EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Hipparete

Hipparete (, ; n. 440–417/416 eaa.) oli antiikin kreikkalainen nainen, joka oli kotoisin Ateenasta ja kuului Kalliasten ja Hipponikosten ylimyssukuun. Hän oli Alkibiadeen vaimo. == Elämä == Hipparete oli Hipponikos II:n tytär ja Kallias III:n veli ja kotoisin Alopeken demoksesta. Hän syntyi 440-luvulla eaa. Syntymä on usein ajoitettu lähemmäs vuotta 450 eaa., mutta nykyisin se ajoitetaan ennemmin lähemmäksi vuotta 440 eaa. Hipparete naitettiin tunnetuimmalle Alkibiadeelle eli Alkibiades III:lle. Avioliitto ajoittuu 420-luvun eaa. lopulle. Myötäjäiset olivat kahdenkymmenen talentin suuruiset, joista ensimmäinen kymmenen maksettiin heti ja toinen kymmenen oli tarkoitus maksaa pojan synnyttyä. Pseudo-Andokideen mukaan nämä olivat suurimmat myötäjäiset, jotka oli koskaan annettu.Pseudo-Andokides: Alkibiadesta vastaan 4.13–15 (kreik.) (engl. käännös).Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja, Alkibiades 8. Myötäjäiset maksoi oletettavasti Kallias III. Hippareten kerrotaan yrittäneen ottaa Alkibiadeesta avioeron, koska hän toi kaikenlaisia rakastajattaria heidän kotiinsa. Tämä ei kuitenkaan onnistunut, koska Alkibiadeella ei ilmeisesti ollut varaa suostua avioeroon: hänen olisi pitänyt palauttaa myötäjäisten ensimmäinen puolisko ja toinen puolisko olisi jäänyt saamatta. Hippareten itsensä säädyllisyydestä antiikin lähteet antavat hyvän kuvan. Alkibiadeella ja Hipparetella oli nimeltä tuntematon tytär, joka nai Kalliaan pojan, serkkunsa Hipponikos III:n; sekä poika, Alkibiades IV. Hipparete kuoli pian pojan syntymän jälkeen. Alkibiades IV antoi tyttärelleen Hippareten nimen. Tutkimuksessa nämä kaksi erotetaan toisistaan nimillä Hipparete I ja Hipparete II. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset Luokka:Kuuluisien henkilöiden puolisot
David Pittman-Jennings

David Pittman-Jennings (s. 13. joulukuuta 1946 Duncan, Oklahoma) on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan baritoni.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Pittman-Jennings, David Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 8.3.2024 Pittman-Jennings sai kandidaatin arvon oboensoitossa Oklahoman yliopistosta vuonna 1969 ja maisterin arvon laulussa Kalifornian osavaltionyliopistosta (Northridge) vuonna 1974. Hän suoritti täydentäviä lauluopintoja Los Angelesissa, San Franciscossa ja Pariisissa. Hänen opettajiensa joukossa oli Elisabeth Parham. Pittman-Jennings teki oopperadebyyttinsä vuonna 1977 Grazin oopperatalossa kreivi Almavivan roolissa Figaron häissä. Sittemmin hän on laulanut oopperataloissa eri puolilla maailmaa, tulkinnut myös konserttiohjelmistoa ja esiintynyt resitalistina. New Yorkissa Pittman- Jennings esiintyi ensimmäisen kerran 16. lokakuuta 1999 Luigi Dallapiccolan Vangin konserttiesityksessä Charles Dutoit'n johtaman Montrealin sinfoniaorkesterin kanssa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Baritonit Luokka:Vuonna 1946 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Khrysilla

Khrysilla (, ; n. 450–390 eaa.) oli antiikin kreikkalainen nainen, joka oli kotoisin Ateenasta ja kuului kaupungin ylimystöön. Khrysilla oli ensin Iskhomakhoksen vaimona noin vuodesta 436 eaa. lähtien. Heillä oli kaksi poikaa sekä noin vuonna 435 eaa. syntynyt tytär. Tytär naitettiin ensin Epilykokselle ja sai tämän kanssa kaksi tytärtä. Epilykoksen kuoltua tytär naitettiin Kallias III:lle. Iskhomakhoksen kuoltua noin vuonna 413 eaa. Khrysilla avioitui itse Kalliaan kanssa. He saivat pojan. Avioliittojen kiemurat liittynevät omistusjärjestelyihin. Tärkein lähde niihin on Andokides. Khrysilla esiintyy nimeltä mainitsematta 14-vuotiaana nuorikkona Ksenofonin Talouden taidossa, jossa Iskhomakhos kertoo Sokrateelle, kuinka neuvoi vaimoaan kotitalouden hoidossa. Neuvojen mukaan vaimon tuli pitää itsensä kiireisenä kotitaloustöissä ja muun muassa valvoa palvelijoita ja pitää näistä huolta ja huolehtia ruoka-aineiden ja muiden tavaroiden säilytyksestä. Iskhomakhos opetti vaimolleen myös kurinalaisuutta, tottelevaisuutta ja muita hyvän vaimon ominaisuuksia, jotka hän Ksenofonin kuvauksen perusteella vaikuttaa omaksuneen hyvin. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset Luokka:Kuuluisien henkilöiden puolisot
Khrysis

Khrysis (, )Thukydides: Peloponnesolaissota 4.133.2–3 (kreik.) (engl. käännös). tai Khryseis (, )Pausanias: Kreikan kuvaus 2.17.7 (kreik.) (engl. käännös). (400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen Heran papitar, joka toimi toimi Argoksen Heraionissa peloponnesolaissodan aikana. Hänen sanotaan vahingossa aiheuttaneen temppelin tuhoutumisen tulipalossa. Thukydides kertoo Peloponnesolaissodassaan, että sodan syttyessä vuonna 431 eaa. Khrysis oli 48. vuottaan Heran papittarena.Thukydides: Peloponnesolaissota 2.2.1 (kreik.) (engl. käännös). Heraionin tulipalo tapahtui vuonna 423 eaa., mikä tiedetään siitä, että Thukydides kertoo Khrysiin olleen tuolloin papittarena kahdeksan vuotta sodan alkamisesta laskettuna ja puolet yhdeksännestä. Tulipalo sattui, kun Khrysis laittoi soihdun lähelle temppelin koristeita ja nukahti sitten uneen. Palo levisi ennen kuin hän havahtui siihen. Saman tapahtuman mainitsee myös Pausanias. Palon huomattuaan Khrysis pakeni Thukydideen mukaan turvananojaksi Fleiukseen peläten argoslaisten vihaa. Pausaniaan mukaan hän olisi kuitenkin paennut Tegeaan Athene Alean temppeliin. Argoslaiset kunnioittivat turvananojan asemaa, eivätkä yrittäneet saada Khrysistä luovutetuksi itselleen.Pausanias: Kreikan kuvaus 3.5.6 (kreik.) (engl. käännös). He eivät myöskään poistaneet Heraionissa ollutta Khrysiin patsasta, vaan se oli pystyssä temppelin edessä vielä Pausaniaan käydessä paikalla 100-luvulla jaa. Pausanias näki myös jäänteitä tuhoutuneesta temppelistä uuden temppelin ohella. Khrysiin tilalle argoslaiset nimittivät uuden papittaren nimeltä Faeinis. Kristilliset teologit Klemens Aleksandrialainen ja Arnobius käyttivät Khrysiin aiheuttamaa tulipaloa esimerkkinä pakanajumalien kyvyttömyydestä.Klemens Aleksandrialainen: Protreptikos 4 (engl. käännös).Arnobius: Pakanoita vastaan 6.23 (engl. käännös). == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset papit ja papittaret
Lais Hykkaralainen

