EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Soihtuköynnökset

Soihtuköynnökset (Aeschynanthus) on laaja suku Kaakkois-Aasiasta kotoisin olevia kasveja, joista useita kasvatetaan huonekasveina.Aeschynanthus Kasvi on saanut nimensä punaisista tai keltapunaisista soihtua muistuttavista kukistaan. Englanninkielisessä maailmassa kasvi tunnetaan paitsi virallisella nimellään basket vine ("koriköynnös") myös nimellä lipstick plant, koska kukan voi ajatella näyttävän huulipunapuikolta.Daves Garden Soihtuköynnökset ovat pääasiassa köynnöstäviä tai puolittain jäykkävartisia kasveja. Luonnossa useimmat niistä kasvavat sademetsän puiden päällyskasveina. Huonekasvina soihtuköynnöksen versot voivat kasvaa yli metrin mittaisiksi. Yleisimpien huonekasvilajien lehdet ovat paksut ja nahkeat. Kukat ilmestyvät tiiviinä kimppuina versojen päihin, lajista ja kasvuoloista riippuen keväällä, kesällä tai syksyllä. Joskus soihtuköynnös voi kukkia parikin kertaa vuodessa. Yleisimmät huonekasvina kasvatetut lajit ovat A. speciosus eli borneonkaunotar, A. parasiticus, A. radicans eli jaavankaunotar, A. pulcher, A hildebrandii ja A. lobbianus. A. marmoratus -lajia kasvatetaan koristeellisten lehtiensä vuoksi. == Hoito == Soihtuköynnökset viihtyvät parhaiten amppelissa valoisassa ja lämpimässä paikassa, noin 20–25 celsiusasteen lämpötilassa. Kasvia ei tarvitse tukea, ellei sen halua kasvavan ylöspäin. Lepokausi talvella viileässä (15–18 celsiusasteessa) ja lähes kuivana edistää seuraavaa kukintaa. Joidenkin lajien kasvatus onnistuu vain kasvihuoneessa. Soihtuköynnöksiä kastellaan kohtuullisesti, ja lepokauden aikana ne pidetään lähes kuivina. Soihtuköynnökset pitävät suihkuttamisesta kasvukaudella. Jos kasvi on liian kuivana kasvukaudella, se on altis lehtikirvoille. Kukinnan aikana suihkutus ja kasvin siirtely tai käsittely saa kukat putoamaan. Lannoitusta tarvitaan varsin vähän, ja mullanvaihto uuteen turvepitoiseen multaan riittää 2–3 vuoden välein. Pitkäversoiseksi kasvaneen vanhan yksilön voi leikata. == Lisääminen == Soihtuköynnöstä voi lisätä keväällä lepokauden jälkeen pistokkaista tai taivukkaista. Juurtumista edistää noin 25 celsiusasteen pohjalämpö. == Lajeja ja lajikkeita == * sirosoihtuköynnös (Aeschynanthus hildebrandtii) * kirjosoihtuköynnös (Aeschynanthus marmoratus) * pikkusoihtuköynnös (myös jaavankaunotar) (Aschynanthus radicans) * isosoihtuköynnös (myös borneonkaunotar) (Aeschynanthus speciosus) * lakkasoihtuköynnös (Aeschynanthus 'Pullobia') == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Aeschynanthus Luokka:Gesneriakasvit
Todennus

Todennuksella tarkoitetaan sitä, että käyttäjän tai palvelun identiteetti varmennetaan. Tämä voidaan tehdä jonkun seuraavan perusteella: * jotain, jonka vain tämä käyttäjä tietää, kuten salasana, PIN-koodi tai salausavain * jotain, joka on vain tämän käyttäjän fyysinen ominaisuus, kuten biometrinen tunnistus, esimerkiksi sormenjälki * jotain, jonka vain tämä käyttäjä omistaa, kuten henkilötodistus * jotain, jonka vain tämä käyttäjä osaa Kaksisuuntainen eli keskinäinen todennus tarkoittaa sitä, että kumpikin osapuoli on varma toistensa identiteetistä. Esimerkiksi käyttäjä todentaa itsensä pankille, mutta myös käyttäjä todentaa pankin. Todennus ei ole sellaisenaan kiistämätön eli palvelu voi väittää todennuksen tapahtuneen mutta ei voi todistaa sitä kolmannelle osapuolelle esimerkiksi oikeudessa.
MenuetOS

MenuetOS on assembly-kielellä kirjoitettu käyttöjärjestelmä, joka on tehty 32/64-bittisellä x86/x86-64 assemblyllä. Käyttöjärjestelmä on pääosin suomalaisen Ville Mikael Turjanmaan käsialaa. Muita merkittäviä saavutuksia ovat Mike Hibbetin työpanos verkkoliikenteeseen tarvittavien ohjelmien ohjelmoimisessa ja Jarek Pelczarin ponnistukset, joiden ansiosta alustalle on mahdollista ohjelmoida ohjelmia C-ohjelmointikielellä. Vanha 32-bittinen MenuetOS julkaistiin GNU GPL -lisenssin alaisena. Tämä tapahtui ennen käyttöjärjestelmän uudelleenkirjoittamista 64-bittisille arkkitehtuureille. Uusi 64-bittinen käyttöjärjestelmä on ilmainen, mutta sen mukana ei tule keskeisten komponenttien (kuten esimerkiksi käyttöjärjestelmän ytimen) lähdekoodeja. ==Aiheesta muualla== * http://www.menuetos.net/ Luokka:Käyttöjärjestelmät
Tuomaksen evankeliumi

Tuomaksen evankeliumi voi tarkoittaa seuraavia: * Tuomaan evankeliumi, apokryfinen eli Uuteen testamenttiin kuulumaton evankeliumi * Tuomaksen evankeliumi, Juice Leskisen kokoelmalevy vuodelta 2003.
St. Helens (vuori)

St. Helens on Kaskadien vuorijonoon kuuluva tulivuori Skamanian piirikunnassa, Washingtonin osavaltiossa Yhdysvaltojen länsirannikolla. Tutkimusmatkailija George Vancouver nimesi vuoren ystävänsä brittiläisen diplomaatti Alleyne Fitzherbertin mukaan. Alkuperäiskansojen nimet "Lawala Clough" ja "Low-We-Lat- Klah" tarkoittavat savuavaa vuorta. St. Helens on Yhdysvaltain nuorin ja aktiivisin tulivuori. Sen purkautumiskartio on syntynyt kokonaan viimeisen 2 200 vuoden aikana, ja vanhimmatkin tuhkakerrokset ovat vain 40 000 vuotta vanhoja. Nuoresta iästään huolimatta vuori on ollut varsin hiljainen lukuun ottamatta vuosien 1831–1857 välistä aktiivista aikaa. Vuoren rauhallisuus houkutteli lähistölle paljon turisteja retkeilemään ja kalastamaan kristallinkirkkaisiin vesiin. Kaikki kuitenkin muuttui vuoden 1980 purkauksen jälkeen, jonka seurauksena St. Helensistä on tullut maailman tutkituin vuori. St. Helens luokitellaan nykyään luokan 2 tulivuoreksi, eli tulivuoren kraatteriin on kasvamassa uusi magmakupoli, johon liittyy pientä seismistä toimintaa. Toimintaan liittyy myös ajoittain pieniä vesi-, kaasu- ja tuhkapurkauksia. == Purkaukset modernina aikana == ====1980==== 18\. toukokuuta 1980 St. Helens purkautui rajusti räjäyttäen vuoren huipusta 397 m pois ja aiheuttaen 57 ihmisen kuoleman. Kuolleiden joukossa oli paikallisia asukkaita, jotka eivät suostuneet poistumaan kodeistaan ennen purkausta, sekä tulivuorentutkija David Johnston, jonka viimeisiksi sanoiksi radiopuhelimessa jäivät: "Se taitaa tapahtua nyt". Tulivuoren tuhkaa laskeutui laajalle alueelle, ja purkaus tuhosi myös suuria metsäalueita. Purkaus tuhosi noin 600 neliökilometriä Washingtonista. ====2004==== Lokakuussa 2004 St. Helens jälleen antoi merkkejä uudesta rajusta purkautumisesta, alueella oli ollut lukuisia maanjäristyksiä ja kaasupurkauksia, jotka osoittavat magmapatsaan nousevan vuoren sisällä. Alueella pelättiin voimakasta purkausta ja kuumia syöksyvirtauksia. Tulivuoren ympäristö määrättiin evakuoitavaksi 3. lokakuuta. == Galleria == Volcano at Mount St. Helens.jpg|Tulivuori St. Helensin vuorilla. Mount St. Helens, one day before the devastating eruption.jpg|thumb|St. Helens 17. toukokuuta 1980, päivää ennen purkautumistaan. MSH82 st helens plume from harrys ridge 05-19-82.jpg|thumb|St. Helens 19. toukokuuta 1982, kaksi vuotta ja päivä purkautumisensa jälkeen. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Washingtonin tulivuoret Luokka:Kerrostulivuoret Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Yhdysvaltain vuoret Luokka:Yhdysvaltain kansallismonumentit
Faces (festivaali)

Faces on vuotuinen heinä–elokuun vaihteessa eri puolilla Raaseporia vuodesta 1998 järjestettävä musiikkiin ja kulttuuritoimintaan keskittyvä musiikkifestivaali. Kun festivaalin taustaorganisaatio, voittoa tavoittelematon Etnokult ry, perustettiin vuonna 1997, perustajajäsenten Börje Mattssonin ja Holger Wickströmin tavoitteena oli järjestää monikulttuurinen festivaali, jossa kaikilla etnisillä ryhmillä olisi mahdollisuus esittäytyä. == Paikat == * Faces järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1998 Raaseporin linnan raunioilla Snappertunassa silloisen Tammisaaren alueella. * Vuosina 1999–2009 festivaali järjestettiin Billnäsin vanhan ruukin alueella silloisen Pohjan kunnan alueella. Alueen vuokran noustua tapahtuma muutti. * Vuosina 2011–2013 meren rannalla Gumnäsissä Raaseporissa entisen Pohjan alueellaFaces löysi uuden kodin YLE Uutiset. * Vuosina 2014 ja 2015 festivaali järjestettiin jälleen Raaseporin linnan raunioilla. * Vuonna 2016 Faces järjestettiin Fiskarin kylässä http://yle.fi/uutiset/faces- festivaali_saa_jatkoa_ja_muuttaa_fiskarsiin/8586483 pitkästä aikaa kolmipäiväisenä. * Vuonna 2017 kahdeskymmenes Juhla-Faces järjestettiin Fiskarissa elokuun ensimmäisenä viikonloppuna. * Vuonna 2021 Faces ReBorn järjestettiin Karjaan keskustan alueella heinä-elokuun vaihteessa. Kaikki paikat sijaitsevat nykyisen Raaseporin alueella. == Ohjelma == Musiikin lisäksi ohjelmisto täyttyy muun muassa tanssista, teatterista, elokuvista, runoudesta, näyttelyistä, työryhmistä ja stand up -komiikasta. Tapahtuman yhteydessä ovat katusoiton SM-kisat, lapsille ja lapsenmielisille oma Small Faces sekä Impromptu Freedom Stage. Faces kuuluu Finland Festivals -tapahtumiin. == Teemat == Festivaalilla on vuosittain vaihtuva teema. Vuonna 2008 teemana oli ”Social warming” (eri kulttuurien ja väestöryhmien toimiminen yhdessä ihmiskunnan ja maapallon pelastamiseksi)Faces-festivaalin teemana Social Warming Länsi-Uusimaa, vuonna 2009 ”We are the children” (lapset ja lasten oikeudet)We are the children faces, 2010 ”We shall overcome” (monikulttuurisuus)We shall overcome faces, 2011 ”Viva la difference” ja vuonna 2012 ”The new spring”. ==Muut Facekset== Tytärfestivaaleja on järjestetty Petroskoissa (Carelian Faces) vuodesta 2003 ja Bosnia ja Hertsegovinassa ensimmäistä kertaa 2006. Tulevaisuudessa yksi mahdollinen uusi festivaalipaikka on Etelä-Afrikka. Järjestäjien tavoitteena on siirtää vastuu ulkomaanfestivaalien järjestelyistä vähitellen paikallisille. Festivaalin johtaja Mattsson on todennut Petroskoin festivaalin alkaneen rullata paikallisten voimin muutaman vuoden jälkeen.Helsingin Sanomat 29. heinäkuuta 2007, sivu C3 Vuonna 2008 suunniteltiin Faces-tyyppisen festivaalin järjestämisestä Irakin pohjoisosassa Kurdistanissa, maan rauhallisemmassa pohjoisosassa. Festivaalijohtaja Börje Mattsson vieraili Irakissa 2008 maan kulttuuriministerin Falakadin Kakayn kutsumana heinäkuussa keskustelemassa asiasta. Faces-tiedote 11.7.2008 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Faces Etnofestival Luokka:Kansanmusiikkitapahtumat Suomessa Luokka:Maailmanmusiikkitapahtumat Suomessa
Daan Jippes

thumb|250px|Daan Jippes Helsingin kirjamessuilla 2008. Daniel Jan "Daan" Jippes (s. 14. lokakuuta 1945 Amsterdam, AlankomaatTimo Ronkainen: Jippes ja Milton Suomeen! Aku Ankka 43/2008.) on yksi 2000-luvun alun suosituimpia Aku Ankka -piirtäjiäKirjatyö - Aku Ankan juhlavuoden näyttely Päivälehden museossa ja yksi Carl Barksin uskollisimpia seuraajia. Jippes piirsi underground- sarjakuvia ennen Disney-hahmojen pariin siirtymistään.Laakisarjat Oy: Daan Jippes Kirjamessuilla Jippesin tyyli pohjaa ankkataiteilija Carl Barksin luomaan piirrostyyliin. Hänestä on myös käytetty nimitystä ”Disney-sarjakuvien Michelangelo”. Jippes aloitti sarjakuvien lukemisen ja piirtämisen jo lapsena. Ensimmäiset Disney-työnsä hän teki 1970-luvun alussa: ne olivat pääosin kansikuvia, joista monet liittyivät Barksin, Floyd Gottfredsonin ja Paul Murryn tekemiin sarjakuviin. Disney-uransa alkuaikoina hän teki yhteistyötä Freddy Miltonin kanssa. Yhteistyö loppui 1980-luvun alussa, kun Jippes muutti Yhdysvaltoihin työskennelläkseen Disneyn studioilla. Daan Jippes on piirtänyt uusiksi kaikki sarjakuvat, joihin Barks teki käsikirjoituksen 1960- ja 1970-luvulla, mutta joita Barks ei piirtänyt itse. Alun perin piirtäjinä toimivat Tony Strobl ja Kay Wright. Niitä on julkaistu englanniksi pääasiassa Uncle Scrooge-lehdessä sekä myös muutamassa muussa Gemstone-kustantamon lehdessä. Kesällä 2008 Gemstone aloitti albumisarjan, jossa oli tarkoitus julkaista kaikki Jippesin tähän mennessä piirtämät sarjat. Sarjaa ehti kuitenkin ilmestyä vain yksi numero ennen kuin Gemstone luopui Disney-lehtien julkaisemisesta. Suomeksi on julkaistu vuonna 2002 kirja nimellä Ankantekijät 1: Ihmissusia ja sudenpentuja, joka sisältää edellä mainittuja Barks-Jippes- sarjoja. Syyskuussa 2008 ilmestyi Ankantekijät 10: Lannistumaton laivuri, joka sisältää Jippesin ja Miltonin yhteisiä sarjoja. Carl Barksin kootuissa on julkaistu kaikki Barksin käsikirjoituksiin perustuvat Jippesin piirtämät tarinat. == Albumeja == * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Daan Jippesin haastattelu * S. Santikko: Aivopähkinä kesähelteille. Kvaak.fi 5.6.2009. Luokka:Disneyn sarjakuvien tekijät Luokka:Alankomaalaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Richard Axel

Richard Axel (s. 2. heinäkuuta 1946, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen hermotutkija. Hän sai lääketieteen Nobel-palkinnon vuonna 2004 yhdessä Linda B. Buckin kanssa. He saivat sen uraauurtavista hajuaistia koskevista tutkimuksistaan. Axel syntyi puolanjuutalaisille siirtolaisille ja varttui Brooklynissa. Hän valmistui Columbian yliopistosta 1967 ja Johns Hopkinsin yliopistosta 1971. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset biokemistit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Amerikanjuutalaiset Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat
Linda B. Buck

Linda B. Buck (s. 29. tammikuuta 1947 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen fysiologian ja biofysiologian tutkija, jolle myönnettiin yhdessä Richard Axelin kanssa vuonna 2004 Nobelin lääketieteen palkinto uraauurtavista hajuaistia koskevista tutkimuksista. Buck valmistui kandidaatiksi mikrobiologian ja psykologian aloilta vuonna 1975 Washingtonin yliopistosta. Hän suoritti tohtorintutkintonsa immunologiassa vuonna 1980 Texasin yliopiston Southwestern Medical Centerissä. 1980-luvun alussa hän työskenteli ensimmäistä kertaa yhdessä Axelin kanssa Columbian yliopistossa New Yorkissa, missä Axel oli professori ja Buck jatko-opiskelija. Buck työskenteli Howard Hughes Medical Institute -tutkimuslaitoksessa (HHMI) sekä Harvardin lääketieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1984–2002. Tämän jälkeen hän siirtyi Fred Hutchinson Cancer Research Centeriin Seattleen. Buckin äiti oli ruotsalaisten siirtolaisten tytär, ja isän suvulla oli irlantilaisia juuria. Hän oli keskimmäinen kolmesta tytöstä. Äiti oli kotiäiti ja isä sähköinsinööri. Vuonna 1994 hän tapasi biologin Roger Brent, josta tuli hänen kumppaninsa. Vuonna 2006 he menivät naimisiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteilijät Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat
Reichswehr

Reichswehr (suomeksi käytetty myös nimitystä Saksan valtakunnanpuolustus) oli Saksan asevoimien nimi vuodesta 1921 vuoteen 1935, jolloin kansallissosialistinen hallitus nimesi sen uudelleen Wehrmachtiksi (Puolustusvoima). Versailles’n rauhansopimus rajoitti armeijan koon 100 000 mieheen, mikä oli huomattava lasku vuodesta 1913, jolloin se koostui 780 000 sotilaasta. Tämä vaikutti miehistön laatuun positiivisesti: vain parhailla miehillä oli mahdollisuus jäädä armeijaan. Yhteensä noin 400 000 sotilasta palveli Reichsheerissä sen olemassa olon aikana. == Taustaa == Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Saksan keisarikunnan joukot hajaantuivat ja niiden miehistö palasi kotiin yksin tai pienissä ryhmissä. Monet liittyivät vapaaehtoisista koottuihin puolisotilaallisiin vapaajoukkoihin (Freikorps), joiden tehtävänä oli turvata yhteiskuntarauhaa vallankumouksellisessa Saksassa sekä turvata valtakunnan raja-alueita 1918–1923. == Perustaminen == Nuoreen Weimarin tasavaltaan perustettiin 6. maaliskuuta 1919 Vorläufige Reichswehr (”väliaikainen valtakunnanpuolustus”), joka koostui Vorläufige Reichsheerista (”väliaikainen valtakunnanarmeija”) ja Vorläufige Reichsmarinesta (”väliaikainen valtakunnanlaivasto”). Saksalla ei saanut olla ilmavoimia Versailles’n rauhan rajoitusten mukaisesti. Maavoimiin kuului aluksi 43 prikaatia. 30\. syyskuuta armeija uudelleenjärjesteltiin Übergangsheeriksi (”väliaikainen armeija”). Joukkojen määrä laskettiin 20 prikaatiin. Maavoimissa palveli noin 400 000 miestä, mikä väheni edelleen toukokuuhun 1920 mennessä puoleen. Samalla organisaatio muutettiin käsittämään seitsemän jalkaväki ja kolme ratsuväkidivisioonaa. Prikaatit korvattiin rykmenteillä 1. lokakuuta ja miesmäärä laski rauhansopimuksen mukaiseen 100 000:een. Tämä vaihe kesti 1. tammikuuta 1921 asti, jolloin Reichswehr perustettiin virallisesti. Berliinissä sijainnut yleisesikunta 1 johti neljää jalkaväkidivisioonaa ja kahta ratsuväkidivisioonaa. Kasseliin sijoitettu yleisesikunta 2 johti kolmea jalkaväkidivisioonaa ja ratsuväkidivisioonaa. Vuosina 1933 ja 1934, Hitlerin tultua valtakunnankansleriksi Reichswehr aloitti salaisen laajennusohjelman, josta tuli julkinen Wehrmachtin perustamisen myötä 1935. * Luokka:Weimarin tasavalta
Reichsführer-SS

Reichsführer-SS () oli natsi-Saksan SS-joukkojen ylipäällikön arvo vuosina 1925–1945. Varsinaiseksi SS:n sotilasarvoksi se otettiin vuonna 1934 pitkien puukkojen yön jälkeen, jolloin siitä tuli Saksan armeijan sotamarsalkan arvoa vastaava. Reichsführer SS:n mukaan nimettiin myös 16. SS- panssarikrenatööridivisioona Reichsführer SS. == Reichsführer-SS:t 1925–1945 == * 1925–1926 Julius Schreck * 1926–1927 Joseph Berchtold * 1927–1929 Erhard Heiden * 1929–1945 Heinrich Himmler * 1945 Karl Hanke == Katso myös == * Luettelo SS-arvoista Alempi arvo Oberstgruppenführer SS-arvo Reichsführer-SS Ylempi arvo Der oberste Führer der Schutzstaffel, Der Führer Adolf Hitler == Aiheesta muualla == Luokka:SS:n sotilasarvot
Kimola

Kimola on noin 200 asukkaan kylä Kouvolassa Pyhäjärven rannalla. Kylä on tunnettu erityisesti Kimolan kanavasta, jonka itäpäässä se sijaitsee. Kimolan postinumeroalueen (47650 Kimola) väkiluku oli 194 vuonna 2020.Paavo (Postinumeroalueittainen avoin tieto) Kesäisin kylä täyttyy kesäasukkaista. Kimola kuului Jaalan kuntaan vuoteen 2008 saakka, jolloin se liitettiin kuntaliitoksen myötä osaksi nykyistä Kouvolaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kimolan kylän www-sivut * Jaala näkyvissä - esittely Kimolan kylästä * Kimolan kylän asutushistoria Luokka:Jaalan kylät
Isopunasarja

