EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Matee

MateeKassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Ilex paraguariensis (hyväksytty suomenkielinen nimi: matee) Viitattu 8.1.2021.Suomen Lajitietokeskus: Matee – Ilex paraguariensis Viitattu 8.1.2021. (Ilex paraguariensis) on Etelä- Amerikasta kotoisin oleva pieni puu. Se kuuluu orjanlaakerien (Ilex) sukuun ja orjanlaakerikasvien (Aquifoliaceae) heimoon. Matee voi kasvaa luonnossa jopa 20 metriä korkeaksi, mutta sadonkorjuun helpottamiseksi se leikataan yleensä pensaaksi tai 4–8 m korkeaksi puuksi. Sillä on ainavihannat, kiiltävät tummanvihreät lehdet ja valkoiset kukat, joista tulee keltaiset, punaiset tai mustat marjat.Rain-tree == Käyttö juomana == Kasvin lehdistä valmistettua teenkaltaista yrttijuomaa myydään nimellä mate, matee tai yerba mate, joka on kasvin espanjankielinen nimi. Yerba tarkoittaa yrttiä ja mate on peräisin ketšuan kielen sanasta matí, joka tarkoittaa kurpitsaa. Maten juominen on erityisen tavallista Argentiinassa, Uruguayssa ja Paraguayssa, mutta sitä juodaan myös Chilen ja Brasilian eteläisimmissä osissa. Paraguayssa erityisen suosittua on jääkylmä mate, tereré. == Katso myös == * Ilex guayusa == Lähteet == Luokka:Orjanlaakerit Luokka:Puut Luokka:Silmälläpidettävät kasvit
Koiras

Koiras tai uros on sukupuolisesti erilaistuneilla lajeilla eli eliöillä se sukupuoli, joka tuottaa siittiöitä, joiden tehtävänä on hedelmöittää naaraan tuottama munasolu. Koiraan tuottama hedelmöitykseen osallistuva sukusolu on siittiösolu, joka liikkuu pienempikokoisena tapahtumassa enemmän. Siittiön katsotaan tämän vuoksi hedelmöittävän munasolun. Koiraspuolinen yksilö ei voi lisääntyä suvullisesti ellei naaraan sukusoluja ole tavoitettavissa. Sukupuolen määräytymiselle eri lajeissa ei ole yhtä yhteistä geneettistä tapaa, ja kahden sukupuolen olemassaolo vaikuttaa kehittyneen useita eri kertoja evoluution historiassa. Joillakin eliöillä vain sukusolujen eroavaisuudet erottavat sukupuolen. Nisäkäskoiraalla on X- ja Y-sukupuolikromosomit. Lintukoiraalla on kaksi Z-kromosomia. Koiraista käytetään myös nimitystä uros varsinkin suurten nisäkäslajien kohdalla. ==Koiraiden nimityksiä== *ihminen: mies *hevonen, aasi: ori, ruuna (kuohittu ori), valakka (= ruuna) *kissa: kolli *sika: karju *lammas: pässi, oinas (kuohittu pässi), vanhassa kirjakielessä sekä murteissa vielä nykyään jäärä, jaara *vuohi: pukki *kanalinnut: kukko *(täysikasvuinen) metso tai teeri: ukko- *nautaeläimet, puhveli, hirvi, peura, poro: sonni, härkä (kuohittu sonni), mulli (nuori sonni) **alle yksivuotias poro: kermikkä **yli yksivuotias poro: urakka **yli kaksivuotias poro: vuorso **yli kolmivuotias, aikuinen poro: hirvas *tarhamehiläinen, muurahaiset: kuhnuri == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sukupuoli Luokka:Eläintiede Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Naaras

__NOTOC__ Naaras on eläinyksilö, jonka sukusolut ovat munasoluja. Munasoluksi määritellään lajin suurikokoisin sukusolu.Avise 2011, s. 6–7. Monella lajilla sukupuolen määräävät sukupuolikromosomit. Ihmisnaaraat ja muut nisäkäsnaaraat ovat sukupuolikromosomeiltaan homogameettisia, eli tyypillisesti XX. Nisäkäsnaaras on siis saanut X-kromosomin sekä äidiltään että isältään. Linnuilla ja perhosilla naaras on sen sijaan heterogameettinen, ja sen sukupuolikromosomit merkitään ZW. Kaloilla, matelijoilla ja sammakkoeläimillä naaraiden homogameettisuus ja heterogameettisuus vaihtelevat lajeittain. Joillain lajeilla ei ole lainkaan sukupuolikromosomeja, ja joillain lajeilla sukupuoli määrittyy hautumislämpötilan mukaan. Esimerkiksi alligaattoreilla kehittyy yksinomaan naaraita alle 30 celsiusasteen lämpötilassa, mutta ei koskaan naaraita yli 34 asteen lämpötilassa. Kilpikonnilla on päinvastoin, ja niillä naaraita synnyttää lämmin kehitysympäristö.Avise 2011, s. 4–5. Naaras tarvitsee suvullisessa lisääntymisessä koiraan sukusoluja eli siittiöitä hedelmöittämään munasolun. Joidenkin lajien naaraat kykenevät lisääntymään sekä suvullisesti että suvuttomasti (aseksuaalisesti). Koska naaraat tuottavat suurempia sukusoluja kuin koiraat, ja etenkin koska nisäkkäiden ja joidenkin muidenkin eläinryhmien naaraat tulevat raskaaksi, näiden ryhmien naaraat käyttävät yleensä enemmän aikaa ja vaivaa jälkeläistensä hoitamiseen syntymän jälkeen kuin koiraat.Avise 2011, s. 15–18. Useimpien lajien naarailla on vaatimattomamman näköiset sekundaariset sukupuolipiirteet kuin koirailla, koska seksuaalivalinta kohdistuu naaraisiin heikommin kuin koiraisiin.Avise 2011, s. 18–19. ==Naaraiden nimityksiä== *ihminen: nainen *koira: narttu *hevonen, aasi: tamma *kissa: naaras, natu (murteellinen) *kana: kana *lammas: uuhi *nauta: lehmä, hieho (ennen ensimmäistä poikimista) *poro: vaadin *sika: emakko *vuohi: kuttu *metso: koppelo * laama, alpakka: emä == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Sukupuoli Luokka:Eläintiede Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Venäjän vallankumous (täsmennyssivu)

Venäjän vallankumouksella voidaan viitata useisiin tapahtumiin: * Venäjän vuoden 1905 vallankumous * Venäjän vuoden 1917 vallankumous: :* Helmikuun vallankumous, maaliskuussa 1917 :* Lokakuun vallankumous, marraskuussa 1917 * Neuvostoliiton hajoamiseen johtaneet tapahtumat vuonna 1991
Elektroninen häirintä

Elektroninen häirintä on osa elektronista vaikuttamista ja siis osa elektronista sodankäyntiä. Elektronisella häirinnällä estetään tai vaikeutetaan vastustajan sähkömagneettisen spektrin käyttöä omalla elektronisella lähetyksellä, häirintälähettimellä. Kun häirintä päättyy, kohdelaitteen toiminta palautuu normaaliksi, toisin kuin elektronisessa tuhoamisessa. Elektroninen häirintä kohdistuu vastaanottimeen. Tästä syystä tutkien ja radioiden häirinnässä on merkittävä ero: tutkassa vastaanotin on (useimmiten) lähettimen yhteydessä. Radion lähettäessä ei aina varmasti tiedetä, missä häirittävä lähetin oikeasti on. Elektronisen häirinnän lajeja ovat: * taustahäirintä: suuritehoinen häirintä korkealta ja kaukaa, 100 - 400 km * saattohäirintä: osaston mukana kulkeva (lentävä) erityinen häirintäkone * omasuojahäirintä: lavetin (laiva, lentokone, helikopteri, ajoneuvo, lennokki) suojaksi siihen integroitu häirintälaite * lähihäirintä: häirintä, joka tapahtuu selvästi hyöty-yhteyttä lähempää, jolloin häirintää riittää hyvinkin pieni teho esimerkiksi lennokista. Luokka:Elektroninen sodankäynti
Moolitilavuus

Moolitilavuus (tunnus Vm) ilmoittaa kemiassa, kuinka suuren tilavuuden yksi mooli ainetta vie. Se voidaan laskea jakamalla aineen moolimassa tiheydellä. Moolitilavuuden yksikkö on SI-järjestelmässä m3/mol. Standardimoolitilavuus tarkoittaa tilavuutta, joka on yhdellä moolilla ideaalikaasua lämpötilassa 273,15 K (0 °C) ja paineessa 101 325 Pa (1 atm). Standardimoolitilavuus on 0,022414 m3 mol−1 eli 22,41 l/mol. Vetykaasun moolitilavuus samassa paineessa ja lämpötilassa on 22,43 l/mol, mikä on hyvin lähellä ideaalikaasun arvoa. Ammoniakin vastaava moolitilavuus on 22,08 l/mol. == Lähteet == Luokka:Kemialliset ominaisuudet
Isostasia

Isostasia on hydrostaattisen tasapainon kaltainen tasapainotila kiinteän Maan pintakerroksen alla eri Maan osissa. Periaate on se, että jos tutkitaan pystysuunnassa Maan pinnalta alaspäin ulottuvaa patsasta, on sen kokonaismassa tiettyyn syvyyteen (ns. kompensaatiosyvyys) saakka vakio, ts. sama mantereen ja meren, alangon ja vuoriston alla. Ranskalainen geodeetti Pierre Bouguer huomasi Etelä-Amerikassa, että Andien vuoristo aiheutti paikallisen luotiviivan taipumista vuoristoon päin; hän ymmärsi tämän olevan Newtonin yleisen gravitaatiolain mukaista vuoriston massojen painovoimavaikutusta. Kun hän yritti arvioida tämän vaikutuksen suuruutta, hän huomasi yllätyksekseen, että havaittu efekti oli alle puolet teoreettisesta. Intiassa Sir George Everest huomasi saman ilmiön Himalajan tapauksessa. Syy on se, että vuoristo koostuu merenpinnan yläpuolella olevista vuoristomassoista, mutta myös merenpinnan alapuolella olevasta ns. juuresta. Tämä juuri koostuu samanlaisesta graniitista kuin vuori, ja tämä materiaali on kevyempää kuin ympäröivän Maan vaipan aine. Vuoristo siis "kelluu" vaipan päällä. (Tästä voisi saada sellaisen vaikutelman, että Maan vaippa olisi sulaa magmaa; näin ei kuitenkaan ole. Se on terästä kovempaa ja johtaa seismisiä S-aaltoja, johon vain kiinteä materiaali pystyy, mutta se on kykenevä hitaaseen plastiseen deformaatioon.) Ilman isostasiaa Maan painovoimakenttä olisi paljon epäsäännöllisempää. Kompensaation ansiosta painovoima-anomaliat asettuvat maailmanlaajuisesti nollan ympäri. Vaihteluväli riippuu alueelta, tasangoilla se on kymmeniä, vuoristoissa satoja milligalleja (mGal). Ainoastaan paikoista, jotka eivät ole isostaattisessa tasapainotilassa – muun muassa valtamerten syvänteet – löytyy systemaattisen suuria painovoima-anomalioita. Isostasia selittää myös Fennoskandian postglasiaalista maannousua. Jääkauden aikana jopa 2 km paksun mannerjäätikön massa oli painanut maan kuorta alas: kun jää suli noin 11 000 vuotta sitten, alkoi ensin nopea, sitten hidastuva muodonpalautusliike, joka on jatkunut näihin päiviin saakka. Vastaavia maannousualueita on muun muassa Kanadassa ja Siperiassa. Helsingissä Geodeettisella laitoksella toimi vuodesta 1936 1950-luvulle Geodesian maailmanliiton (IAG:n) "Isostaattinen laitos", johtajanaan V. A. Heiskanen. ==Katso myös== * Glasiaali-isostasia * Atolli Luokka:Geofysiikka Luokka:Geomorfologia Luokka:Geodesia
Hiekkalaatikko

Hiekkalaatikko voi tarkoittaa seuraavia: * hiekkalaatikko, puutarhaan tai leikkikentälle sijoitettu lasten leikkipaikka * hiekkalaatikko, tietotekniikassa eristetty ympäristö tai virtuaalikone ei-luotettavan ohjelmakoodin kokeiluun * kissanhiekkalaatikko, kotikissan tarpeidentekoastia * Hiekkalaatikkopeli, avoimeen pelimaailmaan sijoittuva videopeli.
Ketsuppi

Ketsuppi on (nykyään yleensä tomaateista) valmistettu hapanimelä maustekastike. Tavallisen tomaattiketsupin raaka-aineita ovat tomaattisose, etikka, sokeri, suola ja mahdolliset mausteet. Ketsuppia voidaan kuitenkin valmistaa myös esim. merenelävistä tai sienistä. Sanan ketsuppi alkuperästä on useita teorioita. Erään mukaan se tulee kiinan kielestä (antoy-murteesta), jossa kêtsiap tarkoittaa käytettyä kalakastiketta. Sana on tullut kiinan kieleen ilmeisesti malaijinkielisestä sanasta kechap tai ketjap, joka puolestaan tarkoittaa soijakastiketta. Tomaattiketsuppi on yleensä punaista, mutta markkinoilla on ollut myytävänä muun muassa vihreää ketsuppia. == Terveellisyys == Suurin osa teollisesti valmistetuista ketsupeista sisältää runsaasti sokeria. Joissain maissa on tehty aloitteita ketsuppi-nimen kieltämiseksi sellaisilta tuotteilta, jotka sisältävät liian vähän tomaattia. Ketsuppi on hyvä lykopeenin lähde. == Viskositeetti == Yksi ketsupin käyttöominaisuuksista on sen dynaaminen viskositeetti. Ketsuppi on ei- newtonilainen fluidi, eli se ei valu pullosta itsekseen. Pulloa on ravistettava, jotta ketsuppi valuu ulos. Ominaisuus perustuu molekyyliketjuihin, jotka katkeavat voimakkaassa liikkeessä, ja yhdistyvät lepotilassa pitkiksi ketjuiksi. Ilmiö perustuu ketsupin korkeaan sokeripitoisuuteen. == Historia == Eurooppaan ketsuppi saapui 1600-luvulla Aasiasta. Alun perin ketsuppi tehtiin kalasta ja muun muassa sienistä. Ensimmäinen englanninkielinen "ketsuppiresepti", English Katchop vuodelta 1727 kirjasta Compleat Housewife muistuttaa enemmän kalakastiketta, ja sen valmistukseen käytettiin anjovista. Tomaatti oli tuolloin koristekasvi, sillä sen kypsymättömät hedelmät ovat myrkyllisiä samoin kuin kasvin vihreät osat, eikä kypsää tomaattia vielä yleisesti tunnettu vaarattomaksi. Uskottiin että tomaatti pitää kypsentää ennen syömistä. Ensimmäinen tomaattiketsupin resepti on Sandy Addisonin keittokirjassa vuodelta 1801. Yhdysvaltalainen tohtori John Cook Bennett väitti 1800-luvulla, että ketsuppi parantaa ruoansulatusta ja auttaa monissa sairauksissa. Bennettin mukaan ketsuppi myös stimuloi ruokahalua. Yhdysvaltalainen Henry J. Heinz alkoi 1800-luvun lopussa valmistaa ketsuppia amerikkalaisille kuluttajille. Vuoteen 1905 mennessä Heinz-yhtiö oli myynyt yli 5 miljoonaa pullollista ketsuppia. Filippiiniläinen elintarviketeknologi Maria Y. Orosa on kehitellyt banaaniketsuppireseptin. Magdalo V. Francisco aloitti banaaniketsupin kaupallisen massatuotannon vuonna 1942. Banaaniketsuppia viedään maihin, joissa on filippiiniläistä väestöä. Saksassa ketsupin valmistus alkoi 1930-luvulla. Nykyään joillain saksalaisilla jalkapallojoukkueilla on omia nimikkoketsuppeja. Suomessa ketsupin käyttö alkoi yleistyä 1960-luvulla. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Maustekastikkeet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Poikkeus

Poikkeus tarkoittaa tietotekniikassa ennakoimattomia tai epänormaaleja tilanteita järjestelmän toiminnassa. Käsittelemättömät poikkeukset voivat johtaa järjestelmän kaatumiseen. Poikkeus on ohjelmointikielissä keino ilmoittaa vikatilanteesta ja palauttaa toiminta toiselle tasolle tilanteen käsittelemiseksi. Laitteistotasolla poikkeus tarkoittaa normaalin suorituksen keskeyttämistä suorittimessa, kuten virheellinen käsky tai suojattu muistialue. == Laitteistopoikkeukset == Laitteistotason poikkeuksia ovat muun muassa: * nollalla jakaminen * viittaus väärään muistialueeseen * virheellinen käsky == Ohjelmistopoikkeukset == Poikkeuksien yksi esimerkkikohteista ovat erilaiset ohjelmakirjastot. Ohjelmakirjaston ajonaikaiset virheet voi usein kirjaston tekijä havaita mutta hän ei tiedä miten menetellä sellaisen kanssa. Ohjelmakirjastoa käyttävä ohjelma/ohjelmoija tietää miten kertoa poikkeus ohjelman käyttäjälle tai reagoida siihen muulla tavoin. ==Poikkeuksien käsitteleminen == Tavallisesti poikkeus yritään kokeilla `try`-funktiolla (tai muulla koodikielessä olevalla vastaavalla funktiolla) ja poikkeustilanteessa käsiteltävä koodi jälkeenpäin `except`-funktiolla (tai jälleen muulla koodikielessä olevalla vastaavalla). On myös mahdollista saada koodi tunnistamaan juuri tietty poikkeustyyppi. ==== Poikkeuksenkäsittely Pythonissa ==== >>> var1=False >>> var2=99 >>> try: print(var1/var2) except: print("error") error C++, Java * `try`...`catch` -lause Pascal, Python ja Delphi * `try`...`except`, tai * `try`...`finally` == Muut kielet == C-kielessä poikkeukset on mahdollista toteuttaa itse `setjmp` ja `longjmp` standardikirjaston funktioiden avulla. == Lähteet == Luokka:Ohjelmointi
Siilitie

pienoiskuva|Siilitien alkupäätä: Siilitie 2 Siilitie () on Helsingin kaupunginosaan Herttoniemeen kuuluvalla Länsi-Herttoniemen osa-alueella sijaitseva noin kahden kilometrin pituinen kaareutuva katu. Se alkaa Itäväylän varrella olevasta eritasoliittymästä, kiertää Herttoniemen pohjoisosan asuntoalueen länsipuolitse ja päättyy Viikintiehen. Siilitien mukaan on nimetty myös 1982 avattu Siilitien metroasema Itäväylän varressa kadun alkupäässä. Siilitie on ainoa kadunnimi Helsingissä, joka esiintyy metroaseman nimessä. pienoiskuva|Siilitien metroasema Siilitien nimi on vahvistettu vuoden 1955 asemakaavassa ja se liittyy muiden alueen katujen tavoin aihepiiriin ”kotimaisia villieläimiä”.Olavi Terho ym. (toim.): Helsingin kadunnimet, s. 203. Helsingin kaupungin julkaisuja 24, 1970, Helsinki. Siilitien ja Viikintien väliin jäävällä alueella sijaitsee 1950-luvulta alkaen rakennettu kerrostaloalue, joka muodostaa Länsi-Herttoniemen pohjoisosan. Tällä alueella on Siilitien lisäksi on vain harvoja muita katuja, nekin lyhyitä alueen keskiosiin päättyneitä umpikujia. Tämän vuoksi alueella useimpien talojen osoitekatuna on Siilitie, jonka nimeä käytetäänkin usein myös koko alueesta. Siilitie tunnettiin 1960-luvun alussa erityisen rauhattomana alueena, mutta myöhemmin se rauhoittui nopeasti. == Poikkikatuja Siilitien metroasemalta alkaen == * Itäväylä * Hillerikuja (oikealle) * Näätätie (vasemmalle) * Kettutie (etuvasemmalle) * Kettukuja (vasemmalle) * Siilikuja (vasemmalle) * Sopulirinne (vasemmalle) * Viikintie == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Helsingin kadut Luokka:Herttoniemi sv:Igelkottsvägen
Panssarikranaatti

Panssarikranaatti on tykeissä käytetty räjähtävä ampumatarvike, joka on suunniteltu panssarin läpäisyyn. Toisin kuin ontelokranaatin, panssarikranaatin teho perustuu iskuenergialla saavutettavaan panssarinläpäisyyn, kuten panssariammuksissa, mutta myös läpäisyn jälkeen tapahtuvaan räjähdysvaikutukseen. Panssarikranaatin rakenteeseen kuuluu ainakin runko, jonka peräosassa olevassa ontelossa on räjähdyspanos ja pohjasytytin, joka on tavallisesti varustettu valojuovayksiköllä. Rungon alaosassa sijaitsevat myös tykinputken kierteisiin tarttuvat johtorenkaat. Tavallisesti rungon kärjessä on lisäksi myös teräksinen tylpähkö kärkivaippa, jonka tarkoitus on estää kranaattia murtumasta tai kimpoamasta sen osuessa maaliinsa. Kärkivaipan päällä voi olla vielä ohut ballistinen kärkihattu, joka parantaa kranaatin aerodynamiikkaa. Panssarikranaatti on käytännössä aina täyskaliiperinen, joskin saksalaisilla oli toisen maailmansodan aikana käytössään lähinnä kenttätykeille tarkoitettuja alikaliiperisia, ns. Treibspiegel-panssarikranaatteja, joissa oli irtoavat ohjausosat. Etupäässä panssarikranaatteja tehokkaammat alikaliiperiammukset ja ontelokranaatit ovat syrjäyttäneet panssarikranaatit tykkien pääasiallisena panssarintorjunta- ammuksena. Panssarikranaatteja käytetään kuitenkin nykyään vielä laivatykeissä, rannikkotykeissä, ilmatorjunta- ja lentokonetykeissä sekä rynnäkköpanssarivaunujen konetykeissä. Nykyään yleisin alle 57 mm kaliiperisissa tykeissä käytetty panssarikranaatti on suhteellisen ohutkuorinen SAP-HE-I-tyyppinen panssarisytytyskranaatti. *
Panssariammus

Panssariammus on tykinammus, joka pyrkii läpäisemään panssarointia liike- energian avulla. Panssariammuksia on useita eri tyyppejä. Yksinkertaisin on täyskaliiperinen räjähtämätön panssariammus, eli iskuammus, joita erityisesti liittoutuneet käyttivät toisen maailmansodan aikana. Panssariammukset ottivat panssarintorjunnassa käyttöön britit, jotka havaitsivat tutkimustensa perusteella että panssarikranaattien räjähdysvaikutus oli tuhovoiman kannalta mitätön verrattuna panssarin läpäisevän ammuksen aiheuttamaan sirpaloitumiseen. Ammuksen perustyyppi on englanniksi Armor-Piercing shot, eli AP. Uudemman tyyppisissä panssariammuksissa on painavasta ja tiheästä metallista tehty penetraattori eli tunkeutuja, joka pyrkii keskittämään paljon kineettistä energiaa mahdollisimman pienelle pinta-alalle itseään pehmeämpään panssarointiin tunkeutuakseen. Osumassa kevytmetallinen vaippa jää osumassa panssarin ulkopuolelle, penetraattorin läpäistessä panssarin. Ammustyyppiä kutsutaan alikaliiperiammukseksi, tai tarkemmin sanottuna kiinteällä ohjausosalla varustetuksi alikaliiperiammukseksi. Englanniksi näitä ammuksia nimitetään nimillä HVAP (High Velocity Armor Piercing) tai APCR (Armor Piercing, Composite, Rigid). Toisen maailmansodan aikana käytetyistä alikaliiperiammuksista tunnetuimpia on saksalainen Panzergranate 40 (Pzgr. 40), jossa oli volframikarbidipenetraattori. Pzgr. 40-ammuksia valmistettiin monille eri tykeille ja kaliipereille. Kolmas vaihtoehto ovat irtoavilla ohjausosilla varustetut alikaliiperiammukset, joiden ensimmäinen kehitysvaihe oli brittien toisen maailmansodan aikana kehittämä vakauttamaton, ns. APDS- ammus (Armor-Piercing Discarding Sabot), jossa ammuksen kuori eli ohjausosa (sabot) irtautuu lennon alkuvaiheessa. APDS-ammusten penetraattorit ovat tyypillisesti kaliiperiltaan noin 1/3 putken kaliiperista. Uudempi kehitysvaihe on nuolimainen pyrstövakavoitu alikaliiperiammus, eli nuoliammus, englanniksi APFSDS (Armor-Piercing Fin-Stabilized Discarding Sabot). Toimintaperiaate on sama kuin APDS-ammuksillakin, mutta APFSDS-ammukset ovat suhteellisesti pidempiä. Sileäputkisista eli rihlaamattomista tykeistä ammuttua nuoliammusta ei voida vakauttaa tavallisen tykistön ammusten tapaan pyörimisliikkeellä, vaan vakauttamiseen tarvitaan siivekkeet. Nuoliammukset ovat APDS-ammuksia pienikaliiperisempia, esimerkiksi 1/5 tai 1/6 putken kaliiperista. APFSDS-ammus on tällä hetkellä tehokkain käytössä oleva panssariammustyyppi. Penetraattorin valmistusmateriaalina on yleensä käytetty volframiyhdisteitä tai köyhdytettyä uraania. Köyhdytettyä uraania syntyy jätetuotteena uraanin rikastamisessa, ja sitä on hyödynnetty ammuksissa halpuutensa vuoksi maissa, joissa sitä on käytettävissä runsaasti. Osumassa syntyy uraanioksidipölyä, joka aiheuttaa terveyshaittoja. Useissa maissa köyhdytettyä uraania ei ole tämän vuoksi hyödynnetty. == Lähteet == Luokka:Panssarikranaatit zh:炮彈#穿甲彈（AP）
Höyrystymislämpö

Höyrystymislämpö (tunnus Qh) on fysikaalinen suure. Se määritellään lämpömääräksi, joka tarvitaan höyrystämään haluttu määrä jotakin tiettyä ainetta. Aineen höyrystyessä molekyylien väliset sidokset katkeavat ja aine muuttuu nesteestä kaasuksi. Höyrystymislämmön yksikkö on joule (J). Koska höyrystyminen on tiivistymisen vastaprosessi, käytetään myös termiä tiivistymislämpö. Tiivistymislämpö määritellään lämpömääräksi, joka vapautuu kun vastaava määrä ainetta tiivistyy kiehumispisteessään normaalipaineessa. Kaasun lämpötilan tai paineen laskiessa kaasun energia pienenee, ja lopulta molekyylien liike käy niin heikoksi, että molekyylien väliset voimat jaksavat vetää ne lähelle toisiaan. Tietyllä rajalla kaasu muuttuu nesteeksi ja höyrystymislämpöä vastaava energia vapautuu. Mitä korkeampi paine ja lämpötila aineella on, sitä pienempi on sen höyrystymislämpö. Kriittisessä pisteessä (vesi: 374.15 °C, p=221.2 bar) nesteen höyrystymislämpö on nolla. Tässä lämpötilassa nesteen ja höyryn välinen jyrkkä ero katoaa. Aine ei höyrysty lämmittämällä eikä nesteydy nostamalla painetta. Lämpötilan ylittäessä kriittisen pisteen puhutaan paineen mukaan joko ylikriittisestä fluidista tai ylikriittisestä höyrystä. Höyrystymislämpö lasketaan kaavalla Qh=rm, missä r on aineen ominaishöyrystymislämpö ja m aineen massa. Aineen sulattamiseen tarvittavaa energiaa kutsutaan puolestaan sulamislämmöksi. == Höyrystymislämpö aineyksikköä kohti == Ominaishöyrystymislämpö (tunnus r) on tietylle aineelle ominainen vakio. Se määritellään lämpömääränä, joka vaaditaan höyrystämään yksi kilogramma ainetta höyrystymislämpötilassaan normaalipaineessa, 101 325 Pa:ssa. Ominaishöyrystymislämmön yksikkö on J/kg. Esimerkiksi veden ominaishöyrystymislämpö normaalipaineessa on noin 2 260 kJ/kg, joka vastaa 40,8 kJ/mol. Tämä on melko paljon eli noin viisi kertaa energiamäärä, joka tarvitaan veden lämmittämiseksi 0 °C lämpötilasta 100 °C lämpötilaan. Moolinen höyrystymislämpö puolestaan määritellään lämpömääränä, joka vaaditaan höyrystämään yksi mooli ainetta höyrystymislämpötilassaan normaalipaineessa. Moolisen höyrystymislämmön yksikkö on J/mol. Moolinen höyrystyslämpö saadaan ominaishöyrystymislämmöstä kertomalla se aineen moolimassalla. === Alkuaineiden moolisia höyrystymislämpöjä === {| class="wikitable" Alkuaine Höyrystymislämpö (kJ/mol) Aktinium 400 Alumiini 293,4 Antimoni 77,14 Argon 6,447 Arseeni 34,76 Astatiini 114 Barium 142 Beryllium 292,40 Boori 489,7 Bromi 15,438 Cerium 414 Cesium 67,74 Elohopea 59,229 Fluori 3,2698 Fosfori 12,129 Gallium 258,7 Germanium 330,9 Hafnium 575 Happi 3,4099 Helium 0,0845 Hiili 355,8 Hopea 250,58 Indium 231,5 Iridium 604 Jodi 20,752 Kadmium 100 === Aineiden ominaishöyrystymislämpöjä normaalipaineessa === {| class="wikitable" Aine Ominaishöyrystymislämpö r (kJ/kg) Asetoni 539 Etanoli 841 Etyylieetteri 353 Bentseeni 394 Metanoli 1104 Metyylikloridi 406 m-Ksyleeni 339 == Katso myös == * Ominaislämpökapasiteetti * Entalpia * Sulamislämpö Luokka:Kemialliset ominaisuudet Luokka:Termodynamiikka Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Badding

Badding voi viitata seuraaviin: * Rauli Badding Somerjoki (1947–1987), suomalainen laulaja * Badding, Markku Pölösen ohjaama elämäkertaelokuva vuodelta 2000
Luettelo muinaisen Egyptin jumalista

Tähän luetteloon on kerätty merkittävimpiä muinaisessa Egyptissä palvottuja jumalia. *Aker – maan jumala *Amon – jumalten kuningas ja auringonjumala *Amon-Ra – Amonin toinen nimi *Anhur – alun perin ulkomainen sodan jumala *Anubis – kuolleiden ja muumioinnin jumala *Apis – härkäjumala, Ptahin edustaja maan päällä *Apep – kaaoksen ruumiillistuma *Aton – auringonjumala toisella nimellä *Atum – luojajumala ja kulloisenkin faaraon isä *Bastet – kissajumalatar *Bes – naisten, perheen ja kotien jumala *Geb – maanjumala, Nutin mies *Feeniks – aamuauringon ja uudelleensyntymisen symboli, lintu *Hapy – Niilin jumaledustaja *Hathor – lehmäjumalatar, Horuksen ja kulloisenkin faaraon äiti *Heket – synnytyksen ja hedelmällisyyden sammakkojumalatar *Horus – auringon ja taivaan jumala, Osiriksen ja Isiksen poika *Horus-lapset – vainajan elimiä suojeleva nelihenkinen joukko *Imhotep – Ptah- ja Amon- jumalten ylipappi, jota alettiin myöhemmin palvoa edellä mainittujen jumalana *Ipy – virtahepojumalatar *Isis – magian jumalatar ja jumalten äiti, jolla oli suuremmat voimat kuin kaikilla muilla jumalilla. Osiriksen puoliso ja Horuksen äiti. Isis nousi Egyptissä hyvin tärkeäksi jumaluudeksi. *Khepri – Ran toinen (tai kolmas) muoto *Khnum – luojajumala *Maat – oikeuden ja totuuden jumalatar *Meretsger – käärmejumalatar *Min – hedelmällisyyden jumala *Montu – sodanjumala *Mut – taivaan jumalatar *Nefertum – uudelleensyntymisen jumala, Ptahin ja Sekhmetin poika *Neith – sodan ja alkumeren jumalatar *Nekhbet – kotkajumalatar *Neftys/Nephtys – Sethin sisar ja puoliso, kuoleman jumalatar *Neper – viljan jumala *Nun – alkujumala *Nut – taivaan jumalatar *Osiris – Isiksen aviomies ja Horuksen isä, manalan jumala *Ptah – Memfiissä luojajumala, muualla taiteiden, käsityön ja arkkitehtuurin jumala *Ra – auringonjumala *Sekhmet – leijonajumalatar *Sesat – kirjoituksen ja kirjanpidon jumalatar *Serket – skorpionijumalatar *Seth – kaaoksenjumala, Nephtysin veli ja puoliso *Shezmu – veren ja viinin demonijumala *Shu – ilmanjumala *Sobek – krokotiilijumala *Sokar – hautauksen jumala *Sothis – uuden vuoden ja Niilin tulvan jumala *Taweret – virtahepojumalatar, synnytyksen jumalatar *Tefnut – leijonajumalatar *Thot – kuun, magian, viisauden ja kirjoitustaidon jumala *Wadjet – kobrajumalatar *Wepwawet – sakaalijumala *Wosret – voiman jumalatar ==Katso myös== * Muinaisen Egyptin uskonto == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * The Egyptian Pantheon, Joshua J. Mark, Ancient History Encyclopedia Muinaisen Egyptin jumalista Muinaisen Egyptin jumalista *
Miinakranaatti

Miinakranaatti eli painekranaatti on kranaatti, eli tykinammus tai käsikranaatti, jonka teho perustuu räjähdyksen paineiskuun. Miinakranaatit ovat tehokkaita elävää voimaa vastaan suljetuissa tiloissa. Ulkona niiden teho on vähäisempi. Perinteisesti Yhdysvaltain maavoimat on suosinut miinakäsikranaattia, mutta kaikki muut armeijat ovat suosineet sirpalekäsikranaattia. Tykistön käyttämät miinakranaatit ovat suuritehoisia ammuksia, jotka maahan osuessaan uppoavat ensin multaan ja räjähtävät muutaman sekunnin viiveellä. Miinakranaatit ovat erityisesti korsuja, bunkkereita ja juoksuhautoja vastaan käytettäviä ammuksia. Paineen avulla vihollisen surmaava kranaatti tunnetaan yleisesti nimellä painekranaatti. Luokka:Miinat Luokka:Tykistöammukset Luokka:Heittoaseet
Päivölä

Päivölä tarkoittaa seuraavia asioita: *Päivölä, kylä Inkoossa *Päivölä, suomalaisessa kansantarustossa päivättärien ja päivän poikien koti sekä suurten pitojen paikka *Päivölän Kansanopisto, sisäoppilaitos Valkeakoskella *Päivölän Virkistyskoti, täysihoitola Vihdin Nummelassa, nykyään kokous-, juhla- ja leiripaikka *Päivölä, Nokian Sarkolassa sijaitseva seuraintalo. Tunnetaan myös nimellä Vahalahden Päivölä.
Sirpalekranaatti

thumb|200px|Yhdysvaltalainen 155 mm kenttätykistön sirpalekranaatti mallia M107. Sirpalekranaatti on aseena käytetty räjähtävä ammus, joka räjähtäessään levittää ympäristöönsä tuhoisalla voimalla lentäviä sirpaleita. Sirpalekranaatteja käytetään tykkien ja kranaatinheittimien ammuksina sekä käsikranaatteina. Sirpalekranaatti on tehokas ase elävää voimaa vastaan. Sirpaleet pystyvät tuhoamaan myös panssaroimattomia ja kevyesti panssaroituja ajoneuvoja. Sirpalekranaatissa on teräksinen tai valurautainen kuori, joka hajoaa räjähdysaineen räjähtäessä sirpaleiksi. Sirpalekäsikranaatit ovat usein uritettuja toivotunlaisen sirpaloitumisen edesauttamiseksi. Sirpalekranaatin räjäyttää siihen liitetty sytytin, joka voi toimia isku- tai heräteperiaatteella. Iskusytytin räjäyttää kranaatin osuessaan johonkin kiinteään, kuten maahan. Herätesytytin voi sisältää esimerkiksi etäisyyttä maahan mittaavia akustisia sensoreita jolloin kranaatti voidaan saada räjähtämään ilmassa maalin yläpuolella. Tällainen sirpalekranaatti on hyvin tuhoisa, sillä sirpaleet leviävät tasaisesti maastoesteistä tai poteroihin suojautumisesta huolimatta. Luokka:Tykistöammukset
Siistaus

Siistaus on joukko menetelmiä, joilla keräyspaperista poistetaan painoväriä ja mahdollisia muita epäpuhtauksia paperimassan uudelleenkäyttöä varten. Siistauksen tuloksena on siistausmassa eli DIP-massa (deinked pulp), jota voidaan käyttää paperiteollisuudessa. Käytössä on kolmenlaisia siistausmenetelmiä: * Vaahdotussiistaus, jossa vedellä ohennettuun paperimassaan sekoitetaan ilmaa, jolloin vettä hylkivät painovärihiukkaset tarttuvat vaahtokupliin. Ne nousevat pintaan, ja vaahto poistetaan massan pinnalta. * Pesusiistaus, jossa värihiukkaset erotetaan massasta kokonsa perusteella. * Entsymaattinen siistaus, jossa värihiukkaset erotetaan massasta entsyymien avulla. Siistauksen kannalta ongelmallisimpia ovat toimistopaperit, jotka on tulostettu digitaalisin menetelmin. Yleiset siistausmenetelmät onnistuvat hyvin vain, jos painovärin hiukkaset ovat tasakokoisia, mutta digitaalisten tulostinten väri irtoaa usein hiutaleina. Toimistopapereita varten on kehitteillä magneettiseen erotteluun perustuvia menetelmiä, ja menetelmiä joissa painovärin hiukkaset hajotetaan ultraäänen avulla. Luokka:Paperiteollisuus
Telamiina

Telamiina on panssarintorjuntaan käytettävä maahan asetettava miina. Suomen puolustusvoimien käyttämän telamiina TM 65 77:n massa on 10 kilogrammaa, josta 9,5 kilogrammaa on valettua TNT-räjähdysainetta ja räjäyttimenä toimii 60 grammaa heksotolia. Miina räjäytetään painosytytin 77:llä, jossa on yksi gramma heksotolia. Telamiina kaivetaan maahan tai lumeen ja se räjähtää, kun sen laukaisukanteen kohdistuu 150–300 kilogramman paino. Miinan tarkoituksena on katkaista panssarivaunun telaketju ja vaurioittaa pyörästöä. Liikuntakyvytön vaunu voidaan tuhota esimerkiksi kertasingolla. Telamiinaan ajava pyöräajoneuvo tuhoutuu käytännössä kokonaan. Telamiinan purkamista voidaan vaikeuttaa miinan alle asennettavalla raivauksenestopanoksella, joka tunnetaan lyhenteellä REP. Aikaisemmin Suomessa telamiinoitusta suojattiin telamiinan ympärille asetetuilla sakaramiinoilla, jotka myöhemmin poistettiin käytöstä vuonna 2011 Ottawan miinakieltosopimuksen tultua voimaan. Telamiinan halpa hinta mahdollistaa niiden massamaisen käytön. Telamiinan räjähdysvaikutusta voidaan tehostaa asentamalla telamiinan alle erillinen 20 kilogramman TNT-kuutio eli hävityspanos, toinen telamiina tai muu lisäräjähde, joiden avulla on tarkoitus saada panssarivaunu taistelukyvyttömäksi. Kovalla tai tavallisella maaperällä yhden telamiinan tai vastaavan räjähteen tärähdys voi pulpauttaa muut haudatut miinat näkyviin. Tähän perustuu miinojen raivaus räjäyttämällä. Luokka:Panssarimiinat
Pohjamiina

thumb|250px|Suomalainen POM 87 pohjamiina. Pohjamiina perustuu suunnattuun räjähdysvaikutukseen kuten ontelokranaatti. Pohjamiina, viralliselta lyhenteeltään Suomessa POM 87 ja POM 87 94, on pioneerijoukkojen erikoismiina. Sen räjähdysaineen massa on 4 kg ja teräksenläpäisykyky n. 8 cm. Miina kaivetaan maahan. Miinassa on magneettinen ja seisminen sensori sekä yliajolaskuri. Siihen voidaan myös ohjelmoida virittymisaika. Pohjamiina puhkaisee panssarivaunun pohjan (joka on yleensä suhteellisen ohut) käyttäen suunnatulla räjähdysvaikutuksella muodostettua kineettistä läpäisijää (Explosively Formed Penetrator) ja tuhoaa vaunun varsinkin ammusvaraston tai polttoainevaraston kohdalle osuessaan. Muutenkin pohjamiinan tuottama paine- ja lämpöisku sekä sirpaleet lamauttavat tai eliminoivat panssarivaunun miehistön. Pyörien ja telaketjun alla pohjamiina toimii kuten telamiina. Pohjamiinan erikoisuutena on sen ontelokranaattia suurempi tuhovoima ja mahdollisuus käyttää erikoislaatuisia sytyttimiä kuten langatonta tai langallista tähystyssytytintä tai magneettiherätesytytintä. Lisäksi pohjamiina voidaan ohjelmoida laskemaan sen ylittäneiden ajoneuvojen määrä, jolloin se räjähtää vasta tietyn ylitysmäärän jälkeen. Näin vaikeutetaan merkittävästi pohjamiinan paljastumista. Telamiinan tavoin pohjamiina voidaan varustaa purkamista vaikeuttavalla ansalla tai se voidaan ohjelmoida räjähtämään purkuyrityksestä. == Lähteet == * www.mil.fi ==Aiheesta muualla== Luokka:Panssarimiinat
Koff

Koff on Sinebrychoffin tuotemerkki, jolla se markkinoi lagertyyppisiä oluita. Suosituin Koff-tuote on keskiolut Koff III. Arkikielessä Sinebrychoffia kutsutaan usein tuotemerkkinsä mukaan Koffiksi. Keravalla Lahdentien varrella seisoi lähes kymmenen vuoden ajan suuri Koff-oluttölkin näköinen mainos. Uuden alkoholilain astuttua voimaan vuoden 2015 alussa se muutettiin Battery- tölkiksi. 2020 tölkin väritys muutettiin alkoholittomaksi Koff Crisp -versioksi. == Historiaa == Tuotemerkki Koff otettiin käyttöön 1950-luvun lopulla. Sinebrychoffin virvoitusjuomien nimi oli Siff ja oluiden Koff. thumb|180px|Koff III == Oluet == Tuotemerkillä myydään seuraavia oluita (suluissa alkoholiprosenttimäärät): * Koff I (2,5 %) * Koff Light (3,5 %) * Koff III (4,5 %) * Koff IV (5,2 %) * Koff American Lager (4,5 %) * Koff APA (4,5 %) * Koff IPA (5,5 %) * Koff Jouluolut (4,5 %) * Koff Lite (4,4 %, kevyempi kantavierre, 30 % vähemmän kaloreita) * Koff Stallion (7,2%, Doppelbock) * Koff Crisp (alkoholiton olut, myytiin aiemmin Nikolai- merkkisenä, saatavana vaaleana ja tummana lagerina sekä vehnäoluena) === Markkinoilta poistuneet tuotteet === * Koff IVB (7,5 %, nimessä on käytetty myös sanoja ”Extra Strong”) * Koff Amber (Amarillo-humalalla humaloitu olut, joka tuli markkinoille vuonna 2001) * Koff Draught (50 cl:n punaisessa tölkissä vuonna 2004 markkinoille tullut lager) * Koff Extra Brew III (4,5 %) * Koff Extra Brew IV (5,2 %) * Koff Red Lager Beer (kuparinpunertava, karamellisoidusta maltaasta värinsä saava lager) * Koff Velvet (tumma lager, myöhemmin nimellä Velvet) * Koff Weizze (vehnäolut) *Koff Wild Indian (4,45 %, tuli takaisin markkinoille maaliskuussa 2007, Sinebrychoffilla oli samanniminen olut muutaman vuoden markkinoilla 1990-luvulla; olut sisältää maissia) * Koff Vienti AIII * Koff Åland Öl (vaalea lager Ahvenanmaan markkinoille, Ruotsin markkinoille on tehty myös Koff II:ta) == Lähteet == * KBS Beer Bottle Collection == Aiheesta muualla == * Koff Sinebrychoffin sivustolla * Koffin fanisivu === Viitteet === Luokka:Suomalaiset olutmerkit Luokka:Sinebrychoff Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Pierre Bouguer

Pierre Bouguer (16. helmikuuta 1698 – 15. elokuuta 1758) oli ranskalainen matemaatikko ja geodeetti. Bouguerin isä oli hydrografian professori. Hän opetti poikaansa, joka oli eräänlainen ihmelapsi ja hallitsi jo 15-vuotiaana matematiikkaa ja luonnontieteitä. Tällöin isä kuoli, ja poika nimettiin vapautuneeseen professorin virkaan. Bouguer huomasi Etelä-Amerikassa, että Andien vuoristo aiheutti paikallisen luotiviivan taipumista vuoristoon päin, ja ymmärsi tämän olevan Newtonin yleisen gravitaatiolain mukaista vuoriston massojen painovoimavaikutusta. Yrittäessään arvioida tämän vaikutuksen suuruutta hän kuitenkin huomasi, että havaittu efekti oli alle puolet teoreettisesta. Ilmiö liittyy isostasiaan. Bouguer julkaisi valoa koskevia tutkimuksia vuonna 1729 kirjassaan Essai d’optique sur la gradation de la lumière. Hän tutki, miten valon voimakkuus pienenee väliaineessa, ja havaitsi tiettävästi ensimmäisenä Beerin ja Lambertin lain perusperiaatteen. Marsissa on Bouguerin mukaan nimetty kraatteri. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset geodeetit Luokka:Ranskalaiset matemaatikot Luokka:Ranskan tiedeakatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1698 syntyneet Luokka:Vuonna 1758 kuolleet
George Everest

George Everest (4. heinäkuuta 1790 – 1. joulukuuta 1866) oli walesilaissyntyinen maanmittari ja maantieteilijä. Hän oli vuosina 1830–1843 Intian ylimaanmittari (Surveyor General). Everest oli pitkälti vastuussa Intian trigonometrisesta kartoittamisesta 2 400 kilometriä pitkällä pituuspiirillä Etelä-Intiasta Nepaliin. Everestin seuraajan Andrew Waughin aikana Himalajalta tunnistettiin maailman korkein vuori, joka nimettiin Waughin edeltäjän kunniaksi Mount Everestiksi vuonna 1865. Everest itse vastusti kunniaa, sillä hänen mukaansa paikalliset eivät osaisi sen paremmin kirjoittaa kuin lausuakaan nimeä omilla kielillään. Kartoittajien pyrkimyksenä oli säilyttää nimet mahdollisuuksien mukaan alkuperäisinä, mutta Mount Everestin tapauksessa he eivät saaneet selville yhtenäistä paikallista nimeä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Maanmittarit Luokka:Brittiläiset maantieteilijät Luokka:Brittiläiset tutkimusmatkailijat Luokka:Vuonna 1790 syntyneet Luokka:Vuonna 1866 kuolleet
Yhteiskuntaoppi

Yhteiskuntaoppi tai yhteiskuntatiede (lyhenne YH, YT tai harvoin myös YO) on peruskoulun ja lukion oppiaine, jonka tarkoituksena on avartaa oppilaiden näkemystä suomalaisesta yhteiskunnasta ja ohjata oppilasta toimimaan vastuullisesti ja aktiivisesti yhteiskunnassa. ==Oppiaineen historiaa== Ennen peruskoulua yhteiskuntaoppi kuului kansakoulun jatkokurssien (siis luokan neljä jälkeen) pakollisiin oppiaineisiin. Peruskouluun siirryttäessä siitä tuli kaikille pakollinen oppiaine, jossa oli kaksi vuosiviikkotuntia. Uusimmassa opetussuunnitelmassa viikkotuntien määrä nostettiin kolmeen. Yleisesti yhteiskuntaoppia opetetaan yhdeksännellä luokalla, ja sitä opettavat yleensä samat opettajat kuin historiaa – oppiaineen nimi olikin ennen Historia ja yhteiskuntaoppi (HY) vuodesta 1982, jota ennen historia, yhteiskuntaoppi ja taloustieto vuodesta 1963 (ensimmäinen lukion opetussuunnitelma on vuodelta 1982, jota ennen opetus pohjasi vielä peruskoulun aikanakin oppikoulun opetussuunnitelmaan). Vuoden 1963 opetussuunnitelma, joka siis jäi oppikouluajan viimeiseksi, oli ensimmäinen, jossa yhteiskuntaoppi virallisesti mainitaan omana kokonaisuutenaan, ja samalla historian opetuksen painopistettä siirrettiin uudempaan aikaan. Oppilaan päättötodistukseen tuli yhdistetty historian ja yhteiskuntaopin numero; tätä kritisoivat monet oppilaat ja aineiden opettajat, ja nykyisin numerot ovat erikseen. Ensimmäinen peruskoulusta valmistunut ikäluokka, joka sai numerot kummastakin oppiaineesta erikseen, oli vuonna 2007 peruskoulun päättänyt ikäluokka. Lukiossakin oppiaine oli historian yhteydessä ja oppiaineen nimi oli sielläkin Historia ja yhteiskuntaoppi, josta oli viisi pakollista kurssia, joista yhteiskuntaoppia oli yksi kurssi. 2000-luvun alun opetussuunnitelmassa oppiaineet eriytettiin, ja pakollisten yhteiskuntaopin kurssien määrä nousi kahteen, kun taloustieto nousi pakolliseksi kurssiksi yhteiskuntatiedon rinnalle. Valtakunnallisena syventävänä kurssina säilyi lakitieto ja uutena kurssina aloitti pääosin EU- asioita käsittelevä kurssi. Lukion 2016 opetussuunnitelmassa on neljä valtakunnallista kurssia. Yhteiskuntaoppi on myös yksi kirjoitettavissa olevista ainereaalin oppiaineista. ==Yhteiskuntaopin aihealueita== Yhteiskuntaopin opetuksessa käsiteltäviä aiheita: *perhe *parisuhteet *talous ja kulutus *työelämä *politiikka *oikeuslaitos *laki *poliisi *valta ja vaikuttaminen *Euroopan unioni *yhteiskunta == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Historia ja yhteiskuntaoppi *Etälukion yhteiskuntaoppisivusto *Historian ja yhteiskuntaopin oppimistulokset perusopetuksen päättövaiheessa Kansallinen koulutuksen arviointikeskus, 18.9.2012 *Abitreenit - Yhteiskuntaoppi Luokka:Peruskoulun oppiaineet Luokka:Yhteiskuntatieteet Luokka:Taloustiedon opetus
Tutkaan hakeutuva ohjus

Tutkaan hakeutuva ohjus (lyh. THO, ) on ohjus, jota käytetään tuhoamaan vastustajan ilmapuolustuksen tutkia. Ohjuksia käytetään nykyaikaisessa sodankäynnissä heti vastustajan ilmapuolustuksen tuhoamiseen tai lamauttamiseen tähtäävän vaiheen ( l. SEAD) aikana, joka käynnistetään hyökkäyksen aloittamisen ensimmäisina tunteina. Se tavoitteena on heikentää ilmapuolustuskykyä niin, että seuraavat hyökkäysaallot onnistuvat tehtävässään vähäisin tappioin. Tunnetuin THO on yhdysvaltalainen AGM-88 HARM (). Teknisesti kehittyneempi, mutta HARMin syrjäyttämä samaan käyttötarkoitukseen rakennettu brittiläinen ohjus oli nimeltään ALARM. HARM otettiin sarjavalmistukseen maaliskuussa 1983. Niitä käytettiin ensimmäisen kerran Libyaa vastaan 1986 ja laajasti Persianlahdella 1991. Myös Euroopassa on valmistettu THO-tyyppisiä ohjuksia, joista ainakin Matran ja Hawker Siddeleyn yhteistyönä tuotettu AS.37 Martel.https://www.globalsecurity.org/military/world/europe/as37.htm Viitattu 16.6.2022. Usein käytetään nimeä Anti Radar Missile, joka on harhaanjohtavaa. Kaikki nykyiset Anti Radiation Missile tyypit voidaan myös ohjelmoida muihinkin kohteisiin kuin tutkiin. Suuret esikunnat ja johtokeskukset sisältävät paljon radiolaitteita, jotka muodostavat otollisen kohteen radiolähetteidensä takia. Tarkoitus on silti sama: Vähentää puolustuksen mahdollisuuksia ja tehdä hyökkäys helpommaksi. Siksi ei ehkä pitäisikään käyttää nimeä tutkaan hakeutuva ohjus, vaan radiosäteilyyn hakeutuva ohjus. == Lähteet == * Federation of American Scientist organisaation HARM- sivu ===Viitteet=== == Aiheesta muualla ==
Suunta-antenni

Suunta-antenni on antenni, jonka lähetys- ja vastaanotto-ominaisuudet eivät ole samanlaiset joka suuntaan. Suunta-antenni ottaa siis vastaan (ja lähettää) säteilyä eri tavalla eri suunnista (suuntiin). Parhaiten säteilyä vastaanottavaa (lähettävää) suuntaa sanotaan suunta-antennin pääkeilaksi. Suunta-antenneja ovat muun muassa: * dipoliantenni * pitkälanka-antenni * rombiantenni (rhombic) * jagiantenni * kvadintenni * paraboloidinen peiliantenni * matriisiantenni () Suunta-antenni on tehokas elektronisen puolustuksen tekninen keino, koska esimerkiksi suunta-antennilla varustettu radio on vaikeammin havaittavissa ja häirittävissä, jos vastustajan etsintävastaanotin tai häirintälähetin ei ole suunta-antennin pääkeilan suunnassa. Suunta-antennin käyttö on kuitenkin vaikeaa liikkuvassa toiminnassa ja jos vasta-asemia on useassa suunnassa. Suunta-antenni on tavallisesti isompi kuin tavallinen "piiska-antenni", joka yleensä on maatasoantenni (ground plane). Tavallinen pystyssä oleva "piiska-antenni" ottaa säteilyä vastaan ja lähettää samalla teholla kaikkiin suuntiin horisontaalisessa tasossa. Piiska-antenni on siis suunta-antennista poiketen ympärisäteilevä. Luokka:Antennit
Led Zeppelin (albumi)

Led Zeppelin (tunnetaan myös nimellä Led Zeppelin I) on brittiläisen rockyhtye Led Zeppelinin ensimmäinen, 12. tammikuuta 1969 julkaistu albumi. Albumi äänitettiin 30 tunnissa harjoittelun ja Pagen The Yardbirdsin aikaisten sopimusten vaatimien keikkojen lomassa. Jimmy Page otti taloudellisen riskin ja maksoi 1 700 punnan studiokulut itse.Rithcie Yorke Led Zeppelin The definitive biography 1974,1993 Tämä antoi yhtyeelle ja manageri Peter Grantille hyvät neuvotteluasemat suhteessa levy-yhtiöön. Vertailun vuoksi tuleva The Rolling Stones -manageri Andrew Oldham ansaitsi 1963 tiedottajan työstään NEMS-yhtiössä 25 puntaa kuukaudessa.Philip Norman Rolling Stones Vuonna 1967 ilmestyneen The Beatles -albumin Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band studiokulut olivat 25 000 puntaa.Nyman s.88 Albumi toi yhtyeelle suuren ja omistautuneen kuuntelijakunnan. Levyn edustama varhainen metallimusiikki ja psykedeelinen äänimaailma voittivat puolelleen kuuntelijoita alakulttuureista molemmin puolin Atlanttia. Samantyylistä musiikkia levyttivät tosin samoihin aikoihin eräät muutkin yhtyeet, kuten esimerkiksi Jeff Beck Group, mutta yksikään niistä ei saavuttanut yhtä mittavaa suosiota kuin Led Zeppelin. Led Zeppelin on toisinaan arvioitu yhdeksi rockhistorian parhaista levyistä. Esimerkiksi vuonna 2003 amerikkalainen TV-yhtiö VH1 nimesi sen kaikkien aikojen 44. parhaimmaksi albumiksi. Levyn kansikuva esittää ilmalaiva (zeppeliini) Hindenburgin onnettomuutta. ==Kappaleet== Robert Plant osallistui laulujen tekoon, mutta häntä ei mainittu tekijöiden joukossa edellisten sopimustensa takia. ==Kokoonpano== *Jimmy Page – akustinen kitara, sähkökitara, pedal steel -kitara, taustalaulu, tuottaja *Robert Plant – laulu, huuliharppu *John Paul Jones – basso, urut, kosketinsoittimet, taustalaulu *John Bonham – rummut, patarummut, taustalaulu *Viram Jasani – tabla-rummut kappaleessa Black mountain side ==Tekniikka ja julkaisun ulkoasu== *Chris Dreja – takakannen kuva *George Hardie – kansien suunnittelu *Glyn Johns – studioteknikko, miksaaja *Peter Grant – tuottaja ==Listasijoitukset== Billboard Music Charts (Yhdysvallat) - singlet *1969 Good Times Bad Times - Pop Singles No. 80 ==Lähteet== * Jake Nyman: Onnenpäivät 2, s. 87-88. Tammi, 1995. ISBN 951-31-0573-3 ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 1969 esikoisalbumit Luokka:Led Zeppelinin albumit
Viktor Suvorov

Viktor Suvorov (Ви́ктор Суво́ров; oikea nimi Vladimir Bogdanovitš Rezun, Влади́мир Богда́нович Резу́н, s. 20. huhtikuuta 1947) on ukrainalaissyntyinen entinen neuvostoliittolainen, joka loikkasi vuonna 1978 Isoon-Britanniaan ja haki sieltä poliittista turvapaikkaa. Suvorov on ollut ennen lännessä alkanutta kirjallista uraansa mahdollisesti Neuvostoliiton sotilastiedustelun GRU:n palveluksessa. Suvorovin teosten kaunokirjallisesta luonteesta huolimatta ne on usein mielletty autenttisiksi kuvauksiksi neuvostotiedustelun toiminnasta. Suvorov sydämistyi Ilkka Remeksen Pedon syleily -romaanin kohdista, jotka muistuttavat Suvorovin romaania Akvaario, ja suunnitteli Remeksen haastamista oikeuteen plagioinnista.Iltasanomat.fi == Teoksia == * Spetsnaz (1992) * Akvaario (1989) * Viimeinen Tasavalta (1996) * Puhdistus (Juttuapaja 2014) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Neuvostoliittolaiset kirjailijat Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hamiltonin operaattori

Hamiltonin operaattori, lyhyesti hamiltoni, vastaa kvanttimekaniikassa systeemin kokonaisenergiaoperaattoria. Hamiltonin operaattori siirtää myös tilavektoria ajassa eteenpäin Schrödingerin yhtälön mukaisesti. Klassisessa mekaniikassa Hamiltonin operaattoria vastaa Hamiltonin funktio, joka kuvaa mekaanista systeemiä paikka- ja liikemäärä­muuttujilla. Ne muodostavat perustan Hamiltonin mekaniikkana tunnetun klassisen mekaniikan uudelleen muotoilulle. Hamiltonin funktion arvo on konservatiivisen systeemin tapauksessa (eli yleensä) systeemin kokonaisenergia. == Yhtälöitä == === Hamiltonin operaattori === Kvanttimekaaninen Hamiltonin operaattori muodostetaan klassisen mekaniikan Hamiltonin funktiosta korvaamalla paikka- ja liikemäärämuuttujat vastaavilla operaattoreilla. Paikkaesityksessä ne ovat \hat{x}\rightarrow \vec{x} (paikkaoperaattori) ja \hat{p}\rightarrow -i\hbar abla (liikemääräoperaattori). Hiukkaselle, jonka massa on m, Hamiltonin operaattori \hat{H} voidaan kirjoittaa muodossa :\hat{H} = -\frac{\hbar^2}{2m} abla^2 + V(\vec{x}), missä \textstyle\hbar = {h}/{2\pi} on redusoitu Planckin vakio, \textstyle abla^{2} = \frac{\partial^2}{\partial x^2} + \frac{\partial^2}{\partial y^2} + \frac{\partial^2}{\partial z^2} Laplacen operaattori ja V(\vec{x}) potentiaalienergia. === Schrödingerin yhtälö === Hamiltonin operaattori hallitsee aaltofunktion \Psi ajanmuunnosta operoidessaan Schrödingerin yhtälössä :i \hbar \frac{\partial \Psi}{\partial t} = \hat{H}\Psi, missä i on imaginaariyksikkö ja t aika. Näin ollen Schrödingerin yhtälö hiukkaselle, jonka massa on m, voidaan potentiaalissa V(\vec{x}) esittää muodossa :i \hbar \frac{\partial \Psi}{\partial t} = -\frac{\hbar^2}{2m} abla^2\Psi + V(\vec{x})\Psi. == Katso myös == * Hamiltonin mekaniikka * Schrödingerin yhtälö == Lähteet == Luokka:Kvanttimekaniikka