EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Jean-Joseph de Mondonville

Jean-Joseph Cassanéa de Mondonville (25. joulukuuta 1711 – 8. lokakuuta 1772)Hyperion Records: Jean-Joseph Cassanéa de Mondonville oli ranskalainen viulisti ja säveltäjä. Hänen ensimmäinen opuksensa oli Sonates (1733, Pariisi). Vuonna 1734 hän esiintyi viulistina Concert spirituel -konserttisarjassa, minkä jälkeen hän sai paikan Concert de Lillestä. Vuonna 1739 Mondonville palasi Pariisiin, jossa hänestä tuli hovikappelin viulisti ja kamarimuusikko. Tässä työpaikassaan hän esiintyi arviolta sadassa konsertissa. Hän sai hovikappelissa arvot sous-maître (1740) ja intendant (1744).HOASM: Jean-Joseph Cassanéa de Mondonville Mondonvillen suuria motetteja esitettiin menestyksellä, ja myös hänen oopperansa tulivat aikanaan kohtalaisen tunnetuiksi. Jälkimmäisiin lukeutuvat Le carnaval du Parnasse (1749), Titon et l'Aurore (1753) ja Thésée (1765). Mondonvillen teosten esityspaikkoja olivat Pariisin ooppera, Concert spirituel ja Théâtre des petits-cabinets. Nykyään Mondonville tunnetaan parhaiten opuksista 3 (Pièces de clavecin en sonates, 1734) ja 5'('Pièces de vlacein avec voix ou violon', 1748). Hänen johdantonsa opuksen 4 (1738) sonaatteihin on ensimmäinen harmonian tuottamista viululla koskeva manuaali. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: Jean-Joseph Cassanéa de Mondonville: nuotteja Luokka:Ranskalaiset viulistit Luokka:Ranskalaiset säveltäjät Luokka:Barokkisäveltäjät Luokka:Oopperasäveltäjät Luokka:Vuonna 1711 syntyneet Luokka:Vuonna 1772 kuolleet
EuroFloorball Challenge 2019

EuroFloorball Challenge 2019 on järjestyksessään neljäs salibandyn EuroFloorball Challenge -kilpailu. Se järjestetään Ranskan Besançonissa elokuussa. Turnauksen voittajat pääsevät mukaan vuoden 2020 EuroFloorball Cupiin. == Joukkueet == Miehet: * Leganés * Utrecht * Les Dragons * Viking Roma * Lemberg Naiset: * Komarom * Utrecht * Lyon FC == Ottelut == === Miehet === === Naiset === Alkusarja Finaali == Lähteet == * https://floorball.sport/event/mens-eurofloorball-challenge-2019/ * https://floorball.sport/event/womens-eurofloorball-challenge-2019/ Luokka:Vuoden 2019 salibandy Luokka:Ranskan salibandy Luokka:EuroFloorball Challenge Luokka:Ranskan urheilutapahtumat Luokka:Besançon
Eero Sysikumpu

Eero Sysikumpu, vuoteen 1935 Engberg (24. joulukuuta 1915 Tampere – 21. tammikuuta 2008 Ruovesi) oli suomalainen Ruovedellä asunut taidemaalari. Hänen isänsä oli taidemaalari Gabriel EngbergNäyttelytekstit, Tiina Lammisen kotisivutBukowskin Bukipedia : Eero Sysikumpu ja hän oli syntynyt Tampereella ja varttui siellä.Kirjallisuus ja taide: Tampereen Taiteilijaseuran näyttely, Työn Suunta, 1938, No 134, sivu 3, julkaistu 10.12.1938Aamulehti, 1938, No 327, sivu 6, julkaistu 3.12.1938 Sodan aikana Sysikumpu toimi luutnanttina kenraali A. O. Pajarin adjutanttina. Sysikumpu ylennettiin myöhemmin majuriksi.Ruovedellä syntynyt Kaiju Sysikumpu muisti isäänsä, joka oli talvisodassa kenraali Pajarin adjutanttina, Aamulehti, julkaistu 30.11.2019 Sysikumpu ehdittiin uutisoida kaatuneeksi sodassa vuonna 1941 ja haudata Tampereelle sankarihautaan,Kuolinilmoitus, Konstnären, löjtnanten Eero Sysikumpu född 24.12.2015, gav sitt liv för religion, hem och fosterland pä ostfronten 4.8.1941, Hufvudstadsbladet, 1941, No 214, sivu 1, julkaistu 10.8.1941 kunnes virhe hautajaispäivänä vainajan nimessä havaittiin.Hufvudstadsbladet, 1941, No 216, sivu 5, julkaistu 12.8.1941 Eero Sysikummun 100-vuotisjuhlanäyttely pidettiin 14.9. – 3.10.2015 Ruoveden kirjastossa.Ruoveden Taideyhdistys ry 16.9.2015 (Facebook) == Maalauksia == * Maisema, öljymaalaus. 1949 * Sommitelma, öljy ja kollaasi/sekatekniikka kovalevylle. 1959 * Iltarusko, öljymaalaus. 1965 * Maisema, öljymaalaus. 1970 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Eero Sysikumpu Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Arna Rancken

Arna Maria Rancken (o.s. Etholén; 16. joulukuuta 1901 Helsinki – 2. joulukuuta 1987) oli suomalainen Tampereella asunut taidemaalari ja graafikko. Ranckenin vanhemmat olivat kauppias Edvin Etholén ja Olga Sjöblom. Hän oli naimisissa kirjallisuuden tutkijan ja suomentajan filosofian tohtori Gunnar Ranckenin kanssa vuodesta 1923. Arna Rancken teki taiteilijan debyyttinsä Tampereella 1947 ja osallistui Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton näyttelyihin vuosina 1957, 1958, 1963, 1968, 1969 ja 1970.Kuvataiteilijamatrikkeli : Arna RanckenKysy kirjastonhoitajalta 17.1.2000 : Onko teillä Arna Rankenin taiteesta mitään kirjallisuutta tai tietoa? == Maalauksia == * Kalamarkkinat, öljymaalaus. 1957 * Sommitelma, sekatekniikka. 1959 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Suomalaiset taidegraafikot Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1987 kuolleet
Harry Moilanen

Harry Moilanen (10. elokuuta 1931 Helsinki – 23. huhtikuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti. Moilanen valmistui sisustusarkkitehdiksi Taideteollisesta oppilaitoksesta vuonna 1958. Hän jatkoi opintojaan Yhdysvalloissa 1960-luvun alussa, ja hänet kutsuttiin sinne St. Louisin Washingtonin yliopiston arkkitehtuurin opettajaksi vuosiksi 1967–1968.https://www.hs.fi/ihmiset/art-2000003064492.html == Lähteet == Luokka:Suomalaiset sisustusarkkitehdit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Aira Niemi-Pynttäri

Aira Niemi-Pynttäri (1924 Alajärvi – 2011) oli suomalainen taidemaalari.Anne Savela : Seikkailijatyttö halusi nielaista maailman, Kodin Pellervo 17.3.2005Näyttelytekstit, Tiina Lammisen kotisivut Alajärven Pynttäristä kotoisin ollut Aira Niemi-Pynttäri opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1946–1949 ja sen jälkeen Suomen Taideakatemian koulussa 1950–1951. Hän osallistui 1950-luvun alussa Suomen taiteilijaseuran opintomatkoihin Venetsian biennaaliin ja Milanon triennaaliin ja opiskeli vielä Pariisissa Académie de la Grande Chaumiéressa vuonna 1958. Niemi- Pynttäri teki 1950-luvulla isoja Lappi-aiheisia maalauksia. 1960-luvulla hän matkusteli ulkomailla muun muassa Siperiassa ja Kaukasuksella Neuvostolliton alueella, Italiassa ja Egyptissä. Tällä kaudella syntyi maalaussarja Seitsemän retkeä itään. 1970-luvulla Niemi-Pynttäri keskittyi kuvaamaan Suomen maaseudulla käynnissä ollutta murrosta ja maaltapaon vaikutuksia Tuhoutunut maailmankuva-aiheisissa maalauksissa. 1980-luvulla hän hankki ateljeekodikseen Ruovedeltä Pajuskylän lakkautetun kyläkoulun ja teki pitkään heinäaiheisia maalauksia. Viimeksi hän haki maalauksiinsa aiheet Suomen historiasta sekä vanhojen kirjeiden ja kirjojen kautta omasta lapsuudestaan ja juuristaan. Niemi-Pynttärin teoksia on yksityiskokoelmissa ja museoiden kokoelmissa sekä muun muassa Alajärven, Alavuden, Joensuun, Kokkolan, Seinäjoen ja Tampereen kaupunkien kokoelmissa. Hän osallistui yhteisnäyttelyihin vuodesta 1957 alkaen ja piti yksityisnäyttelyitä vuodesta 1962 alkaen. Ulkomailla hän osallistui vierasnäyttelyihin Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Britanniassa. Jari Laurikko : Luomiskautta koko elämä, Turun Sanomat 6.9.2005 == Maalauksia == * Suopolulla. 1979 == Kirjallisuutta == * Leena Passi : Aira Niemi-Pynttäri, vahva tiensä kulkija. Nelimarkka-museon julkaisuja 2. Alajärvi 1994 ISBN 9519706402 * Leena Passi : Aira Niemi-Pynttäri: veteen kirjoitettu. Nelimarkka-museon julkaisuja 8. Alajärvi 2004 ISBN 9519706461 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1924 syntyneet Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Arvo Pyhäluoto

Arvo Johannes Pyhäluoto (20. huhtikuuta 1923 Utajärvi – 30. maaliskuuta 2005 Oulu) oli insinööri ja opetusneuvos, joka toimi Kainuun keskusammattikoulun rehtorina. Arvo Pyhäluodon vanhemmat olivat suntio Johan Herman Pyhäluoto ja Saimi Elisabeth Paavola ja puoliso vuodesta 1952 puutarhaopettaja Maire Maria Vyyryläinen. Pyhäluoto kävin ensin Oulussa VR:n konepajakoulun, josta hän valmistui veturinlämmittäjäksi, ja suoritti sitten teknillisen koulun Oulussa 1947 ja teknillisen opiston Turussa 1952. Ammattikoulunopettajaksi hän valmistui Hämeenlinnan opettajaopistosta 1962. Pyhäluoto työskenteli Vaalan Jylhämän voimalaitoksen työmaalla, Ruona ja Raahe -yhtiöiden toimistopäällikkönä ja käyttöinsinöörinä 1952–1955, TVH:n Oulun piirin koneinsinöörinä 1955–1960, Kajaanin ammattikoulun rehtorina 1960–1962 ja Kainuun keskusammattikoulun rehtorina vuodesta 1962. Opetusneuvoksen arvonimen hän sai 1982. Pyhäluoto oli myös sosiaaliministeriön alainen paineastiatarkastaja 1956–1964 ja merenkulkuhallituksen nimeämä alusten rungon tarkastaja vuodesta 1963. Hän oli Kainuun sotaveteraanipiirin puheenjohtaja 1988–1998.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 759 (Viitattu 4.8.2019)Kaisu Pyhäluoto: Opetusneuvos Arvo Pyhäluoto. HS Muistot, 6.4.2005 (Tilaajille), (Viitattu 4.8.2019)Kuolleita. Arvo Pyhäluoto 1923–1925, Sotavateraani 2/2005, s. 5 (Viitattu 4.8.2019) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * "Ammattikoulutus tarvitsee opiston": [60 vuotta huomenna], 1983, Kainuun Sanomat, 19.4.1983, s. 6 * Opetusneuvos Arvo Pyhäluoto: Veteraaniasia saanut vain hyviä lupauksia: 70 vuotta huomenna, 1993, Kainuun Sanomat, 10.4.1993, s. 8 * "Kyllä siitä miehen tuntee": Arvo Pyhäluodosta muotokuva Kainuun Ammatti-Instituuttiin, 2003, Koti-Kajaani, 1.–2.2.2003, s. 6 Luokka: Suomalaiset insinöörit Luokka: Suomalaiset virkamiehet Luokka: Suomen koulujen rehtorit Luokka: Vuonna 1923 syntyneet Luokka: Vuonna 2005 kuolleet
Salibandyn miesten Suomen Cup 2019–2020

Miesten TEHO Sport Suomen Cupin kausi 2019–2020 on järjestyksessään Suomen Cupin 31. kausi. Suomen Cup pelataan kaudella 2019–2020 IFF:n peliaika- ja pelaajamääräkokeilujen vuoksi 3x15 minuutin peliajalla ja ottelupöytäkirjaan saa merkitä vain 17 pelaajaa. Kaikki liiga- ja divarijoukkueet osallistuvat Suomen Cupiin. == 1.–3. kierrokset == Ensimmäiset kierrokset pelataan alueellisesti neljällä alueella. Kierroksilla mukaan tulevat portaittain 2.–6. divisioonien joukkueet. === Etelä === Esikarsinta IBK Tarkkanen ja PorsKi jatkoon. SC-RR ja SK General jatkoon. 1\. kierros KD II ja MäNMKY jatkoon. Veijarit ja ToTe jatkoon. 2\. kierros VSS ja S.S. Storm jatkoon. MäNMKY ja Rangers II jatkoon. 3\. kierros === Itä === 1\. kierros MäVi Akatemia ja StU jatkoon. BBU ja RT Dynamo jatkoon. 2\. kierros Löysätempo ja StU jatkoon. Kosken Dynamo ja SBS Hamina jatkoon. Pisaba ja VarTa jatkoon. Kaiku ja BBU jatkoon. Rökäletappio ja FBI jatkoon. 3\. kierros === Länsi === 1\. kierros Urho ja FCN jatkoon Riemu ja Bullets jatkoon KaPa-65 1 ja TPS 3 jatkoon. 2\. kierros SR IV ja MSM jatkoon. SBS Rupu ja LaJy jatkoon. TEAM LSM ja Satabandy jatkoon. SCU ja TPS 3 jatkoon. 3\. kierros === Pohjoinen === 1\. kierros Lohko A 31.8. Zemppi Areena, Kempele Lohko B 31.8. Putaanhalli, Tornio Lohko C 1.9. KitinVapari, Kannus 2\. kierros SBT Suola ja SSRA jatkoon. Papas ja Merikoski SBT jatkoon. Lohko F 15.9. Nallisport, Oulu SB Paapat ja AV jatkoon. ISB/Team Atria ja SB Vaasa jatkoon. Lohko I 14.9. Seinäjoen Urheilutalo 3\. kierros == 4. kierros == === Etelä === === Itä === === Länsi === === Pohjoinen === === Divarin Cup-kierros === == 5. kierros == === Salibandyliigan Cup-kierros === == 6. kierros == == Puolivälierät == {{Turnauspuu8 pronssiotteluton |21.12.|Nokian KrP| 7|Indians| 6 |19.12.|Happee| 7|FBC Turku| 3 |16.12.|Rangers| 3|TPS| 5 |20.12.|SPV| 2|Classic| 6 |5.1.|Nokian KrP | 10 | Happee | 2 |5.1.|Classic | 4| TPS | 3 |8.2.|Nokian KrP | 2 | Classic | 10 }} == Välierät == == Finaali == === Aluefinaali === Pohjoinen == Lähteet == * https://salibandy.fi/tulokset * https://salibandy.fi/huippu-urheilu/suomen-cup/miehet/ Luokka:Salibandykilpailut Luokka:Suomen salibandy
Sigrid Aminoff

Sigrid Aminoff o. s. Oxenstierna (1904–1994) oli ruotsalainen kreivitär ja taidemaalari joka asui Suomessa vuosina 1933–1952, ensin Pekkalan kartanossa Ruovedellä ja sitten vuodesta 1940 Wiikin talossa Someron Hirsjärvellä.Taidemaalari Sigrid Aminoff (1904–1994), Hiekan taidemuseo Sigrid Aminoffin taidetta Tampereelle – Somerolta etsitään teoksia ja tarinoita, Paikallislehti Somero 18.7.2018Sigrid Aminoffin teosluettelo, Tiina Lammisen kotisivut Aminoff opiskeli Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa ja teki pitkiä matkoja Afrikkaan, Italiaan ja Ranskaan. Hän maalasi impressionistisella tekniikalla maisemia, asetelmia ja muotokuvia. Aminoff kokeili myös pointillistista ja informalistista maalaustapaa. Viimeksi hän asui Tukholmassa jossa hänellä oli ateljee Djurgårdenissa sekä kesäpaikka Skånessa. == Maalauksia == * Hedelmäpuut kukkivat, öljymaalaus. 1938 * Syysmaisema, öljymaalaus. 1942 * Kevättalvea, öljymaalaus. 1942 * Debeira, piirustus. 1964 == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1904 syntyneet Luokka:Vuonna 1994 kuolleet
Neulafagonia

Neulafagonia (Fagonia cretica) on mehikorvakasvien heimoon kuuluvan fagonioiden kuivakkokasvisuvun kasvi, jota kasvaa Välimeren ympäristössä yleisesti joutomailla ja hiekkaisilla rannoilla. == Kuvaus == === Varret ja lehdet === Neulafagonian 10–40 senttimetriä pitkät haarovat varret suikertavat maassa. Varsissa on alas päin suuntautuneita kaarevia piikkejä. Sen vastakkaisissa lehdissä on kolme suikeaa lehdykkää. Lehtien koko on 5–15 millimetriä. === Kukat === Neulafagonia kukkii maaliskuusta kesäkuuhun. Kukat ovat yksittäin noin 10 millimetriä halkaisijaltaan. Kukkien teriössä on viisi sinipunaista kehälehteä, joiden kärjet ovat pyöreät. == Levinneisyys == Neulafagonia kasvaa yleisenä Välimeren ympäristössä Pyreneiden niemimaalla, Italiassa ja Balkanin niemimaalla, Baleaareilla, Maltalla, Sardiniassa, Sisiliassa, Kyproksessa, Pohjois-Afrikassa Egyptistä Marokkoon ja Kanariansaarilla. Rannikkoalueilla ja kuivilla paikoilla: joutomailla, kivimuureilla, tienvarsilla sekä muilla kivisillä ja hiekkaisilla alueilla. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Mehikorvakasvit
Jukka Marttala

Jukka Marttala (s. 31. toukokuuta 1973http://www.mrasilainen.com/scripts/W_pk_15pporssi.php) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija ja pelinjohtaja. Vuosina 1992–2011 Marttala pelasi Superpesiksessä 308 runkosarjaottelua Seinäjoen Maila-Jussien, Jyväskylän Kirin, Nurmon Jymyn, Koskenkorvan Urheilijoiden ja Ulvilan Pesä- Veikkojen joukkueissa.Pelaajakortti pesiksenmaailma.fi http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=302&view;=pelaajakortti Pelaajauransa jälkeen Marttala toimi miesten Ykköspesiksessä UPV:n pelinjohtajana kausina 2008–2009 ja sekä Superpesiksessä Koskenkorvan Urheilijoiden pelinjohtajana kaudella 2012. Nykyään Marttala toimii superpesisjoukkue Seinäjoen JymyJussien toimitusjohtajana. Marttala on nykyään myös Superpesistuomari.Superpesistuomarit 2022 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Pesäpallon pelinjohtajat Luokka:Pesäpallotuomarit Luokka:Vuonna 1973 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pieni Majaslampi

Pieni Majaslampi () on noin hehtaarin laajuinen korpijärvi Nuuksion kansallispuistossa luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Velskolan kaupunginosassa. Sen naapurijärviä ovat Iso Majaslampi etelässä ja Pöksynhaara lännessä. Saarijärvi sijaitsee puolisen kilometriä Pienestä Majaslammesta pohjoiseen. Pienen Majaslammen itäpuolella on Espoon korkein kohta eli Mustakorvenkallio.Pikku Majaslampi Espoon karttapalvelussa Helsingin kantakaupunki sijaitsee noin 25 kilometriä Pienestä Majaslammesta kaakkoon. Pienestä Majaslammesta käytetään myös nimeä Pikku Majaslampi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Hylyt.net: Pikku Majaslammen ruuhi Luokka:Espoon järvet Luokka:Mankinjoen vesistö Luokka:Nuuksion kansallispuisto Luokka:Velskola
Pöksynhaara

Pöksynhaara on noin kolmen hehtaarin laajuinen korpijärvi Nuuksion kansallispuistossa Espoon ja Vihdin rajalla. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Espoon osalta Velskolan kaupunginosassa. Sen naapurijärviä ovat Iso Majaslampi ja Pieni Majaslampi idässä. Saarijärvi sijaitsee noin kilometrin Pöksynhaarasta koilliseen ja Suolikas aivan Pöksynhaaran pohjoispuolella. Pöksynhaaran eteläpuolella sijaitsee Pikku Pöksynhaara -niminen lampi.Pöksynhaara Espoon karttapalvelussa Pöksynhaaran rannat ovat osin soisia, osin kallioisia. Vanhin tieto Pöksynhaara-nimestä on 1830-luvulta. Järvi on tunnettu myös nimillä Mustalampi ja Mustajärvi. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Mattigronroos.fi: Pöksynhaara Luokka:Espoon järvet Luokka:Vihdin järvet Luokka:Mankinjoen vesistö Luokka:Velskola Luokka:Nuuksion kansallispuisto
Ossi Viljanen

Ossi Viljanen (s. 15. kesäkuuta 1977) on suomalainen yritysjohtaja, pelaajauransa lopettanut pesäpalloilija sekä nykyinen pesäpallon taustavaikuttaja. Viljanen on toiminut kesäkuusta 2019 lähtien Sopimusvalmistuksen liiketoimintajohtajana sekä EP Ikkunalasin toimitusjohtajana. Vuodesta 2007 lähtien Viljanen on toiminut Pohjanmaan Rakennuspelti Oy:n toimitusjohtajana. Ennen uraansa yritysjohtajana, Viljanen työskenteli 12 vuoden ajan ravintola-alalla edeten kokin tehtävistä esimiestehtäviin ja osakkaaksi. Pesäpallon parissa Viljanen pelasi vuosina 1995–2012 pääasiassa Ykköspesiksessä ja Suomensarjassa Nurmon Jymyn riveissä. Lisäksi hän on edustanut Peräseinäjoen Toivetta, Vähänkyrön Viestiä, Ylistaron Kilpa-Veljiä sekä Kylävuoren Kaikua. Nykyisin Viljanen toimii Seinäjoen JymyJussien puheenjohtajana sekä Pesäpalloliiton johtokunnan jäsenenä. Viljanen on toiminut vuodesta 2018 lähtien Seinäjoen Yrittäjien puheenjohtajana. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jennifer Koh

Jennifer Koh (s. 8. lokakuuta 1976 Glen Ellyn, Illinois) on yhdysvaltalainen viulisti. Hän syntyi Chicagossa korealaisille vanhemmille ja sai instrumentikseen viulun sattuman kaupalla, sillä Suzuki-menetelmää käyttäneessä opetusohjelmassa oli jäljellä paikka ainoastaan viuluoppilaalle. Koh debytoi Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa 11-vuotiaana. Hän on esittänyt lukuisia uusia teoksia; hänen kantaesittämiään teoksia ovat säveltäneet muiden muassa Kaija Saariaho, Esa-Pekka Salonen, Lera Auerbach ja John Zorn. Kohin ohjelmistoon kuuluu myös monien vanhempien säveltäjien, kuten Johann Sebastian Bachin teoksia. Koh sai kandidaatin arvon englanninkielisessä kirjallisuudessa Oberlin Collegesta ja suoritti Oberlin Conservatory of Musicissa musiikkiopintoja, joita jatkoi Curtis Institute of Musicissa, jossa työskenteli muiden muassa Jaime Laredon ja Felix Galimirin kanssa. Vuonna 1994 hän sai jaetun hopeamitalin kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa; kultamitalia ei tuolloin myönnetty. Samana vuonna Koh voitti Concert Artists Guildin kilpailun, ja vuonna 1995 hän sai Avery Fisher -urastipendin. Koh teki Carnegie Hall -debyyttinsä marraskuussa 1995; ohjelmistoon kuului teoksia Bachilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Eugène Ysaÿelta ja César Franckilta. Koh on soittanut solistina Yhdysvalloissa muiden muassa New Yorkin, Clevelandin, Baltimoren, Los Angelesin ja St. Louisin suurten orkesterien kanssa sekä ulkomailla Tšekin filharmonikkojen ja Moskovan valtion sinfoniaorkesterin kanssa. Clevelandin orkesterin kanssa hän debytoi Gian- Carlo Menottin viulukonserton esityksellä vuonna 2003. Muihin merkittävää kansainvälistä arvostusta tuottaneisiin esiintymisiin on lukeutunut Carl Nielsenin viulukonserton tulkinta Singaporen sinfoniaorkesterin kanssa helmikuussa 2005. Kamarimusiikissa Kohin yhteistyökumppaneita ovat olleet hänen miehensä, pianisti Benjamin Hochman sekä viulisti Jaime Laredo, sellisti Christian Poltéra ja pianisti Reiko Uchida. Kesällä 2019 Koh oli Porvoon Suvisoitto -tapahtuman tähtenä. Suomalainen taidemusiikki on hänelle tuttua muidenkin kuin nykysäveltäjien osalta, sillä hän on esimerkiksi levyttänyt Uuno Klamin viulukonserton. Hän on tehnyt muitakin levytyksiä useille suurille levy-yhtiöille, joihin ovat kuuluneet Cedille, Telarc ja BIS. Säveltäjiä, joiden tuotantoa Koh on levyttänyt, ovat olleet myös muiden muassa Bach, Max Reger, Robert Schumann, Richard Barth ja Saariaho. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Viralliset sivut Luokka:Yhdysvaltalaiset viulistit Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pauli Kanerva

Pauli Ossian "Pali" Kanerva (5. syyskuuta 1917 Saltvik – 5. syyskuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen partiojohtaja ja sosiaalineuvos. Koulutukseltaan hän oli lainopin kandidaatti. Kanerva toimi partioliikkeen monissa tärkeissä johtotehtävissä ja oli muun muassa Partiopoikajärjestön ylijohtajana.http://partiomuseo.fi/wp- content/uploads/2013/07/PARTIOSANASTO.doc https://www.antikvariaatti.net/tuotteet/161213 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset partiolaiset Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Vuonna 1917 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
SHL-kausi 2013–2014

SHL-kausi 2013–2014 oli SHL:n historian 39. kausi. Kausi alkoi syyskuussa 2013 ja päättyi maaliskuussa 2014. Pudotuspeleihin pääsi kymmenen parasta joukkuetta. Runkosarjan kaksi viimeistä karsivat joutumisesta HockeyAllsvenskaniin. Runkosarjan sarjataulukon voitti Skellefteå AIK 111 pisteellä. Skellefteå selviytyi pudotuspelien jälkeen SHL:n mestariksi seurahistoriansa kolmannen kerran voittaen Färjestad BK:n finaalisarjassa 4–0. Runkosarjan pistepörssin voitti Linköpings HC:n Pär Arlbrandt tehoilla 26+45=71. Pudotuspelien pistekuninkuuden vei Skellefteå AIK:n Joakim Lindström saldolla 6+12=18. == Lähteet == Luokka:SHL-kaudet Luokka:Jääkiekkosarjojen kausi 2013–2014
Open Sans

Open Sans on Steve Mattesonin suunnittelema humanistinen sans-serif- kirjaintyyppi. Google julkaisi sen vuonna 2011. Open Sans on suunniteltu erityisesti verkko- ja mobiilikäyttöä varten, ja se on vapaasti käytettävissä verkkosivuilla. Open Sans on yksi Google Fonts -palvelun suosituimmista kirjaintyypeistä. Open Sans sisältää 897 merkkiä, mukaan lukien latinalaisen, laajennetun latinalaisen, kreikkalaisen ja kyrillisen kirjaimiston. == Lähteet == Luokka:Kirjaintyypit
Ilja Antonov

Ilja Antonov (s. 5. joulukuuta 1992 Tallinna, Viro) on virolainen jalkapalloilija, joka edustaa FC Ararat-Armenia Jerevania. Hän pelaa keskikenttäpelaajana. Antonov on edustanut Viron maajoukkuetta vuodesta 2012. Hänen pelinumeronsa on 67. == Ura == Antonov siirtyi FC Ararat Tallinnin riveihin vuonna 2008. Seuraavalla kaudella Antonov edusti Kiviõli Irbisia. Hän siirtyi Puuma Tallinniin kaudeksi 2010-11. Puuman paidassa Antonov teki kaudella 2010-11 24 maalia. Kaudella 2017-18 Antonov pelasi Rudar Velenjen paidassa. Antonov teki 24. kesäkuuta 2019 sopimuksen Ararat-Armenian kanssa. == Lähteet == Luokka:Virolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Otto Ehrich

Otto Johannes Julius Max Ehrich (6. kesäkuuta 1897 Birnbaum, Posenin provinssi, Saksan keisarikunta [nyk. Międzychód, Puola] – 26. marraskuuta 1988 Lindenberg im Allgäu, Saksan liittotasavalta) oli saksalainen liikemies ja taiteilija, joka asui Suomessa 1930–1940-luvulla. Otto Ehrich osallistui vapaaehtoisena ensimmäiseen maailmansotaan.Otto Ehrich. Frontflieger. Hän palveli hävittäjälentäjänä Manfred von Richthofenin eli Punaisen paronin joukoissa ja lennonopettajana Ottomaanien valtakunnassa. Sodan jälkeen hän toimi asekauppiaana ystävänsä Willi Daugsin kanssa. Suomesta tuli heille tärkeä asiakas, ja Ehrich ja Daugs siirtyivät Saksasta Suomeen vuonna 1935, mahdollisesti kansallissosialistien takia. Vuonna 1938 he ostivat enemmistön Tikkakosken asetehtaasta sekä Ergo-laivanvarustamon. Otto Ehrich avioitui vuonna 1938 ruotsalaisen Karin Wennerholmin (o.s. Sundberg) kanssa. Liitto alkoi skandaalinomaisesti, sillä Wennerholm hylkäsi aviomiehensä ja kaksi lastaan. Ehrich rakennutti 1930-luvun lopulla Kulosaareen suurehkon kivitalon Villa Ehrichin, jonka asuinpinta-ala on 300 m²; hän suunnitteli rakennuksen yhdessä arkkitehti Otto Firlen kanssa. Toisen maailmansodan aikana Ehrich ja Daugs rikastuivat asekaupoilla. Jatkosodan loppuvaiheessa, kesäkuussa 1944 Ehrich perheineen ja Daugs pakenivat Ruotsiin, koska he pelkäsivät, että saksalaisina heidät luovutettaisiin Neuvostoliittoon. Sodan jälkeen heidän Suomeen jäänyt omaisuutensa takavarikoitiin ja luovutettiin Neuvostoliitolle. Ehrich asui jonkin aikaa Ruotsissa, muutti sitten Sveitsiin, Saksaan, Espanjaan ja Italiaan ja asui vuodesta 1981 jälleen Saksassa. ”Vaellusvuosiensa” aikana hän omistautui maalaustaiteelle, jota hän opiskeli Karl Schmidt-Rottluffin johdolla. Hänen tyyliään on luonnehdittu ekspressionistiseksi realismiksi, ja hän maalasi maisemia ja asetelmia. Hän vietti kesänsä Skånessa, ja hänet on haudattu sinne. Otto Ehrichin poika Hans Ehrich (s. 1942) on tunnettu ruotsalainen muotoilija. ==Lähteet== Luokka:Saksalaiset ensimmäisen maailmansodan sotilaat Luokka:Saksalaiset taidemaalarit Luokka:Saksalaiset liikemiehet Luokka:Asekauppiaat Luokka:Vuonna 1897 syntyneet Luokka:Vuonna 1988 kuolleet
Andrei Karejev

Andrei Karejev (s. 19. marraskuuta 1994 Novokuznetsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa KHL-joukkue HK Vitjazissa. == Pelaajaura == Karejev on pelannut KHL:ää Metallurg Novokuznetskin paidassa vuosina 2014–2016. Loppukauden 2016–2017 Karejev pelasi Neftehimik Niznekamskin paidassa. Kaudeksi 2017–2018 Karejev siirtyi KHL-joukkue Salavat Julajev Ufan riveihin. Kaudella 2018–2019 Karejev pelasi seurassa 17 ottelua torjuntaprosentilla 92,6 ja päästettyjen maalien keskiarvolla 2,33. Karejev on valittu KHL:n viikon maalivahdiksi kahdesti urallaan. Toukokuussa 2020 Karejev solmi sopimuksen SM-liigajoukkue Turun Palloseuran kanssa. Hän pelasi TPS:ssä kaksi kautta. Kauden 2021–2022 jälkeen hän siirtyi takaisin KHL-seura Salavat Julajev Ufaan. == Lähteet == Luokka:Venäläiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Luca Pellegrini

Luca Pellegrini voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: * Luca Pellegrini (s. 1964), italialainen kilpauimari * Luca Pellegrini (s. 1963), italialainen jalkapalloilija * Luca Pellegrini (s. 1999), italialainen jalkapalloilija Luokka:Täsmennyssivut
Tyler Johnson

Tyler Johnson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: * Tyler Johnson (s. 1981), yhdysvaltalainen baseballpelaaja * Tyler Johnson (s. 1992), yhdysvaltalainen koripalloilija * Tyler Johnson (s. 1990), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija * Tyler Johnson (s. 1998), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja * Tyler Johnson, yhdysvaltalainen muusikko Luokka:Täsmennyssivut
Niko Halttunen

Niko Halttunen (s. 13. huhtikuuta 1975 Helsinki, Suomi) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi oikeana laitahyökkääjänä. Jääkiekon SM- liigassa hän pelasi urallaan yhteensä 190 ottelua ja teki niissä tehopisteet 17+18=35. Halttunen voitti Suomen mestaruuden vuosina 1996 ja 1997 pelatessaan Jokereissa. Elitserienissä hän pelasi 15 ottelua, joissa keräsi kolme syöttöpistettä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lindskogin talo

Lindskogin talo on kauppaneuvos Adolph Lindskogin vuonna 1797 rakennuttama rakennus Pietarsaaressa Isonkadun varressa. Suunnittelijasta ja rakennsmestarista ei ole säilynyt tietoa, mutta muotokieli viittaa Jacob Rijfiin. Suullisen perimätiedon mukaan muurarimestarina toimi Erik Olander. Empiretyylinen siipirakennus purettiin 1980-luvulla. Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman 2002, sivut 78 Lindskogin talo oli ainoa palaneella alueella säilynyt talo, joka kunnostettiin palon jälkeen. Rakennus on Pietarsaaren ensimmäinen muinaismuistolailla suojeltu rakennus 1972. Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman 2002, sivut 78-79 == Lähteet == * Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman: Pietarsaaren historia osa IV. Pietarsaaren kaupunki, 2002 === Viitteet === Luokka:Pietarsaaren rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen suojellut rakennukset
Tyler Smith

Tyler Smith voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä: * Tyler Smith (s. 1986), yhdysvaltalainen muusikko * Tyler Smith (s. 1991), yhdysvaltalainen baseballpelaaja * Tyler Smith (s. 1986), yhdysvaltalainen koripalloilija * Tyler Smith (s. 1998), bermudalainen triathlonisti * Tyler Smith (s. 1998), englantilainen jalkapalloilija * Tyler Smith (s. 2001), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja Luokka:Täsmennyssivut
Johdinsarja

Johdinsarja on joukko yhteen niputettuja sähköä tai signaalia kuljettavia johtimia. Määrämittaisissa johtimissa on usein myös liittimet valmiina. Johtimet on kiinnitetty nipuksi esimerkiksi kutistesukalla. Johdinsarjoja käytetään varsinkin liukuhihnatuotannossa. Tyypillinen johdinsarjan käyttö on auton liukuhihnavalmistus. Johdinsarjat valmistetaan ennakkoon ja asennetaan kokonaisena kokoonpanovaiheessa yksittäisten johtojen sijaan. Luokka:Sähkötekniikka
Larry Wilson

Lawrence Wilson (23. lokakuuta 1930 Kincardine, Ontario, Kanada – 16. elokuuta 1979 Queensbury, New York, Yhdysvallat) oli kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Wilson voitti Stanley Cupin NHL-kaudella 1949–1950 Detroit Red Wingsin riveissä, jolloin hän pelasi runkosarjassa yhden ja pudotuspeleissä neljä ottelua. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
Hopeamalawintonkija

Hopeamalawintonkija (Lethrinops argenteus) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Ernst Ahl kuvasi lajin tieteelle vuonna 1926. == Koko ja ulkonäkö == Hopeamalawintonkijan suurin tavattu pituus on 19 senttimetriä. == Elinympäristö ja levinneisyys == Laji elää makeissa, trooppisissa vesissä. Hopeamalawintonkijaa on tavattu Malawista, jossa se elää kotoperäisenä Njassajärvessä. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Pronssitonkija

Pronssitonkija (Satanoperca jurupari) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji, joka soveltuu akvaariossa pitoon. Johann Jakob Heckel kuvasi lajin tieteelle vuonna 1840. == Koko ja ulkonäkö == Pronssitonkijan pituus on aikuisena 15–25 senttimetriä. Koiras on naarasta hoikempi. == Elinympäristö ja levinneisyys == Laji elää trooppisissa, 24–28 asteen lämpimissä vesissä. Pronssitonkijaa on tavattu villinä Brasiliasta ja Guyanasta. == Ravinto ja elintavat == Pronssitonkijalle voi antaa akvaariossa liha- sekä kasvisravintoa. Sen akvaarion tilavuus tulisi olla vähintään 400 litraa. Pronssitonkija on suuhautoja, molemmat vanhemmat osallistuvat hautomiseen. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Henrik Hetta

Henrik Hetta (s. 17. elokuuta 1989 Strömsund, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hetta on pelannut ammattilaistasolla vuodesta 2007 lähtien. Hän laukoo vasemmalta. == Ura == Hetta debytoi SHL:ssä kaudella 2015-16. Hän toimi heti ensimmäisellä SHL- kaudellaan Malmön kapteenina. Vuonna 2016 Hetta siirtyi Skellefteån riveihin. Hän palasi Malmöhön vuonna 2018. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Oskarit

Oskarit (Astronotinae) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva alaheimo. Siihen kuuluu kolme sukua, joissa on kaikissa 2 lajia. Oskareita tavataan pääosin Etelä-Amerikassa, jossa ne elävät yli 20 asteen lämpimissä vesissä. == Lähteet == Luokka:Kirjoahvenet
Malmin talo

Malmin talo on Peter Malm jr:n 1835–1838 rakennuttama rakennus Pietarsaaressa. Rakennuksen suunnitteli Anders Fredrik Granstedt syksyllä 1835. Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman 2002, sivut 81 Rakennustyöt alkoivat 1836. Malm hankki kalkkia Virosta, karniisikiviä Riiasta sekä messinkiset ovensaranat, kädensijat ja muut koristeet Tukholmasta. Granstedtin piirutuksia noudatettiin huonejaon, pohjakaavan ja pääosin myös julkisivujen osalta.Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman 2002, sivut 82 Kauppahuone- ja varustamokauden jälkeen rakennus siirtyi Donnerien suvulle, joka lahjoitti sen vuonna 1908 testamentilla Pietarsaaren kaupungille museoksi ja kirjastoksi. Talo remontoitiin, jolloin huoneita yhdistettiin ja seinien ja kattojen alkuperäinen väritys peitettiin.Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman 2002, sivut 82-83 Vuonna 1918 Malmin talo toimi sisällissodan valkoisten toipilaiden paikkana. Kirjasto siirtyi muihin tiloihin syksyllä 1972. Malmin talon päärakennuksen laaja remontti alkoi 1976, ja se saatiin valmiiksi 1993, jolloin korjaustyöt siirtyivät talousrakennuksiin.Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman 2002, sivut 83 Malmin talo on Pietarsaaren museon päätoimipiste, jossa on esillä merihistoriaa ja kaupunkikulttuuria. == Lähteet == * Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman: Pietarsaaren historia. Osa IV. Pietarsaari: Pietarsaaren kaupunki, 2002. ISBN 951-95104-9-4 (sidottu) === Viitteet === Luokka:Pietarsaaren rakennukset ja rakennelmat Luokka:Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Joachim Ramoser

Joachim Ramoser (s. 22. helmikuuta 1995 Bolzano, Italia) on italialainen jääkiekkoilija. Ramoser laukoo oikealta. Hän on pelannut ammattilaistasolla vuodesta 2014 lähtien. Ramoser on pelannut myös EBEL-liigaa sekä edustanut Italian maajoukkuetta. == Lähteet == Luokka:Italialaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lakritsigurami

Lakritsigurami (Parosphromenus nagyi) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji, joka soveltuu akvaariokäyttöön. Lakritsigurami elää Aasiassa. Sen pituus on noin 3,5 senttimetriä. Lakritsigurami on lihansyöjä, joten sille kannattaa antaa akvaariokalana pakastettuja ja kuivatettuja ravintoeläimiä. == Lähteet == Luokka:Rihmakalat Luokka:Uhanalaiset kalat
Arras-en-Lavedan

Arras-en-Lavedan on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Lourdesin kaupungista lounaaseen. Kunnan nähtävyyksiä ovat Saint-Martinin kirkko sekä kunnostettu keskiaikainen linna Castet Naü. Linna on yksityisessä omistuksessa, ja sitä on kunnostettu vuodesta 1996 lähtien. Tour de France 2019 Tiedosto:Église_Saint- Martin_d'Arras-en-Lavedan_(Hautes-Pyrénées)_1.jpg|Saint-Martinin kirkko Tiedosto:Château de Arras-en-Lavedan (Hautes-Pyrénées) 1.jpg|Castet Naü ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Hautes-Pyrénées’n kunnat
Albert Kusnets

Albert Eduard Kusnets (12. elokuuta 1902 Suure-Kambja – 1942 Verhnjaja Toima) on virolainen kreikkalais-roomalainen painija ja olympiamitalisti. Kusnets saavutti pronssia Amsterdamissa 1928 75 kg sarjassa. Neljä vuotta aikaisemmin Pariisissa 1924 hän oli neljäs 67 kg sarjassa. Kusnets saavutti EM-hopeaa vuosina 1927 ja 1931 sekä EM-pronssia vuonna 1933. Kusnets vietiin Neuvostoliiton työleirille vuonna 1941 Verhnjaja Toimaan, jossa kuoli talvella 1942. ==Lähteet== Luokka:Virolaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Virolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1942 kuolleet
Nikolai Vekšin

Nikolai Vekšin (23. toukokuuta 1887 Haapsalu – 15. tammikuuta 1951 Norilsk) on virolainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Vekšin saavutti pronssia Amsterdamin olympialaisissa 1928 6 mR-luokassa. Vekšin vietiin vuonna 1949 vankileirille hänen taisteltua kommunistista hallintoa vastustavassa liikkeessä. Hän kuoli vankileirillä tammikuussa 1951. ==Lähteet== Luokka:Virolaiset kilpapurjehtijat Luokka:Virolaiset olympiamitalistit Luokka:Stalinin vainoissa kuolleet Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1951 kuolleet
William von Wirén

William von Wirén (11. syyskuuta 1894 Suuresadama – 23. marraskuuta 1956 Tukholma) on virolainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Wirén saavutti pronssia Amsterdamin olympialaisissa 1928 6 mR-luokassa. Wirén voitti myös EM- kultaa vuosina 1933 ja 1934 sekä pronssia 1936. ==Lähteet== Luokka:Virolaiset kilpapurjehtijat Luokka:Virolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1894 syntyneet Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Eberhard Vogdt

Eberhard Konrad Roman Vogdt (27. heinäkuuta 1902 Kohatu – 9. helmikuuta 1964 Oberaula, Länsi-Saksa) on virolainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Vogdt saavutti pronssia Amsterdamin olympialaisissa 1928 6 mR-luokassa. ==Lähteet== Luokka:Virolaiset kilpapurjehtijat Luokka:Virolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1964 kuolleet
Georg Faehlmann

Georg Faehlmann (17. syyskuuta 1895 Vladivostok, Venäjä – 8. maaliskuuta 1975 Bad Schwartau, Länsi-Saksa) oli virolainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Faehlmann saavutti pronssia Amsterdamin olympialaisissa 1928 6 mR-luokassa. ==Lähteet== Luokka:Virolaiset kilpapurjehtijat Luokka:Virolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Unescon maailmanperintökohteet Liettuassa

Unesco on nimennyt Liettuasta neljä kohdetta maailmanperintöluetteloon. Kohteet ovat merkittäviä kulttuuriperintönsä ansiosta. == Maailmanperintökohteiden sijainti == == Maailmanperintökohteet == Paikka Kuva Sijainti Kriteerit Ala (ha) Vuosi Kuvaus Viite Kernavė Kulttuurikohde III, IV 2 455 2004 Kernavėn arkeologiselta alueelta on löydetty jäänteitä ihmisasutuksesta kymmenen vuosituhannen takaa. Kuurinkynnäs Kulttuurikohde V 33 021 2000 Kuurinkynnäs on 98 km pitkä ja 0,4–4 km leveä hiekkadyyniniemimaa. Aluetta on asutettu jo esihistoriallisista ajoista lähtien. Vilnan vanhakaupunki Kulttuurikohde II, IV 352 2004 Vilnan vanhakaupunki oli Liettuan suuriruhtinaskunnan aikana 1200–1700 -luvuilla merkittävä keskus, jolla oli suuri vaikutus Itä-Euroopan arkkitehtuuriin. Struven ketju 150x150px Kulttuurikohde II, IV, VI 2005 Struven ketju on 1800-luvulta peräisin oleva kolmiomittausketju Jäämeren rannalta Mustallemerelle. Ketju sisältää 34 mittauspistettä kymmenen valtion alueella. Liettuassa on kolme mittauspistettä. ==Lähteet== *
Gubbträskberget

Gubbträskberget on Natura-alue Pietarsaaressa. Alue muodostuu ruskeavetisestä järvestä ja sitä ympäröivistä metsistä. Länsirannalla on varttunutta kuusivaltaista kangasta. Järven itäpuolella sijaitsee luonnontilaista karukkokankaista graniittikalliota, jossa on kitukasvuisia mäntyjä sekä kuolleita käpytikan kolottamia puita. Järven eteläpuolella on lehtipuusekametsää sekä alueellisesti harvinainen tervaleppäkorpi, jossa on paljon kuollutta pysty- ja maapuuta. == Lähteet == Luokka:Suomen Natura- alueet
Andreas Faehlmann

Andreas Faehlmann (27. kesäkuuta 1898 Vladivostok, Venäjä – 10. huhtikuuta 1943 Coswig, Saksa) on virolainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Faehlmann saavutti pronssia Amsterdamin olympialaisissa 1928 6 mR-luokassa. ==Lähteet== Luokka:Virolaiset kilpapurjehtijat Luokka:Virolaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1943 kuolleet
Assakun Nõiakivi

Assakun Nõiakivi eli noitakivi on palvontakivi Viron Harjumaan maakunnassa Raen kunnassa Assakun kylässä. Assakun Nõiakivi sijaitsee noin sadan metrin päässä vanhan ja uuden Tallinnasta Tarttoon johtavien teiden risteyksestä. Kupillisten palvontakivien perinne levisi nykyisen Viron alueelle Skandinaviasta pronssikauden lopulla. Kivien valmistaminen jatkui aina 200-luvulle jälkeen ajanlaskun alun. Vastaavia kiviä tunnetaan etenkin Pohjois-Viron alueelta. Assakun Nõiakivi on kuppiensa eli kiveen kaiverrettujen kolojen määrässä mitattuna Euroopan suurimpiin lukeutuva palvontakivi. Kuppeja on kaiverrettu kiveen yhteensä 405. Kuppien läpimitta on noin 4–10 senttiä ja syvyyttä niillä on pari kolme senttiä. Kivellä on korkeutta noin 1,1 metriä ja leveyttä 12,5 metriä. Kuppien tarkoitussta ei tunneta varmasti. Kuppeja on myös kiven sivuilla, joten ne ovat tuskin liittyneet esimerkiksi veden keräämiseen. Kiven löysi Oskar Raudmets vuonna 1964. Kivi on joskus yhdistetty maanviljelyksen hedelmällisyysmagiaan. Varmuutta sen käyttötarkoituksesta ei kuitenkaan ole. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Assaku Nõiakivi Kultuurimälestiste register. Muinsuskaitseamet. Luokka:Muinaisjäännökset Luokka:Rae
Argelès-Gazost

Argelès-Gazost on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 13 kilometriä Lourdesin kaupungista lounaaseen. Argelès-Gazost on aliprefektuuri sekä Lavedanin pääkaupunki. Argelès-Gazost on perinteinen kylpyläkaupunki, ja matkailu on sen tärkeimpiä elinkeinoja.Tour de France 2019 ==Tunnettuja kuntalaisia== * Clément Dupont (1899-1993), rugby union pelaaja * René Billères (1910-2004), opetusministeri 1956-1958 ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Hautes-Pyrénées’n kunnat
Fänäsnabban

Fänäsnabban on Natura 2000 -alue Pietarsaaressa Luodonjärven rannalla. Alue käsittää metsiä, pienen kalliomännikön, sekä ojittamatonta rehevää korpea. Alueesta merkittävä osa on ojittamatonta leppäluhtaa, paikoin esiintyy rehevää saniaiskorpea. Järvenrannan läheisyydessä on tervaleppäistä lehtoa. Suoaluetta ympäröi mustikkatyypin ja lehtomaisen käenkaalityypin metsä, jossa on kuusikkoa. Kuusivaltaisesta metsästä löytyy myös tervaleppää ja koivua. == Lähteet == Luokka:Suomen Natura-alueet
Konsta Alatupa

Konsta Timo Iisakki Alatupa (s. 25. kesäkuuta 1999) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Vuosina 2016–2020 hän edusti Kokkolan Työväen Urheilijoita. Alatupa voitti Kalevan kisoissa 2019 Lappeenrannassa kultaa 100 metrin juoksussa ennätysajallaan 10,53. Samoissa Kalevan kisoissa hän saavutti lisäksi pronssia 200 metrillä. Lahden Kalevan kisoissa 2023 Alatupa saavutti pronssia 400 metrillä. Sisäratojen SM- kilpailuissa hän on voittanut kultaa viestissä 2021, 2022 ja 2023 ja hopeaa 2024 sekä saanut 400 metrillä hopeaa 2022 ja 2024. Viestijuoksun SM- kilpailuissa hän on 4 × 100 metrin viestijuoksussa saavuttanut kultaa vuonna 2023 ja 2024 ja hopeaa 2021 ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa kultaa 2023, hopeaa vuosina 2021 ja 2022 ja pronssia 2024. Alatupa on edustanut Suomea 4 × 100 metrin viestijuoksussa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 sekä alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 ja 2021, joissa kaikissa Suomi karsiutui alkuerissä. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Matka Aika Paikka Päivä 100 m 10,53 Lappeenranta 3. elokuuta 2019 200 m 21,10 Jämsä 2. heinäkuuta 2023 400 m 47,12 Joensuu 5. heinäkuuta 2023 === Sisäradat === Matka Aika Paikka Päivä 60 m 6,86 Helsinki 22. helmikuuta 2020 200 m 21,24 Jyväskylä 3. helmikuuta 2024 400 m 47,81 Bærum 11. helmikuuta 2024 400 m (ylip. rata) 47,03 Tampere 16. helmikuuta 2025 Lähde == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1999 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Akiko Suwanai

Akiko Suwanai (; s. 7. helmikuuta 1972 Tokio) on japanilainen viulisti. Hän on levyttänyt Universal Classicsille.AllMusic.com: Akiko Suwanai Hän opiskeli Toho Gakuen -musiikkikoulussa Toshiya Eton, Columbian yliopistossa ja Juilliard School of Musicissa Dorothy DeLayn ja Cho-Liang Linin sekä Berliinin taideyliopistossa Uwe-Martin Haibergin johdolla.Philharmonia Orchestra: Soloists: Akiko Suwanai, Violin Suwanai sai vuonna 1989 toisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa; ensipalkinnon sai Vadim Repin.Queen Elisabeth Competition 1937-2013 Suwanaista tuli vuonna 1990 kansainvälisen Tšaikovski-kilpailun nuorimpana voittanut henkilö.Harrison Parrott: Akiko Suwanai Hän on myös päässyt palkintosijoille Paganini-kilpailuissa. Hän on esiintynyt maailmanlaajuisesti eturivin orkesterien kanssa. Näihin ovat kuuluneet Staatskapelle Dresden, WDR Sinfonieorchester Köln, Berliinin radion sinfoniaorkesteri, Helsingin kaupunginorkesteri, Yomiuri Nippon -sinfoniaorkesteri, Orchestre national du Capitole de Toulouse, Japanin filharmonikot, Puolan kansallinen radion sinfoniaorkesteri ja Slovakian filharmonikot. Kapellimestareita, joiden kanssa Suwanai on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Lorin Maazel, Seiji Ozawa, Péter Eötvös, Vladimir Jurowski, Susanna Mälkki, Sylvain Cambreling, Klaus Mäkelä, Pietari Inkinen, Lawrence Foster ja Eivind Gullberg Jensen. Suwanai on menestynyt kansainvälisesti esittämällä keskeisiä viuluohjelmiston teoksia muiden muassa Pjotr Tšaikovskilta, Johannes Brahmsilta ja Felix Mendelssohnilta, mutta hänen ohjelmistonsa ulottuu Johann Sebastian Bachista nykyteoksiin. Hän kantaesitti Eötvösin hänelle säveltämän viulukonserton Seven Pierre Boulez'n johdolla vuonna 2007. Hän toimi solistina myös James MacMillanin viulukonserton Japanin-ensiesityksessä NHK:n sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 2012. Suwanai on toiminut tuomareina kilpailuissa, joihin ovat kuuluneet Long–Thibaud–Crespin-kilpailu ja Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailu.The Violin Channel: Jury Announced for Next Week’s Queen Elisabeth Competition Suwanai perusti vuonna 2012 kansainvälisen NIPPON-musiikkifestivaalin, jossa on muun muassa kantaesittänyt uutta musiikkia, tarjonnut mestarikursseja ja pitänyt hyväntekeväisyyskonsertteja Tōhokun maanjäristyksestä ja tsunamista kärsineiden hyväksi. Hänen instrumenttinsa on Jascha Heifetzin aiemmin omistama Stradivarius-viulu "Dolphin" vuodelta 1714. == Lähteet == Luokka:Japanilaiset viulistit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gyllenbögel

Gyllenbögel on vanha aatelissuku, joka on imatrikoitu Suomen ritarihuoneessa (30.1.1818) numerolla 34 ja aikaisemmin Ruotsin ritarihuoneessa (30.7.1650) numerolla 418. == Historia == Lähteet Sigfrid Michelsson (1570 – 3. kesäkuu 1633 Lemu, Finland) Kappalainen noin. 1615, lienee astunut virkaan vasta 1617. Sigfridus Michaelis erotettiin virasta 7.2.1625 hänen syyllistyttyään todistajana väärään valaan Vehmaan kirkkoherran Zacharias Jacobin ollessa syytettynä huoruudesta. Hänet kuitenkin armahdettiin ja palautettiin virkaansa. Herra Sigfridus ("hr Sigfrid i Lemu i Toijala") oli lokakuussa 1625 uudelleen syytettynä tapeltuaan pitäjänmiesten kanssa ja 1628 vastaamassa käräjillä siitä, että hän oli ottanut tilan Lemun Toijalan kylästä viljelykseensä, mutta oli antanut osan tilasta autioitua. Hänestä tuli Lemun kirkkoherra noin 1633. Margareta Tomasdotter, eli leskenä miehensä jälkeen. Hänelle myönnettiin ylimääräinen armovuosi 7.6.1633. Pariskunnan poika majuri David Sigfridsson aateloitiin nimellä Gyllenbögel 1648. Lemun pitäjän Askaisten kappalainen 1615 alkaen. Tuomittiin menettämään virkansa 7.2.1633, mutta armahdettu. Sigfrid Kuoli 1633, jolloin hänen leskensä Margareta Tomasdotter sai anomuksensa armahduksesta hyväksytyksi. Kappalaisen Sigfrid Michelsson poika David Sigfridsson aateloitiin nimellä Gyllenbögel. Hän syntyi Lemun pappilassa 16.2.1603. David Gyllenbögel oli furiiri Henrik Flemingin komppaniassa 1624, korpraali 1626 ja kornetti saadessaan 21.4.1629 elinikäiseksi rälssiksi itselleen ja vaimolleen Torkkilan Perniössä ja Järvenkylän Sauvossa. Gyllenbögel omisti myös Hyvelän Nummen kappeliseurakunnassa. Luutnantti 1633 ja ratsumestari Turun läänin ratsuväkirykmentissä 1637. Aateloitu 31.1.1648 (esitetty 1650, n:o 418). Majuri. Osallistui maakuntakokoukseen Turussa 1657. Hänen piti osallistua v. 1660 valtiopäiville, mutta sai 23.5 samana vuonna luvan palata Suomeen, koska hän oli ”seulaksiammuttu”. Kuollut 15.1.1677, haudattu samana vuonna 12.9 oman hautaan Kemiön kirkossa, ja jonne hänen hautajaisvaakunansa asetettiin (tuhoutunut kirkon palossa 1781). Naimisissa 1) Kiskon kappalaisen Jakob Moliisin tyttären kanssa; 2) kuningas Kaarle XI luvalla 4.5.1664 Margareta Grelsdotterin kanssa, joka eli 1684 (toisesta avioliitosta ei ollut lapsia). Muutamat suvun jäsenet ottivat 1900-luvun alussa nimen Kahakorpi. == Suvun tunnettuja jäseniä == * Boris Gyllenbögel (1884–1948), eversti, diplomaatti ja rehtori * Birgit Gyllenbögel, o.s. Norrmén (1900–1989), kirjailija * David Gyllenbögel (1603–1677), kornetti * Elisabet Gyllenbögel (1646–1675), puoliso Jonas Hirn * Gaius Gyllenbögel (1933–2017), toimitusjohtaja, Indonesian kunniakonsuli ja Helsingin konsulikunnan vanhin * Johan Fredrik Gyllenbögel (1767–1854), everstiluutnantti * Samuel Gyllenbögel (1642–1679), Turun hovioikeuden asessori * Hannu Kahakorpi (s. 1946), elokuva- ja televisiotuotannon professori, ohjaaja ja tuottaja == Lähteet == === Viitteet === == Aiheesta muualla == *https://runeberg.org/kuka/1978/0156.html *Turun Maakuntamuseo #4056. Lasimaalaus vuodelta 1675 "Elisabeth Gyllenbögel Luokka:Suomalaiset aatelissuvut Luokka:Ruotsin aateli