EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Maailmankisat 1983

17\. Maailmankisat järjestettiin vuonna 1983 Helsingissä 6. heinäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansainväliset yleisurheilukilpailut olivat Helsingin Kisa-Veikkojen järjestämät. Yleisömäärä oli yksipäiväisissä kisoissa lähes 20 000 katsojaa. Laji Kultaa Kultaa Hopeaa Hopeaa Pronssia Pronssia 100 m Marty Krulee 10,40 Cameron Sharp 10,60 Kimmo Saaristo 10,70 400 m Bill Hartson 47,04 Stanley Whitaker 47,76 Jens Smeedegaard 47,88 800 m Joaquim Cruz 1.45,43 Rob Druppers 1.46,79 Johnny Gray 1.47,26 1 500 m Dragan Zdradković 3.38,08 Thomas Wessinghage 3.38,67 Robert Nemeth 3.38,97 5 000 m Doug Padilla 13.29,23 Markus Ryffel 13.30,97 Dietmar Millonig 13.31,21 110 m aidat Arto Bryggare 13,47 (SE) Tonie Campbell 13,67 Javier Moracho 400 m aidat Ahmed Hamada 51,64 Dale Horobin 52,33 Ove Blomfelt 52,36 3000 m estejuoksu Tommy Ekblom 8.19,40 Henry Marsh 8.19,53 Markó Gábor 8.27,56 Seiväshyppy Felix Böhni 555 cm Pierre Quinon 555 cm Patrick Abada 555 cm Kolmiloikka Béla Bakosi 16,51 m Markku Rokala 16,46 m Esa Viitasalo 16,26 m Moukarinheitto Karl-Hans Riehm 80,04 m (Stad.enn.) Harri Huhtala 78,68 m (SE) Juha Tiainen 78,12 m Keihäänheitto Arto Härkönen 87,60 m Klaus Tafelmeier 86,68 m Esa Utriainen 86,12 m == Naiset == Laji Kultaa Kultaa Hopeaa Hopeaa Pronssia Pronssia 100 m Helinä Marjamaa 11,34 Margareetta Honkaharju 12,10 Riitta Vesanen 12,18 800 m Kaisa Ylimäki 2.07,96 Debbie Fell 2.09,90 Hanna Lassila 2.11,98 3 000 m Betty Springs 9.01,54 Francine Peeters 9.04,02 Eva Ernström 9.06,54 Korkeushyppy Lena Teckenberg 179 cm Anne Kyllönen 179 cm Leena Leppäkangas 176 cm Keihäänheitto Tiina Lillak 71,98 m Sofía Sakoráfa 69,48 m Tuula Laaksalo 64,42 m Kisojen parhaalle urheilijalle jaettava Timo Sarpanevan suunnitteleman kiertopalkinnon sai SE:n tehnyt ja lajinsa voittanut Arto Bryggare. ==Lähteet== * Luokka:Vuoden 1983 yleisurheilu 80
Mārupe

Mārupe on kaupunki ja kunta Latviassa, linnuntietä 7 kilometriä pääkaupunki Riiasta lounaaseen. Mārupen 17 796 asukkaan kaupunki on yhteensä 34 431 asukkaan kunnan (Mārupes novads) keskus (2022). Kaupungissa on rautatieasema (Tīrainen asema), joka sijaitsee Riiasta Jelgavan kautta Liepājan satamakaupunkiin johtavan, Latvian rautateiden henkilöliikenteeseen käyttämän rataosuuden varrella. == Kuvia == Tiedosto:Mārupe, Konrāda square (2).jpg|Kello Mārupen Konrādan aukiolla Tiedosto:Mārupe, pond at Zeltrītu street.jpg|Vecozolu-kortteli Tiedosto:Mārupe, houses at Mazā Spulgu and Mazā Zemturu streets.jpg|Spulgu-kortteli Tiedosto:Mārupe, Mārupīte near border with Riga.jpg|Mārupīte-joki ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Latvian kaupungit
Anna Moring

Anna Raisa Aurora Moring (s. 7. joulukuuta 1978) on sateenkaariperheitä tutkinut yhteiskuntatieteilijä ja vihreiden puoluesihteeri (2023–). Hän on koulutukseltaan filosofian tohtori sukupuolentutkimuksesta. Hän on toiminut aiemmin Vihreiden naisten toiminnanjohtajana vuosina 2010–2011 sekä johtavana asiantuntijana Monimuotoiset perheet -verkostossa. Moring valmistui vuonna 2005 Suomen ensimmäiseksi naistutkimuksen maisteriksi. == Poliittinen ura == Moring oli vihreiden ehdokkaana eurovaaleissa vuonna 2009 sekä eduskuntavaaleissa 2011. == Yksityiselämä == Moring asuu puolisonsa ja neljän teini-ikäisen lapsen kanssa. Hän on kuvannut perhettään sateenkaari-, ero- ja apilaperheeksi. Anna Moringin isä on toimittaja ja professori Tom Moring ja äiti Helsingin Sanomain kulttuuritoimittaja Kirsikka Moring. == Lähteet == Luokka:Vihreän liiton puoluesihteerit Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Siperian voima

Siperian voima () on maakaasuputki, joka kulkee Jakutiasta Primorjen aluepiiriin Tyynenmeren rannikolle ja Kiinaan. Venäjä ja Kiina sopivat putken rakentamisesta ja kaasutoimituksista keväällä 2014 ja allekirjoittivat 30 vuoden sopimuksen kaasutoimituksista Venäjältä Kiinaan. Venäjän Gazprom ottaa käyttöön kaksi kaasukenttää Itä-Siperiassa kaasun tuottamiseksi. Ensimmäinen 2200 km putkivaihe vihittiin käyttöön 2.12.2019. Se ulottuu Jakutiasta Tšajandan kentältä Blagoveštšenskiin ja Amur-joen ali Kiinaan. Putkea jatketaan 2022 mennessä 800 km länteen uudelle Kovyktan kaasukentälle.botif Siperian voimaa edelsi ehdotettu Altain kaasuputki Altailta Kiinaan. Tästä sovittiin jo 2006mutta projekti sittemmin jäädytettiin. Siperian voima 2 on toinen kaasuputki, jonka on tarkoitus kuljettaa kaasua Jamalin niemimaalta Mongolian kautta Kiinaan. Putki rakennetaan vuosina 2024-2030. == Lähteet == Luokka:Kaasunsiirto Luokka:Gazprom Luokka:Venäjän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Energia Venäjällä Luokka:Energia Kiinassa
Vihreä sivistysliitto

Vihreä sivistysliitto on Opintokeskus Visiota ja Ajatuspaja Visiota hallinnoiva 20. tammikuuta 1990 perustettu yhdistys. == Opintokeskus Visio == Opintokeskus Vision toiminta alkoi vuonna 1994, kun opetusministeriö myönsi Vihreälle sivistysliitolle 25. lokakuuta luvan ylläpitää opintokeskusta. Alusta lähtien opintokeskus järjesti vapaan sivistystyön koulutusta, ammatillista aikuiskoulutusta, julkaisi kirjoja ja toteutti erilaisia hankkeita. Opintokeskus menetti 1990-luvun lopussa luvan tarjota ammatillista aikuiskoulutusta. Nykyisin opintokeskus järjestää koulutuksia vihreälle liikkeelle ja tekee yhteistyötä maahanmuuttajien kotoutumisen tukijana ja maahanmuuttajajärjestöjen kumppanina. == Ajatuspaja Visio == Ajatuspaja Visio on vuonna 2005 perustettu vihreitä lähellä toimiva ajatushautomo. Ajatushautomon keskeisiä teemoja ovat ympäristö, yhteiskunta, demokratia ja Eurooppa. Ajatushautomon toimintaa koordinoi koordinaattori Lukas Korpelainen. == Talous == Vihreä sivistysliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta eduskuntapuolueiden taustalla toimiville ajatushautomoille yhteensä noin 299 500 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2021 lähtien 60 500 euroa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Opintokeskus Vision verkkosivusto * Ajatuspaja Vision verkkosivusto Luokka:Suomalaiset ajatushautomot Luokka:Vihreä liitto
Bushman

Bushman (oikealta nimeltä Derek Smith) on ruotsalainen ghanalaissyntyinen 1990-luvulla eurodancemusiikkia levyttänyt artisti. Hänen tunnetuin kappaleensa on vuonna 1995 julkaistu No 1 Else, jonka levytti ollessaan 16-vuotias. Kyseistä kappaletta pidetään niin sanottuna yhden hitin ihmeenä, jota esimerkiksi Oku Luukkaisen Retroperjantai -radio-ohjelman kuuntelijat toivovat usein soitettavaksi. Vuonna 2005 ruotsalainen artisti Interphace levytti kappaleesta uudelleenmiksastun version, ja vuonna 2023 suomalainen Mighty 44 ja Millenium Project oman version DJ Oku Luukkaisen ja Karoliina Kallion kanssa. ==Levytykset== * No 1 Else (1995) * Jump Up (1996) ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset eurodanceartistit ja -yhtyeet Luokka:1990-luvun yhtyeet ja sooloartistit Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Santtu Luhtavaara

Santtu Luhtavaara (s. 30. lokakuuta 1997) on suomalainen pesäpalloilija. Luhtavaara edustaa Superpesiksessä pelaavia Koskenkorvan Urheilijoita. Hänen kasvattajaseuransa on Oulun Lippo.https://www.pesistulokset.fi/pelaaja/11977#tab:0 Luhtavaaran sopimus Koskenkorvan Urheilijoiden kanssa kattaa kauden 2023. Hän pelaa sisäpelissä etenijänä ja ulkokentällä kopparina.https://koskenkorvanurheilijat.fi/matias- rauhala-ja-santtu-luhtavaara-liittyvat-harkapaitoihin/ Luhtavaara on pelannut seitsemän Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun, tuonut kolme juoksua ja kerännyt 11 kärkilyöntipistettä. Hänen kaksoisveljensä Jonne on pelannut Superpesistä Oulun Lipossa.https://www.raahenseutu.fi/pesiskaksoset-aivan-eri- rooleissa/361144 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karstulan lukio

Karstulan lukio on Karstulan kirkonkylässä toimiva lukio. Vuonna 2021 Karstulan lukiossa oli 78 opiskelijaa. Sittemmin lukiota on kuvattu noin sadan oppilaan oppilaitokseksi. Lukiovertailuissa Karstulan lukio on sijoittunut hyvin, menestyen STT:n tekemissä lukiolaisten osaamisen kehittymistä kartoittavassa vertailussa Keski-Suomen lukioiden joukossa erittäin hyvin. Karstulan lukio toimii elokuussa 2021 valmistuneessa uudisrakennuksessa Karstulan yhtenäiskoulun ja päiväkodin kanssa. ==Lähteet== Luokka:Karstulan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen lukiot
Biopunk

Biopunk on tieteisfiktion alalaji, joka on syntynyt 20. vuosisadan lopulla kyberpunkin ja geenitutkimuksen vaikutuksesta. Biopunk kattaa geneettisesti suunnitellun post-ihmisyyden kulttuurin monissa eri muodoissa ja käsittelee monia kulttuurisia piirteitä sekä sosiaalisia ja poliittisia asioita (biohakkerointi, tee-se-itse biologia), joissa käytetään biologista teknologiaa keskipisteenä. Erot kyberpunkin ja biopunkin välillä ovat nähtävissä muun muassa Octavia Butlerin Xenogenesis-trilogiassa ja Nancy Kressin Sleepless-sarjassa. Esimerkkejä elokuvista ovat muun muassa Gattaca (1997), I Am Legend (2007) ja Splice (2010), sekä videopeleissä Resident Evil (1996-) ja BioShock (2007-) -sarjoissa. Termin sanotaan olevan peräisin yhdistelmä biologiasta ja kyberpunkista ja sen ensimmäiset käyttökohteet olivat vuonna 1992 GURPS-roolipeli sekä Brian McHalen teos Constructing Postmodernism (1992). == Lähteet == Luokka:Science fictionin lajit
Kirkegata

Kirkegata on Oslon keskustassa sijaitseva katu, joka ulottuu Akershusin linnalta Stortorvetille tuomiokirkon viereen. Katu muodostettiin vuoden 1624 kaavassa, jolloin tulipalon tuhoama Oslo siirrettiin nykyiseen paikkaansa. Sen alkuperäinen nimi oli Prindsens Gang, mutta tuomiokirkon valmistuttua 1600-luvun lopulla se sai "kirkkokatua" tarkoittavan nimensä. Kadun varrella oli alun perin paljon vauraiden perheiden koteja ja se toimi eräänlaisena pääkatuna ennen Karl Johans gaten valmistumista. Myöhemmin kadulle asettui useita pankkeja. ==Kuvia== Kirkegata 2 Oslo 2012-07 NPF.jpg|Kirkegata 2: Norsk Psykologforening Kirkegata 7 Oslo.jpg|Kirkegata 7: Sjøfartsbygningen (Ingvar Hiorth, 1915). Rakennuksessa oli aikoinaan useiden laivanvarustamojen konttoreita. Kirkegata 9 - Bertel O Steen.jpg|Kirkegata 9:n seinässä oleva kyltti kertoo Norjan ensimmäisen autojen maahantuojan aloittaneen paikalla vuonna 1907. Kirkegata 9.jpg|Vuonna 1898 valmistuneesta Kirkegata 9:stä on säilynyt vain julkisivu. Rakennus saneerattiin moderniksi 1980-luvulla. Småflaskemuseet.JPG|Kirkegata 10: Norjan vanhin yhä toiminnassa oleva hautaustoimisto Wang begravelsesbyrå aloitti ja toimi tässä osoitteessa vuosina 1877–1951. Nykyisin rakennuksessa on pieniin pulloihin erikoistunut museo. Kirkegt Centralbanken KD rk 163594 IMG 8211.JPG|Kirkegata 14–18: Centralbanken for Norgen vuonna 1921 valmistunut, Waldemar Hansteenin ja Henrik Bullin suunnittelema uusbarokkinen pankkipalatsi. Pankki ajautui 1920-luvulla vaikeuksiin ja lakkautettiin vuonna 1935. Useat muut pankit ovat sittemmin toimineet rakennuksessa ja nykyisin se on opetusministeriön käytössä. Kirkegata 20 Oslo.jpg|Kirkegata 20: Henrik Nissenin suunnittelema liikerakennus vuodelta 1896. Täällä toimi postimuseo vuosina 1947–2002. Den Norske Creditbank Kirkegata 21.jpg|Kirkegata 21: entinen Den norske Creditbankin pääkonttori (Kristian Biong, 1925) Kirkegata 24 Oslo.jpg|Kirkegata 24: Den norske Creditbankin pääkonttori ennen muuttoa Kirkegatan 21:een vuonna 1926. Nykyisin rakennuksessa on Høyskolen Kristianian tiloja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Oslon kadut
Øystein Olsen (ekonomisti)

Øystein Olsen (s. 8. tammikuuta 1952 Bærum) on norjalainen ekonomisti, joka toimi Norjan keskuspankin pääjohtajana vuosina 2011–2022. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset taloustieteilijät Luokka:Norjalaiset pankinjohtajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
W62-ydinkärki

W62-ydinkärki on yhdysvaltalainen vetypommin sisältävä ydintaistelukärki, joka kehitettiin 1960-luvulla. Sitä käytettiin Minuteman III -ohjuksissa, joissa se korvattiin aluksi W78-ydinkärjillä ja sitten kokonaan LGM-118A Peacekeeper -ohjusten W87-kärjillä. Minutemaneissa pystyi olemaan kolme itsenäistä W62-kärkeä kerrallaan. Kärjen tuhovoiman uskotaan olevan 170 kilotonnia TNT:tä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain ydinaseet
Alexander the Mason

Alexander the Mason tai Alexander the Mason III (aktiivisena noin 1235–1257) oli Lincolnin tuomiokirkon rakennustöistä vastannut muurarimestari. Hän oli luultavasti syntyperältään englantilainen. Alexander the Mason oli merkittävä ja innovatiivinen suunnittelija, jolla oli huomattava vaikutus Englannin goottilaiseen arkkitehtuuriin.Curl 1999, s. 15 Alexander the Mason vastasi mahdollisesti Lincolnin tuomiokirkon päälaivan, kapitulisalin ja eteishuoneen suunnittelusta ja toteutuksesta sekä länsijulkisivun yläosien ja keskitornin alemman vaiheen uudelleenrakentamisesta. Hän on myös saattanut suunnitella St Wulframin, Granthamin, Lincsin, St Mary Magdalenen, Newarkin ja Nottsin kirkkojen tornien alaosat. Hän oli kenties sama Alexander, joka työskenteli Worcesterin tuomiokirkon työmaalla muurarimestarina. Worcesterin katedraalissa on myös pohjakaavaltaan monikulmainen kapitulisali. == Lähteet == *Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8 === Viitteet === Luokka:Brittiläiset arkkitehdit
Kansalaisten taiteenedistämisyhdistys

Kansalaisten taiteenedistämisyhdistys oli 1950-luvun lopulta ainakin 1960-luvulle asti toiminut sosialidemokraatteja lähellä ollut kuvataideyhdistys, joka julkaisi vuosina 1957–1958 lehteä nimeltä Ajantaide : kuvataiteellinen aikakauslehti. Yhdistys perustettiin vuonna 1956 jatkamaan Ohjelmapalvelu Oy:n aloittamaa taidegrafiikan vedosten myyntiä kotitalouksille ja järjestöille tunnuksella ”Hyvää taidetta koteihin ja kokoussaleihin”. Esimerkiksi vuonna 1959 se järjesti suomalaisten ja pohjoismaisten taidegraafikoiden yhteisnäyttelyitä yli 60 paikkakunnalla Suomessa. Näyttelyissä kävijöitä oli yli 30 tuhatta. Yhdistyksen asiamies Yrjö Saarela solmi näyttelyiden esillesaamiseksi suhteita muun muassa kansa- ja oppikouluihin sekä kansalais- ja työväenopistoihin eri puolilla maata. Yhdistys toi 1950-luvun loppupuolella Suomeen pohjoismaisen värigrafiikan vuosinäyttelyitä. Vuonna 1960 yhdistys lähetti Itä-Saksan Rostockiin näyttelyn, jonka taiteilijoita olivat Lauri Ahlgrén, Stig Fredriksson, Sven Grönvall, Ernst Hakkarainen, Åke Hellman, Yrjö Karivirta, Toimi Kiviharju, Erkki Kulovesi, Helmi Kuusi, Lauri Laitala, Onni Mansnerus, Pentti Melanen, Karoliina Otava, Tuulikki Pietilä, Olavi Pulkkanen, Unto Pusa, Eino Ruutsalo, Marius af Schultén, Juhani Suna, Aukusti Tuhka ja Olavi Valavuori. Vuonna 1961 yhdistys järjesti itäsaksalaisen taidegrafiikan näyttelyn tiloissaan Kaivokatu 8:ssa (Skohan talossa) Helsingissä. Kansalaisten taiteenedistämisyhdistys kuului Janne Hakulisen perustamaan Työväenyhteisöjen Keskus -nimiseen katto- organisaatioon (TYK), jonka monet yritykset ja pian myös TYK itse ajautuivat konkurssiin syksystä 1961 alkaen. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset taideyhdistykset Luokka:Työväenkulttuuri
Milan maakunta

Milan maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian koillisosassa. Sen keskus on Milan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 3 407 neliökilometriä. Asukkaita on 1 006 200 henkeä (vuonna 2020, arvio). Milan maakunta rajoittuu pohjoisessa Jijelin ja Skikdan, idässä Constantinen ja Oum El Bouaghin, etelässä Batnan ja lännessä Sétifin maakuntiin. Sen pohjoisosassa on Tell- Atlaksen vuoristo ja etelässä Algerian ylätasanko. Hyötykaivannaisia ovat kalkkikivi, dolomiitti, kipsi ja savi. Vuotuinen sademäärä on pohjoisessa 600–900 ja etelässä alle 400 millimetriä. Maakunnassa sijaitsee Algerian suurin tekojärvi Béni Haroun. Maakunta jakautuu hallinnollisesti 13 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 32 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Beida Harriche, Bouhatem, Chelghoum Laïd, Ferdjioua, Grarem Gouga, Mila, Oued Endja, Rouached, Sidi Merouane, Tadjenanet, Tassadane Haddada, Teleghma ja Terrai Bainen. Milan kautta kulkee maantie RN79. Maakunnan eteläosan läpäisevät valtatie A1 ja rautatie. Maakunnassa harjoitetaan viljan viljelyä ja karjanhoitoa. Lisäksi on muun muassa rakennustarvike-, elintarvike- ja metalliteollisuutta. Milassa toimii Abdelhafid Boussoufin yliopisto. Nähtävyyksiin kuuluvat Milan vanha kaupunki, Sidi Ghanemin moskeija, Ksar El Aghan palatsi Ferdjiouassa ja seudun kuumat lähteet. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Milan matkailusivusto , , Luokka:Algerian maakunnat
Verde (lehti)

Verde (verde = 'vihreä'Verde, Sanakirja.org. viitattu 17.6.2023) on suomalainen vihreän liikkeen aatteelliselle perustalle pohjautuva yhteiskunnallinen uutis- ja ajankohtaisjulkaisu. Sitä julkaistaan vain netissä. Lehteä julkaisee Verdelehti oy, jonka omistaa joukko yksityishenkilöitä sekä Viite – Tieteen ja teknologian vihreät symbolisella yhden osakkeen panoksella. Vihreä liitto on tukenut julkaisua, mutta sen toimitus toimii itsenäisesti. == Historia == Lehti perustettiin vuonna 2020 Vihreän Langan lopetettua, ja sen ensimmäisenä päätoimittajana oli Osmo Soininvaara. Se keräsi toiminnan aloittamista varten joukkorahoitusta, johon osallistui yli 300 henkilöä. Verden päätoimittaja Leena Brandtin mukaan lehteä toimitettiin aluksi vapaaehtoisvoimin, mutta 4-5 jutun julkaisu viikossa netissä kävi niin raskaaksi että siihen palkattiin osa-aikainen toimitussihteeri, jonka palkan maksuun puolue sitoutui. Vihreä liitto kertoi vuoden 2022 alussa tukevansa Verdeä 30 000 eurolla. Vihreiden vaalitappion myötä kevään 2023 eduskuntavaaleissa puoluetuki väheni ja puolue lopetti lehden tukemisen. ==Päätoimittajat== * 14.10.2020–27.4.2022 Osmo Soininvaara * 27.4.2022– Leena Brandt == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Verde-lehden kotisivut Luokka:Vihreä liitto Luokka:Helsingin media Luokka:Verkkolehdet
Paralingvistiikka

Paralingvistiikka tai parakieli viittaa niihin inhimillisen viestinnän ominaisuuksiin, jotka kulkevat (lähinnä puhutun) kielen mukana mutta joita ei kielitieteellisessä mielessä pidetä kielellisinä eli lingvistisinä, koska ne eivät erota sanojen tai lausumien merkityksiä toisistaan. Yleensä nämä ominaisuudet ovat prosodisia: äänenvoimakkuus, äänenkorkeus, ääniala, äänenväri jne. (sikäli kuin nämä eivät toimi lingvistisesti).Hakulinen & Ojanen 1976, s. v. parakieli Ominaisuudet, jotka eivät vaadi puhetta lainkaan, katsotaan yleensä ekstralingvistisiksi, mutta sellaisiakin näkemyksiä esiintyy, joissa esimerkiksi puhumisen aikaiset ilmeet, käsillä tehtävät eleet ja kehonasennotkin luetaan parakieleen kuuluviksi. Ekstralingvistisiksi eli kielenulkoisiksi mutta viestinnällisiksi ja (yleensä) kulttuurisesti vaihteleviksi ymmärretään kielenulkoiset viestinnän piirteet, jotka eivät ole analysoitavissa kielitieteen termein (ainakaan siinä muodossa kuin kielitiede yleensä ymmärretään). Edellä mainittujen lisäksi näihin kuuluu puhujan ja kuulijan välisen tilan hallinta eli proksemiikka. Yleisemmin parakieleen kuuluviksi luetut ilmiöt ovat kuitenkin sellaisia, jotka jossakin toisessa kielessä saattavat olla lingvistisiä. Esimerkiksi englannissa vokaalin kesto ei vaikuta sanan merkitykseen, toisin kuin suomessa, jossa niin vokaalien kuin konsonanttienkin kvantiteetti erottaa sanan merkityksiä (esim. tuli – tuuli, tuli – tulli), mutta vokaalia pidentämällä englanninpuhujakin voi vaikuttaa sanan tulkintaan tai antaa huomaamattaankin kuulijalle tietoa itsestään ja sosiolingvistisestä taustastaan. Tällaiset vihjeet ovat osin kieli- ja kulttuurikohtaisia, osin mahdollisesti universaaleja eli liittyvät ihmiseen eläinlajina. Samoin esimerkiksi henkäyssointi on äänihuulten konfiguraatio, jota joissakin (ennen kaikkea Pohjois-Intian indoeurooppalaisissa) kielissä käytetään lingvistisesti erottamaan sanojen merkityksiä toisistaan, mutta englannissa sillä voi paralingvistisesti osoittaa ’syvää tunnetta, seksuaalista himoa’ ja japanissa taas ’kunnioitusta, myöntymystä’. == Lähteet == * Hakulinen, Auli & Ojanen, Jussi 1976: Kielitieteen ja fonetiikan termistöä. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Toimituksia 324. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki. === Viitteet === Luokka:kielitiede
Märkämarhi

Märkämarhi (Brachypteracias leptosomus) on marhiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Madagaskarilla. == Koko ja ulkonäkö == Märkämarhi kasvaa noin 38 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Laji on ruumiinrakenteeltaan tukevahko, suuripäinen ja pitkäpyrstöinen. Päälaki on tummansininen, muuten pää on ruskea. Silmäkulmajuovat ovat valkoiset. Märkämarhen selkä ja siivet ovat ruskehtavanvihreät. Linnun rinnassa ja vatsassa on tiheästi valkoisia ja ruskeita juovia. Ruskean pyrstön kärjet ovat valkoiset. == Levinneisyys ja elintavat == Märkämarhea tavataan Madagaskarin itäosissa. Lajin elinympäristöä ovat sademetsien kosteimmat ja tiheimmät alueet. Se liikkuu useimmiten maassa ja syö erityisesti selkärangattomia eläimiä, mutta myös pieniä selkärankaisia. Märkämarhi pesii puunkolossa tai päällyskasvien juurakoissa. Märkämarhi luokitellaan vaarantuneeksi, ja kannan kooksi arvioidaan 7 800–19 600 täysikasvuista yksilöä. Tärkein uhka kannalle ovat sademetsien hakkuut maatalousmaiksi. == Lähteet == Luokka:Marhet Luokka:Uhanalaiset linnut
Juho Etelämäki (pappi)

Juho Kristian Etelämäki (1. heinäkuuta 1888 Soini – 10. marraskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen pappi. Etelämäki koki uskonnollisen herätyksen saarnaaja Antti Jaaksin innoittamana ja kävi myöhemmin Suomen Vapaakirkon Tampereen saarnaajakoulun. Hän toimi pastorina muu muassa Turun, Porin, Jyväskylän, Mikkelin, Helsingin ja Joensuun vapaaseurakunnissa. == Teoksia == * * * * * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset papit Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Relizane

Relizane () on kaupunki ja Relizanen maakunnan hallinnollinen keskus Algerian luoteisosassa. Se sijaitsee Chelifin sivujoen Oued Minan varrella 300 kilometriä Algerista länteen. Relizanen kunnassa oli vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 130 100 asukasta. Relizane on saanut alkunsa roomalaisesta Minan linnoituksesta, jota berberit kutsuivat sittemmin nimellä Ighil Izane. Ranskalaiset perustivat paikalle maataloussiirtokunnan vuonna 1857. Kaupunki on maatalousalueen kaupallinen keskus, jossa on myös teollisuutta. Sen kautta kulkevat valtatie A1 ja rautatie. Relizanessa toimii Ahmed Zabanan yliopisto. ==Lähteet== Luokka:Algerian kaupungit
NHL 23

NHL 23 on EA Vancouverin kehittämä ja EA Sportsin julkaisema jääkiekkoaiheinen urheilupeli. Se on NHL-videopelisarjan 32. peli. Peli on toinen NHL-videopeli, jossa on käytetty Frostbite- pelimoottoria.https://pelaaja.fi/uutiset/nhl-23-saapuu-lokakuussa-tiedossa- ristipelaamista-ja-latkakokemuksen-elavoittamista Pelimoottoria on käytetty ensimmäisen kerran NHL 22:ssa. Pelin kannessa ovat Trevor Zegras ja Sarah Nurse.https://www.ea.com/fi-fi/games/nhl/nhl-23 Peli on julkaistu 14. lokakuuta 2022 Playstation 4:lle, Playstation 5:lle, Xbox Onelle ja Xbox Series X/S:lle. Pelin soundtrackissä on 42 kappaletta, joista suurin osa on rock-kappaleita. ==Uudistukset== Pelin yhtenä isoimmista muutoksista pidetään naisten ja miesten HUT-tilan sekajoukkueita sekä viime hetken yritys -ominaisuutta. Myös vuoden 2022 pelin naisten maajoukkueet ovat käytettävissä Hockey Ultimate Team -tilassa. Viime hetken yritys -ominaisuudessa pelaaja voi vielä esimerkiksi laukoa tai syöttää taklaamisen jälkeen. Peliin on saatu ensimmäistä kertaa alustojen välinen pelimuoto crossplay, mikä tarkoittaa sitä, että esimerkiksi Playstation 5:llä pelaava voi pelata Xbox Series X/S:llä pelaavaa vastaan.https://www.is.fi/digitoday/esports/art-2000009038081.html Pelaajille on tehty noin reilu 500 uutta animaatiota, joiden ansiosta pelaajat voivat yrittää hallita tai syöttää kiekkoa kaatumis- tai horjumistilanteissa. Maalivahdit ovat saaneet myös lisää liikeanimaatioita ja tekoälyparannuksia, minkä ansiosta maalivahdit venyvät useampiin torjuntayrityksiin. Pelaajille on päivitetty uusia X-Factor-kykyjä, jotka mahdollistavat paremman pelityylin ja lisää vahvuuksia. Peliin on tehty myös yhä aidommalta näyttävät torjuntatavat. Myös näkyvyyttä ovat saaneet uudet tekniikkavaihdot. Ottelussa oleva yleisö mylvii nyt entistä monipuolisemmin ja yksityiskohtaisiin pelitilanteisiin. Koti- ja vierasyleisö tiedostaa nyt tarkan pelitilanteen, tuloksen ja tärkeät maalit. Voittoja ja hattutemppuja juhlitaan, mutta myös jatkuvat rangaistukset samalle joukkueelle huomioidaan. Pelissä nyt myös graafisiin yksityiskohtiin panostetaan entistä paremmin, kuten tunnelmaan panostetaan valoilla ja jäälle kertyvillä lumiroiskeilla. Myös pelaajien kasvojen yksityiskohtia on parannettu. Peliin on lisätty myös kansallislaulut, jotka soivat ennen joitakin otteluita. == Vahvistetut liigat == • Miesten maajoukkueet • Naisten maajoukkueet • Nuorten maajoukkueet • NHL • AHL • OHL • ECHL • CHL • WHL • QMJHL • CHL • Liiga • SHL • HockeyAllsvenskan • ICE • DEL • NL • ELH == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:NHL-pelit Luokka:PlayStation 4 -pelit Luokka:PlayStation 5 -pelit Luokka:Xbox One -pelit Luokka:Xbox Series X- ja Series S -pelit
Hard Headed Woman

Hard Headed Woman on Elvis Presleyn tunnetuksi tekemä nopeatempoinen musiikkikappale. Elviksen laulamana kappale oli Yhdysvalloissa listaykkösenä heinäkuussa 1958. Levy-yhtiö oli RCA Records. Kappale oli Elviksen kahdestoista Top 10 -hitti, ja koko 1950-luvun myyntitilastossa erään laskutavan mukaan sijalla 137/250. Yhdistyneessä kuningaskunnassa kappaleen listasijoitus oli kaksi, ja se oli hänen neljästoista Top 10 -hittinsä. Vuosikymmenen kattavassa tilastossa se oli sijalla 212/250. Kappale on peräisin Elviksen neljännestä elokuvasta King Creole – Kitara kainalossa. Toisen kerran 1950-luvun kuluessa levy-yhtiö RCA pyrki pitämään suosituimman artistinsa (edellinen oli Eddie Fisher) suuren yleisön mielessä, vaikka artisti oli suorittamassa asevelvollisuuttaan. Elvis Presleyn edellinen Top 10 -hitti oli "Wear My Ring Around Your Neck" ja seuraava "King Creole". Molemmat ovat vuodelta 1958. == Lähteet == * Luokka: Vuoden 1958 kappaleet Luokka: Elvis Presleyn kappaleet Luokka:Billboard Hot 100 -listan ykköset
Kinnulan lukio

Kinnulan lukio on pieni Kinnulan kirkonkylässä toimiva lukio. Vuonna 2021 Kinnulan lukiossa oli 24 opiskelijaa. Kevällä 2023 uutisoitiin, että oppilasmäärä on saatu kasvatettua. Lukion ensimmäisellä vuosikurssilla oli tällöin 21 lukiolaista. Heistä yli puolet oli taustaltaan ulkomaalaisia. ==Lähteet== Luokka:Kinnulan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen lukiot
Sektori.com

Sektori.com oli suomalainen 1999 avattu verkkopalvelu, joka julkaisi tietotekniikan uutisia IT-alan ammattilaisille. Palvelua ylläpiti Coredump Oy, ja sen takana olivat päätoimittajana Olli Maksimainen "oma" ja vakituisina toimittajina ja asiantuntijoina Kimmo Kuokka "K2", Taneli Leppä "rosmo" ja Pasi Nikkanen "Niccy". Lisäksi julkaisulla oli vakituisia avustajian ja moderaattoreita. Vuonna 2004 Sektori kertoi nousseensa RedSheriff- kävijämittauksen mukaan Suomen suurimmaksi riippumattomaksi IT-uutismediaksi. 2010-luvulle tullessa sivuston päivitykset harvenivat ja 2013 uutisia tuli enää kerran kuukaudessa. Viimeiseksi julkaistuiksi jutuksi jäi uutinen 20. syyskuuta 2013, jolloin Sektori kertoi joutuneensa usean suomalaisen sivuston tavoin WordPress-palvelimen tietomurron uhriksi. ==Lähteet== Luokka:Tietotekniikkasivustot Luokka:Suomalaiset verkkolehdet
Petäjäveden lukio

Petäjäveden lukio on perustettu vuonna 1965. Vuonna 2021 Petäjäveden lukiossa oli 66 opiskelijaa. Petäjäveden lukion brändiä ja vetovoimaisuutta on pyritty kehittämään ainakin 2010-luvulta lähtien. Kuntatalouden tiukentuessa jopa lukion lakkauttamista harkittiin 2010-luvun lopulla. Lukio säilyi ja nuoria ryhdyttiin kannustamaan lukio-opintoihin Petäjävedellä. Normaalin yleislukion tarjonnan ohella Petäjäveden lukiossa järjestetään kansainvälisyyteen, kulttuuriin ja yrittäjyyteen liittyvää opetusta ja tutustumiskäyntejä. Lukiolaisille tarjotaan houkuttimena muun muassa lähes ilmaista autokoulua. Lisäksi lukio-opintojen ohessa on mahdollista suorittaa kolme Jyväskylän yliopiston opintokokonaisuutta, jota kautta voi jo lukioaikana saada opinto- oikeuden diplomi-insinöörikoulutukseen. Samassa rakennuksessa toimii Petäjäveden yläkoulu. ==Lähteet== Luokka:Petäjäveden rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen lukiot
Petar Stojanović

Petar Stojanović (s. 7. lokakuuta 1995 Ljubljana) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikean laidan puolustaja tai keskikenttäpelaaja ja pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän on kotimaansa seurojen lisäksi edustanut kroatialaista Dinamo Zagrebia ja Italian Serie A:ssa pelaavaa Empolia sekä lainasopimuksella Italian Serie B:ssä Sampdoriaa ja kaudella 2024–2025 Salernitanaa. Hän on pelannut Slovenian A-maajoukkueessa vuodesta 2014 alkaen. Stojanović edusti kotimaansa pääsarjassa Mariboria ja toisella sarjatasolla lainasopimuksella yhden kauden ajan Veržejtä. Hän siirtyi helmikuussa 2016 kroatialaisseura Dinamo Zagrebiin ja pelasi siellä yli viisi vuotta. Hän oli kauden 2021–2022 lainalla italialaisseura Empolissa ja pelasi Serie A:ssa 33 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, joulukuussa kotiottelussa Udinesea vastaan. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Empolissa 27 Serie A:n ottelua tekemättä maaleja. Kaudella 2023–2024 hän pelasi lainalla Serie B:n Sampdoriassa. Stojanović on pelannut Mariborin ja Dinamo Zagrebin joukkueissa yhteensä 15 Mestarien liigan ja 13 Eurooppa-liigan ottelua. Stojanović pelasi Slovenian alle 16-, alle 17-, alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa yhteensä 41 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Hän pelasi Slovenian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2014 ystävyysottelussa Kolumbiaa vastaan. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2024 Slovenian kaikki neljä ottelua avauskokoonpanossa. Hän on vuoden 2024 loppuun mennessä pelannut 63 A-maaottelua. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan kaksi maalia: syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Slovakiaa ja kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Serbiaa vastaan. == Lähteet == Luokka:Slovenialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Astralis

Astralis (lyhennettynä AST) on tanskalainen vuonna 2016 perustettu elektronisen urheilun seura, jonka perustivat Nikolaj Nyholm ja Jakob Lund Kristensen. Seuran puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2019 Anders Hørsholt. Seuralla on ollut vuosien varrella toimintaa monissa videopeleissä, kuten Counter-Strike 2 (aik. Counter-Strike: Global Offensive), FIFA, League of Legends, Rainbow Six Siege ja Fortnite. Astraliksen Global Offensive -joukkuetta pidetään pelijulkaisun historian parhaana. Se on neljällä major- turnauksien voitollaan historian menestynein. Joukkue voitti peräkkäin kolme majoria, FACEIT Major: London 2018:n, IEM Katowice Major 2019:n ja StarLadder Major: Berlin 2019:n jo aiemmin voitetun ELEAGUE Major 2017:n lisäksi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto Luokka:Elektronisen urheilun seurat Luokka:Tanskalaiset urheiluseurat Luokka:Vuonna 2016 perustetut urheiluseurat
Tymon Kolasiński

Tymon Kolasiński on puolalainen speedcuber, joka on lokakuussa 2023 toisella (jaetulla) sijalla Rubikin kuution ratkaisun keskiarvoajassa (4,86 sekuntia), jonka hän sai 30. kesäkuuta 2022. Kolasińskilla on hallussaan Puolan kansalliset ennätykset kuutioihin 3 × 3, 4 × 4, 5 × 5, 6 × 6 ja 7 × 7. Kolasiński erikoistui ennen kuutioihin siirtymistään pyraminxiin, jossa hän saavutti aiemmin maailmanennätyksen ja on saavuttanut pyraminxin keskimääräisen maailmanennätyksen neljä kertaa. Hänestä tuli vuoden 2019 Pyraminxin maailmanmestari voitettuaan vuoden 2019 WCA:n maailmanmestaruuskilpailut lopullisella keskiarvolla 2,40 sekuntia. Hän on myös vuoden 2022 Euroopan mestari viidessä eri lajissa.' Kolasiński tunnetaan parhaiten tehokkaista CFOP-ratkaisuistaan, joissa hyödynnetään edistyksellisiä tekniikoita yhdistettynä nopeaan ajatteluun pysyäkseen johdonmukaisena. Speedcubingin lisäksi Kolasiński piti juoksemisesta varsinkin ennen COVID-19 -pandemiaa, mutta pitkästyi siihen. Hän pitää JavaScript -ohjelmoinnista. 16\. huhtikuuta 2023 mennessä hän on voittanut yhteensä 228 tapahtumaa World Cube Associationin kilpailuissa. == Huomattavat WCA -sijoitukset == Laji Ratkaisumuoto Aika (s) Maailmansijoitus 3×3×3 Yksittäinen 3.97 7 Keskiarvo (5) 4.86 2 (jaetulla) 4×4×4 Yksittäinen 18.45 4 Keskiarvo (5) 21.71 5 5×5×5 Yksittäinen 33.90 2 Keskiarvo (5) 39.79 2 6×6×6 Yksittäinen 1:12.50 4 Keskiarvo (3) 1:13.85 2 7×7×7 Yksittäinen 1:51.13 5 Keskiarvo (3) 1:55.20 2 Pyraminx Yksittäinen 0.98 4 Keskiarvo (5) 1.72 5 == Katso myös == * Rubikin kuutio * Rubikin kosto * Professorin kuutio * Pyraminx * Megaminx == Lähteet == Luokka:Rubikin kuution nopeusratkojat Luokka:Puolalaiset urheilijat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Jaka Bijol

Jaka Bijol (s. 5. helmikuuta 1999 Vuzenica) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja ja pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Udinesea ja on aiemmin pelannut kotimaansa lisäksi Venäjällä ja Saksassa. Hän on pelannut Slovenian A-maajoukkueessa lokakuusta 2018 alkaen vuoden 2024 loppuun mennessä 59 A-maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2024 täydet minuutit joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa. Bijol on pelannut Venäjän Valioliigassa TsSKA Moskovan joukkueessa 81 ottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia, Saksan 2. Bundesliigassa Hannover 96:n joukkueessa lainalla 30 ottelua ja Serie A:ssa Udinesen joukkueessa jouluun 2024 mennessä 71 ottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia. Hän on pelannut TsSKA Moskovan joukkueessa Mestarien liigaa kolme ottelua kaudella 2018–2019 ja Eurooppa- liigaa kuusi ottelua kaudella 2019–2020. == Lähteet == Luokka:Slovenialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Andraž Šporar

Andraž Šporar (s. 27. helmikuuta 1994 Ljubljana) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Panathinaikosia ja on aiemmin pelannut kotimaansa lisäksi Sveitsissä, Saksassa, Slovakiassa, Portugalissa ja Englannissa. Šporar oli kaudella 2015–2016 Slovenian liigan paras maalintekijä, vaikka hän siirtyi kesken kauden Sveitsiin, ja kaudella 2018–2019 Slovakian liigan paras maalintekijä. Hän on pelannut Slovenian A-maajoukkueessa marraskuusta 2016 alkaen 61 A-maaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2024 avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua. == Lähteet == Luokka:Slovenialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lapunmäen yhtenäiskoulu

Lapunmäen yhtenäiskoulu on Konneveden kirkonkylässä toimiva yhtenäiskoulu. Vuonna 2021 Lapunmäen koulua kävi 171 perusasteen opiskelijaa. Heistä 84 oli alakoulun (luokka-asteet 1-6) ja 87 yläkoulun (7-9) oppilaita. Lisäksi koulussa annettiin esiopetusta 21 esikoululaiselle. Yhtenäiskoulu toimii Konneveden kirkonkylään vuonna 2017 koulukeskuksessa Konneveden lukion kanssa. Koulukeskuksen luoteinen siipi on ensisijaisesti alakoulun, kaakkoinen siipi yläkoulun ja lukion käytössä. Koulun pihapiirissä sijaitsevat myös Konneveden kirjasto ja nuorisotalo. ==Lähteet== Luokka:Konneveden rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen peruskoulut
Kirovohradin alueen lippu

Kirovohradin alueen lippu () on Ukrainan Kirovohradin alueen symboli. Lipun tausta on vasemmalta vadelmanpunainen ja oikealta keltainen, ja vasemmalla puoliskolla on kullanvärinen arokotka. Lipun mittasuhteet ovat 2:3. Kirovohradin aluevaltuusto hyväksyi lipun 29. heinäkuuta 1998. Sen ovat suunnitelleet V. Kryvenko, K. Šljah’ovyi ja V. Sybirtsev. Lipun arokotkan malli on otettu Kirovohradin alueella tehdyissä arkeologissa kaivauksissa muinaisesta skyyttien hautapaikasta löydetyistä esineistä. Punainen ja keltainen kuvastavat alueen kasakkaperinteitä. == Lähteet == lippu Luokka:Ukrainan liput
Luhanskin alueen lippu

Luhanskin alueen lippu () on Ukrainan Luhanskin alueen symboli. Lipussa on sinisellä taustalla tangonpuoleisessa yläneljänneksessä Luhanskin alueen vaakuna, jossa on kuvattuna mustasta neliöstä nouseva liekki, kaksi vasaraa, hevonen, murmeli ja nouseva aurinko. Vaakunan ympärillä on 17 kullanväristä ja 14 valkoista viisisakaraista tähteä. Luhanskin aluevaltuusto hyväksyi lipun 4. syyskuuta 1998. Sen on suunnitellut L. Ždanov. Musta neliö ja vasara kuvastavat alueen teollisuutta ja nouseva aurinko Luhanskin alueen sijaintia Itä-Ukrainassa. Hevonen ja murmeli on otettu paikallisista vaakunoista. Tähdet kuvastavat alueen entistä aluejakoa: 17 piiriä ja 14 aluehallinnon alaista kaupunkia. == Lähteet == lippu Luokka:Ukrainan liput
Kieleily

Kieleily () on käsite, jolla on pyritty kuvaamaan kieltä ihmisen lajityypillisenä yhteistoiminnan muotona, joka mahdollistaa inhimillisen sosiaalisen järjestyksen muodostumisen. Sana on oleellisesti (englannissa) verbimuoto ja (suomessa) deverbaalinen johdos, millä on pyritty korostamaan sellaista näkemystä ’kieleen’, jossa valmiiden yksiköiden (sanojen, morfeemien, äänteiden) ja niitä koskevien sääntöjen sijaan korostuu prosessuaalisuus ja dynaamisuus. Termi on peräisin chileläisiltä biologeilta ja filosofeilta Humberto Maturanalta ja Francisco Varelalta. Kieleilyn käsitettä on käytetty esimerkiksi radikaalissa ekolingvistiikassa, jossa integrationistista koulukuntaa (esimerkiksi Roy Harris) seuraten on haluttu erottautua niin perinteisen kielitieteen tavasta rajata kieli erilleen muusta viestinnästä kuin niistä välineistä, joilla se on kieltä kuvannut – yksiköistä ja niitä koskevista säännöistä tai normeista. Radikaali ekolingvistiikka näkee kielen nousevan ”laajennetussa inhimillisessä ekologiassa” kulttuurin, toiminnan ja ruumiinliikkeiden yhteensulaumana. Tällöin kaikki puhunnokset tai kielenilmaukset voidaan Charles Sanders Peircen semioottista terminologiaa käyttäen nähdä ensisijaisesti ikonisina ja indeksaalisina pikemmin kuin perinteiseen tapaan symbolisina, joskin ne samalla voidaan nähdä symbolisaatioina aiemmin kohdatuista ikoneista ja indekseistä. == Lähteet == Luokka:Kielitiede
Suolahden yhtenäiskoulu

Suolahden yhtenäiskoulu on Äänekosken Suolahden taajamassa toimiva yhtenäiskoulu. Vuonna 2021 Suolahden koulua kävi noin 640 perusasteen opiskelijaa. Heistä noin 300 oli alakoulun (luokka-asteet 1-6) ja 340 yläkoulun (7-9) oppilaita. Suolahden keskustaajamassa sijaitseva yhtenäiskoulu on perustettu vuonna 2018, kun aiemmat Telakkakadun koulu ja Asemakadun koulu yhdistettiin. Uusi yhtenäiskoulun koulurakennus otettiin käyttöön keväällä 2019, vaikka virallinen avaus oli vasta joulukuussa 2019. Suolahden uimahalli toimii koulun yhteydessä ja lähistöllä sijaitsee myös jäähalli. ==Lähteet== Luokka:Suolahti Luokka:Äänekosken rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen peruskoulut
Didis Lutumba-Pitah

Didis Lutumba-Pitah (Didis Lutumba-Pitah ; syntynyt 13. marraskuuta 1998 ) – on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Hegelmann FC:tä. == Ura == Lutumba-Pitah on edustanut useita seuroja Suomessa: Helsingin "PK-35" ja Espoon "Honka" nuorisojoukkueissa. Myöhemmin hän on myös edustanut "Klubi 04", "Kajaani", Rovaniemen RoPS ja HIFK:ta. Vuodesta 2023 tammikuusta lähtien hän on edustanut "Hegelmann"-seuraa. sportas.lt: naujokas iš Suomijos alyga.lt: naujokas iš Suomijos 4\. maaliskuuta 2023 teki debyyttinsä A-liigan ottelussa DFK Dainavaa vastaan. "Hegelmann"-seura voitti kilpailijansa tuloksella 3:0. alyga.lt 2023-03-04 rumgtynės Lutumba-Pitah antoi kaksi maaliin johtanutta syöttöä. 28\. huhtikuuta 2023 Hän teki ensimmisen maalinsa A-lyga ottelussa Marijampoleen "Sūduvaa" vastaan. Kaunasin "Hegelmann"-seura murskasi vastustajat tuloksella 6:0. https://alyga.lt/rungtynes/2023-04-28-hegelmann- suduva/1546 == Tilastot == ; Liigan tilastot Kausi Seura Ottelut Maalit 2023 FC Hegelmann 34 2 ==Lähteet== == Linkit == * alyga.lt verkkosivuilla * Jalkapallorata * VÄLITYS * SOFASCORE * Maailmanlaajuinen urheiluarkisto * lietuvosfutbolas.lt * Transfermarkt Luokka:Kinshasankongolaiset jalkapalloilijat Luokka:Suomalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Edvard Liljedahl

Edvard Apolloniussen Liljedahl (6. elokuuta 1845 Vik – 10. lokakuuta 1924 Vik) oli norjalainen opettaja ja poliitikko. Hän istui suurkäräjillä yhdeksäntoista vuotta vuosien 1880–1909 välisenä aikana sekä toimi Norjan kirkko- ja opetusministerinä 1912–1913. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan opetusministerit Luokka:Norjalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1845 syntyneet Luokka:Vuonna 1924 kuolleet
Henrik Nissen

Johannes Henrik Nissen (21. huhtikuuta 1848 Kristiania – 4. kesäkuuta 1915 Kristiania) oli norjalainen arkkitehti. Hän opiskeli Berliinissä. Vuosina 1904–1906 hän johti Ålesundin jälleenrakentamista suuren kaupunkipalon jäljiltä. Nissenin rakennukset edustavat muun muassa uusrenessanssia, uusgotiikkaa, muinaispohjoismaista tyyliä, jugendia sekä uusbarokkia. ==Kuvia== Frimurerlosjen Oslo.jpg|Vapaamuurareiden palatsi Oslossa (1894) Grünerloekka skole.jpg|Grünerløkkan koulu Toftes gatella Oslossa (1895) Høvik kirke 20071111.jpg|Høvikin kirkko Bærumissa (1898) Ovre Slottsgate 3.jpg|Christiania Sparebank (1901) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1848 syntyneet Luokka:Vuonna 1915 kuolleet
Juri Taritš

pienoiskuva|Taritšin patsas Valko-Venäjän Polatskin kaupungissa. Juri Viktorovitš Taritš (oik. Aleksejev, , ; 1885–1967Тарич Юрий Викторович // Большая советская энциклопедия: [в 30 т.] / под ред. А. М. Прохоров – 3-е изд. – М.: Советская энциклопедия, 1969) oli neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Taritšia on kuvailtu valkovenäläisen elokuvan perustajaksi. Taritš työskenteli myös teatterin parissa ja oli mukana vallankumouksellisessa toiminnassa. == Elämä ja ura == Taritšin syntymäpaikasta on erilaisia mielipiteitä. Se on tiettävästi joko Valko-Venäjän Polatskin kaupunki tai nykyisen Puolan Płockin kaupunki. Vuosina 1903–1905 Taritš opiskeli Moskovan valtionyliopistossa oikeustieteitä. Taritš pidätettiin "vallankumouksellisesta propagandasta", ja hän joutui vuodeksi eristysselliin, minkä jälkeen hänet karkotettiin Siperiaan. Taritš aloitti uransa teatterinäyttelijänä Länsi- Siperian Tobolskissa. Siellä Taritš, oikealta sukunimeltään Aleksejev, omaksui taiteilijanimensä paikallisen kylän (Tara) nimestä. Vuonna 1917 Taritš muutti Moskovaan, jossa hän jatkoi näyttelemistä teatterissa sekä aloitti elokuvien käsikirjoittamisen. Vuonna 1920 Taritš kutsuttiin Moskovan Kremlin Kursantski- teatteriin ohjaajaksi.Геллер И. кино – 1967-06.pdf&nosw;=1 Актёр, писатель, режиссёр // Искусство кино : журнал. – 1967. – Июнь (№ 6). – С. 90. Taritšin debyytti elokuvaohjaajana oli vuoden 1925 valkovenäläinen mykkäelokuva "Maroka". Taritš työskenteli vuosia Belarusfilmin kanssa. Taritš ohjasi vuonna 1928 julkaistun ensimmäiseksi tataarilaiseksi elokuvaksi kutsutun Bulat- Batyrin, jonka taustalla on Jemeljan Pugatšovin kapina. Hän ohjasi kaikkiaan noin 17 fiktioelokuvaa. Historijoitsija Avdejev kuvailee Taritšia muun muassa seuravasti: "Taritš on traaginen hahmo valko-venäläisessä elokuvahistoriassa. Hän ei ikinä saanut osaamisensa vastaavaa työtä. Sodan jälkeisenä aikana hän siirtyi pois pitkistä elokuvista ja teki viimeisensä Mongoliassa. Häntä pidetäänkin [valkovenäläisen elokuvan lisäksi] mongolialaisen elokuvan perustajana. Elämänsä lopulla hän palasi Belarusfilmille, mutta joutui tekemään populaarielokuvia". Taritš kuoli Moskovassa 21. helmikuuta vuonna 1967. == Huomionosoituksia == * "Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan kunnioitettu taiteilija" (Заслуженный деятель искусств РСФСР, 1935) * "Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan kunnioitettu taiteilija" (Заслуженный деятель искусств Белорусской ССР) * "Työn punalipun ritarikunta (Mongolia)" (1945) * "Neuvostoliiton kunniamerkki" (Орден «Знак Почёта», 1950) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Yuri Tarich IMDb] Luokka:Vuonna 1885 syntyneet Luokka:Neuvostoliittolaiset elokuvaohjaajat Luokka:Neuvostoliittolaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Neuvostoliittolaiset teatteriohjaajat Luokka:Vuonna 1967 kuolleet
Pylkönmäen kirkonkylä

Pylkönmäen kirkonkylä on Saarijärven kaupungin Pylkönmäen pitäjän kirkonkylä ja taajama Keski-Suomen maakunnan länsiosassa. Kirkonkylä on mäkiasutusaluetta Suomenselän vedenjakaja-alueella ja sijaitsee maanteitse 94 kilometriä maakuntakeskus Jyväskylästä luoteeseen. Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2021 lopussa Pylkönmäen kirkonkylän pinta-ala oli 1,19 neliökilometriä ja väkiluku 276. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta. Ensimmäiset uudisasukkaat tulivat Pylkönmäen pitäjän alueelle 1500-luvun puolivälin jälkeen. Vuonna 1564 taloja oli kolme ja 1696 kahdeksan. Laajemmin asutus levisi 1700-luvun puolivälin jälkeen. Vuonna 1865 taloja oli jo 71, minkä lisäksi taloilla oli torppia. Pylkönmäki on saanut nimensä samannimisestä Paajalan kylän kantatalosta numero 5 (Pylkönmäki 1788, Henrik Pylkönmäki 1850). Taustalla on monessa muodossa esiintynyt sukunimi: Pylkäs, Pylkkinen, Pylkkänen, Pylkkö, Pylkkönen. Hämeestä tullut uudisasukas Antti Pylkkänen (Pylkkinen) asettui asumaan niin sanotulle Karangan (Kardanga) erämaa-alueelle, jonne myöhemmin kehittyi Paajalan kylä. Rukoushuonekunta Pylkönmäestä tuli vuonna 1858, oma Pylkönmäen kirkko valmistui 1864. Senaatti hyväksyi seurakunnan itsenäistymisen 1898, mutta sen toteutuminen jäi vuoteen 1914. ==Katso myös== *Pylkönmäen koulu ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Riina Mäentausta (16.12.2018) 800 asukkaan kylässä palvelee kaksi kauppaa vieri vieressä – silti asukkaat pelkäävät, että kauppapalvelut loppuvat (yle.fi) *Pylkönmäki - Koe ja näe korkealta (pylkonmaki.fi) Luokka:Keski-Suomen maakunnan taajamat Luokka:Pylkönmäen kylät Luokka:Suomen kirkonkylät Luokka:Suomen entiset kuntakeskukset
Matias Rauhala

Matias Rauhala (s. 15. syyskuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Rauhala edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Koskenkorvan Urheilijoita. Rauhalan sopimus Koskenkorvan Urheilijoiden kanssa kattaa kauden 2023. Hän pelaa sisäpelissä vaihtajana tai kotiuttajana ja ulkopelissä takakentällä. Rauhala on pelannut 11 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden kunnarin ja yhden tavallisen juoksun, tuonut yhden juoksun ja kerännyt yhdeksän kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty 16. kesäkuuta 2023. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 2003 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Reino Liimatainen

Reino Ilmari Liimatainen (7. toukokuuta 1938 – 1. toukokuuta 2003)Valokuva hautakivestä sivulla oli suomalainen yritysjohtaja, joka teki työuransa hotelli- ja ravintola-alalla. Hän toimi muun muassa Yhtyneiden Ravintoloiden Tampereen aluejohtajana ja Elannon hotelli- ja ravintolaryhmän johtajana. Tampereella varttunut Liimatainen kävi keskikoulun, toimi ravintolatiskaajana Ruotsissa ja valmistui Helsingin hotelli- ja ravintolakoulusta 1956. Vuonna 1959 hän aloitti Yhtyneissä Ravintoloissa ensin ravintolapäällikkönä, sitten Imatran Valtionhotellin johtajana 1961–1964 ja Tampereen aluejohtajana 1964–1971. Hänet erotettiin sen jälkeen, kun hän oli antanut erikoisen kirjallisen porttikiellon noin viidelle sadalle asiakkaalle yhtiön viiteen tamperelaisravintolaan (Hämeensiltaan, Näsinneulaan, Teatteriravintolaan, Tillikkaan ja Pispalan Pulteriin). Kielto juonsi siitä, kun kustannusyhtiö Lehtimiehet Oy osti kilpailevan Tampereen Seurahuoneen yhdessä parin muun yrityksen kanssa. Porttikielto koski Lehtimiesten ja kahden kirjapainon omistajia, johtajistoa ja henkilökuntaa, Tampereen Säästöpankin erästä johtajaa, koko Schreckin sukua ja ravintola Seurahuoneen henkilökuntaa. Potkujen jälkeen Liimatainen siirtyi Helsingissä toimineeseen Elantoon ensin anniskeluravintoloiden ja sitten koko ravintolaryhmän osastopäälliköksi ja Hyvä Maku Oy:n eli HM-kahviloiden ja -baarien toimitusjohtajaksi. Vuonna 1974 hänet nimitettiin Elannon hotelli- ja ravintolaryhmän johtajaksi, ja se nousi Elannon kannattavimmaksi toimialaksi. Elannon hallituksen jäsenenä Liimatainen oli 1984–1987. Vuonna 1993 Liimatainen julkaisi lähes 400-sivuisen muistelmateoksen Mukava mies. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1938 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet Luokka:Suomalaiset ravintoloitsijat