EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Institut Polytechnique des Sciences Avancées

Institut Polytechnique des Sciences Avancées (IPSA) on yksityinen ranskalainen ilmailutekniikan korkeakoulu. Se perustettiin vuonna 1961 Pariisissa. == Historia == Institut polytechnique des sciences appliquées perustivat vuonna 1961 Michel Cazin, Maurice Pradier ja Paul Lefort, kolme ilmailualan insinööriä, jotka asettuivat PariisiinIPSA : 50 ans avec l'aéronautique. Vuonna 2001 nimi muutettiin Institut polytechnique des sciences avancéesiksi. Vuonna 2007 se avasi tytäryhtiön Toulouseen, joka on suojassa alueen tärkeältä ilmailuteollisuudelta.Saint-Agne. Epitech et l'Ipsa misent sur la Ville rose Ranskan hallitus myönsi vuonna 2005 koulun valmistuneille arvonimen "Ammattilainen ilmailu- ja avaruusjärjestelmien suunnittelussa", ja vuonna 2011 Commission des titres d'ingénieur valtuutti instituutin myöntämään insinöörin arvonimen. Ensimmäiset tästä tekniikasta valmistuneet päättivät opintonsa lukuvuoden 2013-2014 lopussa. Koulu tarjoaa kahden vuoden valmistelujakson ja kolmivuotisen erikoistumisjakson: "Televiestintäjärjestelmät", "On-board Computing", "Sähkömekaaniset järjestelmät", "Mekaniikka ja rakenteet" ja "Energia ja propulsio". Valmistuneet lähtevät koulusta virallisella arvonimellä "Expert en ingénierie des systèmes aéronautiques et spatiaux". Vuodesta 2017 lähtien koulu on tarjonnut myös ilmailutieteen kandidaattia ja kesäkoulua.Orientation : l'Ipsa ouvre des bachelors d'aéronautique == Alumneja == * Éric Boullier (1999), nykyisen F1-talli McLarenin tallipäällikkö * Julien Simon-Chautemps (2002), ranskalainen Sauberin Formula 1 -tallin insinööri == Lähteet == == Aiheesta muualla == *IPSAn sivusto *IPSA Alumni Luokka:Ranskan ilmailu Luokka:Ranskan yliopistot ja korkeakoulut Luokka:Toulouse
Sylvänä

Sylvänä on kylä Somerolla Varsinais-Suomen maakunnassa. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 141, mikä teki siitä Someron 47 varsinaisesta kylästä väkiluvultaan kuudenneksitoista suurimman. ==Sijainti, liikenne ja palvelut== Sylvänän lähimpiä naapurikyliä Somerolla ovat Ollila ja Paltta pohjoisessa, Lahti ja Pyöli lännessä, Pusula, Rautela ja Pappila lounaassa, Jaatila etelässä sekä Joensuu ja Laitiaisten kulmakunnalle ulottuvat Harjun, Härkälän ja Saarentaan kylien takamaat kaakossa. Pohjoisessa rajanaapureina ovat Jokioisten Vaulammi ja Tammelan Torro.Lehtonen 1990: 505. Suhteessa liikenneväyliin kylä sijaitsee Somerolta Jokioisille johtavan kantatien 52 varrella ja idässä sen aluetta koskettaa Somerolta Forssaan johtava seututie 282. 1900-luvulla Sylvänä on kuulunut yhdessä läheisen Paltan kylän kanssa viereisen Ollilan kyläkeskuksen vaikutusalueeseen. Koulua käytiin vuoteen 2016 Ollilan koulussa. ==Luonto== Luonnonmaantieteellisesti Sylvänän, Ollilan ja Paltan kylät sijoittuvat Tammelan ylängön suurten suhteellisten korkeuserojen luonnehtimalle reunavyöhykkeelle, jossa luonnonympäristöä hallitsevat saven täyttämät kallioperän murroslaaksot ja näiden väliin jäävät korkeammat kallio- ja moreeniselänteet. Alueen huomattavimmat vesistöt muodostuvat Paimionjoen sivujoen Jaatilanjoen latvahaaroista, jotka noudattelevat saven peittämiä kallioperän murroksia. Sylvänän kylän alueelle näistä osuvat Jaatilanjoen sivujoet Alijoki lännessä ja Hirsjoki ja Katjoki idässä. ==Historia== Historiallisesti Sylvänä on ollut samaa jakokuntaa viereisten Ollilan ja Paltan kylien kanssa 1700-luvun lopulla toimitettuun isoonjakoon asti, ja isonjaon seurauksena kylien alueet muodostavat useita toisiinsa lomittuvia eksklaaveja varsinkin jakokunnan pohjoisosissa Koisthuhdan kulmakunnassa lähellä Jokioisten ja Tammelan rajaaLehtonen 1990: 505.. Kylän vanha tontti on sijainnut nykyisen Jokioistentien varrella tien kahden puolen paikalla, jossa vielä ovat Näykin, Kurjen ja Roton talot tien itäpuolella. Muut taloista ovat siirtyneet hieman etäämmäs, lähinnä vanhaa tonttia on Juote ja hieman kauempana ovat Jalli, Kylä-Timperi ja Pelto-Timperi. Kauemmas kylän takamaille on aikoinaan siirretty Ali-Koljo eli Koljo ja Yli-Koljo eli Edel.Lehtonen 1990: 429-439. Sylvänän kylän alueella idässä nykyisen Torrontien varressa sijaitsi myös pääosin Harjun, Härkälän ja Saarentaan kylien takamaista koostuneen Laitiaisten kulmakunnan vuosina 1928-68 toiminut koulu, joka vuonna 1990 oli yksityiskäytössä.Lehtonen 1990: 434. ==Sylvänä kirjallisuudessa== Sylvänän Jalli yhdessä Someron Vilukselan Vitkan ja Syvänojan Sonnin sekä Somerniemen Viuvalan Pispan kanssa kuuluu niihin Someron ja Somerniemen taloihin, jotka mainitaan Aleksis Kiven Seitsemässä veljeksessä osana Eeron Jouluyönä laulamaa laulua. Romaanissa viitataan näiden ohella myös eräisiin somerolaisiin henkilöihin. Näistä Kivi lienee kuullut Somerolta kotoisin olleelta ystävältään Axel Wiensiltä. ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Someron kylät
Vammaishiihto talviolympialaisissa 1988

Vammaishiihto järjestettiin näytöslajina vuoden 1988 talviolympialaisissa 17. ja 21. helmikuuta Calgaryssä, Kanadassa. Tämä oli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa, mutta alppihiihto ja maastohiihto ovat olleet mukana kaikissa paralympialaisissa. Tapahtumia oli neljä, joista kaksi oli miehille ja kaksi naisille. Maastohiihdossa jokaisella kilpailijalla oli oma oppaansa. ==Tulokset== Tapahtuma Ensimmäinen Toinen Kolmas Miesten suurpujottelu Yhden jalan amputaatio polven yläpuolelta Alexander Spitz Greg Mannino Fritz Berger Miesten 5 km maastohiihto sokeille Hans Anton Aalien A. Homb (Opas) Ake Petterson R. Stridh (Opas) Asmund Tveit K. Ulvang (Opas) Naisten suurpujottelu Yhden jalan amputaatio polven yläpuolelta Diana Golden Cathy Gentile Martha Hill Naisten 5 km maastohiihto sokeille Veronika Preining S. Haberl (Opas) Kirsti Pennanen Viljaharju (Opas) Margret Heger M. Pucher (Opas) ==Lähteet== *Olympic Review No. 245 March 1988, sivu 122 Luokka:Talviolympialaiset 1988 Luokka:Vammaisurheilukilpailut Luokka:Näytöslajit
Siderastreidae

Siderastreidae on kivikorallien heimo. Sen nimessä esiintyvät sekä latinan (sideris) että kreikan (aster) tähteä tarkoittavat sanat. Family Siderastreidae Pierre Madl: Classification of Scleractinian (Stony) Corals. Saltzburgin yliopisto. Viitattu 12.8.2011 Elävinä koralleja voi olla vaikea luokitella tähän heimoon mutta paljastuessaan niiden kalkkirungossa näkyy heimolle tyypillinen tähtikuvio. Corals of the Family Siderastreidae Wet Web Media Heimoon kuuluu ainakin neljä sukua: Coscinaraea, Pironastrea, Psammocora ja Siderastrea. == Lähteet == Luokka:Kivikorallit
Michelle Larcher de Brito

Michelle Larcher de Brito (s. 29. tammikuuta 1993 Lissabon) on portugalilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 76 heinäkuussa 2009. Hän on voittanut urallaan kolme ITF-turnausta kaksinpelissä. Hänet valittiin vuonna 2009 Portugalin vuoden naisurheilijaksi. == Tennisura == Ammattilaiseksi vuonna 2007 siirtynyt Larcher de Brito pelasi ensimmäisen kerran WTA-turnauksen pääsarjassa maaliskuussa 2007 Miami Mastersissa, jossa hän voitti ensimmäisellä kierroksella maailmanlistan sijalla 43 olleen Meghann Shaughnessyn. Turnaukseen villillä kortilla päässyt Larcher de Brito hävisi toisella kierroksella Daniela Hantuchoválle. Syyskuussa hän pääsi välieriin Albuquerquen sekä San Luis Potosín ITF-turnauksissa. Vuonna 2008 hän pääsi toiselle kierrokselle Memphisin WTA-turnauksessa voitettuaan Stéphanie Cohen- Aloron. Toisella kierroksella hän hävisi Caroline Wozniackille. Maaliskuussa Larcher de Brito selviytyi kolmannelle kierrokselle Miami Mastersissa voitettuaan Jekaterina Makarovan ja maailmanlistan sijalla 16 olleen Agnieszka Radwańskan. Kolmannella kierroksella hän hävisi Shahar Pe'erille. Heinäkuussa hän pääsi Stanfordin WTA-turnauksessa toiselle kierrokselle voitettuaan Gisela Dulkon. Toisella kierroksella hän hävisi maailmanlistan viitoselle, Serena Williamsille luvuin 6–4, 3–6, 2–6. Heinäkuun lopulla pelatussa Canada Mastersissa Larcher de Brito voitti toisella kierroksella Flavia Pennettan, mutta hävisi kolmannella kierroksella Svetlana Kuznetsovalle kolmieräisen ottelun. Taškentin WTA-turnauksessa hän pääsi ensimmäisen kerran WTA- turnauksen puolivälieriin, jossa hän hävisi Sorana Cîrstealle. Vuonna 2009 Larcher de Brito pelasi ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Ranskan avoimissa. Karsintojen kautta turnaukseen päässyt Larcher de Brito voitti ensimmäisellä kierroksella Melanie Southin ja toisella kierroksella Zheng Jien. Kolmannella kierroksella hän hävisi Aravane Rezaïlle. Wimbledonissa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Klára Zakopalován, kunnes hävisi toisella kierroksella Francesca Schiavonelle. Yhdysvaltain avoimissa Larcher de Brito voitti Mathilde Johanssonin, mutta hävisi toisella kierroksella Li Nalle. Vuonna 2010 Larcher de Brito pääsi kolmannelle kierrokselle Birminghamin WTA-turnauksessa. Wimbledonissa hän hävisi avauskierroksella maailmanlistan ykköselle, Serena Williamsille, ja Yhdysvaltain avointen ensimmäisellä kierroksella Sania Mirzalle. Vuonna 2011 hän saavutti ensimmäisen ITF-turnausvoittonsa Rancho Santa Fessä, jossa hän voitti loppuottelussa Madison Brenglen. Huhtikuussa hän pääsi loppuotteluun Charlottesvillen ITF-turnauksessa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Michelle Larcher de Brito profiili WTA:n kotisivuilla Luokka:Portugalilaiset tennispelaajat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lähessuon laituri

Lähessuon laituri () on rautatieliikennepaikka Iissä rataosuudella . Se toimii junakohtauspaikkana. Lähessuon laituri avattiin vuonna 1931. Se oli Iin rautatieaseman alainen, ja se rakennettiin asumattomalle metsäalueelle. Lähessuo muutettiin miehittämättömäksi seisakkeeksi 1951, mutta miehitys palautettiin seuraavana vuonna muutamaksi kuukaudeksi. Henkilöliikenne lakkautettiin 28. toukokuuta 1967 ja liikennepaikka 26. toukokuuta 1968. Liikennepaikkarakennus on purettu. Vanhasta rakennuskannasta on havaittavissa metsän keskellä talon kivijalka ja kellarin rauniot. Vuonna 2022 Lähessuolle rakennettiin junakohtauspaikka, ja liikennepaikka avattiin uudelleen 11. joulukuuta 2022. Silloin liikennepaikalle rakennettiin noin kilometrin mittaiset kohtausraiteet. == Lähteet == Luokka:Iin liikenne Luokka:Pohjois- Pohjanmaan rautatieliikennepaikat Luokka:Iin rakennukset ja rakennelmat
Louen seisake

Louen seisake oli rautatiepysäkki Louen kylässä Tervolan kunnassa Laurila- Kelloselkä rataosuudella. Pysäkki sijaitsi lähellä Louejoen suuta 912,9 km:n etäisyydellä Helsingistä Haapamäen ja Seinäjoen kautta. Alkuperäinen asemarakennus tuhoutui Lapin sodassa. Rakennus oli Thure Hellströmin käsialaa. Uusi, jo purettu rakennus valmistui 1945. ==Lähteet== * Jussi Iltanen: Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat (2. painos) Helsinki: Karttakeskus, 2010 ISBN 978-951-593-214-3 Luokka:Lapin lakkautetut rautatieliikennepaikat Luokka:Tervolan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Tervolan liikenne
Sienikorallit

Sienikorallit (Fungiidae) on kivikorallien heimo, joka on saanut nimensä latinan sanasta fungus, sieni. Siihen kuuluu 16 sukua, joita tavataan ainoastaan Indopasifisella merialueella. Useimmat lajit elävät erillisinä, yksittäisinä polyyppeina, ja niiden koralliitit ovat suurikokoisia. Heliofungia-suvun polyypit vovivat olla halkaisijaltaan jopa 50 senttiä. Silti heimosta tunnetaan vain vähän fossiileita. Useimmat lajit elävät aikuisina irrallaan (pohjaan kiinnittymättä), mutta nuoruudessaan niilläkin on vaihe, jolloin ne tarttuvat kasvualustaansa. Eräät lajit pystyvät ryömimään esiin, jos ne hautautuvat hiekkakerroksen alle, ja kääntymään oikein päin jos aallot kääntävät ne suuaukko alaspäin.Family Fungiidae Pierre Madl: Classification of Scleractinian (Stony) Corals. Saltzburgin yliopisto. Viitattu 12.8.2011 == Suvut == * Cantharellus * Ctenactis * Cycloseris * Danafungia * Fungia * Halomitra * Heliofungia * Herpolitha * Lithophyllon * Lobactis * Pleuractis * Podabacia * Polyphyllia * Sandalolitha * Sinuorota * Zoopilus == Lähteet == Luokka:Kivikorallit
1068 Nofretete

1068 Nofretete on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi E. Delporte vuonna 1926. Pikkuplaneetta sai nimensä muinaisen Egyptin kuningatar Nefertitin mukaan. Nofretete on vain nimen toinen kirjoitusasu. Ennen kuin tämä asteroidi sai nimensä se tunnettiin väliaikaisella tunnuksella 1926 RK. Koska Nofreteten absoluuttinen magnitudi (H) on 11,2, sen läpimitta on todennäköisesti välillä 15 - 40 kilometriä. Nofreteten pyörähdysaika eli vuorokauden pituus sen pinnalla on noin 6,15 tuntia. ==Katso myös== *3199 Nefertiti ==Lähteet== *JPL Small-Body Database Browser: 1068 Nofretete (1926 RK) * *Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets (1)-(5000): Minor Planet Center *ABSOLUTE MAGNITUDE (H) *Numbered minor planets Luokka:Päävyöhykkeen asteroidit
Skagenin lossi

m/l Vikare eli Skagenin lossi liikennöi Iniölandetin saarella sijaitsevan Skagenin ja Jumon saaren eteläosan välillä ja se on osa Saariston rengastietä. Lauttavälin pituus on 600 metriä. Lossi liikennöi ainoastaan päivisin tarvittaessa. Vuonna 2013 lossin liikennöinnin vastuu siirtyi FinFerriesiltä Nordic Coast Linelle. Samalla käyttöön otettiin uusi aiempaa suurempi lossi m/l Vikare. Vikaren omistaa Liikennevirasto. Siinä missä vanha lossi pystyi kuljettamaan kerralla 10 autoa, uuden Vikare-lossin kannelle mahtuu 28 autoa. Vuoden 2018 alusta lossin liikennöinti siirtyi Kymen Saaristoliikenteelle. Skagenin lossilla ei ole aikataulua, vaan se liikennöi aina tarvittaessa. Lisäksi lossi lähtee Skagenista aina 15 ja 30 minuuttia ennen m/s Auran lähtöä Jumon saaren pohjoisosasta Kannvikista Kustavin Heponiemeen. ==Tekniset tiedot== *Kannen sivukorkeus: 1,9 m *Kannen ajoradan hyödyllinen pituus: 25,5 m *Kannen ajoradan hyödyllinen leveys: 6,3 m *Hyötykuorma: 44 t *Kuivapaino: 72 t http://www.finferries.fi/fi/lauttaliikenne/lauttapaikat.html?id=95#lautta- lautta ==Lähteet== Luokka:Suomen lautta-alukset‎ Luokka:Iniö Luokka:Paraisten liikenne
Una

Una voi tarkoittaa: ==Jokia== * Una, Savajoen haara Balkanilla * Una, Pernambucon osavaltiossa Brasiliassa * Una, Paraíban osavaltiossa Brasiliassa * Una, Bahian osavaltiossa Brasiliassa * Una, Rio de Janeiron osavaltiossa Brasiliassa ==Paikannimenä== *Una, kunta Brasiliassa *Unan piirikunta, Himachal Pradeshissa Intiassa *Una, kaupunki Himachal Pradeshissa Intiassa *Una, kunta Gujaratissa Intiassa *Una, Yhdysvaltain Kaliforniassa *Una, Yhdysvaltain Mississipissä ==Muita merkityksiä== *160 Una, asteroidi * Una Ankka, sarjakuvahahmo
Keistiön lossi

Keistiön lossi liikennöi Iniön Dalenin ja Keistiön saaren välillä. 1,6 kilometrin pituudellaan se on Suomen pisin yleisten teiden vaijerilossiyhteys. Lossiyhteys on osa yhdystietä 12230. Dalenin lauttarannasta on kesäisin myös lauttayhteys M/S Antonialla Houtskarin Mossalaan. == Tekniset tiedot == * Rakentajatelakka: Parkano Oy * Suurin pituus: 27,3 m * Rakennusvuosi: 1972 * Suurin leveys: 6,8 m * Kannen sivukorkeus: 1,9 m * Henkilöautojen lukumäärä: n. 10 * Kannen ajoradan hyödyllinen pituus: 25,5 m * Kannen ajoradan hyödyllinen leveys: 6,3 m * Hyötykuorma: 44 t * Syväys: 1,8 m * Kuivapaino: 72 t == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Suomen lautta-alukset Luokka:Iniö Luokka:Paraisten liikenne
Der Hölle Rache kocht in meinem Herzen

”Der Hölle Rache kocht in meinem Herzen” (”Helvetin kosto kiehuu sydämessäni”) on Yön kuningattaren toinen aaria Mozartin oopperassa Taikahuilu. == Aaria == ”Der Hölle Rache kocht in meinem Herzen” tunnetaan myös nimellä ”Yön kuningattaren aaria”, vaikka Taikahuiluun kuuluu sen ohella myös Yön kuningattaren ensimmäinen aaria ”O zittre nicht, mein lieber Sohn”. Sitä pidetään yhtenä tunnetuimmista ooppera-aarioista, ja se on tarttuva, nopeatempoinen ja pahaenteisen suurellinen. Aaria kuuluu oopperan toiseen näytökseen. Se kuvaa Yön kuningattaren kostonhimoista raivokohtausta, jossa hän työntää tikarin tyttärensä Paminan käteen ja vaatii tätä tappamaan kilpailijansa Sarastron uhaten hylätä ja kirota tyttärensä jos tämä kieltäytyy. Taikahuilun kantaesityksessä Yön kuningattaren roolin lauloi Mozartin käly Josepha Hofer. == Musiikki == Aaria on sävelletty d-mollissa, ja sen orkesterikokoonpanoon kuuluu kaksi huilua, oboeta, fagottia, käyrätorvea ja trumpettia sekä jouset (1. ja 2. viulut, alttoviulut, sellot ja kontrabasso). Orkesteri on laajempi kuin ensimmäisessä aariassa ”O zittre nicht”, ja siihen kuuluu klarinetteja ja pasuunoja lukuun ottamatta oopperan koko soittajisto. Aaria on vaikea esitettävä. Se ulottuu yksiviivaisestä f:stä aina kolmiviivaiseen f:ään asti ja edellyttää laulajalta korkeaa äänialaa. == Teksti == Taikahuilun libretto on Mozartin ystävän Emanuel Schikanederin nimissä. Schikaneder myös esitti Papagenon roolin oopperan ensiesityksessä. Der Hölle Rache kocht in meinem Herzen, Tod und Verzweiflung flammet um mich her! fühlt nicht durch dich Sarastro Todesschmerzen, so bist du meine Tochter nimmermehr. Verstoßen sei auf ewig, verlassen sei auf ewig, zertrümmert sei'n auf ewig alle Bande der Natur wenn nicht durch dich Sarastro wird erblassen! Hört, Rachegötter, hört der Mutter Schwur! Helvetin raivo kiehuu sydämessäni; Kuolema ja epätoivo liekehtivät ympärillani! Jos Sarastro ei tunne kuolontuskaa kauttasi, silloin et ole enää tyttäreni. Kiellän sinut ikuisesti, Hylätty ole ikuisesti, murskatut olkoot ikuisesti kaikki Luonnon siteet jos Sarastro ei sinun kauttasi [kuolon]kalpene! Kuulkaa, koston jumalat, kuulkaa äidin vala! Tekstin runomitta koostuu neljästä säkeestä jambista pentametriä, jota seuraa neljä säettä jambisessa trimetrissä, ja lopuksi on vielä kaksi säettä jambisessä pentametrissä. Riimikaava on ABAB CCCD ED. == Triviaa == Aaria sisältyy Voyager 1 & 2 -luotainten mukana avaruuteen lähetettyihin kultaisiin äänilevyihin.Music From Earth. Viitattu 24.8.2016. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Lea Piltti esittää aarian Elävässä arkistossa * Partituuri Digitale Mozart-Edition -sivustolla Luokka:Aariat Luokka:Saksankieliset oopperat Luokka:Wolfgang Amadeus Mozartin oopperat Luokka:1790-luvun musiikkiteokset
ORP Jaskółka

ORP Jaskółka on ollut kolmen Puolan merivoimissa palvelleen aluksen nimenä: *ORP Jaskółka (1921), FM-luokan miinanraivaaja *ORP Jaskółka (1934), Jaskółka- luokan miinanraivaaja *ORP Jaskółka (1946), tyypin MT miinanraivaaja (Projekti 253Ł).
Rhizangiidae

Rhizangiidae on kivikorallien heimo, johon kuuluu ainakin neljä sukua. Niitä tavataan Atlantilla Bermudan pohjoispuolella ja joskus Afrikan länsirannikolla. Niiden koralliitit ovat putkimaisia ja sileäreunaisia.Family Rhizangiidae Pierre Madl: Classification of Scleractinian (Stony) Corals. Saltzburgin yliopisto. Viitattu 12.8.2011 == Heimoon kuuluvia sukuja == * Astrangia * Cladangia * Culicia * Oulangia == Lähteet == Luokka:Kivikorallit
Lassi Toivola

Lassi Tapio Toivola (13. helmikuuta 1931 Viipurin mlk – 14. toukokuuta 2022 Vantaa)Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 29.5.2022, s. B 30 oli suomalainen painituomari. Viisissä kesäolympialaisissa ja kymmenissä MM- ja EM- kilpailuissa tuomaroinut Toivola nimettiin FILA:n kansainväliseen painin Hall of Fameen sen historian toisena tuomarina ja ensimmäisenä suomalaisena yhdessä Kustaa Pihlajamäen kanssa vuonna 2005. == Ura == Toivola tuomaroi viisissä kesäolympialaisissa: Münchenissä 1972, Moskovassa 1980, Los Angelesissa 1984, Soulissa 1988 ja Barcelonassa 1992.http://www.painiliitto.net/historia_ja_tilastot_07/olympiatuomarit.php Hän oli ollut vuoden 1952 Helsingin olympiakisoissa – silloin painikilpailujen toimitsijana. Hän toimi tuomarina myös kymmenissä muissa kansainvälisissä arvoturnauksissa vuosina 1969–1992.http://www.fila- official.com/index.php?option=com_content&view;=article&id;=629%3Alassi- toivola-fin&catid;=110%3Aarbitres&Itemid;=100355⟨=en Toivola nimettiin FILA:n kansainväliseen painin hall of fameen sen historian toisena tuomarina ja ensimmäisenä suomalaisena yhdessä Kustaa Pihlajamäen kanssa vuonna 2005.http://viipurinvoimailijat.sporttisaitti.com/tiedotearkisto/?num=11784http://www.themat.com/section.php?section_id=3&page;=showarticle&ArticleID;=13251 Vuonna 2007 hänelle myönnettiin Unkarin painiliiton ansioristi.http://viipurinvoimailijat.sporttisaitti.com/tiedotearkisto/?num=12407 Vuonna 2011 Toivolalle myönnettiin Liikuntakulttuurin ja urheilun kultainen ansioristi.http://www.minedu.fi/OPM/Tiedotteet/2011/02/liikunnan_ansioristit.html?lang=fi == Suku == Toivolan Erkki-veli ja Karri-poika ovat myös toimineet painituomareina. Hänen isänsä Aleksanteri Toivola saavutti kreikkalais- roomalaisen painin olympiahopeaa Pariisin kesäolympialaisissa 1924 ja oli Viipurin Voimailijat -urheiluseuran perustajajäseniä. Aleksanteri Toivolan neljä veljeä ja Lassin ja Erkin kaksi veljeä harrastivat painia. Lassin sisko Sirpa Konttila voitti jousiammunnan maailmanmestaruuden. Maratonjuoksija Jukka Toivola oli Aleksanteri Toivolan veljen pojanpoika. == Lähteet == * Lassi Toivola (Fin) fila-official.com * Niskalenkki – Suomen Painiliiton 100-vuotisjuhlalehti s. 37–39, 63 === Viitteet === == Aiheesta muualla == *Lassi Toivolan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Luokka:Suomalaiset painituomarit Luokka:Vuonna 1931 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
John Ireland

John Ireland (13. elokuuta 1879 Bowdon, Trafford, Suur-Manchester – 12. kesäkuuta 1962 Washington, West Sussex) oli brittiläinen säveltäjä. Hän toimi myös opettajana Lontoon Royal College of Musicissa. Irelandin musiikille tunnusomaista on brittiläisen kansanmusiikin aineksia sisältävä, klassistis- romanttiset ja impressionistiset tyylipiirteet omaava, karheasti soiva sävelkieli. __NOTOC__ == Teoksia == === Pianosarjoja === *Decorations (1913) *London Pieces (1917–1920) *Green Ways (1938) *Sarnia, an Island Sequence (1941) Lisäksi yksi pianosonaatti ja -sonatiini === Kamarimusiikkia === Pianotrioja ja viulusonaatteja, joista arvostetuin on nro 2 a-molli (1917). === Lauluja === Hänen lukuisat laulunsa eläytyvät brittiläisten runoilijoiden, kuten A. E. Housmanin, Thomas Hardyn ja Arthur Symonsin, runoihin. *Sea Fever (Irelandin tunnetuin laulu, joka on sävelletty John Masefieldin runoon) === Orkesteriteoksia === *The Forgotten Rite (1913) *A London Overture *Satyricon (1946) (alkusoitto) === Kuoroteoksia === *These Things Shall Be === Muuta === Ireland on kirjoittanut urkukappaleita sekä säveltänyt pianolle ja orkesterille konserton (1930) ja teoksen Legend. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Luokka:Brittiläiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1879 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Anthony Sowell

Anthony Edward Sowell (19. elokuuta 1959 – 8. helmikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja. Hänet tuomittiin vuonna 1989 raiskauksen yrityksestä 15 vuoden vankeuteen. Hän vapautui vuonna 2005. Hänet pidätettiin lokakuussa 2009 epäiltynä yhdentoista naisen murhasta, joiden ruumiit löydettiin Clevelandista, Ohiosta. Sowellilla oli perässään yhteensä 85 syytettä murhasta, raiskauksesta ja ihmisryöstöstä; hän vetosi ensin mielenterveysongelmiinsa, mutta muutti myöhemmin kantaansa vain "syyttömäksi". 22\. heinäkuuta 2011 Sowell tuomittiin kaikista muista paitsi kahdesta syytteestä, mukaan lukien yhdentoista naisen murhasta, joiden ruumiit löydettiin hänen talostaan vuonna 2009. 10. elokuuta 2011 Clevelandin valamiehistö suositteli Sowellille kuolemantuomiota. 12\. elokuuta 2011 tuomari Dick Ambrose vahvisti valamiehistön suosituksen kuolemantuomiosta. == Tunnistetut ruumiit == Nimi Ikä Kuolinpäivä Crystal Dozier 38 Toukokuu 2007 Tishana Culver 31 Kesäkuu 2008 Leshanda Long 25 Elokuu 2008 Michelle Mason 45 Lokakuu 2008 Tonia Carmichael 53 Joulukuu 2008 Nancy Cobbs 43 Huhtikuu 2009 Amelda Hunter 47 Huhtikuu 2009 Telacia Fortson 31 Kesäkuu 2009 Janice Webb 49 Kesäkuu 2009 Kim Yvette Smith 44 Heinäkuu 2009 Diane Turner 38 Syyskuu 2009 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Yhdysvaltalaiset sarjamurhaajat Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Carl E. Junnelius

Carl Erik Junnelius (5. elokuuta 1812 Oulu – 7. helmikuuta 1861 Oulu) oli oululainen laivanvarustaja, kauppias ja merikapteeni. == Perhe == Carl Erik Junneliuksen vanhemmat olivat oululainen raatimies, laivanvarustaja ja kauppias Carl Fredrik Junnelius ja Maria o.s. Junnel. 14-lapsisen perheen kotitila sijaitsi Ala-Laanilassa, jossa he harjoittivat nautakarjan-, lampaan- ja hevosenkasvatusta. Carl oppi isänsä laivanvarustaja-ammatin jo nuorena ollessaan isän mukana satamassa ja merimatkoilla. Carl E. Junneliuksen puoliso oli Birgitta Christiana Damlin Helsingistä, heillä oli kuusi lasta. Lapsista nuorin John Wiliam Junnelius oli isänsä tavoin merenkulkija. Hän valmistui merikapteeniksi 1876, asui Englannin Liverpoolissa ja purjehti Amerikkaan ja Välimerelle. Hän hukkui Pencobayssa Australiassa Cambrian Monarch -nimisen laivan haaksirikossa 1904. Cambrian Monarch Fleet of Wm Thomas & Co of Liverpool Kuolleita merimiehiä . == Ura == Carl E. Junnelius suoritti kirjurin opinnot 1827–1833 Uudessakaarlepyyssä ja sai kauppaporvarin oikeudet Oulussa 1833 ja kauppalaivurin oikeudet vuonna 1837 (skeppareborgare och coopvaerdieskeppare). Hän toimi kapteenina laivoilla Annette (1837), Toimi (1837), Jalo (1838), Agusta (1839), Paris (1839, 1842–1843), Mesack (1840–1841), Avance (1843–1844, 1846–1848), Toivo (1848) ja Veljet (1852). Laivurioikeudet saatuaan Junnelius aloitti vientitoiminnan. Hänen laivojensa varustamon varastot sijaitsivat Oulun Kajaanintullissa ja Pikkukustaassa. Vientitavara oli etupäässä pikeä ja tervaa. Junnelius Omisti Holapan tilan Muhoksen PäivärinteeltäHolapan Talo, 1/8 maatilasta Oulujoen pitäjän Oulunsuusta, talon Oulun kaupungista (I-kortteli) ja huvilan Oulun Toppilansaaresta.Toppilan alueen historia Ulla Pohjamo Lisäksi hän omisti Iin Haminassa viisinurkkaisen kaupan. Hän oli Oulun kauppaseuran pitkäaikaisin jäsen. == Laivat == * Toivo (kuunari) 1850–53P. W. Snellman 1974, s. 58, * Maria (kuunari) 1847–50P. W. Snellman 1974, s. 95, * Veljet (priki) 1852P. W. Snellman 1974, s. 93–94. * Jalo (priki) * Paris (kuunari) 1844 * Mesack (kuunari) 1840–54 yhdessä Petter Christian Junneliuksen kanssa. * Avance (kuunari) 1844 Junneliuksen laivoista Avance, Toivo, Maria ja Veljet haaksirikkoutuivat. Mesack ja Superbe joutuivat englantilaisten polttamiksi Oolannin sodan aikana 1854 Toppilan satamassa. Carl. E. Junnelius toimi päävarustajana Jalo-purjealuksella 1857–1860. Junneliuksen laivat purjehtivat etupäässä Itämeren satamiin, Englantiin ja Välimeren maihin. == Lähteet == * ===Viitteet=== Luokka:Suomalaiset kauppiaat Luokka:Suomalaiset laivanvarustajat Luokka:Suomalaiset liikemiehet Luokka:Vuonna 1812 syntyneet Luokka:Vuonna 1861 kuolleet
Jason Garrett

Jason Calvin Garrett (s. 28. maaliskuuta 1966 Abington, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Pelaajana Garrett edusti NFL:ssä mm. New Orleans Saintsia, Dallas Cowboysia ja New York Giantsia. Pelinrakentajana pelannut Garrett oli mm. Troy Aikmanin varamies, mutta ei koskaan noussut aloittavaksi pelinrakentajaksi. Pelaajauransa jälkeen vuonna 2005 hän jatkoi valmentajana Miami Dolphinsissa. Vuonna 2007 Dallas Cowboys palkkasi hänet hyökkäyksen koordinaattoriksi, josta hänet ylennettiin päävalmentajaksi kesken kauden 2010 Wade Phillipsin saatua potkut. Garrett toimi Cowboysin valmentajana yhdeksän ja puoli kautta. Joukkue selvisi Garrettin johdolla pudotuspeleihin kolme kertaa, mutta ei edennyt kertaakaan Konferenssifinaleihin. Cowboysin omistaja Jerry Jones vapautti Garrettin tehtävästään kauden 2019 päätteeksi joukkueen jäätyä pudotuspelien ulkopuolelle. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon valmentajat Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ignalinan rautatieasema

Ignalinan rautatieasema () on Liettuan rautateiden rautatieasema Liettuan itäosissa 20 000 asukkaan Ignalinan kaupungissa. Asema sijaitsee kaupungin keskustassa ja kaupungin linja-autoasema löytyy heti saman asemakadun toiselta puolelta (pohjoispuolelta). Rautatie Ignalinaan rakennettiin osana Venäjän tsaarin Pietari-Daugavpils-Vilna-Hrodna-Varsova-ratahanketta vuosina 1859-1861. Ignalinaan rakennettiin "neljännen luokan" asema, ja valmistuessaan se oli yksi ensimmäisistä rautatieasemista Liettuassa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Liettuan rautateiden reittihaku (litrail.lt) * Baltian rataverkon kartta * Liettuan rataverkon kartta (railwayz.info) Luokka:Liettuan rautatieliikennepaikat Luokka:Utenan lääni
Gary Kubiak

Gary Wayne Kubiak (s. 15. elokuuta 1961 Houston, Teksas) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja ja pelaaja. Pelaajana Kubiak edusti NFL:ssä Denver Broncosia vuosina 1983-91 toimien tähtipelinrakentaja John Elwayn varamiehenä. Pelaajauransa jälkeen Kubiak siirtyi valmentajaksi. Hän aloitti yliopistotasolta, kunnes siirtyi San Francisco 49ersin pelinrakentajien valmentajaksi vuonna 1994. Vuotta myöhemmin Mike Shanahan palkkasi Kubiakin Denver Broncosin hyökkäyksen koordinaattoriksi, jona hän toimi vuoteen 2005 asti. Kubiak voitti apuvalmentajan 2 Super Bowl- mestaruutta. Houston Texans palkkasi Kubiakin päävalmentajakseen vuonna 2006. Kahdeksan kauden aikana hän johdatti Texansin pudotuspeleihin kaksi kertaa, joukkue voitti 61 ottelua ja hävisi 63. Texans antoi Kubiakille potkut kesken kauden 2013.http://www.usatoday.com/story/sports/nfl/texans/2013/12/06/gary- kubiak-fired-coach-houston/3891633/ Tammikuussa 2015 Kubiakin vanha pelikaveri John Elway palkkasi hänet Denver Broncosin päävalmentajaksi.http://espn.go.com/nfl/story/_/id/12191685/denver-broncos- hire-gary-kubiak-new-head-coach Kubiak johti joukkueen Super Bowl-mestaruuteen heti ensimmäisellä kaudellaan.http://yle.fi/urheilu/rautainen_puolustus_liikaa_carolinalle__denver_on_super_bowl_- mestari/8655527 Kausi 2016 ei sujunut yhtä hyvin tähtipelinrakentaja Peyton Manningin lopetettua uransa. Kubiak kärsi kauden aikana terveysongelmista ja päätti lopettaa valmentajanuransa kauden jälkeen.http://www.nfl.com/news/story/0ap3000000768140/article/broncos-coach- gary-kubiak-retires-from-coaching == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat Luokka:Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon valmentajat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Jousiammunta kesäolympialaisissa 2012

Jousiammunnassa kilpailtiin Lontoon vuoden 2012 kesäolympialaisissa 27. heinäkuuta – 3. elokuuta. Tapahtumia oli yhteensä neljä, joista miehille ja naisille kummallekin oli yksilö- ja joukkuekilpailu. Kilpailijoita oli yhteensä 128. Tapahtumat käytiin Lord's Cricket Groundissa, St John's Woodsissa. Paikalle mahtui yleisöön 6 500 henkilöä. Menestynein maa oli Etelä- Korea, joka voitti kolme kilpailua neljästä. ==Aikataulu== Päivä Päivämäärä Tapahtuma Vaihe 1\. päivä Perjantai 27. heinäkuuta Miesten yksilökilpailu Sijoituskierros 1\. päivä Perjantai 27. heinäkuuta Naisten yksilökilpailu Sijoituskierros 2\. päivä Lauantai 28. heinäkuuta Miesten joukkuekilpailu Pudotuspelit ja finaali 3\. päivä Sunnuntai 29. heinäkuuta Naisten joukkuekilpailu Pudotuspelit ja finaali 4\. päivä Maanantai 30. heinäkuuta Miesten yksilökilpailu Karsintakierrokset 4\. päivä Maanantai 30. heinäkuuta Naisten yksilökilpailu Karsintakierrokset 5\. päivä Tiistai 31. heinäkuuta Miesten yksilökilpailu Karsintakierrokset 5\. päivä Tiistai 31. heinäkuuta Naisten yksilökilpailu Karsintakierrokset 6\. päivä Keskiviikko 1. elokuuta Miesten yksilökilpailu Karsintakierrokset 6\. päivä Keskiviikko 1. elokuuta Naisten yksilökilpailu Karsintakierrokset 7\. päivä Torstai 2. elokuuta Naisten yksilökilpailu Pudotuspelit ja finaali 8\. päivä Perjantai 3. elokuuta Miesten yksilökilpailu Pudotuspelit ja finaali Ajat ovat paikallista aikaa. ==Mitaliyhteenveto== Sijoitus Maa Kulta Hopea Pronssi Yhteensä 1 3 0 1 4 2 1 0 0 1 3 0 1 1 2 0 1 1 2 0 1 1 2 6 0 1 0 1 ===Kilpailut=== Miehet, yksilö tiedot Miehet, joukkue tiedot Michele Frangilli Marco Galiazzo Mauro Nespoli Brady Ellison Jacob Wukie Jake Kaminski Im Dong-hyun Kim Bub-min Oh Jin-hyek Naiset, yksilö tiedot Naiset, joukkue tiedot Choi Hyeon-ju Ki Bo-bae Lee Sung-jin Cheng Ming Fang Yuting Xu Jing Ren Hayakawa Miki Kanie Kaori Kawanaka ==Aiheesta muualla== * Jousiammunta Lontoon 2012 olympialaisten sivuilla Luokka:Jousiammunta olympialaisissa Luokka:Kesäolympialaiset 2012
Serbia olympialaisissa

Serbia osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Tukholmassa 1912, jolloin maata edusti kaksi yleisurheilijaa. Tämän jälkeen serbialaisurheilijat kilpailivat olympialaisissa Jugoslavian joukkueessa talviolympialaisiin 1992 saakka. Jugoslavian hajoamisen jälkeen serbialaiset osallistuivat itsenäisinä olympiaedustajina vuoden 1992 kesäolympialaisiin. Vuosina 1996–2006 maa osallistui olympialaisiin sekä Jugoslavian liittotasavallan että Serbia ja Montenegron nimillä. Serbia ja Montenegron valtioliiton purkauduttua Serbia osallistui itsenäisenä valtiona olympialaisiin jälleen Pekingissä 2008. == Mitalit lajeittain == == Mitalit olympialaisittain == == Olympiamitalistit == == Lähteet == *
Serbia ja Montenegro olympialaisissa

Serbia ja Montenegro osallistui valtioliiton olemassaolon aikana kolme kertaa kesäolympialaisiin ja kolme kertaa talviolympialaisiin, vuosina 1996-2006. Vuoteen 2003 saakka maa tunnettiin nimellä Jugoslavian liittotasavalta, tuttavallisemmin Tynkä-Jugoslavia. Serbia ja Montenegro saavutti olympialaisissa kaksi olympiakultaa. Aleksandra Ivošev naisten pienoiskiväärin kolmiasentokilpailussa Atlantassa 1996 ja miesten lentopallojoukkue Sydneyssä 2000. Hopeaa saivat Jasna Šekarić naisten ilmapistooliammunnassa Sydneyssä 2000 ja Ateenassa 2004, miesten koripallojoukkue Atlantassa 1996 ja miesten vesipallojoukkue Ateenassa 2004. Pronssia saavuttivat Atlantassa 1996 Aleksandra Ivošev naisten ilmakivääriammunnassa ja miesten lentopallojoukkue sekä Sydneyssä 2000 miesten vesipallojoukkue. == Mitalit lajeittain == == Mitalit olympialaisittain == == Olympiamitalistit == == Lähteet == Luokka:Serbia ja Montenegron urheilu Luokka:Olympiaurheilu maittain
Itsenäiset olympiaedustajat kesäolympialaisissa 1992

Itsenäiset olympiaedustajat ovat olympialaisissa kilpaileva joukko urheilijoita, jotka eivät saa edustaa kotimaatansa. Vuoden 1992 kesäolympialaisissa Serbian, Montenegron ja Makedonian urheilijat kilpailivat olympialipun alaisuudessa nimellä "itsenäiset olympiaedustajat", koska Jugoslavian osanotto valtiona oli evätty Yhdistyneiden kansakuntien asettamien pakotteiden vuoksi. Itsenäiset olympiaedustajat eivät saaneet kilpailla joukkuelajeissa. Itsenäisten olympiaedustajien joukkueeseen kuului 58 urheilijaa 13 urheilumuodossa. He saivat kolme mitalia, kaikki ammunnassa: hopeaa Jasna Šekarić naisten ilmapistoolissa sekä pronssia Aranka Binder naisten ilmakiväärissä ja Stevan Pletikosić miesten pienoiskiväärin makuuasentokilpailussa. == Lähteet == Luokka:Valtiot kesäolympialaisissa 1992 Luokka:Jugoslavia olympialaisissa Luokka:Itsenäiset olympiaurheilijat ca:Participants Olímpics Independents de:Unabhängige Olympiateilnehmer es:Participantes Olímpicos Independientes eo:Sendependaj olimpiaj partoprenantoj
James Wolfe

James Wolfe (2. tammikuuta 1727 Westerham, Kent, Ison-Britannian kuningaskunta – 13. syyskuuta 1759 Quebec, Uusi-Ranska) oli englantilainen kenraalimajuri, joka tunnetaan erityisesti ponnisteluistaan Siirtomaasodassa. == Lapsuus == Wolfen vanhenpansa olivat kenraaliluutnantti Edward Wolfe ja Henrietta Thompson. He asuivat yhdessä Jamesin synnyin kaupungissa, Westerhamissa ja Greenwichissä, jonne perhe muutti 1738. Vuonna 1740 Wolfe oli pyrkinyt vapaaehtoisena tutkimusmatkalle Kolumbiaan, mutta ei ollut päässyt mukaan sairauden takia. Wolfe liittyi armeijaan vain 14-vuotiaana. == Sotilasura == Vuonna 1740 Wolfe oli toisen luokan luutnantti ensimmäisessä merijalkaväen rykmentissä, jossa hänen isänsä oli eversti. Hän ei kuitenkaan koskaan taistellut merijalkaväessa vaan vaihtoi 12.jalkaväki rykmenttiin ja matkasi Belgiaan. Yhden vuoden kuluttua, 16-vuotiaana Wolfe sai tulikasteensa Dettingen taistelussa Baijeria vastaan. Taistelun jälkeen Wolfesta tehtiin luutnantti. 1744 Wolfe palasi Englantiin 4.jalkaväki rykmentin kapteenina tukahduttamaan Prinssi Charles Edwarsin invaasion. Hän toimi myös vähän aikaa kenraaliluutnantti Henry Hawleyn adjutanttina. Tässä roolissa hän otti osaa muun muassa Cullodenin taistelussa ja Laffeldtin taistelussa, jossa hän myös haavoittui. Kun Itävallan perimyssota loppui, Wolfe nimitettiin majuriksi 20.jalkaväki rykmentissä, jonka jälkeen hänet ja hänen rykmenttinsä sijoitettiin Glasgowiin,Skotlantiin. Siellä hän opetteli latinaa ja matematiikkaa. Vuonna 1750 hänestä tuli everstiluutnantti. === Seitsenvuotinen sota === Wolfen ensimmäinen tehtävä seitsenvuotisessa sodassa oli hyökätä Biskajanlahden kautta Ranskan Rochefortiin, jota pidetään yleisesti suurena epäonnistumisena, koska britit eivät edes yrittäneet mitään. Tammikuussa 1758 Wolfe lähetettiin taistelemaan Nova Scotian Louisburgiin prikaatinkomentajana. == Kuolema ja Quebecin valtaus == Quebecin taistelu käytiin 13. syyskuuta 1759 brittien ja ranskalaisten välillä. Molempien osapuolten joukot olivat kokoontuneet yhteislaukaukseen. Wolfe sai osuman kolmesta luodista taistelun aikana ja hän kuoli minuuteissa. Hän kuoli vain 32-vuotiaana. 18. syyskuuta 1759 Quebec antautui ja pian perässä antautui myös Montreal ja koko Kanada oli Britannian armoilla. == Kuvia == Tiedosto:DeathofWolfe.jpg|Benjamin West: Kenraali Wolfen kuolema. Tiedosto:Mort du general Wolfe a Quebec 1759 d apres gravure anglaise 1792.jpg|Kenraali Wolfen kuolema 1759. Englantilainen kaiverrus vuodelta 1792 Tiedosto:Wolfe memorial.jpg|James Wolfen muistomerkki. == Lähteet == * Biography of Famous General James Wolfe === Viitteet === == Aiheesta muualla == Luokka:Brittiläiset kenraalit Luokka:Vuonna 1727 syntyneet Luokka:Vuonna 1759 kuolleet
Yhdystie 2141

Yhdystie 2141 on tie joka kulkee Euran Fankkeelta Köyliön Ilmiinjärvelle, tien pituus on 8 kilometriä ja se on laadultansa todella mutkainen ja pääosin päällystämätön soratie. 2141 Luokka:Köyliön liikenne Luokka:Euran liikenne
Luikertajat

Luikertajat eli vanhemmalta nimeltään kolmieväluikerot (Tripterygiidae) on luikerokaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan valtamerien trooppisista ja lauhkeista vesistä. Eräitä luikertajia voidaan pitää myös akvaariokaloina. ==Taksonomia== Luikertajien heimoon kuuluu lähteestä riippuen 20-23 sukua ja yhteensä 115-150 lajia. Myös joitakin tieteelle kuvailemattomia lajeja arvellaan vielä olevan. Toisinaan luikertajien katsotaan kuuluvan klinien kanssa samaan heimoon Clinidae. ==Anatomia== Luikertajat ovat yleensä hyvin pienikokoisia kaloja ja kasvavat 3-4 cm pitkiksi, suurin laji voi saavuttaa 20-25 cm:n pituuden. Ruumiinrakenteeltaan kalat ovat pitkulaisia ja hoikkia. Selkein tuntomerkki on kolme selkäevää, joista kaksi ensimmäistä ovat piikikkäitä. Luikertajien lisäksi ainoastaan turskilla ja kummeliturskilla on kolme selkäevää. Luikertajien hampaat ovat pienet ja kartiomaiset. Muista Blennioidei-alalahkon heimoista poiketen luikertajilla on hammaslaitaiset suomut. Lajien koiraat ja naaraat eroavat toisistaan usein värityksen perusteella. Koirailla on kutuaikana pää ja ruumis väriltään usein punainen tai musta. Naaraat ja koiraat ovat kutuajan ulkopuolella värittömämpiä harmahtavia tai ruskeita ja ruumiissa voi olla juovia, osa lajeista on läpikuultavia. ==Levinneisyys ja elintavat== Luikertajalajeja tavataan eniten Tyynenmeren indopasifiselta merialueelta. Lisäksi niitä elää myös Intian valtameressä ja muutama laji Atlantissa. Ne elävät pääosin matalissa trooppisissa vesissä alle 30 metrin syvyydessä merenpinnasta, usein koralliriutoilla ja kivikoilla. Ne ovat pääosin mereisiä, mutta erään lajin tiedetään elävän myös murtovedessä. Luikertajat syövät pääasiallisesti pieniä selkärangattomia eläimiä. Luikertajien koiraat perustavat lisääntymisreviirinsä leväpeitteisten kivien luokse ja houkuttelevat naaraita kutemaan reviirilleen. Kutu kiinnitetään leviin ja kalat vartioivat kutuaan. Sama koiras voi kutea usean naaraan kanssa. ==Lähteet== Luokka:Luikerokalat
Viherin silta

Viherin silta on puurakenteinen museosilta Joutsassa. Silta ylittää Viherin ja Suonteen järvien välisen Viherinkosken. Viherin silta sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin teemakohteessa "museosillat". Viherin silta on tyypiltään kaksiaukkoinen puinen tukiansassilta. Sen suurin aukko on 6,3 m, suurin jänneväli 8,8 m ja kokonaispituus 29,5 m. Silta on valmistunut vuonna 1900. Viherin sillan rakentamispäätös on tehty vuonna 1887 kunnallislautakunnassa. Siltaa on korjattu 1930-, 1940- ja 1960-luvuilla. Siitä tuli museokohde vuonna 1982. Uusi silta valmistui Joutsan ja Pertunmaan väliselle nykyiselle seututielle 428 vuonna 1971, ja Viherin silta jäi syrjään ja pois autoliikenteeltä, uuden tielinjauksen lähelle. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Tiehallinto: Museotiet ja -sillat. Painettu esite (2002). Luokka:Suomen tieliikenteen museosillat Luokka:Tukiansassillat Luokka:Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa Luokka:Joutsan rakennukset ja rakennelmat Luokka:Kevyen liikenteen sillat Luokka:Suomen tieliikennesillat Luokka:Joutsan liikenne Luokka:Suomen puusillat
Jylhä

Jylhä voi tarkoittaa seuraavia: * jylhä, kolkon mahtava, karun juhlallinen * Jylhä, kylä Kaustisella * Moottoritorpedovene Jylhä, Suomen merivoimien alus * Jylhä, Korpiklaanin albumi ; Suomalainen sukunimi * Eino Jylhä (1920–1981), yritysjohtaja, kauppaneuvos * Heikki Jylhä (1903–1979), toimittaja ja kirjailija * Jarmo Jylhä (s. 1951), muusikko, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja * Juhani Jylhä (1946–2018), jääkiekkoilija * Kari Jylhä (1939–2013), taidemaalari, Heikki ja Rakel Jylhän poika * Konsta Jylhä (1910–1984), pelimanni ja säveltäjä * Kullervo Jylhä (1931–1998), tanssimuusikko ja hanurinsoittaja * Marja Jylhä (s. 1953), lääkäri ja Tampereen yliopiston professori * Martti Jylhä (s. 1987), maastohiihtäjä * Pekka Jylhä (s. 1955), kuvanveistäjä * Rakel Jylhä (1907–1984), toimittaja ja kirjailija, Heikki Jylhän puoliso * Reijo Jylhä (s. 1960), valmentaja * Tapani Jylhä (1929–1980), kirjailija * Tauno Jylhä (1908–1967), Kelan yliaktuaari ja Eläketurvakeskuksen ensimmäinen toimitusjohtaja * Tiina Jylhä (oik. Anna Christina Jylhä-Valkonen, s. 1962), kauneusalan yrittäjä, personal trainer ja ravintoterapeutti * Yrjö Jylhä (vuoteen 1906 Lindeman, 1903–1956), runoilija. Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Paholaisen vasara

Paholaisen vasara on Juha-Pekka Koskisen vuonna 2011 ilmestynyt jännitysromaani. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Jan Erola: JP Koskisen haastattelu (video) Helsinki-kirjat 2011 Luokka:Jännitysromaanit Luokka:Suomalaiset rikosromaanit Luokka:Vuoden 2011 kirjat
Punainen talvi

Punainen talvi on Juha-Pekka Koskisen vuonna 2010 ilmestynyt romaani. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Juhani Brander: Sinä tiedät luokkasi rajat Turun Sanomat 20.2.2010. * Jukka Koskelainen: Liiton mies kostaa Espanjassa Helsingin Sanomat 1.3.2010. * * Pentti Pesä: Punainen talvi Keskisuomalainen 3.7.2010. Luokka:Suomalaiset romaanit Luokka:Vuoden 2010 kirjat
Cohortes urbanae

Cohortes urbanae eli kaupunkikohortit olivat antiikin Rooman kaupungin poliisivoimat. Keisari Augustus (hallitsi 27 eaa. – 14 jaa.) perusti yksikön valtakautensa lopulla. Se koostui aluksi kolmesta 500 miehen kohortista, mutta vuodesta 68 alkaen niitä oli yhdeksän. Koko yksikköä komensi kaupunginprefekti (praefectus urbi). Kohortteja oli myös sijoitettu Ostiaan, Puteoliin, Lugdunumiin ja Karthagoon. Kaupunkikohortit koostuivat valiosotilaista, joiden palvelusaika oli 20 vuotta.Castrén, s. 106Keppie, s. 188–189Cambridge Ancient History, s. 385 == Katso myös == *Pretoriaanikaarti *Vigiles == Lähteet == * * * === Viitteet === Luokka:Rooman valtakunta
Paltta

thumb|Paltasta Lahdenkylään johtavan Muolaantien alkupäätä Paltassa. Paltta on kylä Somerolla Varsinais-Suomen maakunnassa. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 34, mikä teki siitä Someron 47 varsinaisesta kylästä väkiluvultaan 39. suurimman. ==Sijainti, liikenne ja palvelut== Paltan lähimpiä naapurikyliä Somerolla ovat Ollila ja Sylvänä. Lännessä kylän rajoille ulottuvat Someron Lahden ja Pyölin kylien takamaat. Idässä rajanaapurina on Tammelan Torro ja pohjoisessa Jokioisten Vaulammi ja Haapaniemi.Lehtonen 1990: 505. Suhteessa liikenneväyliin kylä sijaitsee Somerolta Jokioisille johtavan kantatien 52 varrella, ja Someron Lahdenkylään johtaa paikallistietasoinen yhdystie Muolaantie. 1900-luvulla Paltta on kuulunut yhdessä läheisen Sylvänän kylän kanssa viereisen Ollilan kyläkeskuksen vaikutusalueeseen. Koulua Paltasta käytiin vuoteen 2016 Ollilan koulussa. ==Luonto== Luonnonmaantieteellisesti Paltta naapurikylineen sijoittuu Tammelan ylängön suurten suhteellisten korkeuserojen luonnehtimalle reunavyöhykkeelle, jossa luonnonympäristöä hallitsevat saven täyttämät kallioperän murroslaaksot ja näiden väliin jäävät korkeammat kallio- ja moreeniselänteet. Alueen huomattavimmat vesistöt muodostuvat Paimionjoen sivujoen Jaatilanjoen latvahaaroista, jotka noudattelevat saven peittämiä kallioperän murroksia. Paltan kylän alueelle näistä osuu kylän alueella sijaitsevasta Punsansuosta alkunsa saava Jaatilanjoen sivujoki Alijoki lännessä. ==Historia== Historiallisesti Paltta on ollut samaa jakokuntaa viereisten Sylvänän ja Ollilan kylien kanssa 1700-luvun lopulla toimitettuun isoonjakoon asti, ja isonjaon seurauksena kylien alueet muodostavat useita toisiinsa lomittuvia eksklaaveja varsinkin jakokunnan pohjoisosissa Koisthuhdan kulmakunnassa lähellä Jokioisten ja Tammelan rajaaLehtonen 1990: 505.. Paltan kylän vanha tontti on sijainnut nykyisen Jokioistentien varrella Alijoen itäpuolella korkeahkon moreeniselänteen länsirinteessä, mistä myös johtuu maastosanana "harjua tai rinnettä" tarkoittava kylännimi Paltta. Naapurikyliään Sylvänää ja Ollilaa pienempänä Paltta todennäköisesti on niiden 1400- tai 1500-luvulla asutettu tytärkylä. Kylän kaksi vanhaa kantataloa Alitalo ja Isotalo, joista Alitalo on paikallishistoriallisesti ja maisemallisesti merkittävä, sijaitsevat vielä kylän vanhalla tontilla Jokioistentien varressa.Lehtonen 1990: 365-366. ==Tunnettuja palttalaisia== Tunnettuihin palttalaisiin kuuluu Someron jahtivouti Erkki Jaakonpoika Haka (1746–1808), joka ansioitui innokkaana suurpetojen hävittäjänä ja sai ansioistaan Isänmaalliselta seuralta hopeisen hattunauhan. ==Lähteet== * ===Viitteet=== luokka:Someron kylät
Milka – elokuva tabuista

Milka on vuonna 1980 ensi-iltaan tullut Rauni Mollbergin ohjaama elokuva, joka on hänen tunnetuimpia ohjauksiaan. Se on Mollbergin kolmas pitkä elokuva ja perustuu Timo K. Mukan romaaniin Tabu vuodelta 1965.Kansallinen audiovisuaalinen arkisto: Milka Viitattu 13.8.2011 Elokuva on päähenkilö Milkan kehityskertomus. Siinä on Maa on syntinen laulu -elokuvan tapaan shokkipitoista naturalismia mutta myös mietiskelevää ja runollista kuvallisuutta. Pääosissa näyttelevät Milkana Irma Huntus, Milkan äitinä Leena Suomu ja Kristus-Perkeleenä Matti Turunen. Musiikin elokuvaan on säveltänyt Kari Rydman. Elokuvissa Milkan kävi katsomassa 265 139 katsojaa. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 1980 suomalaiset elokuvat Luokka:Rauni Mollbergin ohjaamat elokuvat Luokka:Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat