EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kultasara

Kultasara eli aarresara (Carex aurea) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, sarojen (Carex) sukuun kuuluva kasvilaji. Kultasaran koko voi vaihdella, ja sen varret voivat kasvaa 5–40 senttimetriä korkeiksi. Kultasaran lehtilavat ovat pari millimetriä leveitä ja 3–30 senttimetriä pitkiä. Kultasaran kukintona on varren päässä sijaitseva tähkistö. Emitähkissä on 4–20 pullakkoa. Pullakot ovat 2.3–3.2 mm pitkiä, 1.2–1.8 mm leveitä, pyöreänsoikeita sekä väriltään kirkkaan oransseja. Monista muista lajeista poiketen kultasaran pullakoiden väri ei muutu pähkylöiden kypsyessäkään. Kultasara kasvaa monilla erilaisilla kasvupaikoilla, erityisesti niityillä ja rantatörmillä. Kultasaraa kasvatetaan myös koristekasvina. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * JSTOR Global Plants: Carex aurea * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Carex aurea * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Carex aurea Luokka:Sarat
Alma Zadić

Alma Zadić (s. 24. toukokuuta 1984 Tuzla, Bosnia-HerzegovinaAlma Zadić, Parlament.gv.at, viitattu 9.1.2020) on itävaltalainen poliitikko ja Sebastian Kurzin hallituksen oikeusministeri. Zadić muutti Itävaltaan Bosnia- Hertsegovinasta kymmenvuotiaana. Hän edustaa Itävallan Vihreää puoluetta. Hän on ensimmäinen maahanmuuttajataustainen ministeri Itävallan hallituksessa, ja häneen kohdistuu syntyperän takia ankaraa vihakampanjaa. == Lähteet == Luokka:Itävallan ministerit Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Peter Vilhelm Borenius

Peter Vilhelm Borenius (2. lokakuuta 1803 Viipuri – 5. huhtikuuta 1853) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan tykistössä palvellut kenraalimajuri. (Viitattu 9.1.2020) Boreniuksen vanhemmat olivat oikeusraatimies Erik Johan Borenius ja Kristina Karolina Nigraeus ja puoliso vuodesta 1833 Katarina Anna Marie Louise Reisler. Borenius tuli oppilaaksi Pietarin tykistökouluun 1821. Valmistuttuaan vuonna 1823 hänet määrättiin vänrikkinä tykistöjoukkoihin Liettuaan. Aliluutnantiksi Borenius ylennettiin 1828 ja siirrettiin krenatööriprikaatin palvelukseen. Luutnanttina hänet määrättiin Henkikaartin 3. tykistöprikaatiin vuonna 1831. Alikapteeni hänestä tuli 1838 ja kapteeni 1839, jolloin hänet määrättiin prikaatinsa kevyen patterin päälliköksi. Everstiksi Borenius ylennettiin 1842. Hänet siirrettiin Henkikaartin 5. tykistöpatterin päälliköksi 1844 ja piiritystykistön takavaraston päälliköksi 1848. Kenraalimajuriksi kenttätykistössä Borenius yleni 1852.<ref name="kenraalit/> ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1803 syntyneet Luokka:Vuonna 1853 kuolleet
Muorinkukat

Muorinkukat (Peperomia) on pippurikasvien (Piperaceae) heimoon kuuluva suuri kasvisuku, jota esiintyy kaikilla trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Sukuun kuuluu lajitulkinnoista riippuen 1100–2000 lajia. Hyväksyttyjen lajien täsmällinen lukumäärä on 1369. Muorinkukkia kasvatetaan huonekasveina. == Lajeja == * Peperomia argyreia – sädemuori * Peperomia arifolia – kilpimuori * Peperomia blanda – villamuori * Peperomia caperata – uurremuori * Peperomia clusiifolia – kiiltomuori * Peperomia dahlstedtii – herrasmuori * Peperomia fraseri – hopeamuori * Peperomia glabella – kotimuori * Peperomia griseoargentea – teräsmuori * Peperomia incana – nukkamuori * Peperomia marmorata – marmorimuori * Peperomia metallica – metallimuori * Peperomia obtusifolia – amerikanmuori * Peperomia orba – pikkumuori * Peperomia pereskiifolia – nahkamuori * Peperomia polybotrya – isomuori * Peperomia puteolata – viirumuori * Peperomia rotundifolia ** Peperomia rotundifolia var. pilosior – pennimuori * Peperomia rubella – mätäsmuori * Peperomia scandens – riippamuori * Peperomia velutina – samettimuori * Peperomia verticillata – kiehkuramuori == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Muorinkukat (Peperomia) * ITIS: Peperomia * United States Department of Agriculture (USDA): Peperomia * Flora of China: Peperomia Luokka:Pippurikasvit
Eugène Robert Bremer

Eugène Robert Bremer (27. heinäkuuta 1837 Turku – 15. elokuuta 1914 Turku) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri. (Viitattu 9.1.2020) Bremerin vanhemmat olivat vuorineuvos Viktor Zebor Bremer ja Agnes Charlotta Bassi ja puoliso vuodesta 1871 vapaaherratar Maria Wilhelmina von Willebrand, kenraaliluutnantti Ernst Carl Adolf von Willebrandin tytär. Bremer tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1850, ylennettiin valmistuttuaan vänrikiksi ja määrättiin Suomen kaartin palvelukseen kesäkuussa 1857. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1859, luutnantiksi 1861 ja alikapteeniksi 1867. Opetustarkk’ampujakomppanian päälliköksi hän tuli kapteenina vuonna 1870, pysyen Suomen kaartin upseeriluetteloissa. Turkin sotaan Bremer osallistui 1877–1878. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja määrättiin 2. Turun tarkk’ampujapataljoonan komentajaksi vuonna 1880. Seuraavana vuonna Bremer ylennettiin everstiksi. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina vuonna 1895, minkä jälkeen hän toimi vielä Kuopion läänin 1. kutsuntapiirin sotakomissaarina vuoteen 1902 asti.<ref name="kenraalit/> ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1837 syntyneet Luokka:Vuonna 1914 kuolleet
James Frawley

James Frawley (29. syyskuuta 1936 – 22. tammikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Pitkien elokuvien, kuten Muppet-elokuva, lisäksi hän ohjasi jaksoja useisiin tunnettuihin televisiosarjoihin. Frawley voitti Emmyn parhaan komediasarjan ohjauksesta vuonna 1967 The Monkees-sarjan ensimmäisestä jaksosta, ja oli useita kertoja ehdokkaana. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Folke Andersson (laulaja)

Folke Emanuel Andersson (16. joulukuuta 1892 Eskilstuna – 23. kesäkuuta 1988 Hälleforsnäs)Folke Andersson Svensk Filmdatabas oli ruotsalainen ooppera- ja operettilaulaja, äänialaltaan tenori.Großes Sängerlexikon, s. 99 Karl-Josef Kutsch & Leo Riemens Andersson sai opetusta Thekla Hoferilta sekä Torsten Lennartssonilta ja valmistui Tukholman kuninkaallisesta musiikkikorkeakoulusta. Hän debytoi vuonna 1921 Almavivan roolissa Sevillan parturin esityksessä Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa. Hän työskenteli oopperatalossa vuosina 1922–1924 ja teki sitten kiertueen konserttiesiintyjänä. Hän esiintyi Ruotsissa, Suomessa, Neuvostoliitossa ja vuodesta 1926 alkaen useaan otteeseen Yhdysvalloissa. 1930-luvulla Andersson työskenteli Göteborgin Stora Teaternissa ja Tukholman Oscarsteaternissa. Hän ansioitui operettilaulajana, jonka yksi menestyksekkäimmistä rooleista oli Sid el Kar Sigmund Rombergin operetissa Erämaan laulu. Samanaikaisesti Andersson työskenteli Ruotsin radiossa. Hän teki myös levytyksiä. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset oopperalaulajat Luokka:Tenorit Luokka:Vuonna 1892 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Folke Andersson

Folke Andersson on ollut seuraavien henkilöiden nimi: * Folke Andersson (1902–1976), jazzmuusikko * Folke Andersson (1910–1982), kuvanveistäjä * Folke Andersson (1892–1988), tenori * Folke Andersson (1829–1916), poliitikko * Folke Andersson (1908–1979), yleisurheilija
Seewoosagur Ramgoolam

Seewoosagur Ramgoolam (hindiksi käännettynä: Shivsagar Ram Gulam) (18. syyskuuta 1900 – 15. joulukuuta 1985) oli mauritiuslainen poliitikko, joka toimi Mauritiuksen ensimmäisenä pääministerinä vuosina 1968–1982. Ramgoolam syntyi Mauritiuksella intialaisten maahanmuuttajien lapsena ja opiskeli lääketiedettä Isossa-Britanniassa, jossa hän sen jälkeen myös työskenteli lääkärinä. Hän aloitti osallistumisen Mauritiuksen politiikkaan vuonna 1940 ja hän oli vuonna 1968 itsenäistyneen Mauritiuksen ensimmäinen pääministeri. Ramgoolam jatkoi pääministerinä yhtäjaksoisesti vuoteen 1982 saakka, jolloin hän joutui väistymään puolueensa kärsittyä vaalitappion. Vuonna 1965 aateloidun Ramgoolamin merkitys Mauritiuksen johdattamisessa itsenäisyyteen oli keskeinen, ja häntä onkin kutsuttu kansakunnan isäksi. Ennen kuolemaansa hän oli vielä kaksi vuotta Mauritiuksen kenraalikuvernöörinä. Seewoosagur Ramgoolamin poika Navinchandra Ramgoolam tuli myöhemmin isänsä seuraajaksi Mauritiuksen työväenpuolueen (Labour) johtajana, ja myöhemmin myös hänestä tuli Mauritiuksen pääministeri. Mauritiuksen kansainvälinen lentoasema on nimetty hänen mukaansa: Sir Seewoosagur Ramgoolam International Mauritius Airport. Mauritiuksen merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluva kasvitieteellinen puutarha on myös nimetty Ramgoolamin mukaan: Sir Seewoosagur Botanic Garden. == Lähteet == Luokka:Mauritiuksen pääministerit Luokka:Mauritiuslaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1900 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Navin Ramgoolam

Navinchandra Ramgoolam (s. 14. heinäkuuta 1947) on mauritiuslainen poliitikko, joka on toiminut pitkään maansa pääministerinä. Hänen isänsä oli Mauritiuksn ensimmäinen pääministeri, kansakunnan isäksi kutsuttu Sir Seewoosagur Ramgoolam. Navin Ramgoolam opiskeli lääketiedettä Irlannissa. Hän työskenteli sitten lääkärinä Mauritiuksella, mutta lähti sen jälkeen opiskelemaan lakia Lontooseen ja valmistui Lontoon yliopistosta vuonna 1990. Hän tuli isänsä perustaman puolueen Mauritiuksen työväenpuolueen (Labour) johtajaksi vuonna 1991 ja vaalivoittojen jälkeen Navin Ramgoolam toimi Mauritiuksen pääministerinä vuosina 1995–2000 ja uudelleen vuosina 2005–2014. == Lähteet == Luokka:Mauritiuksen pääministerit Luokka:Mauritiuslaiset lääkärit Luokka:Vuonna 1947 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pritivirajsing Roopun

Pritivirajsing Roopun (s. 24. toukokuuta 1959, tunnetaan myös nimellä Pradeep Roopun) on mauritiuslainen poliitikko, joka on toiminut 2. joulukuuta 2019 lähtien maansa presidenttinä. Mauritiuksen parlamentti eli kansalliskokous valitsi hänet yksimielisesti joulukuussa 2019 Mauritiuksen presidentiksi. Mauritiuksen presidentti on seremoniallinen virka, jossa ei ole juuri poliittista valtaa. Hän on koulutukseltaan lakimies ja valmistunut University of Central Lancashire -yliopistosta. Roopun valittiin maan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 2000. Lisäksi hän on toiminut ministerinä (integraatioministerinä vuodesta 2014 alkaen ja kulttuuriministeri vuodesta 2016). Vuosina 1995–2019 Roopun kuului MSM-puolueeseen. Roopun on naimisissa Sayukta Roopunin kanssa ja parilla on yhteensä neljä lasta. == Lähteet == Luokka:Mauritiuksen presidentit Luokka:Kulttuuriministerit Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Penny Johnson Jerald

Penny Johnson Jerald (s. 14. maaliskuuta 1961 Baltimore, Maryland) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Hills Have Eyes 2, Rajaton valta, Rent ja Tina: What’s Love Got to Do With It. Hänet tunnetaan myös useista televisiosarjoista, kuten Star Trek: Deep Space Nine ja 24. Johnson Jerald on voittanut Screen Actors Guild-palkinnon. == Filmografia == Vuosi Elokuva Rooli 1984 Tyttö joka paiski töitä Genevieve 1985 Hills Have Eyes 2 Sue 1991 Goin' to Chicago Darlene 1993 Fear of a Black Hat Re-Re 1993 Tina: What’s Love Got to Do With It Lorraine Taylor 1994 Molly ja Gina Maria 1995 Automatic Julia Rodriguez 1997 Rajaton valta Laura Simon 1998 Krippendorfin heimo opettaja 2005 Rent Bohemian 2015 Justice League: Gods and Monsters Amanda Waller 2017 Parker's Anchor Laurie 2019 Leijonakuningas Sarafina (ääni) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Åke Hasselgård

Sten Åke Henry "Stan" Hasselgård (4. lokakuuta 1922 Sundsvall – 23. marraskuuta 1948 Decatur, Illinois) oli ruotsalainen jazzklarinetisti.Stan Hasselgård AllMusic Hänestä tuli yksi tunnetuimmista jazzsolisteista maassaan, minkä lisäksi hän työskenteli Yhdysvalloissa.Hasselgård, Åke – klarinettist Orkesterjournalen Hasselgård kirjoitti ylioppilaaksi Uppsalassa vuonna 1942 ja sai filosofian kandidaatin arvon yliopistosta. Hän teki levy- ja radiodebyyttinsä vuonna 1942. Hänen yhteistyökumppaneihinsa Ruotsissa kuuluivat Arthur Österwall, Simon Brehm, Gösta Törner ja Bob Laine. Hän myös kirjoitti artikkeleita Orkesterjournaleniin. Kesäkuussa 1947 Hasselgård lähti Yhdysvaltoihin, jossa pääsi soittamaan Benny Goodmanin ja Barney Kesselin kanssa. Hän vietti aikaansa New Yorkissa sekä Los Angelesissa ja kehitti soittoaan enemmän bebopin suuntaan. Hän soitti New Yorkissa myös omassa big bandissa sekä kvintetissä, jossa rumpalina toimi Max Roach. Hasselgård ehti tehdä useita levytyksiä ennen kuolemistaan auto-onnettomuudessa 26-vuotiaana. Vuonna 1983 ilmestyi Jonas Siman Hasselgårdista kertova dokumenttidraama Åke Hasselgård Story. Vuonna 1988 järjestettiin Hasselgård-muistonäyttely, joka oli esillä Tukholman musiikkimuseossa ja muissa paikoissa. 1990-luvulla Bollnäsin kunta aloitti vuosittaisen Hasselgård-stipendin jakamisen nuorille, lupaaville jazzmuusikoille. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jazzmuusikot Luokka:Ruotsalaiset klarinetistit Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Ostryopsis nobilis

Ostryopsis nobilis on koivukasvien heimoon ja Ostryopsis-sukuun kuuluva kasvilaji, joka kuvailivat ensimmäisinä Isaac Bayley Balfour ja William Wright Smith. Lajilla ei ole alalajeja. Kasvin varsista voidaan eristää kahta syklistä diaryyliheptanoidia, joiden nimet ovat ostryopsitrienoli ja ostryopsitrioli. == Ulkonäkö ja koko == Ostryopsis nobilis kasvaa tavallisesti korkeintaan viiden metrin korkuisena pensaana. Kasvi kukkii touko-kesäkuussa, hedelmät kypsyvät heinä-syyskuussa. == Levinneisyys ja elinympäristö == Ostryopsis nobilis kasvaa luonnonvaraisena Kiinassa, jossa sitä käytetään lääkekasvina. Lajia kasvaa harvalukuisena Lounais-Sichuanissa ja Luoteis- Yunnanissa 1500–3000 metrin korkeudella merenpinnasta. Kasvi muodostaa tiheikköjä aurinkoisille vuorenrinteille. Kasvia voi pitää pioneerilajina, sillä se kykenee helposti leviämään alueille, jotka ovat tilapäisesti tuhoutuneet esim. metsäpalossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Flora of China: Ostryopsis nobilis Luokka:Ostryopsis Luokka:Uhanalaiset kasvit Luokka:Aasian kasvisto
Matti Virtanen (toimittaja)

Matti Herman Virtanen (s. 1955 Espoo) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa maantiedettä ja taloustiedettä.Matti Virtasen haastattelu 2.1.2025. Virtanen työskenteli 16 vuotta Helsingin Sanomissa muun muassa lehden Saksan-kirjeenvaihtajana 1994–1997. Virtanen siirtyi vuonna 1998 Yleisradioon tv:n ajankohtaisohjelmien MOT:n ja A-Studion toimittajaksi ja tuottajaksi. Vuoden 2015 alusta lähtien hän työskenteli Talouselämä-lehdessä, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2020. Elokuussa 2021 Virtanen aloitti juontajana Alfa-tv:llä Tavallinen Virtanen -keskusteluohjelmassa. Maaliskuussa 2019 Docendo julkaisi Virtasen kirjan Ilmastopaniikki, joka sai tekijänsä ennustaman ristiriitaisen vastaanoton. Vuonna 2021 julkaistiin hänen toinen tietokirjansa Ääripäät: Miten identiteettipolitiikka hajottaa Suomea? ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ylen henkilöstö Luokka:Helsingin Sanomien toimittajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Suomalaiset televisiotoimittajat Luokka:Suomalaiset televisiotuottajat Luokka:Ulkomaankirjeenvaihtajat
Anniskelulupa

Anniskelulupa eli anniskeluoikeus on aluehallintovirastolta haettava lupa, joka tarvitaan, mikäli yritys tahtoo valmistaa, tarjoilla tai tuoda maahan alkoholia. Sitä haetaan yrityksen toimipaikan aluehallintovirastolta. Lupa myönnetään useimmiten toistaiseksi voimassa olevaksi, mutta myös määräaikainen lupa on mahdollinen. Anniskelulupa voidaan myöntää täysi-ikäiselle henkilölle tai oikeushenkilölle, joka ei ole konkurssissa. Lisäksi hakevan henkilöiden tai asianomaisten yritysten toimihenkilöiden tulee olla taloudellisesti kykeneviä suoriutumaan taloudellisista velvoitteistaan ja olla yleisesti luotettavia ja henkilökohtaisilta ominaisuuksiltaan sopivia. Lisäksi on myös erilliset säädökset anniskelualueesta, jolla anniskelua tapahtuu. Anniskelulupaa ei voi siirtää oikeushenkilöltä toiselle. Anniskeluoikeus jaettiin ennen vuoden 2018 alkoholilain uudistusta A-, B- ja C-luokkiin. Tuolloin A-oikeuksilla sai anniskella alkoholia 80 tilavuusprosenttiin saakka, B-oikeuksilla 22 tilavuusprosenttiin saakka ja C-oikeuksilla ainoastaan käymisteitse valmistettuja juomia korkeintaan 4,7 tilavuusprosenttiin saakka. Anniskelulupa maksaa luvan tyypistä riippuen 450–650 euroa vuonna 2020. Marraskuussa 2018 Suomessa oli voimassa noin 9 000 anniskelulupaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Anniskelu . Valvira. * Ohje alkoholijuomien anniskelusta (.pdf), Valvira, 2018. * Alkoholilaki 1102/2017. Finlex. Luokka:Alkoholi Luokka:Suomen laki
Stewart Adams

Stewart Adams (16. huhtikuuta 1923 – 30. tammikuuta 2019) oli brittiläinen kemisti, joka keksi ibuprofeenin. Hän jätti koulunsa 16-vuotiaana ja meni harjoittelemaan Bootsin rohdoskauppaan. Sieltä hän jatkoi farmasian opintoihin. Valmistuttuaan hän palasi Bootsille ja työskenteli penisilliinin tuotannossa. Työ oli tylsää ja hän siirtyi tuotekehitykseen. Ensimmäinen tutkimuskohde oli hepariini. Ne tutkimukset jatkuivat Leedsin yliopistossa, missä hän väitteli tohtoriksi ja palasi 1952 Bootsille. Uusi tulehduskipulääke ibuprofeeni pääsi markkinoille vuonna 1969. Aluksi sitä käytettiin reumaattisten kipujen hoitoon. Stewart Adams kokeili itse lääkettä krapulan hoitoon, mihin se osoittautui hyvin tehokkaaksi. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset kemistit Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Slottsbrons IF

Slottsbrons IF on niin jääpalloseura kuin jalkapalloseura Slottsbronista, Ruotsista Grumsin kunnasta, joka sijaitsee Karlstadin kaupungin länsipuolella Värmlannissa. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2019/2020 Ruotsin 4. korkeimmalla sarjatasolla. Seura on voittanut Ruotsin mestaruuden neljä kertaa; viimeksi lähes 80 vuotta sitten keväällä 1941. ==Historia== Seura perustettiin 1918. Seura nousi Ruotsin pääsarjaan kaudella 1932, jota kesti pienin keskeytyksin aina vuoteen 1961. Viimeisen kerran seura esiintyi Ruotsin pääsarjassa kaudella 1964/1965. Kaikkiaan pääsarjakausia Slottsbrons IF:lle kertyi kaikkiaan 31. Seura saavutti ensimmäisen mestaruutensa 3. pääsarjakaudella vuonna 1934. Sen jälkeen seura saavutti vielä kolme mestrauutta. Slottsbrons IF oli värmlantilaisen naapurikaupunki Karlstadin mahtiseuran IF Götan kanssa kahden vuosikymmenen ajan eli 1930- ja 1940-luvuilla Ruotsin jääpalloilun mahtiseuroja. Slottsbron IF esiintyi pääsarjasta putoamisen jälkeen 1960-luvun lopulla 2. korkeimmalla sarjatasolla eli 2. Divisioonassa. Seura on esiintynyt viimeksi Ruotsin jääpalloilun toiseksi korkeimmalla tasolla eli Allsvenskanissa kaudella 2008/2009. Vuonna 2014 kotiareenan Strandvallenin tekojääkoneisto rikkoutui eikä seuralla eikä kunnalla ollut varaa tekojääkoneiston kunnostukseen. Tämä heikensi seuran kilpailullista toimintaa. Niinpä vuodesta 2014 lähtien seura on pelannut alimmalla eli 4. sarjatasolla Divisioona 2:ssa sen Länsi-Götanmaan lohkossa käyttäen luonnonjäistä kotiareenaa keskitalvella ja huonompien sääolojen aikaan Karlstadin Tingvalla tekojääareenaa., ==Saavutukset== Saavutuksia Ruotsin pääsarjassa *4 kultaa: 1934, 1936, 1938, 1941 *1 hopea: 1945 ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset jääpalloseurat Luokka:Vuonna 1918 perustetut urheiluseurat
Sam Pilafian

James Samuel "Sam" Pilafian (25. lokakuuta 1949 Miami, Florida – 5. huhtikuuta 2019 Tempe, Arizona) oli yhdysvaltalainen tuubansoittaja. Hän ylitti työssään genrerajat ja yhdisteli taidemusiikkia, jazzia, popia sekä rockia.Sam Pilafian, Tuba Maestro of Multiple Genres, Dies at 69 The New York Times Pilafian soitti lapsena harmonikkaa, mutta vaihtoi soittimensa 11-vuotiaana tuubaan. Hän oppi nopeasti ja eteni muutamassa vuodessa esiintymään julkisesti. Hän opiskeli Miamin yliopiston Frost School of Musicissa, josta sai kandidaatin arvon. Hänen opettajiensa joukossa oli Arnold Jacobs. Pilafian sai opetusta myös Tanglewood Music Centerissä, jossa hänen tuubansoittonsa vakuutti Leonard Bernsteinin. Bernstein otti Pilafianin mukaan orkesteriin, joka kantaesitti Bernsteinin teoksen Mass Kennedy Centerin avajaisissa Washington DC:ssa vuonna 1971. Tanglewoodissa sai alkunsa myös vaskikvintetti Empire Brass, jonka jäsenenä Pilafian toimi vuoteen 1993 saakka. Lisäksi hän oli Frank Vignolan kumppanina jazzkokoonpano Travelin' Lightissa. Uransa aikana Pilafian teki monipuolista yhteistyötä myös muiden muassa Bernadette Petersin, Barbara Cookin, Duke Ellingtonin, Lionel Hamptonin, Lew Soloffin, James E. Pughin, New Yorkin filharmonikkojen ja Bostonin sinfoniaorkesterin kanssa. Hän soitti Pink Floydin albumilla The Wall (1979) ja Philip Glassin elokuvamusiikissa Koyaanisqatsiin (1982). Pilafian työskenteli opetustehtävissä Bostonin yliopistossa, Berklee College of Musicissa, Arizonan osavaltionyliopistossa ja Frost School of Musicissa. Hän kuoli 69-vuotiaana, 5. huhtikuuta 2019 suolistosyöpään. Leskeksi jäi Diann o.s. Jezurski. Pilafianilla oli myös kaksi poikaa. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset tuubistit Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzmuusikot Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Korttila

Korttila on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön kaakkoisosassa Kiskontien varrella. Korttila sijaitsee Kiskontien varrella olevien Lapparlan ja Väärlän kylien välissä. Korttilan suorankulman muotoinen kyläalue ulottuu etelästä Karhunkruopinmäeltä peltoalueiden yli pohjoiseen Lemunsuolle. Kylän länsirajalla virtaa Kyynäräjärvenoja. Korttilan asutus sijoittuu Kiskontien varteen. Korttila on perustettu ratsutilan ympärille yksinäistilaksi. Isojaon yhteydessä tila jaettiin kolmeen osaan ja 1900-luvulla kylään on syntynyt uutta asutusta. Johannes Linnankoski asui hetken aikaa Korttilan Ylitalossa. Korttilaan valmistui kansakoulu 1900-luvun alussa palvelemaan lähikylien asukkaita. Entinen koulu on nykyään asuinkäytössä. ==Lähteet== Luokka:Perniön kylät
Joulusafari

Joulusafari (Holiday in the Wild) on yhdysvaltalainen, vuonna 2019 julkaistu romanttinen komedia. Elokuvan on ohjannut Ernie Barbarash ja käsikirjoittanut Neal Dobofsky. Elokuvan pääosia esittävät Rob Lowe, Kristin Davis, Fezile Mpela, John Owen Lowe ja Colin Moss. == Vastaanotto == The Guardian -lehden Stuart Heritage kuvaili elokuvaa ”tyhmäksi, mutta hurmaavaksi” ja antoi sille 3/5 tähteä. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2019 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Netflix-alkuperäiselokuvat Luokka:Jouluelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat Luokka:Elokuvat eläimistä
Advanced Level

Advanced Level (General Certificate of Education Advanced Level, lyhyesti A-level) on Englannissa, Walesissa ja Pohjois-Irlannissa käytössä oleva ylioppilastutkinto. Se suoritetaan lukion päätteeksi 18–19 vuoden iässä ja antaa valmiudet hakeutua opiskelemaan yliopistoon. Skotlannissa sen sijaan on käytössä Advanced Higher Grade eli Higher. Luokka:Ylioppilastutkinto
Surinamen juutalaiset

Surinamen juutalaiset ovat pieni juutalainen vähemmistö Etelä-Amerikan Surinamessa. Juutalaisyhteisön lukumäärä on nykyisin alle 200, mutta 1600-luvulta 1700-luvulle niin sanotun Jodensavannen alueen sokeriplantaaseja asutti noin 2 000 juutalaista, jotka olivat alueen tuolloisen valkoihoisen väestön enemmistö. ==Historia== Ensimmäinen pysyvä juutalaisasutus nykyisessä Surinamessa perustettiin Barbadosin englantilaisen kuvernööri Francis Willoughbyn luvalla vuonna 1652. Sen asuttivat juutalaiset ja englantilaiset siirtolaiset, joihin liittyi kaksi muuta joukkoa juutalaisia nykyisin Ranskan Guyanassa sijaitsevasta Remirestä vuonna 1663 ja 1667. 17. elokuuta 1665 seudun juutalaiset olivat saaneet tiettyjä erioikeuksia, joihin lukeutui esimerkiksi juutalaisten uskonnollisten tapojen vapaa harjoittaminen. Alankomaiden vallattua nykyisen Surinamen vuonna 1667 juutalaisten erityisoikeudet vahvistettiin vielä uudestaan. Vuonna 1669 alankomaalaiset perustivat myös juutalaisista koostuneen sotilasosaston. Ensimmäiset juutalaiset olivat asettuneet Cassipoerajoen varrelle, mutta he siirtyivät vähitellen tautien vähemmän vaivaamalle alueelle Surinamejoen varrella. Alue tunnettiin nimellä juutalaissavanni eli Jodensavanne. Juutalaiset perustivat plantaaseja joilla kasvatettiin sokeriruokoa ja valmistettiin sokeria. Vuonna 1694 alueella oli 570 juutalaista ja heidän 40:llä plantaasillaan työskenteli 9 000 työläistä. Seuraavan vuosisadan puolivälissä juutalaisia oli jo noin 2 000 ja he muodostivat Surinamen valkoihoisen väestön tuolloisen valtaosan. Alueelle oli saapunut sefardijuutalaisia Amsterdamista ja aškenasijuutalaisia Rotterdamista. Yhteisöön sekoittui ajan kanssa myös vapautettuja orjia, sekä juutalaisten ja entisten orjien seka-avioliittojen jälkeläisiä. Juutalaisten plantaasien talous kärsi huomattavasti 1700-luvulla toistuvien orjakapinoiden takia, sokerin hinnan romahduksesta ja esimerkiksi Ranskan laivaston hyökkäyksistä alueella. Plantaasien juutalaiset alkoivat siirtyä alueen pääkaupunki Paramariboon. 1800-luvulla niin sanottua juutalaissavannia asutti enää vain noin sata juutalaista. Paramaribossa juutalaiset omistivat tyypillisesti pienimuotoisia kauppoja. Yleisen juutalaisvastaisuuden kasvaessa Surinamen juutalaiset menettivät heille myönnetyt erityisoikeudet vuonna 1925. Saman vuosisadan alussa juutalaisten määrä Surinamessa oli noin 1 500 ja vuonna 1923 1 818\. Surinamen itsenäistyessä vuonna 1975 juutalaisia oli vain 500. Kuten huomattava osa maan muustakin väestöstä, suuri joukko juutalaisia muutti taloudellisen romahduksen pelossa ulkomaille. Muuttajia lähti maasta myös 1980-luvun sisällissodan takia. Maan nykyisen juutalaisyhteisön koko on alle 200 henkilöä. Yhteisö käyttää 1800-luvulla rakennettua puista Neve Shalomin synagogaa Paramaribossa. ==Lähteet== Juutalaiset Luokka:Juutalaisuus maittain
Team Köllensperger

Team Köllensperger (tai Team K) on Etelä-Tirolissa toimiva alueellinen puolue. Puolue katsoo haastavansa Etelä-Tirolin kansanpuolueen politiikkaa. == Historia == Team K irtautui Viiden tähden liikkeestä, kun sen perustaja Paul Köllensperger jätti puolueen katsottuaan, ettei Viiden tähden liike puolusta saksankielisen vähemmistön etuja. Köllensperger kuitenkin myönsi, että aatemaailma entisen puolueen kanssa on samanlainen, joten yhteistyö on todennäköinen.. Ensimmäisissä vaaleissan, vuoden 2018 paikallisvaaleissa, puolue sai 15,2 % äänistä ja sai kuusi paikkaa nousten Landtagin toiseksi suurimmaksi puolueeksi. Europarlamenttivaaleissa 2019 puolue liittoutui Più Europan kanssa ja asetti yhden oman ehdokkaan. == Näkemyksiä == Team K katsoo olevansa vaihtoehto sekä italian- että saksankielisille äänestäjille. Se haluaa pitää kiinni alueen kaksikielisyydestä ja päästä eroon mm. kieliryhmien erillisistä kouluista.. Puolue kannattaa mm.: * Laajempia suoria vaikutusmahdollisuuksia. * Kestävämmän liikenteen, mukaan lukien biopolttoaineiden ja autottoman turismin, kehittämistä. * Kielellisten ryhmien (Etelä-Tirolissa italia, saksa ja ladin) välisiä kohtaamisia. * Vihreän teknologian innovaatioiden tukemista, ja Etelä-Tirolin käyttöä siltana saksankielisille markkinoille. * Karsia yhdistystoimintaan kohdistuvaa byrokratiaa. == Lähteet == Luokka:Italian puolueet Luokka:Etelä-Tiroli Luokka:Euroopan liberaalidemokraattinen puolue
Roman Semtšenko

Roman Sergejevitš Semtšenko (, s. 1. lokakuuta 1987 Habarovsk) on venäläinen karateka ja valmentaja. Hän on Kyokushinin kolminkertainen Venäjän mestari ja Japanin mestari. ==Alkuvuodet== Semtšenko alkoi harjoittelemaan karatea 1993 Habarovskissa ja saavutti 1. danin mustan vyön 2001.Семченко Роман Сергеевич karate-khv.ru Viitattu 10.1.2020 ==Kilpaura== Semtšenko saavutti ensimmäisen isomman turnausmitalin 2007 Siperian federaatiopiirin mestaruuskilpailuissa tultuaan toiseksi.Семченко Роман. Мотиватор, тренер, спортсмен karate23.ru Viitattu 10.1.2020 2008 Semtšenko saavutti Japanin kevytsarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa maamiehensä Nikolai Krushin.25th All Japan Weight Category Championships Osaka 2008 kyokushin-world.org Viitattu 10.1.2020 Hän saavutti samana vuonna Siperian federaatiopiirin kisoissa toistamiseen hopeaa. Semtšenko saavutti ensimmäisen Venäjän mestaruuden 2009 voitettuaan loppuottelussa edellisvuoden mestarin Stanislav Romantševin.IKO Russian Championships kyokushinresults.com Viitattu 10.1.2020 Hän sijoittui lisäksi kolmanneksi Kaukoidän federaatiopiirin mestaruuskisoissa ja voitti Moskovan mestaruuden, jonka hän myös onnistui voittamaan toistamiseen 2010. 2011 hän uusi Venäjän kevytsarjan mestaruutensa voitettuaan tällä kertaa loppuottelussa Kirill Zubarevin. Semtšenko voitti myös Siperian federaatiopiirin mestaruuden, joka pidettiin hänen kotikaupungissaan. 2012 Semtšenko saavutti kolmannen Venäjän kevytsarjan mestaruutensa voitettuaan loppuottelussa Alexander Mikhailovin. Hän saavutti samana vuonna uransa kolmannen Kaukoidän federaatiopiirin mestaruuden. Semtšenko on sittemmin pääosin keskittynyt nuorten valmentamiseen Habarovskissa ja on valmentanut useita Venäjän ja Euroopan mestareita, kuten Ksenia Zasorina ja Kirill Psarjov. Hänet palkittiin Venäjällä vuoden kyokushin karaten valmentajaksi vuosina 2015 ja 2016.Раздел Хонбу Viitattu 10.1.2020 ==Lähteet== Luokka:Venäläiset karatekat Luokka:Kyokushinin harjoittajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aguilar

Aguilar on espanjankielinen sukunimi. Merkittäviä henkilöitä ovat muun muassa: *Abel Aguilar (s. 1985), kolumbialainen jalkapalloilija *Antonio Aguilar (1919–2007), meksikolainen näyttelijä, laulaja, tuottaja ja kirjailija *Antonio Adolfo Pérez y Aguilar (1839–1926), elsalvadorilainen katolinen arkkipiispa *Audilio Aguilar Aguilar (s. 1963), panamalainen katolinen piispa *Elisa Aguilar (s. 1976), espanjalainen koripalloilija *Eugenio Aguilar (1804−1879), El Salvadorin presidentti 1846−1848 *Fernando Sebastián Aguilar (1929–2019), espanjalainen katolinen arkkipiispa *Francisco de Aguilar (1479 − noin 1571), espanjalainen konkistadori ja vapaustaistelija *Francisco de Aguilar (1800-luku), Hondurasin presidentti 1855−1856 *Florencio Flores Aguilar, Panaman vallanpitäjä 1981−1982 *Freddie Aguilar, filippiiniläinen muusikko *Gerónimo de Aguilar (1489 − noin 1531), espanjalainen konkistadori ja Hernán Cortésin kääntäjä *Grace Aguilar (1816−1847), englantilainen kirjailija *Joel Aguilar (s. 1975), salvadorilainen jalkapalloselostaja *José Aguilar (1959–2014), kuubalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti *Josefina Aguilar, meksikolainen taiteilija *Juan Fernando López Aguilar (s. 1961), espanjalainen poliitikko, ministeri *Juan Martínez de Jáuregui y Aguilar (1583−1641), espanjalainen runoilija *Luis Aguilar-Monsalve (s. 1942), ecuadorilainen kirjailija *Mazaly Aguilar (s. 1949), espanjalainen poliitikko ja europarlamentaarikko *Miguel Angel Aguilar Miranda (s. 1939), ecuadorilainen katolinen piispa *Mila D. Aguilar, filippiiniläinen runoilija ja vallankumouksellinen *Pablo Aguilar (s. 1989), espanjalainen koripalloilija *Paul Aguilar (s. 1986), meksikolainen jalkapalloilija *Rafael Manzanares Aguilar (1918−1999), hondurasilainen kirjailija ja säveltäjä *Rodrigo Aguilar Martínez (s. 1952), meksikolainen katolinen piispa *Slick Aguilar (s. 1954), yhdysvaltalainen kitaristi *Teresa Aguilar Suro (1931–2017), meksikolainen taiteilija. == Katso myös == *Aguiar, portugalilainen sukunimi
Ventura Ruiz Aguilera

Ventura Ruiz Aguilera (2. marraskuuta 1820 Salamanca, Espanja – 1. heinäkuuta 1881 Madrid, Espanja) oli espanjalainen runoilija ja lääkäri, joka toimi Espanjan kansallisen arkeologisen museon johtajana kuolemaansa asti. Hän laati nationalistisia sanomalehtikirjoituksia ja isänmaallisia runoja, kuten ”Ecos nacionales”, sekä elegioita, kuten ”Elegias y Armonias”. Hän kirjoitti myös suorasanaista kirjallisuutta, muun muassa näytelmiä, jota eivät saaneet yhtä paljon huomiota osakseen. Aguilera opiskeli ensin lääketiedettä mutta heittäytyi pian poliittisiin kiistoihin. Hänestä tuli loistava journalisti ja Espanjassa aikansa runollisin edistysmielinen. Hänen maineensa runoilijana loi kokoelma Los cantares, joka toi hänelle nimen Espanjan Bérangerina. Hän vaikutti suuresti omana aikanaan poliittisesti kiihkeällä runokokoelmalla Ecos nacionales (1849), jonka alussa on ”Roncesvalles” ja lopussa ”Vergara”. Merkittävimmäksi hän kuitenkin nousi lyyrikkona kokoelmallaan Elegías y armonías. Muita merkittäviä ovat Sátiras, joka koostuu yksitoistatavuisista kolmirivisistä säkeistä, Rimas varias, Legenda de Nochebuena (1872), Proverbios ejemplares sekä Proverbios cómicos (1864), joissa erityisen merkittävää on tyylin puhtaus ja tunteen syvyys. Intohimoinen rakkaus isänmaahan ja kotiin ovat leimallisia koko hänen runotuotannolleen.Aguilera, Ventura Ruiz Nordisk familjebok 1. osa, s. 369, Nordisk familjeboks förlags aktiebolag 1904 (Project Runeberg) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Espanjalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1820 syntyneet Luokka:Vuonna 1881 kuolleet
Kuivuus noin 4 200 vuotta sitten

Kuivuus noin 4 200 vuotta sitten (4,2 kilovuoden tapahtuma) oli jakso, jolloin Lähi-idässä ja Kiinassa kuivuus aiheutti nälänhätää ja harvensi asutusta. Kuivuus aloitti Meghalyan-jakson. Kaikilla maailman alueilla ei tapahtunut kuivumista, joillain päin vastoin kostumista. Pohjois-Euroopassa kuivuminen ei vaikuttanut. == Nimitys == 4 200 vuoden takaista kuivumista kutsutaan usein 4,2 kilovuoden tapahtumaksi (engl. 4,2 ka event, 4,2 kyr event). Tämä on sama kuin Bondin tapahtuma 3 tai IRD 3. == Alueita, joilla esiintyi kuivuutta == * Pohjois-Afrikka * Lähi-idän Pohjois-Syyrian ja Pohjois-Irakin ”hedelmällinen puolikuu”: monia kaupunkeja autioitui noin 2170 eaa. * Mesopotamia: noin 2170 eaa. amorilaisten tunkeutuminen Mesopotamiaan alkoi, 2150 eaa. gutilaisten hyökkäys, 2115 eaa. Akkadin tuho. Ehkä talvihiekkamyrskyjen aika piteni/voimistui, peltoja tuhoutui, nälkää. * Arabian niemimaa: noin 2000 eaa. Umm al Narin kulttuuri vaihtui Wadi Suqin kulttuuriksi * Punainen meri * Egypti: Nilin tulvat alenivat noin 2170–2150 eaa., Vanha valtakunta romahti, välikausi alkoi * Iberian niemimaa, Motillas-tyyppisten asutustan alku noin 2200 eaa. * Intian niemimaa: Indus-kulttuuri romahti? Kulttuuri selvisi ensimmäisestä aallosta 4200 eaa., mutta romahti toiseen aaltoon. Kuivuutta sietävä hirssi yleistyi jo ensimmäisessä aallossa syrjäyttäen aikaa myöten pitkälti ohran. * Kiina: Longshanin kulttuuri romahti noin 2000 eaa., tilalle Yueshin kulttuuri * Pohjois-Amerikan mantereen keskiosa == Historia == Monien lähteiden mukaan noin 4 200 vuotta sitten alkanut kuivuus oli kaksiosainen, välissä oli kostea kausi. === Intian monsuuni, Mawmluhin luola === Yli 4 255 vuotta sitten kostea 4 255–4 070 vuotta sitten hyvin vaihteleva monsuuni: Kuivuus noin 4 200 (~ 13 v) ja noin 4 175 (~ 10 v) vuotta sitten 4 070–4 010 vuotta sitten kostea vaihe 4 010–3 890 vuotta sitten kuiva, erityisesti keskimäärin 3 970 (~ 20 v) ja keskimäärin noin 3 915 (~ 25 v) https://www.geo.umass.edu/climate/papers2/Kathayat_COP_2018.pdf 1Timing and Structure of the 4.2 ka BP Event in the Indian Summer Monsoon Domain from an Annually-Resolved Speleothem Record from Northeast IndiaGayatri Kathayat1*, Hai Cheng1, 2*, Ashish Sinha3, Max Berkelhammer4,Haiwei Zhang1, Pengzhen Duan1, Hanying Li1, Xiangley Li1, Youfeng Ning1, RichardLawrence Edwards2 Clim. Past Discuss., https://doi.org/10.5194/cp-2018-92Manuscript under review for journal Clim. PastDiscussion started: 16 August 2018 === Namibia === Namibiassa kuivuutta vastasi kostea kausi. Ensimmäinen kostea kausi 4 150–4 190 vuotta sitten Kuiva kausi 4 150–4 050 vuotta sitten Toinen kostea kausi 4 050–4 000 vuotta sitten Kuiva kausi 4 000 vuotta sitten Kosteata varsinkin 4 015–3 930 vuotta sitten, keskimäärin 4 007 vuotta sitten. Tällöin Lähi-idässä oli kuiva kausi. == Lähteet == Luokka:Holoseeni
Grace Aguilar

Grace Aguilar (2. kesäkuuta 1816 Hackney, Englanti − 16. syyskuuta 1847 Frankfurtin vapaakaupunki) oli kuuluisa viktoriaanisen ajan englantilainen runoilija ja romaanikirjailija. Aguilar oli Portugalista tullutta sefardijuutalaista sukua. Aguilar sairasteli koko ikänsä paljon: jokin tuntematon sairaus heikensi hänen vastustuskykyään jo lapsena. Tuhkarokko hänellä oli 19-vuotiaana, ja selkärangasta johtuva halvaantuminen jäi parantumatta. Hän kykeni silti aktiviteetteihin, kuten soittoharrastukseen instrumentteinaan harppu ja piano, ja hän matkusteli. Hän oli kristillisen siveysopin kannattaja mutta säilytti myös vanhempiensa perinteitä. Hänen teoksensa käsittelivät pitkälti kotia ja kasvatusta. Niistä ovat tunnetuimmat Home influence (1855), The mother’s recompense (1855). Teokset levisivät laajalti Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Hän käänsi isänsä pyynnöstä ranskasta englanniksi Orobio de Castron Israel Defended -puolustuspuheen ja loi muuta Israelin ja juutalaisuuden historia -aiheista tuotantoa.Grace Aguilar, Tietosanakirja osa 1, palsta 117–118, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 (Projekt Runeberg) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Englantilaiset kirjailijat Luokka:Englantilaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1816 syntyneet Luokka:Vuonna 1847 kuolleet
Beatrice Egli

Beatrice Margerite Egli (21. kesäkuuta 1988 Pfäffikon, Schwyz, Sveitsi) on sveitsiläinen kevyen musiikin laulaja ja televisiojuontaja. Hän on niittänyt mainetta saksankielisessä Euroopassa hyväntuulisella ja tarttuvalla pop- musiikillaan eritoten vuodesta 2013, jolloin hän voitti Deutschland sucht den Superstar -kilpailun. Beatrice Eglin menestysiskelmiä ovat muun muassa Dieter Bohlenin kynästä syntynyt "Mein Herz" sekä "Irgendwann", "Kick im Augenblick", "Wo sind all die Romeos" ja "Herz an". Tuonnempana Eglin lauluja on säveltänyt ja tuottanut Joachim Wolf. == Ura == Beatrice Egli alkoi opiskella laulua teini-ikäisenä. Lavaesiintymisensä hän aloitti erilaisilla kansanjuhlilla, kuten Alpenschlager-festivaaleilla. Hän hankki myös porvarillisen ammatin ja valmistui hiusmuotoilijaksi. Eglin taiteellinen ura haki suuntaansa vuosikausia, eikä ollut ottaa urjetakseen. Vuonna 2007 Egli duetoi Lys Assian kanssa Grand Prix der Volksmusik -kilpailussa ja vuonna 2009 hän esiintyi iskelmälaulaja Andy Borgin juontamassa Musikantenstadl-ohjelmassa. 2010-luvun alussa Egli suoritti näyttämötaiteellisia opintoja Hampurissa. Eglin vuonna 2007 julkaistu esikoisalbumi Sag mir wo wohnen die Engel ja seuraavana vuonna julkaistu Wenn der Himmel es so will menestyivät heikohkosti. Toukokuussa 2013 Egli voitti saksalaisen kykyjenetsintäkilpailun Deutschland sucht den SuperStar, ja suosio ampaisi nousuun. Samana keväänä julkaistiin albumi Glücksgefühle, joka oli myyntimenestys. Marraskuussa 2013 julkaistiin albumi Pure Lebensfreude, joka niin ikään myi erinomaisesti. DSDS-voiton jälkeen julkaistut studioalbumit ovat myyneet sadointuhansin ja Egli antoi myös menestyksekkään konserttikiertueen 2010-luvun puolessa välissä. Vuonna 2019 julkaistu studioalbumi Natürlich! on Eglin viides listaykkönen Sveitsissä ja se menestyi varsin hyvin myös Saksassa ja Itävallassa. Studioalbumi Alles was du brauchst nousi Saksan listaykköseksi syyskuussa 2021. Vuonna 2014 Egli voitti Echo-palkinnon uuden tulokkaan sarjassa. Vuonna 2015 hänet palkittiin Swiss Music Awardsissa parhaana naissolistina. Televisiojuontajan uransa Beatrice Egli aloitti keväällä 2015 ohjelmassa Ein Frühlingstag in Rom. Eglin ulkotaiteellisista saavutuksista mainittakoon kiipeäminen Matterhornin huipulle vuonna 2021. == Sukutausta == Beatrice Eglin vanhemmat ovat Ida ja Bruno Egli-Keller. Hänellä on kolme veljeä ja hänen äidillään peräti yksitoista sisarusta. Äitinsä puolelta Eglillä on yli 50 serkkua. == Diskografia == === Studioalbumit === *Sag mir wo wohnen die Engel (2007) *Wenn der Himmel es so will (2008) *Feuer und Flamme (2011) *Glücksgefühle (2013) *Pure Lebensfreude (2013) *Bis hierher und viel weiter (2014) *Kick im Augenblick (2016) *Wohlfühlgarantie (2018) *Natürlich! (2019) *Alles was du brauchst (2021) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *YouTube: Mein Herz (Ich find Schlager toll! -kanava) *YouTube: Beatrice Egli PACKT AUS - "Kick im Augenblick – Live Tour" (Ich find Schlager toll! -kanava) *RTL.de: DSDS 2013: Gewinnerin Beatrice Egli dreht ihr erstes Video zu "Mein Herz" Luokka:Sveitsiläiset laulajat Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ravintolalaiva Glückauf

Ravintolalaiva Glückauf on Porvoon jokirannassa sijaitseva kesäkaudella auki oleva ravintolalaiva. == Laivan historia == M/S Glückauf on kaksimastoinen, teräsrakenteinen kuunari, joka rakennettiin Bremerhavenissa Saksassa vuonna 1898. Aluksen kasteessa saama nimi Glückauf tarkoittaa saksalaisten louhijoiden käyttämää tervehdystä "Glück Auf". Paraisten Kalkkivuori Osakeyhtiö osti aluksen Saksasta vuonna 1904. Kaupan yhteydessä alus nimettiin M/S Kalkiksi. Yrityksen omistaja purjehti aluksella Saksasta takaisin Suomeen omalla häämatkallaan. Vuonna 1959 alus myytiin Nordströmin veljeksille, jotka antoivat aluksen nimeksi M/S Margot. Alus kuljetti hiekkaa Porvoon ja Helsingin välillä aina vuoteen 1984 jolloin Böge Larsenin omistama Oy Larsen Marin Ab osti aluksen. Böge Larsen kunnosti aluksen ja rakensi siitä kelluvan kaupan jota hän piti Porvoon jokirannassa aina vuoteen 1987 asti. Laivassa myytiin erilaisia veneilytarvikkeita. Toimiessaan kelluvana kauppana alus nimettiin uudelleen Glückauf-nimiseksi. Vuonna 1987 porvoolainen yrittäjäpariskunta Marjo ja Esa Nuutinen ostivat aluksen ja tekivät siitä ravintolalaivan. Alus vietiin Helsinkiin, jossa se toimi ravintolalaivana Siltasaarenrannan kupeessa Hakaniemessä. Vuonna 1996 porvoolainen Jalohovi Oy pelasti aluksen pakkohuutokaupasta. Alus vietiin takaisin Porvooseen kesällä 1996. Glückaufin saapumista takaisin Porvooseen oli seuraamassa monisatapäinen yleisö. Saapuessaan takaisin kotikaupunkiinsa Porvooseen alus kunnostettiin täydellisesti sekä takiloitiin alkuperäiseen muotoonsa Porvoolaisen merenkulun asiantuntijan Lasse Wahan toimesta. Alus on vuodesta 1996 yhtäjaksoisesti toiminut ravintolalaivana Porvoon jokirannassa. 15. tammikuuta 2010 alus oli upota Porvoonjokeen vuodon seurauksena. Vuonna 2015 Glückauf myytiin kahdelle porvoolaiselle yksityishenkilölle, jotka omistavat aluksen edelleen. == Tekniset tiedot == * Nimi: M/s Glückauf * Valmistunut: 1898 Bremerhaven Saksa * Saapui Suomeen 1904 * Tyyppi: Kaksimastoinen teräsrakenteinen kuunari * Voimanlähde: Höyrypannu sekä purjeet * Pituus: 37,5 metriä * Leveys: 6,5 metriä * Syväys: 3,0 metriä * Korkeus: 6,2 metriä * Kuollut paino (DWT) 488 tonnia * Keulamaston pituus 22 metriä * Perämaston pituus 17 metriä Entiset nimet: * Glückauf 1898-1904 * Kalk 1904-1959 * Margot 1959-1984 == Lähteet == * Pitnit: Ravintolalaiva Glückauf * Issuu: 20140326 Itäväylä * Helsingin Sanomat: Glückauf palaa Porvooseen Ravintola tarkoitus avata heinäkuun alussa * Yle: Ravintolalaiva Glückauf vajosi jokeen * Uusimaa: Glückauf myyty Luokka:Suomalaiset purjelaivat Luokka:Ravintolat Suomessa Luokka:Porvoolaiset yritykset
Nathaniel Shilkret

Nathaniel Shilkret (25. joulukuuta 1889 Queens, New Yorkin kaupunki – 18. helmikuuta 1982 Franklin Square, New Yorkin osavaltio)Nathaniel Shilkret AllMusic oli yhdysvaltalainen klarinetisti, säveltäjä ja kapellimestari. Hän työskenteli klassisen ja kevyen musiikin sekä elokuvamusiikin parissa.Shilkret, Nathaniel Milken Archive of Jewish Music Shilkret soitti jo teini-ikäisenä esimerkiksi Victor Herbertin ja John Philip Sousan orkestereissa sekä Vasilii Safanovin ja Gustav Mahlerin johdolla New Yorkin filharmonisessa seurassa. Vuosien ajan hänet tunnettiin parhaiten yhteydestään Victor Talking Machine Companyyn (myöhemmin RCA Victor), jolle hän ohjasi lukuisia levytyksiä salonkiorkesterinsa kanssa. Monista näistä levyistä tuli myyntimenestyksiä. Tyyliltään ne edustivat populaari- tai kevyttä klassista musiikkia. Hän teki kapellimestarina radiolähetyksiä ja levytyksiä useille muillekin levy-yhtiöille. Osalla levytyksistään hän myös soitti itse eri soittimia. Shilkret teki levytykset myös George Gershwinin teoksista Rhapsody in Blue ja An American in Paris. Shilkret sävelsi monia populaarilauluja, joista tunnetuimmaksi ja kaupallisesti menestyneimmäksi tuli "The Lonesome Road". Sen ovat levyttäneet muiden muassa Andrews Sisters, Louis Armstrong, Benny Goodman, Bing Crosby, Sammy Davis Jr., Peggy Lee, Frank Sinatra, Tommy Dorsey, Earl Hines, Al Hirt, Paul Robeson ja Helen Traubel. Vuodesta 1935 Shilkret asui Los Angelesissa, jossa työskenteli Hollywoodissa. Hän työskenteli säveltäjänä, sovittajana ja kapellimestarina kymmenten elokuvien musiikin parissa. Näiden elokuvien joukossa ovat The Bohemian Girl (1936), Mary of Scotland (1936), Hääkarkuri (Swing Time, 1936), Saanko luvan? (Shall We Dance, 1937) sekä lukuisat Ohukaisen ja Paksukaisen elokuvat. Shilkret muistetaan parhaiten kaupallisesta ja elokuvamusiikista, mutta hän sävelsi myös konserttiteoksia, kuten konserton pasuunalle ja orkesterille. Teoksen tilasi Tommy Dorsey, joka soitti sen vuonna 1945 New Yorkissa Leopold Stokowskin johdolla. Vuonna 2003 sen esitti Carnegie Hallissa Skitch Hendersonin johtama The New York Pops -orkesteri. Maailmanensilevytyksen teoksesta julkaisi BIS-levy-yhtiö vuonna 2005. Levyllä solistina soittaa Christian Lindberg ja orkesterina John Neschlingin johtama São Paulon kaupungin sinfoniaorkesteri.Christian Lindberg plays Nathaniel Shilkret BIS Muita Shilkretin klassisia teoksia ovat muiden muassa sinfoninen runo Skyward (1928), Firefly Scherzo, Southern Humoresque viululle ja klarinettikvintetto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Yhdysvaltalaiset klarinetistit Luokka:Yhdysvaltalaiset kapellimestarit Luokka:Elokuvasäveltäjät Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Kolumbianromisko

Kolumbianromisko (Chauna chavaria) on romiskoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosista. ==Koko ja ulkonäkö== Kolumbianromisko on hyvin suurikokoinen lintu ja voi kasvaa 76-94 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Kolumbianromisko on yleisväritykseltään harmaa. Päälaki ja työhtö ovat vaaleanharmaat ja silmien ympärillä on paljas punainen ihoalue. Nokka on punainen ja koukkupäinen. Linnun kurkku ja posket ovat valkoiset ja pitkä kaula on musta. Kolumbianromiskon siivet, selkä ja pyrstö ovat tummanharmaat ja siiven alapuoella on valkoista. Lajin vatsa on väriltään ruskehtavan harmaa. Klumbianromiskon jalat ovat pitkät, paksut ja väriltään punaiset. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Kolumbianromiskoa tavataan ainoastaan Kolumbian pohjoisosista ja pieneltä alueelta Venezuelan kaakkoisosasta. Lajin elinympärsitöä ovat kosteikot kuten suot, marskimaat, laguunit ja hitaasti virtaavien jokien rannat. Kannan kooksi arvioidaan 60 000-130 000 aikuista lintua. Kantaa uhkaavat elinympäristön vähentyminen saastumisen ja maatalousmaaksi muuttamisen takia, munien keräily ja lintujen pyydystäminen lemmikeiksi. Kolumbianromiskot elävät yleensä pareittain tai pieninä ryhminä. Linnunravintoa ovat vesikasvien lehdet, juuret ja siemenet. Kolumbianromiskon pesimäkausi alkaa loka-marraskuussa. Pesä on suuri litteä alusta, joka rakennetaan vesikasveista. Naaras munii 2-7 munaa. ==Lähteet== Luokka:Romiskot
Khirasara

Khirasara on muinainen Indus-kulttuurin jo raunioitunut kylä Gujaratin osavaltiossa, Intiassa. Paikka sijaitsee 85 kilometrin päässä Bhujista Nakhatranassa, Kutchin piirikunnassa. Khari-joki virtaa lähellä. Khirasara oli Indus-kulttuurin aikoina noin 2600–2200 eaa. suurehko käsityökeskus. Indus- kulttuurille tyypillisiä säännöllisiä rakennelmia on löydetty. Myös esineistöä: helmiä, sinettejä, ongenkoukkuja, kultakoruja. Paikalta on löydetty mm. punaista kiillotettua keramiikkaa. Luokka: Indus-kulttuuri Luokka:Arkeologiset kohteet Intiassa Luokka:Gujarat