EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
SBS 8 News

SBS 8 News on televisioyhtiö SBS:n esittämä eteläkorealainen uutisohjelma. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Eteläkorealaiset uutisohjelmat Luokka:SBS:n televisio-ohjelmat
JTBC Newsroom

JTBC Newsroom on televisioyhtiö JTBC:n esittämä eteläkorealainen uutisohjelma. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Eteläkorealaiset uutisohjelmat Luokka:JTBC:n televisio-ohjelmat
Xinwen Lianbo

Xinwen Lianbo on televisioyhtiö CCTV:n esittämä kiinalainen uutisohjelma. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Kiinalaiset televisio- ohjelmat Luokka:Uutisohjelmat
Tagesschau

Tagesschau on televisioyhtiö ARD:n esittämä saksalainen uutisohjelma. == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Saksalaiset televisio-ohjelmat Luokka:Uutisohjelmat Luokka:ARD:n televisio-ohjelmat
Heute

Heute on televisioyhtiö ZDF:n esittämä saksalainen uutisohjelma. == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka:Saksalaiset televisio-ohjelmat Luokka:Uutisohjelmat Luokka:ZDF:n televisio-ohjelmat
Futtsu

Futtsu () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee Bōsōn niemimaalla Tokionlahden länsirannikolla prefektuurin lounaisosassa. Kaupunkiin kuuluu pitkänomainen, Tokionlahteen työntyvä Futsunniemi. Sisämaassa sen alue nousee Bōsōn kukkuloille. Futtsussa on 42 668 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 205,53 neliökilometriä. Osa Futtsunniemestä oli 1800-luvun alusta lähtien toiseen maailmansotaan saakka linnoituskäytössä. Sodan jälkeen sinne perustettiin Futtsun puisto virkistysalueineen. Kaupunkioikeudet Futtsu sai vuonna 1971, kun Futtsun maaseutukaupunkiin liitettiin Amahan ja Ōsawan maaseutukaupungit. Kaupungin pohjoisrannikon täyttömaalle on sijoittunut kone- ja elintarviketeollisuutta osana laajempaa Keiyōn teollisuusvyöhykettä. Etelärannikolla harjoitetaan nori-merilevän ja kurumakatkarapujen vesiviljelyä, sisämaassa tuotetaan riisiä, vihanneksia, hedelmiä, siitakesieniä ja maitoa. Futtsun nähtävyyksiä ovat Tokionlahden rannikon uimarannat, Mother bokujō -teemapuisto ja Nokogirivuori, jonne on rakennetty köysirata. Tokionlahden Kannon on 56 metriä korkea, bodhisattva Kannonia esittävä patsas. Osa kaupungin alueesta kuuluu Minami-Bōsōn puolikansallispuistoon. Futtsua palvelee JR Higashi-Nihonin Uchibō-linja. == Kuvia == Tiedosto:Kazusaminato Station.jpg|Kazusa-Minaton rautatieasema Tiedosto:富津みなと公園 - panoramio (2).jpg|Näkymä Fujivuoren suuntaan Futtsusta Tiedosto:Sea Fort No2 of Tokyo Bay 20200113 153728.jpg|Tokionlahden linnoitus nro. 2 Tiedosto:Nokogiriyama Ropeway 2013-08-07 (9464463616).jpg|Nokogirivuoren köysirata == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Chiban prefektuurin kaupungit
Adolf Fredrik Lindblad

Adolf Fredrik Lindblad (1. helmikuuta 1801 Skänninge – 23. elokuuta 1878 Linköping) oli ruotsalainen säveltäjä.Adolf Fredrik Lindblad Swedish Musical Heritage Lindblad opiskeli Johann Christian Friedrich Hæffnerin johdolla Uppsalassa vuosina 1823–1824 sekä Carl Friedrich Zelterin, Ludwig Bergerin ja Johann Bernhard Logierin johdolla Berliinissä vuosina 1825–1827. Lindblad pääsi Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 1831 ja sai sen kultamitalin vuonna 1852. Hän opetti Tukholmassa pianonsoittoa ja sävellystä omassa musiikki-instituutissaan vuodesta 1827, kunnes myi sen opiskelijalleen Ivar Hallströmille vuonna 1861. Hallströmin ohella hänen oppilaisiinsa kuuluivat Gunnar Wennerberg, Ludvig Norman, kruununprinssi Oskar, prinsessa Eugénie ja prinssi Kustaa. Lindbladin läheinen ystävä oli säveltäjä Felix Mendelssohn. Hän oli läheisissä väleissä myös monien kirjailijoiden, kuten Per Atterbomin, Malla Silfverstolpen, Erik Gustaf Geijerin, Carl Jonas Love Almqvistin ja Fredrika Bremerin kanssa. Lindblad osallistui lukuisten yksityisten salonkien toimintaan ja työskenteli vuodesta 1840 lähtien ensisijaisesti salongeissa, joita itse isännöi. Suuri osa Lindbladin tuotannosta olikin yksityisiä ruotsalais- ja saksalaissalonkeja varten sävellettyä. Hänen tuotantoonsa kuuluu laulukokoelmia, jousikvartettoja, kaksi sinfoniaa ja sångspel Frondörerna (1835). Kruununprinssi Oskarin toiveesta sävelletty Frondörerna sai aluksi vaatimattoman vastaanoton, mutta saavutti suurempaa suosiota Jenny Lindin esiintyessä vuonna 1836 muokatun version pääroolissa. Lindblad oli vuodesta 1828 naimisissa Sophie Kernellin kanssa. Pariskunta sai kolme lasta, joista yksi oli pianisti Lotten von Feilitzen. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1801 syntyneet Luokka:Vuonna 1878 kuolleet
Viljo Orpana

Viljo Johannes Orpana (8. kesäkuuta 1923 Käkisalmi – 18. tammikuuta 2000 Tervo) oli kalankasvatukseen, kalatalouteen ja kalastusmatkailuun vaikuttanut yrittäjä, joka sai ensimmäisenä Suomessa kalatalousneuvoksen arvonimen, vuonna 1985. ==Henkilöhistoria== Kalastuskoulun Orpana suoritti 1946, kalatalousteknikoksi hän valmistui 1962. Hän työskenteli E.V. Ålbergin palveluksessa 1945, Satakunnan Maanviljelysseurassa 1946–1952 ja Kymin Uittoyhdistyksessä 1952–1968. 1950-luvulla Orpana perehtyi kalanviljelyyn Yhdysvalloissa ja oli sitten perustamassa useita kalanviljelylaitoksia Keski- Suomeen ja Savoon. Orpana perusti 1964 Rikhard Sotamaan kanssa Taimen -yhtiön ja toimi siinä vuoteen 1971 asti. Vuonna 1967 perustettua Savon Taimen -yhtiötä Orpana suunnitteli ja rakensi Mikko Jalkasen kanssa. Vuonna 1972 Orpana perusti Tervon Äyskoskelle vaimonsa kanssa kirjolohien tuotanto- ja jalostusyritys Nilakkalohi -yhtiön. Yritys sai valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon vuonna 1982. Tämän ja muiden yritystensä toiminnassa Orpana oli mukana eläkkeelle jäämiseensä saakka, vuoteen 1990. Yksi hänen muista hankkeistaan oli Tervoon perustettu Lohimaan kalastusmatkailukeskus. Orpana oli perustamassa myös Suomen Kalankasvattajaliittoa, jonka hallituksen jäsen hän oli 1964–1981, puheenjohtaja 1981–1989 ja sitten kunniapuheenjohtaja. Orpanan asiantuntemusta käytettiin myös alan eri työryhmissä. Orpana vihittiin Kuopion yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 1991, ensimmäisenä Suomessa kalatalouden alalta. Hänelle pystytettiin muistokivi Tervon Lohimaahan kesällä 2003.Erkki Manninen: Karjalaispojasta tuli kalanviljelijä. Kalatalousneuvos Viljo Orpana. HS Ihmiset, 25.1.2000. (Tilaajille, Viitattu 31.7.2020)Suomen Kalakirjasto: Suomen kalanviljelyn historiaa (Viitattu 31.7.2020) ==Julkaisuja== * Lohenkasvattajan opas: lohikalojen lammikkoviljely, 1963, Erkki Halme, Viljo Orpana ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset yrittäjät Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Kabara

Kabara on Timbuktun kaupunginosa sen eteläpuolella lähellä Nigerjokea. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan siellä oli 5 200 asukasta. Kabara on Timbuktun jokisatama. Sinne johtaa Nigerin haarasta kolmen kilometrin pituinen kanava, joka on perimätiedon mukaan kaivettu songhaivaltakunnan hallitsijan Sunni Alin aikana. Kabaraan tuotiin kauppatavaraa varsinkin etelän Djennéstä. Songhaivaltakunnan aikana siellä asuivat Timbuktun sotilasjohtaja ja tullipäällikkö. Kabarasta johtaa Timbuktuun toinen ”Virtahepokanava”, jonka vettä käytetään karjan juottamiseen ja viljelmien kasteluun. Vuosina 2006–2007 uudistetuissa kanavissa on vettä vain osan aikaa vuodesta ja ne liettyvät nopeasti. Nykyään Timbuktun jokisatamana toimii etupäässä Nigerjoen varrella sijaitseva Korioumé. ==Lähteet== Luokka:Timbuktun piiri
Patastenmäki

Patastenmäki on kaupunginosa Riihimäellä. Kaupunginosa on kokonaisuudessaan omakotitaloaluetta. Asukasluku oli 712 vuonna 2015.Tilastokirja 2016 - Riihimäki Kotikaupunki (sivu 10, kohta Peltosaari-Patastenmäki-Uhkola, kohta Patastenmäki, vuosi 2015), riihimaki.fi, viitattu 31.7.2020 Alueella on arkkitehtien Martti ja Marjatta Jaatisen suunnittelema, vuonna 1957 valmistunut Patastenmäen tiilikoulu.Arkkitehtejä Riihimäkeä suunnittelemassa - Riihimäki-Seura ry (kohta Martti ja Marjatta Jaatinen), riihimakiseura.fi, viitattu 31.7.2020. Patastenmäen alue kuului alkujaan Hausjärven kauppalaan ja Erkylän kartanon maihin, mutta sinne alkoi jo 1800-luvun lopulla levitä asutusta Riihimäeltä. Asutuksen kasvua voimisti mäen kupeeseen perustettu turvepehkutehdas, minkä vuoksi aluetta kutsuttiin myös Sammaltehtaanmäeksi.Juho Haavisto & Sami Louekari - Riihimäen jälleenrakennuskauden pientaloaluetarkastelu, Patastemäki - Kumela - Hirsimäki - Petsamo (sivu 27 - Aluettainen tarkastelu, kohta Patastemäki 1. Alueen historia), docplayer.fi, viitattu 31.7.2020 Riihimäen erkaantuessa Hausjärvestä itsenäiseksi kauppalaksi jäi Patastenmäen alue Hausjärven puolelle, mutta Riihimäen kauppala anoi jo vuonna 1924 alueen liittämistä Riihimäkeen. Anomus kaatui Hausjärven vastustukseen. Asia nostettiin uudelleen esille 1930-luvulla, jolloin Hausjärvi suhtautui asiaan myönteisesti. Sota kuitenkin keskeytti liitosprosessiin ja vasta kesällä 1945 Patastenmäki liitettiin valtioneuvoston päätöksellä osaksi Riihimäen kauppalaa. Vuonna 1949 alue asemakaavoitettiin kaupunginosaksi.Riihimäen rakennetut kulttuuriympäristöt 2020 (sivulla 12), riihimaki.fi, viitattu 24.9.2020. == Lähteet == Luokka:Riihimäen kaupunginosat
Petsamo (Riihimäki)

Petsamo on kaupunginosa Riihimäellä. Alue on suurimmalta osin omakotitaloaluetta, mutta Ilomäen asuinalueella on myös kerrostaloja. Alueen asukasluku oli vuonna 2015 noin 1 057.Tilastokirja 2016 - Riihimäki Kotikaupunki (sivu 9, kohta Taajama-alue, rivi Sipusaari-Ilomäki, vuosi 2015), riihimaki.fi, viitattu 31.7.2020 Alueen palveluihin kuuluvat päiväkoti, lähikauppa, R-kioski sekä Lidl-myymälä. Petsamoon raivattiin 1800-luvun alkupuolella Ryttylän kartanon alainen Sipusaaren torppa.Riihimäen rakennettu kulttuuriympäristö 2020 (sivu 204), riihimaki.fi, viitattu 15.10.2020. Se toimi torppana 1820-luvun puoliväliin ja uudestaan 1864 lähtien. Nykyinen torpparakennus on 1860-luvulta. Petsamon alue oli vielä 1930-luvulla rakentamaton. Kaupunginosa alueelle asemakaavoitettiin 1945.Riihimäen rakennetut kulttuuriympäristöt 2020 (sivulla 12), riihimaki.fi, viitattu 24.9.2020. Sen kehitys nykyiseksi omakotitaloalueeksi alkoi sota-ajan jälkeisinä vuosina, ja alue onkin tyypillinen esimerkki sotien jälkeisen jälleenrakennusajan rakentamisesta.Juho Haavisto & Sami Louekari - Riihimäen jälleenrakennuskauden pientaloaluetarkastelu, Patastemäki - Kumela - Hirsimäki - Petsamo (sivu 39 - Aluettainen tarkastelu, kohta 2. Petsamo, Alueen historia), docplayer.fi, viitattu 31.7.2020 Ilomäen pientaloalue rakennettiin alueelle 1960-luvun lopulla.Riihimäen rakennettu kulttuuriympäristö 2020 (sivut 182-183), riihimaki.fi, viitattu 15.10.2020. Riihimäen ensimmäinen keskustan ulkopuolinen kerrostaloalue rakennettiin Petsamoon, Sipusaaren alueelle. == Lähteet == * Riihimäen rakennettu kulttuuriympäristö 2020 , riihimaki.fi === Viitteet === Luokka:Riihimäen kaupunginosat
Jiri Hänninen

Jiri Hänninen (s. 12. toukokuuta 1998) on Pattijoelta lähtöisin oleva suomalainen lentopalloilija, joka on edustanut viime vuodet Kokkolan Tiikereitä. Hänninen voitti kaudella 2019–2020 lentopallon Mestaruusliigan pistepörssin ja tehotilaston. Koronaviruksen vuoksi keskeytetyn kauden päätteeksi hänet valittiin myös lentopalloliigan tähdistökentälliseen. Hänninen aloitti lentopallon kotikonnuillaan Raahessa RaLePan riveissä ja siirtyi 16-vuotiaana Rovaniemelle pelaamaan ykkössarjaa Napa-Kettuihin. Lentopallon Mestaruusliigassa Hänninen teki debyyttinsä Lentopalloseura Ettan riveissä 17-vuotiaana marraskuussa 2015. == Saavutukset == * Mestaruusliigan pistepörssin ja tehotilaston voitto kaudella 2019–2020 * Mestaruusliigan tähdistökentässä kaudella 2019–2020 == Joukkueet == * 2014–2015 NaPa (1-sarja) * 2015–2016 Napa (1-sarja) ja Etta (Mestaruusliiga) * 2016–2018 Etta * 2018– Tiikerit == Lähteet == Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Suomalaiset lentopalloilijat Luokka:Elävät henkilöt
Ichihara

Ichihara () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee Bōsōn niemimaalla Tokionlahden länsirannikolla prefektuurin keskiosassa. Etelässä kaupungin alue ulottuu Yōrōjoen vartta pitkin Bōsōn kukkuloille. Ichiharassa on 274 623 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 368,17 neliökilometriä. Pinta-alaltaan se on Chiban prefektuurin suurin kaupunki. Nykyisen Ichiharan kaupungin alueella sijaitsivat muinoin Kazusan provinssin pääkaupunki (kokufu) ja provinssitemppeli. Edo-kaudella seutu oli Yōrōjokea sisämaahan johtaneen liikennereitin varrella. Se eli pitkään kalastuksesta ja maanviljelystä, mutta toisen maailmansodan jälkeen se kaupungistui voimakkaasti, kun Tokionlahden rannikon täyttömaalle rakennettiin suurimittakaavainen öljy- ja kemianteollisuuden kombinaatti ja muuta teollisuutta, kuten elektroniikkateollisuutta ja laivanrakennusta. Sisämaan ylänköalueille on rakennettu suuria lähiöitä. Kaupunkioikeudet Ichihara sai vuonna 1963, kun Ichiharan maaseutukaupunki liitettiin yhteen Anesakin, Goin, Sanwan ja Shizun maaseutukaupunkien kanssa. Kaupungin keskusta sijaitsee Goin alueella. Ichiharan nähtävyyksiä ovat kaupungin eteläosien luonnonalueet, kuten Yōrōn laakso ja Yamakuran patojärvi, jonka rannalle on perustettu lasten teemapuisto. Ylänköalueille on rakennettu lukuisia golfkenttiä, joita sanotaan Ichiharassa olevan eniten Japanissa. Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Kazusa Kokubun-jin ja Kazusa Kokubun-nijin temppelien jäänteet sekä Iigaoka Hachiman-gūn šintolainen pyhäkkö. Ichiharaa palvelevat JR Higashi- Nihonin Uchibō-linja, Keisei-rautateiden Chihara-linja ja Kominato-rautatien Kominato-rautatielinja. == Kuvia == Tiedosto:Kazusa-kokubunji hondou-2.jpg|Kazusa Kokubun-ji Tiedosto:Goi , Chiba - panoramio (4).jpg|Goin lämpövoimala Tiedosto:Kominato Railway Kiha 200 at Tsukizaki Station 20100403 2701.jpg|Tsukizakin rautatieasema Tiedosto:梅ヶ瀬渓谷 - panoramio (18).jpg|Syksy Umegasen rotkossa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Chiban prefektuurin kaupungit
Roll FM

Roll FM on vantaalainen radiokanava, joka toimii määräaikaisilla FM- lähetysluvilla, nettiradiona ja on demand -muodossa. Kanavan kuuluvuusalue kattaa pääkaupunkiseudun. Roll FM:n perusti päätoimittaja Ari Rajala vuonna 2015 ja kanava on toiminut siitä lähtien. Roll FM:n studiot sijaitsevat Vantaan Myyrmäessä, Myyräncolon kulttuuritalossa. Kanava on saanut suosiota erityisesti musiikinystävien keskuudessa, sillä kanavalla ei ole soittolistoja, vaan toimittajat valitsevat kaiken musiikin itse. Ohjelmanteossa on myös mukana musiikin ammattilaisia ja taustavaikuttajia, kuten 22-Pistepirkon Espe Haverinen ja Asko Keränen, valokuvaaja Risto Vuorimies ja tuottaja/journalisti Uuge Kojola. Kanavan omistaa RollMedia Oy. == Lähteet == * https://www.rollfm.fi/ * https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000005647954.html * https://www.sipoonsanomat.fi/paikalliset/2983001 * https://www.vantaansanomat.fi/paikalliset/4448713 == Aiheesta muualla == * Viralliset verkkosivut Luokka:Suomalaiset radioasemat Luokka:Vuonna 2015 perustetut radioasemat
Herajoki

Herajoki on kylä ja kaupunginosa Riihimäellä. Alue sijaitsee valtatien 3 tuntumassa ja siellä sijaitsevat Würth Oy:n pääkonttori ja logistiikkakeskus sekä Valion tehdas. Alueen asukasluku oli vuonna 2015 noin 402.Tilastokirja 2016 - Riihimäki Kotikaupunki (sivu 10, kohta Herajoki, vuosi 2015), riihimaki.fi, viitattu 31.7.2020. Alueella toimii myös Herajoen alakoulu.Herajoen koulu - Riihimäen kaupunki, riihimaki.fi, viitattu 31.7.2020. Herajoen kylä on yksi Riihimäen kylistä, jotka mainitaan jo 1500-luvulta peräisin olevissa veroluetteloissa.Riihimäen kaupungin ympäristön tila 2017 (sivu 7), riihimaki.fi, viitattu 31.7.2020. Herajoella on vanhastaan sijainnut neljä taloa: Paakkola, Tupala, Laurila ja Parma eli Parmala.RIIHIMÄKI HERAJOKI PARMALA asemakaava-alueen muinaisjäännösselvitys 2006 (sivu 5 - Herajoen asutushistoria), viitattu 31.7.2020 Laurila jaettiin 1750-luvulla Yli- ja Ali-Laurilaksi ja myös Tupala jaettiin kahtia 1700-luvulla. Paakkolan tila jaettiin vasta seurvaalla vuosisadalla, mutta vuodesta 1681 alkaen kestikievarina toiminut Parmala pysyi jakamattomana. Talo oli silloisen Hausjärven pitäjän vaurain verotalo 1720-luvulta 1800-luvun alkuun. Herajoen kylää vaurastutti myös sen sijainti Hämeenlinnasta Helsinkiin vievän talvitien varressa. Herajoen alueelta tunnetaan myös runsaasti kivikautisia löytöjä. Alueen länsipuolella sijaitseva Penninmäki on Riihimäen ensimmäinen tunnettu kiinteä muinaisjäännös. Läheiseltä Silmäkenevalta, Laurilan tilan mailta löytyi helmikuussa 1928 kookas mäntypuinen muinaissuksi.Etelä-Suomessa hiihdettiin Jeesuksen aikoihin nahalla liukastetulla mäntysuksella, yle.fi, viitattu 31.7.2020 Radiohiilimenetelmällä suksi on ajoitettu ajanlaskun vaihteeseen. Se kuuluu nykyään Riihimäen kaupunginmuseon esihistoriallisen huoneen näyttelyyn.Riihimäki kotikaupunkipolku 2009 (sivut 7-9, kohde 6 - Kaupunginmuseo), riihimaki.fi, viitattu 31.7.2020. == Lähteet == Luokka:Riihimäen kylät Luokka:Riihimäen kaupunginosat
Heros

Heros on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu viisi lajia, joita tavataan Etelä-Amerikasta: * Heros efasciatus Heckel, 1840 – Vanneahven (vannekirjoahven) * Heros liberifer Staeck & Schindler, 2015 * Heros notatus (Jardine, 1843) – Täplävanneahven * Heros severus Heckel, 1840 – Raitavanneahven * Heros spurius Heckel, 1840 == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Johann Heinrich Merck

Johann Heinrich Merck (1741–1791) oli saksalainen kirjailija ja kriitikko. Hän oli vuodesta 1768 sotaneuvos Darmstadtissa. Hän ampui itsensä taloudellisen häviön pelosta.Merck, Johann Heinrich, Tietosanakirja osa 6, palsta 296, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Merckin oma kaunokirjallinen tuotanto, josta mainittavin on romanssi Pätus und Arria (1775), oli merkitykseltään vähäisempi kuin hänen vaikutuksensa etevien aikalaistensa kirjalliseen tuotantoon. Varsinkin Goetheen hänen vaikutuksensa oli merkittävä. Kriitikkona Merck on kuvannut tasapuolisesti Sturm und Drang -kauden valo- ja varjopuolia. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Saksalaiset kriitikot Luokka:Itsemurhan tehneet Luokka:Vuonna 1741 syntyneet Luokka:Vuonna 1791 kuolleet
Heros spurius

Heros spurius on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Laji voi kasvaa vähintään 6,2 senttimetrin mittaiseksi ja enintään 15 senttimetrin mittaiseksi. Se voi painaa korkeintaan 192,3 grammaa. Heros spurius -lajia tavataan Amazon-joen valuma-altaalta Boliviasta ja Brasiliasta. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Nazi Boni

Nazi Boni (1912 Bouan, Dédougoun piiri – 16. toukokuuta 1969 Ouagadougou) oli burkinalainen poliitikko ja kirjailija. Boni kävi alakoulun Ouagadougoussa ja opiskeli William Pontyn normaalikoulussa Senegalissa. Hän työskenteli opettajana Ouagadougoussa ja Norsunluurannikolla. Toisen maailmansodan jälkeen Boni siirtyi politiikkaan. Hänet valittiin Ranskan Ylä-Voltan yleisneuvostoon ja Bobo-Dioulasson kaupunginvaltuustoon vuonna 1947 sekä Ylä-Voltan edustajaksi Ranskan kansalliskokoukseen vuosina 1948, 1951 ja 1956. Vuonna 1957 hänestä tuli Ylä-Voltan aluekokouksen puheenjohtaja. Boni oli kansallisuudeltaan bwamu ja edusti politiikassa Ylä-Voltan länsiosan väestöä. Hän kuului siirtomaavallan tukemaan Union voltaïque -puolueeseen sekä perusti vuonna 1955 Mouvement populaire de l’évolution africaine ja vuonna 1959 Mouvement du regroupement voltaïque -puolueet. Boni vastusti Ylä-Voltan politiikkaa hallinnutta Rassemblement démocratique africain -puoluetta ja kannatti Malin liittovaltiota Ranskan Länsi-Afrikan hajottua. Boni kärsi tappion vuoden 1959 vaaleissa ja joutui pakenemaan ulkomaille Maurice Yaméogon noustua valtaan. Hän asui Bamakossa, Pariisissa ja Dakarissa ja palasi Ylä- Voltaan vuoden 1966 vallankaappauksen jälkeen. Boni sai surmansa liikenneonnettomuudessa. Boni on yksi burkinalaisen kirjallisuuden perustanlaskijoista. Hänen romaaninsa Le Crépuscule des temps anciens (1962) kuvaa bwamujen perinteistä elämää ja henkistä kulttuuria. Boni on kirjoittanut myös pitkän esseen Histoire synthétique de l’Afrique résistante (1971). ==Lähteet== Luokka:Burkinalaiset poliitikot Luokka:Afrikkalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 1969 kuolleet
Suklaakukkulat

250px|oikea|pienoiskuva|Suklaakukkulat Carmenin kunnassa. Suklaakukkulat ovat geologinen muodostuma Filippiineillä Boholin provinssissa. Sen on arvioitu koostuvan yhteensä 1 260–1 776 kukkulasta, joiden korkeus vaihtelee noin 30 ja 50 metrin välillä korkeimman ollessa noin 120 metrin korkuinen. Ne kattavat kaikkiaan 50 nelilökilometrin kokoisen alueen. Kukkulat ovat ruohon peittämää kalkkikiveä ja muuttuvat kuivan kauden aikana suklaanruskeiksi ruohon kuivuessa. Suklaakukkulat ovat olleet toukokuusta 2006 lähtien ehdokas Unescon Maailmanperintöluetteloon valintakriteereillä vii ja viii. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Mäet ja kukkulat Luokka:Filippiinien maantiede
Metsäkorpi

Metsäkorpi on kaupunginosa Riihimäen itäosassa, Hausjärven rajan tuntumassa, yhdystien 2879 varrella. Metsäkorpi kaavoitettiin uudeksi kaupunginosaksi Kokko-Taipaleen alueelle vuonna 2007.Metsäkorven kaupunginosa tunnetaan Lempivaarasta, Aamuposti, julkaistu 6.10.2019, viitattu 31.7.2020. Metsäkorvessa on yksinomaan omakotitaloasutusta ja siellä sijaitsee myös matkailukeskus Lempivaara. == Lähteet == Luokka:Riihimäen kaupunginosat
Eve (nimi)

Eve on monissa kielissä käytetty naisen etunimi. Sitä voidaan pitää Eva-nimen rinnakkaismuotona tai Eveliinan lyhentymänä. Suomessa Eveä on käytetty myös Eevertin puhuttelumuotona.Vilkuna 2007, s. 67. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Eve on joulukuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 1 050–1 060 naisella. Evellä ei ole suomalaista, suomenruotsalaista eikä ortodoksista nimipäivää. == Tunnettuja Evejä == * Eve Angel (s. 1983), unkarilainen pornonäyttelijä * Eve Arden (1908–1990), yhdysvaltalainen näyttelijä * Eve Arnold (1912–2012), yhdysvaltalainen valokuvaaja * Eve Babitz (1943–2021), yhdysvaltalainen kirjailija, esseisti ja taiteilija * Eve Best (s. 1971), englantilainen näyttelijä * Eve Brenner (s. 1941), ranskalainen oopperalaulaja * Eve Bunting (1928–2023), pohjoisirlantilaissyntyinen yhdysvaltalainen kirjailija * Eve Ensler (s. 1953), yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija ja feministi * Eve Hewson (s. 1991), irlantilainen näyttelijä * Eve Hietamies (s. 1964), suomalainen kirjailija ja toimittaja * Eve Jeffers (s. 1978), Eve, yhdysvaltalainen laulaja * Eve Kivi (s. 1938), virolainen näyttelijä * Eve Kopli, virolainen laulaja * Eve Kulmala (s. 1998) suomalainen koomikko * Eve Laurence (s. 1985), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä * Eve Meyer (1928–1977), yhdysvaltalainen malli, näyttelijä ja elokuvatuottaja * Eve Myles (s. 1978), walesilainen näyttelijä * Eve Queler (s. 1931), yhdysvaltalainen kapellimestari * Eve Savander (s. 1998), suomalainen jääkiekkoilija * Eve Torres (s. 1984), yhdysvaltalainen malli, näyttelijä ja showpainija * Eve Valois (1963–2000), Lolo Ferrari, ranskalainen pornonäyttelijä * Eve Väyrynen, suomalainen toimittaja ja radiojuontaja == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Etunimien taivutus: Eve (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu) Luokka:Etunimet
Kinttulan kartano

Kinttulan kartano on Orimattilan Artjärven pitäjässä, linnuntietä noin 1,5 kilometriä Artjärven kirkosta etelälounaaseen, Pyhäjärven pohjoisrannan niemellä sijaitseva kartano. Kartanon empiretyylisen päärakennuksen suunnitteli arkkitehti A. F. Granstedt ja se rakennettiin vuosina 1837-1838. Museovirasto on luokitellut kartanon ympäristöineen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetun kulttuuriympäristön kohteeksi (Kinttulan kartano). ==Lähteet== Luokka:Suomen kartanot Luokka:Artjärvi Luokka:Orimattilan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Katarina Dalayman

Katarina Dalayman (s. 25. tammikuuta 1963 Tukholma) on ruotsalainen oopperalaulaja.Katarina Dalayman Greek National Opera Hän loi uransa aluksi dramaattisena sopraanona, mutta on sittemmin keskittynyt mezzosopraanorooleihin.Katarina Dalayman Harrison Parrott Dalayman opiskeli Tukholman oopperakorkeakoulussa ja debytoi vuonna 1992 Tukholman kuninkaallisessa oopperassa. Dalayman on erikoistunut Richard Wagnerin ja Richard Straussin teoksiin. Hän sai hovsångerska-arvonimen vuonna 2000. Litteris et Artibus -mitali hänelle myönnettiin vuonna 2004.Katarina Dalayman hovsångerska – sopran Operalogg Vuonna 2013 parhaan oopperalevytyksen Grammy- ehdokkaana oli Nibelungin sormus -levytys, jolla Dalayman lauloi.Katarina Dalayman Recording Academy Grammy Awards Dalaymanin kanssa yhteistyötä tehneiden kapellimestareiden joukossa ovat olleet Riccardo Chailly, Colin Davis, James Levine, Wolfgang Sawallisch, Michael Tilson Thomas, Esa-Pekka Salonen, Antonio Pappano, Mark Elder ja Zubin Mehta. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset oopperalaulajat Luokka:Sopraanot Luokka:Mezzosopraanot Luokka:Litteris et Artibus -palkitut Luokka:Vuonna 1963 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ratulan kartano

Ratulan kartano on Orimattilan Artjärven pitäjän Ratulan kylässä, linnuntietä noin 4,5 kilometriä Artjärven kirkosta pohjoiseen, Villikkalanjärven koillisrannalla sijaitseva kartano. Kartanomaisemaa halkoo 1700-luvun linjauksen säilyttänyt maantie. Ratulan kartanon päärakennus on kaksikerroksisen, ja ensimmäisen kerroksen runko on peräisin 1780-luvulta. Ministerivaltiosihteeri Alexander Armfelt (1794–1876) osti Ratulan 1835. Laajennus- ja muutostyöt käynnistettiin rivakasti. Muutostyöt suunnitteli arkkitehti Carl Ludvig Engel. Päärakennus sai toisen kerroksen, sen julkisivuun tuli pylväsparien kannattelema keskirisaliitti kolmiopäätyineen, ja rakennus vuorattiin empiretyylisin laudoituksin ja listoin. Kartanoon liittyy englantilaistyylinen puisto huvimajoineen ja puistorakennelmineen, joita ovat muun muassa Iloniemi-paviljonki ja Eugenien telttakattoinen paviljonki vuodelta 1854. Engelin suunnittelema empirevaikutteinen viljamakasiini on luonnonpuiston reunassa. Artjärven kotiseutumuseo (Ratulantie 312) sijaitsee tässä luonnonpuistossa, noin 300 metriä kartanon päärakennuksesta länteen. Museovirasto on luokitellut ulkoasultaan uusklassisen kartanon puistoineen ja viljelyksineen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetun kulttuuriympäristön kohteeksi (Ratulan kartano). ==Katso myös== *Artjärven kotiseutumuseo ==Lähteet== Luokka:Suomen kartanot Luokka:Artjärvi Luokka:Orimattilan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Garlieb Helwig Merkel

Garlieb Helwig Merkel () (1769–1850) oli saksankielinen kirjailija, joka oli syntyisin Itämerenmaakunnista Liivinmaalta. Hänen isänsä oli siellä pappina. Hän opiskeli lääketiedettä Leipzigissa ja Jenassa ja asettui 1797 asumaan Weimariin. == Tuotanto == Itämerenmaakuntien talonpoikien maaorjuus oli jo lapsuudessa tehnyt Merkeliin syvän vaikutuksen, ja siksi hän 1796 julkaisi kirjan Die Letten, vorzüglich in Livland, am Ende des philosophischen Jahrhunderts, jossa hän vaati maaorjuuden poistamista. Kirja herätti suurta huomiota ja suuttumusta maanomistajien keskuudessa. Maaorjuuden syntyä ja kehitystä hän käsitteli teoksessa Die Vorzeit Livlands (1798-1800), jonka hän omisti Liivinmaan aatelistolle. Latvalaisen sadun pohjalle rakennetun kertomuksen Wannem Ymanta, jonka Merkel julkaisi 1803 ja omisti Aleksanteri I:lle, väitetään tehneen syvän vaikutuksen keisariin ja osaltaan myötävaikuttaneen Itämerenmaakuntien maaorjuuden lakkautukseen. Merkel julkaisi 1814 kirjasen Beweis dass es halb soviel koste seine Ländereien von Tagelöhnern bearbeiten zu lassen, als von leib-eigenen Bauern, jossa hän pyrki osoittamaan, että maaorjuus on maatilanomistajille taloudellisestikin epäedullinen. Talonpoikien vapautuksen jälkeen 1820 ilmestyi Die freien Letten und Esthen. Merkelin saksalaisten maanmiestensä omaantuntoon kohdistunut vetoomus johti siihen, että vuonna 1824 saksalaiset papit perustivat Latvian kirjallisen seuran, jossa alettiin tutkia latvian kieltä ja kansanperinnettä. Saksassa ollessaan Merkel perusti 1803 aikakauskirjan Scherz und Ernst. Hän oli myös kaunokirjailija (Erzählende Schriften 1807–1808). Saksalaisessa kirjallisuudessa hän on kuitenkin tunnettu lähinnä Goetheä ja romantikkoja vastaan tähdätyistä kirjoituksistaan Briefe an ein Frauenzimmer über die neuesten Produkte der schönen Litteratur in Deutschland (1800–1803). Mielenkiintoisia ovat hänen muistelmansa Ueber Deutschland, wie ich es nach einer zehnjährigen Entfernung wiederfand (1818) ja Darstellungen und Charakteristiken aus meinem Leben (1839–1840). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Latvialaiset kirjailijat Luokka:Saksalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1769 syntyneet Luokka:Vuonna 1850 kuolleet Luokka:Baltiansaksalaiset
Kirjaus (Riihimäki)

Kirjaus on kaupunginosa Riihimäellä, valtatien 3 ja kantatien 54 varrella. Alueen asukasluku oli vuonna 2015 noin 1 071.Tilastokirja 2016 - Riihimäki Kotikaupunki (sivu 9, kohta Taajama-alue, rivit Kirjaus ja Lemmenmäki, vuosi 2015), riihimaki.fi, viitattu 31.7.2020 Kaupunginosan länsipuolella, Lemmenmäen asuinalueella on yksinomaan omakotitaloasutusta, mutta itäpuolella on myös muutama kerrostalo. Kirjauksessa sijaitsee Riihimäen aluesairaala ja Riihimäen seudun terveyskeskus. Sairaalan yhteydessä on myös marraskuussa 2014 käyttöönotettu paloasema.Kirjauksen kaupunginosassa on kymmenien pelastajien työpaikka ja Heikki-veturin odotuspaikka - Aamuposti, aamuposti.fi, julkaistu 24.3.2019, viitattu 31.7.2020. Kirjauksessa käynnistyi vuonna 1985 Riihimäen kaupungin keskusvarikon toiminta. Vuonna 1991 aloitti Kirjauksen päiväkoti myös toimintansa. Kirjauksessa toimii myös vanhainkoti Riihikoti. Lemmenmäen alueella, kantatien 54 pohjoispuolella toimii myös huoltoasema ABC Riihimäki, joka perustettiin 31. joulukuuta 1992.ABC Riihimäki - Riihimäki - Huoltoasema - Fonecta.fi, fonecta.fi, viitattu 31.7.2020. Huoltoaseman yhteydessä toimii myös mm. S-Market ja Hesburger. == Lähteet == Luokka:Riihimäen kaupunginosat
Qibya

Qibya on kylä Palestiinan Länsirannalla. Sen asukasluku oli vuonna 2016 arviolta 6 272\. Qibya tunnetaan esimerkiksi vuoden 1953 Qibyan verilöylystä. ==Maantiede== Qibya sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Ramallahin ja al- Birehin kuvernoraatissa noin 20 kilometriä Ramallahin kaupungista länteen. Qibyan naapuripaikkakuntia ovat Shuqba pohjoisessa, sekä Budrus ja Ni'lin etelässä. Lännessä sijaitsee vuoden 1949 tulitaukolinja eli niin sanottu vihreä linja. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 219 metriä. Keskimääräinen vuotuinen sadanta Qibyaassa on 537,8 mm ja keskimääräinen lämpötila 19°C. ==Historia== Qibya on saanut nimensä läheisen vesilähteen mukaan. Vesilähteen nimi on puolestaan johdettu syyrian kielen sanasta "lähde". Nykyinen kylä on perustettu Osmanien valtakunnan kaudella. Israelin itsenäistyttyä Qibyasta tuli osa Jordanian hallitsemaa Länsirantaa. Lokakuussa 1953 Israelin armeija teki palestiinalaisten sissi-iskujen tähden kostoiskun Qibyaan Jordanian puolelle. Noin 60 paikallista kuoli ja suuri osa kylän rakennuksista tuhottiin niin sanotun Qibyan verilöylyn aikana. Israelin toiminta tuomittiin kansainvälisesti. Vuoden 1995 Oslo II-sopimuksen perusteella kylän maat jakautuivat B ja C vyöhykkeisiin. Palestiinalaishallinnon B-vyöhykkeeseen liitettiin vain 21,5 % kylän koko pinta-alasta, mutta suurin osa sen rakennetusta alueesta. Kylän C-vyöhykkeen alue on pääasiassa viljelmiä. Osa kylän alueesta on myös jäänyt Israelin rakennuttaman Länsirannan turva-aidan taakse. ==Talous== Vuonna 2010 Qibyan työssäkäyvästä väestöstä 79 % oli työllistynyt Israelin työmarkkinoilla, 10 % hallinnossa tai yksityisellä sektorilla, 6 % maataloudessa, 1 % palveluissa ja 1 % teollisuudessa. Kylässä on muutamia kauppoja, työpajoja ja oliiviöljynpuristamo. ==Väestö== Beitunian asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen arvion mukaan vuonna 2016 6 272\. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 4 835. Kaupungissa on viisi moskeijaa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Palestiinan kaupungit
Juppala

Juppala on kaupunginosa Riihimäellä. Kaupunginosa asemakaavoitettiin 1947.Riihimäen rakennetut kulttuuriympäristöt 2020 (sivulla 12), riihimaki.fi, viitattu 24.9.2020. Alue on yksinomaan omakoti- ja rivitaloaluetta, jonka asukasluku oli vuonna 2015 noin 2 343.Tilastokirja 2016 - Riihimäki Kotikaupunki (sivu 9, kohta Taajama-alue, rivit Pohjois-Juppala, Juppalan teollisuusalue, Juppalan omakotitaloalue, Jussila ja Suojala), riihimaki.fi, viitattu 31.7.2020. Juppalassa sijaitsee Riihimäen ravirata sekä Riihimäen Iso Kirpputori. Juppalaan perustettiin kesäkuussa 1996 Perhospuisto.Riihimäen perhospuisto kaipaa ehostusta - suunnitelmissa on jonkinlainen kosteikko, yle.fi, julkaistu 17.6.2019, viitattu 31.7.2020. Puiston tarkoituksena on mahdollistaa perhosten katselu vapaasti niittymäisessä maisemassa.Riihimäen puistoja - Riihimäen kaupunki (kohta Perhospuisto), riihimaki.fi, viitattu 31.7.2020. Puiston yhteydessä on myös leikkipaikka lapsille. Juppalassa sijaitsevat myös leikkipuistot Juppalanpuisto, Kantakadun leikkipuisto sekä Suojalanpuisto. Juppalan pohjoispuolella on myös 1,2 hehtaarin kokoinen Juppalan lampi, joka on syntynyt saven otosta.Ei nimeä (35.829.1.002) - Järviwiki, jarviwiki.fi, viitattu 31.7.2020 Lammen lounaiskulman tulopuroon kertyy vedet useaa haaraa pitkin laajalta kaupunkialueelta ja ne laskevat edelleen Riihiviidanojaa pitkin Punkajokeen. Lampi oli vielä 1950-luvulla yleinen uimapaikka, mutta uimakäyttö on sittemmin loppunut. Juppalan kaupunginosaan perustettiin 1915 Riihimäen ensimmäinen kaatopaikka, joka oli käytössä ilmeisesti 1940-luvun lopulle saakka.Petsamonkadun pohjoispää, asemakaava, asemakaavan muutos ja tonttijaon muutos, Riihimäki 8. Juppala (sivu 7, kohta 3.1.3 Rakennettu ympäristö, Historia), riihimaki.fi, viitattu 31.7.2020. == Lähteet == Luokka:Riihimäen kaupunginosat
John A. Kelley

Johnny A. Kelley (alun perin John Adelbert Kelley) (6. syyskuuta 1907 West Medford, Massachusetts – 6. lokakuuta 2004 Cape Cod) oli yhdysvaltalainen maratonjuoksija, joka voitti Bostonin maratonin vuosina 1935 ja 1945 sekä oli Yhdysvaltain olympiajoukkueessa 1936 ja 1948. John A. Kelley kasvoi vanhimpana kymmenestä lapsesta irlantilaisperheessä. Vuonna 1928 hän juoksi ensimmäisen maratoninsa. Maratonin lisäksi Kelley juoksi myös lyhyempiä matkoja voittaen yksitoista kansallista amatööri mestaruutta eri matkoilla 15 000 metristä maratoniin. Viimeisimmän hän voitti vuonna 1954 20 000 metrin juoksussa. Hän oli kahdesti ollut Yhdysvaltain olympiajoukkueen jäsen. Berliinin olympialaisissa 1936 hän oli ainoa maaliin asti juossut amerikkalainen sijoituksen ollessa 18. Kelly valittiin Yhdysvaltain joukkueeseen vuoden 1940 pitämättä jääneisiin olympialaisiin. Hän osallistui jälleen kahdeksan vuotta myöhemmin Lontoon olympialaisten maratonille 41-vuotiaana sijoittuen 21. sijalle. Kelley tunnetaan kuitenkin parhaiten voitoistaan ​​ja osallistumisestaan Bostonin maratonille. Ensimmäistä kertaa Kelley osallistui Bostonin maratonille vuonna 1928, mutta joutui keskeyttämään. Samoin kävi toisella yrittämällä eli vuonna 1932. Siitä lähtien hän osallistui kisaan joka vuosi paitsi vuonna 1968, jolloin jäi pois sairauden vuoksi. Vuoden 1934 maratonilla hän taisteli voitosta kanadansuomalaisen Dave Komosen kanssa sijoittuen toiseksi. Bostonin maratoneja hänellä kertyi kaikkiaan 61, joissa 58:ssa hän tuli maaliin. Tämä on lajissaan ennätys Bostonin maratonilla koskien osallistumisia. Hän voitti maratonin kahdesti vuosina 1935 ja 1945. Hän sijoittui toiseksi seitsemän kertaa ja pääsi kymmenen parhaan joukkoon 18 kertaa. Vuonna 1957 hän sijoittui 50-vuotiaana yllättävästi peräti yhdeksänneksi. Viimeksi hän osallistui vuonna 1992 84-vuotiaana. Kaikkiaan hän juoksi 115 maratonia. Tunnustuksena pitkästi kestävyysjuoksijan menestyksellisestä urasta Yhdysvaltain yleisurheiluliitto hyväksyi hänet hänen maansa Hall of Famen jäseneksi vuonna 1980. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Juuan profeetta Elian tsasouna

Juuan profeetta Elian tsasouna, eli Pyhän profeetta Elian tsasouna on Juuan kirkonkylässä sijaitseva ortodoksinen pyhäkkö. Sen suunnitteli arkkitehti Toivo Paatela ja rakennus valmistui 17. elokuuta 1956. Pääosan ikoneista on maalannut Martta Neiglic-Platonof. Rukoushuone vihittiin ortodoksiseksi pyhäköksi Karjalan piispa Paavalin johdolla 12. toukokuuta 1957. Vuosien 1939-1944 sotien seurauksena 70 prosenttia Suomen ortodokseista joutui jättämään aiemman kotipaikkansa Suomessa. Heille rakennettiin 13 kirkkoa ja 41 tai 42 rukoushuonetta. Juuan profeetta Elian tsasouna lukeutuu näihin rakennuksiin, ja on rakennettu Suomen kreikkalaiskatolisen kirkkokunnan jälleenrakentamista koskevan lain (1950) ja asetuksen turvin. Tsasounan tontin, rakennuskustannukset ja kalustuksen maksoi valtio jälleenrakennusvaroista. Tsasounan sisustusta saneerattiin vuonna 1989. Rakennuksen lämmitysjärjestelmä vaihdettiin, sisäkaton ja seinien pinnat uusittiin. Nykyään tsasouna toimii ortodoksisen kirkon Kuopion ja Karjalan hiippakunnan, Nurmeksen ortodoksisen seurakunnan Juuan alueen pyhäkkönä. Profeetta Eliaan muistolle pyhitetyn tsasounan temppelijuhlaa eli praasniekkaa vietetään 20. heinäkuuta. Tsasounan pihalla on Karjalan jääneiden vainajien muistomerkki. == Lähteet == Luokka:Juuan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset Luokka:Kuopion ja Karjalan hiippakunta Luokka:Suomen puukirkot Luokka:Pohjois-Karjalan kirkkorakennukset Luokka:Juuan nähtävyydet
Ségoun–Banin rautatie

thumb|Radalla käytettiin Decauville 0-6-0T -vetureita. Kuva on Ranskasta. Ségoun–Banin rautatie oli Ségoun ja Banijoen varrella sijaitsevan Dounan välinen kapearaiteinen rautatie Ranskan Sudanissa eli nykyisessä Malissa. Se oli Decauville-typpinen teräspölkkyrata, jonka raideleveys oli 600 mm. Viidenkymmenen kilometrin pituista karavaanireittiä kulkeneen radan tehtävänä oli puuvilla- ja maapähkinäsadon kuljettaminen liikennöintikelpoiselle Nigerjoelle. Päätös sen rakentamisesta tehtiin tammikuussa 1918. Ségoun ja Cinzanan välinen osuus avattiin liikenteelle tammikuussa 1920 ja koko rata valmistui vuonna 1922. Rakentamisessa hyödynnettiin Dakarin–Nigerin rautatietä edeltäneen Bafoulabén–Dioubéban kapearaiteisen radan materiaaleja vuosilta 1888–1897. Kalustona toimi ainakin neljä puuta polttavaa Decauville-veturia sekä ensimmäisen maailmansodan jälkeen vapautuneita armeijan vaunuja. Rautatie kuljetti 29 384 matkustajaa ja 5 668 tonnia rahtia vuonna 1930. 1950-luvulla tehty selvitys suositteli rautatien uudistamisen sijaan sen purkamista. Se purettiin vuoteen 1962 mennessä. Entisen radan linjaa myötäilee maantie RN6. ==Lähteet== Luokka:Kapearaiteiset rautatiet Luokka:Malin liikenne
John G. Dinkeloo

John Gerard Dinkeloo (28. helmikuuta 1918 Holland, Michigan - 15. kesäkuuta 1981 Fredericksburg, Virginia) oli yhdysvaltalainen arkkitehti. Dinkeloo tuli 1950 Eero Saarisen palvelukseen. Hän tuli Saarisen yhtiökumppaniksi 1956 ja Saarisen kuoleman jälkeen 1961 jatkoi yrityksen toimintaa Joseph N. Lacyn ja Kevin Rochen kanssa vuoteen 1966.Obituary New York Times (Archive.org)John G. (John Gerard), 1918-1981, Library of Congress, viitattu 16.8.2020Spotlight: Kevin Roche Dinkeloo suoritti 1942 Michiganin yliopistossa arkkitehtuurin Bachelor of Architecture -tutkinnon. Aluksi hän toimi Chicagossa Skidmore, Owings & Merrillin yrityksessä, sitten Saarisen yrityksessä vuodesta 1950. Dinkeloolta sujui arkkitehtuurin ja insinööritaidon yhdisteleminen. Esimerkiksi käyttämänsä metallisoitu peilinkaltainen ulkoseinärakenne torjuu kuumuutta ja siten vähentää ilmastoinnin tarvetta. Dinkeloo keksi, kuinka neopreenitiiviste kiinnitetään seinään ja kuinka rakenteissa käytetään säänkestäväksi esijännitettyä laihaseoksista terästä. Dinkeloon ratkaisut tunnettiin, ja häntä arvostettiin laajalti. Eero Saarisen palveluksessa Dinkeloon tehtäväksi tuli General Motorsin teknisen keskuksen rakennesuunnittelu vuonna 1950. Saarisen yrityksen osakkaaksi hän tuli 1956 ja jatkoi Saarisen kuoleman jälkeen 1961 yrityksen toimintaa Joseph N. Lacyn ja Kevin Rochen kanssa. 1966 Roche ja Dinkeloo perustivat Kevin Roche & John Dinkeloo and Associates -arkkitehtitoimiston. Saarisen oppeja hyödynnettiin suunnitteluissa ja toteutuksissa. Toimisto suunnitteli muun muassa useita yliopistokohteita ja museoita. Saariselta keskenjääneitä projekteja olivat muun muassa Trans-World Airlinesin terminaaliasema Kennedyn kansainvälisellä lentoasemalla, Dullesin kansainvälinen lentoasema Washingtonin ulkopuolella, Deere & Companyn pääkonttori Illinoisissa, CBS:n rakennus New Yorkissa sekä Jeffersonin kansallisen laajennusmuistomerkin yhdyskäytäväkaari Saint Louisissa. Yhtiökumppanit saattoivat hankkeet valmiiksi. Dinkeloo kuoli 63-vuotiaana. Dinkeloo oli naimisissa Thelma VanDyken kanssa. Perheessä oli seitsemän lasta. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1981 kuolleet
Kangasniemen kotiseutumuseo

Kangasniemen kotiseutumuseo on kotiseutumuseo, joka toimii vanhassa, vuonna 1913 valmistuneessa viljamakasiinissa Kangasniemen kirkonkylässä, vastapäätä Kangasniemen kirkkoa. Vuonna 1954 perustettu museo esittelee kangasniemeläisiä elinkeinoja, maa- ja kotitalousesineistöä, metsästys- ja kalastusvälineitä sekä sisälle museoon rakennettua savupirttiä. Museo ryhtyi keräämään esineistöä vuonna 1937; nykyään kokoelmissa on noin 2 000 esinettä. == Lähteet == Luokka:Kangasniemen rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kotiseutumuseot Luokka:Pitäjänmakasiinit
Inzai

Inzai () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Shimōsan ylängöllä. Kaupunki rajautuu pohjoisessa Tonejokeen, luoteessa Tegajärveen ja kaakossa Inbajärveen. Inzaissa on 104 668 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 123,79 neliökilometriä. Inzain maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1954 liittämällä yhteen neljä kuntaa. Maaseutukaupunki sai nimensä siitä, että se sijaitsee Inbajärven (in) länsipuolella (zai). Kaupungin historiallinen keskusta sijaitsee Kioroshissa, joka kehittyi Edo-kaudella Tonejoen jokisatamana. Perinteinen elinkeino on riisinviljely, joka on vähitellen vallannut alaa Inbajärveltä. Alueella tuotetaan myös vihanneksia ja mansikoita. 1900-luvun loppupuolella Inzain asukasluku on kasvanut nopeasti sinne rakennetun, suurimittakaavaisen Chiba New Town -lähiön myötä. Kaupunkioikeudet Inzaille myönnettiin vuonna 1996. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2010, kun siihen liitettiin Inban ja Motonon kyläkunnat. Inzain rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat muun muassa Eifuku-jin ja Kechien-jin buddhalaiset temppelit sekä Hōju-inin temppelin Kannon-halli. Inzaita palvelevat JR Higashi-Nihonin Narita-linja, Hokusō-rautateiden Hokusō- linja ja Keisei-rautateiden Naritan lentoasemalinja. == Kuvia == Tiedosto:Lake Inba.JPG|Inbajärvi Inzain kaupungin puolelta Tiedosto:Nippon Medical School Nursing School.JPG|Japanin lääketieteellisen yliopiston sairaanhoitajakoulu Tiedosto:Hokuso-inba-nihon-idai-station.jpg|Inba Nihon- idain rautatieasema Tiedosto:Iwai-ke Jyutaku Syuoku.jpg|Iwai-suvun vanha asuintalo == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Chiban prefektuurin kaupungit
Lapin yliopiston oikeustieteiden tiedekunta

Oikeustieteiden tiedekunta on yksi Lapin yliopiston neljästä tiedekunnasta. Tiedekunta on perustettu vuonna 1979 ja se on Suomen kolmanneksi vanhin vanhin oikeustieteellinen tiedekunta. Tiedekunnassa opiskeli vuonna 2022 noin 1 170 tutkinto-opiskelijaa ja henkilökunnan jäseniä oli 55. ==Tiedekunta== Suomen juristeista neljännes valmistuu Lapin yliopistosta ja tiedekunnasta valmistuneet ovat sijoittuneet työelämässä muun muassa valtionhallinnon tehtäviin, ministeriöiden ylijohtajiksi, pääjohtajiksi sekä suurimpiin asianajotoimistoihin. Tiedekunnan dekaanina toimi 2013–2017 velvoiteoikeuden professori Juha Karhu. Vuodesta 2017 dekaanina on toiminut kauppaoikeuden professori Soili Nystén-Haarala. Tiedekunnan alaisina laitoksina toimii oman oikeudenalansa opetusta ja tutkimusta järjestävät ilmailu- ja avaruusoikeuden instituutti, oikeusinformatiikan instituutti ja varallisuusoikeuden instituutti. == Ainejärjestö == Oikeustieteiden tiedekunnan opiskelijoiden ainejärjestö on Artikla ry. ==Katso myös== *Lapin yliopisto == Lähteet == Luokka:Lapin yliopisto Luokka:Oikeustiede
Pyötikön tsasouna

Pyötikön tsasouna, eli Ristin ylentämisen tsasouna on Juuan Etelä-Vuokon Pyötikön kalmiston alueella sijaitseva ortodoksinen pyhäkkö. Sen suunnitteli rakennusmestari Santeri Juppi ja rakensi kirvesmies Santeri Pöppönen. Rukoushuoneen vihki arkkipiispa Paavali 21. elokuuta 1977. Tsasounan ylläpidosta vastaa ortodoksisen kirkon Kuopion ja Karjalan hiippakunnan, Nurmeksen ortodoksinen seurakunta. Tsasounan temppelijuhlaa eli praasniekkaa vietetään 14. syyskuuta. Lähistöllä on aiemman luostarin muistokivi. == Lähteet == Luokka:Juuan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset Luokka:Kuopion ja Karjalan hiippakunta Luokka:Suomen puukirkot Luokka:Pohjois-Karjalan kirkkorakennukset
Rulman Merswin

Rulman Merswin (1307–1382) oli saksalainen mystikko, alkuaan varakas strassburgilainen kauppias, joka eli lopun ikäänsä ostamassaan vanhassa benediktiiniläisluostarissa mystiikan harjoituksiin antautuneena. Hänen kuoltuaan löydettiin joukko jokseenkin epäitsenäisiä mystisiä kirjoituksia, joista osa oli pantu Merswinin keksimän "Oberlandin jumalanystävän" nimiin.Merswin, Rulman, Tietosanakirja osa 6, palsta 1492, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 Hän kuului Jumalanystävien liikkeen johtohahmoihin.Jumalanystävät, Tietosanakirja osa 3, palsta 1492, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 ==Teokset== == Werke == * Merswins Neun-Felsen- Buch: (n.s. omaelämäkerta), julk. Philipp Strauch. Niemeyer, Halle (Saale) 1929. Digitalisoitu julkaisu, Universitäts- und Landesbibliothek Düsseldorf * Merswins Vier anfangende Jahre. Niemeyer, Halle (Saale) 1927. Digitalisoitu julkaisu, Universitäts- und Landesbibliothek Düsseldorf == Lähteet == ==Katso myös== * Kristillinen mystiikka ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset henkilöt Luokka:Kristilliset mystikot‎ Luokka:Keskiajan kirjailijat Luokka:Strasbourgin historia Luokka:Vuonna 1307 syntyneet Luokka:Vuonna 1382 kuolleet
Jumalanystävät

Jumalanystävät on erään 1300-luvun alkupuoliskolla syntyneen, salaperäisyyden verhoaman uskonnollisen liiton nimi. Liitto oli levinnyt Alankomaista aina Sveitsiin ja Svaabiaan saakka, ja sen tarkoitus oli uskonnollisen elämän syventäminen mystiikan periaatteiden mukaan. Jumalanystäviin kuuluivat muun muassa Johannes Tauler ja Heinrich Suso. Salaperäinen olento "suuri jumalanystävä Oberlandissa" on liikkeen huomattavan jäsenen Rulman Merswinin kuvitteellinen tuote.Jumalanystävät, Tietosanakirja osa 3, palsta 1492, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1913 ==Katso myös== * Kristillinen mystiikka == Lähteet == Luokka:Kristillinen mystiikka Luokka:Uskonto keskiajalla