EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Huberin talo

Huberin talo oli arkkitehti Theodor Höijerin suunnittelema, Helsingissä nykyisessä Forumin korttelissa, osoitteessa Mannerheimintie 14 (alun perin Läntinen Heikinkatu 14) sijainnut koristeellinen uusrenessanssitalo. Höijer oli itse osaomistajana vuonna 1891 rakennetussa talossa, jossa sijaitsivat myös hänen kotinsa ja toimistonsa. Lama ajoi kuitenkin hänet vararikkoon, jolloin hänen oli myytävä osuutensa talon toiselle omistajalle, Robert Huberille. Höijer jäi taloon vuokralle. Talo purettiin vuonna 1960, kun sen silloinen omistaja Helsingin Säästöpankki (nykyinen Aktia-pankki) halusi tontille suuremman ja tehokkaamman toimistorakennuksen.Entinen Helsingin Säästöpankin pääkonttori Helsingin kaupunginmuseo. Talon pääsisäänkäyntiä koristanut, kuvanveistäjä Robert Stigellin taideteos Taide ja Tekniikka pelastui, kun kaupunginmuseo otti sen talteen ennen purkua.Tuhoutuneen Taiteen Museoyhdistys ry: Huberin talo Tontille valmistui vuonna 1963 Kurt Simbergin suunnittelema Aktian talo. Se purettiin vuosina 2023–2024 uuden Signe- rakennuksen tieltä. ==Lähteet== == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == Luokka:Helsingin entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kamppi Luokka:Theodor Höijerin suunnittelemat rakennukset Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Verikekkerit

Verikekkerit. Kauhun käsikirja on Harto Hännisen ja Marko Latvasen vuonna 1992 kirjoittama tietokirja kauhukulttuurista. Se on alan ensimmäinen kattava perusteos Suomessa. Kirja käsittelee kauhuelokuvia, kauhukirjallisuutta ja kauhumytologiaa monipuolisesti.http://www.hs.fi/kulttuuri/a1353055154325| V. Siren: Kelpo käsikirja kauhusta Verikekkerit kokoaa keskeisen kauhutiedon yksiin kansiin HS.23.12.1992 Toinen, täydennetty laitos ilmestyi vuonna 1996. Toisen painoksen kronologiat on uudistettu ja artikkelien tekstejä on täydennetty. Myös kansi on erilainen.Hänninen - Latvanen, 1996. == Rakenne == Kirjassa on yhdeksän lukua, joista kussakin käsitellään yhtä populaarin kauhukulttuurin myyttistä olentoa. Luvut ja niihin liittyvät kauheudet ovat:Hänninen - Latvanen 1992, s. 5-6. * 1. Verta ja valkosipulia - vampyyrit * 2. Homo Lupini Lupus - ihmissudet * 3. Sarvipään valtakunta - paholaiset ja noidat * 4. Haudan takaa - kummitukset ja henkimaailma * 5. Haudasta pois ja syömään - elävät kuolleet ja kannibaalit * 6. Se elää - hullut tiedemiehet * 7. Ihmeellinen luonto - hirviöt ja eläimet * 8. Uhka ulkoavaruudesta - muukalaiset * 9. Almanakka ja moottorisaha - psykopaatit ja sarjamurhaajat Lisäksi kirjassa on alan elokuva- ja kirjallisuuskronologiat aihepiireittäin (s.402-425) sekä useiden kauhukirjailijoiden, ohjaajien ja kriitikoiden omat suosikkilistat (s.425-430).Hänninen - Latvanen 1992, s. 402-430. == Vastaanotto == Kirja sai hyvät arviot ja se palkittiin kauhuharrastajien Kultainen moottorisaha-palkinnolla vuonna 1992. Helsingin Sanomien kriitikko Vesa Sirénin mukaan "Hännisen ja Latvasen suurtyö on ajankohtaisempi ja täydellisempi kuin aikaisemmat kauhua käsittelevät kirjat." == Lähteet == * Hänninen, Harto - Latvanen, Marko: Verikekkerit. Kauhun käsikirja. Otava 1992. * Hänninen, Harto - Latvanen, Marko: Verikekkerit. Kauhun käsikirja. Toinen, täydennetty painos. Otava 1996. ===Viitteet=== Luokka:Kirjat kirjallisuudesta Luokka:Kauhukirjat Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 1992 kirjat
Borgå gymnasium

Borgå gymnasium (historiallisissa yhteyksissä myös Porvoon lukio tai Porvoon kymnaasi) on ruotsinkielinen lukio Porvoossa. Koulu on toiminut Porvoossa vuodesta 1723, vuosina 1872–1976 nimellä Borgå lyceum. Koulussa on nykyisin noin 330 oppilasta ja vakinaisia opettajia on noin 22. Koulu on toiminut vuodesta 1850 nykyisessä rakennuksessa, joka on peruskorjattu 2000-luvulla. Vuosina 1759–1765 rakennettu vanha lukiotalo on nykyään Porvoon tuomiokapitulin käytössä.Porvoon valtiopäivärakennukset 200 vuotta sitten ja nykyään Porvoo.fi. Viitattu 19.5.2014. ==Historia== Borgå gymnasiumin varhaisin edeltäjä oli vuonna 1641 perustettu Viipurin lukio, joka siirtyi Viipurista Porvooseen vuonna 1723,Ruotsinkieliset koulut, Porvoo.fi kun Viipuri joutui Uudenkaupungin rauhansopimuksen mukaan VenäjälleKarjala- tietokanta . Opetuskieli oli 1700-luvulle asti latina, sen jälkeen ruotsi. Saksaakin käytettiin Vanhan Suomen lukiossa.Kysy.fi Vuosina 1872–1976 koulun nimi oli Borgå lyceum. Kun kymnaasi muutettiin lyseoksi, siihen yhdistettiin vuonna 1873 Porvoon yläalkeiskoulu. Koulu oli 1970-luvulle asti poikakoulu.Borgå gymnasium, Borgå lyceum, Borgå Svenska skolhistoriska föreningen i Finland 8.7.2019. Viitattu 25.5.2023. Peruskoulu-uudistuksen yhteydessä vuosina 1975–1976 Borgå lyceumin ja Strömborgska läroverket -tyttökoulun lukioluokat yhdistettiin nykyiseksi Borgå gymnasiumiksi ja keskikoululuokat Strömborgska högstadiet -yläasteeksi.Privata svenska fruntimmersskolan i Borgå 1863-1919 Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli. Viitattu 25.5.2023.Stina Jäderholm: Smygrökning och pojkstreck i 60-talets Borgå Östnyland 5.12.2017.Östnyland Runoilija Johan Ludvig Runeberg toimi Borgå gymnasiumin Rooman kirjallisuuden lehtorina vuodesta 1837 lähtien ja Kreikan kirjallisuuden lehtorina vuodesta 1842 lähtien. Hän oli lukion rehtori vuosina 1847–1850 ja jäi eläkkeelle oppilaitoksesta vuonna 1857. ==Rehtoreita== ===Porvoon kymnaasi=== *Petrus Ignatius 1725–1726 *Magnus Jacob Alopaeus 1770–1794 *Carl Fredrik Meinander *Johan Edvard Ödman 1844–1847 *Johan Ludvig Runeberg 1847–1850 *Alexander Ferdinand Borenius 1850–1862 *Johan Elias Strömberg 1863–1872 ===Borgå lyceum=== *Carl Henrik Forsius 1874–1876 *Johan Elias Strömborg 1876–1896 *Karl August Bergholm 1896–1910 *Anders Allardt 1910–1915 *Ahti K. Ottelin 1915–1916 *Gustav Tegengren 1916–1926 *Ture Schulman 1926–1930 *Bruno Mellberg 1930–1944 *Jarl Gustafsson 1944–1960 *Runar Wikman 1960–1969 *Lars Nyström 1969–1974 *Göran Westerlund 1974–1975 ===Borgå gymnasium=== *Folke Nyberg 1996-2003 Lähteet:, == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * * ==Aiheesta muualla== *Borgå gymnasiumin kotisivu *Musiikkikoulutus Porvoossa Luokka:Porvoon oppilaitokset Luokka:Suomen ruotsinkieliset lukiot Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Frans Oskar Viitanen

Frans Oskar Viitanen (15. heinäkuuta 1881 Mouhijärvi – 26. elokuuta 1942 Pori) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli muun muassa Lahden ja Satakunnan Kansan päätoimittajana. Lisäksi hän julkaisi muun muassa Raittiusyhdistys Koiton historiikin ja kirjoitti artikkeleita Satakunta-sarjaan sekä suomensi Matilde Seraon teoksia. == Elämä == Maanviljelijäperheeseen Mouhijärvellä syntynyt Viitanen kirjoitti ylioppilaaksi Porin Lyseosta vuonna 1902. Hän opiskeli filologiaa Helsingin yliopistossa ja siirtyi toimittajaksi Aamulehteen vuonna 1905. Vuosina 1908–1915 Viitanen työskenteli Lahdessa ilmestyneen Lahti-lehden päätoimittajana ja 1915–1918 Satakunnan Kansan päätoimittajana Porissa. Vuodesta 1919 lähtien Viitanen toimi Porin kaupunginsihteerinä. Kokoomusta edustanut Viitanen oli Lahden ja Porin kaupunginvaltuustojen jäsen. Viitanen kuoli 61-vuotiaana elokuussa 1942. Hänet on haudattu Poriin Käppärän hautausmaalle. == Teoksia == * * * * * * * * == Suomennoksia == * * * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomentajat Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Lahden kaupunginvaltuutetut Luokka:Porin kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1881 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
J. V. Ilkka

Jorma Valdemar (J. V.) Ilkka (5. helmikuuta 1909 Helsinki – 20. kesäkuuta 1998 VaasaGeni: Jorma V. Ilkka (Viitattu 28.7.2019)) oli suomalainen toimittaja ja suomentaja. == Elämä == Ilkan vanhemmat olivat kauppaedustaja Jalmari Ilkka ja Ingrid Linnéa Nylund ja puoliso vuodesta 1929 Mirjam Paulina Herrgård. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1927 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1932. Ilkka oli Vaasan toimittaja 1932–1936 ja toinen toimittaja vuodesta 1965. Etelä-Savon päätoimittaja Ilkka oli 1936–1942. Hän työskenteli Satakunnan Kansassa vuosina 1942–1960. Kesäkuusta 1953 lähtien Ilkka oli ensin vajaan kolmen vuoden ajan lehden virkaatekevänä päätoimittajana ja toimi sen jälkeen marraskuuhun 1960 saakka vakituisena päätoimittajana.Salmenperä, Eino: "Sata vuotta satakuntalaista sanomalehteä" s.227, (teoksessa Satakunnan Kansa ja sen edeltäjät 1873–2003). Satakunnan Kirjateollisuus Oy, Pori 2007. Vapaa lehtimies Ilkka oli 1960–1965. Hän toimi myös Porin kauppaoppilaitoksen opettajana 1945–1952. Toimittajantyönsä ohella Ilkka suomensi 1950-1970-luvuilla yli 170 teosta, jotka edustivat lähinnä jännitys- ja kioskikirjallisuutta.Suomen kansallisbibliografia Fennica Viitattu 18.12.2013. Hän myös toimitti Satakunnan maakuntakalenterin 1957 ja 1958. == Lähteet == Luokka: Suomalaiset päätoimittajat Luokka: Suomentajat Luokka: Suomalaiset opettajat Luokka: Vuonna 1909 syntyneet Luokka: Vuonna 1998 kuolleet
Touch Me (Samantha Foxin albumi)

Touch Me on Samantha Foxin debyyttialbumi vuodelta 1986. Albumin nimikappaleesta tuli maailmanlaajuinen hitti. Julkaisuvuotenaan Ison- Britannian albumilistalla levy nousi sijalle 17, ja Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla se saavutti sijan 24 vuonna 1987. == Kappaleet == # "Touch Me (I Want Your Body)" 3:50 (Säv ja san. M. Shreeve, J. Astrop, ja P. Q. Harris) # "I'm All You Need" 4:30 (Säv ja san. J. Astrop ja K. Moline) # "Suzie, Don't Leave Me With Your Boyfriend" 3:58 (Säv ja san. J. Astrop) # "Wild Kinda Love" 3:37 (Säv ja san. M. Shreeve ja O. Van Geldern) # "Hold On Tight" 3:39 (Säv ja san. J. David) # "Do Ya Do Ya (Wanna Please Me)" 3:53 (Säv ja san. M. Bissell ja G. Richardson) # "Baby I'm Lost for Words" 3:51 (Säv ja san. E. Howell) # "It's Only Love" 3:22 (Säv ja san. M. Mullins ja M. Ruiz) # "He's Got Sex" 3:55 (Säv ja san. S. McClusky ja D. Wayne) # "Drop Me a Line" 3:49 (Säv ja san. M. Mullins) === Tuottajat === * Jon Astrop, kappaleet 1, 2, 3, ja 4 * Pete Q. Harris, kappaleet 1, ja 4 * John David, kappale 5 * Steve Lovell, kappale 6 * Steve Power, kappale 6 * Phil Nicholas, kappaleet 7, 9, ja 10 * Richard Jon Smith, kappale 8 Luokka:Samantha Foxin albumit Luokka:Vuoden 1986 esikoisalbumit
Dark Master

Dark Master (Synkkä Mestari) on The Legend of Spyro -pelisarjassa esiintyvä lohikäärme ja trilogian päävastus. Hän on oikealta nimeltään Malefor (suomenkielisessä versiossa Ärhämä). Malefor on lohikäärmeiden historian ensimmäinen purppuralohikäärme. Purppuralohikäärmeitä syntyy vain yksi kymmenen sukupolven välein, ja heillä on erityinen kyky oppia hallitsemaan mitä tahansa elementtejä tai muita voimia. Muinaiset lohikäärmeet kouluttivat hänet ja opettivat hänelle elementtejä. Maleforin voimat olivat kuitenkin rajattomat, ja siksi hän oppi hallitsemaan aivan kaikkea. Kasvaessaan hän muuttui pahaksi ja lähti muinaisten lohikäärmeiden luota. Hän perusti linnoituksen vuorelle ja keräsi kokoon armeijan - ei muista lohikäärmeistä vaan apinoista. Hänen pahuutensa synnytti lopulta vuorelle epätoivon kuopan, jonne pahat ja kadotetut sielut tulivat. Tuota paikkaa alettiin kutsua Sielukaivoksi (The Well of Souls). Malefor syöksi maailman kaaokseen ja sotaan ja tuhoon. Lopulta hänet onnistuttiin vangitsemaan Sielukaivoon. Maailma luuli, että hänestä oli vihdoin päästy lopullisesti eroon. Mutta toisin kävi... The Legend of Spyro -peleissä Dark Master tekee paluun. Luokka:Spyro
Cincinnatin mellakka (1884)

Cincinnatin vuoden 1884 mellakka, tai Cincinnatin oikeustalomellakka, sai alkunsa, kun työnantajansa surmannut William Berner tuomittiin oikeudessa murhan sijaan taposta. Tuomio nostatti vastalauseita lehdistössä, ja seuraavana päivänä 28. maaliskuuta tuhannet ihmiset kokoontuivat musiikkitalolle, jossa kokoontuminen riistäytyi käsistä. Mellakoijien murtauduttua vankilaan sheriffi hälytti paikalle Ohion kansalliskaartin, jolla oli kaksi komppaniaa kaupungissa. Yli 40 sai surmansa, ja ainakin 139 henkeä loukkaantui, minkä lisäksi piirikunnan oikeustalo tuhoutui palossa. Kuolleista kaksi oli kaartilaisia. == Tausta == Kaupunkilaisten mielestä poliisin ammattitaidottomuus ja syyttäjien korruptio olivat syynä yleiseen rikollisuuteen. Myös poliitikot olivat hyvin korruptoituneita. == Lähteet == Luokka:1884 Mellakka 1884 Luokka:Mielenosoitukset ja levottomuudet Yhdysvalloissa Luokka:Ohion historia
Reformatski-reaktio

Reformatski-reaktio on aldehydien tai ketonien kondensaatioreaktio α-haloestereiden kanssa sinkin läsnä ollessa. Tuotteena reaktiossa muodostuu β-hydroksiesteri. Reaktio on saanut nimensä löytäjänsä venäläisen kemistin Sergei Reformatskin mukaan. ==Reaktion mekanismi== Reformatskireaktion lähtöaineena ovat aldehydi tai ketoni ja useimmiten α-haloesteri. Haloesterin tilalla lähtöaineena voi olla myös α-halonitriili, α-haloketoni tai disubstituoitu α-haloamidi. Reformatski-reaktion ensimmäisessä vaiheessa muodostuu α-haloyhdisteestä ja sinkkimetallista organosinkkivälituote. Sinkin lähteenä voidaan käyttää myös dialkyylisinkkijohdannaisia tai reaktiivisempaa sinkin ja kuparin metalliseosta. Tämä välituote sisältää sekä sinkin ja hiilen välisen että sinkin ja hapen välisen sidoksen ja muistuttaa rakenteeltaan enolaatteja. Tämä välituote on nukleofiilinen ja reagoi elektrofiilisen aldehydin tai ketonin karbonyyliryhmän kanssa. Näin syntyvän tuotteen hydrolyysi johtaa β-hydroksiesteriin. Mikäli reaktiossa käytettävä aldehydi on aromaattinen, tapahtuu Reformatski-reaktion yhteydessä myös eliminaatioreaktio, joka tuottaa tyydyttymättömän konjugoidun esterin. : Reformatski-reaktio toimii myös intramolekylaarisesti, jolloin tuote on rengasrakenteinen. Erityisen hyvin se toimii viisi- tai kuusiatomisia renkaita muodostaville lähtöaineille. Jos Reformatski-reaktioissa käytetään kiraalisia apuaineita, voidaan saavuttaa hyvä enantio- ja diastereoselektiivisyys, jolloin reaktio soveltuu hyvin monia stereokeskuksia sisältävien molekyylien synteesiin. ==Lähteet== Luokka:Orgaaniset reaktiot
Reimarintorni

Reimarintorni on Espoon Kivenlahdessa sijaitseva asuinkerrostalo, joka valmistui kesällä 1990. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Simo Järvinen. Tornitalossa on 17 kerrosta, ja sen korkeus on 66 metriä. Se oli Suomen korkein asuinrakennus, kunnes 70-metrinen Meritorni valmistui vuonna 1999 samaan lähiöön. Reimarintornin rakennesuunnittelu on insinööritoimisto Erkki Juvan. Kivenlahden tornitaloja Espoo 020719.jpg|Reimarintorni (vasemmalla) ja Reimantorni. Merenkäynti Kivenlahti Espoo 2019-8-22.jpg|Merenkäynti. Reimarintorni lounaasta nähtynä. Kivenlahti keskus 300518.jpg|Reimarintorni on Kivenlahden ostoskeskuksen maamerkki. == Lähteet == Luokka:Espoon tornitalot Luokka:Espoon asuinrakennukset Luokka:Espoonlahti
Erikoiskaupan Liitto

Erikoiskaupan Liitto ry oli valtakunnallinen keskusjärjestö, jonka tarkoituksena oli edistää erikois­kaupan toimintaedellytyksiä. Erikoiskaupan Liitto (EKL) perustettiin 5. syyskuuta 1995 Vähittäiskaupan Keskusliiton (1950-1995) seuraajaksi. EKL edisti erikoiskaupan yleisiä toimintaedellytyksiä lainsäädäntövaikuttamisella, viestinnällä, koulutuksella ja neuvonnalla. Liitolla oli lukuisia edustuksia eri viranomaisissa ja muissa yhteisöissä. Erikoiskaupan tutkimusta kehitettiin yhteistyössä liiton hallinnoiman Vähittäiskaupan Tutkimussäätiön kanssa. EKL:n aloitteesta perustettiin vuonna 1997 keskustojen kehittämisen valtakunnallinen yhteistyöjärjestö Elävät Kaupunkikeskustat ry. EKL:n toimitusjohtajana toimi oik.kand. Tiina Oksala (1997–2014) ja puheenjohtajina Olli-Pekka Pehkonen (Otto Pehkonen Oy), Seppo Halme (Muotitalo Jokinen Oy) sekä Harri Broman (Broman Group Oy). Liiton jäsenenä oli eri vuosina keskimäärin 15 erikoiskaupan valtakunnallista toimialajärjestöä.Erikoiskaupan liitto. Web Archive 2013. Viitattu 21.7.2017. Liitto päätti purkautua 2015 ja sen toiminta päättyi vuonna 2016. Kaupan liiton yhteyteen perustettuun erikoiskaupan ryhmään siirtyi kahdeksan EKL:n toimialajärjestöä eli Autonvaraosakauppiaiden Keskusliitto, Kirjakauppaliitto, K-kauppiasliitto, Muotikaupan Liitto, Sisusta Kotia ry, Suomen Apteekkariliitto, Suomen Optinen Toimiala ry ja Suomen Terveystuotekauppiaiden Liitto. Osa em. järjestöistä sekä EKL:n muista toimialajärjestöistä järjestäytyi Suomen Yrittäjiin. EKL:n arkisto sijoitettiin Suomen Elinkeinoelämän Keskusarkistoon ELKA:an Mikkelissä. Nykyään erikoiskaupan etua ajaa Erikoiskaupan liitto Etu ry, joka aiemmin on toiminut yli 100 vuoden ajan nimellä Suomen Tukkukauppiaiden Liitto ry. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *http://vkts.fi/ *http://www.kaupunkikeskustat.fi/ *https://www.yrittajat.fi/helsingin-yrittajat/a/uutiset/520288-tiina-oksala- helsingin-yrittajien-toimitusjohtajaksi *https://www.kaupunkikeskustat.fi/yhttpwww-kaupunkikeskustat- fiyhdistysjasenetjasenluettelohdistysjasenet/historiikki/ *https://www.kauppalehti.fi/uutiset/erikoiskauppa-aukiolosta-voit-unohtaa- oman-elaman/6Fr9J9Di *https://www.yrittajat.fi/site- search?keywords=erikoiskaupan+liitto&from;_date%5Bdate%5D=&to;_date%5Bdate%5D= *tiina_oksala_vastaamaan_kaupan_liiton_kuluttaja_asioista . Kauppa.fi. Luokka: Elinkeinoelämän järjestöt
Erikoiskauppa

Erikoiskaupoiksi luetaan kaikki ne vähittäis­kaupan toimialojen yritykset, jotka eivät ole päivittäis­tavara­kauppoja tai tavarataloja. Erikoiskauppoja ovat mm. vaate- ja kenkäkaupat, kirja­kaupat, kodintekniikkakaupat, huonekalukaupat, apteekit, optisen alan kaupat ja muut tiettyjen tuotteiden ja niihin liittyvien palveluiden myyntiin erikoistuneet vähittäiskaupat. Erikoiskaupat myyvät erikoistavaroita (kulutustavaroita). Luokka:Vähittäiskauppa
Miami (joki)

Miami on 274 km pitkä joki Yhdysvalloissa Ohion osavaltiossa. Se alkaa Loganin piirikunnasta ja virtaa Daytonin, Middletownin ja Hamiltonin läpi ennen yhtymistään Ohiojokeen. Joki mutkittelee seitsemän piirikunnan läpi. Sen 14 000 km2:n valuma-alue ulottuu 15 piirikunnan alueelle. Nimettyjä sivujokia sekä jokeen ja sen sivujokiin laskevia puroja on valuma-alueella ainakin 285. Joen valuma-alueen pohjoisosat ovat peltomaata, eteläosat lähinnä laidunmaata, taajamia ja metsiä. Vuonna 1913 jokivarressa koettiin tuhoisa onnettomuus. 23.–25. maaliskuuta satoi noin 250 mm vettä, mikä sulatti ankaran talven aikana kertyneen lumen ja jäät. Jokivarren asutus ja rakenteet vaurioituivat pahasti ja yli 360 ihmistä sai surmansa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Ohion joet Luokka:Mississippin vesistö
Warner Bros. International Television Production

thumb|Eyeworks (Amsterdam) Warner Bros. International Television Production (entinen Eyeworks) on kansainvälinen televisiotuotantoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Amsterdamissa. Yhtiöllä on toimintaa noin 20 eri maassa ja neljässä eri maanosassa. Suomessa Eyeworks aloitti vuonna 2013, kun Matila Röhr Nordisk Oy:n tv-toiminnot siirtyivät Eyeworks FinlandilleMarkkinointi&Mainonta;: Pientä pintaremonttia ja Kalajoen Hiekat siirtyvät Suomessa toimintansa aloittavalle Eyeworksille M&M; 17.7.2013. Eyeworksin formaatteja ovat muun muassa I Know What You Did Last Friday (Mitä tuli tehtyä), Obese (Hurja Painonpudotus), Celebrity Splash (Splash!) sekä Reality Queens of the Jungle (Viidakon tähtöset). ==Aiheesta muualla== * Warner Bros. International Television Production Finlandin esittely emoyhtiön nettisivuilla ==Lähteet== Luokka:Televisioyhtiöt
Väärän maan vainaja

Väärän maan vainaja on Matti Röngän kirjoittama vuonna 2011 julkaistu rikosromaani, jonka kustansi Gummerus. ==Juoni== Maahanmuuttaja Roman Putro löytyy tapettuna. Ruumis katoaa ja asiaan sekaantuvat Viktor Kärpän lisäksi ylikonstaapeli Teppo Korhonen, Venäjän Suomen suurlähetystö ja Pietarin mafia. Samaan aikaan kaksi maahanmuuttoviraston virkamiestä sekaantuu prostituutioon Viktorin toimiessa oppaana suomalaisturistien matkalla luovutetussa Karjalassa. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Ollikainen, Heikki: Väärän maan vainaja Suomen dekkariseura. 17.10.2011. Luokka:Suomalaiset rikosromaanit Luokka:Vuoden 2011 kirjat Luokka: Matti Röngän teokset
Satakunnan Sanomat

Satakunnan Sanomat oli Porissa vuosina 1907–1917 ilmestynyt sanomalehti. Se yhdistyi syksyllä 1917 Satakunta-lehden kanssa, joka alkoi vuoden 1918 alusta ilmestyä nimellä Satakunnan Kansa. Satakunnan Sanomat oli nuorsuomalaisten äänenkannattaja. == Historia == Satakunnan Sanomien perustamista alettiin suunnittelmaan ensimmäistä kertaa vuonna 1905. Porissa ilmestyi jo Kansalainen-niminen suomenmielinen lehti, mutta sitä ei pidetty tarpeeksi laadukkaana ja riittävän aattellisesti toimitettuna. Keväällä 1906 perustettiin lehden julkaisijaksi Lounas-osuuskunta, joka otti nimensä kaupungissa vuosina 1887–1892 ilmestyneestä sanomalehdestä. Satakunnan Sanomien Tampereella painetut näytenumerot ilmestyivät marras-joulukuussa ja lehden ensimmäinen varsinainen numero julkaistiin 4. tammikuuta 1907. Se painettiin lehden omassa kirjapainossa, joka sijaitsi Nikolainkadulla (nyk. Valtakatu).Salmenperä, Eino: "Sata vuotta satakuntalaista sanomalehteä" s.120-127, (teoksessa Satakunnan Kansa ja sen edeltäjät 1873–2003). Satakunnan Kirjateollisuus Oy, Pori 2003. Lehden toimitilat kirjapainoineen tuhoutuivat tulipalossa vuonna 1913.Salmenperä, s. 129-130. Toimitus siirtyi tämän jälkeen Nikolainkadun varrelle samalle tontille, jossa myöhemmin jatkettiin Satakunnan Kansan tekemistä aina heinäkuuhun 2009 saakka. Kolmasti viikossa (keskiviikko, perjantai, sunnuntai) ilmestynyt Satakunnan Sanomat päätettiin syksyllä 1917 yhdistää niin ikään kolme kertaa viikossa ilmestyvään Satakuntaan, jotta kaupunkiin saatiin uusi seitsenpäiväinen sanomalehti. Myös lehtiä julkaisseet Osakeyhtiö Satakunta ja Lounas-Osakeyhtiö fuusioituivat samalla Satakunnan Kirjateollisuudeksi. Viimeinen Satakunnan Sanomien numero ilmestyi 23. joulukuuta 1917.Salmenperä, s. 160-170. Lehden levikki oli suurimmillaan vuonna 1915, jolloin se oli 5 500.Salmenperä, s. 129. == Toimittajia == Lehden ensimmäinen vastaava toimittaja oli opettaja ja kunnallisneuvos Mikko Latva. Hänen jälkeensä päätoimittajan tehtävää hoitivat myöhemmät kansanedustajat Arvo Inkilä ja Frans Härmä sekä Antero Lamminen, joka jatkoi vielä Satakunnan Kansan päätoimittajana 35 vuoden ajan. Muita tunnettuja lehdessä työskennelleitä toimittajia ja avustajia olivat Mikko Saarenheimo, Eeli Granit-Ilmoniemi, J. N. Vainio, Artur Hammarström, Bruno Malmio ja Eino Salmelainen.Salmenperä, s. 127-129. === Päätoimittajat === *Mikko Latva 1907 *Arvo Inkilä 1907 *Frans Vihtori Härmä 1907–1911 *Antero Lamminen 1911–1917 == Lähteet == Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet Luokka:Nuorsuomalainen Puolue Luokka:Porin media
Helsinki-Lehti

Helsinki Lehti on Helsingissä 1989–1992 ilmestynyt lehti. Lehden päätoimittaja oli Kansalaisten Yhteistoiminnan puheenjohtaja ja entinen kansanedustaja Ilkka Hakalehto. Lehti kuvasti itseään "puolueista riippumaton kansalaistoiminnan äänenkannattajaksi."Kansalliskirjaston Fennica-tietokannan mukaan (viite koskee lehden lausumaa sitoutumattomuutta, ISSN:ää, julkaisuvuosia.). Vuosina 1958–1986 nimellä Helsinki-lehti ilmestynyt kotiseutu- ja kunnallislehti oli eri lehti. == Lähteet == Luokka:Helsingin media
Indigo Girls

