EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Iren

Iren () on Volgan vesistöön kuuluvan Sylvan sivujoki Permin aluepiirissä Venäjällä. Sen pituus on 214 kilometriä, valuma-alueen laajuus 6 110 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaama lähellä joen suuta 35,5 kuutiometriä sekunnissa. Joki saa alkunsa Oktjabrskin taajaman länsipuolelta, virtaa kohti pohjoista ja laskee Sylvaan Kungurin kaupungin luona. ==Lähteet== Luokka:Permin aluepiirin joet Luokka:Volgan vesistö
Dan Duryea

Dan Duryea (23. tammikuuta 1907 White Plains, New York - 8\. kesäkuuta 1968 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Duryean ensimmäinen elokuvarooli Leo Hubbardina elokuvassa Nainen ei armoa antanut vuonna 1941. Saman roolin hän oli esittänyt myös Broadwaylla. Muihin Duryean elokuviin kuuluvat muun muassa Sankaritekojen mies (1942), Nainen ikkunassa (1944), Punainen katu (1945) ja Aavikkolento (1965). Duryea on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät Luokka:Hollywood Walk of Fame Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Jessy Matador

Jessy Kimbangi (s. 27. lokakuuta 1982 Kongon demokraattinen tasavalta), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään, Jessy Matador, on ranskalainen laulaja ja tanssija. ==Lapsuus== Jessy Matador on syntynyt 27. lokakuuta 1982 Kongon demokraattisessa tasavallassa. Hän aloitti uransa tanssijana 2001 ja liittyi myöhemmin ryhmään Les Cœurs Brisés, jonka kanssa hän oli kiertueilla mm. Yhdysvalloissa, Kongossa, Isossa-Britanniassa, Italiassa ja Kanadassa. Vuonna 2005 Matador perusti ryhmän La Sélésao, joka koostuu jäsenistä Dr.Love, Linho ja Benkoff. Samat jäsenet muodostivat myös ensimmäinen version ryhmästä Magic System. Vuoden 2007 lopulla ryhmä allekirjoitetti levysopimuksen Oyas Recordsin kanssa ja keväällä 2008 he siirtyivät Wagram Recordsille. Ryhmän ensimmäinen single, "Décalé Gwada", julkaistiin kesäkuussa 2008 ja siitä tuli kesän suurimpia hittejä. 24. marraskuuta 2008 he julkaisivat albumin African New Style, joka antoi nimen uudelle hybridi-tyyliselle musiikille afrikkalaisilla ja karibialaisilla vaikutteilla. Kyseisestä urbaanimusiikista löytyy useita musiikkityylejä kuten coupé-décalé, ndombolo, kuduru, zouk, reggae, dancehall ja hip-hop. Joulukuussa 2008 julkaistiin ryhmän toinen single, "Mini Kawoulé". ==Eurovision laulukilpailu 2010== 19\. helmikuuta 2010 France Télévisions ilmoitti, että Jessy Matador edustaa Ranskaa Eurovision laulukilpailussa 2010 laululla "Allez! Ola! Olé!" . Kilpailu järjestettiin 29. toukokuuta 2010 Oslossa, Norjassa. Matador sijoittui kahdenneksitoista. ==Diskografia== === Singlet === Vuosi Single Julkaisuvuosi Paras sijoitus Albumi FR BEL (WA) 2008 Décalé Gwada 2008 14 23 - 2009 Mini Kawoulé 2009 16 - African New Style 2010 Allez! Ola! Olé! 2010 - - Electro Soukouss ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Virallinen blogi * Jessy Matador Myspace-sivustoilla Luokka:Ranskalaiset laulajat Luokka:Ranskan euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2010 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cao Bằng (maakunta)

Cao Bằng on maakunta Vietnamin koillisosassa, Đông Bắcin alueella. Sen pääkaupunki on Cao Bằng. Huhtikuussa 2009 maakunnassa oli noin 511 tuhatta asukasta. Sen pinta-ala on 6 724,6 km².Citypopulation Cao Bằngin suurimpia nähtävyyksiä ovat Pac Bon luola, jossa Ho Tši Minh piileskeli palattuaan Vietnamiin vuonna 1941, ja Bản Giốcin vesiputous, joka on Vietnamin suurin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vietnamin maakunnat
Allez! Ola! Olé!

”Allez! Ola! Olé!” (lausutaan: ale ola ole, suom. Antakaa mennä! Ola! Olé!) on Jessy Matadorin kappale, joka edusti Ranskaa Eurovision laulukilpailussa 2010. Kappale valittiin sisäisesti ja ilmoitettiin viralliseksi kilpailukappaleeksi 24. helmikuuta 2010. Ranskan yleisradioyhtiö France Télévisionsin aikomus oli tehdä laulusta vuoden 2010 kesähitti ja samalla mainostaa sitä jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen yhteydessä. Kappaleen otsikko viittaa musiikkilevyyn, Music of the World Cup: Allez! Ola! Olé!, joka julkaistiin vuonna 1998 samaan aikaan kun jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1998 pidettiin Ranskassa.http://www.esctoday.com/news/read/15198 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * YLE/Euroviisut: Jessy Matador: Allez! Ola! Ole! Luokka:Vuoden 2010 euroviisuedustuskappaleet Luokka:Ranskan euroviisuedustuskappaleet
Rami Jridi

Rami Jridi (, s. 25. huhtikuuta 1985 Tunis, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija. Maalivahtina pelaava Jridi edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa CS Sfaxienia. ==Ura== Jridi edusti uransa alussa EGS Gafsaa ja Jendouba SportiaRami Jridi Kawarji Viitattu 1.3.2010 , joissa hän toimi varamaalivahtina. Kesällä 2009 hän siirtyttyään Stade Tunisieniin hän nousi ykkösvahdiksi. Kauden päätyttyä Tunisie-Foot -sivuston lukijat äänestivät hänet Tunisian pääsarjan kauden parhaaksi maalivahdiksi. Tammikuussa 2012 Jridi siirtyi kolmen vuoden sopimuksella CS Sfaxieniin.Rami Jridi signe pour le Club Sportif Sfaxien Tunisie Numerique 4.1.2012 Viitattu 6.2.2012 Seuraavalla kaudella hän juhli Sfaxienin kanssa Tunisian mestaruutta sekä CAF Confederation Cupin mestaruutta. Kauden päätteeksi Kawarji.com internetsivuston lukijat äänestivät hänet kauden 2012–2013 Tunisian parhaaksi maalivahdiksi.Trophées Kawarji.com 2013 kawarji.com Viitattu 19.6.2014 ==Maajoukkueura== Jridi on kuulunut Tunisian maajoukkueeseen vuodesta 2010 lähtien toimien satunnaisesti maan kolmosvahtina. Hän pelasi lopulta ensimmäisen maaottelunsa 29. maaliskuuta 2011 ystävyysottelussa Omania vastaan. Ottelu päättyi Tunisian 2–1 tappioon. Jridi valittiin vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskilpailuihin Tunisian joukkueeseen. Hän pelasi kisoissa yhden ottelun Gabonia vastaan, joka päättyi 1–0 tappioon. ==Lähteet== Luokka:Tunisialaiset jalkapallomaalivahdit Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ambrogio Lorenzetti

Ambrogio Lorenzetti oli italialainen taidemaalari (kuollut noin 1348). Hän oli sienalaisen koulun edustaja. Hän sai vaikutteita Giotto di Bondonelta. Myös hänen veljensä Pietro Lorenzetti oli tunnettu taidemaalari. Lorenzetti opiskeli Sienassa Duccion koulukunnan ryhmässä ja myöhemmin Assisissa, jossa vaikutti Giotto di Bondone. Hänen ensimmäisessä työssään Neitsyt ja lapsi (1319) ei ole jälkeäkään ducciolaisuudesta, vaan se tukeutuu Giotton oppeihin. Puhtaat viivat ja laadukkaat värit tekevät syvyysvaikutelmasta hyvin lyyrisen. Veljekset suuntautuivat uransa alkuaikoina eri suunnille, vaikka kumpikin tukeutui Giotton ja toscanalaisen kuvanveiston perinteeseen. Ambrogio Lorenzettin maalauksia hallitsevat tyyneys ja lyyrisyys. Hänen teoksistaan kuvastuvat myös mielikuvitus ja älyllinen voima. Sienan kaupungintalossa olevat freskot ovat hänen kuuluisimpia töitään. Niissä ilmenevät hänen pyrkimyksensä kohti entistä elävmpää ja dramaattisempaa ilmaisua. Veljensä tavoin Lorenzetti menehtyi todennäköisesti paiseruttoon noin vuonna 1348. == Ambrogio Lorenzettin töitä == *Hyvän ja huonon hallituksen allegoriat, fresko 1337–1339, Palazzo Pubblico, Siena Firenze ja Toscana, Tammi 2007, jotka tilattiin teroittamaan kaupunginvaltuutettujen mieleen, mitkä heidän velvollisuutensa ovat ja että heidän päätöksensä vaikuttaisivat sienalaisten elämään. *Neitsyt Maria, maalaus, Palazzo Pubblico, Siena *Marian ilmestys, maalaus 1344, Pinacoteca Nazionale, Siena *Lynettifresko, Sant’Agostinon kirkko, Siena == Lähteet == Luokka:Italialaiset taidemaalarit Luokka:Keskiajan taiteilijat
Uinskojen piiri

Uinskojen piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 1 555 neliökilometriä. Asukkaita on 12 500 henkeä (vuonna 2009). Uinskojen piiri sijaitsee Permin aluepiirin kaakkoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Kungurin, koillisessa Ordan, etelässä Oktjabrskin ja Tšernuškan sekä lännessä Bardan piireihin. Pinta-alasta yli puolet on metsää ja 15 % karstimaata. Hyötykaivannaisia ovat öljy, kivennäisvedet, turve, sora, savi ja rakennuskivi. Suurin joki on Sylvan sivujoki Iren. Piiriin kuuluu 7 maalaiskuntaa: Aspa, Lom, Nižni Syp, Suda, Tšaika, Uinskoje ja Voskresenskoje. Hallinnollinen keskus on Uinskojen kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 42. Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 63,9 % venäläisiä ja 33,4 % tataareja. Kaupunkiväestöä ei ole. Piirin kautta kulkee Tšernuškan ja Kungurin välinen asfalttitie. Seudulla on elintarvike-, metsä- ja puunjalostusteollisuutta. Maatalous on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan viljelyyn. Piirissä toimii ammattikoulu, kaksi lasten luomistyön keskusta, musiikkikoulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy Rodnik (”Lähde”). Seudulla on arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat maalaiskylien ortodoksiset kirkot sekä Uinskojen ja Sudan historialliset rakennukset. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Uinskojen piirin sivusto *
Hlystit

Hlystit (, ’ruoskijat, piiskaajat’) olivat Venäjällä 1600-luvulta 1900-luvun alkuun vaikuttanut siperialainen uskonlahko.Teologinen sanakirja. Olavi Louheranta, Siperiaa sanoiksi — uralilaisuutta teoiksi Suomessa siitä saivat vaikutteita muun muassa hyppääjien liikeMauri Kinnunen: Herätysliike kahden kulttuurin rajalla (väitöskirja), JY sekä kartanolaisuusKirkko ja kaupunki.Edvard Radzinskin mukaan Grigori Rasputinin uskonnolliset näkemykset edustivat eräänlaista versiota hlystiläisestä uskosta. == Historia == Hlystien perustajana pidetään 1600-luvun loppupuolella elänyttä kostromalaista Daniil FilippovitšiaChristopher Hodapp ja Alice Von Kannon, Conspiracy Theories & Secret Societies For Dummies, Google Books, s. 345–346 viitattu 15.8.2010, joka julisti olevansa Herra Sebaot. Hlystien perimätiedon mukaan Daniil oli "laskeutunut taivaasta tulisissa vaunuissa suuren kohun saattelemana". Tarinan mukaan pajarit veivät hänet Moskovaan ja ristiinnaulitsivat hänet Spasskajan porttiin. Daniilin oletettiin kuitenkin nousseen kuolleista taivaaseen jättäen mahdollisuuden uusien kristuksien ja jumalansynnyttäjien syntymiseen Pyhän Hengen kautta. Vuoden 1783 vainoissa Daniil Filippovitšin hauta avattiin ja hänen jäännöksensä poltettiin. Hlystiläisyyttä esiintyi lähinnä Länsi- Venäjällä talonpoikien keskuudessa. Virallisen kirkon karsastuksen vuoksi liike sai salaisen luonteen. Yksittäisiä seurakuntia kutsuttiin hlystien keskuudessa "laivoiksi". Venäjällä 1700-luvulta 1900-luvun alkuun esiintynyttä kastroitujen skoptsi-lahkoa pidetään hlysteistä alun perin syntyneenä liikkeenä. Myös monissa muissa venäläisissä lahkoissa oli hlystiläisyyden kanssa yhteneviä piirteitä. == Hengelliset tavoitteet ja radenije-rituaali == Hlystien hengellisenä päämääränä oli Kristuksen uudelleensyntyminen sielussa vanhan syntisen minän kuolettamisen kautta. Liike oli askeesimyönteinen, mutta harrasti hurmoksellisia öisiä kokouksia. Liikkeen teologiassa tavallisesta ihmisestä saattoi tulla Kristus tai Jumalansynnyttäjä, kunhan lihanhimo oli ensin kuoletettu Pyhän Hengen asettuessa ruumiiseen. Tämä tapahtui ekstaattisen tanssimisen ja seksuaaliorgioitten kautta niin sanotussa radenije-rituaalissa. Rituaaliin osallistujat lauloivat "itseäni ruoskin, Jeesusta etsin" ja tanssivat villisti ympyrää. Rukouksenpitäjä ("profeetta") ruoski osanottajia molemmille olkapäille. Tanssi päättyi ekstaattiseen lattialle taintumiseen, jonka aikana harrastettiin sukupuolista kanssakäymistä. Tämä nähtiin Pyhän Hengen vaikutuksena sekä synnin katoamisen merkkinä. Kollektiivisen synninteon nähtiin ikään kuin poistavan synnin rituaalisesti. == Lähteet == Luokka:Ortodoksiset lahkot Luokka:Uskonto Venäjällä Luokka:Seksuaalisuus ja uskonto
Räjähdelaitos

Räjähdelaitos (lyhenne RÄJL) oli Suomen maavoimiin kuulunut räjähdealan laitos, joka oli hallinnollisesti osa Maavoimien materiaalilaitosta. Räjähdelaitoksen perustamisesta tehtiin päätös vuonna 2006 ja laitos perustettiin 1.1.2008, jolloin yhdistettiin silloiset Haapajärven asevarikko (HaapjAseV), Keuruun pioneerivarikko (KeuPionV), Parkanon pioneerivarikko (ParkPionV) ja Ähtärin asevarikko (ÄhtAseV) yhdeksi laitokseksi. Räjähdelaitoksen henkilöstömäärä oli noin 360 henkilöä. Räjähdelaitos toimi vuoden 2012 loppuun, jolloin sen korvasi Räjähdekeskus (RÄJK). ==Organisaatio== Räjähdelaitoksen esikunta (E/RÄJL) sijaitsi Inhassa Ähtärissä. Laitoksen organisaatio muodostui kuudesta osastosta: * hallinto- osasto (HALLOS) * järjestelmäosasto (JÄRJOS) * Haapajärven varikko (HAAPV) * Keuruun varikko (KEURV) * Parkanon varikko (PARKV) ja * Ähtärin varikko (ÄHTV). Keuruun varikko sijaitsee Keuruun Kalettoman kylässä, Parkanon varikko Parkanossa Oulu–Helsinki-radan tuntumassa, Haapajärven varikko Haapajärvellä Jyväskylä–Haapajärvi-radan sivuraiteen päässä ja Ähtärin varikko Ähtärin Inhan ja Palolammen alueella. Henkilöstömäärältään yksiköistä suurin oli Haapajärven varikko n. 150 työntekijällä ja toiseksi suurin Ähtärin varikko n. 130 työntekijällä. == Laitoksen ja varikkojen johto == Laitoksen viimeisenä johtajana toimi everstiluutnantti Tero Luukkonen (s. 1960). Haapajärven varikon päällikkönä toimi everstiluutnantti Jukka Nikkari (s. 1959). Keuruun varikon päällikkö oli insinöörimajuri Pekka Sarja. Sarjaa edelsivät tehtävässä everstiluutnantti Timo Laine (s. 1952) ja Lasse Raassina. == Lakkauttaminen == Laitos lakkautettiin vuoden 2012 lopussa ja uusi hallintoyksikkö Räjähdekeskus perustettiin 1.1.2013. Räjähdekeskuksen kokoonpanoon kuuluvat hallinto- osastoksi muuttunut Ähtärin yksikkö sekä tekninen osasto, johon kuuluvat Haapajärven, Keuruun ja Ähtärin sekä Niinisalon (Koeampumalaitos) toimipisteet. == Lähteet == Luokka:Maavoimien materiaalilaitos
Hà Giang (maakunta)

Hà Giang on maakunta Vietnamin pohjoisosassa, Kiinan vastaisella rajalla, Đông Bắcin alueella. Sen pääkaupunki on Hà Giang. Huhtikuussa 2009 maakunnassa oli noin 724 tuhatta asukasta. Sen pinta-ala on 7946 km².Citypopulation Maakunta on vuoristoista ja osin vaikeakulkuista aluetta. Se panostaa etenkin laadukkaan teen tuottamiseen. Siellä on myös runsaat malmi- ja mineraalivarat.Ha Giang province - stirring up the internal potential Vietnam Embassy 2003 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Vietnamin maakunnat
Rok Kopitar

Rok Kopitar (s. 5. toukokuuta 1959 Celje, Jugoslavia) on entinen slovenialainen aitajuoksija. Kopitar edusti urallaan Jugoslaviaa. Kesäolympialaisissa 1980 Moskovassa Kopitar sijoittui viidenneksi 400 metrin aitajuoksussa. Samassa lajissa Kopitar voitti kultaa Välimeren kilpailuissa vuonna 1979 Splitissä. Kopitarin ennätys 400 metrin aitajuoksussa oli 49,11 sekuntia, jonka Kopitar juoksi vuonna 1980. Vielä vuonna 2008 Kopitarin hallussa oli 400 metrin aitajuoksun Slovenian ennätys. ==Aiheesta muualla== *Rok Kopitar Luokka:Jugoslavialaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gabi (jalkapalloilija)

Gabriel Fernández Arenas eli Gabi (s. 10. heinäkuuta 1983 Madrid, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija. == Seurajoukkueura == Gabi on Atlético Madridin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa kaudella 2003–2004, mutta peliaika jäi lopulta kuitenkin hyvin vähäiseksi. Seuraavan kauden 2004–2005 Gabi pelasi lainalla madridilaisseura Getafessa. Palattuaan Atléticoon lainakauden jälkeen hän pelasi vuosina 2005–2007 52 ottelua, joissa syntyi yksi maali. Toukokuussa 2007 Gabi siirtyi Real Zaragozaan 9 miljoonan euron siirtokorvauksella. Sopimus oli pituudeltaan nelivuotinen. Hän kuului ensimmäisellä kaudellaan joukkueen avauskokoonpanoon, joka päättyi kuitenkin pettymykseen Zaragozan pudottua Segunda Divisióniin. Kaudella 2008–2009 hän pelasi 35 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Joukkue nousi vuoden tauon jälkeen takaisin maan pääsarjaan kaudeksi 2009–2010. == Aiheesta muualla == * Gabin tilastot BDFutbol-sivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kopitar

Kopitar on seuraavien tunnettujen ihmisten sukunimi: * Anže Kopitar (s. 1987), slovenialainen jääkiekkoilija * Gašper Kopitar (s. 1992), slovenialainen jääkiekkoilija * Jernej Kopitar (1780–1844), slovenialainen lingvisti * Matjaž Kopitar (s. 1965), slovenialainen jääkiekkoilija ja valmentaja * Rok Kopitar (s. 1959), slovenialainen aitajuoksija
José Alonso

José Alonso Valero (s. 12. helmikuuta 1957 El Vendrell, Tarragona, Espanja) on entinen espanjalainen juoksija, joka oli erikoistunut 400 metrin aitajuoksuun. Sisäratakilpailuissa Alonso osallistui myös 400 metrin juoksuun, voittaen kaksi mitalia yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuista. Alonso voitti myös kaksissa peräkkäisissä Välimeren kilpailuissa kultaa vuosina 1983 ja 1987. Alonson ennätys 400 metrin aitajuoksussa on 49,00 sekuntia. ==Aiheesta muualla== * * José Alonso Luokka:Espanjalaiset pikajuoksijat Luokka:Espanjalaiset 400 metrin aitajuoksijat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilmavoimien soittokunta

Ilmavoimien soittokunta (lyhenne ILMAVSK) on Luonetjärven varuskunnassa Jyväskylässä toimiva ilmavoimien virallinen sotilassoittokunta. Ilmavoimien soittokunnan tehtävänä on sotilasmusiikkitoiminta ilmavoimissa ja Keski-Suomen alueella. Soittokunta perustettiin vuonna 1977 nimellä Luonetjärven Varuskuntasoittokunta (LuoSK). Soittokunta siirrettiin vuonna 1990 Ilmavoimien Viestikoulun (nykyinen Ilmasotakoulu) alaisuuteen. Nykyinen nimi on ollut käytössä vuodesta 1990 lähtien. ==Nykyhetket== Soittokunnan päällikkökapellimestarina toimii musiikkimajuri Jaakko Nurila ja apulaiskapellimestarina kapteeni Timo Raudasoja ja yliluutnantti Mikko Tourunen. Soittokunta esiintyy pääosin Ilmavoimien Big Band -kokoonpanolla. ==Äänitteet== Soittokunta on julkaissut seuraavat levyt: * Ilmasoitto (m1980) * Laivue laulaa ja soi (1981) * Hallinportti (1981) * Iltalennolla (1996) * Musta lippu yhdistää yhdessä Jokilaakson Laulajien ja Petter Ohlsin kanssa (2000) * Karjala kaipaa... yhdessä Jokilaakson Laulajien ja Petter Ohlsin kanssa (2004) * Sydän Suomessa (2008) * Aaltoja / Waves (2016) * KAJO (2017). * Maisemakuvia Suomesta feat. Pepa Päivinen (2019) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Ilmavoimien soittokunnan konserttikalenteri * Ilmavoimien soittokunnan kotisivut * Ilmavoimien soittokunnan Facebook-sivut * Sotilasmusiikin Youtube-kanava Luokka:Suomen ilmavoimien nykyiset joukko- osastot ja yksiköt Luokka:Suomalaiset sotilassoittokunnat
Express (yhtye)

Express on suomalainen popyhtye, joka on perustettu vuonna 1967. Yhtye on toiminut tauotta perustamisestaan asti ja alkuperäisjäsenistä ovat mukana Junnu Sippola ja Unski Kaikkonen ja 37 poissaolovuoden jälkeen kansanedustaja Lyly Rajala. Yhtye keikkailee vielä vuonna 2010 ja onkin The Boysin jälkeen Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminut popyhtye. == Historiaa == Yhtye perustettiin syksyllä 1967, kun Blackbirds-ryhmään liittyivät kosketinsoittaja Unski Kaikkonen ja basisti Hura Huttunen. Entisiä Blackbirdsejä uudessa olivat Junnu Sippola, Lyly Rajala sekä solisti Aimo Jaara. Alkuaikoina Bändin kokoonpano oli jatkuvasti muutoksille altis. 1970 yhtye voitti levy-yhtiö EMI:n järjestämän popbändien suomenmestaruuskisan. Tuolloin yhtyeen solistiksi oli tullut Pertti Fält ja rumpaliksi Kari Peuhkurinen. Kisapalkintona yhtye sai tehdä ensilevytyksensä - kaksi laulua kokoelma-LP:lle Ilmansuunnat. Hieman myöhemmin miehistö muuttui taas. Kitaristiksi tuli Bachelors-yhtyeessä vaikuttanut Sepa Niemi ja rumpaliksi Tapu Mylly. Sepalla oli biisinikkarin vikaa ja hänen kynäilemänsä Anna, anna -humppa toikin Expressille hitin ja valtakunnallista näkyvyyttä. Single keikkui parhaimmillaan Yleisradion Jokamiehen listan kolmosena. Vuonna 1974 Express julkaisi ensimmäisen pitkän levynsä, jossa yhtyeen omia sävellyksiä oli puolet. Yhtyeen riveissä on ehtinyt soittaa melkoinen joukko muusikoita. Alkuperäisjäsenistä ovat mukana Junnu Sippola ja Unski Kaikkonen ja 37 poissaolovuoden jälkeen Lyly Rajala. Pitkäaikaisina jäseninä ovat vaikuttaneet mm. Risto Järvenpää, Ari Mustonen, Sepa Niemi, Harri Sarkkinen, Jouni Kesti, Aimo Suomela. Express keikkaillee edelleen. Junnun, Unskin ja Lylyn lisäksi kokoonpanoon kuuluvat Markku Keskinarkaus, joka on ollut bändissä jo yli 30 vuotta sekä uusimpana tulokkaana kitaristi Timo Niemelä vuodesta 2010. Junnu on kirjoittelemassa varsinaista Express Storya. Valmistuu pikkuhilijaa. == Diskografia == === Studioalbumit === * === Muut albumit === * * * * === Singlet === * ”Anna, Anna” (1972) * ”Ai, Ai, Ai” (1974) * ”Jolaladiduu” (1975) * ”Kylmäkkö Kyllikin kylmä kylki” (1978) * ”Land of 1000 Dances” (1990) * ”Kourallinen hiekkaa” (1995) == Lähteet == *Expressyhtye.fi Viitattu 2.3 2009 == Aiheesta muualla == * Populaarimusiikin museo * Yhtyeen viralliset kotisivut Luokka:Suomalaiset popyhtyeet
Precious

Precious (Precious: Based on the Novel ”Push” by Sapphire) on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Lee Danielsin ohjaama draamaelokuva. Se perustuu Sapphiren romaaniin Push vuodelta 1996. Elokuva on kasvutarina harlemilaisesta 16-vuotiaasta tytöstä, joka on toista kertaa raskaana isälleen. Elokuvan pääosissa ovat Gabourey Sidibe, Mo’Nique, Paula Patton, Mariah Carey ja Sherri Shepherd. Elokuva oli kansainvälinen arvostelumenestys. Elokuva sai kuusi Oscar-ehdokkuutta, muun muassa parhaan elokuvan kategoriassa. Mo’Nique palkittiin parhaan naissivuosan ja George S. Fletcher parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscarilla. == Näyttelijät == Push-romaanin kirjoittanut Sapphire tekee elokuvan lopussa cameoroolin esittäen naista päivähoidossa. ==Vastaanotto== ===Arvostelut=== Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 91 prosenttia oli positiivisia, perustuen 218 arvosteluun.http://www.rottentomatoes.com/m/Precious/ Dome Olli Sulopuisto Episodi Niina Holm Filmgoer Aleksi Salonen Film-O-Holic Juha Rosenqvist Helsingin Sanomat Anu Silfverberg Iltalehti Tuomas Riskala MTV3 Outi Heiskanen V2 Jani Tapani Pelotonen == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * * Precious Box Office Mojossa * Precious Rotten Tomatoesissa * Precious Metacriticissä Luokka:Vuoden 2009 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Elokuvat raskaudesta Luokka:Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat Luokka:SAG-palkitut elokuvat Luokka:Elokuvat koulusta ja koulutuksesta Luokka:Elokuvat köyhyydestä
Antti Turunen

Antti Turunen (s. 17. marraskuuta 1954 Alavus) on suomalainen diplomaatti. Turunen on työskennellyt ulkoasiainhallinnossa vuodesta 1985. Turunen on työskennellyt Suomen suurlähetystöissä muun muassa Washingtonissa ja Moskovassa ja toiminut EU:ssa korkean edustajan Javier Solanan avustajana. Vuosina 2004–2007 hän työskenteli ulkoministeriön Itä-Euroopan ja Keski-Aasian yksikön päällikkönä. Turunen toimi suurlähettiläänä Suomen Etyj-edustustossa 2007–2010. Suomen Etyj-puheenjohtajuuskaudella vuonna 2008 Turunen johti puhetta järjestön pysyvässä neuvostossa ja osallistui Georgian konfliktin selvittelyyn. Vuonna 2010 Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri Ban Ki-Moon nimitti Turusen YK:n edustajaksi Georgiaan. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset diplomaatit Luokka:Vuonna 1954 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juanito (jalkapalloilija, 1980)

Juan Jesús Gutiérrez Robles eli Juanito (s. 17. helmikuuta 1980 Málaga, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa kreikkalaista Asteras Tripolisia ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. == Seurajoukkueura == Juanito on kotikaupunkinsa Málagan kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 1. syyskuuta 2002 ottelussa Recreativo Huelvaa vastaan. Kolmen kauden jälkeen Juanito siirtyi Alavésiin, jossa hän pelasi kauden 2005–2006. Seuraavalla kaudella hän edusti Real Sociedadia, jonka kohtalona oli myös putoaminen kauden päätteeksi maan pääsarjasta. Kaudeksi 2007–2008 Juanito siirtyi Almeríaan. Hän kuului joukkueensa luottopelaajiin keskikentän pohjalla edustamiensa kahden kauden aikana. Heinäkuussa 2009 hän palasi kasvattajaseuraansa Málagaan, korvaamaan Sevillaan palannutta Loloa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa heti kauden avausottelussa Atlético Madridia vastaan, joka päättyi lopulta málagalaisseuran 3–0-voittoon. 4\. tammikuuta 2011 Juanito vapautettiin sopimuksestaan yhdessä joukkuetoveri Albert Luquen kanssa.Acuerdo de desvinculación entre Málaga Club de Fútbol y Juanito Málaga CF. Viitattu 5.1.2011. Vajaa kaksi viikkoa myöhemmin 15. tammikuuta 2011 hän teki loppukauden kattavan sopimuksen vanhan seuransa Almerían kanssa.Juanito regresa al Almería y se convierte en el primer fichaje del mercado de invierno UD Almería. Viitattu 16.1.2011. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Juaniton tilastot BDFutbol-sivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Katiska (täsmennyssivu)

Katiska voi tarkoittaa seuraavia asioita: *katiska, kalastusväline *Katiska, kaupunginosa ja asuinalue Kajaanissa *Katiska-juttu, iso huumeiden salakuljetus- ja myyntijuttu vuosina 2018–2021
Manu Torres

Manuel "Manu" Torres Caturla (s. 14. elokuuta 1989 Torremolinos, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Cartagenaa ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Torres on Málagan kasvatti. Hän nousi edustusjoukkueeseen kaudella 2009–2010 ja teki ensiesiintymisensä 30. elokuuta 2009 kauden avausottelussa Atlético Madridia vastaan. == Aiheesta muualla == * Esittely Futbolme-sivustolla Luokka:Espanjalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
SeaBus

SeaBus on Kanadan, Brittiläisessä Kolumbiassa, Vancouverin ja North Vancouverin kaupunkien välillä liikennöivä katamaraanityyppinen henkilölautta. Reitillä liikennöi tällä hetkellä kaksi alusta. Ruuhka-aikana liikennöinti tapahtuu noin 15 minuutin vuorovälillä ja iltaisin sekä sunnuntaisin vuoroväli on noin 30 minuuttia. Lautat omistaa ja niitä liikennöi Coast Mountain Bus Company yhtiö ja ne kuuluvat tärkeänä osana Suur-Vancouverin TransLink joukkoliikennejärjestelmään. == Liikennöinti == Lautat liikennöivät maanantaista lauantaihin kello 6.00–1.00 ja sunnuntaisin 8.00–23.00. Ruuhka- aikana kaksi lauttaa liikennöi samalla reitillä ja kohtaavat toisensa puolimatkassa. Tällöin vuoroväli on noin 15 minuuttia. Ruuhka-ajan ulkopuolella ja sunnuntaisin vuoroväli on noin 30 minuuttia, koska käytössä on vain toinen lautoista. SeaBus liikennöi Vancouverissa sijaitsevan Waterfront Stationin ja Burrard Inlet -vuonon vastarannalla, North Vancouverin kaupungissa sijaitsevan Lonsdalen sataman väliä. Niiden etäisyys on 3,24 kilometriä. Lautta kulkee normaalisti 11,5 solmun (21,3 km/h) nopeudella, joka on rajoitettu vesialueen muuta liikennettä haittaavien aaltojen minimoiseksi. Lautat tekevät yli 50 ylitystä päivittäin. == Lautat == Reitillä on ollut käytössä kolme alusta, joista kaksi ensimmäistä valmistui 1976 (MV Burrard Otter ja MV Burrard Beaver) ja ovat olleet liikenteessä siitä lähtien. Kolmas alus valmistui vuonna 2009 (MV Burrard Pacific Breeze). Se on samantyyppinen kuin kaksi aikaisempaakin alusta. Ennen uuden lautan käyttöönottoa tiedotusvälineissä oli uutisoitu kolmen aluksen yhteiskäytöstä, jolloin vuoroväli olisi kutistunut 10 minuuttiin. Joulukuussa 2009 alusten omistaja kuitenkin ilmoitti yhden vanhemman lautan peruskorjaamisesta ja toisen poistuvan käytöstä vedoten lauttojen alhaiseen käyttöasteeseen. Kaikki kolme alusta ovat katamaraaneja, joissa on kaksi keulaa, eli lautat voivat liikenöidä molempiin suuntiin samoin ominaisuuksin. Lautoissa on kaksi runkoa, joissa molemmissa on kaksi erillistä dieselmoottoria ja ruoripotkuria edeltävää mekaanista kääntyvää potkuria. Tämänkaltainen toteutus oli erittäin harvinainen 1970-luvulla rakennetuissa aluksissa. Kaikki neljä potkuria kääntyvät 360 astetta ja ovat täysin itsenäisiä. Tämän vuoksi lautta voi liikkua kaikkiin suuntiin. Lauttojen kapasiteetti on 400 matkustajaa, ja molemmissa satamissa on automaattiset laskurit, jotka rajoittavat matkustajien määrän. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Valokuvia uusimmasta MV Burrard Pacific Breeze aluksesta * Vancouverin joukkoliikennejärjestelmä * Matkailijoiden kertomuksia SeaBusista www.virtualtourist.com Luokka:Brittiläisen Kolumbian liikenne Luokka:Vancouver Luokka:Katamaraanit
Eläinsuojelun Topelius-palkinto

Eläinsuojelun Topelius-palkinto on Helsingin Eläinsuojeluyhdistys HESY ry:n vuosittain jakama palkinto, joka myönnetään eläinsuojelun saralla ansioituneelle yksityishenkilölle tai yhteisölle. Palkinto perustettiin vuonna 1998 yhdistyksen perustajan Zacharias (Sakari) Topeliuksen juhlavuoden kunniaksi. Palkinto on Topeliuksen allekirjoittaman alkuperäisen kunniakirjan jäljennös. ==Palkinnon saajat== Lähde: * 1998 Leena Krohn * 1999 eläinlääkäri Pertti Hartikka * 2000 pääkaupunkiseudun pelastuslaitokset * 2001 Aki Kaurismäki * 2002 Eeva Kilpi * 2003 ei jaettu * 2004 Mirja Pyykkö * 2005 Leena Vilkka * 2006 Helsingin kaupunki * 2007 ei jaettu * 2008 Marko Rauhala ja Myrsky-koira * 2009 Etsijäkoiraliitto * 2010 ei jaettu * 2011 Otso Riiali * 2012 Elina Lappalainen * 2013 Wanhan Markin eläinten vanhainkoti * 2014 Eläinsuojelukeskus Tuulispää * 2015 Vesa Nurminen * 2016 Annikki Aaltonen * 2017 Sirpa Pietikäinen * 2018 Haltialan kotieläintila * 2019 Suomen eläinoikeusjuristit * 2020 Facebook-ryhmä vähävaraisten kissanomistajien auttajille * 2021 Elisa Aaltola ja Carina Lintula * 2022 Jampan eläinhoitola * 2023 Eläinlääkäriasema Pups 'n Pets ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset palkinnot
Kanapunkki

Kanapunkki (Dermanyssus gallinae) on siipikarjan vertaimevä ulkoloinen. Kanapunkki ei ole kovin tarkka isäntälajistaan, ja jos isäntälajia ei ole lähettyvillä, se voi käyttää nisäkkäitä, myös ihmistä, veriateriointiin aiheuttaen iho-oireita ja kutinaa. Kanapunkki elää kanalan rakenteissa viettäen suurimman osan aikaa erossa isännästään, minkä vuoksi sitä saattaa olla vaikea löytää. Diagnosointia vaikeuttaa myös se, että kanapunkit ovat yöaktiivisia, joten kanalan omistajan voi olla vaikeaa havaita punkkeja. Kanapunkki on väriltään valkoharmaa, mutta verta imettyään se muuttuu väriltään punaiseksi tai mustaksi. == Elämänkierto == Kanapunkin elämänkierto voi lyhyimmillään kestää vain viikon, minkä vuoksi se lisääntyy hyvin nopeasti. Tosin kylmällä ilmalla elämänkierto hidastuu jonkin verran. Aikuisen punkin saatua veriaterian se munii vuorokauden sisällä. Munista kehittyy 2–3 päivässä kuusijalkaisia toukkia, joista nahanluonnin jälkeen muodostuu kahdeksanjalkaisia nymfejä. Nymfit luovat nahkansa vielä kahteen kertaan ennen kuin niistä tulee aikuisia kanapunkkeja. Sekä nymfit että aikuiset imevät verta, toukat eivät. == Kanapunkkitartunnan oireet siipikarjalla == Kanapunkkitartunta aiheuttaa tyypillisesti voimakasta kutinaa ja levottomuutta. Linnuilla voi esiintyä myös anemiaa ja jopa kuolleisuutta voimakkaissa tartunnoissa. Kanapunkkitartunta laskee munantuotantoa, ja munissa voi olla näkyvissä punaisia veripilkkuja. == Torjunta == Koska kanapunkit viettävät vain lyhyitä hetkiä isäntäeläimessä ja muuten elävät isäntien ympäristössä, torjunnan tulee kohdistua lintuja ympäröiviin rakenteisiin. == Lähteet == * Veterinary Parasitology: M. A. Taylor ym., Blackwell Publishing, 2007, ISBN 978-1-4051-1964-1 == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Dermanyssus gallinae *Farmit.net: Pia Vennerström, Kanapunkin ennaltaehkäisy ja hoito *Siipi.net: Kanapunkki *UniProt, Taxonomy: Dermanyssus gallinae *Pherobase: Semiochemicals of Dermanyssus gallinae, the Chicken mite *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Dermanyssus gallinae Luokka:Lintujen loistaudit Luokka:Petopunkit
Kurkistelija

Kurkistelija (Peeping Tom, televisiossa ja videona myös nimellä Pelon kasvot) on Michael Powellin ohjaama brittiläinen psykologinen trilleri- ja kauhuelokuva vuodelta 1960. Se kertoo nuoresta miehestä, joka murhaa naisia ja kuvaa heidän viimeiset hetkensä kaitafilmille. Elokuva sai niin murskaavan vastaanoton Britanniassa, että Michael Powellin elokuvaohjaajan ura Britanniassa käytännössä päättyi siihen.Killer ReviewsKiller Reviews – Index Se jäi myös Suomen ennakkosensuurin kynsiin: se kiellettiin 1960 (kaksi päätöstä) ja 1966. Sen esitys sallittiin vasta 1981 Suomen elokuva- arkistossa.Elonet – Peeping Tom – Tarkastustiedot Nykyään sitä pidetään kuitenkin psykologisen jännitys- ja kauhuelokuvan mestariteoksena katso esim. AllMovie ja Ebert kuten Alfred Hitchcockin Psykoa, joka sai ensi-iltansa vain pari kuukautta myöhemmin. Niitä verrataan usein keskenään, sillä molemmat käsittelevät voyeurismia, mutta Powell menee pidemmällä ja samaistaa itsensä ohjaajana ja katsojat elokuvan tirkistelijään, jonka näkökulmaa kameraa seuraa.Wilshire British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät Kurkistelijan vuonna 1999 yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta brittielokuvasta.Best 100 British films – full list, BBC 23.12.1999. Viitattu 27.7.2016. == Rooleissa == *Ohjaaja Michael Powell esiintyy päähenkilön kotielokuvassa hänen isänään ja päähenkilöä lapsena esitti Powellin oma poika Columba Powell. == Lähteet == * * * * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Brittiläiset kauhuelokuvat Luokka:Vuoden 1960 brittiläiset elokuvat Luokka:Michael Powellin ohjaamat elokuvat Luokka:Sarjamurhaajaelokuvat Luokka:Kokonaan kielletyt elokuvat Suomessa Luokka:Elokuvat elokuvanteosta
Uudenseelanninlokki

Uudenseelanninlokki (Larus bulleri), myös Chroicocephalus bulleri, on Uuden- Seelannin kotoperäinen lokki. Sen kannasta 78 % elää Eteläsaarella ja loput muutamassa paikassa Pohjoissaarella. Vuosina 1996-1997 toteutetuissa koko maan kattavissa laskennoissa tavattiin 48 000 pesää. Lajin holotyypin kuvaili Frederick Wollaston Hutton Uudesta-Seelannista 1871.IBC == Lähteet == Luokka:Lokit
Japaninlokki

Japaninlokki (Larus crassirostris) on itäaasialainen lokki. Sen elinympäristö käsittää Venäjän Kaukoidän rannikon, muun muassa Sahalinin ja Kuriilit, Japanin, Korean ja Kiinan itärannikon. Lokki on vaeltanut muutaman kerran Länsi-Alaskaan. Lajin holotyypin kuvaili Louis Jean Pierre Vieillot Nagasakista 1828.IBC Lajin ääntely muistuttaa kissan nau'untaa, mistä juontavat juurensa sen japaninkielinen nimi umineko (, ”merikissa”) ja koreankielinen nimi gwaeng-yi (, ”kissalokki”). == Lähteet == Luokka:Lokit
Hopealokki

Hopealokki (Larus novaehollandiae, myös Chroicocephalus novaehollandiae) on australialainen lokkilaji. Sen esiintymisalue käsittää Australian lisäksi Tasmanian, Uuden-Kaledonian ja Loyaltysaaret. Lajin holotyypin kuvaili James Francis Stephens Uudesta Etelä-Walesista vuonna 1826.IBC == Lähteet == Luokka:Lokit
Huolia paratiisissa

Huolia paratiisissa (Trouble in Paradise) on Ernst Lubitschin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 1932. Sitä pidetään yhtenä Lubitschin parhaimmista elokuvista ja monien kriitikoiden mielestä ”Lubitschin kosketus” on siinä täydellisimmillään.FallerErickson Elokuva valittiin vuonna 1991 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia.Complete National Film Registry Listing, National Film Preservation Board, Library of Congress. Viitattu 13.7.2016. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. == Rooleissa == == Lähteet == * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 1932 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat Luokka:Yhdysvaltalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat Luokka:Ernst Lubitschin ohjaamat elokuvat
Ruskea koiranpunkki

Ruskea koiranpunkki eli koiranpuutiainen (Rhipicephalus sanguineus) on nisäkkäiden verta imevä ulkoloinen, joka muistuttaa suuresti puutiaista ja jota yleisimmin tavataan koiralta. Toisin kuin puutiainen, koiranpunkki on sopeutunut kuivuuteen, ja Suomen oloissa sitä löytyy lähinnä sisätiloista. Se ei ole kovin tarkka isäntälajistaan, ja se voi imeä verta myös muilta nisäkkäiltä, kuten ihmiseltä. Koiranpuutiaisen erottaa puutiaisesta siinä, että sillä on pidemmät raajat, ja tämän vuoksi se on puutiaista nopealiikkeisempi. Lisäksi koiranpuutiaisella on puutiaisesta eroavia rakenteita, jotka voidaan erottaa valomikroskoopissa: koiranpuutiaisen pää on kolmiomainen, ja sen suuosat ovat puutiaisen suuosia selvästi lyhyemmät. Lisäksi koiranpuutiaisen takaruumiissa on piparkakkumainen reunus, jota puutiaisella ei ole. ==Elämänkierto== Koiranpuutiaisnaaras munii isäntäeläimen iholla tapahtuvan parittelun jälkeen ympäristöön kerrallaan noin 2 000 munaa, joista noin kuukauden kuluttua kuoriutuu kuusiraajaisia toukkia. Toukat tarvitsevat veriaterian, jonka jälkeen ne luovat nahkansa ja muuttuvat kahdeksanjalkaisiksi nymfeiksi. Myös nymfin täytyy imeä verta ennen nahanluontiaan, jonka jälkeen siitä kehittyy aikuinen koiranpuutiainen. Elämänkierto munasta aikuiseksi punkiksi kestää sopivissa olosuhteissa noin 60 vuorokautta, mutta epäsopivissa oloissa siihen voi kulua jopa puoli vuotta. ==Lähteet== * == Aiheesta muualla == *Orion Pharma: Ruskea koiranpunkki (Rhipicephalus sanguineus) *UniProt, taxonomy: Rhipicephalus sanguineus (Brown dog tick) *Rentokil: Koiran puutiainen (Rhipicephalus sanguineus) *Pherobase: Semiochemicals of Rhipicephalus sanguineus, the Brown dog tick Luokka:Koirien loistaudit Luokka:Puutiaiset
Hughes Hall

Hughes Hall on yksi Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Se perustettiin 1885 nimellä Cambridge Training College, joka oli vain naisopiskelijoille tarkoitettu oppilaitos. Arkkitehti William M. Fawcett suunnitteli nykyisistä rakennuksista ensimmäisen, joka valmistui 1895; siihen asti college oli toiminut väliaikaistiloissa Newnhamin kylässä. College nimettiin ensimmäisen rehtorinsa Elizabeth Phillips Hughesin mukaan vuonna 1949 Cambridgen yliopiston alettua edellisenä vuonna myöntää tutkintoja myös naisille. College alkoi hyväksyä naisten lisäksi myös miesopiskelijoita ensi kertaa vuonna 1973. College on tarkoitettu ainoastaan jatko-opiskelijoille ja yli 21-vuotiaille perustutkinto-opiskelijoille. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Cambridgen yliopiston colleget
Henry Ogg Forbes

Henry Ogg Forbes (30. tammikuuta 1851 Drumblade, Aberdeenshire, Skotlanti – 27. lokakuuta 1932 Liverpool, Englanti) oli skottilainen tutkimusmatkailija ja lintutieteilijä. Forbesin vanhemmat olivat Alexander Forbes ja Mary Ogg. Hän opiskeli lääketiedettä Aberdeenin ja Edinburghin yliopistoissa, mutta saatuaan silmävamman hän päätti opintonsa, ja muutti Portugaliin keräämään näytteitä vuosiksi 1875–1877. Vuosina 1878-1884 hän keräsi näytteitä Itä-Intiassa, missä hän avioitui skotlantilaisen Anabella Keithin kanssa 1881. Vuonna 1885 Forbes johti tutkimusretkikunnan Uuteen-Guineaan. Rahoitusongelmien takia retki epäonnistui, Forbes menetti maineensa Australiassa, ja hänet nimitettiin säätarkkailijaksi Port Moresbyyn. Lokakuussa 1887 Forbes aloitti uuden retken, joka sekin oli tuomittu epäonnistumaan, ja hän palasi Port Moresbyyn marraskuussa. Pettyneenä Forbes palasi Englantiin 1888. Vuosina 1890–1893 hän toimi Canterburyn museon johtajana Uudessa-Seelannissa, jonka jälkeen hän palasi jälleen Englantiin, missä loi huomattavan tieteellisen uran. 1911 hänet nimitettiin Liverpoolin museoiden johtajaksi, missä virassa hän pysyi kuolemaansa saakka. Forbes nimesi linnuista muun muassa molukkienpunamesikon (Myzomela boiei) alalajin wakoloensis.ITIS == Lähteet == * Elämäkerta (Australian Dictionary of Biography) === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset ornitologit Luokka:Brittiläiset tutkimusmatkailijat Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1932 kuolleet
Korvapunkki

Korvapunkki (Otodectes cynotis) on lihansyöjien, erityisesti kissojen, ulkokorvakäytävässä elävä ulkoloinen, joka käyttää ravinnokseen korvakäytävän pinnasta irtoavaa kuollutta materiaalia. Kissojen lisäksi korvapunkkia tavataan pääasiassa koirilla, freteillä ja punaketuilla. Korvapunkit aiheuttavat isäntäeläimen korvakäytävään kahvinporomaista, tummanruskeaa korvaeritettä. Valomikroskoopilla korvaeritteestä voidaan löytää korvapunkin munia ja nymfimuotoja sekä aikuisia korvapunkkeja, sillä korvapunkin kaikki elämänkierron vaiheet tapahtuvat korvakäytävässä. Korvapunkin yksi elämänkierto munasta nymfimuotojen kautta aikuiseksi kestää noin kolme viikkoa. Korvapunkit aiheuttavat isäntäeläimelle korvien kutinaa, ja hoitamattomana korvapunkkitartunta yleensä johtaa korvatulehdukseen. Valomikroskoopissa korvapunkki voidaan tunnistaa sille ominaisten raajojen rakenteista. Ensimmäisessä ja toisessa jalkaparissa nähdään raajojen päässä kuppimaiset rakenteet, kolmannessa ja neljännessä raajaparissa jalkojen päästä lähtevät rihmamaiset pitkät säikeet. Lisäksi neljäs jalkapari on muita jalkapareja heikoimmin kehittynyt. ==Hoito== Korvapunkkitartunnan hoidossa käytettävissä lääkkeissä tehoaineena käytetään muun muassa krotamitonia ja imidaklopridia. Hoidossa täytyy myös muistaa, että jos talouden yhdeltä eläimeltä löydetään korvapunkki, tulisi muutkin talouden eläimet hoitaa korvapunkkitartunnan varalta. ==Lähteet== * Veterinary Parasitolgy: M. A. Taylor ym., Blackwell Publishing, 2007, ISBN 978-1-4051-1964-1 == Aiheesta muualla == *UniProt, taxonomy: Otodectes cynotis (ear mite) Luokka:Eläinten loistaudit Luokka:Punkit
Meidän vapaus

Meidän vapaus (myös nimellä Kaksi onnellista sydäntä, À nous la liberté) on René Clairin ohjaama ranskalainen komediaelokuva vuodelta 1931. Se kertoo kahdesta vangista ja heidän erilaisista kohtaloistaan vankilan jälkeen. Elokuva tehdaskohtaukset antoivat vaikutteita Charles Chaplinin Nykyajalle. Elokuvat tuottajat haastoivatkin Chaplinin oikeuteen plagioinnista. Clair itse ei ollut haasteessa mukana, päinvastoin hänestä oli kunnia, jos Chaplin olisi käyttänyt hänen elokuvaa esikuvana. == Rooleissa == == Arvostus == The New York Timesin kriitikot valitsivat Meidän vapauden vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta. Helsingin Sanomien Paula Talaskiven mielestä elokuva on ”valloittavan riuskaotteinen ja samalla terävästi yhteiskuntakriittinen musiikkikomedia” ja ”eräs ohjaajan nerokkaimpia töitä” . == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 1931 ranskalaiset elokuvat Luokka:Ranskalaiset mustavalkoelokuvat Luokka:Ranskalaiset komediaelokuvat Luokka:René Clairin ohjaamat elokuvat
Frank Tashlin

Frank Tashlin (19. helmikuuta 1913 Weehawken, New Jersey, Yhdysvallat – 5. toukokuuta 1972 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, animaattori ja käsikirjoittaja. Tashlin toimi 1930- ja 1940-luvuilla piirroselokuvien animaattorina ja myöhemmin ohjaajana ja tuottajana muun muassa RKO:lla ja Disneyllä. Van Boring -sarjakuvaa hän teki 1934-1936\. Vuonna 1941 Tashlin ohjasi ensimmäisen Private Snafu -piirroselokuvan. 1940-luvun puolivälissä hän siirtyi radio- ja elokuvakäsikirjoittajaksi. Tuona aikana hän käsikirjoitti muun muassa Marx- komedian Sardiinimysteerio (1949). Elokuvien ohjaamisen Tashlin aloitti 1950-luvun alussa. Hänen ohjaustöihinsä kuuluvat muun muassa Valkonaaman poika (1952), Minkäpä tyttö sille voi (1956) ja Huoleton härkätaistelija (1956). ==Filmografia== ;Pitkät elokuvat * The Private Navy of Sgt. O'Farrell 1968 * Caprice – vaarallinen oikku 1967 * Pitsipöksyagentti 1966 * ABC-murhat 1965 * Jerry kipusiskona 1964 * Jerry, myyntipäällikön kauhu 1963 * Luottomies liisterissä 1963 * Rahaa kuin roskaa 1962 * Vallaton vanhapoika 1962 * Lumikki ja kolme veijaria 1961 (kreditoimaton) * Jerry tuhkimona 1960 * Lainahöyhenissä 1959 * Jerry kimonossa 1958 * Jerry sai kolmoset 1958 * Houkuttelevat huulet 1957 * Huoleton härkätaistelija 1956 * Minkäpä tyttö sille voi 1956 * Luutnantti hameissa 1956 * Vaarattomia vakoilijoita 1955 * Susanna nukkui täällä 1954 * Marry Me Again 1953 * Valkonaaman poika 1952 * Avioliitto vaarassa 1952 * The Lemon Drop Kid 1951 (kreditoimaton) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * michaelbarrier.com: Tashlinin haastattelu * New York Times: Unmanly Men Meet Womanly Women: Frank Tashlin’s Satires Still Ring True * Timonen, Lauri: ”Tashlin Story eli Bob & Doris & Jerry & Jayne & Anita… ja ne toiset”, Filmihullu 3/2015. Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset animaattorit Luokka:Vuonna 1913 syntyneet Luokka:Vuonna 1972 kuolleet
Long Thànhin kansainvälinen lentoasema

Long Thànhin kansainvälinen lentoasema () on tuleva kansainvälinen lentoasema Vietnamissa. Se rakennetaan Long Thànhiin Đồng Nain maakuntaan,Viet Nam News: New airport in Dong Nai expected to open by 2020 noin 40 kilometrin päähän Hồ Chí Minhin kaupungista. Sen on tarkoitus helpottaa Tân Sơn Nhấtin lentoaseman ruuhkia ja avataan liikenteelle arviolta vuonna 2020. Arvioiden mukaan rakennusprojektin investointikulut ovat enemmän kuin 6,7 miljardia Yhdysvaltain dollaria. ==Lähteet== Luokka:Vietnamin lentoasemat Luokka:Hồ Chí Minhin kaupunki
Espanjan kommunistinen puolue

Espanjan kommunistinen puolue () on espanjalainen vuonna 1921 perustettu marxilainen puolue. Vuodesta 1986 lähtien puolue on ollut osa Yhdistynyttä vasemmistoa. Nykyinen pääsihteeri on José Luis Centella. Kommunistipuolue oli kielletty Francon aikana vuosina 1939–1975. Espanjan sisällissodassa vuosina 1936–1939 kommunistipuolue taisteli tasavaltalaisten puolella. Puolueen pitkäaikainen pääsihteeri vuosina 1960-1982 oli Santiago Carillo, jonka johdolla puolue omaksui kohtalaisen maltillisen linjan. Puolueen poliittinen linja oli hänen johdollaan eurokommunistinen eli puolue oli kriittinen Neuvostoliiton edustamaa kommunistista mallia kohtaan. Puolueen kannatus oli varsin pientä ja vuodesta 1986 lähtien se on ollut osa Espanjan Yhdistynyttä vasemmistoa. Tunnettu puolueen edustaja on ollut Espanjan sisällissodassa legendaariseksi noussut Santiago Carilloa edeltänyt pääsihteeri Dolores Ibárruri, joka asui Francon aikana vuosikymmeniä maanpaossa Neuvostoliitossa ja palasi hyvin iäkkäänä Espanjaan vuonna 1977. == Pääsihteerit == * 1921–1925 Antonio García Quejido * 1925–1932 José Bullejos * 1932–1942 José Díaz * 1942–1960 Dolores Ibárruri * 1960–1982 Santiago Carrillo * 1982–1988 Gerardo Iglesias * 1988–1998 Julio Anguita * 1998–2009 Francisco Frutos * 2009– José Luis Centella == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Espanjan puolueet Luokka:Kommunistiset puolueet
Pohjois-Suomen viestipataljoona

Pohjois-Suomen viestipataljoona (lyhenne PSVP) on Kainuun prikaatissa toimiva viestikoulutusta antava joukkoyksikkö, johon kuuluu kolme perusyksikköä: kaksi viestikomppaniaa ja esikuntakomppania, joista viimeinen kouluttaa myös prikaatin tarvitseman sotilaspoliisimiehistön ja sotakoiranohjaajat. Toinen viestikomppania vastaa aliupseerikoulutuksesta, sekä sissiradistien vuoden pituisesta koulutuksesta. Pataljoona perustettiin Oulussa vuonna 1989. ==Organisaatio== Pataljoonaan kuuluvat esikuntakomppania (EK), 1. viestikomppania (1.VK) ja 2. viestikomppania (2.VK). == Lähteet == Luokka:Oulu Luokka:Kainuun sotilasalue
Kemin uimahalli

Kemin uimahalli on uimahalli Sauvosaaren kaupunginosassa Kemissä. Uimahalli on Aarne Ervin suunnittelema ja valmistui vuonna 1967. Siihen tehtiin peruskorjaus ja mittava laajennus vuonna 1997. Laajennuksen yhteydessä uimahalliin tuli viisi allasta: kunto-, opetus-, virkistys-, kahluu- ja toiminta-allas. Viimeksi mainitussa sijaitsee liukumäki ja kiipeilyseinä. Kemin uimahalli on vesipinta-alaltaan 664 m². Kemin uimahallin palveluihin kuuluvat allasosaston lisäksi kuntosali, tilaussauna, kahvio ja neuvontapiste. == Katon sortumavaara == Syksyllä 2018 tehdyssä kuntotutkimuksessa havaittiin katon sortumavaara vanhassa allasosassa eli kunto- ja opetusaltaassa, joten se otettiin pois käytöstä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kemin uimahallin kotisivut Uimahalli Luokka:Suomen uimahallit Luokka:Kemin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Aarne Ervin suunnittelemat rakennukset Luokka:Sauvosaari
Churchill College

Churchill College on yksi Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Perustettavan collegen tueksi luotiin vuonna 1958 säätiö, jonka johdossa oli Sir Winston Churchill. Kuningatar Elisabet II myönsi kuninkaallisen erioikeuden collegen perustamiseksi vuonna 1960. Vuonna 1972 Churchill, Clare ja King's College alkoivat ensimmäisinä miespuolisten perustutkinto-opiskelijoiden collegeina hyväksyä myös naisia opiskelijoiksi. == Kuuluisia opettajia ja alumneja == * Vuoden 2010 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon voittaja Robert G. Edwards toimi Churchill Collegen opettajana.Professor Robert Edwards awarded Nobel Prize * Ghil'ad Zuckermann - kielitieteilijä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Cambridgen yliopiston colleget