EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hirveetä herätä Renossa

Hirveetä herätä Renossa () on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Jordan Bradyn ohjaama yhdysvaltalainen road movie -tyylinen romanttinen draamakomediaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Natasha Richardson, Billy Bob Thornton, Charlize Theron ja Patrick Swayze. Elokuvan käsikirjoittivat Brent Briscoe ja Mark Fauser ja tuottivat Ben Myron, Robert Salerno ja Dwight Yoakam. == Juoni == Hirveetä herätä Renossa kertoo kahdesta maalaisavioparista, Doddeista (Natasha Richardson ja Billy Bob Thornton) ja Kirkendalleista (Charlize Theron ja Patrick Swayze), jotka lähtevät unelmiensa lomamatkalle Renoon, Nevadaan katsomaan monsteriautoesitystä, mutta matkalla he joutuvatkin vastaamaan vaiettuihin kysymyksiin. == Näyttelijät == == Tuotanto == Hirveetä herätä Renossa kuvattiin Kalifornian, Arizonan, Nevadan ja Texasin osavaltioissa Yhdysvalloissa. Kaliforniassa elokuvan kuvauspaikkoina olivat muun muassa Los Angelesin, Santa Claritan ja Fullertonin kaupungit. Arizonassa elokuvaa kuvattiin Grand Canyonin kansallispuistossa, Nevadassa Renon kaupungissa ja Texasissa Amarillon ja Canyonin kaupungeissa. == Julkaisu ja vastaanotto == Hirveetä herätä Renossa sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 25. lokakuuta 2002. Elokuvan teatterilevittäjänä Yhdysvalloissa oli tuotantoyhtiönäkin toiminut Miramax. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa avausviikonloppunaan 108 930 dollaria 197 elokuvateatterissa ja neliviikkoisen teatterikierroksensa aikana yhteensä 267 109 dollaria ja ulkomailla 107 203 dollaria. Maailmanlaajuisesti Hirveetä herätä Renossa tuotti yhteensä 374 312 dollarin lipputulot. Hirveetä herätä Renossa on saanut elokuvakriitikoilta kielteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 13% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,6/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 38 arviointiin. 6 038 käyttäjästä 30% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 2,8/5 keskiarvolla. Metacritic- sivuston mukaan 10 arvostelun perusteella elokuva on saanut 28 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 11 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 8,4/10. Internet Movie Databasen 4 926 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 5,5/10. Miramax Home Entertainment julkaisi elokuvan DVD:lle 8. huhtikuuta 2003. Scanbox Entertainment Finland Oy julkaisi elokuvan Suomessa DVD:lle 11. kesäkuuta 2003. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hirveetä herätä Renossa Miramaxin sivuilla * * * * Hirveetä herätä Renossa Rotten Tomatoes -sivustolla * Hirveetä herätä Renossa Metacriticissä * Hirveetä herätä Renossa Yhdysvaltain elokuvainstituutin sivuilla Luokka:Vuoden 2002 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset road moviet Luokka:Yhdysvaltalaiset independent-elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romanttiset draamakomediaelokuvat
Helmut Bantz

Helmut Bantz, 14. syyskuuta 1921 Speyer, Rheinland-Pfalz – 4. lokakuuta 2004 Pulheim-Brauweiler, Nordrhein-Westfalen) oli saksalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja ja Euroopan mestari. Bantzin läpimurto Saksan telinevoimistelun huipulle tapahtui Toisen maailmansodan aikaan vuonna 1942 hänen voittaessaan Breslaussa Saksan moniottelun mestaruuden. Sodan aikana Bantz palveli Saksan Wehrmachtissa ja joutui vuonna 1944 brittien vangiksi länsirintamalla. Hän joutui sotavankeuteen Britanniaan työskennellen maatilalla. Hänestä tuli ennen vuoden 1948 Lontoon olympialaisia Britannian telinevoimistelijoiden valmentaja. Palattuaan Saksaan hän jatkoi kilpailu- uraansa, ja osallistui Helsingin 1952 ja Melbournen 1956 olympialaisiin. Helsingissä hän sijoittui 12-ottelussa seitsemänneksi. Vuoden 1954 MM-kisoissa Roomassa hän saavutti hopeaa hypyssä ja rekillä sekä pronssia nojapuilla. Moniottelussa hän sijoittui kahdeksanneksi. Seuraavan vuoden 1955 EM-kisoissa Frankfurt am Mainissa hän saavutti kultaa nojapuilla, hopeaa hypyssä ja renkailla sekä pronssia 6-ottelussa. Olympiakultaa tuli hänelle lopulta Melbournen 1956 kisoissa, kun hän saavutti Neuvostoliiton Valentin Muratovin kanssa jaetun ykkössijan. Moniottelussa hän sijoittui venäläisten ja japanilaisten jälkeen kuudenneksi. Bantz osallistui vielä kolmansiin olympialaisiinsa Roomassa 1960 - tällä kertaa yhteissaksalaisen telinevoimistelujoukkueen varamiehenä. Uransa jälkeen Helmut Bantz työskenteli vuosina 1970-1986 Reininmaan Voimisteluliiton voimistelun päävalmentajana. Vuonna 1982 hänet nimitettiin kyseisen liiton kunniajäseneksi. Samanaikaisesti hän työskenteli jalkapalloilijoiden kuntovalmentajana Bundesliigajoukkue Borussia Mönchengladbachissa. Vuoteen 1984 asti hän toimi myös opettajana Kölnin urheilukorkeakoulussa. Tunnustuksena menestyksellisestä urheilu- ja valmentajaurasta Bantz sai useita huomionosoituksia Saksassa, kuten Bundesverdienstkreuz-kunniamerkin, Saksan voimisteluliiton Walter Kolb-mitalin sekä vuonna 1998 Georg von Opel-palkinnon. Vuonna 2008 Helmut Bantz valittiin Saksan urheilun Hall of Fameen. Bantzlla oli aina 1980-luvulta alkaen ongelmia terveytensä kanssa. Hän sai sydänkohtauksen vuonna 1981, joutui selkäleikkaukseen 1984 ja menetti molemmat jalkansa 1990-luvulla. Bantz kuoli pitkän sairauden murtamana vuonna 2004. Bantzilla ja hänen puolisollaan oli kaksi tytärtä ja poika. Helmut Bantzin kunniaksi hänen syntymäkaupunkinsa Speyer nimesi urheilustadionin hänen nimelleen - Helmut-Bantz-Stadion. == Lähteet == * Helmut Bantz sports-reference.com:ssa === Viitteet === Luokka:Saksalaiset telinevoimistelijat Luokka:Saksalaiset olympiavoittajat Luokka:Saksalaiset urheiluvalmentajat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Mariborin kunta

Mariborin kunta () on kunta Sloveniassa. Kunnassa on noin 111 800 asukasta ja pinta-ala on 148 km2. Kuntaa johtaa pormestari Andrej Fištravec. Mariborin keskustaajama on Mariborin kaupunki. Mariborin kunta rajoittuu pohjoisessa Itävaltaan. Mariborin naapurikunnat ovat Kungota, Pesnica, Lenart, Duplek, Miklavž na Dravskem polju, Hoče - Slivnica, Ruše ja Selnica ob Dravi. Mariborissa järjestetään vuosittain alppihiihdon maailmancupin osakilpailuja. ==Kylät== *Bresternica *Brezje *Celestrina *Dogoše *Gaj nad Mariborom *Grušova *Hrastje *Hrenca *Jelovec *Kamnica *Košaki *Laznica *Limbuš *Malečnik *Maribor *Meljski Hrib *Metava *Nebova *Pekel *Pekre *Počehova *Razvanje *Ribniško selo *Rošpoh *Ruperče *Srednje *Šober *Trčova *Vinarje *Vodole *Vrhov Dol *Za Kalvarijo *Zgornji Slemen *Zrkovci == Lähteet == *Municipality Maribor Statistical Office of the Republic of Slovenia == Aiheesta muualla == * Kotisivut * Golden Fox *
Siirtäminen (ohjelmointi)

