EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Wilhem Belocian

Wilhem Belocian (s. 22. kesäkuuta 1995 Les Abymes, Guadeloupe) on guadeloupelaissyntyinen ranskalainen pika-aitajuoksija, joka kilpailee 110 metrin aitajuoksussa. 179 senttimetriä pitkä ja 70 kilogrammaa painava Belocian edustaa Stade Lamentiniä.http://www.european- athletics.org/athletes/group=b/athlete=148818-belocian-wilhem/index.html Belocian saavutti pronssia 60 metrin aidoista vuoden 2015 sisäratojen EM- kilpailuista Prahasta ajalla 7,52. Hän sai pronssia 110 metrin aitajuokussa Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 ajalla 13,33. Rio de Janeiron olympialaisissa hänet hylättiin alkueräjuoksussa. Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019 hän oli seitsemäs. Napolin universiadeissa 2019 hän sai 110 metrin aitajuoksussa hopeaa. Saman vuoden Dohan MM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä. Hän voitti 60 metrin aitajuoksun sisäratojen Euroopan-mestaruuden Toruńissa 2021 ennätyksellään 7,42. Samana vuonna käydyissä Tokion olympialaisissa hänet hylättiin alkuerissä. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän oli 60 metrin aitajuoksussa kahdeksas. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui 110 metrin aitajuoksussa niin ikään kahdeksanneksi. Vuoden 2014 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessä Belocian voitti kultaa nuorten maailmanennätysajalla 12,99 s. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista hänellä on myös yksi pronssi vuodelta 2012. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuista hänellä on kaksi pronssia ja alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuista yksi kulta. Vuoden 2011 Euroopan nuorten olympiafestivaaleilta Belocian saavutti kultaa viestistä ja hopeaa 110 metrin aidoista. Belocian on edustanut Guadeloupea Karibian alueen CARIFTA Gameseissa. == Henkilökohtaiset ennätykset == Ulkoradoilla * 110 metrin aitajuoksu: 13,07 (La Chaux-de-Fonds 2023) Sisäradoilla * 60 metrin aitajuoksu: 7,42 (Toruń 2021) == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset pika- aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gunnar Eklund

Gunnar Eklund (6. marraskuuta 1916 Eckerö – 23. toukokuuta 2009, Maarianhamina, Ahvenanmaa) oli Viking Line -yhtiön perustaja ja merenkulkuneuvos. Hän aloitti uransa merellä kansipoikana ja matruusina Åland II -aluksella, ja 1930-luvun lopulla hän kiersi kolme kertaa Australian ympäri Pamir-nelimastoparkin timpurina ja konemiehenä. Eklund valmistui merikapteeniksi vuonna 1946. Saatuaan keuhkosairauden hän joutui lopettamaan kylmälastialus Korsön päällikkönä 1957. Hän hankki omistukseensa merikapteeni Henning Rundbergin kanssa höyrylaiva Dinardin, jolle annettiin nimeksi S/S Viking. He aloittivat liikennöinnin nimellä Vikinglinjen 1. kesäkuuta 1959. Liiketoiminnallisten erimielisyyksien jälkeen Eklund perusti vuonna 1963 uuden yrityksen Ålandsfärjan AB, josta tuli myöhemmin SF Line ja viimein Viking Line. == Lähteet == Luokka:Ahvenanmaalaiset laivanvarustajat Luokka:Suomalaiset merikapteenit Luokka:Viking Line Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Mark 15 -ydinpommi

Mark 15 -ydinpommi eli Mk-15 oli 1950-luvulla käytössä ollut varhainen vetypommi. Se oli ensimmäinen kohtalaisen kevyt yhdysvaltalainen lämpöydinase (noin 3 450 kg). Sitä tuotettiin alkaen 1955, ja 1 200 asetta valmistettiin ennen tuotannon lopettamista 1957. Mark 15 -malli oli palveluskäytössä vuosikymmenen ajan 1955-1965.http://nuclearweaponarchive.org/Usa/Weapons/Allbombs.html Viitattu 22.3.2016. Aseesta oli kolme varianttia: Mod 1, Mod 2 ja Mod 3. Operaatio Castlen ydinkokeissa räjäytetty Mark 15 Mod 1 räjähti 1,69 megatonnin voimalla. Operaatio Redwingissä käytetty Mark 15 Mod 2 (TX-15-X1) oli voimakkuudeltaan 3,8 megatonnia. Tämä oli myös maailman ensimmäinen lentokoneesta pudotettaessa räjäytetty vetypommi.Operation Redwing: 1956 - Enewetak and Bikini Atolls, Marshall Islands nuclearweaponarchive.org. Viitattu 22.3.2016. Mark 15 oli Teller–Ulam-konstruktiota käyttävien nykyisten lämpöydinaseiden edeltäjä siinä mielessä, että sen sekundäärinen fuusio-osa oli suurimmalta osaltaan HEU-materiaalia (engl. Highly Enriched Uranium, ks. uraanin väkevöinti) Sen sisällä oli fuusiopolttoainetta, mutta suurin osa aseen tehosta tuli HEU-materiaalin fission seurauksena. Myös ydinfuusion tuottamat neutronit osallistuivat HEU-kuoren fissioon. __NOTOC__ == W15-ydinkärki == Ohjuksen taistelukärki -variantti Mark 15 -aseesta, W15-ydinkärki, suunniteltiin 1950-luvun alkupuoliskolla, mutta tämä projekti lopetettiin kesken keväällä 1957. Sitä suunniteltiin käytettäväksi SM-62 Snark -ohjuksessa, mutta lopulta siihen valittiin W39-ydinkärki. == Kadonnut ydinase == Helmikuun 5. päivä 1958 salaisella harjoituslennolla ollut Boeing B-47 Stratojet törmäsi toista tehtävää suorittamassa olleen F86-hävittäjälentokoneen kanssa ilmassa ja tämän seurauksena Mark 15 -ydinase putosi mereen Georgian rannikolla, lähellä Savannahia. Joidenkin lähteiden mukaan pommi oli pudotessaan toimintakuntoinen. Armeijan virallisen selonteon mukaan aseessa ei ollut kuitenkaan pommin plutoniumydintä, joten se ei olisi voinut saada aikaan ydinräjähdystä. Pommia ei koskaan löydetty ja sen arvellaan olevan edelleen hautautuneena merenpohjan hiekkakerrokseen.Missing for 50 years - US nuclear bomb Gerry Northam, BBC News 22 kesäkuuta 2009. Viitattu 22.3.2016. Air Force Search & Recovery Assessment of the 1958 Savannah, GA B-47 Accident (PDF) Air Force Nuclear Weapons and Counterproliferation Agency. 12 huhtikuuta 2001. Viitattu 22.3.2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ydinpommit Luokka:Ydinaseonnettomuudet Luokka:Vuoden 1958 lento-onnettomuudet Luokka:Yhdysvaltain ydinaseet
Freginalsin linja-autoturma

Freginalsin linja-autoturma tapahtui 20. maaliskuuta 2016 lähellä Itä-Espanjan Tarragonan maakunnassa sijaitsevaa Freginalsin kaupunkia. Linja-auto oli palaamassa Autovía A-7 -moottoritietä Valenciassa järjestetystä Las Fallas -juhlasta kohti Barcelonaa, kun kuljettaja menetti auton hallinnan.Vuorimäki, Tiina & Pulliainen, Mikko: Nokialaisnainen oli turmabussissa. Aamulehti 21.3.2016, s. A18. Auto osui kaistoja erottavaan metalliseen aitaan ja kaatui kyljelleen törmäten vastaantulevaan autoon. Viranomaisten mukaan kuljettaja ei ollut alkoholin tai huumeiden vaikutuksen alaisena, vaan onnettomuus johtui ensitietojen mukaan kuljettajan inhimillisestä virheestä. Kuljettajan fyysiset vammat eivät olleet vakavia. Suurin osa linja-auton matkustajista oli kansainväliseen Erasmus-vaihtoon osallistuneita opiskelijoita ympäri maailmaa. 13 kuolleesta jokainen oli naispuolinen opiskelija. Vastaan tulleessa autossa olleet henkilöt eivät loukkaantuneet. Onnettomuudessa oli mukana myös yksi suomalainen, Nokialta kotoisin oleva 28-vuotias naispuolinen opiskelija, joka ei kuitenkaan loukkaantunut vakavasti. Onnettomuus on yksi Espanjan viime vuosien tuhoisimpia linja-auto-onnettomuuksia. Kuljettaja menehtyi 6. huhtikuuta 2023 sydänkohtaukseen. == Lähteet == Luokka:Linja-auto- onnettomuudet Luokka:Vuoden 2016 onnettomuudet Luokka:Liikenneonnettomuudet Espanjassa Luokka:Tarragonan maakunta
Jorma Tapio

Jorma Tapio (s. 1957 Mikkeli) on suomalainen jazzmuusikko, jonka instrumentteja ovat saksofonit ja muut puupuhaltimet. Tapio tunnetaan muun muassa free jazz -triostaan Kaiku, yhtyeestään Rolling Thunder sekä Edward Vesalan vuonna 1982 perustamasta Sound & Fury -yhtyeestä ja sen uudesta tulemisesta vuonna 2010. Jorma Tapio on soittanut myös Krakatau- yhtyeessä.Innanen, Annamari: Jorma Tapio biografia, Jazz Finland -sivusto. Viitattu 22.3.2016. Jorma Tapion musiikkiura alkoi piano- ja viuluopinnoilla, kunnes klassinen musiikki vaihtui bebop-jazziin ja saksofoninsoittoon. Alkuvuosina Tapio soitti myös tanssiyhtyeissä ja muun muassa Sielun Veljien ja Tuomari Nurmion kanssa, kunnes kiinnostui yhä enemmän improvisaatiosta ja free jazzista. Ensimmäisiä omia kokoonpanoja oli Turussa vuonna 1980 perustettu Lauantairyhmä yhdessä pianisti Ismo Laakson ja sellisti Tuomas Airolan kanssa. Heidän kanssaan esiintyi joskus myös runoilija Markku Into. Vuonna 1983 Jorma Tapio osallistui Edward Vesalan työpajaan ja tuli sitä kautta mukaan Sound & Fury -yhtyeeseen yhtenä sen perustajajäsenenä. Tapio oli mukana yhtyeessä Vesalan kuolemaan 1999 saakka ja esiintyi kaikilla yhtyeen ECM-levymerkille tehdyillä albumeilla. Samaan aikaan hän piti yllä myös muita kokoonpanoja, kuten kahdeksanhenkinen Hungrymen, Tapio–Hongisto-kvartetti pasunisti Jari Hongiston kanssa, Open Mind -niminen trio fagotisti Heikki Wiklan ja saksofonisti Pepa Päivisen kanssa. Jorma Tapio oli alkuvaiheessa mukana myös Raoul Björkenheimin Krakatau-yhtyeessä. Hänen ulkomaisia soittokumppaneitaan olivat norjalainen lyömäsoitintaiteilija Terje Isungset ja ranskalainen saksofonisti Daunik Lazro. Jorma Tapio on tehnyt paljon yhteistyötä myös tanssijoiden kanssa. Hän on esiintynyt muun muassa Kirsi Heimosen ja japanilaisten butoh-tanssijoiden kanssa. 1990-luvun loppuvuosista lähtien Jorma Tapio on kärsinyt sairauksista, mutta vuonna 2002 hän perusti yhtyeen nimeltä Rolling Thunder. Sen muita jäseniä ovat Iro Haarla (piano, harppu), Ulf Krokfors (basso) ja Tom Nekljudow (rummut). Muita vuosituhannen vaihteen jälkeisiä Tapion projekteja ovat olleet Päivinen–Tapio Quartet Pepa Päivisen kanssa sekä trio nimeltä Frio basisti Sampo Lassilan ja bassoklarinetisti Heikki Nikulan kanssa. Vuosina 1998–2001 Jorma Tapio veti helsinkiläistä marginaalimusiikkiin keskittynyttä Tse-Tse-klubia, joka kokoontui vaihtelevasti Semifinalissa, Saunabarissa ja UMO Jazz Housessa. Vuonna 2012 Jorma Tapio perusti trion nimeltä Kaski, jonka muiksi jäseniksi vakiintuivat vähitellen basisti Ville Rauhala ja rumpali Simo Laihonen.Biography, Jorma Tapion verkkosivusto. Viitattu 22.3.2016. Jorma Tapio johtaa myös 2010-luvulla uudelleen koottua Sound & Fury -yhtyettä, jolta vuonna 2013 ilmestyi Edward Vesalan aiemmin julkaisemattomia sävellyksiä sisältävä albumi Pulsacion.Sound & Fury, Jorma Tapion verkkosivusto. Viitattu 22.3.2016. Jorma Tapiolle myönnettiin taiteilijaeläke maaliskuussa 2022. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset jazzmuusikot Luokka:Suomalaiset jazzmusiikin säveltäjät Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mark 39 -ydinpommi

Mark 39 ydinpommi tai Mk-39 oli 1950-luvulla käytössä ollut varhainen vetypommi. Sitä tuotettiin alkaen 1957 ja se oli palveluskäytössä aina vuoteen 1966 saakka.http://nuclearweaponarchive.org/Usa/Weapons/Allbombs.html Viitattu 22.3.2016. Ase oli tekniikaltaan samankaltainen kuin aiempi Mark 15 -ydinpommi, josta se oli paranneltu versio. Sen räjähdysvoimakkuus oli 3,8 megatonnia. __NOTOC__ == W39-ydinkärki == Ohjuksen taistelukärki variantti Mark 39 aseesta, W39-ydinkärki, suunniteltiin 1950-luvun alkupuoliskolla. Se oli halkaisijaltaan 89 cm ja 270 cm pitkä, ja painoi 2 830–2 900 kg. Sitä käytettiin ainakin SM-62 Snark ohjuksissa, PGM-11 Redstone MRBM-ohjuksissa ja se voitiin myös kiinnittää Convair B-58 Hustlerin, ääntä nopeamman pommikoneen, MB-1C-"podiin" pudotusta vartenhttp://www.thisdayinaviation.com/14-january-1962/ Viitattu 23.3.2016. . == Pudonneet Mark 39 -ydinaseet == Tammikuun 24. päivä 1961, harjoituslennolla ollut Boeing B-52 Stratofortress hajosi ilmassa ilmatankkauksen yhteydessä ja putosi Goldsboroon, Pohjois-Carolinaan. Miehistön jäsenistä viisi pelastautui koneesta mutta kolme kuoli.Broken Arrow: Goldsboro, NC. The Truth Behind North Carolina's Brush with Nuclear Disaster Viitattu 23.3.2016. Pommikoneen mukana olleet kaksi Mark 39 -ydinpommia putosivat myös hallitsemattomasti. Toisen pommin laskuvarjo toimi pommin virittyessä, kun sen turvaominaisuudet pettivät yksi kerrallaan, ja lopulta vain yksi turvamekanismi neljästä esti asetta laukeamasta. Tämä pommi saatiin talteen sen maahanlaskeutumispaikalta lähes ehjänä. Toinen pommeista putosi vapaan pudotuksen kiihtyvyydellä ja hajosi kappaleiksi, joista kaikkia ei saatu kaivettua ylös mutaisesta maaperästä maahantörmäyksen suuresta nopeudesta johtuen. Itse pommin fissio-osan ydin löydettiin mutta muuan muassa uraania ja fuusiopolttoainetta sisältänyt sekundäärinen lämpöydinräjähteen osa on edelleen tänäkin päivänä hautautuneena putoamispaikalle.US nearly detonated atomic bomb over North Carolina – secret document Ed Pilkington. The Guardian. 20.9.2013. Viitattu 22.3.2016. http://www.ibiblio.org/bomb/initial.html Viitattu 22.3.2016. == Katso myös == * Ydinaseonnettomuus == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ydinpommit Luokka:Ydinaseonnettomuudet Luokka:Vuoden 1961 lento-onnettomuudet Luokka:Yhdysvaltain ydinaseet
Mários Nikoláou

Mários Nikoláou (, s. 4. lokakuuta 1983 Limassol) on kyproslainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Inter Turkua. Oikeajalkainen Nikoláou on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Nikoláou kuuluu myös Kyproksen jalkapallomaajoukkueeseen. == Seurajoukkueura == Nikoláou on Aris Limassolin kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa vuodet 1998–2002 ollen kentällä 59 ottelussa ja tehden kahdeksan maalia. Vuosina 2002–2004 Nikoláou pelasi AC Omoniassa kahdeksan ottelua. Vuodet 2004–2007 Nikoláou edusti jälleen Aris Limassolia tehden 62 ottelussa kymmenen osumaa. Vuodet 2007–2010 hän edusti kreikkalaista Panioniosta pelaten 71 ottelua, joissa syntyi yksi maali. Nikoláou pelasi Panioniosin paidassa myös UEFA Cupissa. Vuodet 2010–2015 Nikoláou edusti Kyproksen jalkapalloliigan AEL Limassolia. Hän pelasi seuran paidassa Eurooppa-liigaa ja oli mukana voittamassa yhtä liigamestaruutta ja yhtä monta supercupia.http://us.soccerway.com/players/marios-nikolaou/18808/ Nikoláou pelasi Limassolin paidassa 128 ottelua tehden kuusi maalia. Elokuussa 2015 Nikoláou siirtyi kreikkalaiseen Levadiakosiin, jossa hän pelasi 15 ottelua ennen sopimuksen purkamista tammikuussa 2016. Maaliskuussa 2016 Nikoláou siirtyi kauden 2016 kattavalla sopimuksella Suomen Veikkausliigan FC Inter Turkuun.http://fcinter.fi/uutiset/2016/03/21/inter-vahvistuu- maajoukkuemiehilla == Maajoukkueura == Nikoláou on pelannut Kyproksen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Kyproksen jalkapallomaajoukkueessa hän teki debyyttinsä elokuussa 2007 EM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan. Avausmaali syntyi helmikuussa 2009 ystävyysottelussa Slovakian verkkoon. == Saavutukset == Seurajoukkuetasolla * Kyproksen jalkapalloliiga: 2011–2012 * Kyproksen supercup: 2015–2016 == Lähteet == Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Kyproslaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet
Casares

Casares on kunta Málagan maakunnassa Andalusian itsehallintoalueella Espanjassa. Kaupungin asukasluku oli 5 743 vuonna 2017. 2002-10-26 11-15 Andalusien, Lissabon 395 Casares.jpg|Conjunto Histórico de Casares == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Málagan kunnat
Waenerbergin talo

Waenerbergin talo on vuonna 1829 Oulun Torikadun varrelle rakennettu puurakenteinen talo. Rakennus sijaitsee toisen 1800-luvulta peräisin olevan puurakenteisen talon eli Liljeblomin talon naapurina. Waenerbergin talon vanhimman osan rakennutti kauppias Olof Lundström vuonna 1829. Rakennuksessa tehtiin 1900-luvun alussa muutostöitä, jotka suunnitteli lääninarkkitehti Viktor J. Sucksdorff. Vuonna 1917 rakennus siirtyi lyhyeksi ajaksi lääninarkkitehti Harald Andersinin omistukseen. Hänen omistuksessaan kiinteistöä muutettiin enemmän jugend-henkiseksi. Kaikkia suunnitelmia ei kuitenkaan toteutettu eli kiinteistö muistuttaa osaksi alkuperäistä klassista ja muutoksen pohjalta tehtyjä jugend-henkisiä ratkaisuja. Lääninarkkitehti Andersinin lyhyen omistajuuden jälkeen kiinteistöstä muodostettiin asunto- osakeyhtiö, jonka yhtenä omistajana oli lehtori Georg Waenerberg. Vuodesta 1964 Oulun kaupungin omistuksessa ollut rakennus suojeltiin asemakaavalla 1994. Saman vuoden joulukuussa kaupunki myi kiinteistön Nuorten Ystävät ry:lle. Yhdistys puratti sortumisvaarassa olleen vuonna 1851 valmistuneen pihasiiven elokuussa 1995. Päärakennus kunnostettiin ja uusi siipirakennus rakennettiin vuosina 1996-1997 arkkitehtien Jukka Laurilan sekä Ulla ja Lasse Vahteran suunnitelmien mukaan. == Lähteet == === Viitteet === Luokka:Vanhatulli Luokka:Oulun asuinrakennukset Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Elin Malin

Elin Augusta Malin, o. s. Nikander (15. joulukuuta 1868 Helsinki – 2. syyskuuta 1959) oli suomalainen yhteiskunnallinen vaikuttaja.Kuka kukin oli, WikisourceKuka kukin on 1954 Malinin vanhemmat olivat tehtailija Johannes Nikander ja Sofia Vilhelmina Degerth. Hän oli vuodesta 1896 naimisissa hallintosihteeri Karl Axel Hjalmar Malinin (k. 1947) kanssa. Malin kävi tyttökoulun 1884 ja jatko-opiston 1890. Malin oli Marttayhdistyksen keskustoimikunnan jäsen vuodesta 1903, Suomen Marttaliiton jäsen 1924–1935 ja liiton sihteeri (vastaa toiminnanjohtajaa). Sittemmin hän sai kunniajäsenen aseman. Hän perusti myös useita Martta-yhdistyksiä.Kirsi Vesterbacka: Elin Malin, Marttaperinne 1922–1924. Hän toimi Kirjoja sokeille -yhdistyksen johtokunnan jäsenenä ja rahastonhoitajana 1906–1932, puheenjohtaja 1932–1937, Pohjoismaiden emäntäliiton johtokunnan jäsen 1924–1936, Sokeain keskusliiton hallintoneuvoston jäsen 1929–1936, kotiteollisuus oy Pirtin johtokunnan jäsen 1928–1934, Naisten Äänen toimituskunnan jäsen. Malin oli Suomalaisen naisliiton perustaja ja sen sihteeri 1914–1920. Hän oli passiivisen vastarinnan toimintaa järjestäneessä naiskagaalissa naisten keskuskomitean jäsen ja rahastonhoitaja. Malin oli kieltolain kumoamista vaativan adressin alullepanijoita. ==Tunnustukset== * Marttaliiton kultainen ansiomerkki 1925 marttatyöstä. * Suomen Valkoisen Ruusun ansiomerkki 1948 ansioista järjestötoiminnan ja valtion hyväksi == Lähteet == Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset feministit Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Pan-Amerikan jääkiekkoturnaus

Pan-Amerikan jääkiekkoturnaus () on Kansainvälisen jääkiekkoliiton vuosittain järjestämä turnaus Amerikan mantereen joukkueiden kesken. Sekä miehet että naiset pelaavat omat turnaukset. Turnaus on järjestetty kahtena vuotena ja pelattu molemmilla kerroilla Meksikon pääkaupungissa Méxicossa. Vuonna 2014 Kanada osallistui turnaukseen yhdellä joukkueelle miesten turnaukseen ja kahdella joukkueella naisten turnaukseen, mutta ei enää vuonna 2015. Yhdysvallat ei ole osallistunut Pan-Amerikan turnaukseen. Brasilia ja Kolumbia ovat osallistuneet turnauksiinsa yhdellä joukkueella. Vuonna 2015 Argentiina osallistui miesten turnaukseen kahdella joukkueelle ja Meksiko osallistui miesten että alle 17-vuotiaiden maajoukkueella. Vastaavasti naisten turnauksessa aikuisten joukkueen lisäksi Meksikoa edusti myös alle 18-vuotiaiden maajoukkue. Kertaalleen turnaukseen osallistunut Kanada kutsuttiin myös vuoden 2015 turnaukseen, mutta maa kieltäytyi, kuten myös Chile, Ecuador, Yhdysvallat ja Venezuela sekä pohjoisafrikkalainen Marokko. Chile kuitenkin osallistui vuoden 2017 turnaukseen. ==Mitalistit ja kisapaikkakunnat== ===Miesten turnaus=== Vuosi Kultaa Hopeaa Pronssia Paikka 2014 Kanada Meksiko Kolumbia México, Meksiko 2015 Kolumbia Meksiko Brasilia México, Meksiko 2016 Kolumbia Meksiko Meksiko B México, Meksiko 2017 Meksiko A Kolumbia Argentiina A México, Meksiko ===Naisten turnaus=== Vuosi Kultaa Hopeaa Pronssia Paikka 2014 Kanada A Meksiko Kanada B México, Meksiko 2015 Meksiko Kolumbia Meksiko México, Meksiko 2016 Meksiko Argentiina Meksiko B México, Meksiko 2017 Meksiko Kolumbia Argentiina México, Meksiko ==Lähteet== Luokka:Jääkiekkokilpailut Luokka:Meksikon jääkiekko Luokka:Méxicon urheilu
Stydiä staffia

Stydiä staffia on ramopunk-yhtye Häiriköiden toinen studioalbumi. Se julkaistiin omakustanteisesti vuonna 1995, ja sitä painettiin 700 kopiota.Häiriköt – Levyt Vuonna 2008 Woimasointu julkaisi albumista uusintapainoksen. == Vastaanotto == Desibelin Ilkka Valpasvuo antoi albumille kaksi tähteä viidestä. Hän vertasi albumia vuonna 2006 julkaistuun "erittäin hyvältä kuulostaneeseen" Ratkaisuun, mutta moitti sen menevän liian matalan aidan ali niin musiikillisesti kuin tarinallisestikin. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # # #Ex (uusintapainoksen bonuskappale) == Kokoonpano == * Erkko Salonen – laulu, kitara * Anssi – bassokitara, marakassi, akustinen kitara, taustalaulu, laulu (kappale 14) * Artsi – rummut, kosketinsoitin, tamburiini, taustalaulu === Vierailevat muusikot === * Finski – taustalaulu * Jarmo – taustalaulu == Aiheesta muualla == * Stydiä staffia finnmusic.net -sivustolla == Lähteet == Luokka:Vuoden 1995 albumit Luokka:Häiriköiden albumit
Aleksandr Misurkin

Aleksandr Aleksandrovitš Misurkin (), (s. 23. syyskuuta 1977 Jeršitši, Smolenskin alue, Neuvostoliitto), on venäläinen kosmonautti. Misurkin valittiin kosmonauttikoulutukseen vuonna 2006 ja vuonna 2011 Sojuz TMA-08M -lennon miehistön jäseneksi Retkikuntaan 35. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Venäläiset avaruuslentäjät Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Michael S. Hopkins

Michael Scott Hopkins, (s. 28. joulukuuta 1968 Lebanon, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen astronautti. Hopkins valittiin astronauttikoulutukseen vuonna 2009 ja vuonna 2011 Sojuz TMA-10M -lennon miehistön jäseneksi Retkikuntaan 37. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltalaiset avaruuslentäjät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nicola Spirig

Nicola Spirig (s. 7. helmikuuta 1982) on sveitsiläinen triathlonisti ja olympiavoittaja. Vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa Spirig ylitti maalilinjan ajassa 1.59.48 yhtä aikaa ruotsalaisen Lisa Nordénin kanssa. Spirig julistettiin voittajaksi maalikameran tarkistuksen jälkeen. Neljä vuotta myöhemmin Rio de Janeiron olympialaisissa hän saavutti olympiahopeaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Sveitsiläiset triathlonistit Luokka:Sveitsiläiset olympiavoittajat
B41

B41-ydinpommi oli amerikkalainen varhainen vetypommi, jota tuotettiin 1960-luvun alkuvuosina ja joka oli palveluskäytössä vuosina 1961–1976. Se oli Yhdysvaltain kaikkien aikojen räjähdysvoimaisin ydinase 25 megatonnin räjähdysteholla. Se oli myös ainoa kolmivaiheinen fuusioase Yhdysvaltojen ydinasearsenaalissa."The B-41 (Mk-41) Bomb" Nuclear Weapon Archive. Viitattu 22.3.2016 Aseen pituus oli 3,76 metriä ja halkaisija oli 1,32 metriä. Se painoi noin 4 840 kg. Ainoastaan Boeing B-52 Stratofortress ja Boeing B-47 Stratojet kykenivät kuljettamaan ja pudottamaan sen. Siitä oli kaksi eri muunnelmaa: ”likainen” Y1-versio, jossa kolmas fuusiovaihe oli suljettu uraani-238-koteloon, ja ”puhdas” Y2-malli, jossa kotelointi oli lyijyä. Kun vetypommiräjähdyksen tuottamat nopeat neutronit osuvat U-238:aan, sekin fissioituu ja kasvattaa ydinräjähdyksen voimakkuutta mutta myös radioaktiivista laskeumaa.http://www.ieri.be/fr/publications/ierinews/2011/juillet/fission- fusion-and-staging Viitattu 22.3.2016 Kaikkiaan pommeja tuotettiin arviolta 500 kappaletta syyskuun 1960 ja kesäkuun 1962 välillä. Niiden vaiheittainen poisto palveluksesta alkoi jo 1963, kun niitä alettiin korvaamaan B53-ydinpommeilla. Viimeinen B41-ydinpommi poistui käytöstä 1976. == Katso myös == * Tsar-bomba == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Lista kaikista USA:n ydinkärjistä – The Nuclear Weapon Archive Luokka:Ydinpommit Luokka:Yhdysvaltain ydinaseet
Mauser m/1914

Mauser 1914 on saksalainen itselataava massasulkuinen pistooli. Asetta oli suosittu niin poliisi- kuin siviilikäytössä erityisesti sotien välisenä aikana. ==Käyttö Suomessa== Suomalaiset jääkärit tutustuivat pistooliin ensimmäisen maailmansodan aikana ja toivat niitä Saksasta mukanaan Suomeen. Ase oli suosittu myös siviilien keskuudessa sotien välisellä ajalla. Sekalaisten asehankintojen ja Puolustusvoimien haltuun joutuneiden yksityisaseiden seurauksena armeijan käytössä oli noin parisataa pistoolia. Vuosina 1965-1971 462 pistoolia myytiin kotimaahan ja loput romutettiin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Suomalainen asekeräily: Mauser 1914 Luokka:Pistoolit
Ruger MK III

Ruger MK III on Sturm, Ruger & Company, Inc:in valmistama yhdysvaltalainen massasulkuinen itselataava pienoispistooli. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == American Rifleman: Bill Ruger’s .22 Pistol Luokka:Pistoolit
Jiuquan

Jiuquan () on prefektuuritason kaupunki Kiinan Gansun maakunnan luoteisosassa. Kaupungin pinta-ala on 193 974 neliökilometriä ja väkiluku noin 1,1 miljoonaa (2010). Pinta-alalta se on Gansun maakunnan suuri kaupunki. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 620 kilometriä maakunnan pääkaupunki Lanzhousta luoteeseen. Jiuquan on lähin iso kaupunki Jiuquanin avaruuskeskukseen, joka on vielä yli 100 kilometriä päästä ja ei sijaitse Gansun maakunnassa, vaan viereisessä Sisä-Mongolian autonomisella alueella. == Hallinnollinen jako == Piirikuntatasolla Jiuquan jaetaan yhteen kaupunkipiiriin, kahteen piirikuntatason kaupunkiin, kahteen piirikuntaan ja kahteen autonomiseen piirikuntaan (numerointi kuten oheisessa kuvassa): ; Kaupunkipiiri (1) * 1. Suzhou () ; Piirikuntatason kaupungit (2) * 2. Yumen ( * 3. Dunhuang () ; Piirikunnat (2) * 4. Jinta () * 5. Guazhou () ; Autonominen piirikunta (2) * 6. Subein mongolien autonominen piirikunta (, ) * 7. Aksayn kazakkien autonominen piirikunta (, ) === Suzhoun kaupunkipiiri === Suzhou (eri paikka kuin samanniminen kaupunki Jiangsun maakunnassa tai kaupunki Anhuin maakunnassa) on kaupunkipiiri Jiuquanissa ja toimii Jiuquanin hallintopaikkana, joten monessa kartassa Suzhoun sijainnilla lukee vain "Jiuquan". Kuitenkin Suzhou oli ollut tärkeä kaupunki omalla nimellä vuosisatojen ajoiksi. Maakunnan nimi Gansu on yhdyssana kahden kaupungin nimistä: Ganzhou (nykyään Zhangye) ja Suzhou. Mannerheim kävi siellä Aasian matkallaan 1.-8.12.1907. == Galleria == Kuva:Jiuquan-01.JPG|Rumputorni. Kuva:Jiuquan-09.JPG|Patsas. Kuva:Jiuquan-03.JPG|Kauppakeskus Jiuquanissa. Kuva:Jiuquan Railway Station 2014.01.01 17-50-46.jpg|Jiuquanin rautatieasema. Kuva:Dunhuang-Bahnhof.JPG|Dunhuangin rautatieasema. Kuva:Dunhuang airport 9573.JPG|Dunhuangin lentoasema. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Gansun kaupungit Luokka:Gansun prefektuurit
Anton Caselius

Klas Anton Caselius (11. helmikuuta 1865 Pori – 15. heinäkuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja sosialidemokraatti, joka varsinaiselta ammatiltaan oli maalari. Vuosina 1906–1907 hän työskenteli Arbetaren- sanomalehden päätoimittajana. == Elämä == Klas Anton Caselius syntyi Porissa Turusta kotoisin olleen maalarimestari Karl Johan Caseliuksen ja Josefina Juholan kuusilapsiseen perheeseen. Hänen veljensä Otto Johannes Caselius (1867–1938) oli lääninrovasti, joka toimi Turun lääninvankilan saarnaajana sekä kirkkoherrana usealla paikkakunnalla Länsi-Suomessa. Viitattu 23.3.2016. Caselius vaikutti myöhemmin Helsingissä. Hän oli mukana ruotsinkielisessä Finlands Svenska Arbetarförbundissa ja Helsingin ruotsalaisessa työväenyhdistyksessä, jonka edustajana Caselius valittiin vuoden 1905 suurlakon aikana Helsingin lakkokomiteaan. Lisäksi hän toimi Helsingin kaupungin luottamustehtävissä. Vuonna 1908 Caselius valittiin SDP:n puoluetoimikuntaan. == Syyte majesteettirikoksesta == Heinäkuussa 1907 Caselius sai Arbetaren-lehdessä julkaistun kirjoituksen johdosta syytteen majesteettirikoksesta. Turun hovioikeuden kanneviskaali Gustaf Arvid Schybergson syytti häntä keisari Nikolai II:n kohdistuneesta häväistyskirjoituksesta, jossa tätä muun muassa kutsuttiin valehtelijaksi ja väitettiin keisarin palkanneen mustia sotnioita salamurhaajiksi. Hovioikeus kuitenkin vapautti Caseliuksen syytteestä ja katsoi että kirjoituksesta oli vastuussa lehden toimitussihteerin tehtäviä hoitanut Karl Emil Primus-Nyman. Hänet tuomittiin seitsemän kuukauden vankeusrangaistukseen, joka oli ensimmäinen majesteettirikoksesta suomalaiselle toimittajalle langetettu vankilatuomio. Caselius oli jo aikaisemmin marraskuussa 1906 saanut Helsingin raastuvanoikeutta loukanneesta kirjoituksesta kahden ja puolen kuukauden vankeustuomion, joka kuitenkin myöhemmin muutettiin 200 markan sakoksi. Artikkeli oli käsitellyt K. G. K. Nymania vastaan dynamiittivarkaudesta nostettua syytettä. Samassa yhteydessä hän oli vastaajana myös jutussa, jossa ylioppilas Josef Wolontis tuomittiin sakkoihin Helsingin poliisimestarin Karl Emil Bergin kunnianloukkauksesta. == Kuolema == Sisällissodan aikana Caselius toimi Suomen kansanvaltuuskunnan raha-asiain toimikunnassa. Hänet vangittiin Helsingin valtauksen jälkeen ja toimitettiin Suomenlinnan vankileirille, jossa Caselius kuoli nälkään heinäkuussa 1918. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan vanhaan osaan. == Lähteet == Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomen sisällissodan punaiset Luokka:Suomen sisällissodan terrorin uhrit Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Gustaf Arvid Schybergson

Gustaf Arvid Schybergson (9. lokakuuta 1849 Pori – 29. elokuuta 1919 Helsinki Viitattu 23.3.2016.) oli suomalainen juristi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Åbo Gymnasiumista ja opiskeli sen jälkeen lakitiedettä Helsingin yliopistossa. Vuosina 1893–1912 Schybergson työskenteli Turun hovioikeuden kanneviskaalina, mutta oli kuitenkin sortokausien aikana 1903–1907 erotettuna poliittisista syistä. Gustaf Arvid Schybergsonin isä oli oikeusneuvosmies Arvid Magnus Schybergson sekä veljiä poliitikko Emil Schybergson ja historioitsija Magnus Gottfrid Schybergson. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1849 syntyneet Luokka:Vuonna 1919 kuolleet
Heikki Louhivuori

Heikki Eerikki Louhivuori (27. toukokuuta 1926 Helsinki – 11. helmikuuta 2016) oli suomalainen viulutaiteilija.Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 4, s. 113. Helsinki 1978. ISBN 951-1-04763-9 Hän soitti Radion sinfoniaorkesterissa. Louhivuori aloitti viulunsoiton kuusivuotiaana. Sibelius-Akatemiassa hän aloitti opinnot 1945; hän oli Erik Cronvallin ja Arno Granrothin oppilas, ja hän suoritti diplomin vuonna 1954. Voitto Radio-orkesterin ensiviulun koesoitossa 1951 toi paikan orkesterissa, ja samana vuonna hän haki toisen viulun äänenjohtajan paikkaa, jonka hän sai ja jossa hän pysyi koko uransa ajan. Louhivuori jatkoi soitto-opintojaan Wienissä (E. Moraveč), Lontoossa (S. Lasserson) ja Berliinissä (L. Sperer) ja piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1958. Hän soitti myös solistina ja erilaisissa kokoonpanoissa, kuten Helsingin Teatteriorkesterissa, Helsingin Kamariorkesterissa ja avustajana muissa ammattiorkestereissa. Eläkkeelle jäätyään hän jatkoi edelleen vuonna 1967 alkanutta opetustyötään Sibelius-Akatemiassa. Louhivuori toimi Suomen Muusikkojen Liiton hallituksessa ja osan aikaa liiton varapuheenjohtajana. Louhivuoren isä oli partioliikkeen aktiivi, rovasti Verneri Louhivuori. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Huonemiehen poika

Huonemiehen poika on Kalle Päätalon Juuret Iijoen törmässä -sarjan ensimmäinen osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1971 Gummeruksen kustantamana. Viimeisin, 12. painos romaanista on julkaistu vuonna 2014.http://www.gummerus.fi/fi/kirja/9789512097388/huonemiehen-poika/ Kirja on rekisteröity Bookcrossingiin. https://www.bookcrossing.com/searchbooks?BookType=0&Title;=Huonemiehen+poika&TitleExact;=false&Author;=P%C3%A4%C3%A4talo&AuthorExact;=false&JournalText;=&Status;=All&Category;=0&ISBN;=&BCID;=&BcidTarget;=NewJournalEntry&MemberName;=&BookSort;=Title&SortDirection;=Descending#search- top Kirjan nimi tarkoittaa vuokralaisen poikaa, "huonemies" on pohjoissuomalainen murteellinen nimitys. Kirjassa kuvataan aluksi Iijoen reitin kuvaus Iin haminasta Taivalkoskelle. Kirjassa kerrotaan Kallen vanhempien Herkon ja Riitun vaiheet ennen Kallen syntymää sekä Kallen elämää pojan syntymästä lähtien aina ennen kansakouluun menemistä. == Sovitukset == Mikko Niskasen elokuva Elämän vonkamies (1986) == Lähteet == Luokka:Juuret Iijoen törmässä Luokka:Vuoden 1971 kirjat
Tris(2-kloorietyyli)amiini

Tris(2-kloorietyyli)amiini eli HN3 eli typpisinappikaasu on taistelukaasu ja kemiallinen ase. Kemiallisesti se luetaan amiineihin. Se on syövyttävä ja myrkyllinen aine. HN3 on voimakas emäs. Se reagoi kiivaasti happojen ja hapettimien kanssa. Se reagoi voimakkaasti kuparin ja sen yhdisteiden kanssa. Poltettaessa se vapauttaa typen ja kloorin oksideja. Sen tappava annos hengitettynä on 1 500 mg/m3. Ihon läpi annos on 10 000 mg/m3. Halvaannuttava annos on silmissä 200 mg/m3 ja ihon läpi 2 500 /m3. Se reagoi muun muassa RNA:n kanssa alkyloimalla sitä. ==Lähteet== Luokka:Kemialliset aseet Luokka:Myrkylliset kemikaalit Luokka:Amiinit
Museu Nacional d’Art de Catalunya

Museu Nacional d’Art de Catalunya (MNAC) on katalonialaisen taiteen museo Barcelonassa Espanjassa. Museorakennus sijaitsee alueella, jolla pidettiin vuoden 1929 maailmannäyttely. ==Aiheesta muualla== * Museon verkkosivut Luokka:Barcelonan museot Luokka:Espanjan taidemuseot
Bis(2-kloorietyyli)etyyliamiini

Bis(2-kloorietyyli)etyyliamiini eli HN1 eli typpisinappikaasu on taistelukaasu ja kemiallinen ase. Kemiallisesti se luetaan amiineihin. ==Ominaisuudet== Bis(2-kloorietyyli)etyyliamiini on huoneenlämmössä öljymäinen neste. Sen väri on läpinäkyvästä keltaiseen. Sen haju on heikko ja kalan hajua muistuttava. HN1 haihtuu hitaasti. Se on voimakas emäs. Palaessaan se vapauttaa typen ja kloorin oksideja sekä suolahappoa. Se reagoi voimakkaasti hapettimien ja happojen kanssa. HN1 reagoi kuparin, kupariyhdisteiden sekä raudan kanssa. ==Myrkyllisyys== Bis(2-kloorietyyli)etyyliamiini ärsyttää voimakkaasti silmiä, ihoa ja limakalvoja. Se aiheuttaa myös ripulia. Se luokitellaan karsinogeeniksi. 10–100 ppm pitoisuus riittää aiheuttamaan pahanolon. Tappava annos on 1 500 mg/m3. Rotilla ja hiirillä tappava annos on muutamia kymmeniä milligrammoja kiloa kohden. Se on myrkyllisempää kuin tavallinen sinappikaasu, sillä se aiheuttaa pidempikestoisia vaikutuksia sekä syvempiä tuhoja. Sen vaikutus on myös nopeampi. Myrkytysoireet alkavat silmissä noin 1–2 tunnin aikana, muissa kohdissa pidemmän ajan päästä. HN1:n myrkyllisyys perustuu sen reaktiivisuuteen elimistössä olevien proteiinien ja nukleiinihappojen kanssa. Se reagoi muun muassa DNA:n kanssa alkyloimalla guaniinia. Tämä estää DNA:n replikaation. Se voi reagoida myös RNA:n kanssa. Altistuneet kohdat pitäisi saada huuhdottua muutaman minuutin aikana. Peseytymisessä voi käyttää laimeaa natriumhypokloriitti-liuosta. Varsinaista vastalääkettä ei ole. ==Käyttö== Bis(2-kloorietyyli)etyyliamiinia voidaan käyttää taistelukaasuna. Se voidaan levittää joko aerosolina tai kaasuna. Aerosolina se saattaa pilata viljelmiä. Virallisten tietojen mukaan sitä ei ole koskaan käytetty aseena. HN1:a on käytetty myös syylien poistoon. ==Lähteet== Luokka:Kemialliset aseet Luokka:Myrkylliset kemikaalit Luokka:Amiinit
Saiga-12

Saiga-12 () on venäläisen Kalašnikov-konsernin Iževskissa valmistama itselataava taisteluhaulikko, joka esiteltiin 1990-luvun alkupuolella. Kaikki Saiga-haulikot valmistetaan Ižmašin tehtaalla Venäjällä. ==Ominaisuudet== Saiga-12 -haulikko on suunniteltu AK-aseiden "kaavan" mukaan. Täten se onkin ulkonäöllisestikin hyvin lähellä AK-sarjan rynnäkkökivääreitä. AK-sarjan aseet ovat yleisesti tunnettuja luotettavuudestaan. Haulikosta on myynnissä useita erilaisia versioita, joskin osa on kielletty siviilimarkkinoille.http://world.guns.ru/shotgun/rus/saiga-12-e.html ==Käyttäjät== * * ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Haulikot Luokka:Venäjän asevoimien kalusto
USAS-12

USAS-12 eli Universal Sports Automatic Shotgun 12 gauge on yhdysvaltalaisen Maxwell Atchissonin 1980-luvulla kehittämä automaattihaulikko.http://guns.connect.fi/gow/haulikko.html Ase toimii joko kerta- tai täysautomaattina ampuen enimmillään 450 laukausta minuutissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Atchissonin ryntöhaulikko: 12 ga. A.S.G. Luokka:Haulikot
7,62×25 mm Tokarev

7,62×25 mm Tokarev on vuonna 1902 kehitetty patruunatyyppi Tokarev TT-33 -pistoolia varten. 7,62×25 mm -patruunaa on käytetty pistoolien lisäksi myös konepistooleissa. Esimerkiksi PPŠ-41 -konepistoolissa. Patruuna on kehuttu sen "erinomaisesta" läpäisykyvystä. == Historia == Neuvostoliitossa aloitettiin 1920-luvulla etsimään korvaajaa Nagant-revolverille. Lopulta päädyttiin Fjodor Tokarevin suunnitelemaan TT-33 -pistooliin. Pistoolia varten suunniteltiin 7,62 × 25 mm Tokarev -patruuna, johon otettiin mallia saksalaisesta 7,63 × 25 Mauser -patruunasta. == Lähteet== == Aiheesta muualla == *7,62×25 Tokarev on GunsTribune Patruuna -sivusto *Defense-Update: New Super-Strong Fiber Designed to Meet Threats in Former-Soviet Markets Luokka:Patruunat
Carcano Modello 38

Carcano Modello 38 on pulttilukkokivääri, joka otettiin käyttöön vuonna 1938. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Tietoa aseesta. Luokka:Kiväärit
Jesse Leach

Jesse David Leach (s. 3. heinäkuuta 1978) on amerikkalainen muusikko Providencesta, Rhode Islandilta. Hän on parhaiten tunnettu urastaan metalcore- yhtye Killswitch Engagen laulajana. Hänen muita yhtyeitään ovat Seemless, The Empire Shall Fall sekä Times of Grace. Vuonna 2012 hän palasi Killswitch Engageen erottuaan yhtyeestä henkilökohtaisista syistä vuonna 2002. == Historia == === Alku-ura === Leachin ensimmäinen bändi, Corrin, perustettiin 1990-luvun alussa. Corrin nauhoitti neljä kappaletta vuonna 1996. Kappaleet julkaistiin CD:llä Propaganda Machinen toimesta vuonna 1998 bändin hajoamisen jälkeen. Leachin toinen bändi, Nothing Stays Gold, perustettiin 1990-luvun puolivälissä. Yhtye ehti julkaista yhden EP:n ennen hajoamistaan vuonna 1997. === Killswitch Engage === Osa yhtyeiden Overcast ja Aftershock jäsenistä oli perustamassa uutta yhtyettä Massachusettsin alueella, ja he etsivät laulajaa. Vuonna 1999 Leach, basisti Mike D'Antonio sekä kitaristit Joel Stroetzel ja Adam Dutkiewicz perustivat Killswitch Engagen. Heidän debyyttialbuminsa Killswitch Engage julkaistiin heinäkuun 11. päivä 2000. Killswitch Engagen seuraava julkaisu, Alive or Just Breathing, julkaistiin toukokuun 21. päivä 2002. Albumi nosti yhtyeen metalcore-skenen etulinjaan. Vastanainut Leach koki kuitenkin suuria vaikeuksia kiertueella. Hän etääntyi muista yhtyeen jäsenistä ja halusi sulkeutua omiin oloihinsa. Lisäksi hänellä oli vaikeuksia lauluäänensä kanssa. Leach alkoi kärsiä lievästä masennuksesta. Lopulta hän lopetti kiertueen kesken ja poistui valokeilasta. Hän kirjoitti muulle yhtyeelle sähköpostiviestin, jossa hän selitti syitä lähtöönsä ja kehotti olemaan ottamatta yhtyettä häneen. Helmikuun 6. päivä 2012 Killswitch Engage latasi kotisivuilleen kuvan Leachistä ja muusta yhtyeestä, mikä viittasi Leachin paluuseen bändin laulajana. Myöhemmin Killswitch Engage vahvisti asian Facebook-sivuillaan. Leach on useissa haastatteluista antanut paljon tunnustusta yhtyeessä hänen poissa ollessaan vaikuttaneelle laulajalle Howard Jonesille. Yhtyeen kuudes studioalbumi Disarm the Descent julkaistiin huhtikuun 2. päivä vuonna 2013. Killswitch Engage sai ensimmäisen Grammy- ehdokkuutensa Leachin kanssa kappaleestaan In Due Time vuoden 2014 Grammy Awardseissa. Killswitch Engage julkaisi maaliskuussa 2016 seitsemännen albuminsa nimeltään Incarnate ja elokuussa 2019 kahdeksannen albuminsa nimeltään Atonement. == Yksityiselämä == Leach syntyi 3. heinäkuuta 1978 Providencessa, Rhode Islandilla. Hänellä on yksi isoveli ja yksi pikkusisko. Leach meni naimisiin vuonna 2002 Melissa Lopez-Leachin kanssa. He kuitenkin erosivat yli 16 vuoden avioliiton jälkeen vuodenvaihteessa 2018–2019. Leach aloitti pian sen jälkeen seurustelemaan Philia Porphyran kanssa ja he ovat nykyään kihloissa. Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Yhdysvaltalaiset metallimusiikin laulajat Luokka:Elävät henkilöt
SIG Sauer P250

SIG Sauer P250 on saksalais-sveitsiläisen SIG Sauer -yhtiön valmistama itselataava pistooli. Asetta on valmistettu neljää eri kaliiperia: 9×19, .357 SIG, .40 S&W;, .380 ACP ja .45 ACP. P250:n eri versiot ovat: * P250 "Full size" * P250 "Carry" * P250 "Compact" == Katso myös == *SIG P220 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Pistoolit
Pfitzner–Moffatt-hapetus

Pfitzner–Moffatt-hapetus eli Moffatt-hapetus on kemiallinen reaktio, jossa dimetyylisulfoksidin ja disykloheksyylikarbodi-imidin seos hapettaa primäärisen alkoholin aldehydiksi ja sekundäärisen aldehydin ketoniksi. Reaktio on saanut nimensä keksijöidensä K. E. Pfitznerin ja J. G. Moffattin mukaan. He raportoivat reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1963. ==Reagenssit ja mekanismi== Pfitzner–Moffatt-hapetuksella voidaan hapettaa primääriset alkoholit aldehydeiksi ilman ylihapettumista karboksyylihapoiksi. Sekundääriset alkoholit reagoivat ketoneiksi. Reaktiossa hapettimena toimii dimetyylisulfoksidin ja disykloheksyylikarbodi-imidin seos happamissa olosuhteissa. Happona käytetään usein fosforihappoa tai dikloorietikkahappoa. Pfitzner–Moffatt-hapetuksen reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa nukleofiilinen dimetyylisulfoksidi reagoi elektrofiilisen disykloheksyylikarbodi-imidin kanssa muodostaen vielä elektrofiilisemman sulfoksoniumionin. Nukleofiilinen alkoholi reagoi tämän sulfoksoniumionin kanssa substituutioreaktiolla, jossa lähtevänä ryhmänä toimii disykloheksyyliurea ja muodostuu uusi sulfoksoniumioni. Tästä sulfoksoniumionista muodostuu molekyylinsisäisten protoniensiirtojen jälkeen sulfoniumylidi. Tämä sulfoniumylidi hajoaa karbonyyliyhdisteeksi ja dimetyylisulfidiksi. : : Pfitzner–Moffatt-hapetuksen huonoja puolia ovat reaktion vaatimat voimakkaasti happamat olosuhteet, mikä voi estää happoherkkien alkoholien hapetuksen reaktiolla, homoallyyliset alkoholit voivat toisiintua muodostaen konjugoidun karbonyyliyhdisteen ja sivutuotteena muodostuva disykloheksyylikarbodi-imidi voi olla vaikeasti erotettavissa halutusta aldehydistä tai ketonista. Reaktion saanto on yleensä korkeintaan kohtalainen. ==Lähteet== Luokka:Orgaaniset reaktiot
Stetškin-pistooli

9 mm avtomatitšeski pistolet Stetškina, lyh. APS (ven. 9-мм автоматический пистолет Стечкина [АПС]) on neuvostoliittolainen automaattipistooli, jolla voi ampua sekä kerta- että sarjatulta. Pistooli on nimetty kehittäjänsä, Igor Stetškinin, mukaan. == Käyttöönotto == Stetškin-pistooli oli alun perin suunniteltu käyttämään 7,62 x 25 mm Tokarev -patruunaa. Suunnittelija Igor Stetškin kuitenkin vaihtoi pistoolin patruunaksi 9 mm Makarovin, sillä oli selvää, että 9 mm Makarov tulisi olemaan puna-armeijan tuleva "vakiokaliiperi" pistooleille. Vuonna 1951 Stetškin- ja Makarov-pistoolit lisättiin Neuvostoliiton armeijan arsenaaliin korvaamaan jo vanhentuneen Tokarev- pistoolin. Verrattuna Makaroviin Stetškin-pistooli kykenee sarjatuleen. Aseen käyttäjällä on mahdollisuus valita kertatulen ja sarjatulen väliltä. Pistooliin voidaan kiinnittää puusta tai bakeliitista valmistettu perä, joka toimii myös aseen kotelona. Tämä on suositeltavaa, sillä muuten pistoolia on miltei mahdoton hallita sarjatulella ammuttaessa. Stetškin-pistooli suunniteltiin tykkimiehiä sekä panssarivaunu- ja lentokonemiehistöjä varten. Muihin pistooleihin verrattuna se on painava ja tukin kanssa jopa kömpelö. Tämä johti siihen, että aseen aktiivikäyttö armeijassa lopulta loppui. Jotkut erikoisjoukot käyttävät vielä asetta ja sitä pidetään reservissä. On sanottu, että AKS-74U lopulta korvasi pistoolin muun muassa suuremman tulivoimansa ja kantamansa takia. == Käyttäjät == * * * == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Modern Firearms - Stechkin APS pistol * Modern Firearms - APB / 6P13 silenced pistol * http://www.forgottenweapons.com/other-handguns/apb-silenced-machine- pistol/ * Юрий Пономарёв, АПС, Kalashnikov magazine 2005/1, pp 34-43; has some APS diagrams (Russian) * Photos of APS and APB in service * APB photo gallery; disassembled photo showing the expansion tube and drilled barrel * (Japanese) * (Russian) Luokka:Pistoolit
PP-2000

PP-2000 () on KBP:n kehittämä konepistooli. Se esiteltiin julkisesti ensimmäisen kerran Interpolytech-2004 näyttelyssä Moskovassa. "Modern Firearms – PP-2000 Submachine gun". == Yleiskatsaus == PP-2000 on 1,5 kilogrammaa painava massasulkuinen konepistooli. Se on suunniteltu lähitaisteluun, eritoten mellakkapoliisien ja erikoisjoukkojen käytettäväksi. Vuonna 2008 Venäjän poliisi otti käyttöönsä PP-2000 konepistoolin Vitjaz-SN -konepistoolin ohella.http://inmoscowsshadows.wordpress.com/2008/10/23/new-guns-for-russias- cops-so-what/ == Ominaisuudet == PP-2000 on pesitetty 9×19 mm Parabellum -patruunalle. Se on suunniteltu käyttämään venäläisvalmisteisia suuremmalla latauksella varustettuja luotiliivin läpäiseviä 7N21 ja 7N31 9×19mm -patruunoita. Tämä antaa aseelle samantapaiset läpäisyominaisuudet, jotka ovat verrattavissa belgialaiseen P90-konepistooliin ja saksalaiseen H&K; MP7 -konepistooliin. Yksi ainutlaatuinen ominaisuus aseessa on sen mahdollisuus säilyttää 44:n patruunan lipasta aseen peräosassa, jolloin lipas toimii samalla tukkina. Aseessa on kuitenkin myös mahdollisuus käyttää taivuteltavaa tukkia. == Käyttäjät == * Venäjä Пистолет-пулемет ПП-2000 (серийный) // журнал «Солдат удачи», № 12 (147), 2006 г., стр.24-25Евгений Баумгартен. Стрелковое оружие для групп задержания. // журнал НСБ «Хранитель», 28 февраля 2007 г."Как сообщил корр.http://www.kbptula.ru/ru/novosti/novosti- kbp/399-perspektivy-sotrudnichestva-budut-rasshirenyПостановление Правительства Российской Федерации № 776 от 2 октября 2009 года "Об обеспечении боевым ручным стрелковым и иным оружием, патронами к нему, специальными средствами, оборудованием и снаряжением Федеральной службы судебных приставов" == Katso myös == * Brügger & Thomet MP9 * FN P90 * Heckler & Koch MP7 * ST Kinetics CPW * Steyr TMP * Heckler & Koch VP70 * VBR-Belgium PDW == Galleria == == Lähteet == * 9х19 мм пистолет-пулемёт ПП-2000. Руководство по эксплуатации ПП-2000.00.000 РЭ - 2008 * Ilya Shaydurov: Russische Schusswaffen - Typen.Technik.Daten. Motorbuch Verlag, 2010, ISBN 978-3-613-03187-6. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Official website * M.R. Popenker. Modern Firearms – PP-2000 * Modern Firearms – 7N31 Ammunition Luokka:Konepistoolit Luokka:Venäjän asevoimien kalusto
Smilodon populator

Smilodon populator oli Etelä-Amerikassa arviolta 781 000–10 000-luvuilla eaa. elänyt sapelihammaskissalaji. Se oli suurin Smilodon-lajeista ja kasvoi leijonan kokoiseksi. Sen pituus oli 2,1 metriä ja säkäkorkeus 1,2 metriä. Painoa sillä oli keskimäärin noin 400–440 kilogrammaa. Yläleuan kulmahampailla oli pituutta lähes 30 senttimetriä. Smilodon populator kehittyi luultavasti tunnetuimmasta lajista, S. fataliksesta, joka vaelsi Panaman yli noin 2,5 miljoonaa vuotta sitten. On myös ehdotettu, että S. fatalis ja S. populatoris olisivat tosiasiassa olleet sama laji. Smilodon populatoriksen ravinto koostui eläimistä. On ehdotettu, että koska lajin edustajat olivat arviolta niin suurikokoisia, myös saaliseläimet olivat suuria. Saaliseläimiä saattoivat olla esimerkiksi Toxodon ja Macrauchenia. S. populatoris osasi luultavasti kiivetä. == Lähteet == Luokka:Kissaeläimet Luokka:Pleistoseenin sukupuuttoon kuollut megafauna Luokka:Esihistorialliset nisäkkäät
Milt Jackson

Milt Jackson (1. tammikuuta 1923 Detroit, Michigan – 9. lokakuuta 1999) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, jonka pääinstrumentti oli vibrafoni. Jacksonin meriitteihin kuuluu Modern Jazz Quartetin johtaminen kymmenien vuosien ajan pianisti John Lewisin kanssa.http://www.allmusic.com/artist/milt-jackson- mn0000489845 Ennen Jacksonia oli kaksi suurta vibrafonistia: Red Norvo ja Lionel Hampton. Jackson uudisti vibrafonin soiton.http://www.allmusic.com/artist/milt-jackson-mn0000489845/biography == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzmuusikot Luokka:Vibrafonistit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
AS Val

AS "Val" (, GRAU nimike 6P30) on Neuvostoliitossa suunniteltu rynnäkkökivääri, jossa on integroitu äänenvaimennin. ==Historia== Se kehitettiin 1980-luvun lopun aikana TsNIITochMash toimesta. Vuonna 1987 se lisättiin Neuvostoliiton armeijan ja KGB:n arsenaaliin. Spetsnaz-joukot, MVD, FSB sekä tietyt Venäjän armeijan yksiköt käyttävät asetta nykyään. ===Ominaisuudet=== Sen tehokas kantama on noin 300 metriä, ase käyttää raskasta 9x39mm SP-6 (luotiliivin lävistävää) aliäänipatruunaa, kuten myös VSS Vintorez tarkkuuskiväärissä käytettävää SP-5 patruunaa. Ase voi myös käyttää VSS-tarkkuuskiväärin 10 tai 20 patruunan lippaita. Asetta käsitellään samantapaisesti kuin AK-sarjan rynnäkkökivääreitä. "Val":illa voidaan ampua kerta- ja sarjatulta, jälkimmäistä 900 lk/m tulinopeudella. Käyttäjiensä mukaan "Val" on luotettava, tarkka ja pidetty kivääri. Ase käyttää AK-tyypin kiinnityspistettä optisille tähtäimille. Ase voi käyttää 4x PSO-1 tähtäintä ja yötähtäimiä kuten 1PN51 "Val" jakaa 70% komponenteistaan VSS Vintorez -tarkkuuskiväärin kanssa. == Käyttäjät == * Venäjä * Georgia == Lähteet == == Linkkejä == * Modern Firearms * Enemy Forces * TsNIITochMash Val/Vintorez Specifications Luokka:Rynnäkkökiväärit
Angel Eyes (televisiosarja)

Angel Eyes (alun perin ) on televisioyhtiö SBS:n esittämä eteläkorealainen TV- sarja. Sen päärooleissa ovat Lee Sang-yoon ja Ku Hye-sun. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:2010-luvun eteläkorealaiset draamasarjat Luokka:Eteläkorealaiset sairaalasarjat Luokka:SBS:n televisiosarjat