Arts (24. elokuuta 1932 Sydney – 23. marraskuuta 2009 Sydney) oli australialainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari.Guide to the Papers of Richard Meale National Library of AustraliaRichard Meale (1932-2009) : Represented Artist Australian Music Centre Hänellä oli merkittävä rooli avantgardistisen musiikin edistämisessä maassaan. Meale opiskeli vuosina 1946–1955 pianon-, klarinetin- ja harpunsoittoa sekä musiikin historiaa ja teoriaa New South Wales State Conservatorium of Musicissa. Pianonsoitossa hänen opettajanaan oli Winifred Burston, mutta säveltäjänä hän oli itseoppinut. Vuonna 1960 Meale sai Ford Foundationin stipendin sonaatistaan huilulle ja pianolle. Stipendin turvin hän opiskeli Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa ei-länsimaista musiikkia. Hän erikoistui japanilaiseen hovimusiikkiin sekä jaavalaiseen ja balilaiseen gamelaniin. Eurooppaan vuonna 1961 tekemänsä vierailun jälkeen Meale työskenteli Australian Broadcasting Corporationin palveluksessa vuoteen 1968. Siellä hän kehitti aasialaisen ja nykyaikaisen musiikin erikoisohjelmia. Mealen musiikki alkoi herättää laajaa kiinnostusta 1960-luvulla. Esimerkiksi vuonna 1965 Dean Dixonin johtama Sydneyn sinfoniaorkesteri esitti Lontoon Royal Festival Hallissa Commonwealth Arts Festival -tapahtuman yhteydessä hänen teoksensa Homage to Garcia Lorca. Meale tuli teoksillaan edustetuiksi myös eri festivaaleilla, kuten International Society for Contemporary Musicin (ISCM) festivaalilla, Varsovan syksy -festivaalilla ja Pariisin säveltäjärostrumissa. Meale opetti vuodesta 1969 Adelaiden yliopiston Elder Conservatorium of Musicissa, jossa hän oli sävellyksen yliopistonlehtori vuoteen 1988 saakka. Vuonna 1986 Adelaidessa kantaesitettiin hänen Patrick Whiten romaaniin perustuva ensimmäinen oopperansa Voss. Lokakuussa 1991 Sydneyssa kantaesitettiin hänen toinen oopperansa, Mer de Glace. Meale sai vuonna 1971 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenen ja vuonna 1985 Australian ritarikunnan jäsenen arvon palveluksistaan musiikin hyväksi. Vuonna 1997 Mealelle myönnettiin Australia Council for the Artsin Don Banks Music Award, ja vuosina 1986–2008 hän toimi Australasian Performing Rights Associationin hallituksen jäsenenä. Hänelle myönnettiin myös kunniatohtorin arvot Australian kansallisesta yliopistosta (1996) ja Uuden-Englannin yliopistosta (2000). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Australialaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Australialaiset pianistit Luokka:Australialaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
La llama del amor

La llama del amor on vuonna 1988 julkaistu Castan studioalbumi. ==Kappalelista== Kaikki kappaleet on merkitty Lorenzo, Francisco ja Juan Antonio Salazarin tekemiksi. == Kokoonpano == Muusikot *Lorenzo, Francisco ja Juan Antonio Salazar – laulu *Antonio Moreno – rummut *Juan Cerro – kitarat *Eduardo Gracia – basso *José Luis Torres – koskettimet *Jorge Pardo – huilu, saksofoni *Vicente Amigo – flamencokitara Muut *Julio Palacios – tuottaja *Juan Cerro ja Antonio Moreno – sovittajat *Angel Barco – äänittäjä *Guillermo Peral – avustava äänittäjä *Serapio Cerreño – valokuvaus *Tony Luz – kannen suunnittelu == Lähteet == * Discogs * LP-levyn kansi ja etiketti ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 1988 albumit Luokka:Espanjalaiset albumit
Tyrnävän nahkatehdas

pienoiskuva|Nahkatehdasrakennus vuonna 2014. Tyrnävän nahkatehdas eli Tyrnävän Nahkimo oli Pohjois-Pohjanmaalla Tyrnävän kunnassa vuosina 1917–1955 toiminnassa ollut nahkatehdas. Tehdas sijaitsi Tyrnävän kirkonkylällä Tyrnävänjoen varrella. Nahkatehtaan yhteydessä oli myös kenkätehdas. Vanha tehdasrakennus on kaksikerroksinen, ja valmistettu tiilestä ja hirrestä. Rakennuksen kaksikerroksinen uusi puoli, ja puolitoistakerroksinen vanha puoli on yhdistetty L-muotoiseksi rakennukseksi. Tehdastoiminnan päättymisen jälkeen kunta on käyttänyt nahkatehtaan tehdastiloja muun muassa koulukäytössä. Vuonna 2016 Tyrnävän kunta osti nahkatehtaan kiinteistön ja sen läheisyydessä oleva asuinkiinteistön. Nahkatehdasrakennus on suojeltu. Vuoden 2009 rakennetun kulttuuriympäristön valtakunnallisessa inventoinnissa se on arvioitu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetun kulttuuriympäristön kohteeksi. Asuinrakennus puolestaan on maakunnallisesti merkittävä rakennetun kulttuuriympäristön kohde. ==Historia== Nahkatehtaan perusti karvari Kaakinen. Vuonna 1916 Tyrnävän Osuuskassa osti paikan, ja palkkasi tehtaalle seuraavana vuonna mestariksi Aaretti Salmenhaaran. Vuonna 1933 Osuuskassa myi koko tehtaan Salmenhaaralle, jonka poika Voitto Salmenhaara johti tehdasta vuodesta 1947 vuoteen 1955 asti. Tehtaassa parkittiin tyrnäväläisten tuomia nahkoja, ja valmiista vuodista tehtiin nahkatehtaaseen kuuluneessa kenkätehtaassa lapikkaita. Alakerrassa oli märkäpuoli, missä nahat kasteltiin pyöreissä puisissa ammeissa, ja rasvattiin pöydillä. Yläkerrassa nahat kuivattiin ja kiillotettiin. Parkitsemisessa käytettiin pajunkuorta, jota kirkonkyläläiset keräsivät ja myivät tehtaaseen kesässä tuhansia kiloja. Vasta viimeisessä ammeessa vahvimmassa liemessä käytettiin ulkomailta ostettua "kooprakkoa". Alun perin tehtaassa piti olla uunilämmitys, mutta pian sinne rakennettiin höyrykeskuslämmitys. Pannuhuonetta varten rakennettu jatkettiin päädystä muutaman metrin verran betonisena. Kenkätehdasrakennus oli alun perin venäläisten huvila Kannaksella. Rakennuksen alakerta oli yksi suuri tehdassali. Suutarin verstaassa oli parhaimmillaan 30 työntekijää, jotka tekivät lapikkaita. Toisen maailmansodan aikaan tehdas valmisti jalkineita myös armeijan käyttöön. Toiminta loppui vuonna 1955, kun kaupoissa alkoi yleistymään valmiit kengät. Myöhemmin kenkätehdasrakennuksessa on toiminut muun muassa Gulf-ketjun huoltoasema. ==Lähteet== Luokka:Tyrnävän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Entiset suomalaiset teollisuusyritykset Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Barry Conyngham

Barry Conyngham AMBarry Conyngham Australian Music Centre (s. 27. elokuuta 1944 SydneyBarry Conyngham AllMusic) on australialainen säveltäjä. Conyngham opiskeli Peter Sculthorpen johdolla Australiassa ja Tōru Takemitsun johdolla Japanissa. Vuosina 1993–2000 hän työskenteli Southern Cross Universityn vararehtorina ja vuosina 2000–2001 Australian tutkimuksen professorina Harvardin yliopistossa. Helmikuussa 2011 Conynghamista tuli Melbournen yliopistoon kuuluvan Victorian College of the Artsin ja Melbourne Conservatorium of Musicin tiedekunnan dekaani. Conynghamin teoksia ovat kustantaneet Universal Edition, Boosey & Hawkes ja Hal Leonard LLC. Hänen sävellyksiään on levyttänyt esimerkiksi Lontoon sinfoniaorkesteri. Conynghamin tuotantoa on esitetty Euroopassa, Aasiassa, Yhdysvalloissa ja Etelä- Amerikassa. Hänen uusia teoksiaan ovat kantaesittäneet muiden muassa Sydneyn, Adelaiden, Queenslandin ja Melbournen sinfoniaorkesterit. Sävellysten joukossa on orkesteriteoksia (kuten konserttoja), kamarimusiikkia (kuten jousikvartettoja) ja kamariooppera Electric Lenin (2006). Conyngham on saanut useita palkintoja ja tunnustuksia, kuten ARIA Awardin. Albert H. Maggs Composition Awardit hän voitti vuonna 1978 ensimmäisellä jousikvartetollaan ja vuonna 2008 teoksellaan Showboat Kalang. Vuonna 1997 Conynghamille myönnettiin Australian ritarikunnan jäsenen arvo. == Lähteet == Luokka:Australialaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Larry Sitsky

Larry Sitsky AM (s. 1934 Tianjin, Kiina) on australialainen säveltäjä.Guide to the Papers of Larry Sitsky National Library of Australia Sitsky syntyi Kiinassa venäjänjuutalaisten vanhempien lapsena.Larry Sitsky AO Australian Composers Hän saapui Australiaan vuonna 1951 ja opiskeli Uuden Etelä-Walesin musiikkikonservatoriossa, jossa valmistui vuonna 1954. Hän jatkoi pianonsoiton opiskelua Winifred Burstonin johdolla ja myöhemmin Yhdysvalloissa Egon Petrin johdolla. Säveltäjänä hän on itseoppinut. Sitsky on tehnyt opetustyötä Queensland Conservatorium Griffith Universityssa, Queenslandin yliopistossa, Canberra School of Musicissa ja Australian kansallisessa yliopistossa. Sitskysta tuli vuonna 1977 ensimmäinen australialainen, joka kutsuttiin Neuvostoliittoon kulttuurivaihtomatkalle. Sitsky on saanut urallaan monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Advance Australia -palkinnon (1989), Centenary Medalin (2003) ja Australian ritarikunnan jäsenen arvon (2000). Albert H. Maggs Composition Award hänelle myönnettiin kahdesti: ensimmäisestä viulukonsertosta vuonna 1968 ja Santana-konsertosta klarinetille ja jousille vuonna 1981.Albert H. MAGGS Composition Awards The University of Melbourne Sitskyn tuotantoon kuuluu myös muun muassa oopperoita, kamarimusiikkia ja pianokappaleita. Sitsky on lisäksi julkaissut ja toimittanut kirjoja, kuten Busoni and the piano: the music, the writings and the recordings (1986), Index of the Classical Reproducing Piano Roll (1989), The repressed Russian Avant- Garde 1900-1929 (1993) ja Music of the 20th Century Avant-Garde (2002). Sitsky meni vuonna 1961 naimisiin Magda Wlczekin kanssa. Pariskunta sai pojan ja tyttären. == Lähteet == Luokka:Australialaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Musiikkikirjailijat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vesa Toikka

Vesa Toikka (s. 10. helmikuuta 1968) on suomalainen entinen pesäpalloilija ja nykyinen pelinjohtaja. Toikka edusti pelaajaurallaan Superpesiksessä Manse PP:tä, Jyväskylän Kiriä, Haminan Palloilijoita ja Imatran Pallo-Veikkoja. Hän pelasi yhden Itä–Länsi-ottelun vuonna 1998. Toikka pelasi 254 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhdeksän kunnaria ja 92 tavallista juoksua, toi 98 juoksua ja keräsi 761 kärkilyöntipistettä. Toikka pelasi kaksi Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja neljä tavallista juoksua, toi yhden juoksun ja keräsi 11 kärkilyöntipistettä. Toikka pelasi 22 Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja kahdeksan tavallista juoksua, toi 15 juoksua ja keräsi 75 kärkilyöntipistettä. https://www.pesis.fi/wp-content/uploads/2021/02/Toikka-Vesa.xlsx Toikka on toiminut Ykköspesiksessä Haminan Palloilijoiden pelinjohtajana. https://haminanpalloilijat.net/uutiset-hp/149-vesa-toikka-palaa- pelinjohtajaksi-hp-haluaa-pesta-kasvonsa Syyskuussa 2022 Superpesiksessä pelaava Imatran Pallo-Veikot ilmoitti, että Toikka on nimetty joukkueen pelinjohtajaksi kaksivuotisella sopimuksella. https://www.ipv.fi/fi/artikkelit/superpesis/879/25-08-2022-vesa-toikka-on-ipv- n-uusi-pelinjohtaja-atte-brandt-lyojajokeriksi == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Pesäpallon pelinjohtajat Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vitali Hotsenko

Vitali Pavlovitš Hotsenko (, ; s. 18. maaliskuuta 1986 Dnipro) on Donetskin kansantasavallan vaikuttajaХоценко Віталій Павлович Війна і санкції , joka asetettiin kesäkuussa 2022 alueen kapinallishallinnon pääministerin tehtäviin.UK imposes further sanctions in response to Russian invasion of Ukraine Express & Star Häneen kohdistavat henkilökohtaisia pakotteita muiden muassa Ukraina ja Iso-Britannia.UK sanctions Russian officials propping up Putin’s proxy administrations in Ukraine Gov.uk Hotsenko valmistui Moskovan valtionyliopistosta oppiarvolla sosiologiasta. Ennen nimitystään Donetskin kansantasavallan pääministeriksi hän toimi muun muassa Stavropolin aluepiirin energiaministerinä Venäjällä vuosina 2013–2019.Что известно о новом премьере ДНР Виталии Хоценко Коммерсантъ == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset henkilöt Luokka:Donetskin kansantasavallan henkilöt Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aleksandr Kots

Aleksandr Igorevitš Kots (; s. 3. syyskuuta 1978) on venäläinen toimittaja.Kots Alexander Putin's List. Spisok Putina Kots aloitti vuonna 1999 työskentelyn Komsomolskaja Pravda -lehdessä poliittisten aiheiden parissa. Hän on erikoistunut sodan sekä luonnon- ja muiden katastrofien käsittelyyn. Hän on kuvannut Dmitri Stešinin kanssa Venäjän hallinnolle myötämielisestä näkökulmasta tapahtumia Kosovossa, Afganistanissa, Tšetšeniassa, Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä, Georgiassa ja Ukrainassa. Vuonna 2011 Libyan sisällissodan aikana kapinallisjoukot ottivat Kotsin ja Stešinin kiinni. Nämä syyttivät kaksikkoa Muammar Gaddafin hallinnon vakoojiksi. Venäjän viranomaisten väliintulon jälkeen kaksikko vapautettiin. Kots sai 21. huhtikuuta 2014 muiden Venäjän hallintoa tukevien journalistien kanssa Isänmaan ansioritarikunnan toisen luokan mitalin "objektiivisuudesta Krimin niemimaan tapahtumien raportoinnissa". Ukrainan turvallisuuspalvelulle Kots on persona non grata terroristien avustajana. Syyskuussa 2022 Kots vaati Venäjän Ukrainassa aloittaman suurhyökkäyksen sotilaalliselta johdolta totuuden kertomista sen sijaan, että huonot uutiset pyritään salaamaan.Saana Uosukainen: Ukrainan nopea eteneminen saa kritiikkiä Venäjällä – nyt hyökkäyksen kannattajat ovat suuttuneet sodanjohdolle Yle == Lähteet == Luokka:Venäläiset toimittajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Borys Antonenko-Davydovytš

Borys Antonenko-Davydovytš , oikea nimi Borys Davydov (4. elokuuta 1899 Romny, Pultavan kuvernementti – 9. toukokuuta 1984 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen kirjailija, toimittaja. Hän osallistui aktiivisesti vuoden 1917 jälkeiseen ukrainalaisen kulttuurin elvytykseen. Antonenko-Davydovytš opiskeli luonnontieteitä Harkovan yliopistossa ja kielitieteitä Kiovan kansanopetuksen instituutissa. Hän oli 1920-luvulla Proletarska pravdan vakituinen toimittaja. Hänen tuotantoaan ilmestyi vuodesta 1923 alkaen muun muassa aikakauskirjoissa Nova hromada, Žyttia i revoljutsija ja Tšervonyi šljah. Hän oli kirjallisen Lanka-ryhmän (myöhemmin MARS) jäsen. Ensimmäisiä itsenäisesti julkaistuja teoksia olivat näytelmä Lytsari absurdu (1924, ) ja proosakokoelmat Zaporošeni syljuety (1925 ), Tuk-tuk (1926) ja Synja vološka (1927, ). Romaani Smert (1928, ) oli suosittu, mutta toisaalta sitä arvosteltiin nationalismista. Hän kuvaa siinä silloisia ongelmia, kun ukrainalainen älymystön jäsen pettää kansansa ja liittyy kommunismiin. Antonenko-Davydovytšia syytettiin uudestaan nationalismista matkakertomuksia sisältävän kirjansa Zemleju ukrajinskoju (1930, ) vuoksi. Hänet pidätettiin Stalinin vainojen aikana 1935, ja hän oli vankilassa vuoteen 1956, jolloin hänet karkotettiin Keski-Aasiaan. Antonenko- Davydovytšin "maine palautettiin" suojasään aikana 1957, jolloin hän palasi Kiovaan. Sen jälkeen hän julkaisi useita teoksia, joista tunnetuin on romaani Za šyrmoju (1963, ), mutta häntä arvosteltiin ankarasti sosialistisen realismin periaatteiden hylkäämisestä. Silloiseen Uzbekistaniin sijoittuva teos nostaa esiin kysymyksen humaanista suhtautumisesta ihmisiin, etenkin lasten suhtautumisen vanhempiinsa. Antonenko-Davydovytšilta jäi kaksi keskeneräistä romaania. Hänen kirjoituksiaan eri aiheista on julkaistu kokoelmina 1960-luvulla ja 1970. Hänellä oli suuri vaikutus 1960-luvun kirjalliseen sukupolveen (60-lukulaiset). Hän joutui 1960-luvun puolivälistä alkaen vainotuksi vastustaessaan venäläistämistä ja puolustaessaan ukrainalaisia toisinajattelijoita. 1970-luvun alusta alkaen hänen tuotantoaan ei saanut julkaista Ukrainassa ja hänen kirjansa kiellettiin. Hänen kirjeenvaihtoaan on julkaistu 1986 Australiassa ja kirjallista tuotantoaan 1991 itsenäisessä Ukrainassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Saapasrasvaa

Saapasrasvaa (Boot Polish) on vuonna 1954 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Prakash Arora ja tuottanut Raj Kapoor. == Juoni == Nuoret veli ja sisko, jotka isänsä hylkäsi väkivaltaisen prostituoidun tädin hoitoon, selviytyvät elämästä intialaisten maanvaltaajien leirillä ystävällisen raajarikon apuna oppimalla kiillottamaan kenkiä kerjäämisen sijaan. == Näyttelijät == == Soundtrack == == Palkinnot == * Cannesin elokuvajuhlat ** Erityismaininta lapsinäyttelijälle – Naaz * Filmfare Awards ** Paras elokuva – Raj Kapoor ** Paras miessivuosa – David ** Paras kuvaus – Tara Dutt == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 1954 intialaiset elokuvat Luokka:Intialaiset draamakomediaelokuvat Luokka:Intialaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Hindinkieliset elokuvat Luokka:Elokuvat köyhyydestä
Viekin työväentalo

Viekin työväentalo on Lieksan kaupungin Viekin kylässä sijaitseva työväentalo. ==Historiaa== Viekin työväenyhdistys perustettiin vuonna 1908. Oman talon hankkimiseksi alettiin toimia melkein heti. Vuonna 1910 talon rakentamista varten kerättiin rahaa iltamilla, joita järjestettiin ainakin osuusmeijeriltä vuokratuissa tiloissa. Myös rautatietyöläisiltä oli saatu jonkinlaista apua talohankkeeseen. Seuraavana vuonna talo oli jo pystyssä. Vuoden 1935 joulukuussa poliisi määräsi talon suljettavaksi seuraavaksi talvikaudeksi ”asetusten vastaisen kunnon” ja kylmyyden vuoksi. ==Toimintaa työväentalolla== Vuoteen 1938 mennessä talo oli kunnostettu yhdistyksen 30-vuotisjuhlia varten. Juhlan ohjelmassa oli puheita, lausuntaa, yhdistyksen 30-vuotishistoriikki, laulu- ja näytelmäesityksiä sekä tanssia. Muulloin talolla järjestettiin muun muassa kokouksia ja iltamia. Myös muiden yhdistysten kanssa tehtiin yhteistyötä, ja esimerkiksi Nurmeksen urheilu- ja nuorisoseurat järjestivät työväentalolla iltamat. Vuonna 2002 talon mainittiin olevan pystyssä mutta kunnostuksen tarpeessa. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Lieksan rakennukset ja rakennelmat
Get Rollin’

Get Rollin’ on kanadalaisen rockyhtyeen Nickelbackin kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 18. marraskuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappale "San Quentin". == Kappaleet == # # # # # # # # # # # === Bonuskappaleet === # * High Time (Acoustic) # Does Heaven Even Know You’re Missing? (Acoustic) # Just One More (Acoustic) # Horizon (Acoustic) == Kokoonpano == * Chad Kroeger – laulu, kitara * Ryan Peake – kitara, taustalaulu * Mike Kroeger – basso * Daniel Adair – rummut, taustalaulu == Arvostelut == * Desibeli.net: Nickelback: Get Rollin’ Viitattu 8.12.2022. * Soundi: Arvio: Nickelback on yhä kuin markkinamiesten palaverissa kokoon kursittu hirviö – silti sen kuunteleminen tuntuu kapinalliselta Viitattu 25.11.2022. * V2.fi: Nickelback : Get Rollin’ Viitattu 29.12.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:Nickelbackin albumit