EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Col du Galibier

Col du Galibier on Ranskan Alpeilla sijaitseva sola. Sen kautta kulkee liikenne Saint-Michel-de-Mauriennen ja Briançonin välillä ja sinne saavutaan col du Télégraphea myöten pohjoisesta ja col du Lautaret’n kautta etelästä. Sola on suljettu liikenteeltä talviaikaan lokakuusta kesäkuulle. Sola sijaitsee Arvan-Villardsin vuoriston ja Cerces-vuoriston välillä. Solassa kulkeva tie on korkeimmillaan 2 645 metrin korkeudella, mutta sitä reunustavat huiput kohoavat korkeimmillaan 2 642 metrin korkeuteen.Katso: IGN Sola on myös paikka, jossa Ranskan ympäriajo nousee korkeimmilleen, mikäli col de l'Iseran (2 764 metriä) ei ole ohjelmassa. Ensimmäisen kerran tämä vuotuinen suurtapahtuma kulki solan kautta vuonna 1911. Solan korkeimmalla kohdalla tien etelälaidalla on Tour de Francen perustajan Henri Desgrangen muistomerkki. Ranskan ympäriajossa kohdan ensimmäisenä saavuttaneelle kilpailijalle luovutetaan Henri Desgrangen palkinto. ==Solan tiedot== *Korkein kohta: 2 652 metriä *Valtio: *Edeltävät laaksot: **Vallée de la Guisane etelässä **Vallée de la Valloirette pohjoisessa *Nousut: **Col du Lautaret: keskimääräinen nousu 7,4 % ja maksimaalinen 12,1 % **Valloire: keskimääräinen nousu 7,2 % ja maksimaalinen 11,8 % *Nousujen pituus: **etelästä 8,5 kilometriä **pohjoisesta 11,8 kilometriä *Käytettävä tie: maakunnallinen D902 *Suljettu: Lokakuu- kesäkuu ==Galleria== Image:col_du_galibier.jpg|Solan kyltti, joka on täynnä tarroja Image:Panogalibier north.jpg|Näkymä solasta kohden pohjoista Image:Galibier333.JPG|Col du Galibier Image:Briançon-Le Galibier by Mikani.jpg|Galibier’n solan järvi ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Col du Galibier’n ympäristön geologia Luokka:Ranskan solat Luokka:Ranskan ympäriajo Luokka:Savoie Luokka:Provence-Alpit-Riviera
Monacon Grand Prix 2001

Monacon Grand Prix 2001 oli Formula 1 -kauden 7. osakilpailu, joka ajettiin 27. toukokuuta 2001 Monacon katuradalla Monacossa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden neljäs. == Tulokset == Sija Nro Kuljettaja Talli Kierrokset Aika/keskeytys Lähtöruutu Pisteet 1\. 1 Michael Schumacher Ferrari 78 1.47.22,561 2 10 2\. 2 Rubens Barrichello Ferrari 78 + 0,431 4 6 3\. 18 Eddie Irvine Jaguar-Cosworth 78 + 30,698 6 4 4\. 10 Jacques Villeneuve BAR-Honda 78 + 32,454 9 3 5\. 4 David Coulthard McLaren- Mercedes 77 + 1 krs. 1 2 6\. 22 Jean Alesi Prost-Acer 77 + 1 krs. 11 1 7\. 8 Jenson Button Benetton-Renault 77 + 1 krs. 17 8\. 14 Jos Verstappen Arrows- Asiatech 77 + 1 krs. 19 9\. 15 Enrique Bernoldi Arrows-Asiatech 76 + 2 krs. 20 10\. 17 Kimi Räikkönen Sauber-Petronas 73 + 5 krs. 15 Kesk. 5 Ralf Schumacher Williams-BMW 57 Sähköt 5 Kesk. 20 Tarso Marques Minardi-European 56 Voimansiirto 22 Kesk. 21 Fernando Alonso Minardi-European 54 Vaihdelaatikko 18 Kesk. 11 Heinz-Harald Frentzen Jordan-Honda 49 Ulosajo 13 Kesk. 7 Giancarlo Fisichella Benetton-Renault 43 Vaihdelaatikko 10 Kesk. 12 Jarno Trulli Jordan-Honda 30 Hydrauliikka 8 Kesk. 23 Luciano Burti Prost- Acer 24 Vaihdelaatikko 21 Kesk. 19 Pedro de la Rosa Jaguar-Cosworth 18 Hydrauliikka 14 Kesk. 3 Mika Häkkinen McLaren-Mercedes 15 Ohjaus 3 Kesk. 9 Olivier Panis BAR-Honda 13 Ohjaus 12 Kesk. 6 Juan Pablo Montoya Williams-BMW 2 Ulosajo 7 Kesk. 16 Nick Heidfeld Sauber-Petronas 0 Kolari 16 == Muuta == *Paalupaikka: David Coulthard – 1.17,430 *Nopein kierros: David Coulthard – 1.19,424 (kierroksella 68) *David Coulthard lähti kilpailuun muiden takaa auton sammuttua lämmittelykierrokselle lähdettäessä. *Jaguar-tallin ensimmäinen palkintosija. *Jean Alesin ja Prostin kauden ensimmäinen piste. == Lähteet == Luokka:Formula 1 -kausi 2001 Luokka:Monacon Grand Prix
Theater des Westens

Theater des Westens (sananmukaisesti Lännen teatteri tai Länsiteatteri) on yksi Berliinin tunnetuimmista musikaali- ja operettinäyttämöistä. Se sijaitsee Kantstraßella Charlottenburgin kaupunginosassa Berliinin läntisessä keskustassa. == Historia == Teatteri rakennettiin vuosina 1895–1896 historismin tyyliin arkkitehti Bernhard Sehringin suunnitelmien pohjalta. Se avattiin 1. lokakuuta vuonna 1896 Holger Drachmannin näytelmällä Tausendundeine Nacht (Tuhat ja yksi yötä). Tulipalo vahingoitti teatteria 25. elokuuta vuonna 1912 ja se oli rakennettava uudelleen. Vuonna 1922 talo muutettiin oopperataloksi ja sille annettiin nimi Große Volksoper (Suuri kansanooppera). Ooppera kuitenkin suljettiin vuonna 1924. Vuonna 1933 teatteri avattiin uudelleen nimellä Volksoper kansallissosialistisen Kraft durch Freude -ohjelman tuloksena. Teatteri suljettiin toisen maailmansodan loppuvaiheessa vuonna 1944 ja se vaurioitui myöhemmin Berliinin ilmapommituksissa. Sodan jälkeen talo jälleenrakennettiin ja sinne muutti Städtische Oper Berlin eli Berliinin kaupunginooppera (nykyinen Deutsche Oper Berlin). Kaupunginoopperan oma rakennus Bismarckstraßella oli tuhoutunut sodassa täysin. Vuonna 1961, uuden rakennuksen valmistuttua Bismarckstraßelle, Kaupunginooppera muutti sinne takaisin. Kaupunginoopperan muutettua pois Theater des Westensistä tuli jälleen musikaali- ja operettiteatteri. Ensimmäinen vuonna 1961 teatterissa esitetty musikaali oli Frederick Loewen My Fair Lady. Vuonna 1962 rakennusta uudistettiin ja laajennettiin. Vuonna 1978 restauroitiin teatterisali Sehringin alkuperäisiä suunnitelmia mukaillen. 1980-luvulla oli rakennuksen muiden osien vuoro saada takaisin alkuperäisilmeensä. == Aiheesta muualla == * Theater des Westens Luokka:Berliinin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Berliinin teatterit
Kyproslaiset eurokolikot

Kyproslaiset eurokolikot ovat Kyprokselle lyötyjä eurokolikoita. Eurokolikoissa arvopuoli on kaikissa euroalueen maissa samanlainen, mutta tunnuspuolen eli kansallisen puolen jokainen euromaa suunnittelee itse omille kolikoilleen. Kypros siirtyi käyttämään euroa vuoden 2008 alussa.http://www.kolikot.com/uutiset/18 Yhden, kahden ja viiden sentin kolikoihin on kuvattu kaksi muflonia. Kymmenen, kahdenkymmenen ja viidenkymmenen sentin kolikoihin on kuvattu kyrenialainen laiva. Yhden ja kahden euron kolikoihin on kuvattu Pomosin idoli, kuuluisa kreikkalainen veistos. Kaikissa Kyproksen eurokolikoissa on tunnuspuolelta lisäksi EU:n kaksitoista tähteä ja kolikon valmistusvuosi. == Kahden euron erikoisrahat == Kyproksen kahden euron erikoisrahat 2009 Euromaiden yhteinen talous- ja rahaliiton 10-vuotisraha. Kolikossa on yksinkertaisin viivoin piirretty ihmishahmo yhdessä eurosymbolin € kanssa ja suunnittelijan nimikirjaimet "ΓΣ" (George Stamatopoulos Kreikan keskuspankista). Lyöntimäärä 1 milj. kpl. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Kyproksen keskuspankki * National Website for the Euro – kyproslainen sivusto *The Euro Information Website – Cyprus *Euroopan keskuspankki - Kyproksen eurokolikot *Euroopan keskuspankki - 2 euron erikoisrahat Luokka:Eurokolikot maittain Luokka:Kyproksen talous
Matti Murto (säveltäjä)

Matti Yrjö Juhani Murto (s. 12. heinäkuuta 1947 Tampere) on suomalainen säveltäjä. == Koulutus == Ennen säveltäjäksi ryhtymistään Murto soitti harmonikkaa, pianoa ja toimi sovittajana. Hän opiskeli sävellystä Sibelius- Akatemiassa Aulis Sallisen ja Kalevi Ahon johdolla vuosina 1971–1975. Musiikinteorian diplomin hän suoritti vuonna 1973. == Ura == Murto on säveltänyt runsaasti pedagogista musiikkia ja käyttömusiikkia. Jo opiskeluaikoinaan hän sävelsi, Sallisen rohkaisemana, todennäköisesti ensimmäisen suomalaisen melodiabassoharmonikalle omistetun taidemusiikkiteoksen (Meditaatio, 1975), jonka kantaesitti Matti Rantanen samana vuonna. Tätä teosta pidetään pioneerityönä, ja sen säveltäminen tapahtui samoihin aikoihin, kun harmonikka alettiin hyväksyä instrumenttina Sibelius-Akatemiassa ja konservatorioissa. Hänen harmonikalle sävellettyjä teoksiaan ovat esittäneet muun muassa Matti Rantanen, Marjut Tynkkynen, Seppo Valkeajoki, Heidi Velamo ja Mika Väyrynen. Harmonikkateosten lisäksi hän on säveltänyt myös orkesteriteoksia, kuoroteoksia ja kamarimusiikkia. Hänen musiikkiaan ovat levyttäneet muun muassa Keski-Pohjanmaan kamariorkesteri, Marjut Tynkkynen ja Heidi Velamo sekä Mika Väyrynen. Murto on toiminut myös muun muassa Huittisten musiikkiopiston sekä Keski-Pohjanmaan musiikkiopiston rehtorina ja Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulussa taiteen yksikön yksikönjohtajana, Tampereen kaupunginorkesterin intendenttinä ja Hämeenlinnan musiikkiopiston teorian lehtorina. == Sävellyksiä == * Aapiskaikuja lapsikuorolle ja jousille (1979) * Polskafantasioita jousille (1980) * Polskafantasioita 2 harmonikalle (1980) * Aurora borealis orkesterille (1983/ rev. 2019) * Miksi en laulaisi lapsi- tai naiskuorolle (1983) * Solitude viululle (1984) * Missa choralis kuorolle, jousille ja lyömäsoittimille (1984) * pianotrio (1987) * Soittoniekat jousiorkesterille (1989) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maltalaiset eurokolikot

Maltalaiset eurokolikot ovat Maltalle lyötyjä eurokolikoita. Eurokolikoissa arvopuoli on kaikissa euroalueen maissa samanlainen, mutta tunnuspuolen eli kansallisen puolen jokainen euromaa suunnittelee itse omille kolikoilleen. Malta siirtyi käyttämään euroa vuoden 2008 alussa. Yhden, kahden ja viiden sentin kolikoihin on kuvattu Mnajdran temppeli. Kymmenen, kahdenkymmenen ja viidenkymmenen sentin kolikoihin on kuvattu Maltan vaakuna. Yhden ja kahden euron kolikoihin on kuvattu maltanristi. Kaikissa Maltan eurokolikoissa on kääntöpuolella lisäksi Euroopan unionin kaksitoista tähteä ja kolikon lyöntivuosi. == Maltalaiset eurokolikot == Kansalliset tunnukset 0,01€ 0,02€ 0,05€ Alttari Mnajdran. Alttari Mnajdran. Alttari Mnajdran. 0,10€ 0,20€ 0,50€ Maltan vaakuna. Maltan vaakuna. Maltan vaakuna. 1€ 2€ Reunakirjoitus 2€ Maltanristi. Maltanristi. == Kahden euron erikoisrahat == Maltan kahden euron erikoisrahat 2009 Euromaiden yhteinen talous- ja rahaliiton 10-vuotisraha. Kolikossa on yksinkertaisin viivoin piirretty ihmishahmo yhdessä eurosymbolin € kanssa, suunnittelijan nimikirjaimet ΓΣ (George Stamatopoulos Kreikan keskuspankista). Lyöntimäärä 0,7 milj. kpl. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Website of the Maltese ministry of Finance on Euro change-over * The Euro Information Website- Malta * 2 euron erikoisrahat * Euroopan keskuspankki - Maltan eurokolikot Luokka:Eurokolikot maittain Luokka:Maltan talous
Aikateríni Thánou

Aikateríni ”Katerína” Thánou (, etunimi usein muodossa Ekateríni) (s. 1. helmikuuta 1975) on kreikkalainen pikajuoksija. Thánou voitti hopeaa naisten 100 metrillä vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä. Juoksun voittaneen Marion Jonesin tulos on mitätöity hänen myönnettyään dopingin käytön, mutta KOK on jättänyt kultamitalin uudelleenjakamatta. Vuonna 2002 Thánou voitti 100 metrin Euroopan-mestaruuden Münchenissä. ==Kilpailukielto== Vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa Thánou oli yksi kotiyleisön suurimmista mitalitoivoista. Päivää ennen avajaisia Thánou ja hänen harjoituskumppaninsa Konstantínos Kentéris jättivät saapumatta doping-testiin ja joutuivat myöhemmin samana iltana moottoripyöräonnettomuuteen. Molempien väitettiin loukkaantuneen ja joutuneen sairaalahoitoon. Seuranneessa doping-skandaalissa Kentéris ja Thánou ilmoittivat lopulta vetäytyvänsä kilpailuista 18. elokuuta pidetyn Kansainvälisen olympiakomitean kurinpitolautakunnan kuulemisen jälkeen. Heidän valmentajansa Chrístos Tzékos asetettiin toimintakieltoon ja hänen hallustaan löydettiin myöhemmin suuria määriä steroideja ja muita dopingaineita. Thánoulta ja Kentérikseltä oli jäänyt kesällä 2004 väliin jo kaksi aiempaakin dopingtestiä, ja testivälttelyn seurauksena IAAF asetti heidät väliaikaiseen kilpailukieltoon 22. joulukuuta 2004. Pitkän oikeudenkäynnin jälkeen 26. kesäkuuta 2006 Kreikan urheilun välitystuomioistuimen päätöksen mukaisesti he hyväksyivät dopingsääntöjen rikkomisen. Kilpailukielto päättyi 22. joulukuuta 2006. Ensimmäisessä kilpailukiellon jälkeisessä kilpailussaan sisäratojen EM-kilpailuissa 2007 Birminghamissa Thánou joutui yleisön buuausten kohteeksi ja sijoittui finaalissa kuudenneksi. Pekingin olympialaisiin 2008 Kansainvälinen olympiakomitea ei antanut Thánoulle kilpailulupaa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut kreikkalaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kreikkalaiset olympiamitalistit Luokka:Kreikkalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet
Pukeutumiskielto

Pukeutumiskielto on lainsäädäntöön perustuva kielto, jolla säädellään tiettyjen ihmisten kantamien ulkoisten tunnusten käyttöä. == Virkapukuun liittyviä pukeutumiskieltoja == Jotkin kankaat tai värisommitelmat voidaan varata ainoastaan virkapukuihin. Esimerkiksi Keniassa siviilejä on kielletty käyttämästä maastokuvioituja asusteitaTips for Visitors to Kenya , luettu 9.10.2007.. Suomessa sotilasunivormun käyttö asepalvelukseen liittymättömänä on ollut rajattu reservin upseereihin, reservin aliupseereihin ja miehistön osalta Mannerheim-ristin ritareihin sekä juhlatilaisuuksiinHämeen Sanomat: Varusvarastolta siirtyy tupaan muhkea säkillinen vaatetavaraa, luettu 13.10.2007.. Suomessa on kiellettyä muun kuin poliisin käyttää poliisin virkapukua tai tällaista pukua erehdyttävästi muistuttavaa asuaPoliisilain 493/1995 6a§ Finlex. Poikkeuksena ovat eräät elokuva- ja TV-tuotannot, joita varten myönnetään erikoislupia. == Poliittiset pukeutumiskiellot == ===Turkki=== Turkin ensimmäinen presidentti Kemal Atatürk kielsi 30. elokuuta 1925 perinteisen fetsi-päähineen käytön feodalistisena. Kielto aiheutti useita mellakoita ja fetsien salakuljetusta, mutta 1930-luvulla fetsi oli jo lähes kadonnut käytöstä TurkissaWebster's Online Dictionary: Fez, luettu 7.10.2007.. == Uskontoon liittyvät pukeutumiskiellot == === Bhutan === Bhutan vaatii kaikkia käyttämään Mahayana buddhalaisuuteen viittaavia etnisen enemmistön perinteisiä vaatteita kaikissa hallintorakennuksissa, luostareissa ja kouluissa. === Turkki === Turkki on kieltänyt lailla hijabin käytön hallintorakennuksissa, kouluissa ja yliopistoissa. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin päätti lain olevan oikeutettu 10. marraskuuta 2005 jutussa Leyla Şahin vastaan Turkki. === Ranska === Ranskassa Naziha-niminen englanninopettaja erosi työstään 2004 siksi, että muut opettajat suhtautuvat kielteisesti siihen, että hän vapaa-ajallaan käytti hijabia. Huivin käyttö liitettiin ranskalaistoimittajat siepanneiden islamilaisten ääriryhmien tukemiseen pukeutumisella.Huivikielto toi uskonnolliset päähineet otsikoihin10.10.2004 Ranskassa valtion kouluissa on hijabin käyttö kielletty.Marokkolaistytön huivi kuumentaa tunteita Espanjassa, 7.10.2007 ===Suomi=== Suomessa ei ole lainsäädäntöä uskonnollisesta pukeutumisesta, joten linjaukset ovat työnantajien vastuulla. Esimerkiksi HOK-Elanto kieltää näkyvät uskonnolliset tunnukset. Sen sijaan K-ketju sallii huivit, jos niistä ei ole haittaa työturvallisuudelle.Huivikiistat kytevät jo suomalaisilla työpaikoilla Yle.fi == Katso myös == * Puserolaki == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Mona Eltahawy: Ban the burqa . The New York Times & International Herald Tribune 2.7.2009. *
Pietari Niilonpoika Kylliäinen

Pietari Niilonpoika Kylliäinen (k. 1510 tai ennen) on ensimmäinen tunnettu Olavinlinnan vouti. Pietari Niilonpoika oli virassaan vuonna 1495, jolloin hän torjui venäläisten hyökkäyksen asemiesten ja kansan avustamana suurempaa mieshukkaa kärsimättä. Vanhana vihana tunnetussa sodassa venäläiset joukot hyökkäsivät vuonna 1495 Viipuriin, missä ruhtinas Shtjenjatev ryhtyi ryhtyi piirittämään kaupunkia 60 000 miehen voimin. Viipurin piiritys päättyi kuuluisaan Viipurin pamaukseen. Venäläiset perääntyivät, mutta pienempi osasto samosi silloin Olavinlinnaa vastaan.K.O.Lindeqvist: Suomen historia, s. 148, Porvoo 1906. Olavinlinnalla Kylliäinen löi venäläiset pakoon ja teki kostoksi hävitysretken kauas Venäjän-Karjalaan. Sitä ennen hän oli käynyt Venäjän puolella hävittämässä ja polttamassa yli 800 taloa. Pietari Kylliäinen sai Sten Sturelta vuonna 1491 rälssivapauden tiluksille Perojoensuulle, Leipämaalle (Tali) ja Veselenmaalle (Jutila).Tietosanakirja, osa 5, s. 218, Helsinki 1913 Hän kuoli lapsettomana ja hänen enonsa lapset perivät hänet. Pietarin serkku Brita Mickelsdotter sai periä tilat Viipurista ja hänen veljensä Olof Mickelsson Turusta. Britan kautta tilukset joutuivat Padasjoen ja Sysmän kirkkoherralle Johannes Matthiaelle. V. Makkonen kirjoitti vuonna 1935 Olavinlinnan alkuvaiheista historiallisen romaanin Savon kupias Pietari Kylliäinen. Kylliäisestä on kaunokirjallinen kuvaus myös Santeri Ivalon ja Kyösti Vilkunan kirjassa Suomalaisia sankareita. ==Lähteet== *Sune Maconi: Hajamerkintöjä P. Olavin linnan historiasta. Helsinki 1925, s. 104 * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Olavinlinnan puolustaja. Kuinka Pietari Niilonpoika Kylliäinen, Olavinlinnan "piällysmies", piti puoliaan ryssiä vastaan 1400-luvun lopulla, Hakkapeliitta, 25.09.1934, nro 39, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomen linnanvoudit ja linnanpäälliköt Luokka:Suomen keskiajan henkilöt Luokka:Vuonna 1510 kuolleet
Virolaiset eurokolikot

Virolaiset eurokolikot ovat Virolle lyötyjä eurokolikoita. Eurokolikoissa arvopuoli on kaikissa euromaissa samanlainen, mutta kääntöpuolen jokainen euromaa suunnittelee itse omille kolikoilleen. Viro otti euron käyttöön vuoden 2011 alussa. Vuonna 2004 Virossa pidettiin kilpailu eurokolikoiden kansallisen puolen suunnittelemiseksi. Ehdotuksia tuli 134, joista kymmenen parhaaksi arvioitua laitettiin kansanäänestykseen. Voittaneen, käyttöön otetun aiheen on suunnitellut postimerkkejäkin suunnitellut taidegraafikko Lembit Lõhmus. Kaikkiin kolikoihin on kuvattu Viron kartta, jonka alla lukee sana EESTI. Senttiarvoisissa kolikoissa kartta on uppokuvana. Euroarvoisissa kartta on kohokuvana, jossa näkyvät myös maaston pinnanmuodot. Kahden euron kolikossa on lisäksi erityispiirteenä, että karttakuvassa ovat näkyvissä Viron pohjoisin ja läntisin saari, joita pienempiarvoisissa kolikoissa ei ole piirretty näkyviin. Kaikissa Viron eurokolikoissa on kansallisella puolella lisäksi EU:n kaksitoista tähteä sekä kolikon lyöntivuosi. Viron eurokolikot on lyöty Suomen Rahapajalla 20. heinäkuuta 2010 alkaen. Virossa kansalaiset saivat ostaa kolikoita jo joulukuussa 2010 tutustumista varten. Näistä aloituspakkauksista päätyi joitakin kolikoita rahaliikenteeseen ainakin Suomessa jo vuoden 2010 puolella, vaikkei kolikoiden käyttö ollut vielä virallisesti luvallista. Eesti Pank myi keräilijöille pakkausta ”Mündipakett 111 €”, rulla kutakin kahdeksaa kolikkoa vuonna 2011, hintaan 111 euroa. ==Virolaiset eurokolikot== Virolaiset eurokolikot 0,01€ 0,02€ 0,05€ 0,10€ 0,20€ 0,50€ 1€ 2€ Syrjäkirjoitus 2€ ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Estonia’s official website regarding the changeover to the Euro *The Euro Information Website – Estonia * Kolikoiden kansalliset puolet suunnitelleen Lembit Lõhmusin kotisivut Luokka:Eurokolikot maittain Eurokolikot
Deccan Herald

Deccan Herald on bangalorelainen sanomalehti Intian Karnatakan osavaltiosta. Lehti ilmestyi ensimmäisen kerran 16. kesäkuuta 1948 Intian itsenäistymisen jälkimainingeissa. Lehti ilmoittaa olevansa myös köyhien ja etuoikeudettomien äänenkannattaja ja taistelevansa korruptiota vastaan sekä kannattavansa ympäristöystävällistä kehitystä. Lehdellä on useita lisäliitteitä: *Sunday Herald: taustoittava täydennys Deccan Heraldille, jossa on keskustelunaiheita *Articulations: kulttuuri- ja kirjallisuusliite *Economy and business: elinkeinoelämää käsittelevä viikkoliite *Science and technology: tieteestä, teollisuudesta, maataloudesta, ekologiasta ja tutkimuksesta kertova liite *Avenues: viikkoliite, joka keskittyy urakehitykseen ja henkilöstöhallintoon *Sportscene: urheiluliite *Metrolife: 28. marraskuuta 2002 ensimmäistä kertaa julkaistu kahdeksansivuinen tabloid Bangaloren kaupunkielämästä *Open sesame: lapsille tarkoitettu julkaisu, jossa on lasten tarinoita ja piirustuksia *The World Wide Web: Deccan Heraldin verkkojulkaisu, joka on ilmestynyt 15. huhtikuuta 1996 alkaen == Aiheesta muualla == * Deccan Herald luokka:Intialaiset sanomalehdet luokka:Karnataka
Making Movies

Making Movies on brittiläisen rockyhtye Dire Straitsin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1980. Albumi sisältää muun muassa yhtyeen hitin "Romeo and Juliet". Making Movies nousi Britannian albumilistan neljänneksi. == Kappaleet == # "Tunnel of Love" – 8:08 # "Romeo and Juliet" – 5:54 # "Skateaway" – 6:18 # "Expresso Love" – 5:04 # "Hand in Hand" – 4:48 # "Solid Rock" – 3:19 # "Les Boys" – 4:07 == Lähteet == Luokka:Dire Straitsin albumit Luokka:Vuoden 1980 albumit
Sergei Lemešev

Sergei Jakovlevitš Lemešev (, 10. heinäkuuta 1902 Staroje Knjazero, Venäjän keisarikunta – 26. kesäkuuta 1977 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen oopperalaulaja, lyyrinen tenori. Lemešev syntyi maanviljelijäperheeseen, ja hänen isänsä halusi hänestä suutarin. Kansakoulun jälkeen hänet lähetettiin vuonna 1914 harjoittelemaan kenkien valmistusta Pietariin. Vuonna 1917 hän valmistui koulusta Tveristä, jossa hän samalla opiskeli musiikkikoulussa. Hän alkoi laulaa paikallisten työläisten kerholla ennen kuin siirtyi Moskovaan. Lemešev opiskeli Moskovan konservatoriossa Nazari Raiskin johdolla. Vuodesta 1924 hän lauloi Konstantin Stanislavskin oopperastudiossa. Hän valmistui Moskovan konservatoriosta vuonna 1925. Lemešev lauloi Sverdlovskin, Harbinin ja Tbilisin teattereissa. Vuonna 1931 hänet kutsuttiin Bolšoi-teatteriin, jossa hän suoritti ensiesiintymisensä muun muassa tsaari Berendein (Lumityttö) sekä Lenskin (Jevgeni Onegin) ja Geraldin (Lakmé) roolissa. Yhdessä pitkäaikaisen kilpakumppaninsa Ivan Kozlovskin kanssa Lemešev kuului vuodesta 1956 lähtien Bolšoin huomattavimpiin tenoreihin. Lemeševin tunnetumpia rooleja olivat Levkon rooli teoksessa Toukokuun yö, astrologi Nikolai Rimski- Korsakovin oopperassa Kultainen kukko ja intialainen vieras Sadkossa, Bojan Mihail Glinkan oopperassa Ruslan ja Ljudmila, nimirooli Dubrovski Eduard Nápravníkin samannimisessä oopperassa ja herttuan rooli Giuseppe Verdin oopperassa Rigoletto. Tämän roolin Lemešev esitti yli 500 kertaa vuodesta 1927 lähtien; viimeisen kerran hän esitti sen 70-vuotispäivänään. Asteroidi numero 4561 sai nimen Lemešev vuonna 1978, vuosi Lemeševin kuoleman jälkeen. == Levytykset == * Scenes and Arias from Operas – Sergei Lemeshev (CD). Label: Yedang Entertaintment, 2002 * Lebendige Vergangenheit: Sergei Lemeschev, Preisen Records Audio CD (4. heinäkuuta, 1998). == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Sergei Lemešev * Valokuva * Sergei Lemeševin henkilökuva * Voice of Russia Luokka:Venäläiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1977 kuolleet
Esko Könönen

Esko Kalevi Könönen (17. lokakuuta 1930 Sortavala – 5. lokakuuta 1983 Lahti) oli suomalainen harmonikkataiteilija. == Koulutus == Esko Könönen syntyi Sortavalassa, josta perhe muutti Joensuuhun Eskon ollessa pikkupoika. Esko tiesi jo poikavuosinaan, että hänestä tulisi nimenomaan harmonikansoittaja, ja hän esiintyi jo sotavuosina viihdytyskiertueilla rintamalla.Ilpo Hakasalo: Täysin palkein -levyn takakansiteksti. LeBaron Music, 1983. Könönen opiskeli harmonikansoittoa muun muassa Eino Lajusen ja Viljo Vesterisen johdolla. Hän oli tekemisissä myös Lasse Pihlajamaan kanssa. Kun Könönen meni keikalle Joensuuhun, hän meni Pihlajamaan hotellihuoneeseen kysymään neuvoja soittamiseen. == Ura ja saavutukset == Könönen voitti Suomen harmonikkamestaruuden kolme kertaa vuosina 1947, 1959 ja 1960, jonka lisäksi hän oli viides harmonikansoiton maailmanmestaruuskilpailuissa Helsingissä 1965. Hän oli myös voittoisassa Suomi-Ruotsi harmonikkamaaottelujoukkueessa vuonna 1961 yhdessä Kalevi Nyqvistin ja Reijo Walleniuksen kanssa. Hän teki lukuisia levytyksiä, toimi tanssimuusikkona, harmonikansoiton opettajana, sekä kotimaan lisäksi konsertoi Yhdysvalloissa, Neuvostoliitossa ja Saksassa. Esko Könönen piti omien sanojensa mukaan klassisesta ja ranskalaisesta musette- musiikista, mutta perheen elatuksen vuoksi joutui soittamaan pääosin tanssimusiikkia. Youtubessa on hänen esittäminään mm. kaksi musette-valssia, Soir de Paris ja Teema tv-sarjasta Komisario Maigret, jotka hän levytti 1960-luvun jälkipuoliskolla nuoremmalta mestarilta Kaarlo Vihiseltä lainaamallaan, tiettävästi Suomen ainoalla erikoisrakenteisella Scandalli Professional- harmonikalla. Hän soitti myös oman trionsa kanssa johon hänen lisäkseen kuuluivat veljensä Lasse Könönen ja Erkki Ihalainen. Hän soitti myös duettoja Taito Vainion ja Kaarlo Vihisen kanssa. Lisäksi hän sävelsi muutamia harmonikkakappaleita.Lähde: Esko Könösen nuottialbumi Esko Könösen kohtaloksi koitui se, että hän joutui toimimaan sinä aikana, jolloin harmonikkamusiikki oli suureksi osaksi menettänyt yleisen arvostuksensa pop- ja rockmusiikin paineessa. Muusikkokollegoiden mielestä Könönen oli liian taitava taustamuusikoksi ja olisi tarvinnut enemmän tukea voidakseen kehittyä huippuluokan konserttiesiintyjäksi. Pekka Gronow, Jukka Lindfors ja Jake Nyman: Suomi soi 1 – Tanssilavoilta tangomarkkinoille, s. 212. Helsinki: Tammi, 2004. == Levyjä == * Mestaritangoja (1960 Philips) * Mestarivalsseja (1960 Philips) * Konsertti LP (1968 Blue Master, mukana kappaleissa "Il Treno" ja "Bianco e Nero" Kaarlo Vihinen) * Tanssimusiikkia (1968 Blue Master) * Esko Könönen LP (1969 Blue Master) * Sininen hetki (1975, Finnlevy) * Kesän muistot (1976, PSO; yhdessä Lasse Könösen ja Erkki Ihalaisen kanssa) * Täysin palkein (1983, LeBaron Music) * Unohtumattomat – Hanurin taitureita 2 (levyllä mukana Esko Könönen, Matti Viljanen, Jorma Juselius ja Taito Vainio) (1994, Warner Music) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset harmonikansoittajat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Love over Gold

Love over Gold on brittiläisen rockyhtye Dire Straitsin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1982. Albumi sisältää muun muassa yhtyeen suuren hitin ”Private Investigations”. Lover over Gold nousi Britannian albumilistan ykköseksi. == Kappaleet == # ”Telegraph Road” – 14:15 # ”Private Investigations” – 6:45 # ”Industrial Disease” – 5:49 # ”Love over Gold” – 6:16 # ”It Never Rains” – 7:54 == Lähteet == Luokka:Dire Straitsin albumit Luokka:Vuoden 1982 albumit
Etolin Island

Etolin Island on saari Alexandersaaristossa Kaakkois-Alaskassa. Se sijaitsee Prince of Wales Islandin länsipuolella ja Wrangell Islandista lounaaseen. Etolin Island on 48 kilometriä pitkä ja 16–35 kilometriä leveä. Sen pinta-ala on 878 km², ja saarella oli 15 vakituista asukasta vuoden 2000 väestönlaskennassa. Saarelle on v. 1985 istutettu vapiteja (kanadanhirviä) minkä seurauksena sinne on muodostunut omaperäinen ekosysteemi; saarella on vanhastaan hirviä ja muulipeuroja. Etolin Island on saanut nimensä suomalaisen Arvid Adolf Etholénin mukaan (paikallinen kirjoitustapa Adolf Etolin; , Adolf Karlovitš Etolin), joka toimi Alaskassa venäläis-amerikkalaisen kauppakomppanian kuvernöörinä 1840–1845. ==Lähteet== *Southeast Alaska Conservation Assessment Luokka:Alaskan saaret
Latvialaiset eurokolikot

Latvialaiset eurokolikot ovat Latvialle suunniteltuja eurokolikoita. Latvia siirtyi euroon 1. tammikuuta 2014, jolloin latvialaiset eurokolikotkin tulivat käyttöön, korvaten aikaisemman valuutan latin. == Kolikkojen kuva-aiheet == 0,01 € 0,02 € 0,05 € Pieni valtionvaakuna 0,10 € 0,20 € 0,50 € Suuri valtionvaakuna 1 € 2 € Syrjäkirjoitus 2 € Latvia-neito Lähde: == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Latvian eurokolikot Latvian virallisilla euroon siirtymisen informaatiosivuilla * Bank of Latvia * The Euro Information Website- Latvia Luokka:Eurokolikot maittain Luokka:Latvian talous
Killian-asiakirjat

Killian-asiakirjoja koskeva kiista, joka tunnetaan myös nimellä Memogate ja Rathergate, koski CBS-televisiokanavan vuonna 2004 julkaisemaa kuutta muistiota. Asiakirjat julkaistiin 60 Minutes Wednesday -ohjelmassa 8. syyskuuta 2004, alle kaksi kuukautta ennen Yhdysvaltain vuoden 2004 presidentinvaaleja. Asiakirjat koskivat istuvan presidentin George W. Bushin asepalvelusta ilmakansalliskaartissa, ja ne olivat Bushin komentajan, everstiluutnantti Jerry B. Killianin hallussa. Merkittävää asiakirjoissa oli se, että niiden mukaan Bush oli vuonna 1972 kieltäytynyt menemästä määrättyyn lääkärintarkistukseen ja täten kieltäytynyt noudattamasta komentoa ylemmältä upseerilta. Lääkärintarkistuksen laiminlyönti johti lentokieltoon. Toisen muistion mukaan Killiania painostettiin ylhäältä päin kaunistelemaan Bushin palvelustietoja. CBS:n uutistuottaja Mary Mapes oli saanut asiakirjat everstiluutnantti Bill Burkettilta, joka toimi kansalliskaartin Texas Army National Guard -yksikössä. CBS oli pyrkinyt aluksi tarkastamaan asiakirjojen aitouden, mutta useiden asiantuntijoiden mukaan asiakirjat olivat väärennöksiä. Merkittävää tapauksessa oli, että tapauksesta keskusteltiin useissa blogeissa, joista tieto levisi myös valtamediaan. Suurimpana kritiikin kohteena oli asiakirjojen typografia: Asiakirjat näyttivät lähes samalta kuin ne olisi kirjoitettu Microsoft Wordin oletusasetuksilla, ja ne käyttivät vaihtelevan levyistä kirjasinta, kun 1970-luvulla käytetyt kirjoituskoneet käyttivät tasalevyistä Courier-kirjasinta. Lopullista varmuutta asiasta ei ole, koska alkuperäisiä asiakirjoja ei ole julkaistu eikä niitä ole annettu asiantuntijoiden tarkempaan tutkimukseen. Vertaileminen vastaaviin asiakirjoihin on vaikeaa, koska tämän tyyppisiä muistioita ei yleensä arkistoitu. CBS:n edustajat myöhemmin myönsivät, että he eivät pysty osoittamaan asiakirjojen aitoutta. Mary Mapes erotettiin tapauksen johdosta, ja Dan Rather, CBS Newsin uutisankkuri, erosi myös tapauksen johdosta, ja haastoi CBS/Viacomin myöhemmin oikeuteen, koska tunsi tulleensa syntipukiksi. Luokka:Yhdysvaltain poliittinen historia Luokka:2004 Luokka:Yhdysvaltain poliittiset skandaalit
On Every Street

On Every Street on brittiläisen rock-yhtye Dire Straitsin kuudes ja viimeinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1991. Albumi sisältää mm. yhtyeen hitit "Calling Elvis" ja "Heavy Fuel". On Every Street nousi Britannian albumilistan ykköseksi. == Kappaleet == Kaikki kappaleet kirjoittanut Mark Knopfler. # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Dire Straitsin albumit Luokka:Vuoden 1991 albumit
M/S Auto Bank

M/S Auto Bank () on suomalaisen Bore -varustamon omistuksessa oleva oleva ro- ro-rahtilaiva. Alus on rakennettu vuonna 1998 Kristiansundissa, Norjassa. Kuollutta painoa Auto Bankilla on 6 024 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa liikkumaan yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Helsinki. Nykyään alusta käyttää UECC -varustamo, joka kuljettaa sillä henkilöautoja Euroopasta Suomeen. Kerrallaan autoja alukseen mahtuu 1 440. Auto Bankin sisaraluksia ovat M/S Auto Bay ja M/S Auto Baltic. == Käyttöhistoria == 7\. elokuuta 1998 alus luovutettiin suomalaisen Rederi Ab Engshipin omistukseen, joka rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nauvo. 10. elokuuta laiva sai nimen Serenaden. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin reitillä Kemi–Lyypekki. Marraskuussa 2004 Serenaden siirtyi liikennöimään Lyypekin ja Haminan välille. Vuonna 2006 suomalaiseen Rettig Groupiin kuuluva Bore osti aluksen. Lokakuussa 2006 Serenaden meni Cosco Shipyard -telakalle Nantongiin, Kiinaan. Tammikuussa 2007 laiva aikarahdattiin UECC:n liikenteeseen. Samalla alus sai myös nykyisen Auto Bank -nimensä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Fakta om Fartyg – M/S Serenaden *Bore: M/V Auto Bank *Auto Bankista UECC:n sivuilla Auto Bank
Liettualaiset eurokolikot

Liettualaiset eurokolikot ovat Liettualle suunniteltuja eurokolikoita. Liettuan siirtyi euroon 1. tammikuuta 2015, jolloin liettualaiset eurokolikot tulivat käyttöön korvaten aikaisemman valuutan litin. Eurokolikoiden arvopuoli on kaikissa euromaissa samanlainen, mutta kääntöpuolen jokainen euromaa suunnittelee itse omille kolikoilleen. Kaikissa liettualaisissa eurokolikoissa on kansallisella puolella sama aihe. Niihin on kuvattu Vytis-hevosratsastajan kuva Liettuan vaakunasta, ja sen lisäksi EU:n kaksitoista tähteä, maan nimi "LIETUVA" ja kolikon lyöntivuosi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Liettualaiset eurokolikot (Liettuan keskuspankin sivuilla) *Liettuan valmistautuminen euron käyttöönottoon (Liettuan keskuspankin sivuilla) *The Euro Information Website- Lithuania Luokka:Eurokolikot maittain Luokka:Liettuan talous
Robert F. Furchgott

Robert Francis Furchgott (4. kesäkuuta 1916 – 19. toukokuuta 2009) oli yhdysvaltalainen biokemisti. Hän sai vuonna 1998 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä Louis J. Ignarron ja Ferid Muradin kanssa. Furchgott syntyi Charlestonissa, Etelä-Carolinassa, ja valmistui Pohjois-Carolinan yliopistosta Chapel Hillissä vuonna 1937. Hän jatkoi opintojaan Northwestern-yliopistossa, josta hän sai PhD:n arvon biokemiasta. Hän kuului St Louisissa sijaitsevan Washingtonin yliopiston lääketieteellisen henkilökuntaan vuosina 1949–1956. Vuosina 1956–1988 hän työskenteli farmakologian professorina SUNY Downstate Medical Centerissä. Mainitun Nobelinsa lisäksi Furchgott sai Gairdner Foundation International Awardin vuonna 1991 ja Lasker-palkinnon vuonna 1996, viimeksi mainitun yhdessä Ferid Muradin kanssa. Hän oli naimisissa, ja hänellä on lapsia. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset biokemistit Luokka:Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Slovakialaiset eurokolikot

Slovakialaiset eurokolikot ovat Slovakialle suunniteltuja eurokolikoita. Eurokolikoiden arvopuoli on kaikissa euromaissa samanlainen, mutta kääntöpuolen jokainen euromaa suunnittelee itse omille kolikoilleen. Slovakia siirtyi käyttämään euroa vuoden 2009 alusta alkaen. Yhden, kahden ja viiden sentin kolikoissa on kuvattuna Kriváňin vuori. Kymmenen, kahdenkymmenen ja viidenkymmenen sentin kolikoissa on kuvattuna Bratislavan linna. Yhden ja kahden euron kolikoissa on kuvattuna Slovakian vaakuna. Kaikista Slovakian eurokolikoista löytyy kääntöpuolelta lisäksi EU:n kaksitoista tähteä sekä kolikon valmistusvuosi. == Kahden euron erikoisrahat == Slovakian kahden euron erikoisrahat 2009 Euromaiden yhteinen talous- ja rahaliiton 10-vuotisraha. Kolikossa on yksinkertaisin viivoin piirretty ihmishahmo yhdessä eurosymbolin € kanssa, suunnittelijan nimikirjaimet "ΓΣ" (George Stamatopoulos Kreikan keskuspankista). Lyöntimäärä 2,5 milj. kpl. 2009 20 vuotta taistelusta vapauden ja demokratian puolesta. Kolikon sisäosa kuvaa avaimista muodostuvaa kelloa 17.11.1989 järjestetyn mielenosoituksen muistoksi, jolloin kansalaiset marssivat avainnippujaan helisyttäen merkkinä "samettivallankumouksen" alkamisesta. Kuvan alapuolella ovat taiteilijan sekä Slovakian rahapajan merkit. Kuvan ympärillä tekstit "17 NOVEMBER SLOBODA-DEMOKRACIA"(vapaus ja demokratia), "1989-2009" sekä maan nimi "SLOVENSKO". Lyöntimäärä 1 milj. kpl. ==Aiheesta muualla== *ecb-euro coins *€2 commemorative coins *The Euro Information Website - Slovakia Luokka:Eurokolikot maittain Eurokolikot
Tundrasirri

Tundrasirri (Calidris mauri) on arktisen alueen kahlaaja. Lajin nimesi Jean Cabanis vuonna 1857. == Koko ja ulkonäkö == Tundrasirrin pituus on 14–17 senttimetriä, siipien kärkiväli 35–37 senttimetriä ja paino 18–35 grammaa. Suosirrin kokoinen. Nokka on musta ja kärjestään lievästi alaspäin taipunut. Kesäpuvussa selkäpuoli on punertava ja rinta sekä kupeet tummatäpläiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Ääni on korkea ’tshiit’. == Esiintyminen == Pesii Koillis-Siperiassa ja Alaskassa. Maailman populaation koko on noin 3,5 miljoonaa yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Se on muuttolintu, joka talvehtii Yhdysvaltain eteläosissa, Länsi-Intian saaristossa sekä Keski- ja Etelä-Amerikan rannikoilla. Lajia ei ole tavattu Suomessa vuoteen 2006 mennessä. == Elinympäristö == Pesimäaikana arktisen tundran lampareiden, soiden, järvien ja jokien rannat ja niiden lähistöllä. Muuttomatkalla ja talvehtimisalueilla elää enimmäkseen rannikoiden vuorovesirannoilla. == Lisääntyminen == Pesä on maassa kasvillisuuden suojassa. Munia on 4 ja molemmat puolisot hautovat niitä noin 3 viikkoa. Poikaset ovat pesäpakoisia ja etsivät itse ruokansa. Usein naaras jättää poikasten hoidon koiraalle lähtien itse syysmuutolle. Poikaset oppivat lentämään noin 3 viikon ikäisinä. == Ravinto == Mutarannoilla elävät hyönteiset, nilviäiset ja äyriäiset. == Lähteet == * Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. III. – Oxford University Press. Hong Kong. ISBN 0-19-857506-8 * Oiseaux * Kuvia ===Viitteet=== Luokka:Sirrit
ExtendedancEPlay

__NOTOC__ ExtendedancEPlay on brittiläisen rock-yhtye Dire Straitsin neljä kappaletta sisältävä EP-levy. Se julkaistiin vuonna 1983. Levyä on kutsuttu myös "Twisting by the Pool EP" -nimellä, sen ensimmäisen kappaleen mukaan. == Kappaleet == Kaikki kappaleet ovat säveltänyt ja sanoittanut Mark Knopfler. # # # # == Kokoonpano == * Mark Knopfler – laulu, kitara * Hal Lindes – kitara * John Illsley – basso * Terry Williams – rummut * Alan Clark – piano == Arvostelut == * AllMusic: AllMusic review == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ExtendedancEPlay discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1983 EP:t Luokka:Dire Straitsin albumit
Dino Risi

Dino Risi (23. joulukuuta 1916 Milano – 7. kesäkuuta 2008 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Milanossa syntynyt Risi oli yksi commedia all'italianan suurista nimistä. Alberto Lattuada kelpuutti Risin avustajakseen jo vuonna 1940, mutta haaveet pitkäaikaisemmasta urasta ohjaajana alkoivat nousta vasta toisen maailmansodan jälkeen. Muutamia Risin keskeisistä elokuvista ovat Vaarallinen leski (Pane, amore e..., 1955), Rahattomia rakastuneita (Poveri ma belli, 1956), Vaikea elämä (Una vita difficile, 1961), Playboy (Il sorpasso, 1962) ja I mostri (1963). Vuonna 1974 hän ohjasi elokuvan Naisen tuoksu (Profumo di donna), jonka pohjalta Martin Brest ohjasi vuonna 1992 samannimisen amerikkalaisversion. Risille myönnettiin vuonna 2002 Venetsian elokuvajuhlilla Kultainen leijona hänen koko tuotannostaan. Menestynyt elokuvaohjaaja julkaisi vuonna 2004 omaelämäkertansa I miei mostri. Hän oli naimisissa sveitsiläisen Claudian kanssa, ja myös hänen poikansa Marco Risi on toiminut ohjaajana. Risi oli kuollessaan 91-vuotias. == Lähteet == == Kirjallisuutta == *von Bagh, Peter: ”Italialaisen komedian ruhtinas”, Filmihullu 4/1993. Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Prince of Wales Island

Prince of Wales Island ("Walesin prinssin saari") -nimisiä saaria on neljä: *Prince of Wales Island (Alaska) *Prince of Wales Island (Kanada) *Prince of Wales Island (Australia) *Pulau Penang -saarta Malesiassa kutsuttiin myös ennen Prince of Wales Islandiksi
Gordon Bunshaft

Gordon Bunshaft (9. toukokuuta 1909 - 6\. elokuuta 1990) oli yhdysvaltalainen arkkitehti, joka opiskeli Massachusetts Institute of Technologyssä. Bunshaft syntyi Buffalossa New Yorkin osavaltiossa ja kävi lukiota Lafayette High Schoolissa, jonka koulurakennus on arkkitehtonisesti merkittävä. Bunshaft oli modernisti, joka otti vaikutteita Mies van der Rohelta ja Le Corbusier'lta. Hänen tunnetuin rakennuksensa on vuonna 1952 valmistunut Lever HouseJokinen ja Honkala 2000, s. 44-46, joka toimii Lever Brothers -nimisen saippuayhtiön pääkonttorina. Bunshaftin suunnittelema Manufacturers Hanover Trust Bank rakennus on ensimmäinen "läpinäkyvä" pankki Yhdysvaltain itärannikolla ja modernismin helmi. Bunshaft työskenteli Edward Durell Stonen kanssa. Hän työskenteli hetken aikaa yhdessä teollisuussuunnittelija Raymond Loewyn kanssa, mutta piti tätä teennäisenä. Vuodesta 1937 Bunshaft työskenteli Skidmore, Owings and Merrill -arkkitehtitoimistossa. Hänestä tuli myöhemmin arkkitehtitoimiston osakas. Bunshaftin ainoa yhden perheen asunto on 210 m² Travertine House, joka oli hänen omassa käytössään. Testamentissaan Bunshaft jätti talon New Yorkin modernin taiteen museolle, MoMA:lle, joka myi sen Martha Stewartille vuonna 1995. Stewart ryhtyi remontoimaan taloa, mutta työt keskeytyivät riitaan naapurin kanssa. Lopulta Stewart myi talon Donald Maharamille, joka totesi rakennuksen olevan erittäin huonossa kunnossa ja purki sen. 1950-luvulla Bunshaft työskenteli Yhdysvaltain suurlähetystöjen rakentamisesta vastaavassa virastossa ja oli mukana suunnittelemassa useita Yhdysvaltojen Saksassa sijaitsevia konsulaatteja. Bunshaftin minimalistinen tyyli ei rajoittunut vain rakennuksiin. Saatuaan Pritzker-palkinnon vuonna 1988 hän piti tilaisuuden historian lyhimmän kiitospuheen: "Vuonna 1928 aloitin opintoni MIT:n arkkitehtiosastolla ja aloitin matkani arkkitehtuuriin. Nyt, 60 vuotta myöhemmin minulle on myönnetty Pritzker Architecture Prize, josta kiitän Pritzkerin perhettä ja valintakomitean jäseniä heidän suotuaan minulle tämän arvostetun palkinnon. Se on elämäni ja urani kohokohta." Bunshaftin henkilökohtainen arkisto on Avery Architectural and Fine Arts Libraryssä Columbian yliopistossa. ==Töitä== Kuva:Yale-beinecke- library.jpg|Beinecke Library Yale University, New Haven, CT 1963 Kuva: Henry Trotter Kuva:SolowBuilding.jpg|Solow Building New York 1974 Kuva: Ilya Voytov Kuva:Hirshhorn Museum and Sculpture Garden - exterior.jpg|Hirshhorn Museum Washington D.C. 1974 == Lähteet == *Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. ISBN 951-0-24579-8 === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset arkkitehdit Luokka:Pritzker-palkinnon voittajat Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Sherwood Schwartz

Sherwood Charles Schwartz (s. 14. marraskuuta 1916 – 12. heinäkuuta 2011) oli yhdysvaltalainen tuottaja ja käsikirjoittaja, joka loi televisiosarjat Gilligan’s Island ja The Brady Bunch. Schwartz syntyi New Jerseyn Passaicissa juutalaiseen perheeseen. Hän työskenteli radiossa jo ennen läpimurtoaan televisiossa. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös näytelmiä. Vuonna 1961 Schwartzille myönnettiin Emmy-palkinto työstään käsikirjoittajana The Red Skelton Show’ssa. Hän sai vuonna 2008 tähden Hollywood Walk of Famelle. Kirjassaan Inside Gilligan’s Island (1988) Schwartz mainitsi, ettei hän tullut lainkaan toimeen Red Skeltonin kanssa – hänen sopimukseensa jopa sisältyi kohta, joka takasi, ettei hänen tarvinnut tavata tätä kasvokkain. Schwartz oli joulukuusta 1941 naimisissa Mildred Seidmanin kanssa. Heillä oli neljä lasta: Lloyd, Ross, Elroy ja Hope. Viimeksi mainitun on kerrottu saaneen nimensä Bob Hopen mukaan. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiokäsikirjoittajat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Lichfield

Lichfield on noin asukkaan katedraalikaupunki (city) ja asukkaan hallintopiiri Staffordshiren kreivikunnassa läntisessä Keski-Englannissa, Birminghamista pohjoiseen. Sen nimen taustalla on kolme erikielistä sanaa – brittiläinen lẹ̄to- (’harmaa’), varhaiskymrinkielinen cē¸d (’metsä’) ja muinaisenglantilainen feld (’aukea paikka’) – ja se tarkoittaa siis kutakuinkin ’aukeaa paikkaa harmaan metsän vieressä’. Hallintopiiriin kuuluu Lichfieldin kaupungin lisäksi Burntwoodin kaupunki ja useita pieniä maalaiskyliä. Lichfieldin kaupunki on kuuluisa keskiaikaisista kirkoistaan, Lichfieldin tuomiokirkosta ja Church of St Chadista.Lichfield City Asukkaista 98 % on valkoihoisia ja 79 % kristittyjä (koko Englannin keskiarvot ovat 90 % ja 71,8 %). Kaupunki oli jo Mercian aikana uskonnollinen keskus, johon pyhä Chad sai perustaa luostarin. Pyhän Chadin jäännöksiä säilytettiin hänen kuoltuaan kirkossa, josta tuli pyhiinvaelluspaikka. Vuonna 1291 kaupungissa riehui tulipalo joka tuhosi monia rakennuksia, mutta katedraali säilyi vahingoittumattomana. Reformaatio lopetti pyhiinvaeltajien virran ja kaupunki menetti tuloja. Teollinen vallankumus sai Birminghamin kasvamaan Lichfieldiä merkittävämmäksi keskukseksi. == Kuuluisia asukkaita == * Elias Ashmole (1617–1692), vanhojen esineiden keräilijä, syntyi Breadmarketkadulla 1617. * Joseph Addison (1672–1719), esseekirjailija, muutti kaupunkiin lapsena ja kävi siellä koulua. * Samuel Johnson (1709–1784), kirjailija ja sanakirjan tekijä, syntyi Lichfieldissä 1709. * David Garrick (1717–1779), näyttelijä, asui kaupungissa lapsena ja oli Samuel Johnsonin opetuksessa. * Erasmus Darwin (1731–1802), lääkäri ja tiedemies, asui kaupungissa 1756–1781. * Anna Seward (1742–1809), runoilija ja ’Lichfieldin joutsen’, muutti kaupunkiin 1750 ja asui siellä loppuelämänsä. * Richard Lovell Edgeworth (1744–1817), poliitikko ja keksijä, asui Stowe Housessa 1700-luvun loppupuolella. * Thomas Day (1748–1789), omalaatuinen lastenkirjailija, asui lyhyen aikaa Stowe Housessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Katedraalin kotisivu *
Reg Varney

Reginald Alfred ”Reg” Varney () oli brittiläinen näyttelijä. Hän esitti linja- autonkuljettaja Stan Butlerin pääroolin tilannekomediasarjassa Mennään bussilla, jota esitettiin Britanniassa vuosina 1969–1973 ja myös Suomessa tuoreeltaan 1970-luvun alussa. Varney oli myös maailman ensimmäinen ihminen, joka käytti pankkiautomaattia.The man who invented the cash machine, BBC News, 25.6.2007 Varney oli 1. lokakuuta 1939 alkaen naimisissa puolisonsa Lilyn kanssa tämän kuolemaan vuoteen 2002 asti. Heillä on Jeanne-niminen tytär. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Reg Varneyn muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Brittiläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Franca

Franca on kaupunki Brasiliassa São Paulon osavaltiossa. Vuonna 2007 siellä asui 328 221 henkeä. Francassa on yksi Brasilian suurimmista sokeritehtaista. Lisäksi siellä on huonekalu-, kenkä-, lääke- ja kemianteollisuutta.CD-Facta 2005 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:São Paulon kunnat
Terje Andersen

Terje Andersen (s. 4. maaliskuuta 1952) on entinen norjalainen pikaluistelija ja urheilujohtaja. Andersen oli tyypillinen keskimatkojen luistelija ja hänen paras sijoituksensa on vuoden 1980 talviolympialaisten olympiapronssi 1500 metrin matkalla. Andersen osallistui useita kertoja pikaluistelun sprinttimaailmanmestaruuskilpailuihin ja sijoittui parhaimmillaan neljänneksi vuonna 1981. Hän oli Norjan pikaluisteluliiton puheenjohtaja vuosina 1997-1999 ja vuonna 2003. ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset pikaluistelijat Luokka:Norjalaiset olympiamitalistit Luokka:Norjalaiset urheiluvaikuttajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Al Martino

Alfred Cini eli Al Martino (7. lokakuuta 1927 – 13. lokakuuta 2009) oli amerikanitalialainen laulaja ja näyttelijä. Al Martino syntyi Philadelphiassa ja haavoittui Iwo Jimassa palvellessaan toisessa maailmansodassa. Hän nousi menestykseen singlellään ”Here In My Heart”, joka nousi brittilistan ykköseksi 15. marraskuuta 1952. Myöhempiä menestyksiä olivat muiden muassa laulut ”Spanish Eyes”, ”Volare”, ”To the Door of the Sun”, ”I Love You Because” ja ”I Love You More and More Every Day”. Hän tulkitsi myös kuuluisat laulut ”Summertime” ja ”Can’t Help Falling in Love”. Vuonna 1964 Martino esitti elokuvan Murha asuu sydämessä (Hush… Hush, Sweet Charlotte) nimikkolaulun. Hänellä oli Johnny Fontanen rooli Kummisedässä (1972), ja hän myös esitti sen rakkauslaulun ”Speak Softly Love”. Hän palasi samaan rooliin elokuvassa Kummisetä, osa III vuonna 1990. Hän oli naimisissa. Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Bunjae Artpia

Bunjae Artpia on maailman laajin kasvitieteellinen puutarha Etelä-Koreassa Jejun saarella 40 kilometrin päässä saaren pääkaupungista Jejusta. Puutarha avattiin heinäkuussa 1992. Sen pinta-ala on 39 700 neliömetriä, ja siellä on jopa 300 vuotta vanhoja puita. Puutarhassa esitellään Korean 700 vuoden mittaista puutarhahistoriaa. Puutarhassa käy vuosittain 300 000 matkailijaa. == Lähteet == Luokka:Kasvitieteelliset puutarhat Luokka:Etelä-Korean rakennukset ja rakennelmat
Paul Ruto

Paul Ruto (s. 3. marraskuuta 1960) on kalenjin-heimon nandi-haaraan kuuluva kenialainen entinen 800 metrin juoksija ja maailmanmestari 1993 Stuttgartin MM-kisoista.Paul Ruto Pääasiassa Ruton juoksu-ura koostui vauhdinpitäjäjäniksenä juostuista juoksuista. Hänen MM-juoksunsa noudatti melko lailla vastaavanlaista kaavaa, kun hän meni juoksussa keulaan heti lähdössä ja veti itselleen ison kaulan, ja säilytti johtonsa maaliin saakka. Toiseksi tullut Italian Giuseppe D'Urso ja maanmies Billy Konchellah ehtivät vajaan parin sekunnin kymmenyksen päähän. Puolitoista kuukautta ennen Stuttgartin kisoja Ruto oli sijoittunut Afrikan-mestaruuskisoissa Durbanissa toiseksi Samuel Kibet Lagatin takana. ==Henkilökohtaiset ennätykset== * 800 m: 1.44,33 (1992) * maili: 4.05,19 (1993) == Lähteet == Luokka:Kenialaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt