EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Ahokissankäpälä

Ahokissankäpälä eli kissankäpälä (Antennaria dioica) on monivuotinen asterikasvi. == Ulkonäkö ja koko == Ahokissankäpälä on monivuotinen ruoho, joka kasvaa 5–30 cm korkuiseksi ja kasvattaa pienen lehtiruusukkeen. Varsi on harmahtavanvihreä, pysty ja tiheäkarvainen. Varsi ei haaraudu. Ruusukkeen lehtien lapa on vastapuikea, kärki pyöreä ja yleensä otakärkinen. Lehdet muistuttavat muodoltaan lusikkaa. Lehtien alapinta on tiheäkarvainen ja yläpinta melko kalju. Varsilehtiä on 6–10 kappaletta, ja näiden lavan pituus on 10–15 mm, ja ne ovat paljon kapeampia ja teräväkärkisiä. Ahokissankäpälä rönsyilee ja muodostaa mattoja. Ahokissankäpälä on kaksikotinen kasvi eli sen hede- ja emikukat ovat eri yksilöissä. Emikukkien kehtosuomut ovat vaaleanpunaisia ja antavat mykeröille punertavan yleisvärin. Emiö on yhdislehtinen, yksivartaloinen ja kaksiluottinen. Hedekukat ovat yleensä vastaavasti valkeita ja heteitä on viisi. Kukinto on suppea, 2–8 mykerön muodostama tiiviin sykerömäinen tai huiskilomainen ryhmä. Mykeröitten perät ovat tiheäkarvaisia ja tavallisesti lyhyitä, laitakukat puuttuvat ja kehräkukat torvimaisia. Hedelmä on soikea harmaanruskea pähkylä, jonka päässä on haituvia. Kasvi kukkii kesä-heinäkuussa. == Levinneisyys == Ahokissankäpälää tavataan koko Euroopassa Espanjaa ja Portugalia lukuun ottamatta. Ahokissankäpälä on yleinen koko Suomessa, tiheimmin se kasvaa maan kaakkois-, itä- ja pohjoisosassa.Lampinen, R. & Lahti, T. 2017: Kasviatlas 2016. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki. Viitattu 19.10.2017. Kasvi on arvioitu Suomessa silmälläpidettäväksi lajiksi. == Elinympäristö == Ahokissankäpälä kasvaa kuivilla, aurinkoisilla kankailla, niityillä, kedoilla, kallioilla ja tunturikankailla. Yleensä yhteistä on avoimuus ja maaperän kuivuus. Tällaisten paikkojen määrä on pienentynyt selvästi Suomessa verrattuna 50 vuoden takaisen aikaan, jolloin perinteinen maatalous loi monille muillekin kasvilajeille sopivia kasvupaikkoja. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Ahokissankäpälä (Antennaria dioica) * United States Department of Agriculture (USDA): Antennaria dioica Tiedosto:Antennaria dioica 20052002.JPG Tiedosto:Antennaria dioica Styria1.JPG Tiedosto:Antennaria-habitat.JPG Tiedosto:Antennaria dioica 210506.jpg Tiedosto:Antennaria dioica 07072002.JPG Tiedosto:Antennaria dioica 07072002 2.JPG Tiedosto:ANTENNARIA DIOICA - L'ALZINA - IB-339 (Pota de gat).JPG Tiedosto:Antennaria dioica 10072002.JPG Tiedosto:Antennaria dioica 17082004.JPG Tiedosto:ANTENNARIA DIOICA - BÒFIA - IB-526 (Pota de gat).JPG Tiedosto:ANTENNARIA DIOICA - L'ALZINA - IB-046 (Pota de gat).JPG Tiedosto:Antennaria dioica Styria2.JPG Luokka:Kissankäpälät
Superscope

Superscope oli eräs elokuvafilmiformaatti, jota RKO-elokuvastudio käytti elokuvissaan 1950-luvulla. Superscope 235, joka tunnetaan myös nimellä RKO- Scope, oli sen variaatio. Superscopen kehittivät veljekset Irving ja Joseph Tushinsky, ja ainoastaan Howard Hughesin omistama elokuvastudio RKO ja muutamat itsenäiset elokuvatuottajat ottivat sen lopulta käyttöönsä. RKO halusi kaikkien muiden studioiden tavoin kuvata suurimmat elokuvansa laajakuvaformaatissa, mutta koska 20th Century Fox ei antanut CinemaScope- tekniikkansa muiden käyttöön, oli RKO:n tyydyttävä vaihtoehtoiseen tekniikkaan. Ensimmäinen Superscope-elokuva oli Gary Cooperin ja Burt Lancasterin tähdittämä lännenelokuva Vera Cruz (1954). Superscopessa kamera ja sen optiikka eivät juurikaan poikkea tavallisesta, ja filmi on normaalia 35-millistä filmiä, joka käyttää neljää perforaatiota yhtä kuvaruutua kohden. Superscopessa kamera kuitenkin valotti myös optiselle ääniraidalle varatun alueen, jolloin kuva-ala kasvoi. Kameranegatiivin kuvasuhde oli tällöin 1,33:1, mutta jälkituotannossa kuva rajattiin laajakuvaksi suhteeseen 2:1. Ennen rajausta filmistä tuotettiin Technicolor-väriseparaatio. Esityskopioissa 2:1-kuvasuhteen kuva oli anamorfisesti litistetty 1:1-neliöksi. Huonon suunnittelun johdosta kuva sijaitsi esityskopion toisessa laidassa, ja toisella puolella oli tyhjä musta palkki. Tämän takia projektorien käyttäjät joutuivat keskittämään kuvan uudestaan, mikäli Superscope-esitykseen kuului muissa formaateissa esitettäviä trailereita, uutispätkiä tai muita elokuvia. Superscope käytti kuitenkin samaa esitysoptiikkaa kuin CinemaScope. Yleisön haittana oli tavallista rakeisempi kuva. Superscopesta julkaistiin myöhemmin variaatio Superscope 235 (joka kulki myös nimellä RKO-Scope), jolla yritettiin ratkaista sekä huonoon kuvanlaatuun että projisoinnin hankaluuteen liittyviä ongelmia. Uudessa järjestelmässä alkuperäisnegatiivin kuva rajattiin suhteeseen 2,35:1, joka oli sama kuin CinemaScope-formaatissa. Tällöin esityskopioiden koko kuva-ala saatiin täytettyä, ja ne voitiin projisoida täysin samalla tavalla kuin CinemaScope-filmit. Tiukempi rajaus kuitenkin lisäsi entisestään kuvan rakeisuutta, jota saatiin kuitenkin myöhemmin hillittyä Techniscope-värjäysmenetelmän ja Eastman-värifilmien edistyttyä. Superscopen käyttö loppui kuitenkin vuonna 1958, kun RKO siirtyi Warner Brothersin omistukseen. Superscopen tekniikan perimmäinen idea – koko negatiivikuva-alan valottaminen – on sittemmin otettu uudestaan käyttöön, kun Super 35 -formaattia alettiin käyttää 1980-luvun alusta lähtien. == Lähteet == * CinemaScope Derivatives – Superscope – Widescreen Museum Luokka:Elokuvafilmiformaatit
Kuvitteellinen kieli

Taidekieli (harrastajien kesken usein artlang, englannin sanoista artistic language) on keinotekoinen kieli, jota ei yleensä ole suunniteltu laajalti ihmisten käytettäväksi, vaan esimerkiksi ammattimaisesti kirjallisuuden ja elokuvien käyttöön, tai harrastelijamaisesti omaksi iloksi käyttöön keinotekoisessa maailmassa tai ilman erikoisempaa käyttötarkoitusta. Toisin kuin kansainväliset apukielet tai suunnitelmakielet, taidekielet ovat yleensä luonnollisten kielen oloisia, jolloin niihin sisältyy monimutkaisia kielioppisääntöjä ja epäsäännöllisyyksiä. Monet taidekielet on luotu keinotekoisia maailmoja, kuten Tähtien sodan universumia tai Keski-Maata varten. Joillakin taas ei ole mitään erityistä käyttötarkoitusta, vaan ne on luotu esimerkiksi harrastuksena. Taidekielten harrastajien keskuudessa on erilaisia koulukuntia. Huomattavimpia ovat naturalististen kielten kehittäjät, joiden kielet matkivat luonnollisten kielten monimutkaisia sääntöjä, epäsäännöllisyyksiä ja historiaa. Muita koulukuntia ovat esimerkiksi mikrovaltioiden käyttöön tarkoitetut kielet, henkilökohtaiset kielet ja vitseiksi tarkoitetut pilailukielet. == Joitakin taidekieliä == * Marc Okrandin luoma klingon, jota käytettiin Star Trek -elokuvissa ja -televisiosarjoissa * J. R. R. Tolkienin Keski-Maan kielet: quenya, sindar ja niin edelleen * George Orwellin uuskieli * Tähtien sota -elokuvien hutt, ewok ja niin edelleen * Christian Vanderin luoma kobaïa, Magma-yhtyeen pääasiallinen laulukieli * Roma Ryanin luoma loxian, jota käytetään Enyan Amarantine-albumilla * George R. R. Martinin Tulen ja jään laulu -kirjasarjaan keksimä ja David J. Petersonin edelleen televisiosovitusta varten kehittämä dothrakin kieli * The Sims -pelisarjassa esiintyvä Simlishin kieli. ==Katso myös== * Language Creation Society Luokka:Keinotekoiset kielet nl:Kunsttaal#Artistieke talen
Clive Barker

Clive Barker (s. 5. lokakuuta 1952 Liverpool) on brittiläinen kirjailija, ohjaaja ja kuvataiteilija. Hänen Veren kirjat -kauhunovellikokoelmistaan (osat 1–6, 1984–86) tuli suuri menestys. == Elämä ja ura == Barker opiskeli Liverpoolin yliopistossa englantia ja filosofiaa. Lontooseen muutettuaan hän kokosi oman teatteriseurueen, joka esitti hänen kirjoittamiaan ja ohjaamiaan näytelmiä. Monet näytelmistä sivusivat samankaltaisia aiheita kuin myöhemmin romaanit ja novellit. Kauhunovelleja Barker kirjoitti aluksi lähinnä omaksi huvikseen. Veren kirjat -kokoelmista tuli suuri menestys Yhdysvalloissa Stephen Kingin suosituksen vauhdittamana. Vuonna 1987 hän ohjasi elokuvan Hellraiser, jolle on sittemmin tehty useita jatko-osia. Barker ohjasi ja käsikirjoitti romaaniinsa Yön kansaan (1988) perustuvan elokuvan Nightbreed vuonna 1990. 1990-luvulla Barkerin kertomistapa muuttui kauhusta kohti dark fantasya. Näyttelemisen, ohjaamisen ja kirjoittamisen lisäksi Barker on myös kuvataiteilija, ja toisinaan hän kuvittaa omat kirjansa. Hän on homoseksuaali ja asuu Los Angelesissa partnerinsa David Armstrongin ja tyttärensä Nicolen kanssa. == Suomennetut teokset == * Veren kirjat 1–6, Jalava, 1989–1994 (Books of Blood, 1984–1985) * Kadotuksen peli, Jalava, 1992 (The Damnation Game, 1985) * * Abarat, Jalava, 2003 (Abarat, 2002) * Lumon päivät, sodan yöt, WSOY, 2004 (Abarat: Days of Magic, Nights of War, 2004) * Kaikennielevä keskiyö, WSOY, 2011 (Abarat: Absolute Midnight, 2011) ===Novellit=== * Helvetilliset (The Hellbound Heart) kokoelmassa Outoja tarinoita 2 (toim. Markku Sadelehto). Jalavan kauhusarja 12, 1990. * Suruaika (Coming to Grief) teoksessa Kauhujen kirja 2 (toim. Douglas E. Winter). Book Studio, 1992. == Kirjallisuutta == * * Harto Hänninen, Marko Latvanen, 1996. Verikekkerit. Kauhun käsikirja, Helsinki: Otava, 302–304. * Annika Johansson, 1996, Världar av ljus, världar av mörker. Fantasy & scräcklitteratur, Lund: bibliotektjänst, 139–143. == Aiheesta muualla == * Lost Souls – virallinen kotisivu * Harri Haarikko: Veren kirjat 1. Aikakone 3/1989. * Harri Haarikko: Veren kirjat 2. Aikakone 2/1990. * P. A. Manninen: Veren kirjat 3. Aikakone 3/1991. * P. A. Manninen: Kadotuksen peli. Aikakone 1/1993. * Anna Heinilä: Lumon päivät, sodan yöt. Turun sanomat 18.6.2004. Luokka:Englantilaiset kauhukirjailijat Luokka:Englantilaiset fantasiakirjailijat Luokka:Brittiläiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eigenmath

Eigenmath on ilmainen ja vapaasti saatava symbolisen laskennan matemaattinen ohjelmisto, jota kehitetään Linuxiin ja Mac OS X -käyttöjärjestelmään. Sen on luonut George Weigt C-kielellä. Sen lähdekoodi on myös vapaasti saatavilla ja siitä on julkaistu versioita myös Androidille, joillekin Casion laskimille, Nintendo DS:lle ja Windowsille. Ohjelman asennus on mahdollisimman vaikeata, sillä se on saatavana ainoastaan lähdekoodina GitHubista. Eigenmathilla voidaan mm. ratkaista sekä ensimmäisen että korkeamman asteen yhtälöitä, derivoida ja integroida lausekkeita sekä piirtää funktioiden kuvaajia. Lisäksi Eigenmath sisältää mm. alkeellisen komentosarjakielen jolla voidaan tehdä monimutkaisempia matemaattisia algoritmeja. ==Joitakin Eigenmathin alkeistoimintoja== Tehtävä 1: Sievennä lauseke 3a+2a. Syötetään Eigenmathiin: simplify(3a+2a) Eigenmath tulostaa: 5a Tehtävä 2: Integroi (x:n suhteen) funktio 2x Syötetään Eigenmathiin: integral(2x,x) Eigenmath tulostaa: 2 x Tehtävä 3: Derivoi (x:n suhteen) funktio 2x Syötetään Eigenmathiin: derivative(2x,x) Eigenmath tulostaa: 2 Tehtävä 4: Ratkaise (x:n suhteen) yhtälö x+1=3 Syötetään Eigenmathiin: roots(x+1=3,x) Eigenmath tulostaa: 2 ==Aiheesta muualla== * https://github.com/georgeweigt/eigenmath * https://georgeweigt.github.io/eigenmath.pdf - manuaali * SourceForge: Eigenmath Luokka:Matematiikkaohjelmistot Luokka:Linux-ohjelmat Luokka:Mac OS -ohjelmat Luokka:Windows-ohjelmat Luokka:Vapaat ohjelmistot
Matlock (televisiosarja)

Matlock on yhdysvaltalainen television draamasarja, jota tuotettiin vuosina 1986–1995. Lajityypiltään sarja on oikeussalidraama, jossa päähenkilönä on kuvitteellinen asianajaja Benjamin Leighton "Ben" Matlock. Jaksojen juonet ovat usein samankaltaiset: Matlock selvittää, kuka on murhaaja, ja kohtaa usein tämän (tai heidät) kasvokkain lopun dramaattisessa oikeussalikohtauksessa. Päähahmoa asianajaja Ben Matlockia esittää Andy Griffith. == Päähenkilö == Benjamin Leighton Matlock on maineikas, kansanomainen puolustusasianajaja. Usein rikoksia tutkiessaan hänellä on taipumus panna merkille ratkaisevia asioita, jotka muilta jäävät huomaamatta. Usein hän pähkäilee kulloisenkin rikoksen (useimmiten murhan) mahdollisia ratkaisuja istuen toimistossaan ukulelea rämpyttäen tai kenkiään kiillottaen. Matlock pukeutuu aina harmaaseen pukuun ja hänen lempiruokansa on nakkisämpylät. Matlockin kerrotaan lukeneen lakia Harvardin yliopistossa, ja hän pitää lakitoimistoa Atlantassa Georgiassa. Matlockin hahmo näyttäytyi myös televisiosarjassa Diagnoosi: Murha. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Epäviralliset Matlock-sivut Luokka:1980-luvun televisiosarjat Luokka:1990-luvun yhdysvaltalaiset draamasarjat Luokka:1990-luvun yhdysvaltalaiset rikossarjat Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit Luokka:ABC:n televisio-ohjelmat Luokka:NBC:n televisio-ohjelmat
InterCity

InterCity on yleiseurooppalainen nimitys rautateiden kaukoliikenteen junille. InterCity-junat pysähtyvät tyypillisesti vain suurimmilla asemilla, ja junassa matkustaminen saattaa vaatia lisämaksun verrattuna taajamajuniin tai tavallisiin pikajuniin. Termi on peräisin British Rail -yhtiöltä Yhdistyneestä kuningaskunnasta. == Katso myös == * InterCity Suomessa == Aiheesta muualla == * Intercity VR:n sivuilla Luokka:Henkilöjunaliikenne
Sappirakko

Sappirakko () on maksaan kiinnittynyt ruoansulatusnestettä eli sappea erittävä elin. Sappirakko puuttuu useilta lajeilta, kuten hevoselta, porolta ja rotalta, joilla sappineste kulkee suoraan maksasta pohjukaissuoleen. Sappirakon tilavuus on noin 50 ml, mutta se pystyy väkevöimällä varastoimaan 5-20 kertaa suuremman määrän maksasappea. Sappi erittyy maksasta sappirakkoon sapenjohtimia pitkin ja sappirakosta se siirtyy ohutsuoleen ison pohjukkaissuolinystyn kohdalle sappitiehyitä pitkin. Maksasolujen muodostama sappi erittyy solujen välissä kulkeviin sappihiussuoniin. Nämä yhtyvät sappihiussuoniksi, jotka kulkevat lähellä porttilaskimon ja maksavaltimon haaroja. Lopulta sappi tulee ulos maksaportista pitkin vasenta ja oikeaa maksatiehyttä, jotka yhdistyvät heti maksan ulkopuolella yhteiseksi maksatiehyeksi (ductus hepaticus communis). Sappirakkoon vie sappirakon tiehyt (ductus cysticus). Sappirakon ja pohjukaissuolen välistä tiehyttä kutsutaan sapenjohtimeksi tai yhteiseksi sappitiehyeksi (ductus choledochus). Suolen alkuosasta erittyvä kolekystokiniini eli pankreotsymiini aiheuttaa sappirakon seinämän sileälihaskerroksen supistumisen, jolloin sappi erittyy suoleen. Sapen eritystä maksasta kiihdyttävät sekretiini ja parasympaattinen hermosto. ==Sapen koostumus== Sappi koostuu kolesterolista, sappisuoloista ja sappiväriaineista. Kolesteroli osallistuu sappisuolojen valmistukseen, mutta liiallisena se voi aiheuttaa sappikiviä, jotka voivat estää sapen pääsyn pohjukaissuoleen. Seurauksena on useimmiten kovia kipuja vatsan alueella ja lisäksi rasvat eivät voi pilkkoutua pohjukaissuolessa normaaliin tapaansa. Useimmiten myös iho saattaa muuttua kellertäväksi ja uloste harmaaksi. Sappisuolat mahdollistavat rasvojen imeytymisen siten, että ne emulgoivat ohutsuolessa veteen liukenemattomia rasvahappoja. Tällöin haiman erittämä vesiliukoinen lipaasi -entsyymi pystyy hajottamaan ravinnon rasvahappoja. Misellit eli pienet rasvapalloset tuovat rasvojen pilkkoutumistuotteet lähelle limakalvosoluja, että ne voivat imeytyä soluihin. Suurin osa tästä rasvojen imeytymisestä tapahtuu jo ohutsuolen yläosassa. Ellei sappea pääse suoleen, rasvojen ja rasvaliukoisten vitamiinien imeytyminen vaikeutuu. Suurin osa sappisuoloista imeytyy ohutsuolen loppuosasta, kulkeutuu porttilaskimon kautta maksaan ja sieltä takaisin sappeen, kiertoa kutsutaan enterohepaattiseksi kiertokuluksi, jota käyttävät myös eräät lääkeaineet. Sappiväriaineet ovat elimistön kuona-aineita, jotka aiheuttavat sapen ja ulosteiden värin. Tärkein sappiväriaine on bilirubiiniglukuronidi, jota maksasolut valmistavat hemoglobiinin ja myoglobiinin pilkkoutumistuotteesta bilirubiinista. Konjugaatio glukuronihapon kanssa muuttaa rasvaliukoisen bilirubiinin vesiliukoiseksi ja siten helpommin elimistöstä poistuvaksi. ==Katso myös== * Sappikivitauti ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:Ruoansulatuselimistö Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Aşgabat

Aşgabat on Turkmenistanin pääkaupunki. Sen väkiluku vuonna 2010 oli noin 947 000.Turkmenistan: largest cities and towns and statistics of their population World Gazetteer Kaupungin väestö on pääasiassa sunnimuslimeja. == Maantiede ja ilmasto == Aşgabat on rakennettu keitaalle Karakumin autiomaan ja Kopet Dagin vuoristoalueen välissä. Se sijaitsee noin 30 kilometriä Iranin rajalta. Aşgabatissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan keskileveysasteiden aroilmasto. Kesäisin on kuumaa ja erittäin kuivaa, talvisin on viileää ja hieman sateisempaa. Vuoden keskilämpötila on noin 16 °C ja vuosittainen keskimääräinen sademäärä 230 millimetriä. Lämpimin kuukausi on heinäkuu, jolloin vuorokauden ylin keskilämpötila on noin 38 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin alin keskilämpötila on noin −2 °C. Sateisin kuukausi on huhtikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 44 millimetriä. Elokuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on noin 1 millimetri. == Historia == Aşgabat on suhteellisen nuori kaupunki. Kaupunki perustettiin venäläiseksi varuskunnaksi 1881. Samanniminen kylä on perustettu paikalle vuonna 1818. Sen sijainti karavaanireitin ja rautatien risteyskohdassa oli otollinen, ja kaupunki kasvoi nopeasti. Neuvostoliiton vallan aikana Aşgabat oli Turkmenistanin neuvostotasavallan pääkaupunki. Vuosina 1917–1927 sen nimi oli Poltoratsk paikallisen kapinallisen mukaan. Kaupunkia ravisutti 6. lokakuuta 1948 voimakkuudeltaan arviolta 7,3 momenttimagnitudin maanjäristys. Maanjäristys surmasi arviolta 110 000 ihmistä, neuvostovallan aikana uhriluku oli salaisuus. Over 176,000 people suffered earthquake in Ashgabat in 1948 trends.az 2009Today, the people of Turkmenistan mourn for those perished in the 1948 Ashgabat earthquake State News Agency of Turkmenistan 2007 Karakumin kanava ulottui kaupunkiin 1962 ja ratkaisi juomaveden puutteen. Turkmenistanin itsenäistyminen 1991 vaikutti suuresti kaupunkikuvaan. Keskustaan rakennettiin Presidentin palatsi ja Parlamenttitalo, joiden julkivisut ovat valkeaa marmoria ja katolla kiiltää kullattu kupoli.Ashgabat turkmenistan.it == Talous ja liikenne == Aşgabatin tärkeimmät teollisuudenhaarat ovat metalli- ja tekstiiliteollisuus, lähinnä puuvillan jalostus. Sillä on merkittävä asema Keski-Aasian rautatieverkostossa, joka kulkee Kaspianmereltä Venäjälle ja yhtyy Siperian rataan, joka johtaa Moskovaan. Aşgabatin lentoasema uusittiin 2016. Se sijaitsee noin 10 km keskustasta koilliseen. == Nähtävyydet == Aşgabatin nähtävyyksiä ovat muun muassa kaupungin liikenneympyrässä sijaitseva korkea lämpömittari ja Ruhnama-kirjasta tehty monumentti. == Ystävyyskaupungit == * Albuquerque, Yhdysvallat * Ankara, Turkki * Ateena, Kreikka * Kiova, Ukraina == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Inside Ashgabat, the flashy but empty 'city of the dead' The Guardian 2018 * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Tero Nykänen

Tero Markus Nykänen (s. 10. marraskuuta 1981) on suomalainen kamppailu- urheilija ja valmentaja. Hän on toiminut kasvattajaseurassaan Järvenpään Taekwondo Hwang ry:ssä valmentajana vuodesta 1997 ja vastannut seuran toiminnasta toiminnanjohtajana vuodesta 2003. Nykänen on kilpaillut vuosina 1996–2001 kansallisella tasolla taekwondossa, potkunyrkkeilyssä, nyrkkeilyssä, Sin Moo Hapkidossa sekä Hoi Jeon Moo Soolissa. Hän lopetti kilpailemisen vuonna 2001 kokonaan ja siirtyi valmentajaksi. == Kilpailutuloksia == * Taekwondo Mudo Itsepuolustus SM-1 1998, Helsinki * Taekwondo Mudo Itsepuolustus EM-1 1998, Helsinki * Hoi Jeon Moo Sool Itsepuolustus SM-3 1998, Vantaa * Sin Moo Hapkido SM-3 -65kg, 1998, Pori * Sin Moo Hapkido SM-2 -65kg, 1999, Pori * Nyrkkeily, Sotilaiden SM-1, 2001, Pori * Potkunyrkkeily, FC SM-3 -63,5kg, 2001, Järvenpää Nykyään Tero Nykänen toimii omavalmentajana eli Personal Trainerina pääkaupunkiseudun alueella. ==Aiheesta muualla== * Järvenpään Taekwondo Hwang ry. Luokka:Suomalaiset taekwondoinit Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hyhky

Hyhky on Tampereen luoteisosassa sijaitseva kaupunginosa. Se rajoittuu pohjoisessa Lielahteen, idässä Ala-Pispalaan, etelässä Kaarilaan ja lännessä Epilään. Alun perin Pirkkalan pitäjään kuulunut Hyhkyn kylä mainitaan asiakirjoissa jo vuonna 1433. Ensimmäinen maininta Pispalasta on vasta vuodelta 1492, jolloin suoritettiin Mikko Pispalan ja Niilo Huovarin tilusten rajan tarkistus. Itse asiassa Pispala on saanut nimensä Hyhkyssä olleen Pispan tilan mukaan. Keskiajalla Hyhky oli usein käräjäpaikkana, ja ainakin vuosina 1507, 1509 ja 1514 siellä pidettiin laamanninkäräjät. Vuoden 1540 maakirjan mukaan Hyhkyssä oli seitsemän tilaa. Hyhky-nimen alkuperää ei tunneta, mutta samaa juurta ovat mahdollisesti Pälkäneellä esiintyvä Hykky sekä Tyrväällä esiintyvä Hykkö.Louhivaara 1999, s. 229. Hyhky siirrettiin silloisesta Pohjois-Pirkkalasta Tampereen kaupunkiin vuoden 1937 alussa. Hyhkyn, Kaarilan ja Epilän kaupunginosien yhteinen asemakaava vahvistettiin vuonna 1953.Louhivaara 1999, s. 230. Hyhkyn vanhin rakennus on tiettävästi vanha käräjätalo, jossa toimii nykyisin Hennerin leikkipuisto. Henneri on vanha Hyhkyn kylän talo ja nimen pohjana on todennäköisesti henkilönnimi Henrik.Louhivaara 1999, s. 231. Hyhkyssä on myös ala-aste. Hyhkyssä sijaitsee Kokemäenjoessa tapahtunutta tukkien uittoa varten 1930-luvulla rakennettu Pispalan uittotunneli. Tunnelia edelsivät ylempänä harjulla sijainneet kaksi rullarataa (”punainen” ja ”harmaa” tukkitie). Vanhan uittotunnelin viereen rakennettu uusi uittotunneli valmistui vuonna 1968, mutta se jäi heti tarpeettomaksi Kokemäenjoen uiton loppuessa samana vuonna. Kesäkuussa vuonna 2013 uittotunneli avattiin veneilijöiden ja kevyen liikenteen käyttöön yhdystieksi Näsijärven ja Pyhäjärven välillä. == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == *
Itä-Euroopan tasanko

Itä-Euroopan tasanko (myös Itä-Euroopan alanko, Venäjällä käytetään myös nimitystä Venäjän tasanko, ) on laaja tasankoalue ja joukko laakeita jokien valuma-alueita Itä-Euroopassa. Sen alueesta esiintyy useita vaihtoehtoisia määritelmiä. Tasangon pinta-alaksi voidaan ilmoittaa esimerkiksi lähes 4 000 000 neliökilometriä. Tasangon keskikorkeus on noin 170 metriä. Tasangon alavin paikka on 28 metriä merenpinnan alapuolella Kaspianmeren rannikolla ja joidenkin näkemysten mukaan korkein huippu on Kuolan niemimaan Hiipinätuntureilla, joka on 1 191 metriä merenpinnan yläpuolella. Toisaalta esimerkiksi Suomessa Kuolan niemimaa tuntureineen lasketaan kuuluvaksi Fennoskandiaan. Tasanko voidaan jakaa useisiin pienempiin alueisiin, kuten Valdain ylänkö, Volgan ylänkö ja Keski-Venäjän ylänkö sekä Dneprin, Mustanmeren ja Kaspianmeren alankoihin. Itä-Euroopan tasangon ulottuvuus on venäläistulkinnan mukaan 2 750 kilometriä etelästä pohjoiseen ja 3 000 kilometriä lännestä itään. Se rajoittuu uloittuu pohjoisen Vienan- ja Barentsinmereltä, etelän Mustaanmereen, Krimin niemimaan vuoristoon, Asovanmereen, Kaukasusvuoristoon ja Kaspianmereen. Lännessä tasankoa rajaavat Keski-Euroopan vuoret Karpaatit, Sudeetit ja Harz sekä ja Fennoskandian Skandit. Idässä rajan muodostavat Uralvuoristo ja Mugodžarin harjanteet (). Tämän venäläisen rajauksen mukaan Itä-Euroopan tasankoon kuuluu kokonaan tai osittain Euroopan puoleinen Venäjä, Kazakstan, Ukraina, Moldova, Valko-Venäjä, Baltian maat, Puola, Saksa ja Suomi. == Katso myös == * Baltian kilpi ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Euroopan maantiede Luokka:Venäjän maantiede Luokka:Tasangot Luokka:Alangot Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Pressopannu

Pressopannu on ranskalaisperäinen kahvin ja joskus teen valmistukseen käytettävä pannu. Pressopannu on toimintaperiaatteeltaan yksinkertainen ja tuottaa vahvemman kahvin kuin kahvinkeittimet. Pressopannu koostuu kapeasta, yleensä lasisesta tai muovisesta lieriöstä, jossa on kansi ja mäntä, joka mahtuu tiiviisti lieriöön. Männässä on metalli- tai nylonverkosta muodostuva suodatin. Yksi pressopannun eduista muihin kahvinvalmistusmenetelmiin on helppo kuljetettavuus. Pieni pressopannu kulkee kätevästi mukana vaikka rinkassa vaellusreissulla. Koska kahvijauhe on suorassa kosketuksissa veden kanssa, pressopannulla keitettyyn kahviin liukenee pannukahvin tavoin enemmän makuaineita ja eteerisiä öljyjä kuin suodatinmenetelmällä, jossa nämä aineet jäävät suodatinpussiin. Pressopannulla tehty kahvi on tummempaa, sakeampaa ja sakkaisempaa kuin suodatettu kahvi. Koska käytetty kahvijauhe jää kahvinvalmistusveteen, tulisi pressokahvi tarjoilla välittömästi valmistuksen jälkeen, jotta kahvista ei tule kitkerää. Pressopannussa käytettävän kahvijauheen tulee olla tasaisen karkeaa. Suomessa pannukahvina myytävä kahvi soveltuu siihen erinomaisesti. Pressopannua on käytetty myös irtoteen hauduttamiseen, etenkin ravintoloissa, kun on säästetty teekannujen hankkimiskustannuksissa. Samoin kuin kahvin kohdalla, teetä ajatellen on huomionarvoista, että hautuminen jatkuu senkin jälkeen kun mäntä on laskettu alas. Tämän vuoksi pressopannu saattaa kitkeröittää tietyt teet ja se soveltuu käyttöön lähinnä samalla tavoin kuin silloin, kun teelehdet saavat hautua teekannussa vapaasti. Toinen huomionarvoinen seikka on, että teen haudutuksen loppuvaiheessa on usein vältettävä teen sekoittamista, etteivät voimakkaan makuiset polyfenolit peitä tiettyjen hienojen teelaatujen aromeja, mikä väistämättä tapahtuu pressokannun männän liikkeestä. == Kahvin valmistus pressopannulla == #Mäntä poistetaan ja lieriöön kaadetaan kahvijauhetta noin ruokalusikallinen kuppia kohden. #Kaadetaan kuumaa (ei aivan kiehuvaa) vettä pannuun ja sekoitetaan varovasti. #Asetetaan mäntä kansineen takaisin pannun päälle ja annetaan seistä pari minuuttia. #Mäntä painetaan alas mahdollisimman hitaasti. #Kahvi kaadetaan tarjoiluastiaan tai kuppeihin välittömästi. == Katso myös == * Kahvipannu * Kahvinkeitin == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Keittiökoneet Luokka:Kahvinvalmistus Luokka:Teevälineet Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Apraksin Dvor

Apraksin Dvor () on Venäjällä, Pietarissa sijaitseva kauppakeskus. Paikalla on ollut kauppatoimintaa 1700-luvun keskivaiheilta asti. Nimensä keskus on saanut Fjodor Apraksinilta, joka omisti paikan. 1783 alueen puutalot paloivat, ja uusi tavaratalo rakennettiin 1863. Vuonna 1913 siellä oli yli 500 kauppaa. ==Tulipalo 2005== 3\. elokuuta kauppakeskuksessa syttyi tulipalo, joka levisi yli tuhannen neliömetrin alueelle. Ainakin 17 palokuntaa oli sammuttamassa paloa. Tiedettävästi kukaan ei loukkaantunut palossa. Palo oli saanut alkunsa ilmeisesti sähköviasta tai se oli tahallaan sytytetty.Mtv3.fi: Kauppakeskus palaa Pietarissa, 3.8.2005, viitattu 28.10.2007 == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Kauppakeskukset Luokka:Pietarin rakennukset ja rakennelmat
I Want to Hold Your Hand

I Want to Hold Your Hand on The Beatlesin singlenä julkaistu kappale vuodelta 1963 ja yhtyeen ensimmäinen listaykkönen Yhdysvalloissa. Sen kirjoittivat John Lennon ja Paul McCartney. Single oli listaykkösenä myös Isossa-Britanniassa, jossa sitä oli tilattu miljoona kappaletta jo ennen julkaisupäiväänsä. ”I Want to Hold Your Hand” oli ensimmäinen Beatles-julkaisu, joka oli äänitetty neliraitalaitteistolla. Laulusta tehtiin myös saksankielinen versio ”Komm, Gib Mir Deine Hand”. The Beatles esitti kappaleen myös vieraillessaan yhdysvaltalaisessa Ed Sullivan Show’ssa. Lauluun liittyy juttu, jonka mukaan Bob Dylan olisi kappaleen kuullessaan kuullut yhtyeen jäsenten laulavan ”I can’t hide” sanojen sijasta ”I get high”, joka olisi viitannut täten marijuanan käyttöön. Hänen sanotaan ihmetelleen yhtyeen rohkeutta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Beatlesbible, I Want to Hold Your Hand. Luokka:The Beatlesin kappaleet Luokka:Vuoden 1963 kappaleet Luokka:Britannian singlelistan ykköset Luokka:Billboard Hot 100 -listan ykköset
Backyard Babies

Backyard Babies on ruotsalainen vuonna 1987 Nässjön kaupungissa perustettu rockyhtye. Yhtyeen ensimmäinen virallinen julkaisu oli EP ”Something to Swallow” vuonna 1991. Backyard Babiesia on usein tyyliltään verrattu suomalaiseen Hanoi Rocksiin ja yhtye onkin levyttänyt Hanoi Rocksin ”Taxi Driver” -kappaleen. Kappale ”Minus Celsius” julkaistiin Guitar Hero III: Legends of Rock pelissä. == Kokoonpano == * Nicke Borg – laulu ja kitara (1989–) * Dregen – kitara (1987–) * Johan Blomqvist – basso (1987–) * Peder Carlsson – rummut (1987–) ==Diskografia== * * Total 13 (1998) * Making Enemies Is Good (2001) * Stockholm Syndrome (2003) * People Like People Like People Like Us (2006) * * Four By Four (2015) * Sliver & Gold (2019) === Livealbumit === * Live Live in Paris (2005) === Demot === * Tyrant (1989) * Backyard Babies - (1990) * Bite & Chew (1991) * Diesel and Power (1992) === EP:t === * Something to Swallow (1991) * Knockouts - (1997) * Safety Pin & Leopard Skin (2002) === Singlet === * Something to Swallow (1991) * Electric Suzy (1994) * Supershow (Split) (1996) * Look at You - (1997) * Bombed (Out of My Mind) (1997) * Is It Still Alright To Smile? (1998) * Highlights (1998) * Babylon (1999) * Brand New Hate (2001) * The Clash (2001) * Minus Celsius (2003) * A Song for the Outcast (2004) * Friends - (2004) * The Mess Age (2006) * Dysfunctional Professional (2006) * Fuck Off and Die (2008) * Th1rt3en or Nothing (2015) *Good Morning Midnight (2019) *44 Undead (2019) ===DVD:t=== * Live (from LiveZone) (2005) * Jetlag The Movie (2005) == Friends -single == Vuonna 1999 nauhoitettiin albumilla Stockholm syndrome oleva ”Friends” single jolla oli mukana runsaasti vierailevia huippuartisteja. Singlellä vierailivat muun muassa: *Joey Ramone (Ramones) (Ei ehtinyt kuulla singleä ennen kuolemaansa) *Michael Monroe (Hanoi Rocks) *Danko Jones *Tyla (Dogs D'Amour) *Nina Persson (The Cardigans) *Kory Clarke (Warrior Soul) *Andy Shernoff (The Dictators) *Top Ten (The Dictators) *Sami Yaffa (Hanoi Rocks) *T.P. *Karmen Guy (Mad Juana) *Euroboy (Turbonegro) *Happy Tom (Turbonegro) *Corey Shields (Danko Jones) *Damon Richardson (Danko Jones) *Janis Tanaka (L7) *Donita Sparks (L7) *Suzy Gardner (L7) *TC *Jennifer Finch (L7) *Sarah Reitkopp (Halfcocked) *Anne Kadrovich-Johnson (Tuscaurora) *Blag Dahlia (The Dwarves) *Amir Chamdin (Infinite Mass) *Rodde Pencheff (Infinite Mass) *Nicke Andersson (The Hellacopters) *Björne Fröberg (The Nomads) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen kotisivu Luokka:Ruotsalaiset punkyhtyeet Luokka:Ruotsalaiset hard rock -yhtyeet
2004 FH

2004 FH on lähellä Maata oleva asteroidi. Se löydettiin NASAn LINEAR- ohjelmassa 15. maaliskuuta 2004. Kappale on läpimitaltaan noin 30 metriä, massaltaan 27 000 tonnia ja se ohitti maapallon vain 43 000 km:n päästä 18. maaliskuuta 2004. Vertailun vuoksi esimerkiksi TV-satelliitit kiertävät maapalloa n. 36 000 km:n korkeudessa. 2004 FH kuuluu Atenin asteroidiperheeseen. Jos kappale olisi osunut maapalloon, ilmakehässä syntynyt räjähdys olisi vastannut satoja kilotonneja TNT:tä tai pientä ydinasetta, mutta vaikutus tuskin ulottunut maanpinnalle asti merkittävästi. Seuraavan kerran 2004 FH tulee lähelle maata 2044. ==Lähteet== * JPL Small-Body Database Browser: (2004 FH) * Recently Discovered Near-Earth Asteroid Makes Record- breaking Approach to Earth Luokka:Aten-asteroidit
Love Me Do

Love Me Do on The Beatlesin ensimmäinen julkaistu single. Se julkaistiin 5. lokakuuta 1962. Saman singlen toisella puolella julkaistiin kappale ”P.S. I Love You”. Kappale on enimmäkseen Paul McCartneyn kirjoittama, mutta Lennon avusti jonkin verran sen viimeistelyssä. McCartney oli kirjoittanut laulun jo 1950-luvun lopulla. Please Please Me -albumilla olevassa versiossa soittaa rumpuja studiorumpali Andy White. Laulusta tehtiin useita ottoja, ja singlellä on Ringo Starrin soittama versio.The Beatles Past Masters Sen voi erottaa siitä, että versiossa ei ole mukana tamburiinia, jota Starr soittaa albumiversiolla.Please Please Me, Past Masters Syynä studiorumpalin käyttöön oli, että tuottaja George Martin ei ollut tyytyväinen Ringo Starrin rumpujensoittoon kappaleessa, kuten ei ollut aiemmin kelpuuttanut Pete Bestin soittoa. Whiten työskentely ei kuitenkaan ollut olennaisesti parempaa, joten Starrin versio päätyi singlelle ja Whiten albumille. Versio, jossa Starr soittaa rumpuja löytyy kuitenkin vain singlen alkupään painoksista; myöhemmissä se korvattiin White-versiolla. Levy-yhtiössä ei oltu täysin tyytyväisiä rumpuihin yhdessäkään versiossa, joten julkaistuissa levyissä rummut miksattiin melko kuulumattomiin. Apulaistuottaja Ron Richards sanoi myöhemmin, että levytys oli stressaava projekti eikä hän uskonut kappaleen menestyvän. Se nousi kuitenkin Britannian listoille sijalle 17. Yhdysvalloissa kappale julkaistiin vasta 1964 ja se nousi siellä listaykköseksi (versio, jossa rummuissa White). Myöhemmin kokoelmalla Anthology 1 julkaistiin versio, jossa rumpuja soittaa Pete Best. Nauhoitus on koesoitosta, jonka Beatles teki EMI:lle ennen Bestin erottamista. Kappaleen singleversio on ollut public domainissa Euroopassa vuoden 2013 alusta alkaen. == Lähteet == *The Beatles - Past Masters Volume One Parlophone CDP 7 90043 2 kansilehti *The Beatles - Please Please Me albumi CD painos Parlophone CDP 7 46435 2 === Viitteet === Luokka:Vuoden 1962 kappaleet Luokka:The Beatlesin kappaleet Luokka:Billboard Hot 100 -listan ykköset
Strawberry Fields Forever

Strawberry Fields Forever on The Beatlesin vuonna 1966 tekemä ja vuonna 1967 julkaistu single. John Lennon teki kappaleen Miten voitin sodan -elokuvan kuvausten aikaan. "Strawberry Fields Forever" on saanut nimensä Pelastusarmeijan lastenkodin Strawberry Fieldin mukaan. Lastenkoti sijaitsi Liverpoolissa lähellä Lennonin kotia ja hänellä oli lapsuudessaan tapana käydä leikkimässä sen puutarhassa. Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran singlenä 13. helmikuuta 1967 ja myöhemmin samana vuonna albumilla Magical Mystery Tour. Samalla singlellä julkaistiin kappale "Penny Lane". Molempia kappaleita markkinoitiin singlen A-puolena. Single jäi Englannissa yllättäen kakkossijalle (ensimmäistä sijaa piti hallussaan Engelbert Humperdinckin "Release Me"). Yhdysvalloissa single kuitenkin nousi ykköseksi. Studiotyöskentelyä "Strawberry Fields Forever" vaati 55 tuntia eli enemmän kuin yhtyeen koko ensimmäinen albumi. Kappale on koottu kahdesta eri nauhoituksesta, jotka John Lennon pyysi George Martinia liittämään yhteen. Kappale alkaa Paul McCartneyn säveltämällä introlla, joka on yksi varhaisimpia esimerkkejä mellotronin käytöstä rock-musiikissa. Kappaleen on levyttänyt suomeksi Finn Trio. == Merkittävyys == Rolling Stone -lehden vuoden 2004 "500 Greatest Songs of All Time" -listalla "Strawberry Fields Forever" oli sijalla 76. Vuoden 2021 vastaavalla listalla kappale oli seitsemännellä sijalla. Verkkosivusto Acclaimed Music, joka tilastoi musiikkikriitikoiden arvioita kaikkien aikojen kappaleista, sijoittaa kappaleen sijalle 12. Strawberry Fields Forever on parhaiten sijoittunut The Beatlesin kappale tällä listalla. == Lähteet == Luokka:Vuoden 1967 kappaleet Luokka:The Beatlesin kappaleet
Mohammed Dib

Mohammed Dib (21. heinäkuuta 1920 Tlemcen, Algeria – 2. toukokuuta 2003 La Celle-Saint-Cloud, RanskaDib, Mohammed, BnF päivitetty 28.8.2006, viitattu 3.2.2021 ) oli algerialainen ranskaksi kirjoittanut runoilija, romaani- ja näytelmäkirjailija, sadunkertoja ja kääntäjä. == Elämä == Isästään orvoksi jääneen Mohammed Dibin opasti ranskalaiseen kulttuuriin opettaja Roger Bellissant. Dib toimi itsekin kyläkoulun opettajana vuosina 1938–1940. Toisen maailmansodan aikana hän opiskeli kirjallisuutta Algerin yliopistossa. Hän oli elämänsä aikana myös kirjanpitäjä, kääntäjä ja toimittaja. Toimittajana hän toimi lehdissä Alger républicain ja Algerian kommunistien omistamassa Liberté. Kommunistisen puolueen jäseneksi Dip liittyi 1951. Vuonna 1959 Algerian vapaussodan riehuessa, Ranskan siirtomaaviranomaiset ajoivat hänet maanpakoon hänen poliittisen aktiivisuutensa vuoksi. Ranskalaiset kirjailijat André Malraux, Albert Camus, Jean Cayrol ja Louis Guilloux saivat väliintulollaan hänelle mahdollisuuden asettua asumaan Ranskaan. == Tuotanto == Ensimmäisen romaaninsa La grande maison Dib julkaisi vuonna 1952. Se oli ensimmäinen osa triptyykistä, joka oli omistettu kirjoittajan syntymäkaupungille Tlemcenille – kaupungille, jossa vaikutti myös suuri arabiankielinen filosofi Ibn Khaldun elämänsä eri vaiheissa. Kirja kertoo tämän kaupungin maailmasta Algerian maaseudulla 1940-luvun loppupuolella. Romaani sai myös Fénèon kirjallisuuspalkinnon. Trilogian muut osat valmistuivat vuosina 1954 ja 1957. Vuosina 1976–1977 Dib opetti Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa (UCLA). Tämä kokemus sai kirjallisen muodon vuonna 2003, kun ilmestyi romaani L. A. Trip. Vuosina 1983–1986 Dib opetti Sorbonnen yliopistossa Pariisissa. Dib sai vuonna 1944 Ranskan akatemian Suuren ranskankielisen palkinnon, joka myönnettiin ensimmäistä kertaa pohjoisafrikkalaiselle kirjailijalle. Vuonna 1998 hän sai Mallarmé-palkinnon lapsille tehdyistä runoistaan. Dib vieraili usein Suomessa ja vuoden 1986 jälkeen hän julkaisi Suomea käsittelevän triptyykin: Neiges de marbre (1989), Le Sommeil d'Eve (1990), L'Infante maure (1994). Yhteistyössä Natalia Baschmakoffin kanssa hän käänsi suomalaisten kirjailijoiden tekstejä ranskaksi. Ne ovat ilmestyneet Revue Europe -lehdessä. ==Teokset== ===Suomennetut teokset=== * Sisäpiha (La grande maison, 1978) * Vuoret odottavat (L'Incendie, 1979) === Keskeistä tuotantoa === * La Grande Maison (1952) * L'Incendie (1954) * Le Métier à tisser (1957) * Baba Fekrane (1959, lastensatuja) * Ombre gardienne (1961) * Qui se souvient de la mer (1962) * La Danse du roi (1968) * Dieu en barbarie (1970) * Formulaires (1970, runokokoelma) * Le Maître de chasse (1973) * L'histoire du Chat qui boude (1974, lastensatuja) * Habel (1977) * Feu beau feu (1979, runokokoelma) * Au café (1984) * Les Terrasses d'Orsol (1985) * Le Sommeil d'Eve (1989) * Neiges de marbre (1990) * L'Arbre à dires (1999) * Comme un bruit d'abeilles (2001) * L.A. Trip (2003) * Simorgh (2003) * Laezza (2006) ==Lähteet== Luokka:Kielenkääntäjät Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Mohammad Khatami

Hojjat ol-Eslam Seyyed Mohammad Khatami (; s. 29. syyskuuta 1943, Ardakan) on Iranin entinen presidentti. Hän oli presidenttinä vuosina 1997–2005. Hänen seuraajakseen tuli Mahmud Ahmadinejad. Khatamia on tyypillisesti luonnehdittu uudistusmieliseksi, mutta hänen politiikkansa kaatui hänen presidenttikaudellaan lähes aina vanhoillisten uskonnollisten vastustukseen. Helmikuussa 2009 Khatami ilmoitti asettuvansa ehdolle seuraavan kesäkuun 2009 presidentinvaaleihin Ahmadinejadia vastaan. Hän kuitenkin vetäytyi myöhemmin ehdokkuudesta ja asettui tukemaan Mir-Hossein Mousavia.Iranin Khatami testamenttaa äänensä Mousaville YLE Uutiset == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Official website of Sayyid Mohammad Khatami * Profile: Mohammad Khatami, BBC, 2001 Luokka:Iranin presidentit Luokka:Vuonna 1943 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
110 metrin aitajuoksu

110 metrin aitajuoksu on miesten juoksema pika-aitajuoksulaji. Siinä juostaan kymmenen 1,067 metriä (eli 3,5 jalkaa) korkean aidan yli 110 metriä pitkällä suoralla radalla. Ensimmäinen aita on 13,72 metriä lähtölinjasta, seuraavien yhdeksän aidan etäisyys toisistaan on 9,14 metriä (eli 10 jaardia). Viimeiseltä aidalta maaliin on matkaa 14,02 metriä. 110 metrin aidat on ollut mukana kaikissa olympialaisissa. Matkan maailmanennätys on Aries Merrittin Brysselissä 7. syyskuuta 2012 juoksema 12,80.WA – 110 metrin aitajuoksun ennätykset, Tätä edellinen ME oli Dayron Roblesin juoksema 12,87. == 110 metrin aitajuoksu arvokilpailuissa == 110 metrin aitajuoksu on yksi nykyaikaisten olympialaisten yleisurheilun alkuperäisiä kisatapahtumia. Se on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1896. yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa se on ollut vuodesta 1983. Menestynein maa miesten pika-aitojen arvokisoissa on ollut Yhdysvallat. ==Ennätykset== :Lähde: WA Ennätys Aika Juoksija Päiväys Paikka Maailmanennätys 12,80 Aries Merritt 7. syyskuuta 2012 Bryssel Aasian ennätys 12,88 Liu Xiang 11. heinäkuuta 2006 Lausanne Afrikan ennätys 13,11 Antonio Alkana 5. kesäkuuta 2017 Praha Etelä- Amerikan ennätys 13,18 Gabriel Constantino 9. heinäkuuta 2019 Székesfehérvár Euroopan ennätys 12,91 Colin Jackson 20. elokuuta 1993 Stuttgart Keski- ja Pohjois-Amerikan ennätys 12,80 Aries Merritt 7. syyskuuta 2012 Bryssel Oseanian ennätys 13,29 Kyle Vander Kuyp 11. elokuuta 1995 Göteborg Suomen ennätys 13,31Yleisurheilun Suomen ennätykset, Tilastopaja Elmo Lakka 2. kesäkuuta 2021 Jyväskylä ==Kymmenen parasta juoksijaa== ===Maailma=== 110 Metres Hurdles All Time Men worldathletics.org Tulos Tuuli Urheilija Paikka Pvm 1\. 12,80 +0,3 Aries Merritt Bryssel 7.9.2012 2\. 12,81 +1,8 Grant Holloway Eugene 26.6.2021 3\. 12,87 +0,9 Dayron Robles Ostrava 12.6.2008 4\. 12,88 +1,1 Liu Xiang Lausanne 11.7.2006 5\. 12,89 +0,5 David Oliver Saint-Denis 16.7.2010 6\. 12,90 +1,1 Dominique Arnold Lausanne 11.7.2006 12,90 +0,7 Omar McLeod Kingston 24.6.2017 8\. 12,91 +0,5 Colin Jackson Stuttgart 20.8.1993 9\. 12,92 -0,1 Roger Kingdom Zürich 16.8.1989 12,92 +0,9 Allen Johnson Atlanta 23.6.1996 12,92 +0,6 Sergei Šubenkov Székesfehérvár 2.7.2018 ===Suomi=== http://www.apulanta.fi/matti/yu/suomi.html#110_m_aidat_miehet Tulos Urheilija Paikka Pvm 1\. 13,31 Elmo Lakka Jyväskylä 2.6.2021 2\. 13,35 Arto Bryggare Los Angeles 5.8.1984 3\. 13,42 Antti Haapakoski Kuortane 24.6.1995 4\. 13,52 Kai Kyllönen Jyväskylä 2.8.1994 5\. 13,57 Matti Niemi Lahti 2.7.2003 6\. 13,64 Mikael Ylöstalo Lohja 28.8.1988 7\. 13,65 Jyrki Kähkönen Helsinki 11.8.1994 13,65 Juha Sonck Lapinlahti 25.7.2009 9\. 13,71 Santeri Kuusiniemi Espoo 8.6.2020 10\. 13,72 Jarno Jokihaara Turku 2.8.2000 ==Lähteet== Luokka:Aitajuoksu Luokka:Yleisurheilun olympialajit
Steve Cram

Steve Cram (s. 14. lokakuuta 1960) on entinen brittiläinen keskimatkojen juoksija. Hän osallistui 1500 metrille vuoden 1980 Moskovan olympialaisissa, kuuluisien brittiläisten juoksijoiden voittaessa mitalit. Cram on Euroopan- ja Kansainyhteisön-mestari 1 500 metrillä vuonna 1982 ja vuonna 1986 sekä maailmanmestari Helsingissä vuonna 1983. Hän teki maailmanennätyksiä maililla vuosien 1985 ja 1993 välillä kilpaillen useimmiten ennätyksistä Said Aouitan kanssa. Olympiakisojen kultamitalia hän ei voittanut, kuitenkin hän saavutti hopeamitalin 1500 metrillä hävitessään Sebastian Coelle vuoden 1984 Los Angelesin olympiakisoissa. Cram työskentelee nykyisin urheilukommentaattorina BBC:llä. Hänet on valittu BBC:n Vuoden urheilijaksi vuonna 1983. ==Lähteet== * Luokka:Brittiläiset keskimatkojen juoksijat Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1960 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Musiikkipeli

Musiikkipeli on videopelilajityyppi, jossa pelaaminen on vuorovaikutusta musiikkikappaleen kanssa. Musiikkipelit voi jaotella tanssipeleihin, soittopeleihin ja laulupeleihin. Rytmipelit vaativat ajoitettuja näppäinpainalluksia, mutta vapaamuotoisemmissa peleissä musiikkia voi myös tuottaa itse. Tunnetuin musiikkipelejä julkaiseva peliyhtiö on japanilainen Konami, mutta pelejä julkaisevat myös useat muut yhtiöt. == Alalajityypit == ===Tanssipelit=== Tanssipelit ovat Euroopan markkinoilla näkyvämpi rytmipelien alalaji. Tanssipeleissä tarkoituksena on heittäytyä musiikkiin mukaan ja seurata sitä mahdollisimman tarkasti ruudulla näkyvien nuottimaisten ohjeiden mukaan. Peleihin liittyy myös vahva fyysinen suoritus: useimmissa tanssipeleissä vaikeimmat kappaleet käyvät raskaasta liikunnasta. Tätä ominaisuutta pitävät useimmat tanssipelaajat ratkaisevana tekijänä sen viehättävyydessä. Tanssipelit ovat myös ystävällisiä freestyle-esityksille, joissa normaalin pelaamisen tyyliä muokataan tai rikotaan oikeaksi tanssimiseksi asti. ==== Esimerkkejä tanssipeleistä ==== * Dance Dance Revolution * Dancing Stage * In The Groove * Pump It Up * StepMania === Soittopeli === Nykyään Japanissa – rytmipelien kehdossa – menestyvämpi laji on soittopelien alalaji. Soittopeleissä musiikki soitetaan itse. Peliä pelataan lukemalla ruudulta tulevia nuotteja ja soittamalla ne mahdollisimman tarkasti omasta ohjaimesta. ==== Esimerkkejä soittopeleistä ==== * beatmania IIDX * Frets on Fire * Guitar Hero * Guitar Zero * O2Jam * Pop’n Music * Rock Band * Rocksmith * Rocksmith 2014 * JamLegend === Laulupeli === Kotitietokoneiden laskentatehon kasvaessa käyttäjän lauluäänenkorkeuden tunnistus reaaliajassa tuli mahdolliseksi 1990-luvun lopulla. Tämä mahdollisti laulupelit, joissa käyttäjän laulua arvostellaan vertaamalla laulun melodialinjaa mikrofonista signaalinkäsittelyllä laskettuun nuottiin. Ilmeisesti ensimmäisen julkaisi Suomessa Elmorex Ltd vuonna 2000 nimellä SoittoPeli. Peli oli yhtenä alapelinä tuotteessa SoittoPeli. Myöhemmin SoittoPelistä erotettu laulupeli julkaistiin nimellä Staraoke, ja siitä tehtiin samanniminen televisioformaatti. Tunnetuin äänenkorkeuden tunnistava laulupeli on Sonyn vuoden 2004 peliksi valittu SingStar PlayStation 2:lle. Pelialatyypistä on sittemmin muodostunut oma pelialatyyppi. == Aiheesta muualla == * Konami * Tanssipelit.fi * Luokka:Videopelien lajityypit
Barathrum

Barathrum on Janne "Demonos" Sovan Kuopiossa vuonna 1990 perustama black metal -yhtye. Yhtye on eräs suomalaisen black metalin ensimmäisistä ja tunnetuimmista yhtyeistä. ==Nimi== Latinan kielen sana barathrum tarkoittaa 'kuilua'.http://www.barathrum.us/review.php?f=Sova-GThaur-hevimies.txt Yhtyeen kahdeksan ensimmäisen levynnimien alkukirjaimista muodostuvat sanat "Heil Sova". == Jäsenet == * Demonos Sova (oik. Janne Sova / Demonos Jetblack) – laulu, basso (1990–) * Nuklear Tormentörr (oik. Tomi Törnqvist / Gloomy Grim) – basso (2000–) * Ruttokieli (oik. Matias Autio) – basso (2014–2023), kitara (2023–) * Pete Vendetta – rummut (2012–) === Entiset jäsenet === ==== Kitaristit ==== * Aki Hytönen (Demilich) (1990–1991) * Jetblack Roima (Demonos Jetblack, Messiah Paratroops) (1990–1991, 2012–2016) * Niko (1991–1992) * Neva (1992–1992) * Bloodbeast (1992) * Reaper Sklethnor (1993–1994) * Sulphur (Urn) (1995–1996) * Warlord (Juha Miettinen) (1999) * Somnium (Teemu Raimoranta / Finntroll, Impaled Nazarene) (1999–2001) * Daimos666 (2005–2007) * Raakalainen (oik. Jani Metsälä / Torsomieli, Serenade Deprived, Goatmoon) – kitara (2007–2017) * Pelceboop – kitara (2000-2007,2016–2023) ==== Kosketinsoittajat ==== * Trollhorn (Henri Sorvali / Finntroll, Moonsorrow, The Wicked, Larharyhmä) (2000–2001) ==== Basistit ==== * Infernus (1992–1996) (Urn) * Crowl (1994) * G'Thaur (Janne Leinonen / Night Must Fall, Korpiklaani) – basso ja taustalaulu (1996–2012) ==== Rumpalit ==== * Ilari "Ilu" Jäntti (1990–1992) * Necronom Dethstrike (1992) * Destrukkktorr (1993–1994) * Pimeä (Urn) (1995–1996) * Emperor Nattasett (Darkwoods My Bethrothed) (1997–1998) * Beast Dominator (Samu Ruotsalainen / Finntroll) (1999) * Abyssir (Janne Parviainen / Ensiferum, Waltari, Notkea Rotta) (2000–2007) * Agathon (Gloomy Grim) – rummut (2007–2010) * Avenger (ex-Goatmoon) (2011–2012) == Diskografia == === Studioalbumit === * * * * * * * * * * === EP:t === * === Livealbumit === * === Split-albumit === * === Singlet === * Black Flames and Blood (2002, Spinefarm Records) * Hellspawn (2017, Saturnal Records) * Überkill (2024) === Demot === From Black Flames to Witchcraft @ Encyclopardia Metallum * :# :# :# :# Witchmaster @ Encyclopardia Metallum * :# :# :# :# :# :# :# Battlecry @ Encyclopardia Metallum * :# :# :# :# :# * Sanctissime Colore Satanas @ Encyclopardia Metallum * :# :# :# :# Sanctus Satanas (Studio & Stage) @ Encyclopardia Metallum * :# :# :# :# :# :# :# :# :# :# :# :# :# :# Soaring Up from Hell @ Encyclopardia Metallum * :# :# * Devilry @ Encyclopardia Metallum * :# :# :# :# :# == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Barathrumin virallinen sivusto * * Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit