EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jerry Schatzberg

Jerry Schatzberg (s. 26. kesäkuuta 1927) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja valokuvaaja. Hän voitti elokuvallaan Variksenpelätin Kultaisen palmun Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1973. Schatzbergin muutamia elokuvia Kultaisella palmulla palkitun Variksenpelättimen ohella ovat Palapeli (1970), Paniikki piikkipuistossa (1971), Joe Tynanin kiusaukset (1979), Yön ammattilaiset (1986) ja Blood Money (1988). Ohjaaja toimi itse Cannesin elokuvajuhlien tuomariston jäsenenä vuonna 2004. Schatzberg syntyi Bronxissa, New Yorkissa. Aloittaessaan elokuvauraansa 1970-luvun alussa hän oli jo ennättänyt luoda ansiokkaan työuran valokuvaajana; kenties kansainvälisesti tunnetuin valokuva on Bob Dylanista levyn Blonde on Blonde (1966) kannessa. Hänen valokuviaan on lisäksi ollut muiden muassa sellaisissa lehdissä kuin Voguessa, Esquiressa ja McCallsissa. ==Kirjallisuutta== *”Bronxista enkelten kaupunkiin”, Jerry Schatzbergin haastattelu ja oheisjuttu, Filmihullu 4/2001. Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset valokuvaajat Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vladimir Menšov

Vladimir Valentinovitš Menšov (, 17. syyskuuta 1939 ― 5. heinäkuuta 2021) oli venäläinen elokuvaohjaaja ja -näyttelijä, joka nousi kansainväliseen maineeseen elokuvallaan Moskova ei usko kyyneliin (1979). Menšov syntyi Bakussa Azerbaidžanissa ja opiskeli näyttelijäksi Moskovan taideteatterin koulussa. Jatko-opintojaan hän suoritti Gerasimov-instituutissa, missä hän opiskeli elokuvaohjaamista. Menšov näytteli urallaan yli sadassa elokuvassa, mutta hänet tunnetaan parhaiten ohjaajana. Hänen ensimmäinen ohjauksensa oli vuonna 1976 ensi-iltansa saanut Rozygryš (1976). Se sai Neuvostoliitossa hyvän vastaanoton, ja Menšov sai sen jälkeen mahdollisuuden tehdä elokuvan Moskova ei usko kyyneliin. Se rikkoi Neuvostoliitossa katsojaennätyksiä, mutta länsimaissa elokuvan vastaanotto oli vaihteleva. Elokuva palkittiin silti vuonna 1980 parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon., vaikka ei voinut käydä henkilökohtaisesti noutamassa sitä. Menšovin puoliso oli näyttelijä Vera Alentova, ja parilla oli yhdessä tytär Julija Menšova. Hänen myöhempien elokuviensa joukkoon lukeutuvat Nukke (1988) ja Yövahti (2004). Menšov kuoli heinäkuussa 2021 moskovalaisessa sairaalassa covid-19-sairauden aiheuttamiin kompilaatioihin. == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset elokuvaohjaajat Luokka:Venäläiset elokuvaohjaajat Luokka:Neuvostoliittolaiset näyttelijät Luokka:Venäläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Pyynikinlinna

Pyynikinlinna on Tampereen Pyynikinrinteellä sijaitseva rakennus, joka on alun perin toiminut apteekkari Uno Hagbergin asuinpalatsina. Rakennuksen on suunnitellut Jarl Eklund, ja se valmistui vuonna 1924. Pyynikinlinnan omisti pitkään vuorineuvos Emil Aaltonen. Vuonna 1984 rakennus muutettiin näyttelytilaksi, ja nykyisin se toimii Emil Aaltosen teollisuus- ja taidemuseona. Talo on suojeltu rakennustaiteellisin, kulttuurihistoriallisin ja maisemallisin perustein. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Emil Aaltosen museo * Ernst Lampén : Pyynikinlinna ja sen taidekokoelmat, Suomen Kuvalehti, 20.5.1933, nro 21, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot * Pyynikinlinnan galleria. Kauppaneuvos Emil Aaltosen rikkaissa taidekokoelmissa on m.m. Johannes Takasen "Rebekka" alkuperäisenä marmoriveistoksena, Aamulehti, 01.04.1934, nro 87, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Tampereen suojellut rakennukset Luokka:Pyynikinrinne
Aleksei Batalov

Aleksei Vladimirovitš Batalov (; 20. marraskuuta 1928 Vladimir – 14. kesäkuuta 2017 Moskova) oli venäläinen näyttelijä. Hänet nimitettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijaksi vuonna 1976 ja Sosialistisen työn sankariksi vuonna 1989. Hänen tunnettuja roolejaan olivat muun muassa Boris elokuvassa Kurjet lentävät (1957) ja Georg elokuvassa Moskova ei usko kyyneliin (1979). == Lähteet == Luokka:Neuvostoliittolaiset näyttelijät Luokka:Venäläiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Sebastian Mila

Sebastian "Sebi" Mila (s. 10. heinäkuuta 1982 Koszalin) on puolalainen jalkapalloilija. Puolan maajoukkueessa Mila debytoi vuonna 2003. Hänellä on tilillään 27 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia. Mila aloitti ammattilaisuransa vuonna 1999 Baltyk Koszalinissa, missä hän ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua. Vålerenga IF:ssä Mila debytoi 9. helmikuuta 2007. Sittemmin hän on pelannut muun muassa Slask Wroclawissa. Mila kuului Puolan miehistöön MM-kisoissa 2006 mutta ei päässyt kentälle yhdessäkään joukkueen kolmesta ottelusta. Milan serkku Wojtek Wolski on NHL-jääkiekkoilija. == Seurat == Vuodet Seura Ottelut Maalit 1998–1999 Gwardia Koszalin ? ? 1999–2000 Baltyk Koszalin ? ? 2000–2001 Lechia Gdansk 34 4 2001–2002 Wisła Płock 15 2 2002–2006 Dyskobolia Grodzisk Wlkp. 74 14 2005–2006 → Austria Wien 36 3 2007–2008 Vålerenga Fotball 14 0 2008 → ŁKS Łódź 12 0 2008-2014 Slask Wroclaw 178 33 2015-? Lechia Gdansk 0 0 == Lähteet == * Sebastian Mila (90minut.pl) * Sebastian Mila (national-football-teams.com) === Viitteet === Luokka:Puolalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sam Butera

Sam Butera (17. elokuuta 1927 New Orleans, Louisiana – 3. kesäkuuta 2009 Las Vegas, Nevada) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. New Orleansissa, Louisianassa syntynyt Sam Butera aloitti musiikkiharrastuksen soittamalla klarinettia, mutta siirtyi tenorisaksofoniin. Uransa varhaisessa vaiheessa hän soitti Tommy Dorseyn yhtyeessä; 1950-luvulla hän tuli tunnetuksi yhteistyöstään Louis Priman kanssa. Buteralla oli italialaisia sukujuuria. Butera levytti vuonna 1976 Frank Sinatran kanssa singlen ”Stargazer” / ”The Best I Ever Had” Reprise Recordsille. Louis Priman kuoltua 24. elokuuta 1978 Butera jatkoi uraansa oman kokoonpanonsa kanssa. Hänellä oli puoliso Vera ja neljä lasta. == Lähteet == Luokka:Amerikanitalialaiset Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzsaksofonistit Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Six Nations Championship

Six Nations Championship on vuosittain järjestettävä rugby unionin maajoukkuekilpailu, johon osallistuu kuusi eurooppalaista maajoukkuetta: Englanti, Irlanti, Italia, Ranska, Skotlanti ja Wales. ==Historia== Maailmanhistorian ensimmäinen rugby union -maaottelu pelattiin vuonna 1871 Englannin ja Skotlannin välillä. Kahdentoista vuoden ajan maajoukkueet pelasivat vain satunnaisia ystävyysotteluita, kunnes vuonna 1883 järjestettiin ensimmäinen Home Championship -turnaus. Turnaukseen osallistuivat neljä Britteinsaarten maajoukkuetta (Englanti, Irlanti, Skotlanti ja Wales). Vuonna 1910 Ranska tuli virallisesti mukaan turnaukseen ja nimi muuttui Five Nations Championshipiksi Ranska tosin ei ollut mukana vuosina 1930–1939. 1970-luvulle tultaessa turnaus oli kasvanut pohjoisen pallonpuoliskon suosituimmaksi rugbytapahtumaksi. Turnauksessa ei jaettu minkäänlaista palkintopystiä tai -pokaalia ennen vuotta 1993. Vuonna 2000 mukaan tuli Italia ja nimi muuttui nykyiseksi Six Nation Championshipiksi. ==Pelisysteemi== Jokainen joukkue kohtaa toisensa kerran. Kotikenttäetu vaihtelee vuorovuosittain. Voitosta jaetaan kaksi, tasapelistä yksi ja tappiosta nolla pistettä. Ennen vuotta 1994 mestaruus jaettiin mikäli kärkijoukkueet olivat tasapisteissä. Nykyisin mestaruus tässä tapauksessa ratkaistaan tehtyjen/päästettyjen pisteiden perusteella. ==Palkinnot== Turnauksen voittaja saa vuonna 1993 käyttöön otetun The Championship Trophy -kiertopalkinnon. Palkintopokaali on hopeaa ja sen on suunnitellut James Brent-Ward. Lisäksi turnauksen sisällä jaetaan lukuisia palkintoja joukkueiden keskinäisten otteluiden mukaisesti: * Calcutta Cup – Englannin ja Skotlannin välinen ottelu, vuodesta 1879 * Centenary Quaich – Skotlannin ja Irlannin välinen ottelu, vuodesta 1899 * Giuseppe Garibaldi Trophy – Ranskan ja Italian välinen ottelu, vuodesta 2000 * Grand Slam – annetaan joukkueelle, joka voittaa kaikki viisi muuta joukkuetta * Millennium Trophy – Englannin ja Irlannin välinen ottelu, vuodesta 1988 * Triple Crown – annetaan Englannin, Irlannin, Skotlannin tai Walesin joukkueelle, mikäli jokin joukkueista voittaa kolme muuta ==Aiheesta muualla== * Six Nations -kilpailun virallinen sivu Luokka:Rugby unionin maajoukkuekilpailut
Patrick Head

Patrick Head (s. 5. kesäkuuta 1945 Farnborough, Englanti, Iso-Britannia) on Formula 1 -sarjassa kilpailevan WilliamsF1 -tallin toinen perustaja. Hän toimi myös tallin teknisenä johtaja, mutta lopetti päivittäisen työskentelyn tallissa vuoden 2011 päätteeksi. Head oli syytteessä Ayrton Sennan kuolemaan johtaneesta onnettomuudesta. Italian syyttäjänvirasto epäili, että onnettomuus olisi johtunut viallisesta materiaalista autossa. Syytteet kuitenkin hylättiin vuonna 2005, koska lainsäädäntö piti mahdollista rikosta vanhentuneena. == Aikaisempi elämä == Kun Head syntyi, hänen isänsä ajoi Jaguar-tallissa. Koulun jälkeen Head liittyi Royal Navyyn, mutta pian hän huomasi, että armeija ei ollut häntä varten. Ensin hän yritti päästä opiskelemaan Birminghamiin ja myöhemmin Bournemouthiin. Vuonna 1970 Head valmistui insinööriksi ja liittyi Lola Racing Cars -autonvalmistajan riveihin. Head oli tarmokas uusien projektien kehittäjä ja hänestä tuli vakiintunut autojen suunnittelija, jolloin hän ja Frank Williams tapasivat. Myöhemmin Head vaihtoi alaa ja alkoi suunnitella veneitä. Vuonna 1976 Frank Williams päätti perustaa oman F1-tallin ja pyysi Headia liittymään uuteen talliin. Yhden epäonnistuneen yrityksen jälkeen 1977 Williams Grand Prix Engineering perustettiin. Talli ajoi aluksi Marchin rungolla. Vuonna 1978 Saudian tukemana australialaiskuski Alan Jones liittyi talliin. Kun tallilla ei ollut rahaa, Frank Williams hoiti tallin asiat puhelinkopissa. Rahan puutteesta huolimatta Head onnistui suunnittelemaan auton. 1986 Frank Williams loukkaantui pahasti auto- onnettomuudessa. Head toimi tallin johtajana sillä aikaa, ja WilliamsF1 voitti 1986 tallimestaruuden ja 1987 kuljettajien sekä tallien välisen mestaruuden. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * WilliamsF1 Luokka:Formula 1 -tallien työntekijät Luokka:Brittiläiset insinöörit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Franco Riccardi

Franco Riccardi (13. kesäkuuta 1905 – 24. toukokuuta 1968) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseensa oli kalpa. Franco Riccardi voitti olympiakultaa kalpamiekkailun joukkuekilpailussa Amsterdamin 1928 ja Berliinin 1936 olympialaisten joukkuekilpailussa. Jälkimmäisissä kisoissa hän voitti myös henkilökohtaisen kultamitalin voitettuaan yksittäisistä otteluistaan 24, hävittyään kolme ja päädyttyään tasapeliin neljä kertaa. Olympiahopeaa hän sai Los Angelesin 1932 kisojen joukkuekilpailussa. ==Saavutukset== * Olympiakultaa kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1936 * Olympiakultaa kalvan joukkuekilpailussa 1928 ja 1936 * Olympiahopeaa kalvan joukkuekilpailussa 1932 * EM-pronssia kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1929 ==Lähteet== * * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja Luokka:Italialaiset miekkailijat Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Ismo Kuoppala

Ismo Kuoppala (s. 17. maaliskuuta 1975 Espoo) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän on Kiekko-Espoon kasvatti, ja hän pelasi urallaan yhdessätoista eri seurassa, Suomessa, Ruotsissa sekä Tanskassa. Kuoppala on voittanut Suomen mestaruuden vuosina 1996 ja 1997 sekä Tanskan mestaruuden vuonna 2004. Hän palasi kasvattajaseuraansa (nyt nimellä Blues) pelaamaan kaudella 2005–2006. Keväällä 2008 hän oli mukana voittamassa kasvattajaseuralleen sen historian ensimmäistä mitalia, hopeaa. Finaalisarjassa Kärppiä vastaan hän laukoi Bluesin historian ensimmäisen otteluvoiton, kun hänen laukauksensa Oulussa ratkaisi 2-3-jatkoaikavoiton Bluesille. Hän lopetti uransa kauden 2008-2009 jälkeen. ==Saavutukset== * Tanskan mestaruus 2004 (Esbjerg IK) * Suomen mestaruus 1997 ja 1996 (Jokerit) * Euroopan Cup 1996 (Jokerit) * A-nuorten SM-kulta 1996 (Jokerit) * A-nuorten SM-pronssi 1995 (Kiekko-Espoo) * Tanskan liigan paras puolustaja 2004 (Esbjerg IK). ==Lähteet== * * Kuoppala Espoo Bluesin sivuilla ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luigi Cantone

Luigi ”Gino” Cantone (21. heinäkuuta 1917 Robbio – 6. marraskuuta 1997 Novara) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseensa oli kalpa. Cantone voitti olympiakultaa kalpamiekkailun henkilökohtaisessa kilpailussa Lontoossa 1948. Hän pääsi mukaan varamiehen paikalta vasta viime hetkellä Dario Mangiarottin loukkaannuttua. Finaalikierroksen aluksi Cantone hävisi maanmiehilleen Carlo Agostonille ja Edoardo Mangiarottille mutta voitti loput seitsemän ottelua, mikä riitti selvään olympiavoittoon. Joukkuekilpailussa Cantone sai hopeaa. ==Saavutukset== * Olympiakultaa kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1948 * Olympiahopeaa kalvan joukkuekilpailussa 1948 ==Lähteet== * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja ===Viitteet=== Luokka:Italialaiset miekkailijat Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Trilemma (taloustiede)

Trilemmalla tarkoitetaan talouspolitiikan rajoitetta, joka on opittu osin "kantapään kautta". Maalla ei voi samaan aikaan olla seuraavia kolmea: # kiinteää valuuttakurssia # vapautettuja kansainvälisiä pääomanliikkeitä # itsenäistä rahapolitiikkaa. Asia on pohjimmiltaan melko helppo ymmärtää. Jos kahdessa maassa on eri korkotaso, jos valuuttakurssi on uskottavasti kiinteä eikä sijoituksia rajan ylitse säännöstellä, tarjoutuu mahdollisuus periaatteessa valtaviin keinotteluvoittoihin. Rahaa voi lainata alemman koron maasta ja sijoittaa korkean koron maahan, mikä aiheuttaa paineita sekä valuuttakurssin muutokselle että korkojen tasoittumiselle. Rahapoliittisen ohjauskoron nostaminen aiheuttaa näissä oloissa helposti ulkomailta otettavien luottojen määrän kasvua, ja toimii vastoin tarkoitustaan ikään kuin rahapolitiikan löysäämisenä. Obstfeld, Shambaugh ja Taylor (2005, The Journal of Economics and Statistics, vol 87) ovat tehneet empiiristä analyysiä mahdollisuuksista ylläpitää ulkomaisesta korkotasosta poikkeavaa korkotasoa. Aineistoja oli kolme, yksi klassisen kultakannan ajalta (1870–1914), toinen Bretton Woods -järjestelmän ajalta (1959–1970) ja kolmas nykyajalta (1973–2000). Oli selvästi havaittavissa, että ulkomaisen korkotason muutokset vaikuttivat kunkin maan korkotasoon voimakkaammin, jos pääomanliikkeiden sääntely oli vähäisempää. Yhtenä trilemman realisaationa voi pitää Suomen 1990-luvun alun lamaa. Suomi yritti 1980-luvun lopulla ylläpitää kiinteää valuuttakurssia, vapaita pääomaliikkeitä ja itsenäistä rahapolitiikkaa. Luokka:Talouspolitiikka
Nanny Westerlund

Nanny Rosalie Westerlund-Serlachius (29. huhtikuuta 1895 Kemiö – 10. helmikuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Westerlund opiskeli 1910–1912 Helsingin Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulussa, jonka jälkeen hän sai kiinnityksen teatterin näyttelijäkuntaan. Hän teki myös näyttelijävierailuja Turun ja Vaasan ruotsalaiseen teatteriin sekä Tukholmaan ja Osloon. Hän ohjasi Radioteatterille George Bernard Shaw’n ruotsiksi esitetyn näytelmän "Till äktenskap ledig". Westerlundille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1955. Jussi-palkinnon hän sai 1978 roolisuorituksestaan elokuvassa Tuntematon ystävä. == Filmografia == *Korkein voitto, 1929 (väkeä Kämpissä) *Tuntematon ystävä, 1978 (Lydia Lindström, eläkeläinen) *Angelas krig (Angelan sota), 1984 (Fanny-neiti) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Jussi-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1989 kuolleet
Martin Milner

Martin Sam Milner () oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan rooleista televisiosarjoissa Adam-12 (1968–1975) ja Route 66 (1960–1964). Milner syntyi Detroitissa mutta muutti pian Seattleen ja sieltä Los Angelesiin. Hän teki elokuvadebyyttinsä jo 15-vuotiaana, mutta alkavan uran keskeytti vuoden mittainen kamppailu poliota vastaan. Hän valmistui North Hollywood High Schoolista ja opiskeli vuoden Etelä-Kalifornian yliopistossa. Milnerillä oli merkittäviä rooleja myös useissa elokuvissa, joiden joukkoon lukeutuvat Menestyksen huuma (1957), 13 kummitusta (1960) ja Nukkelaakso (1967). Hän oli helmikuusta 1957 naimisissa Judith Bess Jonesin kanssa, ja hänellä oli neljä lasta. Milner teki vierailevia esiintymisiä sarjoissa Murhasta tuli totta ja Diagnoosi: Murha. Hän oli vuosina 1993–2004 juontamassa radio-ohjelmaa Let’s Talk Hook-up. Hänet tunnettiin intohimoisena kalastuksen harrastajana. Martin Milner menehtyi kotonaan 83-vuotiaana perheensä ympäröimänä. == Filmografia == Vuosi Elokuva Rooli 1957 Menestyksen huuma Steve Dallas 1960 13 kummitusta Ben Rush 1967 Nukkelaakso Mel Anderson Lähde: == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Hälvälä

Hälvälä on Hollolan kylä, jonka alueella on Hämeen Rykmentin ampumaharjoitus- ja sotilaslääkintäharjoitusalue, Hälvälän ampumarata ja Hollolan lentokenttä. Alue rajoittuu idässä Tiilikankaaseen ja Työtjärveen sekä pohjoisessa Uskilaan. Alueella on peruskoulun ensimmäisten luokkien koulu, Hälvälän koulu. Lahden Radioamatöörikerho ry on järjestänyt valtakunnalliset Suomen Radioamatööriliitto ry:n kesätapahtuman Hälvälässä 17.-19.7.1981. Tapahtumassa oli tuhat kävijää. ==Muinaismuistoalueet== Hälvälässä on kaksi muinaismuistoaluetta: Hälvälän rautakautinen ruumiskalmisto ja Kiviportinmäen kulkuväylä. ==Katso myös== *Hollolan lentokenttä *Hälvälän ampumarata luokka:Hollolan kylät
Haarlan palatsi

Haarlan palatsi on liikemies Rafael Haarlan itselleen 1923 rakennuttama kaksikerroksinen asuintalo Suomessa. Rakennus sijaitsee aivan Tampereen keskustassa Hatanpään valtatiellä. == Rakentaminen == Palatsin suunnittelivat professori Jussi Paatela ja Toivo Paatela, ja se rakennettiin Kurun punaruskeasta graniitista. Tyyliltään rakennus edustaa 1920-luvun uusklassismia. Rakennustyöt alkoivat elokuussa 1923 ja rakennus valmistui jouluksi 1924. Rafael Haarla asui rakennuksessa vuodesta 1924 kuolemaansa 1938 saakka. Haarlan palatsi oli Tampereen kaupungin omistuksessa vuodesta 1972 vuoteen 2013, kunnes se myytiin kiinteistösijoitusyhtiölle 1,6 miljoonalla eurolla.Uusi huomattava julkisivu Tampereella. Kauppaneuvos Raf. Haarlan äskettäin valmistunut rakennus Hatanpään valtatien varrella, Aamulehti, 06.01.1925, nro 4, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 05.01.2025 == Arkkitehtuuri == Rakennuksen pääsisäänkäynnin portaikkoa vartioi kaksi Väinö Richard Rautalinin graniitista veistämää ilvestä. Rautalin teki myös rakennuksen päädyssä olevan korkokuvan ja alakerroksen aulan seinässä olevan Aatamia ja Eevaa esittävä korkokuvan. Palatsin julkisivua hallitsee kreikkalaisen temppelin muotoinen päätykolmio ja doorilainen tai sen muunnelma toskanalainen pylväikkö. Sisätilat jakautuvat julkiseen ja yksityiseen puoleen. Alakerrassa olivat edustustilat ja kirjasto, ja yläkerrassa makuu- ja vierashuoneet, sekä Hatanpään valtatielle avautuva parveke. Palatsin takana on muurien ympäröimä piha autotalleineen ja puutarhoineen. Alakerrassa on myös omalla sisäänkäynnillä varustetut Haarlan autonkuljettajan ja talonmiehen asunnot. == Myöhempi käyttö == 1970-luvun alussa palatsi oli vaarassa joutua puretuksi. Arkkitehdit Otto-Iivari Meurman ja Erkki Helamaa, sekä Tampere- seura vastustivat purkuhanketta. 1972 kaupunginvaltuusto lunasti rakennuksen kaupungille, ja sen tiloihin muutti Tampereen yliopiston kansanperinteen laitos, joka oli talossa vuokralaisena vuoteen 2004 saakka. Tiloja vuokrattiin välillä musiikkiesityksille, kuten kantele- ja kamarimusiikille. 2005 palatsi vuokrattiin edelleen yksityiselle, joka teki talossa mittavan remontin. Vuonna 2013 rakennus myytiin kiinteistösijoitusyhtiö D-kulmalle. Vuonna 2015 rakennuksessa aloitettiin ikkunaremontti. == Lähteet == *Artikkeli perustuu Vilmankämmen-instituutin materiaaliin: Vilmankämmen-instituutti: Haarlan palatsi ennen... Viitattu 29.10.2008. === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Haarlan palatsi vastavalmistuneena, Suomen Kuvalehti, 17.01.1925, nro 3, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Tampereen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kyttälä
Carlo Pavesi

Carlo Pavesi (10. kesäkuuta 1923 – 24. maaliskuuta 1995) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa. Pavesi voitti urallaan neljä olympiakultaa kalpamiekkailussa. Henkilökohtaisen kultamitalin hän voitti Melbournessa 1956. Voitettuaan finaalikierroksella viisi ottelua ja hävittyään kaksi hän joutui uusintakierroksille maanmiestensä Giuseppe Delfinon ja Edoardo Mangiarottin kanssa. Ensimmäisellä uusintakierroksella kukin voitti yhden ottelun mutta toisella kierroksella Pavesi voitti molemmat ottelunsa. Maailmanmestaruuskilpailuissa Pavesi saavutti kolme henkilökohtaista mitalia sekä joukkuemestaruuksia. ==Saavutukset== * Olympiakultaa kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1956 * Olympiakultaa kalvan joukkuekilpailussa 1952, 1956 ja 1960 * Olympiakisoissa kuudes kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1952 * MM-hopeaa kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1951 ja 1954 * MM-pronssia kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1955 ==Lähteet== * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja Luokka:Italialaiset miekkailijat Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Liisi Hallas

Liisi Hallas (15. joulukuuta 1901 Helsinki – 18. elokuuta 1984 Tampere) oli suomalainen tanssitaiteilija. Hänellä oli Tampereella balettikoulu vuodesta 1941. Hänen koulussaan opiskeli muun muassa Birgitta Kiviniemi, jolla itsellään oli myöhemmin Tampereella balettikoulu. Oppilaat muistavat Hallaksen ankarana opettajana, joka ei puhunut yksityiselämästään. Hallas suunnitteli elokuvan Kuningas kulkureitten tanssit.* Hallas sai Suomen tanssitaiteilijoiden liiton koreografiakilpailussa 1948 ensimmäisen palkinnon. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1956. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset balettitanssijat Luokka:Suomalaiset balettipedagogit Luokka:Suomalaiset koreografit Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Tampereen Raatihuone

Tampereen Raatihuone on Tampereen entinen raatihuone ja nykyinen kaupungin edustustila Keskustorin laidalla osoitteessa Keskustori 10. Georg Schreckin suunnittelema uusrenessanssityylinen raatihuone valmistui vuonna 1890. Palatsimaisessa rakennuksessa on useita saleja, ja kaupunki järjestää siellä erilaisia tilaisuuksia. Suurlakon aikaan vuonna 1905 Tampereen Raatihuoneen parvekkeelta luettiin Tampereen punainen julistus. Ensimmäinen samalla paikalla ollut raatihuone oli yksikerroksinen puurakennus, joka valmistui vuonna 1802. Samalle tontille rakennettiin 1830-luvulla markkinapuoteja, jotka tuhoutuivat tulipalossa vuonna 1878. Uudesta rakennuksesta järjestettiin vuonna 1885 kilpailu, jonka Schreck voitti.Koskesta voimaa -verkkojulkaisu − Raatihuone Viitattu 30.3.2020. Rakennustyöt alkoivat 1887, ja talo vihittiin käyttöön 8. tammikuuta 1890. Rakennuksessa toimivat aikoinaan Tampereen kaupunginvaltuusto, rahatoimikamari, maistraatti ja raastuvanoikeus. Valtuusto siirtyi pois talosta 1920-luvulla. Raatihuone kunnostettiin kaupungin edustustilaksi ensimmäisen kerran 1960-luvulla, ja sitä on sittemmin entisöity useasti.Tampereen Raatihuone - Tampereen Kaupunkiopas Viitattu 13.7.2011. Rakennus on suojeltu asemakaavalla vuonna 1995. Raatihuoneen yhteyteen rakennettiin myös lisäsiivet Kauppakadun ja Hämeenkadun varrelle. Kauppakadun varrella olleessa kolmikerroksisessa siipirakennuksessa toimi aluksi kaupunginhotelli ja myöhemmin rakennus oli poliisilaitoksen käytössä. Hämeenkadun puoleisessa kaksikerroksisessa siivessä taas oli muun muassa kaupunginvankila ja Tampereen VPK:n kalustohuone. Nämä siipirakennukset purettiin vuonna 1964 ja niiden tilalle rakennettiin nykyinen Kauppa-Hämeen liiketalo. 1970-luvulla raatihuoneen perustuksien puupaalut ja hirsikehikot alkoivat lahota, jolloin raatihuone alkoi vajota. Tämän vuoksi perustuksia vahvistettiin betonipaaluilla. Raatihuone on uudistettu ja restauroitu viimeksi vuosina 2003–2004. ==Kuvia== Tiedosto:Tampere ca 1900-1910..jpg|Raatihuone 1900-luvun alussa. Tiedosto:Townhall of Tampere at night.jpg|Rakennus iltavalaistuksessa. Tiedosto:Tampere City Hall on 29th November 2016 2.jpg|Näkymä juhlasalista. Tiedosto:Tampereen raatihuone1.jpg|Kultainen huone. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Päivi Tapola: Rakentajan elämä – Georg W. I. Schreck. Moreeni, 2011. ISBN 978-952-25-40546. *Tampereen kaupungin tiedotuslehti 3/2009, s. 16. *Panoraamakuvia Tampereen Raatihuoneelta – Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com *Ilmapanoraamakuva Tampereen Raatihuoneesta – Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com Raatihuone Raatihuone Luokka:Suomen raatihuoneet Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:1800-luvulla rakennetut hallintorakennukset Luokka:Tammerkoski
Nellie McKay

Nellie McKay (synt. Nell Marie McKay, 13. huhtikuuta 1982) on brittiläissyntyinen yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, näyttelijä ja entinen stand-up -koomikko. ==Taustaa== McKay syntyi Lontoossa Englannissa. Hänen isänsä on skotlantilainen käsikirjoittaja/ohjaaja Malcolm McKay ja äiti yhdysvaltalainen näyttelijä Robin Pappas. Kahden vuoden iässä, vanhempiensa erottua, Nellie McKay muutti äitinsä kanssa New Yorkiin, jossa hän asui vuoteen 1994. Vietettyään vuoden Olympiassa, Washingtonissa McKay ja hänen äitinsä palasivat itään, Poconos-vuorten alueelle, jossa McKay kävi high- schoolin. Vuonna 2000 McKay aloitti opintonsa Manhattan School of Musicissa, mutta ikävystyneenä ja tyytymättömänä keskeytti kahden vuoden jälkeen. Hän alkoi esittää stand-upia Manhattanin klubeilla ja lopulta Greenwich Villagen homobaareissa. McKay yhdistettiin jonkin aikaa New Yorkin anti-folk-piireihin, ja hän soitti Jason Trachtenburgin ja muiden ohella Sidewalk Cafessa vuosina 2002–2003. Helmikuussa 2003 McKay esiintyi Trachtenburg Family Slideshow Players -yhtyeen lämmittelijä Tonicissa, New Yorkin Lower East Sidella. Time Out New York -lehden Jay Ruttenberg oli yleisössä ja kirjoitti McKaysta huomiota herättävän artikkelin. Pian tämän jälkeen useat levy-yhtiöt kilpailivat laulajasta. Lopulta hän teki sopimuksen Columbia/Sonyn kanssa ja aloitti ensimmäisen levynsä tuottamisen loppukesästä 2003. McKayn musiikin tyylilaji vaihtelee jazzista räppiin ja discosta funkiin. McKayn kappaleissa on usein poliittinen sävy: hän on "PETA:n ylpeä jäsen", ja kirjoitti laulun Columbia Universityn julmuuksista eläimiä kohtaan ("Columbia Is Bleeding") sekä laulun presidenttiehdokas Ralph Naderin hyväksi ("John John"). Tämän lisäksi hän on esiintynyt vasemmistolaisen radiokanavan WBAIn hyväksi järjestetyissä konserteissa. == Diskografia == ===Studioalbumit === * 2004 – Get Away from Me * 2006 – Pretty Little Head * 2007 – Obligatory Villagers * 2009 - Normal as Blueberry Pie - A Tribute to Doris Day * 2010 – Home Sweet Mobile Home == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät
Vaslui (piirikunta)

Vaslui on piirikunta Romanian Moldaviassa. Piirikunnan pääkaupunki on Vaslui. Sen pinta-ala on 5 318 km² ja siellä on noin 389 463 asukasta (vuonna 2014). == Maantiede == Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 5 318 km². Prutjoki virtaa sen itäosassa ja muodostaa rajan Moldovan kanssa. Vasluin piirikunta rajautuu lännessä Neamţin, Bacăun ja Vrancean piirikuntiin, pohjoisessa Iaşin piirikuntaan, etelässä Galaţin piirikuntaan sekä idässä Moldovan Cantemirin ja Cahulin piireihin. == Kaupungit ja kunnat== === Kaupungit === * Vaslui * Bârlad * Huși * Murgeni * Negrești === Kunnat === *Albești *Alexandru Vlahuță *Arsura *Băcani *Băcești *Bălteni *Banca *Berezeni *Blăgești *Bogdana *Bogdănești *Bogdănița *Boțești *Bunești-Averești *Ciocani *Codăești *Coroiești *Costești *Cozmești *Cârja *Crețești *Dănești *Deleni *Delești *Dimitrie Cantemir *Dodești *Dragomirești *Drânceni *Duda-Epureni *Dumești *Epureni *Fălciu *Ferești *Fruntișeni *Găgești *Gârceni *Gherghești *Grivița *Hoceni *Iana *Ibănești *Ivănești *Ivești *Laza *Lipovăț *Lunca Banului *Mălușteni *Miclești *Muntenii de Jos *Muntenii de Sus *Oltenești *Oșești *Pădureni *Perieni *Pochidia *Pogana *Pogonești *Poienești *Puiești *Pungești *Pușcași *Rafaila *Rebricea *Roșiești *Solești *Stănilești *Ștefan cel Mare *Șuletea *Tăcuta *Tanacu *Tătărăni *Todirești *Tutova *Văleni *Vetrișoaia *Viișoaraa *Vinderei *Voinești *Vulturești *Vutcani *Zăpodeni *Zorleni == Väestö == Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 375 148 asukasta ja sen väestötiheys oli 70,54 asukasta neliökilometrillä. Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 98 prosenttia, loput romaneja ja muita vähemmistöjä. Vuosi Piirikunnan väestönkasvuNational Institute of Statistics, "Populaţia la recensămintele din anii 1948, 1956, 1966, 1977, 1992 şi 2002" 1948 344 917 1956 401 626 1966 431 555 1977 437 251 1992 461 374 2002 455 049 2011 375 148 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Piirikunnan viralliset internetsivut Luokka:Romanian piirikunnat
Tomi Koivusaari

Tomi Samuel KoivusaariTomi Koivusaari Meteli.net-sivustolla (s. 11. huhtikuuta 1973) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Amorphis- metalliyhtyeestä, jossa hän soittaa kitaraa. Hän on Amorphiksen perustajajäseniä, ja vuosina 1990–1997 sekä kokoelmalla Magic & Mayhem – Tales from the Early Years hän lauloi murinavokaaleja. Hän on myös Verenpisara- yhtyeen jäsen. Hän soitti myös vuosina 1996–2006 Ajattarassa taiteilijanimellä Samuel Lempo. Koivusaari on myös vieraillut myös useiden muiden yhtyeiden julkaisuilla. Koivusaari aloitti kitaransoiton 12-vuotiaana.Heavy Sounds System, blogi Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli Violent Solution, joka perustettiin vuonna 1987. Vuonna 1989 hän oli perustamassa myös Abhorrence- yhtyettä, joka ehti lyhyen olemassaolonsa aikana julkaista EP:n ja demon. Molemmat yhtyeet hajosivat vuonna 1990, mutta Koivusaari lähti Violent Solutionista Abhorrencen perustamisen jälkeen. Koivusaari soittaa ESP- merkkisillä sähkökitaroilla ja hänellä on artistisopimus kitaravalmistajan kanssa. Tomi suosii erityisesti ESP:n Eclipse -malleja ja useimmat hänen käyttämistään kitaroista on rakentanut yksittäiskappaleina ESP Custom Shop. Koivusaaren Bjørkø-sooloprojekti julkaisi 1. joulukuuta 2023 debyyttialbumin ”Heartrot”. == Julkaisut == === Abhorrence === * === Amorphis === * * * * * * * * * * * * * * === Ajattara === * * * * === Verenpisara === * * * * === Vierailut === * Waltari: * Waltari: * Charon: * Ville Kalliosta: * Moonsorrow: * Black Sun Aeon: * Jytäjyrsijät: ==Lähteet== Luokka:Amorphisin jäsenet Luokka:Suomalaiset metallimusiikin kitaristit Luokka:Suomalaiset metallimusiikin laulajat Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
George Maharis

thumb|George Maharis vuonna 1962 Route 66 -sarjan kulisseissa. George Maharis (1. syyskuuta 1928 Queens, New York – 24. toukokuuta 2023 Beverly HillsGeorge Maharis, 'Route 66' Star, Dies at 9George Maharis, Star of ‘Route 66,’ Dies at 94) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen uransa ei rajoittunut rooleihin televisiossa, mutta elokuva-alalla hän ei päässyt yhtä pitkälle kuin televisiossa. Maharis syntyi Queensissa yhdeksi kreikkalaisten vanhempiensa seitsemästä lapsesta. Hän opiskeli The Actors Studiolla. Hän aloitti vuonna 1960 roolinsa Buz Murdockina televisiosarjassa Route 66 ja oli tästä hyvästä vuonna 1962 ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi. Hän jätti sarjan myöhemmin terveysongelmistaan johtuen, kun hänellä oli todettu hepatiitti. Hän vieraili myöhemmin muun muassa sarjassa Murhasta tuli totta. Maharis esiintyi uransa aikana useissa elokuvissa, joista viimeinen oli Doppelganger – kaksoisolento (1993). Hänellä oli 1960-luvulla myös toissijainen ura muusikkona Epic Recordsille. Hän oli heinäkuussa 1973 Playgirl-lehden Man of the Month. Hänen pidätyksensä 21. marraskuuta 1974 aiheutti aikanaan pienoisen skandaalin hänen jäätyään kiinni seksin harjoittamisesta poikaystävänsä kanssa losangelesilaisessa miestenhuoneessa. Maharis harrasti impressionistista maalaustaidetta ja eli sittemmin täysin vetäytyneenä näyttelijänuraltaan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset muusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset mallit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet Luokka:Amerikankreikkalaiset
Veliče Šumulikoski

Veliče Šumulikoski () (s. 24. huhtikuuta 1981 Struga, Jugoslavia) on pohjoismakedonialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänen nykyinen seuransa on englantilainen Ipswich. Aiemmin hän on edustanut FK Karaorman-Strugaa, FK Pelisteriä, slovenialaista NK Publikumia, tšekkiläistä 1. FC Synotia, pietarilaista Zenitiä ja turkkilaista Bursasporia. Pohjois- Makedonian maajoukkueessa hän on pelannut 44 ottelua, joissa on tehnyt yhden maalin. ==Lähteet== * http://www.ffm.com.mk/mak/igrac_rep.asp?igrac=324 Luokka:Pohjoismakedonialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tallipiha

thumb|Tallipihan rakennuksia. Tallipiha on entinen ratsuhevosten ja vaunujen toimipaikaksi rakennettu puutalomiljöö, joka sijaitsee Tampereella entisellä Finlaysonin tehdasalueella osoitteessa Kuninkaankatu 4. Nykyisin se toimii ympärivuotisena ostos- ja tapahtumapaikkana. Tallipiha rakennettiin 1800-luvulla. Sen rakennukset ovat runsaasti koristeltuja edustaen 1800-luvun loppuvaiheen kansallisromantiikkaa sekä venäläis-karjalaista arkkitehtuuria. Tallipihalla sijaitsivat Nottbeckin suvun hevostallit, ja lisäksi siellä oli talousrakennuksia ja palvelusväen, kuten hevosten hoitajien ja kuskien, asuntoja. Korttelista tuli tehtaan kuorma-ajureiden tukikohta 1900-luvun alkuvuosina, kun Nottbeckit eivät enää asuneet viereisessä Finlaysonin palatsissa. Tällöin tallipihaa alettiin kutsua Ajurikortteliksi. Tallipihan rakennuksissa asuttiin 1960-luvulle saakka. Alue pääsi pahasti rappeutumaan ennen kuin kaupunki lunasti sen vuonna 1995. Tallipiha kunnostettiin 1990-luvun lopussa matkailukohteeksi. ==Aiheesta muualla== * Tallipihan kotisivut Luokka:Tampereen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tampereen nähtävyydet Luokka:Finlayson Luokka:Finlayson (kaupunginosa) Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Makedonian 1. liiga

Makedonian 1. liiga () on Pohjois-Makedonian jalkapallon pääsarja. Sarjaa on pelattu vuodesta 1991 lähtien. Sarjaan osallistuu 12 joukkuetta, jotka pelaavat keskenään kolminkertaisen sarjan. Sarjan voittaja etenee Mestarien liigan karsintoihin ja toiseksi sijoittunut UEFA Cupin karsintoihin. Kaksi viimeistä joukkuetta putoavat 2. liigaan. ==Joukkueet kaudella 2019–2020== Liigaan kuuluneet joukkueet:Soccerway.com *Akademija Pandev *FK Borec *FK Makedonija Gjorče Petrov *FK Rabotnički *FK Renova *FK Shkëndija *FK Shkupi *FK Sileks *FC Struga *FK Vardar ==Mestarit== *1992–93 Vardar *1993–94 Vardar *1994–95 Vardar *1995–96 Sileks *1996–97 Sileks *1997–98 Sileks *1998–99 Sloga Jugomagnat *1999–00 Sloga Jugomagnat *2000–01 Sloga Jugomagnat *2001–02 Vardar *2002–03 Vardar *2003–04 Pobeda *2004–05 Rabotnički *2005–06 Rabotnički *2006–07 Pobeda *2007–08 Rabotnički *2008–09 Makedonija GP *2009–10 Renova *2010–11 Škendija 79 *2011–12 Vardar *2012–13 Vardar *2013–14 Rabotnički *2014–15 Vardar *2015-16 Vardar *2016–17 Vardar *2017–18 FK Shkëndija *2018–19 FK Shkëndija == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Liiga Pohjois-Makedonian jalkapalloliiton sivuilla Luokka:Pohjois-Makedonian jalkapallokilpailut
18 Tracks

18 Tracks on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin kolmas "virallinen" kokoelma-albumi, ja toinen singlekokoelma. Se julkaistiin 13. huhtikuuta 1999.http://www.rollingstone.com/music/artists/bruce- springsteen/albumguidehttp://www.allmusic.com/album/18-tracks-mw0000238122 Kolmea lukuun ottamatta kaikki kappaleet on julkaistu aiemmin Springsteenin Tracks -kokoelma-boxilla. == Kappaleet == # "Growin' Up" – 2:38 # "Seaside Bar Song" – 3:33 # "Rendezvous" – 2:48 # "Hearts of Stone" – 4:29 # "Where the Bands Are" – 3:43 # "Loose Ends" – 4:00 # "I Wanna Be With You" – 3:21 # "Born in the U.S.A." (demo-versio) – 3:10 # "My Love Will Not Let You Down" – 4:24 # "Lion's Den" – 2:18 # "Pink Cadillac" – 3:33 # "Janey, Don't You Lose Heart" – 3:24 # "Sad Eyes" – 3:47 # "Part Man, Part Monkey" – 4:28 # "Trouble River" – 4:18 (aiemmin julkaisematon) # "Brothers Under the Bridge" – 4:55 # "The Fever" – 7:35 (aiemmin julkaisematon) # "The Promise" – 4:48 (aiemmin julkaisematon) == Lähteet == Luokka:Vuoden 1999 kokoelma-albumit Luokka:Bruce Springsteenin albumit
Emanuel Ax

Emanuel Ax (s. 8. kesäkuuta 1949, Lviv, Neuvostoliitto) on yhdysvaltalainen pianisti. Ax syntyi Ukrainassa holokaustista selvinneiden Joachimin ja Hellen Axin poikana. Hän aloitti pianonsoiton 6-vuotiaana, muutti 8-vuotiaana Varsovaan ja kahden vuoden kuluttua Winnipegiin. Hän asettui vuonna 1961 New Yorkiin ja opiskeli Juilliard School of Musicissa. Hän valmistui Columbian yliopistosta vuonna 1970 ja on ollut jo pitkään Yhdysvaltain kansalainen. Ax on moninkertainen Grammy-palkittu. Hän on tullut tunnetuksi sekä tuoreen että vanhemman taidemusiikin tulkitsijana ja kantaesittänyt muiden muassa John Adamsin, Christopher Rousen ja Bright Shengin töitä. Ax on esiintynyt usein duona Yo-Yo Man kanssa. Hän soitti myös kvartetissa Isaac Sternin, Jaime Laredon ja Yo-Yo Man kanssa ennen Sternin kuolemaa vuonna 2001. Ax asuu yhä New Yorkissa puolisonsa Yoko Nozakin kanssa. Parilla on yhdessä lapset Joseph ja Sarah. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset pianistit Luokka:Grammy- palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Saha (täsmennyssivu)

Saha on: *saha, työkalu *saha, sahateollisuuden tehdasrakennus, jossa tuotetaan lautoja yms. *saha, musiikki-instrumentti *Saha, kylä Halikossa *Saha, Jakutia, Venäjän federaatioon kuuluva tasavalta Pohjois-Aasiassa *saha eli jakuutti, turkkilainen kieli *Saha, kraatteri Kuussa. Saha-nimisiä henkilöitä: *Esko Saha (1917–1990), suomalainen näyttelijä *Hannu Saha (s. 1956), suomalainen säveltäjä ja kansanmuusikko *Iisakki Saha (1865–1924), suomalainen kansanedustaja *Joonas Saha (s. 1984), suomalainen jääkiekkotuomari *Kalle Saha (1852–1933), suomalainen kansanrunoilija *Louis Saha (s. 1978), ranskalainen jalkapalloilija *Luukas Saha (s. 1998), suomalainen judoka *Meghnad Saha, (1893–1956), intialainen fyysikkoFacta 2001 osio 14, s.237 *Mikael Saha (s. 1995), suomalainen jääkiekkoilija *Topi Saha (s. 1987), suomalainen muusikko ==Lähteet==
Christopher Rouse

Christopher Rouse (15. helmikuuta 1949 Baltimore – 21. syyskuuta 2019Composer Christopher Rouse Dies At Age 70) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Rouse valmistui Oberlin Conservatory of Musicista vuonna 1971 ja opiskeli myöhemmin Karel Husan johdolla Cornellin yliopistossa. Hän sai lisäksi yksityistä opetusta George Crumbilta. Hän opetti vuosina 1978–1981 Michiganin yliopistossa, vuosina 1981–2002 Eastman School of Musicissa ja vuodesta 1997 Juilliard School of Musicissa. Vuonna 2002 Yhdysvaltain Taiteiden ja kirjallisuuden akatemiaan valitun Rousen tunnetuimpia oppilaita ovat Michael Torke ja Kevin Puts. Hänelle myönnettiin vuonna 1993 musiikin Pulitzer- palkinto pasuunakonsertosta, ja hänet palkittiin myös Grammylla. Rouse tuli tunnetuksi taidokkaasta orkestraatiostaan ja varsinkin lyömäsoitinten käsittelystä. Hänen tuotantonsa on monipuolinen, ja siihen kuuluu muun muassa kamarimusiikkia, soolokappaleita sellolle, pianolle ja huilulle, konserttoja, kaksi sinfoniaa, kuoromusiikkia, konsertto orkesterille, Rapture (orkesteriteos, 2000) ja baletti Friandises (2005). Usein teoksissa on vaikutteita myöhäisromantiikasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Christopher Rousen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Grammy-palkinnon saajat Luokka:Musiikin Pulitzer-palkinnon saaneet Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Sara Foster

thumb|Sara Foster Sara Foster (s. 5. helmikuuta 1981) on kanadalais- yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. Hän on muusikko David Fosterin tytär. Foster on vieraillut muun muassa Entouragessa ja Jimmy Kimmel Live! -talk show’ssa. Hän juonsi vuonna 2000 lyhyen aikaa Entertainment Tonightista lohkaistua ET on MTV -show’ta. Hänen kansainvälinen läpimurtonsa oli rooli elokuvassa The Big Bounce – huijaus Havaijilla vuonna 2004. Foster on esiintynyt myös Backstreet Boysin musiikkivideolla ”Shape of My Heart” ja elokuvassa Pikku-Enkelit. Vaarallinen tehtävä. Hän oli aiemmin kihloissa näyttelijä Ashley Hamiltonin kanssa ja seurustelee nykyisin saksalaisen tennispelaaja Tommy Haasin kanssa. Foster sijoittui vuonna 2005 Maxim-lehden ”Hot 100” -listan kymmenennelle sijalle. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset mallit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mark Oliver

Mark Oliver (s. 1966) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka on tunnetaan muun muassa dubbauksistaan animesarjoissa, kuten Inuyasha ja Transformers: Cybertron. ==Ura== Uransa alkuvaiheessa Oliver esiintyi elokuvissa cameorooleissa ja teki samalla myös televisiosarjoissa cameo-rooleja muun muassa Paluu riemuleirille, L-koodi, Tähtiportti ja Pako. Ääninäyttelijäksi Oliver päätyi heti uransa alkuvaiheessa ja teki aluksi useimmiten dubbauksia Ocean Studios -nimiselle yhtiölle. Nykyisin hän on kuitenkin saanut enemmän alkuperäisiä äänirooleja, joista kenties merkittävin on ollut Krypto the Superdog -animaatiossa, jossa Oliver toimi pääkonnan Mechanikatin äänenä. Samalla Oliver on lainannut ääntään useihin videopeleihin, kuten Homeworld 2, CSI: Miami, Warhammer 40,000: Dawn of War ja Mobile Suit Gundam: Encounters in Space. == Ääniroolit == Ilmestymisvuosi TV-sarja tai elokuva Rooli Huom 2011–2019 Lego Ninjago Lordi Garmadon, tohtori Julien, sivuäänet 2009 Iron Man: Armored Adventures Purppuradynamo 2007–2008 Viidakon Ykä Doctor Scott, sivuäänet 2007 Care Bears: Adventures in Care-A-Lot Grizzle 2007 Storm Hawks Captain Scabulous 2006–2007 Ihmeneloset Superskrulli 2006 Return of the Jackalope Curse Trailer ääni 2006 AcceleRacers: The Ultimate Race RDL3, RDL4 2005 Acceleracers: Speed of Silence RDL3, RDL4 2005–2006 Krypto the Superdog Mechanikat 2005–2006 Transformers: Cybertron Thundercracker, Cobyn isä, Undermine Dub 2005 AcceleRacers: Ignition RD-L1 2005 Barbie Fairytopia – Mermaidia Hue 2005 Candyland: Great Lollipop Adventure Lord Licorice 2005 Star Ocean EX Gabriel Dub 2004 Dragon Booster Word Paynn 2004 Dragons: Fire & Ice Xenos 2004 Mobile Suit Gundam Seed Rau Le Creuset Dub 2004 Galaxy Angel Green Dub 2003 Master Keaton Herman, Supervisor Davis, Mikhail Dub 2003 Inuyasha Garamaru Dub 2003 MegaMan NT Warrior FreezeMan Dub 2000 Mobile Suit Gundam Wing sivuäänet Dub 1998–1999 Shadow Raiders King Cryos == Aiheesta muualla == * Anime News Network * Voice Chasers Luokka:Kanadalaiset ääninäyttelijät Luokka:Kanadalaiset televisionäyttelijät Luokka:Videopelien ääninäyttelijät Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Christian d’Oriola

Christian d'Oriola (3. lokakuuta 1928 – 29. lokakuuta 2007) oli ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hän on kaikkien aikojen menestyneimpiä florettimiekkailijoita. Vasenkätinen Christian d'Oriola voitti ensimmäisen florettimiekkailun maailmanmestaruutensa jo 18-vuotiaana Lissabonissa 1947. Seuraavana vuonna Lontoon olympialaisissa hän voitti floretin joukkuekilpailussa kultaa ja sai henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa maanmiehensä Jehan Buhanin jälkeen. Toisen henkilökohtaisen maailmanmestaruutensa hän voitti Kairossa 1949. Helsingin 1952 olympialaisissa d'Oriola voitti kultaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa. Jälkimmäisessä hän voitti ratkaisuottelussa hopealle sijoittunutta Italiaa vastaan vastustajansa pistein 5–0, 5–0, 5–1 ja 5–2. Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden hän voitti Brysselissä 1953 ja Luxemburgissa 1954. Melbournen 1956 olympialaisissa hän voitti toisen henkilökohtaisen olympiakultamitalinsa, mutta joukkuekilpailun ratkaisuottelussa Ranska hävisi Italialle vaikka d'Oriola voitti jälleen kaikki omat ottelunsa. Vielä Rooman 1960 olympialaisissa d'Oriola sijoittui joukkuekilpailussa viidenneksi ja henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeksanneksi. ==Saavutukset== * Olympiakultaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1952 ja 1956 * Olympiakultaa floretin joukkuekilpailussa 1948 ja 1952 * Olympiahopeaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1948 * Olympiahopeaa floretin joukkuekilpailussa 1956 * Olympiakisoissa viides floretin joukkuekilpailussa 1960 * Olympiakisoissa kahdeksas floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1960 * MM-kultaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1947, 1949, 1953 ja 1954 * MM-hopeaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1955 * Useita joukkuemaailmanmestaruuksia ==Lähteet== * * * sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja Luokka:Ranskalaiset miekkailijat Luokka:Ranskalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Gummersbach

Gummersbach on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se kuuluu Kölnin hallintopiiriin ja on Oberbergischer Kreis -piirikunnan keskuskaupunki. Se sijaitsee noin 50 kilometriä itään Kölnistä. Vuoden 2022 lopussa kaupungissa oli 52 001 asukasta. == Historia == Varhaisin tunnettu kirjallinen maininta paikkakunnasta on peräisin vuodelta 1109. Tuolloin sen nimi kirjoitettiin muodossa Gummeresbracht. Kaupunginoikeudet Gummersbach sai kuitenkin vasta vuonna 1857. Vuoden 1892 heinäkuun 27. päivänä kaupungille vahvistettiin sen nykyinen vaakuna. Vuoden 1969 ja 1975 alueuudistusten myötä suuri osa silloisista Gimbornin ja Lieberhausenin kunnista liitettiin Gummersbachiin. Gummersbachiin liitettiin myös pienempiä osia Wiehlistä ja Marienheidesta. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Kaupungin verkkosivusto Luokka:Nordrhein-Westfalenin kunnat Luokka:Saksan kaupungit
Koskipuisto

thumb|Teekkariperinteeseen kuuluu TTY:n ensimmäisen vuoden opiskelijoiden kastaminen Tammerkoskessa vappupäivänä. Tapahtumapaikkana on Koskipuisto. Koskipuisto on Tampereella, Kyttälän kaupunginosassa, Tammerkosken itärannalla sijaitseva puistoalue. Koskipuistoa vastapäätä Tammerkosken länsirannalla on Kirjastonpuisto – joka tosin käsitetään toisinaan myös osaksi Koskipuiston kokonaisuutta. Tammerkoski rantoineen on yksi Suomen kansallismaisemista. Ranta merkittiin puistoalueeksi jo kaupunginarkkitehti F. L. Caloniuksen Kyttälälle vuonna 1886 laatimassa ensimmäisessä asemakaavassa. Puistoa alettiin rakentaa 1890-luvun lopulla samaan aikaan Kyttälän uudisrakentamisen kanssa, ja se valmistui vuosisadan vaihteessa. Puistoalue ulottui myös Hämeenkadun eteläpuolelle, mutta Hatanpään valtatien ja uuden Hämeensillan rakentaminen 1920–1930-luvuilla supistivat eteläosaa merkittävästi. Nykyään Hämeenkadun eteläpuolinen viheralue tunnetaan Verkatehtaanpuistona. 1930-luvulla Koskipuisto uudistui ja laajeni, kun Tammerkoskeen rakennettiin uusi sähkölaitos ja samalla uomaa kavennettiin. Koskelta vapautuneelle alalle rakennettiin muun muassa aiempaa leveämpi rantapromenadi. Vanha rantapenkere sijaitsi likimain puiston nykyisen keskikäytävän paikkeilla. Vuonna 1971 paljastettiin puistoon pystytetty Aimo Tukiaisen veistos Virvatulet, joka on omistettu suomalaisille sotilaille. Ennen Tukiaisen veistosta samalla paikalla oli Yrjö Liipolan patsas Paimenpoika (1947), joka siirrettiin Verkatehtaanpuistoon. 1990-luvun alulla puiston leikkialue peruskorjattiin ja nimettiin Pikku Kakkosen leikkipuistoksi. == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Eila Siitarinen (toim.): Tampereen puistot 125 v; sivu 14; Tampereen kaupungin puistoyksikkö, 1999 *Panoraamakuvia Koskipuistosta *Panoraamakuvia Koskipuistosta – Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com Luokka:Tampereen puistot Luokka:Kyttälä