EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Metal Commando

__NOTOC__ Metal Commando on Primal Fearin kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin 24. heinäkuuta 2020. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Ralf Scheepers – laulu * Mat Sinner – basso, laulu * Alex Beyrodt – kitara * Tom Naumann – kitara * Magnus Karlsson – kitara * Michael Ehré – rummut == Arvostelut == * Imperiumi: 7½/10Primal Fear – Metal Commando Viitattu 14.3.2022. * Inferno: Käytännössä kuultu jo moneen otteeseen – arviossa Primal Fear Viitattu 14.3.2022. * Metalliluola: 8/10Primal Fear – Metal Commando (2020) Viitattu 14.3.2022. * Soundi: Levyarvio: Rutinoitunut vaan ei kyllästynyt – Primal Fearin osumatarkkuus on hyvällä tasolla Viitattu 14.3.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Primal Fearin albumit Luokka:Vuoden 2020 albumit
Vladyslav Dolohodin

Vladyslav Mykolajovytš Dolohodin (, s. 23. helmikuuta 1972 Južno-Sahalinsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen pikajuoksun EM-mitalisti. Hän edusti aktiiviurallaan Dynamo Harkivia. Dolohodin saavutti Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 1994 hopeaa 200 metrin juoksussa ajalla 20,76. Saman vuoden Helsingin EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa sekä 200 metrillä ajalla 20,47 että 4 × 100 metrin viestissä. Hän sijoittui Euroopan cupin superliigan 200 metrillä toiseksi 1995. Saman vuoden Göteborgin MM- kilpailuissa hän keskeytti 200 metrin alkueräjuoksun. Dolohodin sijoittui vuoden 1996 Euroopan cupissa Madridissa 200 metrillä toiseksi, 100 metrillä kolmanneksi ja oli voittamassa pikaviestiä. Atlantan olympialaisissa hän karsiutui 200 metrin toisissa alkuerissä ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Ukrainan joukkueeseen 4 × 100 metrin viestissä. Dolohodin juoksi 100 metrin ennätyksensä 10,18 Kiovassa 26. toukokuuta 1994 ja 200 metrin ennätyksensä 20,33 Helsingissä 25. kesäkuuta 1996. Hallissa hän juoksi 60 metriä parhaimmillaan aikaan 6,69 Kiovassa 12. helmikuuta 1994 ja 200 metriä 20,76 Pariisissa 13. maaliskuuta 1994. Dolohodin voitti Ukrainan-mestaruuden 100 metrillä 1994 ja 1997 sekä 200 metrillä 1997. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sophie Creutz

Helena Sophie Creutz (14. joulukuuta 1752 – 4. helmikuuta 1824) oli suomalainen kreivitär ja kartanonomistaja. Sophie syntyi Porlammin kartanossa, Lapinjärvellä. Hänen vanhempansa olivat kreivi Johan Carl Creutz ja vapaaherratar Eva Sophia von der Pahlen.Vainio-Korhonen, s.21 Sophie oli vanhin viidestä lapsesta, joista nuorin kuoli muutaman viikon ikäisenä. Porlommin kartano oli Evan perheen ja Crutzit asuivat siellä vuoteen 1759 asti, jolloin he muuttivat Malmgårdin kartanoon Sophien isänäidin kuoltua.Vainio-Korhonen, s.28 14\. kesäkuuta 1772 Sophie avioitui Malmgårdissa Lars Glansentiernan (1744–n.1807) kanssa. Glansentierna oli upseeri, joka tuki Kustaa III:n vallankaappausta. Heidän ensimmäinen lapsensa, Lorentz Johan, syntyi maaliskuussa 1773. Tytär Vendela syntyi seuraavana vuonna, ja kolmas lapsi, Gustav Magnus vuonna 1781. Ensimmäiset vuodet pariskunta asui Malmgårdissa, josta he muuttivat hetkeksi Helsingin pitäjässä sijaitsevaan Sotunkiin ja sieltä Seestan kartanoon. Vuonna 1778 he muuttivat Jokelan kartanoon, jonka Lars oli perinyt.Vainio-Korhonen, s.81-83 Vuonna 1789 Lars joutui pakenemaan Venäjälle osallistuttuaan Anjalan liittoon. Larsin tuomioon kuului aatelisarvon ja omaisuuden menetys. Tuomio oli henkilökohtainen, joten Sophie ja lapset saivat pitää omaisuutensa ja aatelisarvonsa, mutta Jokelan kartano siirtyi valtiolle, josta he muuttivat pois lokakuussa 1789.Vainio- Korhonen, s.160 Sophie ei jäänyt toimettomaksi. Kun Jokelan kartano myytiin huutokaupalla marraskuussa 1791, Sophie osti kartanon. Lars yritti turhaan houkutella Sophieta luokseen, mutta Magnus seurasi isäänsä Venäjälle vuonna 1793. Lars sai kuitenkin suostuteltua Sophien vierailulle Holsteiniin, jonne olivat Magnuksen kanssa muuttaneet.Vainio-Korhonen, s.185 Sophie matkusti tyttärensä kanssa ja Larsin toiveista huolimatta, Sophie ja Vendela palasivat Suomeen vuonna 1797 tai 1798.Vainio-Korhonen, s.249 Vuonna 1800 Vendela avioitui Anders Munsterhjelmin kanssa. He muuttivat asumaan Jokelan kartanoon. Myöhemmin Jokelassa asuivat vielä Andersin äiti ja kaksi naimatonta sisarta. Sophien nuorin poika Magnus muutti Jokelaan vuonna 1812. Sophie Creutz kuoli 71-vuotiaana 4. helmikuuta 1824.Vainio-Korhonen, s.357 ==Lapset== * Lorentz Johan Glansentierna (maaliskuu 1773–22. heinäkuuta 1783) * Vendela Munsterhjelm, o.s. Glansentierna (22. maaliskuuta 1774–1821) * Gustav Magnus Glansentierna (1781–1831) ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1752 syntyneet Luokka:Vuonna 1824 kuolleet
I Never Die

I Never Die on eteläkorealaisen tyttöyhtye (G)I-dlen ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 14. maaliskuuta 2022. Albumi sisältää kahdeksan kappaletta, mukaan lukien singlen ”Tomboy”. Julkaisu on yhtyeen ensimmäinen Soojinin lähdön jälkeen. == Tausta ja julkaisu == Yhtye julkaisi edellisen EP:nsä I Burn tammikuussa, joka sai hyvän vastaanoton. Se muun muassa debytoi Gaonin listalla sijalla 3. EP jäi myös Soojinin viimeiseksi, kun tämä jätti yhtyeen elokuussa 2021. E-Dailyn haastattelussa Miyeon vihjasi, että yhtye tulisi julkaisemaan odotettua nopeammin uutta musiikkia. Helmikuussa yhtyeen levy- yhtiö Cube Entertainment vahvisti, että (G)I-dle julkaisisi uuden studioalbumin I Never Die 14. maaliskuuta 2022. Helmikuun 28. päivä julkaistiin albumin kappalelista. Konseptikuvat julkaistiin 2.–4. maaliskuuta. Nimikkosinglen ”Tomboy” musiikkivideoon julkaistiin teaser-videot 11.–12. maaliskuuta. I Never Die julkaistiin suunnitelmien mukaan 14. maaliskuuta. == Tuottaminen == Albumi on (G)I-dlen ensimmäisen studioalbumi, ja se on kestoltaan 24 minuuttia ja 36 sekuntia. Genrellisesti se edustaa poppia, mutta siinä on vivahteita myös vaihtoehtorockista, R&B;:stä ja hip hopista. Albumin keskeinen sanoma on ennakkoluulojen rikkominen ja itsevarmuus. Soyeon sanoitti ja osallistui suurimman osan kappaleista tuottamiseen. Yuqi osallistui kappaleiden ”Liar” ja ”Polaroid” sanoittamiseen ja tuottamiseen. Minnie osallistui taas kappaleiden ”Already” ja ”Escape” sanoittamiseen ja tuottamiseen. == Kappaleet == == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 albumit
Terentia

