EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kokometallinen lentokone

Kokometallinen lentokone oli 1910-luvulta 1940-luvulle elänyt käsite, jolla kuvattiin lentokoneen rungon ja siipien rakenteen teknologista muutosta puu- kangas-rakenteisesta kevytmetallirakenteiseksi. ==Alku== Kokometallinen lentokone tuli suurempia siipikuormituksia kestäväksi ja sen säänkestävyys parani. Tämä johti yleensä myös yksitasoiseen lentokoneeseen, jossa siipi kantaa itse itsensä ilman erillistä ulkoista tuentaa runkoon. Myös sisäänvedettävä laskuteli tuli useisiin koneisiin tässä yhdeydessä kuten myös kuomullinen kabiini. Koneiden siipikuormituksen kasvu johti heikompaan liikehtimiskykyyn ja usein suurempaan sakkausnopeuteen ja suurempaan laskunopeuteen. Tällöin otettiin siivessä käyttöön nostovoimaa lisäävät laitteet (solakot, laipat) ja liike-energiaa vähentävät lentojarrut. Ensimmäiset kokometalliset lentokoneet suunnitteli Hugo Junkers (Dessaussa Saksassa). Ensimmäinen konetyyppi oli Junkers J 1. Se lensi ensi kerran 12. joulukuuta 1915. Hävittäjälentokoneissa kokometallinen rakenne tuli käyttöön vasta 1930-luvun alussa ensimmäisen ollessa neuvostoliittolainen Polikarpov I-15. Pommikoneisiin kokometallinen rakenne tuli pitkin 1930-lukua, esim. Bristol Blenheim. Douglasin DC-1, DC-2 ja DC-3 olivat merkittäviä teknologisia päänavaajia. Purjelentokoneissa metallinen rakenne ei koskaan saavuttanut suosiota lukuun ottamatta joitakin yhdysvaltalaisia pursikoneita. Kokometallinen lentokone oli vähemmän sään armoilla kentällä ollessaan, mutta korroosío-ongelmat tietenkin lisääntyivät. Kokometallinen sotilaskone pystyy kestämään enemmän sirpaleita, pienikaliiperisia luoteja ja on tukevampi ja mahdollistaa suuremman nopeuden kuin kangasverhoiltu puurunkoinen lentokone. ==Kokometallisen lentokoneen jälkeen== 1940-luvulta eteenpäin, mutta voimallisemmin vasta 1970-luvultä lähtien, tämä kokometallinen lentokone on alkanut muuttua enenevästi lujitemuovirakenteita sisältäväksi. Teknologian painopisteen siirtyessä lentokonerakenteista elektroniikkaan lentokoneen teknolisessa muutoksessa puhutaan esimerkiksi fly-by-wire-tekniikoiden tulosta kuin rakennemateriaaleista. Ennen kokometallista lentokonetta lentokone oli tehty puurimoista ja verhoiltu kankaalla. Kangas toi aerodynaamisen muodon mutta ei kantanut koneen liikehtimis- jne. kuormia. Puurimat alkoivat korvaantua pitkin 1920-lukua teräsputkilla, liimaliitoksista siirryttiin hitsaukseen ja pulttiliitoksiin. Kangasta alettiin korvat jo 1920-luvulla vanerilla, eräs ensimmäisiä integraalirakenteisia (kantava kuorirakenne) oli suomalainen VL Haukka, joka oli puinen jäykisteillä varustettu vanerikuorirakenne. Metallirakenne korvasi tämän. Aluksi se koostui metallisista puiset runko-osat korvaavista jäykisteistä, joihin sileä alumiinilevy niitattiin kiinni. Mutta sittemmin alettiin tehdä jäykisteillä varustettuja levyjä – Junkersin aaltopelti ratkaisi tämän omalla tavallaan. Kokometallikone kehittyi sotilaskoneissa teräksestä tai titaanista taottuihin ja koneistettuihin monimutkaisiin rakenteisiin. Luokka:Lentokoneet
Daljoki

Daljoki tai Dalajoki, ja vanhastaan Taalainjoki ( ) on Ruotsissa Uppsalan läänissä virtaava 541 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Daljoen vesistössä sen pääuomaan. Se on Ruotsin toiseksi pisin joki , ja sitä pidetään Norlannin etelärajana. Joen valuma-alueen pinta-ala on 28 954 neliökilometriä ja se laskee Pohjanlahden Selkämereen Älvkarlebyn kunnassa. Daljoki muodostuu, kun Västerdalälven ja Österdalälven yhtyvät toisiinsa. Daljoki virtaa Taalainmaan sekä Västmanlandin läpi ja laskee lopulta mereen Uplannin pohjoisosassa. Yhtymäkohdasta on matkaa merelle 219 kilometriä. Vesistöviranomaiset ovat valinneet Österdalälvenin vesistöalueen pääuomaksi. Yläjuoksulla valitaan pääuoman seuraavaksi osuudeksi Sörälven, joka alkaa pitkästä Norjan ja Ruotsin puolella sijaitsevasta järviketjusta. Pääuoman pituus valtionrajalle on 492 kilometriä. == Vesivoimaa == pienoiskuva|Kvarnsvedenin vesivoimalaitos vuonna 2010. Dalälvenin pääuomassa on 34 vesivoimalaitosta: Älvkarleby, Lanforsen, Untra, Storgysinge, Söderfors, Gysinge, Näs, Avesta Lillfors, Avesta Storfors, Skedvi, Långhag, Domnarvet, Bullerforsen, Kvarnsveden, Forshuvudforsen, Gråda, Spjutmo, Blyberg, Väsa, Åsen, Trängslet, Båthusströmmen, Lindbyn, Lillstup Mockfjärd, Skifsforsen, Eldforsen, Hummelforsen, Lima, Ärnäs, Östvalla, Horrmund, Ugsi, Säs kvarn ja Dala Järna. Voimaloiden yhteisteho on 1 100 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 4 346 gigawattituntia. == Lähteet == === Huomautuksia === === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Ruotsin joet *
Efrem Zimbalist Jr.

Efrem Zimbalist Jr. (30. marraskuuta 1918 New York, New York – 2. toukokuuta 2014 Solvang, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Golden Globe -palkinnon voittanut elokuva-, tv- ja teatterinäyttelijä. ==Ura== 1940- ja 50-luvuilla Zimbalist esiintyi teatterissa, muun muassa Shakespearen näytelmässä Henrik VIII. Hänet tunnetaan parhaiten 1960-luvun tv-sarjan 77 Sunset Strip Stuart Bailey hahmosta. 1990- ja 2000-luvulla häntä kuultiin myös äänirooleissa eri animaatiosarjoissa, kuten Hämähäkkimies ja Batman. ==Perhe-elämä== Zimbalistin isä Efrem Zimbalist Sr. oli viulisti ja säveltäjä. Hänen vaimonsa Stephanie Spaulding Zimbalist kuoli keuhkosyöpään 4. helmikuuta 2007 73-vuotiaana. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Videopelien ääninäyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Marokon vaakuna

Marokon vaakuna on Marokon tunnus lipun, moton ja hymnin ohella ja se hyväksyttiin käyttöön nykyisessä muodossaan 14. elokuuta 1957. Vaakunan keskellä on vihreä viisikanta, jonka takana on punainen tausta niin kuin Marokon lipussakin. Viisikannan yläpuolella on Atlasvuoret, ja niiden takana nouseva aurinko. Kuninkaan kruunu on vaakunan ylin osa. Kaksi leijonaa sivuilla tukevat kilpeä. Vaakunan alla on arabiankielinen teksti إن تنصروا الله ينصركم, (). (Koraani, luku 7 suura 47). Luokka:Valtioiden vaakunat vaakuna
Geryon

