EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Kirovabadin levottomuudet 1988

Kirovabadin levottomuudet 1988 olivat etnisiä väkivaltaisuuksia syksyllä 1988 Azerbaidžanissa Kirovabadissa (nykyään Gəncə). Vuoristo-Karabahin itsenäisyyshankkeen käynnistyttyä azerit kostivat kansansa karkotuksen Vuoristo-Karabahista. Azerit hyökkäsivät kymmeniä kertoja armenialaisten kimppuun, mihin neuvostoarmeija puuttui. Sadat armenialaisnaiset ja lapset pakenivat kirkkoon, mitä neuvostosotilaat onnistuivat vain vaivoin suojelemaan raivostuneelta azeriväkijoukolta. == Uhrien määrä == Kirovabadin armenialaisvastaiset mellakat olivat 23.–27. marraskuuta 1988. Mellakoijat polttivat sotilasajoneuvoja. Virallisten tietojen mukaan levottomuuksissa kuoli yksi armenialainen, kolme azeria ja kolme neuvostosotilasta. Andrei Saharov oli saanut tietoja, että ainakin 130 armenialaista kuoli ja 200 haavoittui. Joidenkin tietojen mukaan 23. marraskuuta 1988 alkaneessa mellakassa kuoli jo seuraavaan päivään mennessä kymmeniä. Luokka:Vuoristo- Karabahin konflikti Luokka:Neuvostoliiton historia Luokka:1988
Kobolttioksalaatti

Kobolttioksalaatti (C2O4Co) on koboltti- ja oksalaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hienojakoisen koboltin ja katalyytteinä käytettävien kobolttiyhdisteiden valmistuksessa. ==Ominaisuudet== Kobolttioksalaatti on huoneenlämpötilassa vaaleanpunaista kiteistä ainetta. Se ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee hieman happoihin ja hyvin ammoniakkiliuoksiin. Kuumennettaessa noin 250 °C:n lämpötilaan kobolttioksalaatti hajoaa kobolttioksidiksi ja hiilidioksidiksi. Yhdisteestä tunnetaan kaksi kidevedellistä muotoa, jotka ovat dihydraatti (C2O4Co·2H2O) ja tetrahydraatti (C2O4Co·4H2O). Kuumennettaessa kobolttioksalaatin tetrahydraattia 100 °C:n lämpötilaan puolet kidevedestä poistuu ja muodostuu dihydraattia.H. Wayne Richardson: Cobalt compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 6.4.2016John Dallas Donaldson & Detmar Beyersmann: Cobalt and Cobalt Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 6.4.2016 ==Valmistus ja käyttö== Kobolttioksalaattia voidaan valmistaa saostamalla vesiliukoisesta kobolttisuolan liuoksesta oksaalihapon tai alkalimetallioksalaattien avulla. Kobolttioksalaatin tärkein käyttökohde on hienojakoisen kobolttijauheen valmistus jauhemetallurgisia prosesseja varten. Sitä käytetään myös katalyyttinä ja katalyyttien valmistamiseen sekä vetysyanidin stabilisaattorina. ==Lähteet== Luokka:Kobolttiyhdisteet Luokka:Oksalaatit
Ivan Solovjov

Ivan Vladimirovitš Solovjov (, s. 29. maaliskuuta 1993 Kaluga) on venäläinen jalkapalloilija. Hän edusti kaudella 2016 Suomen Veikkausliigassa FC Lahtea lainasopimuksella Venäjän valioliigan FK Zenit Pietarista. Hän on pelannut myös Venäjän ja Uzbekistanin pääsarjoissa. Vasenjalkainen Solovjov on pelipaikaltaan vasen keskikenttäpelaaja. Solovjov on Dynamo Moskovan kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueen paidassa Venäjän valioliigassa kaudella 2012–2013 12 ottelua tehden yhden maalin. Elokuussa 2013 Solovjov siirtyi saman sarjan Zenitiin. Hän oli kaudella 2013–2014 lainalla valioliigan Amkar Permissä pelaten kolme ottelua. Debyyttinsä Zenitin edustusjoukkueen paidassa Solovjov teki kaudella 2014–2015 pelaten yhden ottelun valioliigassa. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi Mestarien liigan karsintaottelua. Huhtikuussa 2016 Solovjov teki lainasopimuksen Suomen Veikkausliigan FC Lahden kanssa.http://www.mtv.fi/sport/jalkapallo/veikkausliiga/artikkeli/fc-lahti- vahvistuu-venalaistaiturilla/5829420 Solovjov on edustanut Venäjää alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaissa. == Lähteet == Luokka:Venäläiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Brijesh Lawrence

Brijesh Sharmari "BJ" Lawrence (s. 27. joulukuuta 1989 Basseterre) on saintkittsnevisläinen pikajuoksija, pikaviestin MM-mitalisti. Hän on edustanut yhdysvaltalaista Doane College Tigers -seuraa. Hän on pituudeltaan 180 cm. Lawrence karsiutui 100 metrin puolivälierissä Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010. Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa 2011 hän sijoittui 200 metrillä neljänneksi ja sai pronssia 4 × 100 metrin viestissä. Daegun MM- kilpailuissa hän karsiutui 200 metrin alkuerissä ja juoksi ankkuriosuuden pronssia saaneessa Saint Kitts ja Nevisin 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. Saman vuoden Guadalajaran Pan-Amerikan kisoissa hän karsiutui 200 metrin välierissä ja juoksi ankkuriosuuden hopeaa saaneessa pikaviestijoukkueessa. Lawrence karsiutui 60 metrin välierissä Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012. Lontoon olympialaisissa 2012 hän kuului alkuerissä karsiutuneeseen pikaviestijoukkueeseen. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän karsiutui jälleen 60 metrin välierissä. Hän juoksi kolmannen osuuden Saint Kitts ja Nevisin joukkueessa, joka sai IAAF World Relays -kilpailuissa 2014 hopeaa 4 × 200 metrin viestissä. Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän karsiutui 100 metrin välierissä ja 200 metrin alkuerissä. Lawrence kuului Saint Kitts ja Nevisin joukkueisiin, jotka sijoittuivat vuoden 2015 World Relays -kilpailuissa kuudenneksi 4 × 100 ja 4 × 200 metrin viesteissä. Saman vuoden Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian mestaruuskilpailuissa hän sijoittui 200 metrillä seitsemänneksi. Hän karsiutui 100 metrin alkuerissä Toronton Pan- Amerikan kisoissa ja Pekingin MM-kilpailuissa. == Henkilökohtaiset ennätykset == === Ulkoradat === Laji Aika Paikka Päivä 100 m 10,12 Crete 21. huhtikuuta 2012 200 m 20,34 Walnut 19. huhtikuuta 2014 === Sisäradat === Laji Aika Paikka Päivä 60 m 6,62 Albuquerque Albuquerque 8. helmikuuta 2014 15\. helmikuuta 2014 200 m 20,99 Lincoln 19. helmikuuta 2011 == Lähteet == Luokka:Saintkittsnevisläiset pikajuoksijat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Afrodite Pandemoksen pyhäkkö

Afrodite Pandemoksen ja Peithon pyhäkkö oli antiikin aikainen Afrodite Pandemokselle ja Peitholle omistettu pyhäkkö Ateenan Akropolis-kukkulan lounaisrinteessä Kreikassa. Pyhäkkö liittyi nimensä mukaisesti Afrodite Pandemoksen eli ”Kaiken kansan Afroditen” kulttiin, jonka Theseuksen kerrotaan perustaneen yhdistettyään Attikan kylät Ateenan kaupungiksi, sekä tähän liittyneen Peithon eli ”Suostuttelun” henkilöitymän kulttiin. Pyhäkkö saattaa olla todellisuudessa Solonin arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. perustama. Pyhäkköä käytettiin muun muassa Afrodisia-juhlassa, jolloin paikalla uhrattiin Afroditelle pyhitettyjä kyyhkysiä. Pyhäkkö sijaitsi Pausaniaan mukaan Asklepieionin ja Propylaian välisellä alueella. Pyhäkkö on paikannettu Akropoliin rinteeseen Athene Niken temppelin alapuolelle muun muassa alueelta löydetyn piirtokirjoituksen ja muiden jäännösten, kuten friisin osien, perusteella. Pyhäkön säilyneet jäännökset ovat peräisin varhaiselta hellenistiseltä ajalta. == Lähteet == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan pyhäköt Luokka:Kreikan entiset rakennukset ja rakennelmat
Afroditen ja Eroksen pyhäkkö

Afroditen ja Eroksen pyhäkkö oli antiikin aikainen Afroditelle ja Erokselle omistettu pyhäkkö Akropolis-kukkulan pohjoisrinteessä Ateenassa Kreikassa. Pyhäkkö sijaitsi Akropoliin pohjoisrinteen puolessa välissä suoraan Erekhtheionin koilliskulman alapuolella. Pyhäkkö oli ulkoilmapyhäkkö, joka koostui kukkulan seinämästä sekä sen edessä olleesta tasanteesta. Pyhäkölle johti kukkulan ympäri kiertänyt Peripatos-tie. Pyhäkköä on saatettu käyttää Afroditen ja Eroksen juhlien lisäksi myös Arrheforia-juhlassa. Erään tulkinnan mukaan arrheforoi olisivat laskeutuneet kukkulalta pyhäkölle salaista kulkuväylää pitkin tuoden pyhäkölle mystisiä esineitä sekä vieden takaisin ylös jotain muuta. On kuitenkin mahdollista, että kyseessä oli joku toinen Afroditen pyhäkkö. Pyhäkön paikan tunnisti yhdysvaltalainen arkeologi Oscar Bronner vuonna 1931. Paikka on tunnistettu Afroditelle omistetuksi pyhäköksi sieltä tehtyjen löytöjen perusteella. Näihin kuuluvat muun muassa kaksi piirtokirjoitusta, joista toinen mainitsee Afroditen ja toinen Erokselle omistetun juhlan; veistosten osat; kukkulan seinämään veistoksia varten kaiverretut syvennykset, joita on yli 20 kappaletta; sekä lukuisat votiivilahjat, kuten keramiikka ja figuriinit, mukaan lukien sukuelimiä esittävät pienet laatat. == Lähteet == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan pyhäköt
Agrippan muistomerkki

Agrippan muistomerkki oli antiikin aikainen muistomerkki Ateenan Akropolis- kukkulalla Kreikassa. Muistomerkistä on säilynyt nykyaikaan vain sen jalustana toiminut pylväs. Muistomerkki rakennettiin alun perin hellenistisellä ajalla vuonna 178 eaa. Sen rakennutti Pergamonin kuningas Eumenes II juhlistaakseen voittoaan Panathenaia-juhlien valjakkoajoissa. Muistomerkin pylvään päällä oli pronssinen luonnollisen kokoinen nelivaljakko, jota ohjastivat Eumenes ja hänen veljensä Attalos II. Veljekset rakennuttivat Ateenaan myös muun muassa Eumeneen stoan ja Attaloksen stoan. Nykyisen nimensä muistomerkki sai, kun ateenalaiset omistivat sen roomalaisella ajalla vuonna 27 eaa. keisari Augustuksen vävylle Marcus Agrippalle kiitokseksi tämän Agoralle rakennuttamasta Agrippan odeionista. Agrippan muistomerkki sijaitsee Propylaian länsipuolella porttirakennuksen pohjoissiiven edustalla. Muistomerkin säilynyt jalusta on tehty Hymettos-vuoren siniharmaasta marmorista, ja sen korkeus on 8,9 metriä. Se on rakennettu kiviselle, porrastetulle jalustalle, jonka koko on 3,8 × 3,3 metriä ja korkeus 4,5 metriä. Muistomerkki kohoaa yhtä korkealle kuin etelämpänä sijaitseva Athene Niken temppeli. Pylväässä on Agrippalle osoitettu omistuskirjoitus, jonka alla on jäännöksiä varhaisemmasta, poispyyhitystä Eumenes II:n omistuskirjoituksesta. Agrippalle osoitettu kirjoitus kuuluu: : : : : :”Kaupunki (omisti tämän) Marcus Agrippalle :Leuciuksen pojalle :kolmasti konsulille (ja) omalle :hyväntekijälleen.” == Lähteet == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Antiikin Kreikan muistomerkit
Arrheforeion

Arrheforeion (; joskus myös Arreforeion tai Arreforion) oli antiikin aikainen rakennus Ateenan Akropolis-kukkulalla. Sitä käyttivät arrheforoi eli kulttitehtäviä suorittaneet nuoret tytöt. Arrheforeionina pidetään Akropoliin rakennusta, johon viitataan tutkimuksessa myös nimellä Rakennus III. Se sijaitsi kukkulan pohjoislaidalla Erekhtheionin ja Pandroseionin luoteispuolella, ja se oli rakennettu lähes kiinni kukkulan pohjoiseen linnoitusmuuriin. Arrheforeion rakennettiin suunnilleen 400-luvun lopulla eaa. Se edusti oletettavasti doorilaista tyyliä. Rakennuksen perustusten koko on noin 12 × 12 metriä ja siihen liittyneen pihan koko noin 16 × 9 metriä. Rakennukselta johti maanalainen käytävä linnoitusmuurin toiselle puolelle Akropoliin pohjoisrinteellä olleelle niin kutsutulle Mykeneläiselle lähteelle sekä lukuisille pienille pyhäköille. Arrheforoi, joita oli kaksi kappaletta, olivat nuoria ylhäisten sukujen tyttöjä, joille oli uskottu Athenen kulttiin liittyviä tehtäviä muistumana Kekropsin tyttäristä ja Erikhthonioksen myytistä. Heidän tehtävänsä oli kutoa vuosittain uusi peplos Athenen kulttikuvalle Panathenaia-juhliin. Arrheforeion-rakennusta käytettiin ilmeisesti tässä työssä. Rakennuksen pihaa käytettiin esimerkiksi tyttöjen palloleikkeihin. Panathenaia-juhlissa peplos puettiin Athene Poliaan temppelissä ja myöhemmin Erekhtheionissa olleen vanhan Athenen kulttikuvan päälle. Rakennukseen liittyi myös Arrheforia-juhla, johon liittyneessä öisessä rituaalissa kyseisten tyttöjen piti kuljettaa jotain mystistä sisältänyt kori pois ja takaisin Akropoliille maanalaista tunnelia pitkin. Erään teorian mukaan tytöt olisivat noutaneet tuoretta multaa joltakin Afroditen puutarhapyhäköltä (mahdollisesti Afroditen ja Eroksen pyhäkkö) ja tuoneet sen esimerkiksi Pandroseionin pyhälle oliivipuulle. Näin kyseessä olisi ollut hedelmällisyysriiti. == Lähteet == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kreikan entiset rakennukset ja rakennelmat
Artemis Brauronian pyhäkkö

Artemis Brauronian pyhäkkö eli Brauroneion () oli antiikin aikainen Artemiille omistettu pyhäkkö Ateenan Akropolis-kukkulalla. Se liittyi Artemiin kulttiin Brauronissa. Brauroneion rakennettiin arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. puolessa välissä. Sen rakennutti mahdollisesti tyranni Peisistratos, joka oli kotoisin Brauronin alueelta itäisestä Attikasta. Pyhäkkö oli omistettu Brauronin Artemiin kultille. Tämän uskottiin suojelevan synnyttäviä ja juuri synnyttäneitä naisia. Pyhäkkö oli Attikan merkittävin Artemiille omistettu kulttipaikka Brauronin temppelin jälkeen. Sitä käytettiin muun muassa naisten Artemiille antamien votiivilahjojen säilyttämiseen. Rakennus uusittiin klassisella kaudella noin 430 eaa. Brauroneion sijaitsi Akropoliin lounaislaidalla kukkulan porttirakennuksen Propylaian eteläpuolella ja Khalkotheken länsipuolella. Rakennus oli pii-kirjaimen muotoinen stoa eli pylväshalli, jonka pituus oli noin 38 metriä ja leveys noin 7 metriä. Stoa avautui pohjoiseen, ja sen julkisivussa oli kymmenen pylvästä, jotka edustivat doorilaista tyyliä. Stoan kummassakin päässä oli siipirakennus, joiden koko oli 10 x 7 metriä. 400-luvulla eaa. itäsiipi uusittiin, ja sen kooksi tuli 17 x 7 metriä. Pyhäkkö oli ympäröity pohjoispuolelta aitauksella. Stoan takaseinä oli kiinni Akropoliin etelälaidan linnoitusmuurissa. Pyhäkössä on mahdollisesti ollut Brauronin temppelin tavoin Artemiin puinen kulttipatsas. Pausaniaan mukaan pyhäkössä oli myös toinen, Praksiteleen veistämä kulttikuva. Sen pää on nykyisin Akropolis-museossa. Pyhäkkö on säilynyt erittäin huonosti. Siitä on merkkinä lähinnä kalliossa olevat leikkaukset, joista sen koko ja muoto on voitu päätellä. == Lähteet == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan pyhäköt Luokka:Kreikan entiset rakennukset ja rakennelmat
Athene Erganen pyhäkkö

Athene Erganen pyhäkkö oli antiikin aikainen Athene Erganelle omistettu pyhäkkö tai pieni temppeli Ateenan Akropolis-kukkulalla Kreikassa. Pyhäkön paikkaa ei ole löydetty, mutta sen oletetaan sijainneen jossakin Artemis Brauronian pyhäkön itäpuolella ja Khalkotheken pohjoispuolella. Athene Erganen kultti oli Athenen kultti tämän ominaisuudessa kaupungin käsityöläisyyden suojelijana. Akropoliilta on löydetty viisi piirtokirjoitusta, joiden perusteella kukkulalla oli Athene Erganen kulttipaikka. Kaksi näistä on löydetty Artemis Brauronian pyhäkön ja Parthenonin länsipään väliseltä alueelta, millä perusteella pyhäkön oletetaan yleisimmin sijainneen kyseisellä alueella. Mikäli tämä pitää paikkansa, pyhäkkö on rakennettu aikaisintaan klassisella kaudella 400-luvun lopulla eaa., jolloin alueella oleva tasanne syntyi muiden rakennustöiden yhteydessä. == Lähteet == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan pyhäköt Luokka:Kreikan entiset rakennukset ja rakennelmat
Rooman ja Augustuksen temppeli

Rooman ja Augustuksen temppeli oli pieni antiikin aikainen kreikkalainen temppeli Ateenan Akropolis-kukkulalla. Se rakennettiin roomalaisella ajalla, ja se oli omistettu Roma-jumalattarelle eli Rooman kaupungin henkilöitymälle sekä keisari Octavianus Augustukselle. pienoiskuva|vasen|upright|Ennallistus temppelistä. Temppeli rakennettiin Augustuksen hallituskaudella ensimmäisen vuosisadan eaa. lopulla, todennäköisesti noin 19–17 eaa. Temppelin oletetaan yleensä sijainneen Parthenonin itäpuolella, mistä on löydetty useita temppelin osia sekä kooltaan noin 10,5 x 13 metrin kokoiset rakennuksen perustukset. Toisen teorian mukaan temppeli olisi kuitenkin sijainnut Erekhtheionin itäpuolella. Tämä tulkinta perustuu muun muassa Akropoliin esityksiin roomalaisaikaisissa rahoissa. Temppeli oli Akropoliin ainoa roomalaisaikainen pyhäkkö ja koko Ateenan ainoa keisarikultille omistettu temppeli. Temppeli oli pieni, valkoisesta marmorista rakennettu pyörötemppeli. Se oli monopteraalitemppeli, ja siinä oli julkisivussa yhdeksän joonialaista pylvästä eikä sisäpuolista seinää. Pylväät muistuttavat Erekhtheionin korjauksessa samaan aikaan käytettyjä pylväitä. Temppelin halkaisija oli noin 8,6 metriä, ja sen korkeus oli noin 7,3 metriä. Rakennuksessa oli kartiomainen tai kupumainen katto. Temppelin epistyylissä on piirtokirjoitus, jonka mukaan Ateenan kaupunki omisti temppelin Roma-jumalattarelle ja Augustukselle. Temppelin oli mahdollisesti tarkoitus toimia Ateenan uskollisuuden ilmauksena keisarille, sillä Rooman sisällissodassa kaupunki oli tukenut sodan hävinnyttä Marcus Antoniusta. Temppelissä on mahdollisesti ollut Roman ja Augustuksen patsaat, mutta niistä ei ole säilynyt osia nykyaikaan. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan temppelit Luokka:Kreikan entiset rakennukset ja rakennelmat
Augustuksen ja Rooman temppeli

Augustuksen ja Rooman temppeli (Augustuksen ja Roman temppeli) tai Rooman ja Augustuksen temppeli (Roman ja Augustuksen temppeli) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin jumalaksi korotetulle keisari Augustukselle ja Romalle eli Rooman kaupungin henkilöitymälle omistettuihin temppeleihin: * Augustuksen ja Rooman temppeli, temppeli Ankyrassa Vähässä-Aasiassa * Rooman ja Augustuksen temppeli, temppeli Ateenassa Kreikassa
Dionysoksen temppeli

Dionysoksen temppeli tai Dionysoksen pyhäkkö voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin Dionysokselle omistettuihin temppeleihin tai pyhäköihin: * Dionysoksen temppeli, Knidos * Dionysoksen temppeli, Pergamon * Dionysoksen temppeli, Side * Dionysoksen pyhäkkö, Delos * Dionysoksen pyhäkkö, Naksos * Dionysos Eleuthereuksen pyhäkkö Dionysoksen temppeleineen, Ateena
Khalkotheke

Khalkotheke () oli antiikin aikainen rakennus Ateenan Akropolis-kukkulalla. Khalkotheke rakennettiin klassisella kaudella 400-luvun eaa. puolessa välissä. Sen rakennutti mahdollisesti Kimon. Myöhemmin rakennusta laajennettiin ja kunnostettiin. Rakennuksen nimi on peräisin siitä, että sitä käytettiin kukkulan pyhäköille lahjoitettujen pronssisten (khalkos) ja muiden metallista tehtyjen votiivilahjojen, kuten aseiden, patsaiden ja erilaisten astioiden, säilyttämiseen. Lahjoja pidettiin Athenen omaisuutena, ja ne oli luetteloitu kiviseen steleen (n. 353/352 eaa.), joka oli pystytetty rakennuksen etupuolelle. Khalkotheke sijaitsi Akropoliin lounaislaidalla Artemis Brauronian pyhäkön eli Brauroneionin itäpuolella ja Parthenonin länsipuolella. Rakennus oli pitkänomainen, ja sen pituus oli noin 43 metriä ja leveys noin 14 metriä. Sen julkisivu oli pohjoiseen päin. Rakennuksessa oli kolme ovea, ja sen pylväät edustivat doorilaista tyyliä. Eteläsivulla se yhdistyi Akropoliin eteläpuoliseen linnoitusmuuriin. Rakennuksen sisäpuolella kattoa tuki kuusi pylvästä, jotka jakoivat rakennuksen kahteen laivaan. Julkisivun puolelle lisättiin portiikki 300-luvulla eaa. Se yhdisti rakennuksen Parthenonin läntiseen esipihaan. Khalkoteke on säilynyt hyvin huonosti. Siitä on merkkinä lähinnä kalliossa olevat leikkaukset, joista sen koko ja muoto on voitu päätellä, sekä vähäisiä perustusten osia. == Lähteet == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kreikan entiset rakennukset ja rakennelmat
Klepsydra (Ateena)

Klepsydra () oli antiikin aikainen lähdekaivo Akropolis-kukkulan luoteisrinteessä Ateenassa Kreikassa. Klepsydra sijaitsee Propylaian ja Agrippan muistomerkin pohjoispuolella kohdassa, jossa Agoralta tullut Panathenaia-juhlan tie ja Akropoliin kiertävä Peripatos risteävät. Lähde oli käytössä jo mykeneläisellä ajalla. Lähdekaivorakennuksen rakennutti Kimon klassisen kauden alussa 400-luvulla eaa. Rakennus säilyi käytössä bysanttilaisena aikana, jolloin sen yhteydessä oli apostoleille omistettu kappeli, ja edelleen frankkivallan ajalle saakka. Klepsydra koostui kaivosta ja vesisäiliöistä, ja siinä oli holvattu katto. Lähdekaivon yhteydessä olevasta luolasta on löytynyt piirtokirjoitus, jonka mukaan se oli omistettu nymfeille. Klepsydran itäpuolella sijaitsi joukko luolia, jotka toimivat pyhäkköinä: nämä olivat Apollon Hypoakraioksen luola, Olympoksen Zeuksen luola sekä Panin luola. == Lähteet == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kreikan lähteet
École militaire

École militaire on historiallinen sotilasakatemia ja sen rakennuskompleksi Pariisin 7. arrondissementissa, Marskentän kaakkoispuolella. École militairen tiloissa toimii edelleen useita Ranskan valtion sotilaskouluja. École militairen perusti Ranskan kuningas Ludvig XV vuonna 1751 kuninkaalliseksi sotilasakatemiaksi, jossa vähävaraisten aatelisperheiden pojista koulutettaisiin upseereita. Aloitteen koulun perustamiseen olivat tehneet markiisitar Madame de Pompadour ja pankkiiri Joseph Pâris Duverney.Ecole Militaire - Champs-de-Mars Military School Napoleon.org. Viitattu 6.4.2016. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Ange-Jacques Gabriel. Kuningas antoi hänelle ohjeeksi, että rakennuksen tulisi olla mittasuhteiltaan yhtä suuri kuin Ludvig XIV:n aikana rakennettu läheinen Hôtel des Invalides.Martina Padberg: Taide & Arkkitehtuuri: Pariisi (suom. Tapani Kilpeläinen), s. 325. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2007. Alkuteos Kunst & Architektur Paris. Rakennushanke venyi. Vaikka ensimmäiset oppilaat otettiin sisään jo vuonna 1756, päärakennus valmistui kokonaisuuden ensimmäisenä osana vasta vuonna 1773. Kun viereistä Marskenttää alettiin käyttää akatemian kadettien harjoituskenttänä, Gabriel päätti suunnata päärakennuksen julkisivun kentän puolelle. Arkkitehti Alexandre-Théodore Brongniart vei sivusiipien suunnittelutyön loppuun Gabrielin jälkeen. École militairea pidetään arkkitehtonisesti merkittävänä kokonaisuutena ja ranskalaisen klassismin malliesimerkkinä. Sisätilojen koristelu edustaa Ludvig XVI:n ajan tyyliä.Kaupunkikirjat: Pariisi (suom. Ilkka Rekiaro), s. 191. Kuudes, uudistettu painos. WSOY, Helsinki 2009. Alkuteos Travel Guides Paris, julkaistu ensimmäisen kerran Isossa-Britanniassa 1993, Dorling Kindersley Ltd, Lontoo. École militairen alkuperäinen sotilasakatemia suljettiin vuonna 1787. Laitoksessa itsekin opiskellut kenraali Napoléon Bonaparte teki rakennuksesta päämajansa vuonna 1795, ja myöhemmin se toimi Ranskan keisarillisen kaartin kasarmina. Vuodesta 1878 tiloissa toimi Ranskan yleisesikunta-akatemia École supérieure de guerre ja vuodesta 1911 Centre des hautes études militaires.L'Ecole Militaire Paris1900. Viitattu 6.4.2016. Nykyään École militairen tiloissa toimivia oppilaitoksia ovat muun muassa École de guerre, Institut des hautes études de défense nationale (IHEDN) ja Centre des hautes études militaires (CHEM). thumb|pysty=2.5|center|Koko École militaire Eiffel- tornista kuvattuna. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Pariisin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Sotakorkeakoulut
Mykeneläinen lähde

Mykeneläinen lähde on nimitys, jota käytetään eräästä Ateenan Akropolis- kukkulan pohjoisrinteellä sijainneesta lähteestä ja siihen liittyneestä kaivorakennelmasta Kreikassa. Kaivo on ajoitettu mykeneläiselle ajalle 1200-luvulle eaa. Se oli mykeneläisen Ateenan merkittävimpiä lähteitä ja mahdollisti Akropoliin käyttämisen linnavuorena. Lähde sijaitsi Akropoliin kallion luonnonhalkeamassa noin 40 metrin syvyydessä. Lähteelle kulki ylhäältä Akropoliilta salaiset portaat, jotka saivat alkunsa Arrheforeionin luoteiskulmalta. Ne oli tehty osittain puusta ja osittain kivestä. Portaiden alapäässä oli kaivanto tai tunneli, jonka syvyys oli kahdeksan metriä ja leveys yläpäästä 2 metriä ja alapäästä 4 metriä. Portaat ja tunneli saattoivat olla käytössä myös Arrheforia-juhlassa, jossa arrheforoi-tytöt kulkivat kukkulalta alas lähteelle sekä mahdollisesti Afroditen ja Eroksen pyhäkölle tai jollekin toiselle pyhäkölle niitä pitkin. Kaivosta on tehty keramiikkalöytöjä, joiden perusteella sen rakentaminen on voitu ajoittaa. == Lähteet == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kreikan lähteet Luokka:Mykeneläiset arkeologiset kohteet
Pandionin pyhäkkö

Pandionin pyhäkkö oli antiikin aikainen heeros Pandionille omistettu heroon Ateenan Akropolis-kukkulalla. Se sijaitsi kukkulan kaakkoiskulmassa myöhemmän Vanhan Akropolis-museon paikalla. Pyhäkkö oli rakennettu kahdessa osassa, alun perin noin vuonna 450 eaa. ja uusittuna noin vuonna 430 eaa. Se oli omistettu Pandionille, joka oli yksi Attikan kymmenestä eponyymistä eli fyleille nimensä antaneista heeroksista. Tämä oli todennäköisesti jompikumpi Ateenan myyttisistä Pandion-nimisistä kuninkaista, Pandion I tai Pandion II. Pyhäkkö liittyi Pandia-juhlaan, joka oli osa Zeuksen kulttia. Pyhäkkö oli peribolos- muurilla ympäröity ulkoilmapyhäkkö. Sen koko oli noin 17,5 x 40 metriä. Pyhäkkö jakautui kahteen osaan, myöhempään läntiseen ja varhaisempaan itäiseen osaan, joita erotti muuri. Näistä läntinen puoli toimi ainakin myöhemmin varsinaisena pyhäkkönä, kun taas itäinen osa oli jonkinlainen Akropoliilla toimineiden käsityöläisten tai taiteilijoiden työpaja (ergasterion). Pyhäkön länsisivulla oli pieni portiikki, jossa oli neljä pylvästä. Sisällä pyhäkössä oli Pandionin patsas. == Lähteet == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan pyhäköt Luokka:Heroonit Luokka:Kreikan entiset rakennukset ja rakennelmat
Pandroseion

Pandroseion () oli antiikin aikainen Pandrosokselle omistettu pyhäkkö Ateenan Akropolis-kukkulalla. Pyhäkkö oli rakennettu osaksi Erekhtheionin läntistä esipihaa. Se oli omistettu antiikin Ateenan mytologisen ensimmäisen kuninkaan Kekropsin yhdelle tyttärelle, Pandrosokselle, ja se piti sisällään useita kohteita, jotka liittyivät Ateenan varhaiseen mytologiaan ensimmäisten kuninkaiden aikana. Paikalla jatkettiin mahdollisesti mykeneläiseltä ajalta periytynyttä kulttia, joka oli alun perin samalla paikalla sijainneen mykeneläisen Ateenan kuninkaallisen palatsin palatsikultti. Pyhäkössä oli gamma-kirjaimen muotoinen pylväikkö sekä pieni Pandrosoksen temppeli. Lisäksi pyhäkkö piti sisällään Zeus Herkeioksen alttarin sekä Kekropeionin eli Kekropsin haudan, joka oli osittain Erekhtheionin karyatidipylväikön alla. Pyhäkön alueella oli myös Athenen Ateenalle antama pyhä oliivipuu, Poseidonin kaupungille antama suolavesilähde (Thalassa) sekä Poseidonin kolmikärjen iskemä jälki kalliossa, jotka kaikki liittyivät myyttiin Athenen ja Poseidonin kilvasta Ateenan omistuksesta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan pyhäköt Luokka:Heroonit Luokka:Kreikan entiset rakennukset ja rakennelmat
Pelasgimuuri

Pelasgimuuri ( tai , Pelasgikon, myös , Enneapylon teikhos) oli Ateenan Akropolis-kukkulan mykeneläisaikainen muuri. Se oli rakennettu 1200-luvulla eaa. Muurien paksuus oli noin kuusi metriä, ja ne ympäröivät myös mykeneläisen Ateenan keskuksena toimineen Akropoliin kauttaaltaan. Alempana sijaitsi toinen, ulompi muuri, jossa oli yhdeksän porttia. Tästä muurit saivat toisen nimensä Enneapylon, ”Yhdeksänporttinen”. Ulomman muurin sisäpuolelle jäivät Akropoliin rinteellä olleet lähteet, joihin kuuluvat muun muassa niin kutsuttu Mykeneläinen lähde kukkulan pohjoisrinteellä sekä Klepsydran lähde kukkulan luoteisrinteellä. Rakenteeltaan muurit muistuttavat monin tavoin Mykenen, Tirynsin ja Glan samalta aikakaudelta peräisin olevia muureja. Muureja kutsuttiin myöhemmin myös kyklooppimuuriksi, sillä ne vaikuttivat antiikin ajan kreikkalaisista voimakkaiden kyklooppien rakentamilta. Muurit vaurioituivat pahoin persialaisten hyökkäyksessä persialaissotien aikana vuonna 480 eaa. Muurien parhaiten säilynyt osuus sijaitsee kukkulan lounaiskulmassa Athene Niken temppelin itäpuolella paikassa, jossa muureissa oli vahva torni. Osia muurista on säilynyt myös Parthenonin lounaispuolella. Persialaissotien jälkeen Akropolis linnoitettiin uusilla Themistokleen ja Kimonin rakennuttamilla muureilla, ja koko Ateenan ympäri rakennettiin kaupunginmuuri eli niin kutsuttu Themistokleen muuri. == Lähteet == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kreikan entiset rakennukset ja rakennelmat Luokka:Muurit Luokka:Mykeneläiset arkeologiset kohteet
Peripatos (Ateena)

Peripatos (, ”ympärikävely”) oli antiikin aikainen kulkuväylä, joka kiersi Ateenan Akropolis-kukkulan sen rinnettä pitkin. Se mahdollisti pääsyn lukuisille eri puolilla rinnettä sijainneille pyhäköille. Tien varrelta Akropoliin itärinteeltä on löydetty 300-luvulta eaa. peräisin olevan piirtokirjoituksen (niin kutsuttu Peripatos-piirtokirjoitus) sisältävä kivi, joka ilmoittaa tien nimen sekä pituuden, joka oli viisi stadionia ja 18 jalkaa eli noin 900–1 100 metriä: thumb|left|154px|Peripatos-piirtokirjoituksen sisältävä kivi. :[Τ]ΟΥΠΕΡΙΠΑΤΟ :ΠΕΡΙΟΔΟΣ :Π Σ ΠΟΔΕΣ :Δ Π ΙΙΙ :[τ]οῦ περιπάτο :περίοδος :π(έντε) σ(τάδια) πόδες :δ(έκα) π(έντε) ΙΙΙ. :”Peripatoksen :kiertokulku (on) :v(iisi) s(tadionia) (ja) jalkaa :kahdeksantoista.” Propylaian pohjoispuolella Peripatos yhtyi Panathenaia-juhlan tiehen. Samassa kohdassa sijaitsi Klepsydran lähdekaivo. Peripatoksen varrella kukkulan pohjois- ja itärinteellä sijaitsivat (lännestä itään) muun muassa Apollon Hypoakraioksen luola, Olympoksen Zeuksen luola, Panin luola, Afroditen ja Eroksen pyhäkkö, mainitun Peripatos-piirtokirjoituksen sisältävä kivi sekä Aglaureion eli Aglauroksen luolapyhäkkö. Kukkulan etelärinteellä Peripatos kulki (idästä länteen) ensin Dionysoksen teatterin takaa, sitten Asklepieionin etupuolelta ja sitten Eumeneen stoan ja Herodes Atticuksen odeionin taka- ja yläpuolelta takaisin Propylaialle. Suunnilleen saman reitin voi kiertää nykyisin Peripatos-kylteillä merkittyä kävelytietä pitkin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan tiet
Zeus Polieuksen pyhäkkö

Zeus Polieuksen pyhäkkö oli antiikin aikainen Zeus Polieukselle eli kaupunkia suojelevalle Zeukselle omistettu pyhäkkö Ateenan Akropolis-kukkulalla. Se sijaitsi Parthenonin koillispuolella ja Erekhtheionin itäpuolella. Pyhäkkö rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 500 eaa. Sen alueella järjestettiin vuosittainen Bufonia-rituaali eli härkien uhraaminen Zeukselle osana Dipolieia-juhlaa. Pyhäkkö oli monikulmaisella peribolos-aitauksella ympäröity ulkoilmapyhäkkö. Se jakautui ainakin kahteen osaan: läntiseen aitaukseen ja sen koillispuolella olleeseen aitaukseen. Läntisen aitauksen koko oli noin 17 x 26 metriä. Sen pääsisäänkäynti, jonka yläpuolella tiedetään olleen päätykolmio, oli lounaiskulmassa. Läntisessä aitauksessa oli mahdollisesti härkätalli. Aitauksesta oli oviaukko toiseen, koillispuolella olleeseen aitaukseen, jossa oli mahdollisesti pieni temppeli ja Zeuksen kuvapatsas sekä alttari uhreja varten. Pyhäkkö on säilynyt huonosti. Siitä on merkkinä lähinnä kalliossa olevat leikkaukset, joista sen koko ja muoto on voitu päätellä. == Lähteet == Luokka:Akropolis (Ateena) Luokka:Antiikin Ateenan pyhäköt Luokka:Kreikan entiset rakennukset ja rakennelmat
Shades of Cool

”Shades of Cool” on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Lana Del Reyn kappale artistin kolmannelta studioalbumilta Ultraviolence (2014). Del Reyn ja Rick Nowelsin säveltämä ja Dan Auerbachin tuottama kappale on balladi, joka kertoo ”ei korjattavissa olevasta” miehestä. Kappale julkaistiin Ultraviolencen toisena singlenä 26. toukokuuta 2014 Interscope Recordsin kautta. ”Shades of Cool” sai hyviä arvioita musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat sen musiikillista tyyliä. Jotkut kriitikot arvelivat sen olevan täydellinen James Bond -elokuvan kappaleeksi. Kaupallisesti se pärjäsi kohtalaisesti päästen top-40 joukkoon muun muassa Ranskassa, Unkarissa ja Espanjassa. Yhdysvalloissa se ylsi Billboard Hot 100 -listan sijalle 79. ==Lähteet== Luokka:Lana Del Reyn kappaleet Luokka:Vuoden 2014 kappaleet
Musée de l’Armée

Musée de l’Armée on Pariisin Hôtel des Invalidesin yhteydessä toimiva sotahistoriallinen museo. Musée de l’Armée on yksi maailman suurimpia sotahistoriallisia museoita, ja sillä on maailman kolmanneksi suurin historiallisten aseiden kokoelma. Museon näyttely kuvaa sotahistoriaa kivikaudelta aina toisen maailmansodan loppuun saakka.Kaupunkikirjat: Pariisi (suom. Ilkka Rekiaro), s. 186. Kuudes, uudistettu painos. WSOY, Helsinki 2009. Alkuteos Travel Guides Paris, julkaistu ensimmäisen kerran Isossa-Britanniassa 1993, Dorling Kindersley Ltd, Lontoo. Kokoelmiin kuuluu kaikkiaan noin puoli miljoonaa esinettä, ja museon näyttelytilat ovat 8 000 neliömetrin laajuiset.Musée de l'Armée - Invalides Parisinfo. Viitattu 6.4.2016. Musée de l’Armée luotiin vuonna 1905 yhdistämällä kaksi vanhempaa sotahistoriallista museota, vuonna 1796 perustettu ja vuodesta 1871 Hôtel des Invalidesissa toiminut Tykistömuseo (Musée de l'artillerie) ja taidemaalari Édouard Detaillen johdolla vuonna 1896 perustettu yksityinen Armeijan historiallinen museo (Musée Historique de l'Armée).Museum spaces Musée de l’Armée. Viitattu 6.4.2016. Nykyisin Musée de l’Arméen tilat on jaettu seitsemäksi kokonaisuudeksi: pääpihalla näytteillä oleva historiallisten tykkien kokoelma, 1200–1600-lukujen haarniskoja ja aseita sisältävä vanhojen aseiden osasto, vuosien 1643–1870 sotahistoriaa esittelevä modernin ajan osasto, vuosien 1871–1945 sotia esittelevä nykyajan osasto, pienoismalleja ja sotilassoittimia esittelevä erikoisnäyttely sekä Charles de Gaulle -osasto. Museosta on yhteys myös Saint-Louis-des-Invalides-kappeliin ja varsinaiseen Invalidikirkkoon, jonka tunnetuin nähtävyys on Napoleonin hauta. Musée de l’Arméen kokoelmiin kuuluu myös muun muassa Jean Auguste Dominique Ingresin kuuluisa maalaus Napoleon I keisarillisella valtaistuimellaan.Napoleon I on the Throne or His Majesty the Emperor of the French on his Throne by Ingres Musée de l’Armée. Viitattu 6.4.2016. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Museon kotisivu Luokka:Pariisin museot Luokka:Sotahistorialliset museot
Hirving Lozano

Hirving Lozano (s. 30. heinäkuuta 1995 Mexico City) on meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaa PSV:tä. Oikeajalkainen Lozano on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän kuuluu myös Meksikon jalkapallomaajoukkueeseen. Lozano on CF Pachucan kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Liga MX:ssa kaudella 2013–2014 tehden 16 ottelussa kaksi maalia. Kaudella 2014–2015 Lozano debytoi CONCACAF Champions Leaguessa. Hän voitti Clausura-mestaruuden 2016. Hän pelasi seurassa kaikki kilpailut mukaan lukien 149 ottelua ja teki 43 maalia. Heinäkuussa 2017 Lozano siirtyi alankomaalaisseura PSV Eindhoveniin. Hän teki Eredivisiessa 17 maalia sekä kaudella 2017–2018, jolloin PSV voitti Alankomaiden-mestaruuden, että kaudella 2018–2019. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua ja teki kaksi maalia. Elokuussa 2019 hän siirtyi italialaisseura Napoliin. Hän pelasi Napolissa neljän kauden aikana 120 Serie A:n ottelua ja teki 23 malia. Hän voitti Italian-mestaruuden 2023 ja Italian cupin 2020. Mestarien liigassa hän pelasi Napolin paidassa 16 ja Eurooppa-liigassa 12 ottelua, ja teki kummassakin kilpailussa kaksi maalia. Hän siirtyi takaisin PSV Eindhoveniin syyskuussa 2023. Lozano on edustanut Meksikoa nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2015 hän oli mukana voittamassa alle 20-vuotiaiden CONCACAFin- mestaruuskilpailuja, ollen turnauksen paras maalintekijä viidellä osumallaan. Saman vuoden alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Lozano pelasi kolmessa ottelussa tehden yhden maalin.http://www.fifa.com/fifa-tournaments/players- coaches/people=386337/ Hän pelasi Meksikon kaikki kolme ottelua olympialaisissa 2023. Meksikon jalkapallomaajoukkueessa Lozano debytoi helmikuussa 2016 ystävyysottelussa Senegalia vastaan. Avausmaali syntyi seuraavassa kuussa MM-karsintaottelussa Kanadan verkkoon. Hän pelasi Meksikon kaikki neljä ottelua Copa América Centenariossa 2016. Hän oli avauskokoonpanossa Meksikon kaikissa neljässä ottelussa MM-kilpailuissa 2018, ja teki voittomaalin avausottelussa Saksaa vastaan. Hän oli avauskokoonpanossa Meksikon kaikissa kolmessa ottelussa myös MM-kilpailuissa 2022. == Saavutukset == Maajoukkuetasolla * Alle 20-vuotiaiden CONCACAF-mestaruuskilpailut: kultaa 2015 Seurajoukkueessa *CF Pachuca ** Meksikon Primera División: Clausura- mestaruus 2015–2016 *PSV Eindhoven ** Eredivisie: mestaruus 2017–2018 *SSC Napoli ** Italian cup: mestari 2019–2020 ** Serie A: mestaruus 2022–2023 Henkilökohtainen * Alle 20-vuotiaiden CONCACAF-mestaruuskilpailuiden paras maalintekijä 2015 * CONCACAF-mestaruuskilpailuiden paras maalintekijä 2017 == Lähteet == Luokka:Meksikolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gutenbergin linna

Gutenbergin linna (saksaksi Burg Gutenberg) on linna Liechtensteinissa Balzersissa. Gutenberg on yksi viidestä ruhtinaskunnan linnasta ja toinen kahdesta, jotka ovat säilyneet tähän päivään saakka. Toisin kuin Vaduzin linna Vaduzissa, Gutenbergin linna ei ole Liechtensteinin ruhtinasperheen asuinpaikka. Se on avoinna yleisölle museona. Linna sijaitsee kukkulalla lähellä Balzersin keskustaa, ja sinne pääsee kadun ja Burgweg-tien kautta. == Historia == Linnan kukkulalla on ollut asutusta jo kivikaudella. Arkeologiset kaivaukset ovat paljastaneet useita esihistoriallisia esineitä, kuten 12-senttisen Mars von Gutenberg -figuriinin, joka on nyt esillä Liechtensteinin kansallismuseossa. Gutenbergin linna on rakennettu sydänkeskiajalla. Se oli alkuun kirkko, jota ympäröi hautausmaa. Kirkko raunioitui vuosisatojen kuluessa, mutta se entistettiin 1905–1912.Balzers, Tourismus.li Hautausmaan käyttö lopetettiin 1100-luvun alussa. == Nykypäivä == Gutenbergin linna on avoinna yleisölle maksutta ympäri vuoden. Linnan vuonna 2010 kunnostetut kappeli ja ruusutarha ovat yleisölle avoinna maksutta sunnuntaisin kesän matkailukaudella (1. toukokuuta – 31. lokakuuta) kello 10–19. == Lähteet == Luokka:Liechtensteinin rakennukset ja rakennelmat
Les rois thaumaturges

Les rois thaumaturges. Étude sur le caractère surnaturel attribué à la puissance royale particulièrement en France et en Angleterre (Parantavat kuninkaat. Tutkimus erityisesti Ranskan ja Englannin kuninkaille suodusta yliluonnollisesta kuninkaallisesta voimasta) on ranskalaisen medievistin ja annalistisen historiankirjoituksen koulukunnan toisen perustajan Marc Blochin keskeisin teos, joka ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1924. Tässä teoksessaan Marc Bloch pyrkii selvittämään keskeistä kuninkuuteen liittyvää ja keskiajalla syntynyttä perinnettä eli kuninkaita ihmeparannuksen tekijöinä. Tämä kyky oli ominainen lähinnä Ranskan ja Englannin kuninkaille. Kyseinen parantaminen kohdistui lähinnä imusolmuketuberkuloosia eli risatautia (scrofula) sairastaviin. Aikoinaan järjestettiin suuria tapahtumia, joissa kuningas kosketti läsnäolijoita ja totesi: ”Kuningas koskettaa sinua, Jumala sinut parantaa”. ==Historialliset lähteet== Parantavat kuninkaat -teoksen alkuun on kirjoittaja liittänyt monipuolisen lähdeluettelon. Vuonna 1924 ilmestynyt teos ei kuitenkaan edusta enää viimeisintä tietoa aiheestaan. Bloch käytti useita asiakirjalähteitään ensimmäistä kertaa tieteellisen tutkimuksen välineenä. Tuolloin ei ollut mitään organisaatiota, joka olisi valmistellut ja selvitellyt keskiaikaista arkistomateriaalia tutkijoiden käyttöön. Luokka:Kirjat historiasta Luokka:Keskiajan tutkimus Luokka:Yliluonnollinen parantaminen Luokka:Vuoden 1924 kirjat
Luettelo asutusalueista, joiden pohjoispuolella ei ole niitä itseään suurempia
asutusalueita

Tämä on luettelo asutusalueista, joiden pohjoispuolella ei ole niitä itseään suurempia asutusalueita. Kaupunkien väkilukuna on tässä pyritty käyttämään itse kaupungin väkilukua, ilman esikaupunkialueita. Kaikkein pohjoisimpien asutusalueiden kohdalla on kyse ympärivuotisesta asutuksesta, kesällä asukkaita on yleensä enemmän. Asutusalue Väkiluku Koordinaatit Alert, Nunavut, Kanada 5 http://www.rcaf-arc.forces.gc.ca/en/8-wing/alert.page Nagurskaja, Frans Joosefin maa, Venäjä 150? Ny Ålesund, Huippuvuoret, Norja 30 http://www.eu-interact.org/field-sites/observer-stations-37/svalbard-5/nerc- arctic-station/ Longyearbyen, Huippuvuoret, Norja 2 250 http://www.citypopulation.de/Svalbard.html Hatanga, Krasnojarskin aluepiiri, Venäjä 2 645 http://krasstat.gks.ru/wps/wcm/connect/rosstat_ts/krasstat/resources/20d7bd804eba60379580f5263284271d/1.10.xlsx Tiksi, Sahan tasavalta, Venäjä 5 063 http://www.gks.ru/free_doc/new_site/perepis2010/croc/Documents/Vol1/pub-01-11.pdf Hammerfest, Norja 7 826 https://www.ssb.no/en/befolkning/statistikker/beftett/aar/2015-12-11?fane=tabell&sort;=nummer&tabell;=248689 Alattio (Alta), Norja 14 542 Tromssa, Norja 33 883 Norilsk, Krasnojarskin aluepiiri, Venäjä 176 252 Murmansk, Venäjä 305 236 http://severpost.ru/read/32778/ Arkangeli, Venäjä 350 982 http://arhangelskstat.gks.ru/wps/wcm/connect/rosstat_ts/arhangelskstat/resources/63fb3900482d20d9a366a7ed3bc4492f/Chislen%28%D0%B8%29.doc Helsinki, Suomi 630 907 http://vrk.fi/default.aspx?docid=9544&site;=3&id;=0 Pietari, Venäjä 5 191 700 http://petrostat.gks.ru/wps/wcm/connect/rosstat_ts/petrostat/resources/d1a49f804e3a2b55818ffdfd7f06bf82/nas_g.pdf Moskova, Venäjä 12 197 596 http://www.statdata.ru/naselenie-moskvy-po-okrugam- i-rajonam Istanbul, Turkki 14 160 467 http://www.turkstat.gov.tr/PreHaberBultenleri.do?id=15974 Peking, Kiina 21 516 000 http://society.people.com.cn/n/2015/0123/c1008-26437265.html Shanghai, Kiina 24 150 000 http://www.chinadaily.com.cn/china/2014-02/27/content_17311272.htm == Lähteet == Asutusalueista, joiden pohjoispuolella ei ole niitä itseään suurempia asutusalueita
Tijan Jaiteh

Tijan Jaiteh (s. 31. joulukuuta 1988 Bwiam) on gambialainen jalkapalloilija, joka on edustanut muun muassa Suomen Veikkausliigassa Kuopion Palloseuraa. Oikeajalkainen Jaiteh on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Gambian jalkapallomaajoukkueeseen. == Seurajoukkueura == Jaiteh siirtyi kotimaansa Gambia Ports Authoritystä Norjan Tippeligaenin SK Branniin, jossa hän voitti heti ensimmäisellä kaudellaan Tippeligaenin mestaruuden. Hän pelasi seuran paidassa vuosina 2007–2012 68 ottelua onnistuen maalinteossa kahdesti. Vuonna 2011 hän kävi lainalla Tanskan Superliigan Randersissa. Kaudet 2012 ja 2013 Jaiteh pelasi Norjan Adeccoligaenin Sandefjord Fotballissa tehden kolme maalia pelaamassaan 52 ottelussa. Kauden 2014 Jaiteh pelasi Tippeligaenin Sandnes Ulfissa ollen kentällä 24 ottelussa. Tammikuussa 2015 Jaiteh siirtyi Slovenian PrvaLigan FC Koperiin, jossa hän pelasi vain kaksi ottelua. Huhtikuussa 2016 Jaiteh solmi loppukauden kattavan sopimuksen Suomen Veikkausliigan Kuopion Palloseuran kanssa.http://www.veikkausliiga.com/uutiset/2016/04/06/kups-ja-tijan-jaiteh- pelaajasopimukseen == Maajoukkueura == Vuonna 2005 Jaiteh oli mukana voittamassa Gambian alle 17-vuotiaiden kanssa ikäluokan Afrikan-mestaruutta. Samana vuonna hän pelasi myös alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa kahdessa ottelussa.http://www.fifa.com/fifa-tournaments/players-coaches/people=235154/ Vuoden 2007 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Jaiteh pelasi neljässä ottelussa. Gambian jalkapallomaajoukkueessa Jaiteh debytoi kesäkuussa 2008 MM- karsintaottelussa Liberiaa vastaan. Avausmaali syntyi elokuussa 2011 ystävyysottelussa Kongon demokraattisen tasavallan verkkoon. == Saavutukset == Seurajoukkueura *Tippeligaen: 2007 Maajoukkueura *Alle 17-vuotiaiden Afrikan- mestaruuskilpailut: kultaa (2005) == Lähteet == Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Gambialaiset jalkapalloilijat Luokka:Elävät henkilöt
Olavi Levula

Olavi Toivo Levula (11. tammikuuta 1928 Harjavalta – 17. kesäkuuta 2002http://www.elonet.fi/fi/henkilo/229434) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli kiinnitettynä Turun kaupunginteatteriin vuodesta 1965. Puheroolien ohella Levula teki useita operettirooleja. ==Elämä ja ura== Olavi Levula työskenteli Rauman Kaupunginteatterin iltanäyttelijänä 1952–1965. Pitkän työrupeamansa Turun kaupunginteatterissa hän aloitti vuonna 1965. Levulan näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Akseli Koskelan rooli Väinö Linnan romaaniin perustuvassa draamassa Täällä Pohjantähden alla ja Petruchion rooli William Shakespearen komediassa Kuinka äkäpussi kesytetään. Niin ikään Shakespearen näytelmässä Kuningas Lear Levula tulkitsi Cornwallin roolin. Levulan merkittäviä sivurooleja olivat Tammiston Kyösti ja Rajamäen Mikko Kalle Holmbergin ohjaamassa Seitsemässä veljeksessä, joka oli eräs 1970-luvun suomalaisen teatterin menestyneimpiä tuotantoja. Teatteriuransa ohella Levula näytteli sivurooleja muutamissa elokuvissa. Rauni Mollbergin Tuntemattomassa sotilaassa hänellä oli Karjulan rooli, hahmo jonka Edvin Laine oli jättänyt pois 1950-luvun filmatisoinnistaan. Levula avioitui Soili Jalosen kanssa 1953. Liitto päättyi eroon 1972. Heillä on tytär. ==Filmografia== ===Elokuvat=== *Tuntematon sotilas (1985) *Levottomat (2000) ===Televisiotuotannot=== *Seitsemän veljestä (1976) *Muni maailmani, muni (1979) *Kaikki tulevat päivät (1982) *Viimeinen keikka (1984) *Kotikatu (1997) *Tuliportaat (1998) ==Lähteet == *Teatterin maailma - Suomen teatterilaitos ja teatteriväki, toim. Veistäjä, Verneri, Helsinki, Tammi, 1965 *Suomen teatterit ja teatterintekijät, toim. Martin, Timo, Niemi, Pertti ja Tainio, Ilona, Helsinki, Tammi, 1974, ISBN 951-30-2505-5 *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983, toim. Tainio, Ilona, Helsinki, Tammi, 1983, ISBN 951-30-5727-5 ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1928 syntyneet Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Vitun puhelinmyyjät – The Movie

Vitun puhelinmyyjät – The Movie on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Ilmo Pietarinen. Elokuvan on käsikirjoittanut Jari Kaarre. Elokuva perustuu Fox-televisiokanavalla esitettyyn Vitun puhelinmyyjät -tositelevisiosarjaan. Elokuvan maailmanensi-ilta oli Night Visions -elokuvafestivaaleilla 14. huhtikuuta 2016. Elokuva esitettiin televisiossa Foxilla 16. toukokuuta 2016. Se koostuu pitkälti televisiosarjan kohtauksista. == Juoni == Elokuva yhdistää sarjan tositapahtumat fiktiiviseen tarinaan. Siinä seurataan Espanjan aurinkorannikolla telemarkkinoinnissa työskenteleviä henkilöitä. Yrityksen johtaja Miksu on kuollut ja hänen jälkeensä on jäänyt useiden tuhansien velat. Myyjät Jere ja Henkka joutuvat kuulusteluihin, koska heillä molemmilla on ollut motiivi surmata vanha esimiehensä. == Lähteet == Luokka:Vuoden 2016 suomalaiset elokuvat Luokka:Televisiosarjoihin perustuvat elokuvat
Palais du Trocadéro

Palais du Trocadéro oli näyttely- ja museorakennus, joka sijaitsi Pariisissa nykyisen Palais de Chaillot’n paikalla vuosina 1878–1935. Palatsiin kuului kaksi tornia sekä pitkät ja matalat siipirakennukset. Palais du Trocadéro rakennettiin vuoden 1878 Pariisin maailmannäyttelyä varten ja sen suunnittelivat arkkitehti Gabriel Davioud ja insinööri Jules Bourdais. Se toimi näyttelyrakennuksena myös vuoden 1889 ja vuoden 1900 maailmannäyttelyn yhteydessä.Le Palais du Trocadéro, un bâtiment disparu L’Histoire par l’image. Viitattu 6.4.2016. Palatsi sai nimensä Espanjan Cádizin lähellä sijainneesta Trocaderon linnakkeesta, jonka ranskalaiset olivat vallanneet vuoden 1823 sotaretkellään. Palais du Trocadéron arkkitehtuurissa olikin vaikutteita perinteisestä maurilaisesta arkkitehtuurista. Palatsin ympärille sijoitettiin kuusi suurta patsasta, jotka edustivat eri maanosia.L'ancien Palais du Trocadéro Paris1900. Viitattu 6.4.2016. Toisin kuin muita maailmannäyttelyn rakennelmia, Palais de Trocadéroa ei purettu näyttelyn päätyttyä. Siellä aloittivat vuonna 1882 toimintansa kansatieteellinen museo Musée d’Ethnographie du Trocadéro ja kuvanveistomuseo Musée de Sculpture. Rakennus purettiin lopulta vuonna 1935 Palais de Chaillot’n tieltä, joka vuorostaan rakennettiin vuoden 1937 maailmannäyttelyn näyttelyrakennukseksi.Du Palais du Trocadéro au Palais de Chaillot : 1882-2015 Musée de l’Homme. Viitattu 6.4.2016. Napoleon oli jo vuonna 1811 määrännyt rakentamaan palatsin samalle paikalle, mutta hän joutui keskeyttämään rakennushankkeensa ennen kuin mitään saatiin valmiiksi. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Pariisin entiset rakennukset ja rakennelmat