EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
John Veitch (runoilija)

John Veitch (26. lokakuuta 1829 Peebles, Scottish Borders – 3. syyskuuta 1894 Peebles) oli skotlantilainen runoilija, filosofi ja historioitsija.John Veitch (1829-1894). Scottish Philosphy. Viitattu 4.5.2023. John Veitch syntyi Peeblesissä, Skotlannin etelärajalla. Hänen isänsä oli Espanjan-sodan veteraani ja äitinsä uskonnollinen. Äiti kannatti filosofi Thomas Chalmersin johtamaa vapaakirkkoliikettä. Veitch sai hyvän koulutuksen paikallisissa kouluissa, joissa hänen luokkatovereidensa joukossa oli Henry Calderwood, myöhemmin Edinburghissa moraalifilosofian professori. Veitch sai apurahan opintoihin Edinburghin yliopistossa. Hän valmistui ylioppilaaksi 16-vuotiaana vuonna 1845. Vaikka Veitch pysyi syvästi uskonnollisena, hän hylkäsi pappisuran ja työskenteli jonkin aikaa yksityisopettajana Pohjois- Skotlannissa. Akteemisella uralla Veich nimitettiin 1860 St Andrewsin yliopiston logiikan, metafysiikan ja retoriikan professoriksi ja siten moraalifilosofian professorin tehtävään ja neljä vuotta myöhemmin Glasgow'n yliopiston logiikan ja retoriikan professoriksi. Veitchiä pidettiin loistavana älyllisenä ja erinomaisena filosofina. Jo ennen kuin hän sai yliopiston viran, hän oli kääntänyt Descartesin teoksia englanniksi, ja siten hänestä tuli filosofi, joka esitteli Descartesin ensimmäisenä englanninkieliselle yleisölle. Jälkeenpäin katsottuna se oli ehkä hänen suurin filosofinen saavutuksensa. Intuitionistisena filosofina hän jäi Sir William Hamiltonin varjoon. Nykyisin lähes unohdetulla Hamiltonilla oli omana aikanaan vahva kansallinen ja kansainvälinen filosofinen ja älyllinen arvovalta. ==Teoksia== * Memoir of Dugald Stewart 1857 * Memoir of Sir William Hamilton, Bart (1869) Blackwood’s Philosophical Classics * The Tweed, and other Poems (1875) * Lucretius and the Atomic Theory (1875) * The history and poetry of the Scottish border; their main features and relations (1878) * Institutes of Logic (1885) * The feeling for nature in Scottish poetry (1887) * Knowing and Being (1889) * Merlin and other poems (1889) * Dualism and Monism, and other essays (1895) * Border Essays (1896). ==Lähteet== Luokka:Skotlantilaiset filosofit Luokka:Skotlantilaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1829 syntyneet Luokka:Vuonna 1894 kuolleet
Kauppilan kartano

Kauppilan kartano on Iihin Iijoen törmälle vuonna 1895 rakennettu hirsikartano. Kartano on museoviraston suojelukohde ja nykyisin siinä on majoitustoimintaa. Kauppilan Kartanon on rakentanut Siltavouti Erkki Veijola. Oulun läänin kuvernööri (maaherra) nimitti Veijolan siltavoudiksi vuonna 1858. Vuonna 1905 Veijola myi kartanon Pekka Ahmavaaralle, joka oli merkittävä suomalainen poliitikko, valtiopäivämies ja kunnallispolitikko. Kauppilan kartano on täysin restaroitu vuonna 2017 majoituskäyttöön. Kartano tunnetaan nyt nimellä Villa Kauppila. Villa Kauppila tarjoaa majoitus-ja juhlapalveluita. == Aiheesta muualla == * https://www.villakauppila.fi * https://www.kaleva.fi/oululaiset-hanna-ja-titta-alkoivat-majatalon- emann/1760826 Luokka:Iin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kartanot
San Clementen kirkko

San Clementen kirkko (it. Basilica di San Clemente al Laterano) on keskiaikainen kirkko Roomassa lähellä Colosseumia. Se rakennettiin 1100-luvulla dominikaaniseksi konventiksi. 1600-luvulla kirkon ylläpito luovutettiin irlantilaisille dominikaanimunkeille, jotka edelleen jatkavat vuonna 1857 aloitettuja arkeologisia kaivauksia kirkon alla. Kirkko on omistettu pyhälle paavi Klemens I:lle, jonka katsotaan kuolleen vuonna 101 ja olleen neljäs Rooman paavi. Polkunen 2007 Kirkko on Basilica minor, jonka kunnianimen paavi myöntää tärkeimmille kirkoille riippumatta siitä, ovatko ne arkkitehtuuriltaan basilikoja. Maanpäällisen rakennuksen lisäksi kirkon alla on kaksi arkeologista kerrostumaa, 300-luvun basilika ja mahdollisesti tasavallan aikainen asuintalo, joka ehkä tuhoutui Rooman palossa vuonna 64. == Nykyinen kirkko == Nykyinen kirkko rakennettiin 1100-luvulla, ja se on kolmilaivainen basilika, jossa on nähtävillä antiikin ajan pylväitä, kosmaattinen lattiakoristelu, hautakiviä ja mosaiikkeja. Apsismosaiikki Ristin voitto on 1100-luvulta. Kirkon keskellä on korkea kuoriaitaus (schola cantorum), joka on siirretty aiemmasta kirkosta. Pyhän Katariina Aleksandrialaisen kappelin freskot ovat 1400-luvun alusta. Niissä Katariina käännyttää keisari Maxentiuksen puolison ja roomalaisia reettoreita kristinuskoon. == 300-luvun basilika == San Clementen kirkko rakennettiin aikaisemman, jo 300-luvulla rakennetun kolmilaivaisen basilikan päälle sen jälkeen, kun normannit olivat tuhonneet entisen kirkon 300-luvulla. Paavi Paschalis II antoi täyttää sen rauniot uuden kirkon perustaksi. Basilika sijaitsee neljä metriä maan alla ja on rakennettu sen alla olevia rakennelmia hyödyntäen. Basilikaan kuului myös eteishalli (narthex) sekä apsis.Boyle 1989, s. 9 ja erillinen liite == Roomalainen asuintalo == Alimpana arkeologisena kerroksena ovat roomalaisen talon rauniot. Rakennus ehkä tuhoutui Rooman palossa vuonna 64. Sen jälkeen paikalle pystytettiin ensimmäisellä kristillisellä vuosisadalla komea tuffikivestä tehty teollisuusrakennus, nähtävästi rahapaja sekä tiilistä tehty asuintalo (insula) pienine asuntoineen. Rakennusten välissä oli kuja. Insulan pihalle rakennettiin luultavasti 200-luvulla pieni Mithran temppeli (mithraeum), jonne mahtui 30-40 miestä. Sen lähellä on niin sanottu mithra-koulu eli iso huonetila, jonka käyttöä ei tunneta. Luolan uumenissa solisee myös lähde, joka löydettiin vuonna 1937. == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Rooman kirkot Luokka:Rooma
Nutturlan Makasiiniteatteri

Nutturlan Makasiiniteatteri on Nousiaisten Nutturlassa toimiva vuonna 1983 perustettu harrastajateatteri, joka järjestää kesäteatteriesityksiä maatalousrakennus Kollin makasiinilla. Muina aikoina teatterin toimipaikka on Nousiaisten Nummen työväentalo. Teatterin ohjelmisto koostuu kotimaisista näytelmistä ja klassikoista sekä farsseista. Teatterilla on 3–4 ensi-iltaa ja noin 30 näytäntöä vuodessa. Näytösten lisäksi teatteri järjestää koulutustoimintaa ja ylläpitää pukuvuokraamoa Nousiaisten Kalliopohjalla. Teatterin ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Risto Harne 17 vuoden ajan. Seuraavana puheenjohtajana toimi Sari Päiviö. Teatterin nykyinen puheenjohtaja on Riia Bergring. Vuonna 1997 teatteri teki ensimmäisen vierailuesityksen ulkomailla Amerikan Suomi-Seuran kutsumana. Floridaan suuntautuneen matkan ohjelmistossa oli komedia Kesänaapurit. Teatterin 40-vuotisen historian kunniaksi makasiiniteatterin hallitus päätti maaliskuussa 2023 nimetä perustajajäsenet Risto ja Irma Harneen teatterin kunniajäseniksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Nutturlan Makasiiniteatterin verkkosivut Luokka:Suomen teatterit
Davíð Oddssonin IV hallitus

Davíð Oddssonin IV hallitus oli Islannin hallitus, joka muodostettiin vuoden 2003 parlamenttivaalien jälkeen ja joka hallitsi vuoteen 2004 asti. Hallitus oli itsenäisyyspuolueen ja edistyspuolueen koalitiohallitus. == Ministerit == == Lähteet == Luokka:Islannin hallitukset
Tómas Ingi Olrich

Tómas Ingi Olrich (s. 13. helmikuuta 1943) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi Islannin opetusministerinä vuosina 2002–2003 ja Islannin Ranskan-suurlähettiläs vuosina 2005–2009. Tómas syntyi Akureyrissä. Hän opiskeli vuosina 1963–1964 ranskan kieltä ja historiaa Islannin yliopistossa sekä myöhemmin ranskan kieltä ja kirjallisuutta, englannin kieltä sekä maantiedettä Montpellier’n yliopistossa, josta hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi () vuonna 1967 ja modernien humanististen tieteiden maisteriksi () vuonna 1970. Hän toimi Akureyrin lukiossa opettajana vuosina 1970–1991 ja apulaisrehtorina vuosina 1973–1983. Vuosina 1971–1973 hän toimi akureyriläisen hotellin johtajana. Vuonna 1991 hänet valittiin Alþingiin. Vuosina 1993–1995 hän toimi ETYJin parlamentaarisen yleiskokouksen Islannin-valtuuskunnan puheenjohtajana. Vuosina 1998–2002 hän toimi Alþingin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajana. Vuosina 1999–2002 hän toimi Naton parlamentaarisen yleiskokouksen Islannin- valtuuskunnan puheenjohtajana. Vuosina 2002–2003 hän toimi opetusministerinä. Vuoden 2003 lopussa Tómas erosi hallituksesta ja Alþingistä ja aloitti seuraavan vuoden lokakuussa Islannin Ranskan-suurlähettiläänä. Hän toimi suurlähettiläänä vuoteen 2009 asti. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Islannin ministerit Luokka:Suurlähettiläät
Timo Kervinen

Timo Kervinen (29. syyskuuta 1957 Kajaani – 22. maaliskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja toimittaja. Hän toimi 1980-luvulta lähtien kokoomuksessa muun muassa poliittisen osaston päällikkönä, eduskuntaryhmän sihteerinä, Ilkka Suomisen erityisavustajana sekä puoluelehti Verkkouutisten pääkirjoitustoimittajana. Kervinen kuoli sairauskohtaukseen 49-vuotiaana. == Teokset == * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Paperin marmorointi

Paperin marmorointi on väritystekniikka, jonka tulos muistuttaa leikattua marmoria. Tekniikka perustuu siihen, kun vedessä kelluvia värejä sotketaan ja ne imaistaan paperiin. Marmoroitua paperia käytetään usein esimerkiksi alustana kalligrafiassa ja kirjojen esilehtinä. Yleisimmässä paperin marmorointitekniikassa otetaan matala astia, joka täytetään vedellä. Sitten veteen laitetaan haluttu määrä veteen liukenemattomia värimusteita. Värejä puhallellaan tai siirrellään varovasti esimerkiksi puutikulla. Kun värit on saatu haluttuun muotoonsa, niin vedenkestävä paperi kastetaan vesialtaassa olevaan värimuodostelmaan ja annetaan kuivua. Ensimmäisten todisteiden paperin marmoroinnista uskotaan löytyneen Itä-Aasiasta. Siellä 900-luvulla kirjoitetussa tekstissä puhutaan muun muassa mustekynistä ja paperista. Eräs marmoroinnin muoto nousi suosioon 1400-luvulla islamilaisilla alueilla. Eurooppaan ilmiö tuli 1600-luvulla itämaisten kauppamatkustajien mukana, jossa se herätti kiinnostusta esimerkiksi filosofien ja tiedemiesten keskuudessa. Luokka:Paperityöt
Ramsteinin lentotukikohta

Ramsteinin lentotukikohta () on pääosin Yhdysvaltojen käyttämä suuri sotilastukikohta Rheinland-Pfalzissa Saksassa. Se on Yhdysvaltojen ilmavoimien Euroopan–Afrikan osaston (USAFE-AFAFRICA) ja Naton Allied Air Commandin johtokeskus. == Historia == Ramstein rakennettiin Yhdysvaltain asevoimien käyttöön toisen maailmansodan jälkeen. Rakentaminen alkoi vuonna 1948 Ranskan kanssa, koska USA halusi Länsi-Saksaan hävittäjäyksiköitään. Kaksi tukikohtaa rakennettiin; Ramstein Air Station (komentokeskus useille USAn ja Naton yksiköille) ja Landstuhl Air Base (hävittäjätukikohta). Landstuhl avattiin 1952 ja Ramstein 1953. Nykyään tukikohdat ovat yhtenäistä aluetta. Vuonna 1988 tukikohdassa tapahtui tuhoisa lentonäytösonnettomuus. 70 ihmistä sai surmansa, kun ilmassa törmänneiden lentokoneiden osia, polttoainetta ja suuri tulipallo osui yleisöön. 1990-luvulta eteenpäin Ramstein on ollut useiden Lähi-idän ja Afrikan operaatioiden tärkein tukikohta (mm. Persianlahden sota, Irakin sota, Afganistanin sota). Se on toiminut logistisena keskuksena ja lennokki-iskujen tiedonvälityskeskuksena. Tukikohta se on hyvin varusteltu ja maantieteellisesti hyvässä sijainnissa. Esimerkiksi Yhdysvalloista Lähi-itään kulkevat sotilaslennot voivat tehdä välilaskun sopivasti Ramsteinissa, ja tukikohdan varastoista voi toimittaa materiaalia sotatoimialueelle. Ramstein oli tärkeässä asemassa vuonna 2021, kun yhdysvaltalaiset joukot vedettiin lopullisesti pois Afganistanista, Taliban nousi takaisin valtaan ja Länsimaat joutuivat evakuoimaan nopeasti valtavan määrän heille työskennelleitä afganistanilaisia perheineen pois maasta. Lähes 35 000 Yhdysvaltoihin evakuoitavaa ihmistä lennätettiin väliaikaisesti Ramsteiniin, jossa he asuivat prosessoinnin ajan ennen lentojaan Yhdysvaltoihin. Huhtikuussa 2022 tukikohdassa pidettiin kansainvälinen konferenssi, jonka tarkoituksena oli keskustella Venäjän hyökkäyksestä Ukrainaan, erityisesti Ukrainan puolustuskyvystä, sekä luvata ja koordinoida Ukrainalle jatkotukea myös sodan jälkeen. == Nykyään == Nykyään tukikohdan alueella on kaksi kiitorataa ja useita lentotoimintaa tukevia tiloja. Työntekijöille perheineen on asuinalueet ja muun muassa neljä koulua. Kaiserslauternin alueella on suurin Yhdysvaltojen ulkopuolella asuva amerikkalaisten yhteisö. == Yksiköt == === Yhdysvaltain ilmavoimat === ==== United States Air Forces in Europe – Air Forces Africa (USAFE-AFAFRICA) ==== * Komentokeskus * Third Air Force ** Komentokeskus ** 86th Airlift Wing ** 435th Air Expeditionary Wing ** 435th Air Ground Operations Wing ==== Air Combat Command (ACC) ==== * Sixteenth Air Force ** 480th Intelligence, Surveillance and Reconnaissance Wing ==== Air Mobility Command ==== * United States Air Force Expeditionary Center ** 521st Air Mobility Operations Wing === Yhdysvaltain maavoimat === ==== United States Army Europe and Africa (USAREUR-AF) ==== * 21st Theater Sustainment Command === Nato === ==== Supreme Headquarters Allied Powers Europe (SHAPE) ==== * Allied Air Command == Lähteet == Luokka:Saksan ilmavoimien lentotukikohdat Luokka:Yhdysvaltain ilmavoimien lentotukikohdat Luokka:Rheinland-Pfalz
Matolääke

Matolääke on mikä tahansa lääke, jota käytetään loismatojen häätämiseen. Ne tainnuttavat tai surmaavat madot vahingoittamatta niiden isäntänä toimivaa eläintä tai ihmistä. ==Lääkkeitä== * Bentsimidatsoli-johdannaiset (Suomessa tarvitaan ihmisten hoitamiseen erikoislupa) **Albendatsoli - tehoaa Strongyloides-matoihin, sukkulamatoihin, piiskamatoihin, heisimatoihin ja koukkumatoihin **Mebendatsoli - tehoaa erilaisiin sukkulamatoihin **Tiabendatsoli - tehoaa erilaisiin sukkulamatoihin **Fenbendatsoli - tehoaa erilaisiin loisiin **Triklabendatsoli - tehoaa maksamatoihin **Flubendatsoli - tehoaa useimpiin suolistoloisiin *Pyrviini - kihomatojen häätämiseen *Piperatsiini - kihomatojen ja suolinkaisten häätämiseen *Avermektiinit, mukaanlukien ivermektiini - tehoaa useimpiin suolistoloisiin ja sydänmatoihin, mutta ei laakamatoihin *Dietyylikarbamatsiini - käytetään elefanttitaudin, jokisokeuden ja loiaasin hoitoon, ja eläimillä sydänmatojen häätämiseen *Pyranteeli - tehoaa useimpiin suolistossa loisiviin sukkulamatoihin, Suomessa käytössä vain eläinlääkkeenä *Levamisoli - käytetään suolinkaisten ja koukkumatojen häätämiseen *Niklosamidi ja oksiklotsanidi - heisimatojen hävittämiseen *Nitatsoksanidi - tehoaa suolinkaisiin sekä moniin alkueläimiin *Oksamnikiini - käytetään heisimatojen torjuntaan, mm. skistosomiaasin hoitoon *Pratsikvanteeli - käytetään heisimatojen, maksamatojen, tiehytmatojen ja halkiomatojen häätämiseen *Oktadesipeptidit kuten emodepsidi - tehoavat moniin suolistomatoihin *Monepanteeli - tehoaa moniin sukkulamatoihin, myös niihin, joilla on vastustuskyky muita matolääkkeitä vastaan *Spiroindolit kuten derkvanteeli - tehoaa moniin sukkulamatoihin, myös niihin, joilla on vastustuskyky muita matolääkkeitä vastaan *Artemisiniini - tehoaa moniin loismatoihin; ensisijassa malarialääke ==Lähteet== Luokka:Loistautien lääkkeet
Haamut (Pac-Man)

Blinky, Pinky, Inky ja Clyde () (tunnetaan yhdessä nimellä Ghost Gang) ovat Toru Iwatanin luoma kvartetti hahmoja Pac-Man-pelisarjassa. He ovat Pac-Manin yleisimmät pääviholliset. Heidän ensiesiintymisensä tapahtui vuonna 1980 Pac- Man-kolikkopelissä. Ensiesiintymisensä jälkeen he ovat esiintyneet jokaisessa Pac-Man-pelissä joskus vihollisina ja joskus liittolaisina. Ryhmässä on ollut mukana muitakin haamuja, kuten Sue Ms. Pac-Manissa, Tim Jr. Pac-Manissa ja Funky ja Spunky Pac-Maniassa. Kuitenkaan nämä haamut eivät ole olleet mukana muissa peleissä. Ryhmä on sittemmin saanut positiivisen vastaanoton, ja sitä pidetään yhtenä kaikkien aikojen tunnistetuimmista videopeliroistoista. == Tunnetut haamut == Väri Pac-Man (1980) Pac-Man (1980) Pac-Man (1980) Pac-Man (1980) Pac-Man (1980) Pac-Man (1980) Pac-Man (Nykyhetki) Pac-Man (Nykyhetki) Väri Hahmo/Luontenpiirre (Namco) Käännös englanniksi Japaninkielinen lempiniminimi Käännös englanniksi Vaihtoehtoinen hahmo Vaihtoehtoinen lempinimi Hahmo/Luontenpiirre (Midway) Englianninkielinen lempinimi Punainen Oikake () Chaser Akabei () Red guy Urchin Macky Shadow Blinky Pinkki Machibuse () Ambusher Pinkī () Pinky Romp Micky Speedy Pinky Syaani Kimagure () Fickle Aosuke () Blue guy Stylist Mucky Bashful Inky Oranssi Otoboke () Feigned Ignorance Guzuta () Slow guy Crybaby Mocky Pokey Clyde Väri Luonne Lempinimi Purppura Hidas Sue Keltainen Pelästynyt Kinky Harmaa Unelias Spunky Harmaa-vihreä Terävä Orson Tummanpurppura Synkkä Spooky Vihreä Päättäväinen Funky Valkoinen Ahne Wandy == Huomautukset == == Lähteet == Luokka:Pac-Man Luokka:Videopelihahmot
Hårdh

Hårdh on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Adolf Hårdh ( (1807–1855), suomalaissyntyinen Ruotsiin muuttanut graafikko * Axel August Hårdh (1840–1898), suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies * C. A. Hårdh (1835–1875), ruotsalainen valokuvaaja * H. E. J. Hårdh (1877–1944), suomalainen lyseon ja lukion lehtori ja oppikirjojen tekijä * Hjalmar Hårdh (1881–1948), suomalainen valo- ja elokuvaaja * J. E. Hårdh (1917–2014), suomalainen kasvipatologi ja professori * Rafael Hårdh (1839–1908), suomalainen opettajaseminaarin lehtori ja oppikirjojen tekijä
Buuaus

Buuaus (myös buuaaminen, ) on yleisö- ja urheilutapahtumissa esiintyvä tapa, jolla yleisö tuo ilmi kokemansa vastenmielisyyden, inhon tai vihan tunteen näkemäänsä esitystä, esiintyjää tai urheilijaa kohtaan. Buuaus toteutetaan huutamalla yhteen ääneen sanatonta ”buu”-huutoa. Buuaukseen voidaan myös liittää muita eleitä, joilla kielteistä sanomaa pyritään korostamaan. Perinteinen tapa tehostaa buuausta on esimerkiksi peukalon alas päin pitäminen. Buuausta pidetään usein huonotapaisena ja epäkunnioittavana käytöksenä. Buuaus saattaa nostattaa kohteessaan voimakkaan kielteisiä tunteita, ja aiheetonta buuausta saatetaankin pitää suorastaan häpellisenä ja mauttomana toimintana. == Buuaus urheilussa == Buuaus urheilutapahtumissa on verrattain yleistä. Buuauksella voidaan tuoda esimerkiksi ilmi inhoa tiettyä urheilijaa kohtaan tai joukkuelajeissa laajemmin koko joukkuetta kohtaan, mikäli pelaavien joukkueiden kannattajien välillä on voimakasta vastakkainasettelua. Buuaus voi myös liittyä pelitilanteisiin. Esimerkiksi jalkapallossa punaisen kortin myötä kentältä postuvalle pelaajalle saatetaan buuata. == Buuaus mielipiteenilmauksena == Buuauksella voidaan tuoda ilmi myös poliittisia mielipiteitä. Esimerkiksi jalkapallon maailmanmestaruuskisoissa Qatarissa 2022 Iranin jalkapallomaajoukkueen kannattajien buuaus maansa kansallishymnin yhteydessä aiheutti laajaa mediahuomiota. Buuaus ajoittui yhteen Iranissa esiintyvien laajojen protestien kanssa, mikä teki buuauksen poliittisesta viestistä tavallsitakin voimakkaamman. Kansallishymnien lisäksi myös tiettyjen muiden merkityksellisten eleiden buuaus, kuten Black Lives Matter -liikkeen myötä aloitettujen polvistumisten buuaus, saattaa toimia poliittisena viestinä ja herättää myös vahvoja kielteisiä tunteita. == Lähteet == Luokka:Urheilukulttuuri
Portlandkivi

Portlandkivi on kermanvalkoista kalkkikiveä (tarkalleen ottaen ooliittia), jota saadaan Dorsetin rannikolla sijaitsevalta Portlandin saarelta Lounais- Englannista. Saarella sijaitseva kiviesiintymä muodostui myöhäisjurakaudella noin 145–163,5 miljoonaa vuotta sitten, jolloin Iso-Britannia sijaitsi subtrooppisilla leveysasteilla. Portlandkivi kestää hyvin rapautumista mutta on silti helposti työstettävää, minkä vuoksi se on ollut suosittu rakennusmateriaali satojen vuosien ajan. Portlandkiveä hyödynnettiin rakentamisessa jo roomalaisten hallitessa Britanniaa. Sitä alettiin tuoda Lontooseen 1300-luvulta lähtien, ja monet kaupungin merkittävimmistä rakennuksista onkin rakennettu juuri portlandkivestä, esimerkiksi vanha Westminsterin palatsi (1347), Lontoon Tower (1349) ja osittain myös Buckinghamin palatsi (1854). Christopher Wren käytti sitä St. Paulin katedraalissa ja monissa muissa Lontooseen suunnittelemissaan kirkoissa. Myös New Yorkissa sijaitsevan Yhdistyneiden kansakuntien päämajassa on käytetty portlandkiveä. == Lähteet == Luokka:Sedimenttikivilajit Luokka:Rakennusmateriaalit Luokka:Brittiläinen arkkitehtuuri Luokka:Dorset
Gianni Franciolini

Gianni Franciolini (Giovanni Battista Franciolini; 1. kesäkuuta 1910 Firenze – 1. tammikuuta 1960 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Franciolini, Gianni. Francesco Bono - Dizionario Biografico degli Italiani. Franciolini aloitti elokuvien tekemisen nuorena. Hän matkusti 20-vuotiaana vuonna 1930 Pariisiin, jossa hän oleskeli avantgarde-piireissä ja oli Eugène Deslawin ja Georges Lacomben apulaisohjaajana. Palattuaan Italiaan hän oli avustajana Camillo Mastrocinquen ja Mario Soldatin elokuvissa. Hän debytoi ohjaajana vuonna 1939 ja teki kolme dokumenttia, yhden Firenzestä Ubaldo Magnaghin kanssa, yhden Roomasta ja kolmannen nimeltä Vérités sur l'Italie. Franciolini ohjasi vuonna 1942 yhden menestyneimmistä teoksistaan ​​Fari nella nebbia, jossa hän osoitti kykynsä luoda aistillisuutta, tunnelmia ja synkkyyttä, johtuen ilmeisistä ranskalaisten filmien vaikutuksesta (ohjaajat Jean Renoir ja Marcel Carné erityisesti). Se on laskettava niihin elokuviin, jotka tasoittivat hänen tietään neorealismiin. Sodan jälkeen Franciolini kuvasi muita, edelleen teatteriteksteihin perustuvia melodraamoja, kuten Vivianin Notte di tempesta (1946), tai kirjallisia, kuten Tolstoin Kreutzersonaattiin pohjautuvan filmin Amanti senza amore. Käsikirjoittaja Cesare Zavattinin kanssa Franciolini astui neorealismin tielle. Sen vaikutuksesta hän ryhtyi 1950-luvun puolivälissä tekemään episodisia elokuvia. Elokuvan Villa Borghese (1953) kuvauksissa Franciolini osoitti Simone Emilianin mukaan hienoa herkkyyttä naismuotokuvien rakentamisessa, jotka tietyllä tavalla näyttävät ennakoivan Antonio Pietrangelin elokuvia. Elokuvalla Racconti romani (1955) Franciolini voitti parhaan ohjaajan ja parhaan tuottajan David di Donatello -palkinnon (tuottajana Niccolò Theodoli). ==Filmografia== *Vérité sur l'Italie (1939) *L'ispettore Vargas (1940) *Fari nella nebbia (1942) *Giorni felici (1943) *Addio, amore! (1943) *Notte di tempesta (1946) *Amanti senza amore (1947) *La sposa non può attendere (1949) *Kohtalon kilparata (Ultimo incontro) (1951) *Päivää elefantti (Buongiorno, elefante!) (1952) *Meidän naisemme (Siamo donne) (1953) *Nainen kadulta (Il mondo le condanna) (1953) *Villa Borghese (1953) *Il letto (Jakso Il divorzio) (1954) *Racconti romani (1955) *Le signorine dello 04 (1955) *Peccato di castità (1956) *Kesätarinoita (Racconti d'estate) (1958) *Ferdinando I° re di Napoli (1959) ==Lähteet== Luokka:Italialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Bulgarian parlamenttivaalit 2013

Bulgarian parlamenttivaalit 2013 toimitettiin Bulgariassa 12. toukokuuta 2013. Vaaleissa valittiin 240 edustajaa Bulgarian kansalliskokoukseen. Maan pääministeri erosi ennen vaaleja toukokuussa esimerkiksi korruptionvastaisten mielenosoitusten takia, ja koska uutta hallitusta ei saatu tehtyä, järjestettiin uudet vaalit. Vaaleissa oli ehdolla 8 148, joista noin kolmannes naisia. Vaaleissa noin 52 prosenttia äänioikeutetuista kävi äänestämässä, ja valituista 59 oli naisia. == Tulokset == Puolueet saivat paikkoja seuraavasti: * GERB: 97 * Koalitio Bulgarian puolesta: 84 * Oikeuksien ja vapauksien liike: 36 * Hyökkäys: 24. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2013 vaalit Parlamenttivaalit 2013
Bulgarian parlamenttivaalit 2009

Bulgarian parlamenttivaalit 2009 toimitettiin Bulgariassa 5. heinäkuuta 2009 240 uuden Bulgarian kansalliskokouksen edustajan valitsemiseksi. Vaaleissa oli ehdolla 20 puoluetta ja koalitiota. GERB, joka ei ollut ennen vuotta 2009 kansalliskokouksessa, voitti vaalit. Valituista 50 oli naisia. Vaaleissa annettiin 4 345 450 ääntä, ja äänestysaktiivisuus oli 61 %. == Tulokset == Paikkajako oli vaalien jälkeen seuraava: * GERB: 116 * Koalitio Bulgarian puolesta: 40 * Oikeuksien ja vapauksien liike: 38 * Hyökkäys: 21 * Sininen koalitio: 15 * Järjestys, laki ja oikeus: 10. == Lähteet == Parlamenttivaalit 2009 Luokka:Vuoden 2009 vaalit
Bulgarian parlamenttivaalit 2005

Bulgarian parlamenttivaalit 2005 toimitettiin 25. kesäkuuta 2005 Bulgariassa. Vaaleissa valittiin 240 edustajaa Bulgarian kansalliskokoukseen nelivuotiskaudelle. Vaaleissa äänestysaktiivisuus oli 55,8 %. Parlamentti aloitti työnsä 11. heinäkuuta 2005. Uusi hallitus hyväksyttiin 15. elokuuta 2005. Hallitukseen kuului Koalitio Bulgarian puolesta, Kansallinen liike vakauden ja vaurauden puolesta ja Oikeuksien ja vapauksien liike. == Tulokset == Puolueet saivat paikkoja seuraavasti: * Koalitio Bulgarian puolesta: 82 * Kansallinen liike vakauden ja vaurauden puolesta: 53 * Oikeuksien ja vapauksien liike: 34 * Hyökkäyskoalitio: 21 * Demokraattiset voimat: 20 * Demokraatit vahvan Bulgarian puolesta: 17 * Bulgarian kansanunioni: 13. == Lähteet == Parlamenttivaalit 2005 Luokka:Vuoden 2005 vaalit
Bulgarian parlamenttivaalit 2001

Bulgarian parlamenttivaalit 2001 toimitettiin Bulgariassa 17. kesäkuuta 2001. Vaaleissa valittiin 240 edustajaa Bulgarian kansalliskokoukseen nelivuotiskaudelle. Vaalit voitti Kansallinen liike vakauden ja vaurauden puolesta, joka sai puolet parlamentin paikoista. Naisia kansalliskokoukseen valittiin 63. Äänestysaktiivisuus oli 67 %. == Tulokset == Paikkajako vaalien jälkeen oli seuraava: * Kansallinen liike vakauden ja vaurauden puolesta: 120 * Demokraattisten voimien unioni:51 * Bulgarian puolesta: 48 * Oikeuksien ja vapauksien liike: 21. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2001 vaalit Parlamenttivaalit 2001
Bulgarian parlamenttivaalit 1997

Bulgarian parlamenttivaalit 1997 toimitettiin Bulgariassa 19. huhtikuuta 1997. Vaalit järjestettiin, koska 19. helmikuuta 1997 kansalliskokous päätettiin hajottaa. Hajotus johtui lakoista ja mielenosoituksista sosialistihallitusta vastaan. Äänestysaktiviisuus oli 58,9 %. Demokraattisten voimien unioni sai enemmistön paikoista. Valituista 26 oli naisia. == Tulokset == Paikkajako oli vaalien jälkeen seuraava: * Demokraattisten voimien unioni: 137 * Bulgarian sosialistinen puolue: 58 * Oikeuksien ja vapauksien liike: 19 * Eurooppalainen vasemmisto: 14 * Yritystoimintablokki: 12. == Lähteet == Parlamenttivaalit 1997 Luokka:Vuoden 1997 vaalit
Villemurlin

Villemurlin on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 47 kilometriä Orléansin kaupungista kaakkoon. pienoiskuva|vasen|Sinisten tikkaiden kylä Kunta tunnetaan "sinisten tikkaiden kylänä". Perinne sai alkunsa kun aikoinaan hevos- ja härkäkärryjä valmistaneet kärryntekijät maalasivat tikkaansa siniseksi. Perinne elvytettiin vuonna 2005, ja siitä lähtien on järjestetty vuosittain sinisten tikkaiden -festivaali syyskuussa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Loiret’n kunnat
Bulgarian parlamenttivaalit 1994

Bulgarian parlamenttivaalit 1994 toimitettiin Bulgariassa 18. joulukuuta 1994 kansalliskokouksen hajottamisen (17.10.1994) jälkeen. Vaalit olivat kolmannet, joissa oli käytössä monipuoluejärjestelmä. Vaaleissa valittiin 240 edustajaa maan kansalliskokoukseen. Vaaleissa oli neljän prosentin äänikynnys. == Tulokset == Paikkajako vaalien jälkeen: * Bulgarian sosialistinen puolue: 125 * Demokraattisten voimien unioni: 69 * Demokraatit - BZNS: 18 * Oikeuksien ja vapauksien liike: 15 * Yritystoimintablokki: 13. == Lähteet == Parlamenttivaalit 1994 Luokka:Vuoden 1994 vaalit
Pohjanmerikarhu

Pohjanmerikarhu eli beringinhylje (Callorhinus ursinus)Lajitietokeskuksen lajiluettelo: Beringinhylje on korvahylkeisiin kuuluva Tyynenmeren pohjoisosissa elävä nisäkäslaji. Pohjanmerikarhulla on hyvin huomattava sukupuolidimorfismi; aikuiset urokset ovat nimittäin 30–40 % pidempiä ja yli 4,5 kertaa painavampia kuin aikuiset naaraat.Iucn Redlist: Northern Fur Seal ==Lähteet== Luokka:Korvahylkeet Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Birger Ljungberg

Birger Ljungberg (7. kesäkuuta 1884 Fredrikstad – 20. huhtikuuta 1967 Fredrikstad) oli norjalainen upseeri ja Høyren poliitikko. Hän toimi Norjan puolustusministerinä 1939–1941 sekä lyhyesti keväällä 1942. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puolustusministerit Luokka:Norjalaiset upseerit Luokka:Vuonna 1884 syntyneet Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Nové Zámky

Nové Zámky on kaupunki Lounais-Slovakiassa. Vuonna 2021 kaupungissa asui vajaa 40 000 asukasta. == Maantiede ja ilmasto == Kaupungin keskusta on rakennettu Nitrajoen rannalle. Vuoden lämpimin kuukausi on heinäkuu, jonka keskilämpötila on 20,1°C. Nové Zámkyn kaikkien aikojen alin mitattu lämpötila on vuodelta 1929 jolloin se kävi -35°C asteessa. == Historia == Nové Zámkyn ensimmäinen linnoitus valmistui jo 1540-luvulla, kun se rakennettiin puolustukseksi turkkilaisia vastaan. Toisen linnoituksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1573. Kaupunki onkin nimetty näiden kahden linnoituksen mukaisesti monikkoon. Turkkilaiset valtasivat kaupungin vuonna 1663 ja hallitsivat sitä seuraavat 20 vuotta. Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan armeija vapautti sen vuonna 1685. Tämän jälkeen linnoitus menetti hiljalleen sotilaallista merkitystään ja se purettiin 1720-luvulla. == Urheilu == Jääkiekkojoukkue HC Nové Zámky pelaa Slovakian korkeimmalla sarjatasolla Extraligassa. == Nähtävyydet ja liikenne== Keskustan katolilainen Pyhän ristin kirkko on rakennettu 1580-luvulla. Vuonna 1740 kaupungissa riehuneen ruttoepidemian muistoksi on pystytetty ryhmä barokkipatsaita. Nové Zámkyn rautatieasema on eteläisen Slovakian keskeisimpiä risteysasemia, josta on junayhteys myös useisiin naapurimaihin. == Ystävyyskaupungit == Lähde: * Fonyód (Unkari) * Sevnica (Slovenia) * Tábor (Tšekki) * Znojmo (Tšekki) == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Slovakian kaupungit Luokka:Nitran alue
Kornelius Bergsvik

Kornelius Bergsvik (18. maaliskuuta 1889 Austrheim – 2. toukokuuta 1975) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1928–1945 ja toimi Norjan sosiaaliministerinä 1935–1936 sekä valtiovarainministerinä 1936–1939. Vuosina 1939–1940 ja 1945–1959 hän oli Telemarkin maaherra. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan valtiovarainministerit Luokka:Norjan maaherrat Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Oliver Tambon seuralaisten ritarikunta

Oliver Tambon seuralaisten ritarikunta () on eteläafrikkalainen ritarikunta, joka perustettiin 6. joulukuuta 2002. Sitä myönnetään yksinomaan ulkomaalaisille tunnustuksena kansainvälisten suhteiden parantamisesta, Etelä- Afrikan intressien edistämisestä tai maan arvojen jakamisesta. Ritarikunta on nimetty Oliver Tambon mukaan, joka toimi näkyvänä apartheidin vastustajana. Ritarikunnan näkyvin tunnus on puusta valmistettu kävelykeppi, joka kuvaa kunniamerkin saajan saamaa arvostusta sekä tukea, jota hän kunniamerkin saatuaan saa. Kunniamerkkiä jaetaan kolmessa luokassa (kultainen, hopeinen ja pronssi), mutta ritarikunnan nauha on yhtenäinen kaikissa luokissa: * ritarikunnan nauha == Lähteet == Luokka:Etelä-Afrikan kunniamerkit
Evankelisluterilainen synodi

Evankelisluterilainen synodi ( on yhdysvaltalainen tunnustus-luterilainen kirkko. Se on teologisesti konservatiivinen ja on perustettu vuonna 1918 Iowan osavaltiossa. Siihen kuuluu 130 seurakuntaa ja noin 19 000 jäsentä. == Historia == Kirkon juuret juontavat Norjasta Yhdysvaltoihin 1800-luvulla muuttaneista siirtolaisista. Heidän muutettuaan Wisconsinin, Iowan, Minnesotan ja muiden vastaavien osavaltioiden erämaihin ei heillä ollut aluksi kirkkoja eikä pastoreita, mutta pian Norjasta saapui pastoreita organisoimaan paikallista seurakuntaelämää. Eräs ensimmäisistä pastoreista piti jumalanpalveluksia niin ladossa kuin taivasalla kahden tammen alla. Vuonna 1853 norjalaissiirtolaiset muodostivat ensimmäisen kirkollisen yhdyskuntansa, joka tunnettiin Norjalaisena synodina (Norwegian Synod). Synodin perustajat tutustuivat myös muihin Yhdysvaltain luterilaisiin, mutta pitivät monia näistä opiltaan ja käytänteiltään liian löyhinä. 1850-luvun lopulla he tutustuivat kuitenkin C. F. W. Waltheriin ja tämän johtamaan Missouri-synodiin, jonka linjasta he vakuuttuivat ja katsoivat voivansa olla sen kanssa opillisessa yhteydessä. Heinäkuussa 1872 Norjalainen synodi, Missouri-synodi, Wisconsinin evankelis-luterilainen synodi ja joukko muita synodeja perusti yhdessä Evankelisluterilaisen synodaalisen konferenssin (Evangelical Lutheran Synodical Conference). 1880-luvulla alkoivat kuitenkin opilliset ristiriidat aiheuttaa kiistoja. Vuonna 1917 useat norjalaistaustaiset kirkot yhdistyivät uudessa kirkkokunnassa ilman opillista yksimielisyyttä. Pieni joukko pastoreita ja seurakuntia kieltäytyi liittymästä erityisesti vastustaen sitä opetusta, että ihminen voisi tehdä jonkinlaista yhteistyötä Jumalan kanssa kääntyäkseen, mikä näiden seurakuntien mielestä vaaransi opin siitä, että kääntymyksemme on yksin Jumalan armon aikaansaannosta. Nämä seurakunnat päättivät järjestäytyä uudelleen vanhan synodinsa pohjalta, ja niinpä kesäkuussa 1918 Lime Creekin luterilaisessa kirkossa lähellä Iowan Lake Millsiä uudelleenorganisoitiin Norjalainen synodi, joka tuli myöhemmin muuttamaan nimensä Evankelisluterilaiseksi synodiksi. Synodi alkoi pian kasvaa ja vuonna 1927 perustettiin Minnesotan Mankatoon Bethany Lutheran College. Vuonna 1946 kirkko perusti oman teologisen seminaarinsa, Bethany Lutheran Theological Seminaryn. Jätettyään opillisista syistä edellä mainitun Synodaalisen konferenssin Evankelisluterilainen synodi perusti vuonna 1993 Tunnustuksellisen evankelis-luterilaisen konferenssin (Confessional Evangelical Lutheran Conference) yhdessä muiden eri puolilta maailmaa olevien kirkkojen kanssa, joista yksi oli edellä mainittu Wisconsinin evankelis- luterilainen synodi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Kirkkokunnan verkkosivusto Luokka:Luterilaiset kirkot Yhdysvalloissa Luokka:Kristinusko Minnesotassa
Elämäntapalääketiede

Elämäntapalääketiede (myös nimellä: elintapalääketiede) on näyttöön perustuvan lääketieteen haara, joka käyttää elämäntapainterventioita ensisijaisena hoitomuotona kroonisten sairauksien, kuten sydän- ja verisuonitautien , tyypin 2 diabeteksen ja lihavuuden hoitoon. Sen kuusi pilaria ovat kokokasvisruokaan painottuva ravitsemus, fyysinen aktiivisuus, palauttava uni, stressinhallinta, haitallisten aineiden välttäminen ja positiivinen sosiaalinen yhteys toisiin ihmisiin. Monien ei-tarttuvien sairauksien taustasyiksi tunnistetaan epäterveelliset elintavat Duodecim Konsensuslausuma tarttumattomien sairauksien ehkäisystä 2017 . Elämäntapalääketieteen lääketieteellisiksi vaikutusmekanismeiksi katsotaan juurisyihin vaikuttaminen; mm. hapetusstressiin liittyvä solutuho ja -kuormitus, suolistomikrobiomin häiriötila sekä epigeneettiset muutokset synnyttävät ja ylläpitävät moniin kroonisiin sairauksiin liitettyä kroonista matala-asteista tulehdusta. Juurisyihin katsotaan voitavan vaikuttaa elintapamuutoksin tavalla, joka vähentää matala-asteista tulehdusta . Elämäntapalääketiede käyttää lääketieteellistä näyttöä ja kliinistä osaamista auttaakseen potilaita tekemään terveellisiä elämäntapamuutoksia, joilla voidaan vähentää sairastumisriskiä ja parantaa terveyttä. Se painottaa terveellisten elämäntapojen edistämistä ja niihin liittyvien riskitekijöiden hallintaa; elintapoihin vaikuttamalla voidaan paitsi estää, myös hoitaa monia kroonisina pidettyjä sairauksia. Ollakseen hoidollisesti vaikuttava, elintapamuutosten on oltava riittävän suuria, ja siksi elämäntapalääketiede voi myös sisältää myös käyttäytymisterapiaa, motivaation lisäämistä, oman toimijuuden kehittämistä ja potilaan osallistamista oman terveytensä edistämiseen. Työskentely on moniammatillista siellä missä siihen on mahdollisuus. Elämäntapalääketieteestä voi suorittaa kansainvälisesti tunnustetun sertifikaatin (Dip IBLM) International Board of Lifestyle Medicine Certification Pathway ja terveydenhuollon ammattilaisille järjestetään ammatillista CME/CE -pisteitä kerryttävää täydennyskoulutusta . Monien muiden maiden tapaan myös Suomeen on vuonna 2022 perustettu elämäntapalääketieteen yhdistys FALM ry . == Lähteet == Luokka:Lääketieteen erikoisalat
5-Star (Stray Kidsin albumi)

5-Star (tyyliteltynä ★★★★★) on eteläkorealaisen Stray Kidsin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin JYP Entertainmentin ja Republic Recordsin kautta 2. kesäkuuta 2023. Albumin tuottamisesta vastasi pääsääntöisesti yhtyeen sisäinen tuottajaryhmä 3racha. Albumi sisältää kaksitoista kappaletta, mukaan lukien nimikkosinglen ”S-Class”. == Tausta == Stray Kids kertoi The Fact -lehden haastattelussa lokakuussa 2022, että julkaisisi pian kolmannen studioalbuminsa. Jäsen Seungmin kuvasi tulevan albumin olevan "kaikin puolin loistava" ja sisältävän genrejä, joita yhtye ei aiemmin ole kokeillut. Alkuvuodesta 2023 yhtye latasi videon Step Out 2023 videopalvelu YouTubeen, jossa ilmoitettiin yhtyen julkaisevan kaksi albumia vuonna 2023. Maaliskuussa 2023 Hankook Ilbo -lehti uutisoi, että Stray Kids oli kuvannut uuden musiikkivideon ja julkaisisi uuden albumin saman vuoden huhtikuussa. JYP Entertainment vahvisti tiedon, että albumi oli valmis, mutta ei kommentoinut julkaisupäivää. SpoTV News uutisoi myöhemmin huhtikuussa, että yhtye julkaisisi albumin kesäkuussa. JYP vahvisti julkaisupäivän olevan 2. kesäkuuta. == Tuottaminen == 5-Star koostuu kahdestatoista kappaleesta. Genrellisesti se edustaa hip hopia, poppia ja electronicaa. Albumin tuottamisesta vastasi yhtyeen sisäinen tuottajaryhmä 3racha–Bang Chan, Changbin ja Han sanoittivat kappaleet. Heidän lisäkseen tuottamiseen osallistuivat tuottajat Versachoi, Chae Kang-hae, Restart, Zack Djurich, Millionboy, Trippy, Nickko Young, Kyle Reynolds, Chris LaRocca ja Jun2. Korealais-amerikkalainen rap-artisti Tiger JK osallistui kappaleen ”Topline” tuottamiseen ja on albumilla vierailevana artistina. 3rachan lisäksi jäsen Felix osallistui kappaleiden ”Super Bowl” ja ”FNF” sanoittamiseen. == Julkaisu == Yhtye julkaisi albumin trailerin 28. huhtikuuta 2023. Albumin ennakkotilaukset alkoivat samana päivänä. Albumista julkaistiin viisi eri versioita kahdellatoista eri kansikuvalla–rajoitettupainos, versiot A, B ja C sekä kahdeksan perinteistä CD-koteloa. Albumin tähtikuvioteemainen kappalelista julkaistiin 30. huhtikuuta. Albumilla on yhtyeen aikaisemmin julkaistut kappaleet ”Mixtape: Time Out” ja ”The Sound”. 5-Star julkaistiin 2. kesäkuuta 2023. ”S-Class” singlen musiikkivideo julkaistiin samana päivänä. Yhtye promosi singleä albumin julkaisuviikkona musiikkiohjelmissa Music Bank, Show! Music Core ja Inkigayo. Yhtyeen kolmas fanitapaaminen Pilot: For ★★★★★ pidetään heinäkuun alussa. == Kaupallinen menestys == JYP Entertainment uutisoi 30. toukokuuta 2023, että albumin ennakkotilaukset olivat ylittäneet 4,93 miljoonan kappaleen määrän. Kaksi päivää myöhemmin tilaukset ylittivät 5,13 miljoonan määrän. Määrä oli yli kaksinkertainen verrattuna yhtyeen Maxident EP:n ennakkotilauksiin. Samalla albumista tuli ennakkotilatuin korealainen julkaisu. Albumi myi julkaisupäivänään Hanteo Chartin mukaan 2,39 miljoonaa kappaletta. == Kappaleet == == Lähteet == Luokka:Stray Kidsin albumit Luokka:Vuoden 2023 albumit
Røyken og Hurums Avis

Røyke og Hurums Avis (lyh. RHA) on norjalainen vuonna 1976 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Asker. Lehti ilmestyy kahdesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Norjalaiset sanomalehdet Luokka:Asker
Formosa Television

Formosa Television (, lyhyemmin vain FTV tai ) on taiwanilainen televisiokanava, jonka pääkonttori sijaitsee Taipeissa. Televisiokanava aloitti toimintansa 27. maaliskuuta 1996, ja lähetykset alkoivat 11. kesäkuuta seuraavana vuonna Taipeissa. Alueella oli paljon hokkieninkielistä väestöä, minkä vuoksi FTV on alusta alkaen tuottanut suurimman osan sisällöstään hokkieniksi. Se oli myös ensimmäinen televisiokanava, joka käytti kieltä pääuutisissaan. Lisäksi kanava tuottaa myös jonkin verran englanninkielisiä uutisia. == Aiheesta muualla == * Kanavan kotisivut == Lähteet == Luokka:Vuonna 1996 perustetut televisiokanavat Luokka:Taiwanilaiset televisiokanavat
Pillupäiväkirjat

Pillupäiväkirjat on Yle TV2:lla vuonna 2019 ensimmäisen kerran esitetty suomalainen dokumenttisarja. Aino Sunin ohjaamassa sarjassa on neljä 7–10 minuutin pituista jaksoa, joiden yhteiskesto on 34 minuuttia. Sen pääosissa ovat nuoret naiset Mikaela, Alice ja Iitu sekä muunsukupuolinen Ella Julia, jotka kertovat ajatuksiaan seksistä ja seksuaalisuudesta. Pillupäiväkirjojen budjetti oli 11 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön tukea oli 4 000 euroa. Ylen toimtusjohtajan Merja Ylä-Anttilan mukaan Ylen osuus oli 2500 euroa. Sarjan esikuva on Ruotsin yleisradioyhtiöm SVT:n vuonna 2017 tuottama sarja Hyvää seksiä. == Jaksot == #Mitä jos seksi sattuu? (9 min.) #Swaippaan aina vasemmalle (7 min.) #Minä vääränlainen (8 min.) #Antakaa meidän olla (10 min.) == Kritiikki == Pillupäiväkirjat on saanut kritiikkiä sosiaalisessa mediassa ja erityisesti se on ollut perussuomalaisten hampaissa. Sarja on noussut usein esille keskusteltaessa Yleisradion budjetista, kun ohjelman turhanpäiväisyydellä ja väitetyllä ideologisuudella on perusteltu yhtiöön kohdistuvia leikkausvaatimuksia. Pillupäiväkirjoja ovat arvostelleet muun muassa MTV3:n juontaja Ivan Puopolo sekä kokoomuslainen somevaikuttaja Mats Uotila. Eduskuntavaalien 2023 alla Perussuomalaiset perusteli Yleisradion rahoituksen vähentämistä Pillupäiväkirjoilla. Sarjan välttämättömyyden kyseenalaistivat muun muassa perussuomalaisia edustava kirjailija Maria Asunta sekä kokoomuksen kansanedustaja Ben Zyskowicz. Hallitusneuvotteluiden aikana ohjelman nosti esille perussuomalaisten Sebastian Tynkkynen, joka kertoi puolueensa pitävän "huutavana vääryytenä", että Yleisradion rahoja käytetään Pillupäiväkirjojen kaltaisiin ohjelmiin. == Lähteet == Luokka:2010-luvun suomalaiset dokumenttiohjelmat
Kiinan tasavallan kansalliset sinetit

Kiinan tasavallan kansalliset sinetit () on kollektiivinen nimitys kahdelle sinetille, joita käyttää Kiinan tasavallan, eli Taiwanin, presidentti. Sinetit on valmistettu nefriitistä. Sinettien vastaanottaminen on osa presidentin virkaanastumisseremoniaa. Päätös sinettien käyttöön ottamisesta tehtiin vuonna 1914. Aluksi sinettejä oli kolme, kolmas virkaanastujaissinetti ei ole enää käytössä. Joulukuussa 1949 Kiinan sisällissodan loppuvaiheilla, jolloin kuomintang alkoi vetäytyä Taiwanin saarelle, sinetit ja niistä vastuussa oleva Peng Xiang oli jäänyt Brittiläiseen Hongkongiin, eikä suostunut lähtemään pois sieltä. Pelastaakseen sinetit kommunistisen puolueen armeijalta Tšiang Kai-šek määräsi kaksi miestä, Wang Weishin ja Zhu Dachangin, noutamaan sinetit ja salakuljettamaan ne Taiwaniin osana evakointioperaatiota. Kaksikko sai käyttöönsä sotilaslentokoneen ja joutui tekemään välilaskun Hainanin saarelle. Saatuaan sinetit haltuunsa he lensivät Chiayin kaupunkiin, josta he matkustivat junalla Taipeihin. Sinettejä kannetaan usein koristeellisilla puisilla alustoilla, jotka on tehnyt Huang Chun-chieh. Johtuen sinettien painosta, niitä ei paineta leimaa vaativia dokumentteja vasten, vaan päinvastoin: sinetti asetetaan leimapuoli ylöspäin vartavasten tätä varten rakennettuun telineeseen, paperi sen päälle ja lopuksi paperia painetaan kevyesti hieroen, jotta sinetti jättää leimansa. == Kiinan tasavallan sinetti == Kiinan tasavallan sinetti () on sinetti, jota presidentti käyttää lakien ja valtuuskirjojen ratifioimiseen allekirjoituksen tavoin. Sinetti on valmistettu vihreästä nefriitistä ja se painaa 3,2 kiloa. Tiedosto:2020. 05.18 國璽 (49912546827).jpg|Kiinan tasavallan sinetti Tiedosto:中華民國之璽.svg|Malline sinetin painojäljestä == Kunnian sinetti == Kunnian sinetti () on sinetti, jota presidentti käyttää mm. mitalien ja muiden kunnianosoitusten myöntämiseen vahvistaakseen niitä koskevat määräykset. Sinetti on valmistettu valkoisesta nefriitistä ja se painaa 4,3 kiloa. Tiedosto:2020. 05.18 國璽 (49911733993).jpg|Kunnian sinetti Tiedosto:榮典之璽.svg|Malline sinetin painojäljestä == Lähteet == Luokka:Taiwanin kansallissymbolit
Mikko Niemelä (professori)

Mikko Niemelä (s. 1976)Niemelä, Mikko, 1976–, Finto, viitattu 5.5.2023. on suomalainen sosiologi, joka toimii sosiologian professorina Turun yliopistossa.Mikko Niemelä, Turun yliopisto, viitattu 5.5.2023. Hän väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 2005.Mikko Niemelä: Tulot, kulutus ja toimeentulo: tutkimuksia pienituloisuuden ja kulutuksen välisistä yhteyksistä, Helsingin yliopiston kirjasto, viitattu 5.5.2023. == Julkaisut == * Mikko Niemelä: Tulot, kulutus ja toimeentulo: tutkimuksia pienituloisuuden ja kulutuksen välisistä yhteyksistä (väitöskirja). Turun yliopisto 2005. * Pauli Forma, Mikko Niemelä ja Arttu Saarinen (toim.): Hyvinvointivaltion kilpailuttaminen. Kunnallisalan kehittämissäätiö 2008. * Mikko Niemelä ja Juho Saari (toim.): Politiikan polut ja hyvinvointivaltion muutos. Kansaneläkelaitos 2011. Saatavilla internetissä * Pauliina Havakka, Mikko Niemelä ja Hannu Uusitalo (toim.): Sosiaalivakuutus. Finva 2012. * Olli Kangas, Mikko Niemelä ja Anu Raijas (toim.): Takaisin perusteisiin: Perusturvan riittävyys kulutuksen näkökulmasta. Kansaneläkelaitos 2013. Saatavilla internetissä * Mikko Niemelä ja Juho Saari (toim.): Huono-osaisten hyvinvointi Suomessa. Kansaneläkelaitos 2013. Saatavilla internetissä * Mikko Niemelä (toim.): Eurooppalaiset elinolot. Kansaneläkelaitos 2014. Saatavilla internetissä * Mikko Niemelä, Lauri Kokkinen, Jutta Pulkki, Arttu Saarinen ja Liina-Kaisa Tynkkynen (toim.): Terveydenhuollon muutokset: politiikka, järjestelmä ja seuraukset. Tampereen yliopisto 2015. Saatavilla internetissä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ResearchGate * Google Scholar Luokka:Suomalaiset sosiologit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Minna Opas

Minna Opas (s. 1977)Minna Opas , Suomen Uskontotieteellinen Seura, viitattu 5.5.2023. on suomalainen uskontotieteilijä, joka toimii uskontotieteen professorina Turun yliopistossa.Minna Opas, Turun yliopisto, viitattu 5.5.2023. Hän on myös Turun yliopiston Centre for the Study of Christian Cultures -tutkimuslaitoksen johtajaWho We Are, Centre for the Study of Christian Cultures, viitattu 5.5.2023. sekä Temenos: Nordic Journal of Comparative Religion -tiedejulkaisun toinen päätoimittaja.Editorial Team, Temenos, viitattu 5.5.2023. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 2008.Tuomas Kaseva: Väitökset, Helsingin Sanomat, 16.11.2008, viitattu 5.5.2023. Opas on tehnyt etnografista tutkimusta yine- kansan parissa Diamanten kylässä Perussa. Hän on tarkastellut etenkin paikallista kristinuskoa. == Julkaisut == * Outi Fingerroos, Minna Opas ja Teemu Taira (toim.): Uskonnon paikka: Kirjoituksia uskontojen ja uskontoteorioiden rajoista. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2004. * Minna Opas: Different but the Same: Negotiation of Personhoods and Christianities in Western Amazonia (väitöskirja). Turun yliopisto 2008. Saatavilla internetissä * Minna Opas, Pirjo Kristiina Virtanen ja Sarri Vuorisalo-Tiitinen (toim.): Islas de la locura: normatividad y marginalización en América Latina: Islas of madness: normativity and marginalization in Latin America. Instituto Iberoamericano de Finlandia 2010. * Minna Opas ja Anna Haapalainen (toim.): Christianity and the Limits of Materiality. Bloomsbury Publishing 2017. * Tiina Mahlamäki ja Minna Opas (toim.): Uushenkisyys. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2022. * Elise Capredon, César Ceriani Cernadas ja Minna Opas (toim.): Indigenous Churches: Anthropology of Christianity in Lowland South America. Palgrave 2023. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ORCID * Google Scholar Luokka:Suomalaiset uskontotieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eckstein

Eckstein () on saksankielinen sukunimi, joka tarkoittaa "kulmakiveä".Eckstein, Behind the Name, viitattu 5.5.2023. Vuonna 2023 Suomen väestötietojärjestelmässä oli 23 elävää Eckstein-nimistä henkilöä.Nimipalvelu, Digi- ja väestötietovirasto, viitattu 5.5.2023. == Tunnettuja Eckstein-nimisiä == * Ashley Eckstein (s. 1981), yhdysvaltalainen näyttelijä * Bernd Eckstein (s. 1953), itäsaksalainen mäkihyppääjä * Hans Eckstein (1908–1985), saksalainen vesipalloilija Lisäksi: * Billy Eckstine (1914–1993), syntymänimeltään William Eckstein, yhdysvaltalainen laulaja ja orkesterinjohtaja == Lähteet == Luokka:Sukunimet