EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tennis kesäolympialaisissa 2024

Tenniksessä kilpailtiin Pariisin 2024 kesäolympialaisissa 17. kerran. Ottelut pelattiin 27. heinäkuuta – 4. elokuuta 2024. Tennisottelut pelattiin Stade Roland Garros’lla. Olympialaisissa pelattiin viidessä muodossa: naisille ja miehille on kaksin- ja nelinpelit, joiden lisäksi pelattiin sekanelinpeli.https://www.paris2024.org/en/sport/tennis/ ==Areena== Stade Roland Garros, jossa pelataan vuosittain Ranskan avoin tennisturnaus, isännöi tennistapahtumat Pariisin 2024 olympialaisissa. Tämä tarkoittaa sitä, että turnaus pelattiin massakentällä ensimmäistä kertaa sitten Barcelonan vuoden 1992 olympialaisten.https://www.eurosport.com/tennis/olympic- games-4/2024/tennis-at-paris-2024-olympics-who-s-playing-where-is-it-being- held-will-rafael-nadal-and-novak-djoko_sto9718039/story.shtml == Aikataulu == Lähde: https://press.paris2024.org/download-pdf/62e3925939e99f571a09435c La 27 Su 28 Ma 29 Ti 30 Ke 31 To 1 Pe 2 La 3 Su 4 Kaksinpeli Miehet 1. kierros 1. kierros 1. kierros 2. kierros 3. kierros Puolivälierät Välierät Pronssiottelu Loppuottelu Kaksinpeli Naiset 1. kierros 1. kierros 2. kierros 3. kierros Puolivälierät Välierät Pronssiottelu Loppuottelu Nelinpeli Miehet 1. kierros 1. kierros 2. kierros Puolivälierät Välierät Pronssiottelu Loppuottelu Nelinpeli Naiset 1. kierros 1. kierros 2. kierros 2. kierros Puolivälierät Välierät Mitaliottelut Nelinpeli Seka 1. kierros 1. kierros Puolivälierät Välierät Mitaliottelut == Mitaliyhteenveto == Miesten kaksinpeli tiedot Naisten kaksinpeli tiedot Miesten nelinpeli tiedot Matthew Ebden John Peers Austin Krajicek Rajeev Ram Taylor Fritz Tommy Paul Naisten nelinpeli tiedot Sara Errani Jasmine Paolini Mirra Andreeva Diana Shnaider Cristina Bucșa Sara Sorribes Tormo Sekanelinpeli tiedot Kateřina Siniaková Tomáš Macháč Wang Xinyu Zhang Zhizhen Gabriela Dabrowski Félix Auger-Aliassime ==Mitalitaulukko== 1\. align=left 1 1 0 2 2\. align=left 1 0 1 2 3\. align=left 1 0 0 1 3\. align=left 1 0 0 1 3\. align=left 1 0 0 1 6\. align=left 0 1 1 2 6\. align=left 0 1 1 2 8\. align=left 0 1 0 1 9\. align=left 0 0 1 1 9\. align=left 0 0 1 1 Yhteensä 5 4 5 14 == Lähteet == *
Miesten Superpesiksen kausi 2023

Superpesiksen kausi 2023 oli Suomen pesäpallon pääsarjan Superpesiksen 34. kausi. == Joukkueet == Joukkue Kunta Kotistadion Perustettu Pääsarjaan Alajärven Ankkurit Alajärvi Kitro 1944 2023 Hyvinkään Tahko Hyvinkää Pihkala 1915 1975 Imatran Pallo-Veikot Imatra Ukonniemi 1955 2017 Joensuun Maila Joensuu Bolt Stadion 1958 2004 JymyJussit Seinäjoki Unico Areena 2012 2013 Kempeleen Kiri Kempele Autofix1.com Areena 1915 2019 Kiteen Pallo -90 Kitee Rantakenttä 1990 1990 Koskenkorvan Urheilijat Ilmajoki Sähkökoje Areena 1945 1999 Kouvolan Pallonlyöjät Kouvola KSS Energia Areena 1931 2005 Manse PP Tampere Kaupin pesäpallostadion 2005 2020 Pattijoen Urheilijat Raahe MiiluAreena 1928 1997 Sotkamon Jymy Sotkamo Marjex Stadion 1909 1989 Vimpelin Veto Vimpeli Saarikenttä 1934 2004 == Runkosarja == == Pudotuspelikaavio == == Lopulliset sijoitukset == Sija Joukkue Sotkamon Jymy Vimpelin Veto Kempeleen Kiri 4\. Manse PP 5\. Kouvolan Pallonlyöjät 6\. Joensuun Maila 7\. Kiteen Pallo -90 8\. Seinäjoen JymyJussit 9\. Hyvinkään Tahko 10\. Pattijoen Urheilijat 11\. Imatran Pallo-Veikot 12\. Alajärven Ankkurit 13\. Koskenkorvan Urheilijat Koskenkorvan Urheilijat putoaa Ykköspesikseen. Ykköspesiksen pudotuspelit voittanut Haminan Palloilijat nousee seuraavaksi kaudeksi Superpesikseen. == Televisiointi == Kauden televisioinnista vastasi edellisten kausien tapaan Nelonen Median maksullinen Ruutu+ -palvelu. Myös Yleisradio televisioi neljä runkosarjan ottelua ja ratkaisevat loppuottelut. == Lähteet == * Superpesis.fi − Miesten Superpesiksen sarjajärjestelmä 2023 Luokka:Pesäpallon SM-sarjakaudet Luokka:Vuoden 2023 pesäpallo
Öljypuusieni

Öljypuusieni (Omphalotus olearius) on Omphalotaceae-heimoon kuuluva sienilaji, jota tavataan Etelä-Euroopassa. Laji on myrkyllinen, ja sen voi sekoittaa esimerkiksi keltavahveroon. Öljypuusienellä on kuitenkin isompi lakki. Lisäksi lakki hohtaa pimeässä sinivihreää valoa. Euroopassa esiintyy myös toinen Omphalotus-laji, Omphalotus illudens, joka on levinneisyydeltään pohjoisempi kuin öljypuusieni. Toisinaan näitä on pidetty yhtenä ja samana lajina. Omphalotus illudens -lajia tavataan myös Pohjois-Amerikassa. == Ulkonäkö ja koko == Öljypuusienen lakki on 6–15 senttimeriä leveä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * iNaturalist: Omphalotus olearius * UniProt: Taxonomy - Omphalotus olearius * MushroomExpert: Omphalotus olearius * University of Virginia: Jack-o-Lantern Mushroom, Omphalotus olearius * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Omphalotus olearius Luokka:Omphalotaceae Luokka:Myrkkysienet
Saint-André-du-Bois

Saint-André-du-Bois on kunta Lounais-Ranskassa Gironden departementissa Uuden- Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Langonin kaupungista koilliseen. pienoiskuva|vasen|Château de Malromé Château de Malromé on peräisin 1500-luvulta. Linnan omisti tuolloin Bordeaux’n parlamentin jäsen Étienne de Rostéguy de Lancre. Linna pysyi Lancren suvun hallinnassa kaksisataa vuotta. Muutaman omistajavaihdoksen jälkeen vuonna 1883 Toulouse-Lautrecin kreivitär Adèle osti linnan ja sitä ympäröivät 34 hehtaarin viinitarhat. Hänen poikansa taidemaalari Henri de Toulouse-Lautrec vietti linnassa kesiään. Henri myös kuoli linnassa 37-vuotiaana 9. syyskuuta 1901, ja hänet haudattiin läheisen Verdelais’n hautausmaalle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Gironden kunnat
Suomen Brasílian-suurlähetystö

Suomen Brasílian-suurlähetystö () on Suomen ulkomainen edustusto Brasilian pääkaupungissa Brasíliassa. Edustustoa on huhtikuusta 2022 lähtien johtanut suurlähettiläs Johanna Karanko. Brasilia tunnusti Suomen itsenäisyyden vuonna 1919. Suomen edustajisto perustettiin vuonna 1937 Rio de Janeiroon. Suomen suurlähetystö muutti uuteen pääkaupunkiin Brasíliaan vuonna 1973. Lähetystön rakennukset (1974) suunnitteli arkkitehti Jonas Cedercreutz. Suurlähetystön lisäksi Suomella on konsulaatti São Paulossa, kunniapääkonsulaatti Rio de Janeirossa sekä useita muita kunniakonsulaatteja. == Katso myös == *Luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Etelä-Amerikassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomi ulkomailla: Brasilia (finlandabroad.fi) * Suomen edustustot ulkomailla (um.fi) Brasilia Luokka:Distrito Federal
Evan Goldberg

Evan Goldberg (s. 11. toukokuuta 1982 Vancouver, Kanada)Evan Goldberg, Rotten Tomatoes, viitattu 10.8.2023. on kanadalainen käsikirjoittaja, tuottaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten näyttelijä ja elokuvantekijä Seth Rogenin yhteistyökumppanina. == Filmografia == Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Tehtävät 2007 Superbad Superbad Käsikirjoittaja 2008 Pineapple Express – ohutta yläpilveä Pineapple Express Käsikirjoittaja 2011 The Green Hornet The Green Hornet Käsikirjoittaja 2011 50/50 50/50 Tuottaja 2012 Goon Goon Käsikirjoittaja 2012 Korttelivahdit The Watch Käsikirjoittaja 2013 This Is the End This Is the End Ohjaaja, käsikirjoittaja 2014 Naapurit Neighbors Tuottaja 2014 The Interview The Interview Ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja 2015 The Night Before The Night Before' Käsikirjoittaja 2016 Naapurit 2 Neighbors 2: Sorority Rising Käsikirjoittaja, tuottaja 2016 Sausage Party Sausage Party Käsikirjoittaja, tuottaja 2017 The Disaster Artist The Disaster Artist Tuottaja 2018 Blockers Blockers Tuottaja 2023 Teenage Mutant Ninja Turtles: Mutant Mayhem Teenage Mutant Ninja Turtles: Mutant Mayhem Käsikirjoittaja, tuottaja == Palkinnot ja ehdokkuudet == === Primetime Emmy -palkinnot === Vuosi Ohjelma Palkinto Lopputulos 2005 Da Ali G Show Paras varietee-, musiikki- tai komediaohjelman käsikirjoitus 2021 The Boys Paras draamasarja 2022 The Boys Presents: Diabolical Paras lyhytanimaatio-ohjelma 2022 Pam & Tommy Paras mini- tai antologiasarja Evan Goldberg, Television Academy, viitattu 10.8.2023. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset elokuvakäsikirjoittajat Luokka:Kanadalaiset elokuvatuottajat Luokka:Kanadalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jevhenija Doluh’anova

Jevhenija Hryhorivna Doluh’anova (; s. 10. kesäkuuta 1984) on ukrainalainen shakinpelaaja. Hänet tunnetaan vuonna 2006 ansaitsemastaan naisten shakin suurmestarin (WGM) tittelistä. Vuonna 2004 Doluh’anova voitti pronssia Ukrainan naisten shakin mestaruuskilpailussa. Vuotta myöhemmin hän taas saavutti toisen sijan kansainvälisessä naisten shakkiturnauksessa Femidassa. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset shakinpelaajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Super Prestige Pernod

Super Prestige Pernod oli maantiepyöräilyssä vuosina 1959–1987 toiminut kilpailusarja, jossa jaettiin pisteitä maantiepyöräilyn isoimmista kilpailuista, kuten suurista ympäriajoista ja yhden päivän klassikoista. Sarja korvasi vuosina 1948–1958 ajetun Challenge Desgrange-Colombo -kilpailusarjan. Super Prestige Pernod -kilpailusarjaa sponsoroi ranskalainen alkoholituotteiden valmistaja Pernod. Kilpailusarja päättyi vuonna 1987, kun Ranskassa kiellettiin alkoholin mainonta urheilun yhdeydessä. Kilpailusarjan tilalle tuli vuonna 1989 Maantiepyöräilyn maailmancup, jonka seuraajia olivat UCI ProTour ja nykyinen UCI World Tour. Kilpailun voittanutta pidettiin kauden parhaana pyöräilijänä. Monet pyöräilyn suurista nimistä voitti kilpasarjan useasti. Belgialainen Eddy Merckx onnistui voittamaan sarjan ennätykselliset seitsemän kertaa. Neljään voittoon ylsivät ranskalaiset Jacques Anquetil ja Bernard Hinault. Irlantilainen Sean Kelly voitti kilpailun kolmesti. == Tulokset == === Eniten voittoja === Pyöräilijä Voittoja Vuodet Eddy Merckx 7 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974 ja 1975 Jacques Anquetil 4 1961, 1963, 1965 ja 1966 Bernard Hinault 4 1979, 1980, 1981 ja 1982 Sean Kelly 3 1984, 1985 ja 1986 Freddy Maertens 2 1975 ja 1976 === Voittajat vuosittain === Vuosi Voittaja Toinen Kolmas 1959 Henri Anglade Roger Rivière Noël Foré Rik Van Looy 1960 Jean Graczyk Pino Cerami Gastone Nencini 1961 Jacques Anquetil Raymond Poulidor Rik Van Looy 1962 Johan de Roo Jef Planckaert Emile Daems 1963 Jacques Anquetil Tom Simpson Raymond Poulidor 1964 Raymond Poulidor Jan Janssen Jacques Anquetil 1965 Jacques Anquetil Tom Simpson Edward Sels 1966 Jacques Anquetil Felice Gimondi Raymond Poulidor 1967 Jan Janssen Eddy Merckx Felice Gimondi 1968 Herman Van Springel Felice Gimondi Jan Janssen 1969 Eddy Merckx Felice Gimondi Raymond Poulidor 1970 Eddy Merckx Herman Van Springel Luis Ocaña 1971 Eddy Merckx Luis Ocaña Joop Zoetemelk Gösta Pettersson 1972 Eddy Merckx Raymond Poulidor Cyrille Guimard 1973 Eddy Merckx Luis Ocaña Felice Gimondi 1974 Eddy Merckx Roger De Vlaeminck Frans Verbeeck 1975 Eddy Merckx Roger De Vlaeminck Francesco Moser 1976 Freddy Maertens Francesco Moser Joop Zoetemelk 1977 Freddy Maertens Roger De Vlaeminck Bernard Hinault 1978 Francesco Moser Bernard Hinault Joop Zoetemelk 1979 Bernard Hinault Giuseppe Saronni Joop Zoetemelk 1980 Bernard Hinault Alfons De Wolf Francesco Moser 1981 Bernard Hinault Roger De Vlaeminck Jan Raas 1982 Bernard Hinault Giuseppe Saronni Silvano Contini 1983 Greg LeMond Sean Kelly Jan Raas Giuseppe Saronni 1984 Sean Kelly Bernard Hinault Phil Anderson 1985 Sean Kelly Phil Anderson Greg LeMond 1986 Sean Kelly Greg LeMond Claude Criquielion Adrie van der Poel 1987 Stephen Roche Sean Kelly Claude Criquielion == Lähteet == Luokka:Pyöräilykilpailut
Sanan- ja uskonnonvapaus (yhdistys)

Sanan- ja uskonnonvapaus ry on vuonna 2021 perustettu suomalainen ihmisoikeusjärjestö. Järjestön tarkoituksena on edistää ja valvoa sanan- ja uskonnonvapauden toteutumista. Järjestö korostaa vapautta ilmaista ja harjoittaa julkisesti Raamattuun perustuvaa kristillistä uskoa ja vakaumusta. ==Perustaminen== Järjestö perustettiin kesäkuussa 2021. Silloisen puheenjohtajan Santeri Marjokorven mukaan yhdistyksen perustamista esittivät rivikristityt, jotka näkivät sanan- ja uskonnonvapaustilanteen Suomessa heikentyneen. Etenkin Päivi Räsäsen ja Juhana Pohjolan oikeusprosessit olivat herätttäneet halun tukea heitä. Yhdistyksen tehtäväksi määriteltiin erilaisen asiantuntijatuen tarjoamisen tilanteessa, jossa joku kristitty joutuu uskonnollisen vakaumuksensa julkituomisesta rikosoikeudellisten toimien kohteeksi. Jäsenet olivat yksityishenkilöitä hyvin monenlaisella kristillisellä taustalla. Perustetun yhdistyksen hallituksen jäsenissä oli katolilaisia, helluntalaisia sekä luterilaisten herätysliikkeiden jäseniä, niin evankelisia, kuin lestadiolaisia. Yhdistyksen mukaan sanan- ja uskonnonvapaus koskee myös sateenkaaripappeja, mutta ei erityisesti katsonut näiden asian ajamisen olevan yhdistyksen tehtävä. ==Johto== Hallituksen puheenjohtajana toimi vuonna 2023 Susanna Koivula, ja varapuheenjohtajana Suomen kristillisdemokraattien poliitikko ja pastori Mika Ebeling. Hallituksen jäseniin kuului myös perussuomalaisten entinen puheenjohtaja Timo Soini. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset kristilliset järjestöt Luokka:Suomalaiset ihmisoikeusjärjestöt
Reijo Lähteenmäki

Reijo Ilmo Aulis Lähteenmäki (s. 20. kesäkuuta 1941 Mouhijärvi) on suomalainen yritysjohtaja ja osuustoimintavaikuttaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen. Viitattu 11.8.2023. Lähteenmäki syntyi maanviljelijä Veikko Vilho Lähteenmäen ja Greta Laitilan perheeseen ja avioitui 1960 ekonomi Pirkko Elina Pääjoen kanssa. Hän tuli ylioppilaaksi 1960 ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1966. Lähteenmäki oli Jyväskylän työvoimapiirin työnvälitysharjoittelija 1964, Tampereen Työkeskussäätiön tuntiopettaja 1966 ja Tampereen yliopiston työvoimaopin vt. lehtori 1966. Karjakunnan, vuodesta 1979 Keskuskunta OK-Liha, markkinointijohtajan assistentti Lähteenmäki oli 1967, Helsingin myymälöiden johtajan assistentti vuodesta 1968, johdon kehitysprojektien erityistehtävissä 1969, keskusleikkaamoiden päällikkö Helsingissä 1970–1971, vuotakaupan johtaja 1971–1985, liharyhmän apulaisjohtaja 1972, liharyhmän johtaja 1973–1975, lihalinjan johtaja 1976, Etelä-Suomen aluejohtaja 1977–1978, lihalinjan johtaja 1979, johtaja keskushallinnossa 1980, markkinointijohtaja 1981–1982 ja eteläisen tulosryhmän johtaja 1983–1985 sekä johtokunnan varajäsen 1975–1980 ja jäsen 1981–1985. Lähteenmäki oli SOK:n päivittäistavaralinjan johtaja 1985–1989 ja hankintajohtaja 1990, Inex Partners -yhtiön toimitusjohtaja 1991–1994 ja hallituksen varapuheenjohtaja 1999–2001 ja puheenjohtaja vuodesta 2001 sekä Hankkija-Maatalous Oy:n toimitusjohtaja 1995–1998 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1999. SOK:n kenttäryhmän johtaja ja hallituksen jäsen Lähteenmäki oli 1999–2003. Hänellä oli työuransa aikana lisäksi useita osuustoiminnallisia ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2002. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1941 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Abraham Wuchters

Abraham Wuchters (n. 1608 – 23. toukokuuta 1682 Sorø, Tanska) oli alankomaalaissyntyinen taidemaalari, joka työskenteli Tanskassa vuodesta 1638. Wuchtersista tuli hovimaalari 1671, ja hän teki muotokuvia muun muassa Kristian IV:stä, Ulrik Frederik Gyldenlövestä ja Fredrik III:sta. ==Muotokuvia== Christian IV (Abraham Wuchters).jpg|Kristian IV Christian V (Abraham Wuchters).jpg|Kristian V Claus Ahlefeldt (1614-1674), by Abraham Wuchters.jpg|Claus von Ahlefeldt ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Alankomaalaiset taidemaalarit Luokka:1600-vuosikymmenellä syntyneet Luokka:Vuonna 1682 kuolleet
Biila

Biila Solutions Oy (aiemmin CarCare Finland Oy) on Suomessa ja Ruotsissa toimiva, pääasiallisesti autojen siirtopalvelua tarjoava teknologiayritys. Yritys perustettiin vuonna 2008 opiskelijavoimin, kunnes vuonna 2015 yksi perustajista, Aapeli Kallunki, ryhtyi toimitusjohtajaksi muiden perustajien jättäytyessä pois. Yritys toimi nimellä CarCare Finland Oy vuoteen 2019 asti, jolloin yritys muutti nimensä Biila Solutions Oy:ksi osana kansainvälistymisprosessiaan. Samana vuonna yritys osti Kempeleessä toimineen ohjelmistoyritys Ninjami Oy:n koko osakekannan liittäen sen itseensä. Tammikuussa 2024 Biila sai 3,5 miljoonan euron sijoituksen kansainvälistymiseen teknologia-alan kasvuyhtiöihin sijoittavalta Voland Partnersilta. Biilan pääkonttori sijaitsee Vantaalla. Lisäksi yrityksellä on toimipisteitä Tampereella, Kempeleessä ja Ruotsin Borlängessä. == Biila Go -verkkoalusta == Vuonna 2016 yritys julkaisi autojen siirtopalvelua tarjoavan verkkoalustan OmaKuskin, jonka nimi muutettiin yrityksen vuoden 2019 nimenmuutoksen yhteydessä Biila Go:ksi. Rekisteröityneet kumppaniyritykset voivat tilata alustan kautta autojen siirtoja Ahvenanmaata lukuun ottamatta kaikkialla Suomessa ja rajoitetusti Ruotsissa. Myös rekisteröitymättömät yritykset ja yksityiset käyttäjät voivat tilata autonsiirtoja Biila One -palvelun kautta. Biila Go:n kautta tilatut autonsiirrot suoritetaan ajamalla. Kuljettajat eivät ole Biilan työntekijöitä vaan toimivat itsenäisinä yrittäjinä, joilla on vapaus päättää missä, milloin ja kuinka paljon he työskentelevät. Kuljettajaksi pääseminen edellyttää tarkastusprosessin ja kuljettajakoulutuksen hyväksyttyä läpäisemistä. Lisäksi kuljettajilta edellytetään suomalaista voimassa olevaa ajokorttia, älypuhelimen omistamista ja puhtaita luottotietoja. Rekisteröityjä kuljettajia oli vuonna 2022 noin 10 000, joista aktiivisia noin 1400. Biilan pääasiallisia asiakkaita ovat autokaupat, huoltoliikkeet ja leasing-yhtiöt. Vuonna 2022 Biila Go -alustan kautta siirrettiin Suomessa noin 64 000 autoa. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Biilan verkkosivut Luokka:Suomalaiset teknologiayritykset Luokka:Suomalaiset logistiikkayhtiöt Luokka:Suomalaiset liikenneyhtiöt
Överum

Överum on taajama sekä entinen kunta ja ruukkiyhteisö Västervikin kunnan pohjoisosassa Ruotsin Kalmarin läänissä. Siellä asui vuoden 2020 väestönlaskennassa 1 155 ihmistä, mikä tekee siitä Västervikin neljänneksi suurimman taajaman. Överum sijaitsee noin 40 kilometriä luoteeseen Västervikin keskustasta ja 70 kilometriä kaakkoon Linköpingistä. Alue on kumpuilevaa ja siellä on monia järviä. Överumissa toimii vallonien vuonna 1655 perustamaan tykkivalimoon pohjautuva konepaja Överums Bruk AB, joka valmistaa erilaisia vedettäviä maatalouskoneita kuten kyntöauroja. Tehtaan omistajia ovat olleet Åtvidabergs Industrier (myöhemmin nimellä Facit) 1943–1972 ja Electrolux 1972–1998. Nykyisin sen omistaa tanskalainen Kongskilde Industries A/S. Nykyisen ruukinkartanon päärakennuksen on suunnitellut Axel Nyström (1793–1868) ja se edustaa arkkitehtuuriltaan tämän Tjustiksi kutsutun alueen tyypillistä tjustempire-tyyliä. Överumin kautta kulkevat valtatie 35 ja Västervikin ja Linköpingin välinen rautatie Tjustbanan. ==Lähteet== Luokka:Ruotsin ruukit Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Västervikin kunta
Emilia Uljas

Emilia Uljas (s. 2001 Askola) on suomalainen vaikuttaja. Uljas toimi vuonna 2021 Suomen Lukiolaisten Liitto ry:n puheenjohtajana, ja tämän jälkeen hän on toiminut mm. kolumnistina Ylellä. Uljas on Ylen Aamun Jälkiviisaat-paneelin vakiojäsen. Hän on ohjelman historian nuorin panelisti. Tämän lisäksi hän toimii vuosina 2023–2024 Allianssi ry:n nimittämänä Suomen EU- nuorisodelegaattina. Uljas työskenteli viestintätoimisto Milttonilla maaliskuusta 2022 elokuuhun 2023. Uljas valmistui vuonna 2020 Ressun lukiosta, ja nyt hän opiskelee Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa. == Lähteet == * https://lukio.fi/emilia-uljas-suomen-lukiolaisten-liiton- puheenjohtajaksi/ * https://nuorisoala.fi/vuoden-2023-nuorisodelegaatit-ja- allianssin-kansainvalisen-nuorisopolitiikan-ryhman-jasenet-on-valittu/ Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tulilintu (kirja)

Tulilintu on Markku Sadelehdon toimittama antologia, johon on koottu naisten kirjoittamia kauhunovelleja. Esipuheessa Sadelehto kertoo, että ”kansainvälinen käytäntö on ollut sijoittaa antologiaan yksi naisen kirjoittama novelli. Olen julkaissut seitsemässä antologiassani naisnovellin, suhde miesnovelleihin on suunnilleen 1:8,5. Palauttessani nyt tasapainon kiistän jyrkästi, että minulla olisi ollut ennakkoluuloja, tendenssini oli vain briljeerata kirjanteossa.”Tulilintu 1993, s. 7. Vuonna 1995 julkaistussa haastattelussa Sadelehto kertoi kirjan olleen ”vanha päähänpinttymä, jonka sain tehdä, kun Marja Luoma kelpuutti sen julkaisuohjelmaansa. Toinen kustannustoimittaja sanoi, että ei.” Kirjavinkit-sivustolla julkaistu arvio toteaa antologian tunnetuimpien kirjailijoiden Elizabeth A. Lynnin ja Joyce Carol Oatesin tuottavan pettymyksen, mutta ”muut kirjoittajat nostivat tukkaa pystyyn sitten senkin edestä”. Sadelehdon mukaan nuoret lukijat inhosivat kirjan lopetusta, koska se on ”uskomattoman lohduton – – mutta kunhan he ovat vanhoja ja rukoilevat päivästä päivään kuolemaa jossakin inhottavassa vanhainkodissa – – kusessa ja paskassa maaten! Olen sitä mieltä, ettei ihmisen pitäisi elää liian vanhaksi.” == Novellit == * Angela Carter: Verikammio (The Bloody Chamber, 1979) * Nancy A. Collins: Friikit (Freaktent, 1990) * Lisa Tuttle: Läpisyöty (Bug House, 1983) * Shirley Jackson: Arpajaiset (The Lottery, 1948–1949) * Chelsea Quinn Yarbro: Uudistuminen (Renewal, 1982) * J. L. Comeau: Tulilintu (Firebird, 1990) * Kathe Koja: Noxin ruhtinas (The Prince of Nox, 1992) * Joyce Carol Oates: Marttyyrit (Martyrdom, 1992) * Elizabeth A. Lynn: Valkoisen kuninkaan uni (The White King’s Dream, 1979) == Lähteet == Luokka:Markku Sadelehdon toimittamat kirjat Luokka:Suomalaiset kauhunovellikokoelmat Luokka:Vuoden 1993 kirjat
Louis Thomasi

Louis Lucien Thomasi (1910–1985) oli Gambian nykyisen lipun suunnittelija. ==Elämäkerta== Thomasi syntyi vuonna 1910 lähellä Bamakoa, joka on nykyisin Malin valtion pääkaupunki, mutta tuolloin osa Ranskan Länsi-Afrikkaa. Thomasi muutti sittemmin Bathurstiin (nykyisin Banjul), jonne hän perusti perheensä. Hän työskenteli ensin paikallisessa yrityksessä, sitten kalastajana ja myöhemmin vuonna 1964 yksityisenä kirjanpitäjänä.Thomasi kuoli 4. marraskuuta 1985. ==Lippu== Thomasi oli 52-vuotias, kun hallinto ilmoitti hakevansa ehdotuksia Gambian valtion tulevaksi kansallislipuksi. Thomasi suunnitteli kilpailuun kahdeksan erilaista ehdotusta, joissa kaikissa oli väreinä punaista, valkoista, sinistä ja vihreää. Thomasi selitti punaisen symboloivan aurinkoa, valkoisen symboloivan rauhaa, sinisen Gambia-jokea ja alhaalla olevan vihreän symboloivan maataloutta itsenäisen Gambian talouden perustana. Thomasi oli vakuuttunut, että jokin hänen laatimistaan ehdotuksista voittaisi kilpailun tulevasta lipusta ja niin tapahtuikin. Thomasi vastaanotti 50 punnan šekin pääministeri Dawda Jawaralta juhlaseremoniassa 21.12.1964. Uusi lippu liehui ensimmäisen kerran itsenäistymisseremoniassa helmikuun 17. ja 18. päivän välisenä keskiyönä 1965, kun Gambia virallisesti itsenäistyi. Thomasi oli mukana itsenäistymisseremoniassa, vaikkakaan ei kutsuttuna vieraana, mistä hän oli hyvin harmissaan, eikä Thomasi saanut koskaan kansallista kunnianosoitusta 50 punnan šekkiä lukuun ottamatta. Pääministeri Jawarda tarjosi Thomasille työpaikkaa valtion tilintarkastajana, mutta tuota työpaikkaa varten Thomasin täytyi ensin saada Gambian kansalaisuus. Hän sai kansalaisuuden vuosi Gambian itsenäistymisen jälkeen, mutta ei sitten kuitenkaan koskaan tuota valtion tilintarkastajan tehtävää. == Lähteet == Luokka:Gambialaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1910 syntyneet Luokka:Vuonna 1985 kuolleet
Aavistus verta

Aavistus verta on Ellen Datlow’n toimittama kauhuantologia, johon on koottu vampyyriaiheisia novelleja. Datlow’n mukaan ”kauhukirjallisuuden tehtävä on hämmentää seisovia vesiä, kyseenalaistaa totuttuja olettamuksia”, ja kokoelman tarinat käsittelevät vampirismia enimmäkseen vertauskuvallisesti.Datlow’n esipuhe (Aavistus verta 1993, s. 7–10). Kirja oli ehdolla parhaan antologian World Fantasy -palkinnon saajaksi, mutta hävisi Datlow’n ja Terri Windlingin toimittamalle The Year’s Best Fantasy and Horror -sarjan 4. osalle. Myös suomennos sai myönteisen vastaanoton, ja Aikakoneen Eija Elo piti sitä vuoden 1993 toiseksi parhaana antologiana Lisa Tuttlen toimittaman Sielusi hipiän jälkeen. == Novellit == * Suzy McKee Charnas: Levolle lasken Luojani (Now I Lay Me Down to Sleep, 1991) * Karl Edward Wagner: Etana (The Slug, 1991) * Robert Silverberg: Lämpöinen mies (Warm Man, 1957) * Kathe Koja: Epämuodostumia (Teratisms, 1991) * Elisabeth Massie: Äiti (M Is for the Many Things, 1991) * Barry N. Malzberg: Kolmen kauppa (Folly for Three, 1991) * Rick Wilber: Rakastunut seivästäjä (The Impaler in Love, 1991) * Jonathan Carroll: Pyhän hirven kirkko (The Moose Church, 1991) * Thomas Ligotti: Rouva Rinaldin enkeli (Mrs. Rinaldi’s Angel, 1991) * Melissa Mia Hall: Allasväkeä (The Pool People, 1991) * David J. Schow: Viikko epäelämää (A Week in the Unlife, 1991) * Jack Womack: Elämänveri (Lifeblood, 1991) * Melinda M. Snodgrass: Kuolinmessu (Requiem, 1987) * Thomas Tessier: Vääräuskoinen (Infidel, 1991) * Chelsea Quinn Yarbro: Uskallanko syödä persikan? (Do I Dare to Eat a Peach?, 1985) * K. W. Jeter: Tosi rakkautta (True Love, 1991) * Pat Cadigan: Koti meren rannalla (Home by the Sea, 1991) * Robert Holdstock & Garry Kilworth: Räsypuu (The Ragthorn, 1991) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * A Whisper of Blood Internet Archive -sivustolla (vuoden 2008 laitos). Luokka:Ellen Datlow’n kirjat Luokka:Kauhunovellikokoelmat Luokka:Vuoden 1991 kirjat
Suomen Bogotán-suurlähetystö

Suomen Bogotán-suurlähetystö () on Suomen ulkomainen edustusto Kolumbian pääkaupungissa Bogotássa. Edustustoa on heinäkuusta 2021 lähtien johtanut suurlähettiläs Antti Kaski. Kolumbia tunnusti Suomen itsenäisyyden vuoden 1919 lopulla. Vuonna 1954 solmittiin diplomaattiset suhteet maiden välille. Suomen yhteystoimisto perustettiin Bogotáan vuonna 2013. Toimiston asema korotettiin suurlähetystoksi syyskuussa 2017. == Katso myös == *Luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Etelä-Amerikassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomi ulkomailla: Kolumbia (finlandabroad.fi) * Suomen edustustot ulkomailla (um.fi) Bogotá Luokka:Bogotá
Himon anatomia (kirja)

Himon anatomia on Toni Jerrmanin toimittama novelliantologia vuodelta 1997. Kirjan tarinat käsittelevät kauhua ja erotiikkaa. Antologia voitti Dark Fantasy -yhdistyksen Kultainen moottorisaha -palkinnon vuoden 1998 parhaasta kauhualan painotuotteesta. == Novellit == * Wayne Allen Sallee: Nopea siirtyminen (Rapid Transit, 1985) * Kathleen E. Jurgens: Lukuisten asumus (Multiple Dwelling, 1992) * David J. Schow: Läpäisy (Penetration, 1992) * Nancy A. Collins: Mustan nahkan raivottaret (Furies in Black Leather, 1995) * Kathe Koja: Kaksintanssi (Pas de Deux, 1995) * Joe R. Lansdale: Bubba Ho-Tep (Bubba Ho-Tep, 1994) * Brian Hodge: Kurkun alkemia (The Alchemy of the Throat, 1994) * Graham Masterton: Jajouka-peniskuoriainen (The Jajouka Penis-Beetle, 1995) * John Peyton Cooke: Katumuksenharjoittaja (The Penitent, 1995) * Poppy Z. Brite: Muistin tuhka, halun tomu (The Ash of Memory the Dust of Desire, 1994) * Grant Morrison: Braille-ensyklopedia (The Braille Encyclopaedia, 1991) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset antologiat Luokka:Suomalaiset kauhunovellikokoelmat Luokka:Vuoden 1997 kirjat
Ruotsin kielioppi

Ruotsin kielioppi käsittää ruotsin kielen morfologian ja syntaksin. Fonologiaa käsitellään erikseen. == Substantiivi == === Suku === Ruotsin kielessä substantiivit jaetaan kahteen kieliopilliseen sukuun: en- ja ett-sukuiset. Oikea suku voidaan usein päätellä sanan merkityksestä tai päätteestä. Jokaisesta säännöstä on kuitenkin poikkeuksia. ==== En-suku ==== Ihmisiä, eläimiä sekä kukkia ja puita tarvoittavat sanat ovat pääsääntöisesti en- sukuisia: (esim. en man, en fågel, en björk).Viljanen &Viljanen; (2007): s. 12–13 Substantiivit, joilla on seuraavat päätteet, ovat yleensä en-sukuisia: * -ad (en bravad) * -are (en kammare) * -dom (barndom, -en) * -ell (en modell) * -else (en kallelse) * -het (en nyhet) * -ik (musik, -en) * -ing (en tidning) * -ion (en station) * -lek (kärlek, -en) * -or (en motor) ==== Ett-suku ==== Marjoja tarkoittavat sanat ovat pääsääntöisesti ett-sukuisia: (esim. ett smultron).Viljanen & Viljanen (2007): s. 14 Substantiivit, joilla on seuraavat päätteet, ovat yleensä ett-sukuisia: * -ande (ett förhållande) * -ende (ett leende) * -um (ett museum) === Monikko === Substantiivit jaetaan viiteen deklinaatioon sen perusteella, miten substantiivi taipuu:Viljanen & Viljanen (2007): s. 15–17 Sanakirjoissa deklinaatiota merkitään usein latinalaisella numerolla. Deklinaatio Tuntomerkki Monikon pääte Esim. 1 en-sukuinen, joka päättyy -a -or en fråga, frågor 2 en-sukuiset, joiden pääte on -ing -ar en blandning, blandningar suurin osa en-sukuisista, joiden viimeisellä tavulla on painoton E en nyckel, nycklar 3 monet yksitavuiset substantiivit -er ett vin, viner monet vierasperäiset sanat en banan, bananer substantiivit, joiden sanapaino on sanan lopussa en cyklist, cyklister ett-sukuiset, joiden pääte on -um ett museum, museer 4 ett-sukuiset, jotka päättyvät vokaaliin -n ett häfte, häften 5 yleensä ett-sukuiset, jotka päättyvät konsonanttiin Ø ett hus, hus tekijää tarkoittavat sanat, jotka päättyvät -ande, -ende, -are ja -er en läkare, läkare; en ordförande, ordförande == Pronominit == === Persoonapronominit === Subjekti Objekti Yksikkö Monikko Yksikkö Monikko I pers. jag vi mig oss II pers. du ni dig er III pers. han / hon / hen de honom / henne / hen dem Lähde: Sukupuolineutraali hen lisättiin SAOL-sanakirjaan vuonna 2015. Se oli jo entuudestaan saavuttanut suosiota erityisesti toimittajien ja suomenruotsalaisten keskuudessa. === Possessiivipronominit === Yksikkö Monikko I pers. min, mitt, mina vår, vårt, våra II pers. din, ditt, dina er, ert, era III pers. hans / hennes / hens deras Lähde: == Adjektiivit == Adjektiivi taipuu substantiivin suvun ja luvun mukaan: en-suku, ett-suku ja monikko (esim. hungrig, hungrigt, hungriga).Viljanen & Viljanen (2007): s. 36 == Lähteet == * Viljanen, Birgitta & Viljanen, Kari (2007): Ruotsin peruskielioppi, Gummerus, === Viitteet === kielioppi Luokka:Kielioppi kielittäin
Oranian kuningasperheen ritarikunta

pienoiskuva|Ritarikunnan tunnuksia Oranian kuningasperheen ritarikunta () on alankomaalainen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1905 kuningatar Vilhelmiinan käskystä. Hän oli menettänyt oikeuden myöntää luxemburgilaista Tammikruunun ritarikuntaa, kun persoonaunioni Alankomaiden ja Luxemburgin välillä hajosi eriävien perimyslakien vuoksi vuonna 1890. Alkujaan ritarikunnassa oli 18 luokkaa sekä mitaleja. Kunnianosoitusta jaetaan tunnustuksena ansiokkaasta palveluksesta Alankomaiden hallitsijalle tai Oranian kuningashuoneelle noin ylipäänsä. Saajan ei tarvitse Alankomaiden kansalainen. Päätökset ritarikunnna myöntämisestä tekee sen suurmestarina toimiva Alankomaiden hallitsija, nykyään Willem-Alexander, oman mielensä mukaan. Nykyään ritarikunnassa on kolme luokkaa: * suurristi * suuri kunniaristi * kunniaristi == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset ritarikunnat
Lahaina

Lahaina on väestönlaskennallinen paikkakunta Mauin saarella Havaijilla. Paikkakunta on Havaijin kuningaskunnan historiallinen pääkaupunki, joka toimi valtion keskuspaikkana vuosina 1802–1845. Lahaina oli 1800-luvulla myös merkittävä valaanpyyntikeskus, mutta sittemmin siitä tuli sokeriteollisuuskaupunki ja 1900-luvun loppupuoliskolla tärkeä matkailukeskus. Lahainassa asui vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 12 702 ihmistä. Paikkakunta tuhoutui pahoin Havaijin maastopaloissa 2023, ja monet sen historiallisista rakennuksista paloivat. == Sijainti == Lahaina sijaitsee Havaijilla Mauin saaren luoteisosassa. Paikkakunta käsittään noin kahden kilometrin verran suojanpuoleista rannikkoa. Lahainan taustalla nousee tulivuorihuippuja, joista korkein on Puʻu Kukui (1 764 metriä). Paikkakunnan maapinta-ala on 20,2 neliökilometriä. == Historia == Lahaina oli pieni kalastuskylä, kun Havaijisaaret yhdistänyt kuningas Kamehameha I teki siitä 1802 pääkaupunkinsa. Sinne hän aloitti myös rakentaa Mauin ensimmäistä länsimaistyylistä rakennusta, Brick Palacea. Lahaina säilyi pääkaupunkina vuoteen 1845, jolloin Kamehameha III siirsi hallintokeskuksen Oahun Honoluluun. Lahaina kasvoi hallintokaupunkina myös merkittäväksi satamaksi, joka oli Tyynenmeren pohjoisosien tärkeimpiä valaanpyyntisatamia. Sinne alkoi tulla maahanmuuttajia, ja satama tuki kauppoja, hotelleja, majataloja, kapakkoja ja ilotaloja. Vuonna 1824 Lahainassa vieraili 100 alusta vuodessa, ja parhaimmillaan 1850-luvulla siellä kävi yli 400 valaanpyyntialusta vuodessa. Valaanpyynti romahti 1860-luvulla, ja Lahainasta muodostui hiljainen plantaasikaupunki, kun 1861 sinne perustettiin sokeritehdas. Sokeri- ja ananasteollisuus olivat pitkään Lahainan merkittävimmät taloudenalat, mutta kummankin merkitys romahti 1900-luvun puolivälin jälkeen. Lahainan historiallinen keskusta valittiin 1962 Yhdysvaltain kansallisten historiallisten alueiden joukkoon. Matkailusta on tullut sen jälkeen paikkakunnan tärkein taloudenala. Lahaina on kärsinyt pahoin Havaijin maastopaloissa elokuussa 2023. Iso osa sen historiallisesta keskustasta on tuhoutunut, ja sadat perheet ovat joutuneet lähtemään pakoon. Tuhoutuneisiin rakennuksiin kuuluvat ainakin 1830-luvulla rakennettu Dwight Baldwinin kotimuseo, joka oli mahdollisesti Mauin vanhin rakennus, ja Waiolan kirkko, jonka hautausmaalla lepää useita Havaijin kuninkaallisia. == Väestö == Lahainassa asui vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 12 702 ihmistä. Heistä 34,8 prosenttia oli aasialaisia, 27,9 prosenttia valkoisia ja 10,5 prosenttia havaijilaisia tai muita Tyynenmeren asukkaita. Useampaan väestönlaskennalliseen rotuun kuului 24,7 prosenttia asukkaista. == Kuvagalleria == Tiedosto:2012-02-10 02-19 Maui, Hawaii 579 Lahaina, Baldwin House (6791209358).jpg|Dwight Baldwinin kotimuseo Tiedosto:Maui-Lahaina- WaiolaChurch-up.JPG|Waiolan kirkko Tiedosto:Banyan-tree-Lahaina- Hawaii.jpg|Banianiviikunoita oikeustalon puistossa == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Havaijin väestönlaskennalliset asuinpaikat Luokka:Maui
Lentopallo kesäolympialaisissa 2024

Lentopallossa kilpailtiin Pariisin 2024 kesäolympialaisissa 16:tta kertaa. Lentopallossa kilpailtiin kahdessa eri muodossa: sisällä pelattavassa lentopallossa ja rantalentopallossa. Olympialaisissa oli omat turnaukset naisille ja miehille. Sisälentopalloturnauksiin osallistui 12 joukkuetta ja rantalentopalloon 24 joukkuetta. Paris Expo Porte de Versailles isännöi sisälentopallo-ottelut, ja rantalentopallo-ottelut järjestettiin Marskentällä. Ottelut pelattiin 27. heinäkuuta – 11. elokuuta 2024.https://www.paris2024.org/en/sport/volleyball/ https://www.paris2024.org/en/sport/beach-volleyball/ thumb|right|Paris Expo Porte de Versailles. ==Mitalitaulukko== 1 align=left 1 0 1 2 2 align=left 1 0 0 1 2 align=left 1 0 0 1 2 align=left 1 0 0 1 5 align=left 0 1 1 2 6 align=left 0 1 0 1 6 align=left 0 1 0 1 6 align=left 0 1 0 1 9 align=left 0 0 1 1 9 align=left 0 0 1 1 Yhteensä 4 4 4 12 ==Mitaliyhteenveto== Miehet (sisä) tiedot Naiset (sisä) tiedot Miehet (ranta) tiedot David Åhman Jonatan Hellvig Nils Ehlers Clemens Wickler Anders Mol Christian Sørum Naiset (ranta) tiedot Ana Patrícia Duda Lisboa Melissa Humana-Paredes Brandie Wilkerson Tanja Hüberli Nina Betschart ==Lähteet== *
Jonna Voima

Jonna Voima (s. Helsinki) on suomalainen järjestöjohtaja. Koulutukseltaan hän on oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari. == Ura == Jonna Voima on valmistunut Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi. Hän suoritti auskultointinsa Loviisan käräjäoikeudessa ja sai varatuomarin arvon. Uransa alkuvaiheessa hän työskenteli kahdessa eri asianajotoimistossa rikosjuttujen parissa. Uransa ammattiyhdistyksissä Voima aloitti vuonna 2004, kun hän toimi Tehyssä lakimiehen sijaisena. Voima alkoi työskennellä työmarkkinalakimiehenä Ammattiliitto Jytyn edunvalvontaosastolla vuonna 2006. Vuonna 2013 hänet nimitettiin Jytyn johtavaksi työmarkkinalakimieheksi. Hänen tehtäviinsä kuului työehtosopimuksiin liittyvät neuvottelut. Marraskuusta 2020 lähtien hän on toiminut Jytyn puheenjohtajana. Syyskuusta 2021 lähtien Voima on toiminut yhtenä Kevan 30 valtuutetusta. == Yksityiselämä== Voima on asunut Porvoossa vuodesta 2004 lähtien. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Voiman LinkedIn- profiili Luokka:Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Elävät henkilöt
Einar Thulin

Nils Einar Thulin (21. huhtikuuta 1896 Lund, Ruotsi – 20. lokakuuta 1963 New York, New York, Yhdysvallat) oli ruotsalainen korkeushyppääjä. Hän osallistui vuoden 1920 kesäolympialaisiin. Thulin kilpaili nuoruudessaan ruotsalaisessa IFK Mälmön joukkueessa. Vuoden 1920 kesäolympialaisissa hän jakoi korkeushypyssä sijan 7. ranskalaisen Pierre Levdenin kanssa. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset korkeushyppääjät Luokka:Vuonna 1896 syntyneet Luokka:Vuonna 1963 kuolleet
Teckomatorp

Teckomatorp on taajama Svalövin kunnassa Ruotsin Skånessa, noin viisi kilometriä kaakkoon keskustaajama Svalövistä. Asukkaita vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 1 866\. Teckomatorpin kautta kulkee Malmön ja Helsingborgin välinen rautatie. ==Myrkkyskandaali 1977== Vuonna 1894 Skånska sockerfabriks AB perusti Teckomatorpiin sokerijuurikkaiden käsittelyaseman, joka suljettiin 1960-luvun alussa. Entisen sokeritehtaan tiloissa sen jälkeen vuosina 1965–1979 toiminut tanskalaisomisteinen kemiantehdas BT Kemi aiheutti Ruotsin pahimpana pidetyn ympäristöskandaalin. Tervapaperia, puunsuoja-aineita ja kasvinsuojeluaineita valmistaneen tehtaan hajuhaitoista valitettiin vuosia, ja tehtaan liepeiltä löytyi vuonna 1977 satoja muun muassa kloorifenolia ja fenoksihappoja, jopa dioksiinia sisältäviä myrkkytynnyreitä maahan haudattuina. Lisäksi vaarallisia kemikaaleja oli vuosia päästetty laittomasti Braån-jokeen, jonka vesi tehtaan alapuolella todettiin myrkylliseksi. Tehdas suljettiin, mutta käräjäoikeuden mukaan vaara ihmisille jäi kuitenkin näyttämättä toteen, ja tehtaan johtaja sai vain ehdollisen sakkotuomion talousrikoksista ja päästömittausasiakirjojen väärentämisestä. Vuonna 1971 tapahtunut jätetynnyrien hautaaminen oli myös jo vuoteen 1977 mennessä ehtinyt rikoksena vanhentua. Maaperän puhdistustyöt saatiin päätökseen vuonna 2009, yli 30 vuotta myöhemmin. Noin 77 000 tonnia saastunutta maa-ainesta laivattiin Saksaan puhdistettavaksi. Paikalle on rakennettu Vallarna-niminen ulkoilupuisto. ==Lähteet== Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Svalövin kunta Luokka:Ympäristökatastrofit
Kirjallisuusvuosi 1729

Kirjallisuusvuosi 1729 käsittelee vuoden 1729 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia. == Tapahtumia == * Alankomaalainen juristi Hugo Grotius pyrki edistämään vapaata ulkomaankauppaa. Kauppaoikeuden ja merten vapauden yhdistämisestä Grotius kehitti aatteen, että kansainvälisten suhteiden ja kansainvälisen kaupan tulisi perustua lakeihin. Hänen teoksensa De jure belli ac pacis (1629) loi perustan kansainväliselle oikeudelle. * Englantilainen Alexander Pope alkoi kirjoittaa runoelmaa An Essay on Man. Sen ensimmäiset kolme osaa julkaistiin vuonna 1733 ja loput kaksi osaa 1734. Teos julkaistiin aluksi ilman tekijän nimeä, kunnes Pope vuonna 1735 tunnusti olevansa sen kirjoittaja. == Julkaisuja == * Mark Catesby - The Natural History of Carolina, Florida and the Bahama Islands * Hugo Grotius - De jure belli ac pacis * Jonathan Swift - A Modest Proposal * Robert Samber - Histories or Tales of Past Times, told by Mother Goose (lastenkirjallisuutta) * Jacob Campo Weyerman - De levens-beschryvingen der Nederlandsche konst-schilders en konst-schilderessen (Alankomaiden kuvataiteilijoiden elämäkertoja) ==Lähteet== 1729 Luokka:1729
Jukka Maarianvaara

Jukka Maarianvaara (s. 1974) on suomalainen juristi. Vuosina 2017–2022 hän toimi tasa-arvovaltuutettuna. Nykyään hän on ammattiliitto Jytyn edunvalvontajohtaja. Koulutukseltaan hän on oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari. == Ura == Maarianvaara työskenteli uransa alussa muun muassa Turvatekniikan keskuksessa ja Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:ssä. Vuodesta 2003 lähtien hän toimi terveys- ja sosiaalialan ammattijärjestö Tehyssä, ensin lakimiehenä ja neuvottelupäällikkönä ja vuodesta 2009 lähtien edunvalvontajajohtajana. Huhtikuussa 2017 hän aloitti viisivuotisen toimintakautensa tasa-arvovaltuutettuna. Hänen tehtäviinsä kuului tasa-arvon edistäminen ja syrjinnän estäminen. Alkuvuonna 2022 hänet valittiin tehtävään toiselle viisivuotiskaudelle. Hän jätti tehtävän siirtyessään alkuvuonna 2023 ammattiliitto Jytyn edunvalvontajohtajaksi. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == *Maarianvaaran LinkedIn-profiili *Maarianvaara Ykkösaamun vieraana 19.3.2021 Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset_asianajajat
Skarsgård

Skarsgård on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Alexander Skarsgård (s. 1976), ruotsalainen näyttelijä ja ohjaaja * Bill Skarsgård (s. 1990), ruotsalainen näyttelijä * Gustaf Skarsgård (s. 1980), ruotsalainen näyttelijä * Stellan Skarsgård (s. 1951), ruotsalainen näyttelijä.
Rundvik

thumb|Rundvikin kirkko Rundvik on taajama Nordmalingin kunnassa Ruotsin Västerbottenin läänissä, Ångermanlandin maakunnassa, noin 9 tiekilometriä keskustaajama Nordmalingista lounaaseen. Se sijaitsee Pohjanlahden rannalla ja Eurooppatie E4:n varrella suunnilleen Uumajan ja Örnsköldsvikin puolivälissä. Myös Botniabanan-rautatielinja kulkee Rundvikin kautta. Taajama on kasvanut vuonna 1861 perustetun höyrysahan ympärille, ja sen asukasluku vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 800. Vuosina 1929–2011 paikkakunnalla toimi myös yhdysvaltalaisen Masonite-yhtiön lisenssillä kovalevyä valmistanut tehdas, joka meni konkurssiin 2011. Jäljelle jäi Masonite Beams AB, joka valmistaa puukuiturakenteisia I-palkkeja puurakentamiseen. Sahan omistaa nyt SCA Timber AB ja palkkitehtaan norjalainen Byggma Group. ==Lähteet== Luokka:Ruotsin taajamat Luokka:Nordmalingin kunta
Täitimenjärvi

Täitimenjärvi on pitkänkapea ja erittäin matala järvi Rääkkylän eteläosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on kolme neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 42 kilometriä etelään. Järvi sijaitsee Oriveden Kokonselän pohjoispuolella. == Maantiede == Täitimenjärven pituus kaakosta luoteeseen on 5,6 kilometriä. Järven keskiosa on vain noin sata metriä leveä. Rantaviiva on epämääräinen etenkin etelässä. Järven keskisyvyys on vain 84 senttimetriä. Syvintä on järven pohjoisosan muodostavalla Kapakkaselällä, suurin mitattu syvyys on 178 senttimetriä. Täitimenjärven saariluku on viisitoista. Saarista kaksi on alle aarin laajuisia luotoja. Kolmentoista pinta-ala on yli aarin, mutta alle hehtaarin. Laajin saari on järven eteläosan Jänissaari-Mykräsaari. Täitimenjärven ranta-alueet ovat kulttuurimaisemaa, metsää ja suota, joka on eteläosan Metsonlahden ja Hirvilahden kohdalla merkitty vaikeakulkuiseksi. Täitimenjärveen virtaa tulouoma luoteesta Leppälammilta. Järvi kääntyy alavirtaan Metsonlahden eteläkolkasta, josta alkaa Täitimenjoki. Sen pituus on noin kilometrin, suunta kohti kaakkoa ja se laskee Oriveden (75,9 metriä merenpinnan yläpuolella) Huotinlahteen. Täitimenjärven vesitilavuus on 2 497 000 kuutiometriä. Täitimenjärvi (04.318.1.001) kuuluu Täitimenjoen valuma- alueeseen (04.318), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Oriveden alue (04.31) ja ensimmäinen jakovaihe on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Täitimenjärvi on selkeästi laajin Täitimenjoen valuma-alueen vakavesistä. Alueella on sen lisäksi kaksi vähintään hehtaarin laajuista järveä: Etelä-Leppälampi ja Pohjois-Leppälampi. == Lähteet == Luokka:Rääkkylän järvet Luokka:Oriveden–Pyhäselän alue
Raholanjärvi

Raholanjärvi on metsäjärvi Juuan länsiosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä. Järvi on umpiperä eli vesireitin pää. Etäisyys Joensuusta on 81 kilometriä luoteeseen. == Maantiede == Raholanjärvi koostuu verrattain tasalevyisestä altaasta, jonka pituus kaakosta luoteeseen on 3,6 kilometriä. Järven kaakkoisosan muodostaa Itälahti. Pohjoisosan lahdet (Riihilahti, Pohjoislahti) ovat suultaan avoimia. Alle kymmenesosa Raholanjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin kohta, noin neljätoista metriä, sijaitsee Itälahdella. Raholanjärven saariluku on yhdeksäntoista. Saarista kolmetoista on alle aarin laajuisia luotoja. Vain yhden saaren pinta- ala on yli hehtaarin. Merkittävin saariryhmä on järven matalassa pohjoisosassa sijaitseva Suuret Kalmosaaret. Raholanjärven ympäristössä on laajoja suoalueita (Ollikkalansuo, Konosensuo, Teerisuo). Itälahden etelärannalla kohoaa Pieni Itävaara, jonka huippu on noin 205 metriä merenpinnan yläpuolella ja Suuri Itävaara, jonka huippu on lähes 200 metriä merenpinnan yläpuolella. Raholanjärven rannoilla on pientaloja, mutta ei historiallista asutusta. 1800-luvun alussa vakinainen asutus sijaitsi järven luoteispuolella nykyisen Raholanvaaran alueella. Raholanjärveen virtaa suo-ojia, kuten Kohisovanpuro idästä. Raholanjärvi kääntyy alavirtaan eteläosan nimettömän lahden perukasta, josta alkaa Myllypuro, joka laskee Pieneen Raholanjärveen (155,7 metriä merenpinnan yläpuolella). Virta jatkuu Raholanjokena länteen. Raholanjärven vesitilavuus on 7 788 000 kuutiometriä. Raholanjärvi (04.746.1.018) kuuluu Hietajoen valuma-alueeseen (04.746), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Saarijärven alue (04.74) ja ensimmäinen jakovaihe on Juojärven reitin valuma-alue (04.7). Raholanjärvi on laajin Hietajoen valuma-alueen 23:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Kalliojärvi. == Lähteet == Luokka:Juuan järvet Luokka:Juojärven reitin valuma-alue
Adolfo Celi

Adolfo Celi (27. heinäkuuta 1922 Messina, Italia – 19. helmikuuta 1986 Siena, Italia) oli italialainen näyttelijä. Hän näytteli konnan roolin James Bond -elokuvassa Pallosalama (1965).Adolfo Celi, 007James.com, viitattu 11.8.2023. == Filmografia == Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Roolihahmo 1964 Mies Riosta L'Homme de Rio Mário de Castro 1964 Rakastaja tarjolla Un Monsieur de compagnie Benvenuto 1965 Pallosalama Thunderball Largo 1965 Tuska ja hurmio The Agony and the Ecstasy Giovanni de Medici 1966 Agenttiässä iskee Wie tötet man eine Dame? Henry Perkins 1966 Yankee Yankee Grande Concho 1967 Minä ja kolme leskeäni The Honey Pot komisario Rizzi 1967 Bobo – sininen matadori The Bobo Francisco Carbonell 1967 Operaatio "Pikkuveli" O.K. Connery herra Thai 1967 Colpo maestro al servizio di Sua Maestà Britannica Colpo maestro al servizio di Sua Maestà Britannica herra Bernard 1968 Sette volte sette Sette volte sette' vankilanjohtaja 1968 Mies mustassa Jaguarissa Diabolik Ralph Valmont 1970 Polttopiste Kypros Appuntamento col disonore Hermes 1972 Verta Venetsiassa Chi l'a vista morire? Serafian 1972 L'Occhio nel labirinto L'Occhio nel labirinto Frank 1973 Hitler: Viimeiset kymmenen päivää Hitler: The Last Ten Days kenraali Hans Krebs 1974 Vapauden aave Le Fantôme de la liberté tohtori Pasolini 1975 Carinin paronittaren katkera kohtalo L'Amaro caso della baronessa di Carini don Mariano D'Agrò 1975 Amici miei Amici miei professori Sassaroli 1976 Genova – armoton kaupunki Genova a mano armata komisario Lo Gallo 1976 Kylmät tyypit, kuumat raudat Uomini si nasce poliziotti si muore' kapteeni 1976 Kuolema Sandokanille Sandokan James Brooke 1976 Seuraava saalis The Next Man Al Sharif 1977 La Tigre è ancora viva: Sandokan alla riscossa! La Tigre è ancora viva: Sandokan alla riscossa! James Brooke 1977 Varjostetut Les Passagers' tarkastaja Boeteni == Lähteet == Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1922 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Alvar Aallon puisto

Alvar Aallon puisto () sijaitsee Otaniemen kampusalueen keskiosassa kaakkoisessa Espoossa. Se on osa laajempaa Alvar Aallon suunnittelemaa asemakaavaa, jota alettiin toteuttaa 1950-luvulta alkaen. Alvar Aallon puisto rajoittuu etelässä Harald Herlin -oppimiskeskukseen, lännessä Aalto-yliopiston Kandidaattikeskukseen ja idässä Otakaareen. Puistoaukean ja Otakaaren välissä on jonkin verran metsikköä. Pohjoisessa puistoalue jatkuu Martti Levónin puistona. Alvar Aallon puisto putosi aikoinaan pois kampusalueen kartalta ja puistoa alettiin kutsua nimellä Alvarinaukio. Alvarinaukio on puiston eteläpuolisen pienen ostoskeskuksen edustalla sijaitsevan aukion virallinen nimi. Alvar Aallon puisto on lounais–koillissuuntainen. Puiston eteläreunan kirjaston laajennusta ei toteutettu maan päälle, sillä uudisrakennus olisi sulkenut kokonaisuuden kannalta merkittävän näkymälinjan etelästä Vuorimiehentieltä kohti puistoa. Alvar Aallon puiston lounaispuolella sijaitsee Hagalundin puisto. == Kuvia == Alvar Aallon puisto näkymä Espoo 250723.jpg|Puisto heinäkuussa 2023. Alvar Aallon puisto puistokuja 250723.jpg|Puistokuja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Helins.fi: Kaupunkikävely avartaa tuttujakin näkymiä Luokka:Espoon puistot Luokka:Otaniemi