EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Vähemmistöryhmä

Vähemmistöryhmä tai vähemmistö on sosiaalinen ryhmä, joka ei kuulu yhteiskunnan enemmistöön. Vähemmistöt liitetään usein ihmis- ja kansalaisoikeuksiin. Syrjintään liittyy usein yksilön arvioiminen vähemmistöön kuuluvana arvostamatta häntä oman toimintansa pohjalta. Syrjintä voi olla myös epäsuoraa ja rakenteellista. Vähemmistöoikeuksien puolesta on noussut kansanliikkeitä. ==Vähemmistöjen sosiologiaa== Sosiologi Louis Wirth on määritellyt vähemmistöt "ryhmäksi ihmisiä, jotka ulkonäkönsä tai kulttuurinsa vuoksi on eristetty muusta yhteiskunnasta, jossa heitä kohdellaan eriarvoisesti, jonka vuoksi he pitävät itseään yhteisen syrjinnän kohteina.Wirth, L: "The Problem of Minority Groups.", page 347 in Ralph Linton (ed.), The Science of Man in the World Crisis. New York:Columbia University Press, 1945 . Gad Barzilain määritelmän mukaan vähemmistöryhmiltä puuttuu hallintovalta ja poliittisen vallan resurssit.Barzilai, G. Communities and Law: Politics and Cultures of Legal Identities. Ann Arbor: University of Michigan Press. Tähän määritelmän kuuluu sekä objektiiviset että subjektiiviset kriteerit. Vähemmistöryhmään kuuluminen on yhteiskunnan objektiivisesti antama status, joka pohjautuu henkilön fyysisiin ominaisuuksiin tai käyttäytymiseen. ==Vähemmistöjen oikeudet Suomessa== Suomessa vähemmistövaltuutetun tehtävänä on edistää etnisten vähemmistöjen ja ulkomaalaisten asemaa, yhdenvertaisuutta ja oikeusturvaa sekä hyviä etnisiä suhteita Suomessa.http://www.mol.fi/mol/fi/06_tyoministerio/02_organisaatio/02_vahemmistovaltuutettu/index.jsp Vähemmistövaltuutetun toimivalta ei koske syrjintää pelkästään kielen, sukupuolisen suuntautumisen, maailmankatsomuksen tai vammaisuuden perusteella. Näillä perusteilla tapahtuvan syrjinnän torjunta kuuluu edelleen muille viranomaisille, lähinnä ylimmille laillisuusvalvojille ja työelämässä työsuojeluviranomaisille. Vähemmistöjen ihmisoikeuksien toteutumista valvoo Ihmisoikeusliitto,http://www.ihmisoikeusliitto.fi/ joka raportoi ihmisoikeuksien toteutumisesta suoraan Euroopan unionille.http://europa.eu/pol/rights/index_fi.htm ==Katso myös== * Autistien oikeuksien liike * Etninen vähemmistö * Seksuaalivähemmistöt * Sukupuolivähemmistöt * Vammaisuus ==Lähteet== == Kirjallisuutta == * ==Aiheesta muualla== *ECMI - European Centre for Minority Issues *What is a Minority Group?definitions from Dayton Law School. *From Paris to Cairo: Resistance of the Unacculturated *Minorities at Risk project at the University of Maryland *MINELRES - Minority Electronic Resources *European Academy Bozen/Bolzano (EURAC) *Weaver v NATFHE *State of the World's Minorities 2007, Report by Minority Rights Group International Luokka:Ihmisoikeudet Luokka:Sosiologia Luokka:Syrjintä
Giv’at Ze’ev

Giv’at Ze’ev () on juutalaissiirtokunta Israelin vuoden 1967 jälkeen miehittämällä Länsirannalla. Siirtokunta on perustettu vuonna 1983 ja vuoden 2018 lopussa sen asukasluku oli 17 922\. ==Historia== Giv’at Ze’ev sijaitsee lähellä el-Jibin palestiinalaiskylää, jonka tutkijat ovat yhdistäneet Vanhan testamentin Gibeonin (hepreaksi Gi’von) kaupunkiin. Ennen Giv’at Ze’evin siirtokunnan perustamista sen nykyisellä paikalla sijaitsi sittemmin hylätty Jordanian armeijan tukikohta. Israel valtasi Länsirannan Jordanialta kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967. Israelissa syntyi sodan jälkeen siirtokuntaliike, jonka jäsenet pyrkivät asettumaan miehitetyille alueille. Vuonna 1977 joukko siirtolaisia asettui hylättyyn tukikohtaan Giv’at Ze’eviin, mutta ensimmäiset yritykset asuttaa paikka eivät onnistuneet. Israelin valtio otti paikan haltuunsa vuonna 1981 ja vuonna 1983 paikalle alettiin asuttaa siirtolaisia. Kansainvälisesti Israelin miehitetyille alueille perustamia siirtokuntia pidetään laittomina. Giv’at Ze’ev sai nykyisen nimensä vuonna 2004 ja se nimettiin Betar-liikkeen johtaja Ze’ev Jabotinskyn mukaan. Israelissa on ollut esillä ehdotus liittää Giv’at Ze’ev ja muut Jerusalemin lähellä sijaitsevat siirtokunnat yhdeksi suureksi kaupungiksi. Israelin siirtokuntia on usein väitetty laittomiksi, koska Geneven neljännen sopimuksen 49. artiklan 6. pykälän mukaan ”valtaajavalta ei saa valtaamalleen alueelle karkottaa tai siirtää osaa omasta siviiliväestöstään”. Israel kiistää väitteen, koska se ei ole tehnyt sopimuksen mainitsemia karkotuksia tai siirtoja. ==Väestö== Giv’at Ze’evin asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 17 922. ==Lähteet== Luokka:Israelin siirtokunnat
Agutit

Agutit eli kultajänikset (Dasyproctidae) on pitkäkoipisten jyrsijöiden heimo. ==Koko ja ulkonäkö== Aikuiset agutit ovat 30–40 cm pitkiä. Niiden häntä on 1,5-senttinen töpö. Takajalassa on kolme varvasta, jotka päättyvät kaviomaiseen kynteen. Väritys vaihtelee tummanruskeasta kullankeltaiseen. ==Elinympäristö ja -tavat== Agutien levinneisyysaluetta ovat Meksiko, Väli- Amerikka, Brasilia ja pienet Antillit. Ne syövät pääasiassa kasviperäistä ravintoa, mutta ravinnoksi kelpaavat myös hyönteiset ja jopa pikkulinnut. Ihminen on siirtoistuttanut muutamaa agutilajia niiden luontaisten elinalueiden ulkopuolelle Karibianmerelle. Etelä-Amerikan pohjoisosista ja Pieniltä Antilleilta kotoisin olevaa Dasyprocta leporina-lajia on viety Neitsytsaarille, meksikolaista D. mexicana-lajia Kuubaan ja eteläamerikkalaista D. punctata-lajia Kuubaan ja Caymansaarille. ==Lisääntyminen== Naaras kantaa kolme kuukautta ja synnyttää kerrallaan kaksi poikasta. ==Lähteet== * * Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus nisäkkäiden uusiksi nimiksi === Viitteet === *
Kustaa Evertinpoika Horn

Kustaa Evertinpoika Horn () (1614 – 27. helmikuuta 1666) oli Ruotsin sotamarsalkka ja hallintomies. Hän oli Evert Kaarlenpoika Hornin poika. Kustaa Evertinpoika Hornista tuli vapaaherra 1651. Vuonna 1654 hänet nimitettiin Käkisalmen läänin ja Inkerinmaan kenraalikuvernööriksi ja hänestä tuli valtaneuvos. Kenraaliksi hänet ylennettiin 1656 ja sotamarsalkka hänestä tuli 1663. Samana vuonna hänet nimitettiin Bremen-Verdenin kenraalikuvernööriksi. Ollessaan Käkisalmen ja Inkerinmaan kenraalikuvernööri Horn rasitti muun muassa linnankunnostustöillä paikallista väestöä, ja vaikutti siten osaltaan karjalaisen ortodoksiväestön muuttamiseen Venäjälle ruptuurisodan aikana. == Lähteet == * * Luokka:Valtaneuvokset Luokka:Kenraalikuvernöörit Luokka:Ruotsin sotamarsalkat Luokka:Vuonna 1614 syntyneet Luokka:Vuonna 1666 kuolleet
Kuulopuhe

Kuulopuhetodistelulla tarkoitetaan todistelua, jossa kuulusteltava kertoo siitä, mitä hän on kuullut toisen henkilön sanovan, ja todistelun kohteena on tämän toisen henkilön havaintojen paikkansa pitävyys. Tuomioistuimen kannalta kuulopuhetodistelu on ongelmallista, koska lausuman antaja ei osallistu oikeudenkäyntiin eikä tuomioistuin voi arvioida henkilön kertomuksen luotettavuutta ja uskottavuutta häntä itseään välittömästi havainnoimalla.KKO 2008:68 Kuulopuhetodistelu on myös ongelmallista sen vastaajan oikeuksien kannalta, jota vastaan kuulopuhetodistelua käytetään. Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan mukaan jokaisella rikoksesta syytetyllä on oikeus kuulustella todistajia, jotka kutsutaan todistamaan häntä vastaan. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin (EIT) on useissa ratkaisuissaan todennut, että syytetyn oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin on loukattu, jos syyksilukeva tuomio on perustettu pääosin sellaisen todistajan kertomukseen, jota syytetyllä ei ole ollut mahdollisuutta missään prosessin vaiheessa kuulustella tai kuulustuttaa selvittääkseen todistajan luotettavuutta ja uskottavuutta. EIT on todennut, että kuulopuhetodistelua voidaan ottaa vastaan, mutta niihin ei saa vedota ratkaisevissa määrin. Suomessa oikeudenkäymiskaaren 15 luvun 8 §:n mukaan tuomioistuimen on evättävä näyttö, jos se voidaan korvata olennaisesti luotettavammalla todisteella. Lain esitöiden mukaan kuulopuhetodistajan asemesta olisi kuultava sitä henkilöä, jonka puheista on kyse.Hallituksen esitys HE 47/2014 vp s. 94. Toisaalta vapaan todistusharkinnan mukaan, joka ilmenee oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 1 §:stä, tuomioistuin voi vapaasti määritellä esitetyn näytön todistusarvon. == Lähteet == Luokka:Oikeudenkäynti Luokka:Prosessioikeus
Robertas Žulpa

Robertas Žulpa (20. maaliskuuta 1960 – 30. elokuuta 2024) oli liettualainen uimari, joka edusti uintiurallaan Neuvostoliittoa. Hän voitti olympiakultaa 200 metrin rintauinnista kesäolympialaisissa 1980, Moskovassa. Hän voitti urallaan myös yhden MM-hopean ja kolme Euroopan mestaruutta, sekä yhden EM- pronssin pitkällä radalla. == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Liettualaiset uimarit Luokka:Neuvostoliittolaiset uimarit Luokka:Liettualaiset olympiavoittajat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Iiris Kalliola

Iiris Kalliola (s. 1959 Valkeakoski) on suomalainen tietokirjailija. Hän on kirjoittanut ja suomentanut tietokirjoja biologian alalta erityisesti lapsille. Hän toimi Suomen tietokirjailijoiden Uudenmaan aluevastaavana 2015-2017. Vuonna 2011 Kalliola palkittiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla yhdessä Lasse J. Laineen kanssa teoksesta Suomen lasten luontokirja. Sama teos oli vuonna 2010 WWF:n valitsema Vuoden luontokirja. Vuonna 2013 Kalliola palkittiin Tietopöllö-palkinnolla ja 2016 Lauri Jäntin säätiön Tieto-Lauri -palkinnolla yhdessä Lasse J. Laineen kanssa teoksesta Suomen lasten retkeilyopas. Kalliola on koulutukseltaan biologi Helsingin yliopistosta. == Teoksia == * Talven sininen hetki Suomen luonnossa (yhdessä Ulla Kokon kanssa,1995) * Kun kirppu puree sinua. Suomen luonnon kiusankappaleet (1998) * Mökkielämän ABC (yhdessä Ulla Kokon ja Antti Pietilän kanssa, 1999) * Kaukomatkaajan luontoharmeja (yhdessä Matti Nummelinin kanssa, 2001) * Ötökät (2003) * Citykettu ja muita taajaman eläimiä (2003) * Kiireestä kantapäähän – ihmeellinen ihminen (2004) * Ruokakasvit (2005) * Suomen muuttolinnut (toimittaja ja kirjoittaja, 2006) * Kumipallosta lasi-ikkunaan: Mistä tavarat tehdään? (2009) * Suomen lasten luontokirja (yhdessä Lasse J. Laineen kanssa, 2010) * Luonnon jäljillä (2011) * Luontoillan seitsemän veljestä (2013) * Suomen lasten retkeilyopas (yhdessä Lasse J. Laineen kanssa, 2014) * Ihminen napakasti (yhdessä Väinö Heinosen kanssa, 2016) *Tulevaisuuden kuusi (yhdessä Heli Laaksosen kanssa, 2017) * Pelastetaan Itämeri (yhdessä Johan Tellin kanssa, 2018) *Eläinten kesäjäljet (yhdessä Matti Nummelinin kanssa, 2021) *Haapa – Ekosysteemin avainlaji (yhdessä Kai Hypénin kanssa, 2023) == Palkinnot == * Vuoden luontokirja 2010 teoksesta Suomen lasten luontokirja (yhdessä Lasse J. Laineen kanssa) * Valtion tiedonjulkistamispalkinto 2011 teoksesta Suomen lasten luontokirja (yhdessä Lasse J. Laineen kanssa) * Tietopöllö-palkinto 2013, Lasten ja nuorten tietokirjapalkinto, Suomen tietokirjailijat * Suomen lasten luontokirja on yksi valituista kirjoista kirjassa: Joel Kuortti - Jukka-Pekka Pietiäinen: 100 merkittävää suomalaista tietokirjaa: Abckiriasta Mustaan orkideaan, 2014. * Lauri Jäntin säätiön Tieto-Lauri -palkinnon 2016 teoksesta Suomen lasten retkeilyopas (yhdessä Lasse J. Laineen kanssa) * Tietokirjafestivaalin Tietokirjaraadin 2023 voittaja teoksella Haapa – Ekosysteemin avainlaji (yhdessä Kai Hypénin kanssa)Tietokirjafestivaali 2023: TietokirjaraatiViitattu 14.1.2024 ==Lähteet== * Kustannusosakeyhtiö Avaimen, Tammen, WSOY:n, Otavan, Paasilinnan, Metsäkustannuksen, Karttakeskuksen, Vastapainon ja Weilin+Göösin kirjaluettelot ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset biologit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kate Atkinson

Kate Atkinson (s. 20. joulukuuta 1951 York) on englantilainen kirjailija. == Elämä ja ura== Atkinson opiskeli kirjallisuutta Dundeen yliopistossa Skotlannissa. Hän teki amerikkalaista kirjallisuutta käsittelevän väitöskirjan, jota ei hyväksytty. Atkinson on kertonut, että taustalla oli tiedekuntariitoja, joiden välikappaleeksi hän jäi. Atkinson asuu Edinburghissa Skotlannissa. Atkinsonin esikoisromaani Museon kulisseissa (1995) voitti Whitbread-palkinnon. Atkinson on kirjoittanut kirjallisia dekkareita, kuten hän itse niitä luonnehtii. Jackson Brodie -sarjassa on ilmestynyt viisi teosta. Brittiläinen televisiosarja The Case Histories pohjautuu kyseiseen sarjaan. == Teokset == * * * Abandonment (2000, näytelmä) * Emotionally Weird (2000) * * ;Jackson Brodie -sarja * * * * * Liian kirkas taivas. (Big Sky, 2019). Suom. Kaisa Kattelus. Helsinki: Schildts & Söderströms, 2019. ISBN 9789515249142. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Eija Elo: Ihmiskrokettia. Aikakone 28.2.1999. Luokka:Englantilaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tilausliikenne

Tilausliikenne tarkoittaa pääasiassa linja-autolla, mutta myös esimerkiksi raitiovaunulla suoritettavaa reittiliikenteen ulkopuolista ajoa, jossa kuljetetaan ennalta sovittua matkustajaryhmää. Tilausajot ovat asiakkaan tilaamia kuljetuksia, joissa aikataulu, reitti, autokalusto ja mahdolliset oheispalvelut ovat asiakkaan tarpeiden mukaan määriteltyjä, eivätkä reittiliikenteen tapaan noudata liikennöitsijän asettamia kriteerejä. Lainsäädännön määritelmä tilausliikenteelle on “luvanvaraista henkilöliikennettä, jota harjoitetaan vain tilauksesta tilaajan määräämällä tavalla, sekä muuta luvanvaraista henkilöliikennettä, joka ei ole linjaliikennettä eikä ostoliikennettä.”Laki luvanvaraisesta henkilöliikenteestä tiellä 15.2.1991/343 Linja-autolla tilausajoja suorittavalta yritykseltä vaaditaan voimassa oleva joukkoliikennelupa, joka on autokohtainen. Lisäksi muihin EU-maihin ja Norjaan suuntautuvilta henkilöliikenteen kuljetuksilta vaaditaan yhteisölupa, joka myös on autokohtainen.Lapin lääninhallitus - Yhteisölupa Tilausajoa ajava liikenneväline on yleensä varustettu Tilausajo-kilvellä, jotta reittiliikennettä odottavat matkustajat eivät turhaan pyrkisi tilausajon kyytiin. Kuljetusta tarvitseva ryhmä, kuten harrastusseura tai koulu, tilaa ajon liikennöitsijältä. Keväisin tärkeän osan linja-autojen tilausajoista muodostavat luokkaretket mm. huvipuistoihin ja leirikeskuksiin. Tilausliikenteen ajot voivat olla yksittäisiä ajomatkoja tai ennakkoon tietyn sopimuksen perusteella ajettavia toistuvia ajoja, esimerkiksi matkatoimistojen asiakaskuljetukset laivaristeilyille. Monella tilausajoja harjoittavalla liikennöitsijällä on oma matkatoimisto tai muu yhteistyökumppani, joka voi järjestää ryhmän majoitukset, ruokailut, laivaliput sekä muut etukäteen tilattavat ohjelmanumerot. Varuskuntien lomakuljetukset ovat usein varuskunnan tilaamia linja-autojen tilausajoja. Vaikka liikenne kulkee sovittuja reittejä ja säännöllisin väliajoin, se on suljettu varuskunnan ulkopuolisilta matkustajilta. Nykyaikaisessa tilausajolinja-autossa on usein ilmastointi, WC, kahvinkeitin, jääkaappi sekä viihdejärjestelmä, sisältäen esimerkiksi DVD- soittimen, CD-vaihtimen ja radion. Suomessa tilausajoliikenteessä esiintyviä alusta- ja korimerkkejä ovat muun muassa Carrus, Lahden Autokori, MAN, Mercedes-Benz, Neoplan, Scania, Setra ja Volvo. Tilausajojen yksi suurimpia etuja on joustavuus ryhmämatkoilla – reitiltä voidaan poiketa, matkanjohtajan niin halutessa, tai matkaohjelmaan voidaan tehdä muita tarvittavia muutoksia lennossa, mikäli käytettävissä oleva aika sen sallii. Tilausliikenteen tarjoukset ja sopimukset on suositeltavaa pyytää kirjallisesti ja niistä tulisi käydä ilmi seuraavat asiat: matkan aikataulu, matkan alkamis- ja päättymispaikka, linja-auton varustus, matkustajamäärä, hinta ja muut sopimukseen vaikuttavat tekijät. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Linja- autoliitto *Tilausajokuljettajat ry Luokka:Linja-autoliikenne
Turun Soitannollinen Seura

Musikaliska sällskapet i Åbo, Turun soitannollinen seura r.f. on vuonna 1790 perustettu musiikkikulttuurin edistämiseen keskittyvä suomalainen aatteellinen yhdistys. Se on Suomen vanhin edelleen toimiva yhdistys. Musikaliska Sällskapet kehkeytyi Aurora-seuran konserteista ja musiikki-illoista edistämään musiikkikulttuuria Turussa.https://runeberg.org/finminn/2/0324.html ==Toiminta== Seuran toimintaan on oleellisena osana kuulunut sen perustamisesta asti oman orkesterin ylläpitäminen. Vuonna 1927 tapahtuneen kunnallisen ammattiorkesterin, Turun kaupunginorkesterin, (nykyään nimellä Turun filharmoninen orkesteri) perustamisen jälkeen seuran oma orkesteri on toiminut satunnaisemmin. Turun Soitannollinen Seura perusti Turun musiikkijuhlat ja Ruisrockin. Lisäksi seura järjestää Turun valtakunnallisia sellokilpailuja. ==Puheenjohtajat== Turun Soitannollisen Seuran puheenjohtajana on vuodesta 2017 lähtien toiminut Eero Linjama. Aiempia yhdistyksen puheenjohtajia ovat olleet muun muassa Magnus Wilhelm Armfelt (1790), Jakob Gadolin (1794), Victor von Stedingk (1800), Jakob Tengström (1804–1805), Otto Andersson (1930–1958), John Rosas (1961–1974), Arne Rousi (1975–1996), Alarik Repo (1996–2010) ja Emilie Gardberg (2010–2017). == Lähteet == * Turun Soitannollisen Seuran kotisivut * ===Viitteet=== ==Kirjallisuutta== * * Luokka:Alueelliset musiikkiyhdistykset Luokka:Turun musiikki
Hjalmar Svanberg

Ludvig Hjalmar Svanberg (11. huhtikuuta 1869 Vehmaa – 20. joulukuuta 1954 Tyrvää) oli suomalainen kirkkoherra, jonka on sanottu olleen Suomen Puolustusvoimien kirkollisen työn isä. Hän esitteli suunnitelmansa Suomen vapausarmeijan kirkollisesta työstä kenraali Mannerheimille 31. maaliskuuta 1918. Maaliskuun viimeistä päivää vietetään tästä syystä Puolustusvoimien kirkollisen työn vuosipäivänä. Svanbergin vanhemmat olivat ratsutilallinen, valtiopäivämies Henrik Svanberg ja Eeva Vilhelmina Lindgrén. Svanberg toimi muun muassa kirkkoherran virka-apulaisena, pitäjänapulaisena ja vt. kirkkoherrana Hausjärvellä 1894–1902 ja kirkkoherrana Kuortaneella 1902–1912, Vilppulassa 1912–1922 sekä Tyrväällä 1922–1951. Hän sai 1918 rovastin arvon ja oli myöhemmin myös lääninrovastina. Lisäksi hän toimi kirkkoherrana ollessaan myös tuomiokapitulin asessorina. Hjalmar Svanbergin poika Ensio Rislakki (ent. Svanberg) oli kuuluisa kirjailija ja toimittaja, joka tunnettiin myös nimimerkillä Valentin. Teollinen muotoilija Eero Rislakki on Svanbergin pojanpoika. ==Lähteet== Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1869 syntyneet Luokka:Vuonna 1954 kuolleet
Sōhei

Sōhei (, kirjaimellisesti munkkisoturit) olivat buddhalaisia munkkisotureita feodaalisessa Japanissa. Sōhein perinteinen ase oli naginata. Muita tunnettuja aseita olivat muun muassa jouset ja miekat. == Lähteet == * === Viitteet === == Kirjallisuutta == * Luokka: Japanin historia Luokka: Buddhalaisuus Japanissa
Curtis Myden

Curtis Allen Myden (s. 31. joulukuuta 1973 Calgary, Alberta) on entinen kanadalainen uimari ja olympiamitalisti. Hän edusti Kanadaa urallaan kolmissa kesäolympialaisissa, alkaen vuodesta 1992. == Ura == ===Alkuajat=== Myden osallistui ensimmäistä kertaa aikuisten tason kansainvälisiin arvokilpailuihin vuonna 1991, jolloin järjestettiin Tyynenmeren maiden uintimestaruuskilpailut Edmontonissa. Seuraavana vuonna Myden osallistui ensimmäistä kertaa olympialaisiin, sijoittuen 200 metrin sekauinnissa kymmenenneksi ja 100 metrin rintauinnissa sijalle 25. ===1993=== Vuosi 1993 oli Mydenin läpimurtovuosi. Hän voitti lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailuissa Espanjan Palma de Mallorcalla kultaa 400 metrin sekauinnissa, ennen Moldovan Serghei Mariniucia ja Suomen Petteri Lehtistä. Lisäksi hän voitti pronssia 200 metrin sekauinnissa. ===1994=== Vuonna 1994 hän osallistui pitkän radan maailmanmestaruuskilpailuihin Italian Roomassa, sijoittuen 400 metrin sekauinnissa neljänneksi. ===1995=== Vuonna 1995 Myden lähti puolustamaan edellistä lyhyen radan MM-kilpailuista saamiaan mitaleja lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailuihin Brasilian Rio de Janeiroon. Hän kirkasti 200 metrin sekauinnin kolmannen sijansa hopeaksi, mutta putosi yhden pykälän alemmaksi 400 metrin sekauinnissa, saavuttaen näin kaksi hopeaa. ===Kesäolympialaiset 1996=== Vuoden 1996 kesäolympialaisiin Yhdysvaltojen Atlantaan Myden lähti mitalisuosikkina. Hän ei pettänytkään odotuksia, ja sijoittui 200 metrin sekauinnissa Unkarin Attila Czenen ja Suomen Jani Sievisen jälkeen kolmanneksi, ja otti pronssia myös 400 metrin sekauinnista, tällä kertaa edellään yhdysvaltalaiskaksikko Tom Dolan ja Eric Namesnik. ===1998=== Vuonna 1998 Myden osallistui pitkän radan maailmanmestaruuskilpailuihin, jotka järjestettiin Australian Perthissä. Siellä hän sijoittui 400 metrin sekauinnissa kolmanneksi. Tuo mitali jäi Mydenin ainoaksi pitkän radan MM-kilpailuissa. Kilpailuiden jälkeen Myden keskittyi valmistautumaan Sydneyn olympialaisiin. ===Kesäolympialaiset 2000=== Vuoden 2000 kesäolympialaisiin Australian Sydneyyn Myden lähti puolustamaan kahta mitaliaan edellisistä olympialaisista. Hän onnistuikin uusimaan pronssinsa 400 metrin sekauinnista, mutta karsiutui välierissä 200 metrin sekauinnissa. ===Olympialaisten jälkeen=== Vuonna 2001 Myden osallistui pitkän radan maailmanmestaruuskilpailuihin Japanin Fukuokassa. Hän sijoittui siellä seitsemänneksi 400 metrin sekauinnissa ja kahdeksanneksi 200 metrin sekauinnissa.Myden to retire from swimming CBC Sports. 25.11.2002. Vuonna 2002 Myden piti neljän kuukauden tauon kilpauinnista keskittyen parantelemaan välilevyn pullistumasta kärsinyttä selkäänsä. Hän palasi vielä uintiareenoille osallistumalla Kansainyhteisön kisoihin kesällä 2002. Hän sijoittui kilpailuissa viidenneksi 400 metrin sekauinnissa ja kuudenneksi 200 metrin sekauinnissa. 25\. marraskuuta 2002 Myden ilmoitti lopettavansa uintiuransa keskittyäkseen urheilulääketieteen ja ortopedian opintoihinsa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset uimarit Luokka:Kanadalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Käkikosken saha

Käkikosken saha oli keskisuuri saha Lapinjärven Porlammilla Käkikosken kylässä. Saha toimi vuosina 1957–2007. Sahalinjalla oli pelkkahakkuri- pyörösahalinja yhdellä automaattisärmällä. Työntekijöitä viimeisenä toimintavuonna sahalla oli 19, joista 5 konttorissa. Parhaimmillaan sahalla työskenteli yli 50 henkilöä. Saha tuotti vuosittain 30 000 kuutiometriä sahatavaraa. == Konkurssi == Viimeisen viidentoista vuoden aikana saha oli sijoittanut 10 miljoonaa euroa tukinlajitteluun, sahalaitokseen, kuivaamoon, kuivan sahatavaran lajittelulaitokseen ja Bio-lämpökeskukseen - ne eivät maksaneet itseään takaisin. Toimintaa vaikeuttivat myös puun hinta ja saatavuus. Saha asetettiin konkurssiin 21.09.2007, jonka jälkeen pesänhoitaja päätti tuotantokoneiden myynnistä Venäjälle. ==Lähteet== Luokka:Lapinjärven historia Luokka:Lapinjärven rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen sahateollisuus
Palazzo della Cancelleria

thumb|230px|Palazzo della Cancellerian julkisivua Palazzo della Cancelleria on palatsi Roomassa. Se kuuluu Lateraalisopimuksen mukaan Pyhän istuimen alaisuuteen. Se sijaitsee Parionen kaupunginosassa Corso Vittorio Emanuele II -kadun ja Campo de’ Fiori -aukion välissä. Paavi Sixtus IV:n veljenpoika kardinaali Raffaele Riario rakennutti palatsin. Huhujen mukaan Riario rahoitti rakennustyöt yhden illan uhkapelivoittojensa tuloilla. Palatsin rakennustyöt alkoivat 1480-luvulla ja se saatiin valmiiksi vuonna 1513. Rakennuksen suunnittelua pidettiin pitkään Donato Bramanten työnä, mutta nykyään Palazzo della Cancellerian pääarkkitehdin uskotaan olleen Andrea Bregno. Bramante on kuitenkin ollut mukana suunnittelemassa osaa julkisivua, sisäpihaa ja palatsin kirkkoa. Lisäksi Giorgio Vasari on ollut sisustamassa sisätiloja ja Perino del Vaga kardinaalin huonetta. Vain neljä vuotta valmistumisensa jälkeen vuonna 1517 Palazzo della Cancelleria takavarikoitiin Riariolta osallisuudestaan paavi Leo X:n vastaiseen salaliittoon. Palatsi annettiin Giuliano de'Medicille, josta tuli myöhemmin paavi Klemens VII. Rakennus oli toimistona Giulianolle, joka oli Vatikaanin varakansleri. Myöhemmin hänen noustua paaviksi rakennuksesta tuli Vatikaanin kanslerintoimisto, jona se toimii edelleen. Lisäksi palatsia on käytetty muun muassa Napoleonin keisarillisena oikeussalina. Vuonna 1848 palatsin eteisessä murhattiin italialainen poliitikko Pellegrino Rossi. Arkkitehti Virginio Vespignanin johdolla palatsia restauroitiin 1880-luvulla. Toiset entisöintityöt jouduttiin suorittamaan vuoden 1939 tulipalon jälkeen. Palatsin yhteydessä olevan kirkon katto romahti tulipalon takia. Rakennuksen sisäpihan kaivauksissa 1988–1991 löytyi suuren 300–400–luvulle ajoitetun basilikan jäännökset. Kirkon oli rakennuttanut paavi Damasus I ja se on yksi varhaisimmista merkittävistä roomalaisista kirkoista. Samassa yhteydessä löytyi 700–1400-luvuilla käytössä ollut hautausmaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Rooman palatsit
Brandi Brandt

Brandi Brandt (s. 2. marraskuuta 1968) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. Hänet valittiin Playboyn kuukauden playmateksi lokakuussa 1987. Hän poseerasi lehden vuoden 1990 maaliskuun numeron kannessa Donald Trumpin kanssa.http://www.wwebackissues.com/plmama19dotr.html Brandi on ollut naimisissa muun muassa glam metal -yhtye Mötley Crüen basistin Nikki Sixxin kanssa. Heillä on kolme yhteistä lasta, Gunner Nicholas Sixx (1991), Storm Brieanne Sixx (1994) sekä Decker Nilsson Sixx (1995). Pari erosi vuonna 1996, jolloin Brandi löysi uuden miehen. Brandi ja Nikki saivat lapsilleen yhteishuoltajuuden. ==Lähteet== Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kasvohermo

Kasvohermo () on seitsemäs (VII) kahdestatoista aivohermosta. Kasvohermo on kasvolihasten liikehermo sekä kielen etuosan makuhermo, ja sen pääasiallinen tehtävä on huolehtia kasvojen liikkeistä ja ilmeistä. Kasvohermo on myös kyynelrauhasen ja parin sylkirauhasen parasympaattinen hermo. Kasvohermo lähtee tumakkeesta aivorungosta aivosillan ja ydinjatkeen välistä, josta se kulkee ohimoluun läpi ja haarautuu kasvojen alueelle. Kasvohermo on herkkä traumoille, koska se kulkee melko suojaamattomana ulomman puremalihaksen päältä. Kasvohermon toimintahäiriön eli kasvohermohalvauksen oireina ovat kasvojen lihasten heikkous tai toimimattomuus, joka voi olla osittaista tai täydellistä. Sentraalinen kasvohermohalvaus vaikuttaa lähinnä kasvojen alaosan eli suun alueen lihaksiin, kun taas perifeerinen halvaus aiheuttaa lihasheikkouden koko kasvoissa otsasta leukaan. Kasvohermohalvaus on yleensä idiopaattinen, jolloin sitä kutsutaan Bellin halvaukseksi. Muita syitä halvaukselle voivat olla herpes zoster -infektio, borrelioosi, kasvaimet ja kasvon alueen vammat. Keskikorvan tulehdus myös saattaa aiheuttaa kasvohermon halvaantumisen, koska kasvohermon kanavaa ohimoluussa erottaa keskikorvasta vain ohut limakalvo. ==Lähteet== * Galenos IV, 6.-7. painos. ISBN 951-0-30252-X Luokka:Aivohermot Luokka:Kasvot
Aladár Zsélyi

Aladár Zsélyi (12. joulukuuta 1883, Bussa – 1. heinäkuuta 1914, Budapest) oli unkarilainen lentäjä, insinööri ja Unkarin ilmailupioneereja. Zsélyi rakensi itse kolme eri lentokonetta ja lensi Unkarin ensimmäisiä lentoja niillä. Hän oli koulutukseltaan suomalaista diplomi-insinööriä vastaava ja hän myös suunnitteli lentokoneita ja ilmailuun liittyviä teknisiä innovaatioita. 26\. - 27. toukokuuta 1910 Zsélyi voitti kaksi kansallista lentopalkintoa ja lensi 18 kilometrin matkan (joka oli siihen aikaan erinoimainen suoritus). 1. kesäkuuta 1910 Zsélyi loukkaantui vaikeasti pudottuaan Unkarin kansainvälisessä lentokilpailussa lennettyään ulos koneesta, jolloin hänen kätensä murtui ja hän sai aivotärähdyksen. Hän toipui sairaalassa yli kuukauden ja jatkoi lentouraansa, vaikkakin ilmailupiireissä huhuttiin hänen kuolleen. Toivuttuaan hän jatkoi suunnittelutehtäviä suunnitellen vuonna 1912 matkustajakoneen 34 hengelle. Vuosina 1912 ja 1913 hän tutki kaasuturbiinien käyttöä lentokoneiden voimanlähteenä, mikä kertoi hänen olevansa runsaasti aikaansa edellä. Vuonna 1913 hän läpäisi lentäjätutkinnon Wiener-Neustadtissa Itävallassa ja rakensi kolmannen, tehokkaan 66 kW:n voimanlähteellä varustetun lentokoneensa, joka tuhoutui ensilennollaan kesäkuussa 1914 moottoriin tulleen vian takia.. Tällöin Zsésleyn käsivarsi murtui, hän sai siihen tulehduksen ja kuoli jäykkäkouristukseen 1. heinäkuuta 1914. Unkarin ilmavoimilla oli 1940-luvulla Focke-Wulf Fw 58 Weihe -lentokone rekisteriltään HA-FOA, joka oli nimetty Aladár Zsélyin mukaan.. Myöhemmin hän sai lentokentän johtajalta oman hautakiven ja muistolaatan. Budapestin lentokentän lähistöllä on katu nimetty hänen mukaansa. Hänestä on myös julkaistu unkarilaisia lentokoneaiheisia postimerkkejä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *http://www.aeronews.hu/press/zselyi.htm Unkariksi Luokka:Unkarilaiset lentäjät Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
Mustaa valkoisella