Terentia (noin 95 eaa. - 8 jaa.) oli roomalainen ylhäisönainen ja Ciceron ensimmäinen vaimo. Terentia oli varakas ja mahdollisesti ylhäisösuvusta.Oxford Classical Dictionary, hakusana "Terentia" Hänen sisarpuolensa Fabia oli Vestan neitsyt. Terentia avioitui Ciceron kanssa noin vuonna 77 eaa. Pariskunta sai kaksi lasta, Tullian ja Marcus Tullius Cicero nuoremman. Terentian myötäjäiset auttoivat Ciceroa uran alussa, mutta hänellä oli vaikeuksia palauttaa myötäjäiset Terentialle eron jälkeen. Terentialla oli vaikutusvaltaa mieheensä, ja hän hoiti molempien raha-asioita.Lightman, hakusana "Terentia (1)" Ciceron maanpaon aikana Terentia huolehti lapsista ja toimi Ciceron etujen puolesta. Terentian ja Ciceron välit pysyivät hyvinä vuoteen 48 eaa. asti, jolloin raha-asioihin liittyvät erimielisyydet kiristivät heidän välejään. Talvella 47-46 eaa. Cicero erosi Terentiasta ja meni naimisiin Publilian kanssa. Terentia saattoi olla vielä kahdesti naimisissa, ensin historioitsija Sallustin ja sitten Marcus Valerius Messalla Corvinuksen kanssa, ja hänen väitetään kuolleen 103-vuotiaana. Terentian kolmanneksi aviomieheksi on joissain lähteissä arveltu myös Gaius Maecenasia. Terentia mainitaan useissa Ciceron kirjoituksissa ja muissa lähteissä, mikä tekee hänestä yhden elinaikansa eniten mainituista naisista. Hänen omia ajatuksiaan ja näkemyksiään on kuitenkin vaikea tunnistaa, sillä yhtään hänen kirjoittamistaan kirjeistä ei ole säilynyt. Hän ei kuitenkaan ollut yhtä aktiivinen politiikassa tai näkyvä julkisuudessa kuin muut merkittävät naiset, kuten Servilia tai Fulvia. ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Antiikin Rooman naiset Luokka:40-luvulla eaa. syntyneet Luokka:Kuolinvuosi tuntematon
Islandin piirikunta

Islandin piirikunta () on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 86 857 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Coupevillen kunta, ja suurin kunta on Oak Harbor. Piirikunta on perustettu vuonna 1853. == Väestö == Vuonna 2020 Islandin piirikunnan 86 857 asukkaasta valkoisia oli 85,2 %, aasialaisia 5,1 %, mustia 3,2 % ja alkuperäisasukkaita 1,1 %. Vuonna 2019 9,0 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 7,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Washingtonin piirikunnat
Amanirenas

Amanirenas (syntyi n.60 eaa.) oli Kushin kuningatar. Kushin valtakunta oli Egyptin eteläinen rajanaapuri ja sijaitsi nykyisen Sudanin alueella. Roomalaisten valloitettua Egyptin, Amanirenas epäili Rooman laajentuvan seuraavaksi etelään. 24 eaa. Egyptin prefektin ollessa sotimassa Arabiassa, kushilaiset hyökkäsivät Egyptiin. Roomalaiset voitettiin Assuanissa, Elefantinessa ja Filaessa. Amanirenaksen puoliso kuoli, jonka jälkeen Amanirenas ja hänen poikansa johtivat sotaretkeä. Kuningatar itse menetti toisen silmänsä.Pettersson s.122 Hyökätessään kyliin ja roomalaisiin linnoituksiin, kushilaiset Augustusta solvatakseen hakkauttivat tämän patsailta pään irti. Suurin osa palautettiin rauhanneuvottelujen jälkeen. Yksi päistä kuitenkin haudattiin pääkaupunki Meroëssa olevan voiton temppelin sisäänkäynnin alle. Tallomalla päätä oli tarkoitus loukata ja osoittaa halveksuntaa Augustusta kohtaan. Pää löydettiin vuonna 1910 ja on nykyään British Museumissa.British Museum, The Head of Augustus Roomalaiset iskivät voimalla takaisin Gaius Petroniuksen johdolla. Roomalaiset tunkeutuivat syvälle Kushiin, tuhosivat Napatan kaupungin, ottivat tuhansia orjia ja mahdollisesti surmasivat Amanirenaksen pojan. Se ei lannistanut Amanirenasta, joka kävi vastahyökkäykseen. Sota kesti yhteensä kolme vuotta, eivätkä roomalaiset onnistuneet valloittamaan Kushia. Rauhanneuvottelut olivat Kushille hyvinkin suotuisat. Kush säilyi itsenäisenä, eikä heidän tarvinnut maksaa roomalaisille veroja. Roomalaiset eivät yrittäneet enää valloittaa Kushia. Amanirenas haudattiin Meroëssa sijaitsevaan pyramidiin. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. syntyneet
Jouluiloa Ukrainaan

Jouluiloa Ukrainaan on Juhana Honkosen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2019. Elokuva on dokumentti Suomesta Itä-Ukrainaan tehdystä avustusmatkasta, jonka tarkoituksena on viedä joululahjoja alueella asuville orpolapsille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2019 dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2019 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Anna Ryžykova

Anna Vasylivna Ryžykova (o.s. Jaroštšuk, , s. 24. marraskuuta 1989 Dnipropetrovsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen 400 metrin aitajuoksija ja pikajuoksija. Ryžykova, tyttönimeltään Jaroštšuk, voitti Ukrainan 4 × 400 metrin viestijoukkueessa olympiapronssia Lontoossa 2012 ja EM-hopeaa Zürichissä 2014. 400 metrin aitajuoksussa hän saavutti EM-hopeaa Helsingissä 2012 ja Berliinissä 2018 sekä EM-pronssia Münchenissä 2022. Tokion kesäolympialaisissa Ryžykova sijoittui 400 metrin aitajuoksussa viidenneksi.Olympedia MM-kilpailuissa hän oli viides 2013, seitsemäs 2019 ja kahdeksas 2022.Kansainvälinen yleisurheiluliittoTilastopaja Ryžykova voitti universiadeissa kultaa 400 metrin aitajuoksussa 2011 ja 2013. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 400 metrin aitajuokussa 2011. Hän saavutti hopeaa 4 × 100 metrin viestissä alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007 sekä 4 × 400 metrin viestissä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Ryžykova juoksi 400 metrin aitajuoksuennätyksensä 52,96 Tukholmassa 4. heinäkuuta 2021. Se on myös Ukrainan-ennätys. 400 metrin juoksussa hänen ennätyksensä on 51,21 niin ikään vuodelta 2021. == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Ukrainalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Ukrainalaiset pikajuoksijat Luokka:Ukrainalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fixin

