EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Chuck Pfarrer

Charles Patrick ”Chuck” Pfarrer, III (s. 13. huhtikuuta 1957 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen kirjailija, käsikirjoittaja ja entinen laivaston SEAL-erikoisjoukkojen sotilas. Hän on kirjoittanut ja tuottanut seitsemän Hollywood-elokuvaa, joista tunnetuimpia ovat Navy Seals – erikoisjoukot, Sakaali ja Punainen planeetta. ==Teoksia== *Warrior Soul, The Memoir of a Navy SEAL, Chuck Pfarrer, Random House, 2004. ISBN 0-89141-863-6. Omaelämäkerta. ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toolbox Murders

Toolbox Murders on Tobe Hooperin kauhuelokuva työkalupakkia raahaavasta murhamiehestä, joka piinaa kerrostalon asukkaita. 2004 valmistunut teos on uusintaversio vuoden 1978 samannimisestä filmistä. ==Rooleissa == == Aiheesta muualla == * === Arvostelut === * Luokka:Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat Luokka:Vuoden 2004 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Tobe Hooperin ohjaamat elokuvat
Siat (alaheimo)

Siat (Suinae) on sikojen heimoon kuuluva alaheimo. Alaheimoon kuuluvat Mammal Species of the World -tietokannan mukaan kaikki nykyään elävät siat. Ne jaetaan sen mukaan neljään tribukseen. Integrated Taxonomic Information System sen sijaan luokittelee pahkasiat ja hirvisiat omiin alaheimoihinsa. Sikojen alaheimoon kuuluu myös useita esihistoriallisia sikasukuja. Varhaisimmat tunnetut Suinae-alaheimon edustajat ilmestyivät keski-mioseenikauden loppupuolella, ja niiden vanhimmat fossiilit on löydetty Pakistanista ja Euroopasta. Ne levittäytyivät nopeasti Euraasiassa, joten jo mioseenikauden lopulla ja sen jälkeen alaheimon sukuja oli vähintään 15. Mantereella kehittyivät nykyiset hirvisiat ja Sus-suvun siat. Alaheimo levisi Afrikkaan noin 3,4 miljoonaa vuotta sitten, ja siellä kehittyivät nykyiset pahkasiat, jättiläismetsäkarjut ja pensselisiat. == Lähteet == Luokka:Siat
Ober Gabelhorn

Ober Gabelhorn tai Obergabelhorn on Valais'n Alpeilla, Sveitsin Wallisissa sijaitseva 4 063 metriä korkea vuorenhuippu. ==Aiheesta muualla== Luokka:Alppien vuoret Luokka:Valais’n vuoret
Weissmies

Weissmies on Valais'n Alpeilla, Sveitsin Wallisissa sijaitseva 4 017 metriä korkea vuorenhuippu. ==Aiheesta muualla== Luokka:Alppien vuoret Luokka:Valais’n vuoret
Zinalrothorn

Zinalrothorn on Valais'n Alpeilla, Sveitsin Wallisissa sijaitseva 4 221 metriä korkea vuorenhuippu. ==Aiheesta muualla== Luokka:Alppien vuoret Luokka:Valais’n vuoret
Dent Blanche

Dent Blanche on Valais'n Alpeilla, Sveitsin Wallisissa sijaitseva 4 357 metriä korkea vuorenhuippu. ==Aiheesta muualla== Luokka:Alppien vuoret Luokka:Valais’n vuoret
Breithorn (Lötschental)

Breithorn on Bernin Alpeilla, Sveitsin Wallisissa sijaitseva 3 785 metriä korkea vuorenhuippu. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Alppien vuoret Luokka:Valais’n vuoret
Grünhorn

Grünhorn tai Gross Grünhorn on Bernin Alpeilla, Sveitsin Wallisissa sijaitseva 4 044 metriä korkea vuorenhuippu. Vuori sijaitsee Jungfraun–Aletschin alppialueella, joka on Unescon maailmanperintökohde. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Alppien vuoret Luokka:Valais’n vuoret Luokka:Jungfraun–Aletschin alppialue
Mont Blanc de Cheilon

Mont Blanc de Cheilon on Valais'n Alpeilla, Sveitsin Wallisissa sijaitseva 3 870 metriä korkea vuorenhuippu. ==Aiheesta muualla== Luokka:Alppien vuoret Luokka:Valais’n vuoret
Strahlhorn

Strahlhorn on Valais'n Alpeilla, Sveitsin Wallisissa sijaitseva 4 190 metriä korkea vuorenhuippu. ==Aiheesta muualla== Luokka:Alppien vuoret Luokka:Valais’n vuoret
Vaaleapriinia

Vaaleapriinia (Prinia somalica) on itäafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Somalian pohjois- ja keskiosat, Sudanin kaakkoisosan, Etelä-Etiopian, Kenian ja Ugandan itäisimmän kolkan. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Daniel Giraud Elliot kuvaili lajin holotyypin Somalian Las Durbanista 1897.IBC == Lähteet == Luokka:Priiniat
Malinpriinia

Malinpriinia (Prinia fluviatilis) on afrikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää Saharan eteläpuolista Afrikkaa Lounais-Mauretaniasta ja Senegambiasta itään Maliin, Nigeriin ja läntiseen Tšadiin. Esiintymisen painopiste on Nigerjoen valuma-alue ja Tšadjärven ympäristö. Kenian luoteisosan Lokichokiossa on havaittu erillinen esiintymisalue. Claude Chappuis kuvaili lajin holotyypin N'Djamenasta vuonna 1974.IBC == Lähteet == Luokka:Priiniat
Vyöpriinia

Vyöpriinia (Prinia flavicans) on eteläafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Afrikan eteläosan Angolasta, Sambiasta ja Zimbabwesta etelään. Lajista tunnetaan neljä alalajia. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Namibian Great Namaqualandista 1820.IBC == Lähteet == Luokka:Priiniat
Tyyni Schulman

Tyyni Ilta Helena Schulman, o.s. Krank (17. kesäkuuta 1895 Pietarsaari – 27. kesäkuuta 1956 Porvoo) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut toimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Negrita, T.S-n ja Fru Helena. Tyyni Schulmanin vanhemmat olivat Karl Rudolf Krank ja Anna Ella Helena von Essen. Hän oli naimisissa vuodesta 1917 Carl Allan Morgan Schulmanin (1889–1954) kanssa. Heidän poikansa Allan Schulman (1919–2003) oli toimittaja ja tv-tuottaja. Neljä romaania kirjoittanut Schulman oli toimittajana Nyland- ja Nya Nyland -lehdissä 1947–1949. Hän kirjoitti myös pakinoita, novelleja ja arvosteluja, joita julkaistiin muun muassa Vecko- Spegeln, Nya Pressen, Borgåbladet ja Hangö Tidning -lehdissä. == Teoksia == * En stjärna tänds − och slocknar: roman. Söderström, Helsingfors 1949 * Sju år för Johannes: roman. Söderström, Helsingfors 1950 * Stendalen: roman. Söderström, Helsingfors 1951 * Slut är fiestan: roman. Söderström, Helsingfors 1954 == Lähteet == * * Anneli Kotisaari : Catharina Lundinuksen jälkeläisten sukuselvitys, taulu 249 * Svenskösterbottniska författare: Tyyni Schulman (1895–1956) Luokka:Suomenruotsalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Kalle Oranen

Seppo Kalevi ”Kalle” Oranen (26. helmikuuta 1946 Boekelo, Alankomaat – 17. lokakuuta 2023) oli alankomaalainen jalkapalloilija, joka edusti 1960-luvun puolivälistä 1980-luvun alkuun ulottuneella aktiiviurallaan SC Enschedeä, FC Twenteä ja Heracles Almeloa. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Pelaajauransa jälkeen Oranen toimi enschedeläisen opiskelijaseuran v.v. Drienerlon valmentajana. == Ura == Orasen isä oli suomalainen fysioterapeutti, joka muutti töihin Alankomaihin ennen toista maailmansotaa. Enscheden kuntaan kuuluvassa Boekelon kylässä syntynyt Oranen aloitti jalkapallouransa SC Enschedessä ja debytoi Alankomaiden korkeimmalla sarjatasolla Eredivisiessä 18-vuotiaana kaudella 1964–1965. Ennen seuraavan kauden alkua Enschede ja toinen paikallisseura Enschede Boys yhdistyivät ja muodostivat FC Twenten, jonka joukkueessa Oranen jatkoi jalkapalloilua. Hän pelasi aluksi vain muutamissa otteluissa kautta kohden, kunnes syrjäytti Issy ten Donkelaarin kaudella 1970–1971 ja nousi vakiokokoonpanoon. Kaudella 1971–1972 Oranen muodosti pitävän puolustuksen Kees van Iersselin, Epi Drostin, Willem de Vriesin ja maalivahti Piet Schrijversin kanssa. Twente päästi kauden aikana vain 13 maalia, joka on edelleen Eredivisien ennätys. Joukkue oli 1970-luvulla säännöllisesti sarjan kärkipäässä, ja kaudella 1973–1974 se sijoittui toiseksi kaksi pistettä Feyenoordille hävinneenä. Kausina 1971–1972 ja 1972–1973 joukkue oli kolmas. Kotimaan menestyksen myötä Twente pelasi useana kautena myös kansainvälisissä kilpailuissa. Kauden 1972–1973 UEFA-cupissa saksalainen Borussia Mönchengladbach pudotti joukkueen välierävaiheessa maalein 5–1. Kaksi vuotta myöhemmin kaudella 1974–1975 Twente ylsi loppuotteluun, jossa sama vastustaja oli jälleen vahvempi samalla tuloksella. Oranen oli avauskokoonpanossa kaksiosaisen loppuottelun molemmissa osissa. Samalla kaudella Twente ylsi myös kansallisen KNVB-cupin loppuotteluun, mutta hävisi FC Den Haagille maalein 1–0. KNVB-cupin kakkossija kirkastui mestaruudeksi Orasen viimeisellä Twente-kaudella 1976–1977, joskin hän pelasi tuolloin vain yhdessä ottelussa kilpailun alkuvaiheessa. 12 kauden aikana hän pelasi Twenten riveissä kaikkiaan 207 Eredivisien, 16 KNVB-cupin ja 28 eurocup-ottelua. Kaudeksi 1977–1978 Oranen siirtyi sarjatasoa alemmas Eerste divisien Heracles Almeloon, jota hän edusti viiden kauden ja 122 sarjaottelun ajan. Jalkapalloilun ohella hän opiskeli Haagissa liikunnanopettajaksi ja opetti peruskoulussa. Hän päätti pelaajauransa vuonna 1982 ja toimi sittemmin opettajana Twenten yliopistossa ja valmentajana opiskelijaseura v.v. Drienerlossa, jonka joukkueet osallistuvat Alankomaiden amatöörisarjoihin. Hän jäi eläkkeelle elokuussa 2008. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kalle Orasen esittely FC Twenten sivuston Top 65 clubiconen -osiossa * Kalle Orasen tilastot FC Twente Statistieken -sivustolla Luokka:Alankomaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Ulkosuomalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet
Tennis kesäolympialaisissa 1900

Vuoden 1900 kesäolympialaisten tennis järjestettiin 6. - 11\. heinäkuuta 1900 Ile de Puteaux'ssa Ranskassa. Tämä oli toinen kerta, kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 26 osanottajaa neljästä eri maasta. Tapahtumia oli neljä. Pronssimitalit jaettiin kahden joukkueen tai pelaajan kesken. ==Mitalistit== Tapahtuma Kultaa Hopeaa Pronssia Miesten kaksinpeli Lawrence Doherty Harold Mahony Reginald Doherty Miesten kaksinpeli Lawrence Doherty Harold Mahony Arthur Norris Miesten nelinpeli Lawrence Doherty ja Reginald Doherty Sekajoukkue Max Decugis Basil Spalding de Garmendia Harold Mahony ja Arthur Norris Miesten nelinpeli Lawrence Doherty ja Reginald Doherty Sekajoukkue Max Decugis Basil Spalding de Garmendia André Prévost ja Georges de la Chapelle Naisten kaksinpeli Charlotte Cooper Hélène Prévost Marion Jones Naisten kaksinpeli Charlotte Cooper Hélène Prévost Hedwiga Rosenbaumová Sekanelinpeli Charlotte Cooper ja Reginald Doherty Sekajoukkue Hélène Prévost Harold Mahony Sekajoukkue Marion Jones Lawrence Doherty Sekanelinpeli Charlotte Cooper ja Reginald Doherty Sekajoukkue Hélène Prévost Harold Mahony Sekajoukkue Hedwiga Rosenbaumová Archibald Warden ==Mitalitaulukko== 1\. 4 1 3 8 2\. Sekajoukkue 0 2 2 4 3\. 0 1 1 2 4\. 0 0 1 1 4\. 0 0 1 1 ==Ottelut== ===Miesten kaksinpeliturnaus=== ==Lähteet== *Tennis at the 1900 Paris Summer Games *http://www.the- sports.org/tennis-men-s-olympic-games-quarter- finals-1900-results-s4-c0-b0-g72-t699-u219-m34380-a0.html *
Kyläkokous

Kyläkokouksia on pidetty sarkajakoisesta yhteiskunnasta saakka, sillä isäntien oli neuvoteltava yhteisten maataloustöiden aloittamisesta ja suorittamisesta, aidoista, metsänkäytöstä, kalavesistä ja muista maatalouskysymyksistä. Kokoukset olivat yleensä epävirallisia arkipäiväisine keskustelunaiheineen. Ne olivat tärkeitä, ja toisinaan kylän raitilla oli kokoontumispaikkoja, joissa naapurit kohtasivat toisiaan. Kyläkokouksia pidettiin lisäksi erilaisten maanjakojen yhteydessä. Jutikkala, Eino, Sääksmäen pitäjän historia. Jyväskylä 1934, s. 296. Etelä- ja Keski-Pohjanmaalla sekä yleensä niillä alueilla, joissa toteutettiin oltermannihallintoa, kyläjärjestysten käyttöönotto institutionalisoi kyläkokoukset. Niihin oli kaikkien isäntien osallistuttava sakon uhalla ja niitä pidettiin säännöllisesti, tavallisesti kaksi kertaa vuodessa. Oltermannilaitokseen kuuluneet kyläkokoukset kutsui koolle kylänvanhin oltermanninsauvalla tai kylänkapulalla, mutta toisinaan niistä kuulutettiin kirkossa. Kallio, Reino, Pohjanmaan suomenkielisten kylien oltermannihallinto. Jyväskylä 1982, s. 173–178. Kyläkokouksissa valittiin oltermannit ja lautamiehet sekä kylän tilien tarkastajat. Kokouksisa päätettiin aitojen, veräjien, teiden, ojien ja siltojen rakentamisesta ja kunnossapidosta, heinänteosta yhteisniityillä, laiduntamisesta, yhteismaiden ja -metsien käytöstä, paloturvallisuudesta ja muista kyläyhteisön asioista. Kylän isännillä oli esitysoikeus asioista ja toisinaan päätöksistä äänestettiin. Paikoin varsinkin 1800-luvulla kyläkokousten päätöksiä alettiin merkitä muistiin. Kyläkokousten pöytäkirjoja on säilynyt eniten Suur-Ilmajoen ja Kyrönmaan pitäjistä sekä Pohjanmaan ruotsalaisalueelta. Numminen, Jaakko, Jalasjärven Jokipiin kylän oltermannihallinto. Kyrönmaa X. Helsinki 1958, s. 297–300. Kallio 1982, s. 173–176. Säännöllinen kyläkokoustoiminta hiipui 1900-luvun alussa oltermannilaitoksen päättymisen myötä. Lähinnä vain Kyrönmaan kunnissa perinteinen kyläkokousinstituutio jatkui vielä 1960-luvulla. Kallio 1982, s. 280–281. Kylätoimikuntien perustaminen 1970-luvulta lähtien on uudelleen virkistänyt kyläkokousten toimintaa. ==Lähteet== Luokka:Suomen asutus- ja yhteiskuntahistoria
Jyväskylän koulutuskuntayhtymä Gradia

Jyväskylän koulutuskuntayhtymä Gradia on Keski-Suomessa toimiva kuntayhtymä, joka tarjoaa kaikenikäisille opiskelijoille ja yritysasiakkaille mahdollisuuksia osaamisen ja liiketoiminnan kehittämiseen. Gradia järjestää ammatillista koulutusta ja lukiokoulutusta, perusopetusta ja taiteen perusopetusta sekä tutkintokoulutukseen valmentavaa koulutusta (TUVA). Gradia toimii yhdeksällä kampuksella Jyväskylässä, Jämsässä, Keuruulla ja Lievestuoreella (Laukaa). Opiskelijoita on 22 000 ja henkilöstöä 1000. Vuosittainen liikevaihto on noin 100 miljoonaa euroa. Gradiaan kuuluvat Ammattiopisto Gradia sekä Gradia-lukiot: Jyväskylän Lyseon lukio, Schildtin lukio ja Jyväskylän aikuislukio sekä Gradian hallinto- ja kehittämispalvelut, Gradia-kiinteistöt ja Gradia-ravintolat. Konserniin kuuluu myös Gradia- koulutuspalvelut Oy. Koulutuskuntayhtymän jäsenkuntiin kuuluvat Hankasalmi, Joutsa, Jyväskylä, Jämsä, Keuruu, Kuhmoinen, Laukaa, Luhanka, Muurame, Petäjävesi, Toivakka ja Uurainen. Kuntayhtymällä on valtuusto ja hallitus. Kuntayhtymän hallintoa, taloutta sekä muuta toimintaa johtaa hallituksen alaisena kuntayhtymän johtaja, jonka valtuusto valitsee. Kuntayhtymän johtajana toimii Anssi Tuominen. ==Oppilaitokset ja muut toiminnot== *Ammattiopisto Gradia * Gradia lukiot ** Jyväskylän Lyseon lukio ** Schildtin lukio ** Jyväskylän aikuislukio * Gradia-kiinteistöt * Gradia-ravintolat * Gradian hallinto ja kehittäminen * Gradia-koulutuspalvelut Oy Kuntayhtymään kuuluu myös Ravintola Priimus. ==Omistajakunnat== * Hankasalmi * Joutsa * Jyväskylä * Jämsä * Keuruu * Kuhmoinen * Laukaa * Luhanka * Muurame * Petäjävesi * Toivakka * Uurainen == Lähteet == * Gradian ammatilliset oppilaitokset yhdistyvät 1.8.2023 alkaen https://www.gradia.fi/gradian- ammatilliset-oppilaitokset-yhdistyvat-18-alkaen Viitattu 6.11.2023 * Päätöksenteko Gradia. https://www.gradia.fi/gradia/jyvaskylan- koulutuskuntayhtyma-gradia/paatoksenteko Viitattu 25.7.2018. * Gradia Jyväskylän koulutuskuntayhtymä Gradia, gradia.fi. https://www.gradia.fi Viitattu 1.6.2020. * Toimipisteet ja kartat Gradia. https://www.gradia.fi/yhteystiedot/toimipisteet-ja-kartat Viitattu 6.11.2023 * Jyväskylän koulutuskuntayhtymä Gradian historiaa. https://www.gradia.fi/gradia/jyvaskylan-koulutuskuntayhtyma-gradia/historiaa Viitattu 8.11.2023. ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Jyväskylän koulutuskuntayhtymä Gradian viralliset sivut *
Tennis kesäolympialaisissa 1904

Vuoden 1904 kesäolympialaisten tennis järjestettiin 29. elokuuta - 3\. syyskuuta 1904 Francis Fieldissä, Saint Louisissa, Yhdysvalloissa. Tämä oli kolmas kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 36 osanottajaa kahdesta eri maasta. Osallistujista yksi oli saksalainen ja loput yhdysvaltalaisia. Isäntämaa vei kaikki mitalit. Laji järjestettiin ainoastaan miehille. Tapahtumia oli kaksi. Pronssimitalit jaettiin kahden joukkueen tai pelaajan kesken. ==Mitalistit== Tapahtuma Kultaa Hopeaa Pronssia Miesten kaksinpeli Beals Wright Robert LeRoy Alphonzo Bell Miesten kaksinpeli Beals Wright Robert LeRoy Edgar Leonard Miesten nelinpeli Beals Wright ja Edgar Leonard Robert LeRoy ja Alphonzo Bell Clarence Gamble ja Arthur Wear Miesten nelinpeli Beals Wright ja Edgar Leonard Robert LeRoy ja Alphonzo Bell Joseph Wear ja Allen West ==Mitalitaulukko== 1\. 2 2 4 8 ==Ottelut== ===Miesten kaksinpeliturnaus=== ==Lähteet== *Tennis at the 1904 St. Louis Summer Games *http://www.the-sports.org/tennis-men-s-olympic- games-1904-results-s4-c0-b0-g72-t699-u207-a1.html Luokka:Kesäolympialaiset 1904 1904
Airplanes

Airplanes on toinen single yhdysvaltalaiselta laulajalta, B.o.B:lta. Se julkaistiin hänen ensimmäiseltä albumiltaan B.o.B Presents: The Adventures of Bobby Ray. Kappaleella laulaa myös Paramore-yhtyeen laulajana tunnetuksi tullut Hayley Williams. Kappale julkaistiin huhtikuussa 2010. Kappale sijoittui singlelistan ykköseksi Uudessa-Seelannissa ja Britanniassa, ja top3:een Australiassa, Kanadassa, Irlannissa sekä Yhdysvalloissa. Musiikkivideon kappaleeseen on ohjannut Hiro Murai. == Listasijoitukset == Lista Paras sijoitus ARIA Charts 2 Alankomaat 4 Canadian Hot 100 2 Irlanti 2 Norja 6 Suomen virallinen lista 7 Sveitsi 6 Tanska 5 UK Singles Chart 1 U.S. Billboard Hot 100http://www.billboard.biz/bbbiz/content_display/industry/e3i4062457efae56fa360d427740d24fb2e 2 Uusi-Seelanti 1 == Lähteet == Luokka:Vuoden 2010 kappaleet Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -kappaleet
Tennis kesäolympialaisissa 1908

Vuoden 1908 kesäolympialaisten tennis järjestettiin 6. toukokuuta - 11\. heinäkuuta 1908 Wimbledonissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämä oli neljäs kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 50 osanottajaa kymmenestä eri maasta. Tapahtumia oli kuusi. ==Mitalistit== Tapahtuma Kultaa Hopeaa Pronssia Miesten kaksinpeli Josiah Ritchie Otto Froitzheim Wilberforce Eaves Miesten nelinpeli George Hillyard ja Reginald Doherty Josiah Ritchie ja James Cecil Parke Clement Cazalet ja Charles Dixon Miesten sisäkaksinpeli Arthur Gore George Caridia Josiah Ritchie Miesten sisänelinpeli Arthur Gore ja Herbert Barrett George Caridia ja George Simond Wollmar Boström ja Gunnar Setterwall Naisten kaksinpeli Dorothea Douglass Chambers Dora Boothby Ruth Winch Naisten sisäkaksinpeli Gwendoline Eastlake-Smith Alice Greene Märtha Adlerstråhle ==Mitalitaulukko== 1\. 6 5 4 15 2\. 0 1 0 1 3\. 0 0 2 2 ==Ottelut== ===Miesten kaksinpeliturnaus=== Ottelu 3. sijasta: Eaves - Richardson 6–2, 6–2, 6–3. == Lähteet == *Tennis at the 1908 London Summer Games *http://www.the-sports.org/tennis-men-s-olympic-games-quarter- finals-1908-results-s4-c0-b0-g72-t699-u199-m34398-a0.html Luokka:Kesäolympialaiset 1908 1908 Olympialaiset 1908
Tennis kesäolympialaisissa 1912

Vuoden 1912 kesäolympialaisten tennis järjestettiin 5. toukokuuta - 5\. heinäkuuta 1912 Ruotsissa. Tämä oli viides kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 80 osanottajaa 14 eri maasta. Tapahtumia oli kahdeksan. ==Mitalistit== Tapahtuma Kultaa Hopeaa Pronssia Miesten kaksinpeli Charles Winslow Harold Kitson Oscar Kreuzer Miesten nelinpeli Harold Kitson ja Charles Winslow Felix Pipes ja Arthur Zborzil Albert Canet ja Edouard Mény de Marangue Miesten sisäkaksinpeli André Gobert Charles Dixon Anthony Wilding Miesten sisänelinpeli Maurice Germot ja André Gobert Carl Kempe ja Gunnar Setterwall Alfred Beamish ja Charles Dixon Naisten kaksinpeli Marguerite Broquedis Dorothea Köring Molla Mallory Naisten sisäkaksinpeli Edith Hannam Sofie Castenschiold Mabel Parton Sekanelinpeli Dorothea Köring ja Heinrich Schomburgk Sigrid Fick ja Gunnar Setterwall Marguerite Broquedis ja Albert Canet Sekasisänelinpeli Edith Hannam ja Charles Dixon Helen Aitchison ja Herbert Barrett Sigrid Fick ja Gunnar Setterwall ==Mitalitaulukko== 1\. 3 0 2 5 2\. 2 2 2 6 3\. 2 1 0 3 4\. 1 1 1 3 5\. 0 2 1 3 6\. Itävalta 0 1 0 1 6\. 0 1 0 1 8\. 0 0 1 1 8\. 0 0 1 1 ==Lähteet== *Tennis at the 1912 Stockholm Summer Games Luokka:Kesäolympialaiset 1912 1912 Olympialaiset 1912
Gustaf Berner

Gustaf Berner toimi 1688–1714 Hollolan seurakunnan kirkkoherranaTyöntekijäluettelo Hollolan seurakunta ja sitä ennen Viipurin lukion kaunopuheisuuden lehtorina. Bernerille ja Henrik Winterille omistettu onnitteluruno maisterisvihkimyksen kunniaksi 1679 on lajissaan ensimmäinen suomen kielellä painettu runo: Hollolassa Berner edisti voimakkaasti maanviljelystä hankkimalla omistamalleen tilalle viljeltäväksi muun muassa hamppua, humalaa ja pellavaa. Läheisen Vesijärven tulvimista hän tasoitti taivuttamalla talonpojat kaivamaan uuden laskuojan Vääksyyn.Yksityishenkilön blogi == Perhe == Gustaf Berner oli kahdesti naimisissa. Toinen vaimo Anna Carstenius oli Porvoon kirkkoherran Ulrik Carsteniuksen tytär ja piispa Henrik Carsteniuksen pojantytär. == Lähteet == Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Kuolinvuosi puuttuu
Pitäjäntie

Pitäjäntie () oli Ruotsin vanhan lainsäädännön käyttämä nimitys sellaisesta maantiestä, joka hyödytti pääasiassa pitäjää. Siksi sen rakentaminen ja ylläpito oli pitäjän asukkaiden velvollisuus. Eikä siis läänin tai kihlakunnan asukkaiden kustannettava tai tehtävä työ.Svensk uppslagsbok, Förlagshuset Norden, Malmö 1953, hakusana sockenväg. Lainsäädäntö jakoi valtakunnallisesti vähemmän merkittävät yleiset maantiet kihlakunnanteiksi ja pitäjänteiksi. Sinänsä niiden erottaminen toisistaan oli käytännössä vaikeaa eikä jakoa noudatettukaan johdonmukaisesti. Ruotsin vuoden 1891 tielaki ei enää käyttänytkään näitä nimityksiä, vaan se otti käyttöön käsitteen paikallistie (bygdeväg), joka voi olla joko pitäjäntie tai kihlakunnantie.Nordisk familjebok, Nordisk familjeboks förlags, Stockholm 1910, hakusana häradsväg. Nimitys pitäjäntie jäi Ruotsissa pois virallisesta käytöstä 1934. Suomen vuoden 1927 tielaki käytti yleisistä teistä nimityksiä maantie, kunnantie ja kylätie.Tielaki, 165/1927, 1 §. Tielain kumosi laki yleisistä teistä (243/1954), joka tuli voimaan vuoden 1958 alussa. ==Lähteet== Luokka:Ruotsin oikeushistoria Luokka:Ruotsin tiet
Kaarikaiku

Kaarikaiku on sadetutkassa kaarimainen rankkasadealue, joka on monesti ukkospilvijärjestelmä. Kaari koostuu pistemäisistä rankkasadealueista tai voi olla yhtenäinenkin. Monesti kaarimaisen rankkasadelueen takana näkyy hieman heikompi sadealue. Kaarikaikuun liittyy monesti voimakkaita, myrskyisiä tuulia, jotka voivat kaataa metsää ja olla ihmiselle vaarallisia. Kaarikaikuun liittyvä myrskytuuli on monesti derecho-tyypin syöksyvirtaus, harvemmin trombi. Suomessa havaittiin kaarikaiku esimerkiksi heinäkuussa 2010, jolloin Asta-myrsky kulki Kaakkois-Suomesta Keski-Suomeen. Kaarikaiku syntyy yhdestä ukkosesta ja kehittyy myöhemmin pilkkua muistuttavaksi kaiuksi. Kaarikaiku on tyypillinen mesomittakaavan konvektiivinen järjestelmä. Luokka: Sää
Kunnantie

Kunnantie oli Suomen vuoden 1927 tielaissa (165/1927) määritelty maantie, joka välitti liikennettä kunnan suurimpien kylien välillä. Kunnantienä kunnossapidettävä tie saattoi myös olla tie, joka johti kylien väliseltä tieltä tai kylätieltä valtakunnallisesti merkittävälle maantielle, rautatieasemalla, rautatiepysäkille tai satamaan, ja jolla oli yleistä merkitystä kunnan sisäisessä liikenteessä. Tällaiseksi yleiseksi tieksi voitiin ottaa myös talvitie, kuten esimerkiksi jäätie, ja erityisestä syystä muukin maantie. Kunnanteiden kunnossapidon kustansi kunta. Kunnanteitä merkittävämpiä teitä olivat valtion ylläpitämät maantiet ja kunnanteitä vähäisempiä olivat paikallisia oloja palvelleet kylätiet, joita pitivät kunnossa tieosakkaat.Tielaki, 165/1927, 1–4 §. Tielain kumosi laki yleisistä teistä (243/1954), joka tuli voimaan vuoden 1958 alussa. Laki koski valtion rakentamia ja kunnossapitämiä maanteitä sekä valtion ja kuntien yhdessä kustantamia paikallisteitä. Kunnantie-nimitystä uusi laki ei enää käyttänyt.Laki yleisistä teistä, 243/1954. ==Katso myös== * Pitäjäntie ==Lähteet== Luokka:Suomen tiet Luokka:Suomen oikeushistoria
Timo Tiusanen

Timo Tiusanen (13. huhtikuuta 1936 Viipuri – 19. elokuuta 1985 Pälkäne) oli suomalainen teatteriohjaaja, teatteritieteen professori ja lausuja. == Elämäkerta == Tiusasen vanhemmat olivat maanmittausinsinööri Miikka Tiusanen ja Selma Karin (Kaisu) Blom. Hän pääsi ylioppilaaksi 1954 ja valmistui logonomiksi 1958, filosofian kandidaatiksi 1958, maisteriksi 1960, lisensiaatiksi 1965 ja tohtoriksi 1969. Tiusanen oli Helsingin Sanomain kirjallisuustoimittajana 1958-1963, kustannusliike Otavan virkailijana 1963, Suomen puheopiston lausunnan yliopettajana 1962–1965 ja Suomen Teatterikoulussa korkeakouluosaston sihteerinä ja vt. esimiehenä 1964–1966, kollegion jäsenenä 1966–1968 ja puheenjohtajana 1969. Tiusanen toimi Helsingin yliopistossa teatteritieteen assistenttina 1964–1967, vt. apulaisprofessorina 1967–1968, dosenttiina 1969–1977 sekä henkilökohtaisena ylimääräisenä teatteritieteen professorina 1977–1985. Tiusanen oli Kansallisteatterin apulaisjohtajana 1969–1970 ja Helsingin kaupunginteatterin pääjohtajana 1970–1974. Hän oli lisäksi Suomen akatemian vanhempana tutkijana 1974–1977.Kuka kukin on 1978, s. 998. Projekt Runeberg. Tiusanen oli Suomen Lausujain Liiton puheenjohtaja 1977–1983. Aleksis Kiven Seuran puheenjohtajaksi Tiusanen valittiin juuri ennen kuolemaansa 1985. Hänelle myönnettiin muun muassa Vaaskivi-plaketti vuonna 1962 ja Nortamo-palkinto 1964. Tiusanen on haudattu Pälkäneen hautausmaalle. == Teoksia == * Ollin pakinoita, esittäjänä Timo Tiusanen. Otavan kirjallinen äänilevy 26, 1962. * Suomalaista huumoria Samuli S:stä Pentti Saarikoskeen, toim. Timo Tiusanen. Tammi 1963. * Suomalaista huumoria Juhani Ahosta Bisquitiin, toim. Timo Tiusanen. Tammi 1963, 2. uus. painos 1978. * Tapa puhua: Esseitä ja kirjoituksia. Kirjayhtymä 1963. * Ylioppilaslehti 1913–1963, kirjoittajat Matti Klinge ja Timo Tiusanen. Helsingin yliopiston ylioppilaskunta 1963. * 'Näytelmän vuoro, toim. Kauko Haahtela, Pekka Mattila ja Timo Tiusanen. Kirjayhtymä 1965, 3. painos 1968, 4. painos 1971, 5. painos 1975. * Koulunuorisoa näytelmissä: Aineksia ja näytteitä 27.3.1966 vietettävän Maailman teatteripäivän johdosta pidettäviä oppitunteja varten, valikoinut ja esitellyt Timo Tiusanen. Suomen teatterijärjestöjen keskusliitto r.y. ja Kansainvälisen teatteri-instituutin (ITI) Suomen keskus, Helsinki 1966. * O'Neill's scenic images, väitöskirja. Princeton University Press 1968. * Teatterimme hahmottuu: Näyttämötaiteemme kehitystie kansanrunoudesta itsenäisyyden ajan alkuun. Kirjayhtymä 1969. * Dürrenmatt: A study in plays, prose, theory. Princeton University Press 1977. * Linjoja: tutkielmia kirjallisuudesta ja teatterista. Otava 1977. * Tietoa teatterista, julkaisutoimikunta Timo Tiusanen ym. Suomen teatterijärjestöjen keskusliitto, Helsinki 1984. == Lähteet == * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == * Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet Luokka:Teatterintutkijat
Sãotoménpriinia

Sãotoménpriinia (Prinia molleri) on Afrikassa Guineanlahdella sijaitsevan São Tomén kotoperäinen varpuslintu. José Vicente Barbosa du Bocage kuvaili lajin holotyypin São Tomélta vuonna 1887.IBC == Lähteet == Luokka:Priiniat
Hatecore

Hatecore on termi, jota on yleisimmin käytetty kuvaamaan hardcore punk -yhtyeitä, joilla on aggressiivisia ja vihamielisiä sanoituksia, jotka useimmiten liittyvät kansallissosialismiin ja valkoiseen ylivaltaan. Hatecore- sanontaa ei kuitenkaan välttämättä käytetä pelkästään tällaisten rasististen yhtyeiden musiikista. Luokka:Hardcore punk en:Hatecore
Raitapriinia

Raitapriinia (Prinia bairdii) on priinioiden sukuun kuuluva keskiafrikkalainen varpuslintu, joka on nimetty Spencer Fullerton Bairdin kunniaksi. Lajin esiintymisalue käsittää Afrikan keskiosia, lännessä Nigerian kaakkoisosista itään Keniaan länsiosiin ja itäiseen Ugandaan, etelässä Pohjois-Angolaan ja Kongoon. Raitapriiniasta tunnetaan neljä alalajia. John Cassin kuvaili lajin holotyypin Gabonin Mondahjoelta vuonna 1855.IBC == Lähteet == Luokka:Priiniat
Charles Ferdinand Wimar

Charles Ferdinand Wimar (1828–1862) oli Saksassa Siegenburgissa syntynyt taidemaalari, joka erikoistui villiä länttä ja eritoten tasankointiaanien kulttuuria kuvaaviin maalauksiin. Hän muutti 15-vuotiaana perheensä mukana St Louisiin Yhdysvaltoihin. Ranskalaissyntyisen Leon de Pomareden oppipoikana Wimar sai kosketuksen taiteeseen, ja pääsi avustamaan mestaria suurten panoraamakuvien teossa. Pomareden antama oppi ja turkiskaupan keskuksena toimineen St. Louisin kiivas syke vaikuttivat voimakkaasti nuoreen Wimariin ja edistivät hänen päätöstään löytää taiteensa oikea suunta. 1850-luvulla Wimar matkusti Saksaan opiskelemaan Düsseldorfin taideakatemiassa. Düsseldorf oli tuon ajan tärkeimpiä amerikkalaisten taiteilijoiden suosimia taidekeskuksia Euroopassa. Palattuaan vuonna 1856 takaisin St. Louisiin hän matkasi Yellowstoneen ja suurille tasangoille tutustumaan siihen alkuperäiseen amerikkalaiseen kulttuuriin, jota oli kuvannut maalauksissaan vuosien ajan. Wimarin näkyvimmiksi ja samalla myös viimeisiksi töiksi jäivät hänen tekemänsä useat seinämaalaukset St. Louisin kaupungintalossa. Vuonna 1862 hän kuoli tuberkuloosiin. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset taidemaalarit Luokka:Saksalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1828 syntyneet Luokka:Vuonna 1862 kuolleet
Hietakurki

Hietakurki (Grus canadensis) on Amerikassa ja Itä-Siperiassa pesivä kurkilintu. Lajista tunnetaan kuusi alalajia, joista nimialalaji G. c. canadensis elää Pohjois-Amerikan ja Koillis-Siperian arktisilla ja pohjoisilla alueilla, ja joka talvehtii Yhdysvaltain lounaisosissa sekä Meksikon pohjoisosissa. Alalaji G. c. rowani elää Kanadassa Brittiläisestä Kolumbiasta Ontarion pohjoisosiin, ja talvehtii samoilla seuduilla kuin nimialalaji. Alalaji G. c. tabida elää Pohjois-Amerikan keskiosissa Vancouverinsaarelta Suurten järvien alueelle, ja viettää talvensa Yhdysvaltain eteläosissa Kaliforniasta Georgiaan ja Floridaan, sekä Meksikon pohjoisosissa. Alalaji G. c. pulla elää Mississippissä, G. c. pratensis Georgiassa ja Floridassa, sekä G. c. nesiotes Kuubassa ja Isla de la Juventudilla. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Hudsoninlahdelta Kanadasta 1758.IBC Hietakurki on tavattu Suomessa ensimmäisen kerran 5. syyskuuta 2011. Lintu oli tavallisten kurkien joukossa Espoossa. Yleensäkään sitä ei ole Euroopassa tavattu kuin kymmenkunta kertaa.Hietakurki havaittu ensi kertaa Suomessa viitattu 5.9.2011 Seuraavana päivänä hietakurki nähtiin Virossa.Ornitoloogid nägid Harjumaal kanada kurge == Lähteet == Luokka:Kurjet
Australiankurki

Australiankurki (Grus rubicunda) on oseanialainen kurkilintu. Sen esiintymisalue käsittää Australian pohjois- ja itäosat. Uudessa-Guineassa elää pieni populaatio Sepik- ja Flyjokien laaksoissa. George Perry kuvaili lajin holotyypin Botany Bayn lahdelta Uudesta Etelä-Walesista vuonna 1810.IBC == Lähteet == Luokka:Kurjet
Antti Halonen (kirjailija)

Antti Halonen (3. huhtikuuta 1903 Tuusula – 22. tammikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, teatteriohjaaja ja toimittaja.Helsingin Norssin matrikkeli 1867-1992, numero 1730 Antti Halosen vanhemmat olivat taidemaalari Pekka Halonen ja Maria Mäkinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1921. Halonen opiskeli aluksi kahden vuoden ajan Helsingin yliopistossa ja opiskeli sitten teatterin eri aloja Ranskassa, Saksassa ja Amerikassa. Antti Halonen toimi kirjailijana, teatteriohjaajana ja sanomalehtimiehenä. Hän piti radioesitelmiä ja kirjoitti kolme kirjaa isästään ja Tuusulanjärven taiteilijayhteisöstä. Lisäksi hän julkaisi kaksi matkakirjaa ja yhden näytelmän. == Teokset == * Mariana: yksinäytöksinen näytelmä. Seuranäytelmiä 271. Karisto 1926 * Jättiläiset elävät yhä: näköaloja Suuresta lännestä. Tammi 1944 * Tuhat ja kaksi yötä: Hollywoodin ja Kalifornian nykyaikainen satu. Kivi, Helsinki 1945 * Vihreä aamu: Pekka Halosen siveltimen tarina. Kivi, Helsinki 1946 * Taiteen juhlaa ja arkea: Tuusulan taiteilijasiirtolan värikkäitä vaiheita Kivestä Sibeliukseen. Tammi 1951, 2. painos 1952, 3. painos 1982 * Latu lumessa: Pekka Halosen etsijäntie. Tammi 1965 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luettelo Antti Halosen lehtiartikkeleista Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Wellenkuppe

Wellenkuppe on Valais’n Alpeilla, Sveitsin Wallisissa sijaitseva 3 903 metriä korkea vuorenhuippu. ==Aiheesta muualla== Luokka:Alppien vuoret Luokka:Valais’n vuoret
Yrjö Juustila

Yrjö Henrik Juustila (29. heinäkuuta 1917 Liminka – 29. toukokuuta 1985 Hyvinkää) oli suomalainen toimittaja. Juustilan kirja Kansanedustajalla on kiire kertoi kuvitteellisen tarinan maaseudun pienviljelijöiden ja muiden vähäväkisten asioita ajamaan perustetusta Metsäpuolueesta ja sen Helsingin Kulosaaressa asuvasta puheenjohtajasta ja kansanedustajasta. Kirjan Metsäpuolueen esikuvana oli Veikko Vennamon perustama Suomen Pientalonpoikien Puolue. == Teoksia == * Kainuun talous : yksityisyritteliäisyyden viikko 1951, päätoim. Yrjö Juustila. Yksityisyrittäjäin Kainuun aluejärjestö, Kajaani 1951 * Pisara lyö ruutuun : runoja. Tekijä, Jyväskylä 1958 * Kansanedustajalla on kiire. Kirjayhtymä 1961 * Maaemon syli : 1860-luvun nälkävuosien nurmekselaisten uhrien muistolle. Nälkävuosien muistomerkkitoimikunta, Nurmes 1965 * Nurmeksen Sepot 1915-1965. Nurmeksen Sepot, Nurmes 1965 * Ken kanteleita kauniimmin : Helsingin maalaiskunnasta Vantaan kauppalaksi, tekijät Yrjö Juustila ja Olavi Vuorinen. Akateeminen kustannusliike, Helsinki 1971 == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
James Collins

* James Collins (s. 1983), walesilainen jalkapalloilija * James Collins (s. 1990), irlantilainen jalkapalloilija * James C. Collins (s. 1958), yhdysvaltalainen kirjailija * James E. Collins (s. 1953), yhdysvaltalainen eläinlääkäri ja akateemikko
Eliana Gaete

Eliana Gaete (s. 14. huhtikuuta 1932 Antofagasta) on chileläinen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pika-aitajuoksussa, pikajuoksussa ja pituushypyssä. Hän voitti Pan-Amerikan kisoissa kolme mitalia, joista kaksi oli kultaisia ja yksi hopeinen. Gaete menestyi myös Etelä-Amerikan- mestaruuskilpailuissa, joissa hän sai viisi henkilökohtaista mitalia. == Lähteet == Luokka:Chileläiset pika-aitajuoksijat Luokka:Chileläiset pikajuoksijat Luokka:Chileläiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Mahdollisesti elävät henkilöt
Annamari Sarajas

Annamari Sarajas (12. lokakuuta 1923 Nivala – 3. tammikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija ja kotimaisen kirjallisuuden professori. Sarajas valmistui ylioppilaaksi Lahden yksityisestä tyttölyseosta 1942. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1948, lisensiaatiksi 1956 ja tohtoriksi 1957 Helsingin yliopistosta. Vuosina 1948–1956 Sarajas työskenteli WSOY:llä kustannusvirkailijana. Hän oli Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden dosentti 1957–1967, kirjallisuudenhistorian henkilökohtainen ylimääräinen professori 1967–1968 ja kotimaisen kirjallisuuden professori 1968–1985. Hän toimi Uusi Suomi -lehden kulttuuritoimittajana 1957–1961 ja kulttuuriosaston päällikkönä 1965–1966. Sarajas sai valtion kirjallisuuspalkinnon 1981 kirjoituskokoelma Orfeus nukkuu (1980). Annamari Sarajaksen sisar oli taidehistorioitsija Salme Sarajas-Korte ja veli fysiologian professori Samuli Sarajas. == Teoksia == * Suomen kansanrunouden tuntemus 1500–1700-lukujen kirjallisuudessa, väitöskirja. WSOY 1956 * Elämän meri: Tutkielmia uusromantiikan kirjallisista aatteista. WSOY 1961 * Viimeiset romantikot: Kirjallisuuden aatteiden vaihtelua 1880-luvun jälkeen. WSOY 1962 * ”Pohjoisen Suomen kuvaajia.” Suomen kirjallisuus V. SKS / Otava 1965 * Suomalainen proosa Lehtosesta Sillanpäähän. Otava 1966 * Tunnuskuvia: Suomen ja Venäjän kirjallisen realismin kosketuskohtia. WSOY 1968 * Lumituisku – venäläinen aihelma. Opuscula de poesi Fennica 1. Institutum domesticarum litterarum Universitatis, Helsinki 1970 * == Suomennoksia == * Harry Martinson: Kulkijan pilvilinnat. WSOY 1949, 5. painos 1976. (Alkuteos Vägen till Klockrike.) == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset kirjallisuustieteilijät Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet Luokka:Suomalaiset professorit
Ingeborg Mello

Ingeborg Mello de Preiss (4. tammikuuta 1919 Saksa - 25\. lokakuuta 2009 Buenos Aires) oli argentiinalainen yleisurheilija, joka kilpaili kuulantyönnössä, kiekonheitossa ja keihäänheitossa. Hän voitti Pan-Amerikan kisoissa kultaa vuonna 1951 sekä kuulantyönnöstä että kiekonheitosta. Mello menestyi myös Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa, joissa hän voitti yhteensä viisitoista mitalia vuosina 1941-1963. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1948 ja 1952. Mellon parhaaksi olympiasijoitukseksi jäi 8. sija kiekonheitosta Lontoon kisoissa 1948. Mello syntyi Saksassa ja muutti Argentiinaan vasta 18-vuotiaana. Hän jatkoi urheilu-uraansa aina vuoteen 1969, jolloin hän sijoittui maansa mestaruuskilpailujen kiekonheitossa neljänneksi. == Ennätykset == * Kuulantyöntö: 12,45 m (1951) * Kiekonheitto: 42,10 m (1949) == Lähteet == Luokka:Argentiinalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Argentiinalaiset kiekonheittäjät Luokka:Argentiinalaiset keihäänheittäjät Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Ivor Montagu

Ivor Montagu () oli brittiläinen elokuvatuottaja, -ohjaaja, käsikirjoittaja, elokuvakriitikko ja pöytätennispelaaja. Hänet muistetaan ennen muuta monien Alfred Hitchcockin 1930-luvun elokuvien tuottajana. Pöytätenniksessä hänen ansionsa olivat ennen muuta järjestötoiminnassa, sillä hän oli yksi kansainvälisen pöytätennisjärjestön ITTF:n perustajajäsenistä ja pitkäaikainen puheenjohtaja. Montagu oli Ison-Britannian kommunistisen puolueen jäsen. == Ura == === Elokuvat === Montagu opiskeli eläintiedettä, mutta ajautui opintojen jälkeen 1920-luvulla elokuva-alalle. Hänen elokuvauransa ei ollut pelkkää elokuvantekoa eri tehtävissä, vaan hän oli myös kriitikko ja aktiivinen järjestö- ja ammattiyhdistystoiminnassa. Montagun ohjauksistaan merkittävimmät ovat lyhytelokuvat The Tonic, Day-Dreams ja Blue Bottles (kaikki 1928), jotka perustuivat H. G. Wellsin ideoihin ja joiden pääosassa oli Elsa Lanchester. Hän leikkasi ja kirjoitti välitekstit Hitchcockin Vuokralaiseen (1926). Gaumont Britishillä hän oli apulaistuottajana neljässä Hitchcockin elokuvassa (muun muassa Mies joka tiesi liikaa (1934) ja 39 askelta (1935). Kaupallinen elokuva ei kuitenkaan kiinnostanut vasemmistolaista Montaguta ja hän olikin kiinnostuneempi pienen budjetin poliittisista independent-elokuvista. 1925 Montagu oli perustamassa London Film Society -elokuvakerhoa, joka esitti mannereurooppalaisia taide-elokuvia ja neuvostoliittolaisia poliittisia elokuvia. Elokuvakriitikkona Montagun suurimmat ansiot olivat Sergei Eisensteinin ja Vsevolod Pudovkinin tekstien kääntäjänä. Montagu seurasi Eisensteinia hänen vierailullaan Yhdysvalloissa ja kirjoitti siitä myöhemmin kirjan With Eisenstein in Hollywood. Montagu toimi elokuvakriitikkona aina kuolemaansa asti 1984. Viimeiset arvostelunsa hän kirjoitti Sight & Sound -lehteen. Elokuvanteon ja kritiikin lisäksi Montagu oli myös aktiivinen elokuvatyöntekijöiden ammattiyhdistyksessä ACT:ssä. === Pöytätennis === Pöytätenniksessä Montagu kunnostautui etenkin järjestöpuolella. 18-vuotiaana hän oli perustamassa Englannin pöytätennisliittoa (ETTA), jonka puheenjohtajana hän toimi kolme kertaa ja presidenttinä kaksi kertaa. 1926 Montagu oli yksi kansainvälisen pöytätennisjärjestön ITTF:n perustajajäsenistä ja sen puheenjohtajana 41 vuotta (1926–1967). ITTF:än säännöt ja pöytätenniksen pelisäännöt laadittiin Montagun vanhempien lordi ja lady Swaythlingin kotona. Miesten maailmanmestaruussarjan palkinto on Swaythling Cup, joka on nimetty lady Swaythlingin mukaan. Montagu oli ensimmäinen ei-ammattipelaaja, joka hyväksyttiin ITTF Hall of Fameen. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset elokuvaohjaajat Luokka:Brittiläiset elokuvaleikkaajat Luokka:Brittiläiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Brittiläiset elokuvatuottajat Luokka:Elokuvakriitikot Luokka:Brittiläiset pöytätennispelaajat Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet Luokka:ITTF Hall of Fame
Bridget Marquardt

Bridget Marquardt (syntyjään Bridget Christina Sandmeier, s. 25. syyskuuta 1973, Oregon, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen malli, televisiokasvo ja näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten tositelevisiosarjasta The Girls Next Door. Marquart avioitui 2015 ohjaaja Nick Carpenterin kanssa. Hän aloitti 2019 podcastin, jossa keskitytään paranormaaleihin ilmiöihin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Bridget Marquardt virallinen kotisivu * Luokka:Yhdysvaltalaiset mallit Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Playboy Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eemeli Reponen

Eemeli Reponen (s. 6. kesäkuuta 1990 Nakkilafootballsquads.com) on suomalainen jalkapallomaalivahti. Reponen on edustanut Suomen poikamaajoukkueita ja 21-vuotiaiden maajoukkuetta. Reponen aloitti jalkapalloilun porilaisessa FC Jazzissa, josta hän siirtyi 16-vuotiaana Turun Palloseuraan aloittaen samalla opiskelun Aurajoen urheilulukiossa. Kaudeksi 2009 Reponen siirtyi TPS:n paikalliskilpailija Interiin. Hän debytoi Veikkausliigassa heinäkuussa 2009 Tampere Unitedia vastaan, kun hänet vaihdettiin kentälle kesken ottelun David Monsalven saatua punaisen kortin. Tuona kautena hän pelasi kaksi ottelua liigassa. Seuraavalla kaudella 2010 hän sai enemmän peliaikaa pelaten kaiken kaikkiaan 12 liigaottelussa. Kaudella 2011 liigaminuutit jäivät nollaan, sillä Interiin palannut Magnus Bahne pelasi jokaisen Interin Veikkausliiga-ottelun. Reponen lainattiinkin tuolloin Lohjan Palloon hakemaan peliaikaa. Heinäkuussa 2012 hän nousi hetkeksi Interin ykkösmaalivahdiksi Bahnen loukkaantumisen myötä. Inter vahvisti kuitenkin myöhemmin maalivahtiosastoaan alankomaalaisella Stef Doedeella., jolloin Reponen palasi penkille. Reposen sopimusta ei jatkettu kauden 2012 jälkeen. Heinäkuussa 2013 Reponen solmi loppukauden kestävän sopimuksen Kakkosen Kotkan Työväen Palloilijoiden kanssa. Huhtikuussa 2015 Reponen allekirjoitti valmennus- ja pelaajasopimuksen PIF:n kanssa, josta hän siirtyi toukokuun alussa lainalle Turun Interiin. Hän valmentaa myös muissa Länsi-Suomen seuroissa Maalivahtiklubin kautta ja pitää luentoja ympäri Suomen. Vuodeksi 2017 Reponen allekirjoitti valmennus- ja pelaajasopimuksen TPS:n kanssa. 2018 Reponen jatkoi TPS:n maalivahtivalmentajana. Hän toimi myös junioripuolella maalivahtivalmentajana. Lisäksi Reponen toimi tyttöjen U-17 ja poikien sekä U-19 maajoukkueen maalivahtivalmentajana ja lännen alueen maalivahtivalmennuskouluttajana. Vuonna 2019 Reponen aloitti Palloliiton maalivahtivalmentajien koulutuspäällikkönä. Hän toimii lisäksi u-17 poikien ja u-19 tyttöjen maajoukkueessa mukana. Näiden virkojen ohessa Reponen on FC Hongan maalivahtivalmennus johtaja. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilse Barends

Ilse Barends (16. toukokuuta 1921 – 28. tammikuuta 2007) oli chileläinen yleisurheilija, joka kilpaili korkeushypyssä, pituushypyssä, pika- aitajuoksussa ja pikajuoksussa. Hän voitti Etelä-Amerikan- mestaruuskilpailuissa kahdeksan henkilökohtaista mitalia, joista neljä on kultaisia, kolme hopeisia ja yksi pronssinen. Lisäksi Barends sai kaksi hopeamitalia maansa pikaviestijoukkueen jäsenenä. Barends rikkoi korkeushypyssä Etelä-Amerikan ennätyksen neljästi ja piti maansa ennätysta hallussaan aina vuoteen 1972 saakka. == Ennätykset == * Korkeushyppy: 163 cm (1946) == Lähteet == Luokka:Chileläiset korkeushyppääjät Luokka:Chileläiset pituushyppääjät Luokka:Chileläiset pika-aitajuoksijat Luokka:Chileläiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Kutt Calhoun

thumb|Kutt Calhoun Kutt Calhoun (oik. Melvin Calhoun Jr., Kansas City, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rap-muusikko. ==Albumit== *2004: B.L.E.V.E. *2008: Feature Presentation *2010: Raw and Un-Kutt ==Mixtapet== *2007: Flamez Mixtape == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Big Scoob

Big Scoob (Kansas City, Missouri, Yhdysvallat) on amerikkalainen rap-muusikko. Hän on ryhmän 57th Street Rogue Dog Villians entinen jäsen. ==Albumit== *2009: Monsterifik *2010: Damn Fool === 57th Street Rogue Dog Villians === *1998: It's On Now *1999: My Dog's for Life *2002: Roguish Ways *2007: New World Hustle == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Laserosoitin

Laserosoitin on pienikokoinen kannettava laser, jonka tuottama säde näkyy pienenä, värillisenä pisteenä jota voidaan käyttää karttakepin tapaan kiinnittämään katsojien huomiota tiettyihin kohteisiin tai yksityiskohtiin. Tehokkaimmat laserosoittimet voivat vahingoittaa silmiä säteen kohdistuessa niihin. Esimerkiksi Ruotsissa yli 5 mW:n osoittimien hallussapito yleisellä paikalla on ilman eri lupaa kielletty. Laserosoittimista tullut lentoliikenteen riesa Ruotsissa Iltalehti 2009 Suomessa hyväksyttävät laserosoittimet toimivat näkyvän valon aallonpituusalueella ja niiden maksimiteho on 1 mW (laserluokka 2). Poikkeuksena tästä ovat AV-laitteistot, joiden varustukseen kuuluu laserosoittimeksi tarkoitettu luokan 3R laite eli sen maksimiteho voi olla 5 mW. http://www.stuk.fi/sateilyn- hyodyntaminen/laser/fi_FI/laserosoittimet/ == Lähteet == Luokka:Laserit Luokka:Lamput
I’m Confessin’ That I Love You

”I’m Confessin’ That I Love You” on yhdysvaltalainen musiikkikappale vuodelta 1930. Sen sanoitti Al J. Neiburg Chris Smithin sävellykseen ”Lookin’ for Another Sweetie” (es. Fats Waller). Tuolloin sävellys siirrettiin Ellis Reynoldsin ja Doc Daughertyn nimiin. Kappaleen nauhoittivat sen ilmestymisvuonna muun muassa Louis Armstrong, Rudy Vallée ja Guy Lombardo. Suureksi osaksi Armstrongin ansiosta kappaleesta on tullut jazz- ja populaarimusiikin standardi. Lionel Hampton oli mukana Armstrongin nauhoituksessa rumpalina ja myöhemmin siirryttyään vibrafonistiksi äänitti kappaleen sekä oman orkesterinsa että Benny Goodmanin yhtyeen kanssa. ”Confessin’” oli saksofonisti Lester Youngin suosikkikappaleita, ja tämä nauhoittikin kappaleen useita kertoja uransa aikana. Englantilainen laulaja Frank Ifield nauhoitti listaykköseksi nousseen version vuonna 1963. Kappaleen koko nimi on ”I’m Confessin’ That I Love You”, mutta nimi lyhennetään usein milloin mihinkin muotoon. Usein käytettyjä ovat muun muassa ”Confessin’ (That I Love You)”, ”I’m Confessin’” ja pelkkä ”Confessin’”. Ranskalaissyntyinen Fabienne Delsol julkaisi kappaleen 2007 toisella levyllään Between You and Me nimellä ”I'm Confessin'”. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1930 kappaleet Luokka:Jazzstandardit