Lais ( tai ; 400/300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen hetaira, joka oli todennäköisesti kotoisin Hykkarasta Sisiliasta. Lais oli Timandran tytär. Athenaios käyttää tästä nimimuotoa Damasandra.Athenaios: Deipnosofistai 13.574e, 13.588–589. Antiikin lähteet sekoittavat hykkaralaisen Laiksen usein toiseen mutta varhaisempaan samannimiseen hetairaan, Lais Korinttilaiseen. Kummastakin kerrottiin paljon anekdootteja, eikä kaikista voida tietää, kumpaan ne liittyvät. Joidenkin tietojen mukaan Lais olisi tuotu Korinttiin seitsenvuotiaana jouduttuaan vangiksi Ateenan Sisilian sotaretken aikana, ja sitten korinttilainen olisi ostanut hänet.Pausanias: Kreikan kuvaus 2.2.5.Skolia Aristofaneen Rikkauteen 179. Tässä kertomuksessa on kuitenkin useita ongelmia, ja se vaikuttaa sekoittavan hänet Lais Korinttilaiseen. Kertomus siitä, että taidemaalari Apelles olisi saanut hänet ryhtymään prostituoiduksi, viittaa kuitenkin selvästi tähän nuorempaan Laikseen. Lais oli Frynen aikalainen ja kilpailija. Hän rakastui thessalialaiseen nimeltä Hippolokhos tai Hippostratos, ja seurasi häntä Thessaliaan. Kerrotaan, että eräät thessalialaiset naiset, jotka olivat kateellisia hänen kauneudestaan, houkuttelivat hänet Afroditen temppeliin ja kivittivät hänet siellä kuoliaaksi. Aristofaneen skoliastin mukaan tästä seurasi kulkutauti, joka laantui vasta kun temppeli omistettiin Afrodite Anosialle. Lais haudattiin Peneioksen rannalle. Athenaios on säilyttänyt hänen hautamuistomerkissään olleen piirtokirjoituksen. == Lähteet == Luokka:Hetairat
Lais Korinttilainen

Lais ( tai ; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen hetaira, joka oli todennäköisesti kotoisin Korintista. Hän eli peloponnesolaissodan aikana ja tunnettiin aikansa kauneimpana naisena. Erityisesti ihailtiin hänen vartaloaan. Lais oli kuuluisa myös ahneudestaan ja mielijohteistaan.Athenaios: Deipnosofistai 13.570, 585, 587–588. Laiksen rakastajiin lukeutui muun muassa filosofi Aristippos, jonka teoksiin kuului kaksi nimiltään Laïkselle () ja Laïkselle peilistä ().Athenaios: Deipnosofistai 12.544, 13.588; Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit 2.84. Lais rakastui Olympian kisojen voittajaan Eubotakseen ja lupautui menemään hänen kanssaan naimisiin, kun hän lupasi voittonsa jälkeen viedä Laiksen kotiinsa Kyreneen – Eubotas tarkoitti kuitenkin vain kuvainnollisesti, sillä vei Kyreneen vain Laiksen muotokuvan.Aelianus: Varia historia 10.2; Klemens Aleksandrialainen: Stromateis III s. 447c. Vanhalla iällään Laiksen kerrotaan alkoholisoituneen. Hänen kuolemastaan kerrottiin erilaisia tarinoita.Athenaios: Deipnosofistai 13.570b–d, 587e; Fotios: Bibliotheke cod. cxc. s. 146, 23, ed. Bekker. Hän kuoli Korintissa, johon pystytettiin hänen kunniakseen muistomerkki, joka esitti pässiä raatelevaa naarasleijonaa. Se sijaitsi Kraneionin sypressilehdossa. Laiksen maine oli Korintissa tuore vielä Pausaniaan aikana, ja ilmaisusta ”ei Korintti eikä Lais” () tuli sanonta.Pausanias: Kreikan kuvaus 2.2.4–5; Athenaios: Deipnosofistai 4.137d, 13.589c. Epigrammeissa toistunut aihe oli Lais, joka antaa peilinsä lahjaksi Afroditelle.Anthologia Palatina 6.1, 19. Antiikin lähteet sekoittavat korinttilaisen Laiksen usein toiseen mutta myöhemmin eläneeseen samannimiseen hetairaan, Lais Hykkaralaiseen. Kummastakin kerrottiin paljon anekdootteja, eikä kaikista voida tietää, kumpaan ne liittyvät. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Hetairat
Lais

Lais tai Laís voi viitata seuraaviin: * Lais Korinttilainen (400-luku eaa.), antiikin kreikkalainen hetaira * Lais Hykkaralainen (300-luku eaa.), antiikin kreikkalainen hetaira * Laís Elena (1943–2019), brasilialainen koripalloilija * Lais, lapinkylä Ruotsissa.
Devynne Charlton

Devynne Ashlyn Charlton (s. 26. marraskuuta 1995 Nassau) on bahamalainen pika- aitajuoksija. Hän on kilpaillut nuorten arvokilpailuissa myös pikajuoksussa. Hän on 60 metrin aitajuoksun sisäratojen maailmanmestari ja maailmanennätyksen haltija. Charlton saavutti alle 18-vuotiaiden Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa hopeaa 4 × 100 metrin viestissä 2010. Hän karsiutui Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 100 metrin juoksun välierässä. Saman vuoden Pan-Amerikan alle 20-vuotiaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti kultaa 4 × 100 ja pronssia 4 × 400 metrin viestissä. Hän sai alle 18-vuotiaiden Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa 2012 hopeaa 4 × 100 metrin viestissä sekä pronssia 100 metrillä ja 100 metrin aitajuoksussa. Saman vuoden Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun alkuerissä. Charlton saavutti vuoden 2014 alle 20-vuotiaiden Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa kultaa 100 metrin aitajuoksussa ajalla 13,56 ja pronssia 4 × 100 metrin viestissä. Saman vuoden Eugenen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun välierissä. Vuonna 2015 hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun alkuerissä sekä Toronton Pan-Amerikan kisoissa että Pekingin MM-kilpailuissa. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun välierissä. Charlton sijoittui Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 kahdeksanneksi 60 metrin aitajuoksussa. Liman Pan-Amerikan kisoissa 2019 hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun alkuerissä. Hän sijoittui vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa samassa lajissa kuudenneksi ajalla 12,74. Hän saavutti Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 hopeaa 60 metrin aitajuoksussa tuolloisella Bahaman ennätysajalla 7,81. Saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hän oli 100 metrin aitajuoksussa seitsemäs. Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti hopeaa ajalla 12,58. Budapestin MM- kilpailuissa 2023 hän sijoittui 100 metrin aitajuoksussa neljänneksi ajalla 12,52. Alkuerissä hän juoksi Bahaman ennätyksen 12,44. Charlton juoksi 60 metrin aitajuoksun maailmanennätyksen 7,67 New Yorkin hallikilpailuissa 11. helmikuta 2024. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Glasgow'ssa jälleen maailmanennätysajalla 7,65. Charltonin ennätys 60 metrin juoksussa on 7,26 (2017), 100 metrillä 11,22 (2018) ja 200 metrillä 23,53 (2017). == Lähteet == Luokka:Bahamalaiset pika-aitajuoksijat Luokka:Bahamalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cynthia Haymon

Cynthia Haymon (s. 6. syyskuuta 1958 Jacksonville, Florida) on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Haymon, Cynthia Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 8.3.2024 Haymon opiskeli Northwestern Universityssa. Hän teki oopperadebyyttinsä Santa Fen oopperassa vuonna 1984 Hans Werner Henzen teoksen We Come to the River Yhdysvaltain-ensiesityksessä. Vuonna 1985 Haymon palasi sinne tulkitsemaan Xanthen roolin Richard Straussin oopperan Die Liebe der Danae Yhdysvaltain- ensiesityksessä. Samana vuonna hän loi nimiroolin Thea Musgraven oopperassa Harriet, the Woman Called Moses. Vuonna 1986 Haymon teki Euroopan-debyyttinsä Bessinä George Gershwinin oopperassa Porgy ja Bess Glyndebournen oopperafestivaalilla. Bess on kuulunut hänen keskeisiin rooleihinsa. Hän on tulkinnut myös konserttiohjelmistoa eri sinfoniaorkesterien kanssa. Haymon on ollut mukana kantaesittämässä teoksia muiden muassa Ned Roremilta, Richard Danielpourilta ja John Williamsilta. Hänen ensimmäinen oma albuminsa oli Where the Music Comes From: American Songs, joka sisälsi yhdysvaltalaisten säveltäjien lauluja.Cynthia Haymon Le Château de la Voix, viitattu 8.3.2024 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fahree

Fəxri İsmayılov, (s. 10. huhtikuuta 1995 Baku, Azerbaidžan) taiteilijanimeltään Fahree on azerbaidžanilainen laulaja ja lauluntekijä. Hän edusti Azerbaidžania vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Hänen edustuskappaleensa on nimeltään "Özünlə apar" ja siinä on mukana İlkin Dövlətov. Hän putosi kilpailusta ensimmäisessä semifinaalissa saatuaan 11 pistettä. == Varhaiselämä ja koulutus == İsmayılov syntyi 10. huhtikuuta vuonna 1995 Azerbaidžanin pääkaupungissa Bakussa. Hän varttui taiteellisessa perheessä; hänen veljensä on jazzrumpali ja isoisänsä näyttelijä. İsmayılov on suorittanut sekä kandidaatin- että maisterintutkinnon oikeustieteessä. Koronaviruspandemian huipentuman aikana İsmayılov omistautui enemmän musiikin tekemiseen ja alkoi tavoitella uraa muusikkona, joka oli ollut hänen lapsuuden haaveammattinsa. == Ura == Vuonna 2022 Fahree julkaisi debyyttisinglensä "Dance". Myöhemmin hän julkaisi kaksi azerinkielistä kappaletta: "Apardı uzaqlara" -kappaleen yhdessä Mila Milesin kanssa sekä "Yollar"-kappaleen. Vuoden 2023 lokakuun loppupuolella Azerbaidžanin yleisradioyhtiö İctimai Television (İTV) ilmoitti, että Fahree olisi yksi kuudestatoista kilpailijasta, joiden joukosta valittaisiin yksi edustamaan Azerbaidžania vuoden 2024 Euroviisuihin Malmöhön. 6\. marraskuuta 2023 ilmoitettiin, että Fahree oli edennyt viiden muun kilpailijan kanssa valintaprosessin viimeiseen vaiheeseen. 7\. maaliskuuta 2024 Fahreen ilmoitettiin olevan Azerbaidžanin vuoden 2024 euroviisuedustaja. Hänen euroviisukappaleensa "Özünlə apar" julkaistiin 15. maaliskuuta 2024 ja siinä on mukana İlkin Dövlətov. Kappaleen ovat kirjoittaneet Fahree itse yhdessä Edgar Ravinin, Hasan Haydarin ja Mila Milesin kanssa. Hän putosi kilpailusta ensimmäisessä semifinaalissa saatuaan 11 pistettä. == Diskografia == === Singlet === * 2022 – Dance * 2022 – Apardı uzaqlara * 2023 – Yollar * 2024 – Özünlə apar == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Azerbaidžanilaiset laulajat Luokka:Azerbaidžanin euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2024 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rob Kolkman

Rob Kolkman (s. 1972) on hollantilainen yritysjohtaja, joka on toiminut Sanoman toimitusjohtajana 1. tammikuuta 2024 lähtien. Hän on työskennellyt Sanoman palveluksessa ja toiminut sen johtoryhmän jäsenenä vuodesta 2019. == Lähteet == Luokka:Sanoman henkilöstö Luokka:Yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Phumzile Mlambo-Ngcuka

Phumzile Mlambo-Ngcuka (s. 1955) on eteläafrikkalainen poliitikko. Hän on ollut kansanedustaja (1994–1996), kauppa- ja teollisuusministeriön varaministeri (1996–1999), mineraali- ja energia-alan ministeri (1999–2005) ja Etelä-Afrikan varapresidentti (2005–2008). Varapresidenttinä hän johti ohjelmia jotka vastustivat köyhyyttä ja pyrkivät jakamaan talouskasvua myös vähävaraisille, etenkin naisille. Vuosina 2013–2021 hän oli Yhdistyneiden kansakuntien alipääsihteeri ja YK:n tasa-arvojärjestön UN Women johtaja. Mlambo-Ngcuka on opiskellut Etelä-Afrikassa, Lesothossa ja Britanniassa, missä hän väitteli Warwickin yliopistossa vuonnna 2013 pääaineinaan tekniikka ja kasvatustieteet. == Lähteet == Luokka:Eteläafrikkalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juridicum

Juridicum (myös Dahlströmin palatsi, aiemmin Humanisticum) on nykyisin Åbo Akademin ja Donner-instituutin käytössä oleva rakennus Turussa osoitteessa Piispankatu 13. Kauppaneuvos Ernst Dahlström rakennutti palatsin vuosina 1894–1896 ja arkkitehtinä toimi Gustaf Nyström. Pohjapiirrokseltaan neliön muotoisessa rakennuksessa on piirteitä firenzeläisestä renessanssista, manierismista ja englantilaisesta palladianismista. Rakennus toimi alun perin Ernst ja Rosina Dahlströmin kotina. Vuosina 1924–1930 heidän poikansa Carl Johan Dahlström käytti huvilaa kaupunkiasuntonaan. Vuonna 1924 kiinteistö annettiin testamenttilahjoituksena Åbo Akademin säätiölle ja luovutettiin sen käyttöön 1930, jolloin rakennukseen muutti humanistinen tiedekunta kirjastoineen. Palatsi tunnettiin vuoteen 2023 asti nimellä Humanisticum, ja se oli Åbo Akademin sekä uskontotieteelliseen ja kulttuurihistorialliseen tutkimukseen erikoistuneen Donner-instituutin käytössä. Palatsi toimii vuodesta 2023 Åbo Akademin oikeustieteellisenä tiedekuntana ja sen tiloissa ovat luentosalit, lukusali ja henkilökunnan työhuoneet. Palatsin nimeksi vaihdettiin Juridicum samalla kun se annettiin oikeustieteellisen tiedekunnan käyttöön. == Lähteet == Luokka:Åbo Akademi Luokka:Turun rakennukset ja rakennelmat
Stefania Toczyska

Stefania Toczyska (s. 19. helmikuuta 1943 Grudziądz) on puolalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Toczyska, Stefania Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 8.3.2024 Marcin Mielnicki, Nagroda Flisaka dla Stefanii Toczyskiej Grudziądz 21.10.2023, viitattu 8.3.2024 Toczyska opiskeli Barbara Iglikowskan johdolla Gdańskissa ja valmistui vuonna 1972. Hän teki debyyttinsä samana vuonna Opera Bałtyckassa Jadwigan roolissa Stanisław Moniuszkon teoksessa Straszny dwór. Vuonna 1973 hän esiintyi Georges Bizet'n Carmenin nimiroolissa. Toczyska sai palkintoja kilpailuissa Toulousessa 1972, Pariisissa 1973 ja ’s-Hertogenboschissa 1974. Vuonna 1977 hän teki Länsi- Euroopan-debyyttinsä esiintymällä Amneriksen roolissa Aidassa Baselissa. Samana vuonna hän esiintyi Wienin valtionoopperassa. Covent Garden -debyyttinsä Toczyska teki vuonna 1983 Azucenana (Trubaduuri). Metropolitan- oopperassa hän esiintyi ensimmäisen kerran Lauran roolissa La Giocondassa vuonna 1989. Toczyska on tulkinnut rooleja myös muiden muassa Gaetano Donizettin, Richard Wagnerin ja Jules Massenet'n oopperoissa. Lisäksi hän on kiertänyt konserttiesiintyjänä. Toczyska sai kunniatohtorin arvon Gdańskin Stanisław Moniuszko -musiikkiakatemiasta. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset oopperalaulajat Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jolanda (kuningatar)

Isabella II, hänestä on käytetty myös nimeä Jolanda (1212 Andria, Sisilian kuningaskunta – 1. toukokuuta 1228 Palermo, Sisilian kuningaskunta) oli Jerusalemin kuningatar omalla oikeudellaan, suo jure vuosina 1212–1228. Avioliittonsa keisari Fredrik II:n kautta hän oli myös Sisilian ja Saksan kuningatar sekä Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna. == Suku == Hänen vanhempansa olivat Jerusalemin kuningatar Maria de Monferrato ja Jerusalemin kuningas Jean de Brienne. Jolanda peri Jerusalemin kruunun äidiltään, joka kuoli Jolandan syntymässä vuonna 1212. Hänen isänsä toimi sijaishallitsijana. Isä Jean johti ristiretkeä Egyptiin vuonna 1218, joka oli sotilaallinen tappio. == Avioliitto ja perillinen == Saksalaisen ritarikunnan suurmestari neuvoi Jeania naittamaan tyttärensä keisari Fredrik II:lle. Avioliitto solmittiin vuonna 1225. Myös paavi Honorius III osallistui avioliiton järjestelyihin, tavoitteenaan saada keisari sitoutumaan ristiretkiin. Jean de Briennen, paavi Honorius III:n ja Fredrik II:n tapaamisessa Ferentinon kaupungissa vuonna 1223 päätettiin Isabellan kohtalo: Fredrik suostui vihdoin lähtemään ristiretkelle, mutta vain Jerusalemin laillisena kuninkaana, ja tämä oli vain mahdollista. jos hän suostuisi ottamaan puolisokseen nuoren kuningatar Isabella II:n, tuohon aikaan Frederik oli leski.Abulafia, David: Frederick II: A Medieval Emperor, Oxford University Press, 1988. S. 150 Tämän suunnitteli paavi, joka toivoi tämän siteen avulla sitouttavansa keisarin lujasti kuudennen ristiretken toteuttamiseen. Kihlaus vahvistettiin, mutta keisari viivytti silti lähtöään elokuuhun 1225 asti, jolloin hän ja Isabella avioituivat välittäjä Pattin piispa Giacomon avulla, per procutionem, Akkon kaupungissa. Muutama päivä myöhemmin Isabella II kruunattiin Jerusalemin kuningattareksi. Isabella saapui Italiaan kahdenkymmenen keittiön kanssa, jonka Fredrik II oli lähettänyt tuomaan hänet isänsä luo ja meni naimisiin henkilökohtaisesti Frederick II:n kanssa Brindisin katedraalissa 9. marraskuuta 1225.[6] Seremonian aikana Frederick julisti itsensä Jerusalemin kuninkaaksi ja huolehti välittömästi siitä, että hänen uusi appinsa John of Briennen, nykyinen Jerusalemin valtionhoitaja, syrjäytettiin ja hänen oikeutensa siirrettiin hänelle. Nykyaikaiset kronikat kuvailivat eksoottisia hääjuhlia, joita pidettiin Orian linnassa, ja hänen isänsä John of Briennen närkästynyttä reaktiota, jolla ei nyt ole kuninkaallista auktoriteettia. == Perintö == Jolanda kuoli 16-vuotiaana poikansa syntymän aiheuttamiin komplikaatioihin. Pojasta tuli Sisilian ja Jerusalemin kuningas Konrad IV. == Lähteet == Luokka:Jerusalemin kuningaskunta Luokka:1210-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1228 kuolleet
Settimio Malvezzi

Settimio Malvezzi (5. huhtikuuta 1817 Rooma – 31. elokuuta 1887 Firenze) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan tenori.Malvezzi Settimio Galileum Autografi, viitattu 9.3.2024 Settimio Malvezzi Archivio Storico Ricordi, viitattu 9.3.2024 Malvezzi oli Adelaide Orsola Appignanin oppilas. Hän aloitti uransa Italiassa ja esiintyi ensimmäisen kerran Pariisin Théâtre- Italienissa 16. joulukuuta 1845. Hän loi Rodolfon roolin Giuseppe Verdin oopperan Luisa Miller kantaesityksessä Napolin Teatro San Carlossa 8. joulukuuta 1849.Stephen L. Parker, Luisa Miller: Performance History OperaGlass 10.4.1996, viitattu 9.3.2024 == Lähteet == Luokka:Italialaiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Vuonna 1817 syntyneet Luokka:Vuonna 1887 kuolleet
Riverbend

Riverbend (s. 1978 tai 1979) on bloggaaja, joka tuli tunnetuksi blogistaan Baghdad Burning jota hän julkaisi 2003–2007. Blogi kertoi vuonna 2003 alkaneesta Irakin miehityksestä ja elämästä sen keskellä. Blogi sai runsaasti huomiota sen kirjoittamisaikana, se julkaistiin kirjana käännöksineen ja siitä tehtiin teatteridramatisointeja. BBC Radio 4 teki viisiosaisen radiodramatisoinnin Woman's Hour -ohjelmaan. == Kirjoittaja == Kirjoittaja jäi anonyymiksi, mutta hän kertoi aloittaessaan olleensa 24-vuotias irakilainen nainen, opiskelleen ulkomailla ja työskennelleen ennen sotaa tietokoneohjelmoijana. Blogin sisällöstä on arvioitu, että hänen eläneen vanhempiensa kanssa, perheensä kuului ylempään keskiluokkaan ja taustaltaan kuului sekä šiia- että sunnimuslimeihin. == Blogin sisältö == Baghdad Burning -blogi kertoi elämästä kun Yhdysvaltain ja Britannian johtama kansainvälinen liittouma syrjäytti diktaattori Saddam Husseinin hallinnon Irakissa vuonna 2003. Kirjoittaja oli voimakkaan sodanvastainen. Kirjoittaja piti liittoumaa miehittäjnä ja heidän yhteistyötä tekevää Irakin hallitustaan nukkehallituksena. Samalla hän oli huolissaan uskonnollisen fanatismin noususta. Yleinen teema blogissa on jokapäiväinen elämä, turvallisuustilanteen romahtaminen sekä elinmahdollisuuksien kaventuminen. Kirjoittaja lopetti kirjoittamisen kun perhe lähti pakolaisiksi Syyriaan 2007. Vuonna 2013 hän kirjoitti vielä lyhyen päivityksen siitä, että he olivat muuttaneet Syyriasta ennen sen romahtamista toiseen arabimaahan jossa olivat eläneet vuoden, jonka jälkeen olivat muuttaneet kolmanteen Lähi-idän maahan jossa elävät nyt. == Vastaanotto == SFGaten arvostelun blogi kuvaa onnistuneesti sodan inhimillisiä ja yhteiskunnallisiä vaikutuksia. Se kuitenkin on hyvin polarisoitunut ja pitää koalitiota syyllisenä, mutta häiritsevästi ohittaa Saddam Husseinin hallinnon ajan julmuuden ja tyrannian. Blogi sai vuonna 2005 kolmannen palkinnon Lettre Ulysses Award for the Art of Reportage -sarjassa ja Bloggie Award -palkinnon vuonna 2006. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Riverbend: Baghdad Burning Luokka:Tunnistamattomat henkilöt Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Bloginpitäjät Luokka:Irakilaiset kirjailijat
Marita Vihervuori

Marita Vihervuori on suomalainen ulkomaantoimittaja. Hän toiminut muun muassa Turun Sanomien, Aamulehden ja Austria Presse Agenturin ulkomaankirjeenvaihtajana. Hänen toimipaikkansa on pitkään ollut Wien, ja hän on erikoistunut Lähi-idän ja Balkanin alueeseen. Vihervuoren ura alkoi 1960-luvulla, kun hän kirjoitti matkoiltaan aikakausilehtiin juttuja kulttuurista, matkailusta ja politiikasta. Vihervuori on myös kirjoittanut matkoistaan kirjoja, jotka ovat tyyliltään sekoitus historiaa ja kirjoittajan matkakertomuksia. Hän on kirjoittanut muun muassa Gaddafin Libyasta ja Jugoslavian hajoamissodista. Lisäksi hän on kirjoittanut muutamia lastenkirjoja ja tietokirjoja. Vuonna 2003 Vihervuori valittiin vuoden freelance-toimittajaksi. == Teokset == * Treblinkan viimeinen juutalainen (2013) * Pieni siilikirja (2012) * Tee itse terveyssnapsit, -viinit ja -liköörit (2012) * Tee itse herkulliset hillot, hyytelöt ja marmeladit (2010) * Ötzi, Alppien jäämies (2010) * Musti, maailmankansalainen (2005) * Tervetuloa helvettiin (1999) * Myötäeläjän muistelmat (1990) * Iran, maa mullahin varjossa Allahin nimeen (1989) * Maailmanuskonnot tänään (1989) * Gaddafin vihreät kunnaat (1987) * Pekka Haukinen (1984) * Muru siilinen (1983) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Ulkomaankirjeenvaihtajat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Pakaan saha

Pakaan saha oli Koskisen Oy:n omistama saha, joka toimi Orimattilassa Pakaalla. Saha perustettiin vuonna 1901, kun Lahti–Loviisa-rautatie avattiin väliaikaiselle liikenteelle. Saha toimi aina vuoteen 1977 ja sahan kuivaamoa 1979 asti, kunnes se tuhoutui tulipalossa. Nykyään sahan entisellä paikalla on vain metsää. Luokka:Suomen sahateollisuus Luokka:Orimattila Luokka:Suomen teollisuushistoria
Hannu Isotalo

Hannu Antero Isotalo (s. 27. toukokuuta 1947 Nurmes) on suomalainen diplomi- insinööri ja yritysjohtaja, joka on saanut vuorineuvoksen arvonimen. Viitattu 9.3.2024. Isotalo syntyi poliisi, maanviljelijä, toimitusjohtaja Feliks Nikolai Isotalon ja terveyssisar Aino Amanda Pousin perheeseen. Hän avioitui 1969 Meeri Marketta Mattilan kanssa. Isotalo tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1967 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1972. Hän oli Lujabetoni Oy:n, vuodesta 1992 Luja-Yhtiöt Oy ja vuodesta 1998 Lujatalo Oy, tekninen ja kaupallinen johtaja 1972–1974, toimitusjohtaja 1974–2003 ja yrityksen hallitustehtävissä aina vuoteen 2020 asti. Isotalolla on ollut myös useita liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1985–2000 ja kaupunginhallituksen jäsen 1985–1988 ja puheenjohtaja 1993–1996. Vuorineuvoksen arvonimen Isotalo sai 2013. (ei-vapaa) (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset insinöörit Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuorineuvokset Luokka:Kuopion kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Elvin

Elvin on alkuperältään englantilainen miehen etunimi. Nimi on mahdollisesti peräisin muinaisenglantilaisesta nimestä Ælfwine, jonka alkuosa on joko eräänlaista maanalaista olentoa tarkoittava sana alf ja loppuosa ystävää tarkoittava sana wine, tai toisen selityksen mukaan Æthelwine, joka tarkoittaa jalosukuista ystävää tai parasta ystävää. Suomessa nimi Elvin on helmikuuhun 2024 mennessä annettu noin 280 miehelle ja ainakin yli kymmenelle naiselle. Vuodesta 2025 lähtien Elvinin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 9. maaliskuuta. == Tunnettuja Elvin-nimisiä == * Elvin Hayes (s. 1945), yhdysvaltalainen koripalloilija * Elvin Jones (1927–2004), yhdysvaltalainen jazzmuusikko == Lähteet == Luokka:Etunimet
Molly Caudery

Molly Caudery (s. 17. maaliskuuta 2000 Truro) on englantilainen seiväshyppääjä. Hän on sisäratojen maailmanmestari. Hän edustaa Cornwall AC -seuraa. Caudery saavutti Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hopeaa Britannian alle 18-vuotiaiden ennätystuloksella 435 cm. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän sijoittui viidenneksi Britannian alle 20-vuotiaiden ennätystä sivunneella tuloksella 440. Saman vuoden Tampereen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän oli yhdeksäs. Berliinin EM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Caudery saavutti Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 hopeaa tuloksella 445 cm. Hän karsiutui loppukilpailusta Eugenen MM-kilpailuissa 2022. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa 2022 hän saavutti Englannin edustajana hopeaa tuloksella 445. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui seitsemänneksi. Caudery sijoittui Budapestin MM-kilpailuissa 2023 viidenneksi tuloksella 475 cm. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Glasgow'ssa 2024 tuloksella 480 cm. Rooman EM- kilpailuissa 2024 Caudery saavutti pronssia tuloksella 473 cm. Pariisin olympialaisissa 2024 Caudery jäi karsinnassa ilman tulosta. Ennätyksensä 492 cm Caudery hyppäsi Toulousessa 22. kesäkuuta 2024. Caudery on voittanut Britannian-mestaruuden ulkoradoilla 2023 ja 2024 sekä sisäradoilla 2018 ja 2024. Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen superliigassa hän on ollut kolmas 2021. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset seiväshyppääjät Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Superboy

Superboy on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota esitettiin vuosina 1988-1992. Sarja kertoi nuoren Teräsmiehen eli Clark Kentin elämästä tämän toimiessa Teräspoikana. Sarjaa esitettiin neljä tuotantokautta ja 100 jaksoa. Sarjan kolmannella kaudella sarja uudelleennimettiin The Adventures of Superboyksi. ==Näyttelijät== Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintasarjat Luokka:Yhdysvaltalaiset scifi-sarjat
Patrick Ky

Patrick Ky (s. 6. lokakuuta 1967 Antony) on ranskalainen virkamies.Patrick Ky 1\. syyskuuta 2013 lähtien hän on toiminut Euroopan unionin lentoturvallisuusvirasto (EASA) puheenjohtajana.Patrick Ky Hän on valmistunut École polytechniquesta (1986) ja École nationale de l’aviation civilestä (1989)Ils sont diplômés de l'ENAC, ja hän johti aiemmin SESAR- yhteisyritystä.Patrick Ky nommé à la tête de l’EASA Hän seurasi Patrick Goudouta AESAn johdossa. Hänet valittiin uudelleen vuonna 2018 uudelle viisivuotiskaudelle vuoteen 2023 asti.Patrick Ky renommé à la tête de l’EASA == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ranskalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1967 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Neljän tuulen talo

Neljän tuulen talo (Odd Man Out) on Carol Reedin ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1947. Pohjois-Irlantiin sijoittuvan mustavalkoisen elokuvan pääosia näyttelevät James Mason, Robert Newton ja Kathleen Ryan. ==Juoni== Toisen maailmansodan jälkeisessä Pohjois-Irlannissa vastarintaliikkeen johtaja Johnny McQueen (James Mason) tappaa vahingossa vartijan epäonnistuneessa ryöstöyrityksessä, jolla pyrkii rahoittamaan ryhmänsä toimintaa. Poliisin etsimänä McQueen kärsii myös omantunnon tuskia tapauksen johdosta. Kaikkien tuntemasta miehestä luvataan iso löytöpalkkio, minkä jälkeen McQueen saa huomata, ettei entisiin ystäviinkään voi enää luottaa. ==Vastaanotto== Neljän tuulen talo palkittiin ensimmäisessä Bafta- palkintogaalassa 1949 parhaana brittielokuvana Hakutulos 'odd man out', awards.bafta.org. Viitattu 9.3.2024. ja oli Oscar-ehdokkaana leikkauksestaan. Sekä ohjaaja Carol Reed että näyttelijä James Mason pitivät Neljän tuulen taloa oman uransa parhaana elokuvatyönä. Ohjaaja Roman Polanski on usein maininnut sen suosikkielokuvanaan. Elokuva sai Suomessa ensi-iltansa tuoreeltaan 1947 ja uudelleen 1959. Se on esitetty televisiossa 1966 (TV1) ja 1987 (TV3) sekä julkaistu DVD:nä 2009. Helsingin Sanomien tv-sivulla marraskuussa 1987 Mikael Fränti piti James Masonia ainoana oikeana näyttelijänä rooliin, koska tämä kykenee antamaan siihen itsestään kekseliäisyytensã ja luovuutensa ansiosta. Fräntistä Neljän tuulen talo osoittaa myös ohjaaja Reedin kykyä luoda lataavia tilanteita ja ahdistavia tunnelmia. Myös Robert Kraskerin mustavalkokuvaus on hänestä erinomaista, ja monet mestarilliset kohtaukset seuraavat toisiaan Johnny McQueenin kujanjuoksussa läpi öisen ja lumisen Belfastin. ==Uusintaversio== Robert Alan Arthurin ohjaama ja Sidney Poitierin tähdittämä Viimeinen laukaus (The Lost Man, 1969) on uudelleenfilmatisointi samasta tarinasta, sijoitettuna Pohjois- Irlannin levottomuuksien sijaan Yhdysvaltojen kansalaisoikeustaisteluihin. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1947 brittiläiset elokuvat Luokka:Carol Reedin ohjaamat elokuvat Luokka:Mustavalkoelokuvat Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:Pohjois-Irlannin levottomuudet
Herzi Halevi

Herzl ”Herzi” Halevi (; s. 17. joulukuuta 1967) on Israelin puolustusvoimien nykyinen komentaja. Hän astui virkaansa tammikuussa 2023. Aikaisemmalla urallaan hän toimi laskuvarjojoukoissa, Sayeret Matkalin komentajana sekä asevoimien eteläisen alueen komentajana. Sotilasarvoltaan hän on kenraaliluutnantti. ==Elämäkerta== ===Nuoruus=== Herzi Halevi syntyi 17. joulukuuta 1967 Jerusalemissa. Perhe oli Halevin äidin puolelta asunut Jerusalemissa sukupolvien ajan. Isä oli puolestaan muuttanut Venäjältä. Isä oli myös sionistisen Irgunin jäsen. Nimensä Halevi sai kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967 Länsimuurin valtauksen yhteydessä laskuvarjojoukoissa surmansa saaneen setänsä mukaan. Halevi sai kasvatuksen uskonnollisena juutalaisena. ===Sotilasura=== Halevi aloitti sotilaspalveluksen laskuvarjojoukoissa 18-vuotiaana vuonna 1985 saaden upseerikoulutuksen, minkä jälkeen hän toimi joukkueen johtajana. Myöhemmin hän siirtyi edelleen eliittiyksikkönä pidettyyn Sayeret Matkal -tiedusteluosastoon. Varhaisen sotilaspalveluksensa aikana hän otti osaa esimerkiksi taisteluissa Hizbollahia vastaan. Vuonna 2001 hän yleni Sayeret Matkalin komrentajaksi. Myöhemmin hän johti prikaatia Länsirannalla ja vuonna 2009 laskuvarjojoukkoja Gazan kaistalla toteutetun operaatio Valettu lyijy aikana. Vuonna 2011 Halevista tuli Galilean divisioonan komentaja Libanonin rajalla ja vuonna 2018 hänestä tuli Israelin asevoimien eteläisen alueen komentaja. ===Asevoimien komentajana=== Puolustusministeri Benny Gantz nimitti Halevin Israelin asevoimien seuraavaksi komentajaksi syyskuussa 2022 ja hän astui virkaansa 16. tammikuuta 2023 korvaten aikaisemman komentaja Aviv Kohavin. Hamas toteutti suuriluontoisen hyökkäyksen Gazan kaistalta Israelin puolelle lokakuussa 2023. Yli tuhat israelilaista sai surmansa ja yli 200 otettiin panttivangeiksi. Halevi tunnusti tapahtumien olleen asevoimien huomattava epäonnistuminen. Halevi sanoi asevoimien aloittavan tutkinnan epäonnistumisien syistä. Hamasin hyökkäystä seurasi Israelin maahyökkäys Gazan kaistalle. Tammikuussa 2025 Halevi ilmoitti aikovansa erota tehtävistään 6. maaliskuuta. Halevi otti omien sanojensa mukaan vastuun Israelin siviilien suojelun epäonnistumisesta viitaten Hamasin hyökkäykseen lokakuussa 2023. ==Yksityiselämä== Halevi asuu Kfar HaOranimin siirtokunnassa Palestiinan Länsirannalla lähellä Israelin rajaa. Hän on naimisissa ja parilla on neljä lasta. Halevi on opiskellut filosofiaa Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. ==Lähteet== Luokka:Israelilaiset kenraalit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1967 syntyneet
Kathleen Ryan

Kathleen Ryan (8. syyskuuta 1922 – 11. joulukuuta 1985) oli irlantilainen näyttelijä, joka näytteli monissa brittiläisissä ja yhdysvaltalaisissa elokuvissa vuosina 1947–1957. The Irish Times listasi vuonna 2020 parhaita irlantilaisia elokuvanäyttelijöitä kautta aikojen ja sijoitti Ryanin sijalle 40. ==Elokuvia== * Neljän tuulen talo (Odd Man Out, 1947) * Kapteeni Boycott (Captain Boycott, 1947) * Kristoffer Kolumbus (Christopher Columbus, 1949) * Raivoisaa valtaa (The Sound and Fury, 1950) * Kaikki puolestasi (Captain Lightfoot, 1954) * Tyttö järjestää kaiken (Jacqueline, 1956) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Irlantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Sarjasaippo

Sarjasaippo (Iberis umbellata) on saippojen sukuun kuuluva laji. Se kasvaa 20–30 cm korkeaksi. Se kukkii runsaasti heinäkuulta syyskuulle. Kukinnot ovat terttuja, jotka ovat yleensä ruusunpunaisia tai valkoisia ja tuoksuvia. Kasvi soveltuu kivikkoon, se viihtyy aurinkoisella tai puolikuivalla kasvupaikalla ja se viihtyy sekä kuivassa että tuoreessa kasvualustassa. Siemenet kylvetään toukokuussa suorakylvönä avomaalle. Kasvi soveltuu leikkokukaksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Sarjasaippo (Iberis umbellata) * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Iberis umbellata * UniProt: Taxonomy - Iberis umbellata Luokka:Saipot
Rautaviiriö

Rautaviiriö (Mesua ferrea) on viiriöiden sukuun kuuluva laji. Sitä esiintyy trooppisilla alueilla. Sen kukat ovat valkoisia. Kasvin siemeniä käytetään ihonhoitotuotteisiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Mesua ferrea * UniProt: Taxonomy - Mesua ferrea * Flora of China: Mesua ferrea Luokka:Pallopuukasvit Luokka:Uhanalaiset kasvit
Lypovets

Lypovets () on kaupunki Ukrainan Vinnytsjan alueen Vinnytsjan piirissä. Kaupunki sijaitsee Etelä-Bugin valuma-alueeseen kuuluvan Sobjoen varrella, maanteitse noin 45 kilometriä aluekeskus Vinnytsjasta itään. Tammikuun keskilämpötila on −6,6 ja heinäkuun +18,9 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 635 millimetriä. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 7 958 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 9 406 asukasta, jotka olivat etnissti pääosin ukrainalaisia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 9 764 asukasta. Seudun pitkästä asutushistoriasta kertoo, että pikkakunnalta on löydetty skyyttien ja pronssikauden hautakummut. Myös antiikin ajan kolikoita on löydetty. Joidenkin tutkijoiden mukaan nykyisen Skakunkan pienalueen paikalla sijaitsi mahdollisesti venäläisessä kroniikassa (1150) kuvattujen mustahuppujen keskuspaikka Kunil. Paikkakunta mainitaan historiallisissa dokumenteissa ensimmäisen kerran 1545 tai 1601. Lublinin unionin solmimisen seurauksena alueen hallinta siirtyi Liettuan suuriruhtinaskunnalta Puolalle 1569. Magdeburgin oikeudet paikkakunta sai vuonna 1606. Puolan toisessa jaossa (1793) paikkakunnasta tuli osa Venäjän keisarikuntaa. Kaupunkityyppisen taajaman aseman paikkakunta sai 1925; kaupungiksi Lypovets nimettiin vuonna 2001. Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen Lypovets on kuulunut Vinnytsjan piiriin; sitä ennen (1923-2020) se oli Lypovetsin piirin hallintokeskus. Lypovets 28.jpg|Sobjoki Lypovetsissä. Th.lypovets.jpg|Katunäkymä Lypovetsistä. Rada.lypovets.jpg|Lypovetsin kaupungintalo. Lypovets 41.jpg|Kulttuuritalo. Library in Lypovets.jpg|Lypovetsin kirjasto. 0906 kosciol lipowiec.jpg|Kirkko Lypovetsissä. Липовець курган.jpg|Pusikon peittämä skyyttien ajan kurgan. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Vinnytsjan alueen kaupungit Luokka:Vinnytsjan piiri
Rolf Carpelan

Rolf Maximilian Carpelan (11. maaliskuuta 1864 Uskela – 30. heinäkuuta 1958) oli suomalainen vapaaherra, kapteeni ja toimitusjohtaja.Kuka kukin on 1954Adelsvapen-Wiki : Friherrliga ätten Carpelan nr 281, tabell 12Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961 Rolf Carpelanin vanhemmat olivat kapteeni, vapaaherra Otto Maximilian Carpelan ja Aurora Lovisa Wasenius. Hän kävi Haminan kadettikoulun 1886 ja oli upseerina 2. Turun suomalaisessa tarkk'ampujapataljoonassa 1886–1902. Sotilasuralta hän erosi kapteenin arvoisena. Suomen sisällissodan aikana Carpelan oli Turun suojeluskunnan päällikkönä. Carpelan oli toiminimen Gust. A. Lindblom eftertr. toimitusjohtajana 1902–1904, Turun Veneveistämön toimitusjohtajana 1904–1913 sekä Antskogin verkatehdas Oy:n prokuristina 1904–1906 ja toimitusjohtajana 1907–1925. Carpelan oli Keskinäinen vakuutusyhtiö Sammon johtokunnan jäsenenä vuodesta 1907, johtokunnan puheenjohtajana 1916–1937 ja tapaturmavakuutusosaston päällikkönä 1925–1939 sekä hallintoneuvoston jäsenenä 1939–1958. Hän oli Åbo teaterhus Ab:n toimitusjohtajana 1911–1958 ja Säästöpankki Fortunan johtokunnan puheenjohtajana 1921–1932 sekä isännöitsijänä vuodesta 1933. Lisäksi Carpelan oli johtokunnan jäsenenä Turun säästöpankissa vuodesta 1911, Turun elinkorkolaitoksessa vuodesta 1912, Littoisten Oy:ssä 1904–1917, Akaan Höyrysaha Oy:ssä 1920–1927 sekä Luottovälitys Oy:ssä 1927–1958, josta ajasta johtokunnan puheenjohtajana 1932–1958. Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä Carpelan oli 1910–1916 ja Åbo Akademin hallituksen jäsenenä 1928–1931 ja valtuuskunnan jäsenenä 1917–1958. Rolf Carpelan oli naimisissa 1896–1945 kauppaneuvos Gustaf Adolf Lindblomin tyttären Märta Maria (Mary) Lindblomin (1871–1945) kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kenraali Mannerheim johtaja Carpelanin vieraana Paraisilla kesällä 1924, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna) Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Turun kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
El Ouedin maakunta

El Ouedin maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian itäosassa. Sen keskus on El Ouedin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 35 751,8 neliökilometriä. Asukkaita on 700 900 henkeä (vuonna 2020, arvio). El Ouedin maakunta rajoittuu etelässä Ouarglan, lännessä Touggourtin ja El Meghaïerin sekä pohjoisessa Biskran, Khenchelan ja Tébessan maakuntiin ja idässä Tunisiaan. Luonnonalueita ovat chottien täyttämä vajoama pohjoisessa, hiekkainen Soufin keidasalue ja Itäinen Iso erg etelässä. Ilmasto on kuiva ja kuuma, ja lämpötilan vaihtelut ovat suuria. Maakunta jakautuu hallinnollisesti kymmeneen piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 22 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Bayadha, Debila, El Oued, Guemar, Hassi Khalifa, Magrane, Mih Ouansa, Reguiba, Robbah ja Taleb Larbi. El Meghaïerin maakunta erotettiin El Ouedista vuonna 2015 ja se sai täyden itsehallinnon vuonna 2021. El Ouedista on maantieyhteydet Biskraan, Tébessaan, Touggourtiin ja Tunisiaan. Guemarissa on kotimaanliikenteen lentoasema. Maakunnan pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Chotteilla tuotetaan suolaa. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. El Ouedissa toimii Hamma Lakhdarin yliopisto. Nähtävyyksiä ovat seudun luonto suolajärvineen sekä vanhat linnoitukset ja zawiyat. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * El Ouedin matkailusivusto , , Luokka:Algerian maakunnat
Humanisticum (tiedekuntajärjestö)

Humanisticum ry on vuonna 1966 perustettu Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan tiedekuntajärjestö. Humanisticum ajaa humanistien etua yliopistolla, ylioppilaskunnassa ja yliopiston ulkopuolella sekä toimii linkkinä tiedekunnan ja ainejärjestöjen välillä. Humanisticumilla on 36 jäsenjärjestöä, joiden opintoaloilla opiskelee yhteensä noin 8 000 opiskelijaa. == Toiminta == Humanisticum järjestää humanistiopiskelijoille yhteistä poikkitieteellistä toimintaa ja pyrkii edistää opiskelijoiden etua tiedekunnassa ja sen ulkopuolella. Humanisticum hallinnoi myös Humanistiklusterin tiloja, jotka sijaitsevat Uuden ylioppilastalon viidennessä kerroksessa. Humanisticum järjestää myös Humanistispeksiä. == Historia == Humanisticum perustettiin vuonna 1966 Helsingin yliopiston silloisen historiallis-kielitieteellisen osaston opiskelijoiden kattojärjestöksi. Virkailijakunta muodostui alkuvuosina vain kahdesta luottamusmiehestä, jotka hoitivat tiloihin liittyviä asioita. Yhdistysmuotoiseksi Humanisticum järjestäytyi 3. helmikuuta 1967. Vuosina 1978–1988 Humanisticumilla oli hyvin vähän toimintaa, mutta opintoasioihin kohdistuva aktiivisuus voimistui 80-luvun loppua kohden, mikä näkyi Humanisticumin uutena elvyttämisenä. Humanisticumin oma lehti Metateesi ilmestyi ensi kertaa vuonna 1989 ja aluksi se oli lähinnä filosofian opiskelijoiden teoreettinen temmellyskenttä. Metateesiä julkaistiin vuoteen 1996 saakka. 1990-luvulla tärkeimmäksi toimintamuodoksi muodostui keväisin järjestetty “Humanismin päivä” illanviettoineen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Humanisticumin verkkosivut * Humanistispeksin verkkosivut Luokka:Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta
Carl von Heidenstam

Carl Gerhard von Heidenstam (14. marraskuuta 1876 Konstantinopoli, Osmanien valtakunta – 11. maaliskuuta 1939 Helsinki) oli ruotsalainen diplomaatti ja Ruotsin Suomen-lähettiläs 1931–1939.Ministeri von Heidenstam kuollut, Helsingin Sanomat, 11.03.1939, nro 68, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Von Heidenstamin isä, kamariherra Oscar Gustaf von Heidenstam oli Ruotsin lähettiläänä Konstantinopolissa ja myös hänen isoisänsä oli palvellut Ruotsin ulkoasiainhallinnossa. Heidenstam päätti lakitieteelliset opintonsa vuonna 1901 ja oli sitten jonkin aikaa työssä kauppakollegiumissa ja Tukholman raastuvanoikeudessa. Diplomaatin uransa von Heidenstam aloitti 1901 attaseana Ruotsin Pietarin lähetystössä. Hän yleni siellä toiseksi lähetystösihteeriksi 1904 ja 1905 ensimmäiseksi lähetystösihteeriksi. Hän oli 1906–1910 lähetystösihteerinä Kööpenhaminassa ja sitten lähetystöneuvoksena Pietarissa 1910–1916. Heidenstam palasi 1917 Tukholmaan ja oli aluksi toimessa ulkoasiainministeriössä ja sitten jäsenenä valtion kauppakomissionissa, Oy Handionin johtajana sekä useiden muiden yhtiöiden johtokunnan jäsenenä. Hän siirtyi 1923 Moskovaan vientiyhdistyksen kauppalähetyskunnan puheenjohtajaksi ja hänestä tuli samana vuonna Moskovan v.a. asiainhoitaja ja pian senjälkeen Ruotsin lähettiläs Moskovaan. Vuonna 1930 Heidenstam nimitettiin lähettilääksi Ankaraan ja Sofiaan ja vuonna 1931 Ruotsin lähettilääksi Helsinkiin. Helsingin kautensa aikana Heidenstam tutustui erinomaisen hyvin Suomen oloihin. Heidenstam harrasti eri urheilulajeja ja metsästystä. Hän oli vakinainen jäsen kuningas Kustaa V:nnen metsästysseuroissa, pelasi golfia ja tennistä ja harrasti myöskin autoilua ja hiihtoa. Helsingin Olaus Petri-kirkossa 14. maaliskuuta 1939 järjestetyn surujuhlan jälkeen Heidenstamin ruumis kuljetettiin Helsingistä Tukholmaan panssarilaiva Ilmarisella. Tukholman Suurkirkossa pidetyn siunaustilaisuuden jälkeen Heidenstam haudattiin Lidingön hautausmaalle. Ministeri von Heidenstamin viimeinen matka. Surujuhla Olaus Petri-kirkossa. Panssarilaiva "Ilmarinen" tuo vainajan tomun Tukholmaan, Helsingin Sanomat, 15.03.1939, nro 72, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotMinisteri von Heidenstamin hautaus Tukholmassa, Helsingin Sanomat, 16.03.1939, nro 73, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset diplomaatit Luokka:Ruotsalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1876 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet