EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Axel Fredrik Cronstedt

Axel Fredrik Cronstedt (23. joulukuuta 1722 Turinge, Tukholman lääni, Ruotsi – 19. elokuuta 1765 Säters, Ruotsi) oli ruotsalainen mineralogi ja kemisti. Cronstedt tunnetaan nikkelin löytämisestä vuonna 1751. Häntä on kutsuttu modernin minerologian ja petrografian perustajaksi. == Elämä ja ura == Cronstedt aloitti opinnot vuonna 1738 Uppsalassa. Hän opiskeli aluksi pääasiassa matematiikkaa aikomuksenaan ryhtyä isänsä toiveiden mukaisesti sotilaaksi, mutta Johan Gottschalk Walleriuksen mineralogian luennoilla hän kiinnostui aiheesta, jolle hän sittemmin omistautui täydellisesti. Vuonna 1742 hän tuli vuorikollegioon auskultantiksi, jossa hänestä tuli ylimääräinen notaari vuonna 1746 ja notaari vuonna 1747. Vuosina 1746-1748 Cronstedt osallistui koboltin löytäjän Georg Brandtin opetukseen Tukholman kuninkaallisessa kaivoslaboratoriossa. Siellä hän opiskeli kemiallista analyysia ja sulatusta. Lopulta vuonna 1758 hänestä tuli vuorimestari vuoripiirikuntaan. Vuonna 1753 Cronstedt nimitettiin Ruotsin tiedeakatemian jäseneksi. Cronstedtin tutkimuksilla tieteellisen mineralogian alalla on perustava merkitys. Tärkeimmät niistä hän julkaisi teoksessa Försök till en mineralogie eller mineralrikets uppställning (1758), jossa esitetty kivennäisten luokitus on kaikkia siihen asti tehtyjä parempi, etenkin siinä suhteessa, että hän ensimmäisenä erotti toisistaan kivennäiset, kivettymät ja vuorilajit, ollen myöskin varsinaisen vuorilajitieteen eli petrografian perustaja, sekä otti jakoperusteeksi kemialliset ominaisuudet. Cronstedt ei luokittelussa pitänyt mineraalien ulkoista olemusta tärkeänä. Hän oli nimittäin määrännyt useimpien silloin tunnettujen kivennäisten kvalitatiivisen koostumuksen. Näitä tutkimuksia tehdessään Cronstedt muun muassa löysi nikkelin vuonna 1751 ja antoi alkuaineelle nimen vuonna 1754. Cronstedt eristi nikkelin Losin kobolttikaivosten malmeista ja esitteli nikkeliä koskevia tutkimuksiaan Ruotsin tiedeakatemialle. Vielä vuosikymmeniä myöhemmin jotkut tutkijat, muun muassa René Just Haüy, väittivät, että kyseessä oli seos eikä uusi alkuaine, mutta lopulta Cronstedtin löytö hyväksyttiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset kemistit Luokka:Ruotsalaiset mineralogit Luokka:Ruotsalaiset geologit Luokka:Vuonna 1722 syntyneet Luokka:Vuonna 1765 kuolleet
Naglfari

Naglfari on Snorri Sturlusonin kirjoittaman Gylfaginningin mukaan yön henkilöitymän eli Nóttin aviomies. He saivat pojan nimeltään Audr. Naglfaria ei mainita muualla Proosa-Eddassa tai Runo-Eddassa. == Katso myös == * Nagelfar, vainajien kynsistä tehty laiva, joka vie jättiläiset ja muut pahat voimat Ragnarökiin, viimeiseen taisteluun. == Lähteet == Luokka:Skandinaavinen mytologia
Springvest

Springvest Oyj on suomalainen yritys. Springvest listautui Helsingin pörssin First North -listalle marraskuussa 2021. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset First North -yhtiöt
Nótt

Nótt on skandinaavisessa mytologiassa yön henkilöitymä ja jättiläinen Nörfin tytär. Nótt on tumma, kuten sukunsakin. Hän oli aluksi naimisissa miehen kanssa, jonka nimi oli Naglfari, ja he saivat pojan nimeltään Audr. Sen jälkeen Nótt oli naimisissa miehen kanssa, jonka nimi oli Annar, ja he saivat tyttären nimeltään Jörð (Maa). Nóttin kolmas aviomies oli Dellingr, joka kuului aasoihin. He saivat pojan nimeltään Dagr (Päivä). Dagr muistutti ulkomuodoltaan isäänsä, sillä hän oli vaalea. Odin asetti Nóttin ja Dagrin vaunuihin ja lähetti heidät ylös taivaalle ajamaan vuorokaudessa ympäri maan. Nótt ajaa edeltä hevosella, jota kutsutaan nimellä Hrimfaxi (Kuuraharja). Hrimfaxin kuolainvaahto kastaa aamuisin maan. Dagr taas ajaa hevosella nimeltään Skinfaxi (Heloharja), ja se valaisee harjallaan koko ilman ja maan. == Lähteet == Luokka:Skandinaavinen mytologia Luokka:Yön jumalat
Vuoden 2022 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat

Vuoden 2022 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat pelataan kesäkuun 2019 ja kesäkuun 2022 välisenä aikana. Karsinnoista pääsee 31 joukkuetta lopputurnaukseen. Qatar pääsee kilpailuihin automaattisesti isäntämaana. ==Yleiskatsaus karsinnoista== Kullakin maanosalla oli oma ottelujärjestelmänsä, jolla ratkaistiin kisoihin selviytyvät joukkueet. Maanosaliitto Lopputurnauspaikat Osallistuvat maat Pääartikkeli Eurooppa (UEFA) 13 55 UEFA:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2022 Afrikka (CAF) 5 54 CAF:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2022 Etelä-Amerikka (CONMEBOL) 4,5 10 Conmebolin karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2022 Aasia (AFC) 4,5 + 1 (Qatar) 46 + 1 AFC:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2022 Pohjois- ja Väli- Amerikka sekä Karibia (CONCACAF) 3,5 35 CONCACAF:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2022 Oseania (OFC) 0,5 11 OFC:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2022 Yhteensä 31 + 1 ===Lopputurnaukseen selviytyneet joukkueet=== Joukkue Maanosaliitto Karsintatapa Karsintapäivä Aiempia esiintymisiä Edellinen Edellinen paras sijoitus AFC Isäntämaa 0 — — UEFA Lohko J:n voittaja 19 2018 Kultaa (1954, 1974, 1990, 2014) UEFA Lohko F:n voittaja 5 2018 Puolivälierät (1998) CONMEBOL CONMEBOL:n voittaja 21 2018 Kultaa (1958, 1962, 1970, 1994, 2002) UEFA Lohko E:n voittaja 13 2018 Pronssia (2018) UEFA Lohko D:n voittaja 15 2018 Kultaa (1998, 2018) UEFA Lohko H:n voittaja 5 2018 Hopeaa (2018) UEFA Lohko B:n voittaja 15 2018 Kultaa (2010) UEFA Lohko A:n voittaja 12 2018 Neljäs sija (1930, 1962) UEFA Lohko I:n voittaja 15 2018 Kultaa (1966) UEFA Lohko C:n voittaja 11 2018 Puolivälierät (1934, 1938, 1954) UEFA Lohko G:n voittaja 10 2014 Hopeaa (1974, 1978, 2010) CONMEBOL CONMEBOL:n toinen 17 2018 Kultaa (1978, 1986) AFC AFC:n 3. kierroksen A-lohko voittaja 5 2018 Lohkovaihe (1978, 1998, 2006, 2014, 2018) AFC AFC:n 3. kierroksen A-lohko toinen 10 2018 Neljäs sija (2002) AFC AFC:n 3. kierroksen B-lohko voittaja 5 2018 Neljännesvälierät (1994) AFC AFC:n 3. kierroksen B-lohko toinen 6 2018 Neljännesvälierät (2002, 2010, 2018) Conmebol CONMEBOL:n kolmas 13 2018 Kultaa (1930, 1950) Conmebol CONMEBOL:n neljäs nowrap| 3 2014 Neljännesvälierät (2006) CONCACAF CONCACAF:n 3. kierroksen voittaja 1 1986 Lohkovaihe (1986) CAF CAF:n 3. kierroksen voittaja 3 2014 Puolivälierät(2010) CAF CAF:n 3. kierroksen voittaja 2 2018 Puolivälierät(2002) UEFA UEFA:n 2. kierroksen voittaja 7 2018 Kolmas sija (1966) UEFA UEFA:n 2. kierroksen voittaja 8 2018 Kolmas sija (1974, 1982) CAF CAF:n 3. kierroksen voittaja 5 2018 Neljännesvälierät (1986) CAF CAF:n 3. kierroksen voittaja 5 2018 Lohkovaihe (1978, 1998, 2002, 2006, 2018) CAF CAF:n 3. kierroksen voittaja 7 2014 Puolivälierät(1990) CONCACAF CONCACAF:n 3. kierroksen toinen 16 2018 Puolivälierät (1970, 1986) CONCACAF CONCACAF:n 3. kierroksen kolmas 10 2014 Pronssia 1930 *
Francisco António de Almeida

Francisco António de Almeida (n. 1702 – 1755 Lissabon?) oli portugalilainen säveltäjä.Francisco Antonio de Almeida Naxos Kuningas Juhana V lähetti Almeidan toisen säveltäjän, António Teixeiran tavoin opiskelemaan musiikkia Roomaan.Review: Almeida La Guiditta Gramophone Almeida palasi Portugaliin ja saavutti keskeisen aseman sen musiikkielämässä 1700-luvun alkupuoliskolla. Hänen elämästään on kuitenkin säilynyt hyvin vähän tietoa. Almeidalta säilyneeseen tuotantoon kuuluu muun muassa motetteja, Te Deum, oratorio La Giuditta (1726) ja näyttämöteoksia. Hänen teoksensa La pazienza di Socrate (1733, sittemmin kadonnut) tunnetaan ensimmäisenä portugalilaisena oopperana. Almeida sävelsi myös kaksi koomista oopperaa, joista vain La Spinalba (1739) on säilynyt. Hänen uskotaan kuolleen Lissabonin maanjäristyksessä 1755. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Portugalilaiset säveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Vuonna 1702 syntyneet Luokka:Vuonna 1755 kuolleet
Käkkälöjoki

Käkkälöjoki () on noin 65 kilometrin mittainen erämaajoki, joka sijaitsee pääosin Pöyrisjärven erämaa-alueella. Se kiertää Suomen puolella aivan Norjan rajalta Enontekiön kunnan itärajaa myötäillen ja sitten länteen kääntyen Kalmakaltion asutuksen kautta Nunnasen ja Peltovuoman kylien pohjoispuolelta lopulta Ounasjokeen. Sen merkittäviä sivujokia ovat Aitenjoki, Suukisjoki ja Iittämänjoki. Joki soveltuu hyvin melontaan ja kalastukseen. Tosin alue on suositeltava laajuutensa ja vaikeakulkuisuutensakin vuoksi matkailijoista mieluummin kokeneille; joessa on myös merkittäviä koskia. Alueen ynmpäristössä on merkittäviä suojelualueita kuten Puljun erämaa-alue ja Lemmenjoen kansallispuisto Inarin kunnan puolella, Saaravuoman-Kuoskisenvuoman soidensuojelualue sekä Norjan puolella Övre Anarjokkan kansallispuisto. Kalastus on kielletty taimenen rauhoitusaikana, mutta kesäkaudella sitä ja harria sekä haukea saa pyytää niiltä alueilta, jota lupa koskee. == Lähteet == Luokka:Enontekiön joet Luokka:Ylä-Ounasjoen valuma-alue
K. J. W. Unonius

Karl Johan Wilhelm Unonius (12. toukokuuta 1840 Loviisa – 10. lokakuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen lyseon lehtori ja oppikirjojen tekijä.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899K. J. W. Unoniuksen hautakivi Hietaniemen vanhalla hautausmaalla, Suomen Sukututkimusseura, Hautakirjoituksia ja hautakuvia Unoniuksen vanhemmat olivat kapteeni Adolf Wilhelm Unonius ja Maria Charlotta Simplicia Barck. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan kymnaasista 1860 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1864 sekä opettajakandidaatiksi 1867. Unonius oli Helsingin ruotsalaisen normaalilyseon luonnonhistorian ja kaunokirjoituksen lehtorina vuodesta 1874 lähtien. Unonius oli naimisissa vuodesta 1868 Fanny Wilhelmina Deckerin kanssa. Deckerin sisar oli laulajatar Thèrese Hahl ja veli arkkitehti Theodor Decker. == Teoksia == * Lärobok i botanik 1. Edlund, Helsingfors 1877, 2. painos 1886, 3. painos 1899, 5. painos 1909, pohjautui Otto Schmeilin kirjaan Lehrbuch der Botanik. (Kirja digitoituna Heldassa) * Lärobok i zoologin. Edlund, Helsingfors 1876, 4. painos Edlund, Helsingfors 1888, 7. painos 1900 * Lärobok i botanik 2. Edlund, Helsingfors 1881, 2. painos 1894, 4. painos Schildt, Helsingfors 1920 (Kirja digitoituna Heldassa) * Lärobok i zoologi 1; tekijät K. J. W. Unonius ja Allan Calonius. Söderström, Helsingfors 1927 * Lärobok i zoologi 2; tekijät K. J. W. Unonius ja Allan Calonius. Söderström, Helsingfors 1927 * Lärobok i zoologi 3; tekijät K. J. W. Unonius ja Allan Calonius. Söderström, Helsingfors 1928 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1840 syntyneet Luokka:Vuonna 1910 kuolleet
Paloheinän tekonurmi

Paloheinän tekonurmi (sponsorinimeltään HofS Areena, aiemmin JYA Housing Areena) on Helsingissä, Länsi-Pakilan ja Paloheinän rajalla sijaitseva jalkapallokenttä, joka toimii Helsingin Palloseuran kotistadionina. Kenttä toteutettiin Helsingin Palloseuran ja Helsingin kaupungin liikuntaviraston yhteishankeprojektina, jossa aiempi Sokkarin hiekkakenttä korvattiin tekonurmikentällä. Kenttä valmistui toukokuussa 2014. Olosuhteita kehitettiin vuonna 2021, jolloin alueelle valmistui HPS-talo, johon sijoitettiin uudet pukutilat sekä toimisto seuran työntekijöille. Myös katsojakapasiteettia kasvatettiin. Siitä lähtien kenttä on täyttänyt Kansallisen liigan kriteerit. == Historia == HPS:n oma kenttähanke eteni vuonna 2012, kun Helsingin kaupungin liikuntavirasto alkoi vuokrata kaupungin seuroille kenttiä niiden toiminta-alueilta. Kenttien kustannuksia siirrettiin seurojen maksettavaksi. Pakilantien varressa sijaitseva Sokkarin hiekkakenttä oli jo vuosia toiminut harjoittelualueena HPS:n joukkueille. HPS:n havittelemaa täysimittaista tekonurmikenttää varten perustettiin 8. lokakuuta 2012 osakeyhtiö HPS Areenat Oy. Marraskuussa seura järjesti Pakilan yläasteella kenttähankkeen esittelyn alueen asukkaille.Lindbohm 2017, s. 332. Helsingin kaupunginvaltuusto vuokrasi vuonna 2013 Sokkarin kentän HPS:lle 15 vuodeksi 7 500 euron vuosivuokralla. Seuran hallituksessa kenttähankkeen vetäjänä toimi Mikael Perovuo. Tekonurmikentän rakennustyöt käynnistyivät elo-syyskuun vaihteessa. Hanke oli jaettu kolmeen vaiheeseen. Ensimmäisessä rakennettiin ison kentän tekonurmi, toisessa pienen kentän tekonurmi ja kolmannessa pukukopit ja huoltorakennus. Alueen kaavamuutokset vaikuttivat rakennusten aikatauluttamiseen. Ensimmäisen vaiheen budjetti oli suuruudeltaan 600 000 euroa, josta noin viidesosa oli peräisin Uudenmaan Ely-keskuksen avustuksesta. Lisäksi HPS sai Palloliiton Hattrick-kehittämistukea 30 000 euroa, ja liikuntaviraston panostuksella kentästä saatiin raivattua täysimittainen.Lindbohm 2017, s. 333. Kentän avajaiset järjestettiin 24. toukokuuta 2014. HPS:n joukkueet kulkivat Pakilan yläasteelta ratsupoliisien johdattamana uudelle kentälle. Virallisesti kentän avasi Fjalar Åsten.Lindbohm 2017, s. 335. Kentän olosuhteita kehitettiin kesällä 2021, jolloin kentän yhteyteen valmistui HPS-talo, johon sijoitettiin uudet pukutilat sekä toimisto seuran työntekijöille. Katsojakapasiteettia kasvatettiin uusilla katsomoilla. Samalla kenttä täytti Kansallisen liigan kriteerit, jolloin HPS:n naisten edustusjoukkue siirtyi sinne pelaamaan kotiottelunsa. Alkukauden ottelunsa joukkue oli joutunut pelaamaan poikkeuksellisesti Oulunkylän liikuntapuiston kentällä. Kentälle vaihdettiin uusi tekonurmimatto heinäkuussa 2022. == Ominaisuudet == Kenttä on täysimittainen tekonurmi, jossa on lisäksi mahdollisuus pelata poikittain kahdella pienemmällä kentällä juniori-ikäluokkien pelejä. Kenttä on valaistu. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomen jalkapallostadionit Luokka:Helsingin urheilupaikat Luokka:Pakila
Mukurapistiäiset

Mukurapistiäiset (Euura) on lehtipistiäisiin kuuluva hyönteissuku, johon kuuluu noin 650 lajia holarktiselta ja orientaaliselta alueelta. Erityisen runsaslajisia mukurapistiäiset ovat holarktisen alueen pohjoisosissa, ja esimerkiksi Suomesta lajeja tunnetaan 258. Monet lajit aiheuttavat äkämiä kasvien lehdille, oksiin tai silmuihin. Mukurapistiäisten luokittelu on vaihdellut huomattavasti. Aiemmin sukuun luettiin pääasiassa sellaisia lajeja, joiden toukat kehittyvät äkämien sisällä. 2010-luvun geenitutkimukset ovat kuitenkin valottaneet lehtipistiäisten sukulaissuhteita, ja Euura-sukuun on tuotu suuri määrä lajeja Nematus-suvusta. Taksonomisten muutosten myötä suvun sisältö on muuttunut niin, että nykyään suurin osa mukurapistiäisiin luokiteltavista lajeista on sellaisia, jotka elävät toukkavaiheensa vapaana ilman äkämiä. Nematus Pevidus Larve 1989 f208 b05.jpg|Euura pavida -lajin vapaana eläviä toukkia Euura pedunculi 168348137.jpg|Euura pedunculi -lajin aiheuttama äkämä == Joitakin lajeja == * Herukkalehtiäinen (Euura leucotrocha) * Ojukepistiäinen (Euura pumilio) * Isokarviaispistiäinen (Euura ribesii) == Lähteet == Luokka:Lehtipistiäiset
Ria Berg

Ria Berg on suomalainen antiikintutkija. Berg toimii Suomen Rooman-instituutin johtajana kolmivuotiskaudella 2021–2024. Berg on koulutukseltaan klassinen filologi ja arkeologi. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2010 ja on Helsingin yliopiston klassillisen arkeologian dosentti. Hänen tutkimuksensa keskittyy erityisesti Rooman keisariajan esinekulttuuriin == Julkaisuja == * Väitöskirja. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset antiikintutkijat Luokka:Suomalaiset arkeologit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Roman Gul

Roman Borisovitš Gul (; 13. elokuuta 1896 Penza, Venäjän keisarikunta – 30. kesäkuuta 1986 New York, Yhdysvallat) oli venäläinen emigranttikirjailija. Gul oli poliittisilta mielipiteiltään vasemmistoliberaali, ja hän suhtautui kriittisesti vanhoillisiin, tsaarinvaltaa kannattaneisiin valkoemigrantteihin. Roman Gulin isä oli notaari, ja hän vietti lapsuutensa Penzassa ja perheensä maatilalla Penzan lähellä. Hän kävi Penzan kymnaasin ja meni vuonna 1914 opiskelemaan Moskovan yliopiston oikeustieteelliseen tiedekuntaan. Hänet kutsuttiin ensimmäisen maailmansodan aikana 1916 sotapalvelukseen Venäjän keisarilliseen armeijaan, ja hän palveli lounaisrintamalla yleten komppanianpäälliköksi 417. Kinbumin rykmentissä. Lokakuun vallankumouksen jälkeen 1917 Gul liittyi kenraali Lavr Kornilovin valkoisen vapaaehtoisarmeijan iskurykmenttiin. Hän oli mukana Kornilovin joukkojen jäämarssilla heidän vetäytyessään talven ja kevään 1918 aikana Rostovista kohti Kubania, jolloin hän haavoittui. Gul joutui sitten Ukrainan armeijan vangiksi vuoden 1918 lopulla. Vuonna 1919 hänet siirrettiin Saksaan ja vuonna 1920 hän asettui asumaan Berliiniin ryhtyen kirjailijaksi. 1920-luvulla Gul kirjoitti Berliinissä ilmestyneeseen venäjänkieliseen Nakanune-lehteen ja toimi useiden neuvostolehtien kirjeenvaihtajana. Natsien noustua valtaan 1933 Gul pidätettiin ja hän joutui Oranienburgin keskitysleirille Berliinin lähellä. Gul pääsi vapaaksi kuuden kuukauden kuluttua ja hän siirtyi sitten Pariisiin. Ranskassa Gul kirjoitti venäjänkieliseen Poslednije Novosti () -lehteen sekä aikakauslehtiin Illjustrirovannaja Rossija () ja Sovremennyje zapiski (). Kun Saksa miehitti Ranskan toisen maailmansodan aikana, Gul piiloutui ja vältti pidätyksen työskentelemällä eräällä maatilalla Etelä- Ranskassa sekä työmiehenä lasitehtaalla. Sodan jälkeen Gul muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1950. Siellä hän oli työssä venäläisten emigranttien Novyi Žurnal -kirjallisuuslehdessä, ja hänestä tuli lehden päätoimittaja 1966. Gul kuoli 89-vuotiaana keuhkotulehdukseen vuonna 1986 ja hänet on haudattu New Yorkin Spring Valleyn esikaupungissa sijaitsevaan Novo-Diveevon luostarin hautausmaalle. == Suomennettua tuotantoa == * Punaiset marsalkat; suomentanut K. M. Wallenius. Otava 1936, alkuteos Красные маршалы: Ворошилов, Буденный, Блюхер, Котовский (Krasnyje maršaly: Vorošilov, Budennyi, Bljuher, Kotovski) ilmestyi 1933 Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Venäläiset päätoimittajat Luokka:Amerikanvenäläiset Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Rommaeno

Rommaeno () on yksi Suomen korkeimmilla paikoilla puuttomalla tundralla virtaavista joista. Se on Lätäsenon lännestä tuntureilta virtaava eteläisempi latvahaara ja kuuluu näin Tornionjoen vesistöön. Pohjoisempi haara on Poroeno. Rommaeno saa alkunsa Kahperusvaaroilta tulevan Kaitsajoen ja yli 600 metrin korkeudessa merenpinnasta sijaitsevan Tierbmasjärven laskujoen Tierbmasjohkan yhtymäkohdan alapuolella olevasta Rommajärvestä ja kulkee Raittijärvien kautta Enontekiön käsivarren itäosaan Lätäsenoon lähellä saavuttamatta kuitenkaan Norjan rajaa. Melonta Rommaenossa on periaatteessa mahdollista. Joessa on lohikaloja, pääasiassa harjusta. Rommaenolla on mahdollista kalastaa tietyin luvin, mutta sinne ei mene tietä. == Lähteet == Luokka:Enontekiön joet Luokka:Lätäsenon valuma-alue
António Teixeira

António Teixeira (14. toukokuuta 1707 Lissabon – 1769? Lissabon)Antonio Teixeira MusicaNet oli portugalilainen säveltäjä.Teixeira Te Deum Gramophone Teixeira opiskeli 10-vuotiaasta asti vuosikymmenen Roomassa Juhana V:n lähettämänä. Portugaliin palaamisensa jälkeen hän sai viran Lissabonin tuomiokirkosta. Hän sävelsi sekä maallista että hengellistä ohjelmistoa, kuten Te Deumin (1734). Teixeira oli myös oopperasäveltäjä ja yksi säveltäjistä, jotka tekivät musiikin António José da Silvan näytelmään As Variedades de Proteu.A Comparative History of Literatures in the Iberian Peninsula Fernando Cabo Aseguinolaza, Anxo Abuín González, César Domínguez == Lähteet == Luokka:Portugalilaiset säveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1707 syntyneet Luokka:Vuonna 1769 kuolleet
Joyce Johnson

Joyce Johnson s. Glassman (s. 1935 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija.About the Author, Joyce Johnson Books, viitattu 11.12.2021 Johnson oli kahdeksanvuotiaasta lapsinäyttelijänä muun muassa Broadway-näytelmässä I Remember Mama. Koulun päätyttyä hän työskenteli kustannusalalla kirjallisuusagentti Curtis Brownilla ja alkoi silloin kirjoittaa esikoisteostaan Come and Join the Dance, jonka hän sai kuitenkin valmiiksi vasta viiden vuoden kuluttua elämässä tapahtuneiden käänteiden vuoksi. Teos oli ensimmäinen beat-sukupolven naisen kirjoittama teos ja siinä mielessä merkittävä suuntauksen edustajana. Johnson tapasi Jack Kerouacin Allen Ginsbergin järjestämillä sokkotreffeillä, ja seurauksena oli kaksivuotinen suhde. Hän sai seurata Kerouacin äkillistä nousua maineeseen Matkalla-kirjan ansiosta ja maineen ikäviä seurauksia. Johnson työskenteli Kerouacin kuoleman aikoihin kustantamo McGraw-Hillillä ja toimitti julkaistavaksi Kerouacin romaanin Visions of Cody, jota hän pitää tämän parhaana. Johnsonin Come and Join the Dance ilmestyi 1971, mutta seuraavan Bad Connections hän sai julki vasta 1978. Kolmas kirja, Minor Characters, käsittelee aikuistumista, suhdetta Kerouaciin ja beat-ryhmää. Hän sai teoksesta National Book Critics Circle Awardin. Kerouacista ja suhteestaan tähän hän on sittemmin kirjoittanut kaksi kirjaa: Wide Open: A Beat Love Affair in Letters ja The Voice Is All: The Lonely Victory of Jack Kerouac. ==Palkinnot ja tunnustukset== * National Book Critics Circle Award * O’Henry Awards -palkinto ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Beat- sukupolvi Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Poroeno

Poroeno () on Enontekiön ja samalla Suomen käsivarren pohjoisimpia ja ylimpänä viraavia jokia. Se on pohjoisempi Lätäsenon latvahaaroista ja sen valuma-alue on osin Norjan puolella. Valuma-alueeseen kuuluu muun muassa 739 metrin korkeudella merenpinnasta oleva Pihtšosjavri. Itse Poroeno alkaa Porojärvestä, virtaa itäkaakkoon ja saavuttaa Norjan rajan Tenomuotkan kohdalla, vaikkei jokea varsinaisesti rajajoeksi lasketakaan. Itse Lätäsenon katsotaan alkavan kun Poroeno kohtaa lännestä virtaavan Rommaenon. Poroeno on myös kalastuskohde ja siinä on lohikaloja, ainakin harjusta. == Lähteet == Luokka:Enontekiön joet Luokka:Lätäsenon valuma-alue
Saarento (Valkeala)

Saarento on kylä Kouvolan Valkealassa, Lappalanjärven rannalla. Se on myös entisen Valkealan kunnan rekisterikylä. Saarennon rekisterikylään kuuluu Saarennon, Harjun, Miehon, Riihikallion, Kuninkaankylän, Sydänmaan ja Kullasvaaran kylät. Valkealan kunnan aikana Saarennon rekisterikylästä liitettiin paljon alueita silloiseen Kouvolan kaupunkiin. Tornionmäen, Lehtomäen, Viitakummun, Ravikylän ja Mielakan alueet kuuluvat Saarennon rekisterikylään. Luokka:Valkealan kylät
Chilen jääkiekkomaajoukkue

Chilen jääkiekkomaajoukkue edustaa Chileä kansainvälisissä jääkiekko- otteluissa. Chile on ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen vuodesta 1999 alkaen. Vuonna 2022 maassa oli 120 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa ja seitsemän jäähallia. Vuonna 2022 sitä ei ollut vielä sijoitettu maailmanrankingiin. Vuonna 2017 Chilessä muodostettiin ensimmäistä kertaa virallinen jääkiekkomaajoukkue, joka otti osaa Etelä-Amerikan maiden turnaukseen. == Lähteet == Luokka:Chilen urheilu Luokka:Jääkiekkomaajoukkueet
Alakylä (Kouvola)

Alakylä on Kouvolassa, Kymijoen rannalla sijaitseva kylä. Se sijaitsee Kouvolan keskustan lounaispuolella lähellä Kouvolan keskustaajamaa. Alakylä oli alun perin osa Valkealan kuntaa, ja se liitettiin Kouvolan kaupunkiin vuonna 1991. Alakylä on maaseutumaista aluetta, ja sieltä on noin 3 kilometrin matka Eskolanmäkeen ja 5 kilometrin matka Kouvolan keskustaan. Luokka:Kouvolan kylät
Kolumbian jääkiekkomaajoukkue

Kolumbian jääkiekkomaajoukkue edustaa Kolumbiaa kansainvälisissä jääkiekko- otteluissa. Kolumbia on ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen vuodesta 2019 alkaen. Vuonna 2023 maassa oli 47 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa, mutta ei yhtään jäähallia. Vuonna 2023 sitä ei ollut vielä sijoitettu maailmanrankingiin. Ennen liittymistään Kansainväliseen jääkiekkoliittoon Kolumbia oli ottanut jo 2010-luvulla osaa turnauksiin, joissa pelasi IIHF:n Etelä-Amerikan jäsenmaita. == Lähteet == Luokka:Jääkiekkomaajoukkueet Luokka:Kolumbian jääkiekko
Kolumbian naisten jääkiekkomaajoukkue

Kolumbian naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Kolumbiaa kansainvälisissä naisten jääkiekko-otteluissa. Kolumbia on ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen vuodesta 2019 alkaen. Vuosina 2022–2023 maassa oli 25 rekisteröitynyttä naisjääkiekkoilijaa, mutta ei yhtään jäähallia. Vuoden 2024 lopussa pelaajia oli sata. Vuonna 2022 sitä ei ollut vielä sijoitettu jääkiekon maailmanrankingiin. Vuonna 2016 maajoukkue pelasi Meksikon ja Argentiinan joukkueita vastaan Pan-American Ice Hockey Tournamentissa. Vuodesta 2022 alkaen joukkue on ottanut osaa Kansainvälisen jääkiekkoliiton Developement Cupiin, jossa se voitti ensi vuotenaan sekä Kuwaitin, Irlannin, Andorran, Yhdistyneet arabiemiraatit että Luxemburgin. Joukkue voitti cupin uudelleen vuonna 2023 päihittämällä loppuottelussa Argentiinan. == Lähteet == Luokka:Naisten jääkiekkomaajoukkueet Luokka:Kolumbian jääkiekko
Lauri Brander

Lauri Sakarias Pailemo (vuoteen 1935 Brander) (30. maaliskuuta 1897 Helsinki - 24\. maaliskuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen, nuoruudessaan pikaluistelija ja yleisurheilija ja myöhemmin urheilujohtaja, yritysjohtaja. Hän edusti seuratasolla luistelussa Helsingin Luistelijoita (HL) ja Helsingin Kisa- Veikkoja (HKV). Lauri Brander kilpaili 1910-luvulla niin yleisurheilussa kuin pikaluistelussa asuessaan Helsingissä. Hän osallistui luistelussa ensimmäisen kerran Suomen mestaruuskisoihin keväällä 1920 osallistuen sen jälkeen vielä neljä kertaa SM-kisoihin. Yleisurheilussa Brander saavutti HKV:n riveissä vuosien 1917 ja 1919 SM-viesteissä kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Hän oli jo vuoden 1918 SM-kisoissa 100 ja 200 metrin loppukilpailuissa saavuttamatta kuitenkaan mitalia. Brander siirtyi 1920-luvun lopulla Viipuriin, jossa hän toimi sikäläisen polkupyöräliikkeen Albin Kemppi Oy palveluksessa. Samaan aikaan hän toimi aktiivina urheilun seurajohtajana eli vuodesta 1930 Viipurin Luisteluseuran ja vuodesta 1937 Viipurin Pyöräilijöiden puheenjohtajana. Vuosina 1944−1945 hän toimi Suomen Pyöräilyliiton puheenjohtajana. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Pikaluistelu === * 500 m: 48,2 s (8.3.1924, Tampere) * 1 000 m: 1.41,9 s (18.3.1923, Viipuri) * 1 500 m: 2.32,6 s (16.2.1919, Helsinki) * 5 000 m: 9.17,2 s (3.3.1917, Helsinki) * 10 000 m: 19.26,5 s (28.1.1923, Tampere) === Yleisurheilu === * 100 m: 12,1 s (19.8.1917, Tampere) * 200 m: 24,7 s (31.8.1918, Helsinki) * 400 m: 56,6 s (1.9.1918, Helsinki) Lauri Brander myöh. Pailemo poika oli 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa pikajuoksijana menestynyt Ensio Pailemo. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikaluistelijat Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Suomalaiset urheilujohtajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Maitorasva

Maitorasva on lehmänmaidosta peräisin olevaa voin ja monen muun maitotuotteen sisältämää ravintorasvaa. Maidossa on kaikista tunnetuista luontaisista rasvoista monipuolisin rasvahappokoostumus, sillä se sisältää yli 400 eri rasvahappoaFatty acids in bovine milk fat. https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC2596709/. Maitorasvaa arvostettiin aiemmin niin paljon, että rasvaisesta maidosta maksettiin tuottajille enemmän kuin vähemmän rasvaa sisältävästä.Tämä alkoi kuitenkin muuttua 1970-luvulla. Maitorasvan kulutustottumukset ovat muuttuneet 1970-luvun jälkeen siten, että leivän päälle levitetään aiempaa ohuempi kerros voita sisältävää levitettä ja maidon juonnissa on siirrytty vähemmän rasvaa sisältävään maitoon. == Koostumus == Maitorasvassa on poikkeuksellisen paljon tyydyttynyttä rasvaa ja erittäin vähän monityydyttymätöntä rasvaa. Palmitiinihappo, steariinhappo ja myristiinihappo ovat maitorasvan runsaslukuisimmat tyydyttyneet rasvat ja oleiinihappo sen runsaslukuisin kertatyydyttynyt rasva. Maitorasvan monityydyttymättömät rasvat muodostuvat linolihaposta ja alfalinoleenihaposta.Fatty acid composition of fats. https://bmjopen.bmj.com/content/bmjopen/8/3/e020167/DC2/embed/inline- supplementary-material-2.pdf?download=true Maitorasvan rasvahappoprofiiliFatty acid composition of fats. https://bmjopen.bmj.com/content/bmjopen/8/3/e020167/DC2/embed/inline- supplementary-material-2.pdf?download=true Tyydyttyneet rasvahapot 66 % Kertatyydyttymättömät rasvahapot (transrasvat pois lukien) 26 % Monityydyttymättömät rasvahapot (transrasvat pois lukien) 3 % Luonnolliset transrasvat 4 % Maitorasvan tarkka rasvahappokoostumus riippuu lehmän ravinnosta ja vaihtelee vuodenajasta toiseen. Palmitiinihappo muodosti eräässä tutkimuksessa 28 prosenttia maidon tyydyttyneistä rasvoista ja seuraavana tulivat oleiinihappo (22 %), steariinihappo (12 %) ja myristiinihappo (11 %)https://bmjopen.bmj.com/content/bmjopen/8/3/e020167/DC2/embed/inline- supplementary-material-2.pdf?download=true. == Terveysvaikutukset == Maitorasva sisältää runsaasti hyvin imeytyvää menakinonia eli K2-vitamiinia. K-vitamiinin riittävällä saannilla on merkitystä ainakin heikosti ravinteita saavien ja ikääntyneiden luustolle sekä mediaskleroosille altistuville munuaispotilaille ja diabeetikoille. Maitorasva sisältää lisäksi 3-4 prosenttia voihappoa eli butyraattia, joka uudistaa suoliston pintasolukkoa ja vähentää kasvainten muodostumista. == Lähteet == Luokka:Maito Luokka:Maitotuotteet
Marjo Anttoora

Marjo Anttoora (s. 1969) on suomalainen varatuomari ja poliitikko. Anttoora toimi Karkun evankelisen opiston hallintojohtajana 2021-2022 ja sen jälkeen maa- ja metsätalousministerin avustajana. Aikaisemmin Anttoora on tehnyt työtä asianajajana ja varatuomarina. Koulutukseltaan Anttoora on oikeustieteiden maisteri ja teologian maisteri. Anttoora on työskennellyt Kristillisdemokraateissa kansanedustajan avustajana, eduskuntaryhmän lainsäädäntösihteerinä sekä valtiosihteerinä. Vuosina 2007–2009 Anttoora oli Kristillisdemokraattien varapuheenjohtaja. Vuosina 2005–2017 Anttoora toimi Sastamalan kaupunginvaltuutettuna. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset valtiosihteerit Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Suomen Kristillisdemokraattien poliitikot Luokka:Sastamalan kaupunginvaltuutetut Luokka:Vammalan kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tomi Kuosmanen

Tomi Kuosmanen (s. 1974) on suomalainen pastori ja entinen kristillisdemokraattien poliitikko. Vuodesta 2021 Kuosmanen on toiminut Helsingin Kontulassa Metrokappelin pastorina. Kuosmanen toimi Kristillisdemokraattien varapuheenjohtajana vuosina 2017–2019. Kuosmanen on toiminut myös Jyväskylän kaupunginhallituksessa ja kaupunginvaltuutettuna. Ammatiltaan Kuosmanen on toiminut maahanmuuttoviraston ylitarkastajana, vastaanottokeskuksen johtajana sekä oman toimen ohella pastorina Jyväskylän helluntaiseurakunnassa. Koulutukseltaan Kuosmanen on teologian maisteri. == Lähteet == Luokka:Jyväskylän kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen Kristillisdemokraattien poliitikot Luokka:Suomen Lähetysseuran lähetystyöntekijät Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jerisjoki

Jerisjoki on Muoniossa Suomen Lapissa sijaitseva lukuisien järvien rikkonainen jokikokonaisuus, oikeastaan pikemmin vesireitti kuin joki. Jerisjoen reitillä on mittaa yli 20 kilometriä. Se kulkee tunturimaisemasta Tornionjoen laaksoon. Sen suurin, tavallaan keskusjärvi on muikuistaankin tunnettu Jerisjärvi Särkitunturin ja Keimiötunturin välissä. Sen alapuolella ovat Toras-Sieppi, Torasjärvi, Olosjärvi ja aivan lähellä Muonion keskustaajamaa pari lompoloa, jonka jälkeen aivan kirkon pohjoispuolella Muonionjärvi, joka laskee suoraan Tornionjokeen. Myös Vuontisjärvi kuuluu samaan vesireittiin. Sen sijaan Pallasjärvi kuuluu Kemijoen vesistöön. Jerisjoella on kalastusmahdollisuus ja siihen liittyvää matkailua. Jokeen on suunnitteilla vesiurheilukeskus esimerkiksi melontaa ajatellen. == Lähteet == Luokka:Muonion joet Luokka:Tornionjoen vesistö
Vitalina Batsaraškina

Vitalina Igorevna Batsaraškina (, s. 1. lokakuuta 1996 Omsk, Venäjä) on venäläinen ampuja ja olympiavoittaja. Batsaraškina voitti vuoden 2016 kesäolympialaisissa hopeaa naisten kymmenen metrin ilmapistoolissa Venäjän edustajana. Samoissa kisoissa hän sijoittui 25 metrin pistoolissa 13.:ksi. Vuoden 2020 kesäolympialaisissa hän voitti kultaa naisten 10 metrin ilmapistoolissa ja 25 metrin pistoolissa sekä hopeaa ilmapistoolin sekajoukkuekilpailussa edustaen Venäjän olympiakomiteaa. ==Lähteet== *https://olympics.com/en/athletes/vitalina-batsarashkina#b2p-athlete-olympic- results *https://olympics.com/en/news/vitalina-batsarashkina-wins-gold- in-10m-air-pistol-with-olympic-record *https://www.issf- sports.org/athletes/athlete.ashx?personissfid=SHRUSW0110199601 Luokka:Venäläiset ampujat Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nina Christen

Nina Christen (s. 7. helmikuuta 1994 Stans, Sveitsi) on sveitsiläinen ampuja ja olympiavoittaja. Christen voitti vuoden 2020 kesäolympialaisissa kultaa naisten 50 metrin kiväärin asentokilpailussa sekä pronssia 10 metrin ilmakiväärissä. Aiemmin kesäolympialaisissa 2016 hän sijoittui 50 metrin kiväärin asentokilpailussa kuudenneksi ja 10 metrin ilmakiväärissä 16.:ksi. ==Lähteet== *https://olympics.com/en/athletes/nina-christen *https://www.issf- sports.org/athletes/athlete.ashx?personissfid=SHSUIW0702199401 Luokka:Sveitsiläiset ampujat Luokka:Sveitsiläiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
San Franciscon renessanssi

San Franciscon renessanssi on Yhdysvalloissa toisen maailmansodan päättyessä syntynyt runokoulukunta. Se ei ollut yhtenäinen, ja runoilijat saattoivat monissa kysymyksissä asettua vastakkain, mutta heitä yhdisti vallalla olevan runouden vanhoillisuuden ja kulttuuri-ilmaston rajoittuneisuuden arvostelu. Runoille oli usein yhteistä kaipuu kadonneeseen maailmaan ja kaukaisiin kulttuureihin. Vaikutteet tulivat eurooppalaisesta modernismista ja surrealismista sekä Kaukoidän uskonnoista ja kirjallisuudesta. Kaukana newyorkilaisesta kirjallisuusmaailmasta he perustivat sellaisia kustannusyhtiöitä kuin City Lights ja julkaisuja kuin Evergreen Review.A Brief Guide to the San Francisco Renaissance, Poets.org, viitattu 12.12.2021 Suuntauksen keskeisiä hahmoja olivat erityisesti Kenneth Rexroth ja hänen ohellaan William Everson, Jack Spicer, Robin Blaser ja Michael McClure. Myös Robert Duncan, joka oli lähempänä Black Mountain -koulukuntaa, liittyy suuntaukseen sikäli, että hän esitteli runoilijoita toisilleen opettaessaan San Francisco State Collegessa, ja hänen kotinsa oli toisinaan paikka, jonne kokoonnuttiin keskustelemaan kirjallisuudesta, politiikasta ja uskonnosta. Ryhmän piirissä syntyi vähitellen beat-sukupolveksi nimetty koulukunta. Rexroth oli vuonna 1955 järjestämässä kuuluisaa runonlukutapahtumaa, jossa silloin tuntemattomat runoilijat lukivat runojaan. Mukana olivat McClure, Allen Ginsberg, Gary Snyder, Philip Whalen ja Philip Lamantia. Siinä tilaisuudessa Ginsberg luki ensi kerran runon "Howl" (Huuto) varhaisen luonnoksen. ==Lähteet== Luokka:Kirjalliset suuntaukset Luokka:Yhdysvaltalainen kirjallisuus Luokka:Runous
Supercool

Supercool on Teppo Airaksisen ohjaama suomalais-yhdysvaltalaisena yhteistuotantona tehty toiminta- ja komediaelokuva vuodelta 2021. Supercoolin keskeisimmistä tekijöistä ohjaaja Teppo Airaksinen, tuottaja/käsikirjoittaja Olli Haikka ja leikkaaja Jussi Rautaniemi ovat suomalaisia. Muut tekijöistä ovat kotoisin Yhdysvalloista. Elokuvan budjetti oli 8,8 miljoonaa euroa. Sen tekeminen maksoi saman verran kuin Tuntematon sotilas (2017) ja Iron Sky (2012), jotka ovat kalleimpia suomalaisia elokuvia. Elokuva on high school -komedia, jossa Neil toivoo olevansa tarpeeksi cool seurustellakseen ihastuksensa Summerin kanssa. Neilin toive toteutuu kun hän yllättäen eräänä aamuna herää toisenlaiseen todellisuuteen. == Arvosteluja == * Tero Kartastenpää, Helsingin Sanomat ★★★ * Juuso Kilpeläinen, Film-o-Holic: "Supercoolia ei pitäisi olla olemassa." ★ * Niko Ikonen, Episodi ★★★★ * Toni Keränen, Katso ★★★ * Pekka Eronen, TV-maailma ★★ == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset toimintaelokuvat Luokka:Suomalaiset komediaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Vuoden 2021 suomalaiset elokuvat
Kalevi Salmi

Kalevi Johannes Salmi (30. elokuuta 1937 Lapväärtti – 7. toukokuuta 2010 Seinäjoki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen. Salmi oli kolmannen polven suutari, joka oppi ammatin isältään. Kauppakoulun käytyään Salmi perusti jo 22-vuotiaana oman jalkinealan yrityksen, Seinäjoen Kenkätehtaan, jonka nimeksi otettiin Janita vuonna 1984. Yrityksestä tuli huomattava varsinkin kenkien viejänä Neuvostoliittoon 1970-luvulta alkaen, mutta sittemmin myös länsimarkkinoille. Janita kuului jo 1980-luvulla Suomen suurimpiin kenkäteollisuuden yrityksiin. Salmi osallistui aktiivisesti sekä yrityksen johtamiseen että vientiin, josta yritys sai tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinnon 1998. Teollisuusneuvoksen arvonimi Salmelle myönnettiin 1987. Hän jatkoi Janitan johdossa aina 1990-luvun alkuun ja toimi vielä sen jälkeen yrityksen hallituksen puheenjohtajana. Salmella oli myös useita alansa luottamustoimia. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Pesänlikaajat – erään kirjakohun anatomia

Pesänlikaajat – erään kirjakohun anatomia on Arthur Franckin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2021. Elokuva on dokumentti suomalaisesta, syksyllä 1981 ilmestyneestä Tamminiemen pesänjakajat -kirjasta sekä sen julkaisun jälkeen syntyneestä kohusta. Dokumenttia varten Franck haastatteli Tamminiemen pesänjakajien tekijöitä, 1980-luvun alussa Helsingin Sanomien poliittisessa toimituksessa työskennelleitä Aarno Laitista, Janne Virkkusta. Ritva Remestä, Anneli Sundbergia, Kalle Heiskasta ja Arto Astikaista. Tekijäryhmään kuulunut Hannu Savola oli kuollut vuonna 2007. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2021 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Carolyn Cassady

Carolyn Elizabeth Cassady, s. Robinson, (28. huhtikuuta 1923 East Lansing, Michigan, Yhdysvallat – 20. syyskuuta 2013 BritanniaCarolyn Cassady, writer and former wife of Neal Cassady, dies at age 90, Washington Post 21.9.2013, viitattu 12.12.2021 (Arkistolinkki) ) oli yhdysvaltalainen kirjailija, jonka yhteydet beat-sukupolveen olivat avioliitto Neal Cassadyn kanssa ja ystävyys monien beat-kirjailijoiden kanssa, mistä hän kertoo muistelmissaan. Hän oli beat-kirjailijoiden muusa, ja Jack Kerouac käytti häntä kirjassaan Matkalla päähenkilön puolison hahmona. Cassady oli yli 20 vuotta, vuoteen 1963,Sam Whiting, Muse Carolyn Cassady beckoned the Beats to S.F., SFGate 29.9.2013, viitattu 12.12.2021 naimisissa runoilija Neal Cassadyn kanssa ja jonkin aikaa samalla suhteessa Jack Kerouacin kanssa. Cassady kirjoitti muistoistaan kirjan Heart Beat, jonka pohjalta on tehty elokuvakin. Myöhemmin laajemmissa muistelmissaan Off the Road: My Years with Cassady, Kerouac and Ginsberg hän kertoo ajastaan beat-kirjailijoiden piirissä. Cassady muutti 1980-luvulla Britanniaan, jossa hän asui loppuelämänsä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tim Bowden’s Visions of Carolyn, Litkicks 7.12.1994 Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Beat-sukupolvi Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Mimmy Leino

Amanda Wilhelmina (Mimmy) Leino, o.s. Hellsten (27. lokakuuta 1854 Turku – 8. joulukuuta 1921 Ruovesi) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli Suomalaisessa Teatterissa ja sen seuraajassa Suomen Kansallisteatterissa 1874–1912.Mimmy Leino, Iltalehti, 12.12.1921, nro 288, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotMimmy ja Benjamin Leinon hautakivi Hietaniemen vanhalla hautausmaalla, Suomen Sukututkimusseura, Hautakirjoituksia ja hautakuvia == Ura == Mimmy Leino oli Turusta kotoisin ollut laivanrakentaja Jakob Hellstenin tytär. Hän kävi Heurlinin koulun Turussa ja tuli vuonna 1874 Kaarlo Bergbomin johtaman Suomalaisen Teatterin palvelukseen näyttelijäksi. Hän näytteli erityisesti historiallisissa näytelmissä muun muassa hovinaisia. Vuonna 1876 hän avioitui näyttelijä Benjamin Leinon kanssa. Viimeiset vuotensa Mimmy Leino asui Ruoveden kirkonkylässä, jonne hän oli muuttanut Helsingistä. Mimmy Leinon näyttämötehtäviin lukeutuu muun muassa Cécile de Bussieres (Michel Perrin), Siiri (Neitsyt Siiri) ja Ebba Stenbock (Daniel Hjort). Hän näytteli niin ikään teoksissa Romeo ja Julia, Kuinka äkäpussi kesytetään, Tukkijoella, Anna Liisa ja Nummisuutarit sekä useissa muissa näytöskappaleissa. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kohtaus Kansallisteatterin "Elina surma" -näytelmästä, vasemmalta Aleksis Rautio, Katri Rautio, Knut Weckman, Ida Aalberg, Olga Poppius, Mimmy Leino, Benjamin Leino ja Axel Ahlberg, Atelier Apollon valokuva vuodelta 1891. Museovirasto, Historian kuvakokoelma Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Vuonna 1854 syntyneet Luokka:Vuonna 1921 kuolleet
Jouni Kaikko

Jouni Jyrki Antero Kaikko (11. tammikuuta 1937 Helsinki – 20. syyskuuta 1997 Kouvola) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen. Kaikon vanhemmat olivat apulaisjohtaja, ekonomi Iiro Kaikko ja toimitusjohtaja Eeva Elina Kylliäinen ja puoliso vuodesta 1963 kirjanpitäjä Ulpu Irmeli Aho. Kaikko opiskeli valtiotieteitä ja graafista alaa ja tuli sitten vuonna 1962, 25-vuotiaana, Kouvolan Sanomia julkaisseen Kouvolan Sanomalehti -yhtiön sekä Lehtikanta-yhtiön toimitusjohtajaksi. Vuodesta 1984 hänen johtoonsa tuli myös Sanomalehti Kotka -yhtiö, joka julkaisi Etelä-Suomea ja vuodesta 1986 kirjapainoyhtiö Anson. Vuodesta 1992 hän oli painotalo ScanWebin omistaja ja hallituksen puheenjohtaja aina kuolemaansa saakka. Kaikko oli urheilun harrastaja, joka tuki taloudellisesti Kouvolan alueen urheiluseuroja ja osallistui niiden toimintaan, mutta hänen johtamansa yhtiöt tekivät myös huomattavia lahjoituksia kulttuurin hyväksi. Teollisuusneuvoksen arvonimen Kaikko sai vuonna 1988. Raviharrastaja Kaikon kunniaksi Kouvolaan on perustettu Jouni Kaikko Memorial -ravikilpailu.Kouvolan ravirata: Jouni Kaikko Memorial Viitattu 12.12.2021. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Kangasalan vanha hautausmaa

Kangasalan vanha hautausmaa on otettu käyttöön jo vuonna 1650. Nykyinen kivikirkko valmistui 1767. Hautausmaan pinta-ala on noin 1,2 hehtaaria. Vanhan hautausmaan lisäksi Kangasalla on lisäksi kaksi muuta hautausmaata, 1900-luvun alussa perustettu Läntinen hautausmaa keskustassa ja 1930-luvulla perustettu Itäinen eli Huutijärven hautausmaa. Vanhalla hautausmaalla on Finnen sukuhauta. Jalmari Finne oli Kangasalla syntynyt kirjailija, suomentaja, teatterinjohtaja sekä suku- ja asutushistorioitsija. Finne halusi hautamuistomerkillä kunnioittaa äitinsä Wilhelmina Finnen muistoa. Jalmari Finne on lahjoittanut Kangasalan seurakunnalle ehtoollisastiaston, messukasukan, kastemaljan, kirkonkellon sekä muistokiven ”Heille, jotka ovat unohdetut”. == Hautausmaan muistomerkkejä == Julkinen teos Paikka Kartalla Tekijä Paljastusvuosi Kuva WD Agathon Meurmanin hautamuistomerkki Arvo Eräsen hautamuistomerkki Einar Ilmonin hautamuistomerkki Jalmari Finnen hautamuistomerkki Kangasalan kirkon tornin rakentamisen muistolaatta Kirkon länsipäädyssä 100px Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkkiHautausmaainventointi, sivu 11 1954 Leikkivä lapsi, lastenkodin palossa menehtyneiden muistomerkkiKukaan ei voinut heitä pelastaa; Sydän- Hämeen lehti 26.11.2014Hautausmaainventointi, sivu 12 1956 100px Muistomerkki unohdetuille Kirkon eteläpuolella Muualle haudattujen muistomerkki Kirkon eteläseinustalla 100px Otto-Iivari Meurmanin hautamuistomerkki Sankarivainajien muistomerkki, KangasalaHautausmaainventointi, sivu 9 Sankarihautausmaa 1947 Tyko Hagmanin hautamuistomerkki Uurnalehdon muistomerkkiHautausmaainventointi, sivu 7 Vanhan hautausmaan luoteisreunalla 1996 100px 100px \--> == Lähteet == * Hytönen, Pentti; Juvonen, Kirsti; Puula, Leo (toim.): Kangasalan kirkkomaat. Kangasala-Seura ry., Kangasala 1998. * Hautausmaainventointi, Kangasalan seurakunta 2006 === Viitteet === Luokka:Suomen hautausmaat
Rock Believer

Rock Believer on Scorpionsin 19. studioalbumi, joka julkaistiin 25. helmikuuta 2022. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # === CD2 (Deluxe) === # # # # # == Arvostelut == * Imperiumi: 8½/10 * Inferno: * Kulttuuritoimitus: * Soundi: == Kokoonpano == * Klaus Meine - laulu * Rudolf Schenker - kitara * Matthias Jabs - kitara * Pawel Maciwoda - basso * Mikkey Dee - rummut == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2022 albumit Luokka:Scorpionsin albumit
Alan Ansen

Alan Ansen (23. tammikuuta 1922 Yhdysvallat – 12. marraskuuta 2006 Ateena, KreikkaAlan Ansen Allen Ginsberg Project 12.11.2012, viitattu 12.12.2021 ) oli yhdysvaltalainen runoilija ja näytelmäkirjailija. Hän kuuluu beat-sukupolven kirjailijoihin, joskin kirjoitti ”konservatiivisemmalla” tyylillä kuin keskeiset ryhmän kirjailijat mutta kuitenkin samoista teemoista.Rasmus Tillander, Dharmapummeja, mystiikkaa ja heroiinia, s. 10–11 Maisterin tutkinnon tutkielma, Helsingin yliopisto 2020 Hän oli myös kirjallisuudentutkija ja toimi monta vuotta W. H. Audenin sihteerinä.John Zervos, Obituary: Alan Ansen, Athens News 17.11.2006, viitattu 12.12.2021 (Archive.org) ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjallisuudentutkijat Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Beat-sukupolvi Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Zhang Changhong

Zhang Changhong (, s. 14. helmikuuta 2000 Shandong, Kiina) on kiinalainen ampuja ja olympiavoittaja. Zhang voitti ​kultaa kesäolympialaisissa 2020 miesten 50 metrin kiväärin asentokilpailussa. ==Lähteet== *https://www.issf- sports.org/athletes/athlete.ashx?personissfid=SHCHNM1402200001#content_wrapper Luokka:Kiinalaiset ampujat Luokka:Kiinalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pentti Hytönen

Pentti Hytönen (18. huhtikuuta 1930 Kirvu – 3. elokuuta 2021 Kangasala) oli Kangasalan seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1973–1992. Hytönen toimi aiemmin Viialassa opettajana, yhteislyseon ensimmäisenä rehtorina vuosina 1962–1969 ja kirkkoherrana.Muistokirjoitus: Pentti Hytönen oli Viialan Yhteislyseon ensimmäinen rehtori, josta tuli sittemmin Viialan kirkkoherra – Junaradan ansiosta Pentti ja Sirkka tulivat opettajiksi keskuskoululle; Muistokirjoitus; Akaan Seutu 12.9.2021 == Teokset == * Hytönen, Pentti: Kangasalan kirkko ja sen palvelijat 1400-1995; Kangasalan seurakunta 1995; ISBN 952-90-7070-5 * Hytönen, Pentti ja Juvonen, Kirsti: Kangasalan kirkkomaat; Kangasala-Seura ry 1998; ISBN 951-97877-0-4 * Hytönen, Pentti: Helisevän rantojen kyläkunnat Kirvussa : Matikkalan koulupiirin ihmisten oloja ja elämää n. 1850-luvulta lähtien vuoteen 1944; Matikkalan kirjatoimikunta 2003 == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Nina, Pretty Ballerina

Nina, Pretty Ballerina on ruotsalaisen Abba-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1973. Kappaleen sävelsivät ja sanoittivat Benny Andersson ja Björn Ulvaeus. Se julkaistiin Ring Ring -studioalbumilla 26. maaliskuuta 1973. Seitsentuumaisena singlenä se julkaistiin Itävallassa 15. maaliskuuta 1974 b-puolenaan ”I Am Just a Girl”. Single saavutti sikäläisellä musiikkilistalla kahdeksannen sijan. ”Nina, Pretty Ballerina” julkaistiin singlenä myös Ranskassa, missä b-puoleksi valittiin ”He Is Your Brother”. Kappale julkaistiin singlenä Filippiineillä ja Keniassa 1977. Filippiineillä b-puoleksi valittiin ”So Long” ja Keniassa ”Dance (While the Music Still Goes on)”. ”Nina, Pretty Ballerina” edustaa Abban varhaistuotantoa. Yhtye mainitaan singlen Euroopan-julkaisujen kannessa nimellä Bjorn & Benny, Anna & Frieda. Filippiinien ja Kenian julkaisuissa yhtyeen nimenä on lyhenne ABBA. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1973 kappaleet Luokka:Abban kappaleet