Fixin on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 29 kilometriä Beaunen kaupungista pohjoiseen. Kunnan keskustassa oleva Saint-Martinin kirkko on peräisin 1100- 1300-luvuilta. Vähän matkaa kunnan keskustasta olevassa Fixeyn kylässä on romaaninen Saint-Antoinen kirkko. Se on peräisin 900-luvulta ja 1000-luvun alusta. Se kuuluu historiallisten monumenttien luetteloon. Kunnan alueella on Napoleon I:lle omistettu museo Musée et Parc Noisot, jonka perusti paikallinen Napoleonin keisarillisen kaartin upseeri Claude Noisot. ==Viinintuotanto== Kunta sijaitsee Côte de Nuitsin viinintuotantoalueella, ja siellä tuotetut viinit saavat käyttää Fixin (AOC) laatumerkintää. Fixin on yksi etappipaikkakunta 60 kilometriä pitkälle Route des Grands Crus -viinitiellä. Tiedosto:Fixey-eglise.jpg|Saint-Antoinen kirkko Tiedosto:Musée et Parc Noisot 012.jpg|Musée et Parc Noisot ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côte-d’Orin kunnat
Cowlitzin piirikunta

Cowlitzin piirikunta () on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 110 730 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Kelson kaupunki, ja suurin kaupunki on Longview. Piirikunta on perustettu vuonna 1854. == Väestö == Vuonna 2020 Cowlitzin piirikunnan 110 730 asukkaasta valkoisia oli 91,1 %, alkuperäisasukkaita 2,1 %, aasialaisia 1,6 % ja mustia 1,1 %. Vuonna 2019 6,9 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 4,0 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Washingtonin piirikunnat
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen

Karl-Eirik Schjøtt-Pedersen (s. 3. lokakuuta 1959 Vuoreija) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko ja vuoden 2022 alusta lähtien Norjan valtiontalouden tarkastusviraston Riksrevisjonin pääjohtaja. Hän on istunut suurkäräjillä vuosina 1985–2009 ja toiminut Norjan kalastusministerinä 1996–1997, valtiovarainministerinä 2000–2001 sekä koordinaatioministerinä 2009–2013. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Karl Eirik Schjøtt-Pedersen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan valtiovarainministerit Luokka:Norjan kalastusministerit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hanna Bergholm

Hanna Bergholm (s. 1980 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja. Bergholm on valmistunut Taideteollisen korkeakoulun elokuvaohjaajalinjalta vuonna 2009. Bergholmin ohjaama ja Ilja Rautsin käsikirjoittama pitkä elokuva Pahanhautoja sai ensi-iltansa alkuvuodesta 2022. Pahanhautoja oli 3 954 376 € budjetillaan kaikkien aikojen kallein suomalaisnaisen ohjaama pitkä fiktioelokuva. Bergholmin seuraavan elokuvan, noin kuuden miljoonan euron Yön lapsen on määrä rikkoa ennätys. Bergholm on ohjannut lyhytelokuvat Nukkemestari (2018), Gorilla (2009) ja Varjot (2009) sekä tv-sarjat Reetta ja Ronja (2009) ja jaksoja rikosdraamasarjasta Harjunpää (2022). Bergholmin vanhemmat ovat Timo Bergholm ja Marjut Komulainen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Natalija Pyhyda

Natalija Serhijivna Pyhyda (, s. 30. tammikuuta 1981 Nova Kah’ovka, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen pikajuoksija. Pyhyda voitti Ukrainan 4 × 400 metrin viestijoukkueessa olympiapronssia Lontoossa 2012, Euroopan mestaruuden Helsingissä 2012 ja EM-hopeaa Zürichissä 2014. 400 metrillä Pyhyda voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden Prahassa 2015 ja sisäratojen EM-hopeaa Torinossa 2009. Hän kilpaili myös muun muassa Ateenan 2004 ja Pekingin 2008 kesäolympialaisissa. Elokuussa 2009 Pyhydalle langetettiin kahden vuoden kilpailukielto anabolinen steroidi stanozololin dopingkäytöstähttps://web.archive.org/web/20091010185339/http://mignews.com.ua/en/articles/372173.html.OlympediaKansainvälinen yleisurheiluliitto == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Ukrainalaiset pikajuoksijat Luokka:Ukrainalaiset olympiamitalistit Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut ukrainalaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Alina Lohvynenko

Alina Viktorivna Lohvynenko (, s. 18. heinäkuuta 1990 Artemivsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen pikajuoksija. Lohvynenko voitti Ukrainan 4 × 400 metrin viestijoukkueessa olympiapronssia Lontoossa 2012 ja Euroopan mestaruuden Helsingissä 2012. Hän osallistui myös muun muassa Rio de Janeiron 2016 ja Tokion 2020 kesäolympialaisiin.OlympediaKansainvälinen yleisurheiluliitto == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Ukrainalaiset pikajuoksijat Luokka:Ukrainalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vasylivka

Vasylivka (; vuosina 1858–1929 nimellä Vasyljeve, ) on kaupunki Zaporižžjan alueella Ukrainan eteläosassa. Kaupunki on Vasylivkan piirin (184 224 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 12 771 (2021). Vasylivka sijaitsee Kah’ovkan tekojärven kaakkoisrannalla, noin 55 kilometriä aluekeskus Zaporižžjasta etelään. Aluekeskuksesta etelään johtava päärata Melitopoliin ja edelleen Krimille kulkee kaupungin kautta; rata haarautuu kaupungin eteläpuolella. Eurooppatie kulkee kaupungin kautta. Kaupungin lähistöltä on löydetty neoliittisen aikakauden hautausmaa, jossa on yli 30 hautaa. Myöhemmän pronssikauden asutuksen jäänteitä on löydetty läheltä tätä paikkaa. Kylä on kehyttyi 1700-luvun loppupuolella muun muassa Zaporižžjan kasakoiden viljelysten ja talviasutusten pohjalta. Alue tuli Krimin kaanikunnan mukana Venäjän keisarikunnan osaksi (1783). Vuonna 1784 (toisen lähteen mukaan 1788) alueen maat siirtyi kenraalimajuri Vasili S. Popovin omistukseen. Hän rakennutti sinne kartanonsa, ja nimesi kylän ja sen kirkon Pyhän Basileios Suurelle omistetun kirkon. Ensimmäiset asukkaat olivat Zaporižžjan kasakoita ja maaorjia (Pultavan ja Tsernihivin seudulta). Vuodesta 1784 kylä oli hallinnollisesti osa Taurian alueen, vuodesta 1802 Taurian kuvernementin Melitopolin kihlakuntaa. Vuodesta 1920 osa Aleksandrovin kuvernementtia ja vuodesta 1921 osa Zaporižžjan provinssia (seurajineen).Vuonna 1923 paikkakunnasta tuli piirikeskus. Se sai kaupunkityyppisen taajaman aseman 1945, ja kaupunki siitä tuli vuonna 1957. %D0%92%D0%B0%D1%81%D0%B8%D0%BB%D1%8C%D0%B5%D0%B2%D0%BA%D0%B0_%D0%B2%D1%8A%D0%B5%D0%B7%D0%B4_-_panoramio.jpg|Valtatien varrelta. Споруди палацового комплексу ВДІАМЗ «Садиба Попова» 2.jpg|Popovin kartano, osa Vasylivkan linnaa. Споруди палацового комплексу ВДІАМЗ «Садиба Попова» 3.jpg|Vasylivkan linnaa. Васьевская автостанция - panoramio.jpg|Linja- autoasema. |Kirkko Vasylivkassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Vasylivkan piiri Luokka:Zaporižžjan alueen kaupungit
Esbarres

Esbarres on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche- Comtén alueella. Se sijaitsee Saônejoen varrella, noin 34 kilometriä Beaunen kaupungista itään. Esbarres on maatalouskunta. Kunnan keskustassa oleva suurikokoinen Esbarresin kirkko on peräisin 1200-luvulta. Kirkkoa on uusittu 1500- ja 1600-luvuilla, ja sen kellotorni on 1800-luvulta. Kirkossa on monivärinen pietà sekä veistetty ja kullattu alttaritaulu, jotka molemmat ovat 1500-luvulta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côte-d’Orin kunnat
Nokkospyörökärsäkäs

Nokkospyörökärsäkäs (Nedyus quadrimaculatus) on kärsäkkäiden heimoon kuuluva laji. Se on kooltaan 2,2-2,8 mm ja väriltään harmaanmusta. Lajin etuselän sivuilla on vaaleita kirjailuja ja peitinsiivissä neljä vaaleaa täplää. Nokkospyörökärsäkäs elää nokkosella. Toukat syövät kasvin juuria. Laji on vakiintunut ja yleinen Suomessa esiintyen aina Rovaniemen tasalle saakka. Nokkospyörökärsäkäs luokitellaan Suomessa elinvoimaiseksi lajiksi.Laji.fi: Nokkospyörökärsäkäs – (Nedyus quadrimaculatus) Lajia esiintyy laajemmin Euroopassa.Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Nedyus quadrimaculatus ] == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *UniProt: Taxonomy - Nedyus quadrimaculatus *UK Beetles: Nedyus quadrimaculatus Luokka:Kärsäkkäät
Juhani Rinne (kaupunginjohtaja)

Juhani Rinne (17. marraskuuta 1939 – 6. toukokuuta 2023) oli suomalainen varatuomari, virkamies ja kaupunginjohtaja. ==Työura== Rinne toimi Lohjan kaupunginjohtaja vuosina 1983–1996 ja uudelleen vuosina 1998–2002. Vuosina 1997–1998 Rinne oli Lohjan apulaiskaupunginjohtaja kun Lohjan ja Lohjan kunnan yhdistyessä kaupunginjohtajaksi tuli Lohjan kunnan kunnanjohtaja Pekka Myllyniemi, joka jäi eläkkeelle 1998. Rinne jäi eläkkeelle samasta tehtävästä vuonna 2002. Tätä ennen Rinne toimi Uudenmaan läänin lääninhallituksessa sosiaali- ja terveysoston päällikkönä vuosina 1974–1980 ja kansliapäällikkönä 1980–1983. ==Poliittinen toiminta== Politiikassa Rinne toimi Loviisan kaupunginvaltuutettuna, tasavallan presidentin valitsijamiehenä ja Uudenmaan sosialidemokraattisen piirin puheenjohtajana 1973–1978. ==Perhe== Juhani Rinteen isä oli Lohjan Kirkniemen rautatieaseman asemapäällikkö Arvo Rinne. Poliitikko Antti Rinne on hänen poikansa. Juhani Rinne kuoli 83-vuotiaana pitkäaikaiseen sairauteen 6. toukokuuta 2023. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Lohjan kunnan- ja kaupunginjohtajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Loviisan kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Alina Šynkarenko

Alina Vitalijivna Šynkarenko (, s. 14. marraskuuta 1998 Donetsk) on ukrainalainen taitouimari, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari. Šynkarenko voitti Ukrainan joukkueessa joukkuekilpailun olympiapronssia Tokion kesäolympialaisissa 2020. Hän on voittanut urallaan myös useita MM- ja EM- mitaleja.OlympediaKansainvälinen uimaliitto == Lähteet == * * Alina Shynkarenko Kansainvälinen uimaliitto === Viitteet === Luokka:Ukrainalaiset taitouimarit Luokka:Ukrainalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Villiers-le-Duc

Villiers-le-Duc on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne- Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 45 kilometriä Montbardin kaupungista koilliseen. Pyhän Johannes Kastajan kirkko on rakennettu 1200-luvulla, ja sen seinämaalaukset ovat historiallisesti arvokkaat. Kirkkoa uusittiin 1400-luvulla, ja sen pylväissä on tempeliritareiden ristit. Kirkon vieressä on 1500-luvulta peräisin oleva linna Château de Villiers-le-Duc, jossa on lasitetut kattotiilet. Vähän kauempana metsän keskellä on entinen Val des Chouesin luostari, joka on perustettu 1100-luvulla. Tiedosto:Villiers-le- Duc01.JPG|Pyhän Johannes Kastajan kirkko Tiedosto:Villiers-le- Duc02.JPG|Château de Villiers-le-Duc Tiedosto:Villiers-le-Duc. Ancienne abbaye du Val des Choues. (2). 2015-04-12..JPG|Val des Chouesin luostari ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Côte-d’Orin kunnat
Abdulqawi Ahmed Yusuf

Abdulqawi Ahmed Yusuf (Somalia: Cabdulqaawi Axmed Yuusuf) on somalilainen asianajaja ja tuomari, joka on palvellut Kansainvälisessä tuomioistuimessa vuodesta 2009. Hän toimi tuomioistuimen presidenttinä vuosina 2018–2021. == Lähteet == Luokka:Somalialaiset henkilöt Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Juristit
Jetty Paerl

Henriette Nanette "Jetty" Paerl (27. toukokuuta 1921 Amsterdam, Alankomaat – 22. elokuuta 2013 Amstelveen, Alankomaat) oli alankomaalainen juutalaissyntyinen laulaja. Paerl syntyi Amsterdamissa ja pakeni Lontooseen Saksan miehitettyä Alankomaat toukokuussa 1940. Lontoossa Paerl osallistui BBC:n Alankomaihin tuottamaan radio-ohjelmaan Radio Oranje ja tuli näin tunnetuksi Alankomaissa nimellä Jetje van Radio Oranje. Alankomaiden saksalismiehityksen päätyttyä Paerl muutti Rotterdamiin maaliskuussa 1945. 24\. huhtikuuta 1956 Paerl osallistui Alankomaiden karsintana kaikkien aikojen ensimmäiseen Eurovision laulukilpailuun toimineeseen Nationaal Songfestival 1956 -kilpailuun kappaleella De vogels van Holland ja sijoittui toiseksi, mutta koska tuona vuonna jokainen maa sai lähettää kilpailuun kaksi laulua, kappale valittiin Alankomaiden edustuskappaleeksi. 24\. toukokuuta pidetyssä kansainvälisessä kilpailussa Paerl esiintyi ensimmäisenä ja oli näin kaikkien aikojen ensimmäinen Eurovision laulukilpailussa kilpaillut laulaja. Tuona vuonna vain voittaja julkaistiin, eikä kappaleen sijoitusta tiedetä. Paerl kuoli 92-vuotiaana 22. elokuuta 2013 Amstelveenissa. == Diskografia== === EP:t === * Jetty Paerl – 1957https://www.discogs.com/artist/2308393-Jetty-Paerl * Jetty Paerl 2 – 1957 === Albumit === * Jetje van Radio Oranje – 1970 (LP), 1995 (CD) ==Lähteet== Luokka:Alankomaalaiset laulajat Luokka:Alankomaiden euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1956 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Salmen ulkoilualue

Salmen ulkoilualue on Helsingin kaupungin omistama 860 hehtaarin laajuinen ulkoilualue Vihdin kunnan eteläosassa Vanhan Porintien eli seututien 120 varrella. Alueelta on noin neljä kilometriä Otalammen taajamaan, 14 kilometriä Vihdin kirkonkylälle ja 37 kilometriä Helsingin keskustaan. Salmen ulkoilualue sijaitsee Nuuksion kansallispuiston pohjoisreunassa, ja sille tyypillisiä ovat metsäinen luonto, suuret korkeuserot ja lukuisat järvet, joista suurimmat ovat Salmijärvi, Poikkipuoliainen ja Iso-Parikas. Alueella on yhteensä 24 kilometriä viitoitettuja ulkoilureittejä, jotka talvella toimivat pääsääntöisesti hiihtolatuina. Alueelta on myös vaellusyhteys Espoon puolelle Solvallaan. Alueen palvelut ovat keskittyneet pohjoisosaan, jossa on pysäköintialue, leirintäalue, kahvila, lasten leikkipaikka, uimaranta ja varaussauna. 1970-luvulta alkaen Salmen ulkoilualueella olivat toimineet myös laskettelurinne ja hiihtohissi, jotka poistettiin käytöstä vuonna 2009. Ennen ulkoilualueen perustamista alueella sijaitsi Salmen kartano, jonka sen omistaja, kauppaneuvos Alwar Niklander myi ulkoilualueeksi Helsingin kaupungille vuonna 1963. Sittemmin kartanon päärakennus on purettu, mutta alueen nykyinen päärakennus, Salmen tupa, kuului aikanaan kartanon pihapiiriin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Salmen ulkoilualue Luokka:Vihdin nähtävyydet Luokka:Nuuksion kansallispuisto
Willantori

Willantori on torialue Hyvinkään keskustassa kauppakeskus Willan kahden päärakennuksen välissä. Willantori valmistui kauppakeskuksen valmistuessa vuonna 2012 ja sinne on siirtynyt yhä enemmän toritoimintaa Hyvinkään kauppatorilta, ja jopa on jopa ehdotettu, että Willantori korvaisi Hyvinkään perinteisen kauppatorin.https://www.aamuposti.fi/paikalliset/1628923 Willantorilla on ollut tapahtumia muun muassa Red Carpet -festivaaliin ja Hyvinkään kansainvälisiin suurmarkkinoihin liittyen.https://redcarpetfestari.fi/rcff/red- carpet-2018/https://www.eurooppamarkkinat.fi/hyvinkaa/ == Lähteet == Luokka:Hyvinkään rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen aukiot
Sambir

Sambir (, ) on kaupunki Lvivin alueella Länsi-Ukrainassa, Dnestr-joen yläjuoksulla, melko lähellä Puolan rajaa. Sambir on maaseutuvaltaisen Sambirin piirin (224 126 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 34 444 (2021). Sambir sijaitsee noin 73 kilometriä aluekeskus Lvivstä länsilounaaseen. Puolan rajalle on Sambirista runsas 40 kilometriä. Kaupunki on myös Ukrainan rautateiden risteyspaikkakunta ja siellä on rautatieasema; rautateitse Puolan rajalle on 54 kilometriä. Kun tataarit paljolti tuhosivat 1100-luvulla perustetun Staryi Sambirin (suom. Vanha Sambir) vuonna 1241, henkiinjääneet asettuivat Pohunytšin () linnoitettuun asutukseen (18 kilometriä Dnestrin alajuoksun suuntaan, eli itään) ja antoivat sille nimen Sambir, Novyi Sambir (uusi Sambir), tai Nove Misto (uusi kaupunki). Sambir oli osa Galitsian ja Volynian ruhtinaskuntaa vuoteen 1349 saakka. Sitten Puola-Liettuaa (1387–1772) ja Itävallan keisarikuntaa (tai Itävalta-Unkarin keisarikuntaa, jne, 1772–1918). Kaupunkioikeudet sille myönnettiin 1390. Kaupunki oli Puolan alaisuudessa (1919–1939). Toisen maailmansodan jälkeen siitä tuli osa Ukrainan SNT:aa. Nykyään kaupunki on teollisuustoiminnan ja liikenteen keskus seudullaan. Kaupungin teollisuuslaitoksissa tuotetaan radioteknisiä osia, instrumentteja, lasia, kalusteita, vaatteita, sokeria ja tienrakennuskoneita. Keskseisiin arkkitehtonisiin kohteisiin kuuluvat goottinen roomalaiskatolinen kirkko (1530–1568), Stefan Batoryn metsästysmaja (1500-luku), kaupunginmuurin rauniot (1500-1600 -luvut), kaupungintalo (1668) korkeine renessanssitornineen, teologinen seminaari (1679), bysanttilainen katedraali (1738, kunnostettun 1893–94), Jesuiittakirkko (1751), 1700-luvulta oleva puisto, sekä 1700- ja 1800-luvuilla rakennetut asuintalot. Melko äskettäin on avattu Les Kurbasin muistomuseo (1987) ja historiallis-etnografinen museo (1989). Самбір.jpg|Sambirin keskustaa. Самбір .Костел Св. Іоанна Хрестителя .фасад.jpg| Kirkko (1530). Самбірська ратуша 4.jpg|Sambirin kaupungintalo (1668). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lvivin alueen kaupungit Luokka:Sambirin piiri
Holos

Holos () on ukrainalainen liberaali puolue. == Historia == Puolueen perustajiin ja ensimmäisiin ehdokkaisiin kuului lähinnä politiikan uusia tulokkaita, jotka halusivat ottaa etäisyyttä maan oligarkeihin. Holos perustettiin aikaisemman Aloitteiden alusta -puolueen pohjalta. Uusi puolue merkittiin virallisesti puoluerekisteriin toukokuussa 2019. Puolue osallistui tuolloin järjestettäviin parlamenttivaaleihin ja sai 20 paikkaa ja 5,82 prosentin kannatuksen. Maaliskuussa 2020 puolueen uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Kira Rudyk. Puolueen sisäisten erimielisyyksien takia Holos on menettänyt edustajiaan Verh’ovna Radassa loikkauksien takia. Nämä loikkarit ovat sittemmin perustaneet erillisen parlamenttiryhmän nimeltä Oikeus. Syyskuu 2021 oli käännekohta, kun Jaroslav Ruštšišna loikkasi puolueesta ja siirtyi Oikeus-ryhmään. == Ideologia ja kannanottoja == Holos on kuulunut Euroopan liberaalidemokraattiseen puolueeseen vuodesta 2020 lähtien. Puolue on yhdessä Kansan palvelijan kanssa profiloitunut ennen kaikkea korruptionvastaisena puolueena. Vuoden 2019 vaalien alla Holos epäsi kolmen ehdokkaan ehdokkuuden näiden hämärien yhteyksien takia. Lisäksi puolue palautti 70 000 euron arvosta lahjoituksia, joiden todellisesta alkuperästä ei ollut täyttä varmuutta. Lokakuussa 2020 puolue vaati, että Venäjän tulee maksaa 500 miljoonan Yhdysvaltain dollarin sotakorvaukset aiheuttamistaan tuhoista Itä-Ukrainassa. Puolueohjelmansa mukaan puolue kannattaa muun muassa seuraavia asioita: * Oligarkien hävittäminen maasta, minkä puolue katsoo estävän Ukrainan kehittymisen korkean teknologian vientimaaksi * Sähköisten terveyspalveluiden, kuten etävastaanoton, käyttöönotto * Verh'ovna Radan edustajien työajan pidentäminen * Ukrainan EU- ja Nato-jäsenyys == Galleria == Tiedosto:Електоральна підтримка партії Голос на Парламентських виборах в Україні 2019 року.svg|Puolueen kannatus vuoden 2019 vaaleissa Tiedosto:Golos- Lviv-vybory-2020-08-20 8168 HBR LUFA.jpg|Puolueen vaalitilaisuus Lvivissä vuonna 2020 == Lähteet == Luokka:Ukrainan puolueet Luokka:Euroopan liberaalidemokraattinen puolue
Jelena Bolsun

Jelena Ivanovna Bolsun (, s. 10. maaliskuuta 1983 Irkutsk) on venäläinen pikajuoksija, joka kilpaili 100 metrillä ja 200 metrillä. Bolsun voitti kesäuniversiadeissa 2003 kultaa 200 metrillä ajalla 23,39 ja pronssia 100 metrillä ajalla 11,65. Ateenan kesäolympialaisissa 2004 hän kilpaili 200 metrillä, muttei selviytynyt välieriin. MM-kilpailuissa Bolsun kilpaili 200 metrillä Helsingissä 2005, Osakassa 2007 ja Berliinissä 2009 sekä 4 × 100 metrin viestissä Moskovassa 2013. Bolsun voitti Venäjän mestaruuden 200 metrillä vuosina 2003 ja 2013 sekä 4 × 100 metrin viestissä vuosina 2012 ja 2013. == Henkilökohtaiset ennätykset == Lähde: === Ulkoradat === Matka Aika Paikka Päivä 100 m 11,30 Sotši 26. toukokuuta 2007 200 m 22,64 Tula 31. heinäkuuta 2004 === Sisäradat === Matka Aika Paikka Päivä 60 m 7,30 Omsk 24. joulukuuta 2005 200 m 23,38 Irkutsk 26. tammikuuta 2013 300 m 38,44 Omsk 27. joulukuuta 2008 == Lähteet == Luokka:Venäläiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Virkistysuimala Vesikko

Virkistysuimala Vesikko on Joensuun keskustan tuntumassa Mehtimäellä sijaitseva uimahalli. Se avattiin vuonna 1970, ja Vesikko-nimen se sai laajennuksen valmistuttua 1996. Suuri uintiallas on 25 metriä pitkä, 6-ratainen ja 1,2–1,8 metriä syvä. Lämpötilaksi ilmoitetaan 26 astetta (vuonna 2022). Lasten allas on syvimmillään 0,8 metriä syvä ja 28-asteinen. Hyppyallas on 3,8 metriä syvä ja veden lämpötila on 26 astetta. Altaassa on ponnistuslaudat (1 ja 3 metriä) ja hyppytorni (3 ja 5 metriä). Niin sanotun monitoimialtaan syvyys on 0–1,6 metriä ja lämpötila 28 astetta. Altaassa on vesiliukumäki, hierontasuihkuja ja aaltokone. Altaan ympäri pääsee uimaan ja sen kapeassa osassa on virtausta. Sunnuntaisin on vauvauintien takia usein lämminvesipäiviä, jolloin lasten allas on 32-asteinen ja monitoimiallas 30-asteinen. Suureen altaaseen pääsee tikkaiden ja portaiden lisäksi luiskaa pitkin ja tasohissin avulla. Myös monitoimialtaaseen on luiska. Pesutiloissa on tavalliset saunat ja höyrysauna. Uimahallissa on kahvio, kellaritasossa kuntosali ja toisessa kerroksessa voimistelutilat. Vesikon osoite on Uimaritie 1. Paikoitusalue palvelee myös viereisten Mehtimäen pesäpallostadionin, Joensuu-areenan, jäähallin ja yliopiston Carelia-salin kävijöitä. Uimahallin uutta peruskorjausta ja suuren altaan pidentämistä 50-metriseksi on suunniteltu. Joensuun kaupungin mukaan remontti toteutetaan aikaisintaan 2020-luvun puolivälissä. == Urheiluseurat Vesikossa== Vesikko on muun muassa Joensuun Uimaseuran ja Joensuun Urheilusukeltajien kotihalli. Joensuun Urheilusukeltajien uppopallon pelaajat saavuttivat epävirallisen Suomen mestaruuden viidesti peräkkäin 1972–1976Elsinen, Pertti: Joensuun historia VI, s. 245. == Lähteet == * Vesikko Joensuun kaupungin sivuilla * Vesikko jo koekäytössä. Karjalainen 15.3.1996, s.13. === Viitteet === Luokka:Joensuun urheilupaikat Luokka:Suomen uimahallit
Visva

Visva on kellertävänvalkoista, keltaista tai kellanruskeaa nestemäistä kudosten tulehduseritettä, jota kerääntyy tulehdusalueelle. Se on kehon puolustusreaktio tulehdusta vastaan. Visva koostuu kuolleista valkosoluista ja kuolleista bakteereista ja on hyvin proteiinipitoista. Siinä saattaa joskus olla paha haju. Juuri ihon alla olevaa visvaa kutsutaan märkänäppyläksi tai märkärakkulaksi. Märkäpaiseessa visva on umpinaisessa tilassa. Leikkauksen jälkeen esiintyessään visva on merkki komplikaatiosta. Pienet visvakeräytymät voi tyhjentää itse, mutta suuret tai vaikeasti tyhjennettävät visvakertymät saattavat vaatia leikkaushoitoa. ==Lähteet== Luokka:Immuunijärjestelmä
Podilsk

Podilsk (; vuoteen 2016 saakka Kotovsk, ) on kaupunki Odessan alueella Etelä- Ukrainassa, 188 kilometriä aluekeskus Odessasta pohjoisluoteeseen. Podilsk on Podilskin piirin (224 163 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 39 662 (2021). Kotovsk railway station 2.jpg|Podilskin rautatieasema. Краєвид на місце, де розташовувалась Бірзульська синагога.jpg|Ukrainan lippumeri Podilskissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Odessan alueen kaupungit Luokka:Podilskin piiri
Jevgeni Lebedev

Jevgeni Aleksandrovitš Lebedev (, ; s. 8. toukokuuta 1980) on venäläis- brittiläinen liikemies ja Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen jäsen. Lebedev syntyi Moskovassa. Hänen isänsä on Aleksandr Lebedev. Hän muutti Lontooseen kahdeksanvuotiaana hänen isänsä aloitettua KGB:n vakoojana Neuvostoliiton Lontoon-suurlähetystössä. Hän kävi paikallisia kouluja ja opiskeli London School of Economicsissa. Hän sai Britannian kansalaisuuden vuonna 2010. Vuonna 2009 Lebedev osti isänsä kanssa 65 prosentin osuuden Evening Standard -sanomalehdestä. Lebedevien omistuksessa lehti muutettiin ilmaisjakelulehdeksi, minkä myötä sen levikki kasvoi yli 600 000:een. Vuonna 2010 Lebedevit ostivat The Independent -sanomalehden, jonka sisarlehdeksi he perustivat samana vuonna i-sanomalehden. Vuonna 2016 i myytiin Johnston Press -mediayritykselle, ja The Independentin paperiversio lakkautettiin. Vuonna 2017 Lebedev myi 30 prosenttia Independent Digital News and Media -yhtiöstä, joka omistaa The Independentin, Scalable Inc -yhtiölle, ja joulukuussa 2018 hän myi samansuuruisen osuuden Lebedev Holdings -holdingyhtiöstään, joka omistaa Evening Standardin, International Media Companylle. Molemmat ostajayritykset ovat Caymansaarille rekisteröityjä, saudiarabialaisen Sultan Abduljadayelin puoliksi omistamia. Yhdistyneen kuningaskunnan media-alan sääntelyviranomainen Ofcom käynnisti kaupoista tutkinnan, jonka johtopäätös oli, ettei kaupoilla ollut vaikutusta julkaisujen sisältöön. Lebedev omistaa Ian McKellenin ja Sean Mathiasin kanssa The Grapes -pubin itä-Lontoon Limehousessa. Vuonna 2012 hän osti Château Gütsch -linnan Sveitsin Luzernissa ja remontoi sen luksushotelliksi. Lebedev on ollut Boris Johnsonin ystävä vuodesta 2009 lähtien, ja Evening Standard tuki Johnsonia tämän toimiessa Lontoon pormestarina. Johnsonin toimiessa ulkoministerinä MI6 piti häntä turvallisuusriskinä johtuen hänen ystävyydestään Lebedevin kanssa. Heinäkuussa 2020 Lebedeville myönnettiin paronin aatelisarvo ja sitä myöten paikka Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneessa. Ylähuoneen nimityskomissio vastusti Lebedevin aatelointia vedoten turvallisuushuoliin. Tiedustelupalvelujen väitetään lakanneen pitämästä Lebedeviä turvallisuusriskinä Johnsonin painostuksen seurauksena. Maaliskuuhun 2022 mennessä Lebedev on puhunut ylähuoneessa kerran ja jättänyt kaksi kirjallista kysymystä muttei ole äänestänyt kertaakaan. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset liikemiehet Luokka:Venäläiset liikemiehet Luokka:Elinikäiset päärit Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen jäsenet Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Piikkivespo

Piikkivespo (Grammicolepis brachiusculus) on vespoihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä. ==Koko ja ulkonäkö== Piikkivespo voi kasvaa suurimmillaan noin 64 cm pitkäksi. Laji on ruumiinmuodoltaan soikeahko, korkearuumiinen ja litistynyt. Silmät ovat suuret. Kalan selkä- ja pyrstöevät ovat pitkät. Täysikasvuiset piikkivespot ovat väriltään hopeanharmaita. Nuoret kalat ovat väriltään harmaita tai violetteja, ja ruumiissa on epämääräisen muotoisia mustia laikkuja tai viivoja. Piikkivespon suomuissa on koukkumainen piikki. ==Levinneisyys ja elintavat== Atlantin länsiosissa piikkivespoa tavataan Karibianmereltä ja Meksikonlahdelta ja itäosissa Portugalista Etelä-Afrikkaan ja edelleen eteläisen Afrikan itärannikolle. Tyynessämeressä lajia tavataan Japanista Australiaan ja Havaijille. Kala liikkuu lähellä pohjaa useimmiten 500-700 metrin syvyydessä, mutta sitä on tavattu jopa yli kilometrin syvyydestä. Piikkivespon ravintoa ovat äyriäiset. ==Lähteet== Luokka:Pietarinkalat
Valoammus

Valoammus on ammus, jota käytetään vihollisten valaisemiseen ja oman tulenkäytön ohjaamiseen kun valonvahvistimia ja lämpökameroita ei voi käyttää. Niillä voi myös häikäistä vihollista ja vaurioittaa vanhoja valonvahvistimia. Valoammuksia käytetään sekä tykistön että kranaatinheittimien ampumana. Tykistön ja heittimistön kranaatit eroavat toisistaan sekä toimintamatkaltaan että paloajaltaan. Valoammuksessa on kuori joka halkeaa kun aikasytytin räjäyttää nallin ja vapauttaa laskuvarjolla varustetun valopanoksen. Valopanos palaa noin kahden miljoonan kandelan voimalla ja noin 45-50 sekunnin ajan. Valoammuksen kantama ja lento-ominaisuudet ovat samanlaiset sirpalekranaatin kanssa. == Lähteet == Luokka:Tykistöammukset
Antinkankaan monitoimitalo

Antinkankaan monitoimitalo on Raahen Antinkankaalla sijaitseva syksyllä 2018 avattu koulukeskus-monitoimitalo, joka järjestää peruskouluopetusta ja päiväkoti- ja nuorisotoimintaa. Rakennuksessa toimii Antinkankaan koulu. Monitoimitalon paikalla sijaitsi aiemmin Antinkankaan koulun vanha koulurakennus, jonka vanhin osa oli vuodelta 1976. Rakennus poistui käytöstä sisäilmaongelmien takia vuonna 2014, ja se purettiin. Monitoimitalon rakentaminen samalle paikalle alkoi vuonna 2016, ja se valmistui 2018. Rakentaminen maksoi noin 15 miljoonaa euroa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Raahen rakennukset ja rakennelmat
Antinkankaan koulu

Antinkankaan koulu on Raahen Antinkankaalla sijaitseva peruskoulun alakoulu. Koulussa on luokat 1–6, joiden lisäksi koulussa järjestetään erityisopetusta luokilla 1–9. Koulu toimii vuonna 2018 käyttöön otetussa Antinkankaan monitoimitalossa. Vuonna 2020 koulussa oli noin 390 oppilasta. Koulun rehtorina toimii Janne Auronen. Antinkankaan koulu toimi aiemmin samalla paikalla sijainneessa koulurakennuksessa, jonka ensimmäinen osa oli vuodelta 1976. Rakennusta laajennettiin vuosina 1980–1981 ja 1987–1988. Vuonna 2014 rakennus poistettiin käytöstä sisäilmaongelmien takia, ja oppilaat siirrettiin väistötilaan. Rakennus purettiin, ja sen tilalle alettiin rakentaa Antinkankaan monitoimitaloa vuonna 2016. Monitoimitalo valmistui 2018, ja se maksoi noin 15 miljoonaa euroa. == Lähteet == Luokka:Raahen oppilaitokset Luokka:Suomen peruskoulut
Björn Hellberg

Björn Henry Hellberg (s. 4. elokuuta 1944 Borås) on ruotsalainen toimittaja, juontaja ja kirjailija. Urheilutoimittajana hän on erikoistunut tennikseen. Vuosina 1995–2004 sekä 2005–2009 hän toimi tuomarina På spåret -visailuohjelmassa, jonka oli aiemmin voittanut neljä kertaa. Hellberg on kirjoittanut useita dekkareita, joista monissa on pääosassa kuvitteellinen komisario Sten Wall. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset toimittajat Luokka:Ruotsalaiset juontajat Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Johann Kohlros

Johann Kohlros (myös Johannes Kolross tai Kolrose; 1487–1558) oli saksalainen opettaja ja pappi, joka asui Baselissa. Kohlros tuli ylioppilaaksi Freiburgissa 1503. Hänen opinnoistaan ja elämästään ei ole tietoja ajalta ennen kuin hän muutti uskonnollisista syistä Baseliin. Vuonna 1592 Baselin latinankoulu muutettiin saksankieliseksi poikien kouluksi, jossa Kohros oli opettajana. Opettajan työn ohella Kohlros antoi yksityisopetusta ja julkaisi kielen ortografian oppikirjan Enchiridion: das ist/Handbüchlin tütscher Orthographi (1530). Kirjassa hän kutsuu itseään nimellä ”Teutsch Lehermayster” (saksalainen oppimestari). Hän on kirjoittanut myös uskonnollisia ja kansanomaisia näytelmiä, joista tunnetuin on Spil von Fünfferley betrachtnussen den menschen zur Buss reytzende (”Viidenlaisia tutkisteluja, jotka innostavat ihmistä parannukseen”). Sillä on yhtymäkohtia Kuolemantanssi- perinteeseen. Kohlros on kirjoittanutt joitakin virsiä, joita on julkaistu Zürichissä ilmestyneessaä virsikirjassa. Johann Sebastian Bach on käyttänyt hänen virsirunojaan muutamassa kantaatissaan (BWV 37/6; BWV 347; BWV 348). Kohlrosin tunnetuin virsi ”Ich dank dir lieber Herre” ilmestyi painettuna 1535 Nürnbergissä ja 1539 Leipzigissa julkaistussa Gesang-Buch-kirjassa. Suomenkielisenä se oli Hemminki Maskulaisen virsikirjassa 1605, ja se on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virtenä 533 nimellä ”Sua kiitän, Jumalani”. Tekstin ovat uudistaneet Knut Legat Lindström 1867 ja virsikirjakakomitea 1984. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi 491 ”Sinua tahdon kiittää, Isääni, Herraani”, Pekka Kivekkään 1998 uudelleen suomentamana. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset papit Luokka:Saksalaiset virsirunoilijat Luokka:Vuonna 1487 syntyneet Luokka:Vuonna 1558 kuolleet
Georg Thymus

Georg Thymus (Georg Klee), (1518 Zwickau, Saksa – 21. joulukuuta 1561 Wittenberg) oli saksalainen opettaja, runoilija, kirjailija ja virsirunoilija. Thymus oli reformaattori Martin Lutherin ja hänen työtoverinsa Philipp Melachthonin oppilas. Hän toimi opettajana muun muassa Magdeburgissa, jossa hän oli apuopettajana Martin Agricolan johtamassa koulussa, rehtorina Zwickaussa 1547, Goslarissa vuodesta 1549 ja Wernigerodessa kunnes vuonna 1558 hänet nimitettiin joksikin aikaa professoriksi Wittenbergin yliopiston filosofiseen tiedekuntaan. Hän antoi yksityisopetusta, jatkoi opintojaan ja perusti yksityisen koulun. Hän on kirjoittanut kielten oppikirjoja sekä saksan- ja latinankielisiä runoja. Hänen julkaisemiaan teoksia on riimitetty kristinopin käsikirja Zwölff Heuptartikel des Bekendtnis unseres christlichen Glaubens., Theo Wallmoden (Magdeburg 1558, Strasbourg 1559, Wolfenbüttel 1563) sekä Exempla syntaxeos, johon Filipp Melanchthon on kirjoittanut johdannon. Thymuksen virsi "Aufer immensam, Deus" on säilynyt käytössä Ruotsissa ja Suomessa. Se on julkaistu katumusvirtenä 1541 ilmestyneessä kokoelmassa Vermahnung an ganze deutsche Nation widder den Türchischen Tyrannen. Virsi oli suomeksi vuonna 1605 ilmestyneessä Hemminki Maskulaisen virsikirjassa. Virteen liittyi merkintä: "Yxi caunis Psalmi, joca pitä veisattaman, coska sota, nälkä eli Rutto saapuvilla ia käsis on". Virsi oli vuonna 1616 ilmestyneessä Then Swenska Psalm-Boken -kirjassa vuodelta 1616 (Upsala Psalmbok). Se oli latinaksi ja ruotsiksi, otsikolla "En skön hymnus eller Psalm, som skal siungas när krijgh, hynger eller Pestilentia är på färde".{{Kirjaviite|Tekijä=Oscar Lövgren|Nimeke=Psalm- och sånglexikon|Vuosi=1964|Sivu=701|Julkaisija=Gummesons bokförlag, Stockholm|Kieli={{sv}}} Virsi on uudistettuna Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 347 "Pois viha käännä, Herra, säästä meitä". Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi 539 "Pois, Herra, käännä vihan vitsa" Pekka Kivekkään vuonna 2000 tekemänä ruotsinkielisen muokatun tekstin mukaisena käännöksenä. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset virsirunoilijat Luokka:Vuonna 1518 syntyneet Luokka:Vuonna 1561 kuolleet
Esa Rossi

Esaias ”Esa” RossiArponen, s. 88–89 (27. kesäkuuta 1895 Suonenjoki – 17. toukokuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen liikemies, urheiluvaikuttaja ja mesenaatti.Teronen & Vuolle, s. 77 == Nuoruus == Esa Rossi syntyi Suonenjoen Salmisilla kesäkuussa 1895.Teronen & Vuolle, s. 73, 77 Hänen isänsä oli rautatieläisiä ja he asuivat Salmisen aseman läheisellä vahtituvalla. 1910 perhe muutti Kuopion seudulle (Kuopion maaseurakunta). Esa Rossi toimi nuorempana itsekin veturinkuljettajana ja lämmittäjänä.Teronen & Vuolle, s. 75 Hän kilpaili muun muassa yleisurheilussa ja saavutti 25 000 metrin juoksussa SM-pronssia vuosina 1923 ja 1924.Arponen, s. 89 == Voidetehtailija ja hiihtovaikuttaja == Rossi aloitti voidetehtailijana Helsingin Vanhassakaupungissa 1930-luvun alussa.Teronen & Vuolle, s. 76 Hänen kuuluisan suksivoiteensa tuotenimi oli Kiva. Erityisesti 1930-luvun lopulla suomalaishiihtäjät saavuttivat sitä käyttämällä paljon menestystä, mutta sotien jälkeenkin muun muassa Heikki Hasu ja Lydia Wideman jakoivat Rossin voiteelle kiitosta voitoistaan.Teronen & Vuolle, s. 76, 78 Voidetta vietiin paljon ulkomaillekin ja voidetehdas menestyi taloudellisesti hyvin. Rossi piti myös hiihtäjille valmennusleirejä omalla kotiseudullaan ja toimi näiden taloudellisena tukijana.Teronen & Vuolle, s. 71, 73–74, 76 Hän oli Suomen hiihtopiireissä vaikutusvaltaisimmillaan 1930-luvun lopulla ja hieman huonoissa väleissä päävalmentaja Veli Saarisen kanssa.Teronen & Vuolle, s. 71, 73, 81 Rossi sai kuitenkin 1950-luvulla opetusministeriöltä Suomen urheilun hopeisen ansiomitalin kullatuin ristein ja Hiihtoliitolta kultaisen ansiomerkin sekä 60-vuotispäivänään kultaisen plaketin.Teronen & Vuolle, s. 81 Rossin tallissa hiihtivät tai hänen tuotteitaan näkyvästi käyttivät ainakin Kalle Jalkanen, joka pääsi mukaan vuoden 1936 talviolympialaisiin täysin Rossin tuen avulla,Teronen & Vuolle, s. 73 Matti Lähde, Klaus Karppinen, Jussi Kurikkala, Pauli Pitkänen, Pekka Vanninen, Eino Olkinuora,Teronen & Vuolle, s. 74 Erkki Jalkanen, Pekka Niemi, Olli Remes, Olavi Alakulppi, Lauri Pitkänen, Valter Forssell, Frans Heikkinen, Erkki Penttilä, Manne Vuorinen, Aarne Valkama, Eelis Uosikkinen, Nestori Huupponen, Mikko Husu, Asser Autio ja Erkki Tamila. Rossi oli mukana vuoden 1936 talviolympialaisten Suomen joukkueessa voitelumestarina. Rossi valmisti myös autovahoja, tuotenimenä Esa. == Lähteet == * Antti O. Arponen: Viestisankarit. Olympiavoittajien Kalle Jalkasen ja Matti Lähteen elämäntarinat. 2005. * Osmo Kärkkäinen: Suomalaiset viestihiihdon sankarit 1934–2019. Minerva-kustannus, 2020. ISBN 9789523750685 * Arto Teronen, Jouko Vuolle: Suomalaisia Urheilijakohtaloita, Kiveen Hakatut. Kirjapaja. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kiveen hakatut: Esa Rossi – urheilijan polulla 1930-luvulla Yle Areena Audio Luokka:Suomalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet