EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Johanna Schnarf

Johanna Schnarf (s. 16. syyskuuta 1984) on italialainen alppihiihtäjä. Schnarfin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Lake Louisen supersuurpujottelussa 5. joulukuuta 2004. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti St. Moritzin super-G:ssä tammikuussa 2006 oltuaan lopputuloksissa 20:s. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa Schnarf saavutti Crans Montanan syöksylaskussa maaliskuussa 2010 oltuaan toinen. Hän sijoittui toiseksi myös Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelussa tammikuussa 2018. Åren MM-kisoissa 2007 Schnarf oli super-g:ssä ja superalppiyhdistetyssä seitsemästoista. Val d'Isèren MM-kisoissa 2009 hän sijoittui yhdistetyssä kuudenneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 Schnarf oli yhdistetyssä kahdeksas ja super-G:ssä neljäs. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui alppiyhdistetyssä kahdeksanneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli supersuurpujottelussa viides. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Johanna Scharfin kotisivut Luokka:Italialaiset alppihiihtäjät Luokka:Etelätirolilaiset henkilöt Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Laurenne Ross

Laurenne Ross (s. 17. elokuuta 1988) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä. Rossin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Lake Louisen syöksylaskussa 4. joulukuuta 2009. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti St. Moritzin syöksylaskussa tammikuussa 2010 oltuaan lopputuloksissa 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan neljäs Tarvision supersuurpujottelussa maaliskuussa 2011. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa maaliskuussa 2013. Hän sijoittui toiseksi Soldeun supersuurpujottelussa helmikuussa 2016. Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 hän sijoittui supersuurpujottelussa kuudenneksitoista, superalppiyhdistetyssä 28:nneksi ja syöksylaskussa kymmenenneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli supersuurpujottelussa 26:s ja superalppiyhdistetyssä 11:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli syöksylaskussa yhdestoista. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 14:nneksi, supersuurpujottelussa 15:nneksi ja syöksylaskussa 17:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli supersuurpujottelussa 14:s, alppiyhdistetyssä 15:s ja syöksylaskussa viides. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui sekä syöksylaskussa että supersuurpujottelussa 15:nneksi. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1988 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Verdura

Verdura voi tarkoittaa seuraavia: * Verdura, joki italiassa * Verdura, levy- yhtiö * Fulco di Verdura, italialaissyntyinen korusuunnittelija
Sorel-Tracy

Sorel-Tracy on noin 34 000 asukkaan teollisuus- ja satamakaupunki Québecin provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Richelieujoen ja Saint Lawrencen yhtymäkohdassa, noin 80 kilometriä Montréalista koilliseen. Kaupungin suurimpia työllistäjiä ovat telakkateollisuus sekä raudan, teräksen ja titaanin valmistukseen keskittynyt metalliteollisuus. Lisäksi siellä valmistetaan vähemmässä määrin tekstiilejä, vaatteita, muovia, betonia sekä valaisimia. == Historia == Sorel ja Tracy olivat itsenäisiä kuntia aina vuoteen 2000 asti, jolloin ne liitettiin yhteen Sorel-Tracyn kaupungiksi. Molemmat paikkakunnat saivat alkunsa vuonna 1672, jolloin niiden maat annettiin läänityksenä Pierre de Saurelille, Uuden-Ranskan Carignan-Salières -rykmentissä palvelleelle kapteenille. Tämä nimesi Sorelin alun perin Saureliksi itsensä mukaan, mutta britit muuttivat nimen vuonna 1787 William Henryksi Englannin kuningas Yrjö III:n pojan kunniaksi. Nimi palautettiin entiselleen vuonna 1860 mutta uudessa kirjoitusasussa Sorel. Tracy tunnettiin Saint-Joseph-de-Sorelin maaseurakuntana vuoteen 1954 asti, jolloin siitä tuli kaupunki ja nykyinen nimi otettiin käyttöön. Nimi on peräisin Tracyn markiisilta Alexandre de Prouvillelta, joka rakensi seudulle vuosina 1663–67 linnoituksen toimiessaan Uuden-Ranskan sotilaskuvernöörinä. Vuonna 1781, Yhdysvaltain vapaussodan loppuvaiheessa, Québecin kuvernööri Sir Frederick Haldimand rakensi kartanon Richelieujoen rannalle aikomuksenaan perustaa siirtokunta Yhdysvalloista paenneille lojalisteille. Heitä muutti seudulle kuitenkin suhteellisen vähän. 1800-luvun puoliväliin mennessä sekä Soreliin että Tracyyn oli syntynyt saha- ja telakkateollisuutta ja Sorelin ja Champlainjärven välillä oli aloitettu säännöllinen rahtiliikenne Richelieujokea pitkin. Kylät hyötyivät myös Montréalin ja Québecin välisestä kaupankäynnistä ja niiden väkiluku kasvoi tasaisesti, kunnes Sorel sai kaupunkioikeudet vuonna 1889. Toisen maailmansodan aikana sotateollisuus työllisti yli 20 000 ihmistä molemmissa kaupungeissa. Sotaa seurasi lyhyt lamakausi, joka katkesi 1950-luvulla alkaneeseen uuteen kasvun ja kaupungistumisen aikakauteen. == Lähteet == Luokka:Québecin kaupungit
Marco Bode

Marco Bode (s. 23. heinäkuuta 1969 Osterode am Harz, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä. == Ura seurajoukkuetasolla == Rehmer aloitti uransa VfR Osterode 08:n juniorijoukkueessa ennen siirtymistään Werder Bremeniin. Otto Rehhagel löysi lupaavan nuoren ja nosti hänet seuran edustusjoukkueeseen. Bode pelasi koko uransa Bremenissä. 14 vuoden aikana hän teki 101 maalia, mikä on Bremenin seuraennätys. Bodelle esitettiin tarjouksia muista joukkueista, mutta hän pysyi uskollisena Bremenille. Bode lopetti uransa pian MM-kilpailujen 2002 jälkeen. == Maajoukkueura == Bode pelasi Saksan jalkapallomaajoukkueessa 40 ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia. Hänet valittiin Saksan joukkueeseen jalkapallon EM-kilpailuihin 1996. Bode oli mukana myös maailmanmestaruuskilpailuissa 2002 ja voitti kisoista hopeaa. Hän teki yhden maalin alkulohko-ottelussa Kamerunia vastaan. == Lähteet == Boden profiili FIFAn kotisivuilla === Viitteet === Luokka:Saksalaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1969 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Jalkapallon Euroopan mestarit
Bealen salakirjoitukset

Bealen salakirjoitukset () eli Bealen paperit (The Beale Papers) on koodattuja tekstejä sisältävä kokonaisuus, jonka tietyissä osissa sen väitetään sisältävän tiedon kulta-, hopea- ja jalokiviaarteen kätköpaikasta. Aarretta on yritetty etsiä ratkaisemalla koodeja, ja tekstejä on tutkittu eri menetelmin sekä dokumentteina että huijauksena. == Tarina == Yhdysvalloissa Virginian osavaltion Lynchburgin kaupungissa sijainneeseen hotelli Washingtoniin majoittui tammikuussa 1820 ja uudelleen tammikuussa 1822 mies, joka ilmoitti nimekseen Thomas J. Beale. Jälkimmäisellä käynnillä hän jätti hotellin omistajan haltuun lukitun laatikon, jonka sisällöksi ilmoitti ”arvokkaita ja tärkeitä papereita”. Hän lähetti tälle ohjeen avata laatikko kymmenen vuoden kuluttua, mikäli jättäjä ei sitä noutaisi. Samalla lähettäjä lupasi myös toimittaa sen sisällön tulkitsemiseen tarvittavan avaimen. Avainta ei kuulunut, ja hotellinpitäjä Robert Morriss avasi laatikon kesällä 1845.Singh 1995, s. 123-125. Laatikosta löytyi kolme numerosarjoja, ilmeisesti koodattuja viestejä, sisältävää paperiarkkia ja englanninkielinen saate. Saatekirje kertoo aarteen kokoamisesta ja kätkemisestä. Robert Morriss yritti turhaan ratkaista koodia.Singh 1995, s. 126-128. == Julkaisu == Morriss paljasti Bealen paperit ystävälleen, joka vuonna 1885 kirjoitti anonyymina The Beale Papers -nimisen julkaisun. Julkaisu sisältää Bealen laatikosta löytyneet viestit ja Morrissin kertomuksen siitä, miten ne joutuivat hänelle.Singh 1995, s. 128. == Ratkaisuyrityksiä == The Beale Papers -julkaisussa esitetään salakirjoitusten yhden osan ratkaisu. Tämä järjestyksessä toinen kolmesta koodatusta arkista oli niin sanottua kirjasalakirjoitusta, jossa kooditekstin numerot vastaavat tietyn avaintekstin sanojen järjestystä ja edelleen esimerkiksi niiden alkukirjaimia. Avaintekstiksi osoittautui Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus. Avatun tekstin mukaan kolmas arkki paljastaisi henkilöt, joille aarre kuuluu ja ensimmäisestä arkista kävisi ilmi tarkka kätköpaikka. Avattu teksti ilmaisee aarteen summittaiseksi sijainniksi Bedfordin piirikunnan ja edelleen Bufford-nimisen paikan lähistön.Singh 1995, s. 132-133. Simon Singh kertoo teoksessa Koodikirja (Tammi, 1999), että monet aarteenetsijät kokeilivat turhaan onneaan Bealen salakirjoitusten parissa. Esimerkiksi Hiram Herbert Jr. -niminen Beale-fanaatikko aloitti etsinnän vuonna 1923 ja jatkoi sitä 1970-luvulle asti.Singh 1995, s. 136. Osa salakirjoitusten taustasta kiinnostuneita on puolestaan yrittänyt osoittaa Bealen salakirjoitukset huijaukseksi. He ovat tutkineet esimerkiksi sitä, oliko Thomas Beale todellinen henkilö, ja yrittäneet selvittää kielianalyysin keinoin, onko The Beale Papers -julkaisun laatinut sama henkilö kuin salakirjoitukset. == Katso myös == * Dorabellan salakirjoitus == Lähteet == * === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Guardian-lehden artikkeli ”The Beale Treasure Ciphers” Simon Singhin verkkosivuilla Luokka:Kaupunkitarinat Luokka:Salakirjoitustekniikka Luokka:Selvittämättömät tekstit ja symbolit
Katen salaisuus

Katen salaisuus (Kate’s Secret) on Arthur Allan Seidelmanin ohjaama ja vuonna 1986 valmistunut tv-elokuva. Elokuvan nimiosaa näyttelee Meredith Baxter ja tämän aviomiestä Ben Masters. Elokuva ei perustu tositapahtumiin vaan syömishäiriön järkevään kuvaukseen. == Juoni == Kotiäiti Kate Stark (Baxter) sairastaa bulimiaa, mistä kenelläkään muulla hänen elämässään ei ole aavistustakaan. Pinnalta katsoen Katen elämä vaikuttaa täydelliseltä – hänen aviomiehensä Jack on menestyvä asianajaja ja tyttärensä partiotyttö, joka ihailee äitiään. Vaikka Kate noudattaa näennäisen tiukkaa ruokavaliota, kieltää tytärtään syömästä sokeria ja harjoittelee sinnikkäästi parhaan ystävänsä ja kuntosaliohjaajan Gailin kanssa, hän usein ahmii roskaruokaa ja sen seurauksena pakottaa itsensä oksentamaan. Tällaisia bulimiakohtauksia voi aiheuttaa esimerkiksi stressi. Katen elämässä on kolme eri stressinlähdettä: Jack saa pian ylennyksen töissä; Monica, toinen asianajaja ja Jackin työtoveri, iskee Jackia ja Katen määräilevä äiti on vasta saapunut pidennetylle vierailulle. Katen syömishäiriö alkaa karata käsistä, ja eräänä päivänä ravinnon puutteen ja liiallisen liikunnan vuoksi heikkokuntoinen Kate pyörtyy ajomatkan aikana ja törmää autolla puhelinpylvääseen; hän ja hänen tyttärensä melkein kuolevat. Sairaalassa syömishäiriöasiantuntija tohtori Resnick paljastaa Katen salaisuuden tämän miehelle ja äidille, ja Katen on täten päästävä klinikalle toipumaan muiden bulimikkojen ja anorektikkojen seurassa. == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset televisioelokuvat Luokka:Syömishäiriöt Luokka:Vuoden 1986 yhdysvaltalaiset elokuvat
Luettelo televisiosarjan Maalaiskomedia tapahtumapaikoista ja yrityksistä

Tämä artikkeli käsittelee suomalaisen televisiosarjan Maalaiskomedia tapahtumapaikkoja ja yrityksiä. == Tapahtumapaikat == === Kuusniemen kirkko === Kirkko on yksi sarjan keskeisimmistä tapahtumapaikoista. == Tapahtumapaikkoina toimivia yrityksiä == === Turpeisen baari === * Omistaja ** P.A. Turpeinen ** Tuulia Turpeinen ** Entinen omistaja Viola Turpeinen * Työntekijät ** Valdemar Valtsu Åkerlund ** Veera Keto ** Reutu == Yrityksiä ja järjestöjä == === Oy Eurobetoni Ab === * Omistaja ** Urmas Hakkarainen === Hujavideo production === * Omistaja ** Heimo Hujanen * Työntekijät ** Aulis Närhi ** Veera Keto === Kuusniemen seurakunta === * Kirkkoherra ** Matias Pohto ** Entinen kirkkoherra Rovasti Poutiainen * Kirkkovaltuuston puheenjohtaja ** Entinen puheenjohtaja Hillevi Jortikka ** Entinen puheenjohtaja Varma Kylmälehto * Kanttori ** Ilmari Piiparinen ** Hellä Lehmus-Piiparinen === Kuusniemen kunta === * Kunnanjohtajat ** Ahti Kiiski ** Ave Sulander (oli elinkeinoasiamies, mutta käytännössä johti kuntaa) ** Hillevi Jortikka ** Suvi Pohto * Kunnanvaltuustonpuheenjohtajat ** Urmas Hakkarainen ** P.A. Turpeinen * Kulttuurisihteeri ** Suvi Aaltonen Luokka:Maalaiskomedia
Cecilia Törn

Cecilia Törn (s. 13. helmikuuta 1994 Hyvinkää) on suomalainen taitoluistelija, joka kilpaili jäätanssissa Jussiville Partasen kanssa. Törn aloitti luistelun vuonna 1999. Hän oli kaudella 2008–2009 taitoluistelun junioreiden SM- kilpailuissa kahdeksas ja seuraavalla kaudella toinen. Kaudella 2010–2011 Törn saavutti pronssia aikuisten SM-kilpailuissa. Hänet valittiin edustamaan Suomea taitoluistelun EM-kilpailuihin 2011. Karsinnoissa Törn oli 14:s ja karsiutui. Vuoden 2012 SM-kilpailuissa Törn oli seitsemäs. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Törn oli kymmenes sekä kaudella 2011 että 2012. Törn edusti pitkään Tikkurilan Taitoluisteluklubia, mutta keväällä 2011 hänen valmentajansa Sirkka Kaipio siirtyi Järvenpään Taitoluistelijoihin ja Törn vaihtoi samalla seuraa. Vuoden 2013 alussa Törn joutui polvileikkaukseen ja siirtyi keväällä harjoittelemaan jäätanssia Jussiville Partasen kanssa Helsingfors Skridskoklubbiin. Kausina 2013–2014 ja 2014–2015 Törn ja Partanen olivat SM-kisoissa hopealla ja voittivat kaudella 2015–2016 SM-kultaa. Shanghain MM-kisoissa 2015 heidän sijoituksensa oli 25:s. Vuoden 2016 EM- kisoissa pari oli 15:s. ja saman vuoden Bostonin MM-kisoissa 18:s. Vuoden 2017 EM-kilpailuissa Zagrebissa Törn ja Partanen sijoittuivat 17:nneksi. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset taitoluistelijat Luokka:Jäätanssijat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Matti Manninen (salibandyn pelaaja)

Matti Manninen (s. 19. tammikuuta 1990) on suomalainen salibandyn pelaaja. Keskushyökkääjänä pelaava Manninen edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Trackersia. Manninen on edustanut junioritasolla RuRua ja Trackersia.Matti Manninen wfc2009.fi Viitattu 19.12.2010 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Miiro Maunula

Miiro Maunula (s. 2. elokuuta 1992) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hyökkääjänä pelaava Maunula edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Trackersia. Hän on edustanut junioritasolla Kosken DynamoaDynamo-92 dynamo-92 Viitattu 19.12.2010 ja Trackersia. Maunula pelasi kaudella 2009–2010 LaSB:ssa II- divisioonaa.LASB Viitattu 19.12.2010 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kyösti Lallukka

Kyösti Lallukka (22. maaliskuuta 1944 Enso, luovutettu Karjala – 9. lokakuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen 1970-1980-luvulla tunnettu poliitikko, joka toimi Liberaalisen kansanpuolueen puheenjohtajana ja kolmen ministerin poliittisena sihteerinä.Reima T. A. Luoto, Muistokirjoitus Kyösti Lallukasta, Helsingin Sanomat 19.12.2010 sivu C 10 Lallukka kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta ja aloitti opinnot Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa (nyk. Tampereen yliopisto). Vuodesta 1971 hän johti Gaudeamus-kustantamon kurssikirjatuotantoa, ja vuodesta 1978 sairauseläkkeelle jäämiseen saakka 1990-luvun alkuun hän oli vakuutusyhtiö Varman palveluksessa. Lallukka oli vuosina 1971–1972 Liberaalisen Nuorisoliiton puheenjohtaja. Vuosina 1984–1990 hän oli Liberaalisen kansanpuolueen puheenjohtaja. Vielä 1998 Lallukka valmistui hallintotieteiden maisteriksi. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset liberaalit poliitikot Luokka:Liberaalisen kansanpuolueen puheenjohtajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2010 kuolleet Luokka:Erityisavustajat
Suomen kalat

Suomen kalat on vuonna 2015 ilmestynyt teos, jossa esitellään kaikki Suomessa esiintyvät kalalajit. Sen ovat kirjoittaneet Hannu Lehtonen, Kari Nyberg ja Sakke Yrjölä, jonka käsialaa ovat myös piirroskuvat, valokuvat ja kirjan ulkoasu. Kirjan kustantaja on Nemo. Tekijöistä Sakke Yrjölä on graafikko ja kuvittaja, ja hän saalisti kuvitusta varten kaloja eri puolilta Suomea. Hannu Lehtonen on Helsingin yliopiston kalataloustieteen professori, ja Kari Nyberg on työskennellyt Helsingin yliopistossa tutkijana ja opettajana.Kirjailijat, Nemo Suurikokoinen kirja on tunnistusopas, mutta samalla siinä kerrotaan, miten kutakin lajia voi käyttää ruoanlaitossa. Niiden ohella kirjassa on artikkeleita muun muassa kalojen elinympäristöistä, iästä ja kasvusta, lisääntymisestä. Kirjan lopussa on sanasto ja käsitteet sekä paikkakunta- ja lajihakemisto. ==Arviot== Suomen kalat -teos on saanut kauttaaltaan myönteiset arviot. Jouni Tikkanen Suomen Luonto -lehdessä arvioi, että teoksesta muodostuu klassikko, ja Jukka Ruukki (Helsingin Sanomat) vertaa sitä sadan vuoden takaisiin klassikkokuviin Wilhelm von Wrightin teoksessa Skandinaviens fiskar ja Gösta Sundmanin teoksessa Finlands fiskar. Erityistä huomiota moni arvioija kiinnittääkin juuri kirjan kuvitukseen. Esimerkiksi Ann-Mari Rannikko (Turun Sanomat) kirjoittaa: ”Yrjölän lajikuvitus on poikkeuksellinen: selkeitä piirroskuvia, jotka lähentelevät valokuvan tarkkuutta.” Vapaa-ajan kalastaja -lehden arviossa kiitetään: ”Teos on sisältönsä lisäksi onnistunut upeasti myös kuvituksensa ja piirrostensa osalta, minkä ansiosta se tarjoaa lukijalleen poikkeuksellisen näyttävän ja kokonaisvaltaisen elämyksen sekä samalla tietopaketin vesiemme kaloista.” ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Jukka Ruukin arvio kirjasta, Tiede, Hs.fi 11.6.2015 Luokka:Vuoden 2015 kirjat Luokka:Suomalaiset biologian tietokirjat Luokka:Suomen eläimistö
Sami Saarinen (salibandyn pelaaja)

Sami Saarinen (s. 17. maaliskuuta 1989) on suomalainen salibandyn pelaaja. Laitahyökkääjänä pelaava Saarinen saavutti Salibandyliigassa pelaavan TPS:n riveissä SM-hopeaa. Saarinen on pelannut myös Sveitsissä Floorball Thurgaussa saavuttaen liiganousun sekä Grasshopper Club Zürichissä saavuttaen Sveitsin Cup-mestaruuden. Saarinen on edustanut seurajoukkueista myös Trackersiä ja ruotsalaista Onyx Innebandyä. Koronaviruspandemian aikana Saarinen pelasi kevään 2021 lainalla sveitsiläisessä UHC Waldkirch-St. Gallenissa. Saarinen pelasi Suomessa (Salibandyliiga ja Fliiga) 246 ottelua tehden 178 pistettä. Saarinen pelasi myös 84 ottelua Divarissa tehden 162 tehopistettä. Kaudella 2012–2013 Saarinen voitti Divarin pistepörssin 79 pisteellä. Sveitsissä vuonna 2007 järjestetyissä nuorten MM-kisoissa Saarinen edusti Suomea saavuttaen MM- pronssia. Vuonna 2021 Saarinen toimi Steelersin miesten F-liiga-joukkueen väliaikaisena päävalmentajana. Saarisen serkku on jääkiekkoilija Juuso Vainio. ==Lähteet== * http://www.floorball.org/pelaajakortti.asp?pelaaja_id=1194004707&sarjaId;=4&dbSarja;=1180523835 * https://nhlfinns.net/salibandy/pelaaja/sami-saarinen-19890317 * https://unihockeystats.ch/player.php?player_id=473563 * https://stats.innebandy.se/spelare/508735 == Aiheesta muualla == *https://www.steelersry.fi/uutiset/node/sami-saarinen-astuu-valiaikaisesti- steelersin-edustusjoukkueen-paavalmentajan-tontille-iso-haaste-mutta-hyvat- lahtokohdat-selviytya Luokka:Suomalaiset salibandyn pelaajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Remo Fischer

Remo Fischer (s. 13. elokuuta 1981 Bäretswil, Zürichin kantoni, Sveitsi) on sveitsiläinen maastohiihtäjä. Fischer sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 seitsemänneksi 4 × 10 kilometrin viestissä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli viidestoista 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. MM- kilpailuissa hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on kuudestoista sija 15 kilometrillä Oberstdorfissa 2005. Parisprintissä hän on ollut kahdestoista Sapporossa 2007 ja 4 × 10 kilometrin viestissä seitsemäs Liberecissä 2009. Fischer kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Davosissa joulukuussa 2002. Ensimmäisen pistesijansa hän sai oltuaan 23:s Ramsaun 30 kilometrin kilpailussa joulukuussa 2004. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan viides Davosin 15 kilometrin kilpailussa helmikuussa 2007. Hänen toistaiseksi ainoa henkilökohtaisen kilpailun palkintosijansa on kolmas tila Oslon 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa maaliskuussa 2008. Hän kuului 4 × 10 kilometrin maailmancup- viestin voittaneeseen Sveitsin joukkueeseen La Clusaz'ssa joulukuussa 2010. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Virallinen sivusto Luokka:Sveitsiläiset maastohiihtäjät Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Gausdal

Gausdal on Norjan kunta Innlandetin läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Sør-Fron, koillisessa Ringebu, idässä Øyer ja Lillehammer, etelässä Nordre Land ja lounaassa Nord-Aurdal ja Øystre Slidre. Gausdalin kunta muodostettiin vuonna 1962 Østre ja Vestre Gausdalin kuntien liityttyä yhteen. Ne olivat olleet omia kuntiaan vuodesta 1879 lähtien. Suurin osa kunnan asutuksesta on kymmenen kilometrin säteellä hallinnon keskustaajama Segalstad brusta. Muita taajamia ovat Follebu ja Forset. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 6 129 asukasta. ==Kuvia== Aulestad-3.JPG|Aulestad, Karoline ja Bjørnstjerne Bjørnsonin koti. Skeikampen Lindahl.jpeg|Skeikampen-vuori, joka on kuvattuna kuntavaakunassa. ==Tunnettuja henkilöitä== * Hans Aanrud (1863–1953), kirjailija * Iver Holter (1850–1941), säveltäjä * Tancred Ibsen (1893–1978), elokuvaohjaaja * Inge Krokann (1893–1962), kirjailija * Ellisif Wessel (1866–1949), ammattiyhdistysmies ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Gran

Gran on Norjan kunta Innlandetin läänissä. Kunnan rajanaapureita ovat pohjoisessa Søndre Land ja Vestre Toten, idässä Hurdal ja Nannestad, etelässä Lunner ja Jevnaker sekä lännessä Ringerike. Granin kunta perustettiin vuonna 1962 yhdistämällä aiemmat Granin ja Brandbun kunnat. Kunnan taajamia ovat Gran/Ringstad ja Brandbu/Jaren. Hallintokeskus on Jarenissa. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 13 568 asukasta. ==Media== Paikallislehti Hadeland ilmestyy kolmesti viikossa. ==Nähtävyyksiä== Granissa sijaitsee ulkoilmamuseo Hadeland Folkemuseum, johon on kerätty noin kolmekymmentä vanhaa rakennusta Hadelandin alueelta. ==Tunnettuja henkilöitä== * Rigmor Aasrud (s. 1960), poliitikko, Granin pormestari 1995–2005 * Tryggve Andersen (1866–1920), kirjailija * Kirsten Langbo (1909–1996), kirjailija * Erik Pløen (1925–2004), keramiikkataiteilija * Arne Treholt (1942–2023), vakoilusta tuomittu virkamies ==Katso myös== * Dynnan riimukivi ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Jevnaker

Jevnaker on Norjan kunta Akershusin läänissä. Se rajoittuu pohjoisessa Graniin, idässä Lunneriin ja lännessä Ringerikeen. Kunnan hallintokeskus on Jevnakerin taajama, jossa asuu kolme neljäsosaa kunnan väestöstä. Asukasluku on tasaisessa kasvussa. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 6 990 asukasta. ==Kuvia== Nesbakken at Jevnaker, Norway I.jpg|Katunäkymää Jevnakerin keskustassa. Piece donicowe, Hadeland Glassverk, Norwegia.jpg|Hadeland Glassverk on Norjan vanhimpia toiminnassa olevia lasitehtaita. Jevnaker kirke.jpg|Jevnakerin kirkko ==Tunnettuja henkilöitä== * Gry Larsen (s. 1975), poliitikko ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Lesja

Lesja on Norjan kunta Innlandetin läänissä Gudbrandsdalenin pohjoisosassa. Kunnan rajanaapureita ovat pohjoisessa Molde, Sunndal ja Oppdal, idässä Dovre, etelässä Vågå ja Lom, etelässä ja lännessä Skjåk sekä lännessä Rauma. Kunnan hallinto sijaitsee Lesjan kylässä. Kunnassa ei ole lainkaan taajamia. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 1 966 asukasta. ==Kuvia== Lesja bygdemuseum.jpg|Lesjan kotiseutumuseo Lesja kyrkje nordvest.JPG|Lesjan kirkko ==Tunnettuja henkilöitä== * Lars Moen (1885–1964), poliitikko ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *
Arnold on rautaa

Arnold on rautaa () on yhdysvaltalainen vuonna 1977 valmistunut kehonrakennuksesta kertova osittain kuvitteellinen dokumenttielokuva, jossa juonen kannalta tärkeimmissä rooleissa ovat Arnold Schwarzenegger, Lou Ferrigno ja Franco Columbu. Elokuvalle tehtiin vuonna 1985 jatko-osa Pumping Iron II: The Women, joka keskittyy naisten kehonrakennukseen. == Juoni == Elokuvassa seurataan pääsääntöisesti eri kehonrakentajien valmistautumista vuoden 1975 kehonrakennuskilpailuihin. Elokuvan sivujuonessa viisi kertaa Mr. Olympian voittanut Arnold Schwarzenegger kilpailee toista kehonrakentajaa Lou Ferrignoa vastaan, joka on juuri siirtymässä amatööritasolta ammattikilpailuihin mukaan. Lou Ferrignon haave Mr. Olympia -tittelistä on kalvanut hänen mieltään kauan, ja nyt hän haluaa voittaa Arnold Schwarzeneggerin maailman suurimmassa kehonrakennuskilpailussa ja katkaista tämän voittoputken keinolla millä hyvänsä. Schwarzeneggerin ystävä Franco Columbu, joka on moninkertainen kevyen sarjan Mr. Olympia -voittaja, juonittelee myös päihittääkseen Arnoldin tulevana vuonna. Kovista ponnisteluista huolimatta Ferrigno ei onnistu lopussa voittamaan raskaansarjankilpailussa Schwarzeneggeria vaan sijoittuu kolmanneksi Serge Nubret’n sijoittuessa toiseksi. Sivussa Franco Columbu voittaa kevyen sarjan kilpailun ja haastaa raskaansarjan voittajan Schwarzeneggerin kokonaiskilpailuun samassa paikassa, ja häviää saadessaan vähemmän pisteitä kisassa. Elokuvan loppukohtauksessa Schwarzenegger juhlii Lou Ferrignon syntymäpäiväjuhlissa sovussa ja polttaa savuketta sohvalla. Iloa varjostaa kuitenkin Arnoldin vastikään saama tieto isoäitinsä syövästä. == Aiheesta muualla == * Luokka:Vuoden 1977 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset dokumenttielokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset urheiluelokuvat Luokka:Kehonrakennus Luokka:Arnold Schwarzenegger
Babylonian uskonto

Babylonian uskonto on muinaisessa Mesopotamiassa pääasiassa babylonialaisten piirissä vaikuttanut uskonto. Useiden tutkijoiden mielestä uskontoa pitäisi kutsua nimellä Assyro-Babylonialainen uskonto, sillä uskontoa harjoittivat myös assyrialaiset miltei identtisesti. Uskonto sisälsi sekä sumerilaisia että seemiläisiä piirteitä.Ringgren, s. 61 ==Historia== Babylonialaisten valloittaessa Sumerin, omaksui babylonialainen eliitti sumerin kielen ja sumerien uskonnon, joka kehittyi myöhemmin omaksi sumerilaisia piirteitä sisältäneeksi uskonnoksi. Muun muassa sumeri säilytti asemansa uskonnollisena kielenä ja osaa sumerilaisista jumalista palvottiin edelleen, tosin akkadilaisilla nimillä. 1300-luvulla eaa. akkadin kieli syrjäytti sumerin uskonnollisena kielenä samoihin aikoihin kuin akkadinkielinen babylonialainen kirjallisuus kanonisoitiin.Ringgren, s. 60–61 Babylonialainen uskonto levisi myös Assyriaan, jossa se sai omia erityispiirteitään, kuten joidenkin länsiseemiläisten uskomusten omaksuminen ja Assurin ottaminen pääjumalaksi.Ringgren, s. 61–62 Assyriassa uskonto kehittyi polyteismista vähitellen henoteismiksi. Uskontoa harjoitettiin 200-luvulle saakka, jolloin Mesopotamia kristillistyi. ==Jumalia== Assurbanipalin kirjastosta on löydetty mainintoja 2 500 jumalasta, ja tutkijat tuntevat yhteensä yli 3 000 babylonialaista jumalaa.Ringgren, s. 64 *Anu, ylin jumala *Antu, Anun puoliso *Ištar, myöhempi sumereilta omaksuttu Antun korvannut jumalatar *Marduk, Babylonian kansallisjumala *Assur, Assyrian kansallisjumala *Enlil *Ninlil *Ea *Ninki *Sin, Kuun jumala *Ningal *Šamaš, Auringon jumala *Aia *Adad *Šala, hurrilaisilta lainattu jumala *Ninurta *Gula *Nergal *Ereškigal *Gibil *Girru *Nusku *Sarpanitu *Nabu *Tašmetu *Dagan *Tammuz ==Mytologia== ==Kultti== ==Lähteet== * ===Viitteet=== Luokka:Babylonia Luokka:Mesopotamian mytologia
Niilintilapia

thumb|250px|Naaraskala Niilintilapia (Oreochromis niloticus) on afrikkalaista alkuperää oleva kirjoahventen heimon kalalaji, joka on kalanviljelyn tärkeimpiä kohteita maailmassa.Oreochromis niloticus (Linnaeus, 1758 ) FAO Cultured Aquatic Species Information Programme == Ulkonäkö == Niilintilapia on nopeakasvuinen kala ja se voi kasvaa jopa 60 cm pitkäksi ja nelikiloiseksi, mutta kaupattava kala on paljon pienempää. Kalassa on hopeanvihertävä sävy ja siinä on tummempia poikkiraitoja. Pyrstössä on myös poikittaisraidoitus. == Levinneisyys == Laji on alkujaan laajalle levinnyt Afrikassa makeissa ja murtovesissä. Se esiintyy Niilin alajuoksulla sekä Jebel- ja Marrajoissa ja myös Israelin Välimereen laskevissa joissa. Samoin se elää Länsi-Afrikassa Nigerin, Benuen, Voltan, Gambian, Senegalin ja Tšadjärven vesistöissä. Lisäksi se esiintyy muualla ihmisen siirtämänä. Kalanviljelyssä käytettyinä kantoina niilintilapia esiintyy laajasti paitsi halki Afrikan myös muilla mantereilla, erityisesti itäisessä Aasiassa. ==Kalanviljely ja kalastus== Niilintilapiaa tuotetaan allaskasvatuksessa suuria määriä, ja tilapiat ovat karpin ja lohen sukuisten kalojen ohella maailmanlaajuisesti tärkeimpiä kalanviljelyssä tuotettuja viljelykaloja. Niilintilapian viljelyä on harjoitettu jo muinaisessa Egyptissä yli 4000 vuotta sitten. Niilintilapiaa vietiin viljelykalaksi Afrikan ulkopuolelle etenkin Itä-Aasiaan 1960-luvulta lähtien, sitten Amerikkaan. Aluksi tuotannossa oli vaikeuksia, mutta viljelytekniikan kehittyessä tuotanto lähti eksponentiaaliseen kasvuun noin vuodesta 1980 lähtien. Niilintilapian kasvatukseen on kehitetty monia erilaisia viljelykantoja. Niilintilapian ohella kasvatetaan useita muita tilapialajeja. Niilintilapia myös hybridisoituu joidenkin muiden kirjoahventen kanssa ja risteymäkantoja käytetään viljelyssä.Tilapia Kattava tilapiasivusto www.aquaticcommunity.com Niilintilapian koiraat ovat naaraita huomattavasti nopeakasvuisempia. Tämän vuoksi viljelyssä käytetään pelkistä koiraista koostuvia kasvatuseriä. Tähän päästään hormonikäsittelyllä, jolla kehittyvien yksilöiden sukupuoli voidaan muuttaa kun ne ovat vielä noin senttimetrin pituisia. Myös tietyt risteytytykset kuten Oreochromis niloticus x O. aureus tuottavat käytännössä vain koirasjälkeläisiä. Vuoteen 2012 tultaessa viljellyn niilintilapian tuotanto on yli kolme miljoonaa tonnia vuosittain. Tuotantoa ei kuitenkaan kaikissa maissa ole kattavasti tilastoitu. Noin puolet viljellystä niilintilapiasta tuotetaan Kiinassa, muita kärkimaita ovat Filippiinit ja Thaimaa, Indonesia, sekä Laos, Costa Rica, Ecuador, Kolumbia ja Honduras. Kalastamalla pyydetään vuosittain noin 200 000 tonnia niilintilapiaa, suurimpia pyyntimaita ovat Egypti ja Thaimaa.Oreochromis niloticus (Linnaeus, 1758) FAO Fisheries and Aquaculture Species Fact Sheets ==Katso myös== * Niilinahven == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Ravintosisältö Luokka:Kirjoahvenet
Olli Borg

Olli Borg (18. tammikuuta 1921 Helsinki – 28. helmikuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti. Borg valmistui Taideteollisesta keskuskoulusta vuonna 1949. Vuosina 1950–1954 hän työskenteli Viljo Revellin arkkitehtitoimistossa, mutta myöhemmin hänellä oli oma suunnittelutoimistonsa vuosina 1957–1963 ja 1967–1979. Muotoilijoiden keskusjärjestön Ornamon puheenjohtajana hän oli vuosina 1957–1958. Borg suunnitteli sisustuksen lähes kokonaan tai huomattavin osin moniin julkisiin rakennuksiin, esimerkiksi Meilahden kansakouluun (1949–1953), Helsingin kauppakorkeakoulun päärakennukseen (1950), Vatialan siunauskappeliin (1961), Lilla Teatern -teatteriin (1962) ja Taideteollisuusmuseon taloon (1977–1978). Borgin merkittävimpiin töihin luetaan myös Hotelli Palacena paremmin tunnetun teollisuuskeskuksen ja hotellin sisustuksen suunnittelu yhdessä Antti Nurmesniemen ja Olavi Hännisen kanssa vuosina 1949–1953. Sisustussuunnittelun lisäksi Borg suunnitteli huonekaluja Askon huonekalutehtaille, joiden pääsuunnittelija hän oli vuosina 1964–1967. Vuosina 1956–1964 hän toimi myös yliopettajana Taideteollisessa oppilaitoksessa. Borgin veljiä olivat oopperalaulaja Kim Borg sekä musiikkituottaja Jaakko Borg. Borgille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1965. ==Lähteet== *Uppslagsverket Finland *Helsinki valmistautuu olympialaisiin – Teollisuuskeskuksen talo Helsingissä ja Kisakylä. Yle Sininen laulu – Suomen taiteiden tarina *Ornamon puheenjohtajat Luokka:Suomalaiset sisustusarkkitehdit Luokka:Pro Finlandia -palkitut Luokka:Vuonna 1921 syntyneet Luokka:Vuonna 1979 kuolleet
ARA La Argentina (1937)

ARA La Argentina (runkonumero C3) oli Argentiinan laivaston risteilijä, joka tilattiin Vickers Armstrongin telakalta Britanniasta kadettien koululaivaksi, missä tehtävässä alus korvasi vanhentuneen ARA Presidente Sarmienton. == Suunnittelu ja valmistus == Alus pohjautui Arethusa-luokan piirustuksiin, joihin tehtiin tilaajan edellyttämät muutokset. Muutoksista merkittävin olivat majoitustilat 60 kadetille. Aluksen aseistus oli merkittävästi vahvempi kuin Arethusa-luokan alukset 45 elevaation omaavine kuuden tuuman Mk W kolmoistykkitorneineen. Aluksen ilmatorjunta-aseistus oli aikanaan erittäin vahva neljine nelituumaisineen (50 pituuskaliiperin Vickers Mk P), joilla oli 90 asteen korotuskulma. Kevyt ilmatorjunta-aseistus koostui kahdestatoista Vickersin valmistamasta ilmajäähdytteisestä tuuman konekivääristä, jotka oli asennettu pareittain. Konekiväärien ammukset painoivat 250 grammaa. Risteilijälle asennettiin torpedoputket sekä lentokoneen tarvitsemat tilat ja järjestelmät niin, että alus kykeni operoimaan yhdellä Supermarine Walrus -lentoveneellä.Whitley, M. J. s. 14 Aluksen tilausvaltuutus vahvistettiin 29. syyskuuta 1934 annetulla lailla. Se tilattiin 31. heinäkuuta 1935 budjetiksi varatun 6 miljoonan kultapeson mukaisena. Köli laskettiin 11. tammikuuta 1936. Alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta seuraavana vuonna ja valmistui vasta 31. tammikuuta 1939 Kuninkaallisen laivaston varustamisen aiheutettua viivettä.Whitley, M. J. s. 13-14 == Palvelus == Alus lähti Britteinsaarilta Gravesendistä 12. helmikuuta 1939 ja se saapui 2. maaliskuuta La Platan laivastotukikohtaan, jossa se otettiin virallisesti palvelukseen 12. huhtikuuta. Alus teki useita koulutuspurjehduksia ennen toisen maailmansodan puhkeamista. Se sijoitettiin tammikuussa 1941 Argentiinan risteilijälaivueeseen valvomaan maan puolueettomuutta. Alus palasi koululaivaksi 1946. Sodan jälkeen alus jatkoi koulutuspurjehduksiaan. Se muun muassa kuljetti Isabella Peronia hänen Euroopan kiertomatkallaan Italiassa ja Espanjassa 1947. Vuonna 1950 aluksen katapultti poistettiin ja neljä nelituumaista ilmatorjuntatykkiä korvattiin kahdella neliputkisella ja neljällä yksiputkisella 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Tykistön vaihto ja tutkavarustuksen lisääminen lisäsivät uppoumaa yli 8 500 tonniin.Gardiner, Robert 1947-1995 s. 4 Koululaivaksi luokiteltu alus luokiteltiin 1951 uudelleen risteilijäksi ja palautettiin koululaivaksi 1961. Aluksen aseistus riisuttiin 1970. Se poistettiin palveluksesta 1972 ja romutettiin pari vuotta myöhemmin. ==Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Argentiinan laivaston risteilijät Luokka:Vickersin valmistamat alukset Luokka:Argentiinalaiset toisen maailmansodan risteilijät
Berlinski

Berlinski on seuraavien henkilöiden sukunimi: * David Berlinski (s. 1942), yhdysvaltalainen matemaatikko ja kirjailija * Tova Berlinski (1915–2022), israelilainen taidemaalari * Valentin Berlinski (1926–2008), venäläinen sellisti.
Nyrkkeilyn sarja 63,5 kg kesäolympialaisissa 1952

Nyrkkeilyn 63,5 kg sarjaan Helsingin olympiakisoissa osallistui 28 nyrkkeilijää, joista jokainen edusti eri kansakuntaa. Ottelut käytiin 28. heinäkuuta – 2. elokuuta. Sarjan voitti Yhdysvaltain Charles Chuck Adkins, joka oli Yhdysvaltain olympiakatsastuksissa hävinnyt Joe Reynoldsille, mutta selvinnyt lopulta kisoihin vahvempien näyttöjensä perusteella. ==1. kierros== Voittaja – Hävinnyt tulos René Weissmann – Lech Kudlacik 2-1 Pavle Sovljanski – Béla Farkas 3-0 Ferenc Ambrus – Hans Pedersen 3-0 Viktor Mednov – Norman Jones ko. 2.e Peter Waterman – Oscar Gallardo 2-1 Alexander Webster – Herbert Schilling 3-0 Charles Adkins – Leif Hansen ko. 1.e Salomon Carrizales – Celestino Pinto 2-1 Pieter van Klaveren – Roy Keenan 2-1 Terence Milligan – Ibrahim Afsharpour 3-0 Juan Curet Alvarez – Sarkis Moussa ko. 2.e Bruno Visintin – Ernesto Porto ko. 2.e ==Lähteet== * http://www.olympic.neostrada.pl/ols/1952HELnr5.pdf * http://www.sports- reference.com/olympics/summer/1952/BOX/mens-light-welterweight.html Luokka:Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1952
E2-tutkimus

E2 Tutkimus on tutkimuslaitos, joka palvelee järjestöjä, yrityksiä, poliittista päätöksentekoa ja mediaa. Sitä pitää yllä Edistysmielisen tutkimuksen yhdistys ry, joka on perustettu 2006. Yhdistyksen hallituksen puheenjohtaja on Risto Murto ja johtaja Karina Jutila. E2 oli aikaisemmin ajatuspaja. Vuoden 2020 alussa laitos siirtyi opetus- ja kulttuuriministeriön tutkimuslaitoksille tarkoitetun yleisavustuksen piiriin. Yhdistys on perustanut myös E2 Tutkimus Oy:n. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * E2-tutkimuksen verkkosivut Luokka:Suomen tutkimuslaitokset
Mirja Castrén

Mirja Marketta Castrén (o.s. Melkas, 15. marraskuuta 1930 Keuruu – 4. lokakuuta 2014) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnitteli asuntoja, asuntoalueita, kirkkoja, seurakuntakeskuksia ja liikerakennuksia. Hän myös tutki aurinkoenergian käyttöä toimisto- ja asuinrakennuksissa. Castrén kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1949 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1956. Hän työskenteli suunnittelijana arkkitehtitoimisto Elli Borgin palveluksessa 1952–1954, arkkitehtitoimisto Aarne Hytönen & Risto-Veikko Luukkosen palveluksessa 1954–1958, arkkitehtitoimisto Mirja ja Heikki Castrénin osakkaana 1960–1963, arkkitehtitoimisto Viljo Revell & Co:n osakkaana 1964, arkkitehtitoimisto Heikki Castrén & Co:n osakkaana 1965, arkkitehtitoimisto Castrén–Jauhiainen–Nuuttilan osakkaana 1972–1977 ja arkkitehtitoimisto CJN Oy:n osakkaana 1977–1989.Diplomi-insinöörit ja arkkitehdit 1991, Suomen teknillinen seura ja Tekniska föreningen i Finland 1991, ISBN 951-9110-60-7. Mirja Castrénin puoliso oli vuodesta 1953 arkkitehti Heikki Castrén (1929–1980).Kuka kukin on 1990, Otava 1990, ISBN 951-1-10604-X. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset arkkitehdit Luokka:Vuonna 1930 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Kutiini

Kutiini () on kasvin päällysketon solujen erittämä seos, josta muodostuu kasvin pintakelmu eli kutikula. Seos sisältää useiden rasvahappojen hapettumis- ja kondensoitumistuloksia, joista muodostuu vaikealiukoinen, kompleksinen aine.Iso tietosanakirja, WSOY 1995–1997, ISBN 951-0-20153-7, hakusana kutiini.Suomalainen tietosanakirja, Weilin+Göös 1989–1993, ISBN 951-35-4644-6, hakusana kutiini. Tämä lahonkestävä orgaaninen polymeeri muistuttaa rakenteeltaan suberiinia eli korkkiainetta. Kutiinin ansiosta kasvien lehtien kokoonpuristuneita kutikulan jäänteitä on säilynyt fossiloituneina siluurikaudelta.Kasvien maailma, Otava 1979–1981, ISBN 951-1-05097-4, hakusana kutiini. == Lähteet == Luokka:Polymeerit Luokka:Kasvifysiologia
Bariumbromidi

Bariumbromidi (BaBr2) on barium- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään pääasiassa muiden yhdisteiden valmistamiseen ja valokuvauksessa. Muiden vesiliukoisten bariumyhdisteiden kaltaisesti myös bariumbromidi on myrkyllistä. ==Valmistus== Bariumbromidia valmistetaan bariumsulfidin tai bariumkarbonaatin ja vetybromidin reaktiolla. :BaS + 2 HBr → BaBr2 \+ H2S :BaCO3 \+ 2 HBr → BaBr2 \+ H2O + CO2 Näin saatava bariumbromidi on usein kidevedellisessä muodossaan dihydraattina BaBr2·2H2O, josta kidevesi poistuu, kun se kuumennetaan 120 °C:n lämpötilaan. ==Käyttö== Bariumbromidia käytetään valmistettaessa muita bariumyhdisteitä, valokuvauksessa, loisteaineiden valmistuksessa, esimerkiksi europium(III)bromidin valmistuksessa. Yhdistettä käytetään myös hyvin infrapunasäteilyä johtavissa laseissa ja kiteytymiskeskuksina ylikylläisissä kalsiumbromidiliuoksissa. Bariumbromidia on käytetty myös radiumin eristämiseen, koska radium saostuu yhdessä bariumbromidin kanssa fraktioivalla kiteytyksellä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Bariumbromidin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 26.12.2014. Luokka:Bariumyhdisteet Luokka:Bromidit
Nico Müller

Nico Sebastian Müller (s. 25. helmikuuta 1992 Thun) on sveitsiläinen autourheilija. Nykyään hän ajaa Formula E -sarjassa Andretti -tallissa ja FIA World Endurance Championship -sarjassa Peugeot Sportilla. == Ura == Müller aloitti urheilu-uransa karting-sarjoissa vuonna 2004. Seuraavana vuonna hän sijoittui kuudenneksi Sveitsin Bridgestone Cupin ICA Junior -luokassa. Vuonna 2006 hän sijoittui kolmanneksi samaisessa luokassa ollen paras tulokas Sveitsin juniorimestaruussarjassa. Vuonna 2007 Müller voitti Sveitsin Bridgestone Cupin KF3-luokassa yhden pisteen turvin sijoittuen viidenneksi Sveitsin KF3-mestaruussarjassa. Vuonna 2008 Müller siirtyi isompiin sarjoihin kilpaillen Formula Renault 2.0 -sarjassa Jenzer Motorsport -tallissa. Hän sijoittui myös kolmanneksi Formula Renault -talvisarjassa kahdella palkintosijallaan. Ensimmäisenä vuonnaan pääsarjassa hän sijoittui viidenneksi yhdellä voitollaan ja seuraavana vuonna voitti sarjan mestaruuden ylivoimaisesti ollen palkintokorokkeella kauden kaikissa 12 kilpailussa voittaen niistä yhdeksän. Samana vuonna Müller testasi Formula Renault 3.5 -luokan autoa ja ajoi testisessioita International Formula Master -sarjan autolla. Vuonna 2010 Müller siirtyi GP3-sarjaan kilpaillen niin ikään Jenzer- tallissa. Hän voitti kaudella kaksi kilpailua sijoittuen pisteissä kolmanneksi. Müller jatkoi GP3-sarjassa kaudella 2011. Hän voitti yhden kilpailun ja otti 2 kolmossijaa. Hän sijoittui sarjan neljänneksi. Vuonna 2012 Müller siirtyi World Series by Renault-sarjaan. Hän ajoi kauden aikana kerran palkintokorokkeelle ja sijoittui lopulta sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2013 Müller jatkoi samassa sarjassa. Hän ajoi voittoon Monacon kilpailussa. Hän voitti myös sateisen Hungaroringin viikonlopun ensimmäisen kilpailun ja sijoittui kauden loppupisteissä sarjan viidenneksi. Vuonna 2014 Müller siirtyi DTM-sarjaan. Parhaimillaan hän sijoittui sarjassa toiseksi vuosina 2019 ja 2020. Vuonna 2015 Müller oli mukana voittamassa Nürburgringin 24 tunnin ajoa. == GP3-tulokset == Kausi Talli 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 Pisteet Sijoitus 2010 Jenzer Motorsport ESP FEA 13 ESP SPR 9 TUR FEA 6 TUR SPR 4 EUR FEA 7 EUR SPR 1 GBR FEA 3 GBR SPR 4 GER FEA Kesk. GER SPR 17 HUN FEA 1 HUN SPR 6 BEL FEA 4 BEL SPR 6 ITA FEA 4 ITA SPR 3 53 3. 2011 Jenzer Motorsport TUR FEA 11 TUR SPR 15 ESP FEA 5 ESP SPR Kesk. EUR FEA Kesk. EUR SPR 14 GBR FEA 1 GBR SPR 11 GER FEA 15 GER SPR 7 HUN FEA 4 HUN SPR 5 BEL FEA 7 BEL SPR 3 ITA FEA 4 ITA SPR 3 36 4. == Lähteet == *Nico Müller Driver Databasessa Luokka:Sveitsiläiset autourheilijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:GP3-kuljettajat Luokka:Formula Renault 3.5 -kuljettajat Luokka:DTM- kuljettajat Luokka:Formula E -kuljettajat Luokka:FIA World Endurance Championship -kuljettajat
Tall Poppy Syndrome

