EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Suomen Saunatonttu

Suomen Saunatonttu (Saunaelf from Finland) eli Santtu-tonttu tai Santtutonttu (Zander the Elf) on suomalaisen kuvittaja-kirjailija Pia-Maria Pohton luoma satuhahmo. Tämän saunatontun ensiesiintyminen tapahtui vuonna 2017 julkaistussa kirjassa Santtu-tontun matka Suomen sydämessä - Lastenkirja Keski-Suomesta. Santtu on tomera tomminkainen, joka lähtee lapsuudenkodistaan, keskisuomalaisesta Tonttumetsästä, etsimään itselleen uutta kotia. Matkalla se tapaa lapsia ja aikuisia ja osuu erilaisiin kohteisiin (Saunamaakunta, Juonolan tila, Etelä-Konneveden kansallispuisto, Lomakeskus Revontuli, Kylpylähotelli Peurunka, sirkuspelle Pelle-Akusti, Jyväskylä, Houseboat, Hotelli Verso, Riihilinna Ski Lodge, HimosLomat) kunnes päätyy Jämsän Saunakylään. Saunakylän Virpiön saunassa Löylyn henki opettaa Santulle savusaunan lämmityksen salat ja niinpä tästä kehkeytyy koko Suomen oma saunatonttu. Santtutontusta kertova kirja oli osa Suomen satavuotisjuhlavuoden ohjelmaa ja palkittiin Valtioneuvoston kanslian Suomi 100 -kunniakirjalla. Kirja toteutettiin yhteistyössä osallistujatahojen kanssa. Kirjan kuvitus koostuu pastellimaalauksista sekä tussipiirroksista. Seuraavassa kirjassa Santtutonttu paljastaa ikivanhan saunataian salaisuuden. Koko perheen kirjan suunniteltu julkaisuajankohta on kesä 2020. Santtutonttu esiintyy myös lapsille suunnatussa ohjelmapalvelussa Santtutontun satuseikkailu yhdessä Sädekeijun ja Pelle-Akustin kanssa. Santtutontun matkailupelin demoversio rakentuu kesästä 2019 alkaen. Suomen Saunatonttu on Sauna From Finland ry:n jäsen. == Lähteet == * Pia-Maria Pohto: Santtu-tontun matka Suomen sydämessä, lastenkirja Keski-Suomesta, ISBN 978-952-93-9435-7 * Santtutonttu -sivusto https://www.santtutonttu.fi/ * Sauna From Finland https://saunafromfinland.fi/verkostomme/jasenyritykset * Suomi 100- ohjelma (raportti) https://suomi100raportti.fi/ * KauppaSuomi-lehti: https://kauppasuomi.fi/artikkelit/1537/yhteistyon-voimalla-ja-luovuuden- ilolla/ * Jämsän seutu-lehti: https://www.jamsanseutu.fi/uutiset/santtu- tonttu-loysi-kotinsa-saunakylasta-200936263 == Aiheesta muualla == * Suomen saunatonttu Santtutonttu videolla: Joulusaunarauhan julistus 2017 https://www.youtube.com/watch?v=jgf7A2-pmhA * Santtutonttu - Zander the Elf, Youtube: https://www.youtube.com/channel/UCrvAqLxQ4No0RF6lB9UWgiQ Luokka:Saunakulttuuri Luokka:Lasten- ja nuortenkirjallisuuden henkilöhahmot Luokka:Matkailualan tuotemerkit
Sapalahden kansakoulu

Sapalahden kansakoulu oli Angelniemellä vuosina 1884–1961 toiminut kansakoulu. Koulu sijaitsi Angelniemen Sapalahden kylässä. Angelniemellä päätettiin kansakoulun rakentamisesta mantereen puolelle pitäjän suurimpaan kylään Kokkilaan vuonna 1883. Sapalahden kartanon omistaja vastusti hanketta ja kieltäytyi osallistumasta koulun rakennuskustannuksiin. Sen sijaan hän ilmoitti rakennuttavansa oman koulun saaren puolella asuville lapsille. Sapalahden koulu avasi ovensa 1884. Sapalahden koulu oli tarkoitus lahjoittaa kunnalle vuonna 1902, mutta koulun tontin lohkominen kartanon maista ei onnistunut kylän puutteellisen maanmittauksen vuoksi, joten asian annettiin olla toistaiseksi. Lopulta koulu lahjoitettiin kunnalle vuonna 1920. Koulu muutti uuteen rakennukseen vuonna 1924. Saaren puoleiset koulut olivat jo pitkään vähäisen oppilasmäärän vuoksi toimineet supistettuina ja vuonna 1957 saaren puolen toinen koulu Peksalasta lakkautettiin ja sen oppilaat alkoivat kulkea Sapalahteen. Sapalahden koulu lakkautettiin 1961 ja saaren puolen oppilaat alkoivat kulkea kouluun mantereen puolelle. ==Lähteet== Luokka:Varsinais-Suomen kansakoulut Luokka:Angelniemi
De Gamlas Hem (Tampere)

De Gamlas Hem on Tampereella Kaakinmaan eteläosassa sijaitseva kaksikerroksinen jugendtyylinen vuonna 1905 valmistunut entinen vanhainkotirakennus, jossa nykyisin toimii Pirkanmaan musiikkiopisto. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Birger Federley. Rakennus sijaitsee tontilla, jota rajaavat Kurilankatu, Papinkatu, Eteläpuisto ja Koulukatu.Tampere De Gamles Hem - Rakennusinventointi Eteläpuiston ja lähiympäristön asemakaavaa varten Asemakaava nro 8581 2016, sivu 1-10 Talon rakennutti Tampereen ruotsinkielisten perustama De Gamlas Hem -yhdistys vanhainkodiksi iäkkäille ruotsinkielisille naisille. Kaksikerroksinen rapattu tiilirakennus valmistui kesällä 1905, ja talossa oli tilat 23 asukkaalle. Talon henkilökunta, johon kuului johtajatar, talonmies, keittäjä, sisäkkö ja piika, asui myös rakennuksessa. Federley suunnitteli rakennukseen myös kiinteää sisustusta ja irtokalusteita. Taloa ympäröi muotopuutarha, joka on myöhemmin osaksi villiytynyt. Talo toimi vanhainkotina vuoteen 1983 saakka, jolloin valmistui vanhainkotia hallinnoivan säätiön rakennuttama uudisrakennus Kyttälään Rongankatu 9:ään. Uudessa talossa jokaisella asukkaalla on oma pieni asunto ja asukkaiksi pääsevät myös miehet ja pariskunnat. De Gamlas Hem -vanhainkodin toiminta jatkuu edelleen uusissa tiloissa. Tampereen kaupunki osti 1982 vanhan De Gamlas Hem -rakennuksen tontteineen, ja tilat peruskorjattiin arkkitehti Harry W. Schreckin suunnitelmien mukaan Pirkanmaan musiikkiopiston käyttöön. Musiikkiopisto on toiminut siellä vuodesta 1984 alkaen. Valtakunnallisesti merkittävä, omaleimainen talo on suojeltu rakennustaiteellisin, kulttuurihistoriallisin ja maisemallisin perustein. De Gamlas Hem -nimisiä ruotsinkielisille tarkoitettuja vanhainkoteja rakennettiin myös Ouluun (1906), Kristiinankaupunkiin (1915) ja Poriin (1922). Nämä rakennukset olivat yksikerroksisia puurakennuksia. == Lähteet == Luokka:Tampereen suojellut rakennukset Luokka:Birger Federleyn suunnittelemat rakennukset Luokka:Kaakinmaa
Palotie

Palotie on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Aarno Palotie (s. 1955), ylilääkäri, professori ja tutkimusjohtaja, Leena Peltonen-Palotien puoliso 1981–2010, Kristian Palotien isä *Kristian Palotie (s. 1987), urheiluselostaja ja koripallovalmentaja, Aarno Palotien ja Leena Peltonen-Palotien poika *Leena Peltonen-Palotie (1952–2010), geenitutkija ja akateemikko, Aarno Palotien puoliso 1981–2010, Kristian Palotien äiti *Veikko Palotie (1915–1988), varatuomari, asianajaja ja pääkonsuli
Syed Human

Syed Human (s. 1. tammikuuta 1992) on pakistanilainen maastohiihtäjä. Vuoden 2018 talviolympialaisissa Human hiihti vapaan hiihtotyylin 15 kilometrillä 108:nneksi. == Lähteet == Luokka:Pakistanilaiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paavo Hytönen

Paavo Johannes Hytönen (21. tammikuuta 1906 Paimio Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 247 (Viitattu 18.2.2019) – 26. kesäkuuta 1965 Pyhämaa) oli rovasti, joka toimi merimieslähetyksen piirissä, muun muassa Suomen Merimieslähetysseuran toiminnanjohtajana. ==Henkilöhistoria== Paavo Hytösen vanhemmat olivat ratavartija Petter Hytönen ja Anna Maria Krinttilä ja puoliso vuodesta 1929 Helli Emilia Sonkkila. Hytönen tuli ylioppilaaksi 1925 ja suoritti teologian erotutkinnon 1930. Hän toimi Suomen Joutsenen pastorina 1933–1934, merimiespastorina Rotterdamissa 1934–1935 ja merimies- ja siirtolaispastorina Australiassa 1935–1946. Suomen merimieslähetysseuran kotimaisen työn johtajaksi vuonna Hytönen tuli 1946 ja koko järjestön toiminnanjohtajaksi 1953. Rovastin arvonimen hän sai 1951.Kuolleita. Helsingin Sanomat, 28.6.1965, s. 12. Hytönen menehtyi tulipalossa kesäasunnollaan.Lomalla ollut rovasti paloi kesäasuntoonsa. Helsingin Sanomat, 28.6.1965, s. 12. Paavo ja Helli Hytösen pojasta, Melbournessa syntyneestä Ylermi Hytösestä (1936–2011), tuli lääkäri ja psykiatri.HS Muistot 5.8.2011. Ylermi Hytönen (tilaajille) (Viitattu 18.2.2019) ==Julkaisuja== * Valtamerten ääriltä: juhlajulkaisu merimieslähetyksen täyttäessä 75 v., 1950 * Merimieskirkkoni, 1956, Paavo Hytönen ja Alpo Aaltonen ==Lähteet== Luokka: Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka: Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka: Vuonna 1906 syntyneet Luokka: Vuonna 1965 kuolleet
Amyneion

Amyneion (, ) oli antiikin aikainen heeros Amynokselle omistettu pyhäkkö Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi Akropoliin länsipuolella Areiopagin kukkulan etelärinteessä. Amyneion oli rakennettu arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Ainakin klassisen kauden lopulla 300-luvulla. eaa. se oli Amynokselle sekä myös Asklepiokselle ja Deksionille uhranneiden kulttiyhteisöjen kokoontumispaikka. Näin se liittyi jonkinlaiseen parantamiskulttiin. Rakennus säilyi käytössä ainakin hellenistiselle kaudelle 200-luvulle eaa. saakka. Muun muassa Sofokleella tiedetään olleen pyhäkön pappeus. Pyhäkön koko oli noin 250 neliömetriä. Pohjakaavaltaan se oli epäsäännöllinen nelikulmio, joka kapeni etelään päin. Seinät oli tehty kalkkikivestä. Sisäänkäynti oli länsisivun pohjoispäästä, jossa oli kahdella pylväällä varustettu portiikki. Rakennuksen sisällä sen eteläosassa oli pyhä kaivo, johon tuli vesijohto etelästä päin. Kaivo liittyy todennäköisesti lääkintään. Heti sen koillispuolella sijaitsi ulkoilmapyhäkkötila, jossa oli alttari. Lääkintään viittaavat myös rakennuksesta löydetyt käärmeaiheiset koristelut sekä eri ruumiinosia esittävät votiivilahjat. == Lähteet == Luokka:Antiikin Ateenan pyhäköt
Artemis Tauropoloksen temppeli (Attika)

Artemis Tauropoloksen temppeli eli Tauropolion () oli antiikin aikainen Artemis Tauropolokselle omistettu kreikkalainen temppeli Halai Arafenideen demoksessa itäisessä Attikassa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee aivan lähellä merenrantaa Spáta-Artémidan kunnassa Artémidan Kataskinóseiksen kaupunginosassa. == Historia == Artemis Tauropoloksen temppeli rakennettiin erään arvion mukaan arkaaisen kauden ja klassisen kauden taitteessa 500-luvun lopulla tai 400-luvulla eaa., toisen arvion mukaan puolestaan klassisella kaudella 400- tai 300-luvulla eaa. Sen paikalla on ollut pyhäkkö viimeistään arkaaisella kaudella 600-luvulla eaa. Temppeli oli Halai Arafenideen demoksen keskus ja tärkein kulttipaikka. Kreikkalaisessa mytologiassa, ainakin sellaisena kuin Euripideen tragedia Ifigeneia taurien mailla sen esittää, temppelin perusti Orestes, joka rantautui samalle rannikolle ja toi sinne Tauriissa olleen puisen Artemiin kulttipatsaan (ksoanon). Sekä patsaan tuonti Tauriista että temppelin perustaminen tapahtui Athenen käskystä. Artemiin epiteetti Tauropolos tarkoitti ”häränkesyttäjää”, mutta sen käsitettiin myytin seurauksena usein tarkoittavan ”taurien palvomaa”. Temppeliin kulttiin liittyi Tauropolia-juhla, joka esiintyy paitsi Euripideella myös Menandroksen komediassa Välitystuomio. Juhla oli jonkinlainen poikien tai nuorten miesten siirtymäriitti, ja siinä hyvitettiin Oresteen kesken jätetty uhraaminen pitämällä miekkaa miehen kurkulla ja vuodattamalla verta. Samaan aikaan se oli ilmeisesti myös vielä naimattomien neitojen siirtymäriitti, jossa neidot tanssivat khoroksena ja joka valmisti heitä avioliittoon. Juhlaan kuului myös muun muassa yöllinen kulkue. Arkeologisten löytöjen perusteella temppelillä on vietetty pitoja. Temppeli liittyi läheisesti Brauroniin, joka liitettiin samaan Orestes-myyttiin ja jota pidettiin tämän sisaren Ifigeneian hautapaikkana. Myös Brauronin kultissa oli kyse siirtymäriitistä. Temppeli löydettiin vuonna 1925. Sen kaivaukset suoritti Ateenan arkeologinen seura vuosina 1956–1957. == Rakennukset ja löydökset == Artemis Tauropoloksen temppeli edusti doorilaista tyyliä. Sen perustusten koko oli noin 21 × 14 metriä ja siinä oli lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 13 pylvästä. Temppelissä oli kaksiosainen naos eli cella, josta lännenpuoleinen osa oli todennäköisesti adyton. Temppelin yhteydestä on löydetty myös muun muassa kaksi portiikkia temppelin itä- ja länsipuolilta, kivettyä katua sekä patsaiden jalustoja. Rannalta noin 260 metriä etelämpää () on löydetty toinen, pieni temppeli, joka oli sekin todennäköisesti omistettu Artemiille. Sieltä on löydetty lukuisia votiivilahjoja geometriselta klassiselle kaudelle saakka. Suuremmasta temppelistä noin 500 metriä länteen eli sisämaahan päin sijaitsi puolestaan Dionysokselle omistettu pyhäkkö. Kummastakin temppelistä tehdyt esinelöydöt ovat Brauronin arkeologisessa museossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan temppelit Luokka:Arkeologiset kohteet Attikassa Luokka:Spáta-Artémida
Palladion (Ateena)

Palladion ( tai oikeusistuin ””; ) oli antiikin aikainen Athenelle omistettu pyhäkkö Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi antiikin aikaisten lähteiden mukaan kaupungin etelä- tai kaakkoisosissa kaupunginmuurien ulkopuolella. Palladion sai nimensä Athenen kulttikuvasta palladionista, jonka katsottiin olleen tuotu Ateenaan Troijasta. Palladionilla toimi oikeusistuin, joka käsitteli ei- ateenalaisten murhatapaukset ja vahingoiksi esitetyt surmatapaukset. Tällaisena se liittyi läheisesti Delfinioniin, jonka oikeusistuimessa käsiteltiin myös vastaavanlaisia tapauksia. Kreikkalaisessa mytologiassa oikeusistuimen alkuperä liitettiin Ateenan kuningas Demofoniin. Kun tämä takavarikoi palladionin Argoksen kuninkaalta Diomedeelta ja tämän miehiltä Faleronin satamassa, hän joko surmasi argoslaiset syntyneessä kahakassa, tai aiheutti vahingossa jonkun ateenalaisen kuoleman. Tämän jälkeen hänen tuomionsa luettiin Palladionilla, ja tämän jälkeen sitä käytettiin samaan tarkoitukseen. Palladionin pyhäköstä huolehtivat Gefyraioi- ja Buzygai-suvut. Palladion-kulttikuvaa ilmeisesti säilytettiin pyhäkössä ainakin alun perin, vaikka toisaalta klassisella kaudella sen sijoituspaikaksi mainitaan yleensä Erekhtheion Akropoliilla. Kulttikuva pestiin vuosittaisessa juhlassa meressä. Tämä seremonia on usein yhdistetty virheellisesti samankaltaiseen Plynteria- juhlaan. Palladionin sijaintia ei tunneta. Eräässä teoriassa se yhdistetään Olympoksen Zeuksen temppelin lounaispuolelta läheltä Ilissos-jokea löydettyyn pieneen stoaan eli pylväshalliin, joka on ajoitettu arkaaiselle kaudelle 500-luvun eaa. puoleen väliin. Toisen teorian mukaan se olisi sijainnut Faleronissa, johon mainittu myytti Demofonista ja palladionista sijoittui. Pyhäkkö on joskus sijoitettu myös Ksypeten demokseen nykyisen Ateenan ja Faleronin väliselle alueelle. == Lähteet == Luokka:Antiikin Ateenan oikeusistuimet Luokka:Antiikin Ateenan pyhäköt
Panin pyhäkkö (Ateena)

Panin pyhäkkö oli antiikin aikainen Panille omistettu pyhäkkö Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi Areiopagin ja Pnyksin kukkuloiden välisessä laaksossa. Pyhäkön arkeologinen kohde sijaitsee aivan nykyisen Apostólou Pávlou -kävelykadun länsipuolella. Pyhäkön jäänteet koostuvat kallioon tehdyistä leikkauksista sekä maanalaisesta luolamaisesta kammiosta. Kammion pohjoisseinässä on kallioon kaiverrettu reliefi, joka esittää Pania, nymfiä ja koiraa. Pyhäkkö löytyi Ateenan arkeologisten kohteiden parannusprojektin yhteydessä vuosituhannen vaihteessa. Se oli muutoin aiemmin tuntematon. Ateenassa oli myös toinen Panille omistettu pyhäkkö, Panin luola. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Ateenan pyhäköt
Panin pyhäkkö

Panin pyhäkkö tai Panin luola voi viitata muun muassa seuraaviin Panille omistettuihin pyhäkköihin: * Panin luola, Ateena, Kreikka * Panin luola eli Nymfoleptoksen luola, Attika, Kreikka * Panin luola, Caesarea Philippi, Palestiina * Panin pyhäkkö, Ateena, Kreikka
Pythion (Ateena)

Pythion (, ) eli Apollon Pythioksen pyhäkkö oli antiikin aikainen Apollon Pythiokselle omistettu pyhäkkö Ateenassa Kreikassa. Sen paikkaa ei tunneta varmuudella, mutta perinteisesti se on sijoitettu kaupungin kaakkoisosaan lähelle Ilissos-jokea.Thukydides: Peloponnesolaissota 2.15, 6.54. Suomennos J. A. Hollo. Pythionin rakennutti Peisistratos nuorempi, tyranni Peisistratoksen pojanpoika, toimiessaan arkonttina eli vuonna 522/521 eaa. Thukydideen mukaan sen alttarissa oli piirtokirjoitus: Kyseisen piirtokirjoituksen käsittävä alttarinosa on löydetty Olympoksen Zeuksen temppelin lounaispuolelta läheltä Ilissos-jokea, ja siksi Pythion on usein sijoitettu sinne. Sijaintipaikka kaupunginmuurien ulkopuolella on selitetty sillä, että Apollonin kultti liittyi usein puhdistautumiseen, joten pyhäkkö ei voinut olla muurien sisäpuolella. Pyhäkkö on kuitenkin sijoitettu myös Akropoliin pohjoisrinteeseen Apollon Hypoakraioksen luolalle. Tätä on tuettu muun muassa sillä perusteella, että se sopii paremmin Apollon Pythioksen kultin yksityiskohtiin; sekä sillä, että Agoralta on löydetty pyhäkköön viittaavan kirjoituksen sisältävä rajakivi, joka on todennäköisemmin peräisin Akropoliin rinteestä kuin kauempaa Ilissoksen rannasta. On kuitenkin myös mahdollista, että Pythion-nimeä käytettiin Ateenassa kahdesta eri pyhäköstä. Hesykhioksen mukaan ateenalaisilla oli sanonta ”paskantaa Pythionissa” (), sillä he vihasivat Peisistratosten tyranniaa ja kävivät ohikulkiessaan kiusallaan tekemässä tarpeensa pyhäköllä sen rakennustöiden aikana. == Lähteet == Luokka:Antiikin Ateenan pyhäköt
Marjatan sairaala

Marjatan sairaala on vuonna 1913 valmistunut entinen sairaalarakennus Tampereella Pyynikinrinteen kaupunginosassa. Se sijaitsee F. E. Sillanpään kadun (entinen Lyseokatu) ja Mariankadun kulmassa. Kaksikerroksisen, punatiilisen jugendtalon suunnitteli arkkitehti Lambert Petterson.Ennen ja nyt: Tällä talolla on monta nimeä ja käyttöä, Tamperelainen 17.5.2013 Rakennuksessa toimi synnytyssairaala 1913–1962. Tämän jälkeen se muutettiin vanhusten sairaalaksi, ja nimensä se sai ylihoitajaltaan Marjatta Hirvoselta. Sairaalaa on kutsuttu myös epävirallisesti Marian sairaalaksi, mutta tätä nimeä ei otettu viralliseen käyttöön, ettei sairaalaa sekoitettaisi helsinkiläiseen Marian sairaalaan. Sairaalan toiminta päättyi 2004–2005. Rakennus peruskorjattiin sen jälkeen yli 55-vuotiaiden asunnoiksi. Samalle tontille on valmistunut 2010 kaksi 6- ja 7-kerroksista asuinkerrostaloa. Tampereen kaupungin kaavoitusyksikön mukaan Marjatan sairaalalla on rakennustaiteellista ja kaupunkikuvallista arvoa. Rakennus on suojeltu. == Lähteet == Luokka:Tampereen suojellut rakennukset Luokka:Tampereen sairaalat Luokka:Pyynikinrinne
La donna è mobile

La donna è mobile ("Nainen on ailahtelevainen") on kuuluisa aaria Giuseppe Verdin oopperasta Rigoletto vuodelta 1851. Aarian esittää Mantuan (Mantova) herttua oopperan kolmannen näytöksen alussa. Mantuan Herttuan rooli ja La donna è mobile ovat (lyyrisen) tenorin äänialalle sävellettyjä. Verdi sävelsi Mantuan herttuan roolin erityisesti tenori Raffaele Miratelle, joka esittikin roolin ensi-illassa Venetsian La Fenicessä 1851. Aaria pyrittiin pitämään salassa mahdollisimman pitkään ennen ensi-iltaa, sillä Verdi ymmärsi säveltäneensä helposti mieleenpainuvan melodian, joka tulisi olemaan oopperan huippuhetki eikä halunnut melodian paljastuvan ennen ensi-iltaa. Mirate saikin aarian harjoiteltavakseen vasta muutamaa tuntia ennen ensi-iltaa. Aaria osoittautuikin todelliseksi hitiksi ja se on ollut ensi-illastaan asti muun muassa venetsialaisten gondolieerien esityslistalla. Aaria on yksi tunnetuimmista ja esitetyimmistä aarioista oopperan historiassa. Tunnettuja tulkintoja aariasta ovat esittäneet muun muassa Luciano Pavarotti ja Enrico Caruso. == Libretto == Italiaksi Suomeksi La donna è mobile Qual piuma al vento, muta d'accento e di pensiero. Nainen on huikentelevainen kuin sulka tuulessa, vaihteleva äänessä ja ajatuksessa. Sempre un amabile, leggiadro viso, in pianto o in riso, è menzognero. Aina suloiset, kauniit kasvot itkevinä ja nauravina ovat valheelliset La donna è mobil'. Qual piuma al vento, muta d'accento e di pensier'! Nainen on huikentelevainen kuin sulka tuulessa, vaihteleva äänessä ja ajatuksessa ja ajatuksessa e di pensier e di pensier ja ajatuksessa ja ajatuksessa È sempre misero chi a lei s'affida, chi le confida mal cauto il cuore! Aina on onneton se, joka luottaa häneen, se, joka uskoo hänelle varomattoman sydämensä Pur mai non sentesi felice appieno chi su quel seno non liba amore! Vaan ei ikinä tunne täyttä iloa se, joka siitä povesta ei siemaise rakkautta! La donna è mobil' Qual piuma al vento, muta d'accento e di pensier' e di pensier' e di pensier' Nainen on huikentelevainen kuin sulka tuulessa, vaihteleva äänessä ja ajatuksessa ja ajatuksessa ja ajatuksessa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * La Donna e Mobilen nuotit ja libretto * Luciano Pavarotti: La donna e Mobile Youtubessa Luokka:Giuseppe Verdin teokset Luokka:Aariat Luokka:Italialainen ooppera
Bharatinder Singh

Bharatinder Singh (s. 23. lokakuuta 1988) on intialainen kymmenottelija. Hän otteli oman ja maansa ennätystuloksen 7 658 pistettä Bangaloressa 12. kesäkuuta 2011. Hän paransi Jora Singhin elokuussa 2006 New Delhissä ottelemaa Intian ennätystä 156 pisteellä. Singh on syntyisin Haryanan osavaltiosta ja työskentlee Mumbaissa Western Railwayn palveluksessa. ==Ennätyssarja== Laji Tulos 100 m 10.83 s Pituushyppy 7.45 m Kuulantyöntö 14.67 m Korkeushyppy 1.95 m 400 m 49.83 s 110 m aidat 15.27 s Kiekonheitto 48.71 m Seiväshyppy 4.00 m Keihäänheitto 62.85 m 1 500 m 5:24.18 Kymmenottelu 7658 ==Aiheesta muualla== * ==Lähteet== Luokka:Intialaiset yleisurheilun moniottelijat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Isohella

Isohella Oy, vuoteen 1977 Isohellan Teollisuus Ky, oli Etelä-Pohjanmaalla 1940-luvulta 1980-luvulle toiminut vaatetus­teollisuus­yritys, jonka tuotteita olivat lakit ja ulkoilupukineet. Vuosien varrella yrityksellä oli tuotantoa Seinäjoella, Evijärvellä, Ylistarossa ja Kurikassa. Suurimmillaan vuoden 1982 paikkeilla yritys työllisti noin 300 ihmistä. Tuotantopinta-alaa oli tuolloin noin 8 000 neliömetriä, ja vuodessa syntyi noin 60 000 pukinetta ja 300 000 päähinettä. Vuoden 1977 tienoilla Isohellan tuotannosta meni vientiin noin 40 prosenttia ja vuoden 1982 paikkeilla jo 80 prosenttia, eniten Neuvostoliittoon. ==Historiaa== Yrjö Isohella perusti 1945 Evijärvelle mattokutomon, joka työllisti pian toista tuhatta kotikutojaa kuuden kunnan alueella. Yritys alkoi valmistaa myös lakkeja ja hattuja, joista tuli pian pääartikkeli tuotenimillä Harrison ja Masterson. Vuonna 1952 Isohellan Teollisuus Oy siirtyi Seinäjoelle, jossa yritys jatkoi vuoden 1956 paikkeilla konkurssiin menneen Rantalan Lakkitehtaan toimintaa turkislakkeja valmistaen. Tuotanto siirrettiin 1970-luvun keskivaiheilla Seinäjoelta naapuripitäjään Ylistaroon. Samoihin aikoihin Isohella osti suunnilleen samankokoisen kilpailijansa Kurikan Lakkitehtaan. Siellä Isohella alkoi valmistaa lakkeja ja takkeja myös nahasta. Vuonna 1977 Kurikan Lakkitehdas fuusioitiin Isohella Oy:öön ja toiminta jatkui Isohella-nimellä Vuonna 1981 Isohella osti Ylistarosta Valion omistaman teollisuushallin, minkä jälkeen yrityksen tuotantokapasiteetti kaksinkertaistui ja henkilöstömäärä kasvoi noin 200:sta 300:aan. Nahkojen leikkaamiseksi Ylistaroon hankittiin 16 työntekijää vaativa 70 tonnin meisti. 1980-luvun puolivälissä yritys valmisti lakkien lisäksi naisten kappoja sekä Polar- ja Pupazzo-merkkisiä ulkoiluvaatteita, suunnittelijoinaan muun muassa Kalevi Fagerholm, Anu Pentik ja Irja Leimu. Isohellan toiminta loppui kuitenkin konkurssiin 1986. ==Lähteet== Luokka:Seinäjoen historia Luokka:Seinäjokelaiset yritykset Luokka:Entiset suomalaiset teollisuusyritykset Luokka:Entiset suomalaiset vaatetusalan yritykset Luokka:Vaatemerkit
Karjalan yhteiskoulu

Karjalan yhteiskoulu, alun perin Viipurin Uusi Yhteiskoulu, oli 1900-luvun alkupuolella Viipurissa ja 1940-luvulta 1980-luvulle Helsingissä toiminut oppikoulu. Koulun perustivat Viipuriin vuonna 1905 opettajapariskunta Otto ja Naimi Rosendahl. Vuonna 1912, jolloin oppilaita oli jo noin 250, koulu sai oman koulurakennuksen Myllyaukion varrelle Allan Schulmanin ja Bernhard Fraserin suunnittelemana. Talvisota ajoi koulun evakkoon Helsinkiin Arkadian yhteislyseolta vuokrattuihin tiloihin. Suomalaisten vallattua Viipurin takaisin koulu palasi kotikaupunkiinsa, mutta joutui jatkosodan ajaksi vetäytymään Simpeleelle ja sotien jälkeen jälleen Helsinkiin samoihin Arkadian yhteislyseon tiloihin, jolloin sen nimeksi tuli Karjalan Yhteiskoulu. 1940-luvun lopulla Karjalan yhteiskoulua kävi lähes 400 oppilasta. Oma, yli 140 000 kuutiometrin koulurakennus valmistui 1955 Ruskeasuolle arkkitehti Toivo Löyskän piirtämänä ja yli 800 oppilaalle mitoitettuna. Sitä laajennettiin vuonna 1963 lisärakennuksella. Elokuva Elävä muisti -sivustolla. Koulussa oli suurimmillaan 1960-luvun taitteessa lähes tuhat oppilasta. Peruskoulujärjestelmään siirryttäessä Karjalan yhteiskoulun keskikoulu muuttui korvaavaksi kouluksi, jona se toimi 1980-luvun alkuun asti. Koulu jatkoi vielä yksityisenä lukiona vuoteen 1986, jolloin se yhdistettiin Töölön yhteiskouluun. Se oli Suomen ensimmäinen taloustietopainotteinen lukio. ==Rehtorit== *1905–1911 Otto Rosendahl *1911–1912 Yrjö Rosendahl *1912–1914 Einar Fieandt *1914–1915 Ville Koistinen *1915–1919 Kaaperi Kivialho *1919–1924 Frans Petter Oinonen *1924–1928 Yrjö Paasivirta *1928–1942 Herman Suominen *1942–1950 Aukusti Kupiainen *1950–1973 Matti Kohvakka *1973–1986 Anna-Liisa Mikkeli. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== *Kohvakka, Matti E. ym. (1965): Karjalan yhteiskoulu - Viipurin uusi yhteiskoulu 1905–1965. *Fontell, Heikki ym. (1995): Meijä koulu Viipuris. Jyväskylä: Viipurin uuden ja Karjalan yhteiskoulun seniorit. ISBN 952-90-6572-8. Luokka:Helsingin peruskoulut Luokka:Helsingin lukiot Luokka:Viipurin oppilaitokset Luokka:Ruskeasuo Luokka:Entiset suomalaiset oppilaitokset
Futsalin maailmanmestaruuskilpailut 2016

Futsalin maailmanmestaruuskilpailut 2016 olivat kahdeksannet FIFA:n järjestämät futsalin maailmanmestaruuskilpailut, jotka pelattiin Kolumbiassa 10. syyskuuta – 1. lokakuuta 2016. Lopputurnaukseen osallistui yhteensä 24 maata. Otteluita järjestettiin kolmessa kaupungissa Bucaramangassa, Medellinissä ja Calissa. Maailmanmestaruuden voitti Argentiina, joka kukisti finaalissa Venäjän 5–4. Turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittiin Argentiinan Fernando Wilhelm. == Turnauksen kulku == === Lohkovaihe === Lohkovaiheessa joukkueet jaettiin kuuteen neljän joukkueen lohkoon, Jokaisen lohkossa pelattiin yksinkertainen sarja. Kaikkien lohkojen kaksi parasta joukkuetta sekä neljä parasta lohkokolmosta etenivät pudotupeli vaiheeseen. Parhaat lohkokolmoset määräytyivät alkulohkon pisteiden ja tarvittaessa maalieron avulla. ==== Lohko A ==== Joukkue O V T H TM PM ME P 1\. 3 2 1 0 15 2 +13 7 2\. Kolumbia 3 1 2 0 8 7 +1 5 3\. Panama 3 1 0 2 6 14 -8 3 4\. Uzbekistan 3 0 1 2 5 11 -6 1 ==== Lohko B ==== Joukkue O V T H TM PM ME P 1\. 3 3 0 0 19 6 +13 9 2\. 3 2 0 1 14 12 +2 6 3\. 3 1 0 2 9 9 0 3 4\. 3 0 0 3 7 22 -15 0 ==== Lohko C ==== Joukkue O V T H TM PM ME P 1\. 3 3 0 0 11 3 +8 9 2\. 3 2 0 1 17 9 +8 6 3\. Vietnam 3 1 0 2 5 11 -6 3 4\. 3 0 0 3 7 17 -10 0 ==== Lohko D ==== Joukkue O V T H TM PM ME P 1\. 3 3 0 0 29 5 +24 9 2\. 3 2 0 1 8 6 +2 6 3\. Australia 3 1 0 2 5 16 -11 3 4\. Mosambik 3 0 0 3 7 22 -15 0 ==== Lohko E ==== Joukkue O V T H TM PM ME P 1\. 3 2 1 0 10 5 +5 7 2\. Kazakstan 3 2 0 1 13 2 +11 6 3\. Costa Rica 3 1 1 1 7 7 0 4 4\. 3 0 0 3 5 21 -16 0 ==== Lohko F ==== Joukkue O V T H TM PM ME P 1\. Espanja 3 3 0 0 13 6 +7 9 2\. Azerbaidžan 3 1 1 1 10 7 +3 4 3\. 3 1 1 1 9 11 -2 4 4\. Marokko 3 0 0 3 6 14 -8 0 === Pudotuspelit === Neljännesvälierät Puolivälierät Välierät 20.9. Cali Kolumbia 0-0 (rp.2-3) 24.9. Bucaramanga 3-4 (ja.) 27.9. Medellin 3-4 21.9 Bucaramanga 4-4 (rp.2-3) 20.9. Medellin 7-0 Vietnam 24.9. Cali 6-2 Espanja 21.9. Medellin Espanja 5-2 Kazakstan 22.9. Bucaramanga 1-0 (ja.) 25.9. Medellin 5-0 28.9. Cali 5-2 22.9. Cali 3-4 (ja.) 22.9. Medellin 8-13 (ja.) Azerbaidžan 25.9. Cali Azerbaidžan 2-3 21.9. Cali 4-0 Costa Rica ==== Mitalipelit ==== Finaali Pronssiottelu 1.10. Cali 4-5 2-2 (rp. 4-3) Eder Lima 16' 22' 40'(rp) Lyskov 39' A. Vaporaki 16' Cuzzolino 20' (rp) Brandi 22' 23' C.Vaporaki 39' Kazemi 26' Javid 36(rp) Cardinal 21' 21' == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Futsalin maailmanmestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 2016 urheilu
Lakkadiivit

Lakkadiivit on Intialle kuuluva saariryhmä Intian valtameressä 300 kilometriä Intian rannikosta. Lakkadiiveihin kuuluu 36 saarta ja 12 atollia. Saaristo kuuluu Lakshadweepin liittoterritorioon. Saaristoa ympäröi Lakkadiivienmeri. 1500-luvulla portugalilaiset veivät saarilta kookosta. Suurimpia saaria ovat: * Bangaram * Agatti * Andrott * Kavaratti * Kalpeni == Lähteet == Luokka:Intian saaret Luokka:Intian valtameri
Ruth Ware

Ruth Ware (s. 1977 Lewes, Britannia) on brittiläinen kirjailija. Hän kirjoittaa perinteisiä psykologisia arvoitusdekkareita Agatha Christien henkeen. Ware on syntyisin Itä-Sussexista Lewesistä Brightonin läheltä ja asuu samoilla seuduilla jälleen Lontoon-vuosien jälkeen. Hän on opiskellut Manchesterin yliopistossa ja työskennellyt tarjoilijana, tiedottajana kustannusyhtiössä ja opettanut englantia vieraana kielenä. Jokaisessa Waren kirjassa on eri päähenkilö, joka setvii tapahtunutta rikosta, sillä Ware pitää epäuskottavana, että yhden henkilön kohdalle osuisi jatkuvasti rikoksia. Kolmessa ensimmäisessä romaanissa aiheena oli viattoman naisen osuminen väärään aikaan väärään paikkaan. Neljännessä, Rouva Westaway on kuollut, kirjan päähenkilö syyllistyy rikokseen. Kirjoista Synkän metsän siimeksessä ja Nainen hytissä 10 ovat olleet New York Timesin ja Sunday Timesin bestseller- listoilla kymmenen myydyimmän joukossa.Ruth Waren kotisivu, viitattu 19.2.2019. Ware on kirjoittanut salanimellä Ruth Warburton viisi nuorten aikuisten fantasiaromaania, joita ei ole suomennettu.BookExpo 2018: Ruth Ware: Psychic Reading Publishers' Weekly, viitattu 19.2.2019Ruth Warburtonin kotisivu , viitattu 19.2.2019. ==Teokset== * Synkän metsän siimeksessä (In the Dark, Dark Wood), suomentanut Oona Nyström. Otava 2017 ISBN 978-951-1-30967-3. * Nainen hytissä 10 (The Woman in Cabin 10), suomentanut Terhi Kuusisto. Otava 2018 ISBN 978-951-1-30968-0. * Valhepeli (The Lying Game), suomentanut Terhi Kuusisto. Otava 2018 ISBN 978-951-1-32419-5. * Rouva Westaway on kuollut (The Death of Mrs Westaway), suomentanut Antti Saarilahti. Otava 2019 ISBN 978-951-1-33167-4. *Lukitut ovet (The Turn of the Key), suomentanut Antti Saarilahti. Otava 2020 ISBN 978-951-1-34952-5. *Lumimyrsky (One by One), suomentanut Antti Saarilahti. Otava 2021 ISBN 978-951-1-38172-3. *Huonetoveri (The It Girl), suomentanut Elina Koskelin. Otava 2023 ISBN 978-951-1-45033-7. *Nollapäivä (Zero Days), suomentanut Elina Koskelin. Otava 2024 ISBN 978-951-1-45034-4. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Ruth Ware , DekkariNetti Luokka:Englantilaiset rikoskirjailijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Verdi Note dell’Antoniano

Verdi Note dell’Antoniano on italialainen kuoro, joka on perustettu vuonna 1989. Vuosien aikana kuoro on laulanut yhdessä useiden ammattilaulajien kanssa, julkaissut useampia levyjä ja esiintynyt useissa televisio-ohjelmissa. Kuoro perustettiin, kun haluttiin luoda uusi kuoro sellaisille nuorille, jotka olivat jo liian vanhoja laulaakseen Antonianon instituutin lapsikuorossa Piccolo Coro dell’Antoniano, mutta halusivat jatkaa laulamisharrastusta. Nykyisin Verdi Note dell’Antoniano on kaikille 12-vuotiaille ja sitä vanhemmille avoin kuoro. Kuoron ensimmäisenä johtajana toimi Paolo Zavallone. Hän teki yhteistyötä myös Mariele Ventren kanssa, joka johti samaan aikaan lapsikuoroa Piccolo Coro dell’Antoniano. Sittemmin kuoron johtajana on toiminut Sabrina Simoni, mutta hän kuitenkin jätti tämän tehtävänsä, koska hän johti myös Piccolo Coro dell’Antonianoa Mariele Ventren kuoltua 1995 ja halusi keskittyä täysin siihen tehtäväänsä. Nykyisin kuoron johtajana on toiminut Stefano Nanni. Vuodesta 2016 lähtien kuoron taiteellisena johtajana on toiminut Fabiola Ricci. Nanni ja Ricci ovat tehneet lisäksi yhteistyötä Sara Casalin ja Alessio Zinin kanssa, jotka ovat Mariele Ventren entisiä oppilaita. Luokka:Italialaiset kuorot
Team Whack – kaikki on hakkeroitavissa

Team Whack – kaikki on hakkeroitavissa Ylen Docstop-dokumenttisarjan ohjelma, jossa kolmen suomalaisen ammattihakkerin muodostama ryhmä paljastaa tietoturva-aukkoja. Team Whackin jäsenet ovat Benjamin Särkkä, Iiro Uusitalo ja Laura Kankaala. Kaikki kolme ovat tietoturva-alan ammattilaisia, eivätkä harrasta rikollista hakkeritoimintaa. Team Whackin valkohattuhakkerit etsivät haavoittuvuuksia työkseen, mutta ovat aktiivisia myös vapaa-ajallaan. Esimerkiksi Benjamin Särkkä on perustanut hakkeritapahtuma Disobeyn. Lisäksi taustalla on toiminut vielä kaksi hakkeria, Heikki Juva ja Jarmo "putsi" Puttonen. Kuusiosaisessa lyhytdokumenttisarjassa kolme suomalaista ammattihakkeria paljastaa kuinka kenen tahansa elämä voidaan sekoittaa. Valkohattuhakkereiden kohteeksi joutuvat yksityiset älylaitteet, henkilöauto, älykoti, wifi-verkko, mainosnäyttö sekä kokonainen taloyhtiö. Hakkereiden tavoitteena on auttaa yksityisihmisiä, yhteisöjä ja yrityksiä suojautumaan hyökkäyksiltä. Ohjelma on ollut Yle Areenassa 4. maaliskuuta 2019 alkaen, ja se esitettiin Yle TV2:ssa 6. maaliskuuta 2019. Dokumenttisarjan on ohjannut Jani Pyylampi. == Jaksot == ===== Kausi 1 ===== *Jakso 1: Team Whack iskee taloyhtiöön *Jakso 2: Team Whack varastaa identiteettisi *Jakso 3: Team Whack hyökkää autoosi *Jakso 4: Team Whack murtautuu älykotiisi *Jakso 5: Team Whack virittää WiFi-ansan *Jakso 6: Team Whack sabotoi mainosnäytön ===== Kausi 2 ===== * Jakso 1: Team Whack kaappaa kännykkäsi * Jakso 2: Team Whack varastaa käytettyjen tietokoneiden datan * Jakso 3: Team Whack sieppaa kotisi langattomat laitteet * Jakso 4: Team Whack murtautuu vakuutusyhtiöön * Jakso 5: Team Whack tiputtaa dronet * Jakso 6: Team Whack katkaisee pelistriimin * Jakso 7: Internet haluaa tietää susta kaiken - Miksi sen pitäisi kiinnostaa? == Aiheesta muualla == *Yle: Ammattihakkerit paljastavat: Suomalaisten tietoturva heikoissa kantimissa *Yle Areena Docstop: Team Whack -kaikki on hakkeroitavissa * Fidelix Oyn tiedote liittyen Team Whackin löytämiin tietoturvahaavoittuvuuksiin * * * * * Luokka:Suomalaiset televisio-ohjelmat
Aino Kajaniemi

Aino Kajaniemi (s. 18. syyskuuta 1955) on suomalainen tekstiilitaiteilija. Hän tekee suuria kolmiulotteisia tekstiili-installaatioita mutta myös pienempiä, piirroksellisuuteen perustuvia kuvia (Tilaajille.). Vuonna 2010 hänet nimettiin vuoden tekstiilitaiteilijaksi ja palkittiin myös kotikaupunkinsa Jyväskylän kulttuuripalkinnolla. Hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2021. Aino Kajaniemi valmistui tekstiilitaiteilijaksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1983. Hän on pitänyt yli 30 yksityisnäyttelyä ja osallistunut kymmeniin yhteisnäyttelyihin Suomessa ja ulkomailla. Hän on suunnitellut useiden suomalaiskirkkojen liturgiset tekstiilit. Lisäksi Kajaniemen teoksia on terveyskeskuksissa, kouluissa, vanhusten palvelutaloissa ja liikuntapaikoissa sekä valtion virastoissa. Aino Kajaniemen tytär on kuvataiteilija Aura Kajaniemi ja sisar valokuva- ja videotaiteilija Riitta Järvelä. He ovat 2010-luvulla pitäneet useita yhteisnäyttelyitä Suomen eri kaupungeissa. ==Julkisia teoksia== ===Kirkkotekstiilit=== *Taulumäen kirkko, Jyväskylä, 1999 (Tilaajille.) *Muuramen kirkko, Jyväskylä *Palokan kirkko, Jyväskylä *Vaajakosken kirkko, Jyväskylä *Rymättylän kirkko, Naantali ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Aino Kajaniemen CV Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset tekstiilitaiteilijat
Fischer Sports

Fischer Sports on Itävaltalainen urheiluvälinevalmistaja. Fischer on tunnettu eritoten maasto- ja alppihiihtosuksistaan. Suomalaisurheilijoista muun muassa Kaisa Mäkäräinen, Ristomatti Hakola, Ilkka Herola, Iivo Niskanen, Perttu Hyvärinen, Juho Mikkonen ja Kerttu Niskanen hiihtävät Fischerin suksilla. == Lähteet == Luokka:Urheiluvälinevalmistajat Luokka:Urheiluvälinemerkit
Félicité Pricet

Félicité Pricet (n. 1745 Châtillon-sur-Sèvre, Maine-et-Loire, Ranska – 18. tammikuuta 1794 Avrillé, Maine-et-Loire, Ranska) oli maallikkonainen Angersin hiippakunnasta ja marttyyri Ranskan vallankumouksessa. Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 9. kesäkuuta 1983 ja autuaaksi 19. helmikuuta 1984, ja hänen muistopäiväänsä vietetään 2. tammikuuta yhtenä Anjoun marttyreistä tai 18. tammikuuta. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset teloitetut Luokka:Ranskan suuren vallankumouksen henkilöt Luokka:Kristityt marttyyrit Luokka:1740-luvulla syntyneet Luokka:Vuonna 1794 kuolleet
Paltamon kotiseutumuseo

Paltamon kotiseutumuseo toimii vuonna 1910 rakennetussa viljamakasiinissa. Makasiinina rakennus toimi aina 1950-luvulle saakka, jonka jälkeen se on palvellut museona vuodesta 1962 alkaen. Museon näyttelyt ovat kolmessa eri kerroksessa ja näytillä on muun muassa perinteisiä talonpoikaisesineitä ja työkaluja. Toinen kerros käsittelee Paltamon paikallishistoriaa ja kolmannessa kerroksessa on maalaispirtin esineistöä. Paltamon kotiseutumuseon harvinaisempia esineitä ovat Paltaniemen kuvakirkon arkistoarkku ja säilytysarkku Kajaanin linnasta.Paltamon kotiseutumuseon oma esite == Kuvia museoalueelta == Kuva: Paltamon kotiseutumuseo näyttely.jpg| Paltamon kotiseutumuseon näyttely Kuva: Paltamon kotiseutumuseo näyttely2.jpg| Näyttely, kuva 2 Kuva: Paltamon kotiseutumuseo (1).jpg| Näyttely, kuva 3 Kuva: Paltamon kotiseutumuseo 3.jpg|Yleiskuva museosta Kuva: Paltamon kotiseutumuseo 2.jpg| == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Paltamo-Seura Facebookissa * Paltamo-Seuran virallinen kotisivu * Paltamon kotiseutumuseo, Kainuun paikallismuseoita ja kulttuuriympäristökohteita -portaalissa Luokka:Suomen kotiseutumuseot Luokka:Paltamo Luokka:Kainuun paikallismuseot
Sunshine pop

Sunshine pop oli Yhdysvalloissa 1960-luvun keskivaiheilla suosioon noussut popmusiikkityyli, joka sai alkunsa Kaliforniasta. Sen tunnusmerkkejä ovat taitavat lauluharmoniat, runsaat orkesteritaustat ja positiivinen yleisvire. Tyylin tunnetuimpia edustajia ovat The Beach Boys, The Turtles, The Association, The Mamas & the Papas ja chicagolainen The Buckinghams. ==Lähteet== Luokka:Popin tyylilajit
Kuurojen museo

Kuurojen museon näyttely sijaitsee Helsingissä Haagassa. Uusi näyttely avataan 22.10.2024 Valkean talon aulassa. Näyttely kertoo suomalaisten kuurojen ja viittomakielisten historiasta. Näyttely on avoinna Valkean talon aukioloaikojen mukaisesti ja sinne on vapaa pääsy. Museo on perustettu vuonna 1907, ja se tallentaa, tutkii ja esittelee Suomen kuurojen ja viittomakielisten kulttuuriperintöä. Museo on ollut vuodesta 2012 lähtien osa Tampereella sijaitsevaa Työväenmuseo Werstasta. Kuurojen museon näyttelytila on Helsingissä Valkeassa talossa, kokoelmia säilytetään Tampereella Työväenmuseo Werstaalla. Kuurojen museon kokoelmissa on noin 10 000 esinettä ja valokuvaa. Museon kokoelmiin kuuluu lisäksi asiakirjoja, kirjoja ja taideteoksia. Kokoelmat kertovat kuurojenopetuksesta, järjestötoiminnasta ja yhteisön merkkihenkilöistä, viittomakielestä sekä yhteisön tekemästä työstä oman aseman turvaamiseksi ja tasa-arvon saavuttamiseksi. ==Lähteet== Museo Luokka:Viittomakieli Luokka:Työväenmuseo Werstas Luokka:Finlayson (kaupunginosa) Luokka:Haaga
Puolanka-Pirtti

Puolanka-Pirtti on Puolangan kunnan ylläpitämä kotiseutumuseo. Nykyiselle paikalleen talo on siirretty Lylykylän Pellonpäästä, jossa sitä asuttivat veljekset Heikki ja Lauri Oikarinen. Talon historia on ollut vaiherikas, koska siinä on toiminut Lylykylän koulu vuosina 1931–1938, asuntola ja posti. Pihapiirissä on myös kaksi aittaa ja vesipasa katoksineen. Varsinaiset näyttelytilat ovat pirtissä, kahdessa kamarissa ja eteisvälikössä. Perinteisen talonpoikaisesineistön lisäksi näyttelyssä on puusuksen valmistukseen käytettyjä työkaluja. Suksiteollisuus olikin tärkeä elinkeino Puolangalla 1800–1900-lukujen taitteessa.Puolanka-Pirtin museoesite == Museoalueen rakennukset== # Päärakennus, Puolanka-Pirtti # Aitta # Aitta # Vesipasan katos == Valokuvia == Tiedosto:Puolanka-Pirtti1.jpg| Museon päärakennus Puolanka- Pirtti. Tiedosto:Puolanka-Pirtin vesipasa.jpg|thumb|Vesipasalla jäädytettiin talviteitä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Puolanka-Pirtti, Puolangan kunnan sivut * Puolanka-Pirtti/Puolangan museo, Kainuun paikallismuseoita ja kulttuuriympäristökohteita -portaalissa Luokka:Suomen kotiseutumuseot Luokka:Puolanka Luokka:Kainuun paikallismuseot
Juhani Simojoki

Juhani Simojoki (1. joulukuuta 1928 Rantsila – 3. toukokuuta 2021 Porvoo)Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 30.5.2021, s. C 16 oli suomalainen rovasti ja pääkaupunkiseudun seurakuntien Kirkko ja kaupunki -lehden pitkäaikainen päätoimittaja. Sosialidemokraattina tunnettu Simojoki varttui oikeistolaisessa pappisperheessä Karttulassa ja Kiuruvedellä. Hän opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa, vihittiin papiksi ja toimi muun muassa Kiuruvedellä kirkkoherran apulaisena 1950-luvulla. Simojoki kiinnostui vasemmiston ajatuksista jo nuorena ja liittyi 1970-luvun alussa SDP:hen. Simojoki aloitti Helsingin seurakuntayhtymän tiedotuspäällikkönä ja Kirkko ja kaupunki -lehden päätoimittajana vuonna 1967 toimittuaan sitä ennen Suomen Kristillisen Ylioppilasliiton pääsihteerinä sekä Helsingin yliopiston ylioppilaspastorina. Simojoen on laskettu kirjoittaneen Kirkko ja kaupunki -lehteen tuhatkunta pääkirjoitusta. Vuonna 1968 Simojoki sai tuomiokapitulilta varoituksen pääkirjoituksestaan, jossa hän puolusti kansalaistottelemattomuutta kirjoittamalla, miten Jeesuskin rikkoi oman kansansa lakeja tahallaan ja ärsyttävästi. Häntä asettuivat puolustamaan 58 pappia ja monet suurista sanomalehdistä, ja tuomiokapituli jäi yksin ankarine tulkintoineen. Vuonna 1979 hän aiheutti kohun Iranin ajatolla Khomeinista kertovan, virheellisesti militantin islamismin puolustamisena nähdyn jutun ”Islam on herännyt” myötä. Vuonna 1986 Simojoki oli keskeinen vaikuttaja siinä, että Kirkko ja kaupunki ulkoistettiin ammattilaisten tekemäksi Sanoma Oy:n Erikoislehdet-yksikköön. Viiden vuoden kuluttua ulkoistaminen kilpailutettiin uudelleen, ja lehti siirtyi Kotimaa-yhtiön tehtäväksi. Simojoki jäi eläkkeelle tammikuussa 1993. ==Teoksia== *Sosialidemokratia ja kristinusko, Tammi 1978. ISBN 951-30-4618-4 *Muisteltuja kunnioittaen, Books on Demand 2014. ISBN 9789523184053. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Juhani Simojoen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset papit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Viinistä viiniin

Viinistä viiniin – viininystävän vuosikirja oli vuosina 1998–2020 ilmestynyt suomalainen vuosikirja,Viinistä viiniin : viininystävän vuosikirja Kansalliskirjasto, Finna-tietokanta. Viitattu 8.6.2024. joka esitteli Suomessa saatavilla olevia viinejä. Sitä kirjoitti ja toimitti alusta alkaen Juha Berglund, vuodesta 2003 yhdessä Antti Rinta-Huumon kanssa. He ovat Viinilehden asiantuntijoita ja Berglund myös sen perustaja. Vuosikirjaa julkaisi Otava.Joel Kuortti & Jukka-Pekka Pietiäinen: 100 merkittävää suomalaista tietokirjaa – Abckiriasta Mustaan orkideaan, s. 143–144. Paasilinna, Helsinki 2014. Viinistä viiniin -vuosikirjaa seurasi vuonna 2021 samojen tekijöiden uusi vuosikirja Viini, ruoka & hyvä elämä,Viini, ruoka & hyvä elämä : vuoden ... parhaat viinit ja suosikkireseptit Kansalliskirjasto, Finna-tietokanta. Viitattu 8.6.2024.Viini, ruoka & hyvä elämä. Teemamaa Italia Otava. Viitattu 8.6.2024. joka ilmestyi kuitenkin vain yhden kerran. Taskukirjakokoinen Viinistä viiniin keskittyi esittelemään ja arvioimaan Alkossa myytäviä viinejä. Teos oli vuodesta 2002 säännöllisesti Suomen kunkin vuoden kymmenen myydyimmän tietokirjan joukossa, vuonna 2012 kolmanneksi myydyimpänä. Eniten sitä myytiin vuonna 2007, yhteensä 42 300 kappaletta. Kaikkia vuosikertoja oli vuoteen 2018 mennessä myyty yhteensä yli 600 000 kappaletta.Viinistä viiniin 2019 Otava. Viitattu 19.2.2019. ==Lähteet== Luokka:Vuosikirjat Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Kirjat viinistä Luokka:Suomalaiset kirjasarjat
Störsvik

Störsvik on 268 asukkaan kylä Siuntiossa, lähellä Inkoon kunnanrajaa. Se on kunnan eteläisin, Hangon ja Kirkkonummen välisen kantatien eteläpuolelle ja Pikkalanlahden rannalle rakentunut taajama. Störsvik on erityisen tunnettu Pickala Golf -nimisestä vapaa-ajankeskuksestaan. Störsvikin läheisyydessä sijaitsee myös Kopparnäs-Störsvikin virkistys- ja luonnonsuojelualue. ==Lähteet== Luokka:Siuntion kylät Luokka:Uudenmaan maakunnan taajamat
Tiedotusoppi

Tiedotusoppi on yhteiskuntatieteiden alaan kuuluva tieteenala, joka tutkii tiedonvälitystä, varsinkin joukkotiedotusta. Tiedotusopin juuret ovat 1800–1900-luvun vaihteen Saksassa, jossa alettiin tutkia lehdistöä. Sen jälkeen tiedotusoppia kehitettiin etenkin Yhdysvalloissa 1920-luvulta alkaen, ja tutkimuksen painopiste oli sosiologinen. Varhaisiin tunnettuihin tutkijoihin kuuluvat Paul Lazarsfeld, Theodor W. Adorno ja Herbert Marcuse. Vuosisadan puolivälistä tunnettu on myös Neil Postman. ==Lähteet== * Otavan Suuri Ensyklopedia 12, s. 9408. Helsinki 1983. ISBN 951-1-07198-X Luokka:Yhteiskuntatieteet Luokka:Joukkotiedotus
Ferrari (sukunimi)

Ferrari on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Caetano Ferrari (s. 1942), brasilialainen roomalaiskatolinen piispa * Enzo Ferrari (1898–1988), italialainen autotehtailija, Scuderia Ferrari -Grand Prix -tallin ja Ferrari- autotehtaan perustaja * Érico Ferrari (1928–1973), brasilialainen roomalaiskatolinen piispa * Ermanno Wolf-Ferrari (1876–1948), italialainen säveltäjä * Giancarlo Ferrari (s. 1942), italialainen jousiampuja * Giordano Ferrari (s. 1956), italialainen korkeushyppääjä * Giovanni Ferrari (1907–1982), italialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja * Jérôme Ferrari (s. 1968), ranskalainen kirjailija ja kääntäjä * Lodovico Ferrari (1522–1565), italialainen matemaatikko * Luc Ferrari (1929−2005), ranskalainen säveltäjä * Lolo Ferrari, oik. Eve Valois (1963–2000), ranskalainen eroottinen tanssija ja pornonäyttelijä * Marco Ferrari (1932–2020), italialainen roomalaiskatolinen piispa * Mario Ferrari (1894–1974), italialainen näyttelijä * Matteo Ferrari (s. 1979), italialainen jalkapalloilija * Paolo Ferrari (1822–1889), italialainen näytelmäkirjailija * Piero Ferrari (s. 1945), italialainen autourheiluvaikuttaja, Enzo Ferrarin poika * Roberto Ferrari (1923–1996), italialainen miekkailija * Roberto Ferrari (s. 1983), italialainen maantiepyöräilijä * Unge Ferrari, oik. Stig Joar Haugen (s. 1990), norjalainen rap-artisti * Vanessa Ferrari (s. 1990), italialainen telinevoimistelija. == Muut merkitykset == * Ferrari, italialainen urheiluautojen valmistaja * Ferrari (viini), Franciacorta-tyyppinen italialainen viini.
Laperm

Laperm on kiharakarvainen, Yhdysvalloista peräisin oleva Rex-tyyppinen kissarotu. == Kuvaus == Rotu on keskikokoinen, luonteeltaan seurallinen ja leikkisä. Laperm:sta on olemassa sekä lyhyt- että pitkäkarvainen muunnos. Rodulla kaikki värit sallitaan. == Lähteet == Luokka:Kissarodut
Unelmien maa

Unelmien maa (Lykkeland) on norjalainen televisiosarja, joka ensiesitettiin Norjassa vuoden 2018 syksyllä ja Suomessa 2019 alussa. Palkittu sarja kertoo 1970-luvun Stavangerin alueen nuorista aikuisista, joiden elämä mullistuu kun Norjan rannikolta löydetään öljyä. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi (8 jaksoa) keskittyy tapahtumiin vuoteen 1972 asti, jolloin Norjan valtiollinen öljy- yhtiö Statoil perustetaan. Sarjan toinen kausi kuvaa vuosia 1977–1980 ja kolmas vuosia 1987–1990. ==Juoni== Öljy-yhtiö Phillips Petroleumin nuori asianajaja Jonathan Kay (Bart Edwards) saapuu Stavangeriin kesällä 1969 tarkoituksenaan irrottaa amerikkalaisyhtiö tuloksettomasta öljynetsintäsopimuksesta Norjan valtion kanssa, mutta suunnitelmat muuttuvat kun öljyä lopulta löytyykin. Sarjan norjalaisia päähenkilöitä ovat nuoret aikuiset Christian, Toril ja Anna. Christian Nyman (Amund Harboe) on vauraan laivanvarustajaperheen poika, mutta työskentelee sukeltajana öljynetsintälautalla. Hänen tyttöystävänsä Anna Hellevik (Anne Regine Ellingsæter) on kasvanut pienellä maatilalla, mutta pääsee kaupungintalolle sihteeriksi, aitiopaikalle kuulemaan tapahtumista ennen muita. Työväenluokkaisesta ja uskonnollisesta perheestä tuleva Toril Torstensen (Malene Wadel) on työssä Christianin isän omistamalla huonosti menestyvällä kalasäilyketehtaalla ja pienen pojan yksinhuoltaja. ==Tuotanto== Ensimmäisen tuotantokauden jälkeen sarjaa sanottiin Norjan kaikkien aikojen kalleimmaksi. Sarjaa on kuvattu aidolla öljylautalla, Stavangerissa ja muualla Rogalandin läänissä, Ånnelandissa Bergenin pohjoispuolella, Oslossa ja Belgiassa. Sarjassa kuullaan Ginge Anvikin säveltämän elokuvamusiikin lisäksi otteita monista 1970-luvun pop- ja rock-kappaleista. ==Vastaanotto== Unelmien maan ensimmäinen tuotantokausi palkittiin Cannesin tv-sarjafestivaaleilla parhaasta käsikirjoituksesta ja parhaasta musiikista. Kahden ensimmäisen jakson jälkeen Helsingin Sanomien Harri Uusitorppa kirjoitti Unelmien maan olevan ajankuvaltaan tyylikäs, mutta jotenkin ”ilmatiivis”. Hänen mielestään asiat ovat kyllä oikeilla paikoillaan, mutta ”eivät liiku eivätkä liikuta”. ==Lähteet== Luokka:2010-luvun norjalaiset televisiosarjat Luokka:NRK:n televisio-ohjelmat