Geryon () oli kreikkalaisessa mytologiassa titaani, Khrysaorin ja Kallirrhoen poika, joka asui myyttisten hesperidien Erytheian saarella kaukana läntisellä Välimerellä - myöhemmät sukupolvet mielsivät alueen Tartessokseksi Etelä- Iberiassa. Geryonilla oli kolme päätä, kolme kehoa ja yhteensä kuusi kättä. Jalkoja hänellä on lähteestä riippuen joko myös kolme paria, tai sitten kaikki kolme torsoa yhtyvät ainoastaan kahteen jalkaan. Lisäksi Stesikhoroksen eepoksessa Geryonin laulu hänellä kuvataan olevan siivet. Näitä omituisuuksia lukuun ottamatta hänen ulkomuotonsa oli kuin kenen tahansa soturin. Hän omisti kaksipäisen Orthos vahtikoiran, joka oli Kerberoksen veli, ja lisäksi komeaa punakarjaa, jota Orthoksen lisäksi vartioi myös hänen paimenensa Eurytion, Erytheian poika. == Geryonin karja == Herakleen kymmenes urotyö oli noutaa Geryonin karja. Tämä Eurystheuksen tehtävä lähetti hänet Euroopasta aluksi Libyaan, jossa erämaan kuumuuteen kyllästyneenä ampui nuolellaan kohti Heliosta, aurinkoa. Tunnustuksena tästä rohkeudenosoituksesta Helios antoi hänelle kultaisen kulhon, jota hän itse oli käyttänyt joka yö purjehtiakseen lännestä itään. Herakles käytti sitä päästäkseen Erytheiaan. Kun Herakles pääsi perille saareen, heti saavuttuaan hän kohtasi kaksipäisen koiran, Orthoksen. Yhdellä valtavalla nuijansa heilautuksella Herakles tappoi vahtikoiran. Eurytion saapui auttamaan Orthrosta, mutta koki saman kohtalon. Kaiken tapahtuneen jälkeen Geryon syöksyi paikalle kantaen kolmea kilpeä ja kolmea keihästä, ja pitäen päissänsä kolmea kypärää. Hän liittyi taisteluun Anthemos-joen rannalla, mutta sai osuman myrkytetystä nuolesta suoraan otsaansa. Äänekkäästi voihkien Geryon kaatui siitä enää nousematta. Herakles nousi karjan kanssa kulhoonsa ja purjehti meren yli Tartessokseen, jossa hän luovutti kulhon takaisin auringolle. Karjan vienti perille osoittautui hankalaksi tehtäväksi. Liguriassa Poseidonin pojat Ialebion ja Derkynos yrittivät varastaa karjan, mutta Herakles tappoi heidät. Matkan aikana laumasta karkasi härkä, joka ui meren yli Sisiliaan; samalla sen mukaan nimettiin viereinen maa, jonka läpi se oli kulkenut, Italiaksi - Tyrrhenialaiset kutsuivat härkää sanalla italos. Kuningas Eryks, joka oli myös Poseidonin poika, kätki härän omaan laumaansa. Herakleen saapuessa vaatimaan omaansa tämä kieltäytyi luovuttamasta sitä, ellei Herakles painisi hänen kanssaan. Näin kävikin - tosin kuningas sai ottelussa surmansa - ja Herakles palautti härkänsä takaisin muiden joukkoon. Lauman saapuessa merenlahdelle, Hera lähetti paarman kiusaamaan karjaa, ja se hajaantui pitkin Traakian vuoristoa. Tämän jälkeen Hera lähetti paikalle tulvan, jolloin Herakles ei saanut laumaansa kuljetettua joen yli, mutta tämän hän ratkaisi kasaamalle kiviä veteen tehdäkseen sen matalammaksi. Lopulta Herakles palasi jäljelle jääneiden nautojen kanssa takaisin Eurystheuksen luo, joka uhrasi eläimet Heralle.Apollodoros: Bibliotheke ('Kirjasto') 2.5.10 (engl. käännös). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreikkalainen mytologia Luokka:Herakleen urotyöt
Trigger

__NOTOC__ Trigger on In Flamesin EP-levy, joka julkaistiin 10. kesäkuuta 2003. EP:n nimikkokappale ”Trigger” on julkaistu aiemmin yhtyeen vuoden 2002 studioalbumilla Reroute to Remain. Kappaleen musiikkivideo tehtiin yhtye Soilworkin kanssa. == Kappaleet == # (Single Edit) # # (Genesis -cover) # (Club Connected Remix) # (C64 Karaoke Version) == Arvostelut == * Imperiumi: 7+/10In Flames – Trigger Viitattu 30.12.2022. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:In Flamesin albumit Luokka:Vuoden 2003 EP:t
Alna

Alna on yksi Norjan pääkaupungin Oslon kaupunginosista. Se on nimetty Alna- joen mukaan, joka virtaa läpi kaupunginosan. Alna on pinta-alaltaan 13,7 neliökilometrin suuruinen, ja asukkaita siellä on noin 49 000. Yli 33 prosenttia kaupunginosan asukkaista kuuluu johonkin etniseen vähemmistöryhmään. Vuonna 2009 Alnassa sijaitsevien Granin peruskoulun oppilaista 93 %, Skjønnhaugin koulun oppilaista 84 % ja Furusetin koulun oppilaista 76 % ei ollut norjalaista alkuperää. Alnassa on noin 1 700 työpaikkaa. == Lähteet == Luokka:Oslon kaupunginosat
Vjerujem u ljubav

Vjerujem u ljubav () on kroatialaisen rockmuusikko Dado Topićin sanoittama ja säveltämä kappale. Kappale on muutamaa englanninkielistä lausetta lukuun ottamatta kroatiankielinen. Kroatialainen rockyhtye Dragonfly yhdessä Dado Topićin kanssa edusti maataan vuoden 2007 Eurovision laulukilpailussa Helsingissä tällä kappaleella. Kappale sijoittui semifinaalissa sijalle 16 eikä näin ollen päässyt finaaliin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kappaleen sanat *Kroatian kansanlaulut vaihtuivat rockiin Luokka:Vuoden 2007 euroviisuedustuskappaleet Luokka:Kroatian euroviisuedustuskappaleet
Hooray for Boobies

Hooray for Boobies on The Bloodhound Gangin neljäs pitkäsoitto vuodelta 1999. Albumi on yhtyeen parhaiten menestynyt ja samalla parhaiten arvosteltu albumi. Levyltä nousi hittejä kuten "The Bad Touch", "Mope" ja "The Ballad of Chasey Lain". Albumin lopussa on kappalelistaan merkitsemätön piilokappale (Hidden Track), tämä onkin yhtyeen tapaan kuuluvaa. ==Kappaleet== # I Hope You Die - 3:39 # The Inevitable Return of the Great White Dope - 4:02 # Mama's Boy - 0:34 # Three Point One Four - 3:54 # Mope - 4:36 # Yummy Down on This - 3:49 # The Ballad of Chasey Lain - 2:21 # R.S.V.P. - 0:15 # Magna Cum Nada - 4:00 # The Bad Touch - 4:20 # That Cough Came with a Prize - 0:14 # Take the Long Way Home - 3:07 # Hell Yeah - 5:02 # Right Turn Clyde - 5:24 (Changed on more recent albums) # This Is Stupid - 0:10 # A Lapdance Is So Much Better When the Stripper Is Crying - 5:37 # The Ten Coolest Things About New Jersey - 0:10 # Along Comes Mary - 3:25 == Lähteet == Luokka:Vuoden 1999 albumit Luokka:The Bloodhound Gangin albumit
C600

C600 on Lokomon valmistama teollisuusveturi. Veturi on hyvin samankaltainen kuin Valmetin Move66, ja sitä voidaankin sanoa rinnakkaismalliksi. Ulkonäkökin on hyvin samankaltainen, C600 on koriltaan vain hiukan suorakulmaisempi. C600-veturia valmistettiin vain seitsemän kappaletta vuosina 1968-1973\. Veturin pituus on 8 980 mm, paino työkunnossa 45 tonnia ja huippunopeus 40 km/h. Koneena on Cummins VT 12-700, vaihteistona hydraulinen Voith L4r4. Veturin teho on 450 kW. Veturin akselijärjestys on C, eli veturissa on kolme akselia joista kaikki vetävät. Pyörän halkaisija on 960 mm ja pyörästön pituus 3 950 mm. Kuten teollisuusvetureissa yleensäkin, veturin alustaan on lisätty noin kymmenen tonnia ylimääräisiä painolevyjä irtiottokyvyn parantamiseksi. Neljä C600-veturia valmistettiin ruotsalaisten tilauksesta, mutta Suomeen näitä vetureita toimitettiin kaksi Kaukas Oy:lle Lauritsalaan ja yksi Veitsiluoto Oy:lle Kemiin. Veitsiluodon veturi (663/1972) on nykyään käytössä FGG Finngas GmbH:lla Haminassa ja Kaukas Oy:n toinen veturi (637/1969) puolestaan Imatran veturipalvelulla. ==C600:n käyttäjät== ===Nykyiset käyttäjä=== Käyttäjä Sijoituspaikka Veturi Huomautukset Stora Enson Imatran tehtaat Imatra C600 637/1969 Omistaja Imatran veturipalvelu, ostettu Kaukaan tehtailta. FGG Finngas GmbH Hamina C600 663/1972 Veitsiluoto Oy:n entinen veturi. Nykyään käytössä Finngas GmbH:lla Haminassa. Viimeksi veturi oli Saalasti Oy:n omistuksessa vaihtotyöveturina yhtiön konepajalla Kuusankoskella. Ennen siirtoa Haminaan veturille tehtiin suuri remontti, jossa entinen Cummins-moottori korvattiin vastaavan tehoisella Deutzilla ja veturista tehtiin lähes sähkötön. Sähkötoimiseksi jäi ainoastaan esilämmityslaite, jota saa käyttää vain ns. turvallisella alueella (ATEX). Samaan paikkaan tuli myös paineilmaliitäntä veturin käynnistämistä varten. Finngasilla on Haminassa ennestään Otso 2 -veturi, johon on tehty vastaavat sähkölaitemuutostyöt. Inlandsgods AB / Three T Uppsala/Långsele, Ruotsi C600 661/1970 Stora AB, Skutskär entinen veturi vuoteen 2002 ===Entiset käyttäjät=== Käyttäjä Sijoituspaikka Veturi Huomautukset UPM-Kymmene Oyj, Kaukas Lappeenranta C600 633/1968 ja 673/1969 633/1968 romutettu 1990-luvulla, 673/1969 poistettu käytöstä 31. joulukuuta 2007 ja myyty Imatran veturipalvelulle Tainionkoskelle. Korsnäs-Marma AB Bomhus, Gävle C600 634/1968 ja 638/1968 Molemmat poistettu käytöstä noin vuonna 2006. Raideleveys: 1 435 mm Ovako Steel AB Hällefors C600 662/1970; nro 878 Poistettu käytöstä. Raideleveys: 1 435 mm Veitsiluoto Oy, Rautaruukki Oyj, Saalasti Oy Kemi C600 663/1972 Myyty Rautaruukille Raaheen. Raahesta siirtynyt Saalasti Oy:n omistukseen. Veturi siirrettiin Teräspyörän Kuusankosken toimipisteelle maantielavetilla 9. helmikuuta 2009 Raahesta Rautaruukin terästehtaalta. Veturia käytettiin Teräspyörän vaihtotyöveturina Kuusankoskella ja MVH:n ratatyömaalla Valtimolla. Stora Cell AB Skutskär C600 661/1970 Käytössä 3T:llä vuodesta 2002. Raideleveys: 1 435 mm ==Lähteet== * * Resiina-lehdet * http://www.jarnvag.net/bild/lokguide/IGAB661Uppsala2004.jpg Luokka:Teollisuusjunat ja -radat Luokka:Suomalainen rautatiekalusto
Đà Nẵng

Đà Nẵng on satamakaupunki Vietnamissa Nam Trung Bộn (Eteläinen keskirannikko) hallintoalueella Etelä-Kiinan meren rannalla. Sen asukasluvuksi arvioitiin vuonna 2009 yhteensä 770 499, mikä tekee siitä maan neljänneksi suurimman kaupungin. Lisäksi Đà Nẵng on tärkeä satamakaupunki, ja Da Nangin kansainvälinen lentoasema on maan kolmanneksi vilkkain. Kaupunki sijaitsee pitkulaisen Vietnamin keskiosassa: 764 kilometriä Hanoista etelään, 964 kilometriä Hồ Chí Minhin kaupungista pohjoiseen. Muinainen keisarien pääkaupunki Huế on 106 kilometrin päässä pohjoiseen, mutta kaupunkien välissä on lähes kilometrin korkuiset vuoret. Vuoristossa on matkailunähtävyytenäkin tunnettu "Pilvisola", Đèo Hải Vân. Đà Nẵng tunnetaan My Khen rannasta. Pitkä ranta tunnetaan myös nimellä China Beach, jonne Yhdysvaltain ensimmäiset Vietnamin sotaan lähetetyt joukot rantautuivat 1965. Da Nangista 25 kilometriä etelään sijaitsee matkailijoiden suosima Unescon maailmanperintökohde, Hội Anin kaupunki. == Historia == Vuonna 1847 Ranskan laivasto pommitti kaupunkia kostoksi ranskalaisten lähetyssaarnaajien vainoista. Vuonna 1858 ranskalaiset nousivat maihin ja valloittivat alueen siirtomaakseen. Se nimettiin Touraneksi. Etelä-Vietnamin joukot piirittivät 15. toukokuuta 1966 Da Nangin, joka oli kapinallisten hallussa. Kaupungissa olleet buddhalaiset ilmoittivat 22. toukokuuta suostuvansa neuvotteluihin, jos amerikkalaiset sotilaat varmistaisivat heidän turvallisuutensa. Taistelut Da Nangin kaupungin omistuksesta päättyivät 23. toukokuuta kapinallisten antauduttua hallituksen joukoille. Vietnamin sodan aikana kaupungissa toimi Yhdysvaltojen suuri lentotukikohta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Matkailusivu Luokka:Vietnamin kaupungit
Kuressaaren raatihuone

Kuressaaren raatihuone () on rakennus Kuressaaren kaupungissa, Viron Saarenmaalla. Sen rakennutti ruotsalainen Magnus Gabriel De la Gardie, joka toimi Saarenmaan kreivikunnan hallitsijana. Pohjoismaista barokkia edustavan raatihuoneen piirustuksista vastasi riikalainen rakennusmestari Franz Stimer. Raatihuoneen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1654, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1670. Vuosina 1786–1787 rakennuksessa toteutettiin kokonaiskunnostus. Rakennusta kunnostettiin myös vuosina 1961–1974, jolloin työtä johti arkkitehti Aet Maasik. Raatihuonetta koristi torni vuosina 1847–1931. Luokka:Viron raatihuoneet Luokka:Kuressaaren rakennukset ja rakennelmat
Cult of Death

__NOTOC__ Cult of Death on Deathchainin kolmas albumi, joka on yhtyeen nykyisen laulajan, K.J.Khaosin, ensimmäinen yhtyeessä. Albumi pääsi ensimmäisellä viikollaan Suomen virallisella albumilistalla sijalle 17. Levy on monella tavalla erikoinen ja poikkeaa edeltäjistään muun muassa entistä death metal -painotteisemmalla kappalemateriaalilla. == Kappaleet == # # # # # # # # == Kokoonpano == * K.J. Khaos – laulu * Bobby Undertaker – kitara * Corpse – kitara * Kuolio – basso * Kassara – rummut == Arvostelut == * Desibeli.net: Desibeli.net: Levyarvio * Imperiumi.net: Imperiumi.net: Levyarvio * Inferno: * Soundi: Soundi: Levyarvio == Lähteet == == Aiheesta muualla == Deathchainin viralliset kotisivut * * Luokka:Vuoden 2007 albumit Luokka:Deathchainin albumit
Pyhän Nikolain kirkko (Kuressaare)

Pyhän Nikolain kirkko () on ortodoksinen kirkkorakennus Kuressaaressa, Viron Saarenmaalla. Se edustaa arkkitehtooniselta tyylisuunnaltaan klassismia. Kirkon rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1786, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1790. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kultuurimälestiste riiklik register: Kuressaare Nikolai kirik Luokka:Kuressaaren rakennukset ja rakennelmat Luokka:Viron kivikirkot
Union Street

__NOTOC__ Union Street on brittiläisen synthpop-yhtye Erasuren kahdestoista studioalbumi, joka sisältää akustisia ja country-vaikutteisia versioita yhtyeen aiemmilla äänitteillä julkaistuista kappaleista. Idea akustisen albumin tekoon oli syntynyt yhtyeen edellisen levyn, Nightbirdin, lauluäänityksissä Union Street -studiolla, New Yorkissa. Clarke ja Bell halusivat työstää uudelleen vanhempia kappaleitaan, jotka olivat heidän mielestään saaneet ansaitsemaansa vähemmän huomiota tai joiden he eivät kokeneet alkuperäisversioina tuovan esiin täyttä potentiaaliaan. Union Street Erasuren virallisilla kotisivuilla == Kappaleet == Suluissa alkuperäisversion sisältävä albumi. # (Cowboy) # (Wild!) # (Erasure) # (The Circus) # (Chorus) # ("Run to the Sun" -singlen B-puolella) # (Loveboat) # (I Say I Say I Say) # (Wild!) # (Cowboy) # (Erasure)} == Kokoonpano == * Vince Clarke – nylonkitara * Andy Bell – laulu * Steve Walsh – kitara * Ben Butler – kitara * Gordon Titcomb – steel-kitara, dobro, mandoliini * Richard Hammond – akustinen basso * Joey Seifers – akustinen basso * Ben Wittman – lyömäsoittimet * Kenny Wollesen – lyömäsoittimet * David Weiss – puupuhaltimet * Antoine Silverman – viulu * Chris Cardona – viulu * David Creswell – viulu * Anja Wood – sello * Jill Walsh – taustalaulu == Lähteet == Luokka:Countryalbumit Luokka:Erasuren albumit Luokka:Mute Recordsin albumit Luokka:Vuoden 2006 albumit
Kuressaaren vaakahuone

Kuressaaren vaakahuone () on kulttuurihistoriallisesti arvokas rakennus Kuressaaressa, Viron Saarenmaalla. Se edustaa arkkitehtooniselta tyylisuunnaltaan pohjoismaista barokkia, ja sijaitsee lähellä Kuressaaren raatihuonetta. Vaakahuone on valmistunut vuonna 1663, jolloin Ruotsi hallitsi Saarenmaata. Rakennuksessa toteutettiin kattava restaurointi vuosina 1980–1982, ja sitä johti arkkitehti Lilian Hansar. Luokka:Kuressaaren rakennukset ja rakennelmat
Kaarle Vilhelm Ferdinand

thumb|250px|Braunschweigin herttua Kaarle Vilhelm Ferdinand. Kaarle Vilhelm Ferdinand (; 9. lokakuuta 1735 Wolfenbüttel – 10. marraskuuta 1806 Hampuri) oli Braunschweigin herttua vuosina 1780–1806 ja Preussin armeijan marsalkka vuodesta 1787 lähtien. Hän johti Preussin armeijaa sen lopettaessa Alankomaiden vallankumouksen vuonna 1787, palauttaen Orania-Nassau-suvun valtaan. Toista kertaa hän ei enää onnistunut vastaavassa, vaan hänen Ranskan vallankumouksellisia vastaan johtamansa yhdistynyt itävaltalais-preussilainen armeija pysäytettiin Valmyn taistelussa 1792. Kaarle Vilhelm Ferdinand aloitti sotilasuransa seitsenvuotisen sodan alkaessa vuonna 1757, taistellen aluksi Hannoveria puolustavassa armeijassa ja myöhemmin Preussin armeijassa. Sodan aikana hän sai maineen hyvänä alipäällikkönä ja Preussin armeijan kenraali hänestä tuli vuonna 1773. Noustuaan valtaan Braunschweigissa vuonna 1780 Kaarle hallitsi ajan ihanteen mukaisesti valistuneena itsevaltiaana. Aikaisemmat läheiset suhteet henkilötasolla hänen ja Preussin kuningas Fredrik II Suuren välillä vaihtuivat Preussin ja Braunschweigin väliseksi kiinteäksi liittolaissuhteeksi. Vuonna 1787 Kaarle johti Preussin armeijan hyökkäystä Alankomaihin, jossa oli tarkoitus pysäyttää vuonna 1784 alkanut vallankumous ja palauttaa Vilhelm V takaisin käskynhaltijaksi. Hän onnistui tehtävässä ja menestys Alankomaissa piti yllä Preussin armeijan hyvää mainetta, vaikka Fredrik Suuri oli kuollut vuotta aikaisemmin 1786. Samanlaisen operaation Kaarle sai johtaakseen vuonna 1792, tällä kertaa Ranskan vallankumouksellisia vastaan, tavoitteena Ludvig XVI:n tukeminen. Aluksi yhdistynyt Itävallan ja Preussin armeija eteni Pariisia kohti menestyksekkäästi, mutta ranskalaiset pysäyttivät Kaarlen Valmyn taistelussa 20. syyskuuta 1792. Taistelun jälkeen Kaarle vetäytyi hätäisesti Ranskasta ja vallankumous pelastui. Hän jätti Preussin armeijan vuonna 1794, mutta palasi palvelukseen Preussin, Venäjän ja Saksin muodostaessa neljännen liittokunnan Napoleonia vastaan vuonna 1806. Napoleonin marsalkka Louis-Nicolas Davout kuitenkin löi Kaarlen johtamat preussilaiset Jenan taistelussa 14. lokakuuta samana vuonna. Kaarle haavoittui kuolettavasti taistelun aikana ja kuoli muutaman viikon kuluttua. Jenan tappiota pidettiin yleisesti osoituksena Preussin armeijan alamäestä, joka oli alkanut Fredrik Suuren kuolemasta. ==Katso myös== *Koblenzin manifesti ==Lähteet== * ==Aiheesta muualla== Luokka:Preussin sotamarsalkat Luokka:Ranskan suuren vallankumouksen henkilöt Luokka:Saksalaiset aateliset Luokka:Herttuat Luokka:Vuonna 1735 syntyneet Luokka:Vuonna 1806 kuolleet
Mika Karttunen (shakinpelaaja)

Mika Karttunen (s. 30. toukokuuta 1981) on suomalainen kansainvälisen mestaritason shakinpelaaja. Hän on shakin Suomen-mestari vuosilta 2002, 2006, 2007, 2009, 2010, 2013 ja 2014. Karttusella on nykypelaajista eniten Suomen- mestaruuksia ja yhteensä 14 SM-mitalia. Peliuran lisäksi Karttunen on toiminut 2000-luvulla aktiivisesti suomalaisen shakkielämän edistäjänä, muun muassa Suomen Shakkiliiton nuorison päävalmentajana (2007–2008 ja 2011–2014), Suomen Shakki -lehden kirjoittajana (2000–) ja Suomen Shakkiliiton hallituksen jäsenenä (2012–2014, 2014–2016). Karttunen perusti vuonna 2011 yhdessä kansainvälisen shakkimestari Heikki Lehtisen kanssa Shakkilinna-projektin, joka edistää lasten ja nuorten shakkitoimintaa Suomessa. Shakkilinna toimii pääasiassa Pirkanmaalla, mutta on oppimateriaalien osalta myös valtakunnallinen toimija. Shakkilinnan merkittävin valtakunnallinen hanke on interaktiivinen shakin opetussivusto Avainsiirto, joka on toteutettu yhteistyössä Suomen Shakkiliiton ja Tampereen yliopiston kanssa. Karttunen on kirjoittanut kolme shakkikirjaa. Karttusen korkein Elo-luku on 2496, jonka hän saavutti elokuussa 2022. ==Teokset== * 2000-luvun shakkistrategia, 2015, ISBN 978-952-68254-1-0 * Suomalainen pikashakin mytologia – viiden minuutin shakkia, 2018, ISBN 978-952-94-0786-6 * Shakki, matti! – Joka kodin shakkiopas, 2022, ISBN 978-952-381-064-8 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Shakkilinna * Avainsiirto Luokka:Suomalaiset shakinpelaajat Luokka:Shakin Suomen-mestarit Luokka:Shakin kansainväliset mestarit Luokka:Shakkikirjailijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saarenmaan ritarikunnan rakennus

Saarenmaan ritarikunnan rakennus () on kulttuurihistoriallinen rakennus Kuressaaren keskustassa, Viron Saarenmaalla. Sen rakennutti 1700-luvun loppupuolella von Dellingshausen. Saarenmaan ritarikunta hankki rakennuksen haltuunsa vuonna 1800. Rakennus restauroitiin arkkitehti A. Kukkurin johdolla vuonna 1976. Tuolloin palautettiin sen alkuperäinen ulkoasu. Luokka:Kuressaaren rakennukset ja rakennelmat Luokka:Baltian aateli
Jussi Tella

Jussi Tella (s. 1971) on suomalainen kansainvälisen mestaritason shakinpelaaja. Hänen kansainvälinen vahvuuslukunsa on ollut korkeimmillaan 2 440 tammikuussa 2002http://www.cs.utu.fi/~juhkivij/chess/fin_elo_records_fi.shtml . ==Kirjat== *Jouni Yrjölä & Jussi Tella: An Explosive Chess Opening Repertoire for Black (Gambit 2001) ISBN 1-901983-50-1 / ISBN 978-1-901983-50-0 *Jouni Yrjölä & Jussi Tella: The Queen’s Indian (Gambit 2003) ISBN 1-901983-90-0 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * *ChessBase-sivustolla Tella ja hänen pelejään *Hannunniitun shakkikerhon sivuilla Jussi Tellan luentoja ja artikkeleita * Luokka:Suomalaiset shakinpelaajat Luokka:Shakin kansainväliset mestarit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tim Daly

James Timothy Daly (s. 1. maaliskuuta 1956 New York, New York, Yhdysvallat) on Golden Satellitella palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa Wings. Daly on tehnyt myös muutamia äänirooleja, joista merkittävin on ollut Teräsmies. ==Elämäkerta== Daly syntyi New Yorkissa vuonna 1956 James Dalylle ja Hope Newellille, jotka olivat molemmat näyttelijöitä. Hänellä on vanhempi sisko Tyne Dale ja velipuoli säveltäjä Mark SnowMark Snow Biography Yahoo! Music Viitattu 7.8.2009 . Daly opiskeli näyttelemistä ja kirjallisuutta Vermontin Bennington collegessa, josta hän valmistui vuonna 1979. Palattuaan New Yorkiin Daly jatkoi opiskelua näyttelemisen ja laulamisen parissa. ==Filmografia== ===Televisiosarjat=== *Wings (1990–1997) *Storm of the Century (1999) *Takaa ajettu (2000–2001) *Amyn lailla (2003) *Sopranos (2004–2007) *Eyes (2005–2007) *Rouva presidentti (2006) *Yhdeksän yhteyttä (2006–2007) *Kova laki: Erikoisyksikkö (2007) *Greyn anatomia (2007 ja 2009) *Rakkauden anatomia (2007–) *Rouva Ministeri (2014–) ===Ääniroolit=== *Naapurini Totoro (1993) *Teräsmies (1996–2000) *Invasion America (1998) *Superman: Brainiac Attacks (2006) *Superman/Batman: Public Enemies (2009) *Superman/Batman: Apocalypse (2010) *Justice League: Doom (2012) ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset televisio-ohjaajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Copán

Copán on esikolumbiaaninen mayakaupunki nykyisen Hondurasin länsiosassa Copánin departementissa noin 60 kilometriä Guatemalan rajalta. Se oli merkittävä mayakaupunki valtakunnan klassisella kaudella. Copán on listattu Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1980. Osa arkeologeista uskoo, että Copánin veistokset voisivat olla mayojen kanssa rinnakkain eläneiden lencojen käsityöläisten tekemiä. Copánin kukoistuskausi oli 400-luvulta 800-luvun alkuun. Silloin siellä asui jopa 25 000 ihmistä. Kaupungin historia ulottuu kuitenkin ainakin 100-luvulle asti. == Kaupungin historia == Copán on peräisin jo esiklassiselta maya-ajalta. Ensimmäiset tunnetut merkit Copánin laakson asutuksesta ovat noin vuodelta 1500 eaa., mutta ensimmäiset maya-kulttuurin viitteet ovat 500-luvulta. Copánin mahdin perustanut dynastia tuli tuolloin Tikalista. Kaupungin kultakausi oli muiden suurten mayakaupunkien tavoin noin 400–800 jaa. Kuitenkin pian vuoden 900 jälkeen kaupunki hylättiin. Diego Garcia de Palacio löysi kaupungin vuonna 1570, mutta löytö jäi huomiotta Lloyd Stephensin vuosina 1839–1841 tekemiin tutkimuksiin saakka. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Copán ruins * Copán Unescon sivuilla Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Hondurasissa Luokka:Arkeologiset kohteet Hondurasissa Luokka:Maya-kaupungit
Loire-Atlantique

Loire-Atlantique () on Ranskan departementti numero 44, joka sijaitsee Länsi- Ranskassa Atlantin rannalla Pays de la Loiren hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 6 815 neliökilometriä ja siellä on 1 234 089 asukasta. Sen pääkaupunki on Nantes. Loire-Atlantique on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 59 kantoniin ja 221 kuntaan. Loire-Atlantique oli yksi 83 departementista, jotka muodostettiin Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Sen nimi oli tuolloin Loire-Inférieure. Alue kuului alun perin Bretagneen ja on sitä kulttuurimielessä monien mielestä edelleen. Departementin nimeksi vaihdettiin Loire-Atlantique vuonna 1957. == Katso myös == * Luettelo Loire-Atlantiquen kunnista * Loire-joki == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Loire-Atlantiquen departementin kotisivut *
Sérgio Godinho

Sérgio Godinho (s. 1945 Porto, Portugali) on portugalilainen laulaja, lauluntekijä ja runoilija. Hän on julkaissut 18 studioalbumin lisäksi useita liveäänitteitä ja kokoelmalevyjä, ja on kotimaassaan eräs suosituimmista musiikintekijöistä. ==Elämä== Godinho syntyi Porton kaupungissa vuonna 1945. Hän lähti Portugalista 20-vuotiaana Ranskaan, koska ei halunnut osallistua siirtomaasotaan. Godinho kiersi maailmaa yhdeksän vuoden ajan asuen eri paikoissa, kuten Genevessä, Pariisissa, Amsterdamissa, Brasiliassa ja Vancouverissa. Vuonna 1971 hän äänitti Ranskassa ensimmäisen levynsä nimeltä Os sobreviventes. Hän palasi Portugaliin vuoden 1974 neilikkavallankumouksen jälkeen. Godinho on julkaissut ensimmäisen äänitteensä jälkeen tasaiseen tahtiin albumeita, jotka ovat olleet Portugalissa hyvin suosittuja. Hän on lisäksi kirjoittanut ja kuvittanut lastenkirjan nimeltä O Pequeno Livro dos Medos. ==Musiikki== ===Albumit=== *Os sobreviventes (1971) *Pré-histórias (1972) *À queima-roupa (1974) *De pequenino se torce o destino (1976) *Pano- cru (1978) *Campolide (1979) *Canto da boca (1981) *Coincidências (1983) *Salão de festas (1984) *Na vida real (1986) *Os amigos de Gaspar (1988) *Aos amores (1989) *Tinta permanente (1993) *O elixir da eterna juventude (1996) *Domingo no mundo (1997) *Lupa (2000) *O irmão do meio (2003) *Ligação directa (2006) ===Livealbumit=== *Noites passadas (1995) *Rivolitz (1998) *Afinidades (yhdessä Clã:n kanssa) (2001) *Nove e meia no Maria Matos (2008) ===Kokoelma- albumit=== *Era uma vez um rapaz (1985) *Escritor de canções (1990) *Biografias do amor (2001) *Setenta e Um - Oitenta e Seis - O melhor de Sérgio Godinho (2004) ===DVD:t=== *Sérgio Godinho - De Volta ao Coliseu (2006) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Godinhon kotisivut *Sérgio Godinho Luokka:Portugalilaiset laulajat Luokka:Portugalilaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2005

Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2005 olivat historian kymmenennet maailmanmestaruuskilpailut ja viidennet naisten MM-kisat. Ne pelattiin Singaporessa. Mukana oli yhteensä 17 maata kahdessa eri sarjassa. A-sarjassa 8 ja B-sarjassa 9 joukkuetta jaettiin kahteen lohkoon, jossa pelattiin yksinkertainen sarja. Lohkojen kaksi parasta pääsivät välieriin. Mestaruuden vei ensimmäistä kertaa Sveitsi, toiseksi tuli Suomi ja kolmanneksi Ruotsi. == A-sarja == === Lohkon A sarjataulukko === === Lohkon A ottelutulokset === ===Lohkon B sarjataulukko === === Lohkon B ottelutulokset === == Sijoitus- ja mitaliottelut == Sijat 7-8 Sijat 5-6 Välierät Pronssiottelu Loppuottelu == B-sarja == === Lohkon C sarjataulukko === === Lohkon C ottelutulokset === === Lohkon D sarjataulukko === === Lohkon D ottelutulokset === === Sijoitusottelut === Sijat 15–16 Sijat 13–14 Välierät B-sarjan pronssiottelu (sijat 11–12) B-sarjan loppuottelu (sijat 9–10) Tanska, Yhdysvallat ja Singapore nousivat A-sarjaan vuoden 2007 kilpailuihin. == Lopputulokset == # # # # # # # # # # # # # # # # # == Tähdistökentällinen == * maalivahti Laura Tomatis *puolustajat Paula Johten , Simone Berner * keskushyökkääjä Karolina Widar * laitahyökkääjät Petra Kundert , Katriina Saarinen == Aiheesta muualla == * Kisasivusto (Arkistoitu) * Kisat kansainvälisen salibandyliiton sivuilla 2005 Luokka:Vuoden 2005 salibandy Luokka:Singaporen salibandy
Río Plátanon biosfäärialue

Río Plátanon biosfäärialue on luonnonsuojelualue Río Plátano -joen varrella Hondurasissa Karibianmeren rannikolla. Se kuuluu sekä UNESCOn maailmanperintöluetteloon että Ihminen ja biosfääri -ohjelmaan. Alue on kooltaan 8 000 neliökilometriä, josta 4 818 neliökilometriä kuuluu puskurivyöhykkeeseen. Biosfäärialueen luonto muodostuu pääasiassa sademetsästä. Lisäksi alueella on mangrovesoita, rannikkosavannia ja joenvarren lehtimetsää. Monipuolisen luonnon lisäksi biosfäärialueella on yli 200 arkeologista kohdetta. Vuonna 1996 Río Plátanon biosfäärialue listattiin vaarassa olevien maailmanperintökohteiden luetteloon. Siihen kohdistuu uhkia maanviljelystä, asuttamisesta ja huonosta hallinnasta. Lisäksi alueelta kaadetaan laittomasti puita ja sinne on suunnitteilla vesivoimala. Suojelutoimien parantumisen ansiosta Maailmanperintö-komitea päätti vuonna 2007 poistaa biosfäärialueen vaarassa olevien kohteiden luettelosta. Alueelta löytyi vuonna 2012 viiden neliökilometrin laajuinen raunioalue, jossa saattaa olla legendaarinen Valkoinen kaupunki, Ciudad Blanca. Sitä ja siellä ehkä olevaa kultaa etsivät espanjalaiset konkistadorit Hernán Cortésin johdolla jo 1500-luvulla. Kaupunki on ilmoitettu löytyneeksi aiemminkin, muun muassa toisen maailmansodan alla yhdysvaltalainen tutkimusmatkailija Theodore Mordenin kerrottiin löytäneen sen. Mutta nyt käytössä olleen laser-tekniikan avulla sieltä on löytynyt raunioita, vaikka viranomaiset ovat vakuuttaneet, ettei siellä ole ollut koskaan asutusta.Uutiset, Yle, viitattu 8.6.2012 Maaliskuussa 2015 julkistettiin tieto, että kyse on kokonaisesta kulttuurista ja useista kaupungeista, ja samalla on hylätty ajatus legendaarisesta Ciudad Blancasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Río Plátanon biosfäärialue UNESCOn sivuilla Luokka:Biosfäärialueet Luokka:Hondurasin maantiede Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Hondurasissa
Alveolaari

Alveolaarit ovat konsonanttiäänteitä, joita äännettäessä kielen kärki tai lapa koskettaa hammasvallin ääntymävyöhykettä. Alveolaarit voidaan jakaa pre-, medio- ja postalveolaareihin sen mukaan, artikuloiko kieli alveolien eli hammasvallin etuosaa, keskiosaa vai takaosaa vasten. Suomessa esiintyviä alveolaareja ovat , , , , ja . Alveolaarit kuuluvat koronaaleihin kuten dentaalit ja retrofleksit. == Lähteet == Luokka:Konsonantit
Arabeski

Arabeski voi tarkoittaa seuraavia: *arabesque, balettitermi *arabeski, musiikin tyylilaji *arabeski, koristekuvio *Villa Arabeski, rakennus Helsingin Vanhassakaupungissa.
Maija Hapuoja

Maija Hapuoja (virallisesti Maija Tuulikki Hapuoja-Ryti) (s. 2. huhtikuuta 1948) on suomalainen jazzlaulaja (sopraano), joka on esiintynyt ja levyttänyt yhdessä muun muassa Heikki Sarmannon kanssa. Hapuoja opettaa pop- ja jazz- laulua Jyväskylän ammattiopiston konservatoriossa. Hapuoja on suorittanut lauludiplomin Sibelius-Akatemiassa Mirjam Helinin johdolla vuonna 1974.Keijo Virtamo (toim.): Otavan musiikkitieto (2. painos), s. 131. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5. Yhteistyö Sarmannon kanssa alkoi säveltäjän kaivatessa naissolistia Helsingin Juhlaviikkojen tilaamaan jazzvesperiin. Esa Pethman antoi vinkin tuolloin Radion kamarikuorossa laulaneesta Hapuojasta. Tämä oli siihen mennessä laulanut vain klassista eikä lainkaan tuntenut jazzmusiikin perinnettä. 1970- ja 1980-lukujen taitteessa Hapuoja oli lastenhoidon ohella täystyöllistetty Sarmannon laulujen tulkkina. Hapuojan isä oli kuoronjohtaja, kapellimestari Jukka Hapuoja.Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo Hänen puolisonsa vuosina 1971–1989 oli varatuomari, asianajaja Risto Sakari Ryti (s. 1946), presidentti Risto Rytin pojanpoika. ==Levyt== * Onnen aika (1973) * Syksy ja muita lauluja (1976, laulusolisteina myös Harri Saksala ja Károly Garam) * Moment Musical (1978, toisena laulusolistina Tapani Kansa) * The Voice (1980) * Kuutamo metsässä (1983) * Salakuljetettu ikoni (1989) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Meteli.net * * Ylen Elävä arkisto: Maija Hapuoja & Heikki Sarmanto Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Suomalaiset jazzlaulajat Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aktomyosiini

Aktomyosiini on aktiinista ja myosiinista koostuva proteiinikompleksi, jonka aktiini- ja myosiinisäikeiden keskinäiseen liikkeeseen lihassolun supistuminen () perustuu. Eli lihas supistuu, kun edellä mainitut valkuaisainemuodostelmat liukuvat toistensa lomaan ja samassa yhteydessä lihas myös usein lyhenee. == Katso myös == *Myofibrilli ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Terveyskirjasto *Terveysportti, metatesaurus: Aktomyosiini Luokka:Lihakset Luokka:Fysiologia
Myosiini

Myosiinit ovat proteiineja, joita on aitotumallisten lihaksissa. Myosiinimolekyylejä on useita erilaisia, ja ne nimetään roomalaisin numeroin yhdestä kahdeksaantoista. Myosiini-II aiheuttaa lihassolujen supistuksen yhdessä aktiinin kanssa. Se muodostaa yhdessä aktiinin kanssa aktomyosiiniksi kutsutun valkuaisainekompleksin, jonka aktiini- ja myosiinisäikeiden keskinäiseen liikkeeseen lihassolun supistuminen () perustuu. Myosiini-I -molekyyli lyhythäntäisenä molekyylinä osallistuu soluelimien siirtämiseen solujen sisällä. Myosiini-III on tieteellisessä mielessä huonosti tunnettu. Myosiini-XV osallistuu sisäkorvan värekarvojen toimintaan. == Lähteet == Luokka:Proteiinit
Blyk

Blyk (virallisesti Blyk Services Oy) oli mainosrahoitteinen matkapuhelinoperaattori, joka aloitti toimintansa syksyllä 2007 Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Blykin ensimmäinen lanseeraus Britanniassa kohdistui 16–24-vuotiaisiin nuoriin. Blykin tuote tarjosi rajoitetun määrän ilmaisia tekstiviestejä ja puheminuutteja asiakkailleen (~jäsenilleen), jotka hyväksyivät vastaanottavansa mainontaa. Blykin liittymän voi saada ainoastaan kutsun perusteella. Liittymän haltijat voivat suositella kavereitaan jäseniksi ja Blyk voi itse kutsua nuorisoa mukaan. Blykin tarkoituksena oli rakentaa älykäs nettiyhteisö. Blykin pääkonttori sijaitsi Helsingissä. Blykin toimitusjohtajana toimi Pekka Ala-Pietilä. Say hello to Blyk. Web Archive 2009. Hallituksen varajäsenenä toimi mainostoimisto Contran myynyt Antti Öhrling.Blyk Team. Web Archive 2009. Yrityksen alkupääoma tuli omistajien lisäksi muilta yksityisiltä sijoittajilta ja ranskalaiselta riskisijoittajalta Sofinnova PartnersiltaBlyk at Churchbase . Viitattu 21.5.2017.. Blyk Service Oy oli suomalainen yritys ja se teki ensimmäisenä 31.12.2006 päättyneenä toimintavuonna tappiota lähes 3 miljoonaa euroa. Vuonna 2007 yritys teki voittoa noin 0,5 miljoonaa euroa, mutta vuonna 2008 tappiota reilut 1,3 miljoonaa euroa. Blyk ilmoitti 27.7.2009 lopettavansa palvelunsa Britanniassa 26.8.2009.Bryk Blog. Web Archive 2009. Toisaalta se ilmoitti 5. toukokuuta 2010 palvelunsa avaamisesta Vodafonen verkossa Hollannissa.https://web.archive.org/web/20101222123753/http://www.blyk.com/wp- content/uploads/BlykPressReleaseBlykLaunchesNL.pdf Kannattavuutensa parantamiseksi yhtiö kehitti uusia mainosrahoitustapoja. Rendezvous with Antti Öhrling of Blyk Media. Onlygizmos 2011. == Lähteet == Luokka:Matkapuhelinoperaattorit
Viistorintamahyökkäys

Viistorintamahyökkäys oli Preussin kuningas Fredrik II Suuren 1700-luvun puolessa välissä kehittämä taktiikka, jossa pyrittiin keskittämään oman armeijan voima vastustajan taistelulinjan sivustaan tai selustaan. Fredrik kehitti viistorintamahyökkäyksen vuonna 1745, koska hän halusi kohdistaa ylivoimaisen iskun yhteen kohtaan vastustajan linjataktiikan mukaisessa taistelulinjassa. Hän kehitti erilaisia tapoja vahvistaa oman linjansa toista päätä hyökätäkseen sillä, samalla kun pyrki vähentämään linjansa heikompien osien kokemia tappioita. Lopullisessa muodossa viistorintamahyökkäys toteutettiin seuraavalla tavalla: osalla armeijaa tehtiin valehyökkäys vastustajan taistelulinjaa vastaan, samalla kun oman armeijan päävoima kiersi vastustajan sivustaan. Tämä liike koitettiin peittää vihollisen näkyvistä, joko käyttämällä hyväksi jotain paikallista maaston piirrettä, tai musketti- ja tykkitulen aikaansaamaa savua. Näin aikaansaadulla uudelleenryhmityksellä iskettiin vastustajan sivustaan, tavoitteena romahduttaa yllättyneen vihollisen taistelulinja. Onnistunut taktiikka vaati joukkojen nopeaa liikuttelua, ja se ei onnistunut huonosti harjoitetuilta armeijoilta. Ehkä paras esimerkki viistorintamahyökkäyksen käytöstä on Leuthenin taistelu itävaltalaisia vastaan vuonna 1757, jossa Fredrik käytti hyväkseen taistelukentän harjumuodostumaa, piilottaen sen kautta koukkaavan armeijansa vastustajalta. Samalla kun vastustajan komentajan Karl Alexander Lothringenin huomion kiinnitti valehyökkäys linjan keskustaan ja oikeaan sivustaan Fredrik marssitti oman armeijansa itävaltalaisten taistelulinjan vasempaan päähän, johon suoritettu hyökkäys romahdutti ylivoimaisen vastustajan koko taistelulinjan. Viistorintamahyökkäyksen huippuaikaa olivat Itävallan perimyssota ja seitsenvuotinen sota. Pian itävaltalaiset kehittivät omaa taktiikkaansa sitä vastaan, muun muassa lisäämällä reservin osuutta taistelukentällä. Näin Preussin armeijan nauttima taktinen etu kurottiin umpeen. 1770-luvulla Fredrikiä alettiin arvostella taktisen joustamattomuuden takia ja Baijerin perimyssota 1778-79 ei ollut enää pelkkää Preussin voittokulkua. Viistorintamataktiikka sopi parhaiten Keski-Eurooppaan, erityisesti Sleesian ja Böömin aitaamattomalle maaseudulle. Huonommin se soveltui metsäisempään ja aidattuun Länsi-Eurooppaan, minkä preussilaiset huomasivat sotiessaan ranskalaisia vastaan 1790-luvulla Itä-Ranskassa ja Belgiassa. Lisäksi ranskalaisten käyttämä linjataktiikasta poikkeava taistelutapa teki viistorintamahyökkäyksen käyttämisen vaikeammaksi. ==Lähteet== * * Luokka:Historialliset taktiikat
Slaughter

Slaughter on yhdysvaltalainen hard rock -yhtye Las Vegasista, Nevadasta. Slaughter perustettiin vuonna 1988. Debyyttialbumilta Stick It To Ya nousivat listoille hitit "Fly to the Angels", "Up All Night" ja "Spend My Life". Myöhemmin yhtyeen toimintaa varjostivat kitaristi Tim Kellyn saamat syytteet huumausainerikoksista ja basisti Dana Strumin moottoripyöräonnettomuus, jossa hän vammautti soittokätensä. Slaughter oli ehtinyt julkaista neljä studioalbumia, kun kitaristi Tim Kelly kuoli auto-onnettomuudessa Arizonassa 5. helmikuuta 1998. Yhtye päätti kuitenkin jatkaa uraansa uutena kitaristinaan Jeff Blando. Yhtyeen tuorein studioalbumi on Back to Reality (1999). == Kokoonpano == === Nykyiset jäsenet === * Mark Slaughter - kitara, taustalaulu * Dana Strum - basso, taustalaulu * Jeff Blando - kitara, taustalaulu * Blas Elias - rummut, taustalaulu === Entiset jäsenet === * Tim Kelly - kitara, taustalaulu (k. 1998) == Diskografia == === Studioalbumit === * * * * * === Livelevyt ja kokoelmat === * Stick It Live (1990) * Mass Slaughter: The Best of Slaughter (1995) * Eternal Live (1998) == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Yhdysvaltalaiset yhtyeet
Jarl Hellemann

Jarl Frode Hellemann (4. marraskuuta 1920 Kööpenhamina, Tanska – 25. helmikuuta 2010 HelsinkiToimitusjohtaja, kustantaja Jarl Hellemann on kuollut. Tammi.) oli tanskalais-suomalainen filosofian lisensiaatti ja Tammen toimitusjohtaja. ==Perhe== Hellemannin perhe muutti Tanskasta Suomeen, äidin vanhempien kotikaupunkiin Helsinkiin 1930-luvulla, sen jälkeen kun isän Victor Hellemannin liiketoimet olivat lamavuosina epäonnistuneet. Hänen äitinsä suku oli omistanut Helsingissä 1800-luvulla toimineen Rieksin tapettitehtaan. Jarl Hellemannin puoliso oli vuoteen 1975 kirjailija Eeva Joenpelto. Sen jälkeen hänen elämänkumppaninsa oli Tammessa työskennellyt Marjatta Soinio. == Ura == Hellemann työskenteli muun muassa Kauppalehden kirjallisuusarvostelijana, ennen kuin aloitti Tammessa kustannustoimittajana 1945. Tammen apulaisjohtajana hän toimi 1955–1963, varatoimitusjohtajana 1963–1968 ja toimitusjohtajana 1968–1982. Hänen edeltäjänsä toimitusjohtajana oli Untamo Utrio ja seuraajansa Olli Arrakoski.Tammen historia. Ensimmäisen romaaninsa Kerran kaikki maksetaan Hellemann kirjoitti 25-vuotiaana ja lähetti sen salanimellä Jarl Helle Tammeen. Oikean nimensä hän paljasti kustantamolle vasta, kun kirja oli hyväksytty julkaistavaksi. Hellemann on käyttänyt salanimeä muulloinkin. Salanimellä Jorma Järvinen hän julkaisi viiniharrastajien keskuudessa suuren suosion saaneen kirjan Kotiviini. Hellemannilla ei juuri ollut viininvalmistuksesta omia kokemuksia, ja kirjan ohjeet perustuvatkin hänen isänsä resepteihin. Kirjasta on otettu useita painoksia.Hellemann, Jarl: Kustantajan näkökulma. Otava, 1999. Hellemann tuli tunnetuksi erityisesti Tammen Keltaisen kirjaston perustajana. Hän julkisti sarjan 6. syyskuuta 1954, ja ensimmäinen teos ilmestyi samana syksynä. Hän valikoi sarjaan kirjallisuutta eläkkeelle jäätyäänkin vielä 15 vuotta. Hänellä oli merkittävä osa Tammen ulkomaisten suhteiden luomisessa.Petäjä, Jukka: Kustantaja antoi käännöskirjallisuudelle värin. Helsingin Sanomat 27.2.2010, s. C 9. Artikkelin verkkoversio. Hellemannin mukaan on nimetty Jarl Hellemann -käännöskirjapalkinto, joka jaettiin ensimmäisen kerran Helsinki Lit -tapahtumassa vuonna 2015. == Teokset == *Kerran kaikki maksetaan, 1945. (Julkaistu salanimellä Jarl Helle.) *Kotiviini, 1958. (Julkaistu salanimellä Jorma Järvinen.) *Amerikkalaisia kertojia valikoima Yhdysvaltain kirjallisuutta, 1959. *21 Nobel-kirjailijaa Björnstjerne Björnsonista Ivo Andriciin, 1962. *Huumoria ympäri maailman, 1962. *Aikamme mestarikertojia 20 kirjailijaa, jotka eivät ole saaneet Nobelin palkintoa, 1963. *Tammen neljännesvuosisata toiminta ja tuotanto 1943–1967, 1968. *Suomen kirjallisuus 8: Kirjallisuuden lajeja, 1970. *Tapaamisia: Tšabua Amiredžibi, John Irving, Yashar Kemal, Ivar Lo-Johansson, Amos Oz, 1983. *27 Nobel-kertojaa, 1987. * * * *Holger Schildt äventyrare i två länder, 2003. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Tanskalaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet
Rallisprint

thumb|Riihivuori Rallisprint vuonna 2015 Rallisprint on autourheilulaji, jossa ajetaan lyhyitä rallin erikoiskokeita. Rata on yleensä samantyyppinen kuin rallin erikoiskoe, mutta pituudeltaan vain 2–4 km. Erona normaaliin ralliin on, että rallisprintissä autossa ei ole kuljettajan apuna kartanlukijaa. Lisäksi kilpailija ajaa samat erikoiskokeet uudelleen määrätyssä järjestyksessä ja vain erikoiskokeen paras aika jätetään huomioon. Kuljettajat jaetaan kokemuksen ja taidon perusteella samoin kuin monessa muussakin lajissa, juniorikuljettajiin ja yleisen luokan kuljettajiin, myös nuorten luokka kuuluu rallisprintiin. Kilpailukalustona rallisprintissä on huipputasolla uutta rallikalustoa ja tehokkaita turboautoja, mutta harrastajatasolla ajetaan vanhemmalla ja edullisella kalustolla. Rallisprintissä on myös nuortenluokka, johon voi ottaa osaa 15 vuotta täyttäneet.Rallisprint. AKK. Viitattu 26.4.2016. ==Lähteet== Luokka: Autourheilu lajeittain
Rikkiplasmalamppu

Rikkiplasmalamppu on kasvivalo, jossa mikroaaltoja suunnataan rikki- ja argontäytteiseen polttimoon. Vuonna 1998 julkaistussa yksittäistutkimuksessa kurkut saatiin kasvamaan kasvuvaiheessa yhdellä 1000 W:n rikkiplasmalampulla nopeammin kuin kuudella 400 W:n monimetallivalaisimella kasvatetut kasvit.http://www.nlites.co.uk/biotronic-cucumbers.pdf ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * * Luokka:Lamput nl:Elektrodeloze lamp
Patrouille de France

Patrouille de France on Ranskan ilmavoimien vuonna 1953 perustettu taitolento- osasto. Se lentää nykyisin kahdeksalla Dassault-Breguet/Dornier Alpha Jet -suihkuharjoituslentokoneella. ==Aiheesta muualla== * PdF:n sivusto (ranskaksi) * http://www.sky-flash.com/pdefr.htm * People's Daily article about the Patrouille performances in China (2004) Luokka:Taitolentoryhmät Luokka:Ranskan ilmavoimat