Siirtäminen eli porttaaminen () ohjelmoinnissa tarkoittaa ohjelman muokkaamista alustalta toiselle, joka on erilainen kuin johon se on alun perin suunniteltu. Eroja voivat olla suoritin, käyttöjärjestelmä, käytetyt ohjelmakirjastot ja niin edelleen. Ohjelma on siirrettävissä, mikäli siirtoon tarvittava työmäärä on pienempi kuin ohjelman toteuttaminen alusta alkaen uudelleen. Usein siirretystä ohjelmaversiosta puhutaan käännöksenä toiselle alustalle. == Menetelmiä == Siirtäminen voi vaatia käytettyjen alustakohtaisten toimintojen korvaamista toisilla, ohjelmakoodin uudelleenjärjestelyä alustan abstraktoimiseksi (tarpeen mikäli eri alustoja on tarkoitus tukea jatkossa) sekä laajempaa ohjelman uudelleen suunnittelua (esim. käyttöliittymän sovittaminen peliohjaimelle, kosketusnäytölle tai hiirelle sopivaksi). Siirtämistä voi edeltää laajamittainen refaktorointi, jotta siirtämisessä tarvittavat toimenpiteet helpottuvat. Vaadittava työmäärä voi vaihdella suuresti myös huolimatta siirtämiseen soveltuvan ohjelmointikielen käytöstä. UNIX/32V-käyttöjärjestelmän tekijät kirjoittivat:Thomas B. London and John F. Reiser (1978). A Unix operating system for the DEC VAX-11/780 computer. Bell Labs internal memo 78-1353-4. == Katso myös == * Alustariippumattomuus * Lähdekoodi == Lähteet == Luokka:Ohjelmointi
All Through the Night

__NOTOC__ All Through the Night on garage rock -yhtye Imperial State Electricin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 23. syyskuuta 2016 levymerkillä Psychout Records.iTunes: Imperial State Electric – All Through the Night Albumi nauhoitettiin nokkamies Nicke Anderssonin omistamassa The Honk Studio -äänitysstudiossa. Albumin nimikkokappaleesta kuvattiin musiikkivideo, joka julkaistiin marraskuussa 2016. Albumi debytoi Ruotsissa Sverigetopplistanin kuudennella sijalla.Swedishcharts.com: Imperial State Electric – All Through the Night == Vastaanotto == Albumi sai hyvän vastaanoton. Kaaoszinen Aleksi Parkkonen antoi albumille arvosanan 9/10. Hän sanoo musiikin olevan yksinkertaisesti iskevää ja askeettista, jonka tarkoitus on ainoastaan tuottaa kuulijalle rock-elämys, missä se onnistuu mallikkaasti. Niin ikään Imperiumin Munamankeli piti albumia yksinkertaisesti menevänä, hyväntuulisena ja pätevänä rokkina, joka ei vaadi kuulijaltaan liikoja. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Nicke Andersson – laulu, kitara * Tobias Egge – kitara * Dolf De Borst – basso * Thomas Eriksson (rumpali)Thomas Eriksson – rummut == Arvostelut == * Imperiumi.net: * Kaaoszine: 9/10 == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 albumit Luokka:Ruotsalaiset hard rock -albumit Luokka:Ruotsalaiset garage rock -albumit
Ohjelmistoteollisuus

Ohjelmistoteollisuus käsittää ohjelmistojen tuotannon ja niihin liittyvät palvelut. Se sisältää ohjelmistojen suunnittelun ja valmistuksen sekä palvelutoiminnan (tukipalvelut, koulutus, Software as a Service) kaupallisena toimintana. Videopeliteollisuus voidaan katsoa osaksi ohjelmistoteollisuutta. Ohjelmistoteollisuus on Suomen nopeimmin kasvava vientiala. Vuonna 2001 vajaa puolet ohjelmistoteollisuuden liikevaihdosta syntyi viennistä ja ala työllisti noin . Vuonna 2006 informaatioteknologian teollisuus (IT-teollisuus) työllisti noin , josta ohjelmistoteollisuuden osuus oli . Tekesin vuonna 2012 julkistaman tiedon mukaan ohjelmistoalan yhteenlaskettu liikevaihto Suomessa oli noin 5,4 miljardia euroa. Merkittävin alatoimiala on ohjelmistojen suunnittelu ja valmistus. Gartnerin mukaan vuonna 2013 alan liikevaihto maailmanlaajuisesti oli noin 407,3 miljardia dollaria kun se vuonna 2012 oli 388,5 miljardia dollaria. == Merkittäviä suomalaisia yrityksiä == Alan merkittäviä yrityksiä: * Tietoevry * Supercell * Qt Group == Merkittäviä ulkomaalaisia yrityksiä == *Microsoft *Oracle Corporation *SAP == Lähteet == Luokka: Ohjelmistotuotanto
Ankaran pommi-isku maaliskuussa 2016

Turkin pääkaupungissa Ankarassa tehtiin 13. maaliskuuta 2016 pommi-isku, jossa kuoli 37 ihmistä ja yli 120 loukkaantui. Tekijäksi ilmoittautui Kurdistanin vapauden haukat -niminen ryhmä, joka kertoi iskun olevan kosto Turkin kurdialueille tekemistä iskuista. Ryhmä on myös ottanut vastuun helmikuisesta autopommista, jossa kuoli 29 ihmistä. Saksa ilmoitti sulkevansa Ankaran suurlähetystönsä väliaikaisesti. == Lähteet == Luokka:Ankaran historia Luokka:Vuoden 2016 terrori-iskut Luokka:Terrori-iskut Turkissa
Japaninliito-orava

Japaninliito-orava (Pteromys momonga) on Japanissa kotoperäinen oravalaji. Japaninliito-orava on 14-20 cm pitkä. Sillä on huomiota herättävät suuret pyöreät silmät. Se levittää raajansa ja liitää 20-30 metriä. Liitopoimu ulottuu polvesta ranteeseen, mutta sen sijaan takajalkojen välissä tai hännäntyvessä ei ole liitopoimua. Japaninliito-oravat elävät metsäisissä vuoristoissa Honshūn, Shikokun ja Kyūshūn saarilla. Ne rakentavat pesänsä tyypillisesti männyn tai kuusen oksan ja rungon yhtymäkohtaan. == Lähteet == Luokka:Oravat
Lahja (albumi)

__NOTOC__ Lahja on Läjä Äijälän, Jussi Lehtisalon ja Tomi Leppäsen muodostaman elektronisen musiikin yhtyeen Saksien esikoisalbumi, joka julkaistiin 11. marraskuuta 2016 Ektro Recordsin alamerkillä Full Contact Records. Siitä julkaistiin rajoitettu 500:n kappaleen vinyylipainos, joista 150 keltaisella vinyylillä. Yhtye on kuvaillut albuminsa yhdistelevän Kraftwerkiä ja Rancidia, ja Ektron tiedossa mainostettiin albumin ”vastaavan seksiä”. == Vastaanotto == Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Soundin Sami Nissinen antoi albumille täydet viisi tähteä. Hän sanoi musiikin olevan tajunnanräjäyttävä ja vertasi albumia melodiseen elektronimyrskyyn, sekä otti kantaa Ektron tiedotteeseen toteamalla ”Tiedotteen mukaan ”tämä musiikki vastaa seksiä”. Totta sikäli, ettei Lahjan jälkeen tee mieli yhtään mitään.” Helsingin Sanomien Mervi Vuorela antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja sanoi albumin olevan hyvinkin tavallisuudesta poikkeava, muttei suinkaan vaikeaselkoinen teos. Nissisen tavoin hän sanoi albumin ”leikkaavan” suoraan tajuntaan sekä menevän tunteisiin. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # === B-puoli === # * # # # == Kokoonpano == * Läjä Äijälä – laulu, syntetisaattori * Jussi Lehtisalo – basso, rumpukone, syntetisaattori, masteroija * Tomi Leppänen – rummut, rumpukone, syntetisaattori, tuottaja, miksaaja * Antti Uusimäki – miksaaja * Sakset – valokuvat == Arvostelut == * Helsingin Sanomat: * Sea of Tranquility: Sea of Tranquility: Album review * Soundi: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 esikoisalbumit Luokka:Suomalaiset elektronisen musiikin albumit Luokka:Suomalaiset rockalbumit
Martinus Matthiae Teit

Martinus Matthiae Teit (Martti Teitti, noin 1510 Pernaja – syksyllä 1544 Tukholma) oli suomalainen reformaattori, kirkkoherra ja Ruotsin kruununperillisten opettaja. Pernajalaiseen pienrälssiin kuulunut Teit opiskeli mahdollisesti ensin Viipurissa ja sitten Turussa. Vuonna 1536 hänet lähetettiin Mikael Agricolan kanssa opiskelemaan Wittenbergin yliopistoon. Miehet valmistuivat filosofian maistereiksi samaan aikaan vuonna 1539. Opintojen ohella he suomensivat Simon Henrici Wiburgensisin kanssa Uutta testamenttia. Palattuaan Turkuun Teit työskenteli Turun tuomiokapitulin kaniikkina vuodesta 1539 ja Maarian kirkkoherrana vuosina 1541–1542. Hän kuului myös Agricolan johtamaan raamatunkäännöstyöryhmään. Kustaa Vaasan neuvontantaja Georg Norman kutsui Teitin tulevien kuninkaiden Eerik XIV:n ja Juhana III:n opettajaksi vuonna 1542. Kyösti Wilkuna kuvaa Agricolaa ja Teittiä historiallisessa kertomuksessaan Aamun miehiä. ==Lähteet== Luokka:Raamatun kääntäjät Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomentajat Luokka:1500-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1544 kuolleet
The Poisonous Path

__NOTOC__ The Poisonous Path on black metal -yhtye Behexenin viides studioalbumi, joka julkaistiin 27. toukokuuta 2016 levymerkillä Debemur Morti Productions. Albumin on tyyliltään lähempänä yhtyeen varhaista tuotantoa. Yhtye itse on kuvaillut albumiaan ”raivoavaksi pedoksi”. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 13.Musiikkituottajat: Behexen – The Poisonous Path == Vastaanotto == Angry Metal Guy hyvä Angry Metal Guy: Album review Imperiumi 8+/10 Metal Injection 8/10 Metalliluola 8+/10 Albumi sai hyvän vastaanoton. Imperiumin Sami Kontio antoi albumille arvosanan 8+, ja sanoi yhtyeen olevan yksi harvoista, joka kykenee haastamaan länsinaapureidensa sotaisuudessa ja tuhoisuudessa, sekä sanoi sen olevan yksi vuoden parhaista black metal -julkaisuista. Niin ikään Metalliluolan Juha Karvonen antoi albumille arvosanan 8/10. Hän piti rituaalista syvyyttä tuovista puheosuuksista, eikä pitänyt albumia puuduttavana muun muassa melodian tuoman tarttumapinnan vuoksi. Metal Injectionin J. Andrew antoi albumille arvosanan 8/10. Hän sanoi yhtyeen käyttävän taidokkaasti pahuuden tematiikkaa sekä musiikin olevan huomion vangitsevaa ja lajityypissään suoraviivaista kohkausta. == Kappaleet == Kaikki kappaleet säveltänyt Behexen. # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Horns – rummut * Hoath Torog – laulu * Shatraug – kitara * Wraath – kitara == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2016 albumit Luokka:Behexenin albumit
Memín Pinguín

Memín Pinguín on afromeksikolainen (tai meksikonkuubalainen) sarjakuvahahmo. Hahmon loi alun perin Alberto Cabrera 1940-luvulla. Memín esiintyi aluksi sarjakuvastripissä ”Almas de niño". Myöhemmin Sixto Valencia Burgos alkoi piirtää sarjakuvaa Memínistä yhteistyössä Yolanda Vargas Dulchén kanssa. Dulché oli saanut inspiraation hahmoon tutustuttuaan kuubalaisiin lapsiin käydessään Kuubassa. Nimen hahmoon hän otti miehensä Guillermo de la Parran lempinimestä ja pingviinin pienennysmuodosta. Sarjakuvaa painettiin myös esimerkiksi Filippiineillä. Hahmo oli suosittu Meksikossa erityisesti 1960-1980 –luvuilla. Vuonna 2005 viikoittain ilmestyvää sarjakuva-albumia myytiin viikossa arvioiden mukaan noin 80 000 kappaletta. Memínin hahmoa on myös esitetty televisiossa ja hahmon paluuta on suunniteltu televisioon. Memín Pinguín on köyhä afromeksikolainen poika, joka seikkailee valkoihoisten ystäviensä kanssa. Hän työskentelee kengänkiillottajana, myy välillä sanomalehtiä ja menestyy heikosti koulussa. Meksikolaiset pitävät Memínin hahmoa tärkeänä osana kulttuuriaan. Hahmoa on pidetty myös rasistisena sen ulkoisten piirteiden (esimerkiksi isojen huulien ja korvien) takia. Memínin hahmosta nousi kohu, kun Meksiko julkaisi postimerkin vuonna 2005 Memínin kunniaksi. Yhdysvalloissa suhtauduttiin hyvin kriittisesti postimerkin julkaisuun. Valkoisen talon lehdistösihteeri Scott McClellan piti asiaa Meksikon sisäisenä asiana, mutta sanoi pitävänsä Memínin hahmoa loukkaavana ja vihjasi sen edustavan rodullisia ennakkoluuloja. Kansalaisoikeusaktivisti, pastori ja poliitikko Jesse Jackson matkusti Meksikoon pyrkien taivuttamaan presidentti Vicente Foxia vetämään postimerkin pois ja pyytämään anteeksi sen aiheuttamaa mielipahaa. Fox kieltäytyi sanoen, että Memín on meksikolaisille rakas hahmo ja kehotti kriitikoita tutustumaan hahmoon paremmin. Postimerkkejä ei kuitenkaan painettu enempää. Sarjakuvan puolustajat ovat kiistäneet hahmon rasistisuuden ja verranneet sitä esimerkiksi Speedy Gonzales –sarjakuvahahmoon, joka edustaa stereotyyppistä kuvaa meksikolaisista. Sarjakuvan puolustajien mukaan Yhdysvaltojen antirasistiset näkemykset eivät edes päde Meksikon kohdalla. Puolustajat näkevät Meksikon rotujen välisen kanssakäymisen historian erilaisena suhteessa Yhdysvaltoihin. Heidän mielestään rodut ovat Meksikossa olleet keskenään historiallisesti varsin tasa-arvoisia. Sarjakuvahahmosta nousi uusi kohu vuonna 2008. WalMartin myymälässä myytiin Memín Pinguín –sarjakuva-albumia, jonka nimi oli ”Memín para presidente” (”Memín presidentiksi”). WalMartin myymälässä asioinut Shawnedria McGinty koki sarjakuvan rasistiseksi. WalMart veti lopulta sarjakuvan pois myynnistä. Sarjakuvan piirtäjä Sixto Valencia Burgos kiisti hahmon olevan rasistinen. Hän korosti hahmon hyvyyttä ja löysi sarjakuvasta myös antirasismia. Esimerkeiksi hän otti numeron, joissa Memínin valkoihoiset kaverit puolustavat Memínia hänen kokiessaan rasismia Teksasissa ja sarjakuvan, jossa pappi vastaa Memínille, enkeleiden olevan värittömiä. ==Lähteet== Luokka:Sarjakuvahahmot
Albert van Ouwater

Albert van Ouwater oli alankomaalainen taidemaalari, joka työskenteli noin vuosina 1430–1460. Hän oli Jan van Eyckin seuraaja ja mahdollisesti hänen oppipoikansa. Tiettävästi van Ouwater maalasi maisemia, mutta ne ovat kaikki kadonneet.Tietosanakirja (1909), osa 7 (1915), s. 3 Van Ouwaterin ainoa tunnettu työ on esillä ollut Lasaruksen kuolleista herättäminen. Se on valo-, väri- ja perspektiivivaikutukseltaan erityisen huomattava ja ilmehikäs. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset taidemaalarit
Alfredo Panzini

Alfredo Panzini (1863–1939) oli italialainen kirjailija. Hän kuului vuodesta 1929 Italian akatemiaan. Hänen tuotantoonsa kuuluu leppoisan ironian ja huumorin sävyttämiä romaaneja, teoksia filosofian alalta ja nuortenkirjoja, muun muassa Io cerco moglie (1920, suomennettu Minä etsin vaimoa) sekä erikoislaatuinen sanakirja Dizionario moderno (1906). ==Suomennetut teokset== * Minä etsin vaimoa, suom. Hilja Brinis, Otava 1922. Tähtisarja: 20 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Italialaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Trifenyylitinakloridi

Trifenyylitinakloridi (C18H15SnCl) on tinan organometalliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muita organometalliyhdisteitä ja fungisidina sekä fungisidien valmistukseen. ==Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa trifenyylitina on valkoisia tai värittömiä kiteistä. Yhdiste on stabiili ilman vaikutuksille, mutta hydrolysoituu veden vaikutuksesta trifenyylitinahydroksidiksi erityisesti emäksisissä olosuhteissa. Trifenyylitinakloridi liukenee hieman dietyylieetteriin ja hyvin muun muassa tetrahydrofuraaniin ja dikloorimetaaniin.M. N. Gitlitz & M. K. Moran: Tin Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 12.1.2017Yoshinori Yamamoto: Chlorotriphenylstannane, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 12.1.2017 ==Valmistus ja käyttö== Trifenyylitinakloridia voidaan valmistaa tina(IV)kloridin ja fenyylimagnesiumbromidin välisellä reaktiolla. Toinen tapa on tina(IV)kloridin ja tetrafenyylitinan välinen niin kutsuttu Kocheshkov-reaktio. Orgaanisissa synteeseissä trifenyylitinakloridia käytetään alkyyli-, aryyli- ja allenyylitrifenyylitinayhdisteiden valmistukseen. Näitä käytetään muun muassa selektiivisissä aldolikondensaatioreaktioissa ja muissa hiilten välisiä sidoksia muodostavissa reaktioissa. Trifenyylitinakloridia voidaan myös käyttää fungisidina sekä fungisideina käytettävien trifenyylitinahydroksidin ja -asetaatin valmistamiseen. ==Lähteet== Luokka:Organometalliyhdisteet Luokka:Tinayhdisteet
SPARCstation 1

SPARCstation 1 (myös Sun 4/60) oli Sun Microsystemsin työasema, jossa oli SPARC-arkkitehtuurin suoritin. Työasema julkaistiin vuonna 1989 ja se osoittautui suosituimmaksi työasemaksi markkinoilla. SPARC-prosessorin oli valmistanut LSI Logic (L64801) tai Fujitsu (MB86901A). Lisänä koneessa oli Weitekin 3167 tai 3170 matematiikkasuoritin. RAM-muistin määrä oli laajennettavissa 64MB saakka. Laitteessa oli kolme SBus laajennuspaikkaa, SCSI-väylä ja Ethernet AUI-liitännällä. Työasema oli ensimmäinen SBus-väylää käyttänyt tietokone ja kolme kertaa nopeampi kuin Sun-3 jonka se korvasi. == Lähteet == Luokka:Työasemat Luokka:Sun Microsystems Luokka:Vuoden 1989 tietokoneet
Khatibin metroasema

Khatib on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Yishunin alueella Singaporen pohjoisella suuralueella. Sitä käyttävät North South Linen junat. Se avattiin 20. joulukuuta 1988. == Junat == Pääteasema Ensimmäinen juna Viimeinen juna ma – pe la su & yleinen vapaa joka päivä North South Line NS1 Jurong East 5:25 5:24 5:48 0:23 NS7 Kranji – – – 0:39 NS13 Yishun 5:16 5:16 – – NS28 Marina South Pier 5:26 5:26 5:59 23:25 NS27 Marina Bay – – – 23:28 NS19 Toa Payoh – – – 0:03 NS16 Ang Mo Kio – – – 0:53 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Khatibin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla Luokka:Mass Rapid Transitin asemat
Yio Chu Kangin metroasema

Yio Chu Kang on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Ang Mo Kion alueella Singaporen koillisella suuralueella. Sitä käyttävät North South Linen junat. Se avattiin 7. marraskuuta 1987. == Junat == Pääteasema Ensimmäinen juna Viimeinen juna ma – pe la su & yleinen vapaa joka päivä North South Line NS1 Jurong East 5:20 5:19 5:43 0:17 NS7 Kranji – – – 0:34 NS13 Yishun 5:10 5:10 – – NS28 Marina South Pier 5:31 5:31 6:04 23:31 NS27 Marina Bay – – – 23:33 NS19 Toa Payoh – – – 0:09 NS16 Ang Mo Kio – – – 0:58 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yio Chu Kangin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla Luokka:Mass Rapid Transitin asemat
Mustakeitto

