EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ōmura

Ōmura () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Nagasakin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Ōmuranlahden itärannalla Nagasakin suurkaupungin koillispuolella. Idässä kaupungin alue nousee korkealle Taravuoren rinteille. Ōmurassa on 94 956 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 126,64 neliökilometriä. Edo-kaudella Ōmura kehittyi Ōmuran daimiokunnan linnanaluskaupunkina. Vuonna 1897 sinne sijoitettiin keisarillisen Japanin armeijan rykmentti ja myöhemmin Taishō-kaudella keisarillisen Japanin laivaston lentotukikohta, minkä ansiosta se kasvoi voimakkaasti. Nykyään siellä toimii Japanin itsepuolustusvoimat. Kaupunkioikeudet Ōmuralle myönnettiin toisen maailmansodan keskellä vuonna 1942, kun Ōmuran maaseutukaupunkiin liitettiin viisi ympäristön kuntaa. Kaupungissa oli aiemmin tärkkelys-, nykyisin elintarvike- ja elektroniikkateollisuutta. Merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluu kirsikkapuistaan tunnettu Ōmuran puisto, Kushiman linnan jäänteiden sijaintipaikka. Ōmuranlahden saarelle, suureksi osaksi täyttömaalle, avattiin vuonna 1975 Nagasakin lentoasema, jolta on myös kansainvälisiä lentoja. Lentoaseman lisäksi Ōmuraa palvelee JR Kyūshūn Ōmura-linja. == Kuvia == Tiedosto:Nagasaki Airport Omura Nagasaki pref Japan07n.jpg|Nagasakin lentoasema Tiedosto:Nagasaki Kaidō Omura-shuku 1.jpg|Kauppakuja Ōmurassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Nagasakin prefektuurin kaupungit
Pulkkosienet

Pulkkosienet (Paxillus) on sienisuku, jonka Suomessa kasvavia lajeja ovat esimerkiksi pulkkosieni ja lepänpulkkosieni. Suomessa esiintyvät pulkkosienet ovat ruoaksi kelpaamattomia tai jopa myrkyllisiä kuten tappavan myrkyllinen pulkkosieni. Aiemmin sukuun luokiteltiin myös samettijalka, mutta nykytiedon mukaan se kuuluu sukuun Tapinella. Pulkkosienet kuuluvat samaan Boletales- lahkoon tattien kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Funet: Pulkkosienet (Paxillus) *Laji.fi: Pulkkosienet (Paxillus) Luokka:Boletales
Nicola Griffith

Nicola Griffith (s. 30. syyskuuta 1960 Yorkshire, Englanti) on brittiläinen kirjailija. Griffithin teokset ovat voittaneet lukuisia palkintoja. Griffithin ensimmäinen romaani, Ammonite (1993), voitti James Tiptree Jr -palkinnon ja Lambda-palkinnon, ja oli ehdolla muun muassa Arthur C. Clarke -palkinnon, British Science Fiction Awardin ja Locus-palkinnon saajaksi. Hänen toinen romaaninsa, Slow River (1995), puolestaan voitti parhaan romaanin Nebula- palkinnon ja Lambda-palkinnon. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vanu-ukonsieni

Vanu-ukonsieni (Lepiota magnispora) on pikku-ukonsienten sukuun kuuluva laji. Se on melko kookas verrattuna suvun muihin lajeihin. Laji on Suomessa elinvoimainen (LC). == Tuntomerkit == Vanu-ukonsienen lakki on vaaleanoranssi, 2–8 cm:n levyinen ja kellomainen. Irtotyviset heltat ovat melko tiheässä ja ne ovat valkoiset. Jalka on noin 5–10 cm pitkä, vanuinen sekä kermanvärinen. Tyvestä jalka on ruskeasuomuinen.Suomen lajitietokeskus: vanu-ukonsieni == Lähteet == Luokka:Pikku-ukonsienet
Catherine Asaro

Catherine Asaro (s. 6. marraskuuta 1955 Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija. Asaron teokset ovat voittaneet lukuisia palkintoja, muun muassa Locus-palkinnon ja kaksi Nebula- palkintoa. Hänet tunnetaan erityisesti Saga of the Skolian Empire -tieteissarjasta, joka koostuu useista toisiinsa liittyvistä romaaneista, pienoisromaaneista ja novelleista. Asaro on koulutukseltaan fysiikan tohtori Harvardin yliopistosta. Useat hänen teoksensa ovat tieteeseen painottuvaa ns. kovaa tieteiskirjallisuutta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Katolinen kirkko Mauritiuksella

Katolinen kirkko Mauritiuksella toimii osana maailmanlaajuista katolista kirkkoa paavin ja hänen kuuriansa hengellisessä ohjauksessa. == Organisaatio ja jäsenmäärä == Katolinen kirkko Mauritiuksella on jakautunut kahteen hiippakuntaan, joihin kuului vuoden 2017 lopussa yhteensä 44 seurakuntaa. Tuolloin katolisia oli maassa noin 368 000, 28,1% väestöstä. Hiippakunta Jäsenmäärä Osuus alueen väestöstä Lähde Port-Louisin hiippakunta 327 600 (2016) 26% (2016) Rodriguesin apostolinen vikariaatti 38 714 (2017) 91,3% (2017) ==Lähteet== Luokka:Katolinen kirkko maittain Luokka:Mauritius
Gundamund

Gundamund tai Gunthamund (n. 450–496) oli vandaalien kuningas vuosina 484–496. Kun epäsuosittu kuningas Hunerik kuoli vuonna 484, oli Gundamund vanhin yhä elossa oleva vandaalien kuningaskunnan perustajan Geiserikin lähisukulainen, joten hänet julistettiin kuninkaaksi isosisänsä säätämän perimysjärjestyksen perusteella. Vandaalien mahti oli hiipunut Geiserikin ajoista, mutta Gundamundilla oli koko valtakautensa ajan etua siitä, että vandaalien pahimmat kilpailijat, visigootit, ostrogootit ja Bysantti, olivat kaikki sotimassa toisaalla. Gundamundin kuninkuus oli siten rauhan aikaa. Gundamund lievensi katolisten vainoja, joita Hunerik oli ajanut aktiivisesti, sekä vakautti valtakunnan heikon talouden. Gundamundin kausi jäi kuitenkin lyhyehköksi, sillä hän kuoli jo 46-vuotiaana. Gundamundia seurasi valtaistuimella hänen veljensä Trasamund. ==Lähteet== Luokka:Vandaalien kuninkaat Luokka:400-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 496 kuolleet
Pikku-ukonsienet

Pikku-ukonsienet (Lepiota) on Agaricaceae-heimoon kuuluva sienisuku. Suvusta tunnetaan Suomessa esiintyviä lajeja hieman yli 20, joista yleisimmät ovat villa-, vanu- sekä puistoukonsieni. == Tuntomerkit == Pikku-ukonsienet ovat melko pieniä sekä hentoja sieniä. Lajeilla on suomuinen lakki. Jalassa voi olla suomuisuutta tai vanua. Niiden itiöpöly on valkoista. == Lähteet == * Sieniatlas.fi: Pikku-ukonsienet * Laji.fi: Pikku-ukonsienet *
Saikai

Saikai () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Nagasakin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Nagasakin ja Sasebon suurkaupunkien välimaastossa ja käsittää Nishisonogin niemimaan pohjoisosan. Kaupunkia ympäröi kolmelta puolelta meri: lännessä Gotō-nadan merialue, pohjoisessa Sasebonlahti ja idässä Ōmuranlahti. Siihen kuuluu lukuisia saaria, joista merkittävimpiin lukeutuvat Ōshima, Kakinourashima, Matsushima ja Gotōsaariin kuuluva Tairajima. Saikaissa on 27 719 asukasta (maaliskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 241,59 neliökilometriä. Saikain kaupunki perustettiin vuonna 2005 aiemman Saikain maaseutukaupungin ja neljän muun maaseutukaupungin, Ōseton, Ōshiman, Sakiton ja Seihin, kuntaliitoksen myötä. Ōshima ja Sakito ovat aiempia hiilikaivoskaupunkeja, joissa harjoitettiin kaivostomintaa Meiji- kaudelta Shōwa-kaudelle saakka. Nykyisin merkittävin elinkeino on maatalous, joka tuottaa esimerkiksi riisiä, mikan-mandariineja ja muita hedelmiä ja kasviksia. Kaupungissa harjoitetaan myös karjankasvatusta, kalastusta ja helmien viljelyä. Osa kaupungista kuuluu Saikain kansallispuistoon. == Kuvia == Tiedosto:Ōshima Bridge 1030950.jpg|Ōshiman silta Tiedosto:西海市西彼町 20150920 - panoramio.jpg|Näkymä Seihin alueelle == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Nagasakin prefektuurin kaupungit
Abdelhafid

Abdelhafid (myös Abd al-Hafid; 1875 Fès, Marokko – 4. huhtikuuta 1937 Enghien- les-Bains, Ranska)Abd al-Hafid Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 9.9.2019. oli Marokon sulttaani vuosina 1908–1912. Hän nousi valtaan Marokon sodan aikana syrjäyttämällä nuoremman veljensä Abdelazizin. Abdelhafid joutui vuonna 1912 hyväksymään Marokon alistamisen Ranskan protektoraatiksi ja menetti pian sen jälkeen valtansa. Abdelhafidin isä oli sulttaani Hassan I. Hänen veljensä Abdelaziz nimitti hänet Marrakechin kuvernööriksi. Eurooppalaismielinen Abdelaziz ajautui epäsuosioon hyväksyttyään Marokon suvereniteettia kaventaneet Algecirasin konferenssin päätökset, joten Abdelhafid käynnisti vuonna 1907 Abdelazizia ja ranskalaisia vastaan suunnatun kapinan. Abdelhafid yritti ensin karkottaa Casablancaa ja Oujdaa miehittäneet ranskalaiset, jotka kuitenkin löivät hänet takaisin seuraavana talvena. Abdelazizin joukoista oli vähemmän vastusta, joten Abdelhafid marssi 7. kesäkuuta 1908 pääkaupunkiin Fèsiin, jossa hänen kannattajansa olivat jo aiemmin julistaneet hänet sulttaaniksi. Syksyllä 1908 hän sai valtaansa myös pohjoisen Marokon, ja Abdelaziz pakeni Tangeriin. Abdelhafid lupautui nyt noudattamaan Algecirasin sopimusta, joten Euroopan suurvallat tunnustivat hänet sulttaaniksi tammikuussa 1909.Morocco: Decline of traditional government (1830–1912) Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 9.9.2019.Nordisk familjebok (1912), s. 1034, 1036–1039 Runeberg.org. Viitattu 8.9.2019. Myöhemmin samana vuonna saatiin kukistettua vuodesta 1902 kapinoinut valekruununtavoittelija Bou Hamara. Abdelhafid ei onnistunut rauhoittamaan Marokkoa, vaan kapinat ja sisällissodat jatkuivat. Espanja soti vuonna 1909 berberiheimoja vastaan Rifissä. Keväällä 1911 Ranskan oli lähetettävä joukkoja karkottamaan Fèsiä uhanneet kapinalliset, minkä jälkeen Abdelhafid joutui tekemään lisää myönnytyksiä Ranskalle, kuten ottamaan ranskalaisia neuvonantajia armeijaansa ja hallintoonsa sekä nimittämään ranskalaismielisen Muhammad al-Muqrin suurvisiiriksi. Saksan yritys puuttua tilanteeseen johti heinäkuussa 1911 toiseen Marokon kriisiin. Lopulta suurvallat kuitenkin sopivat, että Ranska saisi vapaat kädet Marokossa. Abdelhafid joutui allekirjoittamaan 30. maaliskuuta 1912 Fèsin sopimuksen, jonka nojalla Marokosta tuli Ranskan protektoraatti. Ranskan ensimmäiseksi kenraaliresidentiksi Marokkoon nimitettiin Hubert Lyautey, joka järjesti ensitöikseen Abdelhafidin syrjäytetyksi ja nosti valtaistuimelle tämän veljen Yusefin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Marokon sulttaanit Luokka:Vuonna 1875 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Osmo Lehmuskallio

Osmo Ilmari Lehmuskallio, vuoteen 198 Lindsten (17. kesäkuuta 1910 Simo – 30. toukokuuta 1997 Rauma) oli Kap Hornin matruusina kiertänyt merikapteeni, joka työskenteli Merenkulkuhallituksen luotsi- ja merenkulkupiirien palveluksessa sekä luotsi- ja majakkaosaston päällikkönä merenkulkuneuvoksen virassa. ==Henkilöhistoria== Osmo Lehmuskallion vanhemmat olivat sahanhoitaja Arthur Valter Lehmuskallio ja Hulda Huttula ja puoliso vuodesta 1937 merkonomi Kerttu Johanna Penttilä. Ohjaaja Markku Lehmuskallio on heidän poikansa. Osmo Lehmuskallio lähti merille jo 17-vuotiaana. Kap Hornin hän kiersi nelimastoparkki Lawhillin matkassa 1929–1931. Matkoistaan hän julkaisi 1986 teoksen Lokikirja. Vuonna 1937 merikapteenin tutkinnon suorittanut Lehmuskallio oli Loviisan luotsipiirin päällikkö 1954–1956 ja Kotkan 1957–1963. Turun merenkulkupiirin merenkulun tarkastajana hän toimi 1964–1967 ja Merenkulkuhallituksen osastopäällikkönä 1967–1973. Vielä eläkkeellä hän työskenteli alusten perämiehenä ja päällikkönä, kuten merikapteeniksi valmistuttuaan. Kompassintarkastaja Lehmuskallio oli vuodesta 1947, minkä lisäksi hänellä oli useita muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Lehmuskallio oli reservin luutnantti (1966).Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 504. (Viitattu 9.9.2019)Kuolleita. Helsingin Sanomat, 9.6.1997, s. 4. ==Julkaisuja== * Lokikirja Nelimastoparkki Lawhillin matkassa 1929–1931, 1986 (ruots. Sven-Olof Lindfors, Loggbok: från en resa ombord på 4-mbk Lawhill 1929–1931, 2007) ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset merikapteenit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Valtionlaitosten johtajat Luokka: Vuonna 1910 syntyneet Luokka: Vuonna 1997 kuolleet
Külli Tomingas

Külli Tomingas (s. 29. kesäkuuta 1972 Pärnu) on virolainen, Italiassa asuva mezzosopraano.Estonian Music Information Centre: Tomingas, Külli Tomingas aloitti opintonsa kotimaassaan ja valmistui vuonna 2000 Piacenzan konservatoriosta Adelisa Tabiadonin luokalta. Hän suoritti opintoja myös Milanossa Bianca-Maria Casonin johdolla. Hän osallistui mestarikursseille, joita pitivät Matti Pelo, Leyla Gencer, Luciana Serra, Claudio Desderi, Enzo Dara ja Katia Ricciarelli.Eesti Interpreetide Liit: Külli Tomingas Tomingas debytoi Marcellinan roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin Figaron häissä Pärnun oopperassa vuonna 1994. Kapellimestarina toimi Rolf Gupta ja lavastajana Elmo Nüganen. Vuonna 1996 Tomingas esitti Arnold Schönbergin Pierrot Lunairen (kapellimestari: Andrus Kallastu, lavastaja: Rein Laos, koreografi: Laine Mägi). Vuosina 2000 ja 2001 hän esitti saman teoksen Italiassa Raffaele Mascolon johtaman Milanon Cantelli-orkesterin kanssa. Tomingaksella on uransa aikana ollut rooleja myös Gioacchino Rossinin, Benjamin Brittenin, Giacomo Puccinin, Henry Purcellin, Bruno Madernan, Francesco Cilean, Giuseppe Verdin, Amilcare Ponchiellin, Pietro Mascagnin ja Richard Straussin oopperoiden esityksissä. Tomingas on esittänyt myös sinfonista ohjelmistoa, kuten Mozartin Requiemin, Giovanni Battista Pergolesin Stabat Materin, Ludwig van Beethovenin yhdeksännen sinfonian ja Jules Massenetin La Viergen. Pianistina häntä on säestänyt Luca Schieppati. Tomingas esiintyi vuosina 1996–1997 Terrence McNallyn näytelmässä Maria Callasin mestariluokka Sharonin roolissa Ülo Vilimaan lavastuksissa Endla-teatterissa, Viron draamateatterissa ja Vanemuinessa. Kapellimestareita, joiden kanssa Tomingas on tehnyt yhteistyötä, ovat Guptan, Kallastun ja Mascolon lisäksi olleet muiden muassa Matteo Beltrami, Gioele Muglialdo, Luca Pfaff, Andrea Raffanini, Tiziano Severini, Claudio Vadagnini, Marco Fracassi, Erki Pehk ja Michelangelo Mazza. Lavastajia, joiden kanssa Tomingas on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet Nügasen, Laosin ja Vilimaan ohella muiden muassa Massimo Scaglione, Jordi Bernaus, Mario Riccardo Migliara, Andrea de Rosa, Denis Krief ja Roberto Laganà. == Lähteet == Luokka:Virolaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tino Tiilikainen

Tino Tiilikainen (s. 18. elokuuta 1987) on suomalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Vuokatti Ski Teamiä. Tiilikainen saavutti SM-pronssia viestissä hiihdon Suomen-mestaruuskilpailussa 2019 yhdessä Juho Mikkosen, Miska Poikkimäen ja Martti Jylhän kanssa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Arleen Auger

Arleen Auger (13. syyskuuta 1939 South Gate, Kalifornia – 10. kesäkuuta 1993 Leusden, Alankomaat) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, tarkemmin koloratuurisopraano. Hän tuli tunnetuksi Johann Sebastian Bachin, Georg Friedrich Händelin, Joseph Haydnin, Claudio Monteverdin, Christoph Willibald Gluckin ja etenkin Wolfgang Amadeus Mozartin teosten tulkinnoistaan.Encyclopedia Britannica: Arleen Auger Auger valmistui Kalifornian osavaltionyliopistosta (Long Beach) vuonna 1963. Tämän jälkeen hän suoritti lauluopintoja Chicagossa Ralph Errollen johdolla, ja kaksi vuotta myöhemmin hän voitti ensimmäisen Victor Fuchs -kilpailun Los Angelesissa. Hän pääsi koe-esiintymään Wienin Volksoperiin ja teki niin suuren vaikutuksen johtaja Josef Kripsiin, että tämä kiinnitti sopraanon. Auger debytoi Volksoperissa vuonna 1967 Yön kuningattaren roolissa Mozartin Taikahuilussa. Myöhemmin hänen rooleihinsa kuuluivat muiden muassa Constanze (Ryöstö Seraljista, Mozart) ja Gilda (Rigoletto, Verdi). Auger lähti Volksoperista vuonna 1974, mutta jatkoi resitaaliohjelmistonsa kasvattamista ja teki valikoivia esiintymisiä äänelleen sopiviksi katsomissaan rooleissa. Hän lauloi Franz Schubertin ja Robert Schumannin lauluja sekä ranskalaisia taidelauluja. Hän myös tilasi uusia laulusarjoja Libby Larsenilta ja Judith Lang Zaimontilta. Auger oli suositumpi Euroopassa kuin Yhdysvalloissa; hän debytoikin New York City Operassa vasta vuonna 1976. Hän esiintyi 23. heinäkuuta 1986 prinssi Andrew'n ja Sarah Fergusonin häissä. Augerin ääntä kuullaan lähes 200:lla levytyksellä. Hän jatkoi esiintymistä, kunnes joutui vuonna 1992 lopettamaan sen sairastuttuaan aivokasvaimeen, johon kuoli seuraavana vuonna. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 1993 kuolleet
Danzig 4

Danzig 4 on Danzigin neljäs studioalbumi ja se julkaistiin vuonna 1994. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # == Jäsenet == * Glenn Danzig – laulu, kitara, piano * Eerie Von – bassokitara * John Christ – kitara * Chuck Biscuits – rummut == Aiheesta muualla == * Danzig 4 discogs.comissa * Luokka:Danzigin albumit Luokka:Rick Rubinin tuottamat albumit Luokka:Vuoden 1994 albumit
Shimabara

Shimabara () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Nagasakin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Shimabaran niemimaan itäreunalla Ariakenmeren rannikolla. Lännessä kaupungin alue nousee Mayu- ja Unzenvuorille. Ariakenmeren rannikolla sijaitseva pienten Tsukumosaarten ryhmä syntyi vuonna 1792 Mayuvuoren räjähtävässä tulivuorenpurkauksessa sinkoutuneista kivistä. Shimabarassa on 45 006 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 82,97 neliökilometriä. Shimabara kehittyi historiallisesti Shimabaran daimiokunnan linnanaluskaupunkina. Se tunnetaan vuosien 1637–1638 Shimabaran kapinasta, jossa paikallinen kristitty väestö kapinoi Tokugawa- sotilashallintoa vastaan. Kapinasta ja vuoden 1792 suurta tuhoa aiheuttaneesta tulivuorenpurkauksesta huolimatta kaupungissa on jäljellä Edo-kauden kaupunkiympäristöä samurai-sotilasluokan asuintaloineen ja muine nähtävyyksineen, Shimabaran linna mukaan lukien. Matkailijoita Shimabaraan houkuttelee myös kuuma lähde Shimabara-onsen. Kaupunkioikeudet Shimabaralle myönnettiin kolmantena Nagasakin prefektuurissa vuonna 1940. Merkittävimpiin elinkeinoihin kuuluvat turismin lisäksi elintarvike- ja alkoholiteollisuus, joka hyödyntää alueen runsaita vesivarantoja. Kaupungin koillisosa on prefektuurin hedelmällisintä aluetta ja tuottaa etenkin vihanneksia. Kaupunkia palvelee Shimabara-rautatien Shimabara-linja. == Kuvia == Tiedosto:140321 The old samurai residence town Shimabara Nagasaki pref Japan03bs83.jpg|Vanhoja samuraitaloja Shimabarassa Tiedosto:140321 A view from Shimabara Castle Shimabara Nagasaki pref Japan07s3.jpg|Näkymä Shimabaran linnasta Shimabaran rautatieasemalle Tiedosto:140321 Reikyu-jinja Shimabara Nagasaki pref Japan01s3.jpg|Reikyū-jinja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Nagasakin prefektuurin kaupungit
No.6 Collaborations Project

No.6 Collaborations Project on englantilaisen laulaja-lauluntekijän Ed Sheeranin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 12. heinäkuuta 2019. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # == Lähteet == Luokka:Ed Sheeranin albumit Luokka:Vuoden 2019 albumit
Empire of the Undead

Empire of the Undead on power metal -yhtye Gamma Rayn yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 28. maaliskuuta 2014. == Kappaleet == # # # # # # # # # # === Japanin bonuskappale === # * === Euroopan bonuskappale === # * === Digipack bonuskappaleet === # * # # == Arvostelut == * Desibeli.net: Gamma Ray: Empire of the Undead Viitattu 8.5.2020. * Imperiumi: 8-/10 Gamma Ray – Empire Of The Undead Viitattu 8.5.2020. * Kaaoszine: 7/10Gamma Ray – Empire Of The Undead Viitattu 8.5.2020. * Soundi: GAMMA RAY: Empire Of The Undead Viitattu 8.5.2020. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Empire of the Undead discogs.com -sivustolla * Luokka:Gamma Rayn albumit Luokka:Vuoden 2014 albumit
Luettelo Kreikan asevoimien yksiköistä

Luettelo Kreikan asevoimien yksiköistä, katso: * Luettelo Kreikan maavoimien yksiköistä * Luettelo Kreikan merivoimien yksiköistä * Luettelo Kreikan ilmavoimien yksiköistä Luokka:Kreikan asevoimat Asevoimien yksiköistä
Kreikan puolustusesikunta

Kreikan puolustusesikunta (, ”Kansallisen puolustuksen yleisesikunta”) on Kreikan asevoimien pääesikunta. Se on perustettu vuonna 1950 yhdessä Kreikan puolustusministeriön kanssa. Vuosina 1968–1977 Puolustusesikunta toimi nimellä Asevoimien esikunta (Αρχηγείο Ενόπλων Δυνάμεων, Archigeío Enóplon Dynámeon). == Puolustusesikunnan päällikkö == Puolustusesikunnan päällikkö (Αρχηγός του Γενικού Επιτελείου Εθνικής Άμυνας, Α/ΓΕΕΘΑ, Archigós tou Genikoú Epiteleíou Ethnikís Ámynas, A/GEEThA) vastaa asevoimien komentajaa, ja on sotilasarvoltaan asevoimien korkein upseeri. Puolustusesikunnan päälliköinä ovat toimineet: Vuodet Arvo Nimi 1950–1951 sotamarsalkka Aléxandros Papágos (1883–1955) 1951–1952 kenraaliluutnantti Theódoros Grigorópoulos (1???–19??) 1952–1954 kenraaliluutnantti Stylianós Kitrilákis (1896–1964) 1954–1959 kenraaliluutnantti Konstantínos Dóvas (1898–1973) 1959–1962 kenraaliluutnantti Athanásios Frontistís (1900–1979) 1962–1965 kenraaliluutnantti Ioánnis Pipilís (19??–1992) 1965–1967 kenraaliluutnantti Konstantínos Tsolákas (19??–19??) 1967 vara-amiraali Spyrídon Avgéris (1909–1971) 1967–1973 kenraali Odysséas Angelís (1912–1987) 1973 kenraaliluutnantti Dimítrios Zagorianákos (1918–1977) 1974–1976 kenraali Dionýsios Armpoúzis (1913–1987) 1976–1980 kenraali Ioánnis Ntávos (1918–2008) 1980–1982 kenraali Agamémnon Gkrátsios (1922–1993) 1982–1984 amiraali Theódoros Ntegiánnis (1926–2006) 1984–1989 kenraali (ilmav.) Nikólaos Kourís (1930–) 1989–1990 kenraali Stamátis Vellídis (1928–) 1990–1993 kenraali Ioánnis Veryvákis (1930–2019) 1993 kenraali Dimítrios Skarvélis (1933–) 1993–1996 amiraali Chrístos Lympéris (1935–) 1996–1999 kenraali (ilmav.) Athanásios Tzogánis (1939–) 1999–2002 kenraali Manoúsos Paragioudákis (1938–) 2002–2005 kenraali Geórgios Antonakópoulos (1943–) 2005–2007 amiraali Panagiótis Chinofótis (1949–) 2007–2009 kenraali Dimítrios Grápsas (1948–) 2009–2011 kenraali (ilmav.) Ioánnis Giágkos (1951–) 2011–2015 kenraali Michaíl Kostarákos (1956–) 2015–2019 amiraali Evángelos Apostolákis (1957–) 2019– kenraali (ilmav.) Chrístos Christodoúlou (1958–) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Γενικό Επιτελείο Εθνικής Άμυνας – Hellenic National Defence General Staff. Kreikan puolustusesikunnan verkkosivut. Puolustusesikunta
Venla Karttunen

Venla Karttunen (s. 18. syyskuuta 2002) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa kasvattajaseuraansa Jyväskylän Kirittäriä. Karttunen debytoi naisten Superpesiksessä kaudella 2018 ja löi toisessa ottelussaan kunnarin. Karttunen pelaa ulkopelissä kolmospolttajana tai ykkösvahtina ja sisäpelissä numerolla 2 tai jokerina. Venla Karttunen palkittiin vuoden 2020 parhaana tyttöpesäpalloilijana. Karttunen valittiin vuoden 2022 Itä-Länsi-otteluun. Hänet valittiin Itä-Länsi-otteluun myös vuonna 2023 ja 2024.https://www.pesis.fi/wp-content/uploads/2023/01/IL-joukkueet-M-N-2024.pdf Hänen isänsä Jukka Karttunen toimii miesten Superpesiksessä pelaavan Kankaanpään Mailan pelinjohtajana ja isoveljensä Aleksi pelaa miesten Suomensarjassa Jyväskylän Lohen riveissä. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kirittärien pelaajat
Åkerlundinkatu

Åkerlundinkatu on Tampereen keskustassa Tullin alueella sijaitseva itä- länsisuuntainen katu, jonka pituus on noin 250 metriä. Sen itäpää sijaitsee Tampere-talon edustalla Yliopistonkadun risteyksessä, länsipää puolestaan vanhojen veturitallien vieressä Ratapihankadun risteyksessä. Muita poikkikatuja ovat Pinninkatu, Hammareninkatu ja Sumeliuksenkatu. Katu on merkitty kaupungin asemakaavaan vuonna 1897, jolloin se sai aluksi nimen Pakkahuoneenkatu. Nimi perustui kadun länsipäässä sijainneeseen tullivarastoon eli pakkahuoneeseen. Kun uusi pakkahuone päätettiin rakentaa noin 300 metriä pohjoisemmaksi, alueen asemakaavaa ja kadunnimistöä muutettiin. Vuonna 1900 Pakkahuoneenkadun korvasi Åkerlundinkatu. Uusi nimi viittasi tamperelaiseen merkkihenkilöön, kauppias C. W. Åkerlundiin. == Tampereen Tähtikatu == Åkerlundinkadulla sijaitsee Walk of Fame -tyyppinen Tähtikatu (), joka on kunnianosoitus suomalaiselle musiikille ja sen tekijöille. Kadun pintaan on upotettu tähtilaattoja, joissa on musiikkialalla ansioituneiden ihmisten ja yhtyeiden nimiä. Ensimmäiset tähdet sijoitettiin kadun itäosaan lokakuussa 2019. Silloin oman nimikkotähtensä saivat Cheek, Epe Helenius, Katri Helena, Juice Leskinen, Popeda, Kaija Saariaho ja Jean Sibelius. Lisäksi tähtiin pääsivät Tampere Music Award -tunnustuksen vuosina 2010–2018 saaneet henkilöt. Syksyllä 2020 Tähtikatua täydennettiin Ismo Alangon, Eppu Normaalin, Paula Koivuniemen, Tapio Korjuksen, Karita Mattilan ja Nightwishin tähdillä. Seuraavana vuonna tähtiin ikuistettiin Mikko Alatalo, Kaija Koo ja Esa-Pekka Salonen sekä yhtyeet Yö ja Värttinä. Syyskuussa 2022 olivat vuorossa Hanoi Rocks, Jaakko Kuusisto, Erja Lyytinen, Marion Rung ja Heikki Salo, syyskuussa 2023 puolestaan HIM, Kikka, Anna-Mari Kähärä, Vesa-Matti Loiri, Santtu-Matias Rouvali, Antti Tuisku ja Maija Vilkkumaa. Vuoden 2024 uutuusnimiä olivat Aino Ackté, Kaj Chydenius, Toivo Kärki, Pave Maijanen, Juhani Merimaa, Virve Rosti, Jaakko Ryhänen ja PMMP. Uusia tähtilaattoja on tarkoitus lisätä katuun vuosittain. Tähtikadun toteutuksesta vastaavat Tampereen kaupunki, Tampere- talo ja Musiikki & Media -tapahtuma. == Lähteet == Luokka:Tampereen kadut Luokka:Tulli (Tampere) Luokka:Musiikin kunniagalleriat
Tsushima (Nagasaki)

Tsushima () on Japanin kaupunki Nagasakin prefektuurissa. Se käsittää Tsushiman saariston Genkainmeren Koreansalmessa Japanin ja Korean niemimaan välissä ja sijaitsee Ikin ja Kyūshūn saarten pohjoispuolella. Tsushimasta noin 89 prosenttia on metsien peitossa, ja saaren rannikko on rikkonainen lukuisine pienine poukamineen ja niemineen. Maisemistaan tunnetuin on Asonlahti, joka jakaa Tsushiman pääsaaren kahteen osaan. Tsushiman kaupungissa on 30 503 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 708,63 neliökilometriä. Koska Tsushima on Japanin lähimpänä Korean niemimaata sijaitseva alue, saarten kautta on vuosisatojen ajan virrannut maahan vaikutteita manner-Aasiasta. Myös Korean kanssa käyty kauppa on ollut vilkasta. Historiallisesti merkittävimmät keskukset saarella ovat olleet Mitsushima ja Izuhara, joka kehittyi Tsushiman daimiokunnan linnanaluskaupunkina. Nykyinen Tsushiman kaupunki perustettiin vuonna 2004, kun saarilla aiemmin sijainneet kuusi maaseutukaupunkia, Izuhara, Kamiagata, Kamitsushima, Toyotama, Mitsushima ja Mine, liitettiin yhdeksi kunnaksi. Tsushiman merkittävimpiä elinkeinoja ovat kalastus, sisämaassa metsätalous ja siitakesienten viljely. Osa metsistä on luonnontilaista aarniometsää, jossa elää saarille kotoperäistä ja manner-Aasialle yhteistä lajistoa. Osa Tsushimasta kuuluukin Iki-Tsushiman kansallispuistoon. Saarilla on säilynyt myös lukuisia, vilkkaasta kulttuurivaihdosta kertovia historiallisia jäänteitä ja rakennuksia, kuten kofun-hautakumpuja ja Kanedan linnan rauniot. Tsushimasta on säännöllisiä lauttayhteyksiä Fukuokaan ja Etelä-Korean Busaniin. Kaupungissa toimii myös Tsushiman lentoasema. == Ilmasto == == Kuvia == Tiedosto:海に臨む鳥居.JPG|Watazumi-jinjan torii-portti meressä Tiedosto:View_from_Shimizuyama_2017.jpg|Näkymä Izuharaan == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Nagasakin prefektuurin kaupungit
Jinggang’ao-moottoritie

Jinggang’ao-moottoritie (G4) on Kiinan moottoritieverkon Pekingistä lähtevä pääväylä. Se alkaa Pekingistä (Jing) ja kulkee Hongkongin (Gang) kautta Macaoon (Ao), siitä nimi Jinggang’ao. Tien pituus on 2 272 km. Suuret risteykset: *Rongwu-moottoritie (G18), Baoding, Hebei *Qingyin-moottoritie (G20), Shijiazhuang, Hebei *Qinglan-moottoritie (G22), Handan, Hebei *Lianhuo- moottoritie (G30), Zhengzhou, Henan *Ningluo-moottoritie (G36), Luohe, Henan *Hushan-moottoritie (G40), Xinyang, Henan *Fuyin-moottoritie (G70), Xiaogan, Hubei *Hurong-moottoritie (G42), Wuhan, Hubei *Guyu-moottoritie (G50), Wuhan, Hubei *Hangrui-moottoritie (G56), Yueyang, Hunan *Hukun-moottoritie (G60), Xiangtan, Hunan *Xiarong-moottoritie (G76), Chenzhou, Hunan *Shankun- moottoritie (G78), Yingde, Guangdong *Daguang-moottoritie (G45), Guangzhou, Guangdong *Shenhai-moottoritie (G15), Guangzhou, Guangdong *Jiguang- moottoritie (G35), Guangzhou, Guangdong *Shenhai-moottoritie (G15), Shenzhen, Guangdong Luokka: Kiinan moottoritiet
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1995

Vuoden 1995 painin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin kreikkalais- roomalaisen painin osalta 26.–30. huhtikuuta Besanconissa, Ranskassa. Vapaapainissa kisattiin Fribourgissa, Sveitsissä. == Kreikkalais-roomalainen paini (Besancon) == === Mitalistit === Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia 48 kg Ioannis Agatzanian Jafar Glijev Oleg Kutšerenko 52 kg Alfred Ter-Mkrthyan Armen Nazarjan Andri Kalašnykov 57 kg Ruslan Hankimov Agassi Manyakin Jan Ulbricht 62 kg Wlodzimierz Zawadzki Sergei Martinov Igor Petrenko 68 kg Ghani Yalouz Ruszard Wolny Marko Yli-Hannuksela 74 kg Mircea Constantin Stojan Dobrev Vladimir Kopitov 82 kg Sergei Tšvir Hristo Stantšev Gotcha Tsitsuašvili 90 kg Maik Bullmann Gogi Koguašvili Vjatšeslav Olijnyk 100 kg Mikael Ljungberg Georgi Soldatze Sergei Litšvan 130 kg Aleksandr Karelin Saban Donat Sergei Mureiko === Mitalitaulukko === 1 2 3 0 5 2 2 0 2 4 3 1 1 2 4 4 1 1 0 2 5 1 0 0 1 1 0 0 1 1 0 0 1 1 0 0 1 9 0 2 0 2 0 2 0 2 11 0 1 0 1 12 Valko-Venäjä 0 0 3 3 13 0 0 1 1 0 0 1 1 0 0 1 1 == Vapaapaini (Fribourg) == === Mitalistit === Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia 48 kg 52 kg 57 kg 62 kg 68 kg 74 kg 82 kg 90 kg 100 kg 130 kg === Mitalitaulukko === 1 == Lähteet == === Viitteet === 1995 Luokka:Vuoden 1995 urheilu Euroopan-mestaruuskilpailut 1995 Luokka:Ranskan urheilutapahtumat Luokka:Besançon Luokka:Fribourgin urheilu
Sakina Jaffrey

Sakina Jaffrey (s. 14. helmikuuta 1962 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan elokuvasta Red Sparrow (2018). Vuonna 2014 Jaffrey oli Paras näyttelijäkokoonpano draamasarjassa (SAG) -palkinnon ehdokkaana sarjasta House of Cards. Sakina Jaffrey on perheensä nuorin tytär. Hänen vanhempansa ovat intialaista syntymäperää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1962 syntyneet
Rosh HaAyin

Rosh HaAyin () on kaupunki Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 56 344\. ==Maantiede== Rosh HaAyin sijaitsee Israelin rannikkotasangon alueella noin viisi kilometriä Petah Tikvan kaupungista itään. Nimi Rosh HaAyin viittaa vapaasti käännettynä lähteen päähän, mikä taas on puolestaan viittaus lähellä virtaavaan Yarkonjokeen. Alueen lähteillä on suuri merkitys koko Israelin vesihuollon kannalta. ==Historia== Nykyisen kaupungin alue on tunnettu historiallisesti useilla eri nimillä. Hepreaksi paikan nimi oli Aphkek ja kreikaksi Pegai (πηγαί). Pronssikauden keskivaiheilta lähtien paikka oli tärkeä pysähdyspaikka Via Maris -kauppareitin varrella, joka yhdisti Egyptin Mesopotamiaan. Paikan lähistöllä on historiallisesti sijainnut myös useita eri tahojen puolustusvarustuksia. Toisen maailmansodan aikana Palestiinaa mandaattialueenaan hallinneet britit rakensivat paikalle suuren sotilasleirin. Britit olivat rakennuttaneet alueelle myös useita pumppuasemia Jerusalemin vesihuoltoa varten. Sittemmin Israelin itsenäisyyssodan sytyttyä Israelin asevoimien joukot valtasivat paikan heinäkuussa 1948. Entinen brittien sotilasleiri muutettiin juutalaisten siirtolaisten käyttöön vuonna 1950. Aluksi siirtolaisia tuli etenkin Jemenistä. Vuonna 1951 paikasta tehtiin vakituinen asuinalue ja oma kuntansa vuonna 1953. Kaupungin aseman paikka sai vuonna 1994. ==Väestö== Rosh HaAyinin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 56 344. Vastaava lukema oli 5 880 vuonna 1950, 11 600 vuonna 1970 ja 35 200 vuonna 2002. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Israelin kaupungit
Ammunta kesäolympialaisissa 2020 – miesten skeet

Miesten skeet Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin Asakan ampumaradalla 25. – 26. heinäkuuta. Kilpailuun osallistui 29 urheilijaa. ==Karsinnat== Olympialaisiin pääsi 29 urheilijaa. Karsinnoissa ansaidut paikat eivät olleet yksittäisten urheilijoiden, vaan paikat myönnettiin maalle, joka nimeää kilpailijat. Isäntämaa Japanilla oli yksi kiintiöpaikka. Yksi paikka jaettiin ISSF:n rankingin perusteella. Kaksi maata kutsuttiin erillisellä kutsulla olympialaisiin. Loput paikat jaettiin vuoden 2018 MM-kilpailuissa, maanosien mestaruusturnauksissa tai muissa maanosien kilpailuissa sekä ISSF:n World Cup -turnauksissa vuonna 2019. Yhdestä maasta sai osallistua korkeintaan kaksi urheilijaa yhteen lajitapahtumaan. ===Olympiaturnaukseen päässeet maat=== Karsintatapa Ajankohta Paikat yhteensä Maat Isäntämaa 1 MM-kilpailut 2018 31. elokuuta – 15. syyskuuta 2018 4 Amerikan-mestaruuskilpailut 2018 1. – 11. marraskuuta 2018 1 ISSF World Cup Acapulco 15. – 26. maaliskuuta 2019 2 ISSF World Cup Al Ain 5. – 15. huhtikuuta 2019 2 ISSF World Cup Changwon 7. – 18. toukokuuta 2019 2 Euroopan kisat 2019 23. – 28. kesäkuuta 2019 1 Pan-Amerikan kisat 2019 26. heinäkuuta – 11. elokuuta 2019 2 ISSF World Cup Lahti 15. – 22. elokuuta 2019 2 Euroopan-mestaruuskilpailut 2019 (haulikko) 3. – 17. syyskuuta 2019 2 Oseanian-mestaruuskilpailut 2019 1. – 9. marraskuuta 2019 1 Aasian- mestaruuskilpailut 2019 3. – 11. marraskuuta 2019 3 (2) Afrikan-mestaruuskilpailut 2019 17. – 25. marraskuuta 2019 1 Euroopan- mestaruuskilpailut 2020 (haulikko) 23. toukokuuta – 6. kesäkuuta 2021 2 ISSF Ranking Toukokuu–kesäkuu 2021 1 Kutsu 2 Vaihto 1 ==Osallistuvat urheilijat== Olympialaisiin osallistuvan ampujan on pitänyt rikkoa ennalta määrätty pisteraja, jotta hän saa kilpailla olympialaisissa. Tulos pitää rikkoa 24. heinäkuuta 2018 – 31. toukokuuta 2020. Miesten skeetissä tulosraja on 114 pistettä. Maa Paikat Urheilijat 1 2 1 1 2 2 1 2 1 1 2 1 1 1 1 2 ==Kilpailu== Kilpailu koostui kahdesta osasta. Karsinta- ammuntoihin osallistuvat kaikki kilpailijat. Karsinnoissa jokainen ampuja sai 125 kiekkoa. Loppukilpailuun pääsi kuusi karsinnan parasta. Loppukilpailu alkoi kahdella 10 laukauksen sarjalla. Tämän jälkeen viimeisenä kilpailussa oleva ampuja putosi kilpailusta. Tämän jälkeen ammuttiin yksittäisiä 10 kiekon sarjoja siten, että sarjan jälkeen viimeisenä oleva ampuja putosi kilpailusta. Jos sijoilla 3. – 6. oli putoamassa enemmän kuin yksi urheilija, putoaja ratkaistiin karsintojen tulosten perusteella. Hopea- ja kultamitalit ratkaistiin lisäsarjoin. ===Karsinta-ammunnat=== # Urheilija Kansalaisuus Tulos 1\. 2\. 3\. 4\. 5\. 6\. 7\. 8\. 9\. 10\. 11\. 12\. 13\. 14\. 15\. 16\. 17\. 18\. 19\. 20\. 21\. 22\. 23\. 24\. 25\. 26\. 27\. 28\. 29\. ===Loppukilpailu=== # Urheilija Kansalaisuus 1.–2. 3. 4. 5. 6. Kokonaistulos 1\. 2\. 3\. — 4\. — — 5\. — — — 6\. — — — — ==Lähteet== miesten skeet Luokka:Skeet
Unzen (Nagasaki)

Unzen () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Nagasakin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Shimabaran niemimaalla Unzenvuoren ympärillä. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Ariakenmereen, etelässä Tachibananlahteen. Unzenin kaupungissa on 42 420 asukasta (joulukuussa 2018) ja sen pinta-ala on 214,31 neliökilometriä. Unzenin kaupunki perustettiin vuonna 2005, kun seitsemän alueen maaseutukaupunkia, Kunimi, Mizuho, Azuma, Aino, Chijiwa, Obama ja Minami-Kushiyama, liitettiin yhteen. Historiallisesti alue kuului Shimabaran ja Hizenin daimiokuntiin. Merkittävin elinkeino on maatalous, joka tuottaa riisin lisäksi etenkin perunoita ja mansikoita. Jälkimmäisten sadot ovat Kyūshūn suurimmat. Lisäksi harjoitetaan karjataloutta sekä kalan- ja merilevän viljelyä. Luoteessa kaupunki rajautuu Isahayaan ja Isahayanlahteen, jossa on toteutettu suurimittakaavainen merentäyttöhanke yhdessä Isahayan kaupungin kanssa rakennettuine aallonmurtajineen. Osa kaupungin alueesta kuuluu Unzen-Amakusan kansallispuistoon, joka oli Japanin ensimmäinen kansallispuisto. Luonnonnähtävyyksien lisäksi merkittäviä matkailukohteita ovat Unzen-onsenin ja Obama-onsenin kuumat lähteet sekä esimerkiksi Kunimissa sijaitseva Kōjirokujin säilynyt historiallinen kaupunkimiljöö. Kaupunkia palvelee Shimabara-rautatien Shimabara-linja. == Kuvia == Tiedosto:Townscape of Chijiwa and Chijiwa coast.jpg|Näkymä Chijiwan alueelle Tiedosto:140321 Lake Oshidori Unzen Nagasaki pref Japan03o.JPG|Oshidorijärvi Tiedosto:Former Residence of Nabeshima Family in Kojirokuji Area from garden 8.jpg|Historiallinen Nabeshima-klaanin asuintalo Tiedosto:140322 Unzen Onsen Jigoku Unzen Nagasaki pref Japan15s3.jpg|Unzenin ”helvetti” == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Nagasakin prefektuurin kaupungit
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1996

Vuoden 1996 painin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin miesten sarjojen osalta 23.–30. maaliskuuta Budapestissa, Unkarissa. Naisten painissa kisattiin Oslossa, Norjassa 2. kesäkuuta. ==Kreikkalais-roomalainen paini (Budapest)== ===Mitalistit=== Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia 48 kg Zafar Gulijev Ioannis Agatzanian Francesco Constantino 52 kg Andri Kalašnykov Armen Nazarjan Alfred Ter-Mkrtšian 57 kg Seref Eroglu Marian Sandu Rifat Yildiz 62 kg Sergei Martinov Grigori Komusenko Mhitar Manukjan 68 kg Attila Repka Aleksandr Tretjakov Ghani Yaduz 74 kg Nazmi Avluca Vladimir Kopitov Eric Hahn 82 kg Hamza Yerlikaya Peter Farkas Gotha Tsitsiašvili 90 kg Gogi Koguašvili Maik Bullmann Vjatšeslav Oleinik 100 kg Sergei Litšvan Igor Grabovetski Andrzej Wronski 130 kg Aleksandr Karelin Petr Kotok Sergei Mureiko ===Mitalitaulukko=== 1 4 1 0 5 2 3 0 0 3 3 1 2 1 4 4 1 1 0 2 1 1 0 2 6 0 1 3 4 7 0 1 1 2 0 1 1 2 9 0 1 0 1 0 1 0 1 11 0 0 1 1 0 0 1 1 0 0 1 1 0 0 1 1 ==Miesten vapaapaini (Budapest)== ===Mitalistit=== Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia 48 kg Viktor Efteni Armen Mkrtšjan 52 kg Volodymyr Tohuzov Ivan Tzonov 57 kg Serafim Barzakov Harun Bogdan 62 kg Magomed Azizov Giovanni Schillaci 68 kg Vadim Bogijev Araik Gevorkjan 74 kg Buvaisa Saitijev Radion Kertanpi 82 kg Mahammad Ibrahimov László Dvorák 90 kg Eldar Kurpanidze Heiko Balz 100 kg Marek Garmulewicz Milan Mazac 130 kg Mahmut Demir Sven Thiele ===Mitalitaulukko=== 1 3 0 ? ? 2 2 0 ? ? ==Naisten vapaapaini (Oslo)== ===Mitalistit=== Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia 44 kg Svetlana Kolatyrik 47 kg Angelique Hidalgo 50 kg Jelena Jegotšina 53 kg Anna Gomis 57 kg Sara Eriksson 61 kg Nikola Hartmann 65 kg Malgorzata Bassa 70 kg Nina Anglich 75 kg Vanessa Civit ===Mitalitaulukko=== 1 3 ? ? ? 2 2 ? ? ? ==Lähteet== 1996 Luokka:Vuoden 1996 urheilu Euroopan-mestaruuskilpailut 1996 Luokka:Budapestin urheilutapahtumat Luokka:Norjan urheilutapahtumat Luokka:Oslon urheilu Luokka:Norjan paini
Ametistihapero

Ametistihapero (Russula amethystina) on punainen haperolaji. Se on Suomessa harvinainen. Se on lähes identtinen jodihaperon kanssa, josta sen voi erottaa varmuudella ainoastaan mikroskoopin avulla. == Tuntomerkit == Ametistihaperon heltat ovat irtotyviset ja itiöpöly valkoista. Lakki on tasainen sekä punainen. Sieni on mykorritsasieni. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Ametistihapero (Russula amethystina) * iNaturalist: Ametistihapero (Russula amethystina) * UniProt: Taxonomy - Russula amethystina * National Center for Biotechnology Information (NCBI): Russula amethystina * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Russula amethystina Luokka:Haperot
Maylis de Kerangal

Maylis de Kerangal (s. 16. kesäkuuta 1967 Toulon, Ranska) on ranskalainen kirjailija, jonka esikoisteos Je marche sous un ciel de traîne julkaistiin vuonna 2000. Romaanista Sillan synty hän sai vuonna 2010 Médici-palkinnon, ja vuoden 2014 teosta Haudataan kuolleet, paikkaillaan elävät myytiin Ranskassa yli neljännesmiljoona kappaletta. == Elämä ja ura == Maylis de Kerangal syntyi vuonna 1967 Toulonissa Ranskassa ja vietti lapsuutensa Le Havressa. Hän opiskeli Rouenissa ja Pariisisa historiaa ja filosofiaa ja työskenteli sitten Gallimard Jeunesse lastenkirjojen toimittajana. Kerangal muutti vuonna 1997 Yhdysvaltoihin. Hän alkoi Coloradon Goldenissa kirjoittamaan esikoisromaaniansa. Kerangal palasi vuonna 1998 Ranskaan, missä hän suoritti yhteiskuntatieteiden tutkinnon École des Hautes Études en Sciences Sociales -yliopistosta. Sen jälkeen hän sai paikan Inculte-nimisestä kirjallisuuslehdestä. Éditions Verticales julkaisi vuonna 2000 Kerangalin esikoisromaanin Je marche sous un ciel de traîne. Se menestyi suhteellisen hyvin, ja hän on julkaissut sen jälkeen kirjan vuoden tai kahden välein. La Vie Voyeuse ilmestyi vuonna 2003, Ni fleurs, ni crowns vuonna 2006, Dans les rapides vuonna 2007. Kerangalin viides romaani Corniche Kennedy herätti jo monet palkintoraadit, ja hän oli ehdolla useisiin palkintoihin. Vuoden 2010 romaanista Naissance d’un pont hänet palkittiin Ranskassa Médici-palkinnolla. Kerangalista tuli Ranskassa erityisen tunnettu vuonna 2014 julkaistusta romaanista Haudataan kuolleet, paikkaillaan elävät, jota myytiin maassa yli neljännesmiljoona kappaletta. Se sai Britanniassa Wellcomen kirjapalkinnon, ja Yhdysvalloissa The Wall Street Journal valitsi sen vuoden 2016 kymmenen parhaan kertomakirjan joukkoon. Haudataan kuolleet, paikkaillaan elävät -teoksen jälkeen Kerangal kirjoitti novellikokoelman ja pienoisromaanin. Hänen seuraava romaaninsa oli Maailma käden ulottuvilla (2018). == Suomennetut teokset == * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aurinkohapero

Aurinkohapero (Russula solaris) on Euroopassa esiintyvä haperolaji. Sienen lakki on vaalea ympäriltä ja keskeltä keltainen. Jalka on vaalea. Laji luokiteltiin Suomessa vuonna 2010 arvioimatta jätetyksi (NE) ja vuonna 2019 puuttelisesti tunnetuksi (DD). == Lähteet == == Aiheesta muualla == * iNaturalist: Aurinkohapero (Russula solaris) * UniProt: Taxonomy - Russula solaris * National Center for Biotechnology Information (NCBI): Russula solaris * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Russula solaris Luokka:Haperot
Elizabeth Moon

Elizabeth Moon (s. 7. maaliskuuta 1945 McAllen, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija. Moon tunnetaan muun muassa Paksenarrion-fantasiakirjasarjasta sekä Serrano- ja Vatta's War -tieteiskirjasarjoista. Hänen ensimmäinen romaaninsa, Sheepfarmer's Daughter (1988), palkittiin Compton Crook -palkinnolla. Moonin romaani The Speed of Dark (2002) palkittiin parhaan romaanin Nebula-palkinnolla ja oli myös ehdolla Arthur C. Clarke -palkinnon saajaksi. Moon on suorittanut tutkinnon biologiasta ja historiasta, ja hän palvellut Yhdysvaltain merijalkaväessä kolme vuotta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mary Robinette Kowal

Mary Robinette Kowal (s. 8. helmikuuta 1969 Raleigh, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Kowal palkittiin parhaana uutena tieteiskirjailijana John W. Campbellin -palkinnolla 2008 ja hänen teoksensa ovat voittaneet lukuisia palkintoja. Hän on voittanut Hugo-palkinnon parhaasta novellista 2011 ja parhaasta pitkästä novellista 2014. Kowalin romaani, The Calculating Stars (2018), voitti Nebula-, Hugo- ja Locus- palkinnon. Kowal on työskennellyt ammattimaisena nukketeatterin esiintyjänä, ja hän on toiminut Science Fiction and Fantasy Writers of America -järjestön puheenjohtajana. == Teoksia == ;Glamourist History # Shades of Milk and Honey (2010) # Glamour in Glass (2012) # Without a Summer (2013) # Valour and Vanity (2014) # Of Noble Family (2015) ;Lady Astronaut # The Calculating Stars (2018) # The Fated Sky (2018) # The Relentless Moon (2020) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Hugo-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Akka Mahadevi

Akka Mahadevi tai Mahadeviyakka oli intialainen 1100-luvulla elänyt runoilija ja hindujen kunnioittama pyhimys. Mahadevi syntyi nykyisen Intian Karnatakan osavaltion alueella. Hänestä kerrottujen legendojen mukaan hän syntyi lapsena uskonnolliseen hindulaiseen perheeseen ja halusi omistautua täysin Shivan palvontaan. Uskonnollisten pyrkimysten tielle asettui kuitenkin paikallinen kuningas, jonka kanssa Mahadevin oli pakko avioitua. Hän kuitenkin hylkäsi aviomiehensä ja tältä saamansa vaatteet. Tämän jälkeen Mahadevi aloitti askeettisen elämän laulaen ylistyslauluja todelliselle rakkaudelleen Shivalle. Hänen nimissään on 430 kirjoitettua runoa. Nykyaikana Mahadevi on merkittävä hahmo kannadan kielisessä kirjallisuudessa ja historiassa. Hän on myös intialaisten feministien suuresti kunnioittama hahmo, jota toisinaan luonnehditaan yhdeksi maan varhaisimmista feministeistä. ==Lähteet== Luokka:Intialaiset runoilijat Luokka:Mystikot Luokka:Karnatakan historia
Mogens Pedersøn

Mogens Pedersøn (1585–1623) oli tanskalainen säveltäjä. Hän on maansa historian ensimmäinen säveltäjä, jolta on kyetty kokoamaan laaja määrä säilyneitä teoksia ja josta on kirjattu elämäkerrallisia tietoja. Hänen työnsä ovat myös varhaisimpia tanskalaissäveltäjien teoksia, jotka ovat olleet yksityiskohtaisen musiikkianalyysin kohteina. Pedersøn työskenteli Kristian IV:n hovikappelin varakapellimestarina.Dacapo Records: Mogens Pedersøn Pedersøn lähetettiin vuonna 1599 vuoden opintomatkalle Venetsiaan seuranaan viisitoista vuotta vanhempi Melchior Borchgrevinck. Tanskalaisten opettajana Venetsiassa oli Giovanni Gabrieli. Vuonna 1605 Pedersøn lähti tämän kaupunkiin uudemman kerran, tällä kertaa neljän vuoden ajaksi. Vuonna 1608 ilmestyi hänen ensimmäinen teoksensa, 21:n viisiäänisen madrigaalin kokoelma. Kaksi vuotta toisen Venetsiasta palaamisensa jälkeen Pedersøn suuntasi Englantiin, jossa häneltä on säilynyt kymmenen madrigaalin kopio vuodelta 1611. Varsinaista toista madrigaalikirjaa ei kuitenkaan joko tullut tai ole säilynyt. Pedersønin palattua jälleen Tanskaan hän toimi hovikappelin uudessa varakapellimestarin virassa vuodesta 1618 kuolemaansa saakka. Samaan aikaan kapellimestarina toimi Borchgrevinck. Pedersønin pääteos on Pratum spirituale -kokoelma (Kööpenhamina, 1620), joka sisältää 21 tanskalaista virttä viisiäänisissä versioissa, viisiosaisen messun, kolme latinankielistä motettia ja kuorosävellyksiä sekä tanskaksi että latinaksi. Kokoelma oli tarkoitettu ammattikuorojen käyttöön suurempiin kirkkoihin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: Mogens Pedersøn: nuotteja Luokka:Tanskalaiset säveltäjät Luokka:Renessanssisäveltäjät Luokka:Vuonna 1585 syntyneet Luokka:Vuonna 1623 kuolleet
Be (Commonin albumi)

Be on yhdysvaltalaisen rap-muusikko Commonin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2005. Albumi sijoittui Billboard 200 -listalla parhaimmillaan toiselle sijalle ja sai neljä Grammy-ehdokkuutta. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Arvosteluita == * Allmusic: * Soundi: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2005 albumit Luokka:Yhdysvaltalaiset hip hop -albumit
Fuchsia OS

Fuchsia OS on Googlen vuodesta 2016 alkaen kehittämä avoimen lähdekoodin käyttöjärjestelmä. Käyttöjärjestelmä perustuu Zircon-mikroytimeen, joka tunnettiin aiemmin nimellä Magenta, ja on suunniteltu skaalautumaan reaaliaikaisesta mobiili- ja työpöytäkäyttöön. Toukokuussa 2017 Fuchsia OS oli saatavilla Armadillo-käyttöliittymällä. Käyttöjärjestelmää voitiin suorittaa Googlen omilla Pixelbookeilla, mutta myös joitakin Huawein laitteita on onnistuttu Googlen taholta käynnistämään. Joulukuussa 2018 Googlen kerrottiin lopettaneen Armadillo-käyttöliittymän kehittämisen. Toukokuussa 2021 ensimmäinen kuluttajille suunnattu versio ("Fuchsia 1.0") julkaistiin ensimmäisen sukupolven Googlen Nest Hub -laitteisiin. Päivitys korvaa aiemman Cast OS -käyttöjärjestelmän. Fuchsia on erillinen Googlen Android- ja Chrome OS -käyttöjärjestelmistä. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 ohjelmistot Luokka:Reaaliaikaiset käyttöjärjestelmät Luokka:Googlen ohjelmistot