EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Sue Barker

Sue Barker (s. 19. huhtikuuta 1956 Paington, Englanti) on englantilainen televisiojuontaja ja entinen tennispelaaja. Barker lopetti tennisuransa vuonna 1984. WTA:n maailmanlistalla Barker oli parhaimmillaan kolmantena. Hän voitti Ranskan avointen kaksinpelin vuonna 1976. Samana vuonna hänet valittiin kiertueen vuoden tulokkaaksi. Seuraavana vuonna Barker pääsi välieriin Wimbledonissa. Englannin Fed Cup -joukkueessa Barker pelasi ensimmäisen kerran vuonna 1974. Yhteensä hän pelasi joukkueessa 27 maaottelua, parhaana saavutuksena finaalipaikka vuonna 1981. Tennisuransa lopetettuaan Barker on toiminut televisiojuontajana. Hän aloitti australialaisella Channel Seven -kanavalla. Myöhemmin hän on toiminut BBC-kanavalla muun muassa olympialaisten ja Wimbledonin juontajana. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sue Barkerin ITF-profiili Luokka:Brittiläiset tennispelaajat Luokka:Brittiläiset urheiluselostajat Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hamad Al Fardan

Hamad Al Fardan (; s. 29 kesäkuuta 1987 Manama) on bahrainilainen moottoriurheilija ja ensimmäinen bahrainilainen, joka on kilpaillut GP2-tasolla. Hän on rallikuljettaja Ahmed Al Fardanin poika. ==Ura== Al Fardan aloitti kilpauransa vuonna 2004 Aasian Formula BMW -sarjassa ja jo seuraavana vuonna hän sijoittui sarjan kolmanneksi. Hän kilpaili samanaikaisesti myös Formula BMW World Final -kilpailussa jääden 18:nneksi. Vuonna 2006 Al Fardan kilpaili Aasian Formula V6 -sarjassa sijoittuen kuudenneksi, vaikka hän ei osallistunut sarjan viimeisiin neljään osakilpailuun. Hän kilpaili samanaikaisesti myös uusiseelantilaisessa Toyota Racing Series -sarjassa sijoittuen 13:nneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui samassa sarjassa 11:nneksi. Vuonna 2007 Al Fardan siirtyi Ison-Britannian F3-mestaruussarjaan, jossa hän sijoittui kolmanneksi. Myöhemmin kaudella 2007-08 Al Fardan kilpaili Aasian F3-mestaruussarjaan ja sijoittui neljänneksi. Vuonna 2008 Al Fardan kilpaili Saksan F3-mestaruussarjassa sijoittuen 11:nneksi, mutta hänen kautensa sarjassa jäi kesken loukkaantumisen vuoksi. Al Fardan kilpaili myös Aasian GP2-sarjassa kaudella 2008-09 ISport-tallissa saavuttaen kaksi pistettä. Myöhemmin vuonna 2009 Al Fardan palasi Aasian Formula V6 -sarjaan ja voitti sarjan mestaruuden. ==Lähteet== *Driver database Luokka:Aasian GP2 -kuljettajat Luokka:Bahrainilaiset autourheilijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1987 syntyneet
Emil Hallberg

Emil Hallberg (s. 19. syyskuuta 1995) on suomalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja. Hänen tunnetuin roolinsa on Onni ”Tale” Taalasmaan rooli saippuasarjassa Salatut elämät. Hahmo on ollut ruudussa helmikuusta 2011 marraskuuhun 2018 sekä vuoden 2019 huhtikuusta lähtien vuoden 2020 kesäkuuhun asti, jolloin hahmo kuoli onnettomuudessa. Hän on esiintynyt vielä Elinan kuvitelmissa vuonna 2021. Hän on esittänyt Talea myös kesällä 2013 esitetyssä nettisarjassa Young Man Cash Man sekä joulukuussa 2014 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Nightmare 2 – Painajainen jatkuu. Hallberg toimi Tanssii tähtien kanssa -ohjelman yhdeksännellä tuotantokaudella yhdessä jaksossa vierailevana tuomarina. Hallberg harrastaa muun muassa tanssia, jossa hän voitti junioreiden SM-hopeaa vuonna 2010 ja nuorison 10-tanssin SM-kultaa 2013. Lisäksi hän soittaa kitaraa ja bassoa. == Yksityiselämä == Hallberg on Helena Ahti-Hallbergin poika. Hallberg avioitui juhannuksena 2024 tanssija ja kauneusalan yrittäjä Sofie Sejdijan kanssa, joka otti miehensä sukunimen. == Filmografia == Julkaisuvuosi/ Ensiesiintyminen Nimi Tyyli Rooli 2011–2018, 2019–2020, 2021 Salatut elämät televisiosarja Onni ”Tale” Taalasmaa 2013 Young Man Cash Man nettisarja Onni ”Tale” Taalasmaa 2014 Young Girl, Dream Girl nettisarja Onni ”Tale” Taalasmaa 2014 Nightmare 2 – Painajainen jatkuu elokuva Onni ”Tale” Taalasmaa 2015 Satula nettisarja Onni ”Tale” Taalasmaa 2016 Bikineitä ja timantteja nettisarja Onni ”Tale” Taalasmaa 2016 Pihlajakadun tuhmat tädit nettisarja Onni ”Tale” Taalasmaa 2017 Tuntematon sotilas elokuva Sotamies Kaukonen 2018 Pihlajasatu televisiosarja Onni ”Tale” Taalasmaa 2018 Soppatykkimiehet nettisarja Onni ”Tale” Taalasmaa == Lähteet == Luokka:Suomalaiset televisionäyttelijät Luokka:Suomalaiset kilpatanssijat Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Vuonna 1995 syntyneet
Judon Euroopan-mestaruuskilpailut 2011

Judon Euroopan-mestaruuskilpailut 2011 olivat järjestyksessään 60. Judon Euroopan-mestaruuskilpailut. Ne käytiin Abdi İpekçi Arenalla, Turkin Istanbulissa 21.–24. huhtikuuta 2011. Kilpailujen ohjelmassa oli seitsemän painoluokkaa ja joukkuekilpailu sekä miehille että naisille. == Mitalistit == Lähde: ippon.org. . === Miehet === Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia –60 kg Heorhi Zantaraja Betkil Šukvani Arsen Galstjan Elio Verde –66 kg Miklós Ungvári Tarian Karimov Alim Gadanov Colin Oates –73 kg João Pina Murat Kodzokov Jaromir Jezek Hasan Vanlıoğlu –81 kg Elnur Məmmədli Sergiu Toma Ole Bischof Siražudin Magomedov –90 kg Ilias Iliadis Kirill Denisov Varlam Liparteliani Marcus Nyman –100 kg Amel Mekić Levan Žoržoliani Jevgeņijs Borodavko Irakli Tsirekidze +100 kg Teddy Riner Barna Bor Martin Padar Janusz Wojnarowicz Joukkuekilpailu === Naiset === Sarja Kultaa Hopeaa Pronssia –48 kg Alina Dumitru Éva Csernoviczki Frédérique Jossinet Ranska Laetitia Payet –52 kg Pénélope Bonna Joana Ramos Ana Carrascosa Sophie Cox –57 kg Sabrina Filzmoser Telma Monteiro Corina Căprioriu Irina Zabludina –63 kg Gevrise Emane Anicka van Emden Hilde Drexler Urška Žolnir –70 kg Edith Bosch Cecilia Blanco Erica Barbieri Lucie Decosse –78 kg Audrey Tcheuméo Lucie Louette Luise Malzahn Ana Velenšek +78 kg Jelena Ivaštšenko Anne-Sophie Mondière Tea Donguzašvili Lucija Polavder Joukkuekilpailu ==Mitalitaulukko== Ranska oli kilpailujen menestyksekkäin maa voitettuaan viisi Euroopan-mestaruutta ja saatuaan yhteensä 11 mitalia. Mitalisijoille selviytyi kaikkiaan 24 maan edustajia. 1 5 3 3 11 2 2 0 1 3 3 1 2 5 8 4 1 2 0 3 4 1 2 0 3 6 1 1 0 2 6 1 1 0 2 8 1 0 1 2 8 1 0 1 2 10 1 0 0 1 10 1 0 0 1 12 0 2 3 5 13 0 1 3 4 14 0 1 1 2 15 0 1 0 1 16 0 0 3 3 17 0 0 2 2 17 0 0 2 2 17 0 0 2 2 20 0 0 1 1 20 0 0 1 1 20 0 0 1 1 20 0 0 1 1 20 0 0 1 1 Yhteensä Yhteensä 16 16 32 64 == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto Luokka:Judon Euroopan-mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 2011 urheilu Luokka:Istanbulin urheilutapahtumat
Gladiaattori (vuoden 1992 elokuva)

Gladiaattori on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut elokuva. Se kertoo nuoresta pojasta, jotka vasten tahtoaan joutuu ottelemaan laittomia nyrkkeilyotteluja ilkeän promoottorin pakottamana. == Juoni == Nuori Tommy Riley (Marshall) muuttaa isänsä (Heard) kanssa toiselle asuinseudulle uuden elämän aloittamiseksi. Alue kuhisee jengejä ja rotuerottelua, ja Tommy joutuu ensimmäisenä koulupäivänään hankaluuksiin erään jenginjohtajan kanssa. Tukalasta tilanteesta hänet pelastaa toisen jengin johtaja Lincoln (Gooding Jr.), jonka kanssa Tommy ystävystyy. Eräänä päivänä velkojat ilmestyvät Tommyn kotiin. He jättävät hänen isälleen Johnille viestin, että tämä on heille auki huomattavan summan rahaa. John kertoo kotiin palatessaan, että hänellä on ollut uhkapeliriippuvuus. Tommy aikoo saada rahat kasaan. Hän saa luokkatoverinsa Dawnin (Buono) avulla töitä paikallisesta kahvilasta, jossa myös Dawn työskentelee. Yhtenä iltana Tommya ahdistelleet jengiläiset käyvät hänen kimppuunsa. Tommy kuitenkin päihittää heidät nyrkeillään, jolloin Pappy Jack -niminen manageri (Loggia) huomaa hänen kykynsä. Hän ehdottaa Tommylle, että tämä tulisi hänen kelkkaansa ansaitsemaan rahaa laittomissa nyrkkeilyotteluissa, johon Tommy vastahakoisesti suostuu mielessään isänsä pelivelat. Tommy saa valmentajakseen vanhan kehäketun Noahin (Davis). Tommy voittaa ensimmäisen ottelunsa vaikuttavasti, mutta hänen vastustajaansa rahaa sijoittanut ilkeä promoottori Jimmy Horn (Dennehy) keksii käyttää Tommya rahasampona. Tommy haluaisi jo lopettaa mutta Horn kiristää häntä tämän hengen uhalla. Lisäksi Horn kertoo, että hän on ostanut Tommyn isän velat tämän velkojalta. Tommy jatkaa ottelemista mutta hänen pinnansa palaa, kun hänen kaveristaan Romanosta (Seda) tulee aivokuollut epärehellisen ottelun seurauksena. Lisäksi hänen seuraava ottelunsa on tarkoitus käydä Lincolnia vastaan. Tommy ja Lincoln ottelevat hetken mutta Tommy puhuu Lincolnille järkeä ja ystävykset nousevat vastarintaan Hornia vastaan, kieltäytyen jatkamasta. Horn suuttuu ja lyö Lincolnin ulos kehästä. Silloin Tommy haastaa Hornin otteluun ilman hanskoja ja sääntöjä, panoksena vapaus Hornin liiketoiminnasta. Kamppailu käydään saman tien, ja lopulta Tommy voittaa verisen taistelun. == Rooleissa == ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 antaa Gladiaattorille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Nyrkkeilyelokuvat Luokka:Vuoden 1992 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Rowdy Herringtonin ohjaamat elokuvat
Mortal Kombat (vuoden 2011 videopeli)

Mortal Kombat (myös Mortal Kombat 2011) on NetherRealm Studiosin kehittämä ja Warner Bros. Interactive Entertainmentin julkaisema Mortal Kombat -pelisarjaan kuuluva taistelupeli. Peli julkaistiin huhtikuussa 2011 PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle sekä huhtikuussa 2012 PlayStation Vitalle. == Tarina == === Hahmot === ; Pelattavat hahmot * Baraka * Cyber Sub-Zero (salainen hahmo) * Cyrax * Ermac * Jade * Jax * Johnny Cage * Kabal * Kano * Kenshi (DLC) * Kitana * Kratos (vain PlayStation 3 -versiossa) * Kung Lao * Liu Kang * Mileena * Nightwolf * Noob Saibot * Quan Chi (salainen hahmo) * Raiden * Rain (DLC) * Reptile * Scorpion * Sektor * Shang Tsung * Sheeva * Sindel * Skarlet (DLC) * Smoke * Sonya Blade * Stryker * Sub-Zero * Freddy Krueger (DLC) ; Muita hahmoja: * Goro * Kintaro * Shao Kahn === Juoni === Pelin alussa Raiden on häviämässä taistelun Shao Kahnille, mutta juuri ennen kuolemaansa pystyy lähettämään viestin menneisyyteen itselleen. Tämän jälkeen peli seuraa kolmen ensimmäisen Mortal Kombat pelien tapahtumia, jonka ovat enemmän tai vähemmän muunneltuja alkuperäisestä tarinasta. Menneisyyden Raiden yrittää muuttaa tulevaisuutta estämällä tiettyjä tapahtumaketjuja. Pelin aikana Sindel surmaa monia hahmoista erillisissä taisteluissa. Pelin lopussa Raiden onnistuu kukistamaan Shao Kahnin ja alkaa uudelleenrakentaa tuhoutunutta maailmaa yhdessä selviytyneiden Johnny Cagen ja Sonya Bladen kanssa. Samalla näytetään kuvaa Quan Chistä neuvottelemassa Shinnokin kanssa, joka suunnittelee käyttävänsä Shao Kahnin kuolemaa edukseen. == Haastetorni == Haastetorni on kokoelma 300 erilaista haastetta joita pelaaja voi suorittaa. Pelaaja saa suoritetuista haasteista rahaa joilla voi ostaa bonusmateriaalia Kryptasta. Jokaisessa haasteessa on yleensä jonkinlainen erikoisuus, esim. pelaajan pitää pelata ilman päätä ja käsiä tai "ammuskelu pelejä joissa pitää ampua päälle rymisteleviä vihollisia. Tappelujen lisäksi haastetornissa on myös Test Your Might, Test Your Sight, Test Your Strike jotka ovat tuttuja edellisistä osista sekä uutuutena Test Your Luck. == Krypta == Jo muun muassa Deceptionissa ja Deadly Alliancessa nähty Krypt-kauppa tekee paluun. Siitä voi ostaa virtuaalirahalla erilaista bonusmateriaalia peliin. Bonusmateriaalit vaihtelevat uusista vaatteista maalauksiin ja tikku-ukko luonnoksista uusiin lopetusliikkeisiin. Kauppaan on ohjelmoitu satunnaisesti käynnistyvä huutopila, jossa kauppaa satunnaisesti selatessa näyttöön hyppää Tarkatan- peikoksi oletettu hirviö. Useat pelaajat ovat vaatineet pilan poistamista pelistä. Pila on mahdollisesti muodostunut aiempien Mortal Kombat-pelien Kryptien huhuista, joissa mm. Väitettiin samantyyppisen pilan käynnistyvän Deadly Alliance-osan Kryptassa. == Aiheesta muualla == * Luokka:Mortal Kombat -pelit Luokka:Vuoden 2011 videopelit Luokka:PlayStation 3 -pelit Luokka:Xbox 360 -pelit Luokka:PlayStation Vita -pelit Luokka:Elektronisen urheilun pelit
Pykriitti

thumb|Pykriitin tekoon vaadittu sahanpuru ja vesi oikeassa sekoitussuhteessa. Pykriitti on puukuiduista, kuten sahanpuruista ja/tai selluloosasta, kuten paperi (~14 paino-%) sekä jäästä (~86 paino-%) valmistettu komposiittimateriaali. Pykriitti on tavallista jäätä kovempaa eikä pirstoudu yhtä helposti siihen kohdistetusta iskusta. Pykriitin pienen lämmönjohtavuuden vuoksi se on hitaasti sulavaa. Pykriittiä voidaan muokata haluttuun muotoon ennen jäädytystä. Jäätyessään pykriitti laajenee. Yli –15 °C lämpötilassa pykriitti vajoaa oman painonsa alla.The Telegraph, Max Perutz OM Nimensä pykriitti on saanut brittiläisen keksijän Geoffrey Pyken mukaan. Pyke ideoi toisen maailmansodan aikana valtavaa, pykriitistä valmistettua Habakkuk -lentotukialusta. Idean mukaan alusta olisi sen valtavan koon ja pykriitin ominaisuuksien vuoksi ollut hankala upottaa. Prototyyppi rakennettiin vuonna 1943 – varsinaista alusta ei koskaan käytetty.Pykrete – Ice ships in the rockies! Alankomaalaisen Eindhovenin teknillisen yliopiston tutkijat ja opiskelijat rakensivat talvella 2013–2014 Pohjois-Karjalan Juuan kuntaan pykriitistä siihen saakka maailman suurimman jääkupolin. Kupoli liittyi hankkeeseen, jossa tutkittiin pykriitin käyttöä rakentamisessa. Rakennelma oli läpimitaltaan 30 metriä ja korkeudeltaan 10 metriä. Valmistukseen käytettiin kookasta ilmatäytteistä muottia. Seuraavana talvena hanke sai jatkoa, kun pykriitistä rakennettiin Barcelonan Sagrada Família -katedraalin torneja jäljitteleviä pykriittitorneja. Ice Dome - foto Bart van Overbeeke 28484.jpg|Alankomaalaisia rakennustekniikan tutkijota ja opiskelijoita rakentamassa pykriittijääkupolia Pohjois-Karjalan Juuassa (12/2023-1/2014). Ice Dome - foto Bart van Overbeeke 28593.jpg|Pykriittikupoli kiinnosti yleisöä. Ice Dome - foto Bart van Overbeeke 28591.jpg|Sisänäkymä pykriittikupolista (1/2014). Bvof 2015 0122 gc license tue.jpg|Pyrkiitistä rakennettuja, Barcelonan Sagrada Família -katedraalin tornien pienoismukaelmia (1/2015). ==Lähteet== Luokka:Raaka-aineet
Earl Bamber

Earl Anderson Bamber (s. 9. heinäkuuta 1990 Wanganui) on uusiseelantilainen moottoriurheilija ja kommentaattori. Bamber aloitti uransa karting-sarjoissa hyvällä menestyksellä. Vuosina 2005–2006 hän kilpaili Uuden-Seelannin Formula Ford -sarjassa. Vuonna 2006 Bamber voitti Aasian Formula BMW -sarjan mestaruuden. Vuosina 2006–2007 Bamber kilpaili Toyota Racing Series -sarjassa. Hän kilpaili myös Aasian Formula V6 -sarjassa sijoittuen toiseksi vuonna 2008. Bamber kilpaili myös Italian Formula Master- ja Australian F3-sarjoissa samana vuonna. Vuosina 2008–2009 Bamber kilpaili International Formula Master-, A1 Grand Prix- ja Aasian GP2-sarjoissa. Aasian GP2-sarjassa Bamber saavutti yhden kakkossijan ja 8 MM-pistettä. Vuonna 2009 Bamber kilpaili Euroseries 3000 -sarjassa. Vuonna 2010 Bamber palasi Toyota Racing Series -sarjaan sijoittuen täpärästi toiseksi vain kolme pistettä Mitch Evansin takana. Bamber jatkoi sarjassa vuonna 2011. Bamber kommentoi myös Superleague Formula -sarjan kilpailuja vuonna 2010. Vuonna 2013 Bamber voitti Porsche Carrera Cup Asia -sarjan mestaruuden ja ajoi samana vuonna muutamia kilpailua Porsche Supercup -sarjassa. Vuonna 2014 Bamber kilpaili täyden kauden Porsche Supercup -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2015 Bamber voitti Le Mansin 24 tunnin ajon Porschen LMP1-autolla yhdessä Nico Hülkenbergin ja Nick Tandyn kanssa. Hän uusi voittonsa Timo Bernhardin ja Brendon Hartleyn autokunnassa vuonna 2017 ja hän voitti samana vuonna myös WEC-sarjan mestaruuden. Vuodesta 2014 lähtien Bamber on ajanut kestävyysajoja erilaisissa GT- ja urheiluautoluokissa, joista merkittävimpiä tuloksia on Le Mansin ajon ja WEC- mestaruuden lisäksi yhdysvaltalaisen IMSA-sarjan mestaruus vuodelta 2019. ==Lähteet== Luokka:Aasian GP2 -kuljettajat Luokka:Porsche Supercup -kuljettajat Luokka:Uusiseelantilaiset autourheilijat Luokka:FIA World Endurance Championship -kuljettajat Luokka:Le Mansin 24 tunnin ajon voittajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luettelo televisiosarjan Moderni perhe jaksoista

Moderni perhe on yhdysvaltalainen Christopher Lloydin ja Steven Levitanin luoma tilannekomediasarja, jonka esittäminen alkoi ABC-kanavalla 23. syyskuuta 2009. ==Yleiskatsaus== {| class="wikitable" style="text-align:center" width=800px |- ! style="padding: 0px 8px" colspan="2" rowspan="2"| Kausi ! style="padding: 0px 8px" rowspan="2"| Jaksoja ! colspan="2"| Esityspäivä Yhdysvalloissa ! colspan="3"| DVD- ja Blu-ray-julkaisupäivä |- ! style="padding: 0px 8px"| Avausjakso ! style="padding: 0px 8px"| Päätösjakso ! style="padding: 0px 8px"| Alue 1 ! style="padding: 0px 8px"| Alue 2 ! style="padding: 0px 8px"| Alue 4 |- |bgcolor="#FB680D"| | 1 | 24 | | | | | |- |bgcolor="#E7BFA1"| | 2 | 24 | | | | | |- |bgcolor="#ED9121"| | 3 | 24 | | | | | |- |bgcolor="#252F61"| | 4 | 24 | | | | | |- |bgcolor="#1B1B1B"| | 5 | 24 | | | | | |- |bgcolor="#225C1F"| | 6 | 24 | | | | | |- |bgcolor="#343434"| | 7 | 22 | | | | | |- |bgcolor="#C2B280"| | 8 | 22 | | | | | |- |bgcolor="#D09916" | | 9 | 22 | | | | | |- |bgcolor="#760922" | | 10 | 22 | | | | | |- |bgcolor="#1C1C1C" | | 11 | 18 | | | | | |} ==Jaksolista== ===Ensimmäinen tuotantokausi (2009–2010)=== |} ===Toinen tuotantokausi (2010–2011)=== |} ===Kolmas tuotantokausi (2011–2012)=== |} ===Neljäs tuotantokausi (2012–2013)=== |} ===Viides tuotantokausi (2013–2014)=== |} ===Kuudes tuotantokausi (2014–2015)=== |} ===Seitsemäs tuotantokausi=== |} ==Lähteet== Moderni perhe Luettelo televisiosarjan jaksoista
Restaurant

Restaurant on brittiläinen ravintola-alan lehti. Se järjestää vuosittain äänestyksen "Maailman 50 parasta ravintolaa" (The S. Pellegrino World's 50 Best Restaurants).Jaana Laitinen, Noma taas maailman paras, Helsingin Sanomat 21.4.2011 sivu D 4The Worlds 50 Best Äänestyksen on voittanut kaksi kertaa peräkkäin tanskalainen ravintola Noma. Listalla on mukana Hans Välimäen ravintola Chez Dominique vuonna 2011 kuudetta vuotta peräkkäin. Sen sija oli 35., ja edellisenä vuonna se oli 23. Kilpailuraati koostuu 800 alan vaikuttajasta. ==Lähteet== Luokka:Ravintolat Luokka:Brittiläiset aikakauslehdet
La Flèche Wallonne 2011

La Flèche Wallonne 2011 oli järjestyksessään 75. maantiepyöräilyn La Flèche Wallonne -kilpailu. Se järjestettiin 201 kilometrin reitillä Charleroista Huy’iin 20. huhtikuuta 2011. Philippe Gilbert voitti edellissunnuntaisen Amstel Gold Racen jatkoksi myös La Flèche Wallonnen. Hän karisti kilpailun päättäneessä jyrkässä Mur de Huin nousussa Joaquim Rodríguezin kolmen sekunnin päähän. Kolmanneksi sijoittui Samuel Sanchez. == Tulokset == Ajaja Maa Joukkue Aika 1 Philippe Gilbert Omega Pharma-Lotto 4.54.57 2 Joaquim Rodríguez Katjuša + 3 3 Samuel Sánchez Euskaltel-Euskadi + 5 4 Aleksandr Vinokurov Astana Team + 6 5 Igor Antón Euskaltel-Euskadi + 6 6 Jelle Vanendert Omega Pharma-Lotto + 6 7 Fränk Schleck Team Leopard-Trek + 6 8 Daniel Moreno Katjuša + 9 9 Christophe Le Mével Garmin-Cervélo + 12 10 Paul Martens Rabobank + 12 == Lähteet == Luokka:La Flèche Wallonne Luokka:Pyöräilykausi 2011
European Open (frisbeegolf)

European Open on Suomessa järjestettävä PDGA:n hyväksymä kansainvälinen major- tason frisbeegolfkilpailuhttp://us2.campaign- archive1.com/?u=cc62a33ffc99cdf14dc0c52ff&id;=bb7cc7ebb3. Nykyisin joka toinen vuosi järjestettävän kilpailun järjestää Innova Champion ja sen kilpailujohtajana on Jussi Meresmaa. Ensimmäinen European Open järjestettiin Epilän radalla Tampereella vuonna 2006http://www.opendiscgolf.com/en/history. Turnaus siirtyi Nokiallehttp://www.opendiscgolf.com/en/course vuonna 2011. European Open -kisaviikon avauspäivänä on järjestetty President's Cup -joukkuekilpailu Euroopan ja Yhdysvaltojen parhaiden pelaajien välille. == Voittajat == === Avoin sarja === Vuosi Voittaja Toinen Kolmas 2006 David Feldberg Timo Pursio Avery Jenkins 2007 Ken Climo David Feldberg Manabu Kajiyama 2009 Jesper Lundmark Timo Pursio Ken Climo – 2011 David Feldberg Paul Ullibarri Nate Doss 2013 Paul McBeth David Feldberg Will Schusterick 2015 Paul McBeth Richard Wysocki Jeremy Koling 2017 Paul McBeth Gregg Barsby Simon Lizotte 2019 Paul McBeth Eagle McMahon Albert Tamm Richard Wysocki 2022 Eagle McMahon Paul McBeth Kevin Jones 2023 Corey Ellis Kyle Klein Ezra Aderhold 2024 Gannon Buhr Richard Wysocki Paul McBeth === Naisten sarja === Vuosi Voittaja Toinen Kolmas 2006 Carrie Berlogar Valarie Jenkins Niloofar Mosafar Rahmani – 2007 Carrie Berlogar Birgitta Lagerholm Valarie Jenkins 2009 Valarie Jenkins Carrie Berlogar Anne Matilainen 2011 Valarie Jenkins Paige Pierce Melody King 2013 Paige Pierce Valarie Jenkins Catrina Ullibarri 2015 Catrina Allen Sarah Hokom Valarie Jenkins 2017 Catrina Allen Valarie Jenkins Henna Blomroos – 2019 Paige Pierce Henna Blomroos Catrina Allen 2022 Paige Pierce Eveliina Salonen Henna Blomroos 2023 Kristin Tattar Heidi Laine Catrina Allen Missy Gannon 2024 Kristin Tattar Silva Saarinen Missy Gannon == Turnauksen palkintopotti == Vuosi Potti 2013 $ 40 609 2011 $ 35 175http://www.pdga.com/european-open-day-4 2009 $ 19 938 2007 $ 18 666 2006 $ 19 177 == Aiheesta muualla == *Ylen Elävä arkisto: Frisbeegolfin European Open -kisat 2009 (dokumentti) == Lähteet == Luokka:Frisbeegolfkilpailut
Juvonen

Juvonen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Anja Juvonen (1928–2018), suomalainen taidekutoja ja runoilija * Arja Juvonen (s. 1967), Perussuomalainen kansanedustaja * Arvo A. Juvonen (1916–2004), suomalainen kaukopartiomies ja Yhdysvaltain palveluksessa toiminut tiedustelija * Heikki Juvonen (1884–1915), suomalainen kuvanveistäjä * Helvi Juvonen (1919–1959), suomalainen runoilija * Janne Juvonen (s. 1994), suomalainen jääkiekkomaalivahti * Jouko Juvonen (s. 1952), suomalainen lentopalloilija ja lentopallovalmentaja * Jouko Juvonen, tunnetummin Carl J. Danhammer (1957–2021), suomalainen liikemies * Jyrki Juvonen (s. 1990), suomalainen jalkapalloilija * Kaisa Juvonen (s. 2001), suomalainen jalkapalloilija * Kalle Juvonen (1842–1907), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies * Laura Juvonen (s. 1987), suomalainen oopperalaulaja * Matias Juvonen (s. 1983), itävaltalais-suomalainen jalkapalloilija * Mauno Juvonen (1925–2010), suomalainen kuvanveistäjä ja rehtori * Mikko Juvonen (1895–1920), suomalainen jääkärivaravääpeli * Nancy Juvonen (s. 1967), yhdysvaltalainen elokuvatuottaja * Riikka Juvonen (s. 1955), suomalainen kirjailija, taiteilija ja kuvittaja * Robert Juvonen (s. 1991), suomalainen koripalloilija * Sami Juvonen (s. 1966), suomalainen lentopalloilija * Samuli Juvonen (1952–1994), suomalainen muusikko, kääntäjä ja tietokirjailija * Tauno Juvonen (1892–1918), suomalainen jääkärikapteeni * Tuula Juvonen (s. 1962), suomalainen yhteiskuntatieteilijä.
Mänttäri

Mänttäri on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: * Anssi Mänttäri (s. 1941), elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, näyttelijä ja tuottaja * Aune Mänttäri (o.s. Partanen, 1936–2023), kauppapuutarhuri, SMP:n ja SKYP:n kansanedustaja * Hannu Mänttäri (s. 1956), sarjakuvataiteilija ja sanomalehtigraafikko * Justa Holz-Mänttäri (s. 1936), suomalais-saksalainen käännöstieteilijä * Jyrki Mänttäri (s. 1970), näyttelijä * Marko Mänttäri (s. 1980), ampuma- ja maastohiihtäjä, liikunnanopettaja * Toivo Mänttäri (1904–1992), kilpa-ampuja ja asesuunnittelija * Ulla Mänttäri, suunnistaja
Diário de Notícias

Diário de Notícias on portugalilainen sunnuntaisin ilmestyvä sanomalehti. Sen perustetivat Tomás Quintino Antunes ja Eduardo Coelho Lissabonissa 29. joulukuuta 1864. Lehti on portugalilaisen mediyhtiö Controlinveste omistuksessa. Portugalin diktatuurin aikana (1926–1974) lehti oli käytännössä hallituksen äänenkantaja. Neilikkavallankumouksen jälkeen lehti kansallistettiin ja siitä tuli kommunistista puoluetta puolustava lehti. Diário de Notícias muutettiin yksityiseksi yritykseksi jälleen vuonna 1991. Nykyisin sen katsotaan edustavan liberaalikonservatismia. Lehden päätoimittaja on Domingos de Andrade, joka aloitti työssään marraskuussa 2020. Lehden päätoimitus sijaitsee Lissabonissa. Vuonna 2019 lehden levikki oli 4768. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivu Luokka:Portugalilaiset sanomalehdet
Tykkyläinen

Tykkyläinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: * Jorma Tykkyläinen, nyk. Jorma Styng (s. 1958), kitaristi, kitarapedagogi ja säveltäjä * Kari Tykkyläinen (s. 1953), kuvanveistäjä, videotaiteilija ja muusikko * Kirsi Tykkyläinen (s. 1949), ent. diplomaatti ja elokuva-alan vaikuttaja * Marja-Liisa Tykkyläinen (s. 1945), kunnallisneuvos ja ent. kansanedustaja * Markku Tykkyläinen (s. 1952), maantieteilijä ja professori * Vesa Tykkyläinen (s. 1960), yritysjohtaja * Yrjö Tykkyläinen (1925–2000), yritysjohtaja, kauppaneuvos.
Tim Hetherington

Timothy Alistair ”Tim” Hetherington (5. joulukuuta 1970 Liverpool, Englanti – 20. huhtikuuta 2011 Al Misratah, Libya) oli brittiläis-yhdysvaltalainen kuvajournalisti. Hänen ja Sebastian Jungerin tekemä dokumenttielokuva Restrepo (2010) oli Oscar-ehdokkaana. == Elämä == Hetherington syntyi vuonna 1970 Liverpoolissa. Hän opiskeli kirjallisuutta Oxfordin yliopistossa ja aloitti uransa kustannusalalla. Jatko-opiskeluvaiheessa Hetherington vaihtoi valokuvaukseen, jota opiskeli Cardiffissa 1996. Valokuvaajana hän työskenteli ensimmäisen kerran The Big Issue -lehdelle, ja sieltä hän siirtyi The Independentille. 2000-luvun alussa Hetherington oli Länsi-Afrikassa, muun muassa Liberiassa, Sierra Leonessa ja Nigeriassa, kuvaamassa poliittisia levottomuuksia ja niiden vaikutusta ihmisiin. Hän oli ainoa länsimaalainen valokuvaaja, joka vietti aikaa kapinallisjoukkojen keskuudessa Liberian sisällissodan aikana. Vuonna 2006 Hetherington oli jäsenenä YK:n turvallisuusneuvoston Liberia-komiteassa, ja hänen tehtävänään oli raportoida neuvostolle Liberian vakauteen liittyvistä asioista. Hetherington ja Vanity Fairin toimittaja Sebastian Junger lähtivät 2007 noin vuoden mittaiselle komennukselle Afganistaniin, ja he liittyivät Korengalinlaaksossa asemapaikkaa pitäneeseen yhdysvaltalaispataljoonaan. Samana vuonna Hetherington palkittiin Afganistanissa ottamastaan valokuvasta World Press Photon vuoden valokuvalla. Junger ja Hetherington ohjasivat Afganistanissa dokumenttielokuvan Restrepo. Vuonna 2010 julkaistu dokumentti palkittiin Sundancen elokuvajuhlilla, ja se oli ehdokkaana parhaan dokumentin Oscar-palkinnon saajaksi. Vuonna 2009 Hetherington julkaisi Liberiaa käsittelevän kirjan Long Story Bit by Bit ja vuonna 2010 Afganistanissa olevia yhdysvaltalaissotilaita käsittelevän kirjan Infidel. Hetherington kuoli vuonna 2011 Libyassa, missä hän oli tekemässä multimediaprojektia humanitaarisista asioista sisällissodan keskellä. Hetherington joutui kolmen muun valokuvaajan kanssa Muammar Gaddafia kannattavien joukkojen kranaattituleen Al Misratahin kaupungissa. Kaikki neljä saatiin hengissä sairaalaan, mutta Hetherington kuoli pian verenhukkaan. Myös Chris Hondros kuoli vammoihinsa myöhemmin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Hetheringtonin kotisivut Luokka:Brittiläiset valokuvaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset valokuvaajat Luokka:Kuvajournalistit Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
EduFinland

EduFinland oli suomalaisten oppilaitosten virtuaalinen alue Second Lifessa. Se oli yli 30 hehtaarin kokoinen kolmiulotteinen virtuaalinen saaristo, joka muodostui seitsemästä saaresta. EduFinland-saarilla oli mukana yli 40 suomalaista oppilaitosta mm. yliopistoja, ammattikorkeakouluja, lukioita ja järjestöjä. Ensimmäinen EduFinland-alue avattiin Second Lifessa 2008. EduFinland-toiminta päättyi elokuussa 2014.EduFinland – Finnish Education in Second Life eoppimiskeskus EduFinland-alueelta suomalaiset oppilaitokset saivat vuokrata maata opetus- ja tutkimustarkoitukseen. Alueella järjestettiin säännöllisesti erilaisia koulutustilaisuuksia, kursseja ja työpajoja. Alueelle oli rakennettu yhteisiä tiloja, joita maata vuokranneet organisaatiot voivat käyttää vapaasti. Edufinland-aluetta hallinnoi Suomen eOppimiskeskus. EduFinland on myös verkosto, jonka kautta suomalaiset opettajat ja kouluttajat sekä opetukselliset organisaatiot voivat tehdä yhteistyötä ja verkostoitua. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * EduFinlandin kotisivut Luokka:Virtuaalimaailmat Luokka:Opetusmenetelmät
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1919

Jalkapallon SM-kilpailu 1919 järjestettiin yhdettätoista kertaa Suomen historiassa. Mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi tehtyään loppuottelun toisella jaksolla voittomaalin rangaistuspotkusta. ==Alkuerät== Pvm Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 1.10.Suomen Urheilulehti No 42 1919, 21.10.1919, sivu 12 Wiipurin Bandy- & Jalkapalloseura 7–1 (1-0) Viipurin IFK ==Puolivälierät== Pvm Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 12.10.Suomen Urheilulehti No 42 1919, 21.10.1919, sivu 5 Helsingin Jalkapalloklubi 5–3 (0-1) Helsingin Palloseura 12.10. HIFK 4–1 (2-0) Kronohagens IF 12.10. Viipurin Reipas 3–2 (3-0) Wiipurin Bandy- & Jalkapalloseura 12.10.Idrottsbladet 25.10.1919 . sivut 9-10 - väittää päivämääriksi 14.10. Tampereen Pyrintö 1–7 (1-2) Åbo IFK == Välierät == Pvm Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 19.10.Sanomalehti Karjala 21.10.1919, sivu 5 Åbo IFK 1–2 (1-0) Viipurin Reipas 26.10.Suomen Urheilulehti No 44 1919, 6.11.1919, sivu 5 Helsingin Jalkapalloklubi 1–1 (1-0) HIFK Uusintaottelu Uusintaottelu Uusintaottelu Uusintaottelu 30.10.Suomen Urheilulehti No 44 1919, 6.11.1919, sivu 6 Helsingin Jalkapalloklubi 2–1 (1-1) HIFK == Loppuottelu == Pvm Joukkue #1 Tulos Joukkue #2 Kenttä Yleisömäärä 2.11. Helsingin Jalkapalloklubi 1–0 (0-0) Viipurin Reipas Pallokenttä 1200Suomen Urheilulehti No 44 1919, 6.11.1919, sivu 13 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen pääsarjatason sarjataulukot RSSSF:n sivuilla * Palloliiton toimintakertomus 1919 * Antti O. Arponen: Luovutetun Karjalan urheilu, Suomen Urheilumuseosäätiö, Helsinki (ISBN 951-95861-7-2), sivu 213 * Luokka:Jalkapallon Suomen mestaruuskilpailut Suomenmestaruuskilpailut
Accelerated Evolution

Accelerated Evolution on kanadalaisen muusikon Devin Townsendin viides studioalbumi. Se on julkaistu 31. maaliskuuta 2003 Townsendin omistamalla levymerkillä HevyDevy Records. Albumi on ensimmäinen nimikkeellä The Devin Townsend Bandin levy. Tämän sen alle Townsend oli halunnut koota pysyvän soittajakunnan. Hänen soolotuotannoissaan soittajat olivat vaihdelleet eri albumeilla useasti. Albumin kirjoitti ja tuotti Townsend. Sen tyyli yhdistelee alternative rockia, hard rockia sekä progressiivista metallia. Albumi tehtiin Strapping Young Ladin vastakohdaksi. ==Kappaleet== Kaikki kappaleet kirjoittanut Devin Townsend, sovituksista vastaa Townsend sekä Brian Waddell, Ryan Van Poederooyen, Dave Young ja Mike Young. # # # # # # # # # Project EKO InsideOut Musicin erikoispainokseen sisältyi Townsendin electronica EP.http://www.discogs.com/Devin-Townsend-Band-Accelerated-Evolution-Special- Edition/release/901199 # # # ==Kokoonpano== * Devin Townsend – kitara, laulu, ambienssi * Ryan Van Poederooyen – rummut * Mike Young – basso * Brian Waddell – kitara * Dave Young – kosketinsoitin ==Arvostelut== * Allmusic * Blabbermouth http://www.roadrunnerrecords.com/blabbermouth.net/showreview.aspx?reviewID=119 * Imperiumi.net http://www.imperiumi.net/index.php?act=albums&id;=693 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Devin Townsendin albumit Luokka:Vuoden 2003 albumit
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1903

Vuoden 1903 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Buenos Airesissa, ensimmäistä kertaa Euroopan ulkopuolella. Kilpailut olivat seitsemännet maailmanmestaruuskilpailut ammunnassa. Ohjelmassa oli vapaakivääri ja vapaapistooliammunta. Vapaakiväärin joukkuekilpailun voittajalle jaettiin ensimmäistä kertaa uusi kiertopalkinto: Argentiina- pokaali. ==Mitalistit== Laji: Kultaa: Kultaa: Hopeaa: Hopeaa: Pronssia: Pronssia: 300 m vapaakivääri, asennot Emil Kellenberger 969 Louis Richardet 952 Attilio Conti 939 300 m vapaakivääri, asennot, joukkueet Alfred Grütter Emil Kellenberger Louis Richardet Adolf Tobler Konrad Wüger 4 598 Attilio Conti Alessandro Pederzoli Aleardo Tiberi Cesare Valerio Carlo Vercellone 4 411 Armando Cabrera Jeronimo Chiappe Ducca Julio Canale Candido Martinez Jose Masso 4 239 300 m vapaakivääri, makuu Louis Richardet 343 Emil Kellenberger 331 Adolf Tobler 330 300 m vapaakivääri, polvi Emil Kellenberger 346 Attilio Conti 345 Louis Richardet 333 300 m vapaakivääri, pysty Jose Masso 293 Emil Kellenberger 292 Cesare Valerio 287 50 m vapaapistooli Benjamin Segura 466 Cesare Valerio 456 Marcelo T de Alvear 441 50 m vapaapistooli, joukkueet Marcelo T de Alvear Angel Velaz Jorge Lubary Benjamin Segura Andres del Pino 2 169 Attilio Conti Alessandro Pederzoli Aventino Righini Luigi Tavelli Cesare Valerio 2 145 ==Lähteet== * Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) tietokanta * Martti Jukola: Urheilun Pikkujättiläinen Luokka:Vuoden 1903 urheilu 1903 Luokka:Buenos Airesin urheilu
Pitkähäntähedelmälepakko

Pitkähäntähedelmälepakko (Notopteris macdonaldi) on harvinainen lepakkolaji. Sille on ehdotettu uutta suomenkielistä nimeä häntähekko. == Ulkonäkö ja koko == Pitkähäntähedelmälepakko on kuononkärjestä peräaukkoon noin kymmenen senttiä pitkä. Sen häntä on pitkä, hiirimäinen. == Levinneisyys == Pitkähäntähedelmälepakkoa tavataan vain Vanuatulla ja kolmella Fidžin saarella. Se on kuollut sukupuuttoon Tongalta. == Elintavat == Pitkähäntähedelmälepakko käyttää ravinnokseen kukkien mettä, ja tarvitsee elääkseen monipuolista metsää. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ITIS: Notopteris macdonaldi * ARKive (valokuvia) Luokka:Hedelmälepakot Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Piz da la Margna

Piz da la Margna on 3 159 metriä korkea vuorenhuippu Berninan Alpeilla, Sveitsissä. Se sijaitsee kolmisen kilometriä Val Bregáglian ja Engadinin laaksot yhdistävästä Passo del Maloja -solasta kaakkoon. ==Lähteet== Luokka:Graubündenin vuoret Luokka:Alppien vuoret
La Ruinette

La Ruinette on 3 875 metriä korkea vuorenhuippu Valais'n Alpeilla, Sveitsissä. Vuoren eteläpuolella sijaitsee Glacier du Brenay -jäätikkö. ==Lähteet== Luokka:Valais’n vuoret Luokka:Alppien vuoret
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1904

Vuoden 1904 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Lyonissa, joka toimi toista kertaa järjestävänä paikkakuntana, se oli järjestänyt ensimmäiset MM-ammunnat vuonna 1897. Kilpailut olivat kahdeksannet maailmanmestaruuskilpailut ammunnassa. Ohjelmassa oli vapaakivääri ja vapaapistooliammunta. ==Mitalistit== Laji: Kultaa: Kultaa: Hopeaa: Hopeaa: Pronssia: Pronssia: 300 m vapaakivääri, asennot Konrad Stäheli 953 Jean Reich 915 Maurice Lecoq 913 300 m vapaakivääri, asennot, joukkueet Achille Roch Louis Richardet Heinrich Schellenberger Jean Reich Konrad Stäheli 4 542 Daniele Bonicelli Attilio Conti Raffaele Frasca Riccardo Ticchi Cesare Valerio 4 431 Duret Maurice Lecoq Achille Paroche Leon Moreaux Raphael Py 4 422 300 m vapaakivääri, makuu Francois Rysheuvels 342 Achille Paroche 334 Louis Richardet 330 300 m vapaakivääri, polvi Heinrich Schellenberger 337 Konrad Stäheli 331 Louis Richardet 326 300 m vapaakivääri, pysty Daniele Bonicelli 309 Konrad Stäheli 308 Paul van Asbroeck 307 50 m vapaapistooli Paul van Asbroeck 484 Paul Probst 474 Raphael Py 468 50 m vapaapistooli, joukkueet Karl Hess Paul Probst Louis Richardet Conrad Roderer Konrad Stäheli 2 333 Jose Fernandez Marcelo T de Alvear Alberto Pero Pedro Partarrie Benjamin Segura 2 242 Caurette Jean Fouconnier Molinie-Paget Leon Moreaux Raphael Py ==Lähteet== * Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) tietokanta * Martti Jukola: Urheilun Pikkujättiläinen Luokka:Vuoden 1904 urheilu 1904 Luokka:Lyonin urheilu Luokka:Ranskan ampumaurheilu Luokka:Ranskan urheilutapahtumat
Liukon Pirtti

Liukon pirtti on vuodesta 1961 Keuruulla Nyyssänniemen leirintäalueen vastaanottorakennuksena toiminut talonpoikaisrakennus. Ennen siirtoaan nykyiselle paikalleen, se oli Keuruun Liukon kylän Iso-Liukon talon päärakennus. == Historia == Liukon kylässä, Keurusselän itärannalla on kolmatta sataa vuotta seissyt Ison Liukon Pirtti, joka on kestänyt Suomen sodat ja nälkävuodet, ollut kinkeritupana ja kylän kokouspaikkana, pääkaupunkilaisten kesävieraiden majapaikkana ja tukkikämppänä. Mutta ennen kaikkea Ison Liukon Pirtti oli ollut Wanhan Liukon suvun koti. Suvun, joka jo 1700-luvulta on Liukkoa asuttanut ja nykyisen Pänkäläisen nimellä paremmin tunnetaan. 1740-luvulla Liukon kantatalo halottiin ja talot saivat isossa jaossa Ylinen ja Alanen Liukko. Perintötiloiksi tilat ostettiin vuonna 1752. Lisänimen Iso Liukko Ylisen Liukon tila sai, kun 1800-luvun alussa Alanen Liukko halottiin edelleen kahdeksi tilaksi. Alussa Ison Liukon pirtti oli vain iso savupirtti, jossa oli maalattia ja sen luonnonkivistä kootun ison kiukaan vieressä ovi. Ikkunoina toimivat sivuun siirrettävät luukut. Työkaluina oli käytetty vain kirvestä ja kiilaa. Mutta 1800-luvun alussa kehitys saavutti Ison Liukon pirtinkin: piti olla torvellinen takkamuuri ja ikkunoissa lasiruudut. Seinähirret veistettiin, koko permanto peitettiin lattianlankuilla ja pirtti sai jatkoksi kamareita. Näin muuttui savupirtti "valkeaksi lumeksi", joka on hämäläis-keskisuomalainen rakennustaidon mestarinäyte. Ison Liukon pirttiin liittyy tarina virtolaisesta karhunkaataja Martti Kitusesta. Kituselle oli tuotu sanaa, että Liukossa oli karhuja mutta ei kaatomiestä. Metsästysretken jälkeen sitten Ison Liukon pirtissä mesikämmenet nyljettiin ja Liukkolaiset pitivät Kitusta sen jälkeen "tietäjänä" kuten Maamme-kirjakin kertoo. Vuonna 1867 Ison Liukon talossa asui maailman kuulu tanskalainen tiedemies ja maisteri Vilhelm Thomsen suomenkieltä oppimassa ja kerjäämässä aineiston pohjalta hän teki myöhemmin uraauurtavan suomalais-ugrilaisen kielitieteellisen tutkielman ja väitöskirjan. Vuonna 1873 tila myytiin metsäyhtiölle mutta noin 50 vuotta myöhemmin, vuonna 1925, Anna o.s. Liukko ja Vilho Pänkäläinen ostivat osan siitä taloineen takaisin suvulle. Nykyisin tilaa isännöivät Juha ja Mari Pänkäläinen. Vuonna 1955 Vilho Pänkäläinen rakensi uuden asuinrakennuksen vanhan pirtin viereen. Ison Liukon pirtti purettiin ja hirret ja lankut siirrettiin Nyyssänniemen leirintäalueelle. Pirtti vihittiin käyttöön vuonna 1961 säilytettäväksi tulevien sukupolvien ihailtavaksi erikoislaatuisena nähtävyytenä yhtenä Keski-Suomen kuuluisimpana talonpoikaistupana. Nykyisin vanha pirtti toimii Nyyssänniemen leirintäalueenCamping Nyyssänniemi vastaanottokahvilana, sekä erilaisten juhlien ja kokousten pitopaikkana. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Keski- Suomen historia Luokka:Keuruun rakennukset ja rakennelmat
Tauno Seppänen

thumb|Hiihtäjä, 1979, Tyrnävä. thumb|Laskumies, 1984, Vaala. Tauno Henrik Seppänen (11. heinäkuuta 1918 – 29. maaliskuuta 1998) oli suomalainen kuvanveistäjä. Vaalalainen Seppänen sai oppinsa Ben Renvallilta ja Aarre Heinoselta. Opiskeltuaan kuvanveistoa Helsingissä Seppänen palasi kotiseudulleen Neittävälle kuten samaan aikaan Helsingissä opiskellut serkkunsa taidemaalari Olli Seppänen. Taiteilijan työnsä ohella Seppänen työskenteli muurarina ja hoiti karjaa sekä toimi maanviljelijänä. Hän voitti vuonna 1967 Oulun Pohjankartanon veistoskilpailun teoksellaan Kevätmyrskyä, mikä mahdollisti siirtymisen kokopäivätoimiseksi kuvanveistäjäksi. Pohjankartanon edessä Yrjö Kallisen puistossa sijaitseva veistos paljastettiin vuonna 1971. Kevätmyrskyä-veistoksen ohella Seppäsen pääteoksia olivat Tyrnävällä sijaitseva Hiihtäjä ja Vaalassa sijaitseva Laskumies. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 1998 kuolleet
Intianpikkumangusti

Intianpikkumangusti eli pikkumungo (Herpestes javanicus) on aasialainen mangustilaji. Siitä tunnetaan 12 alalajia. == Ulkonäkö ja koko == Intianpikkumangustilla on terävä kuono, paksu turkki ja pitkä häntä. Uros painaa noin 650 ja naaras 450 g.Indian mongoose ADW == Levinneisyys == Intianpikkumangustia elää luonnonvaraisena Aasiassa laajalla alueella, joka ulottuu Iranista Pohjois-Intian kautta Indokiinaan. Sitä on lisäksi istutettu moniin paikkoihin luontaisen elinalueensa ulkopuolelle, ja varsinkin trooppisilla saarilla siitä on tullut vahingollinen vieraslaji. Sitä pidetään maailmanlaajuisesti yhtenä sadasta haitallisimmasta vieraslajista.ISSG Database: Herpestes javanicus Istutusten tavoitteena on ollut saada mangustit vähentämään rottien ja käärmeiden määrää, mutta tulokkaat ovatkin alkaneet saalistaa alueiden alkuperäisiä, uhanalaisiakin eläinlajeja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Pikkumungo (Herpestes javanicus) *ITIS: Herpestes javanicus *Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Herpestes javanicus (small Indian mongoose) Luokka:Mangustit
Thongchai Akkarapong

Thongchai Akkarapong (; s. 10. heinäkuuta 1977 Songkhla) on thaimaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa seuratasolla Surat Thani FC:tä, jota ennen hän on ollut muun muassa Malesian pääsarjassa pelanneessa Kelantan FA:ssa. Akkarapong pelasi Thaimaan maajoukkueessa kymmenen ottelua vuosina 1999-2002. == Lähteet == Luokka:Thaimaalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oliver James

Oliver James (Oliver James Hudson; 1. kesäkuuta 1980) on englantilainen muusikko, laulaja, sanoittaja ja näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan rooleistaan elokuvissa Mistä tytöt tykkää (What A Girl Wants, 2003) ja Kesän sävelet (Raise your voice, 2004). == Ura ja elämä == Jamesin ensimmäinen elokuvarooli oli vuonna 2002 televisioon tehdyssä lyhytelokuvassa, jossa hän näytteli Deania. Mistä tytöt tykkää -teinikomediassa James tähditti Ian Wallacen roolin ja mukana elokuvassa nähtiin myös Amanda Bynes, Kelly Preston ja Colin Firth. Elokuvan ohjasi Dennie Gordon. Kesän sävelet -draamaelokuvassa, jossa pääosaa näytteli Hilary Duff, hän sai yhden merkittävimmistä rooleista Jay Corganina, ja ponnahti näiden kahden elokuvan myötä julkisuuteen. James liittyi vuonna 2002 Simon Fullerin tuottamaan poikabändiin. Hän kuitenkin lopetti yhtyeen pian liityttyään Mistä tytöt tykkää -elokuvan näyttelijäkaartiin. Kitaraa James oppi soittamaan kyseisen elokuvan myötä ja hän lauloi elokuvan soundtrackille kappaleet "Long time coming", "Half-life" ja "Greatest Story Ever Told". Vuonna 2003 James muutti Los Angelesiin Yhdysvaltoihin. James on myös ollut mukana elokuvassa Without a paddle: Nature´s calling vuonna 2009. == Aiheesta muualla == * Myspace Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Elävät henkilöt
Kevätmyrskyä

Kevätmyrskyä on Oulun Karjasillan kaupunginosassa Pohjankartanon edessä Yrjö Kallisen puistossa sijaitseva julkinen ulkoveistos. Veistoksesta järjestettiin vuonna 1967 kilpailu, jonka voitti vaalalaisen kuvanveistäjä Tauno Seppäsen (1918–1998) ehdotus. Veistoksen tekeminen mahdollisti taiteilijan työnsä ohella muurarina, karjanhoitajana ja maanviljelijänä työskennelleen Seppäsen siirtymisen kokopäivätoimiseksi kuvanveistäjäksi. Mitoiltaan 255 x 155 x 300 senttimetriä oleva pronssista valettu veistos paljastettiin vuonna 1971. ==Lähteet== Luokka:Oulun patsaat ja veistokset Luokka:Karjasilta
Helan går

Helan går on suosittu alkujaan ruotsalainen juomalaulu. Laulu lauletaan usein etenkin illanistujaisten, sitsien tai päivällisen ensimmäiselle snapsille, ja sen jälkeen snapsia saa juoda omaan tahtiinsa lisää. Laulun alkuperä on epävarma, koska juomalauluja ei juurikaan huomioida historiallisissa lähteissä. Laulu on kuitenkin ruotsalaisen juomalauluperinteen tunnetuimpia lauluja. Eräs aikainen maininta on vuodelta 1843. Useat säveltäjät ovat kirjoittaneet variaatioita sävelmästä, muiden joukossa Franz Lehár. Vuonna 1959 Belafonte Folk Singers nauhoitti laulun nimellä Heylan Går albumilleen Drinking Songs Around The World. Instrumentaaliversio laulusta nimellä Helan on mukana soittoäänenä joissain Nokian matkapuhelimissa. Laulua lauletaan myös usein korkeakoulujen sitseillä juomalauluna. == Sanat == Juomalaulun sanat vaihtelevat jonkin verran, koska se kuuluu kansanlaulujen ominaisuuksiin, mutta useissa painetuissa lähteissä sanat menevät näin: Helan går Sjung hopp faderallan lallan lej Helan går Sjung hopp faderallan lej Och den som inte helan tar* Han heller inte halvan får Helan går... Sjung hopp faderallan lej * (Vanhastaan on laulettu "trår", mutta yleiskielinen "tar" on korvannut sen myöhemmin.) ==Lähteet== *Christina Mattsson, Helan går. 150 visor till skålen, Atlantis, 2002. *Christina Mattsson, Från Helan till lilla Manasse, Atlantis, 2002. Luokka:Ruotsalaiset kansanlaulut Luokka:Alkoholikulttuuri Luokka:Alkoholi Ruotsissa
16 kauneinta ja suosituinta sävelmää

16 kauneinta ja suosituinta sävelmää on suomalaisen laulajan Jukka Kuoppamäen vuonna 1985 julkaistu kokoelma-albumi. == Kappaleet == A-puoli # # # # # # # B-puoli # * # # # # # # # == Lähteet == *Albumin tiedot discogs.com -sivustolla === Viitteet === Luokka:Vuoden 1985 kokoelma-albumit Luokka:Jukka Kuoppamäen kokoelma-albumit
Kustaa Vaasa (lehti)

Kustaa Vaasa oli Suomessa 1939–1943 ilmestynyt poliittinen aikakauslehti. Lehden julkaisemisen takana olivat Gunnar von Hertzen, maisteri Erkki Räikkönen ja tohtori Martti Mustakallio. Lehti oli suomenkielinen ja sen ideologia oli kansallissosialistista Saksaa ihannoiva. Lehden päätoimittajana toimi koko sen julkaisemisen ajan Erkki Räikkönen. Toimittajina lehdessä oli esimerkiksi Bertel Gripenberg, Matti Jaakkola, Gunnar Lindqvist ja Olavi Linnove. Lehden ympärille muodostui vuonna 1942 Siniristi-yhdistys. Kustaa Vaasa nimettiin Ruotsin kuninkaan Kustaa Vaasan mukaan. Kustaa Vaasa perustettiin tarkoituksenaan yhdistää kaikki ei-sosialistit Suomessa, ja sen sävy oli suhteellisen sivistynyt verrattuna siniristin aggressiiviseen ja kiivaaseen antisemitismiin. Kustaa Vaasa halusi muodostaa "valkoisen rintaman" palaten sisällissodan aikoihin, jolloin "valkoiset" työskentelivät yli puoluerajojen voittaakseen sosialistit. Huolimatta sovinnollisesta sävystä, konservatiivien lähetysmisestä ja voimakkaasta antisosialismista Kustaa Vaasa kuvaili itseään avoimesti "kansallissosialistiseksi" ja piti aktiivisia yhteyksiä Saksan natseihin. Räikkönen matkusti myös vuonna 1940 Saksan miehittämään Norjaan, jossa hän tapasi Franz Walther Stahleckerin, SS:n turvallisuuspoliisin ja turvallisuuspalvelun johtajan.Silvennoinen, Oula & Tikka, Marko & Roselius, Aapo: Suomalaiset fasistit : mustan sarastuksen airuet,. Helsinki: WSOY, 2016. ISBN 9789510401323.Uola, Mikko: Unelma kommunistisesta Suomesta 1944–1953, Helsinki: Minerva Kustannus Oy, 2013. ISBN 978-952-492-768-0.Silvennoinen, O. (2024). For freedom and justice? The Vasara circle as a conduit of conspiracist antisemitism in inter-war Finland. Nordisk judaistik/Scandinavian Jewish Studies, 35(1), 52–70. https://doi.org/10.30752/nj.142241 Kustaa Vaasa kannatti myös suomalaista irredentismia, suur-Suomea ja Heimoaatetta.Tuomas Tepora, Sinun puolestas elää ja kuolla. Suomen liput, nationalismi ja veriuhri 1917–1945, WSOY 2011 Huolimatta siitä, että lehti oli verrattaen hillitty verrattuna Siniristiin ja Työrintamaan, jotka vaativat "lopullista ratkaisua" juutalaiskysymykseen, lehti kannatti silti ”juutalaisen kauppurihen[gen]" puhdistamista maasta ja kansalaisuuden saattamista riippuvaiseksi "asiantuntijoiden" rotubiologisesta lausunnosta. Lindqvist kirjoitti Kustaa Vaasassa, kuinka paikalliset juutalaiset olivat ajaneet Englannin ja USA:n Neuvostoliiton puolelle: "Tuon pirullisen kylmästi laskelmoidun suunnitelman takaa astuu esiin poliittisen, ylivaltiollisen juutalaisuuden Juudaskasvot ja kavaltajan veristen hopeakolikoiden helisevä ääni kiirii yli valtamerienkin".Jari Hanski: Juutalaisvastaisuus suomalaisissa aikakauslehdissä ja kirjallisuudessa 1918—1944,Kirja kerrallaan, Helsinki 2006. Viitattu 19.9.2014. ==Lähteet== * Kansalliskirjaston kokoelmat ===Viitteet=== Luokka:Helsingin media Luokka:Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet Luokka:Suomalaiset poliittiset lehdet