EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Aishiteruze Baby

Aishiteruze Baby on japanilainen animesarja, joka perustuu Yoko Makin luomaan mangaan. Sarja on Animaxin tuottama ja se sisältää 26 jaksoa. Sarjan alkumusiikkina on "Sunny Side Up" ja lopussa "Nennensaisai", jotka ovat molemmat Yo Hitoton tuotosta. Aishiteruze Baby kertoo high schoolia käyvän naistenmiehen Kippei Katakuran elämästä, joka muuttuu äkillisesti, kun hän joutuu huolehtimaan 5-vuotiaasta serkustaan Yuzuyu Sakashitasta tämän äidin kadottua. Sarjan edetessä Yuzuyu ja Kippei tutustuvat toisiinsa paremmin ja heidän suhteensa syvenee. Yuzuyun ja vastuun avulla Kippei alkaa aikuistua ja näkemään asioita eri näkökulmasta. ==Hahmot== Kippei Katakura Kippein saadessa Yuzuyun hoitoonsa, hän ei tiedä mitä tehdä. Hän yrittää tehdä tälle onigirin, joka ei kuitenkaan onnistu täysin. Yuzuyu kuitenkin syö tämän kiitollisena siitä, että juuri Kippei oli tehnyt sen. Sarjan aikana Kippein kokkaustaidot sekä persoona yleensäkin muuttuu. Hänestä tulee vastuuntuntoisempi ja löytää tyttöystävän, Kororon. Hän on kuitenkin vaikeassa tilanteessa Kororon ja Yuzuyun välillä, sillä hänen on hankala löytää tarpeeksi aikaa molemmille. Yuzuyu Sakashita Yuzuyu on naiivi ja puhelias pikkutyttö, joka yrittää parhaansa elääkseen ilman kadonnutta äitiään ja kuollutta isäänsä ja onnistuukin tässä hyvin. Alkuun hän haluaisi mennä naimisiin Kippein kanssa kasvettuaan aikuiseksi ja on tätä kohtaan hyvin suojeleva, mutta loppujen lopuksi haluaa ennen kaikkea Kippein onnea. Kokoro Tokunaga Kokorosta tulee sarjan aikana Kippein tyttöystävä. Hän on suosittu, vaikkakin hiljainen ja yksinäinen menetettyään äitinsä ollessaan nuori. Tämä seikka yhdistääkin häntä ja Yuzuyua. Hänen isänsä on naimisissa toisen naisen kanssa ja nämä uskovat Kokoron selviävän omillaan kehottaen häntä muuttamaan omaan asuntoon. Kokoro ymmärtää, että Kippein täytyy viettää paljon aikaa Yuzuyun kanssa. Kippein hetkettäisestä typeryydestä huolimatta Kokoron sydän pysyy lojaalina hänelle. Reiko "Nee-chan" Katakura Nee-chan on Kippein tiukka sisko. Hän on kosmetologi ja kaikki Kippein perheessä seuraa hänen käskyjään. Hän tietää enemmän asioita kun muut perheessä edes kuvittelevat. Satsuki Katakura Satsuki on Kippein 12-vuotias veli. Hän ei näytä tunteitaan selvästi, mutta on hyvin älykäs. Hän ei oikein pidä lapsista mutta tulee kuitenkin hyvin toimeen Yuzuyun kanssa. ==Aiheesta muualla== *Viralliset sivut * Luokka:2000-luvun anime ja manga Luokka:Animesarjat Luokka:Mangasarjat Luokka:Shōjo Luokka:Romanttinen anime ja manga
Esport

Espoon Sporthttps://www.hs.fi/urheilu/art-2000005528580.html (lyhenne Esport) on liikunta- ja kuntokeskusketju pääkaupunkiseudulla. Esport Center on palloilu- ja kuntoilukeskus Espoon Niittykummussa. == Esport Center ja Esport Arena == Esport Centerin pinta-ala on 20 000 m² sisältäen muun muassa yli 50 mailapelikenttää. Esport Centerin viereen on vuonna 2005 valmistunut Esport Arena. Esport Arena ja Esport Center yhdessä muodostavat yhden Euroopan suurimmista liikuntakeskuksista. Esport Arenan nimi on sponsorointisopimuksen aikana ollut Ratiopharm Arena. == Toimipisteet == * Esport Center, Espoo * Esport Arena, Espoo * Esport Bristol, Helsinki * Esport Express Mankkaa, Espoo * Esport Express Liila, Espoo * Extreme Esport, Espoo Helsingin Kampissa sijaitsi aiemmin Esport Fitness -niminen kuntokeskus. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Esportin kotisivut Luokka:Espoon urheiluhallit Luokka:Suomalaiset perheyritykset Luokka:Suomalaiset kuntokeskukset
Radom

Radom on kaupunki Puolan keskiosassa, sata kilometriä Varsovasta etelään. Siellä oli 206 946 asukasta vuonna 2021. Radom on perustettu keskiajan alussa; sinne tehtiin linna ja vallihauta 900-luvun loppupuolella. Ensimmäinen kirjallinen mainita on vuodelta 1155. Sitä ovat hallinneet Itävalta ja venäläiset. Puola sai sen takaisin ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Uudemman historian merkittävimmät tapahtumat ovat yleislakko 1976 ja paavi Johannes Paavali II:n vierailu vuonna 1991. Tärkeimmät teollisuudenalat ovat nahka-, lasi- ja kemianteollisuus. Tärkeimpiin nähtävyyksiin kuuluu goottilainen katedraali 1200-luvulta. Radomissa järjestetään Puolan tunnetuin lentonäytös Radom Air Show joka toinen vuosi syyskuussa.Radom Airshow 2007 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Masovian voivodikunnan kaupungit Luokka:Masovian piirikunnat
2S5 Giatsint-S

152 TelaK 91 on useiden maiden asevoimien käyttämä ja Suomen Puolustusvoimissa 2010-luvulle käytössä ollut 152 mm telakanuuna, jonka alkuperäinen venäläinen tyyppinimi on 2S5, lempinimeltään Giatsint-S (eli hyasintti). Tykin vedettävä versio on 2A36 Giatsint-B. Neuvostoliiton asevoimat ottivat 2S5:n käyttöön vuonna 1981. Suomessa tykkien hankintapäätös tehtiin vuonna 1991. Ensimmäisen Suomeen hankitun 152 TelaK 91:n koeammunnat suoritettiin Rovajärven ampuma-alueella kesällä 1994. Suomessa on näytteillä muutama museoitu telakanuuna, muun muassa Museo Militariassa Hämeenlinnassa. Toisin kuin useimmissa panssarihaupitseissa, telakanuunassa ei ole tornia. Suuntaaja ja johtaja ovat tulitoiminnan aikana aseen ulkopuolella. Lataaja, panostaja ja ajaja ovat tulitoiminnan aikana vaunun sisäpuolella, kuten panssarihaupitseissakin. ==Tekniset tiedot== * Kaliiperi: 152 mm * Kantama: 27,5 km * Maantienopeus: 62 km/h * Maastonopeus: 25 km/h * Toimintamatka: 500 km * Tulinopeus: 4 ls/min * Tykin paino: 28 200 kg * Ammuksen paino: 46 kg * Miehistö: 5 ==Käyttäjät== *Valko-Venäjän asevoimat 2S5, 120 kpl Military Balance 2007, sivu 159 *Venäjän federaation asevoimat **Venäjän federaation asevoimien maavoimat, 2S5, 950 kpl Military Balance 2007, sivu 196 **Venäjän federaation asevoimien laivaston rannikkopuolustusjoukot, 2S5, 48 kpl Military Balance, sivu 200 *Uzbekistanin asevoimat, 2S5, joitain, Military Balance 2007, sivu 327 *Ukrainan asevoimat, 2S5, 24 kpl, Military Balance 2007, sivu 177 *Suomen puolustusvoimat 1994—2010-luku, 90 2S1:ä ja 2S5:a, Military Balance 2007, sivu 164 *Eritrean asevoimat, 12 2S5:a, Military Balance 2007, sivu 273 == Aiheesta muualla == *2S5 152-mm Self-Propelled Gun - FAS.org *2S5 Giatsint 152-mm Self-Propelled Gun | Military-Today.com *2S5 "Giatsint" 152-mm Self-Propelled Artillery Gun - Enemyforces.net *2S5 Giatsint-S (Hyacinth) (M1981) - Self-Propelled Artillery Vehicle - History, Specs and Pictures - Military Tanks, Vehicles and Artillery - Militaryfactory.com *2S5 Giatsint | Weaponsystems.net Luokka:Neuvostoliittolaiset telatykit Luokka:Suomen puolustusvoimien tykkikalusto
Płock

Płock () on kaupunki Puolan keskiosassa. Siellä on 126 255 asukasta. Kaupungin pääasiallinen tulonlähde on öljynjalostus. Družba -öljyputki Venäjältä Saksaan kulkee kaupungin kautta. Uutistoimisto Permin mukaan öljyputkessa havaittiin vuoto 12.10.2022. Mariaviittikirkon (puolalainen, katolisesta kirkosta eronnut lahko) piispanistuin on Płockissa. Płock oli vuosina 1975–1998 Płockin voivodikunnan hallinnollinen keskus. == Ystävyyskaupungit == * Loznica (1972) * Darmstadt (1988) * Fort Wayne (1990) * Mažeikiai (1994) * Navapolatsk (1996) * Forlì (1998) * Auxerre (2000) * Bălți (2000) * Thurrock (2004) * Mytištši (2006) == Lähteet == == Aiheesta muualla == pienoiskuva|vasen|210px|Mariaviittikirkko Luokka:Masovian voivodikunnan kaupungit Luokka:Masovian piirikunnat
Kunai

Kunai on 1500-luvun japanilainen heittopiikkiä muistuttava teräase. Se kehittyi kaivamiseen tarkoitetusta työkalusta (hori-hori, japanilainen puutarhaveitsen ja istutuslapion yhdistelmä) ja muotonsa vuoksi soveltuu myös käytettäväksi tikarin lailla. Kunain pituus oli tyypillisesti noin 40 cm, mutta saattoi kuitenkin vaihdella 18 senttimetristä 48 senttimetriin. Japanilaisessa populaarikulttuurissa kunaista on tullut stereotyyppisesti erityisesti ninjojen käyttämä ase. Sen reunat ovat molemmilta puolilta terävät. == Katso myös == * Shuriken == Lähteet == Luokka:Japanilaiset teräaseet Luokka:Heittoaseet
Hector Barbossa

Hector Barbossa on Pirates of the Caribbean -elokuvissa esiintyvä merirosvokapteeni, jota näyttelee Geoffrey Rush. Barbossa on tavallinen merirosvo, ilkeä, mutta älykäs. Toisinaan hän jymähtää Jackin valheisiin, toisinaan ei. Barbossa ei ajattele aina asioita loppuun saakka. Hänellä on myös aika sarkastinen ja kieroutunut huumorintaju. == Elämäkerta == Barbossa oli alun perin Jack Sparrow’n yliperämies Mustalla helmellä, mutta sitten hän nosti kapinan Jackiä vastaan saadakseen merirosvolaivan itselleen. Näin Barbossasta tuli elokuvan Pirates of the Caribbean: Mustan helmen kirous ajaksi kapteeni. Jack saa elokuvan aikana apua Will Turnerilta anastaakseen laivansa takaisin, sillä Jack ei ole kertonut Willille ihan kaikkea ja Will haluaa pelastaa ihastuksensa kuvernöörin tyttären, Elizabethin. Barbossa on yksi kirouksen saaneista merirosvoista, jonka Jack elokuvan lopuksi tappaa yhdessä Willin avustuksella. Toisen elokuvan lopussa paljastuu että Tia Dalma alias Kalypso on herättänyt Barbossan henkiin. Barbossan on tarkoitus opastaa muut löytämään Krakenin kitaan joutunut Jack Sparrow. Hänellä on lemmikkiapina, jonka hän nimesi Jackiksi kiusatakseen alkuperäistä Jackiä. Löydettyään Jackin, kaikki näkevät, että Barbossa ja Jack tulevat kinastelemaan vielä pitkään. Vielä elokuvan Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla lopussa, Jack pihistää Barbossalta navigaatiokartat, jotka johtavat nuoruudenlähteelle. Barbossa itse varasti vastineeksi Mustan helmen Jackiltä. Neljännessä elokuvassa paljastuu että Barbossa menetti Mustan helmen taistelussa Mustapartaa vastaan. Barbossa menetti miehistönsä, mutta selvisi itse amputoimalla jalkansa. Barbossa liittyi kuningas George II:n laivastoon ja sai haltuunsa kaapparilaiva HMS Providencen, jonka merenneidot upottivat Whitecap Bayssa. Myöhemmin Jack auttoi häntä taistelussa Mustapartaa vastaan. Tämän jälkeen Barbossa saa Mustaparran miekan ja laiva Queen Anne’s Revengen haltuunsa. Viidennessä elokuvassa Barbossalla on Queen Anne's Revengen lisäksi oma laivasto. (Tosin Paholaisen kolmiosta paennut kapteeni Armando Salazar tuhoaa sitä). Hän joutuu Salazarin uhkaamana, henkensä uhalla jahtaamaan ja toimittamaan Salazarille kapteeni Jack Sparrown. Barbossa tosin vedättää Salazaria ja lyöttäytyy Jackin matkaan. Hän käyttää Mustaparralta saamaansa taikamiekkaa vapauttamaan Mustan helmen ulos pullosta. Viidennen elokuvan lopussa selviää, että Barbossalla on tytär, jonka hän sai yhdessä Margaret Barbossan kanssa, ja jonka hän hylkäsi lastenkodin portaille äidin kuoltua ja lähti itse merille. Viidennen osan lopussa kapteeni Hector Barbossa menehtyy, pudottauduttuaan alas ankkurin ketjusta, pelastaakseen tyttärensä hengen. Luokka:Pirates of the Caribbean -hahmot Luokka:Kuvitteelliset elävät kuolleet Luokka:Kuvitteelliset merirosvot Luokka:Kuvitteelliset miekkailijat Luokka:Kuvitteelliset murhaajat Luokka:Videopelien loppuvastukset
Constrictor

Constrictor on rock-muusikko Alice Cooperin albumi vuodelta 1986. Cooperin glam metal-aikakauden katsotaan alkaneen Constrictorista, josta se jatkui vuoteen 1991 asti, jolloin ilmestyi Cooperin viimeinen glam metal-albumi Hey Stoopid!. Myös Cooperin comebackin (joka huipentui 1989 albumilla Trash) katsotaan alkaneen Constrictorista. Albumi sisältää yhden artistin suurimmista hiteistä, "He's Back (The Man Behind The Mask)". == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Henkilöt == * Alice Cooper - laulu * Kane Roberts - basso, kitara, koskettimet, taustalaulu * Paul Delph - koskettimet, taustalaulu * Beau Hill - taustalaulu * Tom Kelly - taustalaulu * Donnie Kisselbach - basso * David Rosenberg - rummut * Kip Winger - basso Luokka:Alice Cooperin albumit Luokka:Vuoden 1986 albumit
Poison (kappale)

Poison on rock-muusikko Alice Cooperin kappale. Se ilmestyi vuonna 1989 Trash- albumilla ja se oli hänen comeback-hittinsä yli kymmenen vuotta kestäneen heikomman kaupallisen menestyksen jälkeen. Poison oli suuri menestys ja Yhdysvalloissa kappale nousi singlelistalla sijalle 7; Britanniassa peräti toiseksi. Suomessa single ylsi virallisen listan sijalle 3. Kappale on yksi Cooperin tunnetuimmista ja hänen lyhyen glam metal -aikakautensa selvästi tunnetuin kappale. Kappaleen myötä Cooper nousi taas suosioon – Poison tosin jäi myös hänen toistaiseksi viimeiseksi suureksi hitikseen. Myöhemmin monet muut yhtyeet ovat tehneet kappaleesta cover-version, viimeksi Tarja Turunen hänen toisella sooloalbumillaan My Winter Storm. Päättäessään tehdä coverin Turunen uskoi, ettei kukaan naisvokalisti ollut aiemmin tehnyt kappaleesta cover-versiota, mutta myöhemmin paljastui, että saksalainen Groove Coverage oli aiemmin kuitenkin näin jo tehnytfindance.com: Tarja Turunen kommentoi Alice Cooper -coveriaan. Kappale kertoo kohtalokkaasta naisesta, jota sanoituksessa verrataan myrkkyyn. Kappaleen musiikkivideossa Cooper kahlitaan erikoiseen laitteeseen, jonka ympärillä Rana Kennedyn esittämä nainen kiertelee ja katselee Cooperia tämän laulaessa. Alkuperäinen video sensuroitiin, koska nainen oli siinä pukeutuneena pelkästään mustiin housuihin. Videon sensuroidussa versiossa nainen oli pukeutunut säädyllisemmin. Tätä versiota näytetään edelleen toisinaan VH1-kanavalla. == Kappaleet == #Poison #Ballad of Dwight Fry (live) #Cold Ethyl (live) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Poisonin musiikkivideo Vevon YouTube- kanavalla Luokka:Alice Cooperin kappaleet Luokka:Vuoden 1989 kappaleet Luokka:Desmond Childin säveltämät kappaleet
Anthony Braxton

Anthony Braxton (s. 4. heinäkuuta 1945 Chicagossa) on yhdysvaltalainen jazz- muusikko, säveltäjä ja musiikkiteoreetikko. Hän aloitti uransa Chicagon avantgarde-piireissä 1960-luvulla. Jazzin lisäksi Braxton on ottanut musiikkiinsa vaikutteita 1900-luvun taidemusiikista, filosofiasta ja mystiikasta. Hän toimii musiikin professorina Wesleyan Universityssä Connecticutissa. Braxtonin pääinstrumentti on saksofoni, mutta hän soittaa myös muun muassa klarinettia, huilua ja pianoa. Braxton on vieraillut useita kertoja myös Suomessa. Vuosina 1988 ja 2006 hän kokosi suomalaisista jazz- muusikoista Ensemble Braxtonia -nimiset yhtyeet. Vuoden 1988 kokoonpanon esityksestä julkaistiin albumi 2 Compositions (Järvenpää) 1988. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Anthony Braxtonin ja Tri-Centric Foundationin viralliset sivut . *Kattava Anthony Braxton -diskografia . Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzsaksofonistit Luokka:Yhdysvaltalaiset huilistit Luokka:Yhdysvaltalaiset klarinetistit Luokka:Yhdysvaltalaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Afroamerikkalaiset
Joe Zawinul

Josef "Joe" Zawinul (7. elokuuta 1932 Wien, Itävalta – 11. syyskuuta 2007 Wien, Itävalta) oli tunnettu fuusiojazzin parissa työskennellyt jazzpianisti ja -säveltäjä. Zawinul muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1959 opiskelemaan Bostonin Berklee College of Music -musiikkiopistoon. Zawinul soitti muun muassa Cannonball Adderleyn ja Miles Davisin kokoonpanoissa. 1970-luvulla hän perusti Weather Report -yhtyeen Wayne Shorterin kanssa ja toimi yhtyeen johtohahmona. Hän julkaisi myös soololevyjä sekä teki kiertueita Zawinul Syndicate -yhtyeensä kanssa. ==Kuolema== Zawinul joutui sairaalaan Wienissä 7. elokuuta 2007.Zawinul Online » Blog Archive » Joe Zawinul Hospitalized in Vienna viiden viikon Euroopankiertueen jälkeen. Hän kuoli harvinaiseen ihosyövän muotoon (Merkelin karsinooma). Hänet on haudattu Zentralfriedhofin hautausmaalle Wieniin. == Levytyksiä== *Zawinul (1970) *Dialects (1986) *Immigrants (1988) *Black Water (1989) *Lost Tribes (1992) *My People (1996) *Stories of the Danube (1996) *World Tour (1998) *Faces & Places (2002) *Vienna Nights – Live at Joe Zawinul's Birdland (2005) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Joe Zavinulin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa * Viralliset sivut Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzpianistit Luokka:Itävaltalaiset pianistit Luokka:Fuusiojazz Luokka:Weather Report Luokka:Yhdysvaltalaiset kosketinsoittajat Luokka:Jazzmusiikin säveltäjät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 2007 kuolleet Luokka:Miles Davis
Chic (yhtye)

Chic on yhdysvaltalainen 1970-luvun diskoyhtye, joka kuuluu tyylin keskeisiin edustajiin. Menestyksekkään yhtyeen musiikissa yhdistyvät disko ja funk. Yhtyeen perustivat kitaristi Nile Rogers ja basisti Bernard Edwards. Chicin tunnetuin levy on C'est Chic, joka valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Suurimpiin hitteihin kuuluvat "Dance, Dance, Dance", "Le Freak" ja "Good Times". == Diskografia == ===Studioalbumit=== Albumi Julkaistu Levy-yhtiö Listasijoitukset Myynti U.S. Albums U.S. R&B; Albums U.K. Albums Chic 1977 Atlantic Records 27 12 - Gold C'est Chic 1978 4 1 2 Platinum Risqué 1979 5 2 29 Platinum Les Plus Grands Succès De Chic: Chic's Greatest Hits 88 - 30 None Real People 1980 30 8 - None Take It Off 1981 124 36 - None Tongue in Chic 1982 173 47 - None Believer 1983 - - - None Chic-Ism 1992 Warner Bros. Records - 39 - None ===Kokoelma- albumit=== *Les Plus Grands Succès De Chic: Chic's Greatest Hits (1979) *Freak Out: The Greatest Hits of Chic and Sister Sledge (1988) *Megachic: Best of Chic (1990) *Dance, Dance, Dance: The Best of Chic (1991) *The Best of Chic, Volume 2 (1992) *Everybody Dance (1995) *Chic Freak and More Treats (1996) *Dance, Dance, Dance & Other Hits (1997) *Live at the Budokan (1999) *The Very Best of Chic & Sister Sledge (1999) *The Very Best of Chic (2000) *Good Times: The Very Best of the Hits & the Remixes (Chic & Sister Sledge) (2005) *The Definitive Groove Collection (2006) *A Night in Amsterdam (2006) === Singlet === Vuosi Single Albumilta Listasijoitukset U.S. Hot 100 U.S. R&B; U.S. Club Play U.S. A/C U.K. 1977 "Dance, Dance, Dance (Yowsah, Yowsah, Yowsah)" Chic 6 6 1 - 6 "Everybody Dance" 38 12 1 - 9 1978 "Le Freak" C'est Chic 1 1 1 48 7 "I Want Your Love" 7 5 1 9 4 1979 "Good Times" Risqué 1 1 1 26 5 "My Forbidden Lover" 43 33 3 - 15 "My Feet Keep Dancing" - 42 - - 21 1980 "Rebels Are We" Real People 61 8 29 - - "Real People" / "Chip Off The Old Block" 79 51 - - - 1981 "Stage Fright" Take It Off - 34 - - - 1982 "Soup For One" Soup For One 80 14 - - - "Hangin'" Tongue in Chic - 48 - - 64 1983 "Give Me The Lovin'" Believer - 57 - - - 1984 "Chic Cheer" - - - - 81 1987 "Jack Le Freak" - - 15 - 19 1992 "Chic Mystique" Chic-Ism - 48 1 - 48 "Your Love" - - 3 - - == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:1970-luvun yhtyeet ja sooloartistit Luokka:Yhdysvaltalaiset diskoyhtyeet
Karl Harrer

Karl Harrer (8. lokakuuta 1890 – 5. syyskuuta 1926) oli saksalainen urheilutoimittaja, joka yhdessä Anton Drexlerin kanssa perusti Saksan työväenpuolueen, Deutsche Arbeiterpartein eli DAP:n. Tästä kehittyi sittemmin Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue. Harrerista tuli puolueen kunniapuheenjohtaja. Harrer oli esoteerisen ja oikeistoradikaalin Thule-seuran (Thule-Gesellschaft) jäsen. Seuran pyynnöstä hän perusti yhdessä Anton Drexlerin kanssa Poliittisen opintopiirin (Politischer Arbeiterzirkel), jonka pohjalle perustettiin 5. tammikuuta 1919 Saksan työväenpuolue DAP. Puolueen perustajajäseniin kuuluivat Harrerin ja Drexlerin lisäksi myös Gottfried Feder ja Dietrich Eckart. Harrerin alkuperäisenä suunnitelmana oli muodostaa puolueesta Thule-seuran tapainen salaseura. Adolf Hitler, joka oli liittynyt uuden puolueen jäseneksi 19. lokakuuta 1919, ei kuitenkaan hyväksynyt Harrerin suunnitelmaa. Hitler halusi luoda puolueesta massojen kansanliikkeen. Vuoden 1919 loppua kohden Harrerin ja Hitlerin välinen kilpailu sai yhä selvempiä muotoja. Harrer syytti Hitleriä suuruudenhulluksi, mutta joutui jättämään virkansa Hitlerin painostuksesta. Hän erosi puolueesta 5. tammikuuta 1920. Luokka:NSDAP:n poliitikot Luokka:Puolueiden puheenjohtajat Luokka:Saksalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1890 syntyneet Luokka:Vuonna 1926 kuolleet
Sambuca Pistoiese

Sambuca Pistoiese on kaupunki Italiassa Toscanan alueella Pistoian maakunnassa. Kaupungissa on noin 1 600 asukasta. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Pistoian maakunnan kunnat
Völkischer Beobachter

Der Völkische Beobachter, suomeksi Kansallinen tarkkailija, oli vuodesta 1920 ilmestynyt Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen pää-äänenkannattaja. Lehti ilmestyi ensin viikoittain, 8. helmikuuta 1923 lähtien päivittäin müncheniläisessä Franz-Eher-Verlagissa. Lehteä jaettiin koko Saksassa. ”Suur- Saksan kansallissosialistisen liikkeen taisteluväline”, kuten lehteä Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen piirissä kutsuttiin, oli alun alkaen nimeltään Münchner Beobachter, joka ilmestyi Münchenin esikaupunkialueella. Vuonna 1918 lehti, jonka siihenastinen kustantaja Franz Eher oli kuollut, joutui kansalliskonservatiivisen Thule-seuran (Thule-Gesellschaft) haltuun. Eräs seuran jäsenistä, Rudolf von Sebottendorff, osti Eherin leskeltä Käthe Bierbaumerilta lehden julkaisuoikeudet 5 000 valtakunnanmarkalla. Von Sebottendorf alkoi itse julkaista lehteä, aluksi sen vanhalla nimellä, mutta alaotsikolla Sportblatt eli urheilulehti. Sisällöllisesti lehti tosin muuttui yleisestä paikallislehdestä kansallismieliseksi julkaisuksi. Elokuussa 1919 lehden nimeksi tuli Völkischer Beobacher. Kansallissosialistinen puolue osti lehden itselleen Dietrich Eckartin aloitteesta. Hänestä tuli myös lehden ensimmäinen päätoimittaja. Hänen seuraajakseen tuli Wilhelm Weiß. Lehden alkuperäinen painosmäärä oli 8 000\. Ruhrin alueen miehitystä seuranneen kansallismielisyyden aallon seurauksena painosmäärä nousi syksyllä 1923 25 000 kappaleeseen. Epäonnistuneen oluttupavallankaappauksen 9. marraskuuta 1923 kansallissosialistinen puolue kiellettiin ja myös Völkischer Beobachter lakkasi ilmestymästä. Kun puolue perustettiin uudelleen 2. helmikuuta 1925, myös lehti alkoi ilmestyä uudelleen. Münchenissä ilmestyneestä lehdestä ilmestyi ensi kertaa berliiniläinen versio 1. tammikuuta 1929. Kansallissosialistisen puolueen kasvaessa lehden painosmäärä kasvoi huomattavasti: 1931 se ilmestyi 120 000 kappaleena ja vuonna 1944 jo 1,7 miljoonana kappaleena. Lehden ilmestyminen lakkasi muutamia päiviä ennen Saksan antautumista toisessa maailmansodassa. Lehden viimeinen painettu kappale on päivätty 30. huhtikuuta 1945, mutta sitä ei enää toimitettu tilaajille. ==Päätoimittajat== *Dietrich Eckart (1921–1923) *Alfred Rosenberg (1923–1938) *Wilhelm Weiss (1938–1945) Luokka:Kansallissosialistiset sanomalehdet
Sotaministeri

Sotaministeri on vanha nimitys puolustusministerille. Ensimmäisen ja erityisesti toisen maailmansodan jälkeen valtioiden puolustuslaitokset on nimetty joko asevoimiksi tai puolustusvoimiksi. Suomen tasavallan viimeinen sotaministeri oli Bruno Jalander 2. kesäkuuta 1922 – 14. marraskuuta 1922 Cajanderin I hallituksessa. Hänen jälkeensä valtioneuvostoon on nimitetty puolustusministereitä. Puolustusasioita valtioneuvostoissa ministerivastaavista on ryhdytty käyttämään rauhanomaisempaa nimitystä puolustusministeri sen jälkeen, kun Kelloggin–Briandin sopimuksella 27. elokuuta 1928 kiellettiin sodankäynti politiikan välineenä. Yhdysvaltain ulkoasiainministeri Frank Kelloggin ja Ranskan ulkoasiainministeri Aristide Briandin Yhdysvaltain ja Ranskan väliseksi kaavailemasta sopimuksesta tuli lopulta 65 valtion allekirjoittama. Sopimuksesta, joka ei sisältänyt rangaistuksia sopimusrikkomuksista, tuli oikeusteorian avulla oikeusperuste Nürnbergin oikeudenkäynneille, joiden tärkein peruste oli rikos rauhaa vastaan, mikä käsitti hyökkäyssodan suunnittelun. Ensimmäisen, mutta myös toisen maailmansodan jälkeen on tullut tavaksi nimetä sotilaallinen hyökkäys ennalta ehkäiseväksi puolustukseksi, rauhaanpakottamiseksi tai rauhanturvaamiseksi, koska Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan 51. artikla takaa jäsenvaltioille oikeuden mennä avuksi puolustamaan. Japanissa, jossa sodankäynti on ollut Yhdysvaltain miehityksen jälkeen perustuslaillisesti kielletty, on ollut puolustusministeriön sijasta 1. heinäkuuta 1954 – 8. tammikuuta 2007 saakka pelkästään Japanin puolustusvirasto, joka on valvonut Japanin itsepuolustusvoimia. 9. tammikuuta 2007 lainmuutos mahdollisti sen, että virasto muuttui nimitykseltään Japanin puolustusministeriöksi. ==Katso myös== *Suomen puolustusministeri Luokka:Valtionhallinto
Stoðir

Stoðir hf., aikaisemmalta nimeltään FL Group hf., sitä ennen Flugleiðir, on islantilainen sijoitusyhtiö. ==Historia== Yhtiö perustettiin 20. kesäkuuta 1973 nimellä Flugleiðir islantilaisten lentoyhtiöiden Loftleiðir ja Flugfélag Íslands omistajayhtiöksi. Näistä yhtiöistä muodostettiin sittemmin Icelandair, ja sen emoyhtiöksi perustettiin Icelandair Group, jonka omistajana jatkoi Flugleiðir. Vuonna 2005 Flugleiðir muutettiin sijoitusyhtiöksi ja se sai nimekseen FL Group. Yhtiö alkoi tehdä sijoituksia sekä lentoyhtiöihin että muille aloille. Vuonna 2005 FL Group hankki tanskalaisen Sterling Airlines -lentoyhtiön ja nosti omistusosuutensa brittiläisessä easyJet-lentoyhtiössä 16,2 prosenttiin. Yhtiö myi omistuksensa kummassakin yhtiössä vuonna 2006. Samana vuonna FL Group luopui omistuksestaan Icelandair Groupissa listaamalla yhtiön Islannin pörssiin. Vuosina 2005–2007 FL Group hankki useassa erässä noin 22,5 prosentin osuuden Finnairin osakekannasta, mutta myi osakkeista puolet joulukuussa 2007 ja loput maaliskuussa 2008. FL Groupin uudeksi nimeksi tuli Stoðir 4. kesäkuuta 2008. Syyskuun lopussa samana vuonna Stoðir haki konkurssisuojaa sen jälkeen, kun Islannin valtio oli ottanut haltuunsa yhtiön tärkeimmän sijoituskohteen Glitnirin.Islantilaisrahasto hakee aikalisää veloilleen ==Merkittäviä sijoituksia== * Glitnir banki (32 %), Islannin pörssissä noteerattu, viidessä maassa toimiva pohjoismainen pankki * Landic Property (38 % osuus, kiinteistösijoitusyhtiö) * TM - Tryggingamiðstöðin (99 %, vakuutusyhtiö) * Royal Unibrew (26 %), Tanskan pörsissä listattu yksi pohjoismaiden suurimmista panimoista * Refresco Holding (49 %, juomavalmistaja) * Baugur Group (39 %, kiinteistösijoitusyhtiö) * Bayrock Group (kiinteistökehitysyhtiö) ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Stoðirin kotisivu Luokka:Islantilaiset yritykset Luokka:Sijoitusyhtiöt
Geórgios Roumpánis

Geórgios Roumpánis (, 15. elokuuta 1929 – 11. helmikuuta 2025) oli kreikkalainen yleisurheilija. Roumpánis saavutti seiväshypyssä pronssia Melbournen olympialaisissa vuonna 1956 ennätystuloksellaan 450 cm. Hän käytti ensimmäisenä olympialaisten seiväshyppykilpailuissa lasikuituseivästä, joka syrjäytti täydellisesti metalliseipään viitisen vuotta myöhemmin. Hän lopetti urheilu-uransa 1961. == Lähteet == * * Luokka:Kreikkalaiset olympiamitalistit Luokka:Kreikkalaiset seiväshyppääjät Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2025 kuolleet
Telenor

Telenor ASA on norjalainen telealan konserni. Telenor lukeutuu maailman suurimpiin televiestintäalan yhtiöihin, ja sen päämarkkina-alueet ovat Skandinavia ja Aasia. Yhtiön osake on listattuna Oslon pörssissä. Telenor vetäytyi Keski- ja Itä-Euroopan markkinoilta vuonna 2018 myymällä toimintonsa Unkarissa, Serbiassa, Montenegrossa ja Bulgariassa tšekkiläiselle PPF Group -sijoitusyhtiölle noin kolmen miljardin euron kauppahinnalla. Telenor ilmoitti ostavansa DNA:n enemmistön huhtikuussa 2019 ja helmikuussa 2020 DNA poistui Helsingin pörssistä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Telenor Group Luokka:Matkapuhelinoperaattorit Luokka:Norjalaiset pörssiyhtiöt Luokka:Euronext 100 -indeksi Luokka:OBX-indeksi
Ara Pacis

Ara Pacis Augustae (usein vain Ara Pacis, , kirjamellisesti Pax Augustan alttari) on alttari, joka toimi kulttirakennuksena Pax Augusta -jumalattarelle.Uskonnot antiikin Roomassa. Hänninen, Kahlos, Lehtonen. Teos. 2012. Rooman senaatti rakennutti sen vuosina 13–9 eaa. Rooman Marskentälle Rooman keisari Augustuksen voitettua viimeiset vastustajansa Hispaniassa ja Galliassa. Alttarin oli tarkoitus ilmentää sitä rauhaa ja hyvinvointia, jonka Rooman sotilaallinen mahti ja Augustuksen hallinto takasivat. Edward Gibbon antoi tälle rauhan ja vaurauden kaudelle myöhemmin nimen Pax Romana. Pax Augusta oli myöhemmälle antiikille tyypillinen abstrakti hyvejumaluus. Muita Augustuksen pystyttämiä temppeleitä olivat Victoria Augusta () ja Iustitia Augusta (). Augustus myös nimesi Forum Romanumilla sijainneen Concordian temppelin Concordia Augustaksi (). Alttari tehtiin Lunan marmorista ja koristeltiin reliefein. Itse alttaria ympäröi marmorinen suoja-aitaus, jossa oli kohokuvioita Rooman myyttisestä menneisyydestä, sekä vuoden 13 eaa. uhrikulkueesta, jossa kuvataan myös Augustus lähisukulaisineen. Nykyisen alttarin koristeina on sekä alkuperäisiä reliefejä että niiden kipsikopioita. Jotkut alkuperäisistä reliefeistä ovat eri maiden museoissa, muun muassa Louvressa. Mussolini siirsi alttarin vuonna 1938 alkuperäiseltä paikaltaan lähelle Augustuksen mausoleumia. Alttarille on sittemmin rakennettu moderni suojarakennus. == Reliefejä == ReliefLupercal.jpg|Romulus ja Remus sekä Mars, pohjoispääty. Ara Pacis relieve 11.JPG|Aineias tai Numa Pompilius suorittamassa uhrausta, pohjoispääty. RomaAraPacis ProcessioneSudParticolare.jpg|Keisariperheen jäseniä, eteläpääty. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Antiikin Rooman kaupungin rakennukset ja rakennelmat Luokka:Campus Martius Luokka:Italian patsaat ja veistokset
Vidin

Vidin () on kaupunki Tonavan etelärannalla Luoteis-Bulgariassa, lähellä Serbian ja Romanian rajoja. Asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 53 764. Vidin on Vidinin alueen pääkaupunki. Kaupungista on hyviä laivayhteyksiä Tonavaa pitkin. Vidinistä Tonavan yli Romanian puolelle Calafatiin johtaa vuonna 2013 valmistunut Uusi Eurooppa -silta. ==Lähteet== Luokka:Bulgarian kaupungit Luokka:Vidinin alue
Psi (tietokoneohjelma)

Psi on etenkin avointa lähdekoodia suosivissa piireissä paljon käytetty Jabber-asiakasohjelma, joka on saatavilla moniin eri käyttöjärjestelmiin (kuten useimpiin Linux-, Mac OS X- ja Microsoft Windows -järjestelmiin). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Psi-pikaviestimen verkkosivusto *Jabber Software Foundationin verkkosivusto Luokka:Pikaviestintäohjelmat Luokka:Vapaat ohjelmistot
Transavia

transavia.com on hollantilainen halpalentoyhtiö, joka on itsenäinen osa Air France-KLM yhtymää. Schipholin kansainvälinen lentoasema (AMS) Amsterdamissa on yhtiön tärkein tukikohta ja Rotterdamin lentoasema on sen toissijainen solmukohta (RTM). Transavia.com lentää pääasiassa reitti- ja charterlentoja vapaa-ajan kohteisiin. Yhtiö aloitti lennot Amsterdamista Helsinki-Vantaalle 2017. == Historia== Yhtiö perustettiin 1965 nimellä Transavia Limburg. Yhtiön nimi muutettiin 1966 Transavia Hollandiksi ja se aloitti toimintansa 17. marraskuuta 1966. 1986 yhtiön nimi muutettiin Transavia Airlinesiksi ja se aloitti ensimmäisenä lentoyhtiönä Ison-Britannian ja Alankomaiden välisen open skies -sopimuksen hyödyntämisen. Transavia avasi Amsterdamin ja Lontoon Gatwickin välisen reitin 26. lokakuuta 1986. Vuonna 1991 yhtiön tärkein osakkeenomistaja, Nedlloyd, myi 80 % osuutensa KLM:lle. 1998 Transavia aloitti ensimmäisen ulkomaisena lentoyhtiönä Kreikan sisäiset lennot. Kesäkuussa 2003 KLM osti loput 20 % Transaviasta, jolloin siitä tuli kokonaan KLM:n omistuksessa oleva tytäryhtiö. Air Francen ja KLM:n yhdistymisen seurauksena Transaviasta tuli Air France-KLMn täysin omistama tytäryhtiö. Transavia oli 2000-luvun alussa pääasiassa charterlentoyhtiö, jonka halpalentoyhtiö tunnettiin nimellä Basiq Air. Tuotemerkit yhdistettiin transavia.comiksi 1. tammikuuta 2005. == Kohteet == == Laivasto == Laivaston keski-ikä maaliskuussa 2023 on 13,0 vuotta. Transavian laivasto Konetyyppi Lukumäärä Tilauksia Huomioita Airbus A320neo — 100 Korvaa Boeing 737 -koneet, toimitukset alkavat vuonna 2023. Koneet jaetaan KLM:n kanssa. Airbus A321neo — Boeing 737-700 4 — Korvataan Airbus A320neo- ja A321neo -koneilla. Boeing 737-800 38 2 Yhteensä 42 102 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Transavia.com *https://corporate.transavia.com/en-EU/organisation/fleet/ Luokka:KLM Luokka:Halpalentoyhtiöt
Mies matkallaan

Mies matkallaan on Eero Raittisen studioalbumi. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Muusikot == * Eero Raittinen – laulu * Olli Haavisto – kitara, pedal-steel, lap-steel * Sean Mencher – kitara * Shaun Young – akustinen kitara * Kevin Smith – kontrabasso * Janne Haavisto – rummut, kolistimet, helistimet * J.Karjalainen – akustinen kitara, laulu * Veli-Matti Järvenpää – haitari * Matti Pitsinki – urut * Esa Pulliainen – kitara * Esa Kaartamo – kitara, laulu * Arto Tamminen – kitara, laulu * Juha Tikka – basso == Aiheesta muualla == * Rytmimusiikin Syke: Mies matkallaan Luokka:Vuoden 1992 albumit Luokka:Eero Raittisen albumit Luokka:Janne Haaviston tuottamat albumit
KLM uk

KLM uk oli KLM:n brittiläinen tytäryhtiö, joka operoi lyhyen matkan Fokker- ja ATR- ja BAe-lentokoneilla. ==Historia== KLM osti aiemmin nimillä AirUK ja Air Anglia tunnetun yhtiön huhtikuussa 1999. Se aloitti uusia reittejä Amsterdamista Yhdistyneen kuningaskunnan paikallislentoasemille, ja reitit muualle kuin Alankomaihin joko suljettiin tai siirrettiin tytäryhtiö Buzzille. KLM uk:n reittiverkostoon jäi lopulta vain 15 kohdetta. Päätös sen yhdistämisestä KLM Cityhopperiin tehtiin vuonna 2002. ==Laivasto== KLM uk käytti seuraavia lentokoneita:AirUK – The Third Force, s. 65 * 5 ATR 72-202 * 10 BAe 146-300 * 9 Fokker 50 * 17 Fokker 100 ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Entiset brittiläiset lentoyhtiöt Luokka:KLM
Vielä vähän aikaa

Vielä vähän aikaa on Eero Raittisen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1993. Sony Music julkaisi albumin digitaalissa jakelukanavissa 2009. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # # == Muusikot == * Eero Raittinen – laulu * Olli Haavisto – kitara, dobro, pedal-steel, 12-kielinen kitara * Jarkka Rissanen – kitara, National slide-kitara, 6-kielinen basso * Pekka Gröhn – basso, klavinetti, Lovely organ, gitarron, haitari, syntetisaattori * Janne Haavisto – rummut, lyömäsoittimet * Mikko Kuustonen – laulu * Matti Pitsinki – kitara, taustalaulu * J-P Virtanen – urut, syntetisaattoribasso == Aiheesta muualla == * Rytmimusiikin Syke: Vielä vähän aikaa Luokka:Vuoden 1993 albumit Luokka:Eero Raittisen albumit Luokka:Janne Haaviston tuottamat albumit Luokka:Olli Haaviston tuottamat albumit
Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutti

Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutti (Krimo) on Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan yhteydessä toimiva tutkimusyksikkö, joka aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2015. Instituutin edeltäjiä ovat oikeusministeriön alaisuudessa vuosina 1974–2014 toiminut Oikeuspoliittinen tutkimuslaitos ja vuosina 1963–1974 toiminut Kriminologinen tutkimuslaitos. Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutista annetun lain (1139/2007) mukaan instituutin tehtävänä on 1) harjoittaa riippumatonta kriminologista ja muuta oikeuspoliittista tutkimusta ottaen huomioon oikeusministeriön ja yhteiskunnan tietotarpeet; 2) seurata ja analysoida rikollisuutta, rikollisuuden kontrollin ja seuraamusjärjestelmän toimintaa, oikeusoloja ja lainsäädännön vaikutuksia sekä raportoida niiden kehityspiirteistä; ja 3) ylläpitää sille laissa säädettyjen tehtävien hoitamiseksi tarvittavia tutkimusrekistereitä. Instituutissa harjoitettavan tutkimuksen leimallinen piirre on yhteiskuntatieteellisen ja oikeudellisen näkökulman yhdistäminen. Instituutin johtaja on OTT, professori Tapio Lappi-Seppälä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutin kotisivut Luokka:Oikeustiede Luokka:Suomen tutkimuslaitokset Luokka:Politiikan tutkimus Suomessa
Asianajotoimisto

Asianajotoimisto on oikeusalan palveluita tarjoava yritys, jonka tulee asianajajalain mukaan aina olla asianajajan tai asianajajien omistama. Asianajajan ammattinimikettä saa käyttää vain Suomen Asianajajaliittoon kuuluva lakimies. Asianajaja on aina henkilökohtaisessa vastuussa toimiston asiakkaalle huolimattomuudella aiheutetusta vahingosta, vaikka toimisto olisi osakeyhtiömuotoinen. Asianajotoimistolla on oltava vastuuvakuutus asiakkaalle aiheutetun vahingon varalta. Suomen suurimmissa asianajotoimistoissa oli yli sata lakimiestä. Valtaosassa toimistoja on kuitenkin vain yksi tai kaksi lakimiestä. Suomessa on myös valtion omistamia julkisia oikeusaputoimistoja. Niissä toimivat julkiset oikeusavustajat voivat olla myös Asianajajaliiton jäseniä, eli asianajajia. Sen sijaan lakiasiaintoimistoissa työskentelevät lakimiehet eivät ole asianajajia. Niissä vastuu asiakkaalle aiheutuneesta vahingosta voi rajautua vain yhtiön osakepääomaan, eikä vastuuvakuutusta välttämättä ole. Suomessa on hieman yli 1000 asianajotoimistoa. Vuonna 2013 tulleen lainmuutoksen myötä lakimiehiltä, paitsi asianajajilta, edellytetään lupaa toimia avustajana oikeudessa, ns. lupalakimies. Virallinen nimitys on luvan saanut oikeudenkäyntiavustaja. Lainmuutoksen myötä luvan saaneet oikeudenkäyntiavustajat siirtyivät samalla julkisen valvonnan alaisiksi, ja heidän toimintaansa valvoo Asianajajaliiton valvontalautakunta. Luvan saaneen oikeudenkäyntiavustajan valvonta on kuitenkin rajallista. Poikkeuksen kuitenkin tekevät esim. julkishallinnossa työskentelevät ylemmässä asemassa olevat johtohenkilöt ja palkatut muut oikeustieteen ammattilaiset, joilla on oikeus esiintyä oikeudessa edustamaansa organisaatiota koskevissa asioissa. == Aiheesta muualla == *Suomen Asianajajaliitto *Laki asianajajista Luokka:Oikeuslaitos Luokka:Asianajotoimistot
Modern Times Group

Modern Times Group (MTG) on ruotsalainen mediakonserni. MTG muodostettiin Kinnevik-sijoitusyhtiön mediayhtiöistä, joka hajautettiin vuonna 1997 yhtiön osakkeenomistajien kesken. Yhtiöihin kuuluivat muun muassa Viasat-tv-yhtiö ja Metro International-kaupunkilehtikonsepti. Viasatin omistukseen kuuluvat televisiokanavat olivat muun muassa TV3 (ensimmäinen ruotsalainen mainosrahoitteinen tv-kanava), TV6, Viasat Sport ja Viasat Film. Lisäksi Modern Times Groupin omistuksessa olivat muun muassa Rix FM-, Lugna Favoriter- ja Bandit Rock-radiokanavat sekä Cdon.com-verkkokaupan. MTG omisti aiemmin osan Radio Novasta. MTG on listattu Tukholman pörssissä tunnuksilla MTG A ja MTG B. Vuonna 2019 MTG jaettiin kahteen erilliseen yhtiöön, joista toinen oli Nordic Entertainment Group. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Modern Times Groupin kotisivut Luokka:Ruotsalaiset pörssiyhtiöt Luokka:Ruotsalaiset viestintäyhtiöt
Syrakusan taistelu (397 eaa.)

Syrakusan taistelu käytiin 397 eaa. karthagolaisten tunkeutuessa Sisiliaan. Taistelu käytiin karthagolaisten ja Syrakusan kreikkalaisen siirtokunnan välillä. Se päättyi kreikkalaisten voittoon. Luokka:300-luku eaa. Luokka:Antiikin Kreikan sotahistoria Luokka:Antiikin Syrakusa
London International Financial Futures and Options Exchange

The London International Financial Futures and Options Exchange (LIFFE) oli Lontoon futuuripörssin nimenä tammikuuhun 2002 asti, jolloin se siirtyi Euronextin omistukseen. Se tunnetaan nykyään nimellä Euronext.liffe. Pörssi perustettiin 1982 ja se oli aikanaan Euroopan suurin johdannaispörssi. LIFFE menetti markkinaosuuttaan merkittävästi 1990-luvun lopussa siirryttyään merkittäviä kilpailijoitansa myöhemmin edullisempaan elektroniseen kaupankäyntijärjestelmään. ==Kilpailijat== Euronext.liffen pääkilpailijoita ovat Eurex, Chicago Board Options Exchange ja Chicago Mercantile Exchange. ==Aiheesta muualla== *Euronext.liffe Luokka:Arvopaperipörssit
Intel Pentium D

Pentium D on Intelin kaksiytiminen Pentium 4:ään pohjautuva suoritinsarja. Ensimmäiset sarjan suorittimet esiteltiin 2005 keväällä Intel Developer Forum -tapahtumassa. Pentium D oli ensimmäinen useampaa ydintä käyttävä suoritin samaan aikaan julkaistun Pentium Extreme Edition -mallin kanssa. Loppukesästä 2006 ilmestynyt Core 2 -sarja korvasi Pentium D:t tarjoten paremman suorituskyvyn ja energiatehokkuuden. ==Katso myös== *Intel Pentium Pentium D
Riitta Leppiniemi

Riitta Maria Leppiniemi (s. 25. kesäkuuta 1962 Kankaanpää) on suomalainen asianajaja. Hän toimi Suomen Asianajajaliiton puheenjohtajana vuosina 2007–2010. == Ura == Leppiniemi valmistui ylioppilaaksi Kankaanpään lukiosta vuonna 1981. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1987. Hän sai varatuomarin arvon 1989. Leppiniemi on ollut asianajaja vuodesta 1991 lähtien ja Asianajotoimisto Susiluoto Oy:n osakas vuodesta 2001 lähtien. Hän on erikoistunut oikeudenkäynteihin sekä perhe- ja perintöoikeusasioihin. Leppiniemi tuli tunnetuksi avustettuaan Nils Gustafssonia Bodomjärven murhajutussa sekä yksityiselämän loukkauksesta syytettyä Susan Ruususta. Muita Leppiniemen hoitamia tunnettuja tapauksia ovat muun muassa Jari Aarnion ja Jari Sillanpään oikeudenkäynnit sekä kansanedustaja Wille Rydmanin avustaminen sekuaalirikosepäilyssä. Leppiniemi on avustanut myös liikemies Markku Ritaluomaa Sunny Car Center -autokauppayhtiön konkurssiin liittyvässä talousrikosoikeudenkäynnissä. Leppiniemi toimi Suomen Asianajajaliiton puheenjohtajana 2007–2010, varapuheenjohtajana 2004–2007 ja hallituksen jäsenenä 2001–2004 sekä Helsingin Asianajajayhdistyksen puheenjohtajana 1999–2002 ja hallituksen jäsenenä 1995–1999. Hän on ollut myös kuluttajavalituslautakunnan X jaoston jäsen 1999–2003 sekä tuomarinvalintalautakunnan jäsen vuosina 2010–2020. Leppiniemelle myönnettiin Helsingin Asianajajayhdistyksen Vuoden asianajaja -palkinto vuonna 2004, Suomen Asianajajaliiton säätiön Matti Ylöstalo -palkinto vuonna 2013 ja Suomen Lakimiesliiton yrittäjyyspalkinto vuonna 2015Lakimiesliitto palkitsi asianajaja Riitta Leppiniemen yrittajyyspalkinnollaan lakimiespäivässä.. Leppiniemi sai laamannin arvonimen vuonna 2019. Helsingin yliopiston ­oikeustieteellinen tiedekunta vihki Leppiniemen kunniatohtoriksi kesäkuussa 2023. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== *Käräjäpeto. Ylen henkilökuva Leppiniemestä elokuulta 2015. Luokka:Suomalaiset asianajajat Luokka:Vuonna 1962 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ruda Śląska

Ruda Śląska on kaupunki Sleesiassa Etelä-Puolassa, noin 20 kilometriä Katowicestä luoteeseen. Vuonna 2008 siellä oli 144 584 asukasta ja koko Katowicen kaupunkialueella asuu 2,7 miljoonaa asukasta. Kaupunki on kuulunut vuodesta 1999 Sleesian voivodikuntaan ja jota ennen Katowicen voivodikuntaan. Suomennettuna kaupungin nimi tarkoittaa Sleesian Malmia. Siellä on ollut sinkkikaivos. Moottoritiet A4 ja Drogowa Trasa Średnicowa kulkevat kaupungin läpi. Carrickfergus, Pohjois-Irlannista on ystävyyskaupunki. == Kaupunginosat == * Orzegów * Godula * Ruda * Chebzie * Nowy Bytom * Bielszowice * Bykowina * Wirek * Halemba * Kochłowice * Czarny Las == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sleesian voivodikunnan kaupungit Luokka:Sleesian piirikunnat
Castra

Castra (lat., linnoitettu leiri) oli roomalainen sotilasleiri. Castrat olivat yksi Rooman sotilaallisen menestyksen avaintekijöistä, sillä niiden avulla legioonat pysyivät sotaretkillä jatkuvasti hyvin huollettuina ja iskukykyisinä. Marssilla sotajoukko kuljetti telttoja ja paaluja, joista rakennettiin leiri joka yöksi. Paaluista tehtiin nelikulmainen suoja-aitaus, jonka sisälle teltat pystytettiin tarkasti määrättyyn järjestykseen päällikön teltan (praetorium) ympärille. Pysyvämmässä talvileirissä (castra hiberna) teltat korvattiin parakeilla ja muilla rakennuksilla. Monista pitkäaikaisista leireistä kehittyi vähitellen kaupunkeja. Esimerkiksi Torinon ja Xantenin paikalla on aikoinaan sijainnut roomalainen sotilasleiri. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Rooman sotahistoria
Rybnik

Rybnik on kaupunki Sleesiassa, Etelä-Puolassa, lähellä Tšekin tasavallan rajaa. Sieltä on Krakovaan noin sata ja Varsovaan 290 kilometriä. Vuonna 2010 Rybnikissä oli 141 353 asukasta. Kaupungin nimi tarkoittaa kalalammikkoa vanhalla puolan kielellä, ja kalanviljely oli sen keskeinen elinkeino keskiajalla. Toisen maailmansodan jälkeen hiilikaivokset ovat nousseet merkittäväksi vaurauden lähteeksi. Rybnikin työttömyystilanne on parempi kuin Puolassa keskimäärin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin kotisivut Luokka:Sleesian voivodikunnan kaupungit Luokka:Sleesian piirikunnat
Kivikko (Kemi)

Kivikko on yksi Kemin kaupunginosista. Kivikko sijaitsee pääosin Perämerentien itäpuolella ja kaupungin keskustan pohjoispuolella. Kivikko on pääosin omakotitaloaluetta. Kivikankaan pienalueella sijaitsee Lapin ammattikorkeakoulun tekniikan yksikkö ja sinne on ryhmittynyt uuden teknologian yrityksistä muodostunut keskittymä. Suuri osa alueen työpaikoista on keskittynyt juuri Kivikankaalle. == Palveluita == * Lapin ammattikorkeakoulu tekniikan koulutusyksikkö * Digipolis - Kemin teknologiakylä * Kivikon koulu sekä esikoulu ja päiväkoti == Lähteet == Luokka:Kemin kaupunginosat eu:Kivikko
Słupsk

Słupsk () on kaupunki Pommerin voivodikunnassa Luoteis-Puolassa, 18 km Itämeren rannikolta sisämaahan. Kaupungin asukasluku oli 93 206 vuonna 2015. Kaupunki on syntynyt keskiajalla ja ollut pitkään saksalaisten asuttama. Nykyisin Słupsk on Pommerin teollisuuden keskus. Siellä tuotetaan maatalouskoneita, huonekaluja, kenkiä ja kosmetiikkaa. Se on Vantaan ja Arkangelin ystävyyskaupunki. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Pommerin voivodikunnan kaupungit Luokka:Pommerin piirikunnat
Sosnowiec

Sosnowiec () on kaupunki Etelä-Puolassa, Katowicen naapurissa. Vuonna 2010 siellä oli 218 422 asukasta. Sosnowiec on perinteinen kaivoskaupunki jossa on ollut raskasta teollisuutta, mutta viime vuosikymmeninä se on kehittänyt kaupan ja palvelualan työpaikkoja. Kaupungissa toimii Sleesian yliopisto, teknillinen korkeakoulu ja lääketieteellinen yliopisto. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Sleesian voivodikunnan kaupungit Luokka:Sleesian piirikunnat
Herttua Siniparran linna

Herttua Siniparran linna (A kékszakállú herceg vára) on Béla Bartókin vuonna 1911 säveltämä Siniparta-satuun perustuva ooppera, johon libreton on kirjoittanut Béla Balázs. Teos esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1918. ==Henkilöt== * herttua Siniparta (baritoni) * Judit, herttuan uusi vaimo (altto tai mezzosopraano) * kolme aikaisempaa vaimoa (mykkiä osia) ==Synopsis== Näyttämö esittää herttua Siniparran linnan salia, johon ulkoa johtaa pieni rautaovi. Linna on ikkunaton ja pimeä. Siniparta johdattaa Juditin rautaoven kautta saliin. Judit on jättänyt vanhempansa, veljensä ja sulhasensa seuratakseen Sinipartaa ja tullakseen hänen vaimokseen. Herttua kysyy, haluaako Judit jäädä hänen luokseen, ja tämä vastaa hänen vuokseen jo jättäneen kotinsa. Siniparta painaa hänet rintaansa vasten, rautainen ovi sulkeutuu heidän takanaan. Judit pyytää Sinipartaa esittelemään hänelle linnaansa. Judit huomaa salin seinässä seitsemän mustaa ovea. Hän koputtaa ensimmäiseen ja kuulee vastaukseksi valittavan huokauksen. Siniparran antamalla avaimella Judit avaa oven, josta tulvii huoneeseen punainen valovirta. Ovi johdattaa kidutuskammioon, jonka seinät ovat verestä punaiset. Judit haluaa avata muutkin ovet. Toisen takana on asehuone julmine sotavarusteineen, jotka loistavat kellanpunaisessa valossa. Kolmas ovi kätkee aarrekammion loistavine kruunuineen, koruineen ja jalokivineen, jotka hehkuva kultaista valoa. Neljäs avautuu sinihohtoiseen puutarhaan, ja viidennen oven takana on Siniparran koko valtakunta niittyineen, metsineen ja vuorineen kimmeltävän auringonvalon loisteessa. Joka huoneessa Judit on nähnyt myös verta. Hän tahtoo herttuan varoituksista huolimatta avata myös kaksi viimeistä ovea. Kuudennen oven avautuessa valoisa sali peittyy varjoihin. Judit näkee tyynen järvenpinnan, joka on muodostunut kyynelistä. Judit painautuu Siniparran rintaa vasten, ja tämä suutelee häntä pitkään. Judit kysyy, montako naista Siniparta on rakastanut ennen häntä. Kun tämä ei vastaa, Judit pyytää seitsemännen oven avainta aavistaen, että se kätkee taakseen Siniparran aikaisemmat murhatut vaimot. Oven avautuessa kuun hopeisessa valossa sisään astuu kolme kaunista, kalpeaa naista, jokaisella yllään kruunu, viitta ja loistavat korut. Ensimmäisen Siniparta kertoo kohdanneensa elämänsä aamussa, toisen keskipäivässä ja kolmannen illassa. Juditin, vaimoista kauneimman, Siniparta kohtasi elämänsä yössä, ja hänen jälkeensä ei ole muuta kuin ikuinen yö. Siniparta astuu kolmannelle ovelle, ottaa sieltä kruunun, viitan ja kaulakorun ja pukee Juditin yön kuningattareksi. He katsovat toisiaan pitkään. Sitten Judit kääntyy hitaasti ja seuraa aikaisempia vaimoja seitsemännen oven taakse, joka sulkeutuu hänen jälkeensä. Yö kattaa linnansalin, jonka pimeyteen Siniparta häviää. == Kirjallisuutta == * Honti, Rita: Principles of Pitch Organization in Bartók’s Duke Bluebeard’s Castle. Studia musicologica Universitatis Helsingiensis, 14 [13]. Diss. Helsingin yliopisto, Helsinki. 2006. ISBN 952-10-3331-2 (2. p. 2007.) Luokka:1910-luvun musiikkiteokset Luokka:Béla Bartókin teokset Luokka:Oopperat