EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Faidriadit

Faidriadit (, ”Loistavat”; ) on antiikin aikainen kahden jyrkän kallioseinämän nimitys Parnassós-vuorella Kreikassa. Kalliot ovat osa vuoren etelärinnettä ja kohoavat jyrkästi Delfoin pyhäkköalueen yläpuolelle. Faidriadit muodostavat eräänlaisen luonnonlinnoituksen Delfoin pohjoispuolelle. Kallioiden välisestä halkeamasta virtaa Kastalian lähde. Herodotos kertoo Historiateoksessaan, että kallioilta putosi (tai pudotettiin) kiviä persialaissotien aikaan persialaisten lähestyessä Delfoita idästä. Tämä pelasti pyhäkköalueen.Herodoros: Historiateos VIII.35–39. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan maantiede Luokka:Delfoi
P-Kloorianiliini

p-Kloorianiliini eli 4-kloorianiliini (C6H6NCl) on aniliinin kloorattuihin johdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa väriaineiden, lääkkeiden ja maatalouskemikaalien valmistukseen. p-Kloorianiliini on o- ja m-kloorianiliinien isomeeri. ==Ominaisuudet== p-Kloorianiliini on huoneenlämpötilassa valkoista tai hieman kellertävää kiteistä ainetta. Se liukenee hieman viileään veteen ja paremmin kuumaan. Erittäin hyvin yhdiste liukenee muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin.Thomas Kahl, Kai-Wilfried Schröder, F. R. Lawrence, W. J. Marshall, Hartmut Höke & Rudolf Jäckh: Aniline, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 29.8.2016 Yhdiste on myrkyllistä ja ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Aineelle altistuminen voi johtaa methemoglobiinin muodostumiseen veressä. ==Valmistus ja käyttö== p-Kloorianiliinia valmistetaan pelkistämällä p-kloorinitrobentseeniä vedyttämällä jalometallikatalyyttien tai jalometallien sulfidien ja oksidien muodostaman katalyytin läsnä ollessa. p-Kloorianiliinia voidaan käyttää valmistettaessa muita orgaanisia yhdisteitä. Siitä saadaan muun muassa atsovärejä, maatalouskemikaaleja kuten hyönteismyrkkyjä ja lääkeaineita.Bijan Amini & Steven Lowenkron: Aniline and Its Derivatives, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 29.8.2016 ==Lähteet== Luokka:Aromaattiset yhdisteet
Suomi kuvina

Suomi kuvina on WSOY:n kustantama suurikokoinen valokuvakirja, joka ilmestyi vuosina 1930–1951 monina erikielisinä ja eri sisältöisinä painoksina. Teoksen toimittajana oli aluksi Felix Jonasson ja myöhemmin Maija Suova. Teos pyrkii esittelemään Suomen tunnetuimmat turistikohteet, mutta myös suomalaisten arkielämää. Se ei kuitenkaan sisällä reitti- tai majoitusohjeita, joten sitä ei tarkoitettu matkaoppaaksi. ==Erilaisia painoksia== Felix Jonassonin toimittama vuoden 1929 ensipainos on suomen- ja ruotsinkielinen. Toinen painos (1930) on viisikielinen (suomi–ruotsi–saksa–englanti–ranska). Kuvatekstit ovat lyhyitä, mutta loppulukuna on V. A. Koskenniemen viisisivuinen kuvaus Suomen luonnosta. Teoksen noin 250 valokuvaa on sijoitettu kukin omalle sivulleen. Valokuvat ovat 27 kuvaajalta. Teos on jäsennelty maantieteellisesti Etelä- Suomesta alkaen. Vuoden 1934 painos sisältää myös italiankielisen tekstin (Finlandia Pintoresca).Suomi Kuvina, Finland Illustrated. Felix Jonasson. Huutokauppa Rhodons Collectables. Viitattu 29.8.2016. Seuraavissa painoksissa siirryttiin kaksikielisiin teksteihin. Suomen ja ruotsin kielellä teosta julkaistiin nimellä Suomi kuvina / Finland i ord och bild (1944, 1949), suomi–saksa-teos oli Suomi kuvina / Finnland in Bild und Wort / Das ist Suomi (1943), suomi–englanti-teos Suomi kuvina / Finland in pictures (1946, 1947). Näiden painosten toimittajana oli Maija Suova. Kuvitusta elävöitettiin muun muassa lisäämällä otoksia henkilöistä ja tilanteista sekä sijoittamalla kuvat sivuille vapaammin. Saksaan suunnattu vuoden 1943 painos heijastaa jatkosodan aikaista ilmapiiriä. Niinpä kuvateksteissä korostetaan saksalais-suomalaista yhteistyötä. Tuodaan myös esille Suomen hyvää suoritusta talvisodassa. Teoksen rakenne ei ole maantieteellinen, vaan teemoina ovat järviluonto, keskiyön aurinko, kaupungit, hävitetty Karjala, elinkeinot, urheilu ja suomalainen sotilas. Koskenniemen luontokuvauksen tilalle on alkuluvuksi sijoitettu hänen Maamme-laulua mukaileva runonsa Isänmaan kasvot. Suuri osa 1940-luvun painosten kuvista on Aarne Pietisen otoksia, mutta mukana on myös Heikki Ahon, Björn Soldanin, Matti Poutvaaran, István Ráczin ja muidenkin kuvaajien otoksia. ==Katso myös== * Finland i bilder : Suomi kuvissa ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset tietokirjat Luokka:Kuvateokset
Licháda (vuori)

Licháda (, ), antiikin Kenaion (, ), on vuori ja niemi Euboian saarella Kreikassa. Sen korkeus on 677 metriä. Lichádan niemi muodostaa Euboian luoteiskärjen. Siellä sijaitsee Lichádan kylä ja niemen edustalla Lichádes- niminen saariryhmä. Antiikin aikana vuorella oli Zeus Kenaioksen kulttipaikka. Kreikkalaisessa mytologiassa vuori sai myöhemmän nimensä Likhaasta, jonka Herakles heitti paikalla mereen ollessaan uhraamassa Zeukselle.Sofokles: Trakhiin naiset.Ovidius: Muodonmuutoksia IX.211. == Lähteet == Luokka:Istiaía- Aidipsós Luokka:Kreikan niemet ja niemimaat Luokka:Kreikan vuoret
Erik Törnros

Per Erik Valter Törnros (s. 11. kesäkuuta 1993 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Törnros edustaa Veikkausliigassa pelaavaa PS Kemiä. Törnros pelasi vuosina 2010–2013 Geflessä 16 Allsvenskan-ottelua maaleitta. Kaudella 2012 hän pelasi lainalla Bragessa seitsemän Superettan-ottelua tehden kaksi maalia. Kaudeksi 2014 Törnros siirtyi pysyvästi Brageen pelaten 1. divisioonassa 16 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Kaudella 2015 Törnros pelasi 1. divisioonaa Dalkurdissa tehden 24 sarjaottelussa kymmenen maalia joukkueen noustessa Superettaniin. Kaudella 2016 Törnros ehti edustaa Dalkurdia kuudessa sarjaottelussa tekemättä maaleja, kunnes hänet elokuussa lainattiin Veikkausliigassa pelaavaan PS Kemiin. Törnros on edustanut Ruotsia alle 17-vuotiaiden maajoukkuetasolla. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mouríki

Mouríki () on Áskio-vuoren massiiviin kuuluva vuori Makedoniassa Pohjois- Kreikassa. Sen korkeus on 1 703 metriä. Mouríki sijaitsee Kastorián ja Kozánin alueyksiköiden rajalla Länsi-Makedonian alueella. Vuori on Áskiovuorten jatke, mutta geologisesti erillinen, sillä se on liuskekiveä Áskion ollessa kalkkikiveä. Vuoren korkeimmasta huipusta käytetään samaa nimeä kuin koko vuoresta. Muita korkeita huippuja ovat Pétra Márkou (Πέτρα Μάρκου, 1 655 m), Akónia (Ακόνια, 1 468 m), Kástro Zóta (Κάστρο Ζώτα, 1 413 m) ja Gkoúfa (Γκούφα, 1 285 m). Eordaían kunnan Mouríkin kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä vuoresta. == Lähteet == Luokka:Kastoriá (alueyksikkö) Luokka:Kozáni (alueyksikkö) Luokka:Kreikan vuoret
Antigua ja Barbuda kesäolympialaisissa 2008

Antigua ja Barbuda osallistui Pekingin olympialaisiin vuonna 2008 joukkueella, johon kuului viisi urheilijaa, jotka osallistuivat yleisurheiluun ja uintiin. Lipunkantajana avajaisissa toimi korkeushyppääjä James Grayman. Tämä oli maan kahdeksas esiintyminen olympialaisissa. ==Joukkue== ===Uinti=== Viisitoistavuotias naisuimari Kareem Valentine oli Antigua ja Barbudan ainoa uimari Pekingin olympialaisissa jääden kuitenkin lopputilastoissa 96:ksi eli toiseksi viimeiseksi kaikista uimareista. *Kareem Valentine - Naisten 50 metrin vapaauinti ===Yleisurheilu=== Parhaiten Antigua ja Barbudan joukkueesta pärjäsivät Daniel Bailey, joka pääsi miesten 100 metrin juoksun neljännesvälieriin, ja Brendan Christian, joka puolestaan pääsi miesten 200 metrin juoksun välieriin , mutta siihen matka katkesi. James Grayman ja Sonia Williams puolestaan jäivät lajiensa karsintoihin. *Daniel Bailey - Miesten 100 metrin juoksu *Brendan Christian - Miesten 200 metrin juoksu *James Grayman - Miesten korkeushyppy *Sonia Williams - Naisten 100 metrin juoksu == Lähteet == Luokka:Antigua ja Barbuda olympialaisissa Luokka:Valtiot kesäolympialaisissa 2008
Enkelten unelmaelämä

Enkelten unelmaelämä (La Vie rêvée des anges) on Erick Zoncan ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1998. Zonca teki myös elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Roger Bohbot’n kanssa. Pääosia, kahta parikymppistä ystävätärtä näyttelevät Élodie Bouchez ja Natacha Régnier palkittiin parhaina naisnäyttelijöinä Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1998.Enkelten unelmaelämä, Telvis.fi. Viitattu 29.8.2016. The Dreamlife of Angels, Roger Ebert, Chicago Sun-Times 30.4.1998. Viitattu 29.8.2016. The New York Timesin kriitikot valitsivat Enkelten unelmaelämän vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. ==Juoni== Työttömyyden vaivaamassa entisessä hiilikaivoskaupungissa Lillessä kaksikymmenvuotiaat Isa ja Marie yrittävät selviytyä toimeentulon ja ihmissuhteiden aallokossa. Elämänmyönteinen Isa on kätevä käsistään, muttei silti tahdo selviytyä tekstiilitehtaan saumauskoneesta vaan jää työttömäksi. Hän kokee, että kaikki kiva tapahtuu hänen ystävättärelleen, vaalealle ja temperamenttiselle Marielle.Ylänen, Helena: Ranskalainen ulottuvuus , Helsingin Sanomat, Nyt- liite 8.4.2002. Viitattu 29.8.2016. ==Näyttelijät== ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Vuoden 1998 ranskalaiset elokuvat
Lasíthin ylätasanko

Lasíthin ylätasanko (, myös Lasíthin/Lassíthin tasanko) on ylätasanko Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Lasíthin alueyksikön alueella saaren itäosassa noin 60 kilometriä itäkaakkoon Iraklionista. Lasíthin ylätasanko sijaitsee Lasíthi- eli Díktivuoriston keskellä noin 850 metrin korkeudella merenpinnasta. Tasankoa ympäröivät Lasíthivuoriston huiput Seléna (1 559 m) pohjoispuolella, Katharó (1 564 m) ja Varsámi (1 545 m) itäpuolella, Díkti eli Spathí (2 148 m) eteläpuolella, sekä Aféntis (1 571 m) ja Louloudáki (1 163 m) länsipuolella. Tasanko on Kreetan laajin ylätasanko ja sen pituus itä- länsisuunnassa on noin 11 kilometriä ja leveys pohjois-eteläsuunnassa noin 6 kilometriä. Pinta-alaa tasangolla on noin 25 neliökilometriä. Korkeudesta johtuen ilmasto tasangolla on muuta Kreetaa viileämpi. Lumien sulamisvedet valuvat tasangolle ja tekevät sen maaperästä hedelmällisen joskin soisen ilman kuivatusta. Tasanko on ollut tärkeä asuinpaikka jo esihistoriallisella ajalla, ja sieltä on tehty merkittäviä löytöjä neoliittiselta ja minolaiselta kaudelta. Varhaisimmat merkit asutuksesta ovat ajalta 6000 eaa. Tasangon lounaislaidalla sijaitsee Díktin luola, joka on eräs ehdokas Zeuksen syntymäpaikaksi kreikkalaisessa mytologiassa ja merkittävä minolainen kulttipaikka. Tasangon pohjoislaidalla sijaitsee Karfí, joka oli eräs minolaisen kulttuurin viimeisiä asutuksia. Alue kukoisti edelleen antiikin aikana ja bysanttilaisella keskiajalla. 1200-luvulla venetsialaiset ajoivat asukkaat pois tasangolta ja se autioitui 1400-luvulle saakka, kunnes aluetta tarvittiin jälleen viljelyyn ja sinne rakennettiin kuivauskanavat (12 pohjois- eteläsuunnassa ja 20 itä-länsisuunnassa) ja ojitus. Nykyisin tasanko on merkittävä viljelyalue ja muistuttaa suurta puutarhaa. Tasangosta on saanut nimensä paitsi koko Lasíthin alueyksikkö myös tasangon alueen kattava Oropédio Lasithíoun kunta. Kunnan kuntakeskus ja alueen merkittävin asutus Tzermiádon kylä sijaitsee tasangon koillislaidalla. Muita tasangon laidan kyliä ovat muun muassa Ágios Geórgios, Avrakóntes, Kamináki, Marmakéto ja Psychró. Monet asukkaista muuttavat pois tasangolta talven ajaksi. Nykyisin alue tunnetaan muun muassa lukuisista vanhoista tuulimyllyistään. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kreetan maantiede Luokka:Kreikan tasangot Luokka:Lasíthi (alueyksikkö)
Alma Talent

Alma Talent Oy on Alma Median tytäryhtiö, joka kustantaa ja julkaisee ammatti- ja talouslehtiä sekä kirjoja. Lisäksi yritys tarjoaa eri alojen ammattilaisille ja yrityksille osaamisen kehittämistä tukevia ja liiketoimintaa kasvattavia palveluja. Yritys perustettiin vuonna 2016, kun Alma Media ja Talentum yhdistyivät. Vuonna 2019 Alma Talentin liikevaihto oli noin 78,0 miljoonaa ja liikevoitto noin 8,9 miljoonaa euroa.https://www.kauppalehti.fi/yritykset/yritys/alma+talent+oy/0869288-1 Alma Talentin julkaisut tavoittivat vuonna 2020 yhteensä noin 1,4 miljoonaa lukijaa viikossa. ==Julkaisut== Nykyiset julkaisut: *Arvopaperi *Kauppalehti **Kauppalehti Optio **Kauppalehti Fakta **Toimitilat Kauppalehti *Mediuutiset *Mikrobitti *Talouselämä *Tekniikka & Talous *Tivi *Uusi Suomi Entisiä julkaisuja: *Affärsvärlden (Ruotsi, myyty 2020) *Arbetarskydd (Ruotsi, myyty 2020) *Dagens Media (Ruotsi, myyty 2018) *Lag & Avtal (Ruotsi, myyty 2020) *Markkinointi & Mainonta (lakkautettu 2020) *Metallitekniikka (lakkautettu 2020) *Ny Teknik (Ruotsi, myyty 2020) *Personal & ledarskap (Ruotsi, myyty 2020) *Tekniikan historia (lakkautettu 2020) *Teknikhistoria (Ruotsi, myyty 2020) == Palveluliiketoiminta == * Kirjat ja sisältöpalveluthttps://www.almatalent.fi/kirjat-ja-sisaltopalvelut/tuotteemme- ja-palvelumme Kirjat ja sisältöpalvelut * Tietopalveluthttps://www.almatalent.fi/tietopalvelut Tietopalvelut * Tapahtumathttps://www.almatalent.fi/tapahtumat Tapahtumat * Koulutuksethttps://www.almatalent.fi/koulutukset/koulutukset Koulutukset * Suoramarkkinointihttps://www.almatalent.fi/suoramarkkinointi Suoramarkkinointi ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Alma Talent Luokka:Alma Media
Antonia Lottner

Antonia Lottner (s. 13. elokuuta 1996 Salzburg, Itävalta) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 175 elokuussa 2016. Lottner oli junioreiden maailmanlistalla parhaimmillaan kolmantena heinäkuussa 2012. Hän pääsi karsintojen kautta mukaan Yhdysvaltain avoimiin 2016. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Saksalaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1996 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Agía Triádan sarkofagi

Agía Triádan sarkofagi (myös Hagia Triadan sarkofagi) on pronssikautinen sarkofagi eli larnaks, joka on valmistettu LM IIIA2 -kaudella noin vuonna 1370–1320 eaa. ja löydettiin Agía Triádasta Kreetan saarelta Kreikasta vuonna 1903. Se on peräisin ajalta, jolloin Kreeta oli mykeneläisen kulttuurin vallan alla, ja se yhdistelee minolaisia ja mykeneläisiä vaikutteita sekä mahdollisesti myös egyptiläisiä vaikutteita. Sarkofagi löydettiin ylhäisen henkilön haudasta. Se on tehty kalkkikivestä, joka on päällystetty laastilla. Sen pituus on noin 1,38 metriä, korkeus noin 0,9 metriä ja leveys noin 0,45 metriä. Sarkofagi on kauttaaltaan koristeltu värikkäällä kuvituksella, joka esittää mykeneläisen ajan Kreetan hautaustapoja tai muita uskonnollisia seremonioita, ja on merkittävä lähde niiden tuntemisen kannalta. Toisessa pitkistä sivuista kuvitus on jaettu kolmeen osaan, jotka ovat naisten kulkue, härän uhraus musiikin soidessa sekä uhritoimitusta alttarilla suorittava mies. Toinen pitkistä sivuista on jaettu kahteen osaan, ja sen kuvituksessa ovat miesten ja naisten kulkue sekä miesten kulkue, joka uhraa eläimiä ja veneen. Päätyjen kuvituksessa on kummassakin kaksi naista vaunuissa, toisella puolella vaunuja vetää hevonen ja toisella aarnikotka. Materiaaliltaan ja kuvitukseltaan sarkofagi on ainutlaatuinen tunnettujen minolaisten larnaksien joukossa. Sarkofagin löysi Agía Triádan hautausmaan kaivauksissa Roberto Paribeni 23. kesäkuuta vuonna 1903. Sarkofagi on esillä Iraklionin arkeologisessa museossa (sali XIV). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Iraklionin arkeologinen museo Luokka:Minolainen kulttuuri Luokka:Mykeneläinen kulttuuri
Dendrán haarniska

thumb|upright|Dendrán haarniska. Dendrán haarniska on mykeneläisaikainen, pronssikautinen pronssihaarniska, joka on löydetty haudasta Argoliin Dendrán kylästä (hauta 12) Kreikasta. Haarniska on esillä Náfplion arkeologisessa museossa. Haarniska on ajoitettu LH II tai LH IIB -kaudelle 1400-luvun eaa. loppupuolelle. Kokonaisuuteen kuuluu rintapanssari ja selkäpanssari; hametta muistuttava alaosa, jossa on kolme levyä edessä ja kolme takana; sekä kaulasuoja ja olkasuojat. Siihen on kuulunut myös villisian torahampailla päällystetty kypärä. Haarniskan paino on noin 15 kiloa ja levyjen paksuus noin 1 millimetri. Haarniska muistuttaa Homeroksen Iliaassa kuvaamia asepukuja sekä lineaari-B-kirjoituksen haarniskaa tarkoittavassa logogrammissa numero 163 kuvattua haarniskaa. Kokeellisen arkeologian tutkimuksissa haarniska on todettu varsin toimivaksi, mutta tarkoitetuksi mitä ilmeisimmin lähinnä mies miestä vastaan -taisteluihin ennemmin kuin yleiseksi suojaksi taistelukentillä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Haarniskat Luokka:Mykeneläinen kulttuuri
Villisian torahammaskypärä

Villisian torahammaskypärät olivat tyypillisiä kypäriä mykeneläisessä kulttuurissa. Niissä nahkainen tms. päähine oli päällystetty villisian torahampailla.Homeros: Ilias X.260–265. Suomennos Otto Manninen. Homeros kuvaa tällaisen kypärän Iliaassa: Useissa mykeneläisissä seinämaalauksissa sotilailla on juuri torahammaskypärät. Kypäriä on löydetty myös arkeologisissa kaivauksissa, useimmiten haudoista. Torahammaskypärä kuuluu osana muun muassa Dendrán haarniskaan, joka on esillä Náfplion arkeologisessa museossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kypärät Luokka:Mykeneläinen kulttuuri
Mithridateen hautareliefi

Mithridateen hautareliefi (myös Attikalainen hautareliefi) on antiikin kreikkalainen hautareliefi, joka on ajoitettu noin 300-luvulle eaa. Se esittää vikuroivaa hevosta, jota afrikkalainen orjapoika yrittää rauhoitella. Reliefin nimi on peräisin siitä, että se on joskus yhdistetty liittyväksi Mithridates VI:n hautaan. thumb|left|180px|Mithridateen hautareliefi. Reliefi on tehty Pentelikon-vuoren marmorista. Sen leveys on 1,91 metriä, korkeus 1.99 metriä ja paksuus 34 senttimetriä. Veistos on löydetty Ateenan rautatieaseman läheltä. Nykyisin se on esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa (sali 27, artikkeli 4464) Ateenassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset Luokka:Kansallinen arkeologinen museo (Ateena)
Soturivaasi

Soturivaasi on Mykenestä löydetty mykeneläisaikainen, pronssikautinen krateeri, jonka kuvitus esittää sotilaita. Vaasi on ajoitettu noin vuoteen 1200 eaa. Vaasin löysi Heinrich Schliemann Mykenen kaivauksissa 1800-luvulla eräästä rakennuksesta läheltä hautakehä A:ta. Vaasia kauttaaltaan kiertävässä kuvituksessa on sotilaita, joilla on asepuvut, kypärät, kilvet ja keihäät. Nykyisin vaasi on esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa (sali 4) Ateenassa. Se on merkittävimpiä ja tunnetuimpia esimerkkejä myöhäisen helladisen kauden keramiikasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kansallinen arkeologinen museo (Ateena) Luokka:Mykeneläinen kulttuuri Luokka:Yksittäiset antiikin kreikkalaiset vaasit
Aíginan aarre

Aíginan aarre on nimitys, jota käytetään Aíginan saarelta Kreikasta löydetyistä kullasta ja puolijalokivistä tehdyistä minolaisaikaisista koruista. Nykyisin korut ajoitetaan noin vuosiin 1850–1550 eaa. Aíginan aarre on merkittävimpiä pronssikautisia korukokoelmia. Korujen kerrotaan löytyneen minolaisesta haudasta vuonna 1891, mutta tarkka löytöhistoria on epävarma. British Museum hankki kokoelman vuonna 1892. Arthur Evans teki korulöydöstä tieteellisen julkaisun vuonna 1893. Korut ajoitettiin pitkään nuoremmiksi, ja niiden ehdotettiin aluksi olevan mykeneläisiä, foinikialaisia tai peräisin vasta antiikin ajalta. Aegina treasure 05.jpg|Kaulakoruja, kultaa ja puolijakokiviä. Minoan Master of Animals jewellery.jpg|Kaulakoru: Potnia Theron? Aegina treasure 14.jpg|Kultakoru. Aegina treasure 19.jpg|Sormus, kultaa ja puolijakokiviä. Aegina treasure 11.jpg|Kultakoru. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Aarteet Luokka:Aígina Luokka:British Museumin kokoelmat Luokka:Kultaesineet Luokka:Minolainen kulttuuri
Akanthos-pylväs

Akanthos-pylväs eli Delfoin tanssijat on Delfoista Apollonin temppelin läheltä löydetty antiikin kreikkalainen marmoripylväs, jonka ympärillä on kolme tanssivaa naishahmoa. Pylväs on usein ajoitettu pystetyksi vuoden 400 eaa. jälkeen ja sen on ajateltu kaatuneen maanjäristyksessä vuonna 373 eaa. Toisen teorian mukaan pylväs olisi kuitenkin ateenalaisten vuoden 375 eaa. jälkeen pystyttämä, eikä siinä ole merkkejä maanjäristysvaurioista. thumb|left|180px|Akanthos-pylväs. Pylvään kokonaiskorkeus on ollut noin 12,2 metriä. Varsinainen pylväs, jonka korkeus on ollut noin 8,8 metriä, on koristeltu akantinlehtiä esittävällä koristekuviolla, mistä pylväs on myös saanut nimensä. Sen päällä on ollut veistetty tripodi eli kolmijalka, jonka ympärillä on kolme tanssivaa karyatidia muistuttavaa mahdollisesti Artemiille omistettua neitoa. Erään teorian mukaan Delfoin Omfalos-kivi eli ”maailmannapa” olisi ollut sijoitettuna kokonaisuuden huipulle. Pylvään yläosa, mukaan lukien akantinlehtikapiteeli sekä tanssivat neidot, on esillä Delfoin arkeologisessa museossa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset Luokka:Delfoin arkeologinen museo
Amfipoliin leijona

Amfipoliin leijona on leijonaa esittävä antiikin kreikkalainen veistos antiikin Amfipoliista. Se on tehty hellenistisellä kaudella 300-luvulla eaa. Veistoksen oletetaan olleen pystytetty Aleksanteri Suuren sotapäälliköihin kuuluneen Laomedon Mytileneläisen kunniaksi. Erään toisen teorian mukaan veistos olisi alun perin seissyt niin kutsutun Kastán haudan päällä, mutta tämä ei todennäköisesti pidä paikkansa muun muassa ajoituksen sekä veistoksen painon vuoksi. Veistos löydettiin osina Strymónas-joen varrelta ensimmäisen Balkanin sodan aikana vuonna 1912. Se entisöitiin 1930-luvulla ja on nykyisin sijoitettu tien varteen Strymónaksen etelärannalla Amfípolin kunnassa lähellä Néa Amfípolin ja Néa Kerdýlian kyliä. Varsinaisen leijonaveistoksen korkeus on 5,3 metriä ja koko veistoksen jalusta mukaan lukien 15,84 metriä. Veistoksen ja jalustan yhteispaino on noin 1 500 tonnia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Amfípoli Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset
Antikytheran efebi

Antikytheran efebi tai Antikytheran nuorukainen on nuorta miestä esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos. Se on ajoitettu klassisen kauden lopulle vuosille 340–330 eaa. Veistos on saanut nimensä siitä, että se löydettiin niin kutsutusta Antikytheran hylystä läheltä Antikytheran saarta vuonna 1900. Veistos on sijoitettu Kansalliseen arkeologiseen museoon (sali 28) Ateenassa. Veistos esittää nuorukaista seisomassa oikea käsi kohotettuna. Paino on vasemmalla jalalla. Nuorukaisen kädessä on ollut joku esine, joka on kadonnut. Veistoksesta puuttuvat myös silmät. Nuorukaisesta on esitetty useita eri tulkintoja. Yhden yleisen tulkinnan mukaan kyseessä olisi Perseus, joka roikottaa hiuksista Medusan päätä. Toisen myös yleisen tulkinnan mukaan veistos esittäisi Parista kädessään Eriksen omena. Nuorukainen on tulkittu myös muun muassa Apolloniksi, Hermeeksi kädessään kerykeion, Herakleeksi kädessään sauva tai leijonantalja, urheilijaksi kädessään voittopalkinto, sekä nuoren miehen hautaveistokseksi. Patsaan korkeus on 1,96 metriä. Kuvanveistäjää ei tunneta varmuudella. Nykyisin monet tutkijat uskovat veistoksen olevan Polykleitoksen seuraajien niin kutsutun argoslais- sikyonilaisen koulukunnan tuotantoa, ja kuvanveistäjäksi arvellaan usein Kleon Sikyonilaista. Taiteilijaksi on ehdotettu myös Skopas Paroslaista sekä Eufranor Isthmialaista. Hylyssä veistos oli osina, joista se on koottu uudelleen. Veistos kunnostettiin alun perin 1901–1902. Tulos osoittautui epätyydyttäväksi, ja siksi veistos purettiin ja koottiin uudelleen vuonna 1947. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset Luokka:Antikytheran hylky Luokka:Kansallinen arkeologinen museo (Ateena)
Antikytheran filosofi

Antikytheran filosofi on filosofia esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos, joka löydettiin niin kutsutusta Antikytheran hylystä läheltä Antikytheran saarta vuonna 1901. Se on ajoitettu hellenistiselle kaudelle noin vuoteen 240 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Kansalliseen arkeologiseen museoon (sali 30) Ateenassa. Veistos esittää parrakasta, pitkään himationiin pukeutunutta miestä, joka on esitetty seisomassa sauva vasemmassa kädessään ja oikea käsi ojennettuna puhujille tyypilliseen tapaan. Asusta päätellen filosofi on edustanut kyynistä koulukuntaa. Erään ehdotuksen mukaan kyseessä olisi ollut Bion Borysthenesläinen. Veistoksesta on säilynyt nykyaikaan vain osia. Merkittävimmät osat ovat pää, kädet, jalat sekä osa asusta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset Luokka:Antikytheran hylky Luokka:Kansallinen arkeologinen museo (Ateena)
Apollon Lykeios

Apollon Lykeios () oli Praksiteleen veistämä Apollon-jumalaa esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos ja siitä alkunsa saanut veistostyyppi. Alkuperäinen veistos, joka on kadonnut, veistettiin myöhäisellä klassisella kaudella noin vuonna 370–360 eaa. Tyypistä on säilynyt useita myöhempiä esimerkkejä, kuten roomalaisaikaisia marmorikopioita. Veistos esittää Apollonin alastomana nuorukaisena, joka lepuuttaa oikeaa kättään pään päällä. Jumala nojaa pylvääseen ja hänen vasemmassa kädessään on jousi. Lukianoksen mukaan alkuperäinen veistos oli sijoitettu Lykeionin gymnasioniin Ateenassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset
Apollon Omfalos

Apollon Omfalos oli Apollon-jumalaa esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos ja siitä alkunsa saanut veistostyyppi. Alkuperäinen veistos oli tehty klassisella kaudella noin vuonna 460 eaa. Se on kadonnut, mutta se tunnetaan myöhempien roomalaisaikaisten marmorikopioiden perusteella. thumb|left|180px|Apollon Omfalos, yksityiskohta kasvoista. Veistos esitti Apollonin seisovana alastomana nuorukaisena. Kirjallisten lähteiden perusteella alkuperäisen veistoksen tekijä oli Kalamis. Eräs veistoksen marmorinen kopio on Kansallisessa arkeologisessa museossa (sali 15) Ateenassa. Se on tehty 100-luvulla jaa. ja sen korkeus on 1,76 metriä. Veistos löydettiin Dionysoksen teatterin raunioista vuonna 1862 ja sai napaan (omfalos) viittaavan nimensä siitä, että lähellä oli maailmannapaa (Omfalos) esittänyt jalusta. Jalusta ei kuitenkaan ilmeisesti liity veistokseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset Luokka:Kansallinen arkeologinen museo (Ateena)
Apollon Sauroktonos

Apollon Sauroktonos (, ”Apollon Liskonsurmaaja”) oli Praksiteleen veistämä Apollon-jumalaa esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos ja siitä alkunsa saanut veistostyyppi. Alkuperäinen veistos, joka on kadonnut, veistettiin myöhäisellä klassisella kaudella noin vuonna 350–340 eaa. Tyypistä on säilynyt useita myöhempiä esimerkkejä, kuten roomalaisaikaisia marmorikopioita. Veistos esittää Apollonin alastomana nuorukaisena, joka nojaa puunrunkoon jahdaten siinä kiipeävää liskoa. Hän on juuri sieppaamaisillaan liskon vasempaan käteensä surmatakseen sen oikeassa kädessään olevalla nuolella. Plinius vanhempi mainitsee veistoksen Praksiteleen tekemäksi. Veistoksen aihe on jossain määrin arvoitus, sillä se ei perustuu suoraan kreikkalaisen mytologian kertomuksiin. Se voi kuitenkin liittyä Apollonin ominaisuuksiin puhdistajana ja pahan voittajana sekä kertomukseen Pythonin surmaamisesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset
Arlesin Afrodite

Arlesin Afrodite eli Arlesin Venus on Afroditea esittävä antiikin kreikkalainen veistos. Se on todennäköisesti roomalaisaikainen kopio Praksiteleen veistämästä alkuperäisestä Afroditeen patsaasta. Veistos on sijoitettu Louvren taidemuseoon Pariisissa. Alkuperäinen Praksiteleen tekemä veistos sijaitsi Thespiaissa, ja oli osa veistosryhmää, johon kuuluivat rakkaudenjumalattaren lisäksi myös Eros ja Fryne. Se oli tehty noin vuonna 370–330 eaa. Veistos on muistuttanut monin tavoin Praksiteleen Knidoksen Afroditea, mutta Arlesin Afroditen alaruumis on vaatetettu ja kädet ovat koholla. Louvressa oleva kopio on peräisin ensimmäisen vuosisadan eaa. lopulta. Se on saanut nimensä siitä, että se löydettiin Arlesin kaupungin roomalaisen teatterin raunioista ja oli esillä kaupungissa, kunnes se lahjoitettiin kuningas Ludvig XIV:lle Versaillesiin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset Luokka:Louvren kokoelmat Luokka:Arlesin historia
Atalanten Hermes

Atalanten Hermes (myös Atalántin Hermes) oli Hermes-jumalaa esittänyt antiikin kreikkalainen veistos ja siitä alkunsa saanut veistostyyppi. Alkuperäinen veistos on tehty oletettavasti 300-luvulla eaa. Se on kadonnut, mutta se tunnetaan myöhempien roomalalaisaikaisten kopioiden kautta. Alkuperäisen veistoksen tekijää ei tunneta. Kuvanveistäjäksi on esitetty muun muassa Lysipposta ja Skopasta. Nykyisin veistos nähdään eklektisenä luomuksena, joka yhdistelee piirteitä eri aikakausista ja tyyleistä. Veistos esittää Hermeen alastomana nuorukaisena, jonka vaatteet ovat vasemmalla olalla sekä vasemmassa kädessään. Eräs veistoksen kopio on esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa (sali 21) Ateenassa. Se on tehty 100-luvulla jaa. ja sai nimensä siitä, että löytyi Fthiotiin Atalántista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset Luokka:Kansallinen arkeologinen museo (Ateena)
Delfoin Antinoos

Delfoin Antinoos on Antinoosta esittävä roomalaisaikainen veistos noin vuodelta 130–138 jaa. Se löydettiin Delfoin alueen arkeologisten kaivausten yhteydessä heinäkuussa 1894. Veistos on sijoitettu Delfoin arkeologiseen museoon. thumb|left|170px|Delfoin Antinoos, yksityiskohta kasvoista. Antinoos oli keisari Hadrianuksen rakastettu. Delfoin Antinoos on yksi lukuisista tunnetuista Antinoosta esittävistä veistoksista, ja se oli pystytetty Delfoin pyhäkköalueelle Apollonin temppelin lähelle nuorukaisen kuoleman ja jumalaksi julistamisen jälkeen. Veistos on tehty paroslaisesta marmorista ja sen korkeus on 1,84 metriä. Patsas on säilynyt lähes kokonaisena. Siitä puuttuvat vain kädet kyynärpäistä alaspäin. Antinoos on kuvattu jossain määrin Apollonia muistuttavana nuorukaisena, mikä yhdistää veistoksen juuri Delfoihin. Nuorukaisen vasemmassa kädessä on mahdollisesti ollut jokin Apolloniin liitetty esine, kuten jousi tai lyyra. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset Luokka:Delfoin arkeologinen museo
Daokhoksen votiivilahja

Daokhoksen votiivilahja (myös Daokhos-ryhmä) on antiikin kreikkalainen veistosryhmä Delfoin pyhäkköalueelta Kreikasta. Sen on veistänyt mahdollisesti Lysippos tai hänen poikansa Euthykrates myöhäisellä klassisella kaudella noin vuonna 337–332 eaa. Nykyisin veistosryhmän säilyneet osat on sijoitettu Delfoin arkeologiseen museoon. Veistosryhmän on omistanut votiivilahjana Apollonin pyhäkköalueelle farsaloslainen Daokhos II, joka on ryhmän keskushenkilö. Kokonaisuus on koostunut yhdeksästä patsaasta, joista kahdeksan edusti kuutta sukupolvea Daokhos II:n sukua. Ne esittivät seuraavia henkilöitä: Daokhos II; poika Sisyfos II; isä Sisyfos I; isoisä Daokhos I; isoisän isä Hagias; isoisän isoisä Aknonios; sekä kaksi sukuun Hagiaan puolelta kuulunutta urheilijaa, Telemakhos ja Agelaos, jotka olivat Python kisojen voittajia. Yhdeksäntenä veistoksena ryhmässä on ollut Apollonin patsas, joka on mahdollisesti esittänyt Omfalos-kivellä istuvaa Apollonia. Veistosten alla on ollut pitkä suorakulmainen jalusta, johon oli kirjoitettu kunkin patsaan kohdalle kyseisen henkilön nimi. Veistosryhmä oli sijoitettu Apollonin temppelin tasanteen koilliskulmaan. Kuusi Daokhoksen sukua esittäneistä patsaista on säilynyt paremmin ja kahdesta on säilynyt osia. Myös jalusta on säilynyt. Apollonin patsas on kadonnut, joskin Delfoista on löydetty istuvan Apollonin patsaan osia, jotka saattavat olla peräisin tästä kokonaisuudesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset Luokka:Delfoin arkeologinen museo
Diadumenos

Diadumenos (, ”Diadeeminsitoja”; myös Diadoumenos) oli Polykleitoksen veistämä antiikin kreikkalainen veistos ja siitä alkunsa saanut veistostyyppi. Alkuperäinen veistos, joka on kadonnut, veistettiin klassisella kaudella noin vuonna 430–420 eaa. Tyypistä on säilynyt useita myöhempiä esimerkkejä, kuten roomalaisaikaisia kopioita. Veistos esittää alastonta urheilijanuorukaista, joka sitoo nauhaa otsaansa niin, että kummatkin kädet ovat koholla pään korkeudella. Paino on etummaisella jalalla, kun taempi jalka on levossa. Nauha viittaa siihen, että kyseessä on urheilukilpailuiden voittaja. Veistoksen kenties tunnetuin kopio on Kansallisessa arkeologisessa museossa (sali 21) Ateenassa. Se on peräisin noin vuodelta 100 eaa. ja löydettiin Deloksen saarelta veistoksesta nimensä saaneesta niin kutsutusta Diadumenoksen talosta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset Luokka:Kansallinen arkeologinen museo (Ateena)
Diskobolos

Diskobolos (, ”Kiekonheittäjä”) oli Myronin veistämä antiikin kreikkalainen veistos ja siitä alkunsa saanut veistostyyppi. Alkuperäinen veistos, joka on kadonnut, veistettiin klassisella kaudella noin vuonna 460–450 eaa. Veistostyypistä on säilynyt useita myöhempiä esimerkkejä, kuten roomalaisaikaisia kopioita. Diskobolos esittää alastonta kiekonheittäjää heittoasennossa kumartuneena ja kiekkoa pitävä oikea käsi kohotettuna. Urheilijan pää on kääntynyt katsomaan kiekkoa. Alkuperäinen veistos oli tehty pronssista. Veistosta ihailtiin suuresti atleettisten ihanteiden ruumiillistumana, ja se oli roomalaisessa maailmassa yksi suosituimpia kopioitavia kreikkalaisia veistoksia. Diskobolosta ei tule sekoittaa Polykleitoksen veistämään Diskoforokseen, joka kuvaa kiekkoa kantavaa urheilijaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset
Diskoforos

Diskoforos (, ”Kiekonkantaja”) oli Polykleitoksen veistämä antiikin kreikkalainen veistos ja siitä alkunsa saanut veistostyyppi. Alkuperäinen veistos, joka on kadonnut, veistettiin klassisella kaudella noin vuonna 460–450 eaa. Se on Polykleitoksen varhaisin tunnettu työ. Tyypistä on säilynyt useita myöhempiä esimerkkejä, kuten roomalaisaikaisia kopioita. Veistos esittää alastonta urheilijanuorukaista, joka pitää vasemmassa kädessään kiekonheitossa käytettävää kiekkoa. Oikea käsi on hieman koholla. Paino on vasemmalla jalalla. Diskoforosta ei tule sekoittaa Myronin veistämään Diskobolokseen, joka kuvaa kiekon heittämistä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset
Dervénin krateeri

Dervénin krateeri on antiikin kreikkalainen pronssinen krateeri, joka on löydetty haudasta Dervénistä Kreikasta. Se on ajoitettu varhaiselle hellenistiselle kaudelle noin vuoteen 330–320 eaa. Nykyisin krateeri on esillä Thessalonikin arkeologisessa museossa. Krateeri löydettiin Dervénin haudasta numero 2. Sitä oli käytetty hautaan haudatun vainajan tuhkauurnana. Alun perin sitä käytettiin viinin ja veden sekoittamiseen. Krateeri on merkittävin Dervénin haudoista löydetty esine. Astian korkeus on noin 91 senttimetriä. Se on kullan värinen, mutta siinä ei ole kultaa; väri on saatu aikaan pronssin ja tinan sekoituksella. Krateerin uskotaan olevan makedonialaista käsityötä. Krateeri on rikkaasti koristeltu. Koristelun pääaihe esittää Dionysoksen ja Ariadnen häitä. Hääpari istuu kivellä pantteri vierellään. Heidän ympärillään ovat mainadit, joista osa tanssii ja osa istuu. Koristelussa on myös muun muassa eläimiä ja viiniköynnöksiä. Krateerin suulla on piirtokirjoitus (Astiūneios Anaksagoraioi es Larisas), joka nimeää omistajaksi Astionin, Anaksagoraan pojan, Larissasta. Ei kuitenkaan tiedetä, oliko kyseessä sama henkilö kuin hautaan haudattu vainaja. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * * == Aiheesta muualla == Luokka:Thessalonikin arkeologinen museo Luokka:Yksittäiset antiikin kreikkalaiset vaasit
Doryforos

Doryforos (, ”Keihäänkantaja”) oli Polykleitoksen veistämä antiikin kreikkalainen veistos. Alkuperäinen veistos, joka on kadonnut, tehtiin klassisella kaudella noin vuonna 450–440 eaa. Tyypistä on säilynyt useita myöhempiä esimerkkejä, kuten roomalaisaikaisia kopioita. Veistos esittää alastonta urheilijanuorukaista, jonka vasemmassa kädessä on ollut keihäs. Monissa kopioissa keihäs on kadonnut. Urheilijan asento on taitavasti tasapainossa astumisen ja suorassa seisomisen välillä eli liikkeen ja levon välillä. Alkuperäinen veistos tehtiin pronssista. Polykleitos kirjoitti teokseen liittyen myös tutkielman nimeltä Kaanon, jossa hän esitti ihmisvartalon ihannemittasuhteet. Siksi myös Doryforos tunnetaan joskus tällä nimellä. Doryforos oli antiikin kuvanveistossa hyvin vaikutusvaltainen teos ja myös yksi kopioiduimpia kreikkalaisia veistoksia roomalaisessa maailmassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset
Kritioksen efebi

Kritioksen efebi tai Kritioksen nuorukainen on efebiä eli nuorta miestä esittävä antiikin kreikkalainen veistos. Se on veistetty varhaisella klassisella kaudella noin vuonna 480 eaa. ja sen veistäjä on todennäköisesti Kritios tai Nesiotes. Veistos sijaitsi Ateenan Akropolis-kukkulalla ja on nykyisin sijoitettu Akropolis-museoon. thumb|left|180px|Kritioksen efebi, yksityiskohta kasvoista. Veistos esittää alastonta nuorta miestä, mahdollisesti urheiluvoittajaa. Patsas edustaa kuros-tyypin myöhempää kehitysvaihetta ja siirtymävaihetta myöhäisen arkaaisen kauden ja varhaisen klassisen kauden kuvanveiston välillä. Nuorukainen seisoo paino vasemmalla jalalla ja oikea jalka hieman eteen ojennettuna. Asento heijastuu anatomisesti oikein myös muun ruumiin asentoon, kuten selkärangan muotoon. Vartalon esitys on muutoinkin realistinen ja samoin kasvoilla niin kutsuttu arkaainen hymy on korvattu luonnollisemmalla kasvojen ilmeellä. Veistos löytyi Akropoliin arkeologisten kaivausten yhteydessä 1800-luvulla. Torso löytyi vuonna 1865 vanhan Akropolis-museon paikan kaivauksissa ja pää vuonna 1888 museon ja Akropoliin etelämuurin väliltä. Erään tulkinnan mukaan pää ei kuitenkaan välttämättä kuulu tähän veistokseen. Veistos on säilynyt lähes kokonaisena jalkojen alaosia lukuun ottamatta. Sen korkeus on 1,17 metriä ja korkeus alun perin noin 1,24 metriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akropolis- museo Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset
Moskhoforos

Moskhoforos (, ”Vasikankantaja”) on vasikkaa kantavaa miestä esittävä antiikin kreikkalainen veistos. Se on tehty arkaaisella kaudella noin vuonna 570–560 eaa. Veistos sijaitsi Ateenan Akropolis-kukkulalla ja on nykyisin sijoitettu Akropolis-museoon. Veistos edustaa puhtaasti arkaaista tyyliä ja esittää kevyesti puettua parrakasta miestä, joka kantaa olkapäillään uhrattavaksi tuomaansa sonnivasikkaa. Piirtokirjoituksessa miehen nimeksi mainitaan Rhonbos, ja kyseessä on ilmeisesti veistoksen pystyttäjä itse. Veistoksesta puuttuvat vain sen jalat polvista alaspäin. Veistos on tehty Hymettosvuoren marmorista ja sen korkeus on restauroituna 1,65 metriä. Veistos löytyi Akropoliin arkeologisten kaivausten yhteydessä vanhan Akropolis-museon alueelta vuonna 1864. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akropolis- museo Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset
Knossoksen seinämaalaukset

Knossoksen seinämaalaukset eli Knossoksen freskot on nimitys, jota käytetään Knossoksen palatsikeskuksesta Kreetan saarelta löydetyistä minolaisaikaisista seinämaalauksista. Seinämaalaukset on maalattu niin kutsutulla uudella palatsikaudella noin ajalla 1600–1450 eaa. Freskot koristivat Knossoksen palatsin sisäseiniä. Osa maalauksista on tehty aidolla freskotekniikalla niin, että maalaus on tehty tuoreelle, kostealle laastipinnalle; osa puolestaan on maalattu kuivalle seinälle. Osa peittää kokonaisia seiniä, kun taas osa on pienempiä. Maalaukset esittävät minolaista elämää, uskonnollisia toimituksia sekä ihmisiä, eläimiä ja kasveja. Tunnetuimpiin kuuluu härkähyppyä esittävä fresko. Maalaukset muistuttavat jossain määrin egyptiläistä taidetta, mutta ovat sitä sekä muuta saman aikakauden taidetta naturalistisempia. Seinämaalaukset on maalattu pääosin punaisen, oranssin, ruskean, keltaisen ja sinisen sävyillä sekä valkoisella ja mustalla. Miehille on maalattu tummempi ja naisille vaaleampi iho, mikä oli aikakauden konventio. Seinämaalaukset ovat nykyisin Iraklionin arkeologisessa museossa. Niiden paikalla Knossoksen arkeologisella alueella on kopiot. Monet maalauksista ovat säilyneet vain vähäisiltä osiltaan, ja niiden restauroinneissa on osana paljon tutkijoiden tulkintaa. Myös maalauksille annetut nimet ovat nykyaikaisia. == Merkittävimmät seinämaalaukset == 160px Aarnikotkat Aarnikotkia ja kasveja. Löydetty niin kutsutusta valtaistuinsalista. Apina ja krookukset Apina, joka kerää krookuksia ruukkuun. Tunnetaan myös nimellä Sahraminkerääjä, koska se rekonstruoitiin alun perin väärin esittämään sahramia keräävää poikaa. Freskon arvellaan olevan Knossoksen vanhimpia. Astiankantajat Kaksi miestä, jotka kantavat astioita. Delfiinit Delfiinejä. Löydetty niin kutsutusta kuningattaren huoneistosta. 160px Härkä ja oliivipuu Oliivipuuta kohti hyökkäävä härkä. Härkähyppy Mies, joka suorittaa härkähyppyä härän selässä. Kilvet Kilpiä. 160px Liljaprinssi tai Pappiskuningas Ylhäinen mies. Mustekala Mustekalan lonkeroita. Naiset Naisia sinisellä taustalla. Pariisitar Nainen, joka on saanut nimensä siitä, että muistutti joidenkin arkeologien mukaan monin tavoin 1800-luvun lopun pariisitarta. Tulkitaan yleensä papittareksi tai jumalattereksi. Freskon osa. Tanssiva nainen Nainen, joka mahdollisesti tanssii. == Katso myös == * Akrotírin seinämaalaukset == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Iraklionin arkeologinen museo Luokka:Maalaukset Luokka:Minolainen kulttuuri
Marathonin efebi

Marathonin efebi tai Marathonin nuorukainen on nuorta miestä eli efebiä esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos. Se on mahdollisesti Praksiteleen koulukunnan tuotantoa ja veistetty noin vuonna 340–330 eaa. Veistos on saanut nimensä siitä, että se löydettiin merestä Marathonin edustalta vuonna 1925. Veistos on sijoitettu Kansalliseen arkeologiseen museoon (sali 28) Ateenassa. thumb|left|220px|Marathonin efebi, yksityiskohta kasvoista. Veistos esittää alastonta poikaa, jonka oikea jalka on koukistettu, vasen käsi ojennettuna vyötärön korkeudella ja oikea käsi kohotettuna ikään kuin kaatamaan juomauhria tms. Kummassakin kädessä on ollut joku esine, mutta kumpikin on kadonnut. Muutoin veistos on säilynyt kokonaisena. Poika on usein tulkittu urheiluvoittajaksi. Toisen tulkinnan mukaan kyseessä olisi Hermes, jolloin tämän vasemmassa kädessä olisikin voinut olla esimerkiksi kerykeion. Veistoksen korkeus on noin 1,3 metriä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset Luokka:Kansallinen arkeologinen museo (Ateena)
Naksoslaisten sfinksi

Naksoslaisten sfinksi on sfinksiä esittävä antiikin kreikkalainen marmoriveistos Delfoin pyhäkköalueelta. Sen pystyttivät naksoslaiset ja se on veistetty arkaaisella kaudella noin vuonna 570–560 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Delfoin arkeologiseen museoon. Veistos edustaa puhdasta arkaaista tyyliä ja esittää istuvaa sfinksiä eli olentoa, jolla on naisen pää, linnun rinta ja siivet, ja muutoin leijonan vartalo. Varsinaisen veistoksen korkeus on 2,22 metriä ja se on tehty naksoslaisesta marmorista. Se oli sijoitettu noin 10–12 metriä korkean joonialaista tyyliä edustaneen pylvään päähän heti Apollonin temppelin itäpuolelle, missä se toimi Delfoin pyhäkköalueen vartijana ja samalla edusti naksoslaisten valtaa ja voimaa. Sfinksi löydettiin Delfoin arkeologisten kaivausten yhteydessä. Ensimmäiset osat löytyivät vuonna 1861, mutta peittyivät vuoden 1870 maanjäristyksessä ja löydettiin uudelleen vuonna 1893. Veistoksen pää löydettiin tällä välillä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset Luokka:Delfoin arkeologinen museo
Pireuksen Apollon

Pireuksen Apollon on Apollon-jumalaa esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos, joka on löydetty Pireuksesta. Se on veistetty arkaaisella kaudella noin vuonna 530–520 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Pireuksen arkeologiseen museoon. Veistos esittää Apollonin kuros-tyyppisenä alastomana nuorena miehenä, joka seisoo kädet ojennettuna eteenpäin. Veistoksen korkeus on noin 1,92 metriä. Se on säilynyt kokonaisena lukuun ottamatta käsissä olleita esineitä. Hahmo on tunnistettu Apolloniksi, koska käsissä olleet esineet voidaan jäänteistä tunnistaa jouseksi sekä maljaksi, joka oli mahdollisesti kultainen. Muista kuroksista ja arkaaisista veistoksista Pireuksen Apollon eroaa muun muassa niin, että siinä eteen on ojennettu oikea jalka normaalin vasemman sijasta, sen pää on hiukan käännetty sivuun ja sen hiukset on esitetty luonnollisemmin. Pireuksen Apollon on mahdollisesti peräisin Deloksesta. Sen arvellaan olevan veistetty koillisella Peloponnesoksella. Veistos löydettiin Pireuksesta vuonna 1959 yhdessä niin kutsutun Pireuksen Athenen sekä kahden niin kutsutun Pireuksen Artemiin kanssa. Veistokset oli kätketty vuonna 86 eaa. Sullan johtaman roomalaisten hyökkäyksen yhteydessä. Pireuksen Apollon on yksi harvoja säilyneitä suurikokoisia arkaaisen ajan veistoksia. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset Luokka:Pireuksen arkeologinen museo
Pireuksen Artemis

Pireuksen Artemis viittaa kahteen Artemis-jumalatarta esittävään antiikin kreikkalaiseen pronssiveistokseen, jotka on löydetty Pireuksesta. Suurempi Artemis on veistetty myöhäisellä klassisella kaudella noin vuonna 340–330 eaa. ja pienempi hellenistisellä kaudella noin vuonna 200 eaa. Nykyisin veistokset on sijoitettu Pireuksen arkeologiseen museoon. Kumpikin veistos esittää seisovaa Artemista, jonka oikea käsi on ojennettu. Jumalatar on pukeutunut peplokseen tyypillisen khitonin sijaan. Rinnan yli kulkee poikittain metsästäjättärelle tyypilliset hihnat nuoliviiniä varten. Artemiin toisessa kädessä on ollut jousi ja toisessa juomauhriastia. Esineet ovat kadonneet. Suuremman veistoksen korkeus on noin 1,95 metriä ja pienemmän veistoksen korkeus noin 1,55 metriä. Veistokset ovat mahdollisesti peräisin Delokselta. Ne löydettiin Pireuksesta vuonna 1959 yhdessä niin kutsutun Pireuksen Apollonin sekä Pireuksen Athenen kanssa. Veistokset oli kätketty vuonna 86 eaa. Sullan johtaman roomalaisten hyökkäyksen yhteydessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin kreikkalaiset veistokset Luokka:Pireuksen arkeologinen museo
Pitsán taulut

Pitsán taulut () on joukko Pitsán kylän läheltä Korinthiasta Kreikasta löydettyjä antiikin aikaisia maalattuja puulevyjä. Ne on ajoitettu arkaaiselle kaudelle noin vuoteen 540 eaa. Taulut ovat varhaisimpia säilyneitä esimerkkejä kreikkalaisista puulle tehdyistä maalauksista. Pítsan tauluja on yhteensä neljä. Taulut löydettiin Saftoulíksen luolasta (Spiliá Saftoulí) nykyisin Xylókastro-Evrostínan kuntaan kuuluvan Pitsán kylän läheltä vuonna 1934. Alue on ollut antiikin aikana Sikyonin kaupungin alaisuudessa, ja luola on toiminut nymfeille omistettuna pyhäkkönä. Taulut ovat olleet luolaan jätettyjä votiivilahjoja ja esittävät uskonnollisia menoja. Ne on maalattu temperaväreillä, pääosin sinisellä ja punaisella, valkoiselle taustalle sypressipuusta tehdyille pienille paneeleille. Paneelien paksuus on noin 0,5 senttimetriä ja kahden suurimman koko noin 30 × 15 senttimetriä. Merkittävimmässä puupaneelissa esitetään uskonnollinen kulkue, jossa kolme naista, kolme lasta ja yksi mies lähestyvät alttaria. Ensimmäinen naisista kantaa uhriaineita korissa päänsä päällä ja kaataa kädellään juomauhria alttarille. Yksi lapsista kuljettaa uhrattavaa lammasta, kun taas toiset lapset soittavat huilua ja lyyraa. Muut henkilöt pitävät käsissään lehviä. Taulussa on arkaaisella korinttilaisella aakkostolla tehty piirtokirjoitus, jossa maalaus omistetaan nymfeille. Lisäksi kirjoitus nimeää kaksi naisista, jotka ovat Euthydika ja Eukholis, sekä maalarin, jonka nimestä on säilynyt vain loppuosa ...Korinthios (”...Korinttilainen”). Toisessa hyvin säilyneessä paneelissa on naisia, jotka ovat mahdollisesti nymfejä. Taulut ovat esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa (artikkeli 16464). == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Kreikan maalaustaide Luokka:Antiikin Kreikan uskonto Luokka:Kansallinen arkeologinen museo (Ateena) Luokka:Maalaukset Luokka:Xylókastro-Evrostína