EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kokkolan seudun rauhanyhdistys

Kokkolan seudun rauhanyhdistys on Kokkolassa sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen keskeisintä toimintaa ovat seurojen järjestäminen. Seuroja järjestetään muutamia kertoja vuodessa myös alueen kirkoissa. Rauhanyhdistys järjestää myös ruotsinkielisiä seuroja. Kokkolan seudun rauhanyhdistys on perustettu vuonna 1978. Nykyinen toimitalo on rakennettu ja otettu käyttöön vuonna 1995. Vuonna 2011 Kokkolan seudun rauhanyhdistykseen kuului 769 jäsentä. Kokkolan seudun rauhanyhdistys on jäsenmäärältään Suomen kuudenneksi suurin rauhanyhdistys. == Katso myös == * Uskonto Kokkolassa * Uskonto Keski-Pohjanmaalla == Lähteet == Luokka:Kokkolan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kokkolan seurakunnat Luokka:Vanhoillislestadiolaiset rauhanyhdistykset
George Morikawa

George Morikawa (jap. 森川 ジョージ, Morikawa Jōji, s. 17. tammikuuta 1966, Tokio, Japani) on japanilainen mangaka. Hänen kuuluisin työnsä on vuodesta 1989 asti julkaistu Hajime no Ippo nyrkkeilymanga, jonka pokkaripainoksia on myyty yli 100 000 000 kappaletta. Sarjasta on tehty myös kolme animesarjaa, kaksi animoitua elokuvaa sekä teatterinäytös. Morikawa on voittanut Kondansha mangapalkinnon vuonna 1991. Vuonna 2012 Morikawa julkaisi viiden luvun mittaisen tarinan Japanin vuoden 2011 maanjäristyksistä. Morikawa on toiminut myös nyrkkeilyvalmentajana ja omistaa JB Sports Boxin Gym nyrkkeilysalin Tokion Adachin kaupunginosassa. == Teokset == * Hajime no Ippo (1989–) * Ai ni Iku yo (2012) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * George Morikawa X:ssä * JB Sports Boxing Gymin kotisivut Luokka:Japanilaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Rovaniemen rauhanyhdistys

Rovaniemen rauhanyhdistys on Rovaniemellä sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen keskeisintä toimintaa ovat seurojen järjestäminen. Vuonna 2011 Rovaniemen rauhanyhdistykseen kuului 695 jäsentä. Rovaniemen rauhanyhdistys on jäsenmäärältään Suomen seitsemänneksi suurin rauhanyhdistys. == Historia == Rovaniemen rauhanyhdistys on perustettu vuonna 1905. Rauhanyhdistys on pitänyt pyhäkoulua 1920-luvulta saakka. Rauhanyhdistys oli sota-aikaan saksalaisten vuokraama majoitustila. Toisen maailmansodan aikana rauhanyhdistyksen toimitalo poltettiin. Uuden rakentaminen viivästyi talousvaikeuksien vuoksi. Seuroja pidettiin tämän vuoksi väliaikaisesti kodeissa ja parakkikirkossa. == Lähteet == Luokka:Rovaniemen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Rovaniemen seurakunnat Luokka:Vanhoillislestadiolaiset rauhanyhdistykset
Luettelo Sudanin kansallispuistoista

Luettelo Sudanin kansallispuistoista sisältää tietoja Sudanin kansallispuistoista. Kansallispuisto Sijainti Huom. Dinderin kansallispuisto Sennar, An-Nil al-Azraq ja Al-Qadarif Unescon ehdokaslistalla Dungonabinlahden–Mukkawarin kansallispuisto Al-Bahr al-Ahmar meri, Unesco maailmanperintökohde Jabel Al Hassanian kansallispuisto Nahr an-Nil Unescon ehdokaslistalla Radomin kansallispuisto Etelä-Darfur Unescon ehdokaslistalla Suakinin saariston kansallispuisto Al-Bahr al-Ahmar Punaisen meren rannalla Sanganebin kansallispuisto Al-Bahr al-Ahmar, Punainen meri meri, Unesco maailmanperintökohde Wadi Howarin kansallispuisto Pohjois-Darfur Unescon ehdokaslistalla == Lähteet == Luokka:Sudanin maantiede Sudan
Kajaanin rauhanyhdistys

Kajaanin rauhanyhdistys on Kajaanissa sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen keskeisintä toimintaa ovat seurojen ja hartaustilaisuuksien järjestäminen. Rauhanyhdistys järjestää niitä omalla toimitalolla sekä kodeissa, kirkoissa ja seurakuntien muissa toimitiloissa eri puolilla Kainuuta. Vuonna 2011 Kajaanin rauhanyhdistykseen kuului 633 jäsentä. Kajaanin rauhanyhdistys on jäsenmäärältään Suomen kahdeksanneksi suurin rauhanyhdistys. Rauhanyhdistyksen toimitalo on valmistunut vuonna 2001. == Lähteet == Luokka:Kajaanin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kajaanin seurakunnat Luokka:Vanhoillislestadiolaiset rauhanyhdistykset
Ylivieskan rauhanyhdistys

Ylivieskan rauhanyhdistys on Ylivieskassa sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Ylivieskan rauhanyhdistys järjestää hartaustilaisuuksia, seuroja. Niitä pidetään omien toimitalojen lisäksi mm. kodeissa, palvelutaloissa ja kirkoissa. Vuonna 2011 Ylivieskan rauhanyhdistykseen kuului 625 jäsentä. Ylivieskan rauhanyhdistys on jäsenmäärältään Suomen yhdeksänneksi suurin rauhanyhdistys. Ylivieskan rauhanyhdistyksen toimintatalo on vihitty käyttöön 3. marraskuuta 2001. Rakennuksessa on 650-paikkainen seurasali, 240-paikkainen kahvio, keittiö- ja kerhotilat. Rakennukseen mahtuu kaikkiaan noin 1000 seuravierasta. Huoneistoala on 1560 m2. Toimitalon on suunnitellut Arkkitehtitoimisto Jorma Paloranta Ylivieskasta. == Historia == Lestadiolainen kristillisyys juurtui Kalajokilaaksoon 1860-luvulla. Ensimmäiset lestadiolaisseurat pidettiin Raudaskylällä. Rauhanyhdistys perustettiin 7. tammikuuta 1896, jolloin jäseniä oli noin 100. Seuroja järjestettiin kodeissa ja Siltalan seurahuoneessa. Syksyisin ja keväisin rauhanyhdistys järjesti suuria seuroja, joiden väkimäärä kohosi 3 000–4 000 henkeen. 1930-luvun alussa yhdistyksessä oli mukana noin 400 henkilä. Rauhanyhdistyksen toimitalo rakennettiin vuonna 1953 Virastokadun varteen. Toiminnan kehitys edellytti lisätilaa ja laajennuksia tehtiin vuosina 1969 ja 1977. 1980- ja 1990-luvuilla yhdistyksen jäsenmäärä nousi noin 600 jäseneen ja toimitilat kävivät ahtaiksi. Vuonna 1996 tehtiin päätös uuden toimitalon rakentamisesta. == Suviseurat == Valtakunnalliset vuosikokousseurat, sittemmin Suviseurat, on järjestetty Ylivieskassa vuosina 1908, 1921, 1950 ja 1963. Väkimäärät näissä seuroissa kasvoivat vuosisadan alun kolmesta tuhannesta vuoden 1963 seurojen noin kolmeenkymmeneen tuhanteen. Vuoden 2008 suviseurojen järjestelyvastuu oli Ylivieskan Rauhanyhdistyksellä yhdessä Sievissä toimivien Rauhanyhdistysten kanssa. Suviseurat pidettiin Sievin puolella, Järvikylällä. == Lähteet == Luokka:Ylivieskan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Ylivieska Luokka:Vanhoillislestadiolaiset rauhanyhdistykset
Kuopion ja ympäristön rauhanyhdistys

Kuopion ja ympäristön rauhanyhdistys on Kuopion Kettulanlahdessa sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Kuopion ja ympäristön rauhanyhdistys järjestää hartaustilaisuuksia, seuroja. Niitä pidetään keskiviikkoisin, lauantaisin ja sunnuntaisin toimitalolla tai seurakuntien tiloissa. Vuonna 2011 Kuopion ja ympäristön rauhanyhdistykseen kuului 574 jäsentä. Kuopion ja ympäristön rauhanyhdistys on jäsenmäärältään Suomen 11. suurin rauhanyhdistys. Rauhanyhdistys on perustettu vuonna 1935. Nykyinen toimitalo on ollut käytössä vuodesta 1987 lähtien. == Katso myös == * Uskonto Kuopiossa * Vanhoillislestadiolaisuus * Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys == Lähteet == Luokka:Kuopion rakennukset ja rakennelmat Rauhanyhdistys Luokka:Vanhoillislestadiolaiset rauhanyhdistykset
Seimelän tyttökoti

Seimelän tyttökoti oli Vihdin Niuhalassa toiminut vuonna 1888 perustettu yksityinen lastenkoti ja koulukoti, joka sai valtion avustustaSeimelän turvakoti, Tietosanakirja. Osa 8, palsta 1028. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 vuodesta 1907 lähtien.Teuvo Viljamaa, Hernberg Bertha, Vihti.fi, viitattu 5.11.2023 (pdf) Lastenkodin perusti Berta Hernberg (1864 Helsinki – 1941), joka johti sitä 38 vuotta. Alkuun sinne otettiin poikiakin, mutta valtionavun ehtona oli, että se olisi tyttöjen turvakoti. Irtautuessaan johtajan tehtävistä Hernberg perusti vuonna 1934 säätiön, joka pyrki toimessaan jatkamaan hänen tavoitteitaan hänen jättämänsä pääoman turvin. Elisabeth Järnefelt asui jonkin aikaa Seimelässä ja kuvasi kirjeissään Seimelän elämänmenoa. Päärakennus on niin sanottu Terijoen huvila, joka hankittiin 1924. Lastenkodin tiloihin tuli 1950-luvulla kotiteollisuuskoulu, sittemmin Vihdin käsi- ja taideteollisuusoppilaitos. Vuodesta 1977 lähtien oppilaitos oli kunnan omistuksessaNiuhalan kylä talot 52-77: 75. Seimelän rakennukset, Rakennusperintö. Vihti.fi, viitattu 5.11.2023 ja siirtyi 2010 JU-design Oy:n omistukseenHistoria. Miniland , viitattu 5.11.2023. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kristiina Valolahti: Berta Hernbergin elämäntyö ja hänen perustamansa säätiö, Vihti: Berta Hernbergin säätiö 1995 * Suvisirkku Talas (toimittaja): Elisabeth Järnefeltin kirjeitä 1881–1929, Helsinki : Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 1996 ISBN 951-717-795-X Luokka:Lastensuojelu Suomessa Luokka:Vihdin historia
Bunkkerintuhoaja

Bunkkerintuhoaja eli Bunker buster on maanalaisia kohteita, kuten bunkkereita ja tunneleita, tuhoamaan tarkoitettu ampumatarvike. Usein tämän tyyppiset aseet ovat voimakkaita lentopommeja tai ohjuksia, jotka voivat tunkeutua syvälle maan sisään. == Historia == === Toinen maailmansota === Toisessa maailmansodassa etenkin Iso-Britannia kehitti tehokkaita lentopommeja saksalaisten kohteita vastaan käytettäviksi. Niitä käytettiin myös maanalaisia laitoksia vastaan, vaikka eivät olleet vain siihen suunniteltuja. Esimerkiksi Tallboy ja Grand Slam olivat nk. "maanjäristyspommeja", jotka romahduttivat paineaalloillaan rakennuksia. "Disney-pommia" käytettiin etenkin sukellusvenesuojia vastaan. === Ydinaseversiot === Bunkkereiden tuhoamista on suunniteltu myös ydinaseilla, joiden tuhovoimalla voisi helposti tuhota syvälläkin olevat kohteet. === Persianlahden sota ja nykyaikaiset bunkkerintuhoajat === Vuonna 1985 Yhdysvalloissa esiteltiin ensimmäiseksi moderniksi bunkkerintuhoajaksi kuvailtu BLU-109. Persianlahden sodassa 1990-luvun alussa yhdysvaltalaisten täytyi kehittää nopeasti syvälle kaivettuja irakilaisten bunkkereita tuhoamaan kykenevä ase. Vanhoista kahdeksan tuumaisen tykin putkista rakennettiin GBU-28 -pommeja, jotka pystyvät lävistämään yli kuusi metriä betonia. Nykyaikaiset bunkkerintuhoajat ovat yleensä täsmäaseita, jotka ohjataan kohteeseen esimerkiksi GPS:n avulla. === 2000-luku === 2000-luvulla Yhdysvalloissa on otettu käyttöön yli 9 tonnia painava termobaarinen GBU-43 eli "Massive Ordnance Air Blast" (MOAB) ja yli 13 tonnia painava GBU-57 eli "Massive Ordnance Penetrator" (MOP). Niiden on tarkoitus tuhota uusista vahvemmistakin betoneista valmistetut bunkkerit. MOAB-pommia käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 2017, kun sillä iskettiin Isisin tunneliverkostoa vastaan Afganistanissa. == Lähteet == Luokka:Ampumatarvikkeet
Tetraliini

Tetraliini (C10H12) eli tetrahydronaftaleeni on aromaattisiin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena. == Ominaisuudet== Huoneenlämpötilassa tetraliini on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen, mutta hyvin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin. Aine reagoi elektrofiilisilla aromaattisilla substituutioilla kuten nitraus-, sulfonointi- ja Friedel–Crafts-reaktioilla. Hapen vaikutuksesta tapahtuu auto- oksidaatio, jossa muodostuu hydroperoksidi. Aromaattisen renkaan vuoksi tetraliinihydroperoksidi on kohtalaisen stabiili, mutta voi räjähtää kuumennettaessa. Yhdiste ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Toistuva ihoaltistus voi aiheuttaa ihotulehduksen.Gerd Collin, Hartmut Höke & Helmut Greim: "Naphthalene and Hydronaphthalenes", teoksessa Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 5.11.2023 : == Valmistus ja käyttö == Tetraliinia valmistetaan pelkistämällä naftaleenia vedyn avulla. Katalyyttinä käytetään nikkeliä ja naftaleenin rikkipitoisuuden on oltava hyvin pieni, jotta katalyytti ei inaktivoituisi. Reaktion sivutuotteena muodostuu dekaliinia. : Tetraliinia käytetään muun muassa naftaleenin vahojen, rasvojen, hartsien, maalien ja rikin liuottimena sekä liuottimena kivihiilen nestetyksessä. Etuna on alhainen haihtuvuus ja korkea leimahduspiste. Liuotin voi olla myös dekaliinin ja tetraliinin seos. Tetraliinista valmistetaan esimerkiksi 1-tetralonia ja 1-naftolia. Tetraliinia käytetään myös lämmönsiirtonesteissäPaul E. Minton: "Heat-Exchange Technology, Nonaqueous Heat-Transfer Media", teoksessa Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2000.. == Lähteet == Luokka:Aromaattiset hiilivedyt
Nassim Boujellab

Nassim Boujellab (; s. 20. kesäkuuta 1999 Hagen, Saksa) on marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan 3. Ligassa pelaavaa Arminia Bielefeldiä. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Marokkolaiset jalkapalloilijat
Alajärven rauhanyhdistys

Alajärven rauhanyhdistys on Alajärvellä sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Alajärven rauhanyhdistyksen keskeistä toimintaa on hartaustilaisuuksien ja seurojen järjestäminen. Vuonna 2011 Alajärven rauhanyhdistykseen kuului 543 jäsentä. Alajärven rauhanyhdistys on jäsenmäärältään Suomen 12. suurin rauhanyhdistys. Alajärven rauhanyhdistys on perustettu vuonna 1948. Rauhanyhdistys on järjestänyt perinteisesti maakunnalliset kesäseurat Alajärven kirkon ympäristössä. == Lähteet == Luokka:Alajärven rakennukset ja rakennelmat Luokka:Alajärven seurakunnat Luokka:Vanhoillislestadiolaiset rauhanyhdistykset
Sievin rauhanyhdistys

Sievin rauhanyhdistys eli Jyringin rauhanyhdistys on Sievissä sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Sievin rauhanyhdistyksen keskeistä toimintaa on hartaustilaisuuksien ja seurojen järjestäminen. Vuonna 2011 Sievin rauhanyhdistykseen kuului 516 jäsentä. Sievin rauhanyhdistys on jäsenmäärältään Suomen 13. suurin rauhanyhdistys. == Historia == Vanhoillislestadiolaisuus juurtui Kalajokilaaksoon 1860-luvulla. Sieviin se tuli vuonna 1867 Lahdenperälle saapuneen seppä Fabian Lahden myötä. Liike levisi nopeasti kaikille kyläkunnille. Seurat kasvoivat vanhoillislestadiolaisten määrän kasvaessa. Jyringin rauhanyhdistys perustettiin vuonna 1938. Samana vuonna perustettiin myös Kiiskilänkylän rauhanyhdsitys. Muita Sieviin perustettuja rauhanyhdistyksiä olivat Leppälän ja Lahden rauhanyhdistykset (1946), Jokikylän rauhanyhdistys (1947) sekä Alapään rauhanyhdistys ja Järvikylän rauhanyhdistys (1951). Jyringin rauhanyhdistys osti Multamäki-tilan vuonna 1939. Myös Lahdeperälle hankittiin oma seurahuone vuosina 1940–41. 1970-luvulla Järvikylän, Jokikylän ja Leppälä- Lahden rauhanyhdistykset liittyivät Jyringin rauhanyhdistykseen. Toiminta keskittyi Jyringin toimitalolle ja vuonna 1972 rakennettua toimitaloa jouduttiin laajentamaan vuosina 1976, 1982 ja 1986. Syyskuussa 2007 toimitalo sai kokonaan uuden 500 hengen seurasalin ja uudet kerhotilat. == Suviseurat == SRK:n suviseurat järjestettiin Sievissä vuonna 1976. Vuoden 2008 suviseurojen järjestelyvastuu oli jälleen Sievin rauhanyhdistyksillä yhdessä Ylivieskan Rauhanyhdistyksen kanssa. == Lähteet == Luokka:Sievi Luokka:Vanhoillislestadiolaiset rauhanyhdistykset
Kiimingin rauhanyhdistys

Kiimingin rauhanyhdistys on Oulun Kiimingissä sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Kiimingin rauhanyhdistyksen toimintaan kuuluu seurojen järjestäminen. Rauhanyhdistyksen toimitalo on vihitty käyttöön elokuussa 2006. Sen seurasaliin mahtuu yli 400 kuulijaa ja kahviossa on istumapaikkoja 170. Lisäksi käytässä on omat tilat lapsi- ja nuorisotyölle. Vuonna 2011 Kiimingin rauhanyhdistykseen kuului 501 jäsentä. Kiimingin rauhanyhdistys on jäsenmäärältään Suomen 14. suurin rauhanyhdistys. == Katso myös == * Uskonto Oulussa * Vanhoillislestadiolaisuus * Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys * Kiimingin seurakunta == Lähteet == Luokka:Oulun rakennukset ja rakennelmat Luokka:Oulun seurakunnat Luokka:Kiiminki Luokka:Vanhoillislestadiolaiset rauhanyhdistykset
Knut Adolf Bäckman

Knut Adolf Bäckman (29. lokakuuta 1821 Ikaalinen – 25. toukokuuta 1868 Turku) oli suomalainen kappalainen ja varapastori, joka laati kuvauksen Jalasjärven kappeliseurakunnasta.Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Knut Adolf Bäckman. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 5.11.2023. Bäckmanin vanhemmat olivat varatuomari Isak Gabriel Bäckman (1781–1849) ja Henrika Kristina Gestrin (k. 1866). Hän kävi Turun lukiota 1839–1842 ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1842. Bäckman vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1844. Bäckman oli kappalaisen apulaisena ja välisaarnaajana Jalasjärvellä 1844–1860 ja vt. kappalaisena Hämeenkyrössä 1860–1865. Hän oli viimeksi Tottijärven kappalaisena 1865–1868. Bäckman sai varapastorin arvon 1860. Suomen Sukututkimusseura : Pappisluettelo - JalasjärviSuomen Sukututkimusseura : Pappisluettelo - HämeenkyröSuomen Sukututkimusseura : Pappisluettelo - Tottijärvi Bäckmanin kirjoittama ruotsinkielinen kuvaus Jalasjärven kappeliseurakunnasta Beskrifting öfver Jalasjärvi capell julkaistiin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran aikakauskirjassa Suomi, tidskrift i fosterländska ämnen 1851 vuonna 1852. Kuvaukseen liittyi myös kartta Jalasjärven kappeliseurakunnan alueesta.Kansalliskirjasto : Karta öfver Jalasjärvi capell Knut Adolf Bäckman oli naimisissa 1849–1864 Amanda Olivia Ammondtin (k. 1864) ja vuodesta 1865 Maria Elisabet Wirbergin (k. 1874) kanssa. Heinolan keskikoulun ja jatkoluokkien lehtori Kuuno Adalbert Talvioja (1865–1933) oli hänen poikansa toisesta avioliitosta. Bäckmanin ja Amanda Ammondtin poika Oswald Heribert Beckman oli ensimmäinen Yhdysvalloissa lääkärintutkinnon suorittanut suomalainen. == Julkaisuja == * Beskrifting öfver Jalasjärvi capell aikakauskirjassa Suomi, tidskrift i fosterländska ämnen 1851. Helsingfors 1852, suomeksi nimellä Jalasjärven kappeli, entisinä ja nykyisinä aikoina. Lillja, Turku 1854, uusi painos Seinäjoki 1923 * Jalasjärven kappeli, entisinä ja nykyisinä aikoina, Toivo Vuorelan suomennos. Jalasjärvi-seuran julkaisu 2. Kansanelämän kuvauksia 13. Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki 1980 == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Tottijärven kappalainen Knut Adolf Bäckman ja 2. puoliso Maria Elisabet Wirberg, valokuva. Museovirasto, Historian kuvakokoelma, Collianderin kokoelma (Finna) Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Vuonna 1821 syntyneet Luokka:Vuonna 1868 kuolleet
Hadi Taqtaş

Möxəmməthadi Xəyrulla ulı Taqtaş (Taqtaşev, , ; 1. tammikuuta 1901 – 8. joulukuuta 1931) oli tataarilainen runoilija ja näytelmäkirjailija, yksi Neuvostoajan modernin tataarirunouden merkittävistä alullepanijoista. Häntä on kuvailtu "tataarien Majakovskiksi". Taqtaşin teokset ”heijastivat vilpitöntä rakkautta kotimaata, luontoa, ihmistä kohtaan, sekä uskoa kommunismin voittoon”. Hänen runoissa ”ei ole perinteistä alkua, toiminnan kehitystä, loppua. Hokemisella oli tärkeä rooli Taqtaşin teosten rakenteessa”. Opiskellessaan Buharan madrasassa Taqtaş oli mukana jadidilaisessa ”Nuoret buharalaiset” -liikkeessä. Taqtaş menehtyi Kazanissa 30-vuotiaana pilkkukuumeeseen. == Teoksia == Runoja * Küktən sörelgənnər (Күктән сөрелгәннәр, 1918) * Üterelgən pəyğəmbər (Үтерелгән пәйгамбәр, 1918) * Açlıq patşa (Ачлык патша, 1920) * Nələt (Нәләт, 1922) * Küləgələr (Күләгәләр, 1922) * Sin doşmanım minem (Син дошманым минем, 1929) * Tragedii synov zemli (Трагедии сынов земли, 1923) * Ğisyan (Гыйсъян, 1923) * Qazan (Казан, 1923) * Pasxa çañnarı (Пасха чаңнары, 1923) * Oktəbr töne (Октябрь төне, 1923) * Nəni razboynik (Нәни разбойник, 1926) * Aq çəçəklər (Ак чәчәкләр, 1929) * Sırqıdı awılı (Сыркыды авылы, 1924) * Dawıldan soñ (Давылдан соң, 1924) * Əydə, enem! (Әйдә, энем!, 1926) * Məxəbbət təwbəse (Мәхәббәт тәүбәсе, 1927) Näytelmiä * Qümelğən qorallar (Күмелгән кораллар, 1927) * Yugalğan maturlıq (Югалган матурлык, 1929) * Kamil (Камил, 1930) == Lähteet == Luokka:Vuonna 1931 kuolleet Luokka:Neuvostoliittolaiset runoilijat Luokka:Tataarinkieliset kirjailijat Luokka:Vuonna 1901 syntyneet
Duncan Kennedy

Duncan Kennedy (s. 1942 Washington D.C.) on yhdysvaltalainen oikeustieteilijä, joka tunnetaan etenkin yhtenä Critical Legal Studies -liikkeen perustajana. Kennedy suoritti alemman korkeakoulututkinnon (Bachelor of Arts) taloustieteessä Harvardin yliopistossa vuonna 1964 ja oikeustieteellisen kandidaatin tutkinnon (LL.B.) Yalen yliopistossa vuonna 1970. Hän toimi myös Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomarin Potter Stewartin lakimiesavustajana. Kennedy toimi Harvardin yliopistossa apulaisprofessorina vuodesta 1971 alkaen ja professorina vuodesta 1976 alkaen. Hän on myös saanut useiden yliopistojen kunniatohtorin arvon. Kennedyn on käsitellyt oikeus- ja yhteiskuntateoriaa, oikeudellisen ajattelun historiaa, oikeussemiotiikkaa, oikeustaloustiedettä, sopimusoikeutta ja lakimieskoulutusta. Hänen oikeustieteelliseen tuotantoonsa kuuluu viisi kirjaa ja kymmenittäin artikkeleita. Kennedyn kenties tunnetuin teos on A Critique of Adjudication (fin de siècle) (1997), jossa hän tarkasteli oikeudellista ratkaisutoimintaa ja sen ideologista luonnetta. Kennedyn mukaan ei ole olemassa mitään riippumattomia ja neutraaleita kriteerejä sille, miten oikeutta tulisi kulloisessakin tapauksessa soveltaa, mutta tuomarit yrittävät saada ratkaisunsa vaikuttamaan ainoilta oikeilta. Hänen mukaansa käsitys tuomareista neutraaleina ja puolueettomina ratkaisuntekijöinä on oikeudellinen fiktio, josta ihmiset pitävät kiinni, koska se vastaa yleistä käsitystä vallanjaosta yhteiskunnassa ja ihmisten psykologista taipumusta suosia koherenssia, varmuutta ja selkeyttä ristiriitaisuuden, epävarmuuden ja sekavuuden sijasta. Kennedy jakaa tuomarit kolmeen ryhmään: aktivistituomareihin (eng. the constrained activist), joiden ratkaisutoiminta perustuu heidän omiin käsityksiinsä oikeudenmukaisuudesta, keskitien kulkijoihin (eng. the difference splitting judge), jotka pyrkivät ratkaisutoiminnassaan kompromissiin eri ääripäiden välillä, ja kaksijakoisiin tuomareihin (eng. the bipolar judge), joiden ratkaisutoimintaa ei ohjaa mikään yhdenmukainen toimintaperiaate vaan he vuorottelevat erilaisten ideologisten vaihtoehtojen välillä. == Teoksia == * Legal Education and the Reproduction of Hierachy (1973) * The Rise and Fall of Classical Legal Thought (1975) * Sexy Dressing etc. (1993) * A Critique of Adjudication (1997) * Legal Reasoning, Collected Essays (2008) == Lähteet == Luokka:Oikeusfilosofit Luokka:Yhdysvaltalaiset oikeustieteilijät Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Abdelhak Achik

Abdelhak Achik (, s. 11. maaliskuuta 1959) on marokkolainen nyrkkeilijä. Hän saavutti pronssia 57 kilon sarjassa Soulin olympialaisissa 1988. Välimeren kilpailuissa Achik voitti kultaa 54 kilon sarjassa Casablancassa 1983 ja 57 kilon sarjassa Latakiassa 1987 sekä saavutti pronssia 57 kilon sarjassa Ateenassa 1991. Hänen veljensä on nyrkkeilijä Mohammed Achik. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Marokkolaiset nyrkkeilijät Luokka:Marokkolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Polusjärven tuulipuisto

Polusjärven tuulipuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Pyhäjoen Polusjärvellä sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 10 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 43 megawattia ja vuosituotanto noin 149 gigawattituntia. Voimalat on suunnitelltut ABO Wind Oy ja Greenpower Finland Oy, ja ne on rakentanut Suomen Hyötytuuli Oy, joka myös omistaa ne. == Yleistä == Tuulivoimapuisto sijaitsee Pyhäjoen Polusperän kylän pohjoispuolella, kolme kilometriä Raahen kuntarajasta ja 21 kilometriä Pyhäjoelta itään. Tuulipuisto on 2,3 kilometriä pitkä, 2,3 kilometriä leveä ja sen kaikki tuulivoimalat sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on noin 2,8 neliökilometriä. Kaava-alueen pinta-ala on kuitenkin 5,8 neliökilometriä. Tuulipuisto sijaitsee Pakokorven, Sudenselän ja Maitolampinkankaan ympäristössä. Tuulivoimalat sijaitsevat 95–103 metrin korkeudella mpy. Tuulivoimalaitokset ovat Vestasin valmistamaa Vestas V150 -mallia. Niiden napakorkeus on 160 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 150 metriä ja kapasiteetti 4,3 megawattia. Tuulipuiston alueelle on rakennettu viisi kilometriä huoltoteitä, jotka alkavat Polusjärven kylältä. Samoja teitä hyödyntää viereinen Oltavan tuulivoimapuisto. Sähkönsiirtoa varten tornien välille on rakennettu maakaapelit ja alueen länsipuolelle sähköasema, josta on vielä maakaapeli 110 kilovoltin sähkölinjaan. Sähköasema sijaitsee viereisen Oltavan tuulipuiston sisäalueella. Samaan voimalinjaan on liitetty muitakin tuulivoimapuistoja alueella. == Rakentaminen == Tuulivoimapuiston suunnittelu alkoi, kun ABO Wind Oy ja Greenpower Finland Oy kehittelivät hanketta yhdessä. Kehittelyyn kuuluivat esimerkiksi ympäristövaikutuksien arviointi (YVA) ja paikallisten mielipiteiden kuuleminen.. Tuulivoimapuiston osayleiskaava hyväksyttiin Pyhäjoen kunnanvaltuustossa 17.5.2017. Tämän jälkeen Hyötytuuli Oy osti hankkeen itselleen vuonna 2018. Hyötytuuli Oy teki seuraavana vuonna 2019 päätöksen investoida Polusjärven tuulivoimapuistoon 10 tuulivoiman rakentamiseksi alueelle. Eltel sai rakentaa perusrakenteet, ja tuulivoimalaitokset toimittaa Vestas. Rakennustyöt alkoivat tammikuussa 2020, ja voimalaitokset kuljetettiin paikalle Raahen satamasta heinäkuussa 2021. Tuulivoimapuiston piti aloittaa sähköntuotanto marraskuussa 2021 , mutta voimalan osien kuljetuksien viivästymisen takia se valmistui vasta vuoden 2022 puolella. == Katso myös == * Luettelo Suomen tuulivoimaloista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Hyötytuuli Oy:n kotisivut * Hyötytuuli Oy: valokuvia (valitse valikosta, valokuvia) * Luokka:Pyhäjoen tuulivoimapuistot
Sokio

Sokio on kirjapainotermi ja tarkoittaa painorivin tai painokirjainten täyttökappaleita eli välikiiloja, joilla saadaan painojäljen keskelle tyhjä tila. Sokeisto muodostuu sokioista ja saa ladelmaan aikaan aukkopaikan eli kohdan, jonka kuuluu olla valkoinen niin, ettei siinä ole painomusteen aikaansaamaa jälkeä. Sokeiston pienin eli ohuin kappale rivin sulkemisessa on suluke. == Katso myös == * Kirjake * Kohopaino ==Lähteet== Luokka:Kirjapainotaito
Lännenvalkomänty

Lännenvalkomänty (Pinus monticola, ) on ainavihanta havupuulaji. Se on uhanalaisuusluokitukseltaan silmälläpidettävä laji. == Ulkonäkö == Lännenvalkomännyn runko on läpimitaltaan noin 1–1,5 metriä. Puu kasvaa tyypillisesti noin 30–50 metrin korkuiseksi, mutta joskus puu voi kasvaa jopa 70-metriseksi. Männyn neulaset kasvavat 5–13 senttimetrin pituisiksi ja kävyt ovat 12–32 senttimetrin pituisia. == Levinneisyys == Lännenvalkomänty kasvaa nimensä mukaisesti läntisimmillä pituuspiireillä. Sitä löytää Pohjois-Amerikan läntisistä osista Yhdysvaltojen ja Kanadan alueilta, kuten Sierra Nevadasta ja Kalliovuorten pohjoisosista. == Lähteet == Luokka:Männyt
Šeikki Isa ibn Salman Al Khalifan ritarikunta

Šeikki Isa ibn Salman Al Khalifan () ritarikunta on bahrainilainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1999. Se on nimetty emiiri Isa ibn Salman Al Khalifan mukaan, ja kunnianosoitusta jaetaan tunnustuksena poikkeuksellisista ansioista valtion hyväksi. Ritarikunnassa on viisi luokkaa, jonka lisäksi siinä on ketju-luokka, jota jaetaan vain valtionpäämiehille: * ritarikunnan nauha == Lähteet == Luokka:Bahrainin kunniamerkit
Alavuden rauhanyhdistys

Alavuden rauhanyhdistys (aik. Katteluskylän rauhanyhdistys) on Alavudella sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen keskeisintä toimintaa ovat seurojen järjestäminen, joita järjestetään toimitalolla keskiviikkoisin ja sunnuntaisin. Alavuden rauhanyhdistys on perustettu vuonna 1947 nimellä Katteluskylän rauhanyhdistys. Vuonna 1968 rauhanyhdistyksen nimi muutettiin nykyiseen muotoon. Rauhanyhdistyksen toimialueeseen kuuluvat Alavus, Kuortane ja Virrat. Rauhanyhdistyksellä oli vuonna 2023 yhteensä 253 jäsentä. Rauhanyhdistyksen toimitalo on valmistunut vuonna 1980. == Lähteet == Luokka:Alavuden rakennukset ja rakennelmat Luokka:Alavuden seurakunnat Luokka:Vanhoillislestadiolaiset rauhanyhdistykset
Perhon rauhanyhdistys

Perhon rauhanyhdistys on Perhossa sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen keskeisintä toimintaa ovat seurojen järjestäminen, joita järjestetään toimitalolla lauantaisin ja sunnuntaisin. Perhon rauhanyhdistys on perustettu vuonna 1931 säännöllisen lestadiolaistoiminnan tueksi. Vuonna 1938 Möttöseen rakennettiin oma seurahuone. Jäsenmäärän ja toiminnan kasvaessa rakennettiin uusi toimitalo vuonna 1983. Rauhanyhdistyksellä oli vuonna 2023 yhteensä 339 jäsentä. == Historia == Lestadiolaisuus saapui Perhoon vuonna 1878 Kokkolaan matkalla olleen Antti Korkiakankaan mukana. Perhossa ja muualla jokilaaksossa kulki samoihin aikoihin monia lestadiolaissaarnaajia.Junnila 1987, s. 387–389 Lestadiolaisuus sai 1890-luvulla kannattajia erityisesti Korkiakankaalla, Oksakoskella ja Peltokankaalla. Vuosikymmennen alkupuolella Perhossa oli peräti kuusi paikallista saarnaajaa, mutta liikkeen sisäiset ristiriidat ja puhujavoimien väheneminen vaikuttivat herätysliikkeen toimintaan. Vuosina 1905–1907 uusheräyksen kannattajat liittyivät vanhoillislestadiolaisuutteen ja liikkeen hajaannus päätttyi. Lestadiolaisuus vahvistui Perhossa erityisesti 1900-luvun alkuvuosikymmeninä, erityisesti Korkiakankaalla, Liukossa, Humalajoella, Möttösessä ja Peltokankaalla.Junnila 1987, s. 691–692 Perhon rauhanyhdistys perustettiin vuonna 1931 ja yhdistyksen toiminta keskittyi aluksi Korkiakankaalle. Vuonna 1933 rauhanyhdistys liittyi Suomen rauhanyhdistysten keskusyhdistyksen jäsenkesi. Vuonna 1938 rauhanyhdistyksen talo perustettiin Möttöseen, ja samalla lestadiolaisten keskeiset toiminnot siirtyivät kylälle. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Perho Luokka:Vanhoillislestadiolaiset rauhanyhdistykset
Indira Gandhi National Open University

Indira Gandhi National Open University (; lyhenne IGNOU on erittäin suuri intialainen yliopisto, jonka keskuskampus sijaitsee Maidan Garhissa, New Delhissä. Yliopisto on perustettu vuonna 1985. Yliopistoa on luonnehdittu maailman suurimmaksi, sillä oppilaitoksen opiskelijamäärä on yli kolme miljoonaa. Verkkonäkyvyyttä korostava espanjalainen Webometrics- yliopistoranking sijoitti IGNOU:n maailmanlistansa sijalle 3841 ja intialaisten yliopistojen sijalle 210. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *IGNOU:n (kotisivusto) (ignou.ac.in) Luokka:Intian yliopistot ja korkeakoulut Luokka:New Delhi
Seinäjoen rauhanyhdistys

Seinäjoen rauhanyhdistys on Seinäjoen Huhtalassa sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen keskeisintä toimintaa ovat seurojen järjestäminen, joita järjestetään toimitalolla keskiviikkoisin ja sunnuntaisin. Rauhanyhdistys kokoontuu säännöllisesti myös seurakuntien tiloissa. Seinäjoen rauhanyhdistys on perustettu vuonna 1979. Rauhanyhdistyksen ensimmäinen rukoushuone sijaitsi Joupissa nykyisen Framin alueella. Uuden, vuonna 2013 valmistuneen rukoushuoneen suunnittelija on Arkkitehtitoimisto Paloranta. Rauhanyhdistyksellä oli vuonna 2023 yhteensä 310 jäsentä. Toimialueeseen kuuluvat Seinäjoki, Ilmajoki ja Kurikka. == Lähteet == Luokka:Seinäjoen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Seinäjoen seurakunnat Luokka:Vanhoillislestadiolaiset rauhanyhdistykset Luokka:Huhtala
Korostuskynä

Korostuskynä eli yliviivauskynä on tekstin korostukseen värillä tarkoitettu kynä, usein huopakynä. Korostuskynien värit ovat usein peräisin fluoresoivista aineista, esimerkiksi keltaiseen korostusväriin voi olla käytetty pyraniinia tai fluoreskeiinia. Korostuskynän keksi Francis Honn, toi myyntiin Carter's Ink Company vuonna 1963, myi sitä nimellä Hi-Liter. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Kynät
Vaasan seudun rauhanyhdistys

Vaasan seudun rauhanyhdistys on Vaasan Kiilapalstalla sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen keskeisintä toimintaa ovat seurojen järjestäminen, joita järjestetään toimitalolla keskiviikkoisin, lauantaisin ja sunnuntaisin. Rauhanyhdistys kokoontuu toisinaan myös myös seurakuntien kirkoissa sekä kodeissa. Vaasan seudun rauhanyhdistys on perustettu vuonna 1943. Rauhanyhdistyksen nykyinen toimitalo valmistui vuonna 2012. Rauhanyhdistyksen jäsenmäärä oli vuonna 2023 yhteensä 239 jäsentä. Rauhanyhdistyksen toimialueeseen kuuluvat Vaasa, Vähäkyrö, Mustasaari, Laihia ja Isokyrö sekä ruotsinkieliset Närpiö, Korsnäs, Maalahti ja Vöyri. Vaasan alueella pidetään säännöllisesti myös ruotsinkielisiä seuroja. == Lähteet == Luokka:Vaasan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Vaasan seurakunnat Luokka:Huutoniemi Luokka:Vanhoillislestadiolaiset rauhanyhdistykset
Lämpöpaperi

Lämpöpaperi on paperilaatu, jota käytetään muun muassa kuittikoneissa. Se oli erittäin suosittua 1980-luvun keskivaiheilla faksilaitteiden tulostusmateriaalina, ja se on edelleen käytössä kassakoneiden kuittipaperina. Monissa muissa käyttötarkoituksissa se ei kuitenkaan yleistynyt. Lämpöherkän paperin teksti häviää helposti altistuessaan lämmölle, valolle ja muille vaikutuksille. Siksi kauppojen antamia takuukuitteja suositellaan säilytettävän muualla kuin muovitaskuissa. == Väriaineet == Lämpöpapereiden väriaineet voidaan jakaa pääasiassa neljään ryhmään: leukovärit, bisfenolit, herkisteet ja stabilisaattorit. Terveydelle haitallinen bisfenoli A on ollut laajassa käytössä, mutta sitä on korvattu muilla bisfenoleilla. == Lähteet == Luokka:Paperilaadut
Dovženko-keskus

thumb|Dovženko-keskuksen rakennusta Kiovassa. Dovženko-keskus (, täydellisemmin ) on kansallinen elokuva-arkisto ja kulttuurikeskittymä Ukrainan pääkaupungissa Kiovassa. Huhtikuusta 2021 lähtien Dovženko-keskusta on johtanut elokuvamuseon johtajana toimiva Olena Honcharuk. Vuonna 2022 keskuksen organisatiosta, rahoituksesta ja kohtalosta käytiin Ukrainassa laajaa keskustelua. Keskus sai kansainvälistäkin tukea elokuva-arkistonsa varmentamiseen Venäjän hyökkäyssodan aikana. Dovženko-keskus on toiminut valtionyrityksenä, joka ei ole voitontekovelvoitteineen toimiva organisaatiomuoto kansallisena elokuva-arkistonakin toimivalle kulttuurilaitokselle. == Katso myös== *Ukrainan elokuvahistorian sata parasta elokuvaa ==Lähteet== Luokka:Ukrainan elokuva Luokka:Arkistot Luokka:Kiovan rakennukset ja rakennelmat
Nurmijärven rauhanyhdistys

Nurmijärven rauhanyhdistys on Nurmijärvellä sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen keskeisintä toimintaa ovat seurojen järjestäminen, joita järjestetään pääasiassa omalla toimitalolla Nurmijärven Perttulassa. Nurmijärven rauhanyhdistys on entinen Pankkila-kiinteistö, jonka Helsingin rauhanyhdistys hankki vuonna 1996. Nurmijärven rauhanyhdistys perustettiin vuonna 1999, jolloin rauhanyhdistykseen liittyi 160 jäsentä. Vuonna 2022 Nurmijärven rauhanyhdistyksellä oli yhteensä 490 jäsentä. == Katso myös == * Uskonto Uudellamaalla * Vanhoillislestadiolaisuus * Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys * Nurmijärven seurakunta == Lähteet == Luokka:Nurmijärven rakennukset ja rakennelmat Luokka:Nurmijärven seurakunnat Luokka:Vanhoillislestadiolaiset rauhanyhdistykset
Razil Valejev

Razil Ismagilovitš Valejev (, ; 4. tammikuuta 1947 – 20. lokakuuta 2023) oli tataaritaustainen venäläinen valtiomies, kirjailija ja runoilija, Venäjän federaation kunnioitettu kulttuurityöntekijä (1997). Valejev toimi muun muassa Tatarstanin valtioneuvoston varapuheenjohtajana ja Tatarstanin kansalliskirjaston johtajana. Hän oli yksi tataarien Pen -järjestön perustajista. Valejevin kirjallisia töitä on käännetty muun muassa venäjäksi, kazakiksi, kirgiisiksi, persiaksi, arabiaksi ja turkiksi. Valejevin runouden pääteema on "kotimaa, luonnonsuojelu, huoli maailmankaikkeuden kohtalosta; Hänelle ominaista on korkea ideologinen henki ja romanttinen paatos". Tatarstanin kansalliskirjaston johtaja Söyembikə Cihanşina (Сөембикә Җиһаншина) on Razil Wəlievin tytär. == Teoksia == Runoja * Zəñgər Qabırçıqlar (Зәңгәр кабырчыклар, 1971) * Yaşen tamırı (Яшен тамыры, 1977) * Yədkər (Ядкарь, 1987) * Qışqı uçaq (Кышкы учак, 1994) * Xıyalıy Miyawbikə (Хыялый Мияубикә, 1976) * Meçtatelnaya murlışka (Мечтательная Мурлышка, 1976) * Qaytawaz qayda yəşi? (Кайтаваз кайда яши?, 1994) Novelleja * Yəşise kilə (Яшисе килә, 1992) * Əydə barıyq, qızlar qarıyq (Әйдә барыйк, кызлар карыйк, 1989) * İ maşina, maşina, citte minem başıma (И машина, машина, җитте минем башыма, 1990) == Huomionosoituksia == * "Tataarien ASNT:n kunnioitettu kulttuurityöntekijä" (1990) * "Venäjän federaation kunnioitettu kulttuurityöntekijä" (1997) * "Tatarstanin tasavallan kansanrunoilija" (2011) * "Gabdulla Tukai -palkinto" (2007) ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Tataarinkieliset kirjailijat
Marcella Sembrich

Marcella Sembrich, oik. Prakseda Marcelina Kochańska, (15. helmikuuta 1858 Wisnewczyk, Galitsia – 11. tammikuuta 1935 New York, Yhdysvallat)Marcelina Sembrich Kochańska Polonia.dresden.de. Viitattu 5.11.2023 oli puolalainen oopperalaulaja, joka oli tunnettu myös pianistina ja viulistina. Hän esiintyi Dresdenin oopperassa 1878–1880, Lontoossa 1880–1883 ja Yhdysvalloissa 1883–1884. Sen jälkeen hän piti tukikohtana Berliiniä, josta hän teki esiintymismatkoja eri tahoille.Sembrich, Marcella, Tietosanakirja. Osa 8, palsta 1075. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Puolalaiset oopperalaulajat Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
Seppälän Koulukuvat

Seppälän Koulukuvat Oy on Heikki Seppälän vuonna 1962 perustama koulukuvauksiin erikoistunut valokuvausalan yritys.Koulukuvaaja ikuistaa kasvot ja muotivirtaukset. YLE 11.10.2010. Viitattu 9.11.2023. Vuonna 2017 se oli Kuvaverkon ohella Suomen suurimpia koulukuvauksia tekeviä yrityksiä ja liikevaihdoltaan 10 miljoonan luokkaa.Katja Kuokkanen: Koulukuvaukset ovat olleet villinä rehottava miljoonabisnes. Helsingin Sanomat 9.11.2017. Viitattu 9.11.2023. Kummankin yrityksen osuus koulukuvamarkkinoista oli vuonna 2011 noin 40 prosenttia.Reetta Keinänen: Voidellut koulukuvat: käsikirjoitus. YLE MOT 28.02.2011. Viitattu 9.11.2023. Seppälän Koulukuvat kuvasi 2012–2013 vuosittain noin 280 000 kouluikäistä ja 60 000 päiväkotilasta 8,5 prosentin liikevoitolla.Juho-Pekka Pekonen: Kerro HS:n kyselyssä, kuinka paljon maksoit koulukuvista. Helsingin Sanomat 7.11.2013. Viitattu 9.11.2023. == Historia == Luontokuvausta harrastanut Heikki Seppälä kuvasi ystäviensä kanssa 1960-luvulla Vaasan kauppaoppilaitoksen luokkakuvat tarvitessaan rahaa filmiin. Valokuvat he kehittivät itse ja sopivat Rauman ja Rauman maalaiskunnan kanssa koulukuvauksesta syksyisin. Muulloin Seppälä kiersi toimittajien kanssa ympäri Suomea lehtikuvaajana. 1970-luvulla Seppälä alkoi kuvata muotokuvia luokkakuvien lisäksi ja pian syntyvät myös kuva-arkit. Seppälä perusti myymälän ja studiokuvaamon Vaasan Kauppapuistikolle 1980-luvulla. Samoihin aikoihin Seppälä palkkasi neljä valokuvaajaa. Syksyisin ja keväisin Seppälä itse otti koulukuvia ja kesällä luontokuvia. 1990-luvulla yrityksestä kasvoi yksi Pohjoismaiden suurimmista valokuvalaboratorioista ja toiminta laajeni Baltian maihin, Puolaan ja pian myös Ruotsiin. Sittemmin toiminta ulkomailla on tyrehtynyt. Seppälän Koulukuvat avasi ensimmäisen verkkokauppansa vuonna 2011. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset valokuvausalan yhtiöt
Estologia

thumb|Viron kielen puhuma-alat. Estologia on kielitieteen ympärille rakentuva monitieteinen tutkimusala, joka käsittelee viron kieltä ja sen kääntämistä, virolaista kulttuuria ja kirjallisuutta sekä Viron historiaa. Estologiaa opiskelevat ovat tavallisesti suomen kielen, vieraiden kielten, etnologian ja taiteentutkimuksen opiskelijoilta. Suomessa estologiaa on voinut opiskella Jyväskylän yliopistossa. == Katso myös == * Fennougristiikka * Hungarologia * Lappologia * Permistiikka * Samojedologia == Lähteet == Luokka: Kielitiede Luokka: Viro
Likas Stadium

Likas Stadium (malaji: Stadium Likas) on yleisurheilu- ja jalkapallostadion Kota Kinabalussa, Sabahin osavaltiossa, Malesiassa. Stadionia käyttää paikallinen jalkapalloseura Sabah FC. Stadionia käytetään myös rugby- ja yleisurheilutapahtumiin. Stadion on Sabah-osavaltion suurin, ja se remontoitiin vuonna 2023 Sabah FC:n AFC Cup-osallistumista varten. Stadion on saanut nimensä kaupunginosasta, jossa se sijaitsee. ==Lähteet== Luokka:Jalkapallostadionit Luokka:Malesian jalkapallo Luokka:Malesian rakennukset ja rakennelmat Luokka:Urheiluareenatyngät Luokka:Yleisurheilustadionit
Riku Länsivuori

Riku Länsivuori (s. 18. lokakuuta 1959 Piikkiö) on suomalainen yhdistysjohtaja ja liikenneonnettomuuksien tutkija. == Toiminta == Länsivuori perusti Suomen Turvallisuusneuvonantajat ry:n vuonna 2003 ja toimi sen puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana vuosina 2003–2018. Tämän jälkeen Länsivuori on ollut yhdistyksen kunniapuheenjohtaja. Länsivuori on toiminut ajoneuvoteknisenä jäsenenä Uudenmaan liikenneonnettomuuksien tutkijalautakunnassa vuodesta 2004 lähtien. Hän toimii myös valtakunnallisesti tutkijalautakunnille vaarallisten aineiden asiantuntijana. Riku Länsivuori teki Esa Rätyn kanssa yhdessä tutkimuksen VAK-onnettomuudet 2004–2013: Liikenneonnettomuuksien tutkijalautakuntien tutkimat vaarallisten aineiden tiekuljetusonnettomuudet. Länsivuori on julkaissut viisi oppikirjaa vaarallistenaineiden kuljetuksesta. Kirjat on esitetty Kansalliskirjastossa. == Tunnustukset ja palkinnot == * Reserviläisliiton pronssinen ansiomitali (2010) * Reserviläisliitto myönsi Länsivuorelle erikoisluokan ansiomitalin (2015) * Liikenneministeri Timo Harakka myönsi Länsivuorelle Liikenneturvan liikenneturvallisuusalan ansiomitalin (2021) * Suomen Turvallisuusneuvonantajat ry myönsi Länsivuorelle turvallisuuspalkinnon (2022). == Lähteet == Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat
Cīņa

Cīņa (”Taistelu”) oli vuosina 1904–1991 ilmestynyt latviankielinen sanomalehti. Se toimi Latvian sosiaalidemokraattien ja kommunistien ja vuodesta 1940 Latvian neuvostotasavallan viranomaisten äänenkannattajana. Ulkomailla julkaistun Sociāldemokrāts-lehden korvannut Cīņa ilmestyi vuodesta 1904 lähtien Riiassa maanalaisena lehtenä 1–4 kertaa kuukaudessa. Se edusti aluksi Latvian sosiaalidemokraattista työväenjärjestöä ja työväenpuoluetta ja vuodesta 1906 Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen latvialaista osastoa. Lehden merkitys oli suurimmillaan vuoden 1905 vallankumouksen aikana. Myöhemmin sitä leimasi puolueen sisäinen bolševikkien ja menševikkien välinen konflikti. Vuosina 1910–1914 Cīņa ilmestyi Brysselissä ja 1915–1916 Bostonissa, ja sitä salakuljetettiin laivoilla Latviaan. Helmikuun vallankumouksen jälkeen 1917 lehteä julkaistiin laillisesti Pietarissa ja Riiassa. Vuosina 1918–1919 se ilmestyi latvialaisten bolševikkien äänenkannattajana Moskovassa ja Riiassa. Vuosina 1920–1931 ja 1933–1940 Cīņa ilmestyi Latvian kommunistisen puolueen maanalaisena pää-äänenkannattajana epäsäännöllisesti Riiassa. Lehden merkitys oli tuona aikana melko vähäinen. Latvian neuvostomiehityksen jälkeen vuonna 1940 siitä tuli Latvian kommunistipuolueen keskuskomitean, tasavallan korkeimman neuvoston ja myöhemmin myös ministerineuvoston päivälehti. Sodan aikana vuosina 1941–1944 se ilmestyi epäsäännöllisesti tai kahdesti viikossa Kirovissa ja Moskovassa levittäen saksalaisvastaista propagandaa. Cīņa oli neuvostoaikana Latvian tärkein tiedotusväline, jolla oli huomattava rooli myös journalismin ja kirjallisuuden kehityksessä. Lehden levikki oli enimmillään 245 000 kappaletta. Sen ensimmäinen päätoimittaja oli Jānis Ozols. Hänen seuraajistaan tunnetuimpia ovat Pēteris Stučka (1904–1906 ja 1917), Pauls Kalniņš (1907–1909) ja Janis Jansons-Brauns (1910–1915), itsenäisen Latvian aikana Eduards Zandreiters ja Jānis Kalnbērziņš sekä neuvostoaikana Kārlis Ozoliņš (1940–1941 ja 1944–1951), Ilmārs Īverts (1960–1972) ja Jānis Britāns (1972–1990). Latvian itsenäistyessä suurin osa toimituksesta erosi lehdestä toukokuussa 1990 ja perusti elokuussa uuden lehden Neatkarīgā Cīņa. Se sulautui Labrīt-lehteen vuonna 1995 ja sai nimekseen Neatkarīgā Rīta Avīze. Latvian kommunistipuolue ja sen äänenkannattajana jatkanut Cīņa lakkautettiin elokuun 1991 vallankaappausyrityksen jälkeen. Lehden viimeinen päätoimittaja oli Malda Kvite (1990–1991). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Cīņa digitoituna Latvian kansalliskirjastossa Luokka:Latvialaiset sanomalehdet Luokka:Neuvostoliittolaiset sanomalehdet
Hammerfestin kirkko

Hammerfestin kirkko () on Hammerfestin kunnassa Finnmarkin läänissä Norjassa sijaitseva modernistinen betonikirkko. Sen suunnitteli arkkitehti Hans Magnus ja se valmistui vuonna 1961. Ikkunamaalaukset on tehnyt taiteilija Jardar Lunde. Hammerfestin vanha kirkko tuhoutui toisen maailmansodan loppuvaiheessa saksalaisten vetäytyessä kaupungista. ==Kuvia== Hammerfest kirke innvendig.jpg|Alttari NO-Hammerfest-ev-kirche-orgel.jpg|Urut ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot kirkko
Jardar Lunde

Jardar Lunde (21. syyskuuta 1909 Steinkjer – 18. syyskuuta 1990 Oslo) oli norjalainen taidemaalari ja -graafikko. Hän opiskeli Norjan valtion taideakatemiassa, ja teki muun muassa lasimaalauksia ja kohokuvia. Stained glass window, Hammerfest Church.JPG|Lunden lasimaalaus Hammerfestin kirkossa. ==Lähteet== Luokka:Norjalaiset taidemaalarit Luokka:Norjalaiset taidegraafikot Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Lunde

Lunde on seuraavien henkilöiden sukunimi: * Albert Lunde (1877–1939), norjalainen herätyssaarnaaja ja kirjailija * Jardar Lunde (1909–1990), norjalainen kuvataiteilija * Katrine Lunde (ent. Haraldsen, s. 1980), norjalainen käsipalloilija * Knut Lunde (1905–1960), norjalainen yhdistetyn hiihtäjä * Kristine Lunde-Borgersen (o.s. Lunde, s. 1980), norjalainen käsipalloilija * Len Lunde (1936–2010), kanadalainen jääkiekkoilija * Maja Lunde (s. 1975), norjalainen kirjailija * Peder Lunde (1918–2009), norjalainen kilpapurjehtija * Siv Bråten Lunde (o.s. Bråten, s. 1960), norjalainen ampumahiihtäjä * Vibeke Lunde (1921–1962), norjalainen kilpapurjehtija
Ruskoluola-ahven

Ruskoluola-ahven (Lepidiolamprologus profundicola) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji, joka elää kotoperäisenä Tanganjikajärvessä. Sitä pidetään akvaariokalana. == Koko ja ulkonäkö == Ruskoluola-ahven voi kasvaa enintään 30,5 senttimetrin mittaiseksi. Koiraat ovat hieman naaraita kookkaampia. == Levinneisyys ja elintavat == Ruskoluola- ahven elää kotoperäisenä Tanganjikajärvessä, missä sitä tavataan syvistä vesistä koko järven alueelta. Laji elää yleensä yksin ja käyttää ravinnokseen muita kaloja. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet Luokka:Akvaariokalat
Jardar

Jardar on muinaispohjoismaista alkuperää oleva miehen etunimi, joka viittaa maahan (jarð). Nimen sai Norjassa 310 henkilöä vuosina 1900–2017 ja sen nimipäivää vietetään siellä 14. helmikuuta. ==Tunnettuja Jardar-nimisiä== * Jardar Lunde (1909–1990), norjalainen kuvataiteilija ==Lähteet== Luokka:Etunimet
Kvalsundin kirkko

Kvalsundin kirkko () on Hammerfestin kunnassa Finnmarkin läänissä Norjassa sijaitseva puukirkko. Sen suunnitteli arkkitehti Christian Thams ja se valmistui vuonna 1892. Kirkko oli ainoa rakennus Kvalsundissa, jota saksalaiset eivät tuhonneet vetäytyessään toisen maailmansodan lopulla. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan puukirkot Luokka:Hammerfest