EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Terho Aalto

Terho Aalto (s. 1953, Helsingin maalaiskunta) on hämeenlinnalainen lehtikuvaaja ja valokuvataiteilija. Vuonna 1986 Taideteollisesta korkeakoulusta valokuvaajaksi valmistunut Aalto on tehnyt työuransa Hämeen Sanomien valokuvaajana, minkä lisäksi hän on pitänyt 16 valokuvanäyttelyä pääasiassa Suomessa, mutta myös Norjassa ja Berliinissä.Ars Häme: Terho Aallon Curriculum Vitae, viitattu 23.1.2020. Aalto tunnetaan erityisesti ihmiskuvista, mutta myös luonto ja myyttiset maisemat ovat tärkeässä osassa hänen taiteessaan. Aalto on käsikirjoittanut Radioateljeen radionovellin Joku toinen on minä, hänen olivat muistiinpanot (2001). Aalto on naimisissa kuvataiteilija Jaana Aallon kanssa, ja heillä on kaksi lasta, arkeologi Ilari Aalto ja tekstiilimuotoilija Noora Aalto.Lähdekorpi, Susanna: Utuisuuden mestari – Hämeenlinnalaisgraafikko Jaana Aalto tekee kaiken käsin. Hämeen Sanomat 1.3.2019. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Riikka Happonen: Utelias ja super­sosiaalinen Terho Aalto, 70, ei kasva koskaan isoksi – Ajautui Hämeenlinnaan sattuman ja rakkauden johdattelemana. Hämeen Sanomat 29.8.2023. Luokka:Suomalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1953 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kosminen tiedottomuus

__NOTOC__ Kosminen tiedottomuus on Radiopuhelimet-yhtyeen 15. studioalbumi, joka julkaistiin 14. helmikuuta 2020 levymerkillä If Society.http://www.radiopuhelimet.net/index1.htm Albumi sijoittui ilmestymistään seuraavalla viikolla Suomen virallisen listan albumilistalla sijalle 26 ja fyysisten albumien listalla sijalle 5. Albumi sai kriitikoiden taholta erinomaisen vastaanoton. Soundi, Kulttuuritoimitus, Desibeli, Noise, Karjalainen ja Savon Sanomat antoivat levylle neljä tähteä viidestä.https://www.soundi.fi/levyarviot/radiopuhelimet-tuskin-osaisi-tehda- huonoa-levya-vaikka-yrittaisi-arviossa-vakeva-kosminen- tiedottomuushttps://www.https ://kulttuuritoimitus.fi/kritiikit/kritiikit- levyt/radiopuhelimet-kuulostaa-kosminen-tiedottomuus-albumilla-yha-vetrealta- tarttuvalta-ja- koukuttavalta/http://desibeli.net/arvostelu/7993http://www.noise.fi/radiopuhelimet- kosminen-tiedottomuus-yhtyeen-musiikillisesti-rikkainta-antia-yli-kymmeneen- vuoteen/https://www.facebook.com/12416291855/posts/karjalaisen-ja-savon- sanomien-arvio-uudesta-albumistamme-2-33voidaan-jo-todeta-e/10156753945276856/ Soundin kriitikkoäänestyksessä albumi valittiin vuoden 2020 neljänneksi parhaaksi kotimaiseksi albumiksi.https://www.soundi.fi/jutut/2020-parhaat == Kappaleet == # # # # # # * # # # # # == Kokoonpano == * Jyrki Raatikainen: rummut, taustalaulu (”Vankifarmilla 2”) * Antti Annunen: basso, taustalaulu (”Vankifarmilla 2”) * Jarno Mällinen: kitara, koskettimet (”Vanhus ja piru”, ”Oma tie”, ”Yhtiön mies”, ”Supertietoisuus”), taustalaulu (”Yhtiön mies”, ”Vankifarmilla 2”) * Katz: kitara, taustalaulu (”Vankifarmilla 2”) * J. A. Mäki: laulu, huuliharppu === Vierailevat muusikot === * Pentti Amore: lyömäsoittimet (”Uusi mahdollisuus”, ”Vanhus ja piru”), taustalaulu (”Vankifarmilla 2”) * Pekka Gröhn: piano (”Uusi mahdollisuus”) * Pekka Tuomi: saksofonit == Tuotanto == * Äänitys ja soitonvalvonta: Riku Mattila (Wolfbeat-studio, Kempele) * Jälkiäänitykset: Pentti Amore, Katz, Pekka Tuomi, Riku Mattila * Miksaus: Mikko Karmila ja Jarno Mällinen (Finnvox, Helsinki) * Masterointi: Mika Jussila (Finnvox) * Kannet: J. A. Mäki * Valokuvat: Jaani Föhr (bändikuva), J. A. Mäki (katukuva), Jarno & Vilho Mällinen (silmäkuva) == Arvostelut == * Desibeli.net: Radiopuhelimet: Kosminen tiedottomuus Viitattu 8.2.2022. * Noise.fi: Radiopuhelimet : Kosminen Tiedottomuus – “Yhtyeen musiikillisesti rikkainta antia yli kymmeneen vuoteen.” Viitattu 8.2.2022. * Soundi: Radiopuhelimet tuskin osaisi tehdä huonoa levyä vaikka yrittäisi – arviossa väkevä Kosminen tiedottomuus Viitattu 8.2.2022. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2020 albumit Luokka:Radiopuhelimien albumit Luokka:If Societyn albumit
Viktor Paavilainen

Viktor Paavilainen (28. marraskuuta 1886 Mikkelin maalaiskunta – 5. tammikuuta 1940 Mikkeli) oli suomalainen toimittaja ja sosiaalidemokraattisen puolueen aktiivijäsen. Paavilainen syntyi koneenhoitajan perheeseen. Hän työskenteli kansakoulun jälkeen maalarina ja osallistui työväenliikkeen toimintaan. Paavilainen aloitti toimittajana mikkeliläisessä Vapaudessa vuonna 1917 ja palasi lehteen sisällissodan jälkeen vuonna 1920. Hän työskenteli lehden päätoimittajana vuodesta 1921 aina kuolemaansa saakka. Paavilainen kuului Mikkelin työväenyhdistyksen johtokuntaan vuodesta 1911 ja toimi pitkään yhdistyksen puheenjohtajana. Hän kuului SDP:n puolueneuvostoon vuodesta 1919, Mikkelin kaupunginvaltuustoon vuodesta 1925 ja kaupunginhallitukseen vuodesta 1929. Paavilainen oli Mikkelin Työväen Osuuskaupan johtokunnan jäsen vuodesta 1915, toimi sen hallintoneuvoston puheenjohtajana ja kuului vuodesta 1933 myös Kulutusosuuskuntien Keskusliiton hallintoneuvostoon. Hän oli Suomen Sanomalehtimiesten Liiton hallituksen jäsen vuodesta 1934. Paavilainen kuoli sydänhalvaukseen talvisodan ilmahyökkäyksen aikana. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Mikkelin kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1886 syntyneet Luokka:Vuonna 1940 kuolleet
Loimaan taidetalo

Loimaan Taidetalo on yksi Loimaan Taidemuseon näyttelytiloista. Se sijaitsee Loimijoen varrella aivan Loimaan keskustan tuntumassa. Taidetalo on saanut alkunsa Eino (1924-2010) ja Meeri Haapasen (1921-1996) tekemän testamenttilahjoituksen pohjalta. Eino Haapanen oli metsämaalaissyntyinen taiteenkerääjä, joka teki elämäntyönsä pääkaupunkiseudulla. Haapasten lahjoittamaan taidekokoelmaan kuuluu 150 maalausta, pääpainona suomalainen kulta-ajan maisemamaalaus 1800-luvun loppuvuosikymmeniltä 1900-luvun alkuun. Kokoelman pohjalta kootaan vuosittain vaihtuva perusnäyttely. Loimaan kaupungin taidekokoelma koostuu etenkin paikallisten taiteilijoiden teoksista. Kokoelmaan kuuluu mm. Alpo Jaakolan kokoelma, Elias Anttilan lahjoituksena saatu kipsiveistoskokoelma sekä Elias Hollon ja Jaakko Tervasmäen valokuvakokoelmat. Kaupungin taidekokoelman töitä on esillä kaupungin virastorakennuksissa, kouluissa ja laitoksissa, Taidetalon vaihtuvien näyttelyiden lisäksi. Loimaan Taidetalossa järjestetään myös konsertteja noin kerran kuukaudessa tiistaisin kesätaukoa lukuun ottamatta. Loimaan Taidetalo pyrkii olemaan muutakin kuin kaupungin kokoelmien esittelyä: se kertoo paikallisesta perinteestä, koulutuksesta ja vaikutelmasta, jonka kuvataide luo paikkakunnasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Loimaan taidemuseo Luokka:Loimaan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Loimaan historia Luokka:Suomen taidemuseot Luokka:Peltoinen
Mostek

Mostek oli vuonna 1969 perustettu yhdysvaltalainen puolijohdeteollisuuden yritys, jonka merkittäviin tuotteisiin kuuluivat muistipiirit.http://www.cpu- collection.de/?tn=0&l0;=co&l1;=Mostek Yhtiön pääasialliset perustajat olivat L.J. Sevin ja Louay Sharif, jotka rekryitoivat muita työntekijöitä Texas Instrumentsilta uuden yhtiön perustajiksi. United Technologies (UTC) hankki yhtiön vuonna 1980. UTC ilmoitti yhtiön toiminnan päättymisestä vuonna 1985. SGS-Thomson hankki yhtiön vuonna 1987. Yhtiö kehitti metalli- oksidipuolijohteita (MOS), joiden valmistustekniikkaa kehittivät muun muassa Robert Palmer. Yhtiön merkittäviä tuotteita olivat 4K (4096) ja 16K (4116)-muistipiirit. Yhtiö julkaisi Mostek 5065 -mikroprosessorin vuonna 1974. 5065 oli 8-bittinen PMOS-tekniikkaan perustuva prosessori. Yhtiö sopi myös Fairchild Semiconductorin kanssa toimisesta toisena valmistajana Fairchild F8 -mikroprosessorille. Yhtiö toimi toisena valmistajana myös muun muassa Zilog Z80 -mikroprosessorille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Oral History of Charles Phipps (PDF) * Oral History of L.J. Sevin (PDF) * MOSTEK Calculator Integrated Circuits * Patents Assigned to Mostek Corporation Luokka:Yhdysvaltalaiset elektroniikkayhtiöt Luokka:Puolijohdevalmistajat
Taikuri Jore

Jani Sohlman, Taikuri Jore (s. 10. helmikuuta 1975 Äänekoski) on suomalainen taikuri. Hän on esiintynyt lukuisissa tilaisuuksissa lasten syntymäpäivistä isojen firmojen juhliin ympäri Suomea sekä jonkun verran ulkomailla kuten Virossa. Sohlman on tunnettu extreme-tempuistaan, kuten esimerkiksi partaveitsenterien, tupakan ja ilmapallojen nielemisestä, ja hän saa usein yleisön haukkomaan henkeään temppujensa vuoksi. Sohlman on naimisissa Nana Sohlmanin kanssa ja heillä on kaksi lasta (s. 1998 ja 2003). Tytär Nora oli isänsä mukana vuoden 2013 esityksessä, jolloin molemmat saivat Lähitaikuuden Suomen mestari sekä Taikureiden Suomen mestari -tittelin. == Saavutukset == * Näyttämötaikuuden PM-hopea 2019 * Taikureiden Suomen mestari 2009, 2013 * Lähitaikuuden Suomen mestari 2013 * Näyttämötaikuuden Suomen mestari 2009 * Ravintolataikuuden Suomen mestari 2008 * Viihdeohjelmien SM-finalisti 2008 * Lähitaikuuden PM-Hopea 2007 == Aiheesta muualla == * Kotisivut: http://taikuri-jore.net * Facebook: https://www.facebook.com/taikurijore/ Luokka:Suomalaiset taikurit Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mihail Avdejev

Mihail Vasiljevitš Avdejev (; 1821−1876) oli venäläinen kirjailija, jonka huomattavimmat teokset ovat Tamarin-trilogia (1849–1852) ja Podvodni kamen (1860 'Salakari').Avdejev, Mihail, Tietosanakirja osa 1, palsta 752, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 == Lähteet == Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1821 syntyneet Luokka:Vuonna 1876 kuolleet
David Åslin

David Åslin (s. 26. heinäkuuta 1989 Mora, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Åslin laukoo vasemmalta. Hän on pelannut urallaan myös Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla SHL:ssä. == Ura == Åslin debytoi SHL:ssä kaudella 2012–2013 Växjö Lakersin HC:n paidassa. Åslin pelasi Växjössä kaksi kautta kunnes hän siirtyi Leksands IF:n riveihin. Seuraavalla kaudella Åslin edusti Rögle BK:ta. Seuraavat kaksi kautta Åslin pelasi HockeyAllsvenskanin Södertälje SK:ssa. Kaudella 2019-20 Åslin siirtyi EBEL-liigan Graz 99ersiin, mutta ehti pelata seurassa vain kymmenen ottelua ennen kuin hän siirtyi Vienna Capitalsiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Ruotsalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
XFL

XFL oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon ammattiliiga. Liigassa oli kahdeksan joukkuetta, jotka oli jaettu Eteläiseen ja Pohjoiseen divisioonaan. Joukkueet pelaavat kymmennen ottelun runkosarjan helmikuusta huhtikuuhun, ja neljä parasta pääsee pudotuspeleihin. Liiga on saanut nimensä aikaisemmasta XFL-liigasta, joka pelasi ainoan kautensa vuonna 2001. Vuonna 2018 WWE:n johtokunnan puheenjohtaja Vince McMahon perusti sarjan uudelleen, luvaten kaudeksi 2020 vakavemmin otettavaa jalkapalloa kuin edellisellä kerralla. XFL- kausi pelattiin alkuvuodesta 2020, mutta se keskeytyi COVID-19-pandemian vuoksi. Uusi kausi alkoi helmikuussa 2023. Syksyllä 2023 sarja ilmoitti aikeistaan yhdistyä USFL:n kanssa kaudeksi 2024. == Joukkueet == ;Pohjoinen divisioona * DC Defenders * Seattle Sea Dragons * St. Louis BattleHawks * Vegas Vipers ;Eteläinen divisioona * Arlington Renegades * Houston Roughnecks * Orlando Guardians * San Antonio Brahmas ;Entiset joukkueet * Los Angeles Wildcats (2020) == Kausi 2020 == Uusi XFL alkoi 8. helmikuuta 2020. Ensimmäinen peli oli DC Defendersin ja Seattle Dragonsin ottelu Defendersin kotiareenalla Audi Fieldillä, Washington, D.C.:ssä. 13\. maaliskuuta 2020 sarja ilmoitti, ettei se pelaa loppukauden pelejään koronavirusuhan vuoksi. == Kausi 2023 == Heinäkuussa 2021 liiga julkisti, että se tekee paluun kaudeksi 2023. Uusi XFL alkoi 18. helmikuuta 2023. Ensimmäinen peli oli Vegas Vipersin ja Arlington Renegaden ottelu Arlington Renegaden kotiareenalla Choctaw Stadiumilla, Texasissa. == Lähteet == *
Jonathan Duplissy

Jonathan Duplissy (s. 21. helmikuuta 1980) on ranskalainen ilmakehää tutkiva fyysikko (Ph.D.), joka työskentelee vanhempana tutkijana Helsingin yliopiston fysiikan laitoksella. Hän on tunnettu muun muassa CERNissä toteutetusta, 19 instituutin yhteisistä CLOUD-pilvikammiokokeista. Duplissy on maailman viitatuimpia tutkijoita alallaan. Duplissy on valmistunut fysiikan maisteriksi (M.Sc. 2004) ranskalaisesta Université Blaise-Pascalista (Clermont-Ferrand II) -yliopistosta (joka 2017 lähtien on nimeltään Université Clermont-Auvergne). Filosofian tohtoriksi hän väitteli sveitsiläisessä ETH Zürichissä (2008). Hänen englanninkielinen väitöskirjatutkimuksensa (2008) käsittelee sekundääristen orgaanisten aerosolihiukkasten (SOA) hygroskooppisia ominaisuuksia. Työssä keskitytään erityisesti luontaisesti kasveista ilmakehään erittyvään isopreeniin ja sen SOA-reaktiotuotteisiin. Isopreenin hapettumistuotteita on havaittu ilmakehässä, ja osa näistä yhdisteistä voi toimia pilvipisaroiden tiivistymisytiminä. Osana väitöstutkimustaan Duplissy kehitti aiempaa parempaa mittaustekniikkaa rakentamalla HTDMA-analysaattorin (hygroscopicity tandem differential mobility analyzer) aerosolihiukkasten hygroskooppisuuden tutkimiseen. Väitöskirja oli otsikoitu Hygroscopic Properties of Secondary Organic Aerosols. Hän on ollut Helsingin yliopiston ilmakehätieteen dosentti vuodesta 2019. Tohtoritutkintonsa jälkeen Duplissy on työskennellyt tutkijana Euroopan hiukkasfysiikan tutkimuskeskuksessa (CERN) Sveitsissä ja Helsingin yliopistossa. Hän on tunnettu muun muassa CERNissä toteutetusta, 19 instituutin yhteisestä kosmisen säteilyn ja ilmakehän aerosolien välistä yhteyttä tutkivista CLOUD-pilvikammiokokeista sekä aerosolien mittauksista todellisessa ilmakehässä. Useat Duplissyn ja hänen työtoveriensa yhdessä saavuttamat tutkimustulokset on julkaistu tieteen arvostetuimmissa aikakaussarjoissa (kuten Nature, Science ja PNAS). Duplissy nousi syksyllä 2018 viitatuimpien tutkijoiden joukkoon geotieteiden alalta ja marraskuussa 2019 tieteenalat ylittävän tutkimuskentän aihepiiristä (Highly Cited Researchers, luokka Cross-Field). Tunnustus pohjautuu analyytikkayritys Clarivaten ylläpitämään Web of Science -julkaisutietokantaan. Marraskuussa 2019 julkaistuun luetteloon oli valittu yhteensä noin 6 200 tutkijaa, joista 3 700 oli ryhmitelty johonkin 21:stä selvityksessä mukana olleesta tieteenalaryhmästä ja 2 500 oli poikkitieteellisten aihepiirien tutkijoita. He kaikki kuuluvat tieteenalaryhmässään viitatuimman prosentin joukkoon kaikista julkaisutietokannassa mukana olevista alan tutkijoista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Google Scholar -haku "Jonathan Duplissy" (google.com) *Jonathan Duplissy (linkedin.com) *Tutkimushanke CLOUD tiedotusvälineissä (cern.ch) *CERN experiment points to a cloudier pre-industrial climate (24.5.2016, 4 min 11 s kestävä esittelyvideo CLOUD-kokeista) (cern.ch) Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Geotieteilijät Luokka:Ranskalaiset fyysikot Luokka:Helsingin yliopiston lehtorit ja opettajat Luokka:Viitatuimmat tutkijat Clarivaten mukaan
Erik Gustav von Fieandt

Erik Gustav von Fieandt (9. huhtikuuta 1807 Pälkjärvi – 11. marraskuuta 1888 Pälkjärvi) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri. (Viitattu 23.1.2020) Erik Gustav von Fieandtin vanhemmat olivat varamaaherra, eversti Eric Johan von Fieandt ja Catarina Charlotta Duncan ja puoliso vuodesta 1849 Anna Elisabeth Hallonblad. Von Fieandt tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1824 ja määrättiin sieltä 1828 valmistuttuaan vänrikkinä ensin 2. Suomen tarkk’ampujaprikaatin 4. Heinolan tarkk’ampujapataljoonaan ja sitten 1. Suomen tarkk’ampujaprikaatin 1. Turun tarkk’ampujapataljoonaan. Kornettina hänet siirrettiin 1831 H.K.K. Suuriruhtinas Mihail Pavlovitšin ulaanirykmenttiin. Hän suoritti 1833–1835 Sota-akatemian kurssin Pietarissa, jonka aikana vuonna 1834 hänet ylennettiin luutnantiksi. Von Fieandt määrättiin 1839 yleisesikunta-asioista vastaavaksi vanhemmaksi adjutantiksi krenatöörijoukkoihin ja ylennettiin alikapteeniksi 1840 ja kapteeniksi 1844. Haminan kadettikoulun palvelukseen von Fieandt tuli 1847. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja nimitettiin luokantarkastajaksi. Everstiksi Von Fieandt ylennettiin 1852 ja kenraalimajuriksi 1862, eron sotapalveluksesta hän sai elokuussa 1870. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka: Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1807 syntyneet Luokka:Vuonna 1888 kuolleet
Dmitri Averkijev

Dmitri Vasiljevitš Averkijev (; 1836−1905) oli venäläinen kirjailija. Hän kirjoitti näytelmiä muinaisvenäläisestä elämästä, kuten Frol Skorbejev (Фрол Скорбеев, 1869) ja Kaširskaja starina (Каширская старина, 1872, 'Kasiran muinaisuus'). Hän oli muissa kirjoituksissaan vanhoillis-aitovenäläisyyden puolustaja.Averkijev, Dmitrij Vasiljevitš, Tietosanakirja osa 1, palsta 756, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 Averkijev kirjoitti yli 20 murhe- ja huvinäytelmää, etupäässä vanhavenäläisistä aiheista, kuten Kaširskaja starina, jota on esitetty venäläisissä teattereissa. Näytelmiensä tyylissä hän muistuttaa Aleksandr Ostrovskia. Averkijev kirjoitti myös hienon tutkielman Shakespearesta.Averkijev, Dmitrij Vasiljevitj Nordisk familjebok.Uggleupplagan. 2, palsta 509 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäläiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1836 syntyneet Luokka:Vuonna 1905 kuolleet
Formosanpuuleopardi

Formosanpuuleopardi (Neofelis nebulosa brachyura) on sukupuuttoon kuolleena pidetty puuleopardin Taiwanilla esiintynyt alalaji. Viimeisenä varmana havaintovuonna on pidetty vuotta 1983 ja virallisesti alalaji julistettiin sukupuuttoon kuolleksi vuonna 2013. Varmentamattomia havaintoja on tosin tehty tämän jälkeenkin. ==Taksonomia== thumb|vasen|Täytettyjä formosanpuuleopardeja Taiwanin kansallismuseolla. Formosanpuuleopardin määritteli omaksi alalajikseen luonnontieteilijä Robert Swinhoe vuonna 1862. Koska formosanpuuleopardista tiedetään kuitenkin varmasti vain hyvin vähän, on myös sen luokitus omaksi alalajikseen joskus kyseenalaistettu. Useimmat biologit uskovat kuitenkin kyseessä olleen oman alalajinsa. ==Koko ja ulkonäkö== Formosanpuuleopardi oli kooltaan hieman pienempi, kuin muualla tavattavat puuleopardit. Sen ruumiilla oli pituutta 60–100 cm ja hännällä 50–90 cm. Formosanleopardilla oli muille puuleopardeille tyypillinen kellanruskea turkki ja pilvenhattaran muotoiset täpläkuviot. ==Levinneisyys, elinympäristö ja elintavat== Formosanpuuleopardin levinneisyysalue käsitti aikanaan Taiwanin saaren etelä- ja itäosien vuoristoalueet. Sitä tavattiin aina 2 000:n metrin korkeuteen saakka ja se suosi elinympäristönään lehtimetsiä. Sen saaliseläimiin lienevät kuuluneet eri sorkkaeläimet, taiwaninmakakit, sekä pienemmät saaliseläimet, kuten oravat ja fasaanit. ==Historia ja häviäminen== Ensimmäiset epäsuorat viittaukset formosanpuuleopardiin historiallisissa lähteissä tehtiin puuleopardinnahoista 1200-luvulla, joita lähteiden mukaan vietiin Taiwanilta ulkomaille. Nahkoja myytiin esimerkiksi Japaniin. Täysin selvää ei kuitenkaan ole, olivatko nahat peräisin Taiwanilta, vai kuljetettiinko muualta hankittuja nahkoja Taiwanin kautta. Tieteelisesti alalajin kuvaili englantilainen luonnontieteilijä Robert Swinhoe vuonna 1862. Swinhoe itse kuvaili lajin Taiwanin alkuperäiskansojen jäsenten satamakaupunkeihin, kuten Tainaniin tuomien nahkojen perusteella. Tieteilijöistä elävänä formosanpuuleopardin näki ilmeisesti vain Taiwanilla 1900-luvun puolella työskennellyt japanilainen antropologi Tori Ryūzō. Muut havainnot elävästä eläimestä ovat alkuperäiskansojen tekemiä. Monissa lähteissä formosanpuuleopardin viimeiseksi havaintovuodeksi annetaan vuosi 1983. Puuleopardeja on sittemmin yritetty etsiä esimerkiksi vuodesta 2001 vuoteen 2013 kestäneessä tutkimuksessa, jossa todisteita lajin olemassaolosta ei kuitenkaan saatu. Formosanleopardi julistettiin virallisesti sukupuuttoon kuolleeksi tutkimuksen jälkeen vuonna 2013. Lajista on kuitenkin sittemmin tehty useita varmentamattomia havaintoja, jotka perustuvat silminnäkijäkertomuksiin. ==Lähteet== Luokka:Sukupuuttoon kuolleet nisäkkäät Luokka:Kissaeläimet
Rollikkahalli

Rollikkahalli (käytössä myös monikollinen nimiasu Rollikkahallit) on vuonna 1950 valmistunut rakennus, joka sijaitsee Tampereella Pirkankadun länsiosassa, Tipotien terveysasemaa vastapäätä. Punatiilestä tehty funkistyylinen halli toimi alun perin johdinautojen eli trolleybussien (ns. ”rollikoiden”) varasto- ja huoltopaikkana. Johdinautovarikko on rakennustyyppinä harvinainen: Suomessa tällaisia autoja on ollut käytössä vain Tampereella ja Helsingissä.Pirkanmaan maakunnallisesti arvokkaat rakennetut kulttuuriympäristöt 2016, s. 23, 200. Tampereella johdinautoliikenne alkoi loppuvuodesta 1948 ja päättyi keväällä 1976. Rollikkahalli palveli sen jälkeen kaupungin bussivarikkona ja venevarastona. Myöhemmin kunnostetuissa tiloissa toimi Tampereen ammattiopisto (sittemmin Tredu), joka koulutti siellä muun muassa lentokoneasentajia. Koulutus siirrettiin Pirkkalaan vuonna 2017. Rollikkahallissa on tehty myös teatteria. Vuosina 1997–1998 siellä esitettiin palkittua nuorisomusikaalia Virgo, joka syntyi nuorten työllistämisprojektin tuloksena.Niemelä 2006, s. 107. ==Lähteet== Luokka:Tampereen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tampereen liikenne Luokka:Suomen linja-autoliikenne Luokka:Pyynikinrinne
Carl Martin Reinthaler

Carl Martin Reinthaler (13. lokakuuta 1822 Erfurt – 13. helmikuuta 1896 Bremen) oli saksalainen säveltäjä, kapellimestari, kuoronjohtaja ja urkuri.Carl Reinthaler Klassik Heute Reinthaler syntyi teologin pojaksi ja kouluttautui itsekin isänsä toivomuksen mukaan teologiksi, mutta omistautui sitten musiikille. Vuosina 1850–1852 silloisen Berliinin tuomiokirkon kuoro esitti hänen psalmisävellyksiään, minkä jälkeen Fredrik Vilhelm IV myönsi Reinthalerille kaksivuotisen stipendin Italiassa opiskelua varten. Vuosina 1852–1855 Reinthaler sävelsi oratoriota Jephta und seine Tochter. Hän sai työpaikan Kölnin konservatoriosta vuonna 1853 ja työskenteli Bremenin musiikkijohtajana, sen tuomiokirkon urkurina ja Singakademie Bremenin kuoromestarina vuosina 1857–1893. Reinthaler oli vuosina 1867–1896 kirjeenvaihdossa Johannes Brahmsin kanssa; tästä on tallella 77 kirjettä enimmäkseen Brahmsilta. Brahms kirjoitti myös Reinthalerin Charlotte-vaimolle ja Henriette-tyttärelle.Johannes Brahms, s. 37 Heather Platt 27\. huhtikuuta 1868 Reinthaler johti Brahmsin Saksalaisen sielunmessun kuusiosaisen version esityksen Bremenissä Brahmsin läsnä ollessa. Lopullinen seitsenosainen versio kantaesitettiin seuraavana vuonna Carl Reinecken johdolla. Brahms and His World: A Biographical Dictionary, s. 19 Peter Clive Reinthaler oli kehottanut Brahmsia tekemään Saksalaisen sielunmessun sisällöstä kristillisemmän, mutta Brahms halusi säilyttää teoksen tarkoituksena elävien lohduttamisen eikä keskittyä kuolleiden hengellisen kohtalon pohtimiseen.Brahms: A German Requiem, s. 1 Michael Musgrave Reinthalerin sinfonia (op. 12) kantaesitettiin Bremenissä vuonna 1862. Vuonna 1875 säveltäjältä valmistui ooppera Edda, ja vuonna 1881 häneltä kantaesitettiin ooppera Das Kätchen von Heilbronn Frankfurtissa. Reinthalerista tuli professori vuonna 1888. Hän vetäytyi useista tehtävistään vuonna 1893, mutta sävelsi aivoinfarktin saatuaan vielä joitain lauluja ennen kuin kuoli Bremenissä 1896. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Saksalaiset säveltäjät Luokka:Saksalaiset kapellimestarit Luokka:Saksalaiset kuoronjohtajat Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Saksalaiset urkurit Luokka:Vuonna 1822 syntyneet Luokka:Vuonna 1896 kuolleet
Libellula angelina

Libellula angelina on hukankoreintoihin (Libellula) kuuluva uhanalainen sudenkorento. Sen kuvasi tieteelle Edmond de Sélys-Longchamps vuonna 1883. == Koko ja ulkonäkö == Libellula angelina on täysikasvuisena noin 35–45 millimetrin mittainen. Siivet ovat noin 30–35 millimetrin pituisia. Selkä on tumma ja siivissä on mustia täpliä. == Levinneisyys ja elintavat == Lajia tavataan Itä-Aasiasta, ja se on kotoisin Kiinasta ja Japanista. Libellula angelina suosii kirkasvetisiä, matalia lampia tai järviä. Se munii toukokuusta heinäkuuhun. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sudenkorennot
Ernst Jakob Ulrik af Forselles

Ernst Jakob Ulrik af Forselles (8. helmikuuta 1829 Elimäki – 2. joulukuuta 1895 Jelizavetgrad, Hersonin kuvernementti, Venäjä) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri. (Viitattu 23.1.2020) Af Forsellesin vanhemmat olivat senaatin kopisti Berndt Ludvig af Forselles ja Sofia Margareta Möllersvärd ja puoliso vuodesta 1879 Olga Dolinskaja. Af Forselles tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1842 ja valmistuttuaan sieltä vuonna 1849 määrättiin kornettina H.K.K. Suuriruhtinatar Jelena Pavlovnan kyrassieerirykmenttiin. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1850, aliratsumestariksi 1855 ja ratsumestariksi 1859. Hänet siirrettiin majuriksi ylennettynä 10. Novgorodin rakuunarykmenttiin 1864 ja ylennettiin everstiluutnantiksi 1869. Everstiksi ylennettynä af Forselles tuli 10. Novgorodin rakuunarykmentin reservieskadroonan päälliköksi 1874, mistä hänet siirrettiin 10. reserviratsuväkiarmeijakunnan 1. osastoon 1884. Seuraavana vuonna hänet määrättiin armeijakunnan hevosten hankkijaksi armeijaratsuväessä. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1893, jolloin hänet siirrettiin armeijaratsuväen reserviin. Sotapalveluksesta af Forselles erosi helmikuussa 1895. Hän omisti perintötilana Mustilan allodiaalisäterin Elimäellä, samoin kuin useita maatiloja Venäjällä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka: Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1829 syntyneet Luokka:Vuonna 1895 kuolleet
Pero (täsmennyssivu)

Pero voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Pero, kreikkalaisessa mytologiassa Neleuksen ja Khloriin tytär ja serkkunsa Biaan puoliso * Pero, on kaupunki ja kunta Lombardiassa Pohjois-Italiassa * A. J. Pero (1959–2015), yhdysvaltalainen rumpali * Paavo Pero (1875–1961), suomalainen insinööri, professori ja tekniikan tutkija Luokka:Sukunimet
Harjalaiskiainen

Harjalaiskiainen eli kauluslaiskiainen (Bradypus torquatus) on kolmivarvaslaiskiaisten (Bradypodidae) heimoon kuuluva laiskiaislaji. == Ulkonäkö ja koko == Harjalaiskiaisen turkki on väriltään harmaanruskea, päälaen ja kuonon alueet ovat tummempia. Lapaluidensa välissä sillä on vaalea ruskeatäpläinen laikku. Sen harja muodostuu erityisen pitkistä kaulakarvoista. Lajin ruumiinpituus on tavallisesti 50–60 senttimetriä ja hännän pituus 6,5–7 senttimetriä. Harjalaiskiainen painaa noin neljä kilogrammaa. == Levinneisyys ja elinympäristö == Harjalaiskiaista tavataan ainoastaan Brasilian itäisissä rannikkosademetsissä. == Ravinto ja elintavat == Harjalaiskiaisen ravintoa ovat muurahaispuiden suvun lajien lehdet ja versot. Ne viettävät tavallisesti aikaa roikkuen puiden oksista takaraajoillaan, jolloin niiden etukäpälät jäävät vapaiksi lehtien ottamiseen ja toisten kantavien oksien etsimiseen. Harjalaiskiaisnaaras kantaa poikastaan tavallisesti neljästä kuuteen kuukautta ja se syntyy kuivakauden alkaessa. Lajin elinikä on korkeintaan 12 vuotta. == Uhat ja suojelu == Vuoden 1991 arvion mukaan metsänhakkuut olivat rajoittaneet harjalaiskiaisen elintilaa merkittävästi, ja se onkin nykyisin ylälahkonsa vajaahampaiset (Xenarthra) uhanalaisin laji. Harjalaiskiainen on rauhoitettu Brasilian laissa, ja se elää Córrego do Veadon luonnonpuiston, Sooretaman luonnonpuiston, Nova Lombardian luonnonpuiston sekä Monte Pascoalin kansallispuiston alueella. Mahdollisesti sitä on myös Serra dos Órgãosin kansallispuistossa. Tijucan kansallispuistoon kotiutettiin vuonna 1969 kaksitoista harjalaiskiaista. Niitä on myös yritetty kasvattaa useissa eläintarhoissa, mutta tässä on ollut ongelmana keksiä niille syötävää muurahaispuiden lehtien ja versojen tilalle. Vuonna 2008 Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN arvioi harjalaiskiaisen erittäin uhanalaiseksi lajiksi, mutta korjasi luokitustaan vuonna 2009 vaarantuneeksi lajiksi, kun laiskiaisen elinalueita olikin löytynyt vuonna 2008 luultua enemmän. Lajin populaatiot ovat kuitenkin edelleen heikkenemässä sen sademetsäympäristön rappioitumisen ja salametsästyksen vuoksi. == Lähteet == Luokka:Laiskiaiset
Carl Johan Gabriel af Forselles

Carl Johan Gabriel af Forselles (23. joulukuuta 1858 Helsinki – 30. kesäkuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraaliluutnantti. (Viitattu 23.1.2020) Af Forsellesin vanhemmat olivat everstiluutnantti, tilanomistaja Theodor Ulrik af Forselles ja Selma Sofia Alexandra Gabriella Cronstedt ja puolisot 1881–1893 Vera Sergejevna Juganova ja vuodesta 1897 Tyra Frigga Margareta Sofia af Forselles. Carl Johan Gabriel af Forselles tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1871. Hän valmistui koulusta priimuksena 1878, jolloin hänet ylennettiin vänrikiksi ja määrättiin Henkivartioväen Preobraženskojen rykmenttiin. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1878 ja luutnantiksi 1883. Af Forselles suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin 1883–1885, jonka jälkeen hänet ylennettiin alikapteeniksi ja määrättiin vanhemmaksi adjutantiksi 29. jalkaväkidivisioonaan. Vuonna 1886 hänet ylennettiin kapteeniksi ja määrättiin vanhemmaksi adjutantiksi 3. krenatööridivisioonan esikuntaan. Af Forselles siirtyi yleisesikuntaupseeriksi Moskovan sotilaspiirin esikuntaan 1889. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja vuonna 1894 everstiksi. Vuonna 1899 hänestä tuli 29. jalkaväkidivisioonan esikuntapäällikkö ja 114. Novotoržkin jalkaväkirykmentin komentaja vuonna 1901. Ylennyksen kenraalimajuriksi af Forselles sai 1904 ja hänet määrättiin Vilnan sotilaspiirin esikuntaan. Sieltä hänet siirrettiin 45. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin komentajaksi vuonna 1907. Tästä tehtävästä ja samalla sotapalveluksesta hän sai eron kenraaliluutnanttina marraskuussa 1912. Helsingin kaupungin asuntolautakunnan majoitusmestariksi hänet nimitettiin 1914. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka: Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Avienus

Rufius Festus Avienus (300-luvun lopulla jaa.) oli roomalainen runoilija. Hänet nimitettiin prokonsuliksi 366 ja 372. Hän käänsi kreikasta mukailemalla Aratoksen teoksen Fainomena (Phaenomena), Dionysioksen Maailmankuvauksen (Descriptio orbis terræ) ynnä muuta, joita on julkaissut Alfred Holder (Innsbruck 1887).Rufius Festus Avienus, Tietosanakirja osa 1, palsta 758, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909Rufius Festus Avienus, Nordisk familjebok. Uggleupplagan. 2, palsta 519 == Lähteet == Luokka:300-luku Luokka:Kuolinvuosi tuntematon Luokka:Roomalaiset runoilijat Luokka:Syntymävuosi tuntematon
Albertville (Alabama)

pienoiskuva|Albertvillen keskustaa pienoiskuva|Albertvillen kaupungintalo Albertville on kaupunki Alabaman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se kuuluu Marshallin piirikuntaan. == Maantiede == Albertville sijaitsee Marshallin piirikunnan keskiosassa. Piirikunta sijaitsee Alabaman koillisosassa ja Alabama Yhdysvaltain syvässä etelässä. Alabaman suurin kaupunki, Birmingham, sijaitsee noin 100 kilometriä Albertvillestä lounaaseen. Alabaman suurin järvi, Guntersville Lake, sijaitsee Albertvillen pohjoispuolella. == Historia == Nykyisen Albertvillen tuntumassa asui alkuaan creek- ja cherokee- intiaaniheimoja. Espanjalainen tutkimusmatkailija Hernando de Soto joukkoineen lienee kulkenut Albertvillen alueen halki 1540-luvulla. Yhdysvaltain itäisistä osavaltioista alkoi muuttaa siirtolaisia alueelle 1800-luvun puolivälissä. Nimensä Albertville sai Thomas Albertilta, joka oli yksi kaupungin perustajista. Kaupunki liitettiin rautatieverkkoon 1890-luvulla, rataosuus oli vilkasliikenteinen. Matkustajaliikenne lopetettiin 1940-luvulla. Huhtikuussa 1908 Albervilleen iski tornado, joka tappoi noin 35 ihmistä. Jälleenrakennuksen myötä kaupunkiin rakennettiin vesijohtoverkosto ja sähköverkko. Toisen maailmansodan jälkeen Albertvillestä kehittyi merkittävä siipikarjan tuotantokeskus. Ympäröivän maaseudun puuvillantuottajat alkoivat tuottaa siipikarjaa, josta sai tuloja läpi vuoden, päinvastoin kuin puuvillasta. Kukoistava siipikarjateollisuus toi Albervilleen siirtolaisia Meksikosta ja latinalaisesta Amerikasta. 2010-luvulla latinoja oli noin neljännes Albertvillen väestöstä. Palopostijärjestelmiä valmistava Mueller Company siirsi tuotantolaitoksensa Tennesseen Chattanoogasta Albertvilleen vuonna 1975, minkä jälkeen kaupunki sai lempinimen Fire Hydrant Capital of the World. == Talous ja liikenne == Teollisuus on Albertvillen merkittävä työllistäjä. Palveluammateissa korostuvat vähittäiskauppa, terveydenhoito ja opetusala. Albertvillen tärkein maaliikenneyhteys on 895-kilometrinen U.S. Route 431. Valtatie alkaa Dothanista Alabaman kaakkoiskulmasta ja päättyy Owensboroon Kentuckyn länsiosassa. Maailman vilkkaimpiin lentoasemiin kuuluva Atlantan kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin 180 kilometriä Gadsdenista kaakkoon. Albertvillen paikallinen lentoasema on nimeltään Albertville Regional Airport. Alabama and Tennessee River Railway operoi Albertvillen kautta kulkevaa rautatielinjaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Albertville, Alabama, USA — Sunrise, Sunset, and Daylength Luokka:Alabaman kaupungit
Adelardo López de Ayala

Adelardo López de Ayala (1829−1879) oli Espanjan parhaimpia runoilijoita 1800-luvulla, ja hän oli myös näytelmäkirjailija. Hänen mestarinäytelmänsä on Consuelo. Sen sankarina on nainen, jossa kaikki muut tunteet tukahduttaa yksi ainoa, sammumaton ylellisyyden ja loiston himo. Ayala oli myös huomattu politikoija. Hän osallistui kapinaan Isabella II:ta vastaan 1868 ja pääsi sitten cortesin puheenjohtajaksi.Ayala, Adelardo Lopez de, Tietosanakirja osa 1, palsta 768–769, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Ayala, Adelardo Lopez de, Nordisk familjebok 1904 Luokka:Espanjalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1829 syntyneet Luokka:Vuonna 1879 kuolleet
Masuda

Masuda () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Shimanen prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla prefektuurin länsiosassa. Etelässä kaupungin alue nousee Chūgokuvuorille, ja sen läpi mereen virtaavat Masuda- ja Takatsujoet, joiden yhteiselle suistoalueelle sen keskusta on rakentunut. Lännessä kaupunki rajautuu Yamaguchin, idässä Hiroshiman prefektuuriin. Masudassa on 46 209 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta- ala on 733,19 neliökilometriä. Masuda oli keskiajalla linnanaluskaupunki Masuda-klaanin hallinnassa. Sekigaharan taistelun jälkeen klaani joutui väistymään muualle. Takatsujoen länsirannalla sijaitseva Takatsun kaupunginosa kehittyi sittemmin Edo-kaudella Tsuwanon daimiokunnan satamana ja Takatsun pyhäkön portineduskaupunkina, kun taas itärannan Masuda jäi Hamadan daimiokunnan puolelle ja kehittyi markkinapaikkana. Perinteisiä elinkeinoja olivat esimerkiksi geta-jalkineiden, viuhkanrankojen ja goza-tatamien valmistus sekä silkinviljely. Masuda kaupungistui rautatien valmistumisen jälkeen ja sinne sijoittui tekstiiliteollisuutta. Kaupunkiin kuuluvilla rannikkoalueilla viljellään kasviksia, viinirypäleitä ja mikan-mandariineja, sisämaassa tuotetaan muun muassa yuzua ja siitakesieniä sekä harjoitetaan metsätaloutta. Wasabin tuotantomäärät kuuluvat maan suurimpiin. Masudalle myönnettiin kaupunkioikeudet vuonna 1952, kun silloiseen Masudan maaseutukaupunkiin liitettiin seitsemän ympäristön kyläkuntaa. Vuonna 2004 Masudaan yhdistettiin Hikimin ja Miton maaseutukaupungit. Sesshū vietti Masudassa viimeiset vuotensa, ja Ikō-jin ja Manpuku-jin puutarhoja pidetään hänen suunnitteleminaan. Takatsuka Kinomoto-jinja on Kakinomoto no Hitomaron kamille omistettu šintolainen pyhäkkö. Kaupungin kulttuuriperintöön kuuluvat myös Sukumozukan kofun-hautakumpu ja Nanaon linnan eli Masudan linnan rauniot; eräs luonnonnähtävyys on Hikimin kanjoni, joka sijaitsee Länsi-Chūgokuvuorten puolikansallispuistossa. Masudaa palvelevat JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja ja Yamaguchi-linja. == Kuvia == Tiedosto:JR益田駅 JR Masuda Sta. - panoramio (1).jpg|Masudan rautatieasema Tiedosto:Takashima Island from train of San'in Main Line near Kohama Fishing Port.jpg|Näkymä Takashiman saaren suuntaan San’in-päälinjalta Tiedosto:Ikou temple.JPG|Ikō-jin temppeli Tiedosto:Shimane Art & Culture Centre (2873438244).jpg|Shimanen taide- ja kulttuurikeskus == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Shimanen prefektuurin kaupungit
Axel ja Valborg

Axel ja Valborg eli Akseli ja Valpuri (Axel og Valborg) olivat kaksi rakastavaista, joiden rakkaus ja elämänkohtalot muodostavat keskiajan koskettavimpiin kuuluvan kansanlaulun, ja se on myös Adam Gottlob Oehlenschlägerin murhenäytelmän aihe. Öhlenschläger on ymmärtänyt laulun kuvaavan historiallisia tapahtumia. Hän sijoitti sen Norjaan ja syvensi sen käsittelyä. Sen on suomentanut Juhana Ennola nimellä Aksel ja Walpuri (1873)Aksel ja Walpuri, Finna.fi, viitattu 23.1.2020. Keskiajan loppupuolelle sijoittuva kansanlaulua levisi Tanskasta hyvin laajalle Ruotsiin kansan keskuuteen. Sitä on käsitellyt historiallis-kriittisesti P. A. Munch kirjoituksessaan, joka sisältyy kokoelmaan Samlede afhandlinger IV (1876) ja R. Bergström julkaisussa Historiskt bibliotek 1877).Axel och Valborg, Nordisk familjebok Uggleupplagan. 2 palsta 537R. Bergström, Axel och Valborg. Historiskt bibliotek Ny följd. 1 Laulusta ovat saaneet aiheen myös useat uuden ajan kirjailijat.Axel ja Valborg, Tietosanakirja osa 1, palsta 768, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Keskiajan kirjallisuus Luokka:Kansanlaulut Luokka:Tanskalaiset näytelmät
Ivar Hellman

Ivar Hellman (20. tammikuuta 1891 – 19. helmikuuta 1994) oli ruotsalainen kapellimestari, kuoronjohtaja ja säveltäjä.Ivar Hellman Levande Musikarv Hellman varttui Norrköpingissä ja suoritti urkuritutkinnon Tukholmassa vuonna 1911, minkä jälkeen opiskeli orkesterinjohtoa Carl Corbachin johdolla Saksan Sondershausenissa. Hellman johti vuosina 1913–1928 Norrköpingin orkesteria ja vuosina 1914–1928 samalla Musikaliska sällskapet -kuoroa. Tämän jälkeen hän työskenteli kapellimestarina ja ohjelmatoimihenkilönä Radiotjänstillä vuoteen 1956. Hän toimi myös vierailevana kapellimestarina ruotsalaisten orkesterien kanssa ja Helsingissä. Hellman valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian associé-jäseneksi vuonna 1917 ja täysjäseneksi 1971. Hänen sävellystensä joukossa ovat Kungamarsch, Serenad jousiorkesterille, Konsertstycke viululle ja orkesterille, pianokvintetto ja lauluja sekä pianon että orkesterin säestyksellä. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kapellimestarit Luokka:Ruotsalaiset kuoronjohtajat Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1891 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet ruotsalaiset
Murli Manohar Joshi

Murli Manohar Joshi (; s. 5. tammikuuta 1934) on intialainen poliitikko, joka on toiminut maansa opetus- ja tiedeministerinä vuosina 1998–2004. Hän oli hetken myös Vajpayeen 13-päiväisen hallituksen sisäministeri vuonna 1996. Intian kansanpuolueen puheenjohtajana hän toimi vuosina 1991–1993. Koulutukseltaan hän on fysiikan maisteri ja spektroskopian tohtori Allahabadin yliopistosta, jossa hän työskenteli professorina. Hän opetti Allahabadin yliopistossa yli 30 vuotta, kunnes siirtyi eläkkeelle vuonna 1994. Joshi liittyi hindunationalistiseen Rashtriya Swayamsevak Sangh -vapaaehtoisjärjestöön kymmenenvuotiaana vuonna 1944. Neljä vuotta myöhemmin hänet pidätettiin, kun hän vastusti järjestön hetkellistä kieltoa. Opetusministerinä hän pyrki hindulaistamaan Intian opetusjärjestelmää, missä hän käytti avukseen nationalistisen koulutusaktivisti Dinanath Batran ideoita. Hän myös väitti astrologi B. V. Ramanin antaneen astrologialle vakaan aseman tieteiden joukossa. Vuonna 2001 Joshi teki aloitteen, että julkisten yliopistojen pitäisi tarjota astrologista koulutusta. Joshille myönnettiin Intian toiseksi korkein siviilipalkinto Padma Vibhushan vuonna 2017. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Murli Manohar Joshin arkistoitu profiili Lok Sabhan nettisivuilta Luokka:Intian sisäministerit Luokka:Opetusministerit Luokka:Lok Sabhan jäsenet Luokka:Rajya Sabhan jäsenet Luokka:Intian kansanpuolueen poliitikot Luokka:Intialaiset professorit Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Demokraattinen liike

Mouvement démocrate (demokraattinen liike, lyh. MoDem) on ranskalainen keskustalainen ja EU-myönteinen puolue. Vuodesta 2017 se on tehnyt yhteistyötä En Marche! -liikkeen kanssa. Euroopan parlamentissa puolueen mepit istuvat Uudistuva Eurooppa -ryhmässä. == Ideologia ja näkemyksiä == MoDem katsoo poliittisen pluralismin olevan demokratian ensimmäinen vaatimus ja kannattaa siksi monipuoluejärjestelmää. Puolueen keskeisiä arvoja ovat vapaus, humanismi ja vastuu. Kaikkien kansalaisten katsotaan olevan yhteiskunnan aktiivisia toimijoita. Puolue kannattaa mm.: * EU:n presidentin viran perustamista ja virkaan valittavan valitsemista suorilla vaaleilla. * Tyhjää äänestämisen mahdollistamista kaikissa vaaleissa. * Hiiliveroa * Lakisääteistä yritysten minimiveroa. == Lähteet == Luokka:Ranskan puolueet
Supercell (yhtye)

Supercell (tyyliteltynä supercell) on japanilainen yhtye J-pop -yhtye, jonka johtajana toimii ryo. Yhtye aloitti doujin-yhtyeenä julkaisten CD:tä Comiketissä ja musiikkivideoita Nico Nico Douga -palvelussa. Vuonna 2009 yhtye liittyi Sony Musicille ja julkaisi debyyttialbuminsa 4. maaliskuuta 2009. Yhtye on tunnettu debyyttialbumistaan, jossa on mukana Hatsune Miku. == Diskografia == ; Albumit * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Japanilaiset yhtyeet
Kesäkorvasieni

Kesäkorvasieni (Gyromitra sphaerospora) on Suomessa kasvava hyvin harvinainen sienilaji. Se muistuttaa korvasientä ja on korvasienen tavoin keittämisen jälkeen syötävä. Kesäkorvasienen lakki on harvapoimuinen ja sen lakki on irrallaan jalasta.Luontoportti.com: Korvasieni == Lähteet == == Aiheesta muualla == * MushroomExpert: Gyromitra sphaerospora Luokka:Korvasienet
Jani Alkio

Jani Alkio (s. 11. kesäkuuta 1976 Helsinki) on suomalainen urheiluselostaja ja entinen salibandymaalivahti. Hän työskentelee nykyisin C Moren jääkiekkolähetysten selostajana. Alkio on aikaisemmin työskennellyt Telialla, MTV:llä sekä Nelosella ja selostanut Liigan lisäksi myös muun muassa NHL:ää, salibandya ja rallin MM-sarjaa. Alkio on toiminut myös kommentaattorina MTV:n Gladiaattorit-ohjelmassa. Alkiota pidetään yhtenä Suomen suosituimmista selostajista. == Salibandy-ura == Ennen selostajan uraansa Alkio pelasi salibandya Suomen pääsarjatasolla Salibandyliigassa. Alkio oli pelipaikaltaan maalivahti. Ennen pääsarjauraansa Alkio voitti junioritasolla Tapanilan Erässä B-junioreiden SM-kultaa ja hopeaa sekä A-junioreissa SM-pronssia. Salibandy- urallaan Alkio edusti Tapanilan Erän lisäksi myös HIFK:ta, jonka riveissä hän vuoden 1998 SM-pronssin lisäksi voitti myös Suomen mestaruuden vuonna 2000. == Selostajana == Alkion ura selostajana alkoi, kun Salibandyliitto pyysi häntä selostamaan salibandyotteluita. Alkio siirtyi pian jääkiekon perässä selostajaksi MTV3-kanavan Hockey Night-ohjelmaan. Myöhemmin jääkiekon SM- liigan TV-oikeuksien siirryttyä Alkio itse siirtyi myös Neloselle töihin ja työskenteli siellä vuoteen 2018 asti. Elokuussa 2018 Telia tiedotti palkanneensa Alkion selostajakseen. == Muuta == Alkio on TV-töiden ohella tuottanut Veikkauksen YouTube-kanavalle Haastemiehet-sarjaa yhdessä Ari Vallinin kanssa. Alkio on myös esiintynyt rock-muusikkona ja soittanut esimerkiksi Pietarinkadun Oilersin oman yhtyeen Oilers Bandin keikoilla sekä Popedan kappaleita tulkitsevassa cover-yhtyeessä Svopoda Plays Popeda. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset urheiluselostajat Luokka:Suomalaiset salibandymaalivahdit Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mera (täsmennyssivu)

Mera voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Mera, DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen kuningatar * Mera, sukunimenä: ** Raúl Mera (s. 1936), uruguaylainen koripalloilija ** Rosalia Mera (1944–2013), espanjalainen yrittäjä ja liikenainen ** Sandra Ortega Mera (s. 1968), espanjalainen perijätär, miljardööri ja hyväntekijä * Mera-nimisiä vuoria: ** Mera North, vuorenhuippu Himalajalla Nepalissa ** Mera Central, vuorenhuippu Himalajalla Nepalissa ** Mera South, vuorenhuippu Himalajalla Nepalissa * Muita merkityksiä: ** To-Mera, progressiivinen metalliyhtye, joka on kotoisin Englannin Oxfordshirestä Luokka:Sukunimet
Mota

Mota voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Bethany Mota (s. 1995), yhdysvaltalainen videobloggaaja * Carlos Mota (s. 1969), brasilialainen sarjakuvapiirtäjä * Jaime Mota de Farias (1925–2021), brasilialainen roomalaiskatolinen piispa * Josefina Vázquez Mota (s. 1961), meksikolainen poliitikko ja ministeri * Mario de Souza Mota, Bahia (s. 1958), brasilialainen jalkapalloilija * Miraildes Maciel Mota, Formiga (s. 1978), brasilialainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti * Rosa Mota (s. 1958), portugalilainen kestävyysjuoksija ja olympiavoittaja * Sara Mota de Larrea, meksikolainen perijätär ja miljardööri
Quai des Orfèvres

pienoiskuva|Quai des Orfèvres Pont Saint-Michelin suunnalta. Quai des Orfèvres on rantakatu Ranskan pääkaupungin Pariisin 1. arrondissementissa. Katu sijaitsee Pariisin ydinkeskustassa, Île de la Citéllä, Seine-joen varrella. Katu on rakennettu alun perin vuosina 1580–1643. Kadulla työskenteli aikoinaan monia kultaseppiä (orfèvres), joilta se sai nimensä. Quai des Orfèvresillä on pitkään sijainnut rikospoliisin toimipiste, ja lähikorttelissa on myös oikeuspalatsi Palais de Justice de Paris. Suurelle yleisölle Quai des Orfèvres on tuttu useista Georges Simenonin Maigret-romaaneista, sillä komisario Maigretin työpaikka sijaitsee kadulla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pariisin kadut
Proxyon

Proxyon oli hollantilainen synthpop-ryhmä, jonka takana on muutamista muista Synthpop-yhtyeistä tuttu Michiel van der Kuy. Proxyonin ensisingle oli sen vuonna 1987 julkaisema "Space Hopper". == Diskografia== *Proxyon (myös nimellä The Big Bang Albumhttps://www.amazon.com/The-Big-Bang-Album- Proxyon/dp/B00AJ8VYZI) (1989) *The Interplanetary Mission (1992) *The Return of Tarah (1993) *Space Intermission (yhdistelmä The Interplanetary Mission ja The Return of Tarah) (1995) *Hypersound Outta Space (kokoelma-abumi) (2005) == Lähteet == Luokka:Synthpop-yhtyeet Luokka:Alankomaalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Johan Herman Lode

Johan Herman Lode (12. tammikuuta 1739 Vartsala, Halikko – 27. helmikuuta 1817 Turku)Tor Carpelan: Ättartavlor för de på Finlands riddarhus inskrivna ätterna, H–R, s. 704. Helsinki 1958. oli suomalainen sotilas ja Kymenkartanon läänin maaherra vuosina 1793–1810. Lode kuului vanhaan ruotsalaiseen ja suomalaiseen Loden aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat everstiluutnantti Otto Wilhelm Lode ja Catarina Agneta Fleming af Liebelitz. Lode aloitti sotilasuransa Turun läänin jalkaväkirykmentissä vuonna 1750. Hän yleni vuonna 1758 vänrikiksi, 1770 luutnantiksi ja 1772 kapteeniksi. Vuonna 1783 Lodesta tuli Turun ja Porin laamannikunnan laamanni. Hänet nimitettiin vuonna 1792 Uudenmaan ja Hämeen läänin varamaaherraksi ja joulukuussa 1793 Kymenkartanon läänin maaherraksi. Hän osallistui vuonna 1809 Porvoon valtiopäiville ja erosi seuraavana vuonna virastaan. Lode omisti Gräsan kartanon Espoossa vuosina 1780–1786 ja Åvikin kartanon Maariassa vuosina 1789–1796. Hänen puolisonsa oli Amerikassa syntynyt Pehr Kalmin ottotytär Johanna Margareta Kalm (synt. Sandin). Heidän ainoa poikansa oli Otto Herman Lode. == Huomionosoitukset == * Johan Herman Loden muotokuva, taiteilija Nils Schillmarkin näkemys, vuodelta 1773. ==Lähteet== Luokka:Suomen maaherrat Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Porvoon valtiopäivät Luokka:Vuonna 1739 syntyneet Luokka:Vuonna 1817 kuolleet