Mustaa valkoisella on Jörn Donnerin käsikirjoittama ja ohjaama vuonna 1968 valmistunut draamaelokuva. Elokuvan lähtökohtina olivat Kyösti Varesvuon aihe ja Marko Tapion synopsis Sympaattinen mies, mutta Donnerin mukaan valmiilla elokuvalla ”ei ollut mitään yhteistä kuulemani idean kanssa”. Donner lisäsi elokuvaan sijaisnäyttelijän kanssa kuvatun katkelman rakastelukohtaukseen, joka oli kuvattu Kristiina Halkolan kanssa. Oikeusprosessin tuloksena Halkola sai 5 000 markan korvauksen taiteellisesta loukkauksesta ja kohtaus määrättiin leikattavaksi pois. Elokuvan yleisömenestys oli selvästi vuoden keskitasoa parempi,Taustatietoja musiikista ja tuotannosta. Elonet.fi, viitattu 29.7.2013 sitä kävi katsomassa 390 000 katsojaa. ==Juoni== Mustaa valkoisella kertoo jääkaappeja myyvän yrityksen mainospäälliköstä Juha Holmista sekä tämän perheestä 1960-luvun Suomessa. Perhe valitaan ”Vuoden perheeksi”, ja ulospäin kaikki näyttää erinomaiselta. Todellisuudessa kaikki ei olekaan niin hyvin. ==Arviot== Aikalaisarvioissa elokuvaa pidettiin pinnallisena ja hitaana, vaikka muuten Donnerin ammattitaito sai kiitosta. Donnerin omaa näyttelijäsuoritusta pidettiin epäonnistuneena, vähän lievemmin ilmaisten ”tyydyttävä[nä], vaikkei [se] yllytäkään kannustamaan uusiin yrityksiin alalla.”Juonikuvaus ja lehdistöarvioita. Elonet.fi, viitattu 29.7.2013. Myöhemmin televisioesitysten yhteydessä elokuvaa on pidetty onnistuneena yhdistelmänä satiiria, röyhkeyttä ja vitsikkyyttä. Liisamaija Laaksonen saa luonnehdinnan ”antonionilainen”, Jukka Virtanen ja Lasse Mårtenson ovat kriitikon mielestä mainioita mainosmiehiä.AL: Mustaa valkoisella. Päivän elokuvia. TV-maailma 30/2013, s. 5. ==Palkinnot== Elokuva sai kolme Jussi- palkintoa: ohjauksesta (Donner), naispääosasta (Liisamaija Laaksonen) ja kuvauksesta (Esko Nevalainen). Lisäksi se palkittiin valtion elokuvapalkinnolla, jonka arvo oli 110 000 markkaa. == Näyttelijät== ==Lähteet== == Kirjallisuutta == *Nummelin, Juri: ”Mustaa valkoisella”. Filmihullu 5–6/1998. == Aiheesta muualla == * * Korkeimman oikeuden ennakkoratkaisu (KKO 1975-II-37) * Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Jussi-palkitut elokuvat Luokka:Vuoden 1968 suomalaiset elokuvat Luokka:Jörn Donnerin ohjaamat elokuvat Luokka:Yhteiskunnalliset elokuvat Luokka:Elokuvat liike-elämästä
Serghei Mariniuc

Serghei Mariniuc (s. 14. helmikuuta 1969) on moldovalainen uimari, joka voitti MM-hopeaa 400 metrin sekauinnista lyhyellä radalla Palma de Mallorcalla 1993. Hän osallistui kesäolympialaisiin vuosina 1992 ja 1996.http://old.ournet.md/~sportmd/sport_moldova/sport_gallery_en.html Hänen paras sijoituksensa olympialaisissa oli 400 metrin sekauinnin seitsemäs sija Barcelonassa 1992. == Lähteet == Luokka:Moldovalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Onni Hallsten

Gustaf Onni Immanuel Hallsten (kirjoitetaan myös Hallstén; 5. tammikuuta 1858 Vaasa – 26. lokakuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen oppikoulun lehtori, kanslianeuvos, vakuutusylitarkastaja ja Suomalaisen puolueen kansanedustaja. Hallstenin vanhemmat olivat rehtori Alexander Gustaf Julius Hallsten ja Sofia Wihelmina Westerman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1875 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1880 ja voimistelunopettajaksi 1884. Hallsten toimi matematiikan ja fysiikan opettaja Helsingin, Vaasan ja Hämeenlinnan oppikouluissa vuoteen 1884 saakka, ja sen jälkeen hän oli Helsingin suomalaisen jatko-opiston matematiikan ja fysiikan lehtorina 1884–1921 sekä Helsingin suomalaisen tyttökoulun matematiikan ja fysiikan lehtorina 1887–1918. Hallstenin ura vakuutusalalla alkoi valtion vakuutustarkastajana vuosina 1901–1918. Hän toimi sittemmin sosiaalihallituksen sosiaalivakuutuksen ylitarkastajana 1918–1923, sosiaaliministeriön vakuutusosaston päällikkönä (vakuutusylitarkastajana) 1923–1931 sekä sosiaaliministeriön vakuutusosaston vt. ylitarkastajana 1931–1933. Hallsten sai kanslianeuvoksen arvonimen vuonna 1925. Hallsten jäi eläkkeelle 31. elokuuta 1933 oltuaan kaikkiaan 52 vuotta valtion palveluksessa.52 vuotta valtion palveluksessa, Helsingin Sanomat, 01.09.1933, nro 233, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Hallsten oli säätyvaltiopäivillä pappissäädyn jäsenenä vuosina 1899 ja 1900. Myöhemmin hän oli suomalaisen puolueen kansanedustajana vuosina 1908–1910 ja 1911–1917 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan työväenasiainvaliokunnan puheenjohtajana 1909 ja valtiovarainvaliokunnan puheenjohtajana 1914. Hallsten oli jäsenenä Kansallis-Osake-Pankin, Hankkijan ja Keskinäisen henkivakuutusyhtiö Suomen hallintoneuvostoissa sekä Pellervo- Seuran, Kauppakorkeakoulun ja Tapaturmavakuutus Oy Kullervon johtokunnissa. Hallsten oli naimisissa vuodesta 1892 kansanedustaja Ilmi Lovisa Bergrothin kanssa. Heidän lapsiaan olivat IKL:n kansanedustaja Rauno Kallia ja järjestövaikuttaja Armi Hallstén-Kallia. == Lähteet == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomalaisen puolueen poliitikot Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1858 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Ilmi Hallsten

Ilmi Lovisa (Ilmi Louise) Hallsten (o.s. Bergroth; 25. joulukuuta 1862 Föglö – 4. tammikuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen naisasian ajaja, oppikoulun opettaja ja kokoomuksen kansanedustaja. Hallstenin vanhemmat olivat pastori Karl Selim Fritiof Bergroth ja Kristina Strömberg. Hän valmistui tyttökoulusta 1878 ja suomalaisesta jatko-opistosta 1881. Hallsten toimi aluksi Sahlbergin ruotsalaisessa tyttökoulussa suomen kielen opettajana 1879–1890 ja koulun johtajana 1889–1890 sekä Lyceum för gossar och flickor -koulun suomen kielen opettajana 1891–1893 ja Nya svenska samskolanin opettajana 1891–1902. Hän oli myös Helsingin suomalaisen yhteiskoulun opettaja 1901–1905 ja Nya svenska flickskolanin opettaja 1909–1932 ja toimi lisäksi Suomalaisessa jatko- opistossa alkeisopetuksen opetusharjoituksen valvojana ja yhteiskunnallisen linjan opettajana 1905–1925. Mainitun linjan hän oli itse suunnitellut vuonna 1916. Hallsten oli kokoomuksen kansanedustaja 1919–1922 Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Hän toimi kokoomuksen naisten liiton ja Suomen naisyhdistyksen sihteerinä ja puheenjohtajana, Kenraali Mannerheimin Lastensuojeluliiton työvaliokunnan varapuheenjohtajana ja Helsingin käsityökoulun johtokunnan puheenjohtajana. Suomen Naisten kansallisliittoa Hallsten edusti useissa eri kansainvälisissä kongresseissa. Hallsten julkaisi suomen kielen oppikirjoja sekä La situation de la femme en Finlande esityksen 1924, joka ilmestyi myös saksaksi ja suomeksi. Samana vuonna hän toimitti ja osin itse kirjoitti myös teoksen Uranuurtajanaisia. Toimiessaan Mannerheimin Lastensuojeluliitossa, johti hän kiertokorin alun perin kehittänyttä työryhmää. Kiertokori muuttui myöhemmin äitiyspakkaukseksi, joka on levinnyt Suomen lisäksi kymmeniin eri maihin. Hallsten oli naimisissa vuodesta 1892 kansanedustaja Onni Hallstenin kanssa. Heidän lapsiaan olivat IKL:n kansanedustaja Rauno Kallia ja järjestöjohtaja Armi Hallstén-Kallia. == Lähteet == * * Sivu 269. === Viitteet === ==Kirjallisuutta== * Ilmi Hallstenin muisto 25/12 1862 - 4/1 1936, Suomalainen naisyhdistys, 1936 Luokka:Kansanedustajat Luokka:Kansallisen Kokoomuksen poliitikot Luokka:Turun läänin pohjoinen vaalipiiri Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1862 syntyneet Luokka:Vuonna 1936 kuolleet
Kustaa Adolf Kakriainen

Gustaf Adolf (Kustaa Adolf) Kakriainen (18. syyskuuta 1857 Mikkeli – 9. heinäkuuta 1935 Viipuri) oli suomalainen vääpeli evp., maanviljelijä, kunnallisneuvos sekä Maalaisliiton kansanedustaja. Kakriaisen vanhemmat olivat teurastaja Paul Kakriainen ja Anna Sofia Malm. Hän oli aluksi värjärin opissa suorittaen alan opinnäytteen 1875 mutta siirtyi sitten armeijan palvelukseen toimien Mikkelin tarkk'ampujapataljoonan vääpelinä 1878–1896. Vuodesta 1896 lähtien Kakriainen oli maanviljelijänä Viipurin maalaiskunnassa. Hän omisti myös värjäysliikkeen ja oli Viipurin maalaiskunnan paloapuyhdistyksen toimitusjohtajana. Kakriainen sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1932. Kakriainen oli Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1910–1911 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Viipurin maalaiskunnan kuntakokouksen puheenjohtajana ja kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana. Hän kuului muun muassa Viipurin läänin maanviljelysseuran johtokuntaan ja oli Suomen entisten sotilaiden yhdistyksen johtokunnan varapuheenjohtaja. Kakriainen oli naimisissa vuodesta 1886 Anna Dysterin kanssa. == Lähteet == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Keskustan poliitikot Luokka:Viipurin maalaiskunnan kunnanvaltuutetut Luokka:Viipurin läänin läntinen vaalipiiri Luokka:Vuonna 1857 syntyneet Luokka:Vuonna 1935 kuolleet
Kaarlo af Heurlin

Kaarlo Mauri af Heurlin (30. maaliskuuta 1915 Espoo – 5. helmikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Af Heurlinin vanhemmat olivat lakitieteen kandidaatti, tilanomistaja Lauri af Heurlin ja näyttelijä Elli Tompuri. Hän pääsi ylioppilaaksi 1932 ja valmistui filosofian maisteriksi 1936. Af Heurlin toimi sitten maanviljelijänä Espoossa vuodesta 1940 lähtien. Af Heurlin oli sosialidemokraattien kansanedustajana 1966–1970 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa ja toimi kunnallispolitiikassa Espoon kunnanvaltuuston ja kauppalanvaltuuston varapuheenjohtajana sekä Espoon kauppalanhallituksen jäsenenä. Hän kuului Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskuntaan ja oli muun muassa Helsingin seutukaavaliiton liittohallituksen ja Suomen Työväen Säästöpankin hallituksen jäsenenä. Hän sai maakuntaneuvoksen arvon vuonna 1982. Af Heurlin oli naimisissa vuodesta 1941 Ulla Pia Meri Zilliacuksen kanssa. Hänen veljensä oli kansantalouden professori Lauri af Heurlin. __NOTOC__ ==Julkaisuja== *Yhdysvaltain puolueettomuuspolitiikka (1941) == Suomennoksia == * Niccolò Machiavelli : Valtiollisia mietelmiä ; suomentanut Kaarlo af Heurlin. WSOY 1958, 2. painos 1998, 3. painos 2001 (vuonna 1531 ilmestynyt italiankielinen alkuteos Discorsi sopra la prima deca di Tito Livio) == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Kansanedustajat Luokka:Espoon kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Uudenmaan vaalipiiri Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Anni Flinck

Anna (Anni) Maria Flinck () oli suomalainen toimistonhoitaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Anni Flinckin veli oli kauppaneuvos Kalle KaihariSKR:n Pirkanmaan rahaston historia . PDF. Sivu 13. Viitattu 1.9.2017.. Flinckin vanhemmat olivat sahatyömies Kalle Flinck ja Hanna Aalto. Hän kävi kansakoulun ja suoritti Työväen Akatemian vuonna 1942. Flinck työskenteli kutomoalalla vuoteen 1943 saakka ja sen jälkeen hän toimi Helsingin sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön nuorisotoimitsijana 1943–1945, Sosialidemokraattisen naisliiton luennoitsijana 1945–1947 ja Sosialidemokraattisen piirin toimistonhoitajana Tampereella 1947–1954. Flinck oli sosialidemokraattien kansanedustajana vuosina 1954–1975 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Hän oli myös Yleisradion hallintoneuvoston. ja Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä. Hän on yksi niistä valitsijamiehistä, joita on veikattu dramaattisen vuoden 1956 presidentinvaalin ratkaisevan äänen antajaksi, koska hän oli Kekkosen innokkaan tukijan Kalle Kaiharin sisarKekkosen valinta presidentiksi 1956 . Urhoklubi. Juha Räty 2007.. == Lähteet == Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Tampereen kaupunginvaltuutetut Luokka:Pirkanmaan vaalipiiri Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Five for Fighting

Five for Fighting on muusikko John Ondrasikin taiteilijanimi. Hänen albuminsa America Town (2000) sai vuonna 2001 platinalevyn Yhdysvalloissa laulun "Superman (It's not easy)" ansiosta. Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Martti Leskinen

Martti Eino Leskinen (31. joulukuuta 1899 Kuopion maalaiskunta - 4\. maaliskuuta 1985 Kuopio) oli suomalainen pienviljelijä, ammattiyhdistysmies ja SKDL:n kansanedustaja. Leskisen vanhemmat olivat työmies Taavetti Leskinen ja Tyyne Säämänen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti 1928 Työväen Akatemian. Leskinen oli renkinä vuosina 1916–1918 ja Suomen sisällissodan jälkeen hän oli poliittisista syistä vangittuna 1918–1919. Vapauduttuaan Leskinen oli vuosina 1919–1928 lastaustöissä ja savotoissa eri paikkakunnilla, muun muassa Kajaanissa, Suomussalmella ja Haminassa. Hän toimi Kotkan ammattiyhdistysneuvoston toimitsijana ja Suomen kuljetustyöläisten liiton järjestäjänä 1928–1929 sekä puheenjohtajana 1929–1930. Leskinen joutui 1930 uudestaan poliittisista syistä kahdeksi vuodeksi vankilaan ja päästyään vapaaksi hän oli maanviljelijänä Kuopion maalaiskunnassa vuosina 1933–1958. Leskinen oli SKDL:n kansanedustajana Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä vuosina 1948–1951 ja 1954–1958. Hänet valittiin valitsijamieheksi vuosien 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Leskinen toimi myös Kuopion maalaiskunnan kunnanvaltuuston puheenjohtaja, SKDL:n liittoneuvoston jäsen ja SKDL:n Kuopion piirijärjestön puheenjohtaja. Hän kuului Pohjois-Savon maakuntaliiton johtokuntaan sekä Maalaiskuntien liiton ja Pienviljelijäin liiton liittovaltuustoihin. Leskinen oli naimisissa vuonna 1922 Hilja Maria Tuovisen kanssa ja vuodesta 1933 Aino Vilhelmiina Antikaisen kanssa. == Lähteet == * Luokka:Kansanedustajat Luokka:SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt Luokka:Kuopion maalaiskunnan kunnanvaltuutetut Luokka:Pohjois-Savon vaalipiiri Luokka:Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Vuonna 1899 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Karl Julian Karlsson

Karl Julian (K. J.) Karlsson (sukunimi aikaisemmin Eriksson; 5. tammikuuta 1866 Västanfjärd – 13. huhtikuuta 1911 Vihti) oli suomalainen kansanopiston johtaja, päätoimittaja ja RKP:n kansanedustaja. Karlssonin vanhemmat olivat maanviljelijä Karl Eriksson ja Engla Charlotta Hollsten. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1892. Karlsson toimi Lounais-Suomen ruotsalaisen kansanopiston johtajana Paraisilla 1893–1895, Ahvenanmaan kansanopiston johtajana Finströmissä 1895–1900 sekä Hagan kuninkaankartanon vuokraajana ja maanviljelyskoulun johtajana 1900–1902. Hän oli Pietarsaaren ruotsalaisen yhteiskoulun matematiikanopettajana 1903–1904 ja Porvoon ruotsalaisen kansanopiston opettajana 1907–1911. Samaan aikaan Karlsson oli myös Ruotsalaisen kansanpuolueen matkapuhujana 1908–1909 ja Borgåbladetin toimittajana ja päätoimittajana 1908–1911. Hän omisti myös säteritilan Ahvenanmaalla Finströmissä. Karlsson kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Finströmin edustajana. Hänet valittiin myös Getan edustajaksi, mutta hän antoi valtakirjalla edustusoikeuden K. T. Brobergille.Päiviö Tommila: Suuri adressi, s. 302. WSOY, 1999. Karlsson oli Ahvenanmaan tuomiokuntaa edustanut valtiopäivämies talonpoikaissäädyssä 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli RKP:n kansanedustaja hän oli ensimmäisessä eduskunnassa vuosina 1907–1908, edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Karlsson oli myös Porvoon kaupunginvaltuutettu. Karlsson oli naimisissa vuodesta 1893 Aina Emilia Schaumanin kanssa. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Kansanedustajat Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot Luokka:Porvoon kaupunginvaltuutetut Luokka:Varsinais-Suomen vaalipiiri Luokka:Suomen oppilaitosten rehtorit Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1866 syntyneet Luokka:Vuonna 1911 kuolleet
Minä (täsmennyssivu)

Minä tarkoittaa seuraavia asioita: * minä, persoonaprononimi * minä eli ego, psykoanalyysin termi * minä, filosofinen termi * Minä, Juice Leskisen albumi * ”Minä”, Mariskan ja Kymppilinjan kappale.
Choi Yo-Sam

Choi Yo-Sam (16. lokakuuta 1973 Jeongeup, Etelä-Korea – 3. tammikuuta 2008 Soul, Etelä-Korea) oli korealainen nyrkkeilijä ja WBC-liiton kevyen kärpässarjan maailmanmestari vuodet 1999–2002. Choi kuoli vuonna 2008 nyrkkeilykehässä saamiinsa vammoihin. Choi aloitti ammattilaisuransa vuonna 1993 ja voitti ensimmäiset 11 ottelua peräkkäin. Ensimmäisen tappionsa Choi koki Yang Sang-Ikiä vastaan Etelä-Korean kevyen kärpässarjan mestaruusottelussa 24. marraskuuta 1995. Joulukuussa 1996 Choi voitti Kaukoidän ja Tyynenmeren alueen kevyen kärpässarjan titteliottelun japanilaista Kenzo Andoa vastaan. Hän puolusti titteliään kolme kertaa onnistuneesti, kunnes 17. lokakuuta 1999 sai mahdollisuuden WBC-liiton maailmanmestaruusotteluun thaimaalaista Saman Sorjaturongia vastaan. Choi voitti ottelun tuomariäänin ja piti hallussaan maailmanmestaruustitteliä kolmen vuoden ajan. Kolme kertaa Choi puolusti mestaruuttaan menestyksekkäästi, kunnes hävisi teknisellä tyrmäyksellä meksikolaiselle Jorge Arcelle 6. heinäkuuta 2002. Menetettyään maailmanmestaruutensa Choi palasi kehiin vasta seuraavan vuoden toukokuussa. Kahden tyrmäysvoiton jälkeen hän pääsi WBA-liiton kevyen kärpässarjan mestaruusotteluun Beibis Mendozaa vastaan häviten tälle. Seuraavana vuonna Choi otteli tällä kertaa kärpässarjan WBA- liiton mestaruudesta Lorenzo Parraa vastaan. Choi kärsi jälleen tappion tuomariäänin. 16. lokakuuta 2007 Choi voitti WBO-liiton mannertenvälisen mestaruuden kärpässarjassa äänivoitolla Terdkiat Jandaengista. Choi puolusti ensimmäisen kerran mannertenvälistä titteliään 25. joulukuuta 2007 indonesialaista Heri Amolia vastaan. Choi voitti ottelun tuomariäänin, vaikka Amol oli iskenyt hänet kanveesiin vain viisi sekuntia ennen viimeisen erän loppua. Melkein heti, kun Choi oli julistettu ottelun voittajaksi, hän menetti tajuntansa. Choille tehtiin vielä joulupäivänä aivoleikkaus aivoverenvuodon takia. Leikkauksen jälkeen hän vajosi koomaan. Keskiviikkona 2. tammikuuta 2008 häntä hoitaneen Asan-sairaalan yhdeksänhenkinen paneeli julisti Choin aivokuolleeksi ja samalla kerrottiin, että Choi irrotetaan elintoimintoa ylläpitävistä laitteista torstaina . Sairaalasta vahvistettiin torstaina 3. tammikuuta Choin kuolleen . == Lähteet == Luokka:Eteläkorealaiset nyrkkeilijät Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet