EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Marco Streller

Marco Streller (s. 18. kesäkuuta 1981 Basel, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi ammattilaisena vuosina 2000–2015. Hän edusti kotimaassaan FC Baselia sekä lainasopimuksilla Concordia Baselia ja FC Thunia. Saksassa hän pelasi VfB Stuttgartissa ja lainalla 1. FC Kölnissä. Streller pelasi Sveitsin jalkapallomaajoukkuessa vuosina 2003–2011 yhteensä 37 maaottelua, joissa teki 12 maalia. Hänet valittiin vuoden 2004 EM-kisoihin, mutta loukkaantumisen takia kisat menivät hänen osaltaan pieleen. Saksan MM-kisoissa 2006 hän pelasi kolmessa ottelussa ja EM-kisoissa 2008 yhdessä ottelussa. == Saavutuksia == Lähde: Soccerway *Bundesliigan mestaruus: 2007 *Sveitsin-mestaruus: 2008, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015 *Sveitsin cup: 2008, 2012 == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Georgi Părvanov

Georgi Sedeftšov Părvanov (, s. 28. kesäkuuta 1957) oli Bulgarian presidentti 22. tammikuuta 2002 – 22. tammikuuta 2012. Hän pitää itseään sosialistina ja tukee maan NATO- ja EU-jäsenyyttä. Părvanov syntyi Sirišnikissä Pernikin piirissä. Hän opiskeli matematiikkaa Sofian Pyhän Kliment Ohridskin yliopistossa ja valmistui 1981. Hän väitteli historiasta 1988. Tutkimuksissaan hän keskittyi erityisesti kansallisuuskysymykseen. Părvanov liittyi Bulgarian kommunistipuolueen historian instituuttiin tutkijana 1981. Samana vuonna hän liittyi kommunistipuolueeseen, josta tuli Bulgarian sosialistipuolue 1990. Părvanov nousi BSP:n puheenjohtajaksi 1994, samana vuonna kun hänestä tuli parlamentin jäsen. Parlamentissa hän oli Ystävyys Kreikan kanssa -ryhmän johdossa ja vuodesta 1997 Demokraattisen vasemmiston -ryhmän johtaja. Hänet valittiin ensimmäisen kerran presidentiksi marraskuussa 2001. Părvanov paljasti 2006, että hänestä oli kansio entisen kommunistisen tiedustelupalvelu KDS:n arkistoissa nimellä "Gotse". Kansiota ei ole julkistettu, mutta hänen mukaansa häneltä pyydettiin vain historioitsijana neuvoja muistelmakirjaa varten yli sadan vuoden takaisista tapahtumista.http://mediapool.bg/show/?storyid=118644 Hänet valittiin toiselle kaudelle lokakuussa 2006. Părvanovia oli toisella kierroksella vastassa äärioikeistolaisen Natšionalen săjuz Atakan Volen Siderov. Părvanov sai jo ensimmäisellä kierroksella 64 % äänistä, mutta koska äänestysprosentti jäi alle 50 %, hän kohtasi toisella kierroksella Siderovin, jonka voitti 75,9–24,1 %.https://web.archive.org/web/20070509083634/http://www.izbori2006.org/results_1/ Окончателни резултати за Страната по данни на ЦИК за ИПВР. (Web Archive 9.5.2009).https://web.archive.org/web/20120618115331/http://www.izbori2006.org/results_2/ Accusations of illegal information. (Web Archive 18.6.2012). Toisella kaudella syytökset presidenttiä vastaan tiedustelupalveluyhteyksistä jatkuivat. Heinäkuussa 2007 salaisen poliisin jälkeenjääneitä papereita tutkinut erikoiskomissio vahvisti Părvanovin virallisesti salaisen palvelun agentiksi. Părvanovia ja nykyistä salaista poliisia, NPS:aa vastaan hyökättiin myös väittämällä Părvanovin ja NPS:n keränneen salaa tietoja poliitikoista ja tuomareista. Tutkinnan jälkeen todisteita ei kuitenkaan löytynyt. ==Lähteet== * Curriculum vitae (president.bg) == Aiheesta muualla == Luokka:Bulgarian presidentit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Asashimo

Asashimo (, ’aamukuura’) oli keisarillisen Japanin laivaston Yūgumo-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. == Palvelus == Asashimo otettiin palvelukseen 27. marraskuuta 1943 Osakassa komentajanaan Yūgirin entinen päällikkö Maekawa Nisaborou. Alus liitettiin koulutuksen ajaksi 1. laivaston 11. hävittäjälaivueeseen. Aluksen päälliköksi määrättiin 27. tammikuuta 1944 'Samidaren päällikkö Sugihara Yoshirou. Asashimo liitettiin 10. helmikuuta 2. laivaston 2. hävittäjälaivueen 31. viirikköön. Alus suojasi 26. helmikuuta joukkojenkuljetussaattuetta Ujinasta Saipanille ja Guamille. Alus vaurioitti 29. helmikuuta tykkitulella Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Rockia ja se oli mukana upotettamassa sukellusvene USS Troutia. Alus pelasti yhdessä Okinamin kanssa Sakitomarulta 1 720 henkiinjäänyttä. Alus palasi 15. maaliskuuta Japaniin. Asashimo suojasi 20.–28. maaliskuuta joukkojenkuljetussaattuetta Yokosukasta Trukille ja 1.–14. huhtikuuta Trukilta Saipanille ja Balikpapanilta Linggaan. Alus suojasi 11.–19. toukokuuta säiliöaluksista koottua saattuetta Linggasta Balikpapanin kautta Tawitawille. Asashimo otti osaa 19.–20. kesäkuuta Filippiinienmeren taisteluun, jossa se suojasi amiraali Takeo Kuritan lentotukialusosastoa. Alus suojasi 8.–16. heinäkuuta joukkojenkuljetussaattuetta Kuresta Okinawalle ja sieltä edelleen Linggaan. Alus suojasi 18.–20. lokakuuta laivasto-osastoa Linggasta Bruneihin. Asashimo otti osaa 23.–25. lokakuuta Leytenlahden taisteluun, jossa se suojasi amiraali Kuritan 1. hyökkäysosastoa. Alus osallistui 23. lokakuuta Atagolta hengissä selvinneiden pelastamiseen, minkä jälkeen se saattoi vaurioituneen Takaon takaisin Bruneihin. Alus saapui 31. lokakuuta Bruneista Manilaan suojatakseen Leyteen lähetettäviä joukkojenkuljetusaluksia. Asashimo suojasi 8.–12. marraskuuta joukkojenkuljetussaattueen TA No.4 Manilasta Ormociin. Alus liittyi 10. marraskuuta saattueeseen TA No.3 lähestyessään Ormocia. Ainoastaan se selvisi Yhdysvaltain ilmavoimien hyökättyä 11. marraskuuta saattuetta vastaan. Se palasi Manilaan, josta se purjehti 13.–22. marraskuuta Spratlysaarten kautta Linggaan. Asashimo liitettiin osaksi San Josen tulitukiosastoa. Alus pelasti 26. joulukuuta uppoavalta Kiyoshimolta 167 henkiinjäänyttä. Alus suojasi 10.–20. helmikuuta 1945 taistelulaivoja Ise ja Hyūga Singaporesta Kureen, jossa alus siirrettiin 23. helmikuuta telakalle huollettavaksi. Asashimo palasi 27. helmikuuta Kuren telakalta. Alus oli 6. huhtikuuta 1945 suojaamassa taistelulaiva Yamatoa sen viimeisessä hyökkäyksessä kohti Okinawaa. Asashimo jäi kuitenkin moottorivian vuoksi jälkeen taisteluryhmästä ja 7. huhtikuuta Task Force 58:n lentokoneet upottivat sen 275 kilometriä Nagasakista lounaaseen. Aluksen mukana menetettiin koko miehistö. ==Lähteet== * * === Viitteet === ==Aiheesta muualla== * CombinedFleet.com: Yūgumo-luokan hävittäjät * CombinedFleet.com: Asashimon historia Luokka:Tyynenmeren hylyt Luokka:Yūgumo-luokan hävittäjät Luokka:Japanilaiset toisen maailmansodan hävittäjät Luokka:Fujinagatan telakka
Okna

Okna (, ’Ikkunat’) on venäläinen keskusteluohjelma, joka on ollut suosittu Venäjän televisiossa. Ohjelmassa ongelmaiset perheet esittävät ongelmiaan ja juontaja sekä yleisö antavat ratkaisuja. Ohjelmaa lähetetään lisäksi Viron ja Suomen televisiossa. Suomessa sarjaa esitti Subtv. Ohjelman juontajana toimii Dmitri Nagiev. Luokka:Keskusteluohjelmat Luokka:Venäläiset televisio-ohjelmat
Neljän suora

Neljän suora on kahden pelaajan lautapeli, jossa pelaajat pudottavat vuorotellen kiekkoja pelilautaan yrittäen saada aikaan neljän suoran. Pelin on alun perin julkaissut Milton Bradley vuonna 1974. Patentoimaton versio tunnettiin tällöin nimellä "The Captain's Mistress". ==Säännöt== Peliä pelataan 7 sarakkeen ja 6 rivin kokoisella pelilaudalla. Molemmilla pelaajilla on käytössään 21 kiekkoa, jotka erottuvat toisistaan kahdella eri värillä. Kiekkoja pudotetaan vuorotellen täyttämättömiin sarakkeisiin, jolloin kiekko varaa itselleen tyhjästä kohdasta sijansa. Voittaakseen pelin täytyy pelaajan asettaa omia kiekkojaan niin, että muodostuu joko pystysuorassa, vaakasuorassa tai vinoittain neljän kiekon suora. Jos pelilauta täyttyy ilman voittajaa, syntyy tasapeli. ==Täydellinen pelaaminen== Neljän suoran ovat ratkaisseet läpikotaisin Victor Allis sekä James D. Allen. Pelatessa täydellistä pelaamista syntyy varma voitto pelin aloitettaessa keskimmäisestä sarakkeesta. Aloitettaessa keskimmäisen sarakkeen viereisistä, syntyy tasapeli ja kulmista toinen pelaaja voittaa. == 7 × 7 ruudukko == Pelistä on tehty myöhemmin myös toinen versio, jossa peliruudukko on seitsemän ruutua korkea ja leveä. Tällaisella peliruudukolla ei ole voittoon johtavaa täydellistä pelaamista, mutta aloittajan etu on yhä voimassa, koska aloittava pelaaja saa laittaa maksimissaan 25 nappulaa kun vastapelaaja vain 24 (24 + 25 = (7 × 7) = 49). ==Aiheesta muualla== *Neljän suoran ammattimaisen pelaamisen tutoriaali Kirjoittanut James D. Allen. *Johnin Neljän suoran Pelipaikka John Trompin täydellisen pelaamisen pienoissovellus. *Victor Allisiksen tutkielma Neljän suorasta Sisältää pelin ratkaisun. *Neljän suoran lähdekoodi *Mustrum Ilmainen Neljän suora -ohjelma. Luokka:Lasten lautapelit
Oscar Nikula

Karl Oscar Nikula (31. toukokuuta 1907 Vaasa – 14. joulukuuta 1996) oli suomalainen historioitsija ja Åbo Akademin pohjoismaisen historian professori. == Ura == Veturinkuljettajan perheeseen syntynyt Nikula kirjoitti ylioppilaaksi Svenska klassiska lyceumista vuonna 1926, jonka jälkeen hän opiskeli Åbo Akademissa. Nikula väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1934 aiheenaan ruotsalainen saaristolaivasto. Nikula työskenteli opettajana vuosina 1932–1945 ja 1945–1952 hän johti Turun kaupungin historiallista museota. Vuodesta 1962 lähtien Nikula oli Åbo Akademin rehtori. Vuonna 1982 Nikulalle myönnettiin Ruotsin akatemian Suomi-palkinto. Nikulan puoliso oli historioitsija Sigrid Nikula (o.s. Rinne), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1933. == Teokset == * Svenska skärgårdsflottan 1756–1791, 1933 (väitöskirja) * Tenala och Bromarf socknars historia, 1938 * Sveaborg, 1939 * Boktryckarna Frenckell och deras föregångare vid Åbo akademi, 1942 * John Nylund, 1943 * Malmska handelshuset i Jakobstad, 1948 * Falska och äkta mynt under Gustav III:s ryska krig, 1949 * Åbo klädesfabrik, 1950 * Joh. Gust. Wikeström, 1950 * Rosenlew-koncernen, 1953 * Göteborg-Åbo i vänskapligt umgänge, 1953 * De görtz´ska koppargudarna, 1954 * Vasa bomull AB, 1957 * Augustin Ehrensvärd : monografia, 1960 * Strengbergs 1762-1962, 1962 * Inskriptionstal, 1965 * Sankt Jakob, 1969 * Åbo stads historia, 1721–1809, 1972 * Borgarna som lantbrukare i Finland under 1700-talet, 1977 * Finländska borgare på 1700-talet i kamp för sina och ståndets privilegier, 1978 * Åbo stads historia 1521–1600, 1987 * Adolph Fredric Munck, 1991 ===Suomennettuja teoksia=== *Kirjanpainajat Frenckell ja heidän edeltäjänsä, 1942 *Suomenlinnan opas, 1946 *Turku eilen ja tänään, suom. Elias Saarinen, 1947 * Turun linna : johdanto Oscar Nikula, 1955 * Turun kaupungin historia 1721–1809 I, 1970 * Turun kaupungin historia 1721–1809 II, 1971 * Turun kaupungin historia 1809–1856, 1972 * Turun kulttuurihistoriaa, toim. Vilho Niitemaa ; Oscar Nikula ; Tapio Sormunen, 1979 * Turun kaupungin historia 1521-1600 1, Oscar ja Sigrid Nikula, 1987 * Turun kaupungin historia 1521-1600 2, Oscar ja Sigrid Nikula, 1987 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset historioitsijat Luokka:Åbo Akademin rehtorit Luokka:Åbo Akademin professorit Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Suomalaiset museonjohtajat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Wava Stürmer

Wava Regina Stürmer (2. lokakuuta 1929 Boma, Belgian Kongo, nykyinen Kongon demokraattinen tasavalta – 6. marraskuuta 2022) oli suomenruotsalainen kirjailija ja sanoittaja, joka toimi myös naisliikkeen piirissä. Hän kirjoitti tekstin tunnettuun feministiseen taistelulauluun "Vi är många". ==Teokset== *Bevingad vardag (runoja), 1955 *Därför att ljuset (runoja), 1967 *Ro, ro till Dödmansskär (romaani), 1967 *Det är ett helvete att måla himlar (runoja), 1970 *Stadens ofullmäktige (romaani), 1972 *Möta en människa (runoja), 1973 *Slå tillsammans (romaani), 1976 *Vår dag (runoja), 1977 *Solblåst (runoja), 1980 *Fågelvind (runoja), 1982 *Väntansväg (romaani), 1985 *Anita Andersson (romaani), 1988 *Så länge vi minns (runoja), 1990 *på mossen (romaani), 1992 *Vindarnas gräns (runoja), 1993 *Det vete fåglarna (romaani), 1995 *För dig Allena (runoja), 1999 *Johan Ludvig, Jakobstadspojken som blev nationalskald, 2002 *Inte gjort något (romaani), 2005 ===Suomennetut teokset=== *Johan Ludvig : pietarsaarelaispoika josta tuli kansallisrunoilija / Wava Stürmer, Ulrica Löfholm; 2002 *Elämänlangat, suom. Liisa Ryömä ja Maarit Sinervo,1982 == Palkinnot == * SLS:n palkinto 1974, 1989, 1991 * Vaasan läänin taidepalkinto 1972, 1989 * Valtion kirjallisuuspalkinto 1986 * Svenska kulturfondenin palkinto 1991 == Lähteet == * Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset feministit Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Hachiōji

Hachiōji () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Tokion länsiosassa Taman alueella Kantōn tasangon länsireunalla. Kaupungissa on 562 773 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 186,38 neliökilometriä. Hachiōji on nimitetty yhdeksi Japanin ydinkaupungeista. Hachiōji tunnettiin vanhastaan silkkiperhosten viljelystä ja tekstiilien valmistuksesta, ja Meiji- ja Taishō-kausilla sinne kehittyikin tekstiiliteollisuutta. Japanin kuntalaitoksen perustamisen yhteydessä vuonna 1889 Hachiōjista tehtiin maaseutukaupunki, ja kaupunkioikeudet sille myönnettiin vuonna 1917. Myöhemmin se on kehittynyt Tokion asuinlähiönä ja yliopistokaupunkina. Kaupunki on kolmelta puolen vuorten ympäröimä. Jinbavuorelta (855 metriä) on kuuluisa näköala Fujivuorelle, Takaovuori (599 metriä) on helpompien reittien varrella. == Kuvia == Tiedosto:Japan National Route 20 -17.jpg|Hachiōjin keskustaa |Takaosan Yakuō-in Tiedosto:Hachioji city center area Aerial photograph.1989.jpg|Hachiōjia vuonna 1989 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kaupungin internetsivut Luokka:Tokion prefektuurin kaupungit
Mános Chatzidákis

Mános Chatzidákis (joskus Hadzidákis, , 23. lokakuuta 1925 Xánthi, Kreikka – 15. kesäkuuta 1994 Ateena)Hadzidakis, Manos , Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, The Gale Group 2001. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 26.3.2016. oli kreikkalainen säveltäjä, joka toi rebetiko-musiikin kansainväliseen tietoisuuteen. Hän sai vuonna 1961 Oscarin parhaasta elokuvasävelmästä tunnuslaulustaan elokuvaan Ei koskaan sunnuntaisin (pääosassa Melína Merkoúri). Chatzidákis aloitti säveltämällä näyttämömusiikkia ja työskenteli 1960-luvulla tunnettujen elokuvaohjaajien kuten Elia Kazanin ja Jules Dassinin kanssa. Vuosina 1966–1972 hän asui ja työskenteli Yhdysvalloissa. Kreikan sotilasjuntan kaaduttua hän perusti vuonna 1975 oman tunnetun radio-ohjelman, jota esitettiin 1975-1981. Vuonna 1989 hän perusti oman orkesterin. == Elokuvamusiikkia == * Stella (1955) * Aliki villikissa (To Xyló Vgíke apó ton Parádeiso, 1959) * Madalena (Mantaléna, 1960) * Ei koskaan sunnuntaisin (Poté tin Kyriakí, 1960) * Aliki laivastossa (I Alíki sto Naftikó, 1961) * 300 spartalaista (The 300 Spartans, 1962) * Ateenan kaunotar (It Happened in Athens, 1962) * America America (1964) * Topkapi (1964) * Blue - hiljainen taistelija (Blue, 1968) * 6 hurjaa (The Invincible Six, 1970) * Jalankulkija (Der Fußgänger, 1973) * Sweet Movie – makea kaunotar (Sweet Movie, 1974) * Haukkani Memed (Memed My Hawk, 1984) == Lähteet == Luokka:Kreikkalaiset säveltäjät Luokka:Oscar-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Haugesund

Haugesund on kunta ja kaupunki Rogalandin läänissä Norjassa. Se perustettiin vuonna 1854, mutta alueella oli asutusta jo aiemmin. Kalasatamana paikkakunta tunnettiin jo 1700-luvulla. Haugesundin maapinta-ala on 68 neliökilometriä ja väkiluku vuoden 2023 alussa oli 37 855. Haugesund oli asukasluvulla mitattuna Norjan 28. suurin kunta vuonna 2021. Haugesundin taajama ulottuu Haugesundin kunnan ohella etelään Karmøyn kunnan puolelle. Norjan tilastokeskuksen mukaan taajaman asukasluku oli vuoden 2021 alussa yhteensä 45 436. ==Kulttuuri== Haugesundissa pidetään vuosittain Norjan kansainvälinen elokuvafestivaali. Sildajazz-festivaalilla esiintyy noin 70 yhtyettä noin 180 konsertissa. ==Liikenne== Haugesundin satama on seudun kuuden kunnan yhteisesti omistaman Karmsund Havn IKS -satamayhtiön ylläpitämä satama. Satama on kuulunut rahtimäältään Norjan suurimpiin. Haugesundin kaupungin länsirannalle sijaitsevaalle Killingøyn saarelle ja sen lähistölle on rakennettu satamayhtiön ylläpitämä useiden offshore-alusten huoltotukikohta ja kotisatama. Haugesundin lentoasema sijaitsee naapurikunta Karmøyn puolella. ==Hallinto== Kaupungin nykyinen pormestari on Nils Konrad Bua, joka valittiin tehtäväänsä syksyllä 2023. ==Koulutus== Haugesundissa on Vestlandetin korkeakoulun kampus. ==Media== Sanomalehti Haugesunds Avis ilmestyy kuudesti viikossa. ==Tunnettuja henkilöitä== * Turid Birkeland (1962–2015), poliitikko * Kjølv Egeland (1918–1999), poliitikko * Jon Fosse (s. 1959), kirjailija * Kolbein Falkeid (s. 1933), runoilija * Christian Grindheim (s. 1983), jalkapalloilija * Anne Margrethe Hausken Nordberg (s. 1976), suunnistaja * Gunnar Hellesen (1912–2005), poliitikko * Hanne Krogh (s. 1956), Bobbysocks- duon jäsen * Sivert Langholm (1927–2022), historioitsija * Sigve Lie (1906–1958), kilpapurjehtija * Lars O. Meling (1876–1951), poliitikko * Anne Grete Preus (1957–2019), muusikko * Moritz Rabinowitz (1887–1942), liikemies * Einar Steensnæs (s. 1942), poliitikko * Susanne Sundfør (s. 1986), muusikko * Susanne Wigene (s. 1978), juoksija * Einherjer, yhtye * Vamp, yhtye == Kuvia == Smedasundet.jpg|Smedasundetin salmi Rathaus Haugesund.jpg|Haugesundin raatihuone Hovedinngang.jpg|Haugesundin kirjasto Risøybrua sett fra Risøy.jpg|Risøybrua-silta National Monument, Haugesund Norway.JPG|Haraldshaugenin kansallismuistomerkki ==Ystäväkaupungit== ===Nykyiset=== * Emden (Saksa) ===Entiset=== * Søllerød (Tanska) * Tammisaari (Suomi) * Ystad (Ruotsi) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Kunnan verkkosivut Luokka:Rogalandin läänin kunnat Luokka:Haugesund
Hafnarfjörður

Hafnarfjörður (virallisesti Hafnarfjarðarkaupstaður) on Islannin kolmanneksi suurin kaupunki. Sen nimi tarkoittaa satamavuonoa. Vuonna 2019 siellä asui 29 799 asukasta. Kaupunki kuuluu suur-Reykjavikin alueeseen. Suojaisan luonnonsataman takia Hafnarfjörður perustettiin jo 1400-luvulla. Sieltä tehtiin ulkomaankauppaa Englantiin ja Saksaan 1400-luvulla. Alueen pääasiallinen työllistäjä on kalastus.The town of Hafnarfjörður Hafnarfjörður - The Town in Lava Islannin ensimmäinen troolari oli Hafnarfjörðurissä. Kaupungin lähistöllä on myös suuri alumiinisulatto. Kaupungissa järjestetään vuosittain suuret viikinkifestivaalit.Viking Festival in Hafnarfjörður - June 14th - 17th 2012 Annual Events, Visit Reykjavik Siellä on kolme maauimalaa, jotka lämpiävät kuumien lähteiden avulla. ==Urheilu== Jalkapallojoukkue FH Hafnarfjördur on voittanut Islannin mestaruuden vuosina 2004, 2005 ja 2006. == Ystävyyskaupungit == Hafnarfjörðurin ystävyyskaupungit: * Akureyri, Islanti * Bærum, Norja * Baoding, Kiina * Cuxhaven, Saksa * Frederiksberg, Tanska * Hämeenlinna, Suomi * Ilulissat, Grönlanti * Tartto, Viro * Tvøroyri, Färsaaret * Uppsala, Ruotsi == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Islannin kaupungit
Tintamareski

Tintamareski () on ilveilyteatteri, jossa henkilöt ja tausta on maalattu näyttelijöiden ja yleisön välissä olevaan levyyn tai verhoon.Tintamareski on ilveilyteatteri (Kaisa Heinänen, Helsingin Sanomat 8.7.2006) Hahmojen kasvojen kohdalla on reiät, joihin esiintyjät pujottavat päänsä. Joskus myös käsille tai jaloille on tehty omat reikänsä. Tintamareskeja käytettiin jo keskiajalla Etelä-Euroopassa, ja Pohjoismaihin ne levisivät 1900-luvun alkupuolella.Lenin- museon kuukauden esine: kesäkuu 2005 Nykyään tintamareskeja käytetään usein humorististen valokuvien ottamiseen. ==Lähteet== Luokka:Teatterin alalajit Luokka:Valokuvausvälineet
Mary Decker

Mary Teresa Slaney (o.s. Decker, käytti välillä myös sukunimeä Tabb, s. 4. elokuuta 1958 Bunnvale, New Jersey) on entinen yhdysvaltalainen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija. Decker nousi maailman kestävyysjuoksun huipulle vuonna 1982, jolloin hän teki yhteensä kuusi maailmanennätystä, muun muassa 5. heinäkuuta 5 000 metrin juoksussa ajan 15.08,26 sekä 16. heinäkuuta 10 000 metrin juoksussa 31.35,3. Decker oli samalla ensimmäinen nainen, joka alitti 10 000 metrillä 32 minuutin haamurajan. Seuraavana vuonna hän voitti Helsingin MM-kisoissa sekä 1 500 että 3 000 metrin juoksut. Hän sai saavutuksestaan James E. Sullivan -palkinnon parhaana yhdysvaltalaisena amatööriurheilijana ja lisäksi Sports Illustrated -lehti valitsi hänet vuoden urheilijaksi. Decker oli ennakkosuosikki Los Angelesin olympialaisissa 1984, mutta 3 000 metrin loppukilpailussa hän törmäsi edellään juoksevaan Zola Buddiin ja joutui keskeyttämään. Myöhemmin hän ilmoitti lehdistötilaisuudessa, että törmäys oli Buddin syytä ja että se maksoi hänelle olympiakullan. Decker kilpaili menestyksekkäästi vielä vuonna 1985, mutta jätti väliin kilpailukauden 1986 synnytettyään ainoan lapsensa, Ashley Lynnin, 30. toukokuuta 1986. Myös seuraava kausi meni pilalle loukkaantumisten takia. Hän osallistui Soulin olympialaisiin 1988 ilman mainittavaa menestystä. Hän ei päässyt enää maansa joukkueeseen Barcelonan olympialaisiin 1992. Vuonna 1996 37-vuotias Decker selviytyi Yhdysvaltojen joukkueeseen Atlantan olympialaisiin. Karsintojen jälkeen kuitenkin selvisi, että Decker oli antanut doping-näytteen, joka sisälsi testosteronia suhteessa epitestosteroniin yli sallitussa suhteessa. Decker väitti, että tämä johtui hänen korkeasta iästään sekä hänen käyttämistään ehkäisypillereistä, mutta Kansainvälinen yleisurheiluliitto IAAF ei hyväksynyt selitystä, vaan laittoi hänet kilpailukieltoon. Yhdysvaltojen yleisurheiluliitto oli Deckerin puolella, joten asia otettiin välitystuomioistuimen käsittelyyn. Tuomioistuin päätti asian IAAF:n hyväksi, joten Decker menetti 1997 sisäratojen MM-kisoissa voittamansa hopeamitalin. Myöhemmin Decker haastoi IAAF:n ja Yhdysvaltojen olympiakomitean oikeuteen, mutta oikeus päätti, ettei sillä ole asiassa tuomiovaltaa. Myös vetoomustuomioistuin tuli samaan tulokseen. Decker pyrki vielä Sydneyn olympialaisiin 2000, mutta ei päässyt maansa joukkueeseen. Hänet nimitettiin Yhdysvaltojen yleisurheilun Hall of Fameen vuonna 2003. Decker avioitui vuonna 1981 maratonjuoksija Ron Tabbin kanssa. Pari erosi kaksi vuotta myöhemmin. Decker meni uudelleen naimisiin 1. tammikuuta 1985 englantilaisen kiekonheittäjän Richard Slaneyn kanssa. ==Lähteet== * Decker Yhdysvaltojen yleisurheiluliiton sivuilla. ===Viitteet=== Luokka:Yhdysvaltalaiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Yhdysvaltalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yhdysvaltalaiset Luokka:Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kalsiumkarbonaatti

Kalsiumkarbonaatti (CaCO3) on hiilihapon kalsiumsuola. Sitä esiintyy luonnossa monessa muodossa, kuten kalkkikivenä, marmorina ja liituna, mutta se tunnetaan myös valkeanharmaana jauheena tai suurina kirkkaina kiteinä, joita molempia käytetään lähtöaineena muita kalsiumin suoloja valmistettaessa. Kalsiumkarbonaatti on pehmeää ja täten helposti käsiteltävissä, mutta liukenee varsin huonosti veteen. Kalsiumkarbonaatin moolimassa on 100,1 g/mol, sulamispiste 825 °C (hajoaa), tiheys 2,8 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS- numero 471-34-1. Kalsiumkarbonaatti tunnetaan myös nimellä polttamaton kalkki. Tämä perustuu siihen, että kalsiumkarbonaatista voidaan valmistaa poltettua kalkkia eli kalsiumoksidia (CaO) ”polttamalla” eli kuumentamalla sitä kalkkiuunissa noin 1 000 °C:n lämpötilassa, jolloin siitä lohkeaa hiilidioksidia. == Käyttökohteita == Kalkkikiveä, joka on kalsiumkarbonaattia, käytetään runsaasti sementin ja betonin valmistukseen. Kalsiumkarbonaatin eräs muoto, marmori, on kiinteää, lujaa, pienenpienten kiteiden muodostamaa massaa. Käyttötarkoituksesta riippuen marmorin puhtaus vaihtelee. Kuvanveistäjien käyttämä marmori on hyvin hienojakoista ja kirkkaan valkoista. Rakennusten ulkopäällystyksiin taas käytetään enemmän värillisiä sekä kuviollisia marmorilaattoja. Hienojakoisempaa kalsiumkarbonaattia käytetään taululiiduissa, joissa se on yleensä sekoitettu saveen. Biljardi- ja snookerpeleissä käytetään liitua, joka estää pallon liiallisen liukkauden, kun palloon osutaan biljardikepillä. Maataloudessa kalsiumkarbonaattia käytetään paljon maaperän happamuuden vähentämiseen ja kalsiumin lähteenä kalkituksessa. Elintarvikkeissa kalsiumkarbonaattia käytetään säilöntäaineena, paakkuuntumisenestoaineena ja väriaineena. Se merkitään pakkauksessa usein E-koodilla E 170\. Lisäksi kalsiumkarbonaattia käytetään närästyslääkkeenä ja lisäravinteena, koska se on edullinen kalsiumin lähde. Paperiteollisuudessa kalsiumkarbonaattia käytetään aikakauslehti- ja hienopaperin täyteaineena. Se on halvempaa kuin aikaisemmin käytetty kaoliinisavi, mutta toisaalta se kuluttaa karheutensa vuoksi enemmän paperikoneiden märkäviiroja. Kalsiumkarbonaatista ja suuritiheyksisestä polyeteenistä (HDPE) valmistetaan kivipaperia. == Katso myös == *Kalsiitti == Lähteet == == Aiheesta muualla == * *PubChem: Calcium carbonate *Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Calcium carbonate *ChemBlink: Calcium carbonate Luokka:Karbonaatit Luokka:Elintarvikevärit Luokka:Kalsiumyhdisteet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Säilöntäaineet
Kalsiumkloridi

Kalsiumkloridi (E509) (CaCl2·6H2O tai CaCl2) on kalsiumkarbonaatin ja suolahapon reaktiossa muodostunut valkoinen hyvin hygroskooppinen suola. Kidevedellinen muoto (CaCl2·6H2O) muodostaa kiteitä, kidevedetön (CaCl2) taasen pysyy jauheena. Molemmat muodot liukenevat veteen erittäin helposti. Kidevedellistä kalsiumkloridia käytetään maanteillä lähinnä kesäkaudella pölyn sitomiseen ja talvisin vähäisessä määrin yhdessä natriumkloridin kanssa valtateiden tienpintojen sulana pitämiseen. Kalsiumkloridi aiheuttaa autojen ruostumista. Kalsiumkloridia on myös käytetty eksikaattoreiden kuivausaineena, mutta nykyisin silikageeli on syrjäyttänyt sen lähes täysin. == Kalsiumkloridin kidevedelliset muodot == * Kalsiumkloridin monohydraatti CaCl2·H2O, CAS-numero 22691-02-7 * Kalsiumkloridin dihydraatti CaCl2·2H2O, CAS-numero 10035-04-8 * Kalsiumkloridin tetrahydraatti CaCl2·4H2O, CAS-numero 25094-02-4 * Kalsiumkloridin heksahydraatti CaCl2·6H2O, CAS-numero 7774-34-7 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * *Inchem: Calcium chloride CAS N°:10043-52-4 (pdf) *ChemBlink: Calcium chloride *ChemBlink: Calcium chloride dihydrate *ChemBlink: Calcium chloride hexahydrate *Tiehallinto: Elina Vestola, Pekka Pohjanne, Leena Carpén, Tuija Kaunisto, Tiina Ahlroos: Kalsiumkloridin sivuvaikutukset, Tiehallinnon selvityksiä 38/2006, Edita Prima Oy, Helsinki 2006, ISBN 951-803-768-X (pdf) Luokka:Kloridit Luokka:Kalsiumyhdisteet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kebede Balcha

Kebede Balcha (7. syyskuuta 1951 – 10. heinäkuuta 2018 Toronto, Kanada) oli etiopialainen kestävyysjuoksija. Hän sijoittui 1981 Stramilano-puolimaratonin toiseksi ajalla 1.04.53 häviten Australian Robert de Castellalle sekunnilla.http://www.stramilano.it/2008/gare/agonistica/albodoro.asp Helsingin MM-kisoissa 1983 Balcha oli maratonjuoksun toinen häviten jälleen de Castellalle. Balchan aika kilpailussa oli 2.10.27.http://www.gbrathletics.com/ic/wc.htm ==Lähteet== Luokka:Etiopialaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Autuas Innocentius V

Innocentius V (n. 1225 – 22. kesäkuuta 1276), syntymänimeltään Pierre de Tarentaise oli paavina 21. tammikuuta 1276 – 22. kesäkuuta 1276.Hanska 2005: 321. Hän liittyi nuorena dominikaanimunkkeihin ja tuli kuuluisaksi saarnaajaksi. Innocentius V:n lyhyen paavikauden merkittävin tapahtuma oli yritys hakea yhteyttä idän kirkon kanssa. ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Paavit Luokka:Vuonna 1225 syntyneet Luokka:Vuonna 1276 kuolleet
Eksikkaattori

Eksikkaattori, myös eksikaattori, on paksulasinen, tasohioksella varustettu astia. Sitä käytetään ilman kosteudelle herkkien aineiden säilytykseen. Eksikkaattori on valmistettu niin, että sen alaosaan voidaan tukea joko posliininen tai muovinen teline, ja tämän telineen alle kaataa kuivausmassa. Eksikkaattoreita käytetään usein kemian kvantitatiivisissa töissä. Käyttökohteita on useita, mutta yleisimmin tarkoituksena on pitää haluttu yhdiste mahdollisimman kuivana. Kun esimerkiksi kuparisulfaattia hehkutetaan, se menettää kidevetensä. Jos kidevedetöntä kuparisulfaattia sisältävä upokas jätettäisiin huoneilmaan, imisi se ajan myötä itseensä kosteutta ja muuttuisi jälleen kidevedelliseen muotoonsa. Tämä voidaan estää eksikkaattorissa, jonka pohjalla oleva kuivausmassa imee itseensä kaiken tarkkaan suljetussa astiassa olevan kosteuden. Luokka:Laboratoriotarvikkeet Luokka:Säiliöt
Mittalasi

Mittalasi on usein muovista tai lasista valmistettu lieriön mallinen laboratorioväline, jonka sivulle on merkittynä tarkat tilavuudet. Mittalaseilla voidaan siirtää verrattain tarkkoja nestetilavuuksia. Yleisimmät mittalasien koot ovat 10 ml, 50 ml, 100 ml, 250 ml, 500 ml sekä 1 000 ml. Luokka:Laboratoriotarvikkeet
Sinkkikloridi

Sinkkikloridi (ZnCl2) on väritön tai valkoinen, hyvin vahvasti hygroskooppinen suola. Sinkkikloridi on heikko Lewis-happo, sen vesiliuoksen pH on noin 4. Sinkkikloridin liukoisuus veteen on 432 g/100 ml (25 °C), moolimassa 136,3 g/mol, sulamispiste 290 °C, kiehumispiste 732 °C, tiheys 2,9 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 7646-85-7. Sinkkikloridia käytetään suuria määriä tekstiiliteollisuudessa peittana, metallurgiassa metallien pinnoittamiseen sinkillä, paristoissa elektrolyyttinä ja orgaanisessa sekä epäorgaanisessa kemiallisissa synteeseissä. ==Valmistus== Vedetöntä sinkkikloridia voidaan valmistaa metallisen sinkin ja vetykloridin välisellä reaktiolla. Zn(s) + 2HCl(g) → ZnCl2(s) + H2(g) Vesiliuoksia taasen valmistetaan perinteisillä happo-emäs metodeilla, vaikkapa sinkkisulfidista (ZnS) tai sinkkioksidista. ZnS(s) + 2 HCl(aq) → ZnCl2(aq) + H2S(l) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Kloridit Luokka:Sinkkiyhdisteet
Nikolai Rubinštein

Nikolai Grigorjevitš Rubinštein (; 14. kesäkuuta (J: 2. kesäkuuta) 1835 Moskova - 23\. maaliskuuta (J: 11. maaliskuuta) 1881 Pariisi) oli juutalais- venäläinen pianisti ja säveltäjä Anton Rubinšteinin nuorempi veli. Nikolai Rubinštein opiskeli vuosina 1844–1846 pianonsoittoa saksalaisen pianopedagogin Theodor Kullakin ja sittemmin myös sävellystä saksalaisen musiikkiteoreetikon Siegfried Dehnin johdolla. Samanaikaisesti hän opiskeli lakitiedettä vuoteen 1855 saakka.Toivo Haapanen ym. (toim.): Musiikin tietokirja, s. 416. Helsinki: Otava, 1948. Rubinšteinin merkittävin elämäntyö oli Moskovan konservatorion perustaminen ja johtaminen (yhdessä ruhtinas Nikolai Petrovitš Trubetskoin kanssa). Hänet luettiin aikansa parhaimpiin pianisteihin, vaikka nykyään hän on jäänyt kuuluisamman veljensä varjoon. Säveltäjä Pjotr Tšaikovski halusi omistaa ensimmäisen pianokonserttonsa alun perin ystävälleen Nikolai Rubinšteinille. Tšaikovskin soitettua teoksen Rubinšteinille Moskovan konservatorion luokkahuoneessa jouluaattona 1874 Rubinštein kuitenkin haukkui sen hänelle "miltei täysin pataluhaksi". Rubinštein piti teosta mahdottomana esitettäväksi, mutta lupasi soittaa sen julkisesti, mikäli Tšaikovski tekisi siihen määräajassa hänen vaatimansa lukuisat muutokset. Suutuspäissään Tšaikovski pyyhki Rubinšteinin nimen omistussivulta ja kirjoitti tilalle saksalaisen pianistin ja kapellimestarin Hans von Bülowin, joka puolestaan kehui konserttoa kaikin puolin onnistuneeksi ja esitti sen ensimmäisen kerran julkisesti lokakuussa 1875. Myöhemmin Tšaikovski ja Rubinštein sopivat riitansa; Tšaikovski muokkasi konserttonsa piano-osuutta hieman vaivattomammaksi, ja Rubinštein puolestaan myönsi ensiarvostelunsa olleen epäoikeudenmukainen ja soitti teoksen Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1878.Oiva Talvitie ja Kari Rydman: Sävelten maailma: musiikinkuuntelijan tietoteos, s. 364. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1956. Rubinšteinin kuoltua Tšaikovski omisti viululle, sellolle ja pianolle säveltämänsä trion (a-molli, opus 50) "suuren taiteilijan muistolle".Talvitie & Rydman, s. 360. Suomalaisista muusikoista Ina Lange opiskeli Rubinšteinin johdolla. == Lähteet == Luokka:Venäläiset säveltäjät Luokka:Venäläiset pianistit Luokka:Vuonna 1835 syntyneet Luokka:Vuonna 1881 kuolleet
Mangaanidioksidi

Mangaanidioksidi, mangaani(IV)oksidi, (MnO2) on musta, jauhemainen suola, joka tunnetaan myös nimillä ruskokivi ja pyrolusiitti-nimisenä mineraalina. Mangaanidioksidi on lähes poikkeuksetta teollisuuden lähtöaineena muita mangaanisuoloja valmistettaessa. Mangaanidioksidia käytetään tavallisissa kuivapareissa, paristojen keskeisissä rakennuspaloissa, joissa se pelkistyy alemmalle hapetusluvulle. Mangaanidioksidi liukenee hyvin lämpimään, väkevöityyn rikkihappoon, kaava alla. Samalla vapautuu happea. 2MnO2(s)+2H2SO4(aq) → 2MnSO4(aq)+O2+H2O Vastaava reaktio suolahapon kanssa. MnO2(s)+4HCl → MnCl2+Cl2+2H2O Molemmissa tapauksissa havaitaan mangaanin yhtenevyys lähisukulaiseensa, rautaan. Mangaanidioksidi on veteen liukenematonta ja sen moolimassa on 86,9 g/mol, sulamispiste 553 °C (hajoaa dimangaanitrioksidiksi eli mangaani(III)oksidiksi Mn2O3 ja hapeksi), tiheys 5,0 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 1313-13-9. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * *PubChem: Manganese dioxide *Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Manganese dioxide Luokka:Mangaaniyhdisteet Luokka:Oksidit Luokka:Väriaineet
Innocentius XIII

Innocentius XIII, syntymänimeltään Michelangelo dei Conti, (13. toukokuuta 1655 – 7. maaliskuuta 1724) oli paavina 8. toukokuuta 1721 – 7. maaliskuuta 1724.Hanska 2005: 322. Vuosina 1697–1710 hän toimi paavin lähettiläänä Portugalissa, missä hänen arvellaan saaneen huonon vaikutelman jesuiitoista, joita kohtaan hän oli paavina ollessaan tyly: hän muun muassa kielsi jesuiitoilta uusien jäsenten ottamisen sekä lähetystyön Kiinassa. ==Lähteet== * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Paavit Luokka:Vuonna 1655 syntyneet Luokka:Vuonna 1724 kuolleet
Jodihappo

Jodihappo (HIO3) on erittäin vahva hapetin. Sitä voidaan valmistaa muun muassa hapettamalla jodia typpihapolla (HNO3) ja haihduttamalla näin saatu liuos kuiviin. Tällöin saadaan jodianhydridiä, dijodipentoksidia (I2O5), joka liukenee veteen; liuosta haihdutettaessa kehittyy jodihappoa värittöminä kiteinä. Toinen yleinen tapa on keittää kaliumkloraatin (KClO3) vesiliuosta jodin kanssa. Jodihapon moolimassa on 175,91 g/mol, sulamispiste 110 °C, tiheys (kiinteä) 4,62 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 269 g/100 ml (20 °C) ja CAS-numero 7782-68-5. Yhdisteellä on käyttökohteita lääketieteessä. Lisäksi sitä on mahdollista käyttää kaasunaamareissa sekä sen suolojen valmistamiseen. Jodihapolla on osoitettu olevan vaikutuksia myös ilmastoa lämmittävien pienhiukkasten syntyyn. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *PubChem: Iodic acid Luokka:Epäorgaaniset hapot Luokka:Jodiyhdisteet
Moskovan konservatorio

Moskovan konservatorio () on Venäjän tärkeimpiä musiikkioppilaitoksia. Konservatorion perusti vuonna 1866 Nikolai Rubinštein, vuonna 1862 Pietarin konservatorion perustaneen Anton Rubinšteinin veli, ja ruhtinas Nikolai Petrovitš Trubetskoi. Pjotr Tšaikovski toimi konservatoriossa musiikin teorian opettajana yli kaksikymmentä vuotta, ja vuodesta 1940 konservatorio on ollut nimetty hänen mukaansa. == Konservatoriosta valmistuneita == * Aram Hatšaturjan (säveltäjä) * Sergei Rahmaninov (säveltäjä) * Mstislav Rostropovitš (sellisti ja kapellimestari) * Gennadi Roždestvenski (kapellimestari) * Alfred Schnittke (säveltäjä) * Aleksandr Skrjabin (säveltäjä) * Aleksei Šmitov (urkuri ja säveltäjä) Luokka:Moskovan yliopistot ja korkeakoulut Luokka:Venäläiset musiikkialan oppilaitokset
Zend Engine

Zend Engine on avoimen lähdekoodin komentosarjakielinen ydin, joka on tullut tutuksi etenkin PHP-ohjelmointikielen ytimenä. Zend Enginen kehitti alkujaan Andi Gutmans ja Zeev Suraski, ja se on nykyisin yksi Zend Technologiesin päätuotteista. Ensimmäinen versio Zend Enginestä julkaistiin vuonna 1999 yhdessä PHP 4-version kanssa. Se oli kirjoitettu korkeasti optimoiduksi taustajärjestelmäksi, ja sitä oli mahdollisuus käyttää myös PHP:n ulkopuolisissa projekteissa. Suorituskyky, toimivuus ja laajennettavuus olivat myös keskeisessä osassa kehitystyötä. Tällä hetkellä Zend Enginestä on versio 2, The Zend Engine II joka toimii PHP:n viidennen version ytimenä. Järjestelmää on ollut saatavilla ilmaiseksi vuodesta 2001 lähtien BSD:n tyylisellä lisenssillä, ja nykyisellään järjestelmää kehittävät useat ohjelmoijat ympäri maailmaa. Luokka:Vapaat ohjelmistot Luokka:PHP
Huhtinen

Huhtinen on Porvoon kaupunginosa. Suurin osa alueen asutuksesta on rakennettu 1980-luvun loppupuolella. Huhtisissa on suomenkielinen ala-aste, Huhtisen koulu, jota laajennettiin vuosina 2002–2003. Alueella on myös melko paljon opiskelija- ja vuokra-asuntoja. Ennen Huhtisissa toimi tunnettu Hopean talli. Nykyään Hopean talli sijaitsee Gammelbackan vieressä, Uddaksentien varrella. Huhtisen asukasluku on noin 3000. Huhtisista Porvoon keskustaan on matkaa noin kaksi kilometriä. Keskustan ja Huhtisen välillä kulkee linja-autolinja, jonka vuoroväli on noin 1 tunti. Nimi Huhtinen tulee sanasta huhti. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Porvoon kaupunki Luokka:Porvoon kaupunginosat
Tuomas Celanolainen

Tuomas Celanolainen (, n. 1200 Celano, Abruzzo – 1270 Tagliacozzo) oli italialainen fransiskaanimunkki, joka tunnetaan erityisesti kolmen Fransiskus Assisilaisen elämää käsittelevän kirjan kirjoittamisesta, jonka paavi Georgius IX tilasi häneltä. Häntä pidetään myös "Dies irae" -runon, eli requiem-messun sequentia-osan, kirjoittajana. Tuomas Celanolainen oli yksi ensimmäisistä fransiskaaniveljistä ja liittyi järjestöön jo vuoden 1215 tienoilla ja tunsi Fransiskus Assisilaisen henkilökohtaisesti. Tuomas Celanolainen lähetettiin Saksaan edistämään liikettä ja hänestä tuli 1223 "Wormsin, Mentzin ja Kölnin luostareiden kustos ja myöhemmin Reinin piirien ainoa kustos" "ainoa vartija" () alueella. Hän palasi joidenkin vuosien päästä takaisin Italiaan, missä vietti elämänsä viimeiset vuodet klarissalaisluostarin rippi-isänä Tagliacozzossa. == Lähteet == Luokka:Fransiskaanit Luokka:Italialaiset runoilijat Luokka:1200-vuosikymmenellä syntyneet Luokka:Vuonna 1270 kuolleet Luokka:Virsirunoilijat
Feodorit Kuolalainen

Pyhä Feodorit Kuolalainen, lappalaisten valistaja, lasketaan yhdeksi Suomen ortodoksisen kirkon kunnioittamista Karjalan valistajista. Pyhä Feodorit meni jo 13-vuotiaana Solovetskin luostariin ja vihittiin munkiksi 14-vuotiaana. Kun hänet oli vihitty munkkidiakoniksi, hän lähti kiertelemään eri luostareissa ja tapasi matkallaan muiden muassa pyhittäjä Aleksanteri Syväriläisen ja pyhittäjä Trifon Petsamolaisen, jonka kanssa hän teki valistustyötä lappalaisten asuinalueilla. Myöhemmin pyhä Feodorit asui useissa luostareissa ollen välillä myös igumenina. Hän kuoli Solovetskin luostarissa elokuun 17. päivänä 1571 ja kyseinen kuolinpäivä on hänen ortodoksinen muistopäivänsä. == Aiheesta muualla == *Pyhä Feodorit Kuolalainen / Ortodoksi.net Feodorit Kuolalainen
Fraser Island

K'Gari, aiemmin Fraser Island on 1 840 neliökilometrin laajuisena maailman suurin hiekkasaari. Se sijaitsee Australian itärannikolla Queenslandissä noin 200 kilometriä Brisbanesta pohjoiseen. Saari valittiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1992. K’Gari tulee butchullien kielestä ja se tarkoittaa paratiisia. Eurooppalaisten uudisasukkaiden tulo saarelle hävitti alkuperäiset asukkaat ja nykyään siellä ei elä ainuttakaan aboriginaaliheimoa. == Maantiede == Noin 122 kilometriä pitkä Fraser Island sijaitsee Queenslandin kaakkoisrannikolla 180 kilometriä Brisbanesta pohjoiseen. Sen erottaa mantereesta 5–10 kilometriä leveä Great Sandy Strait -salmi.Fraser Island, s. 1. Fraser Island on maailman suurin hiekkasaari, ja sen pinta-ala on 1 840 neliökilometriä. Saari on muodostunut satojen tuhansien vuosien aikana hiekasta, jota on kulkeutunut tuulien, aaltojen ja merivirtojen mukana Australian kaakkoisosista ja jopa Etelämantereelta saakka. Australian itärannikolla on useita samalla tavalla muodostuneita hiekkasaaria South Stradbroke Islandista Fraser Islandiin, jossa hiekka kasautui vulkaanisen toiminnan seurauksena kohonneille matalille kallioille.Cooper & Erfurt-Cooper, s. 29–30. Fraser Islandin maisemaa hallitsevat useat osittain päällekkäiset dyynit, joista vanhimmat ovat ainakin 700 000 vuotta vanhoja. Saarella on ainakin kahdeksan dyynijärjestelmää, joista nuorimmat puolestaan ovat alle 10 000 vuotta vanhoja.Fraser Island, s. 2–3. Fraser Islandin makean veden järvet ovat maailman puhtaimpien joukossa. Suosituin näistä järvistä on Lake McKenzie, joka on sisämaassa Eurongin pikkukaupungin vieressä. Järven ranta on lähes puhdasta piidioksidia. Fraser Islandin ilmasto on merellinen ja subtrooppinen, ja päivän keskilämpötila vaihtelee 14,1 asteesta 28,8 asteesta. Sademäärät ovat korkeita, ja eniten sataa korkeimmilla dyyneillä saaren keskellä, missä sadanta voi olla 1 800 millimetriä vuodessa. == Luonto == Fraser Islandin kasvillisuus on monipuoliesta rannikkonummeista subtroppisiin sademetsiin. Saari on ainoa paikka maailmassa, jossa sademetsää kasvaa dyyneillä yli 200 metrin korkeudessa. Saarella on nummien ja sademetsien lisäksi kaksi muuta merkittävää kasvillisuusaluetta, rannikkometsä ja korkea eukalyptusmetsää. Saaren saniaislajisto on erityisen merkittävä, sillä sieltä löytyy noin 50 saniaislajia tai -muunnelmaa. Dingot ovat saarella yleisiä. Nämä eläimet ovat viimeisiä puhtaita dingoja. Ristisiitosten estämiseksi koirien tuonti saarelle on kiellettyä. == Turismi == Saarelle pääsee lautalla ja saarella saa ajaa ainoastaan nelivetoisella autolla. Saarelta löytyy useita leirintäalueita, joilta on näköala merelle ja ryhävalaiden muuttoreiteille. Fraser Islandilla on myös suljettuja alueita, joilla kasvillisuutta ennallistetaan. == Lähteet == * *Cooper, Malcolm & Erfurt-Cooper, Patricia: From Sand Mining to Sand Bashing in About 30 Years. Teoksessa === Viitteet === ==Aiheesta muualla== *Australian Department of Environment and Heritage *Frasier Island UNESCOn sivuilla Luokka:Queenslandin saaret Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Australiassa
Joseph Priestley

Joseph Priestley (1733–1804) oli englantilainen pappi, kemisti, luonnonfilosofi ja psykologi. Kemistinä hän tutki varsinkin kaasuja. Vuonna 1774 hän sai elohopeaoksidia kuumentamalla valmistetuksi puhdasta happea ja tutki sen ominaisuuksia. Muutamaa vuotta myöhemmin hän havaitsi myös, että "sitoutunutta ilmaa" (hiilidioksidia) sisältävässä vedessä kasvit tuottivat sitä. Jo sitä ennen hän oli todennut, että "sitoutunut ilma" ei ylläpitänyt palamista eikä hengitystä, mutta sitä sisältäneessä säiliössä hiiret pysyivät kauemmin hengissä, jos siellä pidettiin myös kasveja. Joseph Priestley ei ollut ensimmäinen joka löysi hapen; ruotsalainen Carl Scheele oli eristänyt sen jo aiemmin, mutta Priestley julkaisi tulokset ennen Scheeleä.Tieteen kuvalehti Historia 14/2014, s.74 Vaikka Priestely eristi hapen, hän pysyi vallalla olleen flogiston-teorian kannattajana. Hän nimitti happea "deflogistoituneeksi ilmaksi". Hänen mukaansa se erosi tavallisesta ilmasta siten, ettei se sisältänyt flogistonia, minkä vuoksi se pystyi sitomaan sitä palavista aineista tavallista ilmaa tehokkaammin.Hudson, s. 94 Priestley eristi myös muita kaasuja, jotka nykyään tunnetaan nimillä typpioksidi, typpioksiduuli eli ilokaasu ja hiilimonoksidi.Hudson, s. 91 Priestley oli Lunar societyn keskeisiä henkilöitä. == Teoksia == * The Rudiments of English Grammar (1761) * A Chart of Biography (1765) * Essay on a Course of Liberal Education for Civil and Active Life (1765) * The History and Present State of Electricity (1767) * Essay on the First Principles of Government (1768) * A New Chart of History (1769) * Institutes of Natural and Revealed Religion (1772–74) * Experiments and Observations on Different Kinds of Air (1774–77) * Disquisitions relating to Matter and Spirit (1777) * The Doctrine of Philosophical Necessity Illustrated (1777) * Letters to a Philosophical Unbeliever (1780) * An History of the Corruptions of Christianity (1782) * Lectures on History and General Policy (1788) * Theological Repository (1770–73, 1784–88) == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * == Aiheesta muualla == * Joseph Priestley Luokka:Brittiläiset filosofit Luokka:Brittiläiset kemistit Luokka:Kristilliset filosofit Luokka:Brittiläiset psykologit Luokka:Brittiläiset papit Luokka:Royal Societyn jäsenet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Copley-mitalin saajat Luokka:Vuonna 1733 syntyneet Luokka:Vuonna 1804 kuolleet
Justus von Liebig

Justus Liebig (vuodesta 1845 vapaaherra Justus von Liebig) (12. toukokuuta 1803 Darmstadt – 18. huhtikuuta 1873 München) oli saksalainen kemistiOtavan Suuri Ensyklopedia, Hakemisto-osa 1. Otava 1982, s. 8796.. Justus von Liebigin piti tulla isänsä tapaan apteekkariksi, mutta rahanpuutteen vuoksi koulutus keskeytyi. Myöhemmin perheen taloudellisen tilanteen parantumisen myötä hänet lähetettiin opiskelemaan kemiaa Bonnin yliopistoon. von Liebig sai opintonsa päätökseen Pariisissa, jossa hän opiskeli Louis-Joseph Gay-Lussacin johdolla. Hän tuli professoriksi jo 21-vuotiaanaPopp, Georg (toim.): Hengen jättiläiset. WSOY, Helsinki, 1960.. Palattuaan Saksaan vuonna 1824 hän toimi Giessenin yliopistossa muun muassa Friedrich Kekulén opettajana. Von Liebigin oivalluksia ovat muun muassa * monet teoreettisen kemian perusteesit, * useat orgaaniset yhdisteet (esim. kloroformi, kiniini, nikotiini ), * orgaanisten aineiden alkuaineanalyysin ja orgaanisen kemian työmenetelmien kehitys, * tieteellisen maatalouskemian perustaminen ja mineraalilannoituksen aloittaminen, * monet tieteelliset kojeet. == Lähteet == * ===Viitteet=== == Aiheesta muualla == Luokka:Saksalaiset kemistit Luokka:Copley-mitalin saajat Luokka:Vuonna 1803 syntyneet Luokka:Vuonna 1873 kuolleet
Ricardo Cabanas

Ricardo Cabanas (s. 17. tammikuuta 1979 Zürich, Sveitsi) on espanjalais- italialais-sveitsiläinen jalkapalloilija, joka on edustanut vuodesta 2006 saksalaista 1. FC Kölniä. Hän on keskikenttäpelaaja. Cabañas pelasi melkein 200 ottelua Grasshoppers Zürichissa ennen kuin siirtyi lainalle ranskalaiseen En Avant Guingampiin. Jo 17 lainaottelun jälkeen hänet myytiin nykyiseen seuraansa. Cabanas valittiin Sveitsin jalkapallomaajoukkueeseen vuoden 2006 Saksan MM-kisoihin. == Lähteet == Luokka:Sveitsiläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
International Hockey League (1945–2001)

International Hockey League (IHL) oli pohjoisamerikkalainen jääkiekkosarja, jota pelattiin Yhdysvalloissa ja Kanadassa vuosina 1945–2001. Samanniminen sarja oli olemassa myös vuosina 1929–1936. Vuonna 2007 Yhdysvaltain keskilännessä toimiva United Hockey League nimettiin uudelleen nimelle International Hockey League. Toiminnan loppuessa kuusi IHL-joukkuetta (Chicago Wolves, Grand Rapids Griffins, Houston Aeros, Utah Grizzlies, Milwaukee Admirals ja Manitoba Moose) siirtyi pelaamaan AHL-sarjaan. Luokka:Entiset jääkiekkosarjat Luokka:Kanadan jääkiekkosarjat Luokka:Yhdysvaltain jääkiekkosarjat
Valtakunnankreivi

Valtakunnankreivi () oli kreivin arvonimi ja asema, joita Pyhä saksalais- roomalainen keisarikunta myönsi loppuunsa, vuoteen 1806 asti. Valtakunnankreivi tarkoitti, että sen haltija on suoraan keisarin vasalli, eikä vain välillisesti jonkin keisarikuntaan kuuluvan ruhtinaskunnan alaisuuden kautta. Mikäli valtakunnankreivillä oli myös suoraan keisarikunnan läänittämää tai allodiaalista maaomaisuutta, sellaisia pidettiin 1700-luvulta alkaen ruhtinaiden veroisina (). Tällaisella oli merkitystä 1700–1900-lukujen ruhtinaallisilla avioliittomarkkinoilla, joilla samanarvoista syntyä olevat morsiamet olivat yleensä edellytys että avioliiton lapset saattavat periä isänpuoleisen sukunsa kruunun. Esimerkiksi Venäjän keisarit (jotka olivat samalla Suomen suuriruhtinaita) edellyttivät valtaistuimen perimystä varten, että heidän sukuunsa kuuluvat prinssit naivat samanarvoista syntyä olevia morsiamia tai muuten avioliitto katsottiin morganaattiseksi, jolloin lapsilla ei ollut kruununperimisoikeutta. Sen sijaan esimerkiksi Nikolai I:n vanhimman tyttären suuriruhtinatar Marian lapset hänen avioliitostaan Leuchtenbergin herttuan Maximilienin kanssa tunnustettiin kyllä kruununperimysoikeutetuiksi Venäjällä ja Suomessa, koska Maximilienin suvulle kuului muun muassa Eichstädtin valtakunnankreivillinen pikkuruhtinaskunta. Luokka:Aatelisarvot Luokka:Saksan aateli Luokka:Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta