EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Silityslauta

Silityslauta on silitystä varten kehitetty apuväline, jonka päälle silitettävä tekstiili levitetään ja silitysraudalla silitetään. Ensimmäiset silityslaudat ovat peräisin 800-luvulta, jolloin niitä käyttivät viikingit. Myöhemmin Euroopassa yleiseksi tuli silittää vaatteet keittiönpöydän tai kahden tuolin päälle asetetun laudan päällä. Niiden päälle oli suositeltavaa laittaa päällyskangas. 1800-luvulle mennessä tuoleista ja laudasta tehty rakennelma oli levinnyt myös Yhdysvaltoihin. Vuonna 1892 afroamerikkalainen Sarah Boone patentoi keksintönsä lisätä laudan päälle pehmuste ja pyöristää laudan toinen pää. Muutos teki silittämisestä tehokkaampaa. Pian sen jälkeen silityslautoja alettiin tuottaa myös kaupallisesti. Vuoteen 1898 mennessä hän lisäsi silityslautaan myös mekaniikan, joka salli sen kokoon taittamisen. Vuoteen 1940 mennessä suosituiksi tulivat metalliset silityslaudat, joissa oli pyöreät jalat. Sen jälkeen silityslautojen rakenne ei ole juuri muuttunut. IroningBoardWooden.jpg|Vanha puinen silityslauta. Board, ironing (AM 2007.52.1-2).jpg|1940-luvulla valmistettu puinen silityslauta. Ironing_1951_(6942860438).jpg|1950-lukulaisia seinään kiinnitettyjä silityslautoja, jotka voi taittaa käytön jälkeen pystyyn seinää vasten. == Lähteet == Luokka:1800-luvun keksinnöt
Mykolajiv (Lvivin alue)

Mykolajiv () on kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Stryin piirissä. Mykolajiv sijaitsee pari kilometriä Dnestrjoen vasemman rannan koillispuolella, 45 kilometriä aluekeskus Lvivistä etelään. Rautatieaseman nimi viittaa Dnestrin varrella sijaitsevaan Mykolajiviin (). Ukrainan tilastokeskus arvioi Mykolajivin väkiluvuksi 14 498 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 14 801 asukasta, jotka pääosin olivat etnisesti ukrainalaisia (yli 97 %, 2017). Tammikuun keskilämpötila on −3,8 ja heinäkuun +18,6 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 730 millimetriä. Seudulta on löydetty useita ihmistoiminnasta kertovia kerrostumia eri aikakausilta, kuten mesoliittiselta aikakaudelta, varhaiselta pronssikaudelta ja varhais-Rusin ajalta. Seudulla on toiminut esimerkiksi Stilskon () kylässä osin luolissa sijainnut linnoitettu asutus 900-luvulla. Historiallisia merkintöjä on vuosilta 1565 ja 1570, jolloin Puolan kuninkaan sihteerinä toiminut Mykola Tarlo hankki seudun maat hallintaansa. Kuningas Sigismund II August myönsi hänelle luvan uuden asutuksen perustamiseen ja sille Magdeburgin kaupunginoikeudet, jonka olemassaolon myöhemmät kuninkaat vahvistivat. Asutukselle annettiin nimi perustajansa mukaan. Vuonna 1578 asutus käsitti 37 taloa. Paikkakunta kehittyi kaupan ja käsityöläisyyden keskuksena; siitä tuli eräs läntisen Ukrainan suurimmista keramiikan tuottajista. Kaupunkiin rakennettiin linnoitus ja muurit; aikojen saatossa nämä uusittiin useaan otteeseen. Tataarit hyökkäsivät useasti Mykolajiviin. 1660-luvulta lähtien Pyhän Nikolauksen kirkko, sen yhteydessä sairaala ja koulu. Kaikkiaan läheisyydessä oli neljä kirkkoa ja basiliaaniluostari, jossa toimi tyttökoulu. Puolan ensimmäisessä jaossa 1772 kaupunki siirtyi Itävallan (1864 Itävalta-Unkarin) osaksi. Mykolajiv on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Stryin piiriin; sitä ennen se oli vuodesta 1940 Mykolajivin piirin hallintokeskus. Mykolaiv, Lviv Oblast (01).JPG|Näkymä kaupunkiin. Church of Saint Nicholas, Mykolaiv, Lviv Oblast (5).jpg|Katolinen Pyhän Nikolauksen kirkko. 4\. Миколаїв (Церква Святого Миколая).jpg|Kreikkalaiskatolinen Pyhän Nikolauksen (Mykolain) kirkko. Львівська обл Миколаїв Каплиця писанка.jpg|Pysanka-kappeli. Market Square, Mykolaiv (02).jpg|Katunäkymä. Rozvadiv (1).jpg|Sementtitehdas (Mykolaivtsement). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Lvivin alueen kaupungit Luokka:Stryin piiri
Onufri

Onufri (, oik. Orest Volodymyrovytš Berezovskyi, ; s. 5. marraskuuta 1944) on Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksisen kirkon päämies, Kiovan ja koko Ukrainan metropoliitta. Orest Berezovskyi syntyi Korytnen kylässä Tšernivtsin alueella. Vuosina 1962–1964 hän opiskeli Tšernivtsin teknillisessä opistossa, ja vuonna 1966 hän aloitti opinnot Tšernivtsin yliopistossa. Vuonna 1969 hän aloitti opinnot Moskovan pappisseminaarissa, josta hän valmistui vuonna 1972. Vuonna 1971 hän antoi munkkilupauksen, ja hänet vihittiin munkkidiakoniksi. Seuraavana muonna hänet vihittiin pappismunkiksi. Vuonna 1980 hänet vihittiin igumeniksi. Vuonna 1984 hänet nimitettiin Moskovan alueella sijaitsevan kirkon pastoriksi. Vuonna 1986 hänet vihittiin arkkimandriitaksi. Vuonna 1988 hän valmistui Moskovan teologisesta akatemiasta teologian kandidaatiksi. Vuosina 1988–1990 hän toimi Potšajivin lavran johtajana. Vuonna 1990 hänet vihittiin Tšernivtsin ja Bukovynan hiippakunnan piispaksi. Vuonna 1994 hänet vihittiin arkkipiispaksi ja vuonna 2000 metropoliitaksi. Vuonna 2007 hänet valittiin Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksisen kirkon kirkkotuomioistuimen puheenjohtajaksi. Vuonna 2014 hänet nimitettiin Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksisen kirkon päämieheksi. Hänet vihittiin Kiovan ja koko Ukrainan metropoliitaksi Kiovan luolaluostarin Uspenskin katedraalin edessä elokuussa 2014. Vuonna 2023 Ukrajinska pravda paljasti, että ainakin vuodesta 1998 lähtien Onufrilla on ollut myös Venäjän kansalaisuus. Onufri vastasi paljastukseen, että hän ”pitää itseään vain Ukrainan kansalaisena” ja ettei hänellä enää ole Venäjän passia. == Kunnianosoituksia == * Ystävyyden kunniamerkki (Venäjä, 2013) * Apostoli Andreas Ensinkutsutun ritarikunta (Venäjä, 2019) == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset piispat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kyklopia

Kyklopia on erittäin harvinainen kehityshäiriö, jossa silmiä on vain yksi ja jonka omaavat sikiöt eivät tavallisesti jää elämään. Nenä joko puuttuu tai se on putkimainen. Kyklopian aiheuttajana on mutaatiot tai raskaana olevan naisen altistuminen myrkyille. == Lähteet == Luokka:Synnynnäiset epämuodostumat
Džuma-Džamin moskeija

Džuma-Džamin moskeija () on Jevpatorijan kaupungissa, Krimillä sijaitseva moskeija. Moskeija tunnetaan myös nimillä Perjantaimoskeija tai Kaanin moskeija. Moskeijan rakennustyöt aloitettiin 1552 ja ne saatiin valmiiksi 1564. Moskeijan on suunnitellut kuuluisa arkkitehti Mimar Sinan. Arkkitehtuuriltaan moskeijassa on haettu inspiraatiota Hagia Sofiasta. Korkeutta rakennuksella on 22 metriä. Neuvostoliiton aikana moskeija lakkautettiin ja rakennuksessa toimi ateismille omistettu museo. Alkuperäiseen tarkoitukseensa rakennus palasi vuonna 1990. == Lähteet == Luokka:Ukrainan moskeijat
John Phillip Law

John Phillip Law (7. syyskuuta 1937, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat – 13. toukokuuta 2008 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa oli enkeli Pygar ranskalais-italialaisessa tieteiselokuvassa Barbarella (1968). Häntä on kutsuttu 1960-luvun seksisymboliksi.Obituary: John Phillip Law, Ronald Bergan, The Guardian, 16.5.2008, viitattu 25.2.2023. == Filmografia == === Elokuvat === Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Roolihahmo 1966 Venäläiset tulevat, venäläiset tulevat The Russian Are Coming, the Russian are Coming Aleksei Koltšin 1967 Huomenna on uusi päivä Hurry Sundown Rad McDowell 1967 Kosto odottaa Da uomo a uomo Bill Meceita 1968 Mies mustassa Jaguarissa Diabolik Diabolik 1968 Barbarella Barbarella Pygar 1968 Kersantti The Sergeant Tom Swanson 1970 Havaiji liekeissä The Hawaiians Noel Hoxworth 1971 Punainen paroni Von Richthofen and Brown Manfred von Richthofen 1971 Lemmenkone The Love Machine Robin Stone 1973 Sinbad, merten sankari The Golden Voyage of Sinbad Sinbad Merenkulkija 1975 Pirunnyrkki Docteur Justice Benjamin Justice 1976 Kassandran silta The Cassandra Crossing Stark 1977 Tiikerit eivät itke Target of an Assassin Shannon 1979 Paholaisen lapsi Un'ombra nell'ombra Manaaja 1981 Operaatio Henkiinjäänyt Attack Force Z Jan Veitch 1981 Tarzan, apinamies Tarzan the Ape Man Harry Holt 1989 Sotilaan kunnia A Case of Honor Roger L. Barnes === Televisiosarjat === Vuodet Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Roolihahmo 1982 Lemmenlaiva The Love Boat George Wetlin 1985 Murhasta tuli totta Murder, She Wrote Sven Torvald 1997 Hämähäkkimies Spider- Man John Hardesky == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * * luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät luokka:Vuonna 1937 syntyneet luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Alceo Bocchino

Alceo Bocchino (30. marraskuuta 1918 Curitiba, Brasilia – 7. huhtikuuta 2013 Rio de Janeiro, Brasilia) oli brasilialainen säveltäjä ja kapellimestari.Alceo Bocchino Musica Brasilis, viitattu 25.2.2023 Bocchino soitti jo viisivuotiaana pianoa taidefestivaaleissa. Vuonna 1938 hän sävelsi orkesteriteoksen Fantasia, ja vuodelta 1940 on toinen orkesteriteos Bailado do trigo. Hän työskenteli pianonsoiton ja äänifysiologian opettajana eri oppilaitoksissa ennen muuttamistaan Rio de Janeiroon. Siellä Bocchino toimi Rádio Mayrink Veigan ja Mundial-radioaseman musiikillisena johtajana. Vuonna 1954 hänet palkkasi Rádio Nacional, jonka orkesterin johtajana hän työskenteli. Vuonna 1960 Bocchino johti ensimmäisen postuumin Heitor Villa- Lobosin teosten sinfonisen konsertin. Hän johti Brasilian sinfoniaorkesteria, Rio de Janeiron kaupunginteatterin orkesteria ja Rádio MEC:n kamariorkesteria. Hän työskenteli myös useissa radio- ja televisio-orkestereissa hallinnollisissa ja orkestrointitehtävissä. Vuonna 1981 Bocchino oli 9. Marylandin kansainvälisessä pianokilpailun ja -festivaalin tuomariston jäsen. Hän johti tuolloin festivaalin avajaiskonsertin. Vuonna 1985 Bocchino perusti Paranán sinfoniaorkesterin. Hän jatkoi säveltämistä 2000-luvulle, ja vuodelta 2000 on hänen sinfoniansa Um poema para a Lapa. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset säveltäjät Luokka:Brasilialaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1918 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Tristana

Tristana on vuonna 1970 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, joka perustuu Benito Pérez Galdósin romaaniin Tristana (1892). Sen on ohjannut Luis Buñuel, joka on myös käsikirjoittanut sen yhdessä Julio Alejandron kanssa. Elokuvan päärooleissa näyttelevät Catherine Deneuve, Fernando Rey ja Franco Nero. == Juoni == Jäätyään orvoksi nuori Tristana muuttaa asumaan paljon itseään vanhemman Don Lopen luo ja joutuu tämän seksuaalisen lähentelyn ja kontrollin uhriksi. Vähitellen Tristana alkaa kuitenkin pitää puoliaan Lopea vastaan: Hän karkaa ensin taiteilija Horacion matkaan ja palaa myöhemmin alistamaan vuorostaan Lopea. == Rooleissa == == Arviot == Yleisradion toimittajan Vesa Nykäsen analysoi Tristanaa varsin myönteisesti, ja pitää sen kerrontaa perinteisenä: "Uskonto, rakkaus, intohimo, perversiot, sorto, rappio, vanhuus, kunnia, seksi ja kuolema ovat sen teemoja siinä missä monen muunkin Buñuelin elokuvan, mutta tyyliltään Tristana on hänen selkeimpiä ja yleisöystävällisimpiä elokuviaan ja varsin perinteisesti kerrottu melodraama nöyryytyksistä ja kostosta."Seksi on nöyryytetyn naisen koston avain, mutta hinta on viattomuus: Kino Klassikossa Luis Buñuelin Tristana, Vesa Nykänen, Yle Teema, 1.4.2022, viitattu 25.2.2023. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * luokka:Espanjalaiset draamaelokuvat luokka:Vuoden 1970 espanjalaiset elokuvat luokka:Luis Buñuelin ohjaamat elokuvat
Alexandre Levy

Alexandre Levy (10. marraskuuta 1864 São Paulo, Brasilia – 17. tammikuuta 1892 São Paulo) oli brasilialainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkikriitikko. Hän oli Brasilian musiikin kansallisen suuntauksen edelläkävijä.História: Alexandre Levy Casa Levy de Pianos, viitattu 25.2.2023 Levy oli pianojen ja nuottien myyntiyhtiö Casa Levyn perustaja Henrique Luiz Levyn poika.Alexandre Levy Musica Brasilis, viitattu 25.2.2023 Hän osoitti varhain lahjakkuutta pianonsoitossa ja esiintyi ensimmäisen kerran kahdeksanvuotiaana. Levyn ensimmäiset pianosävellykset painettiin Euroopassa vuonna 1880. Levy valittiin vuonna 1883 sãopaulolaisen Clube Haydnin perustamisen yhteydessä sen konserttijohtajaksi. Hän toimi kapellimestarina ensimmäisen kerran São Paulossa vuonna 1885. Levy aloitti vuonna 1886 teoksensa Sinfonia em mi menor säveltämisen. Seuraavana vuonna hän matkusti Eurooppaan ja sävelsi teoksen Variations sur un thème populaire brésilien. Hän sai Ranskassa opetusta Émile Durandilta ja Vincenzo Ferronilta. Brasiliassa hänen opettajiinsa oli kuulunut ranskalainen Gabriel Giraudon. Palattuaan Brasiliaan Levy aloitti musiikkikriitikkona Figarote-salanimellä paikallisissa lehdissä. Hän sai vaikutteita Robert Schumannilta mutta ammensi aineksia myös brasilialaisista musiikin muodoista. Vuonna 1890 esitettiin Levyn teos Samba, joka sai erinomaisen vastaanoton. Se kuului hänen neliosaiseen teokseensa Suite brésilienne. Vuodelta 1890 on myös hänen sävelrunonsa Comala. Lisäksi Levyn käyttämiä brasilialaisia kansanmusiikin teemoja on muun muassa teoksessa Variações sobre um tema popular brasileiro (1884), joka perustuu Vem cá, Bitu! -melodiaan. Levy on Brasilian musiikkiakatemian 29. tuolin suojelija. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Brasilialaiset säveltäjät Luokka:Brasilialaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1864 syntyneet Luokka:Vuonna 1892 kuolleet
Žydatšiv

Žydatšiv () on kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Stryin piirissä. Žydatšiv sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Stryijoen oikealla rannalla, 30 kilometriä piirikeskus Stryistä koilliseen ja 62 kilometriä aluekeskus Lvivistä eteläkaakkoon. Kaupungissa on rautatieasema. Ukrainan tilastokeskus arvioi Žydatšivin väkiluvuksi 10 353 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 11 683 asukasta, ja vuonna 1990 noin 6 900 asukasta. Tammikuun keskilämpötila on −4,4 ja heinäkuun +18,2 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 705 millimetriä. Paikkakunta lukeutuu Ukrainan vanhimpiin kirjallisesti mainittuihin asuinpaikkoihin. Vuonna 1164 se mainitaan nimellä Udetš (Удеч). Sittemmin kaupungista on käytetty useita nimimuotoja. Magdeburgin oikeudet se sai vuonna 1393. .... Žydatšiv on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Stryin piiriin; sitä ennen se oli Žydatšivin piirin hallintokeskus. Kaupungin historiallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuvat muun muassa .... Nykyään Žydatšiv on ukrainalainen paperiteollisuuskaupunki, jossa... Жидачівська рада.jpeg|Kaupungintalo (valtuuston talo). Church of the martyrs of Boris and Hlib. Zhydachiv. Lviv region..JPG|Borisin ja Glebin kirkko. Churches in Zhydachiv1.JPG|Kaikkien pyhien kirkko. Zydaczow Kosciol 02.jpg|Katolinen kirkko. Zhydachiv Castle Settlement RB 46-215-0126.jpg|Žydatšivin linnamäki. Zamek w Żydaczowie. Rekonstrukcja stanu z XVI w. - model I. Kaczora.jpg|Rekonstrutio (pienoismalli) Žydatšivin linnasta. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Жидачівська міська громада (gromada.info) Luokka:Lvivin alueen kaupungit Luokka:Stryin piiri
Arvid Aksel Kaurila

Arvid Aksel (Aksu, A. A.) Kaurila (5. syyskuuta 1893 Pyhämaa – 25. helmikuuta 1959) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Viitattu 25.2.2023. Kaurilan vanhemmat olivat talollinen Kustaa Kustaanpoika Kaurila ja emäntä Amalia Fredrikintytär Valpola ja puoliso vuodesta 1935 taiteilija, piirustuksenopettaja Lyyli Ihanelma Moisio. Arvid Aksel Kaurila tuli ylioppilaaksi Helsingin maanviljelyslyseosta 1915 ja valmistui metsänhoitajaksi 1920, jolloin hän sai myös metsäkonduktöörin arvon. Kaurila oli Metsähallituksen Rovaniemen ja Meltauksen hoitoalueiden avustava metsänhoitaja 1920, Rovaniemen metsänvartijakoulun vt. opettaja 1920–1921, Metsähallituksen Paltamon hoitoalueen vt. aluemetsänhoitaja 1921–1923, Kajaanin kaupungin metsänhoitaja ja sahanhoitaja 1923–1927, Metsähallituksen Viitasaaren, Saarijärven ja Laukaan hoitoalueiden hankintametsänhoitaja 1927–1930, Kivijärven hoitoalueen aluemetsänhoitaja 1930–1934, Pohjanmaan piirikunnan hankintametsänhoitaja 1930–1932 ja hankintatoimiston metsänhoitaja 1932–1934. Virkamiehen tehtävistä Kaurila siirtyi metsäteollisuuden piiriin, kun hän oli Ab Uleå Oy:n piirimetsänhoitaja 1934–1935 ja Oulu Oy:n metsäpäällikkö 1936–1958. Kaurila myös hoiti Kajaanin kaupungin metsätaloutta 1921–1923, oli puolustusministeriön hallinnassa olevien metsien ja puolustuslaitoksen polttopuiden hankintoja koskevien asioiden asiantuntija 1933–1934 sekä puutavaran kuljetuspäällikkö ja uittopiirin päällikkö Oulussa 1941–1944. Oulun kaupungin metsälautakunnan puheenjohtajana hän toimi 1946–1947. Kaurilalla oli lisäksi useita metsäalan, uiton ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Hän sai metsäneuvoksen arvonimen 1948.Kuka kukin on 1954, s. 350. Viitattu 25.2.2023 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Karvanen

Karvanen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Juha Karvanen (s. 1975), tilastotieteen professori * Juha Karvanen (s. 1983), käsikirjoittaja ja ohjaaja. == Muuta == * Karvanen, lampi Kymenlaaksossa Kouvolassa Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Mouzon (Ardennes)

Mouzon on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, noin 18 kilometriä Sedanin kaupungista kaakkoon. Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016. Tällöin kaksi kuntaa, Amblimont ja Mouzon yhdistyivät muodostaen uuden Mouzonin kunnan. Frankkien kuningas Klodvig I sai kasteen Reimsin arkkipiispalta noin vuonna 498. Kiitokseksi tästä hän lahjoitti Mouzonin lähiympäristöineen arkkipiispalle. Vuonna 971 Reimsin arkkipiispa Adalberon antoi benediktiiniläismunkeille maata perustaakseen luostarin Mouzoniin. Lisäksi hän antoi pyhäinjäännöksiä ja muita pyhiä esineitä, jotka olivat välttämättömiä väkijoukkojen houkuttelemiseksi. Luostari tuhoutui Ranskan-Espanjan sodassa vuosina 1650 – 1653, mutta se rakennettiin uudelleen. Nykyään se toimii vanhainkotina. Alkuperäisen luostarikirkon paikalle rakennettiin uusi kirkko noin 1190. Se tuhoutui vuoden 1212 tulipalossa, jonka jälkeen se rakennettiin uudelleen goottilaiseen tyyliin vuonna 1230. Vuosina 1865 – 1890 arkkitehti Émile Boeswillwald teki luostarikirkkoon suuria kunnostuksia. Kunnassa toimii huopamuseo Musée du Feutre. Mouzonissa toimi yksi Ranskan viimeisistä huopatehtaista, minkä muistoksi museo perustettiin. Huopamuseossa on vuosittain vaihtuvia näyttelyitä, joissa esitellään taiteilijoiden suunnittelemia huopateoksia. Tiedosto:Musée du feutre.JPG|Huopamuseo ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ardennesin kunnat
Kaulanen

Kaulanen on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Kirsi Kaulanen (s. 1969), kuvanveistäjä * Minttu Kaulanen (oik. Michele Murphy-Kaulanen, s. 1980), tv-esiintyjä ja julkisuuden henkilö, Sampo Kaulasen puoliso * Sampo Kaulanen (s. 1979), yrittäjä, Jounin Kaupan entinen omistaja, julkisuuden henkilö.
Mouzon

Mouzon voi tarkoittaa seuraavia: == Henkilöt == * Alphonse Mouzon (1948-2016), yhdysvaltalainen jazzrumpali == Maantieto == * Mouzon, kunta Ranskassa Ardennesin departementissa * Mouzon, kunta Ranskassa Charenten departementissa
Kovalainen

Kovalainen tarkoittaa seuraavia: == Sukunimenä == * Aleksanteri Kovalainen (s. 1978), kirjailija * Anne Kovalainen (s. 1960), Turun yliopiston yrittäjyyden ja liiketoimintaosaamisen professori * Heikki Kovalainen (s. 1981), kilpa- autoilija * Kati Kovalainen (s. 1975), jääkiekkoilija * Maija Lasaroff (o.s. Kovalainen, s. 1981), yleisurheilija * Marko Kovalainen (s. 1975), motocrosskuljettaja * Ritva Kovalainen (s. 1959), valokuvataiteilija ja taiteilijaprofessori == Muita merkityksiä== * Iso-Kovalainen, järvi Keski- Suomessa Jyväskylässä Mökkiperän lähellä * Pieni-Kovalainen, lampi Keski- Suomessa Jyväskylässä Mökkiperän lähellä Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Ryhmäteatteri (dokumenttielokuva)

Ryhmäteatteri on Mika Kaurismäen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2018. Elokuva käsittelee Ryhmäteatterin 50-vuotista historiaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 2018 dokumenttielokuvat Luokka:Vuoden 2018 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset dokumenttielokuvat
Anchamps

Anchamps on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, noin 29 kilometriä Charleville- Mézièresin kaupungista pohjoiseen. Kylän itäosassa oleva Saint-Pierren kirkko on rakennettu liuskekivestä luultavasti 1600-luvulla. Kirkon portaali rakennettiin uudelleen vuonna 1766. Ikkunoiden ja oven kehykset on tehty Belgian graniitista. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ardennesin kunnat
Macaulay

Macaulay tai MacAulay voi tarkoittaa seuraavia: * MacAulayn klaani, skotlantilainen klaani * Macaulay- tai MacAulay-nimisiä henkilöitä: ** Macaulay Culkin (s. 1980), yhdysvaltalainen näyttelijä ** Aulay Macaulay (k. 1767), MacAulayn klaanin viimeinen päällikkö ** Aulay Macaulay (k. 1788), englantilainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä ** David Macaulay (s. 1946), englantilainen kirjailija ja kuvittaja ** Kenny MacAulay (s. 1984), kanadalais-kroatialainen jääkiekkoilija ** Thomas Macaulay (1800–1859), brittiläinen historioitsija, esseisti, runoilija ja whig-poliitikko.
Anna joen virrata

Anna joen virrata on Ole Giæverin ohjaama ja käsikirjoittama, norjalais- ruotsalais-suomalaisena yhteistuotantona tehty draamaelokuva vuodelta 2023. Elokuva perustuu tositapahtumiin: saamelaisyhteisö kokoontuu yhteen vastustamaan Pohjois-Norjassa sijaitsevaan Alattionjokeen suunnitellun vesivoimalan perustamista. Elokuva sai yleisöpalkinnon Tromssan kansainvälisellä filmifestivaaleilla ja Göteborgin filmifestivaalilla yleisöpalkinnon ja elokuvakriitikoiden Fipresci-palkinnon. == Arvosteluja == Helsingin Sanomat Leena Virtanen Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Norjalaiset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 2023 ruotsalaiset elokuvat Luokka:Vuoden 2023 suomalaiset elokuvat Luokka:Suomalaiset draamaelokuvat Luokka:Saamelainen elokuva
André da Silva Gomes

André da Silva Gomes (15. joulukuuta 1752 Lissabon, Portugali – 16. kesäkuuta 1844 São Paulo, Brasilia) oli Brasiliassa työskennellyt portugalilaissyntyinen säveltäjä.André da Silva Gomes Musica Brasilis, viitattu 25.2.2023 Silva Gomes toimi vuodesta 1774 Sé-kirkon musiikkijohtajana São Paulossa. Hän perusti musiikkikoulun ja orkesterin. Vuodesta 1775 hän oli naimisissa Maria Garcia de Jesusin kanssa. Pariskunta ei saanut omia lapsia, mutta adoptoi kuusitoista lasta. Silva Gomes liittyi vuonna 1789 armeijaan, jossa toimi sotilasmusiikin johtajana. Vuonna 1822 hän johti Pedro I:n saavuttua São Pauloon oman Te Deuminsa esityksen tulevan keisarin kunniaksi. Brasilian itsenäisyysjulistuksen aikaan Silva Gomes vastasi oopperatalolla São Paulossa järjestetyistä seremonioista. Silva Gomesin laajaan tuotantoon kuuluu muun muassa hymnejä, litanioita, messuja ja offertorioita. Lisäksi hän laati tutkielman kontrapunktista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Portugalilaiset säveltäjät Luokka:Brasilialaiset säveltäjät Luokka:Vuonna 1752 syntyneet Luokka:Vuonna 1844 kuolleet
Löppönen

Löppönen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Anna Löppönen-Kauhanen (1873–1947), taidemaalari * Enok Löppönen (myös Lopponen, 1885–1963), suomalaissyntyinen painija, edusti Kanadaa * Heikki Löppönen (s. 1957), audiologi ja audiologian professori emeritus * Juha Löppönen, dokumenttielokuvien tuottaja * Petteri Löppönen, radion ja television uutistoimittaja * Santeri Löppönen (s. 1998), pesäpalloilija.
Purmonen

Purmonen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Atte Purmonen (s. 2004), pesäpalloilija * Elmeri Purmonen (s. 2001), pesäpalloilija * Joni Purmonen (s. 1974), kuntosaliyrittäjä ja eläinsuojelija * Mika Purmonen (s. 1984), kolmiloikkaaja.
Rurik Rostislavitš

Rurik Rostislavitš (ukrainaksi Рюрик Ростиславич, k. 1212) oli Kiovan Rusin suuriruhtinas usean lyhyen jakson ajan vuosina 1194–1210. Jouduttuaan kiistoihin Olgovitšien mahtisuvun ja Roman I:in kanssa hän liittoutui kumaanien kanssa. Vuonna 1210 hän menetti Kiovan kruunun lopullisesti ja hallitsi viimeiset vuotensa Tšernihiviä. == Lähteet == Luokka:Kiovan ruhtinaat Luokka:Vuonna 1212 kuolleet
Ristinen

Ristinen on suomalainen sukunimi ja maantieteellinen nimi: == Sukunimi == * Matti Ristinen (s. 1974), näyttelijä == Maantiede == * Ristinen, järvi Keski- Suomessa Viitasaarella Niinimäenkylän lähellä * Pieni-Ristinen, lampi Etelä- Savossa Pieksämäellä Venetmäen lähellä * Iso-Ristinen, lampi Etelä-Savossa Pieksämäellä Venetmäen lähellä Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Rouvinen

Rouvinen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Oskari Rouvinen (1912–1997), maastohiihtäjä * Petri Rouvinen (s. 1968), taloustieteilijä * Väinö Rouvinen (s. 1932), taidegraafikko.
Ruokolainen

Ruokolainen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Kaisa-Mari Ruokolainen (s. 1984), laulaja * Miina Ruokolainen (o.s. Kenttä, s. 1986), seiväshyppääjä * Reino Ruokolainen (1929–2012), sisustusarkkitehti
Reino Laaksonen

Reino Laaksonen (10. huhtikuuta 1883 Helsinki – 26. marraskuuta 1946 Lappeenranta)Kuolinilmoitus, Lappeenrannan kaupungin poliisimestari Reino Laaksonen, Helsingin Sanomat, 1946, No 323, sivu 3, julkaistu 29.11.1946 oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja poliisimestari.Poliisimestari Reino Laaksonen 50 vuotta, Etelä-Savo, 08.04.1933, nro 40, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot50-vuotias. Poliisimestari R. Laaksonen, Karjala, 10.04.1933, nro 97, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Reino Laaksonen oli koulukäynnit päätettyään viipurilaisen Sonnén asekaupan palveluksessa ensin prokuristina ja sitten liikkeen johtajana. Hänestä tuli kesäkuussa 1917 Viipurin poliisimestarin apulainen ja hän hoiti vuonna 1918 virkansa ohella myös poliisimestarin tointa. Lappeenrannan poliisimestariksi Laaksonen nimitettiin syyskuussa 1918 ja hän astui tähän virkaan marraskuun alussa 1918. Laaksonen esiintyi nuoruudessaan päätoimensa ohella näyttelijänä Viipurin näyttämöillä. Vuonna 1907 hän oli mukana Ida Aalbergin Unkarin-kiertuella ja siirtyi tämän jälkeen joksikin aikaa täyspäiväisesti teatterin puolelle. Laaksonen oli kahdeksan vuoden Viipurin Työväennäyttämön johtajana ja esiintyi myös säännöllisesti näyttelijänä. Lappeenrannassa asuessaan hän oli mukana Lappeenrannan teatterin toiminnassa. Urheilijana Laaksonen harrasti palloilulajeja. Hän kuului Wiipurin Sudet- urheiluseuran perustajiin ja hänestä tuli seuran kunniajäsen 1922. Laaksonen oli mukana Wiipurin Susien jääpallomestaruusjoukkueessa vuonna 1914 ja hän pelasi useita vuosia Viipurin Reippaan jalkapallojoukkueessa. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset poliisit Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat Luokka:Vuonna 1883 syntyneet Luokka:Vuonna 1946 kuolleet
Ruottinen

Ruottinen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Olli Ruottinen (1934–1986), huilisti * Roi Ruottinen, (s. 1971), sellisti * Timo Ruottinen, (s. 1947), musiikkituottaja, muusikko ja säveltäjä
Roman I

Roman I Mstislavitš (ukrainaksi Роман Мстиславич;, k. 1205) oli Vladimirin ruhtinas vuodesta 1170 ja Kiovan Rusin suuriruhtinas vuodesta 1204. Hänen isänsä oli Mstislav II ja äitinsä Piast-sukuun kuulunut puolalainen prinsessa Agnes. Hän peri Vladimirin isältään ja laajensi valtaansa Volyniassa. Vuonna 1199 hän sai valtaansa myös Galitsian, ja yhdisti alueet Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnaksi. Hän kävi kaksi voitokasta sotaretkeä kumaaneja vastaan 1201–1202 ja 1203–1204, ja valloitti myös Kiovan vuonna 1204. Roman oli taitava poliittinen ja sotilaallinen johtaja, joka pani pajarit järjestykseen ja antoi porvareille lisää vapauksia. Hänestä tuli Romanovitšien dynastiaksi kutsutun sukuhaaran kantaisä. Dynastia hallitsi Galitsian ja Volynian ruhtinaskunta 1200–1340. == Lähteet == Luokka:Kiovan ruhtinaat Luokka:Vuonna 1205 kuolleet
Suihkonen

Suihkonen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Liisa Suihkonen (s. 1943), hiihtäjä ja olympiamitalisti, liikuntaneuvos * Matti Suihkonen (s. 1944), metsänhoitaja, opettaja ja metsätalouden asiantuntija ja johtaja, metsäneuvos * Markus Suihkonen (s. 1993), bassolaulaja, Mika Suihkosen poika * Mika Suihkonen (s. 1963), viola da gamban soittaja * Niko Suihkonen (s. 1999), lentopalloilija.
Ukraina talviparalympialaisissa 2010

Ukraina osallistui Vancouvern talviparalympialaisiin 19 urheilijan joukkueella. Maa oli mitalitaulukossa viidennellä sijalla 19 saadulla mitalilla. Ukrainan menestynein urheilija oli Oleksandra Kononova, joka voitti maastohiihdossa ja ampumahiihdossa kolme kultamitalia ja yhden hopeamitalin. Eniten mitaleja sai Olena Jurkovska, jolle kertyi viisi mitalia ampumahiihdon ja maastohiihdon lajeissa. == Mitalit == Mitali Mitalisti Laji Tapahtuma Olena Jurkovska Ampumahiihto Naisten 2,4 km takaa-ajo, kelkkahiihto Oleksandra Kononova Ampumahiihto Naisten 12,5 km Vitali Lukjanenko Ampumahiihto Miesten 3 km takaa-ajo, näkövammaiset Oleksandra Kononova Maastohiihto Naisten 1 km sprinttihiihto Oleksandra Kononova Maastohiihto Naisten 5 km Olena Jurkovska Ampumahiihto Naisten kelkkahiihto 10 km Juri Kostjuk Ampumahiihto Miesten 2,4 km takaa-ajo Hryhori Vovtšynskyi Ampumahiihto Miesten 12,5 km Julija Batenkova Maastohiihto Naisten 5 km Julija Batenkova Maastohiihto Naisten 15 km Olena Jurkovska Maastohiihto Naisten 1 km sprintti, kelkkahiihto Olena Jurkovska Oleksandra Kononova Julija Batenkova Maastohiihto Naisten 3 × 2,5 km, avoin luokka Vitali Lukjanenko Juri Kostjuk Hryhori Vovtšynskyi Maastohiihto Miesten 1 × 4/2 × 5 km, avoin luokka Ljudmyla Pavlenko Ampumahiihto Naisten kelkkahiihto 2,4 km takaa-ajo Julija Batenkova Ampumahiihto Naisten 12,5 km Hryhori Vovtšynskyi Ampumahiihto Miesten 3 km takaa-ajo Vitali Lukjanenko Ampumahiihto Miesten kelkkahiihto 12,5 km, näkövammaiset Olena Jurkovska Maastohiihto Naisten 10 km, kelkkahiihto Hryhori Vovtšynskyi Maastohiihto Miesten 10 km == Lähteet == Talviparalympialaisissa 2010 Luokka:Talviparalympialaiset 2010
Mitsubishi B4M

Mitsubishi B4M oli Mitsubishin suunnittelema ja valmistama torpedokone vastaamaan keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien lentotukialukselle sijoitettavalle torpedokoneelle asettamia Shi-9-vaatimuksia. == Tausta == Vuonna 1932 keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat julkisti 7-Shi- vaatimukset, jolla pyrittiin korvaamaan heikohko Mitsubishi B2M -torpedokone. Aichi, Mitsubishi ja Nakajima valmistivat vaatimusten mukaiset prototyypit, mutta yhdenkään ei katsottu olevan käyttökelpoisia. Laivaston esikunta antoi 1934 määräyksen Yokosukan lentotekniselle varikolle suunnitella uuden torpedokoneen nimikkeellä tyypin 13 torpedokone.Mikesh & Abe 1990 s. 280-281Mikesh & Abe 1990 s. 236Mikesh & Abe 1990 s. 172-173 Laivaston esikunta teki kuitenkin päätöksen palata yhtiöiden väliseen kilpailuun. Esikunta valitsi jälleen Mistubishin ja Nakajiman toimittajiksi julkistamalla helmikuussa 1934 Shi-9 vaatimukset lentotukialukselle sijoitettavasta kaksitasoisesta torpedokoneesta. Kuten epäonnisessa Shi-7-hankkeessa niin nytkin valittiin pääsuunnittelijaksi Hajime Matsuhara ja hänen avustajikseen Sadahiko Karo ja Minoru Hasegawa. Elokuussa valmistui suunnittelun tuloksena lentokone, jolla tehtiin ensilento 25. elokuuta Kagamigaharassa. Shi-7-hankkeessa käytetty raskas Buzzard-tyyppinen nestejäähdytteinen moottori oli vaihdettu painon vähentämiseksi ilmajäähdytteiseen. Siivet olivat metallia rakenteiset ja kangaspäälliset perustuen Boulton Paul Aircraftin rakenteeseen. Loppuosa koneesta muistutti edeltänyttä Shi-7-torpedokonetta, joten suunnittelu ja valmistusaika saatiin lyhyeksi. Testit osoittivat siipirakenteen epäonnistuneeksi. Seuranneessa kilpailussa Yokosuka B4Y julistettiin marraskuussa 1936 voittajaksi, mutta Mitsubishi sai kuitenkin voittajakoneen valmistuksesta hankintasopimuksen. Koneen puutteista huolimatta se oli merkittävä koealusta kehitettäessä A4-moottoria, mistä myöhemmin tuli Mitsubishi Kinsei. == Tekniset tiedot == ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Mitsubishin ilma-alukset Luokka:Japanilaiset pommikoneet Luokka:1930-luvun pommikoneet
Toikkanen

Toikkanen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: * Frans Toikkanen, taiteilijanimi Saarijärven Paavo (1926–2008), kuvanveistäjä ja taidegraafikko * Laura Toikkanen (s. 1995), pesäpalloilija * Pirre Toikkanen, näyttelijä * Tarmo Toikkanen (s. 1975), psykologi, kirjailija, kouluttaja ja yrittäjä, itseoppinut tekijänoikeusasioiden asiantuntija.
Harriet Andreassen

Harriet Andreassen (6. toukokuuta 1925 Vikna – 10. helmikuuta 1997 Rælingen) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kuntaministerinä 1980–1981. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Harriet Andreassen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Vuonna 1925 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Arvid Johanson

Arvid Helmer Johanson (3. helmikuuta 1929 Halden – 6. marraskuuta 2013 Halden) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1958–1961 ja 1964–1981 sekä toimi Norjan öljy- ja energiaministerinä 1980–1981. Poliittisen uransa lisäksi hän työskenteli toimittajana Halden Arbeiderbladissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Arvid Johanson Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Norjalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Maraschinolikööri

Maraschinolikööri on maraschinokirsikoista tislaamalla valmistettu kirkas likööri. Sitä juodaan perinteisesti pienestä liköörilasista digestiivinä. Se on myös ollut suosittu drinkkien ainesosa 1800-luvun lopulta alkaen. Ennen tislausta maraschinokirsikat maseroidaan murskattuine siemenineen ja lehtineen neutraalin makuisessa viinassa. Tislattu juoma laimennetaan ja makeutetaan sokerilla. Maraschinopullon ympärille on usein kiedottu olkia. Maraschinolikööri on kotoisin Dalmatiasta Kroatiasta, jonka luostareissa sitä alettiin ensimmäisenä tislata. Juomaa alettiin valmistaa teollisesti 1700-luvulla, kun Dalmatia oli Venetsian hallinnassa. Tislausmenetelmän kehitti ja kaupallisti venetsialainen Giuseppe Carceniga vuonna 1730. Nykyinen markkinajohtaja on Luxardo. Maraschinolikööri levisi Ranskan ja Italian yläluokkien suosioon 1700-luvun alussa ja Britanniaan 1800-luvun alussa, missä sitä käytettiin kuuluisaan Regent's Punch -drinkkiin. Yhdysvalloissa maraschinolikööristä tuli suosittu drinkkien ainesosa 1860-luvulla. Aluksi sitä käytettiin pienissä määrin esimerkiksi Martinez-drinkissä. Kuubassa maraschinolikööri oli suosittua 1920- ja 1930-luvuilla. Se on Mary Pickfordin, daiquiri no. 4:n ja daiquiri no. 3:n ainesosa. Nykyisin sitä käytetään myös esimerkiksi Last Word -drinkissä. ==Lähteet== Luokka:Liköörit
Américo Jacomino

Américo Jacomino (12. helmikuuta 1889 São Paulo – 7. syyskuuta 1928 São Paulo) oli brasilialainen säveltäjä ja kitaristi. Hänestä käytettiin vasenkätisyyteen viittaavaa "Canhoto"-lempinimeä, joka johtui hänen tavastaan soittaa vasemmalla kädellä kääntämättä kitaran kieliä.Américo Jacomino Musica Brasilis, viitattu 25.2.2023 Jacomino teki lukuisia levytyksiä solistina ja kokoonpanon kanssa. Monilla levyillä hän soitti Grupo do Canhoton kanssa; kokoonpano koostui akustisesta kitarasta, cavaquinhosta, klarinetista ja pasuunasta. Jacominon teosten joukossa ovat Abismo de rosas, Olhos feiticeiros ja Fantasia sobre o Guarani. Vuonna 1916 järjestettiin Conservatório Dramático e Musical de São Paulossa ensimmäinen Jacominon suurimuotoinen konsertti, johon yhdistettiin hänen uraansa koskeneita luentoja. Jacomino kehitti yhä käytössä olevan kitaransoiton opetusmetodin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * IMSLP: nuotteja Luokka:Brasilialaiset säveltäjät Luokka:Brasilialaiset kitaristit Luokka:Vuonna 1889 syntyneet Luokka:Vuonna 1928 kuolleet
Ville Kopra

Ville Antero Kopra (s. 1977) on suomalaisen mekaanisen puunjalostusyhtiö Versowood Groupin ja Versowood Oy:n toimitusjohtaja sekä omistaja. == Elämäkerta == === Sukutausta === Ville Kopran isä teollisuusneuvos Keijo Kopra on kotoisin Valkjärveltä, Karjalasta, josta hänen perheensä lähti evakkoon vuonna 1945. Jo Keijo Kopran isä Teodor Kopra oli elättänyt perheensä sahaamalla kenttäsirkkelillään puuta sodanjälkeisen rakentamisen tarpeisiin ja kasvattanut liiketoimintaa vähitellen. Keijo Kopra jatkoi sahaamista veljensä Tenhon kanssa ja hankki lopulta omistukseensa Vierumäen Teollisuus -yhtiön vuonna 1990, josta yritysostoin on kasvanut Suomen suurin yksityinen puuta jalostava konserni Versowood. Ville Kopralla on yksi veli Pekka Kopra (s. 1973), joka omistaa Westas-nimisen sahayhtiön. === Ura === Kopra on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi Helsingin Kauppakorkeakoulusta pääaineenaan laskentatoimi. Jo opiskeluaikanaan hän työskenteli perheyrityksessä erilaisissa tehtävissä. Sukupolvenvaihdoksen myötä, vuonna 2006, Kopra siirtyi Versowood Groupin toimitusjohtajaksi. Vuosina 1997–2006 Ville Kopra toimi Vierumäen Teollisuus -konsernin (myöhemmin Versowood) hallituksen puheenjohtajana. Hän on myös Metsäteollisuus ry:n hallituksen jäsen, Sahateollisuus ry.n hallituksen ja työvaliokunnan jäsen sekä Puutuoteteollisuus ry:n hallituksen puheenjohtaja. == Kirjallisuutta == * Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Martti Pesonen

Martti Johannes Pesonen (7. maaliskuuta 1895 Oulu – 9. helmikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja sosiaalitilastoja ylläpitänyt ja tutkinut aktuaari.Kuolleita, Helsingin Sanomat, 11.02.1933, nro 40, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKuolleita, Suomenmaa, 12.02.1933, nro 36, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotKuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 12.02.1933, nro 41, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Martti Pesonen pääsi ylioppilaaksi 1913 ja hän valmistui filosofan kandidaatiksi 1917. Pesonen oli jonkin aikaa Pohjolan Osake-Pankin palveluksessa Oulussa ja osallistui sitten valkoisten puolella Suomen sisällissotaan. Hän muutti sodan jälkeen Oulusta Helsinkiin. Pesonen oli joulukuusta 1918 maataloushallituksen tilastotoimiston v.t. aktuaarina, helmikuusta 1919 kauppa- ja teollisuushallituksen tilastotoimiston v.t. johtajana ja huhtikuusta 1919 tilastotoimiston vakinaisena johtajana. Pesonen siirtyi sitten keskuskauppakamarin kirjastonhoitajaksi, toimi lyhyen ajan tullihallituksen tilastokonttorin v.t. aktuaarina ja tuli kevätkesällä 1920 sosiaalihallituksen tilasto-osaston palvelukseen. Pesonen oli välillä myös Suomen vientiyhdistyksen palveluksessa. Tilastotutkijana Pesonen tutki työpaikkatilastoja myös tieteellisessä tarkoituksessa ja suoritti useita erikoistutkimuksia muilta sosialisen elämän aloilta. Viimeksi hän hoiti lähinnä työttömyys- ja työnvälitystilastoa. Pesosen asiantuntemusta käytettiin useissa komiteoissa, taloudellisissa yhdistyksissä ja julkaisuissa. Pesonen oli alkoholitilastokomitean sihteerinä vuonna 1920 ja hän oli pitkään Sosialireformiyhdistyksen sihteerinä. Hän toimi vuoteen 1931 saakka Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa sosiaalipolitiikan opettajana. Pesonen oli Yhteiskunnallisen Aikakauskirjan toimitussihteerinä 1918–1920 ja kuului sen jälkeen vielä tämän aikakauskirjan ja sen seuraajan Kansantaloudellisen Aikakauskirjan toimituskuntaan. Pesonen harrasti valokuvausta ja hänen valokuviaan julkaistiin muun muassa Kansan Kuvalehdessä.Martti Pesonen, Kansan kuvalehti, 03.03.1933, nro 10, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot == Julkaisuja == * Suomen sosialireformiyhdistys 1908-28 - Föreningen för sociala reformer i Finland 1908-28. Suomen sosialireformiyhdistys, Helsinki 1928 * Ulkomaiden työttömyysvakuutus - Arbetslöshetsförsäkringen i utlandet. Sosialiministeriö, Helsinki 1933 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1933 kuolleet
Scheelegatan

Scheelegatan on Tukholman Kungsholmenilla sijaitseva katu, joka ulottuu Kungsholmstorgilta Barnhusbronille. Barnhusvikenin toisella puolella Vasastadenissa se jatkuu Tegnérgatanina. Katu on saanut nimensä kemisti- apteekkari Carl Wilhelm Scheelen mukaan. ==Kuvia== Rådhuset-057.jpg|Scheelegatanin varrella sijaitsee Tukholman raatihuone. Piperska murens trädgård 14.JPG|Raatihuonetta vastapäätä on Piperin barokkityylinen puutarha, joka tunnetaan patsaistaan. Pagen 14, Scheelegatan, 2018a.jpg|Venetsialaista renessanssia jäljittelevä asuintalo Scheelegatan 14:ssä. Arkkitehti Alfred Hellerström, 1892. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Tukholman kadut Luokka:Kungsholmen
Andri Parubi

Andri Volodymyrovytš Parubi (; s. 31. tammikuuta 1971) on ukrainalainen poliitikko, joka toimi Ukrainan parlamentin eli Verh’ovna Radan puhemiehenä vuosina 2016–2019. Parubi syntyi Tšervonohradissa Lvivin alueella. Hän opiskeli historiaa Lvivin yliopistossa ja valmistui vuonna 1994, minkä jälkeen hän suoritti jatko-opintoja Lvivin polyteknisessä opistossa vuoteen 2001 asti. Vuosina 1987–1991 hän toimi laboratorioassistanttina Neuvostoliiton tiedeakatemian sosiaalitieteiden instituutissa. 1980-luvun lopussa hän osallistui Neuvostoliiton vastaisiin mielenosoituksiin, mistä hänet pidätettiin vuonna 1989. Vuonna 1991 hän perusti Oleh Tjahnybokin kanssa Ukrainan sosiaaliskansallisen puolueen, joka vuonna 2004 uudelleennimettiin Svobodaksi. Vuosina 1994–1998 hän istui Lvivin kaupunginvaltuustossa. Vuoden 1998 parlamenttivaaleissa hän oli ehdolla Verh’ovna Radaan Menše sliv -listan ehdokkaana. Vuonna 2000 hän pyrki Verh’ovna Radaan Lvivin alueella sijaitsevassa 115. vaalipiirissä käydyssä täytevaalissa sosiaaliskansallisen puolueen ehokkaana. Hän istui Lvivin aluevaltuustossa vuosina 1990–1994 ja 2002–2007; vuosina 2002–2007 hän toimi aluevaltuuston varapuheenjohtajana. Vuoden 2006 parlamenttivaaleissa Parubi oli ehdolla Meidän Ukrainamme -liittouman listan 353:ntena. Seuraavan vuoden vaaleissa hänet valittiin parlamenttiin Meidän Ukrainamme – Kansallinen itsepuolustus -listan 80:ntenä. Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa hänet valittiin parlamenttiin Batkivštšynan listan 21:senä, sitoutumattomana ehdokkaana. Vuonna 2014 hän oli yksi Ukrainan vallankumouksen johtohahmoista. Saman vuoden parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan Kansanrintama-puolueen listan neljäntenä. Vuosina 2014–2016 hän toimi Verh’ovna Radan 1. varpauhemiehenä ja vuosina 2016–2019 puhemiehenä. Vuoden 2019 vaaleissa hänet valittiin parlamenttiin Euroopan solidaarisuus -puolueen listan toisena. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ukrainalaiset poliitikot
Rich Lyons

Rich Lyons on yhdysvaltalainen Suomessa yli kymmenen vuotta asunut stand up -koomikko. Suomen stand up -komiikan synnystä lähtien Lyons on pysynyt maan johtavana englanninkielisenä koomikkona ja hän on esiintynyt ympäri Eurooppaa vuodesta 1997. Hän oli London Bridge New Comedy Fringe -festivaalikilpailun toinen vuonna 2009, ja siitä lähtien hän on ollut satunnainen pääesiintyjä Lontoon kiertueella. Hänen komediansa kattaa laajan valikoiman aiheita popkulttuurista, terrorismin aikakaudesta, politiikasta, uskonnosta, keski-iän kriisistä, televisiosta, julkkiksista ja niin edelleen. Hän saattaa myös ottaa koskettimet esiin ja esittää muutaman komediakappaleen. Hän esiintyy baareissa, klubeilla, yrityksissä ja Eurovision laulukilpailun lämmittelykoomikkona myös areenoilla. Lyons on näytellyt mm. televisiosarjassa Nyrkki ja minisarjassa Alamaailma: Vanki. Televisiosarjassa Pasila hän toimi Barack Obaman hahmon ääninäyttelijänä. Lyons on myös yksi suunnitellun, mutta toteutumattoman Kuningas Nalin tarina -elokuvan käsikirjoittajista. Vuonna 2021 julkaistussa Omerta 6/12 -elokuvassa Lyons näytteli yhdysvaltalaista uutistoimittajaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Rich Lyons FullHouse FINLAND * Rich Lyons Ohjelmanaiset * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Yhdysvaltalaiset stand up -koomikot Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Elävät henkilöt
Emilia Paasonen

Emilia Paasonen (s. 9. marraskuuta 2001 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt Ella ja kaverit -elokuvissa. == Filmografia == Vuosi Elokuva / Lyhytelokuva Rooli 2012 Ella ja kaverit Hanna 2013 Ella ja kaverit 2 - Paterock Hanna ==Aiheesta muualla== * * Luokka:Suomalaiset lapsinäyttelijät Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka: Elävät henkilöt
Halden Arbeiderblad

Halden Arbeiderblad (lyh. HA) on norjalainen vuonna 1929 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Halden. Se ilmestyy neljästi viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Norjalaiset sanomalehdet Luokka:Halden
Päälinjan protestantismi

Päälinjan protestantismi () tarkoittaa Yhdysvaltain suuria protestanttisia kirkkokuntia, joiden juuret ovat joko suoraan uskonpuhdistuksessa tai varhaisissa Yhdysvaltain historian vaiheissa.Ruotsila 2014, s. 13. Päälinjan protestantismiin lasketaan kuuluvat seitsemän suurta, pääasiassa etnisesti valkoista ja viisi etnisesti afrikkalais-amerikkalaista kirkkokuntaa. Suppeammassa merkityksessä käsitteellä tarkoitetaan näitä seitsemää valkoista kirkkoa. Laajassa merkityksessä lasketaan mukaan nämä mustat kirkot ja muut vuonna 1950 perustetun kattojärjestön jäsenkirkot. 2000-luvun alussa näillä 36:lla kirkkokunnalla on yhteensä noin 45 miljoonaa jäsentä. Heidän kanssaan on tehnyt yhteistyötä myös 70 miljoonan jäsenen Yhdysvaltain katolinen kirkko, jota voi pitää välillisesti osana laajasti ymmärrettyä päälinjaa. * American Baptist Churches USA * Amerikan evankelisluterilainen kirkko * Disciples of Christ * Presbyterian Church (USA) * United Church of Christ * Yhdistynyt metodistikirkko * Yhdysvaltain episkopaalinen kirkko == Katso myös == * Kristinusko Yhdysvalloissa * Evankelikalismi == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Kristilliset käsitteet Luokka:Kristinusko Yhdysvalloissa Luokka:Protestantismin historia
Viheriibis

Viheriibis (Mesembrinibis cayennensis) on iibiksiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikasta. ==Koko ja ulkonäkö== Viheriibis voi kasvaa 45-60 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan tukevahko ja jalat ja kaula ovat iibikseksi lyhyehköt. Nokka on erittäin pitkä, hieman alaspäinkaartuva ja väriltään vihertävän harmaa. Viheriibiksen pää ja kaula ovat mustat ja päänlaen töyhtö ja niska ovat vihreät. Linnun selässä ja siivissä on vihreä ja pronssinvärinen kiilto. ==Levinneisyys ja elintavat== Viheriibiksen levinneisyysalue ulottuu Nicaraguasta Brasiliaan. Lajin elinympäristöä ovat suot ja kosteat metsät sekä tiheiköt. Se liikkuu useimmiten yksin tai pareittain, ja on aktiivisin hämärän ja yön aikaan. Viheriibiksen ravintoa ovat selkärangattomat eläimet. Pesänsä laji rakentaa korkeaan puuhun. == Lähteet == Luokka:Iibikset
Ruslan Mašurenko

Ruslan Mašurenko (s. 13. maaliskuuta 1971) on ukrainalainen judoka. Mašurenko osallistui Atlantan olympialaisiin 1996 alle 86 kilogramman ja Sydneyn olympialaisiin 2000 alle 90 kilogramman sarjassa. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän sai olympiapronssia voittaen neljä ottelua ja häviten myös pronssille tulleelle Frédéric Demontfauconille. Atlantan olympialaisissa hän oli 13:s. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Mašurenko oli pronssilla Birminghamissa 1995 alle 86 kilon sarjassa ja Wrocławissa 2000 alle 90 kg:n sarjassa. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset judokat Luokka:Ukrainalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt