EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Zaman (Kabardi-Balkaria)

Zaman (Заман, ”Aika”) on Venäjällä Kabardi-Balkarian pääkaupungissa Naltšikissa ilmestyvä balkaarinkielinen sanomalehti. Zaman on saanut alkunsa vuonna 1921 perustetusta venäjänkielisestä Krasnaja Kabarda -lehdestä. Vuonna 1924 se sai nimen Qaraxalq (”Köyhälistö”) ja alkoi julkaista aineistoa myös balkaariksi, kabardiksi ja tatiksi. Balkaarinkielinen Leninci jol (”Leninin tie”) erotettiin omaksi lehdekseen vuonna 1931. Vuonna 1935 se sai nimen Sotsialistiçeski Qabartı-Malqar. Saksalaismiehityksen aikana vuosina 1942–1943 balkaarinkielistä aineistoa julkaistiin Za Sovetskuju Kabardino-Balkariju -lehdessä. Lehti lakkasi balkaarien karkotuksen yhteydessä vuonna 1944. Se perustettiin uudelleen heidän päästyään palaamaan kotiseudulleen vuonna 1957 nimellä Kommunizmge jol (”Tie kommunismiin”). Kommunizmge jol oli NKP:n Kabardi-Balkarian aluekomitean sekä Kabardi-Balkarian ASNT:n korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Viidesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 1970-luvun puolivälissä noin 6 000 kappaletta. Sen rinnalla julkaistiin venäjänkielistä Kabardino-Balkarskaja pravdaa, kabardinkielistä Lenin guegua ja nuorisolehteä Sovetskaja molodjož. Lehti sai nimen Zaman vuonna 1991. Se on Kabardi-Balkarian tasavallan parlamentin ja hallituksen äänenkannattaja. Tasavallan kolmen päälehden ilmestymistiheyttä harvennettiin taloussyistä viidestä kolmeen kertaan viikossa vuonna 2018. Nelisivuisen ja broadsheet-kokoisen Zamanin painosmäärä oli 1 800 kappaletta vuonna 2024. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden sivusto Luokka:Kabardi- Balkaria Luokka:Neuvostoliittolaiset sanomalehdet Luokka:Venäläiset sanomalehdet
Robert Badinter

Robert Badinter (30. maaliskuuta 1928 Pariisi, Ranska – 9. helmikuuta 2024) oli ranskalainen asianajaja ja poliitikko, joka toimi vuosina 1981–1986 Ranskan oikeusministerinä. Hän oli keskeisessä asemassa kuolemanrangaistuksen lakkauttamisesta Ranskassa. Badinter toimi uransa aikana myös professorina, Ranskan perustuslakineuvoston puheenjohtajana ja senaattorina. Badinterin isä kuoli toisessa maailmansodan keskitysleirillä. Badinter itse aloitti sodan jälkeen yliopisto-opinnot. Badinter suoritti 1947 Pariisin yliopistossa alemman korkeakoulututkinnon ja seuraavana vuonna oikeustieteen kandidaatin tutkinnon. Badinter jatkoi opintojaan Yhdysvaltain Columbian yliopistosa, mistä hän valmistui 1949 maisteriksi. Badinter sai vuonna 1951 Ranskassa luvan harjoittaa oikeutta, ja seuraavana vuonna hän suoritti väitöstutkimuksensa valmiiksi. Badinter perusti 1965 Jean-Denis Bredinin kanssa Badinter-Bredin- nimisen lakitoimiston. Badinter toimi vuosina 1966–1974 professorina ensin Dijonin yliopistossa ja sitten Franche-Comtén ja Picardy Jules Vernen yliopiston professorina. Hänestä tuli vuonna 1974 Paris I -yliopiston professori. Presidentti François Mitterrand valitsi 1981 Badinterin hallituksensa oikeusministeriksi. Badinter tunnetaan ministerinä erityisesti kampanjastaan kuolemanrangaistuksen lakkauttamiseksi. Hän kertoi alkaneensa kannattaa kuolemanrangaisuksen poistamista, kun yksi hänen asiakkaistaan oli teloitettu giljotiinilla, jota käytettiin Ranskassa 1970-luvulle asti. Badinter onnistui saamaan parlamentin tuen, ja kuolemanrangaistus poistettiin käytöstä 1981. Badinterin aikana uudistettiin muutenkin rikoslakia ja asetettiin Badinterin lakina tunnetun määräyksen liikenneonnettomuuden uhreille annetusta kompensaatiosta. Badinter jätti ministerintehtävät 1986, jolloin hänestä tuli Ranskan perustuslakineuvoston puheenjohtaja. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1995. Badinter toimi vuosina 1991–1993 myös Jugoslavian rauhankonferenssin välimieskomission puheenjohtajana, minkä takia elintä kutsuttiin välillä Badinterin komissioksi. Komissio oli Euroopan talousyhteisön perustama, ja siinä oli mukana jäsenvaltioiden perustuslakineuvoston puheenjohtajat. Komissio tuki Sloveniaa ja Kroatia ja antoi kaikkiaan 15 oikeustieteellistä mielipidettä. Yhdessä niistä ehdotettiin Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan hajottamista, mikä lopulta johti Slovenian ja Kroatian kansainväliseen tunnustamiseen. Badinter valittiin 1995 Sosialistisen puolueen edustajana senaatiin, missä hän istui vuoteen 2011. Badinter toimi 1995–2013 Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön sovittelu- ja välimiesoikeuden johtajana.Hän osallistui 2002 EU:n perustuslain hahmotteluun ja oli vuosina 2003–2004 Kofi Annanin perustamassa komiteassa, joka pyrki uudistamaan Yhdistyneitä kansakuntia. == Lähteet == Luokka:Ranskan oikeusministerit Luokka:Ranskalaiset asianajajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Viljo Voipio

Viljo Voipio (3. helmikuuta 1887 Viipuri – 16. helmikuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen lakitieteen tohtori ja asianajaja.Kuolemantapauksia, Defensor legis : Suomen asianajajaliiton äänenkannattaja, 01.02.1925, nro 2, s. 31, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotTri Viljo Voipio, Uusi Suomi, 17.02.1925, nro 39, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotLakit. tohtori Viljo Voipio, Vaasa, 17.02.1925, nro 38, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Viljo Voipio pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1905. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1911, lakiteteen kandidaatiksi 1915 sekä lakitieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1924. Voipiolla oli asianajotoimisto Helsingissä vuodesta 1923 lähtien. Hän kuului Suomen Asianajajaliittoon ja Helsingin Asianajajayhdistykseen. Voipio oli aktiivisesti ajamassa suomenkielisen yliopiston perustamista Turkuun ja hän toimi Turun yliopiston kanslerin sihteerinä kuolemaansa saakka. Viljo Voipio kuoli 38-vuotiaana helmikuussa 1925 umpisuolentulehdukseen Mehiläisen sairaalassa Helsingissä. Voipio on haudattu Malmin hautausmaalle.Hautahaku.fi : Voipio Viljo == Julkaisuja == * Katovuosi 1601 vaikutuksineen Varsinais-Suomessa. Historiallinen arkisto 24, 1. Suomen Historiallinen seura, Helsinki 1914 * Nykyinen valtiomuotomme: sananen valtiomuotokysymyksestä oikeudelliselta kannalta katsoen. Otava 1918 * Ilman ja virtaavan veden oikeusasema: esinekäsite-tutkimus roomalaisen oikeuden mukaan, Helsingin yliopiston väitöskirja. WSOY 1923 * Kiinteistön ulottuvaisuudesta maan sisälle. Eripainos Lakimies-lehdestä. Porvoo 1924 * Kylän vesialue. WSOY 1924 * Onko asunto-osakeoikeuden tuottama asumisoikeus vuokraoikeutta. Eripainos Lakimies, N:o 1. 1925. Porvoo 1925 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Allan King

Allan Winton King (1930–2009) oli kanadalainen elokuvaohjaaja, joka teki sekä näytelmä- että dokumenttielokuvia. Hän tuli tunnetuksi 1970-luvun taitteen cinéma vérité -tyylisistä yhteiskunnallisista ”tarkkailudokumenteista” kuten Warrendale – lasten tähden (Warrendale, 1967, vuoden paras kanadalaiselokuva) ja Eräs aviopari (A Married Couple, 1969). Hänen näytelmäelokuvaohjauksiaan ovat Kuka on nähnyt tuulen? (Who Has Seen the Wind, 1977) ja Armoton erämaa (Silence of the North, 1981). Kingin televisioelokuva, Suomessa videokasettina julkaistu Viimeinen ottelu (The Last Season, 1986) kertoo Suomeen muuttavasta kanadalaisesta jääkiekkovalmentajasta. Elokuva kuvattiin osin Suomessa ja mukana on suomalaisia näyttelijöitä, kuten Johanna Raunio ja Taneli Mäkelä.”Viimeinen ottelu”, Video-opas 95, WSOY 1994. ==Filmografiaa== *Warrendale – lasten tähden (Warrendale, 1967, dokumentti) *Eräs aviopari (A Married Couple, 1969, dokumentti) *Kuka on nähnyt tuulen? (Who Has Seen the Wind, 1977) *Armoton erämaa (Silence of the North, 1981) *Viimeinen ottelu (The Last Season, 1986) *Pääteasema (Termini Station, 1989) *Tähtien tiellä 1–6 (By Way of the Stars, 1992, tv-minisarja) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet Luokka:Kanadalaiset elokuvaohjaajat
Fortune (Unix)

fortune on komentoriviltä käynnistettävä ohjelma, joka tulostaa tiedostoistaan satunnaisen tekstinpätkän, yleensä lainauksia teoksista, televisiosarjoista tai kuuluisilta kirjailijoilta. Nimitys tulee kiinalaisten ravintoloiden onnenkekseista (), joiden sisällä on paperilappunen, joka sisältää sanonnan tai sananlaskun. Ohjelma ilmestyi version 7 Unixissa vuodelta 1979. Tämä ohjelma tulostaa satunnaisen rivin tekstitiedostosta, joka sisältää lainaukset.https://www.tuhs.org/cgi- bin/utree.pl?file=V7/usr/src/games/fortune.c Ohjelma toimitettiin myöhempienkin Unix-versioiden pelien mukana ja aina Plan 9 -käyttöjärjestelmään asti.fortune(1) – Plan 9 Programmer's Manual, Volume 1 Ohjelman laajemman version kirjoitti Ken Arnold BSD-käyttöjärjestelmään. BSD:n versio sisältää uuden tiedostomuodon, joka sallii moniriviset lainaukset ja voi hakea niitä useista tiedostoista.https://svnweb.freebsd.org/base/head/usr.bin/fortune/fortune/fortune.c?revision=328486&view;=markup Toteutuksia on lukuisille muillekin käyttöjärjestelmille, joissa käytetään komentoriviä ja tekstipohjaista sisäänkirjautumista. Laajimmat kokoelmat valmiita lainauksia kuuluvat fortune-mod-pakettiin, joka koottiin ensimmäisen kerran lokakuussa 1995. Tämä tulee useiden Linux-jakelujen mukana. Lainaukset sisältävät mm. ASCII-taidetta, huumoria, lainauksia kirjallisuudesta, science fictionista, lauluista ja erikseen loukkaavat lainaukset.https://sources.debian.org/src/fortune-mod/1:1.99.1-7/datfiles/ FreeBSD poisti kokonaan jakelustaan loukkaavat lainaukset 2013https://svnweb.freebsd.org/base/head/usr.bin/fortune/datfiles/Makefile?view=log ja kaiken paitsi järjestelmän käytön vinkit, koska valitettiin että lainauksissa on sitaatteja Adolf Hitleriltä.https://svnweb.freebsd.org/base?view=revision&revision;=325828 ==Lähteet== Luokka:Unix-ohjelmat
Balettiooppera

Balettiooppera () on ooppera, johon sisältyy huomattavan paljon balettitanssia ja -kohtauksia. Nimitystä käytettiin erityisesti aikakaudella, jolloin esitettiin lyyrisiin tragedioihin (runollisiin murhenäytelmiin) pohjautuvia oopperoita. Balettioopperat kehittyivät Ranskassa 1600-luvun loppupuolella, vaikka tanssikohtauksia oli jo sitä varhaisempien italialaisten oopperoiden päätösosissa. Lajin kehittymistä edisti pyrkimys lisätä tanssien osuutta näytöksissä ja halu saada esityksiin enemmän näyttävyyttä. Tyypillisessä balettioopperassa oli prologi ja kolmesta viiteen näytöstä (), jotka yleensä päättyivät juhliin (fêtes) ja kontratanssiin. Ensimmäinen balettiooppera oli Pascal Colassen (1649–1709) säveltämä Las Saisons (Vuodenajat) vuodelta 1695. Balettioopperoita ovat esimerkiksi * Pascal Colassen Las Saisons vuodelta 1695 * André Campran L’Europe galante 1697 * André Campran Les fêtes vénitiennes 1710 * Michel Pignolet de Montéclairin Les festes de l’été 1716 * André Campran Les âges 1718 * André Cardinal Destouchesin Les éléments 1721 * Jean- Philippe Rameaun Les Indes galantes 1735 * Pancrace Royerin Zaïden 1739 * Jean-Philippe Rameaun Pigmalion 1748Radion sinfoniaorkesterin konsertin 9.2.2024 käsiohjelma. ==Lähteet== Luokka:Oopperan tyylilajit
Mantfombi Dlamini

Shiyiwe Mantfombi Dlamini Zulu (1956–29. huhtikuuta 2021) oli zulujen kuningatar, joka hallitsi kansaansa kaksi kuukautta leskikuningattarena puolisonsa, kuningas Goodwill Zwelithini kaBhekuzulun kuoleman jälkeen keväällä 2021. Mantfombi Dlamini oli Swazimaan kuningas Sobhuza II:n tytär. Hänestä tuli kuningas Goodwillin järjestyksessä kolmas vaimo vuonna 1977. Avioehtosopimuksen mukaan hänestä tuli kuninkaan päävaimo, mikä vaikutti vallanperimysjärjestykseen. Heille syntyi kolme tytärtä ja poika. Heidän poikansa Misuzulu Zulu nousi kuninkaaksi äitinsä jälkeen. Mantfombi Dlamini oli seitsemännen päivän adventisti. == Lähteet == Luokka:Zulujen kuninkaat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Adyge psale

