EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Annankatu 6 (Pori)

Kulttuuritalo Annankatu 6 eli Annis on Porissa sijaitseva sosiaalinen kulttuurikeskus. Se syntyi vuonna 1980 Porin teatterinuorten vallattua käyttöönsä kaupungin keskustassa sijainneen tyhjän teollisuuskiinteistön. == Toiminta == "Annis" -nimellä yleisesti tunnetussa kulttuurikeskuksessa toimii nykyään useita teatteriryhmiä, Porin teatterinuorten lisäksi muun muassa Vihreä Teatteri sekä Porin ylioppilasteatteri. Annankatu 6 on lisäksi ollut säännöllisesti yksi Lainsuojattomat-teatterifestivaalin näyttämöistä. Myös valtakunnalliseksi laajentunut lapsille suunnattu leikkiteatteri-metodi on saanut alkunsa Annikselta vuonna 1995.Leikkiteatteri ry:n historia Viitattu 22.10.2013. Tunnetuimpia Annankatu 6:lla vaikuttaneista teatteriharrastajista ovat muun muassa näyttelijät Mari Rantasila ja Joonas Nordman sekä ohjaaja Noora Männistö . Heistä Rantasila ja Männistö olivat myös valtaamassa rakennusta. Teatteriryhmien lisäksi Anniksella vaikuttaa useita muiden alojen kulttuuritoimijoita ja talossa järjestetään muun muassa erilaisia konsertteja. Anniksella ovat harjoitelleet useat porilaisyhtyeet, kuten Dingo, Disco Ensemble sekä Magyar Posse. Annankatu 6 on tunnettu myös lukuisista graffiteistaan. Vuonna 2001 valmistui Noora Männistön ohjaama Anniksesta kertova dokumenttielokuva ”Rajattoman ajan talo”, joka on esitetty muun muassa TV2:n Dokumenttiprojekti-ohjelmapaikalla. == Historia == Annankatu 6:n ensimmäinen osa valmistui vuonna 1873, kun paikalle rakennettiin olutpanimo kellareineen. Panimossa valmistettiin oluen lisäksi myös virvoitusjuomia sekä kivennäisvettä aina vuoteen 1935 saakka. Rakennusta laajennettiin vuonna 1915 ja myöhemmin vielä 1938, jolloin se saavutti nykyisen muotonsa siipirakennuksineen. Olutpanimon ja virvoitusjuomatehtaan jälkeen Annankatu 6:ssa toimi kirjansitomo vuoteen 1958 je sen jälkeen tekstiilitehdas 1970-luvun jälkipuoliskolle saakka.Anniksen historia Porin kaupunki. Viitattu 22.10.2013. Vuonna 1980 tapahtuneen valtauksen jälkeen Porin kaupunki rahoitti talon remontointia vuonna 1982. Entiseen teollisuuskiinteistöön rakennettiin harjoittelu- ja esiintymistiloja nuorisoteatteriryhmille ja yhtyeille. Taloon muutti teatterinuorten lisäksi myös Porin elävän musiikin yhdistys PELMU. Vuonna 1989 Anniksen toimintaa uhkasi samassa korttelissa toimineen Porin Puhelin Oy:n uudisrakennussuunnitelma, joka kuitenkin onnistuttiin estämään. Suuri peruskorjaus rakennukseen valmistui 1990-luvun lopussa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kulttuuritalo Annis * Kulttuuritalo Annis Facebookissa Luokka:Porin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen kulttuurikeskukset Luokka:Suomen vallatut rakennukset Luokka:Teljä
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1921

Vuoden 1921 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Helsingissä, Suomessa. Ne olivat järjestyksessään kymmenennet viralliset maailmanmestaruuskilpailut. Helsinki isännöi kisoja toista kertaa. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa kuudessa painoluokassa. == Mitalistit == Painoluokka Kultaa Hopeaa Pronssia 58 kg Väinö Ikonen Kaarlo Mäkinen Risto Mustonen 62 kg Kalle Anttila Aleksanteri Toivola Erik Malmberg 67,5 kg Oskari Friman Rafael Rone Juho Ikävalko 75 kg Taavi Tamminen Volmar Wikström Edvard Vesterlund 82,5 kg Edil Rosenqvist Rudolf Svensson Jan Muijs yli 82,5 kg Johan Salila Martti Nieminen Emil Larsen == Tilastot maittain == Sija Maa Kultaa Hopeaa Pronssia 4. sijoja 5. sijoja 6. sijoja 1\. Suomi 6 4 4 4 3 - 2\. Ruotsi - 1 - - 1 - 3\. Latvia - 1 - - - - 4\. Alankomaat - - 1 - 1 - 5\. Tanska - - 1 - - - 6\. Viro - - - 2 1 - == Lähteet == * FILA:n tietokanta 1921 Luokka:Vuoden 1921 urheilu Maailmanmestaruuskilpailut 1921 Luokka:Helsingin urheilutapahtumat
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1922

Vuoden 1922 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tukholmassa, Ruotsissa. Ne olivat järjestyksessään 11. viralliset maailmanmestaruuskilpailut. Tukholma isännöi kisoja ensimmäistä kertaa. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa kuudessa painoluokassa. == Mitalistit == Painoluokka Kultaa Hopeaa Pronssia 58 kg Fritjof Svensson Eduard Pütsep Kaarlo Mäkinen 62 kg Kalle Anttila Martin Egeberg Otto Boesen 67,5 kg Edvard Westerlund Ödön Radvany Birger Nielsen 75 kg Carl Westergren Einar Petersen Charles Frisenfelt 82,5 kg Edil Rosenqvist Rudolf Svensson Svend Nielsen yli 82,5 kg Ernst Nilsson Anders Ahlgren Toivo Pohjala == Mitalitaulukko == Sija Maa Kultaa Hopeaa Pronssia 1 Ruotsi 3 2 0 2 Suomi 3 0 2 3 Norja 0 2 1 4 Viro 0 1 0 4 Unkari 0 1 0 6 Tanska 0 0 3 == Lähteet == * FILA:n tietokanta 1922 Luokka:Vuoden 1922 urheilu Maailmanmestaruuskilpailut 1922 Luokka:Tukholman urheilutapahtumat
Fabiano Joseph

Fabiano Joseph Naasi (s. 24. joulukuuta 1985 Babati, Tansania) on tansanialainen kestävyysjuoksija. Naasi osallistui vuonna 2002 Dublinin maastojuoksun MM-kisoihin, joissa hän sijoittui nuorten sarjassa seitsemänneksikymmenenneksitoiseksi. Seuraavana vuonna hän siirtyi aikuisten sarjaan ja oli Lausannen MM-kisoissa pitkällä matkalla yhdeksästoista. Pariisin MM-kisoissa hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa kolmanneksitoista ajalla 28.06,36. Kauden lopussa hän voitti hopeaa Vilamouran puolimaratonin MM-kisoissa ajalla 1.00,52. Naasi avasi kauden 2004 juoksemalla Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla seitsemänneksi. Samana vuonna hän oli Grosseton nuorten MM-kisoissa 5 000 metrin juoksussa kuudes ajalla 13.33,62 ja 10 000 metrillä toinen ajalla 28.04,45. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui 5 000 metrillä ja sijoittui 10 000 metrillä kymmenenneksi ajalla 28.01,94. Loppukaudesta Naasi voitti toistamiseen MM-hopeaa puolimaratonin MM- kisoissa New Delhissä. Naasi sijoittui Helsingin MM-kisoissa 2005 5 000 metrillä viidenneksitoista. Kauden lopussa hän voitti maailmanmestaruuden Edmontonin puolimaratonin MM-kisoissa. Hän voitti samana vuonna myös maansa mestaruudet 5 000 ja 10 000 metrillä. Seuraavana vuonna Naasi juoksi Kansainyhteisön kisoissa 5 000 metrillä viidenneksi ajalla 13.12,76 ja 10 000 metrillä kolmanneksi ajalla 27.51,99. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 10 000 metrillä yhdeksänneksi ajalla 27.25,33 ja Berliinin MM- kisoissa 2009 kolmanneksitoista ajalla 28.04,32. ==Ennätykset== * 3 000 metrin juoksu: 7.54,12 (2004) * 5 000 metrin juoksu: 13.12,76 (2006) * 10 000 metrin juoksu: 27.19,72 (2008) * 10 kilometrin maantiejuoksu: 27.41 (2006) * 15 kilometrin maantiejuoksu: 42.25 (2007) * 20 kilometrin maantiejuoksu: 57.21 (2007) * Puolimaraton: 59.56 (2008) * 25 kilometrin maantiejuoksu: 1.14.43 (2005) * 30 kilometrin maantiejuoksu: 1.30.29 (2005) * Maraton: 2.13.24 (2006) ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Tansanialaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Janice

Janice on etunimi, joka voi tarkoittaa seuraavia: * Janice Bremner, kanadalainen taitouimari * Janice Dickinson, yhdysvaltalainen näyttelijä * Janice Kawaye, yhdysvaltalainen ääninäyttelijä * Janice E. Voss, yhdysvaltalainen avaruuslentäjä * Janice Romary, yhdysvaltalainen miekkailija * Janice Weber, yhdysvaltalainen pianisti ja kirjailija * Janice, Frendit- televisiosarjan hahmo * (2324) Janice, asteroidi
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1950

Vuoden 1950 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tukholmassa, Ruotsissa. Kilpailut alkoivat 19. maaliskuuta 1950. Ne olivat järjestyksessään 12. viralliset maailmanmestaruuskilpailut. Tukholma isännöi kisoja toista kertaa. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa kahdeksassa painoluokassa. == Mitalistit == Painoluokka Kultaa Hopeaa Pronssia 52 kg Bengt Johansson Ali Yücel Moamed El Ward 57 kg Ali Mahmoud Hassan Halil Kaya Pietro Lombardi 62 kg Olle Anderberg Safi Taha Sayed Kandil 67 kg Jozsef Gal Gustav Freij Tevfik Yuecel 73 kg Matti Simanainen Celal Atik Gösta Andersson 79 kg Axel Grönberg Ali Özdemir Gyula Nemeti 87 kg Muharren Candas Gyula Kovacs Trygve Andersen yli 87 kg Bertil Antonsson Gyula Bobis Adil Candemir == Tilastot maittain == Sija Maa Kultaa Hopeaa Pronssia 4. sijoja 1\. Ruotsi 4 1 1 1 2\. Turkki 1 4 2 - 3\. Unkari 1 2 1 - 4\. Egypti 1 - 2 1 5\. Suomi 1 - - 1 6\. Libanon - 1 - - 7\. Italia - - 1 2 8\. Norja - - - 1 9\. Jugoslavia - - - 1 = Tšekkoslovakia - - 1 2 == Lähteet == * FILA:n tietokanta === Viitteet === 1950 Luokka:Vuoden 1950 urheilu Maailmanmestaruuskilpailut 1950 Luokka:Tukholman urheilutapahtumat
Havaijinhanhi

Havaijinhanhi eli nene (Branta sandvicensis, ) on Havaijin kansallislintu ja kanadanhanhelle sukua oleva hanhilaji. Lajia tavataan vain kolmella Havaijin saarella, ja se luokitellaan silmälläpidettäväksi. Onnistuneiden suojelutoimien avulla lajin kanta on kasvanut on 1900-luvun puolivälin 30 yksilöstä yli 2 000 yksilöön. ==Koko ja ulkonäkö== Havaijinhanhien koko vaihtelee 56–71 senttimetrin välillä. Linnulla on musta pää ja kermanväriset posket. Vaaleanharmaassa niskassa on mustia raitoja ja kapea tumma rengas niskan alaosassa. Höyhenpuvun väri vaihtelee harmaan ja ruskean välillä ja siinä on poikittaisia raitoja. Nokka, jalat ja räpylät ovat mustat. Silmät ovat tummanruskeat. Koiras on tyypillisesti naarasta isokokoisempi – täysikasvuinen koiras painaa noin 2,1 kg ja naaras noin 1,8 kg – mutta ne ovat muutoin samannäköiset. ==Levinneisyys== Laji on harvinainen ja maailman kuuden uhanalaisimman vesilinnun joukossa. Sitä esiintyy vain kolmella Havaijin saariryhmän saarella, Havaijilla, etenkin Hawaii Volcanoesin kansallispuistossa, sekä Kauailla ja Mauilla. Sen häviämiseen muilta Havaijin saarilta ovat vaikuttaneet metsästys, munankerääminen ja saarille tuodut vieraat petonisäkkäät. Alimmillaan kannan arveltiin olleen 1900-luvun puolivälissä vain noin 30 yksilöä. Suojeluponnistusten ansiosta lajin kannan arvioitiin olleen vuonna 1997 jo 885 yksilöä ja vuonna 2011 yli 2 000 yksilöä. Nykyään merkittävin kantaa rajoittava tekijä on suotuisten elinympäristöjen puute. Toinen merkittävä uhka ovat edelleen vieraat petonisäkkäät. Muita uhkia ovat taudit, sisäsiittoisuus ja auto-onnettomuudet. Laji on rauhoitettu, ja havaijinhanhen tappamisesta voi saada jopa 50 000 Yhdysvaltain dollarin sakot tai vuoden vankeutta. ==Elinympäristö== Lintu elää ja pesii harvakasvustoisellakin rantaviivalla, pensaikoissa, ruohikoissa, ja metsissä, joissa on kuivahkoa maata, vulkaanista tuhkaa, hiilimurskaa ja laavakiveä. ==Lisääntyminen== Naaraat munivat tyypillisesti kolme munaa. Pesä on maassa. ==Ravinto== Havaijinhanhet syövät lehtiä, siemeniä, marjoja, ruohojen kukintoja, yrttejä ja pensaiden kasvustoja. == Lähteet == Luokka:Hanhet Luokka:Havaijin eläimistö
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1951

Vuoden 1951 painin maailmanmestaruuskilpailut Helsingissä olivat kaikkien aikojen ensimmäiset vapaapainin MM-kilpailut. Kilpailuissa painittiin kaikkiaan kahdeksassa painoluokassa. == Mitalistit == Painoluokka Kultaa Hopeaa Pronssia 52 kg Ali Yücel Mahmoud Mollaghassemi Bengt Johansson 57 kg Nasuh Akar Niilo Turkkila Mohamed Yaghoubi 62 kg Nurettin Zafer Ilmari Ruikka Henry Holmberg 67 kg Olle Anderberg Garibaldo Nizzola Ibrahim Zengin 73 kg Celal Atik Aleksanteri Keisala Abdullah Mojtabavi 79 kg Haydar Zafer Gholam Reza Takhti Göte Ekström 87 kg Yaşar Doğu Viking Palm Max Leichter yli 87 kg Bertil Antonsson Pauli Riihimäki Natale Vecchi == Tilastot maittain == Sija Maa Kultaa Hopeaa Pronssia 4. sijoja 5. sijoja 6. sijoja 1\. 6 - 1 - - 1 2\. 2 1 3 2 - - 3\. - 4 - 2 1 1 4\. - 2 2 1 1 2 5\. - 1 1 - 2 - 6\. - - 1 1 3 - 7\. - - - 1 1 - = - - - 1 1 - 9\. - - - - 1 - 9\. - - - - - 1 == Lähteet == * FILA:n tietokanta === Viitteet === 1951 Luokka:Vuoden 1951 urheilu Maailmanmestaruuskilpailut 1951 Luokka:Helsingin urheilutapahtumat
Linnanrakentajantie

Linnanrakentajantie () on katu ja liikenneväylä Helsingin Herttoniemessä. Se johtaa Itäväylän eritasoliittymästä Laajasalon sillalle Yliskylään ja on ainoa Laajasaloon johtava autoliikenteen väylä. Sen suorana jatkeena Laajasalossa on Laajasalontie. Laajasalontie on aikoinaan rakennettu Yliskylän kohdalla moottoritiemäisesti eritasoliittymin, kuten on myös esimerkiksi Vuotie Vuosaaressa. Suunnilleen puolivälissään Linnanrakentajantie tekee jyrkän mutkan, jonka kohdalla siitä erkanee Roihuvuoreen ja Tammisaloon johtava Abraham Wetterin tie. Linnanrakentajantien varrelta on myös portti Herttoniemen kartanon puistoon. Tien nimi johtuu kartanon aikoinaan omistaneesta Augustin Ehrensvärdistä, joka johti Suomenlinnan rakennustöitä. Hänen mukaansa on nimetty myös Eirassa sijaitseva Ehrensvärdintie. Linnanrakentajantie sai nykyisen nimensä vuonna 1954, aikaisemmin se oli Degeröntie. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Helsingin kadut Luokka:Herttoniemi
Agneta Pleijel

Agneta Christina Pleijel (s. 26. helmikuuta 1940 Tukholma) on ruotsalainen kirjailija, ohjaaja, professori, koulutukseltaan filosofian lisensiaatti. Hän on kirjoittanut runoja, näytelmiä ja proosaa. Plejel on työskennellyt toimittajana Aftonbladetin kulttuuritoimituksessa ja toimittajana Ord & Bild -lehdessä, professorina Dramatiska Institutetissa. Hän oli Ruotsin Pen-klubin puheenjohtaja 1988–1990. Plejel oli Samfundet De Nion jäsen 1988–2015. ==Teokset== * Ordning härskar i Berlin, 1970 * Fredag, 1970 * Sindbad, 1973 * Å Göteborg, 1973 * Kollontaj, näytelmä,, 1979 * Änglar, Dvärgar, runokokoelma, 1981 * Sommarkvällar på jorden, näytelmä 1983, käsikirjoitus, 1984, elokuva, 1986 * Ögon ur en dröm, runokokoelma, 1984 * Berget på månens baksida, käsikirjoitus, 1981, elokuva, 1984 * Undanflykten, televisio, 1991 * Vindspejare, romaani, 1987 * Hundstjärnan, romaani, 1989 * Fungi, romaani, 1993 * En vinter i Stockholm, romaani,1997 * Standard Selection, näytelmä 2000 * Lord Nevermore, romaani, 2000 * Vid floden, romaani, 2003 * Mostrarna och andra dikter, runokokoelma, 2004, Augustpriset-ehdokas 2004 ===Suomennetut teokset=== * Tuulentarkkaaja (Vindspejare), suom. Saara Villa, Helsinki: Otava 1988 ISBN 951-1-09930-2 * Kevään valoa (Hundstjärnan), suom. Saara Villa, Helsinki: Otava 1990 ISBN 951-1-11088-8 * Fungi, romaani rakkaudesta (Fungi - en roman om kärleken), suom. Marja Kyrö, Helsinki: Otava 1995 ISBN 951-1-13279-2 * Talvirakkaus (En vinter i Stockholm), suom. Marja Kyrö, WSOY 1998 ISBN 951-0-22792-7 ;Näytelmä * Agneta Pleijel, Ronny Ambjörnsson, Berliini järjestyksen kourissa; ruotsin kielestä suomentanut Pentti Saaritsa, TNL 1969 ; Runoja Liisa Helistön suomentamia runoja julkaisussa: Taite: runouslehti 2004; nro 2Agneta Pleijel, Luettelo suomennetuista runoista. Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta. Päivitetty 27.7.2021, viitattu 2.8.2021 * Ja tämä huuto * Poloneesi-sarja: 2 ja 3 * Syntymättömille ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1940 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Samfundet De Nio

Samfundet De Nio on ruotsalainen yhdeksänjäseninen kirjallinen akatemia, joka perustettiin 14. helmikuuta 1913 Tukholmassa Lotten von Kraemerin testamentin perusteella. Seuran tarkoitus on edistää kaunokirjallisuutta, rauhaa ja naiskysymyksiä. Seuran yhdeksän jäsentä valitaan eliniäksi, mutta he voivat erota, toisin kuin Ruotsin akatemian jäsenet. Tuoleista neljä on naisille, neljä miehille. Seuraa johtaa puheenjohtaja, joka on vuodesta 2019 ollut Anna Williams. Puheenjohtajaksi, tuolille numero yksi, valitaan joka toinen kerta nainen, joka toinen kerta mies. == Jäsenet == * Tuoli numero 1 – Anna Williams (2015–, pj 2019–, aiemmin tuolilla 6) * Tuoli numero 2 – Nina Burton (1994–) * Tuoli numero 3 – Jonas Ellerström (2017–) * Tuoli numero 4 – Marie Lundquist (2022–) * Tuoli numero 5 – Gunnar Harding (1993–) * Tuoli numero 6 – Sara Stridsberg (2021–) * Tuoli numero 7 – Niklas Rådström (1995–) * Tuoli numero 8 – Madeleine Gustafsson (1999–) * Tuoli numero 9 – Johan Svedjedal (1995–) Lähde == Seuran julkaisut ja palkinnot == Seura julkaisi vuosina 1916–1925 sekä 1930 vuosikirjaa Vår Tid, ja vuodesta 1938 se on julkaissut Svensk litteraturtidskrift -lehteä. Vuodesta 2003 on ilmestynyt kirjallinen kalenteri Samfundet De Nios Litterära Kalender. Seura jakaa kirjallisuuspalkintoja: * De Nion suuri palkinto () * Lotten von Kraemerin palkinto, esseistiikka * De Nion kääntäjäpalkinto * Stina Aronsonin palkinto * Inge Jonssonin palkinto (2021–), asiaproosa * John Landquistin palkinto (1991–2020), esseistille, aatehistorioitsijalle tai kriitikolle * Karl Vennbergin palkinto, nuorelle runoilijalle * De Nion talvipalkinto * Samfundet De Nion Astrid Lindgren -palkinto * Anders ja Veronica Öhmanin palkinto * Samfundet De Nion erikoispalkinto Lähde ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Samfundet De Nion verkkosivut Luokka:Ruotsin kirjallisuus Luokka:Kirjallisuusseurat
Lucille Ricksen

Lucille Ricksen (oik. Lucille Ericksen, s. 22. elokuuta 1910, Chicago, Illinois - k. 13. maaliskuuta 1925, Los Angeles) oli yhdysvaltalainen mykkäfilmikauden elokuvanäyttelijä. Ricksen aloitti uransa lapsimallina. Hän lähti vuonna 1920 Hollywoodiin Samuel Goldwynin kehotuksesta, ja 11-vuotiaalle tytölle annettiin rooli The Adventures of Edgar Pomeroy -komediasarjassa. Hän esiintyi myös muun muassa elokuvissa Human Wreckage (1923), The Rendezvous (1923), Laukkaava kala (1924), Elämän ja rakkauden puolesta (1925), The Painted Lady sekä The Denial (1925). Ricksen pääsi esiintymään muiden muassa Conrad Nagelin, James Kirkwoodin, Jack Pickfordin, Louise Fazendan, Laura La Planten, Anna Q. Nilssonin, Blanche Sweetin, Bessie Loven, Cullen Landisin ja Patsy Ruth Millerin rinnalla. Monesti hänen esittämänsä hahmot olivat huomattavasti häntä itseään vanhempia. Hän oli yksi vuoden 1924 WAMPAS Baby Starseista. Ricksenin kuoltua 14-vuotiaana viralliseksi kuolinsyyksi merkittiin tuberkuloosi, mutta muitakin vaihtoehtoja on esitetty.Lucille Ricksen. Allmovie.com. Viitattu 19.4.2018.. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet
Richard Adolf Zsigmondy

Richard Adolf Zsigmondy (1. huhtikuuta 1865 Wien – 23. syyskuuta 1929 Göttingen) oli itävaltalais-saksalainen kemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1925 kolloidisten liuosten heterogeenisen luonteen osoittamisesta. Zsigmondyn akateeminen ura alkoi Wienin yliopistossa, missä hän opiskeli lääketiedettä. Pian hän kuitenkin siirtyi Wienin teknilliseen yliopistoon ja myöhemmin Münchenin yliopistoon opiskelemaan kemiaa. Münchenissä hän aloitti tutkimustyönsä von Millerin johdolla. 1893 hän palasi Itävaltaan Graziin avustavaksi professoriksi. Grazissa hän saattoi päätökseen hänen huomattavimman työnsä kolloidien kemian parissa. Viimeiset työvuotensa Zsigmondy toimi kemian professorina Göttingenissä, missä hän kuoli 1929. Kuun kraatteri Zsigmondy on nimetty hänen mukaansa. == Aiheesta muualla == * Zsigmondyn elämäkerta Nobel-säätiön sivulla Luokka:Itävaltalaiset kemistit Luokka:Nobelin kemianpalkinnon saajat Luokka:Saksalaiset kemistit Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1929 kuolleet
Rasvaprosentti

Rasvaprosentti ilmoittaa rasvan määrän prosentteina koko kehon painosta. Se on jonkin verran parempi mittari ylipainon arviointiin kuin painoindeksi, sillä jälkimmäinen olettaa lihasten olevan keskimääräisessä kunnossa. Esimerkiksi kehonrakentajilla painoindeksi voi näyttää ylipainoa, vaikka rasvaprosentti on alhainen. Jos lihaskunto on heikko, painoindeksi voi näyttää normaalipainoa, vaikka rasvaprosentti onkin yli normaalin. Täysikasvuisen ihmisen normaali rasvaprosentti vaihtelee lihavuustutkijoiden mukaan naisilla välillä 25–33 ja miehillä välillä 13–21. Normaalin rasvaprosentin yläraja voidaan johtaa esimerkiksi siitä, että naisilla, joiden painoindeksi on 25 (normaalipainon yläraja), rasvaprosentti on keskimäärin 33 ja miehillä vastaavasti 21. Ikääntyneiden naisten normaali rasvaprosentti saatta olla kuitenkin jopa 35 ja miesten 25 prosenttia. Tarkkoja arvoja ei voida antaa muun muassa sen vuoksi, että eri mittalaitteet antavat hyvin erilaisia tuloksia, eivätkä asiantuntijat ole saavuttaneet konsensusta asiasta.Mikä on hyvä rasvaprosentti? Laske täältä omasi. 29.11.2015. https://yle.fi/uutiset/3-8433230 Ihmisellä on huomattavasti enemmän rasvakudosta kuin esimerkiksi simpansseilla, joiden normaali rasvaprosentti on 3,5 (naaraat) / 0,005 (urokset). ==Rasvaprosentin mittaaminen== Rasvaprosentin mittaaminen ei anna koskaan täysin tarkkaa tulosta edes kun testaustilanne vakioidaan mahdollisimman hyvin. Halvimpia mittaustapoja ovat kenttämittaukset kuten ihopoimumittaus ja sähköiset bioimpedanssi-mittaukset. Kalleimpia ja tarkimpia mittaustapoja ovat laboratoriomittaukset kuten vedenalaispunnitus tai duterium-laimennus. Ihopoimumittaus suoritetaan pihdeillä, joilla mitataan ihopoimun paksuus neljästä kohdasta. Ihopoimumittaus on luotettavimmillaan melko hoikilla tai normaaleilla ihmisillä. Bioimpedanssi-mittaus käyttää heikkoa sähkövirtaa ja laskee rasvaprosentin kehon nestetasapainon pohjalta. ==Rasvaprosentin arvioiminen== Rasvaprosentti voidaan arvioida monella eri kaavalla joista yleisimmät ovat: Lapsen rasvaprosentti = (1.51 × painoindeksi) − (0.70 × ikä) − (3.6 × sukupuoli) + 1.4 Aikuisen rasvaprosentti = (1.20 × painoindeksi) + (0.23 × ikä) − (10.8 × sukupuoli) − 5.4 jossa sukupuoli 1, jos mies ja 0, jos nainen. Painoindeksi lasketaan kaavalla paino jaettuna pituuden neliöllä, eli paino (kg) / (pituus(m) x pituus(m)) ==Yhdysvaltojen puolustusvoimien rasvaprosenttikaava== mitataan tuumina Miehille: `rasvaprosentti % = 86,010 x log10(vyötärön_ympärys - kaulan_ympärys) - 70,041 x log10(pituus) + 36,76` Naisille: `rasvaprosentti % = 163,205 x log10(vyötärön_ympärys + lantion_ympärys - kaulan_ympärys) - 97,684 x log10(pituus) - 78,387`. https://www.thebalance.com/united-states-military-body-fat-standards-3356944 ==Lähteet== Luokka:Anatomia Luokka:Painonhallinta Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Jyri Schreck

Jyri Matti Schreck (16. joulukuuta 1927 Tampere - 19\. tammikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen runoilija, kustannustoimittaja, dramaturgi ja ohjaaja. Hänen isänsä oli pankinjohtaja ja Suomi-Filmin toimitusjohtaja Matti Schreck ja äitinsä laulajatar Aino Schreck. ==Teokset== *Luovan ilmaisun dynaamisesta luonteesta Arthur Rimbaudin tuotannosta valituin teoksin. Helsingin yliopisto 1951 *Viri librorum: Renqvist-Reenpää: suomalainen kirjakauppias- ja kustantajasuku: tämän kirjan julkaisevat Heikki Reenpään kuusikymmenvuotispäivänä 19.1.1956 hänen kustantajaveljensä Yrjö, Hannes, Kari ja Jorma Reenpää. Reenpää-suku 1956 *Lumi: runoja. Otava 1959 *Päiviä, sateita: runoja. Otava 1962 *Leijan ilma vihreää. Otava 1966 *Mustan perhosen aika : Runoja. Otava 1970 *Muuttopäivät: runoja. Otava 1973 *Kaupunki ja villivaahtera: runoja. Otava 1975 *Että olisit läsnä: runoja. Otava 1977 *Myöhäinen kevät, varhainen syksy: valitut runot 1959-1982. Otava 1982 == Ohjaukset == Kansallisteatterissa esitettiin näytäntökaudelle 1965-66 Jyri Schreckin ohjaama Pikku Alice, joka on käännös Edward Albeen näytelmästä Tiny Alice. == Lähteet == * Suomen kirjailijat tietokanta * Päivi Tapola: Rakentajan elämä - Georg W. I. Schreck, Moreeni, 2011, ISBN 978-952-25-40546 === Viitteet === Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Suomalaiset kustannustoimittajat‎ Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 1982 kuolleet
Andreas Vesalius

Andreas Vesalius (31. joulukuuta 1514 Bryssel – 15. lokakuuta 1564 Zákynthos) oli lääkäri ja tieteellisen anatomian uranuurtaja. Hän kirjoitti yhden anatomian historian vaikuttavimmista teoksista, De humani corporis fabrica libri septem ("Ihmisruumiin toiminnasta", 1537). Vesaliusta pidetään nykyaikaisen anatomian isänä. Vesaliuksen teos perustuu kokonaan hänen omiin havaintoihinsa ihmisen anatomiasta. Se sisältää yli 300 havainnollista kuvaa, jotka piirsi Tizianin oppilas Jan Stephen van Calgar. Teos kumosi useita Galenoksen väitteitä, ja Vesalius joutui sen vuoksi vanhoillisten lääkärien vihamielisyyden kohteeksi. Niinpä hän vetäytyi tiedemiesuralta lääkärinuralle, muun muassa keisari Kaarle V:n ja kuningas Filip II:n henkilääkäriksi. Vesaliukselle suututtiin siitä, että hän väitti Galenoksen erehtyneen. Ruumiinavauksia tehdessään hän oli huomannut ihmisanatomian olevan ristiriidassa Galenoksen teoksien kanssa. Apinan ruumiin avattuaan Vesalius huomasi, että apinan ruumiissa oli Galenoksen kuvaamia muodostumia, joita ihmisen ruumiissa ei todellisuudessa ole. Hän päätteli, ettei Galenos ollut koskaan avannut ihmisruumista vaan apinan olettaen, ettei apinan anatomia paljon poikkea ihmisen anatomiasta.Rantanen, Isak: Suuria lääkäreitä ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Vesalius: De Humanis Corporis Fabrica, Turning the Pages Online Luokka:Anatomit Luokka:Lääketieteen edustajat Luokka:Vuonna 1514 syntyneet Luokka:Vuonna 1564 kuolleet
Firenzen Akatemia

Firenzen Akatemia tai Firenzen platoninen akatemia () oli renessanssiaikana Firenzessä toiminut akatemia, jonka opiskeli filosofiaa ja klassisia tieteitä sekä keskusteli niistä. Akatemian perusti Cosimo de' Medici vuonna 1462. Akatemia kokoontui Marsilio Ficinon johdolla, ja muita tunnetuimpia jäseniä olivat Politian (tai Poliziano alias Angelo Ambrogini), Cristofero Landino, Giovanni Pico della Mirandola, Filippo Brunelleschi ja Gentile de’ Becchi. Firenzen akatemia oli filosofialtaan uusplatoninen. Akatemian uudenaikainen ja kristinoppiin liitetty platonismi vaikutti syvästi Italian renessanssiajan ajatteluun. Akatemian kilpailijaksi asetetaan usein Padovan yliopisto, joka oli puolestaan aristoteelinen. == Katso myös == * Firenzen yliopisto * Accademia di belle arti di Firenze ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Ciszewski, Marian: Academy Florentine — the Platonic Academy in Florence Luokka:Tiedeakatemiat Luokka:Firenzen historia
Ugrijuhla

Ugrijuhla on suomalais-ugrilainen kansanperinnettä ja modernia ilmaisua yhdistävä monipuolinen pienoisfestivaali Imatralla. Toukokuussa pidettävän tapahtuman ohjelmisto on poikkitaiteellinen: tanssia, musiikkia, teatteria, ruokakulttuuria. Ensimmäinen Ugrijuhla järjestettiin vuonna 2000. Tapahtuman järjestäjinä toimivat Humanistisen ammattikorkeakoulun Joutsenon koulutusyksikkö ja Etelänkarjalaisten Nuorisoseurojen Liitto. Esiintyjinä ovat olleet muun muassa tanssiryhmä Ekton Korka, Olga Aleksandrova, Komin tasavallan folkloreteatteri, Santtu Karhu & Talvisovat, Myllärit, Rosynka, Liisa Matveinen ja Tellu Turkka, Sanna Kurki-Suonio ja Magnus Stinnerbom, Ari Numminen, Burlakat, Rymäkkä sekä Suden aika -kvartetti. ==Ugrijuhla 2009== Ugrijuhla 2009 järjestettiin 16.–21. toukokuuta. Teemana oli udmurtialainen kulttuuri. Esiintyjinä olivat muun muassa Ekton Korka, Rymäkkä, Sattuma sekä Suden aika -kvartetti. ==Ugrijuhla 2008== Vuoden 2008 Ugrijuhla järjestettiin 22.-24. toukokuuta. Ulkomaiset vieraat tulivat Marista ja Karjalasta. Luokka:Imatran tapahtumat Luokka:Kansanmusiikkitapahtumat Suomessa Luokka:Maailmanmusiikkitapahtumat Suomessa
Alexandre-Gabriel Decamps

Alexandre-Gabriel Decamps (3. maaliskuuta 1803, Pariisi, Ranska – 22. elokuuta 1860, Fontainebleau) oli ranskalainen taidemaalari, taidegraafikko ja litograafikko. Hänen tunnetuimmat työnsä ovat orientaali-, genre- ja historiamaalauksia. Hän syntyi ja eli Pariisissa. Nuoruudessaan hän matkusti itään ja toteutti orientaalisia maalauksia suurella uskollisuudella luonnolle, jotka aiheuttivat vanhoillisten kriitikkojen keskuudessa hämmennystä. Pian kuitenkin hänet tunnustettiin ja hänet nostettiin muitten aikansa koulukunnan keulakuvien joukkoon. 1816-1818 hän opiskeli Etienne Bouhotin johdolla, jonka jälkeen hän siirtyi opiskelemaan Alexandre-Denis Abel de Pujolin studioon, lopettaen siellä 1820. Vaikuttajaninaan hän piti Raphaelia, Tiziania, Giovanni da Bolognaa, Poussinia, Rembrandtia, Géricaultia ja Léopold Robertia. Hänen tyylinsä oli hyvin tyypillistä ajan ranskalaiselle koulukunnalle, jossa esiintyivät usein dramaattiset muotojen, valoisuusasteitten ja värien kontrastit. Aiheet hänen töissään vaihtelevat usein algerialaisen ja ranskalaisen tavallisten ihmisten kuvaamisen välillä. Hän oli myös ensimmäisiä, jotka kuvasivat itämaista elämää todenmukaisin ja rahvaanomaisin aihein. Hevoset ja erityisesti koirat ja apinat kiinnostivat häntä aiheina. == Teoksia == Kuva:Alexandre-Gabriel Decamps 002.jpg| 1839 Kuva:Louvre-peinture- francaise-singe-peintre-p1020296.jpg| Apinamaalari 32x40cm 1833 Kuva:The defeat of the Cimbri.jpg| Cimbrin puolustus 130x195cm 1833 Kuva:Alexandre- Gabriel Decamps 001.jpg| 1839 == Aiheesta muualla == * *ARC - Alexandre- Gabriel Decamps Decamps, Alexandre-Gabriel Decamps, Alexandre-Gabriel Decamps, Alexandre-Gabriel
Taivas lyö tulta

Taivas lyö tulta on suomalaisen power metal -yhtye Teräsbetonin vuoden 2005 helmikuussa julkaistu ensisingle. Singlen kummatkin kappaleet on kirjoittanut yhtyeen kitaristi Viljo Rantanen, joka teki Taivas lyö tulta -kappaleesta ensimmäisen demon vuoden 2003 syksyllä. Singlen a-puoli auttoi esikoisalbumia Metallitotuus myymään kultaa samana vuonna. Kappale julkaistiin yhtyeen internet-sivuston kautta vuoden 2004 aikana ja se sai soittoa Radio Cityllä 2004 syksyn aikana. Single myi kultaa julkaisvuotenaan. B-puolen "Pyhä maa" -kappaletta ei julkaistu yhtyeen ensialbumilla, mutta se esiintyi toisen albumin Vaadimme metallia erikoispainoksen bonusraitana. Kappale oli myös Suomen jääkiekkomaajoukkueen maalilauluna. == Kappaleet == == Aiheesta muualla == * Taivas lyö tulta discogs.com -sivustolla * == Lähteet == Luokka:Vuoden 2005 kappaleet Luokka:Teräsbetonin kappaleet
Rauma Basket

Rauma Basket on raumalainen koripalloseura. Seuran miehet ja naiset pelaavat läntistä III-divisioonaa. == Historia == Rauma Basket on vuonna 1993 Feran koripallojaoston pohjalta perustettu koripallo-organisaatio. Rauma Basketin pyörätuolikoripallojoukkue on voittanut Suomen mestaruuksia. Vuonna 1997 pyörätuolikoripallojoukkue saavutti kolmannen Suomen mestaruutensa. Rauma Basketin miesten joukkue on parhaimmillaan pelannut II-divisioonassa. Kauden 2008–2009 jälkeen seura kärsi pelaajapulasta, jonka takia sarjapaikka luovutettiin Korihaille, joka perusti oman kakkosjoukkueen.. Aikaisemmin Rauman naiskoripallo oli keskittynyt Kaaron Roiman alaisuutteen. Vuonna 2018 seurojen koripallojaostot yhdistyvät, jolloin myös tyttö- ja naiskoripallo siirtyi Rauma Basket:iin. == Junioritoiminta == Rauma Basketin juonioritoiminta on kehittynyt suuresti ja kaudella 2019-2020 seuran U17-pojat ylsivät valtakunnalliseen 1. divisioonaan. Kaudella 2020-2021 poikien U19-joukkue pelasi SM karsinnoissa, mutta paikka jäi saavuttamatta. Aikaisemmin kaudella 2015 - 2016 Rauma Basketin U19-juniorien joukkue voitti läntisen I-divisioonan. Kaudella 2016 - 2017 he päätyivät samassa sarjassa kolmannelle sijalle. Kaudella 2020-2021 seuran U19-tytöt eivät ilmoittautuneet sarjaan. He tekevät yhteistyötä seuran naisten kanssa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Seuran kotisivut Luokka:Raumalaiset urheiluseurat Luokka:Suomalaiset koripalloseurat Luokka:Vuonna 1993 perustetut urheiluseurat
Tukkimiehen kirjanpito

Tukkimiehen kirjanpito on lukumäärän merkitsemistapa. Se on käytännöllinen muunnos unaarisesta lukujärjestelmästä, jossa kuitenkin käytetään nollien sijaan ykkösiä ja sellaista ryhmittelyä, jonka ihminen hahmottaa paremmin. Jokaista laskettua asiaa tai esinettä merkitään yhdellä pystyviivalla, joita piirretään (tai vaikkapa kaiverretaan) peräkkäin. Joka viides viiva piirretään neljän edellisen yli ristiin, jolloin merkinnät jakautuvat viiden ryhmiin. Koska jokainen vinoviivan sitoma ryhmä merkitsee aina viittä laskettua asiaa, on isotkin kokonaismäärät helppo laskea. Sitä käytetään usein tavaroiden laskemiseen. Luokka:Lukujärjestelmät Luokka:Matemaattiset apuvälineet
Nina Roos

Nina Kristina Roos (s. 24. joulukuuta 1956 Porvoo) on suomalainen taidemaalari, joka on saanut vaikutteita käsitetaiteesta ja on kiinnostunut katsojan ja teoksen suhteesta. Roos on opiskellut Helsingin yliopistossa, Grundskolan för konstnärlig utbildningissa Tukholmassa sekä Kuvataideakatemiassa 1983–1988 Helsingissä. Roosin maalauksia ei voi sijoittaa mihinkään yhtenäiseen tyylisuuntaan, koska hänellä ei varsinaisesti ole pysyvää tyyliä tai käsialaa.Kosketuspintoja – Nina Roos Vaikka Roos maalaa teoksiaan yleensä sarjoissa, hänen tuotannolleen on ollut ominaista teosten ilmaisukeinojen voimakkaat muutokset. Roosin tekniikassakaan ei ole sellaista ohjelmallista ulottuvuutta kuin modernistisilla taiteilijoilla monesti on. Roos on itse kuvannut suhdettaan teostensa tyyliin seuraavasti: Roosin aiemmin abstraktiin ilmaisuun on myöhemmin ilmaantunut ihmishahmoja. Hänellä oli yksityisnäyttely Kiasmassa 2001. Vuonna 2007 Roos palkittiin työstään Pro Finlandia -mitalilla . ==Palkinnot ja tunnustukset== *Carnegie Art Award -taidepalkinto 2004 *Pro Finlandia -mitali 2007 *Prinssi Eugenin mitali 2009 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Nina Roos Forsblomin galleriassa * Nina Roosin teoksia Kansallisgallerian kokoelmissa Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1956 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Constantinus Africanus

Constantinus Africanus (n. 1020 Karthago – 1087 Monte Cassino) oli lääkäri, joka tunnetaan antiikin kreikkalaisten lääketieteellisten kirjoitusten latinannoksista arabian kielestä. == Elämä == Constantinus oli kotoisin Karthagosta, joka oli tuohon aikaan arabien hallinnassa. Itse hän oli kristitty. Hän toimi Salernon yliopistossa, Euroopan ensimmäisessä lääketieteellisessä koulussa. Myöhemmin hän siirtyi Monte Cassinon luostariin. Constantinus osasi monia kieliä, kuten kreikkaa, latinaa, arabiaa ja useita itämaisia kieliä. Hän oli hankkinut kielitaitonsa matkoillaan Syyriassa, Intiassa, Etiopiassa, Egyptissä ja Persiassa. == Teokset == === Käännökset === Kielitaito mahdollisti sen, että Constantinus saattoi kääntää antiikin kreikankielisiä lääketieteellisiä kirjoituksia arabian kielisten käsikirjoitusten välityksellä latinan kielelle. Näin hän oli esittelemässä antiikin lääketiedettä, kuten Hippokratesta ja Galenosta, takaisin eurooppalaiselle yleisölle. Constantinus käänsi myös arabialaisia kirjoituksia. Constantinus käänsi arabiasta latinaan yhteensä 37 teosta. Constantinuksen merkittävimpiä käännöksiä oli Kitab ("Lääkintätaidon täydellinen kirja") vuonna 1087. Se sisälsi 128 käsikirjoituksen kootut tiedot. Siitä tuli pian lääketieteen opiskelijoiden käyttämä perusteos. === Theorica Pantegni === Constantinuksen töihin kuuluu persialaisen lääkärin Haly Abbasin arabiankielisen ”Kuninkaallisen kirjan” latinankielinen käännös Theorica Pantegni . Constantinuksen käännös oli Euroopan ensimmäinen lääketieteen oppi- ja käsikirja. Se sisälsi kaiken sen, mikä tuolloin tiedettiin ihmisen elimistön rakenteesta, toiminnasta, sairauksista ja niiden parantamisesta. Kirja oli käytössä Euroopan ensimmäisissä lääkärikouluissa ja yliopistoissa aina 1300-luvulle saakka. Eräs Theorica Pantegnin kopio noin vuosilta 1150–1175 on Suomen vanhin kirja. Se päätyi Suomeen keisari Nikolai I:n henkilääkärin kirjakokoelman mukana vuonna 1832. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Theorica Pantegni, Constantinuksen latinankielisen Liber Pantegni -teoksen teoreettinen osa. Kansalliskirjaston omistaman käsikirjoituksen digitoitu ja translitteroitu versio. Luokka:1020-luvulla syntyneet Luokka:1080-luvulla kuolleet Luokka:Kielenkääntäjät Luokka:Lääkärit
Nicolas Vitiello

Nicolas Vitiello (oik. Nicolas Crapanzano) (s. 6. helmikuuta 1982, Ollioules, Var, Ranska) on ranskalainen, etniseltä alkuperältään italialainen näyttelijä, joka käyttää taiteilijana äitinsä tyttönimeä ja levyttäessään musiikkia myös nimimerkkiä Nicola O. Nicolas Vitiello osallistui toisen tuotantokauden Popstar-kilpailuun Ranskan M6-kanavalla vuonna 2003. Hän voitti kilpailun yhdessä Erican, Cyrilin ja Monian kanssa, ja he muodostivat musiikkiyhtymän What for. Ryhmä matkusti New Yorkiin, jossa se levytti kaksi singleä ja albumin. Ryhmästä ei kuitenkaan tullut kovin pitkäikäistä, vaan se hajosi vuoden 2003 lopulla. Vuonna 2004 ilmestyneen singlen "Chercher le garçon" B-puolella on Vitiellon oma sanoitus "Tout n'est pas perdu". ==Filmografia== * Histoire de deal, Remi Deletangin lyhytelokuva (2000) * Une fille dans l’azur, televisiofilmi TF1-kanavalle. Ohjaajana Jean-Pierre Vergne (2001) * Nestor Burma, televisiofilmi France 2 -kanavalle, ohjaajana Jean Marbeuf (2001) * Le tuteur – Petite maman, televisiofilmi France 2 -kanavalle, ohjaajana Edouard Molinaro (2006) * La Môme, ohjaus Olivier Dahan, piirretyn ääni (2007) *La Venus mutilée, ohjaus Joël Daguerre ja vastanäyttelijänä Delphine Chaneac (2007) ==Teatteri== * Love! Valour! Compassion!: Terence Mc Nally, ohjaus Olivier Macé ja Jean-Pierre Dravel, mukana myös Olivier Macé, Daniel-Jean Colloredo, Jean-Paul Bordes, Roger Miremont, Jean-Pierre Kalfon ja Jean- Baptiste Martin (2005) * Les Amazones: Jean-Marie Chevret, ohjaus Jean-Pierre Dravel ja Olivier Macé, mukana myös Chantal Ladesou, Sonia Dubois, Fiona Gélin sekä Juliette Meyniac ja Olivier Bénard (2006) * L’anniversaire: Jules Vallauri, mukana myös Michel Voletti ja Franck Delay (2007) ==Diskografia== *"Plus haut", What forin single (2002) *"What for", What forin albumi (2002) *"L'amour n'a pas de loi", What forin single (2003) *"Cherchez le garçon", single nimimerkillä Nicolas O. Kyseessä on Taxi Girlin vuonna 1980 julkaisema äänite, jonka B-puolella on Nicolas Vitiellon kirjoittama laulu "Tout n'est pas perdu" (2004) ==Lähteet== *Nicolas Vitiellon kotisivut *ComingOut -sivut Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Ranskalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Radio Zet

Radio Zet on suosittu kaupallinen puolalainen radioasema. Vuonna 1990 nimellä Radio Gazeta käynnistynyt radioasema oli Varsovan ensimmäinen kaupallinen radioasema. Radioaseman nimi vaihdettiin melko pian Radio ZETiksi. Radioasema kuului Eurozet-yritykseen, joka vuonna 2024 siirtyi yrityskaupalla Varsovan pörssissä noteeratun mediayhtiö Agora SA:n omistukseen. Saman mediayrityksen omistamia muita brändejä ovat esimerkiksi vaikutusvaltainen Gazeta Wyborcza -sanomalehti ja puolalainen elokuvateatteriketju Helios SA. Kansallisen mediakyselyn (Krajowy Instytut Mediów, 2024) mukaan Radio Zet oli 10,6 prosentin kuulijaosuudella Puolan toiseksi suosituin valtakunnallinen radioasema. Sitä suositumpi oli ainoastaan RMF FM (17,6 % osuus vuonna 2024). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Radio ZET:n verkkosivu *Radui ZET on-line luokka:Puolalaiset radioasemat Luokka:Vuonna 1990 perustetut radioasemat
Ylämyllyn Yllätys

Ylämyllyn Yllätys on Liperin Ylämyllyllä toimiva urheiluseura. Se on perustettu 1945. Seurassa toimii kaksitoista jalkapallojoukkuetta. Lisäksi seurassa on futsaltoimintaa. Yllätyksen naisjalkapalloilijat pelasivat kaudella 2007 Kakkosessa. Seuran kotikenttä on Paloaukean tekonurmi. Kaudella 2024 Yllätyksen miesten edustusjoukkue pelaa Itä-Suomen Kolmosta. Ylämyllyn Yllätyksellä on noin 500 juniori pelaajaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yllätyksen kotisivut Luokka:Liperiläiset urheiluseurat Luokka:Suomalaiset jalkapalloseurat Luokka:Vuonna 1945 perustetut urheiluseurat Luokka:Ylämylly
Rupert Friend

Rupert Friend (s. 1. lokakuuta 1981 Oxfordshire, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan elokuvissa Hitman: Agent 47 ja Chéri. Friend seurusteli aiemmin näyttelijä Keira Knightleyn kanssa. He tapasivat elokuvan Ylpeys ja ennakkoluulo kuvauksissa. Pari erosi joulukuussa 2010 seurusteltuaan viisi vuotta. Friend on ollut naimisissa Aimee Mullinsin kanssa toukokuusta 2016 asti. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli 2004 The Libertine The Libertine Downs 2005 Ylpeys ja ennakkoluulo Pride & Prejudice George Wickham 2005 Mrs. Palfrey at the Claremont Mrs. Palfrey at the Claremont Ludovic Meyer 2007 The Moon and the Stars The Moon and the Stars Renzo Daverio / Spoletta 2007 Outlaw Outlaw Sandy Mardell 2007 The Last Legion The Last Legion Demetrius 2007 Virgin Territory Virgin Territory Alessandro Felice 2008 Jolene Jolene Coco Leger 2008 Poika raidallisessa pyjamassa The Boy in the Striped Pyjamas Luutnantti Kotler 2009 Chéri Chéri Chéri 2009 Nuori Victoria Young Victoria Albert 2010 The Kid The Kid Kevin Lewis 2010 Lullaby for Pi Lullaby for Pi Sam 2011 Viiden päivän sota 5 Days of War Thomas Anders 2012 To Write Love on Her Arms To Write Love on Her Arms David McKenna 2013 Starred Up Starred Up Oliver Baumer 2013 The Zero Theorem The Zero Theorem mies katumainoksessa 2014 Meet Me in Montenegro Meet Me in Montenegro Stephen 2015 Hitman: Agent 47 Hitman: Agent 47 Agentti 47 2025 Jurassic World: Rebirth Jurassic World: Rebirth Martin Krebs Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Televisiosarjat Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Rooli Jaksot 2012– Isänmaan puolesta Homeland Peter Quinn 45 jaksoa 2022 Obi-Wan Kenobi Obi-Wan Kenobi Suurinkvisiittori 4 jaksoa == Lähteet == Luokka:Englantilaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tutjunniemi

Tutjunniemi eli Tutju on kylä Liperin kunnan kaakkoiskulmalla. Se on vesistöjen ympäröimänä. Kylä sijaitsee Liperin ja Rääkkylän välisen maantien eli seututien 482 molemmin puolin ja siihen kuuluu paljon saaria. Liperin kirkonkylään on matkaa noin 18 kilometriä, Joensuuhun maanteitse 40–50 kilometriä. Asukkaita Tutjunniemessä on noin 180. Loma-asuntoja on yli 200. Kylän vilkkain paikka on Saariston ranta, joka on Pyhäselän sisävesisatama ja kesämökkiläisten veneranta. Saariston kesäkauppa palvelee toukokuusta syksyyn asti. Rannassa järjestetään kylä- ja kesämökkiläisjuhlia laituritansseineen. Kylässä toimii Tutjunniemen kyläyhdistys ja martat. Metsästysseura Tutjunniemen Erässä on noin 90 jäsentä. Seuralla on Leader-rahoituksella rakennettu metsästysmaja. ==Sodanajan lento-onnettomuus== Tutjunniemen Rauvanlahteen putosi 1944 Ylämyllyltä Kannakselle pommituslennolle lähtenyt Suomen ilmavoimien Junkers Ju 88 -pommikone. Kone syöksyi matalaan veteen, kun se joutui johtokoneen potkurivirtaukseen. Turmassa menehtyi neljä henkeä. Koneessa oli lastina lentopommeja sekä kevyempää aseistusta, kuten konekivääreitä ammuksineen. Poliisi, puolustusvoimat ja Pohjois-Karjalan pelastuslaitos suorittivat pommikoneen nostotyötä syys-marraskuussa 2008. ==Lähteet== ==Kirjallisuutta== * Kauppinen, Jukka: Tutju: kylä Saimaan latvavesillä -kylähistoria. 2002. * Virkkunen, Raimo (toim.): Laivaliikenteestä ja uittoperinteestä Liperin ja Rääkkylän vesillä 1960-2000-luvulla. 2015 Luokka:Liperin kylät
Kosmogonia

Kosmogonialla (: , ”kosmos”, ”kaikkeus”; , ”syntyä”, ”tulla”) tarkoitetaan yleisesti mitä tahansa käsitystä, joka käsittelee maailmankaikkeuden alkuperää tai syntyä. Tähtitieteessä kosmogonia on aurinkokunnan syntyä tutkiva osa- alue.Ursa: Kosmogonia Kosmogonia on perinteisesti erotettu kosmologiasta, jonka alaan kuuluu kaikkeus kokonaisuudessaan koko sen olemassaolon ajalta, ja joka ei tämän filosofisen jaottelun mukaan tutki kaikkeuden alkuperää. Kuitenkin esimerkiksi kaikkeuden luojaan perustuvaa jumalatodistusta kutsutaan kosmologiseksi todistukseksi, vaikka se käsittelee enemmän kosmogonisia kuin kosmologisia ajatuksia. Fysiikassa ja tähtitieteessä kosmologia on tiede, joka tutkii kaikkeuden rakennetta ja kehitystä. == Katso myös == * Emanationismi * Kosmologia * Luomistaru == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Why the Universe Exists – the Short Answer * Where did the Universe come from? Luokka:Filosofian termit Luokka:Kosmologia Luokka:Tähtitieteen osa-alueet
Jorma Tenovuo

Jorma Tenovuo (s. 26. maaliskuuta 1949 Turku) on Turun yliopiston kariesopin professori. Tenovuo valmistui hammaslääketieteen lisensiaatiksi 1974 Turun yliopistosta, väitteli hammaslääketieteen tohtoriksi 1976, sai dosentuurin 1978 ja erikoishammaslääkärin oikeudet 1984. Tenovuo toimi vierailevana tutkijana Yhdysvalloissa (University of Alabama, Birmingham) 1980-81, 1982 ja 1984. Turun yliopiston kariesopin professoriksi hänet nimitettiin 1988. Hän on toiminut myös mm. Suomen Hammaslääkäriseura Apollonian puheenjohtajana 1995-96, Turun yliopistollisen keskussairaalan (TYKS) suusairauksien klinikan ylihammaslääkärinä 2005-09 ja lääketieteellisen tiedekunnan tutkimusvaradekaanina 2001-06. Tenovuo on toiminut Caries Research-julkaisun päätoimittajana 1992-99 sekä European Journal of Oral Sciences-julkaisun toimittajana 2002 alkaen. Hän on julkaissut yli 300 tieteellistä artikkelia erityisesti suun mikrobiologian, immunologian ja sylkitutkimuksen alueilta. == Huomionosoituksia == Tutkimusansioistaan Tenovuolle on myönnetty useita kansainvälisiä palkintoja, mm. International Association for Dental Research (IADR) Oral Science Award (1984), E.W. Borrow Memorial Award (1998), Acta Odontologica Scandinavica-palkinto (1998), Bensow-palkinto (2000), Yngve Ericsson-palkinto (2006) sekä kotimaassa 1984 hammaslääketieteen Pohjola- palkinto. == Muuta == Tenovuo on aktiivinen lintuharrastaja ja lintukuvaaja. Hänen kuviaan ja artikkeleitaan on julkaistu kymmenissä lintulehdissä ja -kirjoissa eri puolilla maailmaa, mm. Birding World, Birdwatch, Suomen Luonto, Dutch Birding ja Linnut. Tenovuo asuu nykyisin Utössä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Turun yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset hammaslääkärit Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset luontokuvaajat Luokka:Suomalaiset professorit
Max Kolu

Max Kolu (s. 14. heinäkuuta 1983 Turku) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä. Kolu siirtyi muutaman Turun Palloseuran A-junioreissa pelatun kauden jälkeen Pohjois-Amerikkaan pelaamaan yliopistosarja NCAA:han Clarkson Universityn joukkueeseen. Neljän Yhdysvalloissa vietetyn vuoden aikana Kolu myös suoritti korkeakoulututkinnon. Max Kolu aloitti kauden 2007–2008 TPS:n nelosketjussa. Kun joukkuetta vaivasivat loukkaantumiset, hän nousi kolmosketjun laitahyökkääjäksi. Kolu teki kaudella 2007−2008 58 ottelussa 3+6 pistettä. Kaudella 2008–2009 Kolun jääaika aluksi pieneni valmentajan vaihdon jälkeen, mutta Kolu kamppaili tiensä takaisin pelaavaan kokoonpanoon. Kolu olikin kokoonpanossa TPS:n jokaisessa 66 ottelussa. Pisteitä Kolu teki 7+6=13. Kaudella 2009−2010 Kolu saavutti uransa ensimmäisen aikuisten SM-mitalin, kultaa. Kolu teki yhteensä 5 pistettä 65 ottelussa. Heikosti TPS:ltä sujuneen kauden 2010–2011 jälkeen Kolu ilmoitti lopettavansa uransa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1983 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Camille Flammarion

Nicolas Camille Flammarion (26. helmikuuta 1842 – 3. kesäkuuta 1925) oli ranskalainen tähtitieteilijä ja kirjailija. Hän kirjoitti yli 50 teosta, joihin kuului tähtitiedettä popularisoineita teoksia sekä varhaista tieteiskirjallisuutta. Hän toimitti myös julkaisua L'Astronomie. Flammarionilla oli oma observatorio Juvisy-sur-Orgessa. Hän oli Société Astronomique de Francen perustaja ja ensimmäinen puheenjohtaja. Flammarion oli ensimmäinen, joka esitti nimiä Triton ja Amalthea Neptunuksen ja Jupiterin kuille, vaikkakin nimet otettiin virallisesti käyttöön vasta vuosikymmeniä myöhemmin. Flammarion oli vuonna 1858 oppilaana Pariisin tähtitieteellisessä observatoriossa. Hän teki 1868 useita ilmapallonousuja tutkiakseen kosteussuhteita ja ilmavirtoja ylemmissä ilmakerroksissa. Kuuluisuutensa Flammarion saavutti viehättävästi kirjoitetuilla yleistajuisilla, luonnontieteitä, etupäässä tähtitiedettä käsittelevillä kirjoillaan, joissa mielikuvituksella on kuitenkin usein yhtä suuri sija kuin tähtitieteellisillä totuuksilla. Flammarionin kirjoissa näkyy taipumusta mystisismiin, ja muutamissa niistä on havaittavissa selvä spiritualistinen katsantotapa. Flammarion rakensi 1887 itselleen observatorion Juvisyyn lähelle Pariisia. Hänen teoksiaan ovat muun muassa La pluralité des mondes habités (1862), Astronomie populaire (1880), Uranie (1889) sekä teos, johon hän on koonnut havaintoja Marsin pinnan muodosta. Flammarion, Camille, Tietosanakirja osa 2, palsta 1108–1109, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909 __NOTOC__ == Suomennettu teos == * Urania (suom. 1891, toinen laitos Biokustannus 2007) == Lähteet == == Kirjallisuutta == * == Aiheesta muualla == * * Heikki Juutilainen: Urania . Ultra. Teoksia: Lumen , Uranie Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Ranskalaiset tieteiskirjailijat Luokka:Ranskalaiset tähtitieteilijät Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1925 kuolleet