Elina Salo

Aino Elina Salo (oik. Maisala; s. 9. maaliskuuta 1936 Sipoo) on suomalainen näyttelijä. Salo on tehnyt pitkän uran elo­kuva­näyttelijänä aina 1950-luvulta alkaen nyky­päivän kansainvälisiin kuvauksiin asti. Hänet tunnetaan vahvoista rooli­töistään Lilla Teaternissa ja Aki Kauris­mäen elo­kuvissa sekä roolistaan Pikku Myynä televisio­sarjassa Muumilaakson tarinoita. == Ura == Teatteri­koulun vuosina 1955–1958 käynyt Elina Salo näytteli Suomen Filmi­teollisuuden elo­kuvissa 1950-luvun puoli­välistä saakka. Ensimmäinen muistettavampi rooli Salolla oli Maunu Kurkvaaran elokuvassa Pata­rouva (1959). Vuosi­kymmenen vaihteen tienoilla hän sijoittui useina vuosina ensimmäiselle sijalle Elokuva-Aitta-lehden järjestämissä ”Suomen suosituin elo­kuva­näyttelijätär” -äänestyksissä. Tuolloin Salo teki mieleen­jääneet roolit muun muassa Kassilan ohjaamassa klassikossa Komisario Palmun erehdys (1960) sekä sitä seuranneessa Kaasua, komisario Palmu! -elokuvassa. Sittemmin hän on ollut niinkin eri­tyyppisten ohjaajien kuin Aarne Tarkaksen, Matti Kassilan, Risto Jarvan ja Aki Kauris­mäen luotto­näyttelijä. Alkuaikojen yksi­ulotteisten farssien ja pirteiden tyttö­roolien jälkeen Salon vahva näyttelijä­persoonallisuus pääsi kunnolla esiin suomalaisen elo­kuvan ”uuden aallon” myötä Jarvan ja Jaakko Pakkas­virran esikois­elo­kuvassa Yö vai päivä (1962) sekä etenkin Jarvan elokuvassa Työmiehen päiväkirja (1967). Elo­kuva­roolien lisäksi Salo teki uraa myös teatterinäyttämöillä, Intimiteatterissa vuosina 1960–1965 ja Lilla Teaternissa vuodesta 1967. 1970-luvulle tultaessa Elina Salon elo­kuva­ura hiljeni, ja muutaman vuoden ajan hän teki vain pieniä sivu­rooleja. Rooli runoilija L. Onervana Jaakko Pakkas­virran Eino Leino -elo­kuvassa Runoilija ja muusa (1978) käynnisti uuden, aktiivisemman kauden. Myöhäisemmän jakson merkittäviä tapauksia ovat olleet lukuisat luonne­roolit Aki Kauris­mäen elo­kuvissa. Roolisuoritus rouva Sjö­holmina elo­kuvassa Kauas pilvet karkaavat (1996) palkittiin Jussi- palkinnolla. Salon tuorein elo­kuva­työ on Clairen rooli elo­kuvassa Le Havre vuonna 2011. Tästä roolista hän sai jälleen parhaan nais­sivu­osan Jussi- palkinnon. Salo on näytellyt kaikkiaan yli 70 elo­kuvassa, ja sivu­roolien ohella hän on tehnyt monia merkittäviäkin osia, niin draamoissa kuin komedioissa. Elina Salo on ollut pitkään myös lasten­ohjelmien televisio­äänenä. Hänet kuullaan Pikku Myyn ääni­roolissa animaatio­sarjassa Muumilaakson tarinoita sekä elo­kuvassa Muumi­peikko ja pyrstö­tähti. Kyseistä roolia Salo on esittänyt aiemminkin Lilla Teaternin Muumi-näytelmissä sekä Vivica Bandlerin ohjaamassa ruotsin­kielisessä televisio­sarjassa Muumi­peikko (1969). Näyttelijän­uran lisäksi Elina Salo on levyttänyt musiikkia, josta suurin osa on lastenlauluja. Yksi tunnetuimpia hänen esittämiään kappaleita on vuonna 1979 levytetty ”Lähdetään Korkeasaareen”. == Yksityiselämä == Elina Salo oli naimisissa Pertti Maisalan kanssa vuosina 1963–1976, ja heillä on tytär Saara (s. 1964). Elina Salo asuu pää­asiassa Ranskassa, ja hänelle on myönnetty ranskalainen Ordre des Arts et des Lettres -rita­rikunnan korkein kunnia­merkki vuonna 2009. Vuonna 1996 hän sai Suomen valtion taiteilijaeläkkeen. == Valikoitu filmografia == * Komisario Palmun erehdys (1960) * Kaasua, komisario Palmu! (1961) * Naiset, jotka minulle annoit (1962) * Työmiehen päiväkirja (1967) * Runoilija ja muusa (1978) * Tulitikkutehtaan tyttö (1990) * Kauas pilvet karkaavat (1996) * Mies vailla menneisyyttä (2002) * Le Havre (2011) ;Ääninäyttelijänä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Suomalaiset laulajat Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Jussi-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ranskansuomalaiset