Indigo Girls on yhdysvaltalainen folk rock -duo, jonka muusikot ovat Amy Ray ja Emily Saliers. == Historia == Ray ja Saliers tutustuivat Laurel Ridgen peruskoulussa Decaturissa, Georgiassa ja alkoivat high school -aikana esiintymään duona nimellä Saliers & Ray. Myöhemmin he alkoivat B Band -nimellä esiintymään kykykilpailuissa ja open mic -tilaisuuksissa ympäri Atlantaa. Vuonna 1981 duo äänitti ensimmäisen demonsa Rayn kellarissa. Neljä vuotta esinnyttyään he alkoivat käyttää nimeä Indigo Girls ja julkaisivat ensimmäiset singlensä Atlantan radioasemille. Ensimmäinen albumi Strange Fruit julkaistiin pienmerkillä vuonna 1987. Vuotta myöhemmin yhtye kiinnitettiin Epic Recordsille. Alkuvuodesta 1989 single ”Closer to Fine” ja albumi Indigo Girls olivat menestyksiä ja toivat yhtyeelle ”Best Contemporary Folk Album” -luokassa Grammy-palkinnon. He olivat myös ehdolla parhaan uuden artistin palkinnon saajaksi (Milli Vanilli voitti). Indigo Girls levytti Epic/Sony Recordsille yhdeksän albumia, kunnes jättivät yhtiön vuonna 2007. He olivat lyhyen aikaa American Recordsilla kunnes perustivat oman levy-yhtiönsä IG Recordingsin. Amy Ray on levyttänyt myös soololevyjä ja hänellä on oma voittoa tavoittelematon, riippumaton levymerkki Daemon Records. Yhdessä Winona LaDuken kanssa Indigo Girls on perustanut hyväntekeväisyysjärjestön nimeltään Honor the Earth, jonka kautta he ovat käynnistäneet ympäristöön ja sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen liittyviä kampanjoita, joiden kohteena ovat olleet muun muassa Amerikan alkuperäiskansat. == Diskografia == === Studioalbumit === * Strange Fire (1987, alkuperäinen 11 kappaleen versio, uudelleenjulkaistu 10 kappaleen versio vuonna 1989 Epicin kautta) US #159 * Indigo Girls (1989) US #22 * Nomads Indians Saints (1990) US #43 * Rites of Passage (1992) US #21 * Swamp Ophelia (1994) US #9, UK #66 * Shaming of the Sun (1997) US #7 * Come on Now Social (1999) US #34 * Become You (2002) US #30 * All That We Let In (2004) US #35 * Despite Our Differences (2006) US #44 * Poseidon and the Bitter Bug (2009) US #29 * Holly Happy Days (2010) * Beauty Queen Sister (2011) #35 === Livealbumit === * Back on the Bus, Y'all (Live EP, 1991) * 1200 Curfews (1995) US #40 * Perfect World (EP) (live, 2004) * Staring Down the Brilliant Dream (live, 2010) === Kokoelmat === * Deadicated (1991) * 4.5 (UK and Australia only, 1995) UK #43[13] * Retrospective (2000) US #128 * Rarities (2005) US #159 * Where Have All the Flowers Gone: A Tribute To Pete Seeger * "The Essential Indigo Girls" (2013) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset kotisivut Luokka: Yhdysvaltalaiset folk rock -yhtyeet
Ruta Vintule

Ruta Vintule (s. 6. tammikuuta 1944 Riika) on latvialainen säveltäjä. Hän opiskeli pianonsoittoa sekä säveltämistä ja valmistui Jānis Ivanovsin sävellysluokalta vuonna 1967. Hän on työskennellyt muun muassa naiskuoro Dzintarsin ja Latvian akateemisen valtionkuoron säestäjänä. Säveltäjänä Vintule on keskittynyt kamariteosten ja kuoromusiikin luomiseen. Merkittävissä määrin hän on säveltänyt seka- ja naiskuoroille. Hänen teoksilleen luonteenomaista on lyyrinen ilmaisu, romanttisuus ja impressionistisiin perinteisiin juurensa juontava musiikillinen kieli.Latvijas Mūzikas informācijas centrs: Ruta Vintule == Lähteet == == Aiheesta muualla == * AllMusic: Ruta Vintule Luokka:Latvialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Madonna de la Charité, El Grecon mukaan

Madonna de la Charité, El Grecon mukaan on suomalaisen taiteilijan Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1941. Maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin ja kooltaan se on 46 × 33 cm. Ateneumin taidemuseon Madonna de la Charite, El Grecon mukaan on yksi hänen useista 1940-luvun El Greco -töistään. Schjerfbeck maalasi 1940-luvulla suurimman osan töistään ”El Grecon mukaan”, mutta ensimmäisen jo vuonna 1928. Aiheena 1940-luvulla niissä ovat useimmiten erilaiset madonnatyypit. Schjerfbeck oli kiinnostunut El Grecon taiteesta kauan. Hän näki eläessään omien sanojensa mukaan ”yhden aidon El Grecon teoksen ja yhden kyseenalaisen”, mutta näki El Grecon maalauksista mustavalkoisia kuvia aikakauslehdissä ja kirjoissa. Häneen vetosi El Grecon dramaattisuus, ylivirittyneisyys ja El Grecon taiteen herkät ihmiset. Schjerfbeckin Madonna de la Charite (Armeliaisuuden madonna) on uustulkinta El Grecon Illescasin katedraalissa olevasta suuresta maalauksesta, johon Schjerfbeck paneutui edellisenä vuonna 1940 taidekauppias Gösta Stenmanilta saamansa ranskankielisen El Greco -teoksen pohjalta. Hän maalasi näitä Madonna de la Charite, El Grecon mukaan -maalauksia kaksi tuona vuonna teoksen mustavalkoisen kuvan inspiroimana. Schjerfbeckin värit olivat näissä maalauksissa hänen omiaan ja poikkeavat alkuperäisteoksesta. Vaalea yleisvaikutelma, jota hallitsee himmeä liila, tumma tausta ja kasvojen vihertävä harmaanruskea väri ovat hänen valintojaan. Grecomaista dramatiikkaa hän teki maalaamalla etumuksen vaaleaksi ja tekemällä siveltimellä tummia vetoja madonnan kasvoihin ja kaulaan. Hän tavoitti maalauksiinsa loistavasti madonnan kasvojen äärettömän hellän ja herkän ilmeen. Maalauksen madonna katsoo alaspäin. Toinen vuoden 1941 Madonna de la Charité -maalaus Schjerfbeckiltä on yksityiskokoelmassa Tukholmassa hieman suurempana. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Madonna de la Charite, El Grecon mukaan. * Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Neitsyt Maria, El Grecon mukaan. Luokka: Ateneumin kokoelmat Luokka:Helene Schjerfbeckin maalaukset
Jānis Ivanovs

Jānis Ivanovs (9. lokakuuta 1906 Preiļi – 27. maaliskuuta 1983 Riika) oli latvialainen säveltäjä. Hän sävelsi 21 sinfoniaa, lukuisia konserttoja ja sinfonisia runoelmia. Hän on jäänyt historiaan huomattavimpana 1950-luvun jälkipuoliskon latvialaisena sinfonisena säveltäjänä.Latvijas Mūzikas informācijas centrs: Jānis Ivanovs == Elämäkerta == Ivanovs valmistui Georg Schnéevoigtin orkesterinjohtoluokalta vuonna 1931 ja Jāzeps Vītolsin sävellysluokalta 1933. Vuodesta 1944 kuolemaansa saakka Ivanovs itse opetti säveltämistä ja orkestrointia entisessä opinahjossaan Latvian konservatoriossa. 1930-luvulla hän toimi ääni-insinöörinä ja vuosina 1944–1961 Latvian radion taiteellisena johtajana. 1930-luvulla Ivanovs oli jo luonut hyvin yksilöllisen tyylin, joka perustui myöhäisromanttisuuden, kansanomaisten ainesten ja impressionismin synteesiin. Toisen maailmansodan jälkeen tyyliin tuli vaikutteita myös ekspressionismista ja uusklassismista. 4. ja 5. sinfonia tuomittiin "formalismista" vuonna 1948 Andrei Ždanovin kampanjan aikana. Ivanovs saattoi Josif Stalinin kuoleman jälkeen hieman vapaammin jatkaa taiteellista työtään kehittämällään tyylillä muun muassa 7. (1953) ja 8. sinfoniassaan (1956). Ivanovsin tyyli muuttui dramaattisemmaksi sekä monumentaalisemmaksi pianokonserton (1959) jälkeen 9. sinfoniasta alkaen, ja siihen tuli entistä filosofisempia vaikutteita. Tämä tyylisuuntaus oli Ivanovsin työn pohjana 21. sinfoniaan saakka (1983, viimeistellyt ja orkestroinut Juris Karlsons). Ivanovsin teosten dramaattiset aspektit ovat monikerroksisia. Yksi niistä on "yksilö vs. ihmiskunta" -jaottelu, ja toinen liittyy ulkopuolisen maailman konflikteihin. == Lähteet == Luokka:Latvialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Utah Olympic Park Track

Utah Olympic Park Track Utah Olympic Park Track Paikkakunta: Summit County, Utah Maa: Avattu: 25.1.1997 Rakenne Rakenne Kokonaispituus: 1 570 m Kilpailupituus: 1 335 m Mutkia: 17 Maksimijyrkkyys: 15 % Keskijyrkkyys: 8 % Utah Olympic Park Track on kelkkailurata Utah Olympic Parkissa Summitin piirikunnassa Utahissa Yhdysvalloissa. thumb|300px|upright|Kuva radasta. Utah Olympic Park Track rakennettiin Salt Lake Cityn talviolympialaisia varten. ==Tietoja radasta== Teknisiä tietoja Laji Pituus Mutkia Korkeusero Keskijyrkkyys Rattikelkkailu ja skeleton 1 335 m 15 104 m 7,8 % Ohjaskelkkailu miehet 1 316 m 17 106 m 8,1 % Ohjaskelkkailu naiset/parit 1 140 m 12 77 m 6,8 % Nimetyt mutkat Mutka Nimi Nimeämisen selitys 4\. Sunny corner Radan aurinkoisin kohta. 5\. Snowy corner Radan lumisin kohta. 6.–10. Albert's alley 11\. Wasatch Rata sijaitsee Wasatch Range -vuoristossa. 12\. Olympic Vuoden 2002 talviolympialaisten mukaan. 14\. Finish Curve 14.–15. Graveyard ==Ennätykset== ===Starttiennätykset=== Laji Päivämäärä Laskija Aika Rattikelkkailu miesten kaksikko 9.11.2011 Kripps/Lumsden 4,77 Rattikelkkailu naisten kaksikko 14.11.2009 Humphries/Moyse 5,22 Ohjaskelkkailu miehet 2.12.2006 David Möller 2,617 Ohjaskelkkailu naiset 2.12.2006 Tatjana Hüfner 3,075 Ohjaskelkkailu parit 13.12.2013 Wendl/Arlt 3,016 ===Rataennätykset=== Laji Päivämäärä Laskija Aika Ohjaskelkkailu miehet 11.2.2002 Markus Prock 44,271 Ohjaskelkkailu naiset 13.2.2002 Sylke Otto 42,940 Ohjaskelkkailu parit 15.2.2002 Leitner/Resch 42,953 Ohjaskelkkailu joukkue 14.12.2013 Natalie Geisenberger Felix Loch Wendl/Arlt 2.18,546 ==Lähteet== * Utah Olympic Park utaholympiclegacy.org * Park City IBSF.org * Park City (USA) FIL-luge.org ===Viitteet=== Luokka:Yhdysvaltain kelkkailuradat Luokka:Talviolympialaiset 2002 Luokka:Utahin urheilupaikat Luokka:Summitin piirikunta (Utah)
Bluegrass (alue)

Bluegrass on alue Yhdysvalloissa, Kentuckyn osavaltiossa. Se on osavaltion parasta maanviljelysseutua ja asutettiin siksi ensimmäisenä. "Sinistä ruohoa" tarkoittavan nimensä se on saanut alueella yleisenä kasvavasta, sinertävänsävyisestä niittynurmikasta. Siitä tuli tunnettu hevostenkasvatusalue: niittynurmikka pumppaa maaperästä kalsiumia joka vahvistaa hevosten luita. Nykyisin noin puolet Kentuckyn asukkaista asuu bluegrass-alueella. Sen suurimpia kaupunkeja ovat Louisville ja Lexington. == Lähteet == Luokka: Kentuckyn maantiede
Omakuva, en face

Omakuva, en face I on suomalaisen taiteilijan Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1945. Tämä Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 2005 lahjoitettu maalaus on kooltaan 39,5×31 cm. Schjerfbeck asui kaksi viimeistä vuottaan Ruotsissa Saltsjöbadenin kylpylähotellissa, jonne hän muutti 22. helmikuuta 1944. Saltsjöbadenissa taiteilija maalasi vielä useita teoksia kuvaten niissä ympäristöään, uustulkintoja varhaisemmista teoksistaan sekä muun muassa yli 20 omakuvaa.Leena Ahtola-Moorhouse teoksessa Helene Schjerfbeck 150 vuotta, 2012, s.21, Helsinki: Ateneumin taidemuseo Omakuvia, jotka yleensä käsittävät pelkät kasvot, hän teki öljyväreillä, hiilellä, lyijykynällä, vesiväreillä sekä laveeraamalla. Omakuva, en face I on erisävyisillä ruskean väreillä maalattu teos, jossa kasvonpiirteiltään kulmikkaaksi maalattu nainen katsoo pystypäin silmäkulmastaan vasemmalle alaviistoon. Vuodelta 1945 on Ateneumin kokoelmissa myös sinne vuonna 1995 ostettu Schjerfbeckin lyijykynällä piirretty Omakuva, 16×14,5 cm. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Omakuva, en face I - teoksen tiedot ja kuva. * Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Omakuva, 1945 - teoksen tiedot ja kuva. Luokka:Helene Schjerfbeckin maalaukset Luokka: Ateneumin kokoelmat
Datame

Datame Oy oli suomalainen Finnet-ryhmän @450-verkon laajakaistaoperaattori. Yhtiö meni konkurssiin 2013, jolloin myös @450-verkko suljettiin Suomessa. Datame Oy:n päätuote oli @450-laajakaista, langaton tietoliikenneyhteys, jonka toiminta-alue kattoi koko Suomen. Datame hankki @450-verkon Digita Oy:ltä 2011. Viime vaiheessa yhteys käytti CDMA-tekniikkaa, jolla yhtiön mukaan pystyttiin saavuttamaan 0,3 – 10M nopeus. Laajakaistayhteyden päätelaitteiksi sopivat nettitikku ja langaton reititin. Puhelinpalveluita Datame Oy tarjosi tytäryhtiönsä Dicame Oy:n kautta. Datame Oy:n omisti 11 Finnet-yhtiötä, jotka olivat PPO-Yhtiöt Oy, Kymen Puhelin Oy, Telekarelia Oy, Pohjois-Hämeen Puhelin Oy, Ikaalisten-Parkanon Puhelin Oy, JAPO (Alajärven Puhelinosuuskunta), Laitilan Puhelin Osk, Härkätien Puhelin Oy, Vakka-Suomen Puhelin Oy, Eurajoen Puhelin Osk ja Keikyän Puhelin Osk. Datame Oy asetettiin konkurssiin 28.11.2013 omistajien hakemuksesta samaan aikaan tytäryhtiö Dicame Oy:n kanssa. Konkurssin syyksi ilmoitettiin muuttunut markkinatilanne ja toimintaympäristö sekä se, etteivät omistajat halunneet antaa lisää pääomaa eikä liiketoimintojen myynti onnistunut.Telekarelia: Datame Oy konkurssiin Julkaistu 28.11.2013 Konkurssin jälkeen @450-laajakaista suljettiin.Viestintävirasto: Datame Oy:n konkurssin myötä 450-verkon laajakaistapalvelut suljetaan Tiedote 11.12.2013 Vuodesta 2014 lähtien Ukkoverkot Oy on tarjonnut entisen @450-verkon taajuudella omia LTE- tekniikalla toteutettuja laajakaistapalvelujaan.http://www.ukkoverkot.fi/liittymat/ ==Lähteet== Luokka:Laajakaista Luokka:Entiset suomalaiset laajakaistaoperaattorit
Stade Olympique de Bellevarde

Stade Olympique de Bellevarde Stade Olympique de Bellevarde 250px|Stade Olympique de Bellevarde 250px|Stade Olympique de Bellevarde Paikkakunta: Val d’Isère, Ranska Talviurheilukeskus: Val d’Isère Ski area Vuori: Rocher de Bellevarde Rinneluokitus: Musta Yläasema: 2 689 m Ala-asema: 1 835 m Korkeusero: 854 m Maksimijyrkkyys: 70 % Hissi Hissi Hissi: L’Olympique Tyyppi: Gondolihissi Kapasiteetti: 2 600 henkilöä/h Ala-asema: 1 835 m Yläasema: 2 689 m Miehet Miehet Syöksylasku Syöksylasku Lähtö: 2 807 m Maali: 1 848 m Korkeusero: 959 m Pituus: 2 988 m Maksimijyrkkyys: 70 % Keskijyrkkyys: 32,1 % Olympiakilpailu: 9.2.1992 MM-kilpailu: 7.2.2009 Super-G Super-G Lähtö: 2 498 m Maali: 1 848 m Korkeusero: 650 m Pituus: 1 770 m Keskijyrkkyys: 36,7 % Olympiakilpailu: 16.2.1992 MM-kilpailu: 4.2.2009 1\. MC-kilpailu: 5.12.1992 Suurpujottelu Suurpujottelu Lähtö: 2 264 m Maali: 1 850 m Korkeusero: 414 m Pituus: 1 121 m Keskijyrkkyys: 36,9 % Olympiakilpailu: 18.2.1992 MM-kilpailu: 13.2.2009 1\. MC-kilpailu: 13.12.2008 Pujottelu Pujottelu Lähtö: 2 057 m Maali: 1 850 m Korkeusero: 207 m Pituus: 560 m Keskijyrkkyys: 37 % MM- kilpailu: 15.2.2009 1\. MC-kilpailu: 6.12.1992 Naiset Naiset Suurpujottelu Suurpujottelu Lähtö: 2 225 m Maali: 1 865 m Korkeusero: 360 m MM-kilpailu: 12.2.2009 Pujottelu Pujottelu Lähtö: 2 032 m Maali: 1 842 m Korkeusero: 190 m MM-kilpailu: 14.2.2009 Stade Olympique de Bellevarde (myös La Face de Bellevarde) on laskettelurinne Val d’Isèressa Ranskassa. Stade Olympique de Bellevarden suunnitteli Bernhard Russi Albertvillen olympialaisiin miesten alppihiihtokilpailuja varten. Rinteessä järjestettiin Albertvillen olympialaisten miesten alppihiihtokilpailut erikoispujottelua lukuun ottamatta ja vuoden 2009 MM-kilpailuiden miesten kilpailut ja naisten tekniikkalajikilpailut. Rinteellä lasketaan myös vuosittain miesten alppihiihdon maailmancupin osakilpailuja. Suurpujottelurinteen nimetyt paikat ovat seuraavat: Passage de la Route, Le Rocher, Slalom Start, Le Stade Olympique ja La Flamme. ==Lähteet== * Val d’Isère Ski area ValdIsere.com * Piste Map – Val d’Isère ValdIsere.com * Val d’Isère La Face de Bellevarde danslestracesdeschampions-eurosport.canalsat.fr * The Bellevarde Face worldcup-ValdIsere.com * History worldcup-ValdIsere.com * Results – Val d’Isère fis-ski.com ===Viitteet=== Luokka:Ranskan laskettelurinteet Luokka:Alppihiihdon maailmancupin rinteet Luokka:Talviolympialaiset 1992 Luokka:Val d’Isère
Arnold Sports Festival

Arnold Sports Festival, aiemmin 'Arnold Classic on vuosittain Ohion osavaltion Columbuksessa järjestettävä neljä päivää kestävä urheilutapahtuma, joka keskittyy erityisesti kehonrakennukseen ja fitness-urheiluun. Tapahtuma on nimetty sen toisen järjestäjän, Arnold Schwarzeneggerin mukaan. == Historia == Arnold Sports Festivalin taustalla on vuonna 1970 Columbuksessa järjestetyt painonnoston maailmanmestaruuskilpailut. Niitä organisoimassa ollut Jim Larimer sai idean järjestää niiden yhteydessä kehonrakennuskilpailun. Kilpailuun osallistui myös nuori itävaltalainen Arnold Schwarzenegger, joka vakuuttui järjestelyistä ja ilmoitti Larimerille haluavansa olla mukana järjestää Columbuksessa kehonrakennuskilpailuja aktiiviuransa jälkeen. Schwarzenegger palasi Columbukseen 1975 ja sopi Larimerin kanssa tulevista kehonrakennuskilpailuista. He järjestivät Columbuksessa vuodesta 1976 alkaen viisi Mr. Olympia -kilpailua ja useita Mr. World- ja Mr. Universe -kilpailuja. Arnold Classic -tapahtuma käynnistyi lopulta vuonna 1989. Tapahtuma alkoi pian kasvaa, ja ensimmäisenä sen yhteyteen lisättiin Fitness Expo, jonka päälavalla esiintyi voimamiehiä, painonnostajia ja kädenvääntökilpailuja. Expon jälkeen ohjelmaan tuli oheistoimintoina erilaisia urheilutapahtumia, joita käydään varsinaisen tapahtumakeskuksen lisäksi Ohion osavaltionyliopiston kampusalueella, Columbuksen keskustassa ja läheisessä jääkiekkohallissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Kotisivut Luokka:Kehonrakennus Luokka:Columbuksen urheilu Luokka:Arnold Schwarzenegger
Pikkulatuskamonarkki

Pikkulatuskamonarkki (Machaerirhynchus flaviventer) on latuskamonarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Pikkulatuskamonarkkia tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Latuskamonarkit
Nurmen lava

Nurmen lava sijaitsee Nurmen kylässä Lempäälässä. Lavan toiminnasta vastaa paikallinen Lions Club Lempäälä. Toimintaa pyöritetään talkoilla, ja tuotto menee paikalliseen hyväntekeväisyyteen. Lavalla on tanssit perjantaisin, ja yleisökeskiarvo on 400 tanssijaa illassa. == Historia == Nurmen lava on Oulun Yliopiston selvityksessä todettu Suomen vanhimmaksi toimivaksi tanssilavaksi. Vuonna 1912 Nurmen VPK rakensi tanssilavan talkoilla. Kun lava oli toiminut vuoden pari, niin seuraavana talvena sen katto romahti. Katto korjattiin ja sen rakenteita vahvistettiin. == Lähteet == Luokka:Lempäälän rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tanssilavat
Puut ja auringonlasku, Hiidenvesi

Puut ja auringonlasku, Hiidenvesi on taiteilija Helene Schjerfbeckin hiili- ja vesivärityö paperille vuodelta 1942. Kooltaan maalaus on 24,5×28,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Nanny ja Yrjö Kauniston lahjoituskokoelmaan vuodelta 2005. Vuonna 1942 Schjerfbeck täytti 80 vuotta. Hän siirtyi helmikuussa 1942 Nummelan Luontolan parantolaan, jossa hän maalasi useita teoksia. Läheinen Hiidenvesi-järvi oli yksi hänen maalausaiheitaan. Puut ja auringonlasku, Hiidenvesi -maalaus on yksi näitä Hiidenvesi-maalauksia, joita aiheen lisäksi yhdistää tumma harmaa väri. Lokakuussa 1942 suomalaissyntyinen Gösta Stenman järjesti Tukholmassa juhlanäyttelyn: Schjerfbeckin Hyllningsutställning, jossa oli esillä luettelon mukaan 110 teosta. Schjerfbeck valittiinkin juhlavuoden kunniaksi Tukholman Vapaiden taiteiden akatemian ulkomaisen luokan jäseneksi. Schjerfbeck itse iloitsi varsinkin siitä, että heidän nimilistassaan oli hänen edellään nimi Pablo Picasso. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Puut ja auringonlasku, Hiidenvesi. Luokka:Ateneumin kokoelmat Luokka: Helene Schjerfbeckin maalaukset
Isolatuskamonarkki

Isolatuskamonarkki (Machaerirhynchus nigripectus) on latuskamonarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Isolatuskamonarkkia tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Latuskamonarkit
Papuannaukuja

Papuannaukuja (Ailuroedus buccoides) on lavastajien heimoon kuuluva varpuslintu. ==Levinneisyys== Papuannaukujaa tavataan Indonesiassa ja Papua- Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu melko yleisestä yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. ==Lähteet== Luokka:Lavastajat (linnut)
Corviglia

Corviglia Corviglia Paikkakunta: Sankt Moritz, Samedan ja Celerina/Schlarigna, Sveitsi Matkailualue: Engadin – St. Moritz Vuoret: Corviglia, Piz Nair, Piz Schlattain, Piz Glüna, Piz dal Büz Yläasema: 3 024 m Ala-asema: 1 736 m Korkeusero: 1 288 m Laskettelurinteet: 33 kpl Laskettelupuistot: 1 kpl Hiihtohissit: 24 kpl Lumetus: Kyllä Corviglia on talviurheilukeskus Sankt Moritzin, Celerina/Schlarignan ja Samedanin kunnissa Sveitsissä. Se kuuluu Engadin – St. Moritz -matkailualueeseen ja on alueen suurin laskettelukeskus. Siellä on järjestetty vuoden 1948 talviolympialaisten alppihiihtokilpailut ja vuosien 1934, 1974, 2003 ja 2017 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut. Corviglian rinteillä lasketaan vuosittain alppihiihdon maailmancupin osakilpailuja. ==Hissit== Corviglian laskettelukeskuksessa on 24 hiihtohissiä, joista kaksi on funikulaaria, kolme gondolihissiä, kaksi 6 hengen tuolihissiä, kahdeksan 4 hengen tuolihissiä, yksi 3 hengen tuolihissi, yksi 2 hengen tuolihissi, kolme ankkurihissiä ja neljä mattohissiä. Nimi Tyyppi Ala-asema Ylä-asema Kapasiteetti Avattu St. Moritz Bad–Signal Gondolihissi 1 778 m 2 130 m 1 190 henk./h 1972 St. Moritz Dorf–Chantarella Funikulaari 1 846 m 2 009 m 1913 Chantarella–Corviglia Funikulaari 2 009 m 2 489 m 2 000 henk./h 1985 Corviglia–Piz Nair Gondolihissi 2 490 m 3 024 m 720 henk./h 2002 Celerina–Marguns Gondolihissi 1 754 m 2 279 m 1 200 henk./h 1991 Suvretta Ankkurihissi 1 936 m 1957 Ponylift Suvretta Mattohissi Suvretta–Randolins 2 hengen tuolihissi 1 936 m 2 212 m 1 200 henk./h 1982 Randolins–Munt da San Murezzan 4 hengen tuolihissi 2 193 m 2 692 m 1 500 henk./h 1994 Ponylift Paradiso Mattohissi 2 193 m Alp Giop 4 hengen tuolihissi 2 130 m 2 689 m 1 500 henk./h 1991 Salastrains 4 hengen tuolihissi 2 035 m 2 689 m 1 500 henk./h 1994 FIS 6 hengen tuolihissi 2 436 m 2 661 m 3 000 henk./h 2002 Ponylift Runzöl Mattohissi 2 492 m Saas Runzöl Ankkurihissi 2 389 m 2 493 m 1 000 henk./h 1974 Marguns–Corviglia 4 hengen tuolihissi 2 274 m 2 504 m 1 800 henk./h 2001 Plateau Nair 4 hengen tuolihissi 2 274 m 2 660 m 2 000 henk./h 2001 Marguns–Trais Fluors 6 hengen tuolihissi 2 279 m 2 756 m 2 800 henk./h 1995 Ponylift Marguns Mattohissi 2 279 m Glüna 4 hengen tuolihissi 2 461 m 2 831 m 2 000 henk./h 1991 Fuorcla Grischa 3 hengen tuolihissi 2 692 m 2 968 m 1 420 henk./h 1987 Lej da la Pêsch 4 hengen tuolihissi 2 747 m 2 967 m 1 500 henk./h 1994 Tschainas 4 hengen tuolihissi 1 737 m 1 919 m 720 henk./h 2005 Provulèr Ankkurihissi 1 737 m ==Rinteet== Corviglian laskettelukeskuksessa on 33 laskettelurinnettä ja laskettelupuisto Corviglia Snowpark. Laskettelurinteitä ovat muun muassa Olympia, Corviglia Run ja Paradiso. ==Lähteet== *Corviglia: Skiing IN ENGADIN ST. MORITZ engadin.stmoritz.ch ===Viitteet=== Luokka:Sveitsin talviurheilukeskukset Luokka:Talviolympialaiset 1948 Luokka:Sankt Moritzin urheilu Luokka:Celerina/Schlarigna Luokka:Samedanin urheilu
Yli-Kurkikoski

Yli-Kurkikoski on koski Iijoessa Pudasjärvellä Pohjois-Pohjanmaalla. Sen putouskorkeus on 8,3 metriä.WSOY Iso tietosanakirja 10, s. 378, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4 == Lähteet == Luokka:Suomen kosket Luokka:Pudasjärven luonto Luokka:Iijoen vesistö
Pioneer Memorial Cemetery

Pioneer Memorial Cemetery on uudisasukkaiden hautausmaa Cincinnatissa Ohiossa. Se sijaitsee Columbia-Tusculumin alueella lähellä Lunkenin lentokenttää. Hautausmaa, jolle on haudattu vapaussodan ja sisällissodan veteraaneja, on Hamiltonin piirikunnan vanhin. Hautausmaalta löydettiin vuonna 1958 metsämaakaudelle ajoitetun intiaanikylän jäänteet, mutta paikalla ei suoritettu kaivauksia. Alue oli hoitamatta vuoteen 1967, jolloin kaupunki aloitti kunnostusprojektin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Find A Grave : Columbia Baptist Church Cemetery Luokka:Cincinnatin rakennukset ja rakennelmat Luokka:National Register of Historic Places -kohteet Ohiossa Luokka:Yhdysvaltain hautausmaat