EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Amudarja

Amudarja (, Omudarjo tai darjoi Omu; turkmeeniksi Amyderýa; , Âmudaryâ; ), antiikin Oksos (, ), on Keski-Aasian pisin joki. Amudarja muodostuu kahden latvajoen, Vahšin ja Pandžin yhtymisestä ja on näin mitaten 1 415 kilometrin pituinen, mutta Pandžin lähteiltä mitaten 2 540 kilometriä. Joki on purjehduskelpoinen 1 450 kilometrin matkalta alajuoksultaan. Amudarjan (Pandžin) lähteet ovat Pamirin vuorilla Afganistanissa. Joki muodostaa osaltaan Afganistanin rajan ensin Tadžikistanin, sitten Uzbekistanin ja Turkmenistanin kanssa ja virtaa sen jälkeen läpi Turkmenistanin palatakseen Uzbekistaniin, jossa se laskee Araljärveen. Amudarjan veden käyttö keinokasteluun on tärkeimpiä syitä Araljärven kuivumiselle. Joki ei saavuttanut Araljärveä vuosina 2008–2009 ollenkaan, vaan se kuivui autiomaahan. Vuonna 2010 Amudarjan vesistön alueella ollut kuivuus hellitti ja lumipeite joen alkulähteillä Pamir-vuoristossa oli normaali. Amudarjaan virtasi riittävästi vettä, jotta virtaama saavutti Araljärven, jonka seurauksena järven itäinen osa kasvoi huomattavasti suuremmaksi, kuin se oli ollut vuonna 2009. == Lähteet == * Encyclopædia Britannica: Amu Darya === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Tadžikistanin joet Luokka:Afganistanin joet Luokka:Turkmenistanin joet Luokka:Uzbekistanin joet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:Rajajoet
Väinö Suvivuo

Väinö Armas Suvivuo (syntyjään Söderström, 17. helmikuuta 1917 Hamina – 2. toukokuuta 1985 Lahti) oli suomalainen aitajuoksija. Suvivuo voitti EM- pronssia Oslossa 1946 110 metrin aidoissa ajalla 15,0. Helsingin olympialaisissa 1952 hän karsiutui välierissä ajalla 14,9. Kisojen avajaisissa hän toimi Suomen joukkueen lipunkantajana. Päämatkallaan Suvivuo voitti seitsemän Suomen mestaruutta. Lisäksi hän voitti viimeiset viralliset Suomen mestaruudet vauhdittomissa hypyissä 1937. Vauhdittomassa kolmiloikassa hän teki Suomen ennätyksen 10,28. Seuratasolla Suvivuo edusti Porin Tarmoa ja Tyrvään Voimaa, (nykyisin Vammalan Seudun Voima). Ammatiltaan hän oli liikunnanopettaja (valmistui 1947) ja toimi opettajana aluksi Vammalassa ja vuosina 1954–1975 Lahdessa. Suvivuo osallistui talvi- ja jatkosotaan ja oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti. Ansioistaan urheilun saralla hän sai Suomen urheilun hopeisen ansioristin.Tyrvään yhteiskoulu – Vammalan lukio (matrikkeli), s. 135. Vammala: Vammalan lukio, 1979. == Saavutuksia == * Olympiakisoissa karsiutui välierissä 110 metrin aitajuoksussa 1952 * EM- pronssia 110 metrin aitajuoksussa 1946 * SM-kultaa 110 metrin aitajuoksussa 1939, 1945, 1948, 1949, 1950, 1952, 1953 * SM-kultaa vauhdittomassa korkeushypyssä, vauhdittomassa pituushypyssä ja vauhdittomassa kolmiloikassa 1937 * SM-hopeaa 110 metrin aitajuoksussa 1940, 1946 *SM-hopeaa 200 metrin aitajuoksussa 1946, 1947, 1948 * SM-pronssia 110 metrin aitajuoksussa 1942, 1943 * 29 maaottelua == Omia ennätyksiä == * 110 metrin aitajuoksussa 14,6 *100 metrin juoksussa 11,1 * Vauhdittomassa korkeushypyssä 155 * Vauhdittomassa pituushypyssä 333 * Vauhdittomassa kolmiloikassa 10,28 (Suomen ennätys) == Lähteet == * * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset pika- aitajuoksijat Luokka:Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
IF Elfsborg

Idrottsföreningen Elfsborg on urheiluseura Ruotsin Boråsista. Sillä on toimintaa jalkapallossa, keilailussa, hiihdossa ja hiihtosuunnistuksessa. Seura on perustettu vuonna 1904. ==Jalkapallo== IF Elfsborgin miesten jalkapallon edustusjoukkue pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa. ===Historiaa=== 1930-luvun loppuvuosina Elfsborg lukeutui Ruotsin parhaisiin seuroihin ja joukkue voittikin Ruotsin mestaruuden vuosina 1936, 1939 ja 1940. Aikakauden suuri tähti oli hyökkääjä Sven Jonasson, joka pelasi joukkueessa vuosina 1927—1946 410 ottelua ja teki 252 maalia. Neljännen Ruotsin mestaruutensa joukkue voitti vuonna 1961. 1980-luvulta lähtien joukkue on pariin otteeseen joutunut hakemaan vauhtia Superettanin puolelta. Kaudeksi 1997 joukkue nousi takaisin Allsvenskaniin ja on säilynyt sarjassa sen jälkeen. Tuolloin joukkueessa oli useita myöhemmin A-maajoukkueessa esiintyneitä pelaajia kuten Anders Svensson, Tobias Linderoth ja Fredrik Berglund. Vuonna 2001 joukkue voitti historiansa ensimmäisen Ruotsin Cupin kukistettuaan loppuottelussa AIK:n. Toinen cup-voito tuli kaksi vuotta myöhemmin. Kaikkiaan joukkue on historiansa aikana pelannut Allsvenskanissa 62 kautta. Kaudella 2006 IF Elfsborg voitti Magnus Haglundin valmennuksessa seuran historian viidennen Ruotsin mestaruuden. Edellisestä oli kulunut jo 45 vuotta. ===Saavutuksia=== * Ruotsin Allsvenskanin voitto 1936, 1939, 1940, 1961, 2006, 2012 * Ruotsin cupin voitto 2001, 2003, 2014 * Ruotsin Supercupin voitto 2007 ===Ennätyksiä=== * Eniten otteluita: Sven Jonasson, 410 * Eniten maaleja: Sven Jonasson, 252 * Suurin voitto: 2–12 IFK Eskilstunaa vastaan Tunavallenilla 19. huhtikuuta 1936 * Yleisöennätys: 21 854 IFK Norrköpingia vastaan vuonna 1961. Uusi Stadion Borås Arena: 17 083 Kalmar FF 2005 ==Entisiä päävalmentajia== * Klas Ingesson * Jörgen Lennartsson * Magnus Haglund * Anders Grönhagen ==Muut lajit== IF Elfsborgin hiihtojaosto on nimeltään IF Elfsborg Skidor, hiihtosuunnistusjaosto IF Elfsborg Skidorientering ja keilailujaosto IF Elfsborg Bowling. ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivu * Guliganerna, virallinen kannattajien sivu * Ålgårdsläktaren, kannattajien sivu Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloseurat Luokka:Boråsin kunta
Valfrid Nykänen

Valfrid Erhard Nykänen (lempinimi Poju; 8. tammikuuta 1894 Kotka – helmikuu 1918 Hämeenkyrö)Valfrid Nykäsen henkilötiedot Suomen sotasurmat 1914-1922 -tietokanta. oli ensimmäinen suomalainen hävittäjälentäjä ja ilmavoiton saavuttanut lentäjä. Nykänen tuli ylioppilaaksi Kotkan suomalaisesta yhteiskoulussa keväällä 1914. Hän oli tuolloin etevä voimistelija. Nykänen oli vuoden 1912 Tukholman olympialaisten suomalaisen voimistelujoukkueen varamies. Urheilussa hän edusti Kotkan SLU:ta ja Kotkan Intoa. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Nykänen liittyi vuoden 1914 lopulla vapaaehtoisena Venäjän armeijaan ja kävi vuoden pituisen upseerikurssin Kazanin sotaopistossa. Hänet komennettiin rintamalle vänrikkinä, ja hän palveli jalkaväessä Varsovan puolustusjoukoissa. Hän haavoittui Puolassa kahdesti. Myöhemmin hän siirtyi Venäjän ilmavoimien 12. hävittäjäosaston tähystäjäksi. Tammikuussa 1917 Nykänen pääsi hävittäjäohjaajakurssille Mustanmeren laivaston lentokouluun Sevastopoliin,Tuomas Hoppu: Historian unohtamat: Suomalaiset vapaaehtoiset Venäjän armeijassa 1. maailmansodassa 1914–1918, s. 163–164, 178, 181, 220–221, 241–242, 274, 278. Bibliotheca Historica 100. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2005. jossa hän suoritti ohjaajatutkintonsa noin 1. toukokuuta 1917. Tämän jälkeen hän toimi lentäjänä III hävittäjäosastossa. Hän saavutti tiettävästi ilmataisteluissa yhteensä neljä ilmavoittoa, oman väitteensä mukaan turkkilaisia vastaan Kaukasian rintamalla, mutta jälkimmäinen tieto lienee virheellinen, sillä kyseisellä rintamalla oli hyvin vähän lentotoimintaa. Suomalaisen lehtitiedon mukaan Nykänen palkittiin syksyllä 1917 Pyhän Yrjön miekalla hänen ammuttuaan lounaisrintamalla alas saksalaisen lentokoneen. Hän oli ainoa suomalainen, joka saavutti ilmavoittoja ensimmäisessä maailmansodassa. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Nykänen jätti Venäjän armeijan ja osallistui tammikuussa 1918 Ukrainan vapaustaisteluun, minkä jälkeen hän palasi Suomeen. Hän joutui pakenemaan Kotkan punakaartia ja siirtyi Suomen sisällissodan alkuun mennessä Satakuntaan, jossa hänet otettiin luutnanttina valkoisiin joukkoihin. Hän johti toista kahdesta valkoisesta osastosta 31. tammikuuta käydyssä Kauvatsan kahakassa, tosin hänen osastonsa perääntyi ennen varsinaista hyökkäystä. Oltuaan vain viikon komppanianpäällikkönä Nykänen lähti pyrkimään punaisten rintaman läpi Helsinkiin hakeakseen lentokoneen valkoisille, mutta hän jäi Hämeenkyrössä punaisten vangiksi ja hänet surmattiin. == Lähteet == * Aarne Bremer, Ilmavoimat vapaussodassa 1918, Otava, 1934 * K.W. Janarmo, Varhaisilmailumme 1753–1919, Otava, 1963 * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Suomalaiset voimistelijat Luokka:Suomalaiset hävittäjälentäjät Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Suomen sisällissodan terrorin uhrit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Monologion

Monologion (lat. ”Yksinpuhelu”) eli Exemplum meditandi de ratione fidei (”Esimerkki uskon sisällön mietiskelystä”) on Anselm Canterbyrylaisen Becin luostarissa vuonna 1076 kirjoittama teologinen tutkielma. Teos on samalla sekä mietiskelyharjoitus että sydämen yksinpuhelua tai rukousta. Anselm mietiskelee teoksessa Jumalan olemusta, mutta hänen tavoitteenaan ei ole Raamatun arvovaltaan vetoaminen, vaan yksinkertainen ja selkeä looginen päättely, todisteluketju, jota teoksen lukijan on yhtä helppo seurata ja joka hänen on helppo hyväksyä. Monologion koostuu useista toisiaan seuraavista todisteluista. Monologion on Anselmin myöhemmän teoksen Proslogionin sisarteos. Anselm ei ollut täysin tyytyväinen Monologionissa esittämäänsä todisteluketjuun, ja halusi sen sijaan muotoilla yhden, lyhyen todistuksen, joka sekä todistaisi Jumalan olemassaolon että osoittaisi hänestä uskotut kaikkein keskeisimmät asiat. Tämä todistus on esitetty Proslogionissa. == Kirjallisuutta == * * Rissanen, Paavo: Johdanto teokseen == Aiheesta muualla == * Anselm of Canterbury: Monologium. * Anselm of Canterbury: Monologium. Luokka:Kirjat filosofiasta Luokka:Kristillinen kirjallisuus Luokka:Kirjat kristillisestä teologiasta ja uskonnonfilosofiasta Luokka:Latinankieliset kirjat
Nils Nicklén

Nils Ole Nicklén (9. helmikuuta 1917 Karjaa – 9. toukokuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen korkeushyppääjä. Nicklén voitti pronssia EM-kisoissa Oslossa 1946 tuloksella 193. Nicklén oli hyvä hyppääjä jo ennen sotia: hän hyppäsi ennätyksensä 200 Tukholmassa 17. elokuuta 1939 (Euroopan ennätys oli tuolloin Kalevi Kotkaksen vuonna 1936 hyppäämä 204). Nicklén oli neljäs suomalainen kahden metrin ylittäjä. Hän sivusi ennätystään vuonna 1946, ja se oli tuon vuoden paras eurooppalaistulos. Nicklén oli mukana Urho Kekkosen johtamassa ryhmässä, joka osallistui elokuussa 1942 Berliinin olympiastadionilla järjestettyihin kansainvälisiin akselivaltojen edustajien yleisurheilukilpailuihin. Seuratasolla Nicklén edusti Kronohagens Idrottsföreningia ja HIFK:ta. Sotavuosina hän toimi marsalkka Mannerheimin henkilökohtaisena palvelijana. == Saavutukset == * EM-pronssia Oslossa 1946 * SM-kultaa 1940, 1943, 1945, 1946, 1949 ja 1951 * SM-hopeaa 1942, 1944, 1947 ja 1950 * SM-pronssia 1939 == Lähteet == * * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1995 kuolleet
Yrjö Lehtilä

Yrjö Ilmari Lehtilä (19. marraskuuta 1916 Turku – 27. maaliskuuta 2000) oli suomalainen kuulantyöntäjä. Lehtilä voitti kuulantyönnön EM-pronssia Oslossa 1946 tuloksella 15,23. Lontoon olympialaisissa 1948 hän oli kuudes (tulos 15,05). Turkulainen Yrjö Lehtilä aloitti urheilu-uransa TUL:n Turun Tovereissa ja voitti vuonna 1940 TUL:n mestaruuden. Samana vuonna solmitun SVUL:n ja TUL:n yhteistyösopimuksen perusteella Lehtilä oli yksi viidestä TUL- urheilijasta, joka valittiin syyskuun 1940 Suomi–Ruotsi–Saksa- kolmimaaotteluun. Yrjö Lehtilä siirtyi vuonna 1942 SUL:n puolelle turkulaiseen Turun Urheiluliittoon. Hän oli mukana Urho Kekkosen johtamassa yleisurheilijaryhmässä, joka osallistui elokuussa 1942 Berliinin olympiastadionilla järjestettyihin kansainvälisiin akselivaltojen edustajien yleisurheilukilpaluihin. Ennätyksensä 15,85 Lehtilä työnsi Turussa 28. kesäkuuta 1944. Tällä tuloksellaan hän oli kauden maailmantilaston kakkonen. Lehtilä voitti urallaan Suomen mestaruuden neljä kertaa ja edusti Suomea 20 maaottelussa, joissa saavutti 6 maaotteluvoittoa. == Saavutukset == * Olympiakisoissa 6. sija 1948 * EM-pronssia 1946 * SM-kultaa 1943, 1944, 1945, 1947 * SM-hopeaa 1942, 1946 * SM-pronssia 1949 == Lähteet == * Mitä Kekkonen oikein touhusi vuonna 1942 Saksassa? * * * http://trackfield.brinkster.net/ Luokka:Suomalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Pier Lorenzo De Vita

Pier Lorenzo de Vita (26. marraskuuta 1909 – 7. toukokuuta 1990)Pier Lorenzo De Vitan esittely Comic creatorViitattu 8.7.2023 oli italialainen sarjakuvapiirtäjä, Massimo De Vitan isä.De Vita I.N.D.U.C.K.S. sivustolla Viitattu 8.7.2023 Disney-sarjakuvien lisäksi hän piirsi muun muassa Pecos Billiä vuosina 1949–1955. De Vita aloitti sarjakuvapiirtäjänä 1934 ja Aku Ankka -sarjakuvien piirtämisen 1955. Hän siirtyi eläkkeelle 1981. De Vitan tyyli jakaa mielipiteitä. Hänen sarjoissaan on unenomainen tunnelma erityisesti ekspressiivisesti venyvien hahmojen ja vääristyneiden perspektiivien takia. Taustat taas on usein hahmoteltu realistisen lännensarjakuvan tyyliin. Erityisesti hän tuntui mieltyneen sotilasteemoihin: panssarivaunuihin, lentokoneisiin, asepukuihin ja sotalaivoihin. De Vitan sarjakuvatuotantoon kuuluu 184 tarinaa, joista tunnetuimmat hän on tehnyt yhdessä käsikirjoittaja Guido Martinan kanssa. Huomionarvoisia ovat eeppiset Disney-parodiat, joilla on suuri merkitys italialaiselle sarjakuvalle, kuten esimerkiksi Aku Ankka Don Quijotena. De Vita PaperPedia sivustollaViitattu 8.7.2023 Joka tapauksessa hän oli tyyliltään eräs kaikkein omintakeisimpia Disney-sarjakuvien piirtäjiä. == Aiheesta muualla == * Anonima fumetti ==Lähteet== Luokka:Disneyn sarjakuvien tekijät Luokka:Italialaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1909 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Uusmäki

Uusmäki () on Lintuvaaran kaupunginosan osa-alue Espoon Suur-Leppävaarassa. Se sijoittuu Helsingin Konalan vastaiselle rajalle. Alueella on runsaasti 1940- ja 1950-luvuilla rakennettuja ns. rintamamiestaloja. Uusmäen kupeessa on Painiityn asuin- ja ulkoilualue. Uusmäen postinumero on 02680. Uusmäen halki kulkee Sotilastorpantie, joka ulottuu Vanhalta Hämeenkyläntieltä Lintumetsän koululle asti. Se on yksi Uusmäen vilkkaimmista teistä, ja sen varrella sijaitsee Uusmäen leikkikenttä (Lohikäärmepuisto) sekä Sotilastorpan kenttä. Vuonna 2020 Sotilastorpan kentälle valmistui tekonurmi, jonka ohessa sen vierelle ilmestyi ulkokuntoilupaikka. Kentän vieressä on myös koripallokaukalo sekä lentopallokenttä. Alueella toimii Uusmäki-seura. Luokka:Lintuvaara
Mikin Inferno

Mikin Inferno () on vuonna 1949 julkaistu Disney-sarjakuvaversio Danten runoelman Jumalainen näytelmä ensimmäisestä osasta. Se aloitti tähän päivän jatkuneen perinteen, jossa italialaiset ankkapiirtäjät tekevät mukaelmia kirjallisuuden klassikoista. Tarinan käsikirjoitti Guido Martina ja piirsi Angelo Bioletto. Tarina oli myös siinä mielessä ainutlaatuinen, että sen tekijät vastoin Disney-yhtiön käytäntöä ilmoitettiin lukijoille jo ensipainoksessa. Tarina on kunnianhimoinen ja graafisesti loistelias. Sitä ei pitkään aikaan julkaistu kuin italiaksi. Nyttemmin sarja on julkaistu lyhennettynä saksaksi (2001) ja lyhentämättömänä englanniksi (2006). Tarinassa mm. opettajat roikkuvat köysissä oppilaiden kiusattavana; latinanopettajia heitetään mustepulloilla ja matematiikanopettajaa ammutaan ritsalla ja jousipyssyllä, lyödään lekalla päähän ja nipistetään pihdeillä takapuolesta. Myöhemmin tarinassa on mm. kidutusta hammaslääkärin tuolissa ja kohtaus, missä kanat nokkivat Sepe Suden luurankoa. Toinen syy, miksi tarinaa ei ole suomennettu, on todennäköisesti se, etteivät sen vitsit aukea ilman Danten ja klassisen kirjallisuuden tuntemusta. 1940-luvun italialaisille koululaisille pakkosyötettiin Dantea ja latinaa. Martina, joka itsekin oli koulutukseltaan opettaja, halusi kirjoittaa tarinan jossa Jumalaista näytelmää käsitellään huumorilla. Kertomuksen lopussa Martina ja Bioletto seisovat paaluun sidottuina itsensä Danten syytettävinä. He puolustautuvat sillä, että koululaiset saadaan näin pitämään runoelmasta, jota he muuten hylkisivät. Nykyään tarina on legendaarisessa maineessa. == Aiheesta muualla == * Kvaak.fi-keskustelupalsta: Mickey's Inferno englanniksi * Mikin Inferno COA- tietokannassa Luokka:Mikki Hiiri Luokka:Sarjakuvatarinat Luokka:Jumalainen näytelmä
Eric Dolphy

Eric Allan Dolphy (20. kesäkuuta 1928 - 29\. kesäkuuta 1964) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, joka soitti alttosaksofonia, huilua ja bassoklarinettia. Dolphy oli ensimmäisiä jazzmuusikoita, jotka käyttivät bassoklarinettia ja huilua solistisena soittimena jazzmusiikissa. Hänen omintakeinen tyylinsä koostui laajoista intervalleista, puheenomaisesta soitosta ja eksoottisista sävelasteikoista. Dolphy luokitellaan usein free jazz -artistiksi, vaikka hänen oman näkemyksensä mukaan hänen musiikkinsa perustuu tiukkaan, joskin epätavalliseen, harmoniaan. Dolphy esiintyi ja levytti uransa aikana muun muassa John Coltranen, Oliver Nelsonin, Ornette Colemanin, Freddie Hubbardin, Andrew Hillin, George Russellin, Bobby Hutchersonin ja Tony Williamsin kanssa. Charles Mingus piti Dolphya kaikkien aikojen lahjakkaimpana tulkitsijana. Dolphyn kuuluisin levy on Out to Lunch (1964), joka luetaan kuuluvaksi avantgarde-jazzin ja ylipäänsä jazz-musiikin klassikkolevyihin. Dolphy kuoli diabeteksesta johtuneeseen sairauskohtaukseen ennen levyn julkaisua. ==Levytyksiä== * Hot & Cool Latin (1959) * Wherever I Go (1959) * Status (1960) * Dash One (1960) * Outward Bound (1960) * Here and There (1960) * Looking Ahead (1960) * Fire Waltz (1960) * Other Aspects (1960) * Out There (1960) * The Caribe with the Latin Jazz Quintet (1960) * Candid Dolphy (1960) * Magic (1960) * Far Cry (1960) * Eric Dolphy (1960) * The Quest (1961) * The Great Concert of Eric Dolphy [live] (1961) * Live! at the Five Spot, Vol. 1 (1961) * Live! at the Five Spot, Vol. 2 (1961) * Latin Jazz Quintet (1961) * Berlin Concerts [live] (1962) * Eric Dolphy in Europe, Vol. 1 [live] (1961) * Eric Dolphy in Europe, Vol. 2 (1961) * Eric Dolphy in Europe, Vol. 3 (1961) * Copenhagen Concert [live] (1961) * Softly, As in a Morning Sunrise (1961) * Quartet 1961 (1961) * Vintage Dolphy (1962) * Conversations (1963) * Iron Man (1963) * The Illinois Concert [live] (1963) * Out to Lunch (1964) * Last Date (1964) * Naima (1964) * Unrealized Tapes (1964) * Eric Dolphy Quintet featuring Herbie Hancock: Complete Recordings (1964) ==Kirjallisuutta== * Vladimir Simosko: "Eric Dolphy - Musiikillinen elämäkerta ja diskografia". Like-kustannus 1996. Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzsaksofonistit Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Taavetti (Luumäki)

thumb|Taavetin linnoituksen portti Taavetti (epävir. https://kaino.kotus.fi/svenskaortnamn/?a=abc&b;=D; ) on Etelä-Karjalan maakunnassa sijaitsevan Luumäen kunnan keskustaajama. Lähimpään kaupunkiin Lappeenrantaan on matkaa 38 kilometriä. Hamina ja Kouvola ovat 50 kilometrin päässä. Taavetti on syntynyt Taavetin linnoituksen ympärille. Linnoitus on osa linnoitusketjua, joka 1700-luvun lopulla rakennettiin suojaamaan Pietaria. Linnoituksen paikaksi on aikoinaan valittu Marttilan kylä pääteiden risteyksessä, kuten Taavetti edelleen on. Taavetissa sijaitsee myös Kouvolan ja Lappeenrannan välisen rataosan Taavetin liikennepaikka 47 kilometrin päässä Kouvolasta. Henkilöliikenne Taavetin asemalla päättyi alhaisen liikennemäärän takia 2. syyskuuta 2006. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Taavetin linnoitus * Taavetin linnoitus Luokka:Luumäen kylät Luokka:Etelä-Karjalan maakunnan taajamat Luokka:Suomen kuntakeskukset
Alfred Thomé

Georg Alfred Thomé (1. elokuuta 1848 Jääski – 10. lokakuuta 1907 Luumäki)Kuolinilmoitus, Laamanni Georg Alfred Thomé, Helsingin Sanomat, 1907, No 237A, sivu 1, julkaistu 13.10.1907Kuollut, Lappeen tuomiokunnan tuomari, hovioikeudenasessori, laamanni Georg Alfred Thomé, Jaakkiman Sanomat, 1907, No 40, sivu 3, julkaistu 11.10. 1907 toimi Lappeen tuomiokunnan tuomarina 1891–1907. Ennen valintaansa Lappeen tuomiokunnan tuomariksi hän toimi vuodesta 1869 tuomarina Viipurissa, Käkisalmella ja Lohjalla. Tultuaan Lappeen tuomariksi Thomé rakennutti ostamalleen Luumäen Kotkaniemen tilalle huvilan. Thomélla oli laamannin arvonimi. Thomé tuli ylioppilaaksi vuonna 1865 ja suoritti tuomarintutkinnon vuonna 1869. Viipurin hovioikeuteen hänet otettiin auskultantiksi 1870 ja oikeusneuvosmieheksi Käkisalmeen 1872, jolloin sai samana vuonna varatuomarin arvonimen. Vuonna 1878 hänet valittiin oikeusneuvosmieheksi Viipuriin ja valittiin 1885 kanneviskaaliksi Viipurin hovioikeuteen sekä asessoriksi 1889. Samana vuonna hänet nimitettiin tuomariksi Lohjan tuomiokuntaan. Thomén vanhemmat olivat insinööri Gustaf Henric Thomé ja Ottiliana (o.s. Winter). == Lähteet == Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1848 syntyneet Luokka:Vuonna 1907 kuolleet
Taavetin linnoitus

Taavetin linnoitus 1773–1803 on Venäjän keisarikunnan armeijan Luumäelle rakennuttama linnoitus. Sen tarkoituksena oli estää tai hidastaa Ruotsin kuningaskunnan mahdollista hyökkäystä Turun rauhan rajojen takaa hattujen sodan jälkeen. Taavetin linnoitus oli osa Kaakkois-Suomen linnoitusjärjestelmää. Linnoitus nimettiin Katariina II:n käskystä Davidovskaja Krepostiksi eli Davidovin linnoitukseksi Pyhittäjä David Tessalonikalaisen mukaan.https://www2.ort.fi/synaksarion/6/26/pyhittaejae- david-tessalonikalainen Ensimmäinen rakennusvaihe kesti 1773–1781. Silloin rakennettiin vallisarvista koostuva linnoitus, jonka koko oli noin 650 × 800 metriä. Toisen rakennusvaiheen aikana rakennettiin linnoituksen sisäosa 1791–1796. Linnoituksen sotilaallinen käyttö lakkautettiin 1803 ennen Suomen sotaa. Linnoitus oli kuitenkin toiminta-aikanaan tuonut rakennustyön ja sotilaiden mukana paikalle niin paljon taloudellista toimintaa, että Taavetista muodostui tulevan Luumäen kunnan keskustaajama. Linnoituksen raunioita on kunnostettu, ja siellä järjestetään ulkoilmatapahtumia, kuten markkinoita sekä vuosittainen jazz-tapahtuma Vallijamit. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * rky.fi: Taavetin linnoitus Luokka:Luumäen nähtävyydet Luokka:Suomen linnoitukset Luokka:Etelä-Karjalan historia Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Taavetti

Taavetti tarkoittaa seuraavia asioita: * Taavetti, Luumäen keskustaajama * taavetti, laivoissa oleva veneiden nosto- ja laskulaite * Taavetti, miehen nimi * David Brown -traktori, englantilaisvalmisteinen maataloustraktori, kansan suussa ”Taavetti”.
Guido Martina

Guido Martina (9. helmikuuta 1906 Carmagola – 6. toukokuuta 1991 Rooma) oli italialainen sarjakuvakäsikirjoittaja, joka loi Aku Ankan supersankari- alter egon Taikaviitan. Hän käsikirjoitti ensimmäisen Disney-klassikkosovituksen Mikin Inferno. Hän teki tarinoita paitsi Aku Ankka -sarjakuviin, myös perusti ja käsikirjoitti Pecos Bill -sarjakuvalehden. Martina oli koulutukseltaan opettaja, ja lisäksi hänellä oli myös tutkinnot eri yliopistoista filosofiasta ja kirjallisuudesta. Käsikirjoittajana hän toi tarinoihinsa viitteitä kirjallisuudesta ja historiasta, ja hänen ansiostaan italialaiset ankkahahmot puhuivat virheetöntä ja vivahteikasta kirjakieltä toisin kuin amerikkalaiset slangia käyttäneet esikuvansa. Martinan huumori on usein hieman julmaa eikä paha useinkaan saa palkkaansa. Tässä mielessä hänen vastakohtansa käsikirjoittajana on Rodolfo Cimino. == Aiheesta muualla == *Guido Martina Inducks-tietokannassa *Anonima fumetti *Disney Comics in Italy (pdf) Luokka:Disneyn sarjakuvien tekijät Luokka:Italialaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1906 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Göttingenin Georg-August-yliopisto

Göttingenin Georg-August-yliopisto () sijaitsee Keski-Saksassa Göttingenin kaupungissa. Se on vanha ja maineikas yliopisto, josta on valmistunut muun muassa yli 40 Nobel-palkittua henkilöä. Yliopisto on nimetty sen perustajan, Hannoverin vaaliruhtinaan Georg Augustin mukaan. Hänet tunnetaan paremmin Britannian kuningas Yrjö II:na. Luennot yliopistossa alkoivat jo vuonna 1734, mutta viralliset avajaiset pidettiin 1737. Yliopiston perustamista ja periaatteita innoitti valistuksen aate. == Kirjasto == Georg-August-yliopiston kirjasto on yksi Saksan viidestä merkittävimmästä kirjastosta. Kirjaston kokoelmat sisältävät 4,5 miljoonaa teosta, 1,1 miljoonaa mikrofilmiä sekä 14 000 tieteellistä aikakauslehteä. Lainauksia kirjastosta tehdään vuosittain noin miljoona. Ansion sen noususta maan moderneimmaksi tieteelliseksi kirjastoksi katsotaan kuuluvan sen pitkäaikaiselle johtajalle Christian Gottlieb Heynelle, joka loi muun muassa uuden luettelointijärjestelmän. === Suomalais-ugrilainen kokoelma === Yliopiston kirjasto sisältää Länsi-Euroopan suurimman suomalais-ugrilaisen kirjakokoelman, 130 000 teosta, joista suomalaisia noin 22 prosenttia. Kokoelmaa on alettu kerätä jo 1700-luvun puolivälissä. Toisen maailmansodan jälkeen Deutsche Forschungsgemeinschaft eli Saksan tutkimusyhteisö alkoi kerätä maan yliopistoihin kirjallisuutta maailman eri kolkilta. Suomalais-ugrilaisen kokoelman kokoaminen käynnistyi 1951. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yliopiston kotisivut Luokka:Saksan yliopistot Luokka:Göttingen Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Expedition Trophy

Expedition Trophy on talviaikaan ajettava rallikilpailu, jonka reitti kulkee matkan Venäjän halki Murmanskista Vladivostokiin. Kilpailu järjestettiin ensi kertaa vuonna 2005 Pietarista Vladivostokiin kulkevan valtatien valmistumisen kunniaksi. Kilpailussa kilpaillaan kaksiautoisilla joukkueilla, joista kummassakin autossa on kolme ihmistä. Vähintään yhden joukkueen jäsenen pitää olla nainen. Autot toimittaa kilpailujärjestäjä. Kilpailu kestää 13 vuorokautta ja reitti kulkee Murmanskista Pietarin, Moskovan, Jekaterinburgin, Novosibirskin, Krasnojarskin, Irkutskin ja Habarovskin kautta Vladivostokiin. Kunkin taipaleen jälkeen loppupään joukkueita pudotetaan kilpailusta. Kilpailun voittaja saa palkinnoksi kymmenen kilogrammaa kultaa sekä kisassa käyttämänsä autot. ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivu Luokka:Rallikilpailut Luokka:Venäjän moottoriurheilu
Veikko Nyqvist

Karl Veikko Valdemar Nyqvist (9. elokuuta 1916 Helsinki – 10. elokuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kiekonheittäjä. Nyqvist voitti EM-pronssia kiekonheitossa Oslossa 1946 tuloksella 48,14. Lontoon olympialaisissa 1948 hän oli kuudes ja Helsingin kisoissa 1952 kahdestoista. Parhaan tuloksensa 50,97 Nyqvist heitti Helsingissä 16. syyskuuta 1951. Hän oli kolmas suomalainen 50 metrin ylittäjä. Parhaimmillaan hän oli maailmantilaston neljäntenä kaudella 1945. Kalevan kisoissa Nyqvist voitti kiekonheitossa 9 mitalia, joista neljä kultaista. Hän kilpaili myös kuulantyönnössä ja voitti siinä neljä SM-mitalia, joista yksi oli kultaa. Seuratasolla Nyqvist edusti KIF:ia ja Idrottsklubben-32:sta. == Saavutuksia == * Kesäolympialaiset ** Lontoo 1948 kuudes ** Helsinki 1952 kahdestoista tuloksella 47,72 * EM-kilpailut ** Oslo 1946 pronssia * Kalevan kisat ** kiekonheitto *** kultaa: 1943, 1945, 1946, 1949 *** hopeaa: 1942, 1947, 1951 *** pronssia: 1950, 1952 ** kuulantyöntö *** kultaa: 1942 *** hopeaa: 1943, 1944 *** pronssia: 1948 == Lähteet == * * http://trackfield.brinkster.net/ * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset kiekonheittäjät Luokka:Suomalaiset kuulantyöntäjät Luokka:Vuonna 1916 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Multimedia Fusion

Tuotteen uusin versio on Multimedia Fusion 2. Multimedia Fusion, kutsutaan myös nimellä MMF, on pelinteko-ohjelma. Clickteam julkaisi ohjelman vuonna 1998. Clickteam osti IMSI:ltä oikeudet Multimedia Fusion -tuotemerkkiin. Ohjelma on osa Klik-tuoteryhmää. Ohjelma on uudempi versio ohjelmista The Games Factory ja Click & Create. Ohjelman uusia toimintoja ovat mm. tuki ActiveX-komponenteille. ==Laajennusten ohjelmointi== Multimedia Fusion -ohjelmaan, kuten sen edeltäjiin TGF ja CNC, voidaan ohjelmoida laajennuksia (Extensions) käyttäen C++ -kieltä. Laajennukset ovat moduuleja, jotka lisäävät ohjelmaan uusia ominaisuuksia. Internetissä on useita sivustoja, jotka ovat omistautuneet pelkästään MMF-laajennusten listaukseen. Useat kymmenet ohjelmoijat ovat merkittävästi kohottaneet Multimedia Fusion -ohjelman voimaa julkaistessaan siihen laajennuksia. Laajennukset ovat yksi MMF:n kantavista voimista. Teknisistä syistä laajennukset pitää kehittää Microsoft Visual Studion IDE:llä ja kääntäjällä. ==Koodauskieli== Multimedia Fusion ei perustu komentosarjakieleen. MMF ei tarjoa ohjelmointikieltä lisäominaisuutena kuten sen kilpailija Game Maker. Kuitenkin ohjelmaan voidaan ohjelmoida lisämoduuleja C++ -kielellä. Ohjelmointikielen sijasta MMF käyttää visuaalista ruudukkojärjestelmää. Horisontaaliset rivit esittävät ehtoja (Conditions). Vertikaaliset sarakkeet esittävät toimintaa (Actions). Kun ehdot toteutuvat, suoritetaan niihin kytketty toiminta. Rivit ja sarakkeet ovat verrattavissa listaan peräkkäisiä "if-then"-lohkoja. ==Uudemmat versiot== Multimedia Fusionin uusi versio, Multimedia Fusion 2, julkaistiin 30. heinäkuuta 2006. Siitä on saatavilla kolme eri versiota: The Games Factory 2, Multimedia Fusion 2, Multimedia Fusion 2 Developer. Järjestyksessä halvimmasta kalleimpaan, mitä kalliimpi versio sitä enemmän ominaisuuksia siinä on. == Katso myös == * Clickteam * The Games Factory * Click and Create == Aiheesta muualla == * Clickteam - Multimedia Fusion 2 Luokka:Pelinteko-ohjelmat
Valto Olenius

Valto Rudolf Olenius (12. joulukuuta 1920 Pyhäjärvi Ul - 13\. heinäkuuta 1983 Lahti) oli suomalainen seiväshyppääjä ja valmentaja. Olenius voitti EM-hopeaa seiväshypyssä Brysselissä 1950 tuloksella 425. Lontoon olympialaisissa 1948 hän oli seitsemäs (tulos 395) ja Helsingissä 1952 viides (430, uusi Suomen ennätys). Oleniuksen ennätys 431 syntyi Tampereella 6. heinäkuuta 1953. Olenius vaikutti Forssan Alussa 1930-luvulta alkaen urheillen ja seuran puheenjohtajana 1949–1951. Seuratasolla Olenius edusti Lahden Kalevaa. Oman uransa jälkeen hän menestyi seiväshyppyvalmentajana. Olenius ilmeisesti hukkui vuonna 1983 Heinolan maalaiskunnassa, mutta hänen ruumistaan ei koskaan löydetty. == Lähteet == * * http://trackfield.brinkster.net/ * ”Forssan Alku II 1948–1962” ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset seiväshyppääjät Luokka:Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
Saksan miehitysvyöhykkeet

Saksan miehitysvyöhykkeet olivat toisen maailmansodan voittajavaltioiden liittoutuneiden neljä miehitysvyöhykettä Saksasta vuosina 1945–1949. Lisäksi Neuvostoliiton vyöhykkeen sisällä ollut Berliini jaettiin myös neljään vyöhykkeeseen. == Historia == Kesäkuussa 1948 Yhdysvallat, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska antoivat Saksan-miehitysvyöhykkeidensä uudistaa valuuttansa valtakunnanmarkasta saksanmarkkaan. Se johti Saksan taloudelliseen jakoon, kun Neuvostoliiton miehittämällä vyöhykkeellä jouduttiin vastavetona vaihtamaan valtakunnanmarkka omaksi saksanmarkaksi (myöhempi Saksan demokraattisen tasavallan markka). Idän ja lännen välit kiristyivät ja vuosina 1948–1949 Neuvostoliitto aloitti Berliinin saarron, jonka aikana Länsi- Berliiniä jouduttiin huoltamaan lännestä ilmasiltaa pitkin. Saksan läntisistä miehitysvyöhykkeistä muodostettiin toukokuussa 1949 Saksan liittotasavalta eli Länsi-Saksa. Itäiselle eli Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle perustettiin lokakuussa 1949 Saksan demokraattinen tasavalta eli Itä-Saksa. Berliini pysyi neljän vallan miehityksessä, vaikka käytännössä Länsi-Berliiniä pidettiin monin tavoin osana Länsi-Saksaa ja Itä-Berliiniä puolestaan Itä-Saksan pääkaupunkina. Vuonna 1955 molemmat Saksat saavuttivat rajoitetun suvereniteetin, joten miehittäjistä liittolaisiksi muuttuneille joukoille jäi käytännössä edelleen laajat toimintaoikeudet. Vuonna 1989 kommunistijohtoinen järjestelmä sortui Euroopassa, minkä huipentumana oli Saksojen välisen rajan kaatuminen ja erityisesti Länsi-Berliiniä ympäröineen Berliinin muurin murtuminen. Itä-Saksaan uudelleen perustetut osavaltiot sekä miehityksestä vapautunut Berliini liittyivät liittotasavaltaan, eli tapahtui Saksan jälleenyhdistyminen 3. lokakuuta 1990. Seuraavan vuoden lopulla hajosi Neuvostoliitto ja sen seuraajavaltion, Venäjän asevoimien viimeiset joukot poistuivat Saksasta vuonna 1994. Sen sijaan Naton jäsenenä Saksa on sopinut, että kaksi liittolaista, Yhdysvallat ja Yhdistynyt kuningaskunta, saavat pitää siellä tukikohtiaan. == Vyöhykkeet maittain == Berliinin vyöhykkeitä ei ole mainittu. * Neuvostoliitto: Brandenburg, Mecklenburg-Etu-Pommeri, Saksi, Saksi-Anhalt ja Thüringen * Ranska: Baden, Rheinland-Pfalz ja Württemberg- Hohenzollern (Saarland oli Ranskan hallinnoima Saarin protektoraatti, joka liittyi Saksan liittotasavaltaan vuonna 1957) * Yhdistynyt kuningaskunta: Ala- Saksi, Hampuri, Nordrhein-Westfalen ja Schleswig-Holstein * Yhdysvallat: Baijeri, Bremen, Hessen ja Württemberg-Baden == Katso myös == * Itävallan miehitysvyöhykkeet == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Saksan historia Luokka:Sotilasmiehitys Luokka:Toisen maailmansodan politiikka
Luciano Bottaro

Luciano Bottaro (16. marraskuuta 1931 – 25. marraskuuta 2006) oli italialainen sarjakuvapiirtäjä ja käsikirjoittaja.Luciano Bottaro INDUCKS- sivustollaViitattu 9.7.2023 Bottaro syntyi Rapallossa ja aloitti sarjakuvapiirtäjänä Scolaro-lehdessä vuonna 1949. Hän loi lehteen 'Gio Polpetta' ja 'Pon Pon'-sieni hahmon ja lisäksi hän teki myös satiirisia kuvia muihinkin lehtiin.Bottaro Lambiek-sivustollaViitattu 9.7.2023 Bottaro piirsi ensimmäisen Disney-sarjakuvansa 1951, mutta hän myös loi muitakin sarjakuvia, kuten Pepiton ja Whisky & Gogon. Bottaro on yksi arvostetuimpia italiaisia sarjakuvapiirtäjiä aikalaisten Romano Scarpan ja Giovan Battista Carpin ohella. Bottaron piirrostyyli on hyvin selkeä ja hieman surrealistinen. Hänen käsikirjoituksilleen on tyypillistä absurdi huumori. Ensimmäinen julkaistu tarina oli 'Paperino e le onorificenze' vuodelta 1952. Arvostetuimmat tarinat Bottaro teki yhteistyössä Carlo Chendin kanssa, mikä teki heistä Italian sarjakuvahistorian loistavimmista parivaljakoista. Bottaro käytti usein Hekla Velhon hahmoa ja piirsi paljon tarinoita, joissa ankat seikkailevat keskiajalla. Bottaron Disney-sarjakuvaura kesti 52 vuotta, mutta kulta-aika sijoittui 50- ja 60-luvulle, jolloin parhaimmat tarinat syntyivät. Bottaro piirsi uransa aikana 157 pidempää tarinaa, joista suomentamatta on vielä 83 tarinaa == Aiheesta muualla == *Kotisivut ==Lähteet== Luokka:Disneyn sarjakuvien tekijät Luokka:Italialaiset sarjakuvantekijät Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2006 kuolleet
Väinö Koskela

Väinö Koskela (31. maaliskuuta 1921 Virolahti – 10. syyskuuta 2016 Virolahti) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Koskela voitti EM-pronssia 10 000 metrin juoksussa Brysselissä 1950 ajalla 30.30,8. Hän tosin oli valmistautunut 5 000 metrin juoksuun, ja oli yhä vuonna 2013 katkera siitä, että hänet komennettiin kympille, sillä hän uskoi, että vitosella olisi tullut hopeaa. Olympialaisissa hän oli 10 000 metrillä Helsingissä 1952 kuudestoista ja 5 000 metrin juoksussa Lontoossa 1948 seitsemäs. Helsingin olympialaisissa 1952 hän karsiutui 5 000 metrillä alkuerissä. Kauden maailmantilastossa Koskela oli parhaimmillaan 5 000 metrillä toisena vuonna 1949 ja 10 000 metrillä viides samana vuonna. Suomen mestaruuden Koskela voitti 5 000 metrillä 1948 ja 1949. Maastojuoksun lyhyen matkan (6 km) mestaruuden hän voitti 1948. Seuratasolla Koskela edusti Virolahden Sampoa. Kirjailija Taina Sampakoski on Koskelan tytär. == Henkilökohtaiset ennätykset == 3 000 metriä 8.10,4 Turku 20. heinäkuuta 1950 5 000 metriä 14.13,2 Turku 15. heinäkuuta 1949 10 000 metriä 30.10,0 Helsinki 24. heinäkuuta 1951 === Suomen ennätykset === 3 000 metriä 8.10,4 Turku 20. heinäkuuta 1950 2 mailia 9.05,4 Helsinki 29. heinäkuuta 1951 == Lähteet == * * http://trackfield.brinkster.net/ * http://www.arrs.run/ ===Viitteet === == Aiheesta muualla == * Arponen, Antti O.: Väinö Koskela harmittelee vieläkin Helsingin olympiakisoja. Suomen Urheilutietäjät. Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat Luokka:Suomalaiset maastojuoksijat Luokka:Virolahden urheilu Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Käymäläseura Huussi

Käymäläseura Huussi ry () oli vuonna 2002 perustettu suomalainen yhdistys, jonka tavoitteena oli "jakaa tietoa ekologisesta sanitaatiosta ja edistää kuivakäymälöiden käyttöä". Yhdistys teki muun muassa kehitysyhteistyötä ja pyrki edistämään kuivakäymälöiden vientiä. Yhdistyksen mukaan kuivakäymälöiden etu on muun muassa se, että maapallon vesivarojen ennustetaan muuttuvan niukoiksi, jolloin wc:n eli vesivessan sijasta käytettävät kuivakäymälät säästävät vettä. Yhdistys järjesti Suomessa kansainvälisiä kuivakäymäläalan konferensseja kolmen vuoden välein. Ensimmäinen konferenssi järjestettiin vuonna 2003 Tampereella. Vuonna 2018 järjestettiin järjestyksessään kuudes konferenssi. Käymäläseura Huussi ry ajautui konkurssiin vuonna 2024. Konkurssin taustalla oli vuonna 2023 paljastunut kehitys­yhteistyö­hankerahojen epäilty väärinkäyttö. Poliisi aloitti väärinkäytöstä tutkinnan, josta epäiltiin yhdistyksen työntekijää. ==Vuoden Huussiteko== Seura jakoi vuosittain palkinnon nimeltään Vuoden Huussiteko. Palkinnonsaajalle annettiin Kultainen Talikko saavutuksistaan. Palkinnon saajina on ollut esimerkiksi akateemisia tutkijoita. Vuonna 2010 palkinnon sai professori Tuula Tuhkanen Tampereen teknilliseltä yliopistolta. Vuonna 2011 palkinnon sai maatalous- ja metsätieteiden tohtori Helvi Heinonen-Tanski ja Suomen ympäristökeskuksen johtava asiantuntija diplomi-insinööri Erkki Santala. Vuoden 2012 palkinnon sai Raini Kiukas, joka on yksi Käymäläseuran perustajajäsenistä ja kuivakäymälöitä myyvän DT-keskuksen omistaja. 2013 Vuoden huussiteosta palkinto myönnettiin ympäristöjärjestö Dodo ry:n kaupunkiviljelypuutarha Kääntöpöydälle.Aikaisemmat Vuoden huussiteko -palkitut , Huussi ryVuoden huussiteko 2013 -palkinto yllätti kaupunkiviljelijät , Huussi ryVuoden Huussiteko 2012 -palkinto luovutettiin Tammelantorilla , Tamperelainen, 5.6.2012 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Käymäläseura Huussin kotisivut Luokka:Entiset suomalaiset järjestöt Luokka:Käymälät Luokka:Suomalaiset kehitysyhteistyöjärjestöt
Erik Blomster

Erik Veikko Blomster (8. maaliskuuta 1928 Seinäjoki – 10. tammikuuta 1996)Tilastopaja oli suomalainen estejuoksija. Blomster voitti EM-pronssia 3 000 metrin esteissä Brysselissä 1950 ajalla 9.08,8. Ajallaan hän oli kauden maailmantilaston viidentenä. Ennätyksensä 9.04,2 Blomster juoksi 12. heinäkuuta 1953 Kouvolassa. Hän voitti lyhyen matkan (5 km) maastojuoksun Suomen mestaruuden vuosina 1950 ja 1952. Vuonna 1951 Blomster oli São Paulon uudenvuodenpäivän kisassa neljäs. Seuratasolla Blomster edusti Seinäjoen Urheilijoita. == Lähteet == * * http://trackfield.brinkster.net/ * http://www.arrs.run/NC_XCFIN.htm === Viitteet === Luokka:Suomalaiset estejuoksijat Luokka:Suomalaiset maastojuoksijat Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 1996 kuolleet
Jukka Piironen

Juho Ensio ”Jukka” Piironen (11. elokuuta 1925 Leppävirta – 5. maaliskuuta 1976) oli suomalainen yleisurheilija. Piirosen päälaji oli seiväshyppy, mutta hän kilpaili myös kymmenottelussa. Piironen voitti EM-pronssia seiväshypyssä sekä Brysselissä 1950 (tulos 425) että Bernissä 1954 (tulos 430). Helsingin olympialaisissa 1952 hän oli kahdeksastoista. Bernissä 28. elokuuta 1954 hypätty tulos 430 cm oli myös Piirosen kaikkien aikojen paras ulkotulos. Hallissa hän ylitti 432 cm vuonna 1956. Seuratasolla Piironen edusti Kuopion Urheilu-Veikkoja. == Lähteet == * * http://trackfield.brinkster.net/ Luokka:Suomalaiset seiväshyppääjät Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1976 kuolleet
Olli Partanen

Heikki Olavi (Olli) Partanen (18. elokuuta 1922 Kouvola – 15. kesäkuuta 2014) oli suomalainen kiekonheittäjä. Partanen saavutti EM-pronssia kiekonheitossa Brysselissä 1950 tuloksella 48,69. Partanen heitti ennätyksensä 50,14 Karhulassa 25. syyskuuta 1949. Hän oli toinen suomalainen 50 metrin ylittäjä kiekonheitossa. Seuratasolla hän edusti Kouvolan Urheilijoita. Suomen- mestaruutta hän ei koskaan voittanut. Toisen maailmansodan aikana Partanen palveli suomalaisessa SS-vapaaehtoispataljoonassa. ==Saavutuksia== * Olympiakisoissa 18:s karsinnassa Helsingissä 1952 tuloksella 45,71 * EM- pronssia Brysselissä 1950 * SM-hopeaa 1950 * 5 maaottelua (2 lajivoittoa) ==Lähteet== * * * http://trackfield.brinkster.net/ ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kiekonheittäjät Luokka:Suomalaiset SS-sotilaat Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
RUAG Ranger

pienoiskuva|250px|Ranger RL-12 lippujuhlanpäivänä 2013 RUAG Ranger on Sveitsissä israelilaisella Israel Aircraft Industriesin lisenssillä valmistettu miehittämätön lentotiedustelujärjestelmä. Sitä käytetään Sveitsin puolustusvoimien lisäksi myös Suomen puolustusvoimissa osana maavoimien tiedustelujärjestelmää. Järjestelmä toimitettiin Suomeen lokakuussa 2001. Miehittämättömiä ilma-aluksia käytetään tiedusteluun, valvontaan ja maaliosoitukseen kauaskantoisille asejärjestelmille. Miehittämättömille ilma- aluksille erityisesti sopivia tehtäviä ovat pitkäkestoiset valvontatehtävät, säteily- tai muuten saastuneen alueen tiedustelu sekä korkean vihollisuhan alueella toimiminen eli Dull, Dirty & Dangerous -tyyppiset tehtävät. Ranger- lentotiedustelujärjestelmässä maavalvonta-asemalta lennätetään datalinkkiyhteyden päässä olevaa miehittämätöntä ilma-alusta. Ilma-aluksen sensorin kuvaa seurataan maavalvonta-asemalla.http://maavoimat.fi/ranger == Tekniset tiedot == * Max lentoonlähtöpaino 275 kg * Siipiväli 5,7 m * Pituus 4,6 m * Normaali nopeusalue 111-194 km/h * Max nopeus syöksyssä 240 km/h * Lakikorkeus n. 4500 m * Polttoainekulutus 10 l/h * Toiminta-aika n. 5 h * Moottorin teho 42 hv * Hyötykuormana on optinen sensori, jossa on yhdistettynä videokamera ja - nauhuri sekä lämpökamera == Ranger- lentotiedustelujärjestelmän osat == * 6 x Ranger-UAV (Unmanned Aerial Vehicle) * Maavalvonta-asema * Erillinen antenniyksikkö * Kuvavastaanotin * Maakalustosarja * Huolto- ja ylläpitovälinesarja * Lisäksi Suomesta on hankittu katapultti, sääasema sekä kenttäsähköverkko. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *RUAG Ranger Suomessa *RUAG.com: UAS-järjestelmät *Israeli weapons Luokka:Tiedustelukoneet Luokka:Miehittämättömät ilma-alukset
Maire Österdahl

Maire Alexandra Österdahl (myöhemmin Oksanen, 12. helmikuuta 1927 Reposaari, Pori – 18. huhtikuuta 2013) oli suomalainen pituushyppääjä. Österdahl saavutti EM-pronssia Brysselissä 1950 pituushypyssä tuloksella 557. Hän oli ensimmäinen suomalainen yleisurheilun naisten EM-mitalisti. Helsingin olympialaisissa 1952 hän sijoittui yhdeksänneksi Suomen ennätystuloksella 573. Helsingin kisoissa hän osallistui myös 4 × 100 metrin viestiin. SM-kisoissa Österdahl voitti korkeushypyssä kultaa 1949, pituushypyssä kultaa vuosina 1949, 1950, 1951, 1952, 1953, 1954, 1955, 1956, hopeaa 1948 ja pronssia 1947. Viisiottelussa hän voitti kultaa vuosina 1951 ja 1953. Österdahl paransi pituushypyn Suomen ennätystä yhteensä neljä kertaa. SM-kisoissa 1950 hän hyppäsi 560 cm, SM- kisoissa 1951 ennätys parani tulokseen 570 cm, olympialaisissa 1952 tulokseen 573 cm ja uransa parhaan tuloksen 579 cm hän hyppäsi Kööpenhaminassa 7. syyskuuta 1952. Österdahl edusti Reposaaren Kuntoa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1927 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Sähkövoimatekniikka

Sähkövoimatekniikka eli vahvavirtatekniikka on tekniikan ala, joka tutkii sähköenergian tuotantoa, siirtoa, jakelua ja käyttöä. Sähkövoimatekniikka on monialaista, ja sen yhteydessä sovelletaankin erittäin monipuolisesti eri tieteen ja tekniikan osa-alueita. Sähkövoimatekniikka voidaan jakaa eri osa- alueisiin. ==Sähköenergian tuotanto== Sähkön tuotanto tapahtuu sähkövoimalaitoksissa, joita on useita erityyppisiä. Kaikissa näissä on kuitenkin sama perusperiaate: energiaa muunnetaan jostakin muodosta sähköenergiaksi erilaisten energianmuunnosprosessien avulla. ==Sähkön siirto ja jakelu== Koska sähkövoimalaitokset sijaitsevat usein maantieteellisesti kaukana sähköenergian kulutusalueilta, täytyy tuotettu sähköenergia siirtää tuotantolaitoksilta kuluttajille sähköverkkoja pitkin. Sähköverkot voidaan jakaa sähkönsiirto- ja sähkönjakeluverkkoihin. Sähkönsiirtoverkoilla sähköenergia siirretään voimalaitoksilta kulutusalueiden läheisyyteen, josta se edelleen siirretään jakeluverkon kautta kuluttajille. Suomessa sähkönsiirtoverkoksi luokitellaan kaikki 220-400 kV:n verkot ja osa 110 kV:n verkoista. Kaikki muut verkot ovat jakeluverkkoja. Suomessa sähkönsiirtoverkon omistaa ja sitä hallitsee kantaverkkoyhtiö Fingrid. Sähkönjakeluverkkoja omistavat sähkönjakeluverkkoliiketoimintaa harjoittavat verkkoyhtiöt, teollisuuslaitokset ja muut vastaavat tahot. ==Sähkömarkkinat== Sähkömarkkinat käsittää sähköenergian tuotannon taloudellisesta näkökulmasta tarkasteltuna sähkönsiirtoverkkoliiketoiminnan, sähkönjakeluverkkoliiketoiminnan ja sähkökaupan. Sähköenergia on lähes poikkeuksetta kaupallinen tuote. Sähkönkäyttäjät joutuvatkin maksamaan käyttämästään sähköenergiasta tietyn hinnan sähköä myyvälle taholle. Lisäksi sähköverkkojen omistajat veloittavat sähkönkuluttajilta käyttömaksua sähköverkkonsa käyttämisestä. Suomessa kuluttaja voi ostaa sähköenergiansa miltä tahansa sähköä myyvältä yhtiöltä, mutta sähköverkon käytöstä perittävä käyttömaksu tulee maksaa käytetyn sähkönjakeluverkon omistajalle. Energiamarkkinavirasto valvoo Suomessa sähkömarkkinoiden toimintaa. ==Suurjännitetekniikka== Suurjännitetekniikka käsittelee jännitteisten johtimien ympärillä olevia eristysrakenteita ja niihin kohdistuvia ylijännitteitä. Sähköverkoissa, erityisesti sähkönsiirtoverkoissa, käytetään suuria jännitteitä. On tärkeää, että ymmärretään eri käyttö- ja häiriötilanteisiin liittyvät suurjänniteilmiöt ja osataan varautua niihin. Tämä on ehdoton edellytys luotettavien ja teknistaloudellisesti järkevien sähkövoimajärjestelmien käytölle ja suunnittelulle. ==Sähkönkäyttötekniikka== Sähkönkäyttötekniikka käsittelee sähköenergian tuotannolle käänteistä prosessia, eli sähköenergian muuntamista johonkin toiseen energiamuotoon. Sähkönkäyttötekniikka sisältää esimerkiksi sähköenergian muuttamisen mekaaniseksi energiaksi (mm. sähkömoottorit) tai lämpöenergiaksi (eri sähkölämpötekniikat). Usein myös tehoelektroniikan (käsittelee sähköenergian muokkaamista haluttuun muotoon) ajatellaan kuuluvaksi sähkönkäyttötekniikan piiriin. Luokka:Energiatekniikka Luokka:Sähkövoima it:Ingegneria energetica
Yako

Yako on kaupunki Burkina Fasossa noin 109 km:n päässä Ouagadougousta. Yako tunnetaan suuresta moskeijastaan ja Thomas Sankaran hautapaikkana. Vuonna 2006 Yakossa oli 22 685 asukasta. == Lähteet == Luokka:Burkina Fason kaupungit
ZIL-131

ZIL-131 on Zavod imeni Lihatšovan vuosina 1966–1991 valmistama keskiraskas maastokuorma-auto. Auto on kolmiakselinen, jokapyörävetoinen ja sen kantavuus on 5 000 kg. ZIL-131 on edelleen hyvin yleinen kuorma-auto entisen Neuvostoliiton ja itäblokin maissa. == Teknisiä tietoja == Auton voimanlähteenä on V8-moottori, josta voima välittyy kuivan yksilevyisen kytkimen kautta viisinopeuksiseen vaihteistoon. Autossa on myös kaksinopeuksisella alennusvaihteella varustettu jakovaihteisto. *Vetojärjestelmä: 6x6 kytkettävissä *Moottori: **merkki/malli/toimintatapa: ZIL-131/ 4-T kaasutin **iskutilavuus/käyttövoima: 5,96 l/bensiini **maksimiteho/vääntömomentti: 110 kW/402 Nm **polttoaineen kulutus: 50–70 l/100 km Auton rengaskoko on 12,00-20" ja polttoainesäiliön tilavuus 340 litraa. == Suorituskyky == Auton huippunopeus on 80 km/h, kääntösäde 10,1 metriä ja suurin kahluusyvyys 1,4 metriä. Mäennousukyky on 58 %. == Käyttö Suomen puolustusvoimissa == ZIL-131:iä hankittiin Suomen puolustusvoimille kahdessa vaiheessa: vuosina 1973–1979 sekä 1987–1991. Kokonaismäärä oli noin 400 kappaletta. Puolustusvoimat asensi yhteen autoon Valmet 611 -moottorin vuonna 1978, mutta kokeilu jäi ainoaksi laatuaan. ZIL-131:t ovat edelleen käytössä muun muassa tykinvetäjinä. Ajoneuvoja käytetään myös runsaasti tavallisissa kuljetustehtävissä. ZIL-131:ssä on istumapaikkoja kuljettajan lisäksi ohjaamossa kaksi sekä kuormatilassa 27. Rauhan aikana miehistön kuljetus ilman moduuli-istuimia on kielletty (Zileissä ei moduuleita ole). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *АМУР-531340: analogue ЗиЛ-131 *ZIL-131 galleria *Puolustusvoimat: kalustoesittely: Keskiraskas maastokuorma-auto ZIL 131 *YouTube: Satunnaista sotilashistoriaa: ZiL-131 131 Luokka:Suomen puolustusvoimien maastokuorma-autot