IsopunasarjaKassu – Kasvien suomenkieliset nimet Viitattu 30.8.2019. eli kliivia (Clivia miniata) on narsissikasvien heimoon (Amaryllidaceae) kuuluva kasvi, joka tuotiin Eurooppaan Etelä-Afrikasta 1800-luvulla. Kasvi on saanut nimensä lady Charlotte Cliven mukaan, joka kasvatti sitä ensimmäisenä Englannissa. Lajista on jalostettu useita huonekasveina kasvatettavia lajikkeita. Yleisimpiä ovat oranssikukkaiset lajikkeet, mutta kliivioita on myös puna-, kelta- ja valkokukkaisia sekä kaksivärisiä. == Tuntomerkit == Kliivialla on paksut juuret, joiden yläosa muistuttaa jonkin verran sipulia. Kapeat, noin puolen metrin mittaiset tummanvihreät lehdet lähtevät suoraan juurakosta. Eri kantaa olevien kasvien lehdet eroavat toisistaan: toisella lehdet ovat kapeat, pitkät ja teräväkärkiset, toisen lehdet ovat lyhyemmät, leveämmät ja pyöreäkärkiset. Lehdet kasvavat viuhkamaisesti kahteen vastakkaiseen suuntaan. Kukkavarsi nousee keväällä lehtien välistä. Noin viiden sentin läpimittaiset kukat muodostavat kukkavarren latvaan pallomaisen kukinnon, jossa voi olla useita kymmeniä kukkia. Vanhassa yksilössä kukkavarsia voi nousta useita, jolloin kukinta voi kestää jopa kaksi kuukautta. Kliivian lehtien ja kukkavarsien maitiaisneste sekä juuret ovat myrkyllisiä. Juuret ovat kasvin myrkyllisin osa. Kliivian lisäksi huonekasveina kasvatetaan myös sen sukulaislajeja pikkupunasarjaa (Clivia nobilis), Clivia gardeniita ja Clivia caulescensia. == Hoito == Kliiviaa on kaunis viherkasvi varjoisassakin paikassa. Kukinta vaatii kuitenkin kohtalaisesti valoa ja talvisen lepokauden viileässä, noin 10–15 °C:n lämpötilassa. Talvilevon aikana kasvia kastellaan niukasti. Multa vaihdetaan keväällä kukinnan jälkeen. Nuoret yksilöt tarvitsevat uuden mullan vuosittain, vanhat viihtyvät samassa mullassa useita vuosia. Kesällä kasvia kastellaan varsin runsaasti, mutta niin että mullan pinta saa kastelujen välillä kuivahtaa. Juuret kärsivät liiasta märkyydestä. Keskikesällä kasvin voi sijoittaa varjoisaan paikkaan ulos. Kasvukauden aikana kasvia lannoitetaan parin viikon välein. == Lisääminen == Kliivia kasvattaa vanhetessaan sivuversoja, jotka vähitellen täyttävät ruukun. Kasvia voi lisätä jakamalla mullanvaihdon yhteydessä. Kullakin istutettavalla osalla pitää olla omat juuret ja vähintään neljä lehteä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Isopunasarja – Clivia miniata Luokka:Punasarjat Luokka:Huonekasvit
Aisti

Aisti on eliön keino havainnoida ympäristöään erilaisten ärsykkeiden avulla. Kuhunkin aistiin liittyy sille ominainen aistinelin. == Ihmisen aistit == Ihmisen viisi perusaistia ovat makuaisti, hajuaisti, näköaisti, kuuloaisti ja tuntoaisti. Ihmisen aistien kokonaismäärä voidaan määritellä eri tavoin. Esimerkiksi tuntoaistin alueella on erittäin monta erilaista vastaanotinta eli reseptoria, jolloin vaikkapa kutituksen aistiminen sisältää vaikeita määrittelykysymyksiä. Näiden lisäksi on perinteisen määritelmän ulkopuolelle jääviä aisteja ovat lämpötila-aisti, kipuaisti, tasapainoaisti ja sisätuntemusaisti. Määritelmä vaihtelee, mutta yhden tavan mukaan tuntoaisti voidaan jakaa kosketus-, värinä- lämpö- kylmä- kipu- asento- ja paineaistiin. Näin ollen se sisällyttäisi myös lämpötila-aistin ja kipuaistin. Määritelmät kuitenkin vaihtelevat. Esimerkiksi. nälkä yms. on sisätuntemus. Näitä aisteja ilmenee myös pinnallisilla limakalvoilla. Ihon aistien reseptoreita ovat vapaat hermopäätteet ja pääte-elimet, jotka esimerkiksi reagoivat erikseen paineeseen ja värinään. Normaalisti kehittyvän lapsen aistit integroituvat toimimaan hyvin yhdessä ja ihmisen havainto itsestään ja ympäristöstään koostuu monien aistien antamaan kokonaiskuvaan (ns. sensorinen integraatio). Kuudennesta aistista puhuttaessa tarkoitetaan vaistoa tai muuta paranormaaliksi luokiteltavaa aistimistoimintaa, kuten kykyä tietää asioita ennakolta. Tällaisia aisteja ei ole tieteellisesti pystytty todentamaan. Ihmisen kykyä aistia muuta sähkömagneettista säteilyä kuin valoa ja lämpösäteilyä on myös tutkittu, mutta todisteita tällaisesta sähköyliherkkyydestä ei ole saatu. Maailman terveysjärjestö WHO:n mukaan sähköyliherkkien oireet ovat varmasti todellisia, mutta niiden yhteyttä sähkömagneettiseen säteilyyn ei ole voitu osoittaa. == Eläinten aistit == Eläinkunnassa muilla eläimillä esiintyy aisteja, joita ihmisellä ei ole. Esimerkiksi hait paikantavat saaliitaan niiden elintoiminnoillaan lähettämien heikkojen sähköimpulssien perusteella. Myös nokkaeläimillä on sähköaisti. Linnuilla on todettu olevan magneettiaisti, jonka avulla ne suunnistavat maan magneetti­kentässä. Lepakot taas käyttävät lähettämiensä äänien kaikumiseen perustuvaa kaikuluotausta ympäristön esineiden havainnointiin ja saaliiden löytämiseen. Kaloilla on kylkiviiva-aisti, jolla aistitaan ympäristön värähtelyjä, petokalat käyttävät aistia saalistukseen ja saaliskalat suojautumiseen petokaloilta. Joillakin käärmeillä, esimerkiksi kalkkarokäärmeillä on infrapuna-aisti. Monilla eläimillä aistit ovat tarkempia kuin ihmisellä tai ne toimivat eri osassa valon tai äänen spektriä kuin ihmisen aistit. Koiria käytetään monissa tehtävissä niiden erinomaisen hajuaistin takia. == Katso myös == * Aistinsisältö * Aistivamma * Havainto * Ilmiö * Sisäinen aisti == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Opettajalle: Aistit Yle Oppiminen 2015 *OpetusTV, biologia: Aistit Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit pt:Sentido
Avaruuslentokone

Avaruuslentokone on kiitotieltä lähtevä ja lentokoneen tavoin ilmakehän alaosien läpi kulkeva avaruusalus. Avaruussukkulat olivat ainoa operatiivisessa käytössä ollut miehitetty avaruuslentokone. Ne tosin laukaistiin pystysuoraan kahdella apuraketilla ja sukkulan kolmella omalla rakettimoottorilla, joten niitä ei tavallisesti kuitenkaan lasketa avaruuslentokoneiksi. Sukkulat palaavat Maahan liitämällä ilmakehän läpi ja laskeutuvat kiitotielle. X-37 on yhdysvaltalainen Yhdysvaltain ilmavoimien käyttämä miehittämätön kantoraketilla pystysuoraan laukaistava avaruuslentokone, kokoluokaltaan pienoisavaruussukkula. == Toimivia avaruuslentokoneita == * North American X-15 oli toimiva avaruuslentokone 1960-luvun alussa, mutta sekään ei pystynyt saavuttamaan vakaata kiertorataa. Se kuitenkin pystyi liikehtimään avaruudessa ohjausrakettimoottoreiden avulla. * SpaceShipOne (Yhdysvallat) on avaruuslentokoneen prototyyppi. Se ei nouse kiitotieltä omin voimin vaan emoaluksen kyydissä. Se ei myöskään pysty saavuttamaan kiertorataa eikä edes lentämään avaruudessa. == Suunniteltuja avaruuslentokoneita == * Silbervogel (Saksa), toisen maailmansodan aikainen avaruuslentokonesuunnitelma * Sänger (Saksa), 1980-luvulla alkanut ja päättynyt DLR:n avaruussukkulaprojekti * HOTOL (Englanti), englantilainen tutkielma lentokonemaisesta sukkulasta 1980-luvun jälkipuolella * C-XXI (Venäjä) * Mikojan-Gurevitš MiG-105 "Spiral" (Neuvostoliitto) * Xerus (USA) ==Lähteet== * == Katso myös == * Ansari X-Prize *
Härmistyminen

Härmistyminen on olomuodonmuutos suoraan kaasusta kiinteäksi ilman nestemäistä välitilaa. Härmistymisen vastakohta on sublimoituminen, muutos kiinteästä kaasuksi.Olomuodot ja olomuotojen muutokset, Kemia, Internetix Esimerkiksi vesihöyry härmistyy kuuraksi auton tuulilasiin pakkasaamuina. Marsin kaasukehässä hiilidioksidi vuoroin härmistyy hiilihappojääksi, vuoroin sublimoituu takaisin kaasuksi. Teollisuudessa härmistymistä käytetään monissa prosesseissa. Muun muassa sinkki valmistusprosessissaan härmistyy puhdasta sinkkiä sisältäviksi kiteiksi. Myös mahdollisuus tulostaa tietokoneelta kuvia tavalliselle kankaalle, esimerkiksi T-paitaan, on härmistymisen sovellus. Siinä kuva tulostetaan ensin mustesuihkukirjoittimella peilikuvana paperille. Paperi ja kangas asetetaan vastakkain, puristetaan yhteen ja kuumennetaan nopeasti yli 200 asteeseen. Väri sublimoituu ja härmistyy kankaan kuitujen pintaan. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Olomuodot Luokka:Faasimuutokset
Ansari X-Prize

Ansari X-Prize oli kilpailu, jossa tavoitteena oli suorittaa kahden viikon sisällä kaksi onnistunutta avaruuslentoa yksityisin varoin rakennetulla aluksella. Vaatimuksena oli yli 100 kilometrin lentokorkeus ja mukana kuljetettava 180 kg:n paino, joka vastasi lentäjän ja kahden ylimääräisen matkustajan painoa. Palkinnon rahoittaja on kansainvälinen X Prize Foundation -säätiö. Scaled Composities -yhtiön alus SpaceShipOne teki hyväksyttävät kaksi lentoa 29. syyskuuta ja 4. lokakuuta 2004 ja voitti 10 miljoonan Yhdysvaltain dollarin palkintosumman. Toinen joukkue, jonka katsottiin pystyvän haastamaan SpaceShipOnen palkinnonvoittajana, oli kanadalaislähtöinen da Vinci Project. == Säännöt == Molemmat kilpailulennot tuli suorittaa samalla aluksella. Polttoainetta lukuun ottamatta aluksesta sai vaihtaa lentojen välillä vain 10 prosenttia. Edes NASAn avaruussukkula ei täytä näitä vaatimuksia, sillä sukkulan lähtövalmistelut vievät yli kaksi viikkoa. Aluksen tuli olla toisen lennon jälkeen kunnossa sekä periaatteessa valmis uudelleenkäyttöä varten, ja miehistön tuli palata vahingoittumattomana. Saavutettu lentokorkeus mitattiin kolmen erillisen järjestelmän avulla. Jokaisen kilpailulennon mukana oli korkeusmittari, jota sanottiin ”kultaiseksi laatikoksi”. Tämän lisäksi käytettiin kahta erillistä tutkajärjestelmää. Virallinen lentokorkeus oli näiden kolmen järjestelmän antama keskiarvo. Joukkueet eivät saaneet ottaa vastaan rahoitusta hallituksilta. Yksityiset sponsorit olivat kuitenkin sallittuja. == Kilpailun tavoite == Kilpailu suunniteltiin edistämään avaruusteknologian hyödyntämistä yksityisellä sektorilla, minkä vuoksi kilpailijat eivät saaneet rahoittaa toimintaansa julkisella rahalla. Tarkoitus oli osoittaa, että avaruuslennot ovat mahdollisia niin yksityisille kuin yrityksillekin, mikä puolestaan mahdollistaa kaupalliset avaruuslennot ja avaruusturismin. Lisäksi toivottiin, että kilpailu edistää teknis-tieteellistä kehitystä, jolloin saatettaisiin löytää halvempia tapoja päästä Maan kiertoradalle. == Katso myös == * Avaruuslentokone == Aiheesta muualla == * Ansari X-Prizen kotisivu * SpaceShipOne -kotisivu * da Vinci Project -kotisivu Luokka:Avaruustoiminta
Vaihtojännite

Vaihtojännite on ajan suhteen vaihteleva jännite, jonka potentiaali vaihtelee positiivisen ja negatiivisen arvon välillä. Valtakunnan sähköverkossa oleva vaihtojännite on sinimuotoista ja Suomessa sen taajuus on 50 Hz (jakson aika 20 ms). Pistorasian liittimissä on Suomessa 230 voltin vaihtojännite. 230 volttia on tehollisarvo, joka ei kuvaa, mitä jännite kunakin hetkenä on. Äänentoistolaitteissa ilmenevillä äänisignaaleillakin on tietyt vaihtojännitearvonsa, mutta ne ovat yleensä jännitteeltään muutamia voltteja (esim. linjataso) ja muodoltaan moninaisia. ==Katso myös== *Tasajännite ==Lähteet== == Kirjallisuutta == * Luokka:Elektroniikka Luokka:Sähkötekniikka
Tasajännite

Tasajännite tarkoittaa jännitettä, jonka potentiaali on ajasta riippumatta kutakuinkin sama, esim. 9 voltin pariston plusnavassa on 9 voltin tasajännite pariston miinusnapaan nähden. Esimerkiksi autojen tasavirtajärjestelmissä on kohtalaisen tasainen jännite, joka hieman vaihtelee akun kuormitus- ja varaustilanteesta riippuen. Mikäli 9 voltin paristoon ei ole kytketty mitään kuormaa, ei kulje virtaa, mutta pariston navoissa on silti 9 voltin tasajännite. Jos paristoon kytkee kuormaksi esim. lampun, alkaa virtaa kulkea, mutta jännite säilyy lähes samana. Jännitteen mittaamiseen voidaan käyttää yleismittaria. ==Katso myös== *Vaihtojännite *Tasavirta == Kirjallisuutta == * Luokka:Elektroniikka Luokka:Sähkötekniikka
Plzeň

Plzeň () on kaupunki Tšekin tasavallassa läntisessä Böömissä. Se on Plzeňin läänin pääkaupunki, ja se sijaitsee noin 90 kilometriä Prahasta lounaaseen. Kaupungissa asui vuoden 2020 arvion mukaan 174 842 asukasta. Plzeň sijaitsee viljavalla Plzeňin tasangolla, jossa monet pienet sivujoet yhtyvät Berounka- jokeen. Sen kautta kulkee vanha kauppareitti Prahasta Baijeriin. Plzeň mainitaan historiassa ensimmäistä kertaa vuonna 976 prinssi Boleslaus II:n ja keisari Otto II:n välisen sodan taistelupaikkana. Kaupunki siitä tuli vuonna 1295. Toisen maailmansodan lopussa kenraali Pattonin joukot vapauttivat kaupungin (ja läntisen Böömin), kun taas puna-armeija saapui ensinnä muuhun osaan Tšekkoslovakiaa. Plzeň on tullut kuuluisaksi pilsener-oluttyypistä, jolle kaupunki on antanut nimensä ja jota pantiin ensi kertaa Plzeňissä. Baijerilainen panimomestari Josef Groll teki ensimmäisen erän pohjahiivaolutta vuonna 1842. Tämä olut tuli myöhemmin maailmankuuluksi nimellä pilsneri, Pilsner Urquell – tšekiksi Plzeňský prazdroj. Valdštejn-Vartenberkin aatelisperhe perusti Plzeňissä teollisuusyrityksen vuonna 1859. Kymmenen vuotta myöhemmin sen osti Emil Škoda, jonka nimi säilyi konsernilla nykypäiviin asti. Ennen ensimmäistä maailmansotaa Škoda valmisti tykkejä ja työllisti 35000 henkeä Plzeňin alueella. Tehtaat vaurioituivat pahoin toisessa maailmansodassa. Kommunistivallan aikana yritys kansallistettiin, 1989 siitä tuli osakeyhtiö. Jääkiekkojoukkue HC Škoda Plzeň ja jalkapallojoukkue FC Viktoria Plzeň pelaavat maan pääsarjoissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Paleontologia

Paleontologia on geotieteiksi kutsuttujen luonnontieteiden osa-alue, joka tutkii Maan muinaisaikojen elämää ja sen kehitystä. Tutkimuskohteena ovat erityisesti fossiilit, joiden perusteella voidaan rekonstruoida yksittäisiä eliöitä, niiden edustamien lajien evolutiivisia kehityslinjoja ja joskus jopa kokonaisia ekosysteemejä. Paleontologian lähitieteitä ovat geologia ja biologia. Termi tulee kreikan kielestä: παλαιός (palaios) tarkoittaen "vanha, muinainen", ὄν, ὀντ- (on, ont-), tarkoittaen "olento" ja λόγος (logos), tarkoittaen "tutkimus". == Määritelmä == Paleontologia tutkii elämän historiaa erityisesti fossiilien avulla. Vaikka se tutkiikin elämää, se luokitellaan yleensä geologian haaraksi. Muinaista elämää ei pysty kunnolla tutkimaan, ellei tunne myös kivien ikää ja rakennetta. Paleontologia voidaan jakaa useisiin osa-alueisiin. Paleozoologia tutkii muinaisia eläimiä, paleobotaniikka kasveja ja palynologia muinaisia itiöitä, siitepölyä ja mikrobeja. Mikropaleontologian tutkimusaiheena puolestaan ovat mikroskooppiset fossiilit. Paleontologian avulla voidaan myös selvittää muinaisina aikoina tapahtuneita muutoksia maapallon ilmastossa. Tätä paleontologian osa-aluetta kutsutaan paleoklimatologiaksi. == Historia == Fossiileja on käytetty, tutkittu ja ymmärretty eri tavoin ihmiskunnan historian aikana. Vaikka jotkin antiikin kreikkalaiset ja roomalaiset tutkijat pitivätkin niitä eläinten jäänteinä, ne liitettiin pitkään mytologisiin eläimiin, kuten lohikäärmeisiin, tai yliluonnollisiin tapahtumiin. Paleontologia tieteenä alkoi käytännössä 1700-luvulla, kun tutkijat alkoivat määritellä ja kartoittaa kivimuodostelmia ja luokitella fossiileja. 1800-luvun alussa vaikuttaneita Georges Cuvier’ta ja William Smithiä pidetään paleontologian pioneereina. Charles Lyell ja Charles Darwin vaikuttivat 1800-luvulla siihen, miten maapallon ja elämän historia käsitettiin. Lyellin Principles of Geology osoitti, että eri mantereilta löytyneillä fossiileilla voi olla enemmän yhtäläisyyksiä kuin lähekkäisiltä paikoilta löytyneillä fossiileilla. Hänen mukaansa samasta kerrostumasta löytyneet fossiilit olivat samanlaisia mutta kerrostumien välillä on eroja. Darwin puolestaan osoitti Lajien synnyssä sen, miten eliöt kehittyivät. Tämän ansiosta palentologit pystyivät ymmärtämään paremmin fossiileja tutkimalla nykyisiä eläimiä. Kivikerrosten ja fossiilien iänmäärittäminen mullistui 1800-luvun lopulla, kun radioaktiivisuus löydettiin. Radiometrisen iänmäärityksen avulla paleontologit pystyvät määrittämään kerrostumien ikää ja samalla kerrostumasta löydettyjen fossiilien iän. == Katso myös == * Geologinen ajanlasku == Lähteet == == Aiheesta muualla == * The Society of Vertebrate Paleontology * Teaching Palaeontology and Palaeoecology * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
X-tehokkuus

X-tehokkuus on mikrotaloustieteellinen termi, joka kuvaa tuotantoprosessin tehokkuutta annetuilla tuotannontekijöillä. Jos yritys tuottaa enimmäismäärän hyödykkeitä annetuilla tuotannontekijöillä, kuten koneilla ja työpanoksilla, sekä käyttää parhaita mahdollisia tuotantotapoja, yrityksen toiminta on x-tehokasta. Jos tuotanto ei ole x-tehokasta, on se x-tehotonta. Täydellisen kilpailun markkinoilla ei yleisesti ottaen esiinny pitkäaikaista x-tehottomuutta, sillä tehottomat yritykset eivät tuota tarpeeksi voittoa pysyäkseen markkinoilla. Muissa markkinamuodoissa, kuten monopolitilanteessa, x-tehottomuutta saattaa esiintyä pidemmälläkin aikavälillä, sillä kilpailun puute antaa mahdollisuuden pitäytyä tehottomissa tuotantokeinoissa. X-tehokkuus ei ole ainoa tehokkuuden muoto. Se tarkastelee vain tuotantoa annetuilla tuotannontekijöillä. Se ei siis ota huomioon sitä, ovatko tuotannontekijät tai tuotetut hyödykkeet parhaita mahdollisia. Allokointitehokkuus puolestaan mittaa näitä asioita. Esimerkiksi yritys, joka palkkaa aivokirurgeja kaivamaan ojaa saattaa olla x-tehokas, vaikka aivokirurgien allokointi sairaita hoitamaan olisikin tehokkaampaa yhteiskunnan kannalta. == Katso myös == *Paretotehokkuus Luokka:Mikrotaloustiede
Allokointitehokkuus

Allokointitehokkuus kuvaa markkinoiden tilaa, jossa resurssit on jaettu tavalla, joka maksimoi niiden käytöstä saatavan hyödyn. Allokatiivisesti tehokas talous tuottaa hyödykkeitä "optimaalisessa" suhteessa. Yritys on allokatiivisesti tehokas, kun sen tuotannon hinta vastaa tuotannon rajakustannusta. == Katso myös == *Taloudellinen tehokkuus Luokka:Mikrotaloustiede
Pareto-tehokkuus

Pareto-tehokkuus tai Pareto-optimaalisuus on peliteoreettinen kriteeri, joka viittaa tilanteeseen, jossa kenenkään asemaa ei voida parantaa huonontamatta jonkun muun asemaa. Pareto-parannus parantaa jonkun asemaa huonontamatta kenenkään muun asemaa. Pareto-tehokkuus on tärkeä käsite taloustieteessä. Käsite on nimetty italialaisen taloustieteilijän Vilfredo Pareton mukaan, joka kehitti sen tutkiessaan taloudellista tehokkuutta ja tulonjakoja. == Yleiskatsaus == Voidaan osoittaa, että teoriassa vapaat markkinat tuottavat aina Pareto-tehokkaan lopputuloksen. Tulos tunnetaan nimellä ensimmäinen hyvinvointiteoreema. Matemaattisen todistuksen esittivät ensimmäisenä Kenneth Arrow ja Gérard Debreu. Tosin todistuksessa tarvitaan hyvin rajoittavia oletuksia, minkä vuoksi tulos ei välttämättä kuvaa talouden toimintaa käytännössä. Tarvittavat oletukset ovat: * Kaikille mahdollisille hyödykkeille on markkinat * Markkinoilla on täydellinen kilpailu * Transaktiokustannukset ovat merkityksettömän pieniä === Sosiaalinen optimi === Pareto-tehokkuus ei ole yksinään riittävä kriteeri oikeudenmukaisen resurssien jaon tekemiseen. Esimerkiksi yhteiskunta, jossa diktaattori omistaa kaiken omaisuuden on Pareto-tehokas, koska kenenkään asemaa ei voida parantaa huonontamatta diktaattorin asemaa. Aina on siis olemassa useita Pareto-tehokkaita resurssijakoja, eikä niitä voi laittaa paremmuusjärjestykseen ilman lisäoletuksia. Hyvinvointitaloustiede tutkii vaihtoehtoisia lisäoletuksia. Toinen hyvinvointiteoreema todistaa, että jos lisäksi preferenssit ovat konvekseja, mikä tahansa Pareto-tehokas resurssijako saadaan aikaan markkinoiden toiminnan lopputuloksena, kunhan tehdään tietyt tulonsiirrot. Tehottomuuksien kuitenkin usein katsotaan oikeuttavan valtiolle muutakin roolia kuin siirtää rahaa rikkailta tarvitseville. == Katso myös == * Allokointitehokkuus * Kaldor–Hicks-tehokkuus * X-tehokkuus == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Taloustieteen käsitteet Luokka:Sosioekonomia Luokka:Mikrotaloustiede Luokka:Peliteoria Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kaldor–Hicks-tehokkuus

Kaldor-Hicks-tehokkuus on Nicholas Kaldorin ja John Hicksin kehittämä taloudellisen tehokkuuden tyyppi, joka tarkoittaa sosiaalisten resurssien taloudellisen arvon maksimointia. Kaldor-Hicks -tehokkuus vallitsee tilanteessa, jossa kenenkään asemaa ei voida parantaa ilman, että jonkun muun asemaa heikennetään, ja jossa asemaansa parantavat eivät voisi edes periaatteessa korvata tappiota niille, joiden asema heikkeneeHyytinen & Maliranta 2015, s.11. Kaldor-Hicks -parannus on mikä tahansa vaihtoehto nykyiselle tilanteelle, joka lisää sosiaalisten resurssien taloudellista arvoa. Kaldor-Hicks -parannus on muutos, jossa joidenkin asema paranee ja joidenkin asema heikkenee, mutta asemaansa parantavat voisivat ainakin periaatteessa korvata häviäjille heidän häviönsä. ==Katso myös== * Pareto- tehokkuus == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Luokka:Mikrotaloustiede Luokka:Taloustieteen käsitteet
Kurt von Schleicher

Kurt Ferdinand Friedrich Hermann von Schleicher (, []) (7. huhtikuuta 1882 Brandenburg an der Havel – 30. kesäkuuta 1934 Potsdam) oli saksalainen jalkaväenkenraali ja Weimarin tasavallan viimeinen valtakunnankansleri. Schleicher eteni 1920-luvulla Reichswehrissa, ja hänestä tuli armeijan ja hallinnon virkamiesten yhteyshenkilö. Hänen tapanaan oli toimia kulisseissa käyttäen hyviä henkilösuhteitaan ja tiedonantajiaan eri hallintokunnissa. Schleicherista tuli merkittävä taustavaikuttaja Heinrich Brüningin hallituksen aikana 1930–1932. Hän toimi puolustusministeri kenraali Wilhelm Groenerin avustajana. Myöhemmin Schleicher, joka oli solminut läheiset suhteet presidentti Paul von Hindenburgiin, riitautui Brüningin ja Groenerin kanssa. Lähinnä juuri Schleicherin juonittelu johti näiden kahden uran päättymiseen toukokuussa 1932. Schleicherista tuli puolustusministeri uuden valtakunnankanslerin Franz von Papenin alaisuuteen, jonka hän oli itse valinnut tehtävään. Näkemyserojensa vuoksi nämä kaksi kuitenkin ajautuivat riitaan, joka päättyi marraskuun 1932 vaalien jälkeen Papenin eroon. Schleicherista tuli Saksan 23. valtakunnankansleri. Schleicher pyrki estämään Adolf Hitlerin valtaannousun.Facta2001, WSOY 1985, 14. osa, palsta 501 Hän yritti saavuttaa valtiopäivillä enemmistön muodostamalla niin sanotun Querfrontin (ristikkäisrintama), jossa hän voisi yhdistää Saksan erilaiset eturyhmät epäparlamentaarisen, autoritäärisen mutta keskustelevan hallinnon alaisuuteen. Niinpä hän lähestyi sosiaalidemokraattisia ja kristillisiä ammattiyhdistyksiä ja kansallissosialistisen puolueen vasemmistosiipeä, jonka johdossa oli Gregor Strasser. Strasser oli kuitenkin jo häviämässä sisäisen valtataistelun Hitlerille. Vaikka Schleicher sai edistystä aikaan, hän alkoi joutua molempien puolten hylkäämäksi. Ulosheitetty Papen lähestyi von Hindenburgia, koska presidentillä alkoi olla epäilyksiä Schleicherin hallintotavoista ja koska Schleicher halusi työskennellä SPD:n kanssa, jota Hindenburg halveksui. Papen vaati ikääntyvää presidenttiä nimittämään Hitlerin valtakunnankansleriksi. Papenin, Hindenburgin ja Hitlerin salaisten tapaamisten jälkeen presidentti von Hindenburg erotti Schleicherin 28. tammikuuta 1933 ja Hitleristä tuli valtakunnankansleri 30. tammikuuta 1933. Schleicher ja hänen vaimonsa Elisabeth murhattiin pitkien puukkojen yönä 30. kesäkuuta 1934 Potsdamissa yhdessä muiden oletettujen kansallissosialistisen hallinnon vastustajien kanssa. Schleicherin 16-vuotias tytärpuoli löysi ruumiit. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksan valtakunnankanslerit Luokka:Saksalaiset kenraalit Luokka:Preussin pääministerit Luokka:Puolustusministerit Luokka:Pitkien puukkojen yönä murhatut Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1934 kuolleet
Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö

Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö (engl. Organisation for Economic Co-operation and Development (OECD); ransk. Organisation de coopération et de développement économiques, OCDE) on kansainvälinen järjestö, joka perustettiin vuonna 1961 yhtenäistämään ja kehittämään jäsenmaidensa talouskasvua ja vapaakauppaa sekä lisäämään yhteiskunnallista hyvinvointia. OECD on vuonna 1948 perustetun Euroopan taloudellinen yhteistyöjärjestön toiminnan jatkaja.OECD:n atomienergiajärjestö on NEA. == Jäsenmaat == : Jäsenvaltio Liittyi 1961 1964 1969 1971 1973 1994 1995 1996 1996 1996 2000 2010 2010 2010 2010 2016 2018 2020 2021 Lähde: OECD ===Hakijavaltiot=== * vuodesta 2022 * vuodesta 2022 * vuodesta 2022 * vuodesta 2022 * vuodesta 2024 * vuodesta 2022 * vuodesta 2022 * vuodesta 2024 * vuodesta 2022 == Pääsihteerit == Puheenjohtaja Vuodet Valtio Thorkil Kristensen 1961–1969 Emiel van Lennep 1969–1984 Jean-Claude Paye 1984–1996 Don Johnston 1996–2006 José Ángel Gurría 2006–2021 Mathias Cormann 2021– Lähde: OECD == Katso myös == * Development Assistance Committee * Teollisuusmaa * PISA-tutkimus on OECD:n toteuttama == Lähteet == == Aiheesta muualla == * OECD:n kotisivut * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
David Gross

David Jonathan Gross (s. 19. helmikuuta 1941 Washington, D.C.) on yhdysvaltalainen fysiikan professori Kavli Institutessa Kalifornian yliopistossa, Santa Barbarassa. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 2004 yhdessä David Politzerin ja entisen oppilaansa Frank Wilczekin kanssa. He saivat palkinnon vahvaa vuorovaikutusta koskevasta tutkimuksestaan. Gross tunnetaan myös säieteorioiden tutkimuksestaan. == Elämä == David Gross varttui Washington D.C:n lähiöissä. Hänen isovanhempansa olivat muuttaneet Yhdysvaltoihin Itä-Euroopasta. Grossin perheen lapsia rohkaistiin lukemaan paljon ja osallistumaan älyllisiin keskusteluihin. Vuonna 1955 perhe muutti Jerusalemiin, ja David Gross kävi siellä koulunsa loppuun heprean kielellä ja suoritti alemman korkeakoulututkinnon paikallisessa yliopistossa. Hän jatkoi opintojaan Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä, joka oli siihen aikaan alkeishiukkasten tutkimuksen keskus. Sieltä hän siirtyi Harvardiin ja 1969 Princetoniin. Hän sai monia innostavia opiskelijoita kuten Frank Wilczek ja keskittyi kvanttiväridynamiikkaan. 1980-luvun alussa hän siirtyi säieteorian pariin. Vuonna 1997 Gross aloitti Santa Barbarassa Kavli-instituutin Teoreettisen fysiikan laitoksen johtajana. Gross on ollut kahdesti naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä. == Merkitys == Gross, Wilczek ja Polizer saivat Nobelin palkinnon löytämästään asymptoottiseksi vapaudeksi kutsutusta kvarkkien ominaisuudesta, joka on pohjana kvanttiväridynamiikan teorialle. Sen avulla fyysikot saivat täydennettyä hiukkasfysiikan standardimallin, joka kuvaa kaikki alkeishiukkaset ja niiden keskinäiset vuorovaikutukset. Gross oli myös yksi vuonna 1987 julkaistun supersäieteorian kehittäjistä. Säieteorian mahdolliset käytännön sovellukset ovat vielä kaukana tulevaisuudessa, mutta säieteoria saattaa olla paras yritys ymmärtää maailmankaikkeuden pohjimmaista rakennetta. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Nobel-tarinoita 6: David Gross – emme tiedä vieläkään millainen säieteoria on Luokka:Yhdysvaltalaiset fyysikot Luokka:Nobelin fysiikanpalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
David Politzer

Hugh David Politzer (s. 31. elokuuta 1949 New York) on yhdysvaltalainen teoreettisen fysiikan professori California Institute of Technologyssa Pasadenassa. Hän sai fysiikan Nobel-palkinnon vuonna 2004 yhdessä David Grossin ja Frank Wilczekin kanssa. Palkinto myönnettiin vuonna 1973 julkaistusta vahvaa vuorovaikutusta koskevasta tutkimuksesta Reliable Perturbative Results for Strong Interactions? == Historia == Politzer valmistui ylioppilaaksi Bronx High School of Sciencesista 1966. Hän sai kandidaatin (bachelor) arvon Michiganin yliopistosta 1969 ja valmistui Harvardista 1974 fysiikan tohtoriksi. Nobelin palkintoon oikeutti Politzerin ensimmäinen julkaistu työ Reliable Perturbative Results for Strong Interactions?, jonka Politzer kirjoitti väitöskirjaa valmistellessan. Se julkaistiin 1973 Physical Review Letters -lehdessä. Vuonna 1975 hän meni vierailevaksi tutkijaksi Kalifornian teknilliseen yliopistoon. Vakinaisen viran hän sai 1976 ja professorin viran 1979. Hän työskenteli fysiikan laitoksen johtajana 1986–1988. Vuonna 1989 hän nousi muuta tietä julkisuuteen, kun hänelle tarjottiin fyysikko Robert Serberin sivuosaa elokuvassa Salaisuuksien varjossa (Fat Man and Little Boy). Ohjaaja Roland Joffe etsi ammattifyysikoita ja valitsi Politzerin, koska tämän ala oli hyvin lähellä roolihenkilön alaa. == Nobel-palkinto == Politzer jakoi palkinnon kahden muun tutkijan, Princetonin yliopiston Grossin ja Wilczekin, kanssa. He julkaisivat tutkimuksen samasta aiheesta samoihin aikoihin. Löytö on tunnettu 31 vuotta nimellä "asymptoottinen vapaus" ("asymptotic freedom"), ja fysiikan professorit käyttävät siitä usein vertauskuvana kuminauhaa, joka venytettäessä kiristyy voimakkaasti. Mitä lähempänä kvarkit ovat toisiaan, sitä heikompi vahva vuorovaikutus niiden välillä on. Hyvin lähellä toisiaan ydinvoima kvarkkien välillä on niin heikko, että ne käyttäytyvät melkein kuin vapaat hiukkaset. Löytö vaikutti huomattavasti QCD-teorian kehittymiseen. Gross, Wilczek ja Politzer käyttivät kynää ja paperia tutkimuksensa laskennassa. Heidän siihen aikaan käyttämänsä laskentamenetelmät olivat juuri hiljan kehitettyjä ja vaativat äärimmäistä tarkkuutta. Nykyään sama laskutehtävä annetaan usein fysiikan jatko-opiskelijoille kotitehtäväksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * http://pr.caltech.edu/media/Press_Releases/PR12590.html Luokka:Yhdysvaltalaiset fyysikot Luokka:Nobelin fysiikanpalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Frank Wilczek

Frank Wilczek (s. 15. toukokuuta 1951) on puolalais-italialaista syntyperää oleva yhdysvaltalainen fyysikko. Vuonna 2004 hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä David Grossin ja David Politzerin kanssa vahvaa vuorovaikutusta koskevasta tutkimuksesta. Wilczek suoritti perustutkintonsa matematiikasta Chicagon yliopistossa, ja jatkoi matematiikka pääaineenaan Princetonin yliopistossa, mutta vilkuili myös fysiikan kehitystä ja siirtyi lopulta kokonaan fyysikoksi. Hän väitteli vuonna 1974 ja jäi opiskelupaikkaansa töihin vuoteen 1981 asti.Frank Wilczek Encyclopedia Britannica Wilczekin uran kohokohta oli osallistuminen vahvan vuorovaikutuksen perusteorian kehittämiseen. Wilczekillä on vaimo ja kaksi tytärtä. Nykyisin hän on fysiikan professori yhdysvaltalaisessa Massachusetts Institute of Technologyssä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset fyysikot Luokka:Massachusetts Institute of Technologyn professorit Luokka:Nobelin fysiikanpalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit