Mäkitervakko

Mäkitervakko (Lychnis viscaria, syn. Viscaria vulgaris, Silene viscaria) on kohokkikasveihin kuuluva tahmeavartinen tummanpunainen kukkakasvi. Mäkitervakko on saanut nimensä varsien tervamaisesta nesteestä. Tahmean nesteen arvellaan olevan keino estää mesivarkaita, lähinnä muurahaisia, kiipeämästä vartta pitkin ja tunkeutumasta kukkiin.Luontoportti: Mäkitervakko Viitattu 26.8.2012. Kansanomaisella nimellä mäkitervakkoa on kutsuttu nimellä tervakukka.Helsingin kasvit 1998, s. 198. == Ulkonäkö ja koko == thumb|vasen|220px|Mäkitervakon kukintoja. Varren tahmeat osat erottuvat muuta vartta tummempina. Monivuotinen mäkitervakko kasvattaa pystyn, 20–50 cm korkean varren. Tummanpunaruskeat varret ovat nivelvälien alapuolelta tahmean nesteen peitossa. Lehdet ovat tasasoukan suikeita, lehtityven laidat ovat valkokarvaisia. Noin 10 cm pitkä runsaskukkainen kukinto on terttumainen. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Verhiö on yhdislehtinen, ulkoverhiötön ja kooltaan 10–15 mm. Tummanpunaiset terälehdet ovat lisäteriöllisiä, ehyt- tai lanttokärkisiä sekä hieman nirhalaitaisia. Pituudeltaan ne ovat 5–9 mm pitkiä. Emin vartaloita on viisi kappaletta. Mäkitervakko kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Hedelmä on viisiliuskaisesti aukeava kota.Retkeilykasvio 1998, s. 117. Mäkitervakon lähisukuinen pikkutervakko (L. alpina) muistuttaa lajia paljon, mutta on sitä matalampi, eikä sen varsi ole tahmea. Lajit voivat risteytyä keskenään niiden yhteisillä kasvupaikoilla.Den virtuella floran: Tjärblomster (myös levinneisyyskartat) Viitattu 26.8.2012. Kukkiva mäkitervakko muistuttaa hieman myös yleistä puna-ailakkia (Silene dioica). Kasvit erottaa toisistaan esimerkiksi siitä, että mäkitervakon kukinto on tiheämpi ja puna-ailakin varsi ei ole tahmea.Retkeilykasvio 1998, s. 117, 121. == Levinneisyys == Mäkitervakkon päälevinneisyysalue ulottuu Alpeilta Balkanin läpi Pohjois-Kreikkaan, Bulgariaan, Romaniaan ja edelleen Ukrainan kautta Keski-Venäjälle. Pohjoisessa levinneisyysalue ulottuu Fennoskandian keskiosiin saakka. Satunnaisemmin lajia tavataan suurimmassa osassa Länsi-Eurooppaa Pohjois-Saksasta Espanjaan ja Britteinsaarille, Italiassa, Kaukasuksen alueella ja Fennoskandian pohjoisosissa. Suomessa mäkitervakkoa kasvaa lähinnä Etelä- ja Keski-Suomessa, jossa se on alkuperäislaji. Tulokaslajina sitä kasvaa Etelä-Lappia myöten. Runsaimmillaan laji on maan eteläosissa. == Elinympäristö == Mäkitervakko on kuivien ja aurinkoisten kasvupaikkojen laji. Se viihtyy kuivilla kallioilla ja mäenrinteillä, hiekkaisilla rinne- ja ketoniityillä sekä tien- ja radanvarsilla. == Lähteet == * Helsingin kasvit – Kukkivilta kiviltä metsän syliin. Toim. Kurtto, Arto & Helynranta, Leena. Helsingin kaupungin ympäristökeskus. Yliopistopaino, Helsinki 1998. * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Kasviatlas 2011: Mäkitervakon levinneisyys Suomessa * Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Mäkitervakko (Lychnis viscaria) * Luontoportti: Mäkitervakko (Viscaria vulgaris) * Pohjolan kasvien pauloissa: Viscaria vulgaris - mäkitervakko * Nettikasvio: Mäkitervakko (Lychnis viscaria) * ITIS: Lychnis viscaria * United States Department of Agriculture (USDA): Lychnis viscaria Luokka:Kohokkikasvit