EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ruel Fox

Ruel Adrian Fox (s. 14. tammikuuta 1968 Ipswich, Englanti) on englantilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Fox edusti vuosien 1986–2002 aikana Norwich Cityä, Newcastle Unitedia, Tottenham Hotspuria ja West Bromwich Albionia. ==Pelaajaura== ===Uran alku=== Fox nousi ensimmäisen kerran Norwich Cityn edustusjoukkueeseen kaudella 1986–1987. Fox ei ensimmäisinä vuosina saanut kovinkaan paljon peliaikaa Norwich Cityn joukkueessa vaan oli lähinnä vaihtomiehen roolissa. Vasta Valioliigan historian kautta aikain ensimmäisellä kaudella 1992–1993 Fox nousi suurempaan rooliin Norwichissa. Fox pelasi lähinnä laitalinkkinä, ja tuli tunneksi nopeudestaan ja hyvistä keskityksistään. Kausi sujui seuralta erinomaisesti, sillä Norwich johti Valioliigaa valtaosan kaudesta, kunnes viimeisillä kierroksilla putosi kolmannelle sijalle. Valioliigan ensimmäisen mestaruuden voitti Manchester United. Seuraavalla kaudella 1993–1994 Norwich pelasi hyvin UEFA Cupissa mutta Valioliigassa joukkueen peliesitykset olivat heikompia. Tammikuussa Norwichin manageri Mike Walker siirtyi kesken kauden Evertonin manageriksi. Helmikuussa 1994 Ruel Foxin ura Norwich Cityssä päättyi, kun hänet myytiin Newcastleen 2,25 miljoonalla punnalla. ===Siirto Newcastleen=== Fox ehti pelata loppukaudella 1993–1994 neljässätoista Newcastlen ottelussa tehden kaksi maalia. Kauden päätteeksi Newcastle sijoittui Valioliigassa kolmanneksi ja selviytyi Uefa Cupiin. Seuraavalla kaudella 1994–1995 Ruel Fox kuului Newcastlen vakiokokoonpanoon. Kausi sujui Foxin osalta erinomaisesti ja hän kuului Newcastlen tärkeimpiin pelaajiin. Fox teki kauden aikana yhteensä kymmenen liigamaalia. Kesäkuussa 1995 Newcastle hankki ranskalaisen keskikenttäpelaaja David Ginolan. Siirron jälkeen kilpailu keskikentän pelipaikosta koveni ja Ruel Foxin peliaika pieneni. Lokakuussa 1995 Tottenham Hotspur Foxin ura Newcastlessa päättyi, kun Tottenham Hotspur osti Fox Newcastlesta 4,25 miljoonalla punnalla. ===Ura Tottenhamissa ja West Bromwichissa=== Foxista maksettu siirtosumma oli Tottenhamin siihenastisen seurahistorian toiseksi suurin. Tottenhamissa Fox nousi nopeasti manageri Gerry Francisin ja kannattajien suosioon. Francisin johdolla Tottenham ei kuitenkaan saavuttanut suurempaa menetystä. Kesäkuussa 1997 Tottenham hankki Newcastlesta keskikenttäpelaaja David Ginolan ja Fox ja Ginola päättyivät jälleen samaan seuraan. Kausi 1997–1998 alkoi huonosti ja Tottenham joutui taistelemaan sarjapaikkansa puolesta. Marraskuussa 1997 Gerry Francis erotettiin managerin paikalta. Ruel Fox jäi Tottenhamissa tämän jälkeen vaihtomiehen rooliin ja oli jatkuvien myyntihuhujen kohteena. Fox jatkoi kuitenkin Tottenhamissa kauden 2000–2001 alkuun saakka, jolloin hän siirtyi West Bromwichiin. Kauden 2001–2002 päätteeksi West Bromwich nousi Valioliigan nousukarsintojen kautta pitkästä aikaa Englannin korkeimmalle sarjatasolle. Kauden päätteeksi Ruel Fox ilmoitti kuitenkin päättävänsä oman pelaajauransa. == Lähteet == Luokka: Vuonna 1968 syntyneet Luokka: Elävät henkilöt Luokka: Englantilaiset jalkapalloilijat
Stephen Ward (jalkapalloilija)

Stephen Ward (s. 20. elokuuta 1985 Dublin) on irlantilainen jalkapalloilija, joka on Englannissa edustanut Wolverhampton Wanderersia vuosina 2007–2014 ja Burnleytä 2014–2019. Ward on pelipaikaltaan yleensä vasen laitapuolustaja, mutta usein hän pelaa myös ylempänä kentällä. Vasenjalkainen Ward kuuluu myös Irlannin jalkapallomaajoukkueeseen. == Ura == === Seurajoukkueura === Ammattilaisuransa Bohemiansissa vuonna 2003 aloittanut Ward edusti seuraa vuoteen 2007 asti. Vuonna 2007 hän siirtyi Englannin Mestaruussarjassa tuolloin pelanneeseen Wolverhampton Wanderersiin, jonka hän auttoi ylös Valioliigan kaudeksi 2009–2010. Kauden 2011–2012 jälkeen Wolves kuitenkin putosi Mestaruussarjaan ja heti seuraavana vuonna Englannin Ykkösliigaan, joten Wolverhampton-urallaan käytännössä kaikkia kenttäpelaajan paikkoja pelannut Ward siirtyi lainalle Mestaruussarjan Brighton & Hove Albioniin kaudeksi 2013–2014. Hän oli Brightonin avainpelaaja, kun seura selviytyi nousukarsintojen välieriin. Wardin seitsemän vuoden ura Wolverhamptonin sopimuspelaajana päättyi kesällä 2014, kun hän siirtyi Valioliigaan nousseeseen Burnley FC:hen kolmen vuoden sopimuksella. Ensimmäisellä kaudellaan Ward pelasi Burnleyssä vain yhdeksän Valioliiga-ottelua, kun seura putosi takaisin Mestaruussarjaan. === Maajoukkueura === Alle 21-vuotiaissa Irlantia edustanut Ward teki debyyttinsä Irlannin jalkapallomaajoukkueessa toukokuussa 2011 Pohjois-Irlantia vastaan. Hän teki voittomaalin heti ensimmäisessä maaottelussaan. Ward pelasi kaikissa Irlannin kolmessa EM- ottelussa vuoden 2012 kisoissa. Irlanti putosi jo lohkovaiheessa hävittyään kaikki ottelunsa. Vuoden 2018 loppuun mennessä Ward oli pelannut 50 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. == Lähteet == * * http://www.national-football- teams.com/player/43338/Stephen_Ward.html === Viitteet === Luokka:Irlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Neles

Neles on prosessiteollisuuden venttiilien tuotemerkki, joka johtaa juurensa Antti Nelimarkan ja Eino Santasalon vuonna 1956 perustamaan yritykseen Neles Oy. Vuosituhannen vaihteesta vuoteen 2020 Neles oli Metso Oyj:n virtauksensäädön liiketoiminta-alueen tuotemerkki, sitten pari vuotta itsenäinen pörssiyhtiö Neles Oyj ja huhtikuusta 2022 alkaen Valmet-yhtiön Virtauksensäätö-nimisen liiketoimintalinjan tuotemerkki. Heinäkuussa 2019 kerrottiin Metson ja Outotecin fuusioituvan vuonna 2020 uudeksi mineraalialan suuryhtiöksi. Samalla jäljelle jääneestä Metsosta tuli Neles-niminen pörssiyhtiö, johon jäi Metson teollisuusventtiilien ja prosessiautomaation liiketoiminta. Yhtiö aloitti toimintansa 1. heinäkuuta 2020. Heinäkuussa 2021 ilmoitettiin Neleksen sulautumisesta Valmetiin, ja tämä toteutui 1. huhtikuuta 2022. ==Omistus== Neleksen suurimmat osakkeenomistajat 30. syyskuuta 2021 olivat seuraavat: # Valmet – 29,54 % # Alfa Laval – 8,09 % # Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen – 2,99 % # Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Elo – 1,39 % # OP-rahastot – 1,18 % # Valtion Eläkerahasto – 0,76 % # OP-Suomi Pienyhtiöt – 0,71 % # SEB Finland Small Cap – 0,64 % # Svenska Litteratursällskapet i Finland – 0,45 % # Sigrid Juséliuksen säätiö – 0,44 % == Palkintoja ja tunnustuksia == Nelekselle myönnettiin vuonna 1974 Tasavallan presidentin vientipalkinto. Rank Xerox nimitti 1978 Neles Oy:n Suomen parhaimmaksi yritykseksi. European Management Forum valitsi 1981 sata parasta pioneeriyritystä Euroopassa. Suomesta mukaan pääsivät Nokia, Kone, Nautor, Kuusakoski ja Neles. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *Koskinen, Jouko: Neles. Nelimarkan oivalluksista maailmanmaineeseen. Metso Automation, Ajatus Kirjat / Gummerus 2003. ISBN 9512065401. *Nelimarkka, Riitta (toim.): Antti & Neles : Neles, aikansa Nokia. Helsinki : Seneca, 2019. ISBN 9789519669564. == Aiheesta muualla == * Neles Oyj Luokka:Entiset suomalaiset pörssiyhtiöt Luokka:Metso Luokka:Suomalaiset metalliteollisuusyhtiöt Luokka:Tavaramerkit Luokka:Hakkila Luokka:Roihupelto
CCTV-4

CCTV-4 on 24-tuntia ohjelmaa lähettävä kansainvälinen kiinalainen televisiokanava. Se on yksi CCTV:n kuudesta kanavasta, jotka näkyvät Kiinan ulkopuolella. Kanava lähettää dokumentteja, musiikkia, uutisia, draamasarjoja, urheilua ja lastenohjelmia. ==Aiheesta muualla== *CCTV-4 Asia *CCTV-4 Europe *CCTV-4 America Luokka:Kiinalaiset televisiokanavat Luokka:Vuonna 1992 perustetut televisiokanavat Luokka:CCTV
Santasalo-Sohlberg

Oy Santasalo-Sohlberg Ab oli suomalainen laboratoriovälineitä valmistanut yritys, joka perustettiin Helsinkiin 1932 ja myytiin 1992 American Sterilizer Companylle. Sen päätuotteita olivat 1950–1960-luvulla lääketieteellisten instrumenttien sterilointiin käytettävät autoklaavit ja 1970-luvulta alkaen Finn-Aqua-tislauskoneet, joita yhä valmistetaan amerikkalaisomisteisessa Steris Finn-Aqua -tehtaassa Tuusulassa. ==Historiaa== Yrityksen perustivat Niilo V. Santasalo (1900-1968) ja Toivo Sohlberg, jotka tapasivat työskennellessään ohutpeltiyritys G. W. Sohlberg Oy:ssä.Niilo ja Lauri Santasalo , Kaupallisten ja teknillisten tieteiden tukisäätiö Kaute. Viitattu 18.8.2014. Oy Santasalo-Sohlberg Ab:n liikeideana oli valmistaa apteekeille, sairaaloille ja laboratorioille kuivaus- ja lämpökaappeja sekä muita laboratoriovälineitä ja instrumentteja korvaamaan tuontia ulkomailta. Yhtiö toimi aluksi Dagmarinkadulla Töölössä, kunnes muutti vuonna 1938 Sörnäisten Vilhonvuorenkadulle valmistuneeseen Yhtyneiden Hattutehtaiden rakennukseen. Sota-aikana yhtiö palveli puolustusvoimien kenttäsairaaloiden tarpeita, ja vasta sotien jälkeen se alkoi saavuttaa asemia lääketeollisuuden ja sairaalatekniikan markkinoilla, kun vastaavien laitteiden tuonti Suomeen oli säänneltyä. 1950-luvun alusta yrityksessä olivat mukana myös Santasalon koneinsinööreiksi opiskelleet pojat Lauri ja Tapani. Santasalo-Sohlberg valmisti 1950-luvulla jopa neljääsataa tuotetta, pienistä säilytysastioista suuriin autoklaaveihin. Yritys menestyi hyvin Suomeen tuolloin rakennetun keskussairaalaverkoston välinetoimittajana. Etenkin yrityksen tekemät autoklaavit opittiin tuntemaan luotettavina ja käytössä vuosikymmeniä kestävinä. Niilo Santasalo luovutti 1960-luvulla yhtiön johdon pojalleen Lauri Santasalolle (1924–2004). 1970-luvulla yrityksen uudeksi tuoteryhmäksi muodostuivat tislauslaitteistot lääketeollisuudelle suonensisäisten injektioliuosten tuotantoon. Yrityksen kehittämät ja patentoimat Finn-Aqua- monivaihetislauskoneet käyttivät kilpailijoitaan vähemmän energiaa ja olivat niitä toimintavarmempia. Tislaustuoteryhmän avulla yhtiö kasvoi lääketeollisuuden kansainväliseksi laitetoimittajaksi. 1970-luvun lopulla Lauri Santasalo siirtyi tuotekehityksestä vastaavaksi johtajaksi ja toimitusjohtajaksi tuli hänen veljensä Tapani. Samoihin aikoihin yritys siirtyi isompiin tiloihin Konalaan ja sieltä Tuusulaan 1986. Vuonna 1992 Oy Santasalo-Sohlberg Ab myytiin American Sterilizer Companylle, jonka tehdas Steris Finn-Aqua jatkaa tislaus- ja sterilointilaitteiden valmistusta ja tuotekehitystä Tuusulassa. Yritykselle myönnettiin Tasavallan presidentin vientipalkinto vuonna 1985. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Lauri Santasalon muistokirjoitus Helsingin Sanomien sivustolla Luokka:Suomen teollisuushistoria Luokka:Entiset suomalaiset teollisuusyritykset Luokka:Entiset suomalaiset terveydenhoitoalan yritykset Luokka:Terveydenhoitoalan tuotemerkit
Kymenlaakson museo

Kymenlaakson museo on Kotkassa toimiva Kymenlaakson alueellinen vastuumuseo, jonka toiminta-alueeseen kuuluu seitsemän kuntaa. Vuonna 1927 perustetun museon ylläpidosta vastasi vuoteen 1967 saakka Kymenlaakson museoseura, jonka jälkeen vastuu siirtyi Kotkan kaupungille. Maakuntamuseon statuksen Kymenlaakson museo sai 1981. Merivartiomuseo kuuluu Kymenlaakson museoon. Kymenlaakson museon näyttelytilat ovat vuodesta 2008 lähtien sijainneet Kotkan Kantasatamassa Merikeskus Vellamossa. Siellä toimii myös Suomen merimuseo. Vuonna 2015 Kymenlaakson museoon tutustui 101 395 kävijää, joista 74 361 vierailijalle kirjattiin ilmaiskäynti. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kymenlaakson museon www-sivut *Kymenlaakson museon kokoelmaohjelma (Arkistoitu versio) Luokka:Kotkan nähtävyydet Luokka:Kotkan kulttuuri Luokka:Kymenlaakso Luokka:Suomen alueelliset vastuumuseot
Krasnodonin piiri

Sorokynen piiri (), ennen toukokuuta 2016 Krasnodonin piiri () on yksi Ukrainan Luhanskin alueen hallinnollisista piireistä. Piirin ja sen hallintokeskuksen nimi vaihdettiin vuonna 2016 osana Ukrainan pyrkimystä luopua kommunistisen ja kansallissosialistisen ajan nimistöstä. Krasnodonin piirin väkiluvuksi arvioitiin noin 29 691 ihmistä (2013), joista kaupunkilaisiksi luokiteltiin 10 003 piirin kuudessa kaupunkityyppisessä taajamassa asuvaa ihmistä. Uudemman lähteen mukaan Sorokynen piirissä asui 32 848 ihmistä, joista 10 703 luokiteltiin kaupunkilaisiksi. Hallinnollisena keskuksena on Sorokyne (, aiemmalta nimeltään Krasnodon). Piiriä piti Itä- Ukrainan sotatilan vuoksi hallinnassaan Venäjän nukkevaltio, "Luhanskin kansantasavallaksi" kutsuttuva ryhmittymä. Krasnodonin piirissä toimi Ukrainan Izvarynen raja-asema, joka Venäjän sotatoimien johdosta ei kuitenkaan ollut vuodesta 2014 lähtien Ukrainan rajavartiolaitoksen hallinnassa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäläistäminen Luokka:Luhanskin alueen entiset piirit
PrivatBank

PrivatBank () on Ukrainan suurin liikepankki. Pankki on perustettu vuonna 1992. Pankin kotipaikka on Dnipro. 18\. joulukuuta 2016 pankki kansallistettiin eli siitä tuli Ukrainan valtion omistama pankkikonserni. Ennen vuotta 2016 pankin pääomistajia olivat ukrainalaiset oligarkit Hennadi Boholjubov (49,98 %), Ihor Kolomoiskyi (41,58 %), Triantal investments Ltd (Neitsytsaaret, 17,76 %) ja 42 yksityistä osakkeenomistajaa (9,37 %). Kuva:PrivatBank Headoffice.jpg|PrivatBankin pääkonttori. Kuva:PrivatBank Kyiv.jpg|Eräs paikin paikallisesta toimipisteistä (Kiova). Kuva: ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Financical statements (privatbank.ua) *Ukraine's largest bank suspends cash operations in east (5/2014) (reuters.com) *World’s Best Emerging Markets Banks in Central & Eastern Europe 2013 (3/2013) (gfmag.com) * Luokka:Ukrainalaiset pankit Luokka:Dnipro
Liechtensteinin frangi

thumb|200px|10 Liechtensteinin frangin kultaraha vuodelta 1946, 2.90g kultaa Liechtensteinin frangi on Liechtensteinin rahayksikkö. Liechtensteinin virallinen rahayksikkö on Sveitsin frangi, mutta maalla on ollut oikeus lyödä omalla nimellään varustettuja kolikoita vuodesta 1924 saakka ainoastaan keräilytarkoitukseen. Seteleitä ei ole julkaistu. Luokka:Euroopan rahayksiköt frangi
FS Jeanne d’Arc (1899)

Jeanne d’Arc oli 1900-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston panssariristeilijä. == Valmistus == Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 24. lokakuutaa 1896. Alus laskettiin vesille 8. kesäkuuta 1899 ja koeajot aloitettiin 1. maaliskuuta 1901. Alus otettiin palvelukseen 19. toukokuuta 1904.Jordan & Caresse 2019 s. 61 Aluksen Harvey-nikkeliteräksinen panssarivyö kattoi koko kyljen pituuden ollen etriä korkea. Sen paksuus oli kuudesta tuumasta kaveten alalaidan kahteen tuumaan. == Palvelus == Ranskan presidentti Emile Loubet nousi 14. huhtikuuta 1903 Marseillessa alukselle, joka kuljetti hänet Algeriin. Alus vieraili Algeriassa ja Tunisiassa, minkä jälkeen presidentti palasi alukselle Bizertassa ja kuljetettiin takaisin kotimaahan. Alus lähti 20. toukokuuta Toulonista Brestiin, missä se korvasi 1. kesäkuuta kontra-amiraali Bugardin lippulaivana Bruixin. Alus siirrettiin 14. syyskuuta Brestissä reserviin kattiloissa havaittujen vikojen vuoksi. Alus palautettiin palvelukseen 15. marraskuuta telakalle siirtoa varten. Alus miehitettiin toukokuussa 1905 koeajoihin, joiden päätteeksi se sijoitettiin reserviin 6. elokuuta.Jordan & Caresse 2019 s. 73-74 Alus liitettiin 26. toukokuuta 1906 Välimeren keveään laivueeseen korvaamaan kontra-amiraali Campionin lippulaiva Marseillaise. Alus lähti 5. kesäkuuta Brestistä Tangeriin ja vieraili heinäkuun alussa Gibraltarilla. Se lähti 12. heinäkuuta Tangerista Touloniin. Alus osallistui 16. syyskuuta Marseillessa Roven kanavan peruskivenlaskun yhteydessä järjestettyyn laivastokatselmukseen, jonka vastaanotti presidentti Armand Fallières. Alus lähti 23. tammikuuta 1908 Marokosta Gibraltarin kautta Brestiin. Hieman merelle lähdön jälkeen kattilahuoneessa No. 8 tapahtui onnettomuus, jossa sai surmansa viisi lämmittäjää ja kolme sai vakavia palovammoja. Alus siirrettiin 15. huhtikuuta reserviin odottamaan korjauksia. Alus palautettiin palvelukseen 20. toukokuuta 1911, mutta se oli edelleen reservilaivueessa Brestissä. Se liitettiin 1. toukokuuta 1912 kontra-amiraali Bouxinin komentamaan Atlantin koulutusdivisioonaan. Alus lähti 10. lokakuuta koulutuspurjehdukselle, jonka aikana se vieraili Bahiassa, Fort de Francessa, Dakarissa, Toulonissa, Napolissa, Bizertessä, La Pallicessa, Kronstadtissa, Bergenissä ja Trondheimissa. Alus palasi 29. heinäkuuta 1913 Brestiin. Toinen purjehdus alkoi 10. lokakuuta ja suuntautui Intian valtamerelle, mistä se palasi Suezin kanavan kautta Brestiin 27. heinäkuuta 1914. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus liitettiin 2. kevyen laivueen 1. divisioonaan, jossa Marseillaise kontra-amiraali Royerin lippulaivana. Kolmantena aluksena oli Amiral Aube. Alus siirrettiin myöhemmin Välimeren laivueeseen valvomaan Dardanelleja, Suezin kanavaa sekä Syyrian ja Anatolian rannikkoa. Sodan jälkeen vuonna 1919 alus palasi koululaivaksi tehden yhdeksän koulutuspurjehdusta. Alus poistettiin palveluksesta 1928 ja romutettiin 1934. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Luokka:Ranskan laivaston risteilijät Luokka:Ranskalaiset ensimmäisen maailmansodan risteilijät
Galakturonihappo

Galakturonihappo (C6H10O7) on uronihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste ja galaktoosin hapetustuote. Yhdistettä voidaan käyttää biokemiallisissa tutkimuksissa. == Esiintyminen luonnossa ja ominaisuudet == Galakturonihappoa esiintyy erityisesti marjojen ja hedelmien sisältämässä pektiinissä, joka on pääasiassa polygalakturonihappoa, johon saattaa olla liittyneenä myös muita monosakkarideja kuten galakturonihapon metyyliesteriä ja ramnoosia. Pektiini hydrolysoituu happamissa olosuhteissa galakturonihapoksi.Alphons C. J. Voragen, Claus Rolin, Beinta U. Marr, Ian Challen, Abdelwahab Riad, Rachid Lebbar & Svein Halvor Knutsen: Polysaccharides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 19.8.2014 Pektiinissä galakturonihappo on pääasiassa rengasrakenteisena α-pyranoosina. Kasvit biosyntetisoivat pektiiniä UDP-galakturonihaposta. Galakturonihappoa esiintyy pektiinin lisäksi myös muissa kasvimateriaaleissa. Esimerkiksi β-pyranoosina sitä esiintyy hemiselluloosaa muodostavissa ksylaaneissa, galaktaaneissa ja glukaaneissaNorman S. Thompson: Hemicellulose, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 19.8.2014 ja eräissä kasvikumeissa kuten tragakanttikumissa ja karaijakumissa. Galakturonihappo liukenee hyvin veteen ja pieniä määriä kuumiin alkoholeihin. Polaarittomiin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin se ei liukene. Galakturonihapon ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +50,9 °. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: D-Galacturonic Acid *Human Metabolome Database (HMDB): Galacturonic acid *Food Component Database (FooDB): Galacturonic acid *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): D-Galacturonic acid *ChemBlink: Galacturonic Acid *ChemBlink: D-Galacturonic Acid *Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Galacturonic-acid *Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: D-Galacturonic-acid Luokka:Hydroksihapot Luokka:Sokerijohdannaiset
Luettelo tunnetuista lieksalaisista

Tämä on luettelo tunnetuista entisistä ja nykyisistä lieksalaisista. *Eero Aven, iskelmälaulaja *Marja Björk, kirjailija ja juristi *Pilvi Hämäläinen, näyttelijä *Ilja Janitskin, internet-yrittäjä *Ilmari Juutilainen, taistelulentäjä *Heino Kaski, säveltäjä ja pianisti *Markus Kokkonen, laulaja *Ari Komulainen, umpihankihiihtäjä *Heikki Kujanpää, teatteriohjaaja, näyttelijä *K. V. Laurikainen, luonnontieteilijä, professori *Jussi Makkonen, sellotaiteilija ja diplomisellisti *Antti Juhana Mustonen, liikemies *Roswitha Möhring, muotivaikuttaja *Ernst Nevanlinna, taloustieteilijä ja poliitikko *Kaisu Pato-Oja, opettaja, runoilija *Eila Pehkonen, näyttelijä *Arvi Perttu, kirjailija *Eva Ryynänen, taiteilija professori, kuvanveistäjä *Viljo Ryynänen, maataloustieteen professori *Kai Setälä, lääketieteen professori, Alexander Stubbin isosetä *Eliel Soisalon-Soininen, prokuraattori *Carl-Erik Sonck, lääkäri ja kasvitieteilijä *Jaakko Tallus, yhdistetyn olympiavoittaja ja maailmanmestari (joukkuekisa) *Marutei Tsurunen, Martti Turunen, japanilainen poliitikko *Timo Turpeinen, iskelmälaulaja *Annikki Turunen, kirjailija *Heikki Turunen, kirjailija *Timo Turunen, entinen tenavatähti *Tarja Ylitalo, laulaja ==Kansanedustajia== *Olli Hiltunen (sd.) 1917, 1919–1922 *Albin Koponen (sd.) 1907–1918, 1922–1944 *Emanuel Kolkki (suom.) 1907–1909, (kok.) 1930–1932 *Lauri Kähkönen (sd.) 1999–2011 *Joonas Könttä (kesk.) 2019–2023 *Otto Muikku (sd.) 1945–1958 *Valde Nevalainen (sd.) 1966-1975 *Juho Nykänen (kd.) 1951–1954 *Matti Puittinen (sd.) 1919–1937 *Lauri Riikonen (ml.) 1945–1950 *Juho Ryynänen (ml.) 1919–1933 *Pekka Saarelainen (ml.) 1909–1910, 1914–1922, 1924–1930 *Mimmi Turunen (sd.) 1909–1911 *Varma K. Turunen (sd.) 1939–1962 *Kerttu Törnqvist (sd.) 1983–1999 *Uki Voutilainen (sd.) 1962–1979 ==Lähteet== Luokka:Lieksa Lieksalaiset
Sokeva

Sokeva Oy on suomalainen osakeyhtiö, jonka omistaa Näkövammaisten liitto. Sokeva valmistaa maalaustyövälineitä ja kiinteistönhuoltoaineita. Sokevan tuotantolaitos sijaitsi Vantaan Korsossa vuoteen 2015 saakka. Yhtiö harjoittaa valmistusta, maahantuontia sekä jakelua. Sokevan siveltimet valmistetaan Suomessa kotimaisista, korkealaatuisista raaka-aineista, osa edelleen käsityönä. Yhtiö hyödyntää voimakkaasti kotimaisia alihankkijoita. Rakennusten huoltoon ja elinkaareen vaikuttavat kiinteistöhuoltoaineet ovat biohajoavia ja myrkyttömiä. Vuonna 2012 Suomalaisen Työn Liitto myönsi Sokevalle Yhteiskunnallinen yritys -tunnusmerkin. Merkin perusteina on muun muassa, että yritys käyttää suurimman osan voitostaan yhteiskunnallisen hyvän tuottamiseen joko kehittämällä omaa toimintaansa tai lahjoittaen sen toiminta-ajatuksensa mukaisesti. == Historia == Sokeva perustettiin vuonna 1956 harjoittamaan teollista toimintaa sekä palvelemaan näkö­vammaisia käsityöntekijöitä toimittamalla heille raaka-aineita ja markkinoimalla heidän valmistamiaan tuotteita. Vuonna 1997 käsityötoiminta ja teollinen toiminta eritytettiin. Teollinen toiminta yhtiöitettiin osakeyhtiöksi, Sokeva Oy:ksi. Käsityötoiminta toimii nykyisin Annansilmät-Aitan nimen alla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sokeva Oy:n kotisivu * Näkövammaisten liitto ry * Sokeva-Käsityö * Suomalaisen Työn Liitto/ Yhteiskunnallinen yritys Luokka:Suomalaiset teollisuusyritykset Luokka:Korso
Ecuadorin centavo

Ecuadorin centavo on Ecuadorin rahayksikkö. Ecuadorin vaihdettua oman sucrensa Yhdysvaltain dollariin vuonna 2000, maa päätti lyödä myös omaa valuuttaansa centavoa. 1, 5, 10, 25 ja 50 centavosin kolikot ovat yleisessä kierrossa Ecuadorissa Yhdysvaltain dollarin lisäksi. Seteleitä ei ole julkaistu. Kolikot lyödään Kanadassa ja Meksikossa. Luokka:Amerikan rahayksiköt
Dupleix-luokka

Dupleix-luokka oli Ranskan laivaston ennen ensimmäistä maailmansotaa valmistettu kolmen panssariristeilijän muodostama alusluokka. == Alukset == Dupleix-luokan panssariristeilijätGardiner, Robert s. 305 Nimi Telakka Kölinlasku Vesille Palvelukseen Kohtalo Dupleix Arsenal de Rochefort 1897 28. huhtikuuta 1900 1903 romutettu 1922 Desaix Ateliers et Chantiers de la Loire, St. Nazaire 1897 21. maaliskuuta 1901 6. elokuuta 1904 romutettu 1927 Kléber Forges et Chantiers de la Gironde, Bordeaux 28. joulukuuta 1897 20. syyskuuta 1902 4. heinäkuuta 1904 uponnut osuttuaan miinaan 27. kesäkuuta 1917 == Lähteet == * * === Viitteet === *
Lao (täsmennyssivu)

Lao voi tarkoittaa seuraavia: *Laot, kaakkoisaasialainen kansa *Lao, Laosissa puhuttu kieli *Laos (maatunnus LAO), valtio Kaakkois-Aasiassa *Lapin ammattiopisto ==Henkilöitä== *Antonio Lao y Cuevas (1780–1850), espanjalainen katolinen piispa *Danielle Lao (s. 1991), yhdysvaltalainen tennispelaaja === Kuvitteellisia henkilöitä === *Kung Lao, hahmo Mortal Kombat -peleissä *Suuri Kung Lao, hahmo Mortal Kombat -peleissä *Luong Lao Shi, hahmo televisiosarjassa Jake Long – amerikkalainen lohikäärme.
Antero ei enää palaa

Antero ei enää palaa (myös Antero ei koskaan palaa) on kirjailija Mika Waltarin kirjoittama sotaromaani vuodelta 1940. Sen julkaisi WSOY. Teoksen tapahtumat sijoittuvat talvisodan aikaan. Teoksen päähenkilö Antero Vaaja on ammatiltaan piirtäjä suuressa tehtaassa, ja hänen isänsä, ammatiltaan puuseppä, on taistellut sisällissodan aikana punakaartissa. Tarina alkaa Anteron lähtiessä ylimääräisiin kertausharjoituksiin syksyllä 1939. Romaanissa vihollinen, "ryssät", on "sielutonta massaa, joka on lakaistava pois turhaa sääliä tuntematta". Sodan aikana Antero joutuu kaatuneen vänrikin tilalle johtamaan suurta mieshukkaa kärsinyttä komppaniaa, joka joutuu ylivoimaisen vihollisen saartamaksi. Antero itse kaatuu vihollisen tykkitulessa ja hänen ruumiinsa hautautuu sortuneen korsun kivien ja hirsien alle tavoittamattomiin.Panu Rajala: Unio Mystica: Mika Waltarin elämä ja teokset, s. 393–394. Porvoo-Helsinki: WSOY, 2008. ISBN 978-952-0-31137-0. Waltari kirjoitti romaanin helmikuussa 1940, jolloin ei vielä tiedetty, kuinka kauan ja missä muodossa sota jatkuisi. Panu Rajalan mukaan romaani oli oman aikansa lapsi ja osa henkistä maanpuolustusta. Kirja ilmestyi huhtikuussa 1940. Teoksen nopea ilmestymisaikataulu ei välttämättä ollut sen vastaanotolle eduksi, sillä osa lukijoista vaistosi kaupallista laskelmointia. Koska aihe oli näinkin vakava, kirjailijalta olisi toivottu suurempaa tahdikkuutta. Toisaalta Waltari ei ollut ensimmäinen talvisodasta kirjoittanut, sillä Onttoni Miihkalin Suomussalmen sotatanterilla oli kirjoitettu jo tammikuussa ja tuli kirjakauppoihin maaliskuussa.Rajala 2008, s. 395. Lauri Viljanen kirjoitti Helsingin Sanomissa, että "kenenkään toisen kuin Waltarin kynä ei olisi yhtä taipuisa kirjoittamaan tällaista kirjaa heti sotaviikoilta". Tamperelaisen Kansan Lehden kriitikko oli ankarampi syyttäessään Waltaria sodan ihannoimisesta eikä uskonut, että rintamalla olisi kuulunut niin kauniita ääniä kuin Waltari kuvaili. Markku Envallin mukaan Anteron ja hänen toveriensa uhrivalmius, "niin kauan kuin ainoassakaan suomalaisessa henkeä oli", ylittää jopa Sillanpään marssilaulun, jossa luvattiin lapsille ja vanhuksille, äideille ja morsiamille "suojattu lies", niin kauan "kuin on pystyssä ykskin mies".Rajala 2008, s. 395–396. Romaania myytiin parin vuoden aikana noin 19 000 kappaletta. Siitä ei vuoden 1940 jälkeen otettu enää uusia painoksia. Teosta poistettiin kirjastoista 61 kappaletta jatkosodan jälkeen sen sisältämän Neuvostoliiton vastaisen propagandan vuoksi. Kirja käännettiin jo julkaisuvuonnaan ruotsiksi nimellä Nej, vi kommer aldrig att dö. == Lähteet == * Teos Kirjasampo.fi-sivustolla === Viitteet === Luokka:Mika Waltarin teokset Luokka:Romaanit toisesta maailmansodasta Luokka:Suomalaiset sotaromaanit Luokka:Vuoden 1940 kirjat
Chittagongin kieli

Chittagong on indoarjalainen kieli, jota puhutaan Chittagongin alueella Kaakkois-Bangladeshissa. Kieli on läheistä sukua bengalille ja sitä pidetään yleisesti bengalin murteena, mutta standardibengalin puhuja ei automaattisesti ymmärrä chittagongia eikä päinvastoin. Chittagongin murteet muodostavat murrejatkumon pohjois–etelä-suunnassa. Muslimien käyttämä chittagong eroaa lisäksi kristittyjen ja hindujen käyttämästä kielestä siinä määrin, että uskontokohtaiset erot ovat jopa maantieteellistä murrevariaatiota selkeämpiä. SIL Internationalin mukaan chittagongia puhui vuonna 2006 äidinkielenään 13 miljoonaa ihmistä. == Lähteet == Luokka:Indoarjalaiset kielet Luokka:Bangladeshin kielet
FS Jules Michelet (1908)

FS Jules Michelet oli 1900-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston panssariristeilijä. == Valmistus == Alus tilattiin paranneltuna versiona Léon Gambetta -luokan aluksista Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin kesäkuussa 1904. Alus laskettiin vesille 31. elokuuta 1905 ja otettiin palvelukseen marraskuussa 1908.Gardiner, Robert s. 306 Alus oli hieman pidempi ja suurempi uppoumaltaan kuin edeltäneet alukset. Aluksen propulsiojärjestelmä oli sama, mutta se tuotti enemmän tehoa mahdollistaen suuremman nopeuden. Sen aseistuksena oli neljä 193 millimetrin tykkiä kaksoistorneissa, jotka oli sijoitettu keulaan ja perään. Apuaseina oli kaksitoista 164 millimetrin tykkiä, joista kahdeksan oli asennettu yksiputkisiin torneihin ja loput neljään kasemattiin. Apuaseiden määrää oli laskettu, mutta ne olivat uutta tehokkaampaa mallia. Torpedoveneiden torjuntaan alukselle oli asennettu 24 kappaletta 47 millimetrin tykkejä kasematteihin ja aseistuksen täydentämiseksi alukselle oli asennettu kaksi vedenalaista 450 millimetrin torpedoputkea. == Palvelus == Aluksella tapahtui 27. kesäkuuta 1912 kaksi putkiräjähdystä ammunnoissa Toulonissa, jolloin neljä miehistönjäsentä sai surmansa ja 21 loukkaantui. Alus vieraili Länsi-Intiassa 1912-1913. Ensimmäisen maailmansodan alettua alus liitettiin Ranskan Välimeren laivastoon ja se olikin koko sodan Välimerellä. Alus osallistui Otrantonsalmen sulkuun, jolla estettiin Itävalta- Unkarin laivaston pääsy merelle. Sodan aikana alukselta poistettiin kaksitoista 47 millimetrin tykkiä, joiden tilalle asennettiin neljä 47 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alus osallistui 1915 Serbian armeijan evakuointiin Korfulta Bizertaan ja se tuki myöhemmin Salonikan sotatoimia. Turkin irtauduttua sodasta Mudrosin aselevon jälkeen alus siirtyi Dardanellien läpi Mustallemerelle marraskuussa 1918. Alus siirrettiin reserviin 1929 ja sen aseistus riisuttiin vuotta myöhemmin. Alus oli majoitusaluksena Toulonissa, mistä se siirrettiin lentokoneiden ja sukellusveneiden maalilaivaksi. Circé- luokan sukellusveneen Thetiksen laukaisema torpedo upotti aluksen 1937. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Ranskan laivaston risteilijät Luokka:Ranskalaiset ensimmäisen maailmansodan risteilijät
Gourara

Gourara (myös Gurara) on keidasalue Adrarin maakunnassa Algerian Saharassa. Se rajoittuu pohjoisessa Läntisen Ison Ergin eteläkärkeen, idässä Tadmaïtin tasankoon ja lännessä Oued Saouran laaksoon. Gouraran eteläpuolella sijaitsevat Touatin keitaat. Alueen keskus on Timimounin kaupunki. Sen muut yhdeksän kuntaa ovat Aougrout, Charouine, Deldoul, Ksar Kaddour, Metarfa, Ouled Aïssa, Ouled Saïd, Talmine ja Tinerkouk. Kunnissa on yhteensä 132 800 asukasta (vuonna 2011). Keitaat sijaitsevat painaumassa, jonka pohjalla on sebkhaksi kutsuttu suolatasanko. Seudun ilmasto on äärimmäisen kuuma ja kuiva. Elämän mahdollistaa pohjavesi, jota hyödynnetään perinteisen foggara- kastelujärjestelmän ja nykyaikaisten vesipumppujen avulla. Maatalous tuottaa etupäässä taateleita ja vihanneksia. Asutus on keskittynyt linnoitettuihin kyliin eli ksareihin, joista monet ovat nykyään autioina. Seudun kanta- asukkaat ovat zenata-ryhmän berbereitä, joiden joukossa on islaminuskoon kääntyneitä juutalaisia ja entisten mustien orjien jälkeläisiä. Berberin kieli on yhä elinvoimainen Gourarassa. Alueen nykyaikaistuminen ja paimentolaisten asettuminen kiinteisiin asutuksiin on lisännyt arabien määrää. Gourara oli aiemmin yksi Saharan ylittävän karavaanikaupan välietapeista. Ranskan siirtomaakauteen saakka se kuului Marokon hallitsijoiden valtapiiriin. ==Lähteet== Luokka:Algerian maantiede Luokka:Sahara
Photoplay

Photoplay oli yksi ensimmäisistä yhdysvaltalaisista elokuvalehdistä. Photoplay perustettiin vuonna 1911 Chicagossa. Samana vuonna J. Stuart Blackton oli perustanut samankaltaisen elokuvalehden, Motion Picture Storyn, joka oli ensimmäinen yhdysvaltalainen elokuvalehti. Photoplay oli kuukausittain ilmestyvä aikakauslehti, ja sen viimeinen numero ilmestyi vuonna 1980. Lehteä julkaisi Macfadden Communications Group. Elokuva-aiheisten kirjoituksien ohella lehti julkaisi myös terveys- ja kauneusneuvoja. Vuodesta 1920 alkaen lehti alkoi myöntää vuosittaista Photoplay-kunniamitalipalkintoa elokuville. Kunniamitali myönnettiin niille elokuville, jotka olivat saaneet eniten ääniä lehden lukijoilta. Vuodet 1944-1968 Photoplay myönsi kultamitalia, ja 1940-luvulta lähtien lehti alkoi myöntää myös suosituimman mies- ja naiselokuvatähden palkintoa. 1960-luvulta lähtien lehti myönsi suosituimman mies- ja naistelevisiotähden palkintoja. Luokka:Yhdysvaltalaiset aikakauslehdet Luokka:Elokuvalehdet
Martin Frk

Martin Frk (s. 3. lokakuuta 1993 Bochov Viitattu 19.8.2014.) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Los Angeles Kings varasi Frk:n vuoden 2012 NHL:n varaustilaisuudessa toisella kierroksella, 49. pelaajana. Viimeisenä juniorivuotenaan QMJHL:n Halifax Mooseheadsissa Frk oli tärkeä osa Memorial Cupin voittanutta joukkuetta, jossa hänen lisäkseen pelasivat muun muassa Nathan MacKinnon sekä Jonathan Drouin. Helmikuussa 2020 Frk teki kahden vuoden jatkosopimuksen Kingsin kanssa. https://www.sportsnet.ca/hockey/nhl/kings-sign-winger-martin-frk-two-year- extension/ Frk tunnetaan parhaiten maalintekotaidoistaan ja NHL:n kovimmasta laukauksesta. Vuonna 2020 hän laukoi kiekon nopeudeksi 175,7 km/h. ==Lähteet== Luokka:Tšekkiläiset jääkiekkoilijat Luokka:Detroit Red Wingsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Artur Kuciapski

Artur Kuciapski (s. 26. joulukuuta 1993) on puolalainen keskimatkojen juoksija. Kuciapski edustaa AZS-AWF Varsovaa. Hänen valmentajansa on Andrzej Wołkowycki. Zürichin EM-kisoissa 2014 Kuciapski sijoittui toiseksi maanmiehensä Adam Kszczotin jälkeen ennätyksellään 1.44,89. Hän voitti kultaa Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 2015. Pekingin MM-kisoissa 2015 Kuciapski jäi alkueriin. Hän kuului Puolan joukkueeseen, joka sai IAAF World Relays -kilpailuissa pronssia 4 × 800 metrin viestissä 2017. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Bordj Badji Mokhtar

Bordj Badji Mokhtar () on kaupunki ja samannimisen maakunnan keskus Algeriassa. Se sijaitsee Saharan Tanezrouftin aavikkoalueella lähellä Malin rajaa. Kunnassa on 16 400 asukasta (vuonna 2008). Paikkakunta on saanut alkunsa Ranskan siirtomaa-armeijan rakentamista Bordj Le Prieurin ja Bordj Pérezin linnoituksista. Algerian itsenäistyttyä se nimettiin vapaustaistelija Badji Mokhtar mukaan. Kaupungin kautta kulkee Timiaouineen ja Malin rajalle johtava maantie N6. Malin puolella lähin suurempi asutus on Tessalit. Lähistöllä sijaitsee Bordj Mokhtarin lentokenttä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Forts du Sahara Central: Bordj Le Prieur Luokka:Algerian kaupungit
Luettelo Tampereen Pyrinnön koripallon päävalmentajista

Tämä on luettelo Tampereen Pyrinnön miesten ja naisten edustusjoukkueiden päävalmentajista Suomen pääsarjatasolla. Luettelossa on mainittu kaikki Tampereen Pyrinnön miesten ja naisten edustusjoukkueiden päävalmentajat pääsarjatasolla. Valmennetut ottelut ja voitot on mainittu vain runkosarjan osalta. == Miesten edustusjoukkueen päävalmentajat == Valmentaja Kans. Vuodet päävalmentajana Kausia yht. O V Saavutukset valmennusaikana Viitteet Olof Sarnes 1952, 1954–1955 3 Henry Framelius 1953 1 22 8 Pentti Hotinen 1956 1960 2 Martti Huhtamäki 1957–1959 3 ● SM-hopea (1958) Kalevi Tuominen 1961–1963 3 Arvo Jantunen 1963–1965 2 Raimo Eskelinen 1965–1966 1 Kari Hautamäki 1967–1968, 1969–1970 2 ● Suomen cup (1969) Raimo Lammi 1978–1982 4 ● 2×SM-hopea (1980, 1981) Mikko Koskinen 1982–1983 1 36 14 Eero Neva 1983–1985 2 Jarmo Laitinen 1985–1988, 1999–2002, 2003–2008 11 ● SM-hopea (2001) ● Suomen cupin hopea (2000) ● 2×Korisliigan vuoden valmentaja (2000, 2001) Arto Savander 1988–1989 1 18 1 Veikka Toivonen 1995–1996 1 38 8 Ilpo Rantanen 1996–1999 3 Miikka Sopanen (1999), 2002–2003 2020– 1 Ville Tuominen 2012–2013 1 44 31 ● Suomen cup (2013) Pieti Poikola 2008–2012, 2013–2015 6 ● 3×SM-kulta (2010, 2011, 2014), SM-pronssi (2009) ● 2×Suomen cupin hopea (2009, 2011) ● Baltian liigan neljäs sija (2014) ● 3×Korisliigan vuoden valmentaja (2010, 2011, 2014) Ilkka Palviainen 2015–2017 2 72 33 ● SM-hopea (2016) Sami Toiviainen 2017–2020 3 ● Suomen cupin hopea (2019) == Naisten edustusjoukkueen päävalmentajat == Valmentaja Kans. Vuodet päävalmentajana Kausia yht. O V Saavutukset valmennusaikana Viitteet Teuvo Tuominen 1950, 1953–1957 6 ● 4×SM-kulta (1950, 1953, 1955, 1957), SM-hopea (1956), SM-pronssi (1954) Terttu Aarnivala 1958 1 ● SM-kulta (1958) Eero Jarmas 1959 1 ● SM-hopea (1959) Raimo Eskelinen 1960 1 ● SM- pronssi (1960) Auvo Vainio 1962 1 Eero Laitala 1962–1963 1 Seppo Lahtinen 1963–1965 2 Kari Sievers 1965–1966 1 Rauno Mäkelä 1982–1987 1989–1990 6 ● 3×SM-kulta (1983, 1984, 1986) ● Suomen cup (1983) Antero Leino 1987–1989 2 Heino Enden 1990–1991 1 Ilpo Rantanen 1993–1996, 2004–2005, 2014–2015 5 Miikka Sopanen 1996–1997 1 Kari Luontila 1997–1999 2 Pieti Poikola 1998–1999 1 Antti Hyvärinen 2005–2006 1 Roope Tähkä 2015–2016 1 Juri Heinämäki 2020– 1 Koripalloliiton historiapalvelussa ei mainintaa päävalmentajasta kaudella 1966–1967.http://www.basket.fi/sarjat/joukkueet/joukkue/?team_id=138&season;_id=79503&league;_id=1 == Lähteet == * Roll-up Pyynikin Palloiluhallin aulassa Pyrintö–Nokia-ottelun yhteydessä 18.12.2019 (miehet, ensisijainen lähde). * Suomen Koripalloliiton tilastopalvelu basket.fi === Viitteet === Valmentajat Tampereen Pyrinnön valmentajat
Marco Fabián

Marco Jhonfai Fabián de la Mora (s. 21. heinäkuuta 1989 Guadalajara) on meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera División de Méxicossa pelaavaa CD Guadalajaraa. Fabiánin pelipaikka on yleensä hyökkäävä keskikenttä, mutta hän voi pelata myös vasempana laitahyökkääjänä. Meksikon jalkapallomaajoukkueen riveissä Fabián on voittanut Gold Cupin 2011 ja olympiakultaa 2012. == Ura == === Seurajoukkueura === Marco Fabiánin kasvattajaseura on CD Guadalajara. Seuran ykkösjoukkueessa hän teki debyyttinsä vuonna 2007. Ensimmäisen maalinsa Fabián teki toisessa ottelussaan helmikuussa 2008. Joulukuussa 2013 Fabián siirtyi lainalle Meksikon liigassa niin ikään pelaavaan Cruz Azuliin kahden vuoden mittaisella lainasopimuksella. Debyyttinsä joukkueessa hän teki toukokuussa 2014. Lainan päätyttyä Fabián palasi takaisin Guadalajaraan, jossa hän on ollut avainpelaaja. === Maajoukkueura === Fabián on pelannut Meksikon alle 20- ja 23-vuotiaiden maajoukkueissa. Alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa hän on kaikkien aikojen paras maalintekijä 15 osumallaan. Hän pääsi Meksikon jalkapallomaajoukkueeseen vuoden 2011 Gold Cupiin viiden pelaajan kärähdettyä klenbuterolista, mutta ei pelannut turnauksessa minuuttiakaan. Meksiko voitti noissa kisoissa kultaa. Fabián pelasi myös Meksikon olympiajoukkueessa vuoden 2012 olympialaisissa Lontoossa. Hän oli avauksessa jokaisessa pelissä ja teki yhden maalin. Meksiko voitti olympialaisissa kultaa kaadettuaan finaalissa Brasilian 2-1. Maajoukkueen päävalmentaja Miguel Herrera valitsi Fabiánin mukaan 2014 MM- kisoihin, jossa tämä esiintyi vaihtopelaajana parissa ottelussa. == Lähteet == * * http://www.national-football-teams.com/player/46449/Marco_Fabian.html Luokka:Meksikolaiset jalkapalloilijat Luokka:Meksikolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
FS Alger (1889)

Alger oli Ranskan laivaston vuonna 1889 vesillelaskettu Alger-luokan panssarikansiristeilijä. == Valmistus == Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 23. marraskuuta 1887Gardiner, Robert 1906-1921 s. 193. Alus laskettiin vesille marraskuussa 1889 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1891.Gardiner, Robert s. 310 == Palvelus == Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1911. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Alger-luokan risteilijät
Aleksander Winter

Aleksander Winter (myös Vinter, 1861 Merikarvia – 1948 Noormarkku) oli suomalainen muinaisesineiden keräilijä, jota pidettiin suomalaisen museotoiminnan käynnistyessä alan tärkeimpiin kuuluvana harrastajana.Satakunnan Museon kokoelmaohjelma s. 4. Porin kaupunki ja Satakunnan Museo 2009. Viitattu 29.8.2014. Häntä on kutsuttu myös ammattimaiseksi muinaismuistojen keräilijäksi. Winter oli ehkä kulkukauppiasKokoelmapoliittinen ohjelma, Tampereen museot tai Ahlaisissa asunut työmies, jota on luonnehdittu myös ”joutomieheksi”. Hän kierteli 1800–1900-lukujen vaihteessa eri puolilla Satakunnan maaseutua, josta keräsi sinä aikana noin 4 000 eri ikäistä esinettä, jotka toimitettiin Satakunnan Museon kokoelmiin. Osa Winterin esineistöstä on mahdollisesti siirretty Kansallismuseoon. Erityisen kiinnostunut hän oli kivikauden muinaisesineistä, joita Winter hankki Satakunnan Museolle kaikkiaan 1 160 kappaletta. Hän teki keräysmatkojaan pääosin yksin, mutta toimi myös yhteistyössä Satakunnan Museon perustajiin kuuluneen Matti Kauppisen kanssa.Räty, Jouko: "Arkeologisen kokoelman alku Satakunnan Museossa" Muinaistutkija 3/1988. Viitattu 19.8.2014. Hänen keräyksensä tuloksia on myös Hämeen museossa Tampereella. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset keräilijät Luokka:Vuonna 1861 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Conrad Williams

Conrad Williams (s. 20. maaliskuuta 1982 Kingston, Jamaika) on jamaikalaissyntyinen brittiläinen pikajuoksija, joka kilpailee 400 metrillä. Hänen ennätyksensä on vuonna 2015 Genevessä juostu 45,06. Suurimman menestyksensä Williams on saavuttanut kuitenkin pitkistä viesteistä, jossa hänellä on yksi MM-hopea (Berliini 2009), yksi EM-kulta (Zürich 2014) ja kaksi EM-hopeaa (Barcelona 2010 ja Helsinki 2012). Williamsilla on myös sisäratojen MM-kisojen pitkästä viestistä kaksi MM-hopeaa (Istanbul 2012 ja Sopot 2014) ja yksi pronssi (Doha 2010). Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoissa viestistä tuli kultainen mitali. Williams on 182 senttimetriä pitkä, painaa 73 kiloa ja edustaa Kentiä. == Lähteet == * * http://www.european- athletics.org/athletes/group=w/athlete=141611-williams-conrad/index.html Luokka:Brittiläiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Scott Arfield

Scott Arfield (s. 1. marraskuuta 1988 Livingston, Skotlanti) on skotlantilais- kanadalainen jalkapalloilija, joka edustaa Skotlannin Valioliigassa pelaavaa Rangersia. Vasenjalkainen Arfield on pelipaikaltaan vasen keskikenttäpelaaja. Hän on 178 senttimetriä pitkä. Arfieldin kasvattajaseura on skotlantilainen Falkirk FC, josta hän siirtyi vuonna 2010 Englannin ykkösliigassa tuolloin pelanneeseen Huddersfield Towniin. Kauden 2011–2012 jälkeen Huddersfield nousi Englannin mestaruussarjaan Arfieldin ollessa joukkueen runkopelaajia. Kesällä 2013 Arfield siirtyi niin ikään Mestaruussarjassa pelanneeseen Burnleyyn kaksivuotisella sopimuksella. Kaudeksi 2014–2015 Burnley nousi Valioliigaan. Uransa ensimmäisessä valioliigaottelussa Arfield teki maalin Chelseaa vastaan, kun Burnley hävisi 1–3. Kaudella 2014–2015 Arfield teki 37 valioliigaottelussa kaksi maalia Burnleyn pudotessa takaisin Mestaruussarjaan. Vuonna 2018 Arfield siirtyi Rangersiin. Arfield on edustanut Skotlantia alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkuetasolla. Hän sai kuitenkin luvan edustaa aikuisten maajoukkuetasolla Kanadaa Torontossa syntyneen isänsä kautta. Arfield debytoikin Kanadan jalkapallomaajoukkueessa maaliskuussa 2016 MM- karsintaottelussa Meksikoa vastaan. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kanadalaiset jalkapalloilijat Luokka:Skotlantilaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Maubourguet

Maubourguet on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Midi- Pyrénées'n alueella. Alueelta löydettiin vuonna 1979 meren jumalaa esittävä antiikin mosaiikkityö. Se on näytteillä kunnan arkeologisessa museossa. Tour de France 2014 ==Aiheesta muualla== ==Lähteet== Luokka:Hautes-Pyrénées’n kunnat
Saint-Sever-de-Rustan

Saint-Sever-de-Rustan on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Midi-Pyrénées'n alueella. Kunnan nähtävyys on 900-luvulta peräisin oleva luostari Abbaye de Saint-Sever-de-Rustan.Tour de France 2014 ==Aiheesta muualla== ==Lähteet== Luokka:Hautes-Pyrénées’n kunnat
Rupert Graves

Rupert Graves (s. 30. kesäkuuta 1963 Lontoo, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa kuten Hotelli Firenzessä (1985), V niin kuin verikosto (2006) ja televisiosarjoissa kuten Uusi Sherlock (vuodesta 2010 lähtien) ja Scott & Bailey (2011). ==Valikoitu filmografia== ===Elokuvat=== Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 1985 Hotelli Firenzessä A Room with a View Freddy Honeychurch 1987 Maurice Maurice Alec Scudder 1988 Kourallinen tomua A Handful of Dust John Beaver 1991 Enkelten polku Where Angels Fear to Tread Philip Herriton 1992 Damage Damage Martyn Fleming 1994 Hullu kuningas The Madness of King George Robert Fulke Greville 1996 Rajan yli Different for Girls Paul Prentice 1999 Cleopatra Cleopatra Augustus 1999 Väärä valinta Dreaming of Joseph Lees Joseph Lees 2000 Extreme Ops Extreme Ops Jeffrey 2006 V niin kuin verikosto V for Vendetta Dominic 2007 Arvoituksia arkussa Death at a Funeral Robert 2018 Swimming with Men Swimming with Men Luke 2020 Emma Emma Mr. Weston ===Televisiosarjat=== Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Nimi Rooli Jaksot 1979 Viisikko Yan 2 jaksoa 1981 Vice Versa Tipping 6 jaksoa 1987 Fortunes of War Simon Boulderstone 3 jaksoa 1990 Salaliitto Sudenpesässä Axel von dem Bussche 1992 Komisario Morse Billy Jakso 'Happy Families' 1996 Wildfell Hallin asukas Arthur Huntingdon 2005 A Waste of Shame William Shakespeare 2007 Ashes to Ashes Danny Moore 1. kausi, 2. jakso 2008 Murhan jäljet John Garrett 2 jaksoa 2010- Uusi Sherlock D.I. Lestrade 2011 Murha paratiisissa James Lavender 1 jakso 2011 Scott & Bailey Nick Savage 5 jaksoa 2012 Doctor Who Riddell 7. kausi, 2. jakso "Dinoja avaruudessa!" 2012 Valkoinen kuningatar Lord Stanley 6 jaksoa 2014 Kenttäsairaalan sisaret Edward Crecy 1 jakso 2014 Viimeinen tango Halifaxissa Gary 6 jaksoa 2017 12 apinaa Sebastian 1 jakso 2018 Krypton Ter-El 1 jakso 2019 War of the Worlds Frederick 3 jaksoa 2020 Riviera Gabriel Hirsch 8 jaksoa ==Aiheesta muualla== * Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Termes-d’Armagnac

Termes-d'Armagnac on kunta Lounais-Ranskassa Gers'n departementissa Midi- Pyrénées'n alueella. Kunnan nähtävyys on linna Château de Termes d'Armagnac. Linnasta on jäljellä ainoastaan sen torni. Linna on rakennettu 1200-luvun lopulla korkealle mäelle Adour-joen laaksoon, mistä on ollut hyvä tarkkailla Armagnacin aluetta. Tour de France 2014 ==Aiheesta muualla== ==Lähteet== Luokka:Gersin kunnat
Ihantalan kartano

Ihantalan kartano sijaitsi Viipurin maalaiskunnassa, jonka Suomi toisessa maailmansodassa joutui luovuttamaan Neuvostoliitolle. Kartanon historia alkaa vuodesta 1639, jolloin Lindved Hästesko sai oikeuden perustaa säterin Ihantalan kylään.Iso tietosanakirja, Otava 1932, osa 4, palsta 1346, hakusana Ihantala. Tämän yhden manttaalin perintötilan osti 1820 kreivi Fabian von Steinheil, joka hankki ja liitti tilaan kolme muuta tilaa, jotka olivat yhteensä 2/3 manttaalia. Myöhemmin maatilan ovat omistaneet kenraali Nikolai von Rechenberg ja pankinjohtaja A. Ramstén, joka myi sen kreivi Nik. Sieversille 1903. Seuraavaksi kartano siirtyi Alfred Kordelinin ja A. Saarelan omistukseen. Heidän aikanaan Ihantalan hovin metsät hakattiin ja puut myytiin. Vuonna 1907 Suomen valtio osti kartanon, jonka pinta-ala silloin oli 1 969,81 hehtaaria. Kartanon maille muodostettiin vuokraoikeudella 45 pien- ja palstatilaa ja niille 270 hehtaarin yhteismetsä. Kartanon emätilasta tehtiin 109 hehtaarin suuruinen maatila, joka sekin vuokrattiin yksityiselle maanviljelijälle.Tietosanakirja, Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922, osa 11 (täydennysosa), palsta 405, hakusana Ihantala. Kartanon jäljelle jääneelle maalle perustettiin koulutila, jonne 1913 järjestettiin Ihantalan kasvatuslaitos. Koulutilalle hankittiin 1916 lisää maata niin että pinta- alaksi tuli 55,4 hehtaaria, josta 26,6 hehtaaria oli viljelykelpoista. Väliaikainen kasvatuslaitos toimi kartanon kaksikerroksisessa päärakennuksessa, jossa oli 13 huonetta. Laitokseen voitiin sijoittaa 7–15-vuotiaita poikia yhteensä 35. Pojat otettiin laitokseen joko yleisen tuomioistuimen määrääminä tai hakemuksen perusteella, jolloin vaadittiin kouluhallituksen lastensuojeluosaston hyväksyntä. Lastensuojeluosasto laati suunnitelman Suomen kasvatuslaitosten uudelleenjärjestelemiseksi ja ehdotti Ihantalan laitoksen siirtämistä toiselle paikkakunnalle. Tällöin paikkakunnan väestö päätti anoa tilaa ja sen rakennuksia perusteilla olleen Ihantalan seurakunnan tarpeisiin, sillä niistä saataisiin seurakunnalle pappila ja papinvirkatalo. Kasvatuslaitoksen toiminta loppui 1919. Ihantalan kartanon päärakennus kunnostettiin kirkkosaliksi ja rakennuksen päätyyn rakennettiin kellotorni. Ihantalan kirkon vihki käyttöön Viipurin hiippakunnan piispa Erkki Kaila 6. marraskuuta 1927.Kaipolan kylän esittely (viitattu 19.8.2014.) Kirkko tuhoutui sodassa 1940. ==Lähteet== Luokka:Suomen kartanot Luokka:Viipurin maalaiskunta