EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Los Angelesin suuralue

Los Angelesin suuralue () on Yhdysvaltain Kalifornian eteläosissa sijaitseva metropolialue. Asukkaita alueella oli 13 310 447 vuonna 2016. Suuralue on väkiluvultaan Yhdysvaltain toiseksi suurin metropolialue. Siihen kuuluu osittain tai kokonaan Venturan, San Bernandinon, Riversiden, Los Angelesin ja Orangen piirikunnat. Los Angelesin suuralue on väkiluvultaan Yhdysvaltain toiseksi suurin metropolialue New Yorkin metropolialueen jälkeen. Suuralue on myös yksi maailman suurimmista kaupunkialueista. World's Largest Metropolitan Areas, 2012 == Luettelo Los Angelesin suuralueeseen kuuluvista kaupungeista == pienoiskuva|Riverside. Kaupunki Perustettu Väkiluku (2010) Agoura Hills 1982 20 330 Alhambra 1903 83 653 Arcadia 1903 56 364 Artesia 1959 16 522 Avalon 1913 3 728 Azusa 1898 46 361 Baldwin Park 1956 75 390 Bell 1927 35 477 Bell Gardens 1961 42 072 Bellflower 1957 76 616 Beverly Hills 1906 34 109 Bradbury 1957 1 048 Burbank 1911 103 340 Calabasas 1991 23 058 Carson 1968 91 714 Cerritos 1956 49 041 Claremont 1907 34 926 Commerce 1960 12 823 Compton 1888 96 455 Covina 1901 47 796 Cudahy 1960 23 805 Culver City 1917 38 883 Diamond Bar 1989 55 544 Downey 1956 111 772 Duarte 1957 21 321 El Monte 1912 113 475 El Segundo 1917 16 654 Gardena 1930 58 829 Glendale 1906 203 054 Glendora 1911 50 073 Hawaiian Gardens 1964 14 254 Hawthorne 1922 84 293 Hermosa Beach 1907 19 506 Hidden Hills 1961 1 856 Huntington Park 1906 58 114 Industry 1957 219 Inglewood 1908 109 673 Irwindale 1957 1 422 La Cañada Flintridge 1976 20 246 La Habra Heights 1978 5 325 La Mirada 1960 48 527 La Puente 1956 39 816 La Verne 1906 31 063 Lakewood 1954 80 048 Lancaster 1977 160 316 Lawndale 1959 32 769 Lomita 1964 20 256 Long Beach 1897 462 257 Los Angeles 1850 3 792 621 Lynwood 1921 69 772 Malibu 1991 12 645 Manhattan Beach 1912 35 135 Maywood 1924 27 395 Monrovia 1887 36 590 Montebello 1920 62 500 Monterey Park 1916 60 269 Norwalk 1957 105 549 Palmdale 1962 152 750 Palos Verdes Estates 1939 13 438 Paramount 1957 54 098 Pasadena 1886 137 122 Pico Rivera 1958 62 942 Pomona 1888 149 058 Rancho Palos Verdes 1973 41 643 Redondo Beach 1892 66 748 Rolling Hills 1957 1 860 Rolling Hills Estates 1957 8 067 Rosemead 1959 53 764 San Dimas 1960 33 371 San Fernando 1911 23 645 San Gabriel 1913 39 718 San Marino 1913 13 147 Santa Clarita 1987 210 888 Santa Fe Springs 1957 16 223 Santa Monica 1886 89 736 Sierra Madre 1907 10 917 Signal Hill 1924 11 016 South El Monte 1958 20 116 South Gate 1923 94 396 South Pasadena 1888 25 619 Temple City 1960 35 558 Torrance 1921 145 438 Vernon 1905 112 Walnut 1959 29 172 West Covina 1923 106 098 West Hollywood 1984 34 399 Westlake Village 1981 8 270 Whittier 1898 85 331 ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Yhdysvaltain suurkaupunkialueet Luokka:Kalifornian maantiede
Käsisuihku

Käsisuihku eli bideesuihku on WC:n yhteydessä oleva kädessä pidettävä, alapesuun tarkoitettu suihku. Sen tarkoitus on helpottaa sukuelinten ja peräaukon pesemistä. Suihku kytketään erillisellä liittimellä hanan vesijohtoon. Käsisuihkut ovat yleisiä useissa arabimaailman ja Aasian maissa sekä Euroopan maista Suomessa ja Virossa. Vedellä suoritettava pesu on merkittävässä asemassa islamilaisessa käymäläkulttuurissa, mistä syystä käsisuihku on yleinen islaminuskoisilla alueilla. Suomi on harvoja länsimaita, joissa WC-istuimen yhteyteen asennettu käsisuihku on yleistynyt. Monet ulkomaalaiset Suomeen tulijat saattavat aluksi käyttää sitä vain WC:n siivoukseen, mutta totuttuaan sen käyttöön intiimihygieniassa kaipaavat sitä myös muutettuaan Suomesta pois. Ensimmäinen suomalainen käsisuihku oli 1960-luvun lopulla esitelty Oras-hanavalmistajan Bidetta, joka alkoi saada suosiota 1970-luvulla yksiotehanojen yleistyessä – enää ei tarvinnut säätää oikeaa lämpötilaa ja painetta erikseen kylmä- ja lämminvesihanoista. Vuonna 1979 Oras patentoi käsisuihkun ejektorin, liipaisimen, jolla veden virtauksen saa vaihtumaan allashanasta bideesuihkuun tarvitsematta kurotella allashanaan. Käsisuihkun yleistyttyä on suomalaisissa saniteettitiloissa WC-istuin ja käsienpesuallas pyritty sijoittamaan lähekkäin, jotta käsisuihkun käyttö olisi helppoa. == Katso myös == * Bidee (), kiinteä alapesuallas == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Rakennuksen vesi- ja viemärijärjestelmät Luokka:Peseytyminen
Simon Lundmark

Simon Lundmark (s. 8. lokakuuta 2000 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa SHL-seura Linköping HC:ta. Winnipeg Jets varasi Lundmarkin vuoden 2019 varaustilaisuudessa. == Ura == Lundmark debytoi SHL:ssä kaudella 2017–2018 Linköping HC:n paidassa. Seuraavalla kaudella hän jatkoi seurassa ja keräsi 3 syöttöpistettä 28 ottelussa. Lundmark jatkaa Linköping HC:n riveissä myös kaudella 2019–2020. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Winnipeg Jetsin pelaajat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hassan I

Hassan I (1857 – 9. kesäkuuta 1894 Tadla) oli Marokon sulttaani vuosina 1873–1894.Hassan I Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 8.9.2019. Häntä edelsi sulttaanina hänen setänsä Muhammad IV. Hassan I tuli sulttaaniksi 12. syyskuuta 1873. Hän oli vanhoillinen hallitsija, mutta toteutti Marokossa myös uudistuksia. Hän onnistui pitämään Marokon sisäisesti suhteellisen vakaana ja säilyttämään maansa itsenäisyyden. Hassan pyrki hyödyntämään Euroopan suurvaltojen keskinäistä kilpailua, jotta mikään niistä ei pääsisi liittämään Marokkoa valtapiiriinsä. Vuonna 1880 solmittiin Madridin sopimus säätelemään Euroopan maiden etuoikeuksia Marokossa.Nordisk familjebok (1912), s. 1033–1034 Runeberg.org. Viitattu 8.9.2019. Hassan perusti Marokkoon pysyvät asevoimat ja värväsi niiden kouluttajiksi eurooppalaisia palkkasotureita. Hän kävi lähes jatkuvasti sotaa kapinallisia heimoja vastaan. Aiemmin lähes itsenäinen Susin alue alistettiin takaisin sulttaanin alaisuuteen vuonna 1882. Rifin alueen levottomuudet johtivat vuosina 1893–1894 konfliktiin Espanjan kanssa. Hassania seurasivat sulttaaneina vuoron perään hänen kolme poikaansa Abdelaziz, Abdelhafid ja Yusef. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Marokon sulttaanit Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1894 kuolleet
Omistuskirja

Omistuskirja () tarkoittaa henkilölle myönnetyn mitalin tai muun ansio- tai kunniamerkin yhteydessä annettavaa asiakirjaa, johon merkitään tarvittavat tiedot kunnianosoituksen saajasta ja myöntäjästä ja joka toimii kirjallisena todisteena ansiomerkin myöntämisestä.Nykysuomen sanakirja, s.v. ”omistuskirja”. Helsinki 1961. Siihen merkitään ne tiedot, jotka on erikseen määrätty omistuskirjaa koskevassa asetuksessa tai myöntävän järjestön tekemässä päätöksessä. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * . (Katso asetuksen 10 §.) Luokka:Kunniamerkit
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1960

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1960 järjestettiin 2.–3. heinäkuuta Jyväskylässä. ==Yleisen sarjan mitalistit== ===Miehet=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Lauttasaaren Pyrintö 42,0 (SE) Rudolf Walden Pauli Ny Jorma Valkama Börje Strand 2\. Turun Toverit 42,1 Jussi Rintamäki Pentti Rekola Karl Blomqvist Voitto Hellstén 3\. Kokemäen Kova-Väki 43,3 Aarno Salonen Aulis Suominen Matti Hannula Seppo Suutari 4 × 400 m 1\. Turun Toverit 3.21,0 Kalevi Gunn Martti Sirkiä Pentti Rekola Jussi Rintamäki 2\. Helsingin Kisa-Veikot 3.21,4 Pekka Juutilainen Eino Ruuskanen Erkki Taimisto Hannu Ehoniemi 3\. Lahden Urheilijat 3.24,2 Risto Heikkilä Eero Kivelä Aarno Musku Reijo Salonen 4 × 800 m 1\. Kaipolan Vire 7.38,9 Matti Huttunen Esa Laine Sakari Peltoniemi Olavi Salonen 3\. Helsingin Kisa-Veikot 7.48,3 Hannu Ehoniemi Reijo Järvinen Pertti Eräkare Erkki Taimisto 2\. Turun Urheiluliitto 7.39,3 Raimo Tuominen Simo Saloranta Kauko Kontio Olavi Salsola 4 × 1 500 m 1\. Kaipolan Vire 15.45,5 Matti Huttunen Sakari Peltoniemi Esa Laine Olavi Salonen 2\. Turun Urheiluliitto 15.54,7 Matti Nurmi Olavi Salsola Arvo Suominen Simo Saloranta 3\. Porvoon Urheilijat 16.01,0 Jauhikainen Pentti Karvonen Tapani Kurki ===Naiset=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Kouvolan Urheilijat 51,6 Kyllikki Maastola Eeva Haimi Leena Henttonen Leena Vesala 2\. Kankaanpään Urheilijat 51,8 Lahti Eeva-Maija Lindström Sirpa Rajahalme Aulikki Jaakkola 3\. Lappeenrannan Urheilu-Miehet 51,9 Pirkko Ihanainen Hilkka Kivistö Ritva Kokkonen Hokkanen 3 × 800 m 1\. Petäjäveden Petäjäiset 7.32,2 Maija Kiuru Saara Vilén Seija Neuvonen 2\. Kankaanpään Urheilijat 7.37,7 3\. Kouvolan Urheilijat 7.57,9 ==Lähteet== * * Luokka:Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Jyväskylän urheilutapahtumat Luokka:Vuoden 1960 yleisurheilu
Jean Silvandre

Jean Silvandre (27. tammikuuta 1896 Schoelcher, Martinique – 4. helmikuuta 1960 Périers, Manche) oli ranskalainen poliitikko, joka edusti maan kansalliskokouksessa Ranskan Sudania. Silvandren isä oli notaari ja äiti opettaja. Hän suoritti lyseon Fort-de-Francessa ja muutti sen jälkeen Pariisiin. Sydänvikansa takia Silvandre ei joutunut ensimmäiseen maailmansotaan, vaan hänestä tuli virkamies. Vuonna 1916 Silvandre lähetettiin Ranskan Länsi-Afrikkaan, jossa hän työskenteli Ranskan Guineassa, Dahomeyssa, Ylä-Voltassa ja Ranskan Sudanissa. Työnsä ohessa Silvandre suoritti lakimiestutkinnon, erosi virastaan vuonna 1934 ja asettui Dakariin. Ranskan sosialistipuolueeseen SFIO:on kuulunut Silvandre osallistui sosialistijärjestöjen perustamiseen Ranskan Länsi-Afrikassa. Hän oli vuonna 1936 perustetun Senegalin sosialistipuolueen jäsen ja johti länsi- intialaisyhdistyksen toimintaa. Toisen maailmansodan aikana Silvandre kannatti Ranskan Länsi-Afrikan liittymistä Charles de Gaullen Vapaan Ranskan puolelle, minkä johdosta hänet vangittiin vuonna 1941. Myöhemmin hänet lähetettiin solmimaan yhteyksiä vastarintaliikkeeseen Marokossa. Silvandre valittiin Dakarin apulaiskaupunginjohtajaksi vuonna 1945. Hän osallistui Ranskan perustuslakia säätävän kansalliskokouksen vaaleihin SFIO:n ehdokkaana Ranskan Sudanista ja Nigeristä vuosina 1945 ja 1946. Silvandre perusti Fily Dabo Sissokon kanssa Sudanin edistyspuolueen, jonka listalta hänet valittiin Ranskan kansalliskokoukseen Ranskan Sudanista vuosina 1946 ja 1951. Senegalilaisen Lamine Guèyen vaikutuspiiriin kuulunut Silvandre oli aktiivinen kansanedustaja, joka kannatti siirtomaiden ja emämaan läheistä yhteistyötä. Vuoden 1956 kansalliskokousvaaleissa Silvandre yritti luoda ”kolmannen voiman” Sudanin edistyspuolueen ja Sudanin liiton välille. Hänen puolueensa Mouvement socialiste pour la défense des intérêts du Soudan, jonka toinen ehdokas oli Modibo Keïtan kanssa riitautunut Tiémoko Diarra, sai alle neljä prosenttia äänistä. Vuonna 1958 Silvandre liittyi Sudanin liittoon. ==Lähteet== Luokka:Malin historia Luokka:Ranskalaiset poliitikot Luokka:Ranskan Länsi- Afrikka Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Kevin Lasagna

pienoiskuva|Kevin Lasagna vuonna 2017. Kevin Lasagna (s. 10. elokuuta 1992 Suzzara) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Udinesea ja on joukkueen kapteeni. Lasagna aloitti liigauransa alemmilla sarjatasoilla Governolesessa, Cereassa ja Estessa. Vuonna 2014 hän siirtyi Carpiin ja pelasi ensimmäisellä kaudellaan Serie B:ssä 30 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Carpi nousi Serie A:han, jossa Lasagna pelasi 36 ottelua ja teki viisi maalia kaudella 2015–2016. Seuraavalla kaudella joukkue pelasi jälleen Serie B:ssä ja Lasagna teki 42 ottelussaan 14 maalia. Kesäkuussa 2017 hän siirtyi Udineseen. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Serie A:ssa 29 ottelua ja teki niissä 12 maalia. Kaudella 2018–2019 tilastolukemat olivat 36 ottelua ja kuusi maalia. Lasagna pelasi ensimmäiset minuuttinsa Italian maajoukkueessa lokakuussa 2018 Puolaa vastaan. Tämän jälkeen hän on pelannut Portugalia ja Yhdysvaltoja vastaan marraskuussa 2018 sekä Armeniaa vastaan syyskuussa 2019. == Lähteet == Luokka:Italialaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sikurimuseo

Sikurimuseo on tehdasmiljöö Pietarsaaressa Alholman kaupunginosassa. Sikurimuseo on Suomen ainoa säilynyt sikuritehdas. Alueella on tehtaan lisäksi sikurimestarin talo, kesäkonttori ja makasiini. Tontti rekisteröitiin teollisuustontiksi vuonna 1941 pinta-alalla 12 009 m². Vuonna 2010 hyväksytyn asemakaavan mukaan tontti on kulttuurihistoriallisesti arvokkaana suojellun rakennusryhmän korttelialue (SR). Tehdasrakennus on merkitty teollisuushistorialliseksi museorakennukseksi (tm). Suojelu käsittää rakennusten ulkoasun, tm-merkinnällä osoitetun rakennuksen osalta lisäksi sisätilat irtaimistoineen, ulkoalueiden rakennelmat, pihajärjestelyt, kasvillisuuden ja puuston. ==Historia== Wilhelm Schauman aloitti vuonna 1883 sikurin valmistuksen pienessä leivintuvassa Pietarsaaren keskustassa. Kysynnän kasvaessa 1800-luvun lopulla Schauman ryhtyi laajentamaan toimintaa ja rakennutti tehtaan. Schaumanin tehtaasta kasvoi muutamassa vuodessa Suomen suurin sikurinvalmistaja, ja se tuotti kaksi kolmasosaa Suomen sikurista. Vuonna 1892 tehdas tuhoutui tulipalossa. Saman vuoden syksyllä alettiin rakentaa uutta tehdasta Alholmaan. Tuotteita myytiin koko Suomessa. Uusi tehdas valmistui tammikuussa 1893. Tehtaan käyttövoimana oli 14 hevosvoiman höyrykone.Sipilä 2007, s. 85 Suurimmillaan tehdas oli vuonna 1903, jolloin se työllisti 60 työntekijää ja tuotti 1 400 tonnia sikuria. Useimmat tehtaan koneet ovat säilyneet. Paahtouunit ovat edelleen jäljellä paahtohuoneessa. Sikuri jauhettiin ja pakattiin koneiden avulla. Oikean värin ja maun saamiseksi sikuripakkauksia säilytettiin kaksi päivää kosteassa 60 °C:n höyryhuoneessa. Tehdas oli osa Wilh. Schauman Oy:tä vuoteen 1938 asti, jolloin se muutettiin Wilh. Schaumanin Sikuri Oy -nimiseksi erilliseksi yhtiöksi. Gustav Schütt toimi vuoteen 1953 asti hallituksen puheenjohtajana ja toimitusjohtajana ja hänen jälkeensä perustajan pojanpoika Wilhelm Schauman.Sipilä 2007, s. 87 1950-luvulla sikurin menekin laskettua tehtaassa yritettiin kehitellä uusia tuotteita ja alettiin muun muassa valmistaa paahdettuja suolapähkinöitä. Paahdetut suolapähkinät eivät kuitenkaan olleet kannattavia. 1960-luvulta 1980-luvulle tehtaassa valmistettiin lastuvillaa. Vuonna 1980 tehtaan nimi muutettiin Oy Botnia Ab:ksi ja vuonna 1985 Oy BS Finance Ab:ksi. 1995 se sulautettiin Oy Wictoria Ab -nimiseen arvopaperikauppaa käyvään yhtiöön. Museon höyryhuoneista toinen on kunnostettu taidegalleriaksi. Museossa ja sen pihapiirissä on järjestetty myös teatteresityksiä ja konsertteja. Jaakon päivillä heinäkuussa museolla pidetään sikurisunnuntai. Sikurimuseo oli avoinna yleisölle vuodesta 1985 ja suljettiin kesällä 2017. ==Lähteet== * Sipilä, Jorma: Yhä jalompaa kahvi-juomaa!: Suomen kahvi- ja vastikepaahtimot sekä sikuritehtaat . Edita, 2007 === Viitteet === Luokka:Pietarsaaren kulttuuri Luokka:Suomen museot Luokka:Pietarsaaren nähtävyydet
Runebergin tupa

Runebergin tupa on Johan Ludvig Runebergin lapsuudenkoti Pietarsaaressa Itälän kaupunginosassa. Johan Ludvigin isä ja eno Mathias Mattsson Malm rakensivat Runebergin tuvan vuonna 1811 kalastus- ja metsästysmajaksi. Runebergin tupa on Pietarsaaren ensimmäinen suojeltu rakennusmuistomerkki.Toivanen, Finnäs, Hoffman 2002, s. 63 Tupa mainitaan Zachris Topeliuksen teoksessa Finland framställdt i teckningar. Yksi teoksen kuvista esittää Runebergin tupaa.Toivanen, Finnäs, Hoffman 2002, s. 63-64 Tupa alkoi rapistua Johan Ludvigin isän kuoleman jälkeen, mutta tupa korjattiin ja luovutettiin Runebergin perheelle vuonna 1851. Tupa korjattiin uudelleen 1880-luvulla. Runeberg oli jo elinaikanaan saanut suurta arvostusta ja hänen lapsuuden maisemiinsa tehtiin matkoja jo 1880-luvulla. Tupa on Pietarsaaren vanhimpia matkailunähtävyyksiä. Vuonna 1904 tupa, ja sen läheisyydessä ollut vahtimestarintupa siirtyivät Pietarsaaren historiallisetnografisen museon hoidettavaksi.Toivanen, Finnäs, Hoffman 2002, s. 64 Pietarsaaren kaupunki osti Runebergin tuvan vuonna 1911. == Lähteet == * Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman: Pietarsaaren historia osa IV. Pietarsaaren kaupunki, 2002 === Viitteet === Luokka:Pietarsaaren rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Abdelaziz (Marokon sulttaani)

Abdelaziz (myös Abd al-Aziz tai Abdul Aziz; 24. helmikuuta 1878 – 10. kesäkuuta 1943 Tanger)Abd al-Aziz Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 8.9.2019. oli Marokon sulttaani vuosina 1894–1908. Hänen valtakautensa lopulla Ranskan vaikutusvalta ja sotilaallinen läsnäolo Marokossa voimistuivat, mikä johti Marokon sotaan. Abdelaziz joutui veljensä Abdelhafidin syrjäyttämäksi. Abdelaziz tuli sulttaaniksi isänsä Hassan I:n kuoltua, mutta hänen alaikäisyytensä vuoksi todellista valtaa käytti aluksi suurvisiiri Ba Ahmed (tunnettu myös nimellä Ahmad ibn Musa). Abdelaziz ryhtyi hallitsemaan itse Ba Ahmedin kuoltua vuonna 1900. Näihin aikoihin sekä Marokon sisäiset uudistuspaineet että Euroopan suurvaltojen muodostama uhka olivat kasvamassa.Edmund Burke III: Abd al-Aziz ibn al-Hassan Encyclopedia of the Modern Middle East and North Africa (2004), Encyclopedia.com. Viitattu 8.9.2019. Abdelaziz yritti uudistaa Marokon verotusta eurooppalaisten esikuvien mukaisesti, mutta hanke epäonnistui uudenaikaisen hallinnon puuttumisen vuoksi. Eurooppalaisten liikemiesten ja keinottelijoiden vaikutusvalta Marokon talouselämässä lisääntyi. Samaan aikaan Ranska valtasi kiistanalaisia alueita Marokon ja Algerian rajaseudulla. Eri puolilla Marokkoa puhkesi kapinoita, joista suurin oli vuonna 1902 alkanut Bou Hamaran johtama kapina. Abdelazizin valtakaudelle osui vuosina 1905–1906 ensimmäinen Marokon kriisi. Ison-Britannian, Italian ja Espanjan luovuttua vuonna 1904 eduistaan Marokossa Ranska sai hallitsevan otteen maan taloudesta ja yritti sanella päätöksentekoa, joten Abdelaziz houkutteli vuonna 1905 Saksan puuttumaan asiaan diplomaattisella väliintulolla. Vuoden 1906 Algecirasin konferenssissa muut suurvallat eivät kuitenkaan tukeneet Saksaa, joten pääosa Ranskan vaatimuksista vahvistettiin. Kun Abdelaziz taipui allekirjoittamaan Marokon suvereeniutta kaventaneen Algecirasin sopimuksen, hän menetti kokonaan Marokon eliitin luottamuksen. Suojellakseen kansalaisiaan Ranska lähetti seuraavana vuonna miehitysjoukkoja Oujdaan ja Casablancaan. Elokuussa 1907 Marrakechin kuvernöörinä toiminut Abdelazizin vanhempi veli Abdelhafid nousi aseelliseen kapinaan. Ranskalaisten tuesta huolimatta sulttaanin joukot kärsivät lopulta tappion kapinallisille ratkaisevassa taistelussa 19. elokuuta 1908. Abdelaziz luopui kruunusta Abdelhafidin hyväksi kaksi päivää myöhemmin. Abdelaziz vietti loppuelämänsä Tangerissa. Myös hänen toinen veljensä Yusef toimi myöhemmin sulttaanina. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Marokon sulttaanit Luokka:Vuonna 1878 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Herrfors

Oy Herrfors Ab on Katternö-konserniin kuuluva energiayhtiö Pietarsaaren seudulla. ==Historia== Vuonna 1900 Pietarsaaren kaupungille tarjottiin ostettavaksi Långforsin koskea Ähtävänjoen varrella. Kaupunki piti pyyntihintaa liian korkeana ja päätti sen sijaan panostaa kaupunkialueella sijaitsevaan puu- ja kivihiilivoimalaan. Kaksi maanviljelijää alkoivat tuottamaan sähkövirtaa Ähtävänjoen vedestä. Vuosisadanvaihteen jälkeen he asensivat generaattorin myllyyn Kållfors-koskella, noin kaksi kilometriä Långforsista alajuoksulle päin. Vuonna 1907 Herrfors-kosken äärellä sijainneeseen puuhiomoon hankittiin sähkögeneraattori. Sähköjohdot tehtaan lisäksi vedettiin kestikievariin, Kolpin kouluun ja muutamaan lähialueen taloon. Vuonna 1921 sekä Herrforsiin että Långforsiin avattiin voimalat. Kållby Kvarn & Kraftcentral Abn rakennuttama Långforsin voimala alkoi toimittaa sähkövirtaa Lepplaxiin, Kruunupyyhyn ja myöhemmin Kokkolaan. Yritysfuusion myötä vuonna 1963 Oy Herrfors Ab sai omistukseensa Herrforsin ja Långforsin voimalat. Oy Katternö Ab osti Oy Herrfors Ab:n vuonna 1976. Nykyisin Oy Herrfors Ab hoitaa kaiken sähkön- ja kaukolämmönjakelun Katternö- konsernin asiakkaille. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset energiayhtiöt Luokka:Pietarsaarelaiset yritykset
Aslak Paltto

Aslak Paltto (Hánno Heaika Ásllat) on Yleisradion saamenkielisen toimituksen toimittaja. Paltto on suorittanut alkuperäiskansojen journalismiohjelman maisterin tutkinnon (Sámi journalistihka mastergráda álgoálbmot perspektiivvas) Saamelaisessa korkeakoulussa Koutokeinossa. Paltto on Poromiehen silmin -dokumentin tekijä. == Lähteet == Luokka:Ylen toimittajat Luokka:Saamelaiset henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Sursingar

Sursingar on Pohjois-Intian musiikin meditatiivisessa dhrupad-tyylissä käytetty soitin. Sillä on otenauhaton metallinen otelauta, kuten sarodilla, ja suuri, tasainen kalebassista tehty runko surbaharin puisella yläosalla.India Instruments: Sursringar / Sursingar Naba Kumar Kanji Sursingar kehitettiin 1800-luvulla vanhemman dhrupad rababin pohjalta. Se poistui muodista 1900-luvun puoleenväliin mennessä. Sursingar on todennäköisesti alkuperäinen nimi, peräisin hindin ja urdun kielistä. Jotkut kirjoittajat, kuten Rabindranath Tagore ovat käyttäneet sanskritiksi käännettyä muotoa sura srngara tai osittain sanskritiksi käännettyä versiota sursrngar. Nimi on tullut kansanomaisesti äännetyistä sanskritin sanoista svara srngara, jotka tarkoittavat "nuottien koristetta". Inayat Khan viittasi soittimeen nimellä sursanghar teoksessaan Minqar musiqar (1912). Samanlainen, mutta pienempi soitin on New Yorkin Metropolitan-museossa nimellä sursanga.Allyn Miner: Sitar and Sarod in the 18th and 19th Centuries (2004), s. 69 Sursingarin keksijäksi on nimetty muusikko Pyar Khan. Soitin on sarodia suurempi ja sillä on sitä syvempi ääni. Se edelsi sarodin kehittymistä. Sursingarin kielet ovat teräksestä ja pronssista valmistettuja. Neljän varsinaisen soittokielen lisäksi soittimessa on neljä rytmikieltä (chikari). Kaikukoppia on kaksi. Parannukset aiempiin soittimiin vaikuttivat sursingarin resonoivuuteen ja näkyivät sen suosiossa.Indian Music School: Sursingar Sursingaria tuetaan vasemmalla olkapäällä samoin kuin veenaa, ja sitä voidaan soittaa plektralla, mutta joskus myös jousella. Tunnettuihin soittajiin ovat kuuluneet Allauddin Khan ja Radhika Mohan Maitra. == Lähteet == Luokka:Kielisoittimet Luokka:Intialaiset soittimet
Anni-Saara Paltto

Anni-Saara Paltto on suomensaamelainen Yleisradion saamenkielisen toimituksen Yle Sápmin toimittaja. Paltto on opiskellut alkuperäiskansojen journalismiohjelmassa (Sámi journalistihka mastergráda álgoálbmot perspektiivvas) Saamelaisessa korkeakoulussa Koutokeinossa. == Lähteet == Luokka:Ylen toimittajat Luokka:Saamelaiset henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Jeffersonin piirikunta (Colorado)

Jeffersonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 582 910 vuonna 2020 ja sen pinta-ala on 2 005 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on Goldenin kaupunki. Piirikunta kuuluu Denverin metropolialueeseen. == Väestö == Piirikunnan asukkaista 78,2 prosenttia on valkoisia, 15,4 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 2,81 prosenttia aasialaisia. 96,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 40,4 vuotta. ==Kuvia piirikunnasta== Tiedosto:JeffersonCountyCO Courthouse 01Oct2017.jpg|Piirikunnan oikeustalo. Tiedosto:Long Scraggy Peak.JPG|Long Scraggy Peak. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Coloradon piirikunnat
Outi Paadar

Outi Paadar (Olát Kirstte Outi) on suomensaamelainen toimittaja, kääntäjä ja tulkki. Paadar toimii Lapin Kansan saamenkielisen uutistoimituksen tuottajana. Paadar on aiemmin toiminut saamelaiskäräjien kieliasiainsihteerinä, Saamelaisalueen koulutuskeskuksen projekteissa ja Saamelaisen korkeakoulun tiedotuskonsulenttina. Paadar oli Yleisradion saamenkielisen toimituksen Yle Sápmin määräaikainen toimittaja vuonna 2019. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Ylen toimittajat Luokka:Suomalaiset kielenkääntäjät Luokka:Saamelaiset henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Viljami Haavisto