__NOTOC__ Tall Poppy Syndrome on norjalaisen Leprous-yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2009. Albumin julkaisun myötä Leprous oli kuukauden mittaisella Euroopan-kiertueella ruotsalaisyhtye Therionin lämmittely- yhtyeenä. ==Nauhoitus== Leprous päätti nauhoittaa albuminsa kotimaansa Norjan sijaan Ruotsissa siitä syystä, että sieltä löytyi enemmän heidän musiikkityyliinsä sopivia studioita. Myös tuottajaksi löytyi ruotsalainen Scar Symmetryn sekä Carnal Forgen kitaristi Jonas Kjellgren. Ennen studioon astumista yhtye oli jo säveltänyt ja harjoitellut albumin sisällön huolellisesti, joten nauhoittamisessa saatettiin keskittyä vain soittamiseen. Nauhoitukset alkoivat rumpujen äänityksellä Peter Tágtgrenin The Abyss- studiossa. Muut soittimet ja laulu nauhoitettiin Black Lounge Studiossa lukuun ottamatta bassoraitoja, jotka Leprouksen basisti Halvor Strand äänitti kotistudiossaan Norjassa. Nauhoitukset suoritettiin elokuussa 2008 ja ne kestivät yhteensä kolme viikkoa. ==Kappaleet== Musiikin on säveltänyt Leprous, sanat ovat kirjoittaneet Halvor Strand ja Tor Oddmund Suhrke. # # # # # # # # == Kokoonpano == * Einar Solberg – kosketinsoittimet, laulu * Tor Oddmund Suhrke – kitara * Øystein Landsverk – kitara * Halvor Strand – basso * Tobias Ørnes Andersen – rummut == Arvostelut == * About.com: About.com: Album review * Allmusic: Allmusic review ==Lähteet== * * ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== * Leprouksen viralliset kotisivut * * * Luokka:Vuoden 2009 esikoisalbumit Luokka:Leprousin albumit
Live from the Jungle

Guns N' Roses, joka tunnetaan myös nimellä Live from the Jungle, on rock-yhtye Guns N' Rosesin vuonna 1988 vain Japanissa julkaistu EP. Suurin osa kappaleista on äänitetty The Marquee Clubilla. == Kappaleet == "Move to the City" on sama versio kuin Live Like a Suicidella. "Sweet Child O 'Mine" on sama versio kuin Appetite for Destructionilla. # It's So Easy – 3:55 (live) # Shadow of Your Love – 3:06 # Move to the City – 3:44 # Knockin 'on Heaven's Door – 4:40 (live) # Whole Lotta Rosie – 4:30 (live) # Sweet Child O 'Mine – 5:52 == Soittajat == * Axl Rose – laulu * Slash – kitara * Izzy Stradlin – kitara, taustalaulu * Duff McKagan – basso, taustalaulu * Steven Adler – rummut, lyömäsoittimet Luokka:Vuoden 1988 EP:t Luokka:Guns N’ Rosesin albumit
Óthrys

Óthrys (; transl. myös Óthris) eli Óthri (Όθρη), antiikin Othrys (), on vuori Keski-Kreikassa. Sen korkeus on 1 726 metriä. pienoiskuva|vasen|Metsää Óthrys- vuorella. Óthrys sijaitsee Fthiotiin alueyksikön koillisosassa ja Magnesian alueyksikön eteläosassa linnuntietä noin 27 kilometriä itäkoilliseen Lamíasta ja noin 44 kilometriä lounaaseen Vóloksesta. Kreikkalaisessa mytologiassa Óthrys oli titaanien linnoitus, siinä missä olympolaiset jumalat pitivät tukikohtanaan noin 130 kilometriä pohjoisempana sijaitsevaa Ólymposvuorta. Óthrys lyötiin titanomakhian aikana ja tuhottiin täysin maan tasalle niin ettei sitä voitaisi ikinä korjata. Vuoreen yhdistettiin oreadi- tai najadi- nymfi nimeltä Othreis. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Fthiotis Luokka:Kreikan vuoret Luokka:Magnesia
Annika Poijärvi

Annika Poijärvi (s. 1985) on suomalainen näyttelijä, joka on työskennellyt Suomen Kansallis­teatterissa vuodesta 2016 alkaen. Teatteri­töiden lisäksi hänet tunnetaan televisio­töistään, kuten viihde­ohjelmasta Luojan kiitos!, televisio­sarjoista Down­shiftaajat, Punainen Kolmio ja Heroes of the Baltic Sea, elokuvasta Virginie (2009) ja mini­sarjasta Tauno Tukevan sota (2010). Hän on esiintynyt internet­varaus­sivusto Trivagon televisio­mainoksissa. == Ura == Poijärvi valmistui vuonna 2010 Teatteri­korkea­koulusta teatteri­taiteen maisteriksi. Hän on ollut Teatteri Nirvanan jäsen vuodesta 2008, jonka tuotannoissa hänellä on ollut roolit teoksissa Nevermind – Tarinoita nuoruudesta, Paratiisi ja Madonna. Paratiisi sai kunnia­maininnan teatteri­alan järjestöjen vuotuisessa Thalia-gaalassa 2011. Poi­järvi on kuulunut improvisaatioteatteri Stella Polariksen ryhmään vuodesta 2012. Poi­järvi on työskennellyt freelancer­näyttelijänä muun muassa Ryhmäteatterin näytelmissä Euroopan taivaan alla, Ronja ryövärin­tytär ja Peter Pan, sekä Kokkolan kaupunginteatterin näytelmässä Lokki ja KokoTeatterissa esitetyssä vapaan ryhmän esityksessä Pop Slut. Poi­järvi on myös toteuttanut esitykset Vauva­suihku ja Taapero­suihku yhdessä näyttelijä Saara Kotka­niemen kanssa. Hän on esiintynyt muun muassa esityksissä Juuri­hoito, Arktinen hysteria ja Mestari ja Margarita. == Yksityiselämä == Poijärvi oli avio­liitossa näyttelijä ja tanssija Riku Niemisen kanssa. He jättivät avio­erohakemuksen Helsingin käräjä­oikeuteen joulu­kuussa 2019. Heillä on kaksi lasta. == Filmografia == Elokuvat Elokuvat Elokuvat Vuosi Nimi Rooli 2009 Virginie Virginie 2014 Hyväntekijä Malva 2015 Hyvää joulua äiti Televisio Televisio Televisio 2004 Pelkovaara Juulia 2010 Tauno Tukevan sota Lempi 2012 Roba nainen baarissa 2015, 2020 Downshiftaajat Heidi Rytisuo 2015 Luojan kiitos! useita 2015 Punainen kolmio Riikka-Sisko Kuusinen 2016 Heroes of the Baltic Sea Anna Fleming 2018 Kolmistaan Katriina 2019 Roba audi­nainen 2019 Hillo nainen 2021 Modernit miehet Riina 2023 Onnela Jenni == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Suomalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Svenskt Näringsliv

Svenskt Näringsliv (Ruotsin elinkeinoelämän keskusliitto) on ruotsalainen työnantajajärjestö, joka edustaa yrityksiä. Sen toimitilat ovat Näringslivets husissa Tukholman Östermalmilla. Järjestö muodostettiin maaliskuussa 2001 yhdistämällä Sveriges Industriförbund (Ruotsin teollisuusliitto) ja Svenska Arbetsgivareföreningen (Ruotsin työnantajayhdistys). Järjestöön kuuluu 50 jäsenjärjestöä, jotka puolestaan edustavat 60 000 jäsenyritystä. Svenskt Näringsliviä rahoittaa osittain Stiftelsen Fritt Näringsliv -säätiön kautta ajatushautomo Timbro. Svenskt Näringsliv jakaa vuosittain Curt Nicolin -palkintoa ja julkaisee muun muassa lehteä Entreprenör. == Puheenjohtajat== *Sören Gyll, 2001–2004 *Michael Treschow 2004–2007 *Signhild Arnegård Hansen 2007–2010 *Kenneth Bengtsson 2010– * Leif Östling 2016–2017 == Toimitusjohtajat== *Göran Tunhammar 2001–2003 *Ebba Lindsö 2003–2005 *Urban Bäckström 2005– == Lähteet == Luokka:Työnantajajärjestöt Luokka:Ruotsalaiset järjestöt