Isotalvikki

Isotalvikki (Pyrola rotundifolia) on pääasiassa rehevissä metsissä kasvava valkokukkainen talvikkilaji. Laji on levinnyt laajalle Eurooppaan ja Siperiaan. Suomessa sitä tavataan koko maassa. == Ulkonäkö ja koko == Isotalvikki kasvattaa rönsyilevän maavarren, josta nousee 10–30 cm korkeita lehdettömiä kukkavarsia. Lehdet kasvavat kukkavarsien juurella ruusukkeina lähellä maanpintaa. Ruusukelehdet talvehtivat vihreinä. Lehdet ovat 1–5 cm pitkiä, paksuhkoja, sileitä ja pyöreähköjä. Lehden ruoti on siipipalteeton. Kukinto on pysty terttu. Valkoiset tai vihertävän valkoiset kukat ovat nuokkuvia, ja kukkien punertava emi on selvästi näkyvillä. Isotalvikki kukkii kesä-elokuussa.Retkeilykasvio 1998, s. 213. Isotalvikki elää sienten kanssa symbioosissa, ja saa ravintonsa sienijuurillaan. Isotalvikista tunnetaan useita alalajeja, joista Fennoskandiassa esiintyy kolme: nimialalaji etelänisotalvikki (ssp. rotundifolia), pohjanisotalvikki (ssp. norvegica) sekä dyyni-isotalvikki (ssp. maritima). Alalajit erottaa toisistaan lähinnä kokonsa puolesta sekä lehtien muodosta.Suuri Pohjolan kasvio 2005, s. 451. Isotalvikki voi risteytyä pikkutalvikin kanssa niiden yhteisillä kasvupaikoilla == Levinneisyys == Etelänisotalvikkia tavataan Pohjois-, Keski- ja Itä-Euroopassa sekä Venäjällä pitkälle Siperiaan asti. Länsi-Euroopan mereisimmillä alueilla se on harvinaisempi kuin sisämaassa. Pohjantalvikkia esiintyy pääasiassa Kölivuoristossa ja pohjoisessa myös alavammilla alueilla Kuolan niemimaalle ja Vienanmeren ympäristöön asti. Dyyni-isotalvikkia tavataan vain suppealla alueella Pohjanmeren rannikolla Tanskasta Pohjois-Ranskaan. Suomessa isotalvikkia tavataan koko maassa. Etelä-Lappiin saakka vallitseva alalaji on etelänisotalvikki. Pohjanisotalvikkia tavataan Kainuun korkeudelta pohjoiseen, ja alalaji on yleisimmillään Pohjois-Lapissa.Lampinen, R. & Lahti, T. 2010: Kasviatlas 2010. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Kasviatlas 2009: Hakuavain isotalvikki Viitattu 7.6.2010. == Elinympäristö == Isotalvikkia tavataan tuoreissa ja lehtomaisissa kangasmetsissä, lehdoissa, rehevissä korvissa, letoilla, tunturiniityillä ja -kankailla. Pohjanisotalvikki on kalkinsuosija. == Lähteet == * Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. * Suuri Pohjolan kasvio. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003). === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Isotalvikki (Pyrola rotundifolia) * Kasviatlas 2018: Isotalvikin (Pyrola rotundifolia) levinneisyys Suomessa * Luontoportti: Isotalvikki (Pyrola rotundifolia) * Pohjolan kasvien pauloissa: Pyrola rotundifolia subsp. rotundifolia - isotalvikki subsp. etelänisotalvikki * Pohjolan kasvien pauloissa: Pyrola rotundifolia subsp. norvegica - isotalvikki subsp. pohjanisotalvikki * Luopioisten kasvisto: Isotalvikki (Pyrola rotundifolia) * Den virtuella floran: Isotalvikin (alalaji rotundifolia) levinneisyys pohjoisella pallonpuoliskolla * Den virtuella floran: Pohjantalvikin (alalaji norvegica) levinneisyys pohjoisella pallonpuoliskolla * Nettikasvio: Isotalvikki (Pyrola rotundifolia) * ITIS: Pyrola rotundifolia * Flora of China: Pyrola rotundifolia Luokka:Talvikit