EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Quarona

Quarona on kunta Pohjois-Italiassa Vercellin maakunnassa Piemonten alueella. Quaronan naapurikunnat ovat Borgosesia, Breia, Cellio ja Varallo. == Lähteet == Luokka:Vercellin maakunnan kunnat
Boccioleto

Boccioleto on kunta Pohjois-Italiassa Vercellin maakunnassa Piemonten alueella. Boccioleton naapurikunnat ovat Balmuccia, Campertogno, Mollia, Rima San Giuseppe, Rimasco, Rossa, Scopa ja Scopello. == Lähteet == Luokka:Vercellin maakunnan kunnat
Mollia

Mollia on kunta Pohjois-Italiassa Vercellin maakunnassa Piemonten alueella. Mollian naapurikunnat ovat Boccioleto, Campertogno, Rima San Giuseppe ja Riva Valdobbia. == Lähteet == Luokka:Vercellin maakunnan kunnat
Pilkku (täsmennyssivu)

Pilkku voi viitata seuraaviin: *pilkku, typografinen välimerkki *valomerkki (tunnetaan myös ”pilkkuna”) *Pilkku (engl. Spot), Marvelin sarjakuvahahmo.
Tampere Klubi

Tampere Klubi oli tieteentekijöiden kansainvälinen keskustelufoorumi, jossa pohdittiin demokratian tilaa ja tulevaisuutta. Klubi toimi vuosina 2002–2017. Tampere Klubi perustettiin professori Aulis Aarnion ajatuksesta vuonna 2000. Ajatuksena oli Rooman Klubin kaltainen, mutta mahdollisimman monta eri tieteenalaa yhteen tuova keskustelufoorumi. Ensimmäinen tilaisuus oli Tampereella kesällä 2002. Ensimmäisen Tampere-luennon esitti talousnobelisti James M. Buchanan. Kaikkiaan vuosien aikana Klubin jäsenistössä oli viisi nobelistia. Muut nobelistit olivat taloustieteilijät Thomas Schelling, Elinor Ostrom ja Bengt Holmström sekä Nobelin rauhanpalkinnon saanut presidentti Martti Ahtisaari. Klubin perustamisen alkuvuosina sen kunniapuheenjohtajana oli filosofi Georg Henrik von Wright. Tampere Klubilla oli Tampere-talon seminaarien lisäksi myös muita tapahtumia. Keskusteluja käytiin myös Helsingin, Turun, Jyväskylän ja Lapin yliopistoissa. Lisäksi Tampere Klubi järjesti yli 40 seminaari- tai esitelmätilaisuutta. Tampere Klubin viimeinen luento pidettiin helmikuussa 2017. Viimeisen luennon esitti ministeri Raimo Sailas. Aulis Aarnio toimi Klubin pääsihteerinä koko sen toiminta-ajan. == Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Tampere Klubi Luokka:Tulevaisuudentutkimus Luokka:Demokratia Luokka:Tampere
Turmion suurherttua

__NOTOC__ Turmion suurherttua on Kauko Röyhkän ja Severi Pyysalon studioalbumi, joka julkaistiin 31. maaliskuuta 2017 levymerkillä Svart Records. Albumilla vierailevana solistina toimii myös Maarit Hurmerinta. Soundin Saku Schildt on kuvaillut musiikkia ”syntiseksi jazziksi”. Albumilta julkaistiin single ”Seuraavaksi Sansibar” 17. helmikuuta 2017. Kappaleesta kuvattiin musiikkivideo. Albumin levynjulkaisukeikka järjestettiin Helsingin Tavastia-klubilla 22. maaliskuuta, jolloin myös Maarit esiintyi. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == Aamulehti Desibeli.net Kaaoszine 8/10 Savon Sanomat == Lähteet == Luokka:Vuoden 2017 albumit Luokka:Kauko Röyhkän albumit Luokka:Svart Recordsin albumit
Pasilasta Kallioon

__NOTOC__ Pasilasta Kallioon on psykedeelisen rytmimusiikin yhtye Plutonium 74:n esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Rapu Records.Discogs: Plutonium 74 – Pasilasta Kallioon Albumin teemoina ovat arkiset asiat, yhteiskuntakritiikki ja rasisminvastaisuus. Vuonna 2011 Stupido Records julkaisi albumista uusintapainoksen. == Vastaanotto == Soundin Tero Alanko antoi albumille kolme tähteä viidestä. Hän piti sitä onnistuneena yhtä kappaletta lukuun ottamatta, ja kehui puhelaulun sanojen mittapuutetta tervehenkiseksi dylanismiksi. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Ylermi Rajamaa – laulu, kosketinsoitin, melodica, akustinen kitara, basso * Otso – kitara * Kare – basso, beatbox * Ville Pystynen – rummut, lyömäsoittimet, musiikkohjelmointi * Olli – trumpetti === Vierailevat muusikot === * Petra – taustalaulu (kappale ”Radio menee ylös”) * Aukka – lyömäsoitin (kappaleet ”Aamulla...”, ”Audiovirta” ja ”Kallioon”) * Jukka – ääni (kappale ”Aamulla...”) === Tuotanto === * Rapuryhmä – tuottaja * Ville Pystynen – äänittäjä, miksaaja * Juha Kapiainen – masteroija * Leo – kansikuva == Arvostelut == * Soundi: == Lähteet == Luokka:Vuoden 2004 esikoisalbumit Luokka:Plutonium 74:n albumit
Francesco Nenci

Francesco Nenci (s. 2. tammikuuta 1969 Perugia)SauberF1Team on italialainen DTM -sarjassa kilpailevan Audi Sport Team Rosbergin -tallin tekninen johtaja. Nenci aloitti uransa Formula 1:ssä Toyotalla vuonna 2001. Sitä ennen hän työskenteli Formula 3000 -sarjassa Coloni -tallissa.Class of 2013 – Who are the Williams, Force India & Sauber Race Engineers? Kaudet 2005–2007 Nenci toimi Toyotalla Ralf Schumacherin kisainsinöörinä ja sen jälkeen kausilla 2008–2009 Timo Glockin kisainsinöörinä. Hän jätti tallin heinäkuussa 2009.Timo Glockin insinööri erosi Kaudet 2010–2012 hän toimi Sauberilla Kamui Kobayashin kisainsinöörinä ja sen jälkeen puolestaan kaudet 2013–2014 Esteban Gutiérrezin kisainsinöörinä. Toukokuussa 2014 Nenci siirtyi Marussialle Jules Bianchin kisainsinööriksi.Ex-Sauber man Francesco Nenci becomes Jules Bianchi's new Marussia race engineer Vuodesta 2016 lähtien Nenci on työskennellyt DTM -sarjassa Audi Sport Team Rosbergin teknisenä johtana.Audi Sport Team Rosberg: Heading for the top spot == Ura == Kilpailuinsinööri Kilpailuinsinööri Kilpailuinsinööri Kaudet Kuljettaja Talli 2005–2007 Ralf Schumacher Toyota 2008–2009 Timo Glock Toyota 2010–2012 Kamui Kobayashi Sauber 2013–2014 Esteban Gutiérrez Sauber 2014 Jules Bianchi Marussia == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Exclusive Interview: Francesco Nenci * Linkedin Luokka:Italialaiset insinöörit Luokka:Formula 1 -tallien työntekijät Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Venom Snake

, tunnetaan myös nimellä , on vuonna 2015 ilmestyneen videopelin Metal Gear Solid V: The Phantom Pain päähenkilö. Hän on palkkasoturijoukko Diamond Dogsin johtaja, joka palaa taistelukentille oltuaan yhdeksän vuotta koomassa. Hänet esitellään aluksi Metal Gear -esiosien protagonistina ja pääsarjan antagonistina, Big Bossina, mutta vähitellen pelissä paljastuu, että hän on tosiasiassa entinen lääkintämies, jonka kasvoja muokattiin ja joka aivopestiin toimimaan Big Bossin kaksoisolentona. Hahmon ääninäyttelijänä toimii japaninkielisessä versiossa Akio Ōtsuka ja englanninkielisessä versiossa Kiefer Sutherland. ==Esiintymiset== ===Ennen Metal Gear Solid V:tä=== Big Bossin hahmo teki ensiesiintymisensä alkuperäisessä Metal Gear -pelissä, jossa hän on aluksi Solid Snaken esimies ja radiokontakti, kunnes hän paljastuu vihollisjoukkojen komentajaksi. Vaikka hänen oletetaan kuolleen, peli päättyy Big Bossin viestiin, jossa hän vannoo kostoa Solid Snakelle. Tuolloin ei ollut mainintaa siitä, että hahmo oli kaksoisolento. Pelissä Metal Gear 2: Solid Snake huhutaan, että Big Boss haavoittui kuolettavasti, mutta hänet herätettiin eloon kyberneettisillä osilla. Tätä selitystä käytetään Big Bossin selviytymiselle Metal Gear Solid 4: Guns of the Patriots -pelin tietokannassa. ===Metal Gear Solid V=== Hahmo esiintyy pienessä roolissa Metal Gear Solid V: Ground Zeroesissa nimettömänä lääkintämiehenä ja sitten Venom Snakena Metal Gear Solid V: The Phantom Painissä pelaajahahmona. Luokka:Metal Gear -hahmot Luokka:Kuvitteelliset salaiset agentit ja vakoojat
Peittoalueen ulkopuolella

__NOTOC__ Peittoalueen ulkopuolella on Plutonium 74:n toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Stupido Records. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 24. == Vastaanotto == Rumba negatiivinen Soundi Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton. Soundin Asko Kauppinen antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja sanoi sen olevan oikkuineen itsensä kuuloista niin hyvässä kuin pahassakin. Kehuja saivat erityisesti huoliteltu viimeistely, hallitumpi kaoottisuus sekä soitinnuksen luontevuus. Rumban arvioija oli pettynyt albumin räjähtävyyden ja ennakkoluulottomuuden vaihtumiseen AOR- musiikkiin. Hän piti musiikin rauhallisuuden korostavan ongelmallisuutta laulaja Ylermin ulosannissa, ja olisi toivonut suurempaa kokonaisuutta pelkän akustisen kitaran vallitsevuuden sijaan. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Tekijät == === Yhtye === * Ylermi Rajamaa – laulu, kosketinsoitin, sello, kitara, vihellys, mandoliini, kuorolaulu (kappale 1) * Otso – kitara * Joonatan – basso, mandoliini, akustinen kitara, urut – Joonatan * Ville Pystynen – rummut, rumpukone * Olli – haitari, concertina, trumpetti * Ilja – lyömäsoittimet === Tuotanto === * Antti Patronen – äänittäjä * Joonatan Kotila – äänittäjä * Ville Pystynen – äänittäjä * Jasse Kesti – miksaaja * Svante Forsbäck – masteroija * Lassi Rajamaa – grafiikka * Tatu Marttila – layout === Vierailevat muusikot === * Heikki – pasuuna (kappaleet 2 ja 3) * Nissinen – pasuuna (kappaleet 2, 3, 8 ja 10) * Riikka Sarvimäki – taustalaulu (kappale 5) * Markus Larjomaa – tuuba (kappale 8) * Markus Larjomaa – bassopasuuna (kappale 10) * Petra Vehviläinen – laulu (kappale 7), kuorolaulu (kappale 1) * Lotta Hagfors – kuorolaulu * Aino Eerikäinen – kuorolaulu (kappale 2) * Anna Huuskonen – kuorolaulu (kappale 2) * Laura Perjo – kuorolaulu (kappale 2) * Mervi Aavikko – kuorolaulu (kappale 2) == Lähteet == Luokka:Vuoden 2008 albumit Luokka:Plutonium 74:n albumit
Frans Isotalo

Frans Isotalo (s. 23. tammikuuta 1987 Kokkola) on suomalainen näyttelijä. Hän on opiskellut näyttelemistä Lontoossa London College of Music -yliopistossa. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Elokuva Rooli 2011 Neito Johnny Lon 1323 Monne Knutinpoika Christian Dreadful 2013 The Look of Love 21 tapaa pilata avioliitto Antti Ainoat oikeat Kimi 2014 Pyro Jesse 2016 Pride and Prejudice and Zombies 2017 Viraali Kari Tuntematon sotilas tulenjohtaja vänrikki === Televisiosarjat === Vuosi Sarja Rooli 2010 Helppo elämä opiskelija Salatut elämät Rauno Saarinen 2011 Klikkaa mua Ville 2017–2018 Uusi päivä Joonas Rantala == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Frans Isotalon profiili Näyttelijäliitossa * * Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1987 syntyneet
BitKeeper

BitKeeper on BitMoverin kehittämä hajautettu versionhallintajärjestelmä. BitKeeper oli alkuun kaupallinen, mutta on julkaistu vuonna 2016 avoimen lähdekoodin Apache-lisenssillä. BitKeeper oli ensimmäinen hajautettu versionhallintajärjestelmä, joka inspiroi projekteja kuten GNU Arch, Darcs ja Monotone. BitKeeper on suunniteltu toimimaan useiden tietovarastojen () kanssa ja siirtämään tietoa niiden välillä. BitMoverin Larry McVoy kertoi ohjelmasta Linux-ytimen kehityslistalla 30. syyskuuta 1998 sähköpostissa, jossa hän kommentoi että "Linus ei skaalaudu" ja ehdotti parempia työkaluja. Ohjelman ensimmäinen julkaisuversio oli saatavilla 11. toukokuuta 2000. BitKeeper otettiin käyttöön Linux-ytimen versionhallintaan vuonna 2002. BitMover antoi BitKeeperin ilmaiseen käyttöön avoimen lähdekoodin projekteille, mutta sen ehtoja ja ratkaisua kritisoitiin. Richard Stallman kirjoitti lisenssiehdoista, joka kielsi osallistumisen kilpailevien järjestelmien kehitykseen. Vuonna 2005 Andrew Tridgell pyrki tekemään BitKeeperiä käyttävän ohjelman takaisinmallinnuksella, joka oli vastoin BitKeeperin käyttöehtoja. Torvalds yritti sovitella Tridgellin ja BitMoverin Larry McVoyn välillä, mutta päättivät lopettaa BitKeeperin käytön. Katsottuaan vaihtoehtoja Torvalds päätti kirjoittaa oman hajautetun versionhallintajärjestelmän Gitin BitKeeperin korvaajaksi, koska Linux-ytimen kehitystiimin tarpeet täyttävää avoimen lähdekoodin järjestelmää ei tuolloin ollut olemassa. == Lähteet == Luokka:Versionhallintajärjestelmät
GNU Bazaar

GNU Bazaar on Canonicalin kehittämä hajautettu versionhallintajärjestelmä, josta tuli avoimen lähdekoodin GNU-projekti 26. helmikuuta 2008. GNU Bazaar on toteutettu Python-kielellä. Launchpad-palvelu tukee Bazaaria Gitin lisäksi. Eräät projektit kuten Bugzilla ovat siirtyneet käyttämään Gitiä: Git nähdään de facto -standardina kun taas Bazaarin bugikorjaukset vievät pitkään. Bazaarista on forkattu Breezy, jossa toteutus siirretään Python-kielen versiosta 2 versiolle 3. Breezy on korvannut Bazaarin Fedora Linuxin versiossa 32. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * Canonicalin sivuilla * Free Software Foundationin sivuilla Luokka:GNU-projektin ohjelmat Luokka:Canonical Luokka:Versionhallintajärjestelmät
RCS

RCS () on versionhallintajärjestelmä lähdekoodien hallintaan. RCS:n kehitti Walter F. Tichy Purduen yliopistossa 1980-luvun alkupuolella. RCS kehitettiin parannuksena Source Code Control System (SCCS) -järjestelmään. RCS on niin sanottu ensimmäisen sukupolven versionhallintajärjestelmä, joka seuraa yksittäisiä tiedostoja, ei sisällä palvelintukea ja perustuu lukituksiin. CVS kehitettiin aluksi käyttöliittymäksi () RCS:lle. == Lisenssi == Ohjelman alkuperäinen lisenssi kielsi levittämästä ohjelmaa ilman kirjallista lupaa. == Käyttö == Ohjelma perustuu sisään- ja uloskirjautumiseen (checkin, checkout), jossa muokattava tiedosto kirjataan ensin ulos, muokataan ja lopuksi kirjataan takaisin sisään. Esimerkki-istunto: # uloskirjaus ja lukitus co -l tiedosto # muokkaus $EDITOR tiedosto # sisäänkirjaus ci -u tiedosto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * RCS—A System for Version Control (PDF) * Verkkosivut Purduen yliopistossa * Verkkosivut GNU-projektissa Luokka:Versionhallintajärjestelmät
Monotone

Monotone on avoimen lähdekoodin hajautettu versionhallintajärjestelmä, joka asettaa suuremman painoarvon tiedon yhtenäisyydelle () ja luotettavuudelle kuin suorituskyvylle. Monotone tukee atomisia tallennuksia, säilyttää historiaan uudelleen nimeämisessä ja käyttää SHA-1 tiivistefunktiota. Monotone säilöö lähdekoodit SQLite-tietokantamoottorilla. Monotone on toteutettu C++-kielellä ja käyttää muun muassa Boost- sekä Botan- kirjastoja.https://www.monotone.ca/INSTALL Monotone tukee digitaalista allekirjoitusta RSA:lla. == Vaikutus == Gitin kehittäjä Linus Torvalds inhosi keskitettyä mallia kuten Subversionissa ja kehotti katsomaan vaihtoehtoja kuten Monotonea. Torvaldsin mukaan ajatus Gitin sisällönosoittamistekniikasta on lainattu Monotonesta. Torvalds kritisoi Monotonea eräistä seikoista kuten tavasta käyttää "tietokanta per kehittäjä" -mallia eikä "tietokanta per lähdekoodipuu" -mallia, sekä suorituskyvystä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Monotone A distributed version control system (PDF) Luokka:Versionhallintajärjestelmät
Meizu

Meizu () on kiinalainen elektroniikkayhtiö. Jack Wongin vuonna 2003 perustama yhtiö tuotti aluksi MP3-soittimia ja myöhemmin MP4-soittimia. Vuodesta 2008 alkaen se on keskittynyt älypuhelimiin. == Aiheesta muualla == * Viralliset verkkosivut Luokka:Kiinalaiset elektroniikkayhtiöt Luokka:Matkapuhelinvalmistajat
Lion (elokuva)

Lion on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Garth Davis. Sen pääosissa ovat Dev Patel, Rooney Mara, David Wenham ja Nicole Kidman. Elokuva sai kuusi Oscar-ehdokkuutta vuonna 2017 parhaasta elokuvasta, miessivuosasta (Patel), naissivuosasta (Kidman), sovitetusta käsikirjoituksesta, musiikista ja kuvauksesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * * Luokka:Vuoden 2016 australialaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2016 brittiläiset elokuvat Luokka:Brittiläiset draamaelokuvat Luokka:BAFTA Film Award -palkitut elokuvat Luokka:Tietokirjoihin perustuvat elokuvat
Pyhän Marian ja pyhän Pietarin kirkko (Wilmington)

Pyhän Marian ja pyhän Pietarin kirkko () on Englannin kirkon käytössä oleva kirkkorakennus, joka sijaitsee Wilmingtonissa Englannissa. Se on suojeltu tasolla Grade I. Pohjoiskappeli on 1200-luvulta. == Lähteet == Luokka:Grade I -luokan rakennukset East Sussexissa Luokka:Englannin kirkot
Alankomaat kesäolympialaisissa 2016

Alankomaat osallistui Rio de Janeirossa järjestettyihin kesäolympialaisiin 2016 lähettämällä paikalle 77 urheilijaa, joista 50 oli naisia ja 27 miehiä. Alankomaiden urheilijat osallistuivat 21 urheilulajiin. Avajaisissa maan lipunkantajana toimi Jeroen Dubbeldam ja päättäjäisissä lippua kantoi Sanne Wevers. Alankomaat sai yhteensä 19 mitalia, joista 8 oli kultaa, seitsemän hopeaa ja neljä pronssia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Kesäolympialaisissa 2016 Luokka:Valtiot kesäolympialaisissa 2016
Parhaan ohjauksen Hopeinen karhu

Parhaan ohjauksen Hopeinen karhu on Berliinin elokuvajuhlilla jaettava parhaan elokuvaohjauksen palkinto. Aki Kaurismäki palkittiin Hopeisella karhulla elokuvan Toivon tuolla puolen ohjauksesta vuonna 2017. ==Palkitut== Vuosi Ohjaaja Elokuva 1956 Robert Aldrich Syyslehtiä 1957 Mario Monicelli Padri e figli 1958 Tadashi Imai Jun’ai Monogatari 1959 Akira Kurosawa Kätketty linnake 1960 Jean-Luc Godard Viimeiseen hengenvetoon 1961 Bernhard Wicki Lentävä yökerho 1962 Francesco Rosi Rosvopäällikkö Salvatore Giuliano 1963 Nikos Koundouros Mikres Afrodites 1964 Satyajit Ray Suurkaupunki 1965 Satyajit Ray Yksinäinen nainen 1966 Carlos Saura La caza 1967 Živojin Pavlovic Rotat heräävät 1968 Carlos Saura Uhattu romanssi 1972 Jean-Pierre Blanc Vanhapiika 1975 Sergei Solovjov Sata lapsuuden jälkeistä päivää 1976 Mario Monicelli Caro Michele 1977 Manuel Gutiérrez Aragón Camada negra 1978 Georgi Djulgerov Miehen kahdet kasvot 1979 Astrid Henning-Jensen Talvilapset 1980 István Szabó Luottamus 1982 Mario Monicelli Il Marchese del Grillo 1983 Éric Rohmer Pauline rantatyttö 1984 Costas Ferris Rembetiko 1984 Ettore Scola Tanssit 1985 Robert Benton Tilaa sydämessä 1986 Giorgi Shengelaia Nuoren säveltäjän matka 1987 Oliver Stone Platoon – nuoret sotilaat 1988 Norman Jewison Kuuhullut 1989 Dušan Hanák Ja milujem, ty miluješ 1990 Michael Verhoeven Das schreckliche Mädchen 1991 Jonathan Demme Uhrilampaat 1991 Ricky Tognazzi Ultrà 1992 Jan Troell Il Capitano 1993 Andrew Birkin The Cement Garden 1994 Krzysztof Kieslowski Kolme väriä: Valkoinen 1995 Richard Linklater Rakkautta ennen aamua 1996 Yim Ho Tai yang you er 1996 Richard Loncraine Richard III 1997 Éric Heumann Port Djema 1998 Neil Jordan Pikku teurastaja 1999 Stephen Frears Minne tuuli kuljettaa 2000 Miloš Forman Man on the Moon 2001 Lin Cheng-sheng Pähkinäprinsessa 2002 Otar Iosseliani Lundi matin 2003 Patrice Chéreau Son frère 2004 Kim Ki-duk Samaria 2005 Marc Rothemund Sophie Scholl – viimeiset päivät 2006 Michael Winterbottom Mat Whitecross Tie Guantanamoon 2007 Joseph Cedar Beaufort 2008 Paul Thomas Anderson There Will Be Blood 2009 Asghar Farhadi Darbarehye Elly 2010 Roman Polanski The Ghost Writer 2011 Ulrich Köhler Schlafkrankheit 2012 Christian Petzold Barbara 2013 David Gordon Green Prince Avalanche 2014 Richard Linklater Boyhood 2015 Radu Jude Aferim! Malgorzata Szumowska Cialo 2016 Mia Hansen-Løve Tämän jälkeen 2017 Aki Kaurismäki Toivon tuolla puolen 2018 Wes Anderson Isle of Dogs 2019 Angela Schanelec I Was at Home, But. 2020 Hong Sang-soo Domangchin yeoja 2021 Dénes Nagy Természetes fény 2022 Claire Denis Avec amour et acharnement 2023 Philippe Garrel Le Grand Chariot 2024 Nelson Carlos De Los Santos Arias Pepe ==Lähteet== Luokka:Elokuvapalkinnot Luokka:Berliinin elokuvajuhlat
Buangkokin metroasema

Buangkok on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Sengkangissa Singaporen koillisella suuralueella. Se avattiin 15. tammikuuta 2006. Asemaa käyttävät North East Linen junat. == Junat == Pääteasema Ensimmäinen juna Viimeinen juna ma – la su & yleinen vapaa joka päivä North East Line NE1 HarbourFront 5:46 6:07 23:32 NE17 Punggol 6:28 6:48 0:24 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Buangkokin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla Luokka:Mass Rapid Transitin asemat
RMS Magdalena

RMS Magdalena oli vuonna 1948 Harland and Wolffin telakalla rakennettu teräsrunkoinen matkustaja- ja jäähdytyslaiva. Laivan voimanlähteenä toimi kaksi höyryturbiinimoottoria.http://www.plimsoll.org/resources/SCCLibraries/WreckReports/14208.asp Laiva oli jaettu yhdeksään vedenpitävään osaanhttp://www.plimsoll.org/images/14208_tcm4-55910.pdf ja sen kapasiteetti oli 529 matkustajaa. Laiva upposi neitsytmatkallaan 25. huhtikuuta 1949.http://www.wrecksite.eu/wreck.aspx?111821 == Lähteet == Luokka:Rahtilaivat
Kiia Nousiainen

Kiia Nousiainen (s. 20. marraskuuta 2000 Raahe) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Team Kuortaneessa. Hän on oikeakätinen. Pelipaikaltaan hän on laitahyökkääjä. == Aiheesta muualla == * http://www.eliteprospects.com/player.php?player=385953 Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sengkangin asema

Sengkang on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Sengkangissa Singaporen koillisella suuralueella. Sitä käyttävät North East Linen junat sekä Sengkangin Light Rail Transit -pikaraitiotie. Asema avattiin osana Sengkangin LRT:n itäistä lenkkiä 18. tammikuuta 2003. North East Line alkoi kulkea asemalta 20. kesäkuuta 2003 ja LRT:n läntinen lenkki 29. tammikuuta 2005. == Junat == Pääteasema Ensimmäinen juna Viimeinen juna ma – la su & yleinen vapaa joka päivä North East Line NE1 HarbourFront 5:45 6:05 23:30 NE17 Punggol 5:37 5:56 0:26 Sengkangin LRT SE1 Compassvale 5:29 5:49 0:34 SE5 Ranggung 5:25 5:45 0:22 SW1 Cheng Lim 6:44 7:04 0:38 SW8 Renjong 5:30 5:50 20:31 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sengkangin asema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla Luokka:Mass Rapid Transitin asemat
Saadjärv

Saadjärv on Virossa Tartumaalla Tarton kunnassa Tabiveren pienkauppalan kaakkoispuolella sijaitseva järvi. == Maantietoa == Järven pinta-ala on 725 hehtaaria (myös 708 hehtaaria ) ja se on 6,0 kilometriä pitkä ja 1,8 kilometriä leveä. Järveä ympäröivät mäet ovat viime jääkauden loppuvaiheessa noin 14 700–14 000 vuotta sitten muodostuneita drumliineja. Koko Vooremaan alue muodostuu Saadjärven drumliinikentän kumpuilevasta maastosta, jossa sekametsät ja peltomaat vuorottelevat toisiaan. Maaston muodot seuraavat virranneen jäätikön liikeitä ja siksi myös järvi on luode-kaakko- suuntainen. Järven koillissivulla kohoaa järveäkin pitempi Saadjärve voor, joka on yksi järveä eri suunnilla ympäröivistä drumliineista. Järvi on luodattu ja sen mukaan järven suurin syvyys on 25 metriä keskisyvyyden ollessa noin 8 metriä. Järven tilavuudeksi on ilmoitettu 0,0566 kuutiokilometriä eli 56,6 miljoonaa kuutiometriä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 53,4 metriä mpy. Järven rantaviivan pituus on 19,4 kilometriä. Kaakkoisrannat ovat soraa ja hiekkaa kun taas luoteisrannat ovat matalat ja mutaiset. Järven luoteispäässä järven länsirannalla sijaitsee Tabiveren taajama ja kaakkoispään eteläpuolella pieni Äksin kylä. Kansantarinoiden mukaan järven rannoilla sijaitsevat viisi siirtolohkaretta ovat Kalevipoegin linkomia kiviä. == Luontoarvoja == === Järven luokittelu ja ekologia === Järven veden teoreettinen viipymä on 7,7 vuotta, veden näkösyvyys vaihtelee 3–6 metriä ja veden happipitoisuudet ovat hyvät. Järven ravinnepitoisuudet ovat kohonneet rehevöityneen järven tasolle. Veteen on liuennut kallioperän kalkkikivestä mineraaleja sekä runsaasti vetykarbonaatteja, jotka tekevät Saadjärven vedestä keskikovan (80−240 mg/l). Järven suuri syvyys aiheuttaa siihen lämpötilakerrostumista. Nämä piirteet yhdessä luovat pieneliöille, kasveille ja kaloille otollisen elinympäristön. === Eläimet ja kasvit === Järvessä elää ainakin särki, ahven, muikku, hauki ja lahna. Järvessä elää myös juotikkaita, joista maininnan arvoinen on (Haementeria costata), joka on lampijuotikkaisiin kuuluva laji. Yleisin vesikasvi on uistinvita, joka on vain yksi järvessä viihtyvistä monista vidoista. == Vesistösuhteita == Järvi kuuluu Narvanjoen vesistöalueessa Emajoen valuma-alueeseen, jonka sivujoen Amme jõen valuma-alueessa se sijaitsee. Järven laskujoki on Mudajõgi, joka yhtyy etelämpänä Elistvere järven laskujokeen Amme jõgeen ennen sen yhtymistä Tarton läpi virtaavaan Emajokeen. Järven tulo-ojia ovat pienet kaivetut ojat Kabelisoo- ja Kukulinna kraavit. Järven valuma-alueen pinta-ala on 31,2 km²neliökilometriä. Harilik pilliroog saadjärvel.jpg|Kaislikkokasvustoa Saadjärve kaldaäär.JPG|Hiekkarantaa Sunset sauna, Saadjärv.jpg|Saunalautta ja muutama purjevene Äksi Saadjärv Winter 2016 2.jpg|Äksi kylä talvella Kalapüük jääl. Saadjärvel, 2017. a.jpg|Pilkkijöitä == Katso myös == * Luettelo Viron syvimmistä järvistä == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Visit Estonia: Lake Saadjärv, viitattu 23.2.2017 * Austa, Nils: Saadjärv, YouTube, viitattu 23.2.2017 * Luokka:Tarton kunta Luokka:Tartumaan järvet Luokka:Peipsijärven alavesistöalue Luokka:Amme jõen valuma-alue
Roskaprinssi

__NOTOC__ Roskaprinssi on Noitalinna huraa! -yhtyeen uusi EP. Sillä on mukana kaksi vanhaa (A-puoli) ja kaksi uutta biisiä (B-puoli). Levystä otettiin 300 kappaleen vinyylipainos, joka myytiin loppuun ennakkoon. Levy on saatavilla myös digijulkaisuna, mm. Spotifyssa. == Kappaleet == Kaikki kappaleet sovittanut Noitalinna huraa!. === A-puoli === # # === B-puoli === # * # == Kokoonpano == * Hannu Sepponen – laulu, rummut, casio, piano, melodica, basso * Sari Peltoniemi – laulu * Antti Tammela – laulu, kitara, basso, konerumpu * Reijo Kärhä – kitara, laulu == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Discogs: Noitalinna huraa! – Roskaprinssi Luokka:Vuoden 2017 EP:t Luokka:Noitalinna huraa! -yhtyeen albumit Luokka:Svart Recordsin albumit
Olle Eksell

Olle Eksell (syntyjään Carl Olov Lennart; 22. maaliskuuta 1918 – 11. huhtikuuta 2007) oli ruotsalainen taidegraafikko, professoriOlle Eksell - bio ja kirjailija. ==Elämä== Eksell syntyi vuonna 1918 Ruotsissa Taalainmaan läänissä. 14-vuotiaana hän päätti ryhtyvänsä mainosten kuvittajaksi, ja hän opiskeli kuvitusta sekä taidegrafiikkaa Tukholmassa vuosina 1939–1941. Tämän jälkeen hän työskenteli mainostoimistossa, jossa hän tapasi tulevan vaimonsa, göteborgilaisen muotisuunnittelijan Ruthel Eksellin. He menivät Los Angelesiin vuonna 1946 jatkaakseen opintojaan. Yhdysvalloissa Eksell tapasi muita saman ajan tunnettuja suunnittelijoita, kuten Paul Randin, Alvig Lustigin ja Lester Bellin. Opintojensa jälkeen Eksellit asuivat Tukholman Ladugårdsgärdetissä yli 40 vuoden ajan. Suunnittelun ja kirjoittamisen lahjojensa ohella Olle Eksell oli myös taitava visionääri, mikä käy ilmi hänen kirjastaan Design = ekonomi, joka julkaistiin vuonna 1964. Vuonna 2001 Ruotsin hallitus nimitti hänet kunniaprofessoriksi. Hän kuoli 11. huhtikuuta 2007.Olle Eksell ==Bibliografia== *Design = ekonomi, 1964 *Corporate Design Programs, Harcourt Brace, New York och Studio Vista, 1967 *Mina ögonblick, 1999 *Formulerat, 1999 *Typiska arbeten, 2000 ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet Luokka:Ruotsalaiset professorit Luokka:Ruotsalaiset taidegraafikot
Dissorophoidea

Dissorophoidea on sukupuuttoon kuolleiden panssarisammakoiden kladi joka eli kivihiilikauden lopulta triaskauden alkuun Euramerikassa.Schoch, R. R. & Rubidge, B. S. (2005) The amphibamid Micropholis from the Lystrosaurus assemblage zone of South Africa. Journal of Vertebrate Paleontology 25(3):502-522. Ryhmän jäseniä yhdistävät joukko kallon piirteitä.Laurin, M. & Steyer, J-S. (2000) Phylogeny and Apomorphies of Temnospondyls . Jotkut tutkimukset ovat osoittaneet että modernit sammakkoeläimet ovat voineet kehittyä Dissorophoideasta.Sigurdsen & Bolt (2009) The lissamphibian humerus and elbow joint, and the origins of modern amphibians. J Morphol.Frobisch, N. B. & Schoch, R. R. (2009) Testing the Impact of Miniaturization on Phylogeny: Paleozoic Dissorophoid Amphibians. Systematic Biology 58:3, 312-327 Tiedosto:Branchiosaurus BW.jpg|Branchiosaurus Tiedosto:Amphibamus BW.jpg|Amphibamus Tiedosto:Platyhystrix BW.jpg|Platyhystrix == Fylogenia == Schoch (2012) tutkimuksen pohjalta:Schoch, R. R. (2012). "Character distribution and phylogeny of the dissorophid temnospondyls". Fossil Record 15 (2): 121–137. == Lähteet == == Bibliografia == * Anderson, J. S. (2008) Georgenthalia clavinasica, A New Genus and Species of Dissorophoid Temnospondyl from the Early Permian of Germany, and the Relationships of the Family Amphibamidae. Journal of Vertebrate Paleontology. Vol. 28, Issue 1, pg(s) 61-75 * Anderson, J. S. et al. (2008) A stem batrachian from the Early Permian of Texas and the origin of frogs and salamanders. Nature 453: 515-518. * Berman, D. S. et al.(2010) A new trematopid amphibian (Temnospondyli:Dissorophoidea) from the Upper Pennsylvanian of western Pennsylvania: Earliest record of terrestrial vertebrates responding to a warmer, drier climate. Annals of Cargenie Museum 78(4):289–318. * Huttenlocker, A. K., B. J. Small, & J. D. Pardo. (2007) Plemmyradytes shintoni gen. et sp. nov., an Early Permian amphibamid (Temnospondyli: Dissorophoidea) from the Eskridge Formation, Nebraska. Journal of Vertebrate Paleontology 27:316-328. * Schoch, R. R. (2004) Skeleton formation in the Branchiosauridae: a case study in comparing ontogenetic trajectories. Journal of Vertebrate Paleontology: Vol. 24, #2, pp. 309-319 * Schoch, R. R. (2009) The evolution of life cycles in early amphibians. Annual Reviews of Earth and Planetary Sciences 37: 135-162. * Sigurdsen, T. (2008) The otic region of Doleserpeton (Temnospondyli) and its implications for the evolutionary origin of frogs. Zoological Journal of the Linnean Society Volume 154, Number 4, December 2008 , pp. 738-751(14) * Witzmann, F. & Pfretzschner, H.-U. (2003) Larval ontology of Micromelerpeton credneri (Temnospondyli, Dissorophoidea). Journal of Vertebrate Paleontology: Vol. 23, #4, pp. 750-768 == Aiheesta muualla == * Palaeos * Mikko's Phylogeny Archive Luokka:Panssarisammakot
Ermistu järv

thumb|280px Ermistu järv (myös Tõstamaa järv, Ärmistu järv, Mõisajärv, Härmesi järv) on Virossa Tõstamaan maalaiskunnassa Pärnumaalla sijaitseva luonnollinen järvi. == Maantietoa == Järven pinta-ala on 456 hehtaaria (ha) ja se on 4,1 kilometriä pitkä ja 1,8 kilometriä leveä. Järven laskuojoki on Tõstamaa jõgi ja järven valuma-alueen laajuus on 32,3 km². Järvi on luodattu ja sen mukaan järven suurin syvyys on vain 2,9 metriä ja keskisyvyyskin 1,3 metriä. Näillä arvoilla järven laskennallinen tilavuus on 0,0059 kuutiokilometriä eli 5,9 miljoonaa kuutiometriä (m³). Järvessä on 14 pientä saarta, joiden yhteinen pinta-ala on 3,6 ha. Toisen lähteen mukaan saaria onkin 13 ja niiden yhteispinta-ala olisi 4,75 ha . Järven rantaviivan pituus on 19,5 kilometriä. == Järven luokittelu ja ekologia == Järvi on mutapohjainen järvi, jossa vesikasvillisuus ja rantojen ruohottuminen on vallannut avovedeltä laajoja alueita. Vedessä on kallioperän kalkkikivestä liuennutta vetykarbonaattia niin paljon, että vedestä on tullut keskikova (80−240 mg/l). Järven mataluudesta ja laajuudesta johtuen sen vesi ei koskaan lämpötilakerrostu. Järvellä pesii harvinaisina lajeina muun muassa maakotka ja siellä elää uhanalainen sirolampikorento. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Eesti Entsüklopeedia: Ermistu järv, viitattu 23.2.2017 * Tõstamaa vald: Tõstamaa jõgi , viitattu 23.2.2017 Luokka:Pärnu Luokka:Pärnumaan järvet Luokka:Pärnun alavesistöalue
Aku Sipola

Aku Taneli Sipola (s. 6. joulukuuta 1989 Raahe) on suomalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi etenkin roolistaan Ylen draamasarjassa Uusi päivä, jossa hänen esittämäänsä Reino Tuomista nähtiin vuodesta 2015 alkaen aina sarjan päättymiseen saakka joulukuuhun 2018. Vuosina 2020–2022 hänet nähtiin MTV3-kanavan saippuasarjassa Salatut elämät Jere Sievisen roolissa. Sipola on ollut mukana viihdeohjelma Putouksen kahdella tuotantokaudella vuosina 2022 ja 2023. Jälkimmäisellä tuotantokaudella Sipolan sketsihahmo Mainos-Harri voitti kauden sketsihahmokilpailun. == Yksityiselämä == Sipola on valmistunut teatteritaiteen kandidaatiksi Tampereen yliopistosta vuonna 2014. Hän on opiskellut näyttelemistä myös Lahden kansanopistossa. Sipola seurusteli näyttelijä Minka Kuustosen kanssa vuosina 2014–2022. Heillä on helmikuussa 2018 syntynyt poika, jonka kanssa Sipola oli kotona lähes kaksi vuotta. == Filmografia == Elokuva Elokuva Elokuva Vuosi Elokuva Rooli 2016 Syysprinssi Marko 2017 Wendy and the Refugee Neverland mainostoimiston PM 2018 Olavi Virta Danny 2023 Risto Räppääjä ja villi kone Pontus Perhonen Spede Vesa-Matti Loiri Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Sarja Rooli 2015–2018 Uusi päivä Reino Tuominen 2018–2023 Sunnuntailounas Ville-Markus 2019 Hillo bodaajamies Jättekiva Harri 2020 Hotel Swan Helsinki Jyrki Paras vuosi ikinä isä baarissa 2020–2022 Salatut elämät Jere Sievinen 2022–2023 Putous useita rooleja 2022 Kultakala Markus Made in Finland Risto Salminen 2025 Vares == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Aku Sipolan teatteritöitä suomalaisen teatterin tietopankissa ILONA:ssa * * Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1989 syntyneet
Alice Martin

Alice Leena Martin (s. 12. helmikuuta 1959 Helsinki) on suomalainen kustannustoimittaja ja kääntäjä. Hän on työskennellyt kustannustoimittajana vuodesta 1985, osittain freelancerina mutta pääasiassa WSOY:n palveluksessa. Kääntäjänä hän on toiminut vuodesta 1982, ja hän on erikoistunut runouden suomentamiseen. Hän on ollut suomen kielen lautakunnan jäsen 2009–2015,Alice Martin. 375 humanistia. Helsingin yliopisto. Viitattu 23.2.2017. ja hän on opettanut kääntämistä yliopistossa ja työpajoissa. Martin on suomentanut lastenkirjoja, muun muassa Lewis Carrollin teokset Alicen seikkailut ihmemaassa (1995), Alice Peilintakamaassa (2010) ja Kraukijahti (2013), sekä osallistunut kustannustoimittajana ja suomentajana William Shakespearen teosten uudelleensuomentamishankkeeseen. Alice Martin: Intohimona Shakespeare. 375 humanistia. Helsingin yliopisto. Viitattu 23.2.2017. Hän on myös suomentanut J. R. R. Tolkienin teosten runo-osuuksia ja kokoelman Tom Bombadilin seikkailut (2012). Hänen suomennoksensa George Eliotin vuonna 1876 julkaisemasta suurromaanista Daniel Deronda ilmestyi 2019, ja se sai Jarl Hellemann -palkinnon. ==Palkintoja ja tunnustuksia == * Alvar Renqvist -palkinto 2005 * Salli-journalistipalkinto (työryhmälle Shakespearen näytelmien kääntämisprojektista) 2006 * Jarl Hellemann -palkinto 2020 * Kirjallisuuden valtionpalkinto 2023 == Lähteet == Luokka:Suomentajat Luokka:Suomalaiset kustannustoimittajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Branchiosaurus

Branchiosaurus (kreik. Branchios = 'kidukset' + Sauros = 'lisko') on sukupuuttoon kuolleiden panssarisammakoiden suku, joka eli kivihiilikauden lopulta varhaiselle permikaudelle, fossiilit on löydetty Keski-Euroopan alueelta. Se erotettiin aiemmin omaksi lahkokseen.Branchiosaurus Store norske leksikon. Viitattu 24.2.2017. Ne olivat hyvin pieniä (enintään 15 senttiä) verrattuna muihin samalta ajalta tunnettuihin panssarisammakoihin, pienillä, heikoilla jaloilla jotka tuskin pystyivät kannattelemaan sitä maalla. Häntä oli lyhyt, ja lanneosa oli kiinnittynyt vain yhteen selkänikamaan. Selkäranka kannatteli lyhyitä kylkiluita koko matkan kaulasta hännän puoliväliin. Branchiosauruksella oli ulkoiset kidukset, josta päätellen on luultavasti kyse joko toisen panssarisammakon toukkamuodosta, kuten Eryopsin, tai muodosta joilla ulkoiset kidukset ovat säilyneet sukukypsään ikään asti, niin kuin aksolotlilla nykyään. Yksi merkki joka viittaa niiden olleen toukkamuotoja on että luurangolla usein on heikot etujalat, jokin joka on tyypillistä yksilöille jotka eivät ole valmiiksi täysikasvuisia. Ulkoiset kidukset osoittavat sen eläneen melkein pelkästään vedessä. == Lähteet == == Kirjallisuutta == *Boy, J. A. & Sues, H.-D. (2000) Branchiosaurs: larvae, metamorphosis and heterochrony in temnospondyls and seymouriamorphs. Pp. 1150-1197 in H. Heatwole and R. L. Carroll (eds.) Amphibian Biology, Volume 4. Surrey Beatty and Sons Ltd., Australia. *Germain, D. & Laurin, M. (2009) Evolution of ossification sequences in salamanders and urodele origins assessed through event-pairing and new methods. Evolution & Development 11: 170-190. *Schoch, R. R. (2004) Skeleton formation in the Branchiosauridae: a case study in comparing ontogenetic trajectories. Journal of Vertebrate Paleontology: Vol. 24, #2, pp. 309-319 *Schoch, R. R. & Fobrisch, N. B. (2006) Metamorphosis and neoteny: alternative pathways in an extinct amphibian clade. Evolution 60(7):1467-75. *Schoch, R. R. & Milner, A. R. (2008) The intrarelationships and evolutionary history of the temnospondyl family Branchiosauridae . Journal of Systematic Palaeontology, 6: 409-431. Luokka:Panssarisammakot
Laurinlahti

Laurinlahti () on Espoossa Espoonlahden itärannalla Kivenlahden, Espoonlahden keskuksen ja Soukan välissä sijaitseva asuinalue, joka kuuluu Espoonlahden kaupunginosaan. Samalla nimellä kutsutaan myös Kiven- ja Soukanlahtien välissä sijaitsevaa lahtea. Vuodenvaihteessa 2019 alueen väkiluku oli noin 4 000. Laurinlahti lienee saanut nimensä meren rantaan asettuneen Lars-nimisen miehen mukaan. Läheisen lahden nimen Larsvik arvellaan syntyneen asutuksen nimeä myöhemmin asutusnimen mukaiseksi. Lahdella on ehkä aikaisemmin ollut muita nimiä, mutta ne eivät ole säilyneet. Varhaisimmat merkit ihmisistä Laurinlahden alueella ovat 1500– 500 eaa. rakennetut röykkiöhaudat, jotka sijaitsevat nykyisin asutuksen keskellä Krattivuorella ja sen tuntumassa.LLY 1998, s. 5. Larsvikin torppa sijaitsi kuitenkin osapuilleen nykyisten Espoonlahdenrannan ja Ankkuritien risteyksen kohdalla. Omana aikanaan sen kuvattiin sijainneen Stensvikin kylän mailla, kylän keskuksen kaakkoispuolella. Larsvik mainitaan ensimmäistä kertaa kartassa vuonna 1787. 1900-luvun alussa lahden rannalle, korkeahkon kumpareen laelle rakennettiin Villa Larsvik. Alueen laajempi asuttaminen alkoi vuoden 1938 jälkeen. Sen lähtökohtana oli Villa Larsvikin maista lohkottu yhtenäinen alue, jonka 99 tontille villan omistaja Alexander Frey perusti huvilayhdyskunnan. Se tunnettiin aluksi nimellä Lasrsvik samhälle (Laurinlahden yhdyskunta).LLY 1998, s. 7. Asutuksen laajentuessa nimeä Larsvik alettiin käyttää myös aluenimenä. Se suomennettiin muotoon Laurinlahti vuonna 1960. Vuonna 1970 alueennimi Laurinlahti - Larsvik oli mukana Espoon opaskartassa ja samoihin aikoihin nimi vakiintui myös lahden nimeksi. Aluksi vain kesäisin asuttu ja väljästi rakennettu Larsvik samhälle muuntui ja tiivistyi 1970-luvulla tehdyn kaavoituksen ja katuverkoston rakentamisen jälkeen matalasti rakennetuksi pien- ja rivitaloalueeksi.LLY 1998, s. 11–12. Alkuperäistä yhdyskuntaa täydentävät alueet on toteutettu pientaloalueena käyttäen samaa rakennustapaa kuin Laurinlahdessa muuallakin.LLY 1998, s. 12. Vaikka Laurinlahti on käytännössä rakennettu valmiiksi, asuinalueen eteläosan täydennysrakentaminen jatkuu. Siellä on haluttu poiketa asemakaavasta, rakentaa tiiviimmin ja korkeammalle vetoamalla pieniin poikkeamiin.LLY1998, sivut 19 ja 18. Samalla alueella on lähestulkoon kaikkialla muualla rannan välittömässä läheisyydessä kulkeva Rantaraitti jouduttu siirtämään kadun varteen. Asemakaavan poikkeusta on anottu myös alueen viimeisen laajan, toistaiseksi rakentamattoman alueen suhteen. Ehdotus kerrostalojen rakentamisesta on herättänyt närkästynyttä vastarintaa. Villa Larsvikin lisäksi Laurinlahdessa sijaitsee funktionalistinen Villa Korsnäs. ==Lähteet== * Laurinlahden yhdyskunta 1948–1998. Lohjan painotuote Oy, 1998. ISBN 952-91-0104-X. (Laurinlahden asukayhdistyksen 50-vuotishistoriikki, LLY 1998.) ===Viitteet=== Luokka:Espoonlahti
Mervi Helkkula

Mervi Anneli Helkkula, myös: Helkkula-Lukkarinen (s. 27. toukokuuta 1957 Helsinki) on filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston ranskan kielen professori. Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi 2014. Helkkula valmistui filosofian maisteriksi 1982, filosofian lisensiaatiksi 1988 ja väitteli filosofian tohtoriksi 2000 ranskalaisen filologian alalta Helsingin yliopistosta. Väitöskirjan aihe oli Construction de la scène d'énonciation dans À la recherche du temps perdu, ja se käsittelee Marcel Proustin teosta Kadonnutta aikaa etsimässä. Hän on ollut ranskan kielen professori Helsingin yliopistossa vuodesta 2000. Vuosina 2006–2009 Helkkula toimi romaanisten kielten laitoksen johtajana. == Kunnianosoitukset == * Ordre des Palmes académiques (Ranska, 2019) ==Julkaisut== * Éléments de syntaxe contrastive du verbe français-finnois, Mervi Helkkula, Ritva Nordström, Olli Välikangas. Hki : Université de Helsinki, 1987. - (Publications du Département des langues romanes, Université de Helsinki, ISSN 0359-775X ; 8.). ISBN 951-45-4521-4. * Actes du 5e Colloque franco-finlandais de linguistique contrastive, édités par Olli Välikangas et Mervi Helkkula. Helsinki : Université de Helsinki, 1995. - (Publications du Département des langues romanes, Université de Helsinki, ISSN 0359-775X ; 9.). ISBN 951-45-6896-6. * Construction de la scène d'énonciation dans À la recherche du temps perdu, Mervi Helkkula-Lukkarinen. Société néophilologique, 1999 Sarja:Mémoires de la Société néophilologique de Helsinki, 0355-0192 ; tome 57. Väitöskirja:Väitöskirja Helsingin yliopisto. * Tra Italia e Francia = Entre France et Italie : in honorem Elina Suomela-Härmä, curaverunt Enrico Garavelli, Mervi Helkkula et Olli Välikangas ; adiuvante Marja Ursin. Helsinki : Société Néophilologique, 2006 - (Mémoires de la Société Néophilologique de Helsinki, ISSN 0355-0192 ; 69.). ISBN 951-9040-25-0. * Le réel et son envers : actes des journées d'études à L'Institut finlandais de Paris (25-26 novembre 2005), edités par Mervi Helkkula et Ulla Tuomarla. Helsinki : [Université de Helsinki, Département des langues romanes], 2007 - (Publications du Département des langues romanes, Université de Helsinki, ISSN 0359-775X ; 19.). ISBN 978-952-10-3779-5. * Du côté des langues romanes : mélanges en l'honneur de Juhani Härmä, éditeurs: Eva Havu, Mervi Helkkula et Ulla Tuomarla ; secrétaire de la rédaction: Marja Ursin. Helsinki : Société néophilologique, 2009 - (Mémoires de la Société néophilologique de Helsinki, ISSN 0355-0192 ; tome 77.). ISBN 978-951-9040-33-2. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kielitieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karoliina Korppoo

Karoliina Korppoo (s. 1984) on suomalainen pelisuunnittelija, joka työskenteli Colossal Orderilla ja nykyään johtaa omaa start-up yritystä nimeltä 10th Muse. Hänet tunnetaan yli 6 miljoonaa kappaletta myyneen Cities: Skylines -kaupunginrakennusvideopelin pääsuunnittelijana sekä yhtenä kahdesta suomalaisesta, jotka on koskaan kutsuttu puhujiksi TED-pääkonferenssiin. Korppoo piti TED Talk -puheensa pääkonferenssissa Kanadassa 2017. Korppoon nykyinen pääprojekti on Sana Stories, interaktiivisten tarinoiden kirjoitus- ja lukualusta. Korppoo on tunnettu inklusiivisuuden ja tasa-arvon puolustaja ja puhuu usein julkisuudessa pelialan muutoksesta. Hän on ensimmäisiä tunnetuksi tulleita naisia pelisuunnittelun saralla Suomessa niin roolipelien kuin videopelien parissa. Korppoo oli päähenkilönä Ylen Tekijänä-dokumentin jaksossa 2015. Ylen Tekijänä-sarjan jakso, jossa Korppoo esiintyy Korppoo on valmistunut Tampereen ammattikorkeakoulusta graafiseksi suunnittelijaksi ja opiskellut maisteritutkinnon Tampereen yliopiston Internet and Game studies -ohjelmassa. Colossal Orderilla hän aloitti työt vuonna 2009. Korppoo on toiminut myös mobiilipelitestaajana, pelituottajana ja graafisena suunnittelijana. Hän on nykyisin toimitusjohtaja sekä luova johtaja 10th Muse -startupissa. Korppoo on julkaissut omakustanteena tarinallisia korttipelejä digitaalisten lisäksi. Hänen teoksiaan ovat Aulos (2008) sekä Twin Peaks -televisiosarjasta nimensä lainannut Invitation to Love (2010). Korppoo on ollut puhujana TED-päätapahtumassa huhtikuussa 2017. Hän on esiintynyt monissa pelialan tapahtumissa, kuten GDC Europe (2015), Pocket Gamer Connects (2018, 2019, 2020), Aalto University Games Now -luentosarja (2016) sekä Visual Forum (2015). == Videopelituotanto == *Cities in Motion * Cities in Motion 2 * Cities: Skylines == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Colossal Order pelistudio * Cities: Skylines * 10th Musen verkkosivut *Sana Stories verkkosivut Luokka:Suomalaiset videopelisuunnittelijat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Paunkülan tekojärvi

Paunkülan tekojärvi () on Virossa Harjumaalla Kosen kunnassa sijaitseva padottu järviallas, joka toimii Tallinnan kaupungin raakavesilähteenä. == Maantietoa == Järven pinta-ala on 416 hehtaaria, johon voidaan lisätä 21 saaren yhteisala 31,3 hehtaaria. Suurimpien saarten nimiä ovat Seapilli, Tudre, Mustakannu ja Mesipuu. Tämä on Viron toiseksi suurin tekojärvi. Tekojärvi on muodostettu patoamalla sen etelä- ja lounaisrannat. Patoa seuraa kanava, jota pitkin ympäristön ojat johdetaan alajuoksulle ja lasketaan Pirita jõgeen. Ardun kylä on levittäytynyt järven eteläpuolella padon viereen, mutta Paunküla sijaitsee Pirita jõen varressa alempana. Järvi on luodattu ja sen mukaan järven suurin syvyys on 8,7 metriä ja keskisyvyys 3,4 metriä. Järven tilavuuden arvioidaan olevan 0,010 kuutiokilometriä eli 10 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 25,5 kilometriä. Järvi tyhjennetään syksyisin. == Historiaa == Tekojärvi valmistui keväällä 1960 paikalle, missä aiemmin sijaitsi kolme luonnollista järveä: Turde järvi, Väikese- ja Suure Seapilli. Tekojärven järviallasta suurennettiin vuosina 1975–1976, jolloin aikaisempien järvien pinta-ala teki yhteensä yksi kahdeskymmenesosa tekojärven pinta-alasta. Väike Seapilli oli 4,8 metrin syvä ja Suuri Seapilli 4,2 metrin syvä ja Turde järv oli 3 metriä syvä. Tekojärven vedenpinta nousi Väiksese Seapillin kohdalla kolme metriä ja tekojärven suurin syvyys oli nyt 7,8 metriä. Kun tekojärveä suurennettiin, nousi vedenpinta 0,9 metriä. Tekojärven vedenpintaa säännöstellään ja se vaihtelee eri aikoina suuresti. == Järven luokittelu ja ekologia == Järvi on matala ja siinä kasvaa runsas vesikasvillisuus ja rantaheinikko. Mataluudestaan ja laajuudestaan huolimatta se lämpötilakerrostuu talvella ja mahdollisesti kesälläkin. Veteen on liuennut kallioperän kalkkikivestä vetykarbonaattia niin paljon, että järven vesi luokitellaan keskikovaksi (80−240 mg/l). Vedenväri on tumma ja sen näkösyvyys on pieni. Järvessä on kaloja, mutta ei kovinkaan paljon. Eniten siinä elää haukea, mutta myös särkeä, ahventa, kiiskeä, sorvaa, pasuria, lahnaa, ankeriasta, ruutanaa, suutaria, madetta, pikkunahkiaista ja seipiä. Joskus tavataan hopearuutanaakin. == Vesistösuhteita == Järven laskuoja on Pirita jõgi ja järveen laskevat Palgissaare oja ja Paunküla oja. Järven valuma-alueen laajuus on 90 neliökilometriä. Kaks paadimeest Paunküla veehoidlal.jpg|Kaksi venettä liikku Paunkülan tekojärvellä Paunküla veehoidla 2011.jpg|Järvi elokuussa 2011 Paunküla veehoidla.JPG|Iltarusko toukokuussa 2009 == Lähteet == Luokka:Harjumaan järvet Luokka:Pirita jõen vesistö Luokka:Harjun alavesistöalue Luokka:Viron tekojärvet
Seven West Media

Seven West Media Limited on australialainen mediayhtiö, joka on keskittynyt lähetys- ja julkaisutoimintaan. Yhtiö muodostettiin, kun West Australian Newspapers Holdings Limited osti Seven Media Groupin. Se omistaa muun muassa Seven Network -televisokanavan, The West Australian -sanomalehden, Pacific Magazines -kustannusyhtiön sekä yhdeksän paikallisradioasemaa. == Aiheesta muualla == * Yhtiön kotisivut Luokka:Viestintäyhtiöt Luokka:Australialaiset yritykset
Mörköooppera

Mörköooppera on Marjatta Pokelan musiikkisatuihin perustuva pienoisooppera, joka oli suurmenestys 1980-luvulla. Oopperassa metsästä tullut mörkö seikkailee Helsingissä. Mörköooppera julkaistiin vinyylinä vuonna 1980. ==Lähteet== Luokka:Suomenkieliset oopperat Luokka:Oopperalevytykset