Adyge psale (Адыгэ псалъэ, ”Adygen sana”) on Venäjällä Kabardi-Balkarian pääkaupungissa Naltšikissa ilmestyvä kabardinkielinen sanomalehti. Ensimmäinen kabardinkielinen lehti Adyge mak (”Adygen ääni”) ilmestyi Baksanissa vuosina 1917–1918. Yksityisen kansanvalistuslehden toiminta päättyi Venäjän sisällissotaan.. Vuonna 1921 perustettiin venäjänkielinen aluelehti Krasnaja Kabarda. Se sai vuonna 1924 nimen Karahalk (”Köyhälistö”) ja alkoi julkaista aineistoa myös kabardiksi, balkaariksi ja tatiksi. Kabardinkielinen Lenin guegu (”Leninin tie”) erotettiin omaksi lehdekseen vuonna 1931. Vuonna 1935 se sai nimen Sotsialistitšeska Keberdei-Balker (”Sosialistinen Kabardi-Balkaria”) ja vuonna 1944 nimen Keberdei pež (”Kabardian totuus”). Saksalaismiehityksen aikana vuosina 1942–1943 kabardinkielistä aineistoa julkaistiin Za Sovetskuju Kabardino-Balkariju -lehdessä. Lehti sai jälleen nimen Lenin guegu vuonna 1957. Se oli NKP:n Kabardi-Balkarian aluekomitean sekä Kabardi-Balkarian ASNT:n korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Viidesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 1970-luvun lopulla 21 000 kappaletta. Sen rinnalla julkaistiin venäjänkielistä Kabardino-Balkarskaja pravdaa, balkaarinkielistä Kommunizmge jolia ja nuorisolehteä Sovetskaja molodjož. Lehti sai nimen Adyge psale vuonna 1991. Se on Kabardi-Balkarian tasavallan parlamentin ja hallituksen äänenkannattaja. Tasavallan kolmen päälehden ilmestymistiheyttä harvennettiin taloussyistä viidestä kolmeen kertaan viikossa vuonna 2018. Nelisivuisen ja broadsheet-kokoisen Adyge psalen painosmäärä oli 1 500 kappaletta vuonna 2024. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden sivusto Luokka:Kabardi-Balkaria Luokka:Neuvostoliittolaiset sanomalehdet Luokka:Venäläiset sanomalehdet
Sven Körling

Sven Holger Körling (27. tammikuuta 1879 Ystad – 8. lokakuuta 1948 Göteborg) oli ruotsalainen säveltäjä ja kuoronjohtaja. Hänet tunnetaan parhaiten tekemistään lastenlauluista.Sven Körling (1879−1948) Swedish Musical Heritage, viitattu 10.2.2024 Körling syntyi säveltäjä August Körlingin perheeseen. Myös hänen veljensä Felix Körling oli säveltäjä. Sven Körling opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa, josta hän valmistui urkuri-kanttorin ja musiikinopettajan pätevyyksillä vuonna 1901. Hän työskenteli kanttori- urkurina Göteborgissa ja opetti musiikkia Göteborgin eri kouluissa. Hän meni vuonna 1907 naimisiin Anna Elisabet Lindholmin kanssa. Körling täydensi opintojaan matkoilla Saksaan vuosina 1903, 1912 ja 1915. Hän toimi Västergötlands sångarförbundin ja Göteborgs och Bohusläns sångarförbundin pääkuoronjohtajana. Körling oli aktiivinen laulukirjojen ja oppikirjojen kirjoittajana ja kustantajana. Vuonna 1934 hän julkaisi Birger Anrep-Nordinin kanssa useiden sukupolvien ajan koulujen käytössä pysyneen laulukirjan Dikt och ton. Körling teki myös Saga Wallin kuvittaman En saga om sången -oppikirjan (1935) sarjaan De små läseböckerna. Körlingin säveltämiin yksinlauluteoksiin kuuluu Sju blomvisor. Mieskuorolauluja hän teki muun muassa K. G. Ossiannilssonin sanoihin. Näiden joukossa on De svenske, jonka Körling esitti johtamansa kuoron kanssa laulujuhlilla, jotka järjestettiin vuoden 1912 kesäolympialaisten yhteydessä. Vuonna 1923 perustettu mieskuoro De Svenske nimettiin tämän kuorosävellyksen mukaan. Körlingin lastenlauluja sanoitti Anna Maria Roos. Tunnetuimpia hänen lastenlauluistaan ovat "Pilleman", "Positivvisa" ja "Pelle Sjöskum". == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Ruotsalaiset kuoronjohtajat Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Birger Anrep-Nordin

Birger Anrep-Nordin (21. tammikuuta 1888 Skara – 25. marraskuuta 1946 Göteborg) oli ruotsalainen säveltäjä, urkuri, kapellimestari, musiikkipedagogi ja musiikkikriitikko.Birger Anrep-Nordin (1888−1946) Swedish Musical Heritage, viitattu 10.2.2024 Anrep-Nordin syntyi rehtori Fredrik Nordinin ja aistivammoista kärsineiden oppilaiden kasvatuksen uranuurtajana tunnetun Elisabeth Anrep-Nordinin pojaksi. Hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa kontrapunktia Andreas Hallénin ja pianonsoittoa Richard Anderssonin johdolla. Anrep-Nordin valmistui urkurina vuonna 1911 sekä esilaulajana ja musiikinopettajana vuonna 1912. Hän sai musiikissa kandidaatin arvon vuonna 1913 ja maisterin arvon 1918. Hän sai filosofian tohtorin arvon Lundin yliopistosta vuonna 1924 Joseph Martin Krausia koskeneella väitöskirjallaan. Anrep-Nordin täydensi opintojaan Ranskassa, Englannissa, Saksassa, Sveitsissä ja Itävallassa. Hän sai myös musiikkipsykologian opetusta Yhdysvalloissa Carl Seashorelta vuonna 1937. Anrep-Nordin oli vuodesta 1917 naimisissa Signe Jeanssonin kanssa tämän kuolemaan (1936) saakka. Vuonna 1937 Anrep-Nordin solmi uuden avioliiton Martha Elisabeth Hellstenin (o.s. Lindhe) kanssa. Anrep-Nordin työskenteli Kalmarissa koulun musiikinopettajana vuosina 1914–1924 ja tuomiokirkon urkurina 1915–1924. Hän opetti liturgista musiikkia Lundin yliopistossa vuosina 1922–1934. Vuonna 1923 hän aloitti myös opettamisen opettajakorkeakoulussa Göteborgissa. Anrep-Nordin työskenteli vuosina 1927–1946 Oscar Fredriks kyrkan urkurina Göteborgissa. Musiikkikriitikkona hän oli Göteborgs-Postenissa (1924–1930) ja Göteborgs Morgonpostissa (1933–1936). Hän myös johti paikallisorkestereita. Anrep-Nordin oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen vuodesta 1943. Anrep-Nordin laati Sven Körlingin kanssa koulujen käyttöön kokoelman Dikt och ton (1934).Sven Körling (1879−1948) Swedish Musical Heritage, viitattu 10.2.2024 Hän julkaisi myös kirjan Musiken i skolan såsom skön konst. Herman Asplöfin kanssa hän laati urkujensoiton oppikirjan Orgelspelets teknik: Orgelskola. Säveltäjänä Anrep-Nordin tunnetaan muun muassa teoksista Lamento sellolle ja uruille, Bröllopsmusik i en landskyrka om sommaren ja Gammal svensk julkantat (joulukantaatti, sanat: Oscar Levertin). Anrep-Nordin sävelsi myös jousikvarteton sekä kolme suurimuotoista liturgista teosta solisteille, sekakuorolle ja orkesterille: Invokation till Sancta Caecilia, Mot ljuset ja Sången om Graal. Joitain hänen varhaisista teoksistaan sovitti tai rekonstruoi myöhemmin Torsten Sörenson. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Ruotsalaiset kapellimestarit Luokka:Ruotsalaiset urkurit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Musiikkikriitikot Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1946 kuolleet
Kaleen

Marie-Sophie Kreissl, taiteilijanimeltään Kaleen (s. 12. marraskuuta 1994 Wels, Itävalta) on itävaltalainen laulaja, tanssija ja koreografi. Hän edusti Itävaltaa kappaleella "We Will Rave" vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Hän tuli kilpailun finaalissa 24. sijalle saatuaan yhteensä 24 pistettä, joista 5 yleisöltä ja 19 tuomareilta. == Varhaiselämä == Kaleen varttui Ried im Traunkreisissa Ylä-Itävallassa. Hänen isoäitinsä on itävaltalainen folk-musiikin säveltäjä, sanoittaja ja tuottaja Hanneliese Kreißl-Wurth. Kaleen kävi balettitunneilla kaksivuotiaasta lähtien. Seitsemänvuotiaana hän voitti ensimmäisen Itävallan mestaruutensa tanssissa. == Ura == Kaleen on maininnut Dua Lipan, Little Mixin, Ariana Granden, Beyoncén ja Zara Larssonin olevan hänen musiikillisia esikuviaan. Vuonna 2014 Kaleen osallistui Saksan versioon brittiläisestä tv-ohjelmasta nimeltä Got to Dance ja ylsi kilpailussa finaaliin asti tanssiparinsa kanssa. Vuodesta 2020 lähtien Kaleen on toiminut koreografina ja ohjaajana Itävallan yleisradioyhtiö ORF:lle ja muun muassa yhtiön lähettämälle Supermania-ohjelmalle. Vuonna 2021 Kaleen perusti oman levy-yhtiönsä nimeltä Wifi Records. Vuoden 2023 syyskuussa Kaleen julkaisi ensimmäisen albuminsa nimeltä Stripping Feelings. Vuodesta 2018 lähtien Kaleen on työskennellyt Eurovision laulukilpailun ja lasten Eurovision laulukilpailun parissa erilaisissa työtehtävissä. Vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa hän toimi sijaislaulajana harjoituksissa, tanssijana sekä väliaikanumeroiden koreografina. Vuoden 2021 lasten Eurovision laulukilpailussa Kaleen toimi taiteellisena johtajana Espanjan ja Bulgarian esityksille. Vuoden 2022 lasten Eurovision laulukilpailussa Kaleen työskenteli muun muassa Espanjan esityksen taiteellisena johtajana, sijaislaulajana Armenian harjoitusesityksessä sekä koko show'n lavanohjaajana. Vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa Kaleen auttoi Armenian, Georgian, Itävallan ja Saksan lavaesitysten luomisessa. 16\. tammikuuta 2024 ilmoitettiin, että Itävallan yleisradioyhtiö ORF oli valinnut Kaleenin edustamaan Itävaltaa vuoden 2024 Euroviisuihin Ruotsin Malmöön. Hänen kappaleensa "We Will Rave" on tyylilajiltaan dance-poppia ja on saanut vaikutteita myös teknosta. Hän tuli kilpailun finaalissa 24. sijalle saatuaan yhteensä 24 pistettä, joista 5 yleisöltä ja 19 tuomareilta. == Diskografia == === Studioalbumit === Nimi Yksityiskohdat Stripping Feelings * Julkaistu: 22. syyskuuta 2023 * Levy- yhtiö: Wifi Records * Formaatit: digitaalinen lataus, striimaus === Singlet === Single Vuosi Albumi / EP-levy "Too Good to Not" 2021 rowspan="4" "Don't Wanna Leave You Now" "Games" 2022 "Put You Down" "What It Feels Like" 2023 Stripping Feelings "Taking Chances" "We Will Rave" 2024 rowspan="1" ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Itävaltalaiset laulajat Luokka:Itävallan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Misuzulu Zulu

Misuzulu Zulu (s. 23. syyskuuta 1974) on zulu-heimon kuningas. Hän nousi valtaistuimelle huhtikuussa 2021 äitinsä Mantfombi Dlaminin jälkeen. Tämä hallitsi kansaansa vain kaksi kuukautta puolisonsa, kuningas Goodwill Zwelithini kaBhekuzulun kuoleman jälkeen keväällä 2021. Zulujen perinnäistapojen mukaan kuninkaan on oltava naimisissa, ja huhuttiin, että sijaishallitsijajärjestelyn tarkoituksena oli antaa Misuzululle aikaa solmia avioliitto isänsä kuoleman jälkeen. Hänet vihittiin pitkäaikaisen morsiamensa Ntokozo Mayiselan kanssa äitinsä hautajaisten yhteydessä. Ilmoitus siitä, että Misuzulu on uusi kuningas, luettiin 7. toukokuuta 2021. Se ei miellyttänyt kaikkia kuningashuoneen jäseniä, ja ilmoituksesta seurasi mellakoita. Kruunajaiset pidettiin perinteisin menoin vasta elokuussa 2022. Asema vahvistettiin saman vuoden lokakuussa valtiollisessa seremoniassa, johon osallistui Etelä-Afrikan presidentti Cyril Ramaphosa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kruunajaiskuvia Etelä-Afrikan hallituksen Zlickr-tili Luokka:Zulujen kuninkaat Luokka:Vuonna 1974 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kalmarin säännökset

Kalmarin säännöksetKalmar stadgar Nordisk familjebok, Uggleupplagan 13, palsta 683. Nordisk familjeboks förlag 1910 eli Vadstenan säännökset tarkoittaa sittemmin Kalmarissa julkaistua sopimusta, jonka Juhana III ja Sigismund valmistivat Ruotsin valtaneuvoston kanssa 1587 Vadstenassa määräyksiksi Ruotsin ja Puolan valtakuntien yhdistämiselle yhden hallitsijan vallan alle.Vadstenan säännökset, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 410. Tietosanakirja- osakeyhtiö 1919 ==Lähteet== Luokka:Ruotsin historia Luokka:Puolan historia Luokka:Kalmar
Richard Andersson

Ernst Christian Richard Andersson (22. elokuuta 1851 Tukholma – 20. toukokuuta 1918) oli ruotsalainen pianisti, pianopedagogi ja säveltäjä.Richard Andersson (1851−1918) Swedish Musical Heritage, viitattu 10.2.2024 Andersson varttui Karlskronassa, johon hänen vanhempansa muuttivat hänen ollessaan kaksivuotias. Andersson sai varhaisimman pianonsoiton opetuksensa äidiltään ja sai sitten opetusta kaupungin eri pianopedagogeilta. Vuonna 1867 hän pääsi Tukholman kuninkaalliseen musiikkikorkeakouluun, jossa hän opiskeli pianonsoittoa ensin Jan van Boomin (k. 1872) ja sitten Ludvig Normanin johdolla. Harmoniaa Anderssonille opetti Otto Daniel Winge ja urkujensoittoa Gustaf Mankell. Lisäksi hän sai sävellys- ja kontrapunktiopetusta Hermann Berensiltä. Andersson valmistui vuonna 1874, mutta täydensi opintojaan Hilda Thegerströmin johdolla. Syksyllä 1876 hän lähti Berliiniin, jossa hän sai opetusta Clara Schumannilta, Richard Wüerstiltä, Karl Heinrich Barthilta ja Friedrich Kieliltä. Barth antoi Anderssonin opettaa yksityisoppilaitaan ollessaan itse kiertueilla. Andersson teki debyyttinsä Ludwig van Beethovenin pianokonserton nro 4 solistina Kungliga Hovkapelletin konsertissa. Palattuaan Saksasta Tukholmaan vuonna 1884 hän saavutti suurta suosiota Frédéric Chopinin pianokonserton nro 1 esityksellä. Andersson esiintyi aktiivisesti paitsi konserttosolistina, myös resitalistina ja kamarimuusikkona, usein Tor Aulinin kvartetin kanssa. Vuonna 1886 hän perusti Emil Sjögrenin kanssa mukaansa nimetyn musiikkikoulun. Siellä opetettiin alun perin aloittelevia ja keskitasoisia pianisteja, mutta pian opisto alkoi tarjota myös ammattitason koulutusta. Monet tulevat säveltäjät, pianistit ja pedagogit opiskelivat siellä. Andersson opetti myös Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuosina 1904–1906 ja sai professorin arvonimen vuonna 1912. Hänet valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 1890. Suurin osa Anderssonin sävellystuotannosta on peräisin hänen opiskeluajoiltaan (1867–1884). Hänen säveltämismahdollisuuksiaan myöhemmin heikensi hänen asemansa kysyttynä pianistina ja omistautuneena pedagogina. Tyylillisesti Andersson nojautui pitkälti Beethovenin, Robert Schumannin ja Johannes Brahmsin vaikutteisiin. Hänen tärkeimpänä pianoteoksenaan on pidetty pianosonaattia (D-duuri, 1878). Anderssonin pianosävellystyyliin vaikutti varsinkin Wilhelm Stenhammar. Hän sävelsi myös lauluja ja kamarimusiikkiteoksia, joihin kuuluu Fantasistycke sellolle ja pianolle. Usein Andersson hyödynsi tuotannossaan kansanmusiikkivaikutteita. Hän julkaisi myös transkriptioita kansanlauluista ja -tansseista. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset pianistit Luokka:Musiikkipedagogit Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Hereditas

Elinkorkolaitos Hereditas Oy on suomalainen listaamaton sijoitusyhtiö. == Elinkorkolaitos 1905–2015 == Hereditas perustettiin vuonna 1905. Hereditas oli elinkorkolaitos, joka maksoi elinkorkoa. Laitokseen rahaa tallettanut sai juoksevan elinkoron, joka periytyi sukupolvelta toiselle. Yhteensä Suomessa on toiminut kuusi elinkorkolaitosta. Hereditas (lat. 'perintö') poikkesi muista elinkorkolaitoksista siinä, että sen elinkorko oli perinnöllinen. Historiansa aikana Hereditas on sijoittanut muun muassa kiinteistöihin ja teollisuusosakkeisiin. Oikeudelliselta muodoltaan Hereditas oli pitkään erikoisuus. Muiden elinkorkolaitosten lopetettua toimintansa se jäi Suomen ainoaksi elinkorkolaitokseksi. Elinkorkolaitoksista ei ollut säädetty laissa, vaan toiminta perustui laitoksen omiin sääntöihin. == Osakeyhtiö 2016 alkaen == Hereditas muuttui elinkorkolaitoksesta osakeyhtiöksi vuoden 2016 alusta. Elinkoron on korvannut osinko, jota yhtiö pyrkii maksamaan vuosittain. Vuonna 2022 Hereditaksella oli 650 osakkeenomistajaa. Yhtiön sijoitussalkun markkina- arvo oli noin 250 miljoonaa euroa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sijoitusyhtiöt
Johann Martin von Wagner

Johann Martin von Wagner (1777–1858) oli saksalainen kuvanveistäjä.Wagner, Johann Martin von, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 412. Tietosanakirja- osakeyhtiö 1919 Opiskeltuaan aluksi lyhyehkön ajan Pariisissa hän asettui 1804 Roomaan, jossa hän jatkoi maalaustaiteen opintoja. Baijerin perintöprinssin Ludvigin valtuuttamana hän hankki 1812 Münchenin museota varten joukon antiikkisia veistokuvia, muun muassa kuulut Afaian temppelin päätyveistokset Aiginan saarelta. thumb|upright|left|Siegestor Vuonna 1821 hän valmisti Ludvigin tilauksesta korkokuvafriisin Münchenin ratsastuskoulua varten sekä seuraavana vuonna 92 metriä pitkän friisin, jonka aiheet oli saatu Saksan muinaisuudesta. Se asetettiin 1839 Walhallaan lähelle Regensburgia. Münchenin Voittoportin (Siegestor) päällä oleva neljän leijonan vetämä Bavaria on niinikään Wagnerin muovailema. Samaten hän suunnitteli Münchenin glyptoteekin päätykolmiota varten korkokuvaryhmän Minerva veistotaiteita suojelemassa. Sen valmisti myöhemmin Ludwig Schwanthaler marmorista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1777 syntyneet Luokka:Vuonna 1858 kuolleet
Vultures 1

Vultures 1 on yhdysvaltalaisten rap-artistien Kanye Westin ja Ty Dolla Signin muodostaman rapduo ¥$:n esikoisalbumi. Albumi julkaistiin 10. helmikuuta 2024 omakustanteena. Albumilla vierailee Playboi Carti, Quavo, Travis Scott, Freddie Gibbs, Nipsey Hussle, YG, Lil Durk, Bump J, Rich the Kid, Chris Brown, India Love sekä Westin tytär North West. Albumi on Westin ensimmäinen Dondan jälkeen. Kappaleista Vultures ja Talking julkaistiin singleinä ennen varsinaisen albumin julkaisua. Albumi on Westin sekä Ty Dolla Signin ensimmäinen albumi, joka on julkaistu omakustanteena. Albumi on ensimmäinen osa kolmen albumin sarjasta, joiden muut albumit Vultures 2 sekä Vultures 3 on määrä julkaista 2024. == Kappaleet == === Vierailijat === * Kappaleella Keys To My Life vierailee India Love. * Kappaleella Talking vierailee North West. * Kappaleella Back To Me vierailee Freddie Gibbs sekä Quavo. * Kappaleella Do It vierailee Nipsey Hussle sekä YG. * Kappaleella Paperwork vierailee Quavo. * Kappaleella Fuk Sumn vierailee Playboi Carti sekä Travis Scott. * Kappaleella Vultures vierailee Bump J sekä Lil Durk. * Kappaleella Carnival vierailee Playboi Carti sekä Rich The Kid. * Kappaleella Beg Forgiveness vierailee Chris Brown. == Listasijoitukset == Lista (2024) Sija Australian Albums 1 Suomen virallinen lista 1 German Albums 1 Irish Albums 2 Japanese Albums 20 Lithuanian Albums 1 New Zealand Albums 1 Swedish Albums 2 == Lähteet == Luokka:Vuoden 2024 esikoisalbumit Luokka: Yhdysvaltalaiset hip hop -albumit
Marjoniemen yhtenäiskoulu

Marjoniemen yhtenäiskoulu on tuleva, noin 966 oppilaan peruskoulu Kouvolan Marjoniemessä. Rakentamisen suunnittelu on käynnistetty kesällä 2021. Kouluun tulee nykyisen Urheilupuiston koulun, Kouvolan yhteiskoulun ja Kaunisnurmen koulun oppilaat. Kouluun tulee myös koko kaupungin erityisen vaativan tuen opetus, kuten Carea-koulun vaikeimmin kehitysvammaisten opetus, sekä sairaalaopetus. Yhtenäiskoulu rakennetaan entisen Marjoniemen terveysaseman tontille. Sijainnin valinnassa on otettu huomioon muun muassa tontin koko, sijainti, ympäröivä luonto sekä palveluiden läheisyys. Tontti on tarpeeksi suuri hyvän piha-alueen, liikennejärjestelyiden ja paikoitusalueen rakentamiseen. Koulun rakentamisen yhteydessä ei tarvita väistötiloja, vaan nykyiset koulut voivat jatkaa nykyisen koulun valmistumiseen asti. Koulun rakentaminen on tarkoitus alkaa elokuussa 2025 ja valmistua/avautua syyslukukaudelle 2027. == Lähteet == Luokka:Kouvolan peruskoulut
Sven Kjellström

Sven Kjellström (30. maaliskuuta 1875 Luulaja – 5. joulukuuta 1950 Tukholma) oli ruotsalainen viulisti.Sven Kjellström Svenskt biografiskt lexikon, viitattu 10.2.2024 Kjellström sai varhaista musiikkikasvatusta Pelle Schenelliltä. Vuosina 1889–1892 hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa viulunsoiton opettajanaan Karl Lindberg. Vuosina 1897–1900 Kjellström täydensi opintojaan Pariisissa Guillaume Rémyn johdolla. Hän työskenteli sen jälkeen Pariisissa muusikkona ja opettajana vuoteen 1908 saakka. Hän soitti Paul Viardot'n kvartetissa toisena viulistina ja työskenteli Ruotsissa Stockholms konsertföreningin konserttimestarina. Vuonna 1902 hän meni naimisiin Karin Sofia Selanderin kanssa. Kjellström perusti oman jousikvartettinsa (Kjellströmkvartetten), jonka vaihtuvaan kokoonpanoon kuuluivat eri aikoina myös Axel Runnqvist, Gösta Björk, Ernst Törnqvist, Fritz Johansson, Einar Grönwall, Carl Lindhe, Carl Christiansen ja Gunnar Norrby. Kvartetti esiintyi aktiivisesti Ruotsissa ja teki lisäksi esiintymisiä Norjassa, Tanskassa ja Saksassa. Kvartetti hajosi vuonna 1928, mutta Kjellström jatkoi konserttien pitämistä eri kokoonpanoin sen jälkeenkin. Pianisteista hänen säännöllisiä yhteistyökumppaneitaan olivat Alfred Roth, Ingrid Kjellström (tytär), Eric Westberg, Ingrid Hökerberg ja Anna Selander. Kjellström esiintyi myös konserttosolistina Tukholmassa ja Ruotsin eri paikallisorkestereiden kanssa. Hän työskenteli lisäksi kansanmusiikin parissa. Kjellström pääsi Tukholman kuninkaallisen musiikkikorkeakoulun johtajaksi vuonna 1929 ja toimi sen professorina. Hän oli vuodesta 1912 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen. Hänelle myönnettiin vuonna 1915 Litteris et Artibus -mitali. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1950 kuolleet Luokka:Litteris et Artibus -palkitut
Kouvolankylän kansakoulu (Kouvola)

Kouvolankylän kansakoulu eli Kouvolankylän koulu on Kouvolan Alakylässä sijaitseva koulu. Arkkitehti Toivo Salervon suunnittelema koulu on rakennettu vuonna 1933. Koulu korvasi Valkealan Kouvolankylään vuonna 1895 valmistuneen koulun, jonka oli todettu olevansa käyttöiän päässä. Rakennuksen muotokieli on vapaata, kevyttä ja siroa. Se edustaa 1920-luvun uusklassismia kolmionmuotoisine ulokkeineen, kahdeksankulmaisine pilareineen ja pyöröineen ikkunoineen. Vuoden 1946 laajennussiiven on suunnitellut rakennusmestari Urho Koivisto. Laajennusosassa sijaitsevat keittiö, luokka ja naisopettajan asunto. Laajennuksessa on sovellettu alkuperäisen osan muotokieltä. Kouvolankylän koulussa toimii nykyään Eskolanmäen koulun Joustavan perusopetuksen luokat. == Lähteet == Luokka:Kouvolan peruskoulut
Elinkorkolaitos

Elinkorkolaitos (myös koronvalmistuslaitos) on ollut laitos, joka ottaa vastaan talletuksia ja maksaa elinkorkoa. == Elinkorkolaitokset Suomessa == Elinkorkolaitokseen tehdyt talletukset pidettiin laitoksessa, jossa ne kasvoivat korkoa. Tallettaja sai vuotuista elinkorkoa täytettyään tietyn iän, tavallisesti 55 vuotta. Pääoma jäi kuitenkin laitokseen. Suomessa on toiminut kuusi elinkorkolaitosta. Kaikki ovat lopettaneet toimintansa paitsi Hereditas, joka on muuttunut osakeyhtiöksi. * Turun elinkorkolaitos * Helsingin pääoma- ja elinkorkovakuutuslaitos * Vaasan elinkorko- ja pääomavakuutuslaitos * Korko- ja pääomavalmistuslaitos Turussa * Tampereen pääoma- ja elinkorkolaitos * Hereditas Elinkorkolaitokset erosivat henkivakuutuslaitoksista siten, että ne eivät perineet vakuutusmaksuja eivätkä sitoutuneet etukäteen minkään tietyn rahasumman maksamiseen. Hereditas poikkesi muista elinkorkolaitoksista siten, että sen elinkorko oli perinnöllinen. Elinkorkolaitoksista ei ollut säädetty Suomen laissa, vaan toiminta perustui niiden omiin sääntöihin. == Lähteet == Luokka:Yhtiömuodot Luokka:Sijoittaminen Luokka:Eläkkeet
Tehdaspiiri (Zaporižžja)

Tehdaspiiri eli Zavodin piiri () on yksi Ukrainan Zaporižžjan seitsemästä hallinnollisesta alueesta (kaupunkipiiristä). Zaporižžjan pohjoisosassa, Dneprin vasemmalla rannalla sijaitsevan, vuonna 1969 perustetun kaupunkipiirin pinta-ala on 56,0 neliökilometriä. Piirin väestöarvio on 50 750 (2015), ja aiemmin noin 60 900 (VL 2001). Zavodin piiri perustettiin vuonna 1969 jakamalla silloinen Ordžonikidzevskyin piiri (jonka seuraaja on nykyinen Voznesenkan piiri) kahteen osaan. Uuden kaupunkipiirin nimi juontui sen teollisuusalueen metallitehtaista. Piirissä toimivista teollisuusyrityksistä mainittakoon esimerkiksi Zaporižstal (terästehdas). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tehdaspiirin rajat Open Street Map -kartalla (OSM) (openstreetmap.org) Luokka:Zaporižžjan piirit
Sateet tulivat

Sateet tulivat () on vuonna 1955 ensi-iltansa saanut Jean Negulescon ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Lana Turner, Richard Burton, Fred MacMurray, Joan Caulfield ja Michael Rennie. Elokuva perustuu Louis Bromfieldin vuonna 1937 ilmestyneeseen samannimiseen romaaniin, jonka pohjalta Merle Miller laati käsikirjoituksen. == Juoni == Hemmoteltu ja hedonistinen lady Edwina Esketh (Lana Turner) ja brittiläinen aatelismies lordi Esketh (Michael Rennie) elävät intohimottomassa ja onnettomassa avioliitossa. Kun he matkustavat Intiaan ostamaan hevosia maharanin (Eugenie Leontovich) kutsumana, lordi ilmoittaa aikovansa erota vaimostaan Englantiin palattuaan. Matkalla Edwina kuitenkin löytää uuden rakkauden. Ensiksi hän kohtaa entisen tuttavan ja nykyisen kyläjuopon Tom Ransomen (Fred MacMurray), ja sittemmin hän tapaa maharanin perillisen, tohtori Saftin (Richard Burton). Aluksi Edwinan yritykset vietellä tohtori eivät tuota tulosta, mutta pian hän alkaa tajuta aidosti rakastuneensa tohtoriin. Tuota pikaa tohtori antautuu Edwinan viehätysvoimalle, ja heidän välillään alkaa kiihkeä suhde, kunnes maanjäristykset ja tuhoisa tulva iskevät kaupunkiin. == Näyttelijät == == Tuotanto == === Tausta === 20th Century Fox oli jo aiemmin filmannut Louis Bromfieldin romaanista elokuvasovituksen Kun sateet tulivat (The Rains Came) vuonna 1939. Aiemman filmatisoinnin oli ohjannut Clarence Brown, ja sen pääosissa ovat Myrna Loy, Tyrone Power ja George Brent. Lana Turneria oli harkittu Fern Simonin rooliin vuoden 1939 filmatisointiin. === Kuvaukset === Metro-Goldwyn-Mayer lainasi sopimusnäyttelijänsä Lana Turnerin Foxille elokuvaa varten. Sateet tulivat oli Turnerin ensimmäinen Foxille tekemä elokuva. Työnimellä The Rains Came kulkeneen elokuvan tuotanto alkoi elokuun puolessa välissä 1955. Elokuvan kuvauspaikoiksi kaavailtiin aluksi Intiaa ja Pakistania. Intia ei myöntänyt kuvauslupaa, mutta elokuvan taustakohtauksia kuvattiin Pakistanissa. Lisäksi elokuvaa kuvattiin kotimaassa Foxin tilalla Malibussa. Syyskuussa 1955 elokuvan erikoistehostebudjettia korotettiin aiemmasta 260 000 dollarista 400 000 dollariin ja kokonaisbudjettia 3,5 miljoonasta dollarista 4,5 miljoonaan dollariin. CinemaScope- laajakuvaformaatilla ja DeLuxe Color -värielokuvajärjestelmällä kuvatun elokuvan tuotanto saatiin päätökseen syyskuun puolessa välissä 1955. == Ensi- ilta ja vastaanotto == Sateet tulivat sai ensi-iltansa New Yorkissa 15. joulukuuta 1955 ja Los Angelesissa seuraavana päivänä. Se julkaistiin Yhdysvalloissa maanlaajuisesti elokuvateattereissa joulukuun aikana 1955. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Suomessa 27. huhtikuuta 1956. Sateet tulivat oli ehdolla parhaiden erikoistehosteiden Oscar-palkinnon saajaksi vuoden 1956 gaalassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Sateet tulivat -elokuvan traileri YouTubessa Luokka:Vuoden 1955 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Jean Negulescon ohjaamat elokuvat Luokka:20th Century Foxin elokuvat
Sean Dooley

Sean Dooley (s. 16. tammikuuta 1985 Nelson, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on uransa päättänyt kanadalais-irlantilainen jääkiekkoilija. Dooley pelasi juniorikiekkoa Kanadassa Kootenay International Junior Hockey Leaguessa kotikaupunkinsa Nelson Leafs joukkueessa vuosina 2000-2004. Kaudeelle 2007-2008 hän siirtyi pelaamaan Irlantiin Dundalk Bullsin joukkueeseen. Siellä hän teki 11 ottelussa 39 tehopistettä. Dooley edusti Irlantia Divisioona kolmen MM-turnauksessa 2010 ja 2013 sekä Divisioona kahden turnauksessa 2011. ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Irlantilaiset jääkiekkoilijat Luokka:Kanadanirlantilaiset Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nordiska Bibelinstitutet

Nordiska Bibelinstitutet (lyh. NBI, ) oli vuosina 1969–1992 toiminut ruotsalainen raamattukoulu. NBI toimi Krokstadin kartanossa Säfflessä. Raamatukoulu oli yhteydessä pohjoisamerikkalaiseen Greater European Mission- järjestöön. Monet seurakunnat vastustivat raamattukoulun perustamista 1960-luvulla ja järjestö suhtautui paneutuvasti omaan tehtäväänsä. Alkuvuosina raamattukoulu painotti kalvinistista oeptusta ja sen opillinen pohja perustui fundamentalismiin, joka korosti muun muassa Raamatun erehtymättömyyttä. 1980-luvulla koulun linja kehittyi evankelikaaliseen suuntaan ja opettajat sitoutuivat Lausannen liikkeeseen. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset evankelis-kristilliset järjestöt Luokka:Kristilliset oppilaitokset Luokka:Säfflen kunta
Faith and Order

Faith and Order () on ekumeenisen liikkeen haara. Liike on saanut alkunsa vuonna 1910. Kirkkojen maailmanneuvoston perustamisen jälkeen Faith and Order on muodostanut KMN:n erityiskomission. Komissioon kuuluu 120 jäsentä, jotka jäsenkirkot nimeävät. Liikkeen piirissä kirkot ovat tutkineet apostolista uskoa, sakramentteja, virkaa, kirkko-oppia, kirkkojärjestystä, moraalikysymyksiä kirkoissa ja Kirkkojen maailmanneuvoston ohjelmatyön teologiseen perustaan liittyviä kysymyksiä. Faith and Order pyrkii edistämään kirkkojen ykseyttä kokouksissa tapahtuvan dialogin ja kokouksia varten tehtyjen asiakirjojen avulla. Ensimmäiset kokoukset pidettiin Lausannessa 1927, Edinburghissa 1937, Lundissa 1952, Montrealissa 1963 ja viimeksi Santiago de Compostelassa 1993. == Lähteet == Luokka:Kirkkojen maailmanneuvosto
Ruotsin evankelinen allianssi

Ruotsin evankelinen allianssi (, lyh. SEA) on ruotsalainen evankelisten järjestöjen ja kristittyjen verkosto. Ruotsin evankelinen allianssi toimii teologisesti Lausannen julistuksen pohjalta. Järjestö on Euroopan evankelisen allianssin kansallinen liitto Ruotsissa. == Verkosto == Seuraavat järjestöt kuuluvat Ruotsin evankeliseen allianssiin: === Järjestöt === * Apologia – Centrum för kristen apologetik * Church of Pentecost Sweden * Dorema International * Evangelisk Luthersk Mission * Folk & Språk * Föreningen Genesis * Föreningen Theofil * Gå ut mission * Kristna föreningen Filippi * Ljus i Öster * Metal House * Missionuoret (Ungdom med Uppgift) * Operaatio Mobilisaatio (OM Sverige) * Svenska Folkbibeln * Trosrörelsen * Trunnagården * Tältmissionen/100% Liv === Seurakunnat === * Agape, Norrköping * Baptistkyrkan Motala * Bethelförsamlingen, Gagnef * Brokyrkan (Bibelcentret), Sundsvall * Bollnäs Bibelcenter, Bollnäs * Borås Kristna Center * Bredbyn EFS * Byske Fria Församling * Centrumkyrkans Frikyrkoförsamling, Kinnarp * Elim Billdal * Filadelfiaförsamlingen Nyköping * Framtidskyrkan Gottne/Mellansel * Furuhöjdskyrkan, Alunda * Församlingen Fristaden * Församlingen Guds Kraft, Sävsjö * Hope Vetlanda * Höglandskyrkan, Sävsjö * Kornhillskyrkan EFS, Halmstad * Korskyrkan, Borlänge * Kungsportskyrkan, Huskvarna * Livets Ord, Uppsala * Nordanstigs Kristna Center, Gnarp * Nya Korskyrkan, Boden * Offerdals Östra Baptistförsamling * Pingstförsamlingen, Sandhem * Pingstförsamlingen, Tollarp * Pingstkyrkan, Borås * Pingstkyrkan, Mölndal * Pingstkyrkan, Sundsvall * Pingstkyrkan, Tidaholm * Roseniuskyrkan, Stockholm * Salemförsamlingen Mullhyttan * Sandeslätts Kristna Församling * Saronförsamlingen, Gnosjö * Sidensjö EFS * Sionförsamlingen, Gullabo-Torsås * Vetlanda friförsamling * Vingården, Finspång * Värne Alliansförsamling, Eksjö * We Are One Church, Stockholm * Örebro Pingst === Lähetysallianssi === Seuraavat järjestöt kuuluvat Ruotsin evankeliseen lähetysallianssiin: * All Nations * Evangelisk Luthersk Mission * Folk & Språk * Frontiers Norden * Gå ut mission * Harvest Ready * Insitutet för Bibelöversättning * Källan * Life Mission * Ljus i Öster * Norea Sverige * OM Sverige * Simpy Mobilizing * Svensk Pionjärmission * Svenska Evangeliska Alliansen * To All Mission * Trosgnistans Mission * YWAM Sverige == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset evankelis-kristilliset järjestöt Luokka:Kristinusko Ruotsissa
Pjotr Vasiljevitš Zavadovski

Pjotr Vasiljevitš Zavadovski (ven Пётр Васильевич Завадовский) s.10/21 tammikuuta 1739) Krasnovišersk, Belgorodin kuvermentissa, Venäjän keisarikunta – 9/21 tammikuuta 1812, Pietari, Venäjän keisarikunta), oli venäläinen kreivi, valtiomies ja kabinettisihteeri sekä Venäjän keisarikunnan opetusministeri vuosina 1802–1810. == Historia == Pjotr Zavadovski toimi Venäjän keisarikunnassa opetusministerinä Aleksanteri I:n aikana 8. syyskuuta 1802 – 11. huhtikuuta 1810. Hän oli julkisen koulutuksen ministeriön ensimmäinen johtaja. === Perhe === Pjotr ​​Vasiljevitš Zavadovski meni naimisiin kreivitär Vera Nikolaevna Apraksina kanssa 30. huhtikuuta 1787. Avioliitosta syntyi 9 tytärtä ja 4 poikaa, mutta kahdeksan heistä kuoli lapsena. Aikuisiksi elivät: * Aleksanteri Petrovitš (1794–1856), kamariherra, ulkoasiainkorkeakoulun virkamies. Kuoli naimattomana * Sofia Petrovna (1795–1830), kunnianeito. Meni vuonna 1815 naimisiin prinssi V. N. Kozlovskyn (1790–1847), mutta erosi myöhemmin. Hän meni uusiin naimisiin A. M. Islenyevillen (1794–1882) kanssa, mutta avioliittoa ei tunnustettu. Heidän lapsensa saivat sukunimen Islavina, yksi tyttäristä. Lyubov Aleksandrovna Islavina (1826-1886, naimisissa Bers), oli S. A. Tolstoin äiti, kirjailija L. N. Tolstoin vaimo. * Vasily Petrovich (1798–1855) - Senaatin pääsyyttäjä. Hän oli naimisissa kuuluisan Elena Mikhailovna Vlodekin (1807–1874) kanssa. * Aglaida Petrovna (1799–1844) oli naimisissa F. I. Meržejevskin (k. 1851), Mogilevin maakunnan aatelisen kanssa. * Tatjana Petrovna (1802–1884), oli naimisissa senaattori V. I. Kablukovin (1781–1848) kanssa. Zavadovskin lapsenlapsen tytär Sofia Andrejevna Bers meni naimisiin kreivi Leo Tolstoin kanssa. === Haudattu === Pjotr ​​Vasiljevitš Zavadovski on haudattu Aleksanteri Nevskin Lavran Lazarevin hautausmaalle. == Tunnustukset == Ritarikunnat: * Pyhän Yrjön ritarikunta 4. luokka (26. marraskuuta 1775 * Valkoisen kotkan ritarikunta (1776) * Pyhän Stanislauksen ritarikunta (1776) * Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunta (12. helmikuuta 1786 * Pyhän Vladimirin ritarikunta, 1. luokka (28. kesäkuuta 1786 * Pyhän Andreaksen ritarikunta (5. huhtikuuta 1797) * Jerusalemin Pyhän Johanneksen ritarikunta, komentajaristi (8. tammikuuta 1799) == Lähteet == Luokka:Venäjän ministerit Luokka:Venäläiset aateliset Luokka:Vuonna 1739 syntyneet Luokka:Vuonna 1812 kuolleet
Nuseiratin pakolaisleiri

Nuseiratin pakolaisleiri on palestiinalaisten pakolaisleiri Gazan kaistalla Palestiinassa. UNRWA:n arvion mukaan leirillä oli vuonna 2023 yhteensä 85 409 pakolaista. ==Maantiede== Nuseiratin pakolaisleiri sijaitsee Palestiinan Gazan kaistan keskiosassa Deir al-Balahin kuvernoraatin hallinnollisella alueella. Lähellä sijaitsevat myös Bureijin ja Maghazin pakolaisleirit. Pinta-alaa leirillä on 0,68 km². ==Historia== Nykyisen pakolaisleirin vieressä sijaitsee Gazan alueella vaikuttaneen pyhimys Hilarionin (s. 291– k. 371) hauta Umm al- Amrin luostarissa. Nuseiratin nykyinen nimi on johdettu paikallisen beduiiniheimon nimestä. Ennen nykyistä pakolaisleiriä paikalla oli brittiläinen tukikohta. Itse pakolaisleiri perustettiin palestiinalaisille pakolaisille Israelin itsenäisyyssodan tuloksena vuonna 1948. Israel on tehnyt ilmaiskuja leiriin vuonna 2023 alkaneen sodan yhteydessä. ==Väestö== Yhdistyneiden kansakuntien UNRWA:n vuoden 2023 laskelman mukaan leirillä oli 85 409 virallisesti rekisteröityä pakolaista. ==Lähteet== luokka:Palestiinan kaupungit Luokka:Gazan kaista Luokka:Palestiinalaisten pakolaisleirit
Alfons Jokinen (animaatiosarja)

Alfons Jokinen (animaatiosarjan alkuperäinen suomennosnimi Yleisradion 1980- ja 1990-luvun televisioesityksissä, DVD- ja VHS-julkaisuissa ja myöhemmissä televisioesityksissä nimellä Mikko Mallikas, ) on ruotsalaisen PennFilm Studio AB:n tuottama vuosina 1979–1994 valmistunut 16-osainen animaatiosarja. Sarja tehtiin yhteistyössä Svenska Filminstitutetin ja pohjoismaalaisten televisioyhtiöiden SVT:n, NRK:n, Yleisradion ja Danmarks Radion kanssa. Animaatiosarja perustuu Gunilla Bergströmin kirjoittamiin Mikko Mallikas -lastenkirjoihin. Vuonna 2012 valmistui norjalais-tanskalaisena yhteistyönä tehty uusi 13-osainen animaatiosarja. ==Sarja Suomessa== Sarja ensiesitettiin Alfons Jokinen -nimellä Suomen televisiossa Yle TV1-kanavalla vuonna 1982. Alfons Jokinen -nimellä sarja on esitetty uusintana vuosina 1984, 1985, 1988, 1995 ja 1997. Alkuperäisessä Yleisradion tekemässä suomenkielisessä jälkiäänityksessä kertojan äänenä toimi Lars Svedberg. Myöhemmin sarjan jaksoja on julkaistu Mikko Mallikas -nimellä VHS-kaseteilla ja DVD:illä, joihin on tehty uusi suomenkielinen jälkiäänitys, jossa kertojan äänenä Heikki Määttänen. Suomen televisiossa on esitetty myös sarjan alkuperäistä ruotsinkielisellä jälkiäänityksellä (kertojana Björn Gustafson) tehtyä sarjaa. ==Jaksot== # Mikko Mallikas panee töpinäksi # Mikko Mallikas ja Mulperi # Hyvää yötä, Mikko Mallikas # Mikko Mallikas punoo juonia # Mikko Mallikas rakentaa helikopterin # Tappelupukari Mikko Mallikas # Mikko Mallikas saa kaverin # Mikko Mallikas on rohkea # Mikko Mallikas tulee iloiseksi # Mikko Mallikas menee kouluun # Mikko Mallikas, pelkäätkö kummituksia? # Mikko Mallikas isän apuri # Pelkkiä solmuja, Mikko Mallikas # Mikko Mallikas ja Milla # Mikko Mallikas on rehellinen # Mikko Mallikas ja syntymäpäiväkutsut ==Lähteet== Luokka:1970-luvun piirrossarjat Luokka:1980-luvun piirrossarjat Luokka:1990-luvun piirrossarjat Luokka:Kirjoihin perustuvat televisiosarjat Luokka:Ruotsalaiset televisiosarjat