Mustakeitto on kesyhanhen sisäelimistä ja verestä keitetty suurustettu keitto. Se on suosittu alkuruoka monessa Keski-Euroopan maassa, Britanniassa sekä Ruotsissa, ja Suomessakin sitä on tarjottu marraskuisen martinpäivän tienoilla. Mustakeitto on perinneruoka, joka sisältää hanhen verta, sisälmyksiä ja muita osia (kaula, lihasmaha, maksa, siipilihakset, sydän) sekä alkoholia kuten konjakkia, madeiraa, portviiniä, punaviiniä tai sherryä. Keiton maustamiseen käytetään inkivääriä, kanelia, meiramia, mausteneilikkaa, timjamia tai viinietikkaa ja suurustamiseen voi-jauhosuurusta eli ruskistamatonta voin ja vehnäjauhojen seosta, joka valmistetaan paistinpannussa tasaiseksi tahnaksi. Hanhen osista ja juureksista keitetään liemi, johon voidaan lisätä kanalientä ja luumu-omenalientä sekä alkoholi, mausteet ja suurus. Hanhenveri lisätään lähes valmiiseen keittoon, ja keiton annetaan hautua mutta ei kiehua. Hanhenveren tilalla käytetään nykyisin usein sianverta. Mustakeiton lisänä tarjotaan liemessä keitettyjen hanhen osien ohella hanhenmaksamakkaraa ja haudutettuja luumuja ja haudutettuja omenan lohkoja. Mustakeiton kanssa syödään usein hanhenrasvalla siveltyä leipää, jonka päälle on aseteltu paahdettua sipulia. ==Katso myös== * Kampsu * Mustamakkara * Verileipä * Verimakkara * Veriohukainen * Veripalttu * Veri ruokana ==Lähteet== Luokka:Keitot Luokka:Linturuoat Luokka:Veriruoat Luokka:Sisäelinruoat
Verileipä

Verileipä on Länsi-Suomessa ja Ruotsissa tunnettu perinneleipä, jota entisaikaan leivottiin syysteurastuksen aikana.Vuorela s. 251. Teurastus tapahtui maaseudulla sadonkorjuun päätyttyä loka-marraskuun vaihteessa.Vuorela s. 233. Leivän nimitys, muoto ja raaka-aineet vaihtelivat eri seuduilla, vain teuraseläinten veri oli kaikkialla yhtenä osa-aineena. Hämeessä, Pohjanmaalla ja Satakunnassa käytettiin leipomiseen joko ohra- tai ruisjauhoja ja leivät muotoiltiin reikäleiviksi, jotka kuivatettiin ja säilytettiin leipävartaassa. Nykyisin verileipä on sekaleipä, jossa jauhoina käytetään ruisjauhojen lisäksi joko hiivaleipäjauhoja tai ohrajauhoja. Lisäksi sen raaka-aineena on veri tai kuivatusta verestä tehty verijauhe sekä vesi, joka joskus korvataan kaljalla. Nostatusaineena on leivinjauhe tai leivinhiiva. Valmista verileipää voidaan käyttää leipäressun valmistuksessa perusaineksena.Turtia s. 618. ==Katso myös== * Kampsu * Mustakeitto * Mustamakkara * Verimakkara * Veriohukainen * Veripalttu * Veri ruokana ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset leivät Luokka:Ruotsalaiset leivät Luokka:Veriruoat
Harry Forsblom

Harry Hjalmar Forsblom (2. marraskuuta 1943 Jyväskylä – 3. joulukuuta 2016 Helsinki)Kuolinilmoitus, Keskisuomalainen 22.1.2017, s. 44 oli suomalainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko, kääntäjä ja kirjoittamisen opettaja. Häntä pidetään yhtenä postmodernistisen tyylin aloittajista Suomessa. Myös hänen väitöskirjansa (2001) käsittelee postmodernismia.Harry Forsblom 1943–2016. HS Muistot 11.1.2017. Viitattu 13.1.2017. Forsblomin debyyttiteos oli vuoden 1973 runokokoelma Jees, maailman dialektiikka. Sitä seurasivat Keski-Suomeen kytkeytyvä Toivakan kirkon kattomaalaus (1975) ja romaani Aurinkolinna (1980). Myöhempiä teoksia ovat esimerkiksi lehtimaailmaa kuvaava Lasitalo (2012) ja sosiaalisen median metaforalle rakentuva Frendien kerho (2013). Hän käytti usein tyylilajistaan nimitystä postmoderni ironia. Tyyliin kuuluivat monimerkityksisyys, leikillisyys ja fragmantaarisuus. Forsblom toimi vuosina 1993–2012 helsinkiläisen Kriittisen korkeakoulun kirjoittajakoulun opettajana ja vuodesta 1999 kirjoittajakoulutuksen johtajana. Hän oli kriitikkona Helsingin Sanomissa vuosina 1965–1985 ja sen jälkeen monissa muissakin lehdissä. Hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2007. ==Teokset== *Aurinkolinna, romaani *Frendien kerho, romaani *Jees, maailman dialektiikka, runokokoelma *Kieli edellä tulevaisuuteen, romaani *Kun legendasta tulee tosi, romaani *Kuuluisia miehiä nesteessä, runokokoelma *Kävelymusiikkia meren pohjalta, runokokoelma *Lasitalo, romaani *Rakkaus/helvetti, romaani *Ristilukki ja kumppanit, romaani *Sorayan kiirastuli, romaani *Toivakan kirkon kattomaalaus, runokokoelma *Tomumajayllätys, runokokoelma *Verhojen takaa tulee kirjoitus, runokokoelma ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Harry Forsblom Kirjasammossa Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset kirjallisuuskriitikot Luokka:Suomentajat Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Eija Mäkinen

Eija Mäkinen (s. 25. elokuuta 1952 Tampere) on Vaasan yliopiston emeritaprofessori. Hän toimi Vaasan yliopiston julkisoikeuden, erityisesti vertailevan hallinto-oikeuden professorina 2006-2017. Hänestä tuli oikeustieteen kandidaatti vuonna 1977 ja lisensiaatti vuonna 1996. Hän väitteli hallintotieteiden tohtoriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1992. Hän on aiemmin toiminut Tampereen yliopistossa julkis- ja talousoikeuden, julkisoikeuden ja kunnallisoikeuden lehtorina. Hän on Tampereen yliopiston dosentti.Suomen Professorit 1640–2007, s. 461 Mäkinen johti Vaasan yliopistossa Hyvä hallinto ja perusoikeudet -tutkijaryhmää. Ryhmä tutkii hyvään hallintoon, hallinnon muutokseen ja perus- ja ihmisoikeuksiin liittyviä oikeudellisia kysymyksiä. Vuonna 2017 Mäkinen sai Pohjoismaiden hallinnollisen liiton Suomen osaston tunnustuspalkinnon. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Professori Eija Mäkisen julkaisut ja asiantuntijatehtävät Vaasan yliopiston tutkimustietokannassa * "Selvitys: Kuntalaisen valitusoikeutta kaavoista ei kannata rajoittaa", artikkeli Eija Mäkisen selvityksestä ympäristöministeriölle Helsingin Sanomissa 11.3.2016 Luokka:Suomalaiset hallintotieteilijät Luokka:Vaasan yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karjalanpohja

Karjalanpohja (muinaisnorjaksi Karjálabotnar tai Kirjálabotnar) on tarunhohtoisen skandinaavikuningas Ívarr Laajamielisen (isl. Ívarr inn víðfaðmi) kuolinpaikaksi muinaisislanninkielisessä tekstissä Sögubrot af nokkrum fornkonungum mainittu paikka. Kyseinen vain osittaisena säilynyt saagateksti on kirjoitettu todennäköisesti 1200-luvulla (varhaisimman käsikirjoituksen AM 1 e β I fol. ajoitus n. 1280-1320), mutta se perustuu nyt jo kadonneelle teokselle Skjöldunga saga, joka laadittiin vuoden 1200 tietämillä. Sögubrotin on katsottu kuvaavan aikaa 600-luvun lopusta 700-luvun alkupuolelle. Ívarr Laajamielisen on tämän perusteella arveltu kuolleen heti 700-luvun alussa. Karjalanpohjan on arveltu viittaavan Kurkijokeen.; Naumann 1993; Wolf 1993. Nimellä Hálfdan Eysteinninpojan saaga tunnettu muinaissaaga, joka on yhdistelmä suullista tarinaperinnettä, kansansatumaisia piirteitä ja keskiajan kirjallisuudesta, kuten ritariromaaneista saatuja vaikutteita, kertoo puolestaan viikinkien Kirjálabotnar-nimisessä paikassa käymistä taisteluista. Kyseisen saagan mukaan alue sijaitsi itään Aldeigjuborgista eli Laatokanlinnasta (Staraja Ladoga). ==Katso myös== *Saaga *Muinaissaagat *Hálfdan Eysteinninpojan saaga *Viikingit *Viikinkiaika *Viikinkien idäntie *Vanha-Laatokka (Staraja Ladoga) *Muinais-Karjala == Lähteet == *Naumann, Hans-Peter. 1993. Hálfdanar saga Eysteinssonar. Teoksessa Medieval Scandinavia. An Encyclopedia, toim. Phillip Pulsiano. New York & London: Garland, 261–262. *Uino, Pirjo. 1997. Ancient Karelia: Archaelogical Studies: arkeologisia tutkimuksia = Muinais-Karjala. Helsinki : [Suomen muinaismuistoyhdistys]. *Wolf, Kirsten. 1993. Skjöldunga saga. Teoksessa Medieval Scandinavia. An Encyclopedia, toim. Phillip Pulsiano. New York and London: Garland Publishing 1993, 597–598. ===Viitteet=== Luokka:Paikannimet Luokka:Karjala Luokka:Skandinaavinen mytologia
Kellyanne Conway

Kellyanne Elizabeth Conway (s. 20. tammikuuta 1967) on yhdysvaltalainen republikaaninen kampanjapäällikkö, strategisti ja mielipidetutkija. Hän toimi Donald Trumpin kampanjapäällikkönä elokuusta 2016 alkaen ja on ensimmäinen nainen, joka on toiminut Yhdysvaltain presidentinvaaleissa voittavan osapuolen kampanjapäällikkönä. Conway lopetti perhesyihin vedoten toimintansa Trumpin neuvonantajana elokuun lopussa 2020. Conwayn puoliso on George Conway, joka on kuulunut Trumpia vastustavista republikaaneista koostuvaan Lincoln Project -ryhmään mutta erosi siitä samaan aikaan kuin Kellyanne Conway erosi Trumpin neuvonantajan tehtävästä. == Katso myös == * Yhdysvaltain presidentinvaalit 2016 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lyyli Rapola

Lyyli Maria Rapola (o.s. Kokkonen; 16. lokakuuta 1904 Längelmäki – 17. tammikuuta 1979 Helsinki)Lyyli Rapolan kuolinilmoitus (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 23.1.1979, HS Aikakone. Viitattu 16.4.2018. oli suomalainen nimistöntutkija ja paikannimiarkiston hoitaja.Lyyli Rapola. Tiedenaisia. viitattu 12.1.2017 Hän oli oppiarvoltaan filosofian maisteriJohanna Laakso: Women in the national sciences s. 3 tiedostossa (pdf), artikkeli esittää mm. kysymyksen siitä, miksi miestieteilijöiden puolisoiden ura usein kutistuu nimettömäksi assistentiksi.. Rapola keräsi jo opiskeluaikana paikannimiä ja kansanperinnettä. Hän teki pro gradu -työn Längelmäen nimistöstä. Hän työskenteli Helsingin yliopistossa suomen kielen professorin assistenttina ja tutkimusassistenttina Sanakirjasäätiön arkistossa ja jatkoi säätiön Paikannimijaoston sihteerinä ja arkistonhoitajana. Hän toimi äidinkielen opettajana Helsingin tyttölukiossa. Rapola julkaisi artikkeleita alan lehdissä, kuten Kotiseudussa, Virittäjässä, Sanastajassa, ja Kansatieteellisessä Arkistossa. Hänen ja Viljo Nissilän yhteistyöartikkeli julkaistiin 1953 kansainvälisen nimistöntutkijoiden elimen ICOS:n vuosikirjassa ”Bibliographie Onomastique de la Finlande”. Hänen arkistonsa on talletettu Kotimaisten kielten keskukseen.Lyyli Rapola, Kotimaisten kielten keskus Rapolan puoliso oli vuodesta 1933 professori Martti Rapola. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Ingeborg Leire

Anna Ingeborg Leire (vuoteen 1967 Lagercrantz;Kansalliskirjaston käsikirjoituskokoelman henkilöarkistot Kansalliskirjasto. Viitattu 5.4.2018. 27\. maaliskuuta 1913 Viipuri – 26. maaliskuuta 1969 Helsinki)Helsingin yliopisto – opettajat ja virkamiehet 1939–1968, s. 190. WSOY, Helsinki 1977. oli suomalainen kirkkomusiikin tutkija. Leire valmistui ylioppilaaksi Turussa 1931 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Åbo Akademissa 1943. Hän väitteli 1948 filosofian tohtoriksi tutkimuksella luterilaisista kirkkolauluista Lutherska kyrkovisor: finländska musikhandskrifter från 1500- och 1600 -talen 1: Jul och påsk.Ingeborg Leire. Tiedenaisia. Viitattu 12.1.2017 Hän suoritti myös pianonsoitonopettajan tutkinnon Sibelius- Akatemiassa vuonna 1944 ja työskenteli pianonsoitonopettajana vuodesta 1937. Leire oli Helsingin yliopiston kirkkomusiikin historian dosentti vuosina 1952–1958. ==Julkaisut== * Jungfrufesten i Ritvala, 1945 * Roslagskullahandskriften – ett aboensiskt koralboksförslag. Åbo akademi 1948 * Lutherska kyrkovisor i finländska musikhandskrifter från 1500- och 1600-talen : 1, Jul och påsk Förbundet för svenskt församlingsarbete i Finland, 1948 * Lutherska kyrkovisor i finländska musikhandskrifter från 1500- och 1600-talen : Del 2, Helge Torsdag, Pingst, Helga Trefaldighet. Förbundet för svenskt församlingsarbete i Finland 1954 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset musiikkitieteilijät Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Gunvor Kerkkonen

Gunvor Helena Amalia Kerkkonen, o.s. Holmberg (8. elokuuta 1903 Helsinki – 14. tammikuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija. Hänen alaansa oli Suomen keskiajan historia. Hän väitteli Åbo Akademissa vuonna 1945 tutkimuksella Västnyländsk kustbebyggelse under medeltiden. ==Henkilöhistoria== Gunvor Kerkkosen vanhemmat olivat Mårten Holmberg ja Helena Josefina Österman ja puoliso vuodesta 1930 valtionarkistonhoitaja Martti Kerkkonen. Gunvor Kerkkonen tuli ylioppilaaksi 1920 ja valmistui diplomiekonomiksi 1922 ja filosofian maisteriksi 1927. Kerkkonen oli 1947–1958 Tieteellisten seurain kirjaston hoitaja ja 1959-1969 Svenska handelshögskolanin kirjaston hoitaja. Hän toimi 1954–1964 Åbo Akademissa historian dosenttina ja 1961–1972 Svenska handelshögskolanin taloushistorian dosenttina. Kerkkonen tutki Suomen keskiajan asutushistoriaa ja kirjoitti keskiajasta useisiin kunnanhistoriikkeihin. Hänelle myönnettiin 1968 professorin arvonimi.Gunvor Kerkkonen. Uppslagsverket.fi viitattu 12.1.2017 ==Findia ja Hestia== Hän tuo julkaisussa Historisk Tidskrift för Finland (1945) esiin käsityksen, että Suomen ja Viron katsottiin vuonna 1120 olleen Ruotsin maakuntia ja että ruotsalainen lähetystyö oli jo tuolloin ehtinyt vaikuttaa näihin seutuihin. Käsityksen perusteena hän esittää kaksi nimeä "Findia" och "Hestia" tekstissä Nomina insularum de regno sueuorumin merkinnässä katolisen kirkon maakunnista vuodesta 1120. Jöran Sahlgren tulkitsee Hestian Viroksi ja lisää, "jos Hestia on Viro, voi Findia varmaankin olla Finland (Suomi)". Findian ja Hestian on tulkittu myös tarkoittavan Finnvedeniä ja Gästriklandia. Curt Weibull pitää ruotsalaista lähetystyötä tuohon aikaan epäuskottavana, koska Ruotsi itse oli tuolloin lähetyskenttä.Curt Weibull, Historiska problem och utvecklingsliner. Aldus/Bonnier: Stockholm 1962, s. 184 ==Teokset== * Västnyländsk kustbebyggelse under medeltiden. 1. Padis kloster i nyländsk medeltid. 2. Hangethe-Purkal, västnyländskt 1200-tal, Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1945, http://www.sls.fi/sv/utgivning/vastnylandsk- kustbebyggelse-under-medeltiden (väitöskirja) * Bondesegel på Finska viken. Kustbors handel och sjöfart under medeltid och äldsta Wasatid, Svenska litteraursällskapet i Finland, Helsingfors 1959, http://www.sls.fi/sv/utgivning/bondesegel-pa-finska-viken * Borgare och bondeseglare : handelssjöfart på Reval genom och i SV-Finlands skärgård under tidigt 1500-tal : kring tvenne skuldböcker notismaterial detaljutredningar och reflexioner, Historiallisia tutkimuksia (Suomen Historiallinen Seura); 106. Helsinki 1977 * Farmän från Björkö och Karelska Näset. Handelssjöfart innerst i Finska viken under 1500-talet, Historiallinen arkisto 85. 1985, 164 s. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Suomalaiset keskiajantutkijat Luokka:Suomalaiset kirjastonhoitajat Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Vähä Savijärvi

Vähä Savijärvi on Pirkanmaalla Valkeakoskella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajaveden alaosan alueeseen. Vähä Savijärvi on osa Jumusen–Rauttunselän aluetta. == Maantietoa == Järvi on 450 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,5 hehtaaria. Siihen laskee Savijärvenrahkalta kaksi suo-ojaa ja sen laskuoja on kolmas siihen kaivamalla oikastu oja. Laskuoja laskee metrin pudotuksen ja yli 500 metrin jälkeen Iso Savijärven Tuomisenlahteen. Järven rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja se on pääosin suota. Isokallion ja Vähäkallion seudut ovat kovaa metsämaata niillä sijaitseekin viisi vapaa-ajan asuntoa, pohjoisrannalla on vielä yksi lisää. Niille johtaa tiet seututieltä 130 Pispantallin seudulta. == Historiaa == Vuoden 1959 ja 1976 peruskartoilla järvi oli autio ja sen laskuoja oli koneellisesti kaivettu auki Iso Savijärveen asti. Vuoden 1981 karttaan oli jo merkitty neljä mökkiä ja niille kulkevat tiet, joita oli täydennetty vuoden 1992 karttaan kuudeksi mökiksi. Soille oli nyt kaivettu lisää suo-ojia. == Lähteet == Luokka:Vanajaveden alaosan alue Luokka:Valkeakosken järvet
Official Monster Raving Loony Party

Official Monster Raving Loony Party on brittiläinen satiirinen puolue, joka perustettiin vuonna 1983. Puolueen perustaja ja ensimmäinen puheenjohtaja rockmuusikko David Sutch oli ollut eri satiiristen puolueiden ehdokkaana neljästi tätä edeltäneiden 20 vuoden aikana. Sutch teki itsemurhan vuonna 1999, jolloin puolueen johtajaksi tuli Alan Hope. Puolueella ei ole koskaan ollut edustajaa parlamentin kummassakaan huoneessa, mutta sillä on ollut useita kunnanvaltuutettuja. == Aiheesta muualla == * puolueen verkkosivut Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan puolueet Luokka:Parodiat
Myrskyn jälkeen (televisiosarja)

Myrskyn jälkeen on Ylen Kotikatsomossa syksyllä 2017 esitetty kolmiosainen draamasarja. Sen on ohjannut Leea Klemola, ja pääosaa esittää Kaarina Hazard. He ovat myös sarjan käsikirjoittajat. Myrskyn jälkeen oli ehdolla Göteborgin elokuvajuhlilla käsikirjoituspalkinnon saajaksi. Sarjan päähenkilö on hirmumyrskyn jälkeisessä Helsingissä työskentelevä poliisi. Muissa rooleissa esiintyvät muun muassa Antti Holma, Mikko Roiha ja Henry Hanikka. Sarja näytettiin vuoden 2017 Rakkautta ja anarkiaa -festivaalilla. Yle Areenaan se tuli katsottavaksi 23. syyskuuta. Televisiossa se esitettiin 29. lokakuuta – 12. marraskuuta 2017. Sarjan budjetti oli 788 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 120 000 euroa. Myrskyn jälkeen palkittiin tammikuussa 2018 kolmella Kultaisella Venlalla. Sarja valittiin vuoden 2017 parhaaksi draamasarjaksi ja sen tekijöistä palkinnot saivat käsikirjoittajat Leea Klemola ja Kaarina Hazard. Klemola sai palkinnon myös ohjauksesta. == Rooleissa == == Jaksot == Jakso Nimi Esitys televisiossa Julkaisu Yle Areenassa Katsojaluvut1 1 Suomi on elämänsä kunnossa 29. lokakuuta 2017 23. syyskuuta 2017 556 000 2 Duel 5. marraskuuta 2017 – 3 Eteenpäin! 12. marraskuuta 2017 – 1 Katsojamäärä televisiossa ensiesityspäivänä == Lähteet == Luokka:2010-luvun suomalaiset draamasarjat Luokka:Minisarjat
Ernest Overton

Charles Ernest Overton (1865–1933) oli englantilais-ruotsalainen biologi ja farmakologi. Vuonna 1890 hänestä tuli biologian dosentti Zürichissä, vuonna 1907 hänet kutsuttiin Lundiin farmakologian ylimääräiseksi professoriksi, ja kahta vuotta myöhemmin hänestä tuli vakituinen saman aineen professori.Tietosanakirja (1909), osa 7 (1915), s. 8 ja 9 == Lähteet == Luokka:Brittiläiset biologit Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet Luokka:Lundin yliopiston professorit Luokka:Brittiläiset farmakologit Luokka:Brittiläiset professorit
Valdemar Poulsen

Valdemar Poulsen (1869–1942) oli tanskalainen keksijä ja fyysikko. Hän keksi mm. radioaaltojen jatkuvien värähtelyjen tuoton valokaarimenetelmällä, joka oli käytössä radiolähettimissä ennen elektroniputken keksimistä ja rakensi teräslankaa käyttävän magnetofonin. == Lähteet == Luokka:Tanskalaiset fyysikot Luokka:Tanskalaiset keksijät Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Killervä

Killervä eli Killerjärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Kypärämäessä Killerin raviradan keskialueella sijaitseva lampi. Lammella on aikaisemmin pesinyt suuri naurulokkikolonia, joka on aiheuttanut ongelmia raviradalle. Pesiä on poistettu ruoppaamalla pesimäalustoja pesimäkauden ulkopuolella syksystä 2011 lähtien. == Maantietoa == Lammen pinta-ala on 3,1 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Sen ympärille on rakennettu ravirata, jonka sisällä se on kokonaan. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Lammen rantaviivan pituus on 850 metriä. == Vesistösuhteet == Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Köhniönjärven valuma-alueeseen (14.232) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,0 metriä mpy. Lammella ei ole kartan mukaan tulo-ojia tai edes laskuojaa. Sen vedet kulkevat kuitenkin sadevesiviemärin kautta Rimminlampeen, jonka vedet laskevat Köhniönjärveen. == Historiaa == Killerjärvi on luultavasti lammen alkuperäinen nimi, ja rinnakkaisnimi Killervä on muotoutunut sen adessiivista: Killerjärvellä > Killervällä, josta on päästy muotoon Killervä. Sana killeri tarkoittaa seudun murteissa eräänlaista loukkupyydystä, joten lammen nimi viitannee eränkäyntiin. Joissain vanhemmissa kartoissa on myös käytetty sekamuotoa Killerväjärvi. Vuoden 1963 peruskartassa oli sen nimi Killerjärvi ja sen keskellä sijaitsi saari. Lammella oli tuolloin avoin laskuoja Rimminsuolle, missä se laski Rimminlampeen ja josta vedet jatkoivat ojaa myöten Köhniönjärveen. Killerjärven ravirata valmistui 1974, jolloin lammen muoto muuttui. == Lähteet == Luokka:Köhniönjärven valuma-alue Luokka:Jyväskylän järvet Luokka:Kypärämäki
Marko Vovtšok

Marko Vovtšok (; oik. Marija Oleksandrivna Markovytš, o.s. Vilinska, ; 22\. joulukuuta 1834 Jekaterininskoje, Orjolin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 10. elokuuta 1907 Naltšik, Venäjän keisarikunta) oli ukrainalainen kirjailija. Hän kirjoitti aluksi ukrainaksi, mutta elämänsä jälkipuolella venäjäksi. Vovtšokin puoliso oli ukrainalainen kirjailija Opanas Markovytš. Vovtšokin ensimmäiset teokset olivat kansanelämän kuvauksia, ja Panteleimon Kuliš julkaisi ne 1857 nimellä Narodnyš opovidan (’Kertomuksia kansanelämästä’, 3. p. 1903–1904). Ivan Turgenev on kääntänyt ne venäjäksi 1859. Kokoelma, jossa on 26 Vovtšokin ukrainankielistä novellia, ilmestyi Lembergissä 1878. Parhaana pidetään novellia ”Instytutka” (”Eläkeläisrouva”). Siinä, kuten monissa muissakin, kuvataan maaorjien surkeaa asemaa oikullisten ja vailla omaatuntoa olevia tilanomistajien ja heidän vielä pahempien vaimojensa väkivallan alla. Jotkut novellit on muokattu laulujen pohjalta. Heikoimmin hän on onnistunut kuvatessaan kansaa, jota hän ei omasta kokemuksesta tuntenut. Paremmin hän tunsi tilanomistajat ja kaupunkielämän. Suomeksi on julkaistu Marusja : sankarityttönen Ukrainasta, joka perustuu hänen muokkaamansa ukrainalaiseen legendaan.Marusja : sankarityttönen Ukrainasta, Finna.fi, viitattu 23.9.2023 Vovtšok kuului kaiken kaikkiaan ukrainalaisen kirjallisuuden kansanomaiseen, realistiseen suuntaukseen. Jo 1859 hän julkaisi venäjäksi kirjoittamansa novellin, ja miehensä kuoleman jälkeen hän omistautui täysin venäjänkieliselle kirjallisuudelle. Kootut teokset julkaistiin uutena painoksena 1896–1898. ==Suomennettu tuotanto== * Marusja : sankarityttönen Ukrainasta 1–2. mukaillut P. J. Stahl, suom. Arvo Airio. Helsinki: Kirja, 1914. Sarja: 50 pennin kirjasto (suomennos on tehty ranskasta, Ranskan akatemian palkitsema teos) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1833 syntyneet Luokka:Vuonna 1907 kuolleet Luokka:Ukrainan venäläiset
Alkkulanlammi

Alkkulanlammi on Pirkanmaalla Akaan Viialassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajaveden alaosan alueeseen. Alkkulanlammi on osa Jumusen–Rauttunselän aluetta. Järvi on umpeenkasvanut. == Maantietoa == Järvi on 450 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 0,5 hehtaaria. Se sijaitsee Viialan Lapinkulmalla. Se on niin soistunut ja ruohottunut, että siihen laskeva oja on täytynyt kaivaa järven läpi. Siihen laskeekin pari lyhyttä pelto-ojaa, jotka saavat osan vedestään luoteessa sijaitsevasta Leipälammesta ja Lapinkulman asutusalueesta. Laskuoja on 500 metriä pitkä ja se laskee Vanajaveden Jumusen koillisrantaan. Järven rantaviivan pituus on 350 metriä. Se on autiota suota. Riihimäki–Tampere-rautatie läpäisee lammen alueen sen reunaa seuraten. == Historiaa == Vuoden 1959 peruskartassa lammen nimi kirjoitettiin ”Pikkujärvi”. Koskeikon ala oli tuolloin vielä suuri, mutta vuoden 1976 kartassa märkä kosteikko muodostui enää kahdesta pienestä lampareesta. Tuolloin oli suon rantaan ilmaantunut kolme suurta saostusallasta ja sen nimeksi ”Alkkulanlammi”. Vuoden 1992 kartassa suurempaa kahdesta kosteikosta kantoi nimeä ”Pikkujärvi”. Näisen karttojen painamisen jälkeen lammen suota on ojitettu monella eri tavoin. == Lähteet == Luokka:Vanajaveden alaosan alue Luokka:Viialan järvet
Rem

rem () on vanhentunut cgs-järjestelmän mukainen ekvivalenttiannoksen eli säteilyannoksen yksikkö. Sen on SI-järjestelmässä korvannut sievert (Sv). Nämä yksiköt kuvaavat ionisoivan säteilyn biologista vaikuttavuutta. Vuonna 1976 määriteltiin että yksi rem on 0,01 Sv. Koska rem on sangen suuri yksikkö, monesti käytetään sen tuhannesosaa joka on millirem (mrem).https://www.epa.gov/enviro/radinfo-glossary-radiation-terms Viitattu 12.1.2017Anderson, Elda E. (1952). Units of Radiation and Radioactivity (PDF). Public Health Reports. 67 (3): 293–297. doi:10.2307/4588064. JSTOR 4588064. PMC 2030726 Viitattu 12.1.2017 Absorboituneelle annokselle on olemassa myös vastaava vanhentunut yksikkö rad, joka ei kuulu SI-järjestelmään. Sen on korvannut gray (Gy). Yksi Gy on sama kuin 100 rad. Aktiivisuuden yksikkö taas on becquerel. == Katso myös == * Röntgen (yksikkö) == Lähteet == Luokka:Säteilyannoksen yksiköt