Viljami Valdemar Haavisto (s. 23. lokakuuta 1996 Forssa) on suomalainen toimittaja ja poliitikko. Haavisto toimi kristillisdemokraattien 2. varapuheenjohtajana vuosina 2019–2021. Haavisto valittiin vuonna 2019 Suomen kristillisdemokraattien 2. varapuheenjohtajaksi puolueen 33. puoluekokouksessa Oulussa. Haavisto on lisäksi toiminut vuodesta 2018 KD Nuorten pääsihteerinä kesäkuuhun 2021. Viljami Haavisto toimi vuonna 2018 vuodesta 1853 asti ilmestyneen Teologian Ylioppilaiden Kyyhkynen-lehden päätoimittajana. Nykyisin Haavisto päätoimittaa KD Nuorten Arvosana-lehteä, jonka uudelleenjulkaisuun hän oli myötävaikuttamassa vuonna 2019. Haavisto on myös julkaissut runokirjan Kesäyö ja muita runoja vuonna 2015 ja hänen yhdessä Annika Lyytikäisen kanssa kirjoittamansa teos Voiko lailla rakastaa? ilmestyy myöhemmin vuonna 2021. Viljami Haavisto tuottaa myös suosittua Uskonnon pitkä oppimäärä -podcastia. Haavisto on opiskellut teologiaa Helsingin yliopistossa vuodesta 2016 sekä klassillista filologiaa Turun yliopistossa vuodesta 2019. == Lähteet == Luokka:Suomen Kristillisdemokraattien poliitikot Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Yehud

Yehud () on kaupunki Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Paikan nimi Yehud (Jehud) mainitaan jo Raamatussa ja ennen nykyisen kaupungin perustamista paikalla sijaitsi arabien asuttama kylä. Ensimmäiset juutalaiset siirtolaiset asettuivat paikalle vuonna 1948. Vuoden 2017 lopussa Yehudin asukasluku oli 29 689\. ==Maantiede== Yehud sijaitsee Israelin keskiosassa noin 12 kilometriä Tel Avivin kaupungista itään. ==Historia== Paikannimi Yehud (Jehud) esiintyy Raamatussa ja se mainitaan Joosuan kirjassa Danin heimon alueeseen kuuluvana asutuskeskuksena. Paikalta on löydetty arkeologisissa tutkimuksissa jäänteitä vanhoista rakennuksista ja haudoista. Myöhemmin paikka tunnettiin arabien asuttamana kylänä nimeltä Yahdiyya. Israelin asevoimat valtasivat alueen Israelin itsenäisyyssodan aikana heinäkuussa 1948 ja paikalla olleen kylän arabiasukkaat pakenivat kodeistaan. Saman vuoden lopussa paikalle alkoi asettua juutalaisia siirtolaisia. Alun perin siirtolaiset keskittyivät maatalouteen, mutta sittemmin alue on teollistunut ja kaupungistunut. Yehudista tuli oma kuntansa vuonna 1951 ja hallinnollinen kaupunkinsa vuonna 1955. ==Talous== Uehudissa sijaitsevan teollisuuden eri haaroihin lukeutuvat esimerkiksi autoteollisuus, tekstiiliteollisuus ja elintarviketeollisuus. Paikallisen teollisuuden ohella monet paikalliset käyvät töissä muualla Tel Avivin metropolialueella. Kaupunki on myös läheisten pienempien asutuskeskusten kaupan keskus. Kaupungissa on myös esimerkiksi SpaceIL- järjestön avaruuslaukaisujen ohjaamo. ==Väestö== Yehudin asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 29 689. Vuonna 1950 vastaava lukema oli 3 200, vuonna 1970 8 600 ja vuonna 2002 22 000. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Israelin kaupungit
Yavne

Yavne () on kaupunki Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Vuoden 2017 lopussa sen asukasluku oli 45 483\. ==Maantiede== Yavne sijaitsee Israelin keskiosassa noin kahdeksan kilometrin päässä Rehovotin kaupungista lounaaseen. ==Historia== Nykyisen Yavnen historiallinen paikannimi oli Jabneh ja ennen nykyisen kaupungin perustamista paikalla sijaitsi Yibn-niminen arabien asuttama kylä. Vuonna 1947 kylän asukasluku oli noin 4 000\. Paikalliset arabit kasvattivat esimerkiksi viljaa ja sitrushedelmiä. Juutalaisten aseellisen järjestön Haganan joukot valtasivat arabien asuttaman kylän Israelin itsenäisyyssodan aikana toukokuussa 1948. Kylän valtaus pysäytti Egyptin armeijan joukkojen etenemisen alueelle, mikä olisi uhannut Jaffaa ja Tel Avivia. Ensimmäiset juutalaiset siirtolaiset asettuivat alueelle vuoden 1948 lopulla ja seuraavan vuoden puolella paikan viereen perustettiin useita mošavia. Olot olivat aluksi varsin alkeelliset. Ajan myötä alue kuitenkin teollistui ja kaupungistui. Hallinnollisesti Yavnesta tehtiin oma kaupunkinsa vuonna 1986. ==Väestö== Yavnen asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 45 483. Vuonna 1953 vastaava luku oli 1 600, vuonna 1970 10 100 ja vuonna 2002 31 700. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Israelin kaupungit
Alexei Panshin

Alexei Panshin (14. elokuuta 1940 Lansing, Michigan – 21. elokuuta 2022 Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hänen teoksensa Rite of Passage voitti parhaan romaanin Nebula-palkinnon 1968. Panshinin yhdessä vaimonsa Cory Panshinin kanssa kirjoittama arvostettu tieteiskirjallisuuden tutkimus The World Beyond the Hill palkittiin Locus-palkinnolla ja parhaan tietokirjan Hugo-palkinnolla 1990. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Hugo-palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Ratapölkkysienet

Ratapölkkysienet (Neolentinus) on helttasienisuku, johon kuuluu esimerkiksi ratapölkkysieni. Suvulle on ominaista, että sen lajit kasvavat puusta. Suvun lajeja kasvaa Australiassa, Pohjois-Amerikassa sekä Euroopassa. Ratapölkkysienten sukuun kuuluu 10 lajia. ==Lähteet== Luokka:Gloeophyllaceae
Alahis

Alahis oli vallananastaja ja lyhyen aikaa langobardien kuningas vuosina 688–689. Alahis oli Brescian herttua, joka kapinoi kuningas Perctaritia vastaan. Kapina epäonnistui, ja Perctarit vangitsi Alahisin, mutta armahti hänet lopulta. Alahis ryhtyi uuteen kapinaan vuonna 688, kun Perctaritin poika Cunincpert oli noussut kuninkaaksi. Tällä kertaa kapina onnistui, ja Alahis karkotti Cunincpertin Comojärven saarella sijainneeseen linnaan. Alahisin lyhyt valtakausi oli kuitenkin raskas ja tyrannimainen, ja hän menetti kansan tuen. Cunincpert palasi Piemonten joukkojen tukemana ja löi Alahisin ja venetsialaiset Lodin lähistöllä. Alahis sai taistelussa surmansa. == Lähteet == Luokka:Langobardien kuninkaat Luokka:600-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 689 kuolleet
Hauklampi (Espoo, Nuuksio)

Hauklampi on vajaan kolmen hehtaarin laajuinen järvi luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Nuuksiossa. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee Hauklammen länsipuolella ja Velskolan Pitkäjärvi itäpuolella. Hauklampi sijaitsee kumpaistakin huomattavasti korkeammalla. Hauklammen pohjoispuolella on järvien rypäs, johon kuuluvat muun muassa Urja, Kattilajärvi ja Vääräjärvi.Hauklampi Espoon karttapalvelussa Läntisellä Uudellamaalla on seitsemän yli hehtaarin laajuista Hauklampea. Espoossa on Nuuksion Hauklammen ohella Velskolan Hauklampi ja Lahnuksen Hauklampi. Lohjalla on kaksi Hauklampea, Kirkkonummella on yksi ja Vihdissä niin ikään yksi. == Lähteet == Luokka:Espoon järvet Luokka:Nuuksio Luokka:Vantaanjoen vesistö
Hauklampi (Espoo, Velskola)

Hauklampi on vajaan kolmen hehtaarin laajuinen järvi luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Velskolassa. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee Hauklammen lounaispuolella ja Velskolan Pitkäjärvi kaakkoispuolella. Hauklampi sijaitsee kumpaistakin huomattavasti korkeammalla. Hauklammen eteläpuolella on järvien rypäs, johon kuuluvat muun muassa Urja, Kattilajärvi ja Vääräjärvi. Hauklammen pohjoispuolella on Saarijärvi.Hauklampi Espoon karttapalvelussa Läntisellä Uudellamaalla on seitsemän yli hehtaarin laajuista Hauklampea. Espoossa on Velskolan Hauklammen ohella Nuuksion Hauklampi ja Lahnuksen Hauklampi. Lohjalla on kaksi Hauklampea, Kirkkonummella on yksi ja Vihdissä niin ikään yksi. == Lähteet == Luokka:Espoon järvet Luokka:Velskola Luokka:Vantaanjoen vesistö
Live in Finland (kirja)

Live in Finland - kansainvälistä keikkahistoriaa Suomessa 1955–1979 on Mikael Huhtamäen kirjoittama vuonna 2013 ilmestynyt kirja. Teos käsittelee vuosina 1955–1979 Suomessa esiintyneiden ulkomaisten rockyhtyeiden ja -artistien konsertteja, niiden pitopaikkoja ja ajankohtia. Teoksessa kerrotaan konserttien lisäksi artisteille sattuneista tapahtumista konserttisalien ulkopuolella. Kirjan pääpaino on pop- ja rock-yhtyeissä ja -artisteissa. Kirjassa kerrotaan muun muassa Jimi Hendrixin, The Rolling Stonesin, Led Zeppelinin, Deep Purplen, The Whon, Creamin, Jethro Tullin, Procol Harumin, Paul McCartneyn, The Animalsin, The Beach Boysin, Fleetwood Macin, John Mayallin, Johnny Winterin, Tom Waitsin, Uriah Heepin, Queenin, David Bowien, ABBAn, Ramonesin, The Clashin, Judas Priestin, AC/DCn ja Motörheadin Suomen- vierailuista. Tarkempaan käsittelyyn on otettu 20 historiallisinta konserttia, kirjan lopussa olevassa top 500-listauksessa luetellaan 500 konsertin otos kaikista Suomessa valittuna ajanjaksona järjestetyistä konserteista. Kirjaan käytetty lähdemateriaali koostuu lehtiartikkeleiden ja mikrofilmien lisäksi haastattelujen ja sähköpostien avulla vuosina 2008–2012 kerätyistä konserttiyleisön muistoista. Vuonna 2020 kirjalle julkaistiin jatko-osa Scream for me Finland! - Kansainvälistä hevikeikkahistoriaa 1980-luvun Suomessa. == Lähteet == Luokka:Kirjat musiikista Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2013 kirjat
Kivilampi (Espoo)

Kivilampi on noin kuuden ja puolen hehtaarin laajuinen järvi Espoon ja Kirkkonummen rajalla. Suurin osa järvestä sijaitsee Espoon puolella. Virallisen kaupunginosajaon mukaan Kivilampi sijaitsee Espoon osalta Siikajärven kaupunginosassa. Kivilampi kuuluu Mankinjoen valuma-alueeseen, joka on osa Suomenlahden rannikkoalueen päävesistöä. Mankinjoki johtaa Kivilammesta useiden pienten järvien kautta Espoonlahden merialueen pohjukkaan. Kivilammen lähimpiä naapurijärviä ovat Vuohilampi idässä ja Pitkänen etelässä. Edellisiä kauempana idässä sijaitsee Nuuksion Pitkäjärvi ja etelässä Loojärvi. Pohjoisessa sijaitsee Siikajärvi.Kivilampi Espoon karttapalvelussa Vuonna 2013 tehtiin tutkimus, jonka mukaan Kivilammen vesi on hygieenisesti laadukasta uimavettä. Kivilammen rehevyystaso on alhainen ja järvi on hieman karumpi kuin Vuohilampi. Kivilammen rannoilla on pientaloasutusta. Turunväylä kulkee Kivilammen eteläpuolitse. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Paikkatietoalusta.fi: Kivilampi Luokka:Espoon järvet Luokka:Kirkkonummen järvet Luokka:Mankinjoen vesistö Luokka:Siikajärvi
Pitkänen (Espoo)

Pitkänen on runsaan kahden hehtaarin laajuinen järvi läntisessä Espoossa Kirkkonummen rajan tuntumassa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan Pitkänen sijaitsee Siikajärven kaupunginosassa. Pitkänen kuuluu Mankinjoen valuma- alueeseen, joka on osa Suomenlahden rannikkoalueen päävesistöä. Mankinjoki johtaa Pitkäsestä useiden pienten järvien kautta Espoonlahden merialueen pohjukkaan. Kivilammen lähimpiä naapurijärviä ovat Vuohilampi koillisessa ja Kivilampi pohjoisessa. Edellisiä kauempana idässä sijaitsee Nuuksion Pitkäjärvi ja etelässä Loojärvi. Pohjoisessa sijaitsee Siikajärvi.Pitkänen Espoon karttapalvelussa Pitkäsen, Vuohilammen ja Kivilammen välisellä kannaksella on Kolmirannan pientaloalue. Pitkäsen pinta on noin kuusitoista metriä Vuohilammen pintaa alempana. Turunväylä kulkee aivan Pitkäsen etelärannan tuntumassa; Turunväylän toisella puolen on Kirkkonummen Hauklampi. Pitkänen on hyvin matala. Vuonna 2013 sen vesi todettiin hygieenisesti hyvälaatuiseksi uimavedeksi. Pitkänen (81.057.1.017) kuuluu Mankinjoen valuma- alueeseen (81.057), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Suomenlahden rannikkoalueen (81) päävesistössä. Pitkänen on Mankinjoen valuma-alueen keskiosan vakavesiä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Paikkatietoalusta.fi: Pitkänen Luokka:Espoon järvet Luokka:Mankinjoen vesistö Luokka:Siikajärvi
Rockin korkeat korot

Rockin korkeat korot on Arja Ahon ja Anne Taskisen kirjoittama vuonna 2003 ilmestynyt kirja. Teoksessa esitellään Suomessa julkisesti rock-musiikkia esittäneet naiset ja tyttöbändit 1950-luvulta 2000-luvun alkupuolelle. Tekijät haastattelivat kirjaa varten lähes 100 artistia vuosina 2002 ja 2003. Kirja on osa Rockin Korkeat Korot -konseptia, joka sai alkunsa 1990-luvun lopussa, kun tekijät miettivät, miksi Suomi-rockissa on niin vähän naisia. Konseptiin sisältyi kirjan lisäksi konsertteja, 3-osainen tv-sarja sekä kokoelma-albumi. == Lähteet == Luokka:Kirjat musiikista Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Vuoden 2003 kirjat
Minami-Shimabara

Minami-Shimabara (, ’Etelä-Shimabara’) on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Nagasakin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Shimabaran niemimaalla Ariakenmeren rannikolla. Ariakenmeren toisella puolella sijaitsevat Kumamoton prefektuurin Amakusasaaret. Kaupungin pohjoispuolella kohoaa puolestaan Unzenvuori. Minami-Shimabarassa on 45 447 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 170,11 neliökilometriä. 1500-luvulla nykyisen Minami-Shimabaran alueella sijaitseva Kuchinotsu kasvoi Arima-klaanin hallinnassa eurooppalaisten kanssa käydyn Nanban-kaupan satamana. Alueelle tuli myös kristittyjä lähetyssaarnaajia ja kristinusko levisi koko Shimabaran niemimaan alueelle. Paikalliset nousivat Tokugawa-sotilashallintoa vastaan vuosien 1637–1638 Shimabaran kapinassa, jonka merkittävimpänä tapahtumapaikkana tunnetaan Haran linna. Se otettiin vuonna 2018 Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta ”Nagasakin alueen kätketyt kristinuskon sijaintipaikat”. Kun sotilashallinto oli tuhonnut kapinan, alue asutettiin uudelleen muun muassa Kyūshūn muiden osien ja Shōdoshiman saaren asukkailla. Minami-Shimabaran kaupunki muodostettiin vuonna 2006, kun kahdeksan Shimabaran niemimaan eteläosan maaseutukaupunkia, Kazusa, Kuchinotsu, Minami-Arima, Kita-Arima, Nishi-Arie, Arie, Futsu ja Fukae, liitettiin yhteen. Merkittäviä elinkeinoja ovat muun muassa riisin, tupakan ja hedelmien viljely, merilevän keruu ja maidontuotanto. == Kuvia == Tiedosto:日野江城1.JPG|Hinoen linnan rauniot Tiedosto:加津佐 - panoramio.jpg|Kazusan kylä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Nagasakin prefektuurin kaupungit
Vähä Majalampi

Vähä Majalampi () on runsaan viiden hehtaarin laajuinen järvi Pohjois-Espoossa lähellä Vihdin rajaa. Se sijaitsee Nuuksion järviylängön pohjoisella reunalla. Virallisen kaupunginosajaon mukaan Vähä Majalampi sijaitsee harvaanasutussa Lakistossa. Vähä Majalammen pohjoisia naapurijärviä ovat Mylly-Majalampi ja Majalampi. Etelän suunnalla on muun muassa Väärä-Musta, Saarijärvi ja Tuhkuri.Vähä Majalampi Espoon karttapalvelussa Vähä Majalampea ympäröi Rinnekodin luonnonsuojelualue. Alueella kasvaa kuusivoittoista kangasmetsää ja paikka paikoin järeitä haapoja. Alueen liito-oravakanta on elinvoimainen. Vähä Majalammen länsipuolisella rämeellä on aikoinaan harjoitettu pienimuotoista turvetuotantoa. Vähä Majalammen pinnankorkeus on sama kuin Mylly-Majalammen. Majalammen pinta on puolestaan 0,2 metriä alempana. Vähä Majalammen eteläpuolinen maasto on paikoitellen yli sadan metrin korkeudella merenpinnasta. Alueella sijaitsee myös pieni Kalatoin-lampi, jonka pinnankorkeus on liki 90 metriä. == Lähteet == Luokka:Espoon järvet Luokka:Vantaanjoen vesistö Luokka:Lakisto
Vuohenkääpä

Vuohenkääpä (Albatrellus subrubescens) on lampaankääpien sukuun kuuluva kääpälaji. Se muistuttaa huomattavasti typäskääpää sekä herkullista lampaankääpää. Sen lakki on kuitenkin punertavampi kuin lampaankäävällä, mutta ei kuitenkaan saman verran kuin typäskäävällä. Laji on huonosti tunnettu. Sieniatlas: Vuohenkääpä (Albatrellus subrubescens) Laji.fi: Vuohenkääpä (Albatrellus subrubescens) Hyvänä erotuksena lampaankääpään ja karitsankääpään on kolhiintuneuden kohtien värimuutos, joka vuohenkäävällä ei ole keltainen vaan oranssinruskea. Lisäksi vuohenkäävän suomukuviossa ja jalassa on violetinruskeaa. == Kasvupaikka == Vuohenkääpä kasvaa mäntyvaltaisissa metsissä toisin kuin muut Albatrellus-suvun lajit. == Lähteet == Luokka:Russulales Luokka:Käävät Luokka:Suomalaiset ruokasienet
Gregory Benford

Gregory Benford (s. 30. tammikuuta 1941 Mobile, Alabama, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija ja astrofyysikko. Benfordin merkittävimpiä teoksia ovat muun muassa Galactic Center Saga, johon kuuluvat kirjat ovat olleet ehdolla useille tieteiskirjallisuuden palkinnoille, ja vuonna 1980 julkaistu läpimurtoteos Timescape, joka voitti parhaan romaanin Nebula- palkinnon, British Science Fiction Awardin, John W. Campbellin muistopalkinnon. Benford nimitettiin Kalifornian yliopiston Irvinen kampuksen fysiikan apulaisprofessoriksi 1971. Vuonna 1979 hänet valittiin plasma- ja astrofysiikan professoriksi, jona hän työskenteli vuoteen 2006 asti. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Heavy Metal (kirja)

Heavy metal. Raskaan musiikin pioneerit, jättiläiset ja kapinalliset on Daniel Bukszpanin kirjoittama, vuonna 2003 ilmestynyt hakuteos heavy metal -yhtyeistä. Kirjassa Bukszpan esittelee yli 200 heavy metal -yhtyettä, niiden vaiheita jäsenistönmuutoksineen sekä yhtyeiden diskografiat. Kirja on kuvitettu yhtye- ja albumikuvien lisäksi genrelle tyypillisillä patcheilla, laminaateilla ja flaijereilla. Kirjassa käytetty kieli on humoristista. Alkuperäispainoksen esipuheen on kirjoittanut Ronnie James Dio. Suomenkielinen käännös julkaistiin vuonna 2010. Painokseen on sisällytetty osuus, joka käsittelee kotimaiselle raskaalle musiikille keskeisiä yhtyeitä. Suomennoksen esipuheen on kirjoittanut Marko Hietala. == Lähteet == Luokka:Kirjat musiikista Luokka:Vuoden 2003 kirjat Luokka:Hakuteokset
Väärä-Musta

Väärä-Musta on noin neljän hehtaarin laajuinen järvi Pohjois-Espoossa lähellä Vihdin rajaa. Se on osa Nuuksion järviylänköä. Virallisen kaupunginosajaon mukaan Väärä-Musta sijaitsee harvaanasutussa Lakistossa. Väärä-Mustan pohjoisia naapurijärviä ovat Vähä Majalampi, Mylly-Majalampi ja Majalampi. Etelässä sijaitsee Saarijärvi ja idässä Tuhkuri. Lännessä Väärä-Mustan lähin naapurijärvi on Vaakkoi.Väärä-Musta Espoon karttapalvelussa == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Espoo.fi: 12.1 Väärä-Mustan silokallio Luokka:Espoon järvet Luokka:Vantaanjoen vesistö Luokka:Lakisto
Hôpital André Mignot

pienoiskuva|Hôpital André-Mignot Hôpital André Mignot () on sairaala Le Chesnayissa. Se on osa Centre Hospitalier de Versaillesia ja Versailles’n yliopistonUFR Simone Veil - santé opetuskeskusta. Se on rakennettu vuonna 1981. == Lähteet == Luokka:Ranskan sairaalat Luokka:Yvelines
Ptahhotepin opetukset

Ptahhotepin opetukset on muinaisegyptiläinen teksti, jonka laati visiiri Ptahhotep noin 2375–2350 eaa. 5. dynastian faarao Djedkare Isesiin hallituskaudella.Fontaine 1981. Egyptologi Émile Prisse d’Avennes löysi tekstit Thebasta vuonna 1847.Simpson 1986. Käsikirjoitus kuuluu genreltään muinaisen Egyptin viisauskirjallisuuteen.Fontaine 1981, s. 155. Tekstistä tunnetaan neljä käsikirjoitusta, joista ainoaa kokonaista versiota Papyrus Prisseä säilytetään Bibliothèque Nationalessa Pariisissa.Simpson 2003. ==Sisältö== Tekstissä 110-vuotias visiiri Ptahhotep haluaa luopua visiirin tehtävistä poikansa hyväksi. Faarao on hyväksynyt tämän sillä ehdolla, että Ptahhotep välittää tietonsa pojalleen – yleensä visiirin virkaan valittiin jo korkeampaan ikään ehtinyt mies, jolle oli karttunut elämänkokemusta. Ptahhotep neuvoo tekstissä pojalleen, miten eletään hyvää ja oikeudenmukaista elämää.Quirke 2004. ==Lähteet== *Fontaine, Carole R. "A Modern Look at Ancient Wisdom: The Instruction of Ptahhotep Revisited." The Biblical Archaeologist 44, no. 3 (1981): 155-60. doi:10.2307/3209606. *Simpson, William Kelly (toim.). The Maxims of Ptahhotep. Las Vegas, Nevada: Evan Blythin, 1986. *Simpson, William Kelly. The Literature of Ancient Egypt: An Anthology of Stories, Instructions, Stelae, Autobiographies, and Poetry. New Haven: Yale University Press, 2003. *Quirke, Stephen 2004. Egyptian literature 1800 BC: questions and readings. Egyptology 2. London: Golden House. ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Teaching of Ptahhotep, University College London Luokka:Muinaisen Egyptin kirjallisuus
Lehtissaari (saari Säynätsalossa)

Lehtissaari , joskus myös Lehtisaari , on Päijänteen saari Keski-Suomessa Jyväskylän Säynätsalossa ja joka sijaitsee Pohjois-Päijänteellä Muuratsalon luoteispuolella. == Maantietoa == Saari on 1,6 kilometriä pitkä, 1,2 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 72,5 hehtaaria . Se on muodoltaan selväpiirteinen, mutta sen koillispäässä on 0,5 kilometriä pitkä Kaijansaaren niemi. Saaren maaperä on samanlainen kuin Säynätsalossa eli se on hietaa ja savimaata. Saaren korkein huippu sijaitsee saaren eteläosassa, missä se yltää noin 105 metrin korkeuteen merenpinnan yläpuolelle. Silloin se kohoaa noin 27 metrin korkeuteen Päijänteen vedenpinnasta, joka on 78,3 metriä mpy. Myös saaren pohjoisosassa mäki, joka kohoaa noin 19 metrin korkeuteen ja länsiosassa on noin 7 metriä korkea mäki. Saari on lähes kokonaan asuinaluetta, mutta saaren etelä- ja koillisosassa on pienet metsäsaarekkeet. Saari on Jyväskylän 32. kaupunginosa Lehtisaari, jossa on asukkaita noin 640 (vuonna 2018 ). Mantereelta tulee Säynätsalon saaren kautta tie, joka ylittää Louhunsalmen riippusiltaa pitkin. Tie jatkuu Lehtissaarella seuraten saaren itärantaa. Tieltä poikkeaa Lehtissaarella kolme sivutietä sen omille asuinalueille. Lehtissaaren ja Muuratsalon välissä on Lemmensilta, jota käyttäen pääsee Muuratsalon pohjoispäähän Haikan ja Kortepellon asuinalueille. == Luontoarvoja == Saaren luonto on linnuille suotuisaa elinympäristöä. Rantoja kiertää järviruokoa ja muita vesikasvillisuutta kasvavaa rantavyöhyke. Lintujen elinympäristönä ja pesimäalueena Lehtisaari saa hyvät pisteet. == Historiaa == Vielä 1940-luvulla saari oli yhden maatilan asuttama. Saaren karttanimi oli ”Lehtisensaari” ja sinne oli raivattu maatilan kolme peltopalstaa. Tieyhteyttä Säynätsaloon ei vielä ollut, vaan asukkaat liikkuivat Lehtisaaresta veneellä tai lossilla, joka oli siirretty liikennöimään Louhunsalmeen Säynätsalon ja mantereen välisen pengertien valmistuttua vuonna 1947. Tuohon aikaan oli Kaijansaari piirretty vielä saareksi. Vuoden 1963 peruskartassa saareen oli rakennettu nykyiset tieyhteydet. Lehtisaaren ja Muuratsalon välinen Lemmensilta oli muutettu autolla ajettavaksi vuonna 1948 ja Louhunsalmen riippusilta, joka yhdisti Lehtisaaren ja Säynätsalon, vihittiin vuonna 1957. Kolmelle pellolle ja niiden ympäristöön kohosivat ensimmäiset talot. Saaressa oli kansakoulu ja kaksi kauppaa. Etelärannassa sijaitsi leirintäalue. Saaren pohjoispäässä on vielä 1963 kartassa asuntoja, joita ei enää näy seuraavassa 1983 kartassa. Kyseiset asunnot edustivat Koppikylän parakkialuetta, joka rakennettiin jatkosodan aikana etenkin Helylästä tulleiden evakoiden asuttamiseksi. == Huomautukset == == Lähteet == Luokka:Päijänteen saaret Luokka:Säynätsalon saaret
Lokerotatit

Lokerotatit (Gyroporus) on Gyroporaceae-heimon ainoa suku. Suvun lajeja ovat esimerkiksi kastanjatatti sekä sinitatti. Suvun kaikki lajit ovat Suomessa harvinaisia. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu 12 lajia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Funet: Lokerotatit (Gyroporus) *Laji.fi: Lokerotatit (Gyroporus) Luokka:Gyroporaceae
Sinisafiirikolibri

Sinisafiirikolibri (Hylocharis cyanus) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalta alueelta Etelä-Amerikasta. ==Koko ja ulkonäkö== Sinisafiirikolibri kasvaa noin 9 cm pitkäksi. Lajin sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Koiraan otsa, posket, kurkku ja rinta ovat väriltään safiirinsiniset. Poskissa voi myös olla muutamia valkoisia höyheniä. Selkä ja vatsa ovat kirkkaan kiiltävän vihreät. Sinisafiirikolibrikoiraan ylä- ja alaperä ovat pronssinruskeat. Pyrstö on väriltään sinertävän musta, pitkä ja hieman haarautunut. Sinisafiirikolibrinaaras on väritykseltään vaatimattomampi. Sen pää ja selkä ovat vihreät, ja perä on pronssinvärinen. Kurkku ja vatsa ovat valkoiset ja kurkun reunoissa on sinistä. Sinisafiirikolibrin nokka on pitkä ja väriltään punainen. Naaraan nokka on koiraan nokkaa vaaleampi. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Sinisafiirikolibria tavataan Kolumbian ja Venezuelan pohjoisosista, laajalti Amazonin altaan alueelta ja Brasilian itärannikolta. Sinisafiirikolibrin elinympäristöä ovat kosteat metsät, metsien reunamaat ja galleriametsät. Sinisafiirikolibrin ravintoa on pääasiallisesti kukkien mesi, mutta se syö myös hyönteisiä ja hämähäkkejä. Laji pesii lähes ympäri vuoden ja rakentaa pienen kuppimaisen pesän sammalista ja kasvimateriaalista. ==Lähteet== Luokka:Kolibrit