EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kadonneiden lasten kaupunki

Kadonneiden lasten kaupunki () on Marc Caron ja Jean-Pierre Jeunet’n ohjaama ranskalainen tieteisfantasiaelokuva vuodelta 1995. Pääosia näyttelevät Ron Perlman, Daniel Emilfork, Judith Vittet ja Dominique Pinon. Kadonneiden lasten kaupunki oli ilmestyessään Ranskan kaikkien aikojen kallein elokuvatuotanto. Nimettömässä rannikkokaupungissa entinen valaanpyytäjä One (Perlman) etsii kadonnutta pikkuveljeään Denreetä ja saa avukseen paikallisten orpolasten muodostaman varasjoukon johtajan, yhdeksänvuotiaan Mietten (Vittet). Denreen kidnappaajilla on yhteyksiä läheisellä öljynporauslautalla asuvaan hulluun tiedemieheen Krankiin (Emilfork), joka ei kykene näkemään unia ja vanhenee siksi ennenaikaisesti. Ehkäistäkseen vanhenemistaan hän koettaa varastaa kaupungin lasten unia. Esimerkiksi The New York Timesin ja Helsingin Sanomien Nyt-liitteen kriitikoiden mielestä elokuvan tarina on sekava ja ylitsepursuavan monisäikeinen, ja elokuvan voima onkin ennen kaikkea sen visuaalisuudessa ja tunnelmassa. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1995 ranskalaiset elokuvat Luokka:Fantasiaelokuvat Luokka:Tieteiselokuvat Luokka:Jean-Pierre Jeunet’n ohjaamat elokuvat
Rendez-vous – kohtaaminen

Rendez-vous – kohtaaminen (Rendez-vous à Bray) on André Delvaux’n ohjaama belgialais-ranskalainen psykologinen draamaelokuva vuodelta 1971. Se oli belgialaisohjaajan kolmas pitkän elokuvan ohjaus. ==Juoni== Ensimmäisen maailmansodan aikana luxemburgilainen Julien Eschenbach opiskelee pianonsoittoa Pariisissa. Hänen ranskalainen ystävänsä Jacques on sodassa lentäjänä mutta pääsemässä lyhyelle lomalle. Hän lähettää sähkeen ja kutsuu Julienin kylään perheensä tyhjään maalaistaloon. Julien matkustaa junassa ja keskustelee kanssamatkustajan kanssa muun muassa sanomalehtien sensuroinnista sodan takia. Perillä nuori taloudenhoitajanainen päästää Julienin sisään taloon, mutta hänen isäntäänsä ei ala kuulua. Odotellessaan Julien alkaa muistella sotaa edeltäneitä onnellisia aikoja, joita sai viettää Jacquesin ja tämän tyttöystävän Odilen seurassa, ja miten Jacques järjesteli hänelle sekä tyttöystäviä että esiintymistilaisuuksia. Jacques ei milloinkaan saavu, mutta Julien ei saa selville todellista syytä edes sensuroiduista sotauutisista. Julien ehtii kuitenkin päästä läheisiin suhteisiin taloudenhoitajattaren kanssa. ==Rooleissa== ==Vastaanotto== Elokuva sai 1971 Louis Delluc -palkinnon ja oli ehdolla parhaaksi elokuvaksi Berliinin ja Chicagon kansainvälisillä elokuvajuhlilla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Rendez-Vous a Bray Allmovie.com-sivustolla. Luokka:Vuoden 1971 belgialaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1971 ranskalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 1971 saksalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset draamaelokuvat Luokka:Saksalaiset draamaelokuvat
Olli Koistinen (opettaja)

Olli Pekka (Petter) Koistinen (21. elokuuta 1877 NilsiäLehtiuutisen mukaan syntymäpaikka olisi Muuruvesi. – 11. syyskuuta 1943 Nurmes) oli suomalainen lyseon lehtori ja historiantutkija.50 v., Helsingin Sanomat, 21.8.1927, nro 224, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotLehtori Olli Koistinen 60-vuotias, Nurmeksen Sanomat, 20.8.1937, nro 58, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot60-vuotias. Lehtori Olli Koistinen, Helsingin Sanomat, 21.8.1937, nro 223, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Koistisen vanhemmat olivat torppari Juho Heikki Koistinen ja Eeva Stiina Taskinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1897, opiskeli Helsingin yliopistossa, valmistui filosofian kandidaatiksi 1903 ja maisteriksi 1920. Koistinen teki vuonna 1898 opintomatkan Brest-Litovskin ja Minskin seudulle. Koistinen oli opiskeluaikanaan Kotikielen Seuran sihteerinä 1900–1904 ja työssä Virittäjä- lehden toimituksessa 1902–1904. Hän toimi myös muiden pääkaupungissa ilmestyneiden lehtien avustajana. Hän oli suomen kielen ja historian vt. lehtorina Sortavalan lyseossa 1904–1905 ja Kouvolan yhteiskoulun johtajana ja historian ja kirkkohistorian opettajana 1905–1906. Syksystä 1906 alkaen Koistinen oli Nurmeksen yhteiskoulussa yläluokkien suomen kielen ja historian opettajana. Kun Nurmeksen yhteiskoulu siirtyi valtion haltuun 1919, Koistisesta tuli suomen kielen ja historian nuorempi lehtori ja vuonna 1926 koulun vararehtori. Koistinen toimi Nurmeksen yhteislyseon suomen kielen vanhempana lehtorina vuodesta 1940 lähtien. Hänen harrastuksiinsa kuuluivat suomen kielen oikeakielisyysasiat sekä Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon historian ja nykyolojen tutkiminen. Koistinen oli kirkolliskokouksen jäsen sekä kirkkovaltuuston ja kirkkoneuvoston jäsen. Olli Koistinen oli naimisissa vuodesta 1905 Hanna Hyvärisen kanssa. == Teoksia == * Suomen suvun alkukodista ja leviämisestä ; professori E. N. Setälän tutkimusten mukaan. Kyläläisten kirjasia n:o 61-62. WSOY 1906 * Piirteitä nurmekselaisen maamiehen elämästä 19:nnellä vuosisadalla. Pohjois-Karjalan maanviljelysseuran julkaisuja 6. Joensuu 1912 * Elias Lönnrotin matkat Ylä-Karjalassa : paikkakunnallisilla henkilö- y.m. tiedoilla valaistuina. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1924 == Lähteet == * * Nurmeksen kaupunki : kirjailijoita : Olli Koistinen * O. P. Koistisen arkisto . Narc.fi. == Viitteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
HelpAge International

HelpAge International on kansainvälinen kansalaisjärjestö, joka avustaa vanhuksia syrjintää ja köyhyyttä vastaan sekä ajaa heidän ihmisoikeuksiaan. Järjestö pyrkii siihen, että vanhukset saisivat elää arvokasta, turvallista, aktiivista ja terveellistä elämää kaikkialla. Järjestö perustettiin 1983. Sen jäsenjärjestöjä oli aluksi viisi, Kanadassa, Kolumbiassa, Keniassa, Intiassa ja Britanniassa. Nykyisin sillä on 101 tytärjärjestöä ja yli 200 yhteistyökumppania yli 70 maassa. ==Aiheesta muualla== * HelpAgen kotisivut Luokka:Hyväntekeväisyysjärjestöt Luokka:Kansalaisjärjestöt Luokka:Ihmisoikeusjärjestöt Luokka:Vapaaehtoistyö
André Delvaux

André Delvaux (21. maaliskuuta 1926 Heverlee, Belgia – 4. syyskuuta 2002 Valencia, Espanja) oli belgialainen elokuvaohjaaja. Delvaux opiskeli germaanista filologiaa ja oikeustiedettä Brysselissä ja säesti 1950-luvulla mykkäelokuvia pianolla elokuva-arkiston näytöksissä. Opettaessaan flaaminkieltä ja kirjallisuutta hän alkoi pitää myös elokuva-alan kursseja. 1950-luvun lopulla hän pääsi tekemään lyhytdokumentteja muun muassa Federico Fellinistä Belgian televisiolle. Delvaux’n ensimmäinen näytelmäelokuva oli vuoden 1962 lyhyt psykologinen nuorisokuvaus Le Temps des écoliers, ja samana vuonna hän oli mukana perustamassa Brysseliin INSAS-elokuva- ja teatterikorkeakoulua (Institut National Supérieur des Arts du Spectacle) yhdessä Raymond Ravarin ja Paul Anrieun kanssa. Ensimmäisen pitkän elokuvansa Mies, joka antoi leikata tukkansa lyhyeksi Delvaux toi ensi-iltaan 1966. Sitä luonnehditaan surrealistiseksi, ja seuraavaa elokuvaa Yksi yö, yksi juna, jonka pääosissa näyttelevät Yves Montand ja Anouk Aimee, puolestaan maagisen realismin tyylilajiin kuuluvaksi. Vuoden 1971 elokuva, ensimmäisen maailmansodan aikaan sijoittuva Rendez-vous – kohtaaminen on tyylilajiltaan psykologinen draama. Belgian kuningas Albert II myönsi Delvaux’lle paronin arvon 1996. ==Filmografiaa== * 1953: Forges * 1956: Nous étions treize * 1958: Cinéma, bonjour ! * 1959: Two Summer Days * 1959: La Planète fauve * 1960: Yves boit du lait * 1962: Fellini * 1962: Jean Rouch * 1962: Le Temps des écoliers * 1964: Cinéma polonais * 1965: Mies, joka antoi leikata tukkansa lyhyeksi * 1966: Derrière l'écran * 1968: Yksi yö, yksi juna * 1969: Interprètes * 1971: Rendez-vous – kohtaaminen * 1973: Belle * 1975: Met Dieric Bouts * 1979: Nainen hämärän puutarhassa * 1980: Tervehdys Woody Allenille (pitkä dokumentti) * 1983: Benvenuta * 1985: Babel Opera, ou La Répétition de Don Juan * 1988: L'Œuvre au noir (Marguerite Yourcenarin romaanista Käy kohti pimeää) * 1989: 1001 films ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *Agel H. & J. Marty. 1996. André Delvaux : de l'inquiétante étrangeté à l'itinéraire initiatique. Lausanne : Age d'homme, ISBN 2-8251-0737-9, 978-2-8251-0737-9 *Colville, G.M.M. 2006. Between surrealism and magic realism: the early feature films of André Delvaux. Yale French Studies 109: 115–128. *Mosley, P. 1994. From Book to Film: André Delvaux's alchemy of the image. The French Review 67: 813–823. *Nysenhole, A. (toim.). 1985. André Delvaux ou les visages de l'imaginaire. Editions de l'Université de Bruxelles. Luokka:Belgialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Moi moi vain

Moi moi vain on suomalainen käännösiskelmä vuodelta 1976. Laulun alkuperäinen englanninkielinen nimi on ”Take Me High”, ja sen esitti Shocking Blue -yhtyeestä tunnettu Mariska Veres. Suomenkieliset sanat olivat Arto Johanssonin käsialaa. Sovituksesta vastasi Kalervo ”Kassu” Halonen ja suomeksi sen esitti ensimmäisenä Taiska. Kappale ilmestyi Decca-levymerkin singlejulkaisuna, jonka B-puolella oli kappale ”Hetki tää”. Single oli sovittaja Halosen ensimmäinen iskelmäsessioiden parissa tehty sovitustyö, jonka tuottaja Jaakko Salo oli valinnut. Kappale on ilmestynyt myös muun muassa Fazer-Finnlevyn julkaisemalla Taiskan kokoelmalevyllä 20 Suosikkia – Mombasa sekä Finnhits 5 -kokoelmalla. Vuonna 1995 Marita Taavitsainen teki myös kappaleesta oman tulkintansa, joka löytyy muun muassa hänen Kesä hengittää -levyltään. == Kappaleet == ;A-puoli # ;B-puoli # == Lähteet == Luokka:Vuoden 1976 kappaleet Luokka:Taiskan kappaleet Luokka:Suomalaiset käännöskappaleet
Juho Markkanen

Juho Markkanen (s. 1981) on suomalainen muusikko ja näyttelijä. Hän on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi Nätystä vuonna 2009. Hän toimii näyttelijän töiden lisäksi myös vuonna 1997 perustetun Järjestyshäiriö-yhtyeen kitaristina ja solistina. Näyttelijänä hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Helsingin herra ja Mun ainoot 30 minsaa. Markkanen on säveltänyt suurimman osan Järjestyshäiriön kappaleista sekä sanoittanut osan niistä. Näyttelijä Miina Maasola oli Markkasen pikkuserkku. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Elokuva Rooli 2011 Vares – Sukkanauhakäärme Nero 2013 Pystyssä asiakas ryhmässä === Lyhytelokuvat === Vuosi Elokuva 2005 Suhteita 2011 Käännän selkäni === Televisiosarjat === Vuosi Sarja Rooli 2007 Operaatio Hurrikaani 2008 Harvoin tarjolla Manskun bändin jäsen 2012 Helsingin herra Sedu 2013 Mun ainoot 30 minsaa Rakastaja 2015 Koukussa Mike 2016 Ex-onnelliset Jussi Nevalainen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Juho Markkasen profiili Avenue A:n sivuilla Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset muusikot Luokka:Suomalaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Härjänvatsa

Härjänvatsa on kylä Karjalohjalla Lohjalla Lohjanjärven luoteisrannalla. Sen lähimpiä naapurikyliä ovat Karjalohjan Lohjantaipale lännessä, Karjalohjan Makkarjoki ja Mustlahti sekä Sammatin Lohilampi, Kiikala ja Niemi pohjoisessa ja Sammatin Kaukola ja Karstu idässä. ==Lähteet== Luokka:Karjalohjan kylät
Amore Libero

Amore Libero () on italialainen eroottinen draama vuodelta 1974. Elokuva itsessään on mitäänsanomaton 70-luvun pienen budjetin eroottinen elokuva joka ei edes päässyt Italian ulkopuolella teatterilevitykseen. Merkitykselliseksi elokuvan tekee se, että kyseessä on myöhemmin Black Emmanuellena tunnetuksi tulleen Laura Gemserin ensimmäinen elokuvarooli ja että elokuvan soundtrackilta löytyvä Fabio Frizzin säveltämä kappale Ibo Lelè tuli pari vuotta myöhemmin sangen tunnetuksi Taiskan esittämänä suomenkielisenä versiona nimellä ”Mombasa”. Tämän kappaleen myötä syntyy puolestaan linkki vuoden 2002 kotimaiseen elokuvaan Menolippu Mombasaan. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1974 italialaiset elokuvat Luokka:Romanttiset elokuvat Luokka:Italialaiset eroottiset elokuvat
Macroscelides micus

