EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Slayed?

Slayed? on englantilaisen rockyhtyeen Sladen kolmas albumi, joka julkaistiin 1. marraskuuta 1972. Slayed? on monien kriitikoiden mielestä Sladen paras studioalbumi. Toisin kuin yhtyeen kaksi aiempaa studiolevyä, Slayed? nousi brittilistan ykköseksi. Levyn nopeaa nousua listoille siivittivät hittisinglet "Mama Weer All Crazee Now" ja "Gudbuy T’Jane", jotka molemmat muodostuivat yhtyeen klassikoiksi. "Mama Weer All Crazee Now" -kappaletta on myöhemmin versioinut muun muassa Quiet Riot. Levyn lainakappaleita ovat "Move Over" (Janis Joplin) ja "Let The Good Times Roll" (Leonard Lee). Albumi valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. == Kappaleet == A-puoli # # # # # B-puoli # * # # # # ===Vuoden 2006 remasteroidun version bonuskappaleet=== # * # # # # ==Singlet== ===Mama Weer All Crazee Now=== Julkaistu: 1972, Polydor *A-puoli: *B-puoli: Listasijoitukset Iso-Britannia #1 (syyskuu 1972) Itävalta #6 (15. tammikuuta) (1973) http://austriancharts.at/search.asp?cat=s&search;=slade Suomi #11 (lokakuu 1972) Sveitsi #5 (10. lokakuuta 1972) http://hitparade.ch/search.asp?search=slade&cat;=s Yhdysvallat #76 ===Gudbuy T’Jane=== Julkaistu: 1972, Polydor *A-puoli: *B-puoli: Listasijoitukset Iso-Britannia #2 (marraskuu 1972) Itävalta #7 (15. tammikuuta) 1973) Norja #7 (huhtikuu 1973) http://norwegiancharts.com/search.asp?search=slade&cat;=s Suomi #7 (tammikuu 1973) Sveitsi #4 (9. tammikuuta 1973) Yhdysvallat #68 == Kokoonpano == * Noddy Holder - laulu, kitara * Jim Lea - bassokitara, kosketinsoittimet, laulu * Dave Hill - kitara, laulu * Don Powell - rummut ==Lähteet== *Jukka Perttunen & Keijö Väistö: Slade - hämmästyttävä Rock'n'Roll Syndrooma Pop-lehti 2004 ===Viitteet=== Luokka:Sladen albumit Luokka:Vuoden 1972 albumit
Sladest

Sladest on englantilaisen glam rock -yhtyeen Sladen syyskuussa 1973 julkaistu kokoelma-albumi. Albumin Yhdysvaltain painos eroaa kappalelistan osalta eurooppalaisesta vastaavasta. Tanskassa se julkaistiin nimellä Best of Slade.Perttunen & Väistö 2006, s.72. Yhtyeen aikaisemmat hittisinglet ja sijoittumattomat kappaleet sisältävä Sladest nousi suoraan brittilistan ykköseksi ja sinniteltyään kärjen tuntumassa seuraavan vuoden puolelle nousi uudestaan ykköseksi yhtyeen jouluhitin "Merry Xmas Everybody" myötä. Sladest on myös yhtyeen ainoa Suomessa listaykköseksi noussut albumi. == Kappaleet == ===Britannia ja muu Eurooppa=== # # # # # # # # # # # # # # ===USA ja Kanada=== #Cum on Feel the Noize #Look Wot You Dun #Gudbuy T'Jane # #Skweeze Me Pleeze Me #Take Me Bak 'Ome #Coz I Luv You # #Get Down and Get with It #Mama Weer All Crazee Now ==Kokoonpano== *Noddy Holder – laulu, rytmikitara *Jim Lea – bassokitara, taustalaulu, viulu kappaleessa "Coz I Luv You" *Dave Hill – soolokitara, taustalaulu *Don Powell – rummut ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Vuoden 1973 kokoelma-albumit Luokka:Sladen kokoelma- albumit
INCL-tauti

INCL-tauti (infantiili neuronaali seroidilipofuskinoosi) on neuronaalisiin seroidilipofuskinooseihin kuuluva sairaus, joka vaurioittaa etenevästi keskushermostoa ja aiheuttaa ennenaikaisen kuoleman. INCL-tauti periytyy resessiivisesti ja kuuluu suomalaiseen tautiperintöön. Suomessa INCL-taudista kärsii yksi ihminen 18 000:sta, ja uusia diagnooseja annetaan vuosittain noin 3–4.http://www.kehitysvammaliitto.fi/koulutus/incl/incl-tietoa.html INCL- tautia tavataan myös muualla, joskin huomattavasti harvinaisempana. INCL-tauti ei ole havaittavissa välittömästi lapsen synnyttyä. Lapsi saattaa kehittyä täysin tavanomaisesti ensimmäisen puolen vuoden ajan, toisinaan pidempäänkin. Yleensä oireet ovat selkeitä 12–18 kuukauden iässä. Oireiston aiheuttava geenivirhe sijaitsee kromosomissa 1.http://www.saunalahti.fi/kup/syndroma/ncl.htm INCL-tauti aiheuttaa syvään kehitysvammaisuuteen johtavaa kehityksen taantumista, epilepsiaa, lihasvelttoutta ja -nykäyksiä, pakkoliikkeisyyttä, näkövammaisuutta, ongelmia syömisen ja nukkumisen suhteen sekä muita oireita. Yleensä kuolema tapahtuu lapsuudessa, keskimäärin noin 10,5 vuoden iässä.http://www.neurologiasaatio.fi/index.php?id=13 INCL-lapsia saatetaan kuntouttaa esimerkiksi fysioterapialla. Sairauteen ei kuitenkaan ole olemassa parantavaa hoitoa. Tila kuvattiin itsenäisenä sairautena vuonna 1973. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen INCL-yhdistys Luokka:Perinnölliset sairaudet Luokka:Suomalainen tautiperintö Luokka:Harvinaissairaudet
Old, New, Borrowed and Blue

Old, New, Borrowed and Blue on englantilaisen rockyhtye Sladen helmikuussa 1974 julkaistu studioalbumi. Se julkaistiin niin sanotun slademanian ollessa Euroopassa suurimmillaan, ja levy nousi Britanniassa listan kärkeen. Old, New, Borrowed and Blue laajensi yhtyeen repertuaaria "jytärockista" myös melodisempaan suuntaan, mikä ei miellyttänyt kaikkia faneja. Siitä huolimatta singlenäkin julkaistu "Everyday" on useaan otteeseen äänestetty yhdeksi yhtyeen parhaimmista kappaleista. Sladen "Yesterdayksikin" kutsuttu valssipohjainen balladi näytti tekijöidensä Holderin ja Jim Lean lauluntekotaidot uudessa perspektiivissä. Yhtyeen normaalista tavasta poiketen basisti Jim Lea laulaa päävokalistin osuudet kappaleessa "When the Lights Are Out". Ainoa ulkopuolinen muusikko levyllä on Tommy Burton, joka soittaa pianoa kappaleessa "Find Yourself a Rainbow". Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa nimellä Stomp Your Hands, Clap Your Feet. Siltä puuttuivat kappaleet ”My Town” ja ”My Friend Stan”, jotka oli julkaistu jo Sladest-kokoelman Pohjois-Amerikan versiolla. ==Nauhoitus== Albumin äänitykset aloitettiin loppuvuodesta 1973 Olympic -studioilla. Rumpali Don Powell oli ollut saman vuoden heinäkuussa vakavassa auto-onnettomuudessa, ja kärsi muistinmenetyksistä. Hänen oli hankala muistaa myös kappaleiden kulkua, ja tämä teki kappaleiden äänittämisestä vaikeampaa. ==Saavutukset== Isossa-Britanniassa kriitikot kehuivat albumia paljon, saaden osakseen jopa The Beatles -viittauksia. Eräs brittiläinen kriitikko arvioi albumia seuraavasti: Useassakin mielessä Old, New, Borrowed and Blue omaa tunnelmia ja vaikutteita Beatles -albumeilta, vaikkapa Rubber Soulilta. Noddyn ääni tuntuu tulevan lähemmäs Lennonin vastaavaa joka kerta kuullessani sitä Jukka Perttunen & Keijo Väistö: Slade - hämmästyttävä rock'n'roll syndrooma, POP-kirja 13, POP-lehti, 2004, sivu 79. Vaikka yhtyettä imartelivatkin jatkuvat vertaukset kaikkien aikojen menestyksekkäimpään yhtyeeseen, ei Slade kuitenkaan halunnut niittää mainetta "uutena Beatlesina". == Kappaleet == *Kaikki kappaleet kirjoittaneet Noddy Holder ja Jim Lea, ellei toisin mainita.'' A-puoli # # # # # # B-puoli # * # # # # # ===Vuoden 2006 remasteroidun version bonuskappaleet=== # * # # # # === Stomp Your Hands, Clap Your Feet === A-puoli # # # # # B-puoli # * # # # # ==Singlet== Listasijoitukset: Iso-Britannia #2 (lokakuu 1973) Suomi #10 (lokakuu 1973) Sveitsi #6 (7. marraskuuta 1973) http://swisscharts.com/showitem.asp?interpret=Slade&titel;=My+Friend+Stan&cat;=s Listasijoitukset: Iso-Britannia #3 (huhtikuu 1974) Itävalta #13 (15. kesäkuuta 1974) http://austriancharts.at/showitem.asp?interpret=Slade&titel;=Everyday&cat;=s Norja #3 (huhtikuu 1974) Suomi #7 (huhtikuu 1974) Sveitsi #7 (5. kesäkuuta 1974) http://swisscharts.com/showitem.asp?key=315&cat;=s ==Kokoonpano == *Noddy Holder - laulu, kitara *Dave Hill - kitara, laulu *Jim Lea - basso, laulu, kosketinsoittimet *Don Powell - rummut ===Vierailijat=== *Tommy Burton - piano ==Lähteet== * Albumin remasteroidun CD-version lehtisen tiedot (2006). ===Viitteet=== Luokka:Sladen albumit Luokka:Vuoden 1974 albumit
Virsikirja

Virsikirja voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * virsikirja, virsiä sisältävä laulukirja, usein jonkin tietyn kirkon tai kristillisen yhteisön tai liikkeen itselleen hyväksymä *Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirja vuodelta 1986 tai sitä edeltäneet versiot *Svensk psalmbok för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland, Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielinen virsikirja *Suoma samii salbmakirji, Suomen evankelis-luterilaisen kirkon saamenkielinen virsikirja *Cantemus, Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirja Ulkomaalaisia virsikirjoja: *Ruotsin kirkon virsikirja (1986) (Den svenska psalmboken, Ruotsin kirkon ruotsinkielinen virsikirja) *Ruotsin kirkon virsikirja, Ruotsin kirkon suomenkielinen virsikirja *Virsiä meänkielelä, Ruotsin kirkon meänkielinen virsikirja *Tanskan kansankirkon virsikirja (Den danske salmebog 2003) *Norjan kirkon virsikirja (Norsk salmebok 2013)
Unihoc

Unihoc on ruotsalainen salibandytuotteita valmistava yritys. == Yleistä Unihocista == Unihoc on ruotsalainen salibandymailavalmistaja, joka on markkinajohtaja muun muassa Ruotsissa, Tšekissä, Sveitsissä ja Norjassa. Suomessa Unihoceja myydään lukuisissa urheiluliikkeissä sekä myös Stockmanneissa. Unihoc on yksi maailman vanhimmista salibandyvalmistajista. Se on perustettu vuonna 1972. Suomessa Unihocin mailoilla pelaa Rauman SalBan salibandy-joukkue. Vuonna 2012 Ylen Kuningaskuluttaja-ohjelman testissä Unihoc hävisi suomalaisille merkeille. Sitä kritisoitiin kömpelyydestä ja ulkonäöstä. == Mailat ja varusteet == Unihoc on tuonut markkinoille patentoituja varsiratkaisuja, kuten Curven (taitettu varsi), Bamboo (varsi ohenee golfin rautamailan tavoin lapaa kohti), Top Lightin (todella kevyt varsi), Bubblen sekä Double Bubblen (kyseisissä mailoissa yksi- tai kaksikuplitettu varsi). Niiden lisäksi valikoimasta löytyy myös Pistol- ja TWS (Two Way System)-varret. Kauden 06-07 puolivälissä Unihoc toi myyntiin veivilavan nimeltään Evo2 Senseidoja kauden lopulla Evo3 Hook-lavan].Evo2 SanseidoEvo3 Hook -lapa Unihoc tekee mailojen, lapojen ja grippien lisäksi myös muita salibandytuotteita, kuten urheilu- ja vapaa-ajanvaatteita ja salibandysuojalaseja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Unihoc Suomessa * Unihoc Ruotsissa * Keskustelua salibandystä ja salibandyvarusteista Luokka:Urheiluvälinevalmistajat Luokka:Salibandy Luokka:Ruotsalaiset teollisuusyritykset Luokka:Urheiluvälinemerkit
Johann Friedrich von Brandt

Johann Friedrich von Brandt (25. toukokuuta 1802 Jüterbog, Preussi – 15. heinäkuuta 1879 Merreküll, Viro) oli saksalainen luonnontieteilijä. Brandt opiskeli Wittenbergin kymnaasissa vuoteen 1820, ja Berliinin yliopistossa lääketiedettä. 1831 hänet promovoitiin ja nimitettiin Pietarin tiedeakatemian eläintieteellisen osaston johtajaksi Alexander von Humboldtin suosituksesta. Brandt edisti suuresti osaston eläinkokoelman laajenemista, sillä hän sai näytteitä ja kokoelmia useiden tutkijoiden tekemiltä tutkimusmatkoilta. Brandt kuvaili ja nimesi suuren joukon lintuja, etenkin venäläisten tutkimusmatkailijoiden Pohjois-Amerikan Tyynenmeren puoleiselta rannikolta keräämiä. Suomessa tavatuista linnuista hän on nimennyt mustakurkkurautiaisen (Prunella atrogularis). == Teoksia == * Berlin Flora (1825) * Medizinische Zoologie (1827–1834) * Prodromus descriptionis animalium ab H. Mertensio in orbis terrarum circumnavigatione observatorum. Fascic. I. Polypos, Acalephas Discophoras et Siphonophoras, nec non Echinodermata continens. Petropoli, Sumptibus Academiae (1835) * Conspectus sectionum, generum, subgenerum et specierum novorum, quae in fasciculo primo Prodromi descriptionum animalium a Mertensio in orbis terrarum circumnavigatione observatorum reperiuntur. Annales des Sciences Naturelles Zoologie 5: 180-185. (1836) * Ausführliche Beschreibung der von C.H. Mertens auf seiner Weltumsegelung beobachteten Schirmquallen. Memoires de l'Academie Imperiale des Sciences de St. Petersbourg Ser. 6, Sci. Nat.(Tome 2): 237-411, plus atlas of 34 plates. (1838a) * Remarques sue quelques modifications dans l'arrangement de l;ordre des Acalephes Discophores ou Ombrelliferes. Bull. Acad. Sci. St. Petersbourg 1(24): 185-191. (1838b) * Wirbeltiere der West Sibirien (1845) * Zur Klassifikation der Fische (1865) * Naturgeschichte des Mammuths (1866) Luokka:Saksalaiset ornitologit Luokka:Vuonna 1802 syntyneet Luokka:Vuonna 1879 kuolleet
Ebbe Grims-land

Ebbe Grims-land (11. kesäkuuta 1915 Malmö – 27. tammikuuta 2015 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, alttoviulisti ja mandolinisti. Grims-land debytoi viulistina Malmössä 1932 ja opiskeli Kööpenhaminassa, Tukholmassa ja Wienissä. Hänen varhaisimmat teoksensa olivat kamariorkesterille. Ebbe Grims-land oli Ruotsin radion sinfoniaorkesterin aktiivinen jäsen 31 vuotta. Hänen teosluetteloonsa kuuluu mm. kamarimusiikkia ja sinfonia. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *STIM/Swedish Music – Ebbe Grims-land, biography *Swedish Radio Symphony Orchestra *Music Library of Sweden Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Ruotsalaiset alttoviulistit Luokka:Ruotsalaiset mandoliininsoittajat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2015 kuolleet
Arvopaperi (lehti)

Arvopaperi on suomalainen, kuukausittain ilmestyvä sijoittamisen erikoislehti, jota julkaisee Alma Talent. Arvopaperin päätoimittajana toimii Ninni Myllyoja. Lehden levikki vuonna 2017 oli noin 18 000. Arvopaperi on julkaissut ainakin vuodesta 2001 lähtien vuosittaista Pörssirikkaat-listausta, jossa listataan Helsingin pörssissä noteerattujen omistusten perusteella rikkaimmat suomalaiset. Pörssirikkaiden ohella lehti julkaisee vuosittain Perherikkaat- selvityksen, jossa listataan rikkaimmat listaamattomia perheyhtiöitä omistavat suomalaiset. ==Historia== Arvopaperi-lehti aloitti keväällä 1981 muutamaa kuukautta aiemmin perustetun Osakesäästäjien Keskusliiton jäsenlehtenä.Osakesäästäjien Keskusliitto perustettiin 1980 , Osakesäästäjien Keskusliitto. Viitattu 30.5.2014. Lehteä julkaissut Suomen Arvopaperimediat Oy siirtyi Talentumin omistukseen 2004.Talentum ostaa Arvopaperi-lehden osakevaihdolla, Digitoday 9.7.2004. Viitattu 30.5.2014. Alma Media puolestaan osti Talentumin vuonna 2015https://www.is.fi/taloussanomat/art-2000001889696.html. Arvopaperilla oli aiemmin neljästi vuodessa ilmestyvä sisarjulkaisu, asumiseen ja asuntosijoittamiseen keskittyvä Arvoasunto-lehti.Mediakortti: Arvopaperi Arvoasunto , Talentum Oyj 2013. Viitattu 30.5.2014. ===AP Areena=== Arvopaperi-lehden palveluun on kesästä 1997 saakka kuulunut sijoitusaiheinen verkkokeskustelupalsta AP Areena. Se tuli 2000-luvulla tunnetuksi vilkkaasta ja räväkästä keskustelustaan, joka johti muun muassa Antti Piipon voittamaan kunnianloukkausjuttuun erästä AP Areenan kirjoittajaa vastaan. Toisaalta keskustelupalsta ansioitui nopeana tiedonvälittäjänä joulukuun 2004 tsunamien yhteydessä.Miska Rantanen: Armoton Areena, Helsingin Sanomat 7.4.2007. Viitattu 30.5.2014. Kirjailija Karo Hämäläinen koosti AP Areenan vuoden 2006 keskusteluista kirjan Mitä mukissa – AP Areenan vuosikirja 2007 (Talentum 2007).Mitä mukissa?, Cdon.com. Viitattu 30.5.2014. AP Areenan moderointia tehostettiin ja käyttöliittymää uudistettiin huhtikuussa 2012,AP Areena uudistuu , Talousuutiset.info 5.4.2012. Viitattu 30.5.2014. minkä seurauksena monet palstan vakiokäyttäjät siirtyivät keskustelemaan perustamaansa Trooli.fi -palveluun.Arvopaperi R.I.P., blogi Octaviuksen ajatuksia 16.5.2012. Viitattu 30.5.2014. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Arvopaperi Luokka:Sijoittaminen Luokka:Suomalaiset talouslehdet
Augsburg Airways

Augsburg Airways oli vuosina 1980-2013 toiminut saksalainen lentoyhtiö, joka oli keskittynyt syöttöliikenteeseen ja toimi tässä roolissa yhteistyössä Lufthansan kanssa. Alkujaan Augsburgiin sijoittunut yhtiö toimi sittemmin Münchenin lentoasemalta käsin, mutta yhtiön kotipaikka oli edelleen Augsburgissa. ==Historia== Augsburg Airwaysin edeltäjä oli Interot Airways, jonka perusti vuonna 1980 saksalainen metsäteollisuusyhtiö Haindl (joka siirtyi vuonna 2001 UPM-Kymmenen omistukseen). Aluksi lentoyhtiön päätehtävänä oli järjestää lentoyhteys Düsseldorfin ja Augsburgin välille Haindlin sisäisiä tarpeita täyttämään, mutta vuonna 1986 toimintaa laajennettiin kattamaan myös tavallisia liikennelentoja. Kalustona toimi aluksi metsäyhtiön Beechcraft King Air -konetyyppi, mutta toiminnan taloudellisen menestyksellisyyden myötä ja Saksan jälleenyhdistymisen laajentaessa kohdevalikoimaa, tilasi yhtiö suurempia de Havilland Canada DHC-8 -koneita. Vuonna 1995 Interot liittyi IATA:n jäseneksi, ja yhtiön Augsburgin kotikenttä sai siten kansainvälisen lentokenttäkoodin AGB. Muutamaa kuukautta myöhemmin yhtiön nimi muuttui nykyiseen muotoonsa, ja yhteistyö Lufthansan kanssa alkoi. Osana yhteistyötä Augsburg Airways lensi lentonsa Lufthansa Regionalin (aiemmin Team Lufthansa) väreissä ja käytti Lufthansan LH-lentonumerotunnusta. Lufthansa ilmoitti lopettavansa yhteistyösopimuksen Augsburg Airwaysin kanssa kesäkauden 2013 jälkeen. Yhtiö lopetti toimintansa 27. lokakuuta 2013. ==Kalusto== * 3 de Havilland Canada DHC-8-Q300 * 9 de Havilland Canada DHC-8-Q400 * 1 Embraer 190 * 5 Embraer 195 == Lähteet == Luokka:Entiset saksalaiset lentoyhtiöt
Helgoland

Helgoland (Helgolandin friisiksi deät Lun; Mooringin friisiksi Hålilönj) on Saksalle kuuluva, kahdesta saaresta koostuva alue Pohjanmeressä noin 70 kilometrin päässä Saksan rannikosta. Alueella asuu noin 1 400 ihmistä, ja se on osa Schleswig-Holsteinin osavaltiota. Saaret eivät kuulu Euroopan unionin tullialueeseen. Helgoland on oma kuntansa Pinnebergin piirissä. == Maantiede == Helgolandin pääsaari Hauptinsel (”pääsaari”) on noin yhden neliökilometrin suuruinen. Sinne on myös keskittynyt kaikki asutus. Saarista pienempi, Düne (”dyyni”), on pinta-alaltaan 0,7 neliökilometriä. Saaret olivat yhteydessä toisiinsa vuoteen 1720 saakka, jolloin ne joutuivat tulvan johdosta toisistaan erilleen. Helgolandin korkein kohta sijaitsee pääsaarella, ja se kohoaa noin 61 metrin korkeuteen yli merenpinnan. == Historia == Helgoland kuului Tanskalle vuodesta 1714 vuoteen 1814, jolloin se siirtyi brittien hallintaan. Brittiläiset joukot olivat miehittäneet saaren jo vuonna 1807, ja tekivät siitä tuolloin brittiläisen siirtomaan. Kielin rauhassa Helgolandista tuli virallisesti osa Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Helgolandista alkoi muodostua suosittu matkailukohde J. A. Siemensin perustettua sinne merikylpylän vuonna 1826. Vuonna 1890 Britannia ja Saksa suorittivat vaihtokaupan, jossa Helgoland (ja Caprivin kaistale Länsi-Afrikasta) luovutettiin Saksalle ja Saksa puolestaan luovutti itäafrikkalaisen Sansibarin Britannialle sen protektoraatiksi. 1800-luvulla saarten lähellä käytiin kaksi meritaistelua: *Helgolandin taistelu (1849) *Helgolandin meritaistelu (1864) Ensimmäisen maailmansodan aikana saarten lähellä käytiin toiset kaksi meritaistelua: *Helgolandin taistelu 28. elokuuta 1914 *Toinen Helgolandin taistelu 1917 Helgoland jäi asumattomaksi liittoutuneiden pommitettua sitä 18. huhtikuuta 1945 toisessa maailmansodassa. Sodan jälkeen britit käyttivät Helgolandia sotilaallisiin tarkoituksiin. Sitä käytettiin muun muassa harjoitusalueena. 18. huhtikuuta 1947 Ison-Britannian kuninkaallinen laivasto yritti räjäyttää sen. Räjäytykseen käytettiin 6 800 tonnia räjähdettä ja se oli historian suurin ilman ydinaseita suoritettu räjäytys. Sen seurauksena Helgolandin pääsaari muun muassa muutti muotoaan. Räjäytyksen varsinaisena kohteena olivat saaren linnoitukset, mutta myös koko saaren tuhoutuminen oli hyväksyttävissä. Britit luovuttivat Helgolandin Saksan liittotasavallalle 1. maaliskuuta 1952, ja asukkaita alkoi muuttaa takaisin alueelle. == Luonto == Helgolandissa toimii arvostettu ja perinteikäs Helgolandin lintuasema, joka aloitti toimintansa jo 1800-luvulla. Saarella on pieni luonnonsuojelualue Lummenfelsen. Sen pinta-ala on vain 1,1 hehtaaria. Merituulet pitävät ilmansaasteiden ja siitepölyjen määrän saaren ilmassa pieninä, ja sinne tehdään terveysmatkoja. == Kieli == Helgolandissa puhutaan saksan lisäksi friisiä, tarkemmin pohjoisfriisin Helgolandin murretta. Pohjoisfriisillä on virallisen kielen asema Helgolandissa. Helgolandin murretta puhuu vain muutama sata, mutta sitä opetetaan saaren kouluissa. Helgolandissa puhuttu saksa on alasaksaa.Hochseeinsel ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Helgoland.de * Lintuasema *
Antonio Aguilar

Antonio Aguilar (17. toukokuuta 1919 Zacatecas, Meksiko – 19. kesäkuuta 2007 México) oli meksikolainen näyttelijä, laulaja, tuottaja ja kirjailija. Hän sai vuonna 2000 tähden Hollywood Walk of Famelle. ==Elämäkerta== Aguilar syntyi vuonna 1919 Villanuevan kaupungissa Meksikossa. Hän aloitti näyttelijänuransa vuonna 1952 elokuvassa Un rincón cerca del cielo. Hän oli ensimmäinen esiintyjä, joka yhdisti konsertteihinsa rodeota tehdessään kiertuetta Yhdysvalloissa ja Latinalaisessa Amerikassa. Aguilar meni vuonna 1959 naimisiin Flor Silvestren kanssa ja sai kaksi lasta.Antonio Aguilar IMDB:ssa. Aguilar menehtyi 19. kesäkuuta 2007 Méxicossa keuhkokuumeeseen. Hän oli kuollessaan 88-vuotias. Hänen poikansa, Pepe Aguilar, on Meksikon suosituimpia nykylaulajia. ==Ura== Aguilar on esiintynyt 167 elokuvassa, jotka ovat tyylillisesti lähinnä lännenelokuvia. Osan elokuvistaan hän on myös tuottanut ja käsikirjoittanut. Kuuluisimpia hänen elokuvistaan ovat Caballo Prieto Azabache ja Bala Perdida. Hän on myös esiintynyt John Waynen kanssa vuoden 1969 lännenelokuvassa The Undefeated. Suomessa Aguilarin tuotannosta on esitetty ainakin Felipe Cazalsin elokuva Viva Mexico (Zapata, 1970).Zapata (1970) Elonetissä. Aguilar aloitti musiikintuotannon vuonna 1950, ja julkaisi musiikkia 50 vuoden ajan perinteisen mariachi-yhtyeensä kanssa. Hän on myynyt yhteensä 25 miljoonaa levyä. Aguilarin tunnetuimpia lauluja ovat "Triste Recuerdo", "Albur de Amor", "Gabino Barrera" ja "Puno de Tierra". == Lähteet == Luokka:Meksikolaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet
Robert Woodrow Wilson

Robert Woodrow Wilson (s. 10. tammikuuta 1936) on yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Vuonna 1978 hänelle ja Arno Allan Penziasille myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto kosmisen taustasäteilyn löytämisestä. Löytö sattui vahingossa: Työskennellessään uudenlaisella antennilla Bell Labsissa Wilson ja Penzias huomasivat outoa kohinaa, jota ei pystytty selittämään. He olettivat aluksi häiriön johtuvan pulujen jätöksistä, mutta mahdollisten häiriötekijöiden poistamisen jälkeen he ymmärsivät, että kyseessä on kosmisen taustasäteilyn aiheuttama häiriö. Penziasin ja Wilsonin löytö on tärkeä todiste alkuräjähdyksestä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Biografia Nobel-säätiön sivuilla Luokka:Yhdysvaltalaiset tähtitieteilijät Luokka:Nobelin fysiikanpalkinnon saajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Come What(ever) May

__NOTOC__ Come What(Ever) May on Stone Sourin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1. elokuuta 2006. Albumin kirjoittaminen alkoi jo vuonna 2003, jolloin laulaja Corey Taylor ja kitaristi James Root tekivät materiaalia heidän toiselle yhtyeelleen, Slipknotille. Tammikuussa 2006 Stone Sour aloitti albumin nauhoittamisen heidän debyyttialbumi Stone Sourin seuraajaksi, jonka aikana rumpali Joel Ekman jätti yhtyeen perheasioiden takia. Hänet lopulta korvattiin ex-Soulfly rumpalilla Roy Mayorgalla, joka soitti rumpuja albumilla lukuun ottamatta kahta kappaleista. Julkaisun jälkeen Stone Sour lähti vuoden kestävälle kiertueelle, joka sisälsi keikkoja useilla alueilla, mukaan lukien Yhdysvallat, Kanada, Japani ja Eurooppa. Albumi sai yleisesti myönteisen arvion. Se sai kiitosta edistyneestä kappaleiden kirjoittamisesta ja musiikkityylistä. Albumi myi kultaa Yhdysvalloissa ja Kanadassa sekä single "30/30-150" oli ehdolla parhaaksi metallikappaaleksi vuoden 2007 Grammy- gaalassa. Kesäkuussa 2007 Stone Sour julkaisi erityispainos version albumista, joka sisälsi kuusi ennenjulkaisematonta kappaletta ja bonus DVD:n, jolla oli kolme musiikkivideoita ja täsypitkä live-esitys bändin Moskovan keikasta. Albumi on Stone Sourin myydyin albumi tähän mennessä, lähinnä menestys singlen "Through Glass" ansiosta. == Kappaleet == ==Kokoonpano== * Corey Taylor — laulu, kitara kappaleissa: "Sillyword", "Through Glass" ja "Zzyzx Rd." * James Root — kitara, rummut kappaleessa "The Day I Let Go" * Josh Rand — rytmi- ja soolokitara * Shawn Economaki — basso * Roy Mayorga — rummut kappaleissa 2-12 * Shannon Larkin — rummut kappaleessa "30/30-150" * Rami Jaffee — piano kappaleessa "Zzyzx Rd." * Nick Raskulinecz — tuotanto ==Listasijoitukset== ===Albumit=== Vuosi Lista Korkein sijoitus 2006 The Billboard 200 #4 2006 UK Albums Chart #27 ===Singlet=== Vuosi Single Lista Korkein sijoitus 2006 "Through Glass" Mainstream Rock Tracks #1 (7 viikkoa) 2006 "Through Glass" Modern Rock Tracks #2 2007 "Through Glass" Billboard Hot 100 #39 2007 "Through Glass" Pop 100 #33 2007 "Through Glass" Hot Digital Songs #38 2006 "Through Glass" Adult Top 40 #13 2006 "Through Glass" UK Singles Chart #167 2007 "Sillyworld" Mainstream Rock Tracks #2 2007 "Sillyworld" Modern Rock Tracks #21 == Arvostelut == * Blabbermouth: 7.5/10Stone Sour – Come What(ever) May Viitattu 5.1.2023. * Soundi: Stone Sour: Come What(ever) May Viitattu 5.1.2023. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2006 albumit Luokka:Stone Sourin albumit
Sam Taylor

Sam "The Man" L. Taylor (s. 12. heinäkuuta 1916) on yhdysvaltalainen tenorisaksofonisti. Taylor teki yhteistyötä mm. Scatman Crothersin, Cootie Williamsin, Lucky Millinderin, Cab Callowayn, Ray Charlesin, Buddy Johnsonin, Louis Jordanin ja Big Joe Turnerin kanssa. Hän johti 1960-luvulla viisihenkistä Blues Chasers -yhtyettään. Taylor on kärsinyt sydänvaivoista ja joutunut kahteen sydänkirurgiseen toimeenpiteeseen. Hänen poikansa, Bobby Taylor (hänkin blues-muusikko) menehtyi sydänkohtaukseen 1997. Taylor otettiin Long Island Music Hall of Fameen vuonna 2006. == Aiheesta muualla == * All Music Guide: Sam Taylor Luokka:Yhdysvaltalaiset saksofonistit
Pinetop Perkins

Joe Willie ”Pinetop” Perkins (13. heinäkuuta 1913 Belzoni, Mississippi - 21\. maaliskuuta 2011 Austin, Texas) oli yhdysvaltalainen blues-muusikko. Hänet valittiin Blues Hall of Fameen vuonna 2003. Perkins oli kotoisin vaatimattomista oloista ja työskenteli puuvillapelloilla jo seitsemänvuotiaana. Koulunkäynti jäi kolmeen luokkaan. Hän aloitti uransa kitaristina, mutta hänen vasen kätensä vammautui tappelussa Arkansas'ssa. Hän siirtyi pianoon ja teki 1950-luvulla yhteistyötä Earl Hookerin kanssa. Hookerin yhtyeen ohjelmistoon kuului ”Pinetop's Boogie Woogie”, josta hän sai lempinimensä. Hän siirtyi Illinois'hin ja aloitti levytysuran uudelleen 1968. Kun Otis Spann lähti Muddy Watersin yhtyeestä, Perkins tuli 1969 pianistiksi hänen tilalleen ja oli mukana 12 vuotta ja soitti kaikilla Watersin viimeisillä studiolevyillä.. Perkins levytti myös Legendary Blues Bandin kanssa. Oman ensilevyn hän teki vasta 1988 ja julkaisi yhteensä viitisentoista palkittua levyä. Hän esiintyi julkisesti vielä yli 90-vuotiaana. Hän loukkaantui liikenneonnettomuudessa vuonna 2004 mutta selvisi lievin vammoin. Perkins asui Austinissa, Texasissa. Hänelle myönnettiin vuonna 2005 Grammy elinikäisistä saavutuksista musiikin alalla. Vuonna 2007 hän voitti Grammyn kaikkien aikojen vanhimpana esiintyvänä taiteilijana yhtenä Last of the Great Mississippi Delta Bluesmen: Live in Dallas -levyn esiintyjistä. Perkinsille oli sovittu esiintyminen Rauma Bluesissa heinäkuussa 2011. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset bluesmuusikot Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Emil Aaltosen museo

Emil Aaltosen museo on Tampereen Pyynikinrinteellä sijaitseva museo, joka on avattu yleisölle 8. kesäkuuta 2004. Se esittelee teollistumisen kehitystä sekä vuorineuvos Emil Aaltosen elämäntyötä ja taidekokoelmaa. Museo toimii Pyynikinlinnassa, joka oli Aaltosen pitkäaikainen koti. == Emil Aaltosen taidekokoelma == === Historia === Emil Aaltonen oli jo nuorena kiinnostunut kulttuurista, ja 1920-luvun nousukaudella hän alkoi kerätä taidetta aktiivisesti. Parin vuosikymmenen aikana kenkätehtailija hankki omistukseensa noin 250 teosta. Aaltonen uskoi, että taiteella oli hyviä vaikutuksia ihmisiin. Niinpä tauluja pidettiin esillä muun muassa hänen tehtaidensa konttoreissa. Aaltonen myös lahjoitti taidetta eteenpäin. Sotamuseolle hän antoi muotokuvasarjan, jonka Antti Favén oli maalannut valkoisten upseereista. Aaltosen kuoleman jälkeen kokoelman teoksia on lahjoitettu Tampereen Taideyhdistykselle. === Taiteilijat === Emil Aaltosen kokoelmassa on pääasiassa vanhaa suomalaista taidetta. Aaltonen arvosti etenkin taiteilijoita, jotka olivat teknisesti taitavia, hallitsivat aiheensa ja osasivat välittää tunnelmia. Hyvä taide oli hänen mielestään esittävää ja ihannoivaa. Aaltosen lempitaiteilijoihin kuuluikin Albert Edelfelt, jonka maalauksissa yhdistyivät realismi ja romantiikka. Modernismista Aaltonen ei innostunut, mutta hän sisällytti silti kokoelmaansa Gabriel Engbergin värikkäitä ekspressionistisia töitä. Kokoelman taiteilijoista Aleksander Lauréuksen ja Robert Wilhelm Ekmanin töissä näkyy romantiikan vaikutus ja ateljeemaalauksen pitkä perinne. Düsseldorfin koulukuntaa kokoelmassa edustavat Werner Holmberg, Victor Westerholm ja Fanny Churberg, jotka ottivat jo askelia ulkoilmamaalauksen suuntaan. Myöhempää suoranaisempaa naturalismia ja realismia seuranneita taiteilijoita kokoelmassa ovat Albert Edelfelt, Helene Schjerfbeck, Maria Wiik ja Fredrik Ahlstedt. Aaltonen hankki myös esimerkiksi Adolf von Beckerin, Hjalmar Munsterhjelmin sekä von Wrightin veljesten teoksia. Suomalaisen taiteen lisäksi kokoelmassa on jonkin verran ulkomaista vanhempaa maalaustaidetta. === Teoksia === Aaltosen taidekokoelmassa on muun muassa seuraavat teokset: *Gunnar Berndtson, Vanha laulu, 1889 *Elin Danielson-Gambogi, Aamupesu, 1880-luku *Albert Edelfelt, Kirsikkatyttö, 1878 *Albert Edelfelt, Torpan tyttö, 1898 *Albert Edelfelt, Uusmaalainen merimies, 1896 *Robert Wilhelm Ekman, Talonpoikaistanssit, 1845 *Pekka Halonen, Kevättalvea Myllykylässä, 1898 *Werner Holmberg, Poppelikuja, 1857 *Alexander Lauréus, Peliseura, ajoittamaton *Alexander Lauréus, Viininviljelijän perhe, 1822 *Helene Schjerfbeck, Nuori tyttö, ajoittamaton *Hugo Simberg, Lammastyttö, 1913 *Johannes Takanen, Tytön pää, 1881 *Maria Wiik, Nainen ja päivänvarjo, 1886 *Ferdinand von Wright, Nuolihaukkapari, 1892. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Emil Aaltosen museo Luokka:Tampereen museot Luokka:Suomalaiset taidekokoelmat Luokka:Pyynikinrinne Luokka:Tampereen taidemuseot
Buckingham Fountain

Buckingham Fountain on suihkulähde Chicagossa, Illinois’n osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Grant Park -puistossa kaupungin keskustassa. __notoc__ == Historia == Suihkulähteen lahjoitti Chicagolle veljensä muiston kunniaksi Kate Buckingham. Se vihittiin käyttöön 26. elokuuta 1927. Buckingham perusti myös Buckingham Fountain Endowment Fund -säätiön, jonka tarkoituksena on huolehtia suihkulähteen ylläpidosta, jotta chicagolaiset veronmaksajat eivät joutuisi osallistumaan suihkulähteen kustannuksiin. == Suunnittelu == Monumentaalisen lähteen suunnittelusta vastasi yhdysvaltalainen arkkitehti Edward H. Bennett. Sen veistokset puolestaan ovat Marcel Loyaun käsialaa. Suihkulähteen esikuvana on ollut Versailles’n palatsin suihkulähde Latona. Suihkulähde on tehty vaaleanpunaisesta Georgian marmorista, tosin siinä on myös joitain graniittisia osia. Veistokset ovat pronssia. Suihkulähteen alla on kaksikerroksinen maanalainen pumppuhuone. Sen kolme pumppua suihkuttavat vettä 133 suuttimesta. Kaikkiaan suihkulähteeseen mahtuu vettä 1,5 miljoonaa gallonaa (yli 5,5 miljoonaa litraa). Pumppuja ja kaikkiaan 820 valoa käyttivät alun perin manuaalisesti kaksi koneenkäyttäjää. Valonäytökset automatisoitiin vuonna 1968, minkä jälkeenkin pumppuja käytettiin edelleen manuaalisesti vuoteen 1980 asti, jolloin koko suihkulähde automatisoitiin. == Toiminta == Suihkulähde on toiminnassa aamukahdeksasta iltayhteentoista joka päivä toukokuun alkupuolelta lokakuun puoliväliin saakka kuitenkin sään mukaan. Vesinäytöksen aikana suihkulähteen keskimmäinen suihku yltää noin 150 jalan korkeuteen. Iltahämärässä vesinäytökseen yhtyvät myös valo- ja musiikkiefektit. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suihkulähteet Luokka:Chicagon rakennukset ja rakennelmat Luokka:Yhdysvaltain patsaat ja veistokset
Honeyboy Edwards

David ”Honeyboy” Edwards (28. kesäkuuta 1915 – 29. elokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen delta blues -laulaja ja -kitaristi Mississippin osavaltiosta. Edwards oli Robert Johnsonin ystävä ja läsnä yönä, jona tämä kuoli juotuaan myrkytettyä viskiä. Hän julkaisi muusikonuransa ohessa kirjan The World Don't Owe Me Nothin' (1997). Edwards otettiin Blues Hall of Fameen 1996. Hän kuoli 96-vuotiaana elokuussa 2011. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Honeyboy Edwardsin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Yhdysvaltalaiset kitaristit Luokka:Yhdysvaltalaiset bluesmuusikot Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
John Stamos

John Phillip Stamos (s. 19. elokuuta 1963 Cypress, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. == Ura == Stamos aloitti uransa yhdysvaltalaisesta saippuasarjasta General Hospital, jossa hän näytteli vuodet 1982–1984. Vuosina 1987–1995 hän näytteli tilannekomediasarjassa Full House, ja vuonna 2001 lyhytikäiseksi jääneessä televisiosarjassa Ilmiantajat. Vuosina 2006–2009 hän näytteli tohtori Tony Gatesia Teho-osastossa. Lisäksi hän on urallaan toiminut tuottajana sekä vieraillut televisiosarjoissa (muun muassa Frendit ja Glee) ja näytellyt elokuvissa. == Yksityiselämä == Stamos oli naimisissa näyttelijä Rebecca Romijnin kanssa vuosina 1998–2005. == Aiheesta muualla == * John Stamosin virallinen kotisivu * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Amerikankreikkalaiset Luokka:Amerikanenglantilaiset Luokka:Amerikanirlantilaiset Luokka:Amerikansaksalaiset Luokka:Elävät henkilöt
Herb Jeffries

Herbert ”Herb” Jeffries (24. syyskuuta 1913 Detroit, Michigan – 25. toukokuuta 2014 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko ja näyttelijä. ==Elämä ja ura== Jeffries syntyi amerikanirlantilaisen äidin ja italialais- afrikkalaisen isän poikana Michiganin osavaltion Detroitissa. Isä katosi perheen elämästä, ja äiti ansaitsi elantonsa pitämällä Detroitissa majataloa, jossa vieraili monia mustia muusikoita kiertueillaan. Jo ennen murrosikää Herb Jeffries keräsi rahaa laulamalla kadunkulmissa ja ravintoloissa. Hän jätti koulun kesken ja työskenteli ruokakaupassa. Vapaa-aikanaan hän vietti aikaa tanssiorkesterin muusikoiden kanssa ja katseli ihaillen mykkiä lännenelokuvia paikallisessa elokuvateatterissa.Mullane, Janet. "Jeffries, Herb 1913(?)–2014." Contemporary Black Biography, edited by Margaret Mazurkiewicz, vol. 122, Gale, 2015, pp. 101-104. Gale eBooks. Viitattu 27.4.2022. Jeffries mainitsi Louis Armstrongin henkilönä, joka ensimmäisenä huomasi hänen kykynsä kuultuaan hänen lauluaan eräällä klubilla 1930-luvun alussa ja kirjoitti paperiseen lautasliinaan suosituskirjeen. Pian Jeffries saikin laulajan paikan chicagolaisen Erskine Taten Vendome-orkesterissa. Myöhemmin pianisti ja yhtyeenjohtaja Earl Hines palkkasi Jeffriesin, ja vuosina 1940–1942 Jeffries työskenteli Duke Ellingtonin orkesterissa. Vapauduttuaan Yhdysvaltojen armeijasta vuonna 1946 Jeffries alkoi tehdä soolouraa matalaäänisenä jazzlaulajana. Hänen tunnuskappaleekseen muodostui ”Flamingo”, ja hän teki arvostettuja tulkintoja myös muun muassa jazzstandardeista ”Angel Eyes”, ”Satin Doll” ja ”Sophisticated Lady”. Jeffries muutti Ranskaan 1950-luvun alussa, jossa hän avasi Flamingo-nimisen jazzklubin Pariisiin ja toisen Etelä- Ranskaan. Hän palasi elokuvatähdeksi näyttelemällä nimiroolin vuoden 1957 elokuvassa Calypso Joe, vastanäyttelijänään Angie Dickinson. Kadonneeksi luultuja kopioita Jeffriesin lännenelokuvista löydettiin 1990-luvulla texasilaisesta varastosta, mikä herätti uutta kiinnostusta hänen elokuvauraansa. Hän näytteli elokuvissa Harlem on the Prairie (1937), Two-Gun Man from Harlem (1938), Harlem Rides the Range (1939) ja The Bronze Buckaroo (1939). Jeffries julkaisi vielä vuonna 1995 albumin The Bronze Buckaroo (Rides Again). Hän kuoli sydänongelmiin satavuotiaana toukokuussa 2014. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Hän oli naimisissa viidesti. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzmuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet afroamerikkalaiset
Hank Locklin

Lawrence Hankins Locklin eli Hank Locklin (15. helmikuuta 1918 McLellan, Florida - 8\. maaliskuuta 2009 Brewton, Alabama) oli yhdysvaltalainen country- muusikko ja laulaja-lauluntekijä. Locklin oli Grand Ole Opryn jäsen. Hänen tunnetuimpia hittejään ovat muiden muassa "Send Me the Pillow That You Dream On", "Geisha Girl" ja "Please Help Me I'm Falling", joka sijoittui Billboard Hot 100 -listalla kahdeksanneksi. Locklin sai osakseen laajaa huomiota Euroopassa ja varsinkin Irlannissa – hän levyttikin vuonna 1963 albumin Irish Songs Country Style. Locklin nähtiin vuonna 2006 Public Broadcasting Servicen Country Pop Legends -spesiaalissa, jossa hän esitti laulut "Send Me The Pillow That You Dream On" ja "Please Help Me I'm Falling". Luokka:Yhdysvaltalaiset countrymuusikot Luokka:Yhdysvaltalaiset laulaja-lauluntekijät Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Vincent Sherman

Vincent Sherman (16. heinäkuuta 1906 – 18. kesäkuuta 2006) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen elokuviaan ovat Naisen valta (Mr. Skeffington, 1944), Nora Prentiss (1947) sekä Mies Philadelphiasta (The Young Philadelphians, 1959). Sherman työskenteli lisäksi television parissa ohjaten muun muassa sarjaa Waltonin perhe. Hänen keskeisimmät elokuvansa ovat 1940- ja 1950-luvuilta. Sherman kuoli Los Angelesissa 99-vuotiaana, vain hieman ennen kuin olisi täyttänyt 100. == Aiheesta muualla == * Vincent Shermanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Pulisongit

Pulisongeilla eli poskiparralla tarkoitetaan korvien etupuolella kasvavaa ja hiusrajasta leuan takaosiin asti kasvavaa karvoitusta, jota esiintyy pääsääntöisesti miehillä. Viiksien tapaan pulisongeiksi sanotaan karvoitusta, jonka ympärillä kasvava karva on ajettu pois. Tämä antaa mahdollisuuden useisiin eri variaatioihin. Pulisongit olivat erittäin suosittuja varsinkin 1970-luvulla muun muassa Elvis Presleyn myötä. Pulisongit ovat olleet suosiossa myös rockabilly- ja rock and roll -muusikoiden piireissä aina 1950-luvulta lähtien. Monet juutalaiset antavat pulisonkien kasvaa huomattavan pitkiksikin, näitä kutsutaan sanalla payot. Shaving-in-Judaism Kaiser Wilhelm I. .JPG|Keisari Vilhelm I Ambrose Everett Burnside.jpg|Kenraali Ambrose Burnside Charles Darwin.jpg|Charles Darwin Elvis Presley Publicity Photo for The Trouble with Girls 1968.jpg|Elvis Presley Aarne_Tenkanen_- _Rakuunarock_2013_2.jpg|Laulava ratikkakuski Aarne Tenkanen Young hasid.jpg|Hasidi-juutalaisen payot-pulisongit == Katso myös == * Parta * Viikset == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Parta
Keikyū-rautatiet

Keihin kyūkō -rautatiet (), lyhyemmin Keikyū-rautatiet (), on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Suur-Tokion alueella Tokion metropolissa ja Kanagawan prefektuurissa. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden (ōte-shitetsu) joukkoon. Keikyūn linjat yhdistävät Tokion sen eteläpuolen kaupunkeihin, Kawasakiin, Jokohamaan ja Yokosukaan, sekä muihin paikkakuntiin Miuran niemimaalla. Yhtiön nimi Keihin (京浜) viittaa Tokioon (東京) ja Jokohamaan (横浜). Keikyūn rautatielinjojen yhteispituus on 87,0 kilometriä. Vuonna 2016 sen asemien yhteenlaskettu päivittäinen matkustajamäärä oli keskimäärin noin 2,58 miljoonaa. Keikyū on osa Keikyū Groupia, jonka muut yritykset toimivat muun muassa liikenteen, logistiikan, kiinteistönvälityksen ja vapaa-ajan palveluiden aloilla. Yhtiöllä on 1 856 työntekijää (vuonna 2017). Sen pääkonttori sijaitsee Tokion Minaton erillisalueen Takanawan kaupunginosassa. == Historia == Keikyū-rautateiden juuret ovat vuonna 1898 perustetussa Daishi- sähkörautatiessä (), joka aloitti liikennöinnin vuoden 1899 tammikuussa. Se oli siten Japanin kolmas ja Kantōn alueen ensimmäinen sähkörautatie. Jo saman vuoden huhtikuussa yritys muutti nimensä Keihin-sähkörautatieksi (). Toisen maailmansodan aikana yritys liitettiin Tōkyū-rautateihin yhdessä Odakyū- rautateiden kanssa, mutta sodan päättymisen jälkeen vuonna 1948 se sai takaisin itsenäisyytensä Keihin kyūkō -rautateinä. == Linjat == Keikyū- rautateiden päälinja liittää Tokion Sengakujin ja Shinagawan rautatieasemat etelään Kawasakiin, Jokohamaan ja lopulta Uragaan Miuran niemimaalla. Muut linjat haarautuvat tästä päälinjasta. Keikyūn lentoasemalinja liikennöi Hanedan lentoasemalle, ja pohjoisessa yhtiö harjoittaa läpiajoliikennettä muiden rautatieyhtiöiden linjoille: Tokion metroon Toein Asakusa-linjalle ja sen kautta Keisei-rautateiden verkostoon ja Hokusō-linjalle. Symboli Linja Japaniksi Reitti Pituus (km) 22px Keikyū-päälinja 京急本線 Sengakuji–Uraga 56,7 Keikyūn lentoasemalinja 京急空港線 Keikyū-Kamata–Hanedan lentoaseman kotimaan terminaali 6,5 Daishi-linja 京急大師線 Keikyū-Kawasaki–Kojimashinden 4,5 Zushi- linja 京急逗子線 Kanazawa-hakkei–Shinzushi 5,9 Kurihama-linja 京急久里浜線 Horinouchi–Misakiguchi 13,4 == Kalusto == Nykyinen: * Keikyū 600, esitelty vuonna 1994. * Keikyū N1000, esitelty vuonna 2002. * Keikyū 1500, esitelty vuonna 1985. * Keikyū 2100, esitelty vuonna 1998. Entinen: * Keikyū 230, esitelty vuonna 1930. * Keikyū 400, esitelty vuonna 1965. * Keikyū 500, esitelty vuonna 1951. * Keikyū 700, esitelty vuonna 1956, muutettu 600-sarjaan vuosina 1966–1986. * Keikyū 700, esitelty vuonna 1967. * Keikyū 800, esitelty vuonna 1958, muutettu 1000-sarjaan. * Keikyū 800, esitelty vuonna 1978. * Keikyū 1000, esitelty vuonna 1959 ja romutettu kokonaan vuonna 2010. * Keikyū 2000, esitelty vuonna 1982 ja romutettu kokonaan vuonna 2018. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Yhtiön internetsivut Keikyu-rautatiet
Ž

Ž (ž) on latinalaiseen aakkostoon eräissä kielissä lisätty kirjain. Ž on muodostettu kirjaimesta z, jonka päälle on tarkkeeksi lisätty hattu. Kirjaimen nimi on suomen yleiskielessä hattu-z. Ž edustaa tyypillisesti soinnillista postalveolaarista frikatiivia eli niin sanotun suhuässän (š) soinnillista vastinetta. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa (ja monien sanakirjojen ääntämisohjeissa) tämän äänteen merkkinä on , mutta suomalais-ugrilaisessa tarkekirjoituksessa ja amerikkalaisessa foneettisessa aakkostossa käytetään merkintää [ž]. Ž-kirjainta vastaa kyrillisissä kirjaimissa Ж (ж), jota käytetään bulgariassa, makedoniassa, serbokroaatissa, ukrainassa ja venäjässä. ==Ž suomen kielessä== Ž-kirjain on lainattu suomen kieleen tšekistä vuonna 1907, jolloin annettiin ensimmäinen suositus sen käytöstä. Ž-kirjaimella merkitään suomen kielessä soinnillista postalveolaarista frikatiivia . Kirjain esiintyy vain muutamassa lainasanassa (kuten brežneviläisyys, džonkki, fidži, maharadža). Lisäksi sitä käytetään nimissä (Azerbaidžan), etenkin translitteroitaessa nimiä, jotka alkukielessä kirjoitetaan kyrillisin aakkosin (esim. Ždanov, Žirinovski). Aakkosjärjestyksen kannalta ž katsotaan suomessa z-kirjaimen muunnelmaksi, joten se aakkostetaan samalla tavalla kuin z. ==Ž muissa kielissä== Tšekin kielen lisäksi ž esiintyy useimmissa muissakin latinalaista kirjaimistoa käyttävissä slaavilaisissa kielissä, joihin lukeutuvat slovakki, sloveeni ja serbokroaatti. Sen sijaan puolan kielessä lähinnä vastaava kirjain on ż, jossa tarkkeena on hatun sijasta yläpuolinen piste, kuten alun perin tšekissäkin. Kirjain on omaksuttu myös muun muassa latviaan ja liettuaan, turkmeeniin sekä lakota-intiaanien kieleen. Suomalais- ugrilaisista kielistä ž kuuluu viron, karjalan ja vepsän sekä pohjoissaamen, inarinsaamen ja koltansaamen oikeinkirjoitukseen. == Tietokoneissa == Merkki Unicode Unicode Unicode HTML-viittaus Laajennettu suomalainen näppäimistö Alt- koodi Merkki tunnus nimi lohko HTML-viittaus Laajennettu suomalainen näppäimistö Alt-koodi Ž U+017D latinalainen suuraakkonen z ja hattu latinalaisen merkistön laajennus­osa A &#381; &#x17D; + ž U+017E latinalainen pienaakkonen z ja hattu latinalaisen merkistön laajennus­osa A &#382; &#x17E; + Windows-käyttöjärjestelmässä kirjaimet voi kirjoittaa myös Merkistö- apuohjelman (charmap.exe) avulla. == Katso myös == * Hattu (tarke) * Š * Ʒ * Ż * Ź == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kirjaimet š ja ž suomen kielen oikeinkirjoituksessa * Uusi suomalainen monikielinen näppäimistöasettelu Luokka:Suomen kielen kirjaimet
Rock’n’roll EP – Osa 1

Rock'n'roll EP - Osa 1 on Moog Konttisen perustaman Moog in Bändi -yhtyeen neljän kappaleen EP. Se ilmestyi vuonna 1995. Levy sai jatko-osan 21 vuotta myöhemmin, kun Moog in Bändin jäähyväislevy Rock'n'roll EP - Osa II julkaistiin heinäkuussa 2016. == Kappaleet == # # # # == Muusikot == * Moog Konttinen – laulu * Timo Huovinen – kitara * Mikko Kostiainen – bassokitara * Olli Salminen – rummut \+ * Ari Toikka – rummut (kappale "Kadonneet avaruusmiehet") Luokka:Vuoden 1995 EP:t Luokka:Moog Konttisen albumit
Forssan kaupunginvaltuusto

Forssan kaupunginvaltuusto on Forssan ylin päättävä elin. Kaupunginvaltuustossa on 43 valtuutettua, ja se kokoontuu Forssan kaupungintalolla. Kaupunginvaltuuston puheenjohtajana toimii Kaisa Lepola, varapuheenjohtajana Sanni Grahn-Laasonen, toisena varapuheenjohtajana Pekka Murtolahti ja kolmantena varapuheenjohtajana Sami Mattila. Vuoden 2021 vaaleissa äänestysprosentti oli 54,0 %. Suurin puolue oli SDP (29,0 %, 13 paikkaa). Muilta osin paikkoja kaupunginvaltuustoon saivat kokoomus (22,9 %, 10 paikkaa), perussuomalaiset (14,1 %, 6 paikkaa), vasemmistoliitto (11,8 %, 5 paikkaa), keskusta (14,6 %, 4 paikkaa), kristillisdemokraatit (3,0 %, 3 paikkaa) ja vihreät (4,5 %, 2 paikkaa). == Lähteet == Luokka:Forssa Luokka:Suomen kaupunginvaltuustot
Riihimäen kaupunginvaltuusto

Riihimäen kaupunginvaltuusto on Riihimäen ylin päättävä elin. Kaupunginvaltuustossa on 43 valtuutettua, ja sen puheenjohtajana toimii Miia Nahkuri. Valtuuston ensimmäisenä varapuheenjohtajana toimii Aino-Kaisa Pekonen, toisena varapuheenjohtajana Kai Heimonen ja kolmantena varapuheenjohtajana Sari Jokinen. Vuoden 2021 vaaleissa äänestysprosentti oli 50,2 %. Suurin puolue oli kokoomus (23,8 %, 11 paikkaa). Muilta osin paikkoja kaupunginvaltuustoon saivat SDP (21,1 %, 9 paikkaa), vasemmistoliitto (17,2 %, 8 paikkaa), perussuomalaiset (16,4 %, 7 paikkaa), kristillisdemokraatit (7,5 %, 3 paikkaa), vihreät (6,8 %, 3 paikkaa), keskusta (3,4 %, 1 paikka) ja Liike Nyt (2,5 %, 1 paikka). == Lähteet == Luokka:Riihimäki Luokka:Suomen kaupunginvaltuustot
Saksan vapaa nuoriso

Saksan vapaa nuoriso (Freie Deutsche Jugend, FDJ) oli Saksan demokraattisessa tasavallassa toiminut sosialistinen nuorisojärjestö, joka perustettiin 7. maaliskuuta 1946. FDJ:n jäseneksi hyväksyttiin 14 vuotta täyttäneet. FDJ:ssä oli 1980-luvun alussa 2,3 miljoonaa jäsentä. Sen lastenjärjestö oli Ernst Thälmann -pioneerijärjestö, johon kuului 1980-luvun alussa 1,6 miljoonaa koululaista. FDJ oli Demokraattisen nuorison maailmanliiton jäsen vuodesta 1948 ja Kansainvälisen ylioppilasliiton jäsen vuodesta 1950 lähtien. Nykyään Saksassa toimii uutena FDJ:na tunnettu pienimuotoinen äärivasemmistolainen organisaatio. ==Aiheesta muualla== * Uuden FDJ:n kotisivut * The History of the Free German Youth Luokka:Poliittiset nuorisojärjestöt Luokka:Saksan demokraattisen tasavallan politiikka
Kekkonen (EP)

Kekkonen on Moogetmoogs -yhtyeen vuonna 1993 julkaistu neljän kappaleen CD-EP. Se äänitettiin Harasoo Studiossa vuosina 1992–1993. Äänittäjänä ja miksaajana toimi Jani Viitanen. EP jäi Moogetmoogsin viimeiseksi levytykseksi. Nimikkokappale Kekkonen (- Victoria -) julkaistiin myös Rock-Festari, 16 kotimaista rockhittiä kokoelmalla. == Kappaleet == # # # # == Kokoonpano == * Jorma Pelamo – bassokitara, laulu * Moog Konttinen – keuhkot, äänihuulet ja kieli * Juha "Mösä" Miettinen – kitara, laulu * Jukka "Juke" Aronen – rummut * Markku Mäkinen – kitara === Vierailevat muusikot === * Hannu Pirttikangas – kosketinsoittimet * Kikka Laitinen – taustalaulu (kappale 1) * Jani Viitanen – kitara, musiikkiohjelmointi (kappale 4) == Aiheesta muualla == * Kekkonen discogs.com -sivustolla Luokka:Vuoden 1993 EP:t Luokka:Moogetmoogsin albumit