EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Simo Nurminen

Simo Nurminen (s. 2. tammikuuta 1949 Tampere) on suomalainen entinen suunnistaja, joka ylsi kaksi kertaa MM-mitaleille vuonna 1978. Simo Nurminen edusti Suomea suunnistuksen PM-kisoissa jo nuorten sarjassa, ja miesten puolella hän suunnisti Bergenin 1973 kisoissa viestivoittoon Risto Nuuroksen, Tuomo Peltolan ja Seppo Väli-Klemelän kanssa. MM-edustajaksi Nurminen kelpuutettiin vasta Kongsbergin kisoihin syksyllä 1978. Ensikertalainen saalisti kisoista kaksi pronssia, kun hän henkilökohtaisen kilpailun lisäksi suunnisti viestin kolmannen osuuden. Vuotta myöhemmin kotikulmilla, Tampereen MM-kisoissa Nurminen jäi henkilökohtaisella matkalla 24:nneksi eikä päässyt viestimiehistöön. Nurminen voitti urallaan neljä Suomen mestaruutta ja edusti muun muassa Tampereen Pyrintöä, Ikaalisten Nousevaa Voimaa ja Kankaantaan Kisaa. == Saavutukset == * MM-pronssia henkilökohtaisella matkalla ja viestissä 1978 * MM-kisoissa henkilökohtaisella matkalla 24:s 1979 * PM- kultaa viestissä 1973 * SM-kultaa normaalimatkalla 1977 sekä pitkällä matkalla 1975 ja 1980–81 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset suunnistajat Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kolbäckin silta

Kolbäckin silta () on siltayhteys itäisessä Uumajassa. Se koostuu kahdesta sillasta, 530-metrisestä Pylonbronista ja 170-metrisestä Lillåbronista, joilla on yhteensä pituutta 700 metrin verran. Kolbäckin sillan on suunnitellut Inger Berglund, ja sitä alettiin rakentaa vuonna 1998. Käyttöön se vihittiin 5. syyskuuta vuonna 2001. Sillan ylittää Eurooppatie E4. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tietoa Kolbäckin sillasta Uumajan virallisilla sivuilla Luokka:Ruotsin tieliikennesillat Luokka:Uumajan kunta Luokka:Vinoköysisillat
Glory Glory Man United

Glory Glory Man United on jalkapallojoukkue Manchester Unitedin kannustuslaulu, jonka sävelmä on The Battle Hymn of the Republicista. Ensimmäistä kertaa ManUn kannattajat lauloivat laulua 1960-luvulla ja se onkin nykyään suosittu fanien kesken. Myös Tottenhamilla ja Leeds Unitedilla on oma versionsa laulusta. ==Sanat== :Glory, glory, Man United, :Glory, glory, Man United, :Glory, glory, Man United, :As the Reds go marching on, on, on. :Just like the Busby Babes in days gone by :We'll keep the red flags flying high :You're gonna see us all from far and wide :You're gonna hear them as they sing with pride :United! Man United! :We're the boys in red and we're on our way to Wem-ber-ly :Wem-ber-ly! Wem-ber-ly! :We're the famous Man United and we're going to Wem-ber-ly :Wem-ber-ly! Wem-ber-ly! :We're the famous Man United and we're going to Wem-ber-ly :In '77 it was Docherty :Atkinson will make it '83 :And everyone will know just who we are :They'll be singing 'Que Sera Sera' :United! Man United! :We're the boys in red and we're on our way to Wem-ber-ly :Wem-ber-ly! Wem-ber-ly! :We're the famous Man United and we're going to Wem-ber-ly :Wem-ber-ly! Wem-ber-ly! :We're the famous Man United and we're going to Wem-ber-ly :Glory Glory Man United :Glory Glory Man United :Glory Glory Man United :As the Reds go marching on! On! On! (3x) Luokka:Kannatuslaulut Luokka:Manchester United FC
Crimes of the Future

Crimes of the Future on David Cronenbergin ohjaama, tuottama, kuvaama leikkaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 1970. Kuten Cronenbergin aiempi elokuva Stereo myös Crimes of the Future kuvattiin äänettömänä ja siihen lisättiin jälkeenpäin kertojan ääni. Kertojana on Ronald Mlodzikin esittämä hahmo Adrian Tripod. Luokka:Vuoden 1970 kanadalaiset elokuvat Luokka:Komediaelokuvat Luokka:David Cronenbergin ohjaamat elokuvat Luokka:Post-apocalypse-elokuvat
Frank Shuster

Frank Shuster O.C. (5. syyskuuta 1916 Toronto, Kanada – 13. tammikuuta 2002, Toronto) oli kanadalainen koomikko ja komediakäsikirjoittaja. Hän on parhaiten tunnettu Johnny Waynen kollegana komediaduosta "Wayne ja Shuster", joita yhdessä pidetään kanadalaisen TV-komedian "isinä". Frank Shuster oli Teräsmies-sarjakuvan luojan, Joe Shusterin serkku. Hän kuoli keuhkokuumeeseen. ==Aiheesta muualla== * ==Lähteet== Luokka:Kanadalaiset televisionäyttelijät Luokka:Officer of the Order of Canada Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Copra Piacenza

Copra Piacenza eli Piacenza on Italian A1-liigassa pelaava lentopallojoukkue Piacenzan kaupungista. Joukkue oli 2006-2007 kaudella Italian A1-liigassa toinen häviten finaalisarjan 3-0 Sisley Volleyn joukkueelle. Piacenza voitti 2006 kaudella arvostetun Top Teams Cupin. Italian A1-liigaan joukkue nousi 2002 voittamalla A2-liigan. Suomen lentopallomaajoukkueen kapteeni Tuomas Sammelvuo on myös pelannut Piacenzassa, A1-liigassa 2002-2003 kaudella. Kaudella 2009-2010 Piacenzassa pelasi Matti Oivanen. == Saavutukset == * Mestareiden liigan hopeaa 2008 * Italian A1-liigan hopeaa * CEV Cupin hopeaa 2007 * Italian A1-liigan pronssia 2005 * Top Teams Cupin kultaa 2006 * Italian Mestaruus A2-liigassa 2002 * Italian Cup kultaa A2-liigassa 2002 * Italian Mestaruus Beach Volleyssa 2002 == Joukkue == * 2 Michal Rak * 4 Simone Mazza * 5 Matteo Piano * 6 Marco Meoni * 7 Leonel Marshall * 8 Michele Grassano * 9 Dante Boninfante * 10 Valdir Sequeria * 11 Hristo Zlatanov * 12 Gianluca Durante * 13 Joao Paulo Bravo Pereira * 14 Pietro Rinaldi * 15 Matti Oivanen * 17 Tine Urnaut * 18 Novica Bjelica Luokka:Italialaiset lentopalloseurat Luokka:Piacenzan maakunta
Pallavolo Modena

Pallavolo Modena on italialainen lentopalloseura Modenasta. Se on kautta aikojen menestyksekkäin lentopalloseura Italiassa. Seura on voittanut maailman parhaimpana pidettävän Italian A1-liigan peräti yksitoista kertaa, sekä maailman arvostetuimman seurakilpailun Mestareiden liigan neljä kertaa. == Saavutukset == === Italiassa === * Italian mestari - 11 kertaa * Italian Cup - 10 kertaa * Italian Supercup - 1 kerran === Euroopassa === * Mestareiden liiga - 4 kertaa * CEV-Cup - 4 kertaa * Cup-Winner´s cup - 4 kertaa * Challence cup - 1 kerran * Supercup - 1 kerran === Tuplat === 1988, 1989, 1995, 1998, (4) === Triplat === 1986, 1995, 1997 (3) == Historia == Modena pääsi nauttimaan A1-liigan mestaruudesta ensimmäisen kerran kaudella 1972 sekä kaudella 1974. Kauden 1974 jälkeen joukkue voitti jälleen mestaruuden kaudelta 1976. Kaudella 1979 sekä 1980 joukkue otti kotimaisen cupin voitot sekä cup-voittajien cupin voiton 1980. CEV-Cupin voittoa joukkue juhli peräti kolmena vuotena peräkkäin vuosina 1983,1984 sekä 1985. Kauden 1985 joukkue saavutti myös kotimaisen cup mestaruuden. Seuraava joukkueen todellinen menestys putki Italian A1-liigassa tapahtui 1980-luvun puolivälissä. Pallavolo Modena voitti neljä mestaruutta peräkkäin kausien 1985-1989 välillä. Seuraavat A1-liigan mestaruudet joukkue nappasi kausilta 1995, 1997 sekä viimeisin kaudelta 2002. Lentopallon Mestareiden liigan voittoa joukkue juhli kolmena kautena peräkkäin kausina 1996, 1997 sekä 1998. Neljännen mestaruutensa joukkue oli ottanut Euroopassa vuonna 1990. == Muuta == Cimone Modenassa on pelannut suomalaisista lentopalloilijoista Jouni Parkkali ja Petteri Laurila, joka voitti joukkueen kanssa Modenan viimeksi voittaman A1-liigan mestaruuden 2002 vuonna. Parkkali pelasi Modenassa 1981-1982 kaudella menestyksekkäästi voittaen Italian Cupin hopeaa sekä etenemällä välieriin liigassa. Cimone Modena on myös yhteistyössä Lentopallon SM-liigassa pelaavan Raision Loimun kanssa tiiviisti. Modenan ja Loimun yhteistyö sopimus mahdollistaa Loimun pelaajien leireilyn Italiassa, ja Modenan pelaajien pelaamisen Loimussa mikäli pelipaikka ei aukea joukkueessa. Modena ja Loimu pelasivat suomalaisseuran 50-vuotisjuhlaottelun jonka suomalaisjoukkue voitto yllättäen 3-2. == Lähteet == Luokka:Italialaiset lentopalloseurat Luokka:Modenan maakunta
Onnenapila

Onnenapila tarkoittaa seuraavia asioita: * neliapila, nelilehtinen apilan muoto * onnenkäenkaali Oxalis tetraphylla, huonekasvi
Verenimijät

Verenimijät (Rabid) on David Cronenbergin ohjaama ja käsikirjoittama kanadalainen kauhuelokuva vuodelta 1977. ==Juoni== Epäonnisen hoitotoimenpiteen seurauksena potilaalle syntyy verenhimoinen lisäke, joka levittää vesikauhumaista tautia. ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kuvaa Verenimijöitä kylmän kliiniseksi kauhuelokuvaksi, joka esittää fantasian varjolla kiusallisia kysymyksiä sairaudesta, yhteiskunnallisesta kontrollista ja sukupuolisesta hierarkiasta. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1977 kanadalaiset elokuvat Luokka:Kauhuelokuvat Luokka:David Cronenbergin ohjaamat elokuvat
Fast Company

Fast Company on David Cronenbergin ohjaama elokuva vuodelta 1979. Elokuva kuvattiin pääasiassa Edmonton International Speedway -kilparadalla Edmontonissa. Fast Company on ensimmäinen Cronenbergin pitkä elokuva, joka ei perustu hänen omalle idealleen. ==Arvioita== Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuva saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1979 kanadalaiset elokuvat Luokka:Draamaelokuvat Luokka:David Cronenbergin ohjaamat elokuvat Luokka:Autourheiluelokuvat
Mayenne

Mayenne on Ranskan departementti numero 53, joka on saanut nimensä Mayenne- joen mukaan. Departementti sijaitsee Länsi-Ranskassa Pays de la Loiren hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 5 175 neliökilometriä ja siellä on 299 000 asukasta (vuonna 2006). Mayennen pääkaupunki on Laval. Mayenne on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 32 kantoniin ja 261 kuntaan. Mayennen departementti syntyi Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Mayenne muodostettiin osasta Mainen provinssia. == Katso myös == * Luettelo Mayennen kunnista == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Mayennen departementin kotisivut *
Sarthe

Sarthe on Ranskan departementti numero 72, joka on saanut nimensä Sarthe-joen mukaan. Departementti sijaitsee Länsi-Ranskassa Pays de la Loiren hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 6 206 neliökilometriä ja siellä on 565 718 asukasta (2011). Sarthen pääkaupunki on Le Mans. Sarthe on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 40 kantoniin ja 375 kuntaan. Sarthen departementti syntyi Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Sarthe muodostettiin osasta Mainen provinssia. == Katso myös == * Luettelo Sarthen kunnista == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Sarthen departementin kotisivut *
Videodrome – tuhon ase

Videodrome – tuhon ase on David Cronenbergin ohjaama ja käsikirjoittama surrealistinen tieteistrilleri vuodelta 1983. Elokuvan juoni kertoo pienen kaapeli-TV-aseman johtajasta, joka löytää salaperäisen satelliittisignaalin ja joutuu äärimmäisten väkivalta- ja surmakuvausten pauloihin. The New York Timesin kriitikot valitsivat Videodromen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.The Best 1,000 Movies Ever Made, The New York Times. Perustuu teokseen The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 31.7.2017 (Internet Archive). Helsingin Sanomien Helena Ylänen kehui elokuvaa tuoreeltaan tyylikkääksi ja persoonalliseksi työksi, joka kuitenkin viileydellään ja siisteydellään osoittaa kauhuelokuvagenrelle tyypillisen tyhjyyden: ”Katsojan ajatus pysyy kirkkaana, eikä siitä ole tämän aihepiirin kyseessä ollen yksinomaan hyötyä”. Ylänen mainitsee James Woodsin pääroolin miellyttävän hillitysti tehdyksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Criterion Collection essay by Carrie Rickey *Criterion Collection essay by Tim Lucas ===Arvostelut=== * Luokka:Vuoden 1983 kanadalaiset elokuvat Luokka:David Cronenbergin ohjaamat elokuvat Luokka:Tieteiselokuvat
Alaston lounas

Alaston lounas on David Cronenbergin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 1991. Se perustuu William S. Burroughsin samannimiseen romaaniin. Elokuva kertoo Bill Leestä, joka työskentelee tuholaistorjujana. Hän tulee vaimonsa kanssa riippuvaiseksi hyönteismyrkystä, joka alkaa aiheuttaa Billille erilaisia hallusinaatioita. ==Rooleissa== ==Palkinnot== Elokuva on saanut 13 palkintoa ja viisi palkintoehdokkuutta. Se palkittiin yhteensä seitsemällä palkinnolla kanadalaisessa Genie-palkintogaalassa. David Cronenberg sai gaaloissa tunnustusta ohjauksestaan ja käsikirjoituksestaan.http://www.imdb.com/title/tt0102511/awards ==Vastaanotto== Alaston lounas palkittiin Genie Awards -palkintogaalassa vuoden parhaana kanadalaiselokuvana. Haastattelukirjan Cronenberg on Cronenberg tekijä Chris Rodley on sanonut Alastonta lounasta Cronenbergin siihen asti huonoimmaksi ohjaustyöksi, liian tyylikkääksi Burroughsin painajaisten kuvaukseksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Elitisti- verkkolehden arvostelu elokuvasta *Criterion Collection essay by Janet Maslin *Criterion Collection essay by Gary Indiana Luokka:Vuoden 1991 kanadalaiset elokuvat Luokka:Draamaelokuvat Luokka:David Cronenbergin ohjaamat elokuvat Luokka:Romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Kokeelliset elokuvat Luokka:Päihdeaiheiset elokuvat Luokka:Tieteiselokuvat ja:裸のランチ
Partido Justicialista

Partido Justicialista (PJ) on argentiinalainen puolue, joka vuoden 2005 vaalien jälkeen on edustajainhuoneen suurin yksittäinen puolue (116 paikkaa 257:stä). Puolueen perusti Juan Perón vuonna 1945 ja se kannattaa peronismia, Perónin ajatuksille perustuvaa poliittista suuntausta. Puolueen nimi tulee sanoista justicia (oikeudenmukaisuus) ja socialista (sosialisti(nen)). Sen kannattajia nimitetään nimillä peronistas tai justicialistas. Se kuuluu kristillisdemokraattisten puolueiden Organización Demócrata Cristiana de Américaan. Puolue oli kielletty Perónin karkotuksen jälkeen 1955, jolloin Revolución Libertadora (vapautusvallankumous) -niminen sotilasvallankaappaus poisti Perónin vallasta aina vuoteen 1973. Sekä El Proceson aikana, kunnes vaalit järjestettiin 1983. PJ ei sijoitu sujuvasti mihinkään vakiintuneeseen poliittiseen ryhmittymään. Sen kannattajina on ollut sekä vasemmistosissejä (Montoneros) sekä äärioikeistolaisia kuolemanpartioita (José López Rega ja Alianza Anticomunista Argentina). PJ hävisi ensimmäiset sotilasvallan jälkeiset vaalit 1983 sosialistiselle Unión Cívica Radicalille. Justialistipresidentti Carlos Menem (1989–1999) harjoitti uusliberaalia politiikkaa, jonka jälkeen PJ hävisi vaalit siitä itsestään irtautuneelle FrePaSolle ja UCR:lle, mutta keräsi lisää kannatusta 2001 vaaleissa ja puolueen Eduardo Duhalde joutui senaatin valitsemana presidentiksi talousromahduksen aikaan ja sen jälkeen. Vuoden 2003 vaaleissa puolue hajosi kolmeen osaan, kun kolme sen eri faktiota tuki eri presidenttiehdokkaita: Carlos Menemia, Néstor Kirchneria (Duhalden tukema) ja Adolfo Rodríguez Saáta. Kirchnerin voiton jälkeen puolue ryhmittyi hänen taakseen entistä vasemmistolaisemmalla linjalla. Myös vuoden 2005 vaaleissa kaksi ryhmittymää oli toisiaan vastassa. Buenos Airesin provinssissa presidentin vaimo Cristina Fernández de Kirchner ja entisen presidentin vaimo Hilda de Duhalde olivat toisiaan vastassa. Fernández valittiin vasemmistolaisemman Frente para la Victoria -ryhmittymän tuella. Frente para la Victoriaa vastassa ovat Duhalden ja Menemin tukijat (Frente Justicialista). Partido Justicialista valitut Argentiinan presidentit ovat olleet Juan ja Isabel Perónin lisäksi nykyinen istuva presidentti Alberto Fernández sekä Héctor Cámpora, Carlos Menem, Adolfo Rodríguez Saá, Eduardo Camaño, Eduardo Duhalde, Néstor Kirchner ja Cristina Fernández de Kirchner. ==Aiheesta muualla== * http://www.pj.org.ar Luokka:Argentiinan politiikka Luokka:Oikeistopopulistiset puolueet Luokka:Argentiinalaiset järjestöt
M. Butterfly

M. Butterfly on David Cronenbergin ohjaama elokuva vuodelta 1993. Se perustuu David Henry Hwang'in samannimiseen näytelmään. Luokka:Vuoden 1993 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:David Cronenbergin ohjaamat elokuvat
Leipefilene

Leipefilene () oli kreikkalaisessa mytologiassa Iolaoksen ja Megaran — Herakleen entisen puolison — tytär. Herakles oli antanut Megaran puolisoksi Iolaokselle suoritettuaan kaikki kaksitoista tehtäväänsä.Apollodoros: Kirjasto 2.6.1 (engl. käännös). Leipefilenen kauneutta verrattiin Olympoksen jumalattariin, ja hän synnytti miehelleen Fylaalle pojan, Hippoteen, ja tyttären, Theron.Pausanias: Kreikan kuvaus 9.40.6 (engl. käännös). == Lähteet == Luokka:Kreikkalainen mytologia
NEC PC-8801

NEC PC-8801 (lyhenne PC-88) on NEC Corporation kehittämä mikrotietokone, joka julkaistiin Japanissa vuonna 1981. Vaikka laite otettiin hyvin vastaan, sitä ei koskaan viety ulkomaisille markkinoille. PC-8801 oli ensimmäisiä tietokoneita, jotka hyödynsivät Zilog Z80 -mikroprosessoria. Tietokonetta on sanottu tunnusomaiseksi japanilaisista henkilökohtaisista tietokoneista. == Laitteisto == *Suoritin: PD9002 *Resoluutiot: 640 × 200, 640 × 400, 320 × 200, 320 × 400 *Muisti: 1,5 Mt ROM, 512 kt RAM PC-8801:n äänentoisto oli kehittyneempi kuin monessa muussa 1980-luvun alun tietokoneessa. Värejä koneessa oli yhteensä 512, joista se kykeni näyttämään kahdeksan samanaikaisesti. ==Ohjelmisto== Alusta oli suosittu indie-videopelien kehittäjien keskuudessa. Alustalle pelejä tekevät tulivat myöhemmin tunnetuiksi merkittävissä pelisarjoissa. Alustan hidas näyttöpäivitys oli haitallista toimintapeleissä, jonka johdosta monet kehittäjät keskittyivät tekstiseikkailupeleihin ja roolipeleihin. Yksinomaan PC-8801:lle tarkoitettuja ohjelmia tuotti usea japanilainen videopeliyritys, joista esimerkkeinä Enix, Square, Bandai, HAL Laboratory sekä MicroCabin. Osa Konamin ja muutaman muun pelivalmistajan kehittämistä peleistä julkaistiin saman vuoden aikana PC-8801:n ohella MSX:lle. Pelisarjoja, joiden ensimmäisenä alustana on ollut PC-88, ovat Snatcher, Dragon Slayer, Ys ja Xak. 1980-luvun puolivälissä Hudson Soft julkaisi alun perin Family Computerille kehitettyjä Nintendon pelejä PC-8801:lle. Kyseisiin nimikkeisiin lukeutuvat Excitebike, Donkey Kong 3, Ice Climber sekä Mario Bros., josta tehtiin kaksi pelimekaniikaltaan uudistettua PC-8801-käännöstä: Mario Bros. Special ja Punch Ball Mario Bros.. Ohjelmointikielenään PC-8801 käytti N88-BASICia, joka oli tietokoneen oma versio BASICista. == Mallit == Sarjan merkittäviä malleja: * PC-8801 (marraskuu 1981), alkuperäinen malli * PC-8801mkII (marraskuu 1983) * PC-8801mkIISR (tammikuu 1985) * PC-8801FH (marraskuu 1986) * PC-88VA (maaliskuu 1987) * PC-8801FA (lokakuu 1987) * PC-98DO (kesäkuu 1989) * PC-8801MC (marraskuu 1989) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *NEC PC-8801 Universal Videogame List -sivustolla *NEC PC-8801 Old-Computers.comissa Luokka:Mikrotietokoneet Luokka:NEC Luokka:Vuoden 1981 tietokoneet
Preussin–Itävallan sota

Itävallan ja Preussin sota eli seitsemän viikon sota käytiin seitsemässä viikossa vuonna 1866 Itävallan keisarikunnan ja Preussin kuningaskunnan ja niiden liittolaisten välillä. Sota päättyi Prahan rauhaan ja johti Preussin nousuun johtavaan asemaan Pohjois-Saksassa. == Tausta == Muodollisesti syynä oli Napoleonin sotien seurauksena Itävallan keisarikunnan syntyminen kukistuneen Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan tilalle vuonna 1806.Peter H. Wilson, The Holy Roman Empire, 1495–1806 (Basingstoke: Macmillan, 1999). Kirja Google Booksissa. Charles Ingrao, The Habsburg Monarchy, 1618–1815 (Cambridge: 2000) sivut 229–30. Kirja Google Booksissa. Sodan välitön syy oli Preussin halu liittää Holsteinin ruhtinaskunta itseensä. Itävalta ja Preussi olivat sotineet lyhyen sodan Tanskaa vastaan vuonna 1864 saadakseen enimmäkseen saksalaiset Schleswigin ja Holsteinin ruhtinaskunnat hallintaansa. Ennen lopullista päätöstä maiden kohtalosta Preussi otti Schleswigin hallintaansa ja Itävalta Holsteinin. Se tapahtui virallisesti elokuussa 1865 Gasteinissa solmitulla sopimuksella. Helmikuun 28. päivänä vuonna 1866 Preussin hallitus päätti pääministeri Otto von Bismarckin esityksestä ryhtyä neuvottelemaan Italian kanssa liitosta. Samalla se päätti yrittää saada Ranskan hallitsijalta Napoleon III:lta takuun siitä, että Ranska ei nousisi Preussia vastaan Preussin ja Itävallan välisen sodan mahdollisesti puhjetessa. == Sotatapahtumat == Huhtikuussa 1866 Preussi juonitteli Italian kanssa kahden rintaman sodan Itävaltaa vastaan saadakseen Holsteinin ja Italia Venetsian. Huhtikuun 8. päivänä Preussi ja Italia sopivat Berliinissä, että Italia julistaisi Itävallalle sodan heti, kun Preussi aloittaisi hyökkäyksensä. Seuraavana päivänä Bismarck jätti Itävallan johtamalle Saksan liitolle kirjelmän, jossa hän vaati liiton uudistusta ja yleisillä vaaleilla valitun saksalaisen parlamentin koolle kutsumista sitä suorittamaan. Ranskan takuuta Preussi ei saanut, koska Napoleon III väisti ehdotetun kirjallisen sopimuksen. Itävalta yritti pitää Italian pois sodasta myöntymällä viime hetkellä luovuttamaan Venetsian sille, mutta Italia liittyi silti sotaan Preussin rinnalla. Kesäkuun 15. päivänä Preussin joukot marssivat Hannoveriin ja Saksiin. Muodollisen sodanjulistuksen Preussi antoi kesäkuun 21. päivänä. Itävalta voitti taisteluja Italiaa vastaan, mutta hävisi ratkaisevan Königgrätzin taistelun Preussia vastaan heinäkuussa 1866. Königgrätzin voiton jälkeen kuningas Vilhelm I olisi halunnut jatkaa sotaa, mutta taipui kuitenkin Bismarckin tahtoon. Bismarck ei halunnut nöyryyttää ja vielä vähemmän murskata Itävaltaa. Alustava rauhansopimus allekirjoitettiin Nikolsburgissa 26. päivänä heinäkuuta ja lopullinen rauhansopimus Prahassa 23. päivänä elokuuta. == Seuraukset == Sodan seurauksena Preussi sai Schleswig-Holsteinin, Hannoverin, Hessen-Kasselin, Nassaun ja Frankfurt am Mainin. Lisäksi Saksan liitto purkautui, ja Preussi perusti syksyllä uudelleen Pohjois-Saksan liiton, jossa Itävalta ei ollut mukana. Bismarckista tuli Pohjois-Saksan liiton liittokansleri. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *
Daniel Edwards

Daniel Edwards (s. 1965) on yhdysvaltalainen pop-taiteilija, jonka kuvaukset julkkiksista ja populaarikulttuurista ovat usein herättäneet ristiriitoja. Edwardsin ehkä kuuluisin ja eniten kohua herättänyt teos on "Monument to Pro- Life: The Birth of Sean Preston", joka kuvaa Britney Spearsia synnyttämässä ensimmäistä lastaan polvillaan karhuntaljan päällä. Edwardsin mukaan se symboloi Spearsin rohkeaa päätöstä asettaa lasten hankinta uransa edelle. Todellisuudessa Sean Preston syntyi keisarinleikkauksella. Elokuussa 2006 Edwards paljasti veistoksensa "Suri Cruise's Baby Poop Bronzed for Charity", joka kuvaa Tom Cruisen ja Katie Holmesin tyttären ensimmäistä ulostetta pronssiin jäljennettynä. Joidenkin väitteiden mukaan veistos sisältäisi todellisuudessa Surin ulostetta, toisen pitivät tätä vain julkisuustemppuna. Edwards on myös tehnyt rintakuvat Hillary Rodham Clintonista ja Fidel Castrosta. Teos "Presidential Bust of Hillary Rodham Clinton: First Woman President of the United States of America" oli esillä mm. seksimuseossa. Saviveistos, joka juhlisti Castron humanitarismia ja pitkän vallan loppua esitti häntä kuolinvuoteellaan. "Fidel Castro's Deathbed Portrait" ilmoitettiin paljastettavaksi New Yorkin keskuspuistossa, mutta lupien puutteessa se paljastettiin castronvastaisista pakolaisista tunnetussa Miamissa ja jouduttiin purkamaan ennenaikaisesti. Lisähuomiota herätti veistos Paris Hiltonin ruumiinavauksesta nimellä "Paris Hilton Autopsy". Se arvosteli Hiltonin rattijuoppoutta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Radio Luxembourg

Radio Luxembourg oli RTL Groupin mainosrahoitteinen radioasema, joka oli populaarimusiikin kärkinimi Euroopassa vuosina 1933–1992. Asema lähetti ohjelmaa aiemmin keskipitkillä aalloilla ja soitti uusinta pop- ja rockmusiikkia. Radio Luxembourgin toiminta loppui 1992, mutta lähetykset alkoivat uudelleen 12. syyskuuta 2005 keskipitkillä aalloilla vuorokauden ympäri digitaalisella lähetystekniikalla DRM (Digital Radio Mondiale), aiemmasta eroavilla keskipitkillä aalloilla ja internetissä. Lähetystoiminta päättyi uudestaan 31.12.2007, jonka jälkeen ei uutta lähetystoimintaa enää ole ollut. Radio Luxembourg jatkoi vuoteen 2009 internetissä (http://www.radioluxembourg.co.uk), mutta toiminta käsitti ainoastaan nauhoitettavia ohjelmia. == Historia == Radio Luxembourg perustettiin 1931, ja se aloitti lähetystoiminnan 3. joulukuuta 1933. Lähetykset päättyivät 30. joulukuuta 1992 lähes 60 vuoden jälkeen. Radioasemalla oli virallinen toimilupa Luxemburgin suurherttuakunnassa mainos- ja sponsorirahoitteisten ohjelmien lähettämiseen eri kielillä. Radio Luxembourg lähetti ohjelmiaan seuraavien lähetysasemien kautta: * Keskipitkät aallot: 208 metriä / 1440 kHz AM, Marnach, Luxemburg; lähetysteho 1 200 kW (lähetykset loppuivat 30.12.1991) * Lyhyet aallot: 15 350 kHz, Junglinster, Luxemburg; lähetysteho 10 kW * ASTRA 1A-satelliitti, positio 19,2 astetta itään, transponderi 13 (RTL 4 tv-kanava), 11,391 GHz, vaaka polarisaatio, äänen apukantoaaltotaajuudet: 7,38 / 7,56 MHz (Wegener Panda 1 stereo) == Aiheesta muualla == * The Legend Is Back * Svensk Radio Luxembourg -sivusto * Svensk Radio Luxembourg-sida * Paljon tietoa sisältävä sivusto Radio Luxembourgista Luokka:Radioasemat Luokka:Luxemburgilainen kulttuuri Luokka:Luxemburgin historia
BlueWhite Resorts

BlueWhite Resorts Oy oli vuonna 2005 perustettu suomalainen matkailualan yritys, joka toimi viidellä paikkakunnalla Itä-Suomessa, sekä aikaisemmin myös Venäjän Karjalassa. Sen pääomistaja oli Pekka Sivonen. Muihin omistajiin kuului muun muassa Seppo Sairanen. BlueWhite Resorts laajeni nopeasti ostamalla erityisesti kalastus- ja vesimatkailuun keskittyneitä matkailualan yrityksiä Itä-Suomen alueelta. Taloustaantuma sotki kuitenkin suunnitelmat ja yritys ajautui konkurssiin vuonna 2012. Vuonna 2007 yhtiö osti Kuopion Vehmersalmen Ritoniemessä matkailupalveluita harjoittaneet yhtiöt, sekä Tahkolla sijaitsevan Tahko Safarit Oy:n. BlueWhite Resortsilla oli suunnitelmissa aloittaa mittavat investoinnit Ritoniemeen. Sinne suunniteltiin muun muassa kylpylää ja golfkenttää. Yritys valittiin myös Kuopion lentoasemalle rakennetun järviterminaalin isännäksi. BlueWhite Resorts hankki kesällä 2007 omistukseensa Suomen suurimman sisävesiristeilyaluksen M/S Koli III:n ja M/S Vinkeri II:n Saimaa Ferries Oy:ltä. M/S Koli III, jonka uusi nimi on M/S BlueWhite Eagle, vuokrattiin Kuopion Roll Risteilyille, jonka lipun alla se aloitti vesireittiliikenteen kesästä 2008 alkaen välillä Kuopio- Lappeenranta. Vuokrasopimuksen kestoksi sovittiin kolme vuotta. Kesäkuussa 2008 BlueWhite Resorts vuokrasi Huopanankosken kioskin ja savustamon Viitasaaren kaupungilta. Tammikuussa 2010 BlueWhite Resorts Oy ja sen tytäryhtiö Saimaan Tähti Oy jättivät yrityssaneeraushakemuksen Pohjois-Savon käräjäoikeudelle. Sen myötä BlueWhite Resortsin majoitus-, ravintola- sekä ohjelmapalvelutoiminta lakkasi ja yritys kehittyi kiinteistöjen kehittämiseen, vuokraukseen ja myyntiin. 22\. huhtikuuta 2010 julkistettiin, että Pielaveden Sammon puheenjohtaja Timo Perälä on vuokrannut Tervon Lohimaan BlueWhite Resortsilta viideksi vuodeksi. Tammikuun puolivälistä suljettuna ollut matkailukohde avataan äitienpäiväviikonloppuna. Kuusi päivää myöhemmin JP- Ravintoloiden ilmoitettiin vuokranneen järvihotelli ja kartanoravintola Sahanlahden. Vuokranantaja on Saimaan Tähti Oy, joka on BWR:n tytäryhtiö. ==Omistukset== *Lohimaa (Tervo) **Päärakennus, Log Hotelli, Kalatietokeskus *Ritoniemi (Kuopio) **Mökkikylä, tanssi- ja ruokaravintola *Sahanlahti (Puumala) **Järvihotelli, rantamökkejä, aittoja *Carelia Border Area **Rajahotelli Korpiselkä (Hoilola), vanha rajavartioasema (Ruunaa), Erä-Ilaja (Ilaja) *BlueWhite Resorts Tahko *Tahko Safarit *M/S BlueWhite EagleBluewhite.fi. Viitattu 3.1.2008. *M/S BlueWhite Hawk (ent. M/S Vinkeri II) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Ritoniemen Loma Oy Pörssitiedossa Luokka:Entiset suomalaiset matkailualan yritykset
Walter Abish

Walter Abish (24. joulukuuta 1931 Wien, Itävalta – 28. toukokuuta 2022 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. == Elämä ja ura == Abish syntyi Wienissä Itävallassa. Hän pakeni lapsena perheineen ensin Italiaan, sitten Nizzaan ja vuosiksi 1940–1949 Shanghaihin. Vuonna 1949 perhe muutti Israeliin, jossa Abish suoritti armeijan ja kiinnostui kirjoittamisesta. Hän muutti vuonna 1957 Yhdysvaltoihin ja sai maan kansalaisuuden vuonna 1960. Abishin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu Alphabetical Africa (1974). Hän sai vuonna 1981 romaanista How German Is It (1980) PEN/Faulkner- kaunokirjallisuuspalkinnon. Romaaniensa lisäksi hän julkaisi novelleja. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Juutalaiset kirjailijat Luokka:Amerikanjuutalaiset Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Cecil D. Andrus

Cecil Dale Andrus (25. elokuuta 1931 Hood River, Oregon – 24. elokuuta 2017) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Andrus opiskeli Oregon State Universityssa ja palveli vuosina 1951–1955 Yhdysvaltain laivastossa. Hän muutti Orofinoon, Idahoon ja toimi uuden osavaltionsa kuvernöörinä kahteen otteeseen vuosina 1971–1977 ja 1987–1995. Hän toimi vuosina 1977–1981 Yhdysvaltain 42. sisäministerinä. Andrus oli vielä toisen kuvernööriytensä jälkeen aktiivinen Idahon demokraattisen puolueen toiminnassa. Häneltä ilmestyi vuonna 1998 muistelmateos Politics Western Style. ==Lähteet== Luokka:Idahon kuvernöörit Luokka:Yhdysvaltain sisäministerit Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Jimmy Carterin hallituksen jäsenet Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2017 kuolleet
Barbara Bain

Barbara Bain (s. 13. syyskuuta 1931) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Bain syntyi nimellä Mildred Fogel Chicagossa, Illinois'ssa. Hän valmistui Illinois'n yliopistosta ja lähti New Yorkiin työskentelemään tanssijana ja mallina. Hän opiskeli tanssia Martha Grahamin johdolla, mutta päätti luoda uran näyttelijänä Lee Strasbergin Actors Studiolla suoritettujen opintojen jälkeen. Bain oli vuodesta 1957 naimisissa näyttelijä Martin Landaun kanssa. Pari sai kaksi lasta: näyttelijätär Juliet Landaun ja elokuvatuottaja Susan Bain Landau Finchin, mutta erosi vuonna 1993. Bainin kenties tunnetuin rooli oli Cinnamon Carterina televisiosarjassa Mission: Impossible vuosina 1966–1969. Hän esitti saman roolin myös eräässä Diagnoosi: Murha -sarjan jaksossa. Hän voitti kolme Emmy-palkintoa vuosina 1967, 1968 sekä 1969 ja oli lisäksi ehdolla Golden Globen saajaksi 1968. Bainilla oli 1970-luvulla miehensä kanssa rooli televisiosarjassa Avaruusasema Alfa. Hänet nähtiin myös sarjassa Niin sanottu elämäni. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Piacenza

Piacenza on kaupunki Italiassa Piacenzan maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Piacenza on pinta-alaltaan 118 neliökilometriä ja siellä on runsas 100 000 asukasta. Kaupunki sijaitsee Pojoen etelärannalla. Vaikka asutus kaupungin alueella onkin vanhempaa, varhaisimman asutuskeskuksen paikalle perustivat roomalaiset vuonna 218 eaa. latinankielisellä nimellä Placentia. Kaupungin asemakaavan pääpiirteet ovat säilyneet roomalaisajoista. Rooman tasavallan aikana kaupungista tuli merkittävä keskus Via Aemilian päätepisteeseen. Varhaiskeskiajan jälkeen kaupunki kukoisti jälleen vuodesta 1000 eteenpäin, sillä se sijaitsi tärkeän Via Francigenan varrella kauppareittien yhtymäkohdassa. Keskiajalla kaupungin talous kasvoi ja Piacenzaan rakennettiin kirkkoja ja luostareita, mukaan lukien kaupungin kaksi nykyistäkin maamerkkiä: Piacenzan tuomiokirkko ja Palazzo Gotico. Vuonna 1848 Piacenza oli ensimmäinen Sardinian kuningaskuntaan liittynyt italialainen kaupunki. == Lähteet == Luokka:Emilia-Romagnan kaupungit Luokka:Piacenzan maakunnan kunnat
Ämmässuo

Ämmässuo () on Espoon kaupunginosa. Se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Kolmperään, etelässä Espoonkartanoon ja lännessä Kirkkonummeen. Kaupunginosassa on Ämmässuon jätteenkäsittelykeskus. Ämmässuon eteläosa on verraten luonnontilainen soineen ja suolampineen. Siellä on muun muassa Bockträsk-niminen suolampi, joka on määritelty arvokkaaksi luontokohteeksi. == Nimi == Ämmässuon nimen taustalla on vanha suonnimi Käringmossen. Rinnakkaisnimi Stora Käringmossen tunnetaan ainakin jo vuodelta 1832. Alue on ollut alun perin soista ja kallioista takamaata. Alueenimeksi Ämmässuuo tuli 1980-luvulla, jolloin kaatopaikka aloitti toimintansa. Kaupunginosan nimeksi se tuli vuonna 2008. == Historia == Autoliikenteen kasvaessa 1920-luvulla Ämmässuon läpi kulkeva vanha Turuntie kunnostettiin ja sitä jatkettiin uudella tiellä länteen. == Lähteet == *
X-korkeus

X-korkeus viittaa kirjasinleikkauksen pienaakkosten korkeuteen ilman ylä- ja alapidennyksiä. X-korkeus vaikuttaa siihen, kuinka suurelta tai pieneltä kirjasinleikkaus näyttää lukijan silmään. X-korkeus vaikuttaa myös tekstin luettavuuteen. Liian pieni tai liian suuri x-korkeus voi tehdä tekstistä vaikealukuista. Yleensä kirjasinten koko ilmoitetaan pistekoossa, joka mittaa kirjainten ylimmän ja alimman pisteen välimatkan toisistaan. Tällä on kuitenkin hyvin vähän vaikutusta siihen, kuinka suurelta tai pieneltä jokin tietty kirjasin vaikuttaa, sillä kirjasinten oma x-korkeus voi vaihdella hyvinkin paljon. Typografisessa sommittelussa kannattaakin siksi kiinnittää enemmän huomiota pienaakkosten kokoon kuin pistemittoihin. == Lähteet == Luokka:Typografia
Siikakankaan lentokenttä

Siikakankaan lentokenttä oli Pirkanmaalla Ruoveden Siikakankaalla sijainnut lentokenttä. Kangasmaastoon kantatie 66:n länsipuolelle raivattua kenttää, jossa ei ollut lentokenttärakennuksia, käytettiin 1930-luvulla varalaskupaikkana. Kenttäalueen käyttö alkoi vuonna 1935. 1940-luvun alussa kenttäalueelle rakennettiin kolme 21×37 metrin kokoista kylmää lentokonehallia sekä asuinparakkeja. Kentän laskualue oli ympyrän muotoinen, ja sen halkaisija oli tasan 1 000 metriä.Lukkarinen; Pernaa 2008 s. 94 Toisen maailmansodan aikana kenttä oli Suomen ilmavoimien käytössä. Ilmavoimien yksiköistä kenttää käyttivät välirauhan aikana Lentolaivue 32 ja jatkosodan alussa lentolaivueet 42 ja 44. Myöhemmin jatkosodan aikana Ilmasotakoulu käytti kenttää koulutuskenttänä. Sotien jälkeen kenttä palveli siviilikäytössä, 1950-luvun alkupuolella kentällä järjestettiin muun muassa useita purjelentoleirejä. Kentästä kaavailtiin 1950-luvun lopulla ilmavoimien suihkuhävittäjien tukikohtaa, suunnitelmissa esitettiin muun muassa Hämeen ja Satakunnan lennostojen osien sijoittamista kentälle.Lukkarinen; Pernaa 2008 s. 137 Alueelle paljastettiin 23. toukokuuta 2014 lentokenttätoiminnan ja Ilmailuvarikko 2:n (osa myöhempää Lentovarikkoa) sijoituspaikan muistoksi muistomerkki. == Nykykäyttö == Nykyisin kenttäalue on puolustusvoimien käytössä varastoalueena. Alueella on vuodesta 2014 ollut myös Sotamuseon varasto. Kentän sijainti ja koko näkyy nykyään vielä ilmakuvissa sen muodostaman metsäkuvion ansiosta. == Lähteet == * * * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Tampereen ilmailuyhdistys: 1950-luku (Arkistoitu versio) Siikakankaan lentokenttä Luokka:Ruoveden rakennukset ja rakennelmat Luokka:Ruovesi
Feroz Khan

Feroz Khan (oik. Zulfiqar Ali Shah Khan; 25. syyskuuta 1939 – 27. huhtikuuta 2009) oli intialainen, Bollywoodin kuuluisimpiin lukeutuva näyttelijä. Khan syntyi Bangaloressa afgaani-isälle ja iranilaiselle äidille. Hänellä on kolme veljeä, jotka kaikki vaikuttavat niin ikään elokuva-alalla. Hän lähti Mumbaihin, jossa hän debytoi elokuvassa Didi (1960). Khanille myönnettiin vuonna 1970 parhaan miessivuosanäyttelijän Filmfare-palkinto sekä vuonna 2000 Filmfare-palkinto elinikäisistä saavutuksista elokuvan parissa. Hän oli vuosina 1965–1985 naimisissa Sundarin kanssa ja sai kaksi lasta: Lailan ja Fardeenin. Fardeen oli myös näyttelijä. Feroz Khanin 20-vuotinen avioliitto päättyi eroon vuonna 1985. Hän oli muslimi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Vuonna 2009 kuolleet
Wendo Kolosoy

Wendo Kolosoy eli Papa Wendo (25. huhtikuuta 1925 – 28. heinäkuuta 2008) oli kongolainen maailmanmusiikin esittäjä. Musiikki oli Kolosoyn lapsuuden tärkein sisältö. Hän aloitti uransa alalla jo vuonna 1936; vanhemmat olivat menehtyneet hieman aiemmin. Äiti oli ollut esiintyvä laulaja. Kosoloystä huolehtivat vanhempien kuoleman jälkeen valkoiset papit, ja varhaisina nuoruusvuosinaan hän ryhtyi mekaanikontöihin Kongojoen laivoilla. Kolosoy oli nuorena miehenä Patrice Lumumban ystävä. Kaksikko ei kuitenkaan keskustellut yhdessä politiikasta, johon Kolosoy vältteli ottamasta kantaa.http://www.afropop.org/multi/interview/ID/27/Wendo+Kolosoy,+2002 . Kolosoyn ensimmäinen suuri hitti oli ”Marie Louise” vuonna 1948. Hän pysyi maansa suosituimpien artistien joukossa läpi 1950-luvun, mutta jäi pois muodista Mobutu Sese Sekon noustua valtaan. Hän jatkoi kuitenkin uraansa 1990- ja 2000-luvuilla. Hän esiintyi vielä julkisesti, suostui haastateltavaksi ja julkaisi muiden muassa albumit Marie Louise (1997) ja Amba (2002). Hän kuoli sairauteen 83-vuotiaana jouduttuaan kinshasalaiselle klinikalle maanantaina 28. heinäkuuta 2008. == Lähteet == Luokka:Kinshasankongolaiset muusikot Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Sempre Volley Padova

Sempre Volley Padova, paremmin tunnettuna pelkkä Padova on italialainen lentopallojoukkue, joka pelaa Italian A1-liigassa. Joukkueen kotikaupunki on Padova. == Saavutukset == * CEV-Cupin voitto 1994 * CEV-Cupin hopea 1988, 1989, 1992, 1993 == Historia == Padova esiintyi ensimmäisen kerran A1-liigassa 1971 nimellä Petrarca Padova. Padova pelasi Italian ylimmällä sarjatasolla vuoteen 1982 asti, kunnes se putosi vuodeksi A2-liigaan. A1-liigaan Padova nousi taas pian vuoden tauon jälkeen 1984 nimellä Americanino Padova, ja on pelannut A1-liigassa siitä lähtien. Joukkueen nimet ovat vaihtuneet monta kertaa, kuten yleensäkin A1-liigassa tapahtuu. Joukkueen isoimman rahoittajan nimi tulee yleensä joukkueen nimen yhteydessä ilmi. Padovan joukkueen parhaita saavutuksia on vuonna 1994 arvostetun CEV Cupin voitto ja junioreiden Italian mestaruus. Padova on pelannut Italian A1-liigassa peräti 24 kautta. == Suomalaiset Padovassa == Padovassa on pelannut myös paljon suomalaisia lentopalloilijoita seuran historian aikana. Kauteen 2007 asti joukkueessa pelasi Suomen maajoukkueen ykköspassari Mikko Esko sekä maajoukkueen kakkospassari Simo-Pekka Olli. Myös Suomen maajoukkueen hakkuri Matti Hietanen oli Padovan pelimiehiä kaudella 2005, mutta hän oli seurasti kausilla 2006 sekä 2007. Suomalaispelaajista Mikko Esko nousi Padovassa pelatessaan yhdeksi parhaista passareista. Padovassa on pelannut myös keskitorjuja Miika Heikkinen, joka edusti Padovaa 2004 kauden lopun maaliskuusta lähtien. Lisäksi Arto Hanni on nähty passihommissa Padovassa 2002 kaudella. Myös Suomen maajoukkueen tämän hetkinen valmentaja, italialainen Mauro Berruto on nähty Padovassa. Berruto valmensi Padovaa kaudella 2005–2006. Luokka:Italialaiset lentopalloseurat Luokka:Padova
Nina Bawden

Nina Bawden (19. tammikuuta 1925 – 22. elokuuta 2012 Lontoo, BritanniaNina Bawden obituary, viitattu 24.8.2012) oli brittiläinen lastenkirjailija. Hänen äitinsä oli opettaja ja isänsä merisotilas. Bawden opiskeli Oxfordin yliopiston Somerville Collegessa ja suoritti tutkinnon filosofiasta, politiikasta ja taloustieteestä. Hänelle myönnettiin muun muassa Guardian- palkinto vuonna 1976 sekä Phoenix-palkinto 1993. Bawdenin tunnettuihin teoksiin lukeutuvat muiden muassa Kolme karkulaista (1964), Piparminttuporsas (1975) sekä Henryn vuosi (1988). BBC on näyttänyt useista hänen teoksistaan televisioituja versioita, ja kirjoja on myös käännetty lukuisille kielille. Bawdenin mies Austen Kark (75) menehtyi junaonnettomuudessa Englannissa 10. toukokuuta 2002. Myös kirjailija itse loukkaantui. Hän asui Lontoossa ja Nafplionissa Kreikassa. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Prisma Taranto

Prisma Taranto eli Taranto Volley, vuosina 2008-2010 Prisma Volley oli Italian A1-liigassa pelaava, Taranton kaupungista kotoisin oleva lentopallojoukkue. Se nousi A1-liigaan kaudelle 2006. Vuonna 2010 se lopetti toimintansa ja luovutti sarjapaikkansa Castellana Grotten seuralle New Mater Volley. Joukkue voitti kaudella 2006 Italian A2-liigan ja nousi voitollaan A1-liigaan. Kaudella 2007 sarjanousija Taranto pelasi tiensä play-off -peleihin sijoittumalla runkosarjassa 7. sijalle. Lopullinen sijoitus liigassa oli sama 7. sija, kun Roma Volley pudotti sarjanousijan laulukuoroon. Prisma Tarantossa nähtiin myös suomalaisväriä kaudella 2007–2008 kun Suomen lentopallomaajoukkueen keskitorjuja Konstantin Shumov aloitti uransa ensimmäisen kauden maailman kovimmassa lentopalloliigassa Taranto Volleyn riveissä. == Saavutukset == * 2006 Italian A2-liigan voitto * 2000 Italian A2-liigan voitto == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Seuran kotisivu kaudelta 2009-2010 Luokka:Italialaiset lentopalloseurat Luokka:Taranto
G. A. Petreliuksen muistomerkki

G. A. Petreliuksen muistomerkki Äiti ja lapsi on Turussa Samppalinnanpuistossa sijaitseva veistos. Se valmistui vuonna 1914 ja pystytettiin kunnallisneuvos Gustav Albert Petreliuksen muistoksi vuonna 1915. Veistoksen on suunnitellut Felix Nylund . Uudenkaupungin harmaasta graniitista valmistettu veistos on korkeudeltaan 2,2 metriä. Sen edustalla sijaitsee 11 metriä leveä ja 5,7 metriä syvä kiviterassi, josta avautuu näkymä alas Aurajoelle ja Turun keskustaan. Veistos esittää naista ja lasta, ja teos tunnetaankin myös nimellä Äiti ja lapsi. Veistoksen aihe viittaa Petreliuksen hyväntekeväisyystyöhön, etenkin ruotsinkielisen lastenkodin perustamiseen. == Lähteet == Luokka: Turun patsaat ja veistokset
Andrea Giani

Andrea Giani (22. huhtikuuta 1970) on italialainen entinen huippulentopalloilija. Hän voitti uransa aikana kaiken mitä lentopalloilija voi saavuttaa. Hänet valittiin heti uransa päätyttyään Volleyball Hall of Fameen. == Ura == Giani voitti jo 17-vuotiaana 1987 vuonna Italian Cupin. Siitä lähtien Giani oli yksi Italian lentopallon valovoimaisimmista tähdistä. Hän oli läpi uransa seurauskollinen kahdella eri huippujoukkueelle. Hän pelasi kaudet 1985-1996 Parman joukkueessa, kunnes vaihtoi Pallavolo Modenan ryhmään jossa hän pelasi uransa viimeiset kaudet, kunnes hän lopetti kauden 2007 jälkeen. Urallaan hän saavutti seurajoukkuetasolla peräti viisi Italian liiganmestaruutta. Lisäksi hän voitti kaksi kertaa Euroopan mestareiden liigan, sekä useita muita palkintoja sekä turnausvoittoja. Uransa lopetettuaan Giani valittiin välittömästi Volleyball Hall of Fameen. https://www.volleyhall.org/andrea-giani.html == Valmennusura == Uransa kauteen 2007 lopettanut Giani otti itsellänsä uusia haasteita kun hän otti Cimone Modenan joukkueen päävalmentajan vastuun itsellensä. Hän valmensi heti ensimmäisellä valmennuskaudellaan Pallavolo Modenan CEV-Cupin mestaruuteen. == Muuta == Giani muistetaan muun muassa hänen loistavista pelitaidoistaan. Giani pelasi muun muassa yleispelaajana välillä ja välillä keskitorjujana. Giani on voittanut peräti viisi kertaa Italian A1-liigan. == A-maajoukkue == Giani edusti pelaajaurallaan Italian maajoukkuetta peräti 474 A-maaottelussa. Hän johdatti joukkueen kapteenina peräti kolmeen maailmanmestaruuteen, neljään Euroopan mestaruuteen, sekä seitsemään maailmanliigan voittoon. == Saavutukset == === Henkilökohtaiset === * Toinen kaikkien aikojen pistepörssissä A1-liigassa * Ensimmäinen kaikkien aikojen torjuntatilastossa A1-liigassa * Kymmenes kaikkien aikojen ässäsyöttötilastossa A1-liigassa === Joukkueessa === * 5 Italian A1-liigan mestaruutta * 4 Euroopan Mestaruuta * 3 Maailmanmestaruutta * 7 Maailmanliigan voittoa * 5 Italian Cupin voittoa * 2 Mestareiden Liigan voittoa * 3 CEV Cupin voittoa * 3 Cup-voittajien Cupin voitta * 1 Italian Supercupin voitto * 1 Maailmancupin voitto * 1 Seurajoukkueiden Maailmanmestaruus * 1 Euroopan Supercupin voitto === Valmentajana === * CEV-Cupin mestaruus 2008 == Lähteet == Luokka:Italialaiset lentopalloilijat Luokka:Vuonna 1970 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Reamonn

Reamonn on saksalainen rockyhtye, joka on julkaissut useita kansainvälisesti menestyneitä studio- ja live-albumeita. Yhtyeen perusti irlantilainen laulaja Reamonn "Rea" Garvey etelä-Saksassa vuonna 1998. Hän tutustui saksalaiseen rumpaliin Mike "Gomezz" Gommeringeriin, jonka kautta löytyivät yhtyeen muut jäsenet: kitaristi Uwe Bossert, useita instrumentteja soittanut Sebi Padotzke ja basisti Philipp Rauenbusch. Yhtyeen ensimmäinen single "Supergirl" vuonna 2000 oli menestys Saksassa, ja sen sisältänyt albumi Tuesday myi platinaa. Toinen albumi Dream No.7 ilmestyi vuonna 2001, ja kolmas Beautiful Sky vuonna 2003. Beautiful Sky myi Saksassa tuplaplatinaa, ja pysyi maan hittilistoilla vuoden ajan. Reamonn esiintyi Live 8 -konsertissa Berliinissä 2005 ja Live Earth -konsertissa Hampurissa 2007. ==Jäsenet== *Rea – laulu, akustinen kitara *Uwe – kitara *Sebi – saksofoni, kosketinsoittimet *Gomezz – rummut *Phil – basso ==Julkaisut== ===Singlet=== * 2007 – Serpentine * 2006 – Tonight * 2006 – Promise (You & Me) * 2005 – Sunshine Baby" * 2004 – Strong" * 2003 – Alright" * 2003 – Alright – Pocket * 2003 – Star 2 Track CD * 2003 – Star * 2002 – Place Of No Return * 2002 – Life is a Dream * 2001 – Weep * 2001 – Swim * 2001 – Jeanny * 2000 – Josephine * 2000 – Waiting There For You * 2000 – Supergirl ===Albumit=== * 2000 – Tuesday * 2001 – Dream No. 7 * 2003 – Beautiful Sky * 2006 – Wish * 2008 – Reamonn * 2010 – Eleven ===DVD:t=== * 2007 – Wish-Live (Live-DVD) * 2004 – Raise Your Hands (Live-DVD) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Yhtyeen internetsivut Luokka:Saksalaiset rockyhtyeet
Default

Default on kanadalainen post-grunge-yhtye Vancouverista, brittiläisestä Columbiasta. Yhtye on julkaissut kolme levyä. ==Diskografia== *2001 – The Fallout *2003 – Elocation *2005 – One Thing Remains *2009 – Comes and Goes ===Singlet=== *2002 – Wasting my time (The Fallout) *2002 – Deny (The Fallout) *2002 – Live a lie (The Fallout) *2003 – Taking my life away (Elocation) *2004 – Throw it all away (Elocation) *2004 – All she wrote (Elocation) *2005 – Count on me (One thing remains) *2006 – I can't win (One thing remains) *2006 – It only hurts (One thing remains) *2006 – The way we here (One thing remains) ==Jäsenet== *Dallas Smith – laulu *Jeremy Hora – kitara *Dave Benedict – basso *Danny Craig – rummut ==Aiheesta muualla== *Yhtyeen verkkosivut Luokka:Kanadalaiset alternative rock -yhtyeet Luokka:Post-grunge- yhtyeet
Gustav Albert Petrelius

Gustav Albert Petrelius (1. tammikuuta 1836 Pori - 13\. kesäkuuta 1910 Turku) oli suomalainen liikemies, kunnallisneuvos ja hyväntekeväisyyden harrastaja. == Elämä == Petrelius syntyi porilaisen kultasepän Johan Henrik Petreliuksen perheeseen. 14-vuotiaana hän muutti Turkuun myymäläapulaiseksi ja perusti myöhemmin kaupunkiin vähittäiskaupan, paitatehtaan sekä sateen- ja päivänvarjoja valmistavan yrityksen. Vuonna 1888 Petrelius ja C. F. Junnelius hankkivat Barkerin puuvillakehräämön, jonka pääjohtajana Petrelius toimi. Hän oli myös mukana perustamassa höyrylaivayhtiötä, kylpylaitoksia ja tulitikkutehdasta Turkuun. Petrelius harjoitti hyväntekeväisyystoimintaa jo elinaikanaan. Hän muun muassa lahjoitti varat ruotsinkielisen lastenkodin perustamiseen. Lapsettomana kuollut Petrelius testamenttasi koko omaisuutensa Turun kaupungille. Testamenttivaroista muodostettu G. A. Petreliuksen lahjoitusrahasto teki kaupungille useita taidehankintoja. Rahaston arvo laski ensimmäisen maailmansodan jälkeisen laman seurauksena, ja sen toiminta lopetettiin vuonna 1972. Jäljellä olleet varat siirrettiin Turun kaupungin kaunistamisrahastoon, josta niitä käytetään edelleen kaupunkikuvan kaunistamiseen. == G. A. Petreliuksen muistomerkki == Kunnallisneuvos G. A. Petreliuksen muistoksi pysytettiin vuonna 1915 Turun Samppalinnanpuistoon muistomerkki. Graniittiveistoksen on suunnitellut Felix Nylund, ja se esittää naista ja lasta. Veistoksen yhteydessä on 11 metriä leveä näköalatasanteena toimiva kiviterassi. Veistoksen aihe viittaa Petreliuksen hyväntekeväisyystyöhön, etenkin ruotsinkielisen lastenkodin perustamiseen. ==Lahjoituskohteita== * G. A. Petreliuksen suihkukaivo (Gunnar Finne ja Armas Lindgren, 1924) * R. W. Ekmanin muotokuvahermi (Wäinö Aaltonen, 1927) * V. Westerholmin muotokuvahermi (Wäinö Aaltonen, 1927) * Turun tuomiokirkon kortteli v. 1756 -veistos (Bruno Aspelin, 1931) * Josef Julius Wecksellin patsas (Yrjö Liipola, 1936) ==Lähteet== * Wäinö Aaltosen museo == Aiheesta muualla == * Turku hankkii taidetta, Helsingin Sanomat, 23.06.1939, nro 166, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Luokka:Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Suomalaiset mesenaatit‎ Luokka:Turun historia Luokka:Vuonna 1836 syntyneet Luokka:Vuonna 1910 kuolleet