Macroscelides micus on pieni hyppypäästäisiin kuuluva nisäkäslaji, jota on tavattu Länsi-Afrikassa Namibiassa. Se on ulkonäöltään kuin pitkänenäinen hiiri, mutta sillä on isojen nisäkkäiden elintavat. Se ei kaivaudu onkaloihin, se synnyttää poikasia, jotka pystyvät liikkumaan heti, ja se syö hyönteisiä pitkällä kuonolla kuin muurahaiskarhu. Laji tavattiin ensi kerran vuonna 2014, jolloin se nimettiin tieteellisellä nimellä. Sen turkki on punainen sopeutumana ympäristön vulkaanisiin kiviin. Sen pituus on 19 senttimetriä häntineen, ja se painaa alle 30 grammaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * CBC News (kuva ja tekstiä) Luokka:Hyppypäästäiset
Jaco Van Dormael

Jaco Van Dormael (s. 9. helmikuuta 1957 Ixelles) on belgialainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä näytelmäkirjailija. Hänen monitasoiset elokuvansa tunnetaan erityisesti lasten ja nuorten sekä psyykkisesti ja fyysisesti vammautuneiden henkilöiden kunnioittavasta ja empaattisesta käsittelystä. Van Dormael vietti lapsuutensa Saksassa ja opiskeli Brysselin INSAS-elokuva- ja teatterikorkeakoulussa ja Pariisin Louis Lumière -instituutissa. Ennen elokuvaopintojaan hän työskenteli muun muassa klovnina sirkuksessa ja ohjasi lastennäytelmiä belgialaisille teattereille.Jaco van Dormael, Cinemotions.com (ranskaksi). Hänen ensimmäinen pitkä näytelmäelokuvansa Toto, sankari (1991) on tarina miehestä, joka uskoo elämänsä menneen myttyyn kun hän vaihtui toiseen vauvaan synnytyslaitoksella. Dormaelin kymmenen vuotta valmistelema elokuva nousi kohtuullisen suureksi teatterimenestykseksi ja sai Cannesin elokuvajuhlien Kultainen kamera -esikoisohjauspalkinnon.Dave Kehr: Toto Le Heros Is Warm But A Bit Too Polished , Chicago Tribune 27.3.1992.Vincent Canby: It's Never Too Late To Play The Hero, The New York Times 21.9.1991. Viisi vuotta myöhemmin hänen elokuvansa Kahdeksas päivä (1996) tuotti pääosien esittäjille Daniel Auteuilille ja Pascal Duquennelle Cannesissa yhteisen parhaan näyttelijän palkinnon. Van Dormaelin kolmas pitkä elokuva, englanninkielinen tieteiselokuva Mr. Nobody (2009, pääosassa Jared Leto) sai kuusi Magritte- palkintoa, mukaan lukien parhaan elokuvan ja parhaan ohjauksen palkinnot. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Belgialaiset elokuvaohjaajat Luokka:Belgialaiset kirjailijat Luokka:Elävät henkilöt
Aaron Gordon

Aaron Addison Gordon (s. 16. syyskuuta 1995 San José) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa vuodesta 2021 lähtien NBA-joukkue Denver Nuggetsia. == Ura == Gordon kasvoi koripalloilijaperheessä, sillä hänen isänsä ja kaksi sisartaan olivat pelanneet myös yliopistokoripalloa. Hän pelasi lukiokoripalloa Archbishop Mitty High Schoolin joukkueessa, jossa hänet valittiin muun muassa McDonald's All-American -tähdistöottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi sekä Yhdysvaltain koripalloliiton toimesta vuoden 2013 mieskoripalloilijaksi. Lisäksi hän johdatti koulunsa kahdesti osavaltion mestariksi vuosina 2011 ja 2012. Lukiossa hän saattoi pelata pallon kanssa enemmän ja pelasi point forwardin pelipaikalla. Yliopistotasolle Gordon siirtyi pelaamaan kaudeksi 2013–2014 Arizonan yliopistoon, jossa hän teki 12,4 pistettä sekä otti 8,0 levypalloa ottelua kohden. Kauden päätteeksi hänet valittiin konferenssin ykköstähdistöjoukkueeseen. Gordon osallistui kesällä 2014 NBA:n vuoden 2014 varaustilaisuuteen, jossa Orlando Magic varasi hänet koko tilaisuuden neljäntenä pelaajana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Sports-Reference Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1995 syntyneet
Peter Woodward

Peter Woodward (s. 24. tammikuuta 1956 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Crusade – jossa esitti Galenia – sekä Sense and Sensibility ja Siskoni on noita. Hänellä on ollut roolit myös elokuvissa Patriot, Babylon 5: Aseveljet ja National Treasure: Salaisuuksien kirja. Woodward kuuluu tunnettuun näyttelijäperheeseen. Hänen isänsä Edward Woodward, veljensä Tim Woodward ja sisarensa Sarah Woodward ovat kotimaassaan erittäin tunnettuja näyttelijöitä. Heidän laillaan myös Peter Woodward on valmistunut Royal Academy of Dramatic Artista (RADA). Teatterikoulun jälkeen Woodward oli jonkin aikaa mukana myös Royal Shakespeare Companyn toiminnassa. ==Aiheesta muualla== * * Peter Woodwardin virallinen sivusto Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Conmebolin karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2002

Vuoden 2002 jalkapallon MM-kilpailujen karsintoihin osallistui Etelä-Amerikan maanosaliitosta CONMEBOL:stä kaikki liiton 10 maata, jotka pelasivat alueen neljästä MM-kisojen kiintiöpaikasta, sekä yhdestä jaetusta kisapaikasta Oseanian liiton OFC:n kanssa. Karsinnoissa pelattiin kaksinkertainen sarja; sarjan neljä parasta selviytyivät MM-lopputurnaukseen ja viides karsi kisapaikasta OFC:n karsintojen voittajan kanssa. Etelä-Amerikan maista MM- kisoihin selviytyivät Argentiina, Ecuador, Brasilia ja Paraguay, sekä liittojen välisen karsintaottelun voittanut Uruguay. ==Sarjataulukko== ==CONMEBOL:n/OFC:n karsinta== Uruguay selviytyi vuoden 2002 MM-kilpailuihin. ==Lähteet== * Luokka:Vuoden 2002 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat
Pont des Arts

Pont des Arts on Pariisissa oleva Seinen ylittävä kävelysilta. Teräksestä valmistettu silta valmistui vuonna 1984. Se rakennettiin samalla paikalla sijainneen vuonna 1803 valmistuneen valurautaisen sillan paikalle, josta osa romahti vuonna 1979 proomun törmätessä siihen. Silta oli jo aiemmin ollut käyttökiellossa romahdusvaaran takia, ja se purettiin vuonna 1980. Uudessa sillassa on yksi kaari vähemmän kuin edeltäjässään. structurae.net Vuonna 2014 silta oli jälleen romahdusvaarassa. Pont des Arts on ollut suosittu silta kiinnittää lemmenlukkoja. Lukkoja on kiinnitetty sillan kaiteisiin vuodesta 2008 lähtien, ja vuonna 2014 niitä arvioitiin olevan 700 000 kappaletta. Lukkojen massaksi arvioitiin 40 tonnia. Osa sillan kaiteista romahti lukkojen painosta, ja koko sillan arveltiin olevan vaarassa romahtaa. Yle == Lähteet == Luokka:Pariisin sillat Luokka:Kevyen liikenteen sillat Luokka:Holvisillat
Toinen varoitus

Toinen varoitus on Timo Rautiainen & Neljäs Sektori -yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin 8. elokuuta 2014 sekä CD-, että LP -versiona. Albumilta on julkaistu ennakkoon kaksi singleä, ”Synkkien puolue” ja ”Oma arkipyhä”. Albumi debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla.Musiikkituottajat: Timo Rautiainen & Neljäs Sektori – Toinen varoitus == Kappaleet Timo Rautiainen & Neljäs Sektori : Toinen varoitus - Levykauppa Äx == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Peter Engberg – kitara * Jussi Nikula – rummut * Jarkko Petosalmi – kitara * Timo Rautiainen – laulu, kitara * Valtteri Tynkkynen – basso == Arvostelut == * Helsingin Sanomat: Nyt.fi * Imperiumi.net: 8–/10Imperiumi.net * Kaaoszine: 8/10Kaaoszine.fi * V2.fi: V2.fi == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Timo Rautiaisen & Neljännen Sektorin albumit Luokka:Vuoden 2014 albumit
Alex Lehtinen

Alex Fredrik Eliel Lehtinenhttp://www.iltalehti.fi/ylioppilaat/091.shtml (s. 9. huhtikuuta 1996 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija.Alex Lehtinen Soccerway-sivustolla Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Lehtinen siirtyi Hongasta HJK:iin kauden 2011 päätteeksi. Ensimmäisellä HJK-kaudellaan hän pelasi vielä pääosin A-junioreissa, mutta nousi myös seuran Kakkosta pelaavaan kakkosjoukkueeseen Klubi 04:ään. Kaudella 2013 Lehtinen pelasi jo enimmäkseen Klubi 04:ssä. HJK:n edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen Veikkausliigan ottelunsa heti kauden 2014 avauskierroksella 12. huhtikuuta kotikentällä Kuopion Palloseuraa vastaan tultuaan vaihdosta Veli Lammen tilalle 81. peliminuutilla.Palloliitto Syyskuussa 2015 Lehtinen palasi Honkaan loppukauden kattavalla sopimuksella.hjk.fi Lehtisellä on kaksoiskansalaisuus. Hänen isänsä on entinen jalkapalloilija Kalle Lehtinen ja äiti sveitsiläinen, jonka tämä tapasi pelatessaan vuosina 1989–1990 sveitsiläisessä FC Locarnossa. Alex Lehtinen on edustanut poikamaajoukkuetasolla sekä Suomea että Sveitsiä.Suomen poikien jalkapallomaajoukkueen kapteeni debytoi Sveitsin paidassa. iltasanomat.fi 16.4.2014. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uefan karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2002

Vuoden 2002 jalkapallon MM-kilpailujen karsintoihin osallistui Euroopan maanosaliitosta UEFA:sta 51 maata, jotka pelasivat maanosan 15:stä MM-kisojen kiintiöpaikasta, sekä yhdestä jaetusta paikasta Aasian kanssa. Karsinnoissa joukkueet arvottiin yhdeksään lohkoon. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja, lohkovoittajat selviytyivät MM-kisoihin ja toiseksi sijoittuneet pelasivat keskenään kaksoisottelut pääsystä MM-kisoihin. == Sarjataulukot == === 1. Lohko === === 2. Lohko === === 3. Lohko === === 4. Lohko === === 5. Lohko === === 6. Lohko === === 7. Lohko === === 8. Lohko === === 9. Lohko === ==Jatkokarsinnat== Saksa, Slovenia, Belgia ja Turkki selviytyivät vuoden 2002 MM-kilpailuihin. ==UEFA:n/AFC:n karsinta== Irlanti selviytyi vuoden 2002 MM-kilpailuihin. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2002 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat
Pahuksenmoiset pirskeet

Pahuksenmoiset pirskeet (The Party) on Blake Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1968. Siinä Peter Sellers esittää kömpelöä intialaista näyttelijää, kävelevää katastrofia joka aiheuttaa kaaosta elokuvansa tuottajan järjestämillä illalliskutsuilla. Elokuva etenee sketsimäisestä tilanteesta toiseen paljolti Sellersin mykän fyysisen komedian ja improvisaation varassa. Blake Edwards on sanonut, ettei koskaan ole filmannut pitkää elokuvaa yhtä lyhyen käsikirjoituksen (63 sivua)'The Party' to Remember: Blake Edwards' Cult Classic Turns 40! Palisadian Post 25.6.2008. Viitattu 28.6.2014. pohjalta. Pahuksenmoiset pirskeet oli Sellersin ja Edwardsin ainoa yhteistyö Vaaleanpunainen pantteri -elokuvien lisäksi. Elokuvan musiikin teki pantteriteeman säveltäjä Henry Mancini. Elokuva perustuu eräänlaiseen ”norsu posliinikaupassa” -ideaan, jossa länsimaiden tapoja tuntematon, elokuvatuotannosta potkut saanut intialaisnäyttelijä Hrundi V. Bakshi käsittää asioita jatkuvasti väärin ja käyttäytyy omituisesti.Lehman, Peter, Luhr, William (1981). Blake Edwards, s. 140. Ohio University Press, ISBN 978-0-8214-0605-2 Jacques Tatin elokuvista vaikutteita ammentaneesta Pahuksenmoisista pirskeistä on tullut yksi komediaelokuvien kulttiklassikoista, ja sitä pidetään yhtenä kokeellisimmista Hollywood- filmeistä ja yhtenä parhaista Peter Sellersin roolisuorituksista.Stafford, Jeff. Cult Movies: The Party, Turner Classic MoviesWasson, Sam (2009). A splurch in the kisser: the movies of Blake Edwards. Wesleyan University Press, ISBN 978-0-8195-6915-8 , s. 130Lehman, Peter; Luhr, William (1989). Returning to the Scene: Blake Edwards, Volume 2. Ohio University Press, ISBN 978-0-8214-0917-6Austerlitz, Saul (2010). Another Fine Mess: A History of American Film Comedy, s. 198. Chicago Review Press, ISBN 978-1-55652-951-1 Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi Pahuksenmoiset pirskeet kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle. ==Näyttelijät== == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1968 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Blake Edwardsin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat Luokka:Elokuvat elokuvanteosta
Maailma vailla loppua (minisarja)

Maailma vailla loppua () on kahdeksanosainen minisarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin 4. syyskuuta 2012. Sarja perustuu Ken Follettin samannimiseen romaaniin, ja se on jatko-osa minisarjalle Taivaan pilarit (2010). Sarjan ohjasi Michael Caton-Jones, ja sen pääosia näyttelevät Cynthia Nixon, Miranda Richardson, Ben Chaplin, Peter Firth, Charlotte Riley ja Tom Weston-Jones. Suomessa sarjaa esitettiin Yle TV1:llä tiistaisin 9. heinäkuuta – 27. elokuuta 2013. Sarja lähettiin uusintana Yle TV1:llä perjantaisin 17. heinäkuuta – 4. syyskuuta 2015. ==Rooleissa== == Aiheesta muualla == * Sarjan kotisivut * Maailma vailla loppua Yle Luokka:2010-luvun kanadalaiset draamasarjat Luokka:Keskiaika fiktiossa Luokka:Minisarjat Luokka:Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
Frank (elokuva)

Frank on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Lenny Abrahamsonin ohjaama draamakomediaelokuva. Sen pääosissa ovat Michael Fassbender, Domhnall Gleeson, Maggie Gyllenhaal ja Scoot McNairy. Se sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 17. tammikuuta 2014. Elokuva pohjautuu muusikko ja koomikko Chris Sieveyn luomaan Frank Sidebottom -hahmoon, jonka yhtyeessä elokuvan käsikirjoittaja Jon Ronson soitti 1980-luvulla. == Näyttelijät == == Vastaanotto == Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 151 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 91 prosenttia oli positiivisia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2014 brittiläiset elokuvat Luokka:Lenny Abrahamsonin ohjaamat elokuvat Luokka:Irlantilaiset elokuvat Luokka:Brittiläiset draamakomediaelokuvat
Inherent Vice

Inherent Vice on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Paul Thomas Andersonin ohjaama ja käsikirjoittama rikosdraamaelokuva. Se perustuu Thomas Pynchonin samannimiseen romaaniin vuodelta 2009. Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 12. joulukuuta 2014. Vuonna 2016 Inherent Vice äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva- asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.The 21st Century’s 100 Greatest Films, BBC Culture 24.8.2016. == Näyttelijät == ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2014 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Paul Thomas Andersonin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset rikosdraamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustan komedian elokuvat
Martin Outram

Martin Outram on brittiläinen alttoviulisti. Hän on esiintynyt muun muassa Maggini Quartetin jäsenenä ja Britten Sinfonian ensimmäisenä alttoviulistina. Hän esiintyy usein myös solistina. Hän teki Royal Festival Hall -debyyttinsä solistina vuonna 1992. Outram on esittänyt muiden muassa Mozartin, Benjamin Brittenin, Peter Maxwell Daviesin, Elizabeth Maconchyn, William Waltonin, Lars-Erik Larssonin, York Bowenin ja Arnold Baxin sävellyksiä.Naxos: Martin Outram Outram opiskeli Cambridgen yliopistossa ja Royal Academy of Musicissä. Hän on Royal Academy of Musicin Fellow; hän on toiminut siellä professorina vuodesta 1984. Hän on myös Canterbury Christ Church Universityn ja Brunelin yliopiston Honorary Fellow. Outramin instrumentti on Henricus Catenarin Torinossa vuonna 1680 rakentama alttoviulu. Outram on soittanut kymmenillä levytyksillä. Hän on voittanut lukuisia merkittäviä palkintoja, kuten Gramophone Awardin ja Diapason d'Orin. Vuonna 2009 hän voitti Royal Philharmonic Societyn kamarimusiikkipalkinnon Britten Sinfonian solistien jäsenenä.Royal Academy of Music: Martin Outram == Lähteet == Luokka:Brittiläiset alttoviulistit Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Janne Paukkonen

Janne Paukkonen (s. 16. tammikuuta 1995 Espoo) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Paukkonen on FC Hongan kasvatti. Hän nousi Kakkosta pelaavaan reservijoukkueeseen Pallohonkaan kaudeksi 2011. Edustusjoukkueessa Paukkonen pelasi ensimmäiset viralliset ottelunsa Liigacupissa 2013. Veikkausliigassa hän teki ensiesiintymisensä 6. huhtikuuta 2014 Hongan kohdatessa vierasottelussa Myllykosken Pallo -47:n. Paukkonen oli avauskokoonpanossa MYPA:n 4–3-voittoon päättyneessä ottelussa.Palloliitto == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
SBC Levi

SBC Levi on kittiläläinen vuonna 2000 perustettu salibandyseura. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2021-2022 Pohjois-Suomen miesten 4-divisioonassa, naisten edustusjoukkue Pohjois-Suomen naisten 2-divisioonassa ja naisten kakkosjoukkue Pohjois-Suomen 3-divisioonassa. Lisäksi seuralla on juniorijoukkueet poikien ikäluokissa P13, P11, P9 ja P7 sekä tyttöjoukkueet ikäluokissa T11 ja T9. Junioripuolella toimii myös kerhoryhmät Sirkassa ja Kaukosessa sekä perhesähly Kittilässä ja Sirkassa. ==Harrastajamäärät== Suomen Salibandyliiton tammikuussa 2018 julkaiseman tilaston mukaan SBC Levi on lisenssien määrissä mitattuna Pohjois-Suomen alueen 8. suurin salibandyseura. Seurassa on lisenssipelaajia noin 200, ja määrä on kasvanut vuosi vuodelta. Lisenssipelaajien ikäjakauma on noin kolmannes aikuisia ja kaksi kolmannesta junioripelaajia. ==Tunnus== Seuran sarvipäisen logon on suunnitellut Markus Ylikoski/Duct Tape Solutions. Logo otettiin käyttöön vuonna 2010. ==Peliasu== Seuran virallisen kotipeliasun väri on sininen (paita, shortsit ja sukat) ja vieraspeliasun valko-sininen (paita valkoinen, shortsit ja sukat siniset). Seuralla on voimassa oleva yhteistyösopimus Oxdog-välinemerkin kanssa. ==Kotihalli== Seuran kotihallina toimii marraskuusta 2014 alkaen Kittilän urheiluhalli osoitteessa Havutie 6, 99100 Kittilä. Alustana on Taraflex-matto ja halliin mahtuu täysimittainen salibandykaukalo (40m x 20m). Hallin katsomokapasiteetti on noin 300. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Seuran kotisivut Luokka:Kittilä Luokka:Suomalaiset salibandyseurat Luokka:Vuonna 2000 perustetut urheiluseurat
Alex Tuch

Alex Daniel Tuch (s. 10. toukokuuta 1996 Baldwinsville, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Buffalo Sabresin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskellä. Isokokoinen Tuch on pelityyliltään voimahyökkääjä. Hän laukoo oikealta. ==Ura== ===Seuraura=== Tuch pelasi kauden 2011–2012 EmJHL- junioriliigan Syracuse Jr. Starsissa ja hän voitti koko liigan pistepörssin tehoilla 44+57=101. OHL-joukkue Guelph Storm varasi Tuchin 94. pelaajana kesällä 2012. Hän ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään, jotta Tuch voisi pelata Yhdysvaltain yliopistosarjoissa. Hän vietti vuodet 2012–2014 Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana pelaten mm. USHL- junioriliigaa. Kaudella 2013–2014 Tuch pelasi CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa. Hänet palkittiin kauden päätteeksi USHL Scholar-Athlete Awardilla. Minnesota Wild varasi Tuchin ensimmäisellä kierroksella 18. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi Boston Collegen yliopistojoukkueeseen. Tuch oli joukkueen paras pistemies tehoilla 14+14=28 ja hänet valittiin kauden päätteeksi Hockey Eastin tulokkaiden tähdistökentälliseen. Huhtikuussa 2016 Tuch teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Minnesota Wildin kanssa. ===Maajoukkueura=== Tuch pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015 sekä alle 18-vuotiaiden MM- kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2013, jolloin Tuch voitti pronssia. ==Tilastot== 2011–2012 Syracuse Jr. Stars EmJHL 40 44 57 101 26 4 1 3 4 4 2012–2013 US NTDP USHL 38 4 6 10 24 – – – – – 2013–2014 US NTDP USHL 26 13 19 32 36 – – – – – U18 7 0 3 3 14 2014–2015 Boston College NCAA 37 14 14 28 28 – – – – – JMM 5 1 1 2 0 2015–2016 Boston College NCAA 40 18 16 34 33 – – – – – 2016–2017 Iowa Wild AHL 57 18 19 37 28 – – – – – Minnesota Wild NHL 6 0 0 0 0 – – – – – 2017–2018 Vegas Golden Knights NHL 78 15 22 37 27 20 6 4 10 12 Chicago Wolves AHL 3 4 1 5 0 – – – – – 2018–2019 Vegas Golden Knights NHL 74 20 32 52 8 7 1 1 2 8 2019–2020 Vegas Golden Knights NHL 42 8 9 17 8 20 8 4 12 8 2020–2021 Vegas Golden Knights NHL 55 18 15 33 28 19 4 5 9 6 2021–2022 Buffalo Sabres NHL 50 12 26 38 14 – – – – – 2022–2023 Buffalo Sabres NHL 74 36 43 79 20 – – – – – MM 10 5 3 8 4 2023–2024 Buffalo Sabres NHL 75 22 37 59 54 – – – – – 8 kautta yhteensä NHL 454 131 184 315 159 66 19 14 33 34 2 kautta yhteensä AHL 60 22 20 42 28 – – – – – 2 kautta yhteensä NCAA 77 32 30 62 61 – – – – – ==Lähteet== * * ===Viitteet=== Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Buffalo Sabresin pelaajat Luokka:Minnesota Wildin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lady (Say Hey)

Lady (Say Hey) on espanjalaisartisti Jordi MB:n kappale. Sen julkaisi Blanco y Negro Music artistin uran toisena singlenä 25. lokakuuta 2011. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 7. helmikuuta 2012. Kappale ei päässyt lainkaan listoille. ==Kappalelista== Digitaalinen lataus # "Lady (Say Hey) (Euro Mix)" (feat. Jason Rene) - 3:00 # "Lady (Say Hey) (DJ Kone & Marc Palacios Remix Edit)" (feat. Jason Rene) - 3:17 ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2011 kappaleet Luokka:Espanjalaiset musiikkikappaleet
Eero Tamminen

Eero Tamminen (s. 19. toukokuuta 1995 Pihtipudas) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Tamminen aloitti jalkapallon Viitasaaren Jalkapalloklubissa. Hän muutti Jyväskylään kymmenvuotiaana ja liittyi JJK Jyväskylän junioreihin. Tamminen pelasi kaksoisedustuksen turvin ensimmäiset miesten sarjaottelunsa Nelosen Kampuksen Dynamossa kaudella 2010. Kesken kauden 2011 hänet siirrettiin JJK:n yhteistyöseuran Äänekosken Huiman edustusjoukkueeseen Kolmoseen. Vuonna 2012 Tamminen esiintyi enimmäkseen juniorisarjoissa, mutta haki loppukaudella kokemusta Blue Eyes Teamin riveissä Kolmosessa. Hän aloitti kauden 2013 A-juniorien SM-sarjassa ja Kolmosessa pelanneessa JJK:n reservijoukkueessa Villiketuissa. JJK lainasi hänet kauden aikana ensin Kakkosen Hämeenlinnan Härmään ja syyskuussa Seinäjoen Jalkapallokerhoon.Veikkausliiga SJK:ssakin hän sai peliaikaa vain seuran reservijoukkueessa Kerho 07:ssä. Tammikuussa 2014 Tamminen teki yksivuotisen sopimuksen Veikkausliiga-joukkue Turun Palloseuran kanssa.Turun Palloseura Hän teki pääsarjadebyyttinsä 19. huhtikuuta 2014 tultuaan vaihdosta kentälle TPS:n hävitessä vieraskentällä Vaasan Palloseuralle 1–0.Palloliitto Kaudeksi 2017 Tamminen siirtyi pelaamaan Tampereen Ilvekseen kaksivuotisella sopimuksella. Kaudella 2019 Tamminen siirtyi Turkuun FC Interin riveihin, mutta palasi loppukaudeksi takaisin Ilvekseen, jossa pelasi kauden 2020 loppuun. Kaudeksi 2021 hän siirtyi Ahvenanmaalle IFK Mariehamnin riveihin. Siihen mennessä Tamminen oli pelannut kahdeksan kautta Veikkausliigaa ja 142 veikkausliigaottelua ja tehnyt niissä 14 maalia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Florica Lavric

Florica Lavric (7. tammikuuta 1962 Copălău – 20. kesäkuuta 2014 Bukarest) oli romanialainen soutaja ja olympiavoittaja. Lavric voitti Romanian joukkueessa perämiehellisen nelikon olympiakultaa Los Angelesissa 1984.Olympics at Sports- Reference.com MM-kilpailuista Lavric saavutti perämiehellisessä nelikossa hopeaa vuosina 1983 ja 1985http://sports123.com/row/ww-cfo.html sekä kahdeksikossa pronssia vuonna 1986.http://sports123.com/row/ww-eig.html Kun Lavric valittiin Romanian maajoukkueeseen, hän ei osannut uida. Lavric lopetti kilpauransa vuonna 1987 sairastuttuaan aivokalvontulehdukseen. Hän sairastui myöhemmin syöpään ja kuoli 52-vuotiaana 20. kesäkuuta 2014 Bukarestissa.http://www.cotidianul.ro/a-murit-canotoarea-florica- lavric-241786http://www.gsp.ro/gsp-special/tragedie/s-a-stins-o-campioana- olimpica-florica-lavric-a-murit-vineri-seara-la-52-de-ani-428509.html == Lähteet == * Florica Lavric Bio, Stats and Results Olympics at Sports- Reference.com === Viitteet === Luokka:Romanialaiset soutajat Luokka:Romanialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Santeri Peltola

Santeri Peltola (s. 2. lokakuuta 1993 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Turun Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Peltola on TPS:n kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset sarjaottelunsa seuran farmijoukkueessa Åbo IFK:ssa kaudella 2010. Veikkausliigassa Peltola pelasi ensimmäiset ottelunsa kaudella 2014. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hubert Bourdy

Hubert Bourdy (5. maaliskuuta 1957 Troyes – 25. kesäkuuta 2014) oli ranskalainen esteratsastaja, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Bourdy voitti Ranskan joukkueessa esteratsastuksen joukkuekilpailun olympiapronssia Soulissa 1988 ja Barcelonassa 1992 sekä maailmanmestaruuden vuonna 1990. Yksilökilpailussa hän voitti MM-pronssia vuonna 1990.Olympics at Sports- Reference.comhttp://www.leprogres.fr/ain/2014/06/25/deces-d-hubert-bourdy-le- cavalier-de-marlieux-medaille-olympique Bourdy kuoli 57-vuotiaana 25. kesäkuuta 2014. == Lähteet == * Hubert Bourdy Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === Luokka:Ranskalaiset esteratsastajat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Sähkökäynnistin

Sähkökäynnistin on polttomoottorin tai pienen turbiinimoottorin kännistyksen apulaite, joka pyörittää moottoria jotta se voidaan käynnistää. Sähkökäynnistimen osat ovat virta-avain tai starttipainike, akulla toimiva sähkömoottori ja solenoidi joka kytkee käynnistysmoottorin rattaan vautipyörän ratasta vasten ja kytkee myös virran starttimoottorille. ==Skoottereissa== Skoottereissa sähkökäynnistin on skoottereissa oleva painike, josta laite käynnistetään. Skootterin sähkökäynnistimessä on monesti tyypillinen sähkökäynnistimen symboli, johon kuuluu salama ja sen kiertävä nuoli. Sähkökäynnistimien värit vaihtelevat. Kymcoissa on usein punainen sähkökäynnistin, Peugeoteissa se on usein keltainen. Sähkökäynnistimien muodot vaihtelevat. Piaggio Fly -malleissa on usein pyöreä painike, jonka reunoilla on kohoumia. Symeissä on usein pitkä, suorakaiteen mallinen painike, jossa on sormensija. Myös salaman ja nuolen kuvan paikka vaihtelevat. Usein kuva on painikkeen selkäpuolella, mutta esimerkiksi Honda Visionissa kuva on painiketta painettaessa sormen alla, samoin Yamaha Neo's -malleissa. Luokka:Moottorit
Peugeot Kisbee

Peugeot Kisbee on ranskalaisen Peugeot’n valmistama skootterimalli. Kisbeen sylinteritilavuus on vain 50 kuutiota, joten se luokitellaan mopediksi. Kisbeetä valmistetaan myös kevytmoottoripyörinä (125 cc). Tekniset tiedot: *Iskutilavuus: 49 cc *Teho: 2,7 kw / 3,6 Hv *Kuivapaino: 85 kg *Vetotapa: hihnaveto tai variaattori ==Lähteet== Kisbee
Jamal Gay

Jamal Bevon Gay (s. 9. helmikuuta 1989 La Horquetta, Trinidad ja Tobago) on trinidadtobagolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Gay on pelannut kaksi ottelua 2. Bundesliigaa Rot-Weiß Oberhausenissa ja voittanut Caledonia AIA:ssa Karibian seurajoukkueiden mestaruuden vuonna 2012. Hän allekirjoitti yhden kauden kattavan sopimuksen Veikkausliigassa pelaavaa RoPS:n kanssa huhtikuussa 2014. == Lähteet == Luokka:Trinidadtobagolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heksametyylidisiloksaani

Heksametyylidisiloksaani (C6H18Si2O) on siloksaaneihin kuuluva orgaaninen piiyhdiste. Ainetta käytetään muun muassa liuottimena ja orgaanisen kemian synteeseissä. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa heksametyylidisiloksaani on väritön neste. Yhdiste ei liukene veteen. Heksametyylidisiloksaania valmistetaan hydrolysoimalla joko trimetyylisilyylikloridia tai etoksitrimetyylisilaania. Hydrolyysin välituotteena muodostuu trimetyylisilanolia, joka kuumennettaessa muodostaa heksametyylidisiloksaania. Heksametyylidisiloksaania muodostuu myös poistettaessa aldehydien ja ketonien suojaryhmänä käytettävä trimetyylisilyyliryhmä happamissa olosuhteissa. Näin saatu heksametyylidisiloksaani voidaan eristää ja siitä voidaan valmistaa uudelleen trimetyylisilyylikloridia reaktiolla suolahapon tai dikloorimetaanin kanssa. Yhdisteestä voidaan valmistaa myös typpeä sisältäviä selektiivisiä silylointireagensseja.Lutz Rösch, Peter John & Rudolf Reitmeier: Silicon Compounds, Organic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 28.6.2014 :2 Me3SiCl + H2O → 2 HCl + O[Si(CH3)3]2 Heksametyylidisiloksaania käytetään orgaanisissa synteeseissä. Se reagoi alkoholien kanssa muodostaen silyylieettereitä, karboksyylihappojen kanssa se muodostaa silyyliestereitä ja sitä voidaan käyttää valmistettaessa aromaattisista karboksyylihapoista happoklorideja. Muita käyttökohteita yhdisteelle ovat käyttö polymeerien valmistuksessa, liuottimena, pelkistimenä, voiteluaineena ja puhdistusaineena.Joerg Pfeifer & Thomas J. Curphey: Hexamethyldisiloxane, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis, John Wiley & Sons, New York, 2008. Teoksen verkkoversio Viitattu 28.6.2014 ==Lähteet== Luokka:Orgaaniset yhdisteet Luokka:Piiyhdisteet
Jani Karvinen

Jani Petri Mikael Karvinen (s. 1975 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt vuodesta 2000 Kansallisteatterissa, johon hänet kiinnitettiin vuonna 2009. Koulutukseltaan hän on teatteritaiteen maisteri. Tunnetuimmat roolinsa hän on tehnyt elokuvassa Sooloilua sekä televisiosarjoissa Salatut elämät ja Raja. Vuosina 2014–2016 Karvinen on juontanut Veikkauksen Naapurit-pelin arvontalähetyksiä MTV3- ja Sub-kanavilla. Hän on ollut myös Lidl-kauppaketjun mainoskasvona. Suomen Näyttelijäliitto valitsi Karvisen vuonna 2022 Vuoden teatterinäyttelijäksi. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Elokuva Rooli 2001 Joki Kalle 2007 Sooloilua Late 2019 Aurora mies saunassa 2024 Levoton Tuhkimo Pertti Neumann nykyaikana === Lyhytelokuvat === Vuosi Lyhytelokuva Rooli 2000 Taivas tiellä Gallup-poika 2006 Pysäkki 2009 Kesäpaikka Ex- poikaystävä === Televisiosarjat === Vuosi Sarja Rooli 1997 Elämän suola Toimittaja Jaatinen 2000 Kaverille ei jätetä Näyttelijä 2001 Korkeajännitystä – eli sähköä kotiin kuljetettuna Juha Hulkari 2002–2003 Salatut elämät Ville Paananen 2004 Käenpesä Kaarlo 2009 Kotikatu autokauppias 2010 Sydänjää Antti Niittylä 2014 Raja Johannes Nurmi 2020 Hotel Swan Helsinki venekerhon vahtimestari Downshiftaajat Arvo Kuusela 2021 Aikuiset Javier 2022 Syke Antero Lehto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lidija Aleksejeva

Lidija Vladimirovna Aleksejeva (, 4. heinäkuuta 1924 Moskova, Venäjän SFNT – 26. kesäkuuta 2014) oli Neuvostoliittoa edustanut koripallovalmentaja ja koripalloilija. Hän voitti pelaajana neljä Euroopan mestaruutta ja valmentajana kaksi olympiakultaa, viisi maailmanmestaruutta ja 12 Euroopan mestaruutta. Aleksejeva on valittu Basketball Hall of Fameen ja FIBA Hall of Fameen. Aleksejeva kuoli hieman ennen 90. syntymäpäiväänsä 26. kesäkuuta 2014.http://www.sports.ru/basketball/1021686123.html == Pelaajaura == Pelaajana Aleksejeva voitti maajoukkueessa neljä Euroopan mestaruutta.FIBA Hall of Fame == Valmentajaura == Aleksejeva valmensi Neuvostoliiton naismaajoukkuetta 22 vuoden ajan 1962–1984. Tuona aikana Neuvostoliitto voitti jokaisen kansainvälisen arvoturnauksen johon osallistui (Neuvostoliitto boikotoi vuoden 1979 MM-kilpailuja Etelä-Koreassa). == Lähteet == * Lidia Alexeeva FIBA Hall of Fame === Viitteet === Luokka:Neuvostoliittolaiset koripalloilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset koripallovalmentajat Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Veijo Turpela

Veijo Turpela (s. 10. joulukuuta 1966) on suomalainen entinen pesäpalloilija ja kaksinkertainen pesäpallon Suomen-mestari vuosilta 1988 ja 1989. Turpela on ollut mukana yhdeksässä Itä–Länsi-ottelussa. Molemmat mestaruutensa Turpela voitti Alajärven riveissä. Urallaan hän pelasi Superpesiksessä 367 ottelua. Alajärven lisäksi Turpela edusti urallaan Kaisaniemen Tiikereitä. Peliuransa jälkeen hän on toiminut Superpesiksen kurinpitopäällikkönä ja Vihdin Pallon juniorijoukkueen päävalmentajana. Nykyisin Turpela työskentelee myös Hartman Rauta Oy:llä johtotehtävissä. == Saavutukset == === Pelaajana === * 2 SM- kultaa: 1988, 1989 * 2 SM-hopeaa: 1987, 1998 * 2 SM-pronssia: 1985, 1992 * 9 Itä-Länsi-ottelua: 1988-1996 == Lähteet == * http://www.vihdinpallo.net/?x123220=644260 * http://www.hartman.fi/fi/kauppapaikat/markkinointi/ * http://www.pesis.fi/?x21605=2230633 === Viitteet === Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Alajärven Ankkureiden pelaajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gustav Struve

Gustav Struve (alkujaan von Struve; 11. lokakuuta 1805 München, Baijeri – 21. elokuuta 1870 Wien, Itävalta-Unkari)Gustav von Struve Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 28.6.2014. oli saksalaisen vallankumouksellinen agitaattori, joka yritti vuoden 1848 vallankumouksen aikana useita kertoja nostattaa tasavaltaisen kansannousun Badenissa. Struven isä oli Venäjän asiainhoitaja Badenin suurherttuakunnan pääkaupungissa Karlsruhessa. Struve työskenteli itse ensin asianajajana Mannheimissa, ja vuosina 1846–1848 hän toimitti itse perustamaansa Deutscher Zuschauer -nimistä radikaalia ja tasavaltalaista lehteä. Yhdessä Friedrich Heckerin kanssa hän laati syyskuussa 1847 julkaistun radikaalin poliittisen ohjelman, jonka otsikkona oli ”Badenin kansan kolmetoista vaatimusta”. Maaliskuun vallankumouksen jälkeen Struve osallistui keväällä 1848 Heckerin Badenissa johtamaan kansannousuun, jonka tavoitteena oli tasavallan perustaminen. Hankkeen kukistamisen jälkeen Struve pakeni Strasbourgiin, missä hän suunnitteli muiden pakolaisten kanssa uuden kansannousun nostattamista Badenissa. Struven johtama pieni vapaaehtoisjoukko yritti aloittaa uuden tasavaltalaisen kansannousun syyskuussa 1848, mutta kärsi nopeasti tappion Staufenin luona käydyssä yhteenotossa 25. syyskuuta. Struve oli sen jälkeen vangittuna, mutta hänet vapautettiin Badenin toukokuun 1849 vallankumousyrityksen yhteydessä. Tämänkin hankkeen epäonnistuttua hän pakeni Sveitsiin.Nordisk familjebok (1918), s. 387 Runeberg.org. Viitattu 28.6.2014. Vuosina 1851–1862 Struve asui New Yorkissa Yhdysvalloissa. Hän kirjoitti tuona aikana suuren maailmanhistorian Allgemeine Weltgeschichte, joka ilmestyi yhdeksässä niteessä vuosina 1853–1860. Hän palveli vuoden ajan Pohjoisvaltioiden armeijassa Yhdysvaltain sisällissodan aikana, kunnes palasi Eurooppaan. Hän kuoli vuonna 1870 Wienissä. Struve julkaisi myös frenologiaa käsitelleitä tutkimuksia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Dagmar Herzog: Gustav Struve as Jewish Rights Activist Encyclopedia of 1848 Revolutions. Ohion yliopisto. Luokka:Saksalaiset poliitikot Luokka:Kapinajohtajat Luokka:Saksalaiset vallankumoukselliset Luokka:Vuonna 1805 syntyneet Luokka:Vuonna 1870 kuolleet
Kandidaattikeskus

Kandidaattikeskus (tuttavallisemmin Kandilafka tai Otakaari 1) on Espoon Otaniemessä sijaitseva arkkitehti Alvar Aallon suunnittelema rakennus, joka nykyään on osa Aalto-yliopiston kampusta. Aiemmin rakennus tunnettiin nimellä Teknillisen korkeakoulun päärakennus ja Aalto-yliopiston perustamisen jälkeen hetken myös Kanditalona. Päärakennuksen ensimmäinen osa valmistui Teknillisen korkeakoulun käyttöön vuonna 1965 ja auditorion käsittävä lisärakennus 1975.LISTA OTANIEMEN RAKENNUKSISTA AIKAJÄRJESTYKSESSÄ Teknillinen korkeakoulu. Viitattu 28.6.2014. Lisäsiiven suunnitteli Elissa Aalto. Sen hallintosiipi on sijoitettu samalle paikalle, jossa aikoinaan sijaitsi Otaniemen kartanon päärakennus. Vuonna 1969 sen viereen valmistui niin ikään Aallon suunnittelema kirjastorakennus.Otaniemen alueen arkkitehtuuri Aalto-yliopisto. Viitattu 28.6.2014. Rakennukset kuuluvat Otaniemen muun kampusalueen tavoin Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.Otaniemen kampusalue Museovirasto. Viitattu 28.6.2014. Rakennukset peruskorjattiin vuosina 2011–2013. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Teknillinen korkeakoulu Luokka:Alvar Aallon suunnittelemat rakennukset Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Struve

Struve on useiden henkilöiden sukunimi: *Struve, saksalaisperäinen venäläinen tiedemiessuku, jossa on ollut paljon tähtitieteilijöitä *Friedrich Georg Wilhelm von Struve (1793–1864), saksalaissyntyinen venäläinen tähtitieteilijä *Gustav Struve (1805–1870), saksalainen vallankumousjohtaja *Hermann Struve (1854–1920), venäläissyntyinen saksalainen tähtitieteilijä *Ludwig Struve (1858–1920), venäläinen tähtitieteilijä *Otto Struve (1897–1963), venäläissyntyinen yhdysvaltalainen tähtitieteilijä *Otto Wilhelm von Struve (1819–1905), venäläinen tähtitieteilijä *Pjotr Struve (1870–1944), venäläinen taloustieteilijä ja poliittinen kirjailija ==Muita== *Struve 2398, kaksoistähti Lohikäärmeen tähdistössä *Struve 3050, kolmoistähti Andromedan tähdistössä *Struven ketju, 1800-luvulla rakennettu kolmiomittausketju maapallon koon ja muodon selvittämiseksi