NHL-kausi 1967–1968

NHL-kausi 1967–1968 oli National Hockey Leaguen historian 51. kausi. Sen aikana 12 NHL-joukkuetta pelasi kukin 74 runkosarjaottelua. Liigaan tuli mukaan kuusi uutta joukkuetta, jotka olivat California Seals, Los Angeles Kings, Minnesota North Stars, Philadelphia Flyers, Pittsburgh Penguins ja St. Louis Blues. California Seals vaihtoi nimekseen Oakland Seals kesken kauden 8. joulukuuta 1967. Stanley Cupin voitti Montreal Canadiens, joka kukisti finaalisarjassa Scotty Bowmanin valmentaman St. Louis Bluesin otteluvoitoin 4–0. Kyseessä oli NHL:n olemassaolon aikana Canadiensin 14. ja seuran koko historian 15. Stanley Cup -mestaruus. Kauden päätyttyä Canadiensin kahdeksaan Stanley Cup -voittoon johdattanut valmentaja Toe Blake jäi eläkkeelle. Runkosarjan pistepörssin voitti Chicago Black Hawks -keskushyökkääjä Stan Mikita, jolle myönnettiin Art Ross Trophyn ohella Hart- ja Lady Byng -palkinnot. Mikita keräsi 72 ottelussa 87 tehopistettä, joista 40 oli maaleja ja 47 syöttöpisteitä. Pudotuspelien pistepörssin ykkönen oli puolestaan Minnesota North Starsissa pelannut Bill Goldsworthy, joka teki 14 pudotuspeliottelussa 8 maalia ja 7 syöttöpistettä. Parhaan tulokkaan palkinnon Calder Memorial Trophyn sai Boston Bruinsia edustanut Derek Sanderson. NHL- palkinnoista kaudella 1967–1968 jaettiin ensimmäisen kerran Bill Masterton Memorial Trophy, joka myönnetään parhaiten sisukkuutta, urheiluhenkeä ja jääkiekolle omistautumista osoittavalle pelaajalle. Palkinnon ensimmäinen voittaja oli Montreal Canadiensin Claude Provost. Samalla kaudella Boston Bruinsin Bobby Orr sai ensimmäisen kahdeksasta peräkkäisestä Norris- palkinnostaan eli NHL:n parhaalle puolustajalle vuosittain annettavasta tunnustuksesta. == Runkosarja == Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu. Itäinen divisioona O V H T Pist. + − Montreal Canadiens 74 42 22 10 94 236 167 New York Rangers 74 39 23 12 90 226 183 Boston Bruins 74 37 27 10 84 259 216 Chicago Black Hawks 74 32 26 16 80 212 222 Toronto Maple Leafs 74 33 31 10 76 209 176 Detroit Red Wings 74 27 35 12 66 245 257 Läntinen divisioona O V H T Pist. + − Philadelphia Flyers 74 31 32 11 73 173 179 Los Angeles Kings 74 31 33 10 72 200 224 St. Louis Blues 74 27 31 16 70 177 191 Minnesota North Stars 74 27 32 15 69 191 226 Pittsburgh Penguins 74 27 34 13 67 195 216 Oakland Seals 74 15 42 17 47 153 219 === Runkosarjan pistepörssi === Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit Pelaaja Joukkue O M S Pist. RM Stan Mikita Chicago Black Hawks 72 40 47 87 14 Phil Esposito Boston Bruins 74 35 49 84 21 Gordie Howe Detroit Red Wings 74 39 43 82 53 Jean Ratelle New York Rangers 74 32 46 78 18 Rod Gilbert New York Rangers 73 29 48 77 12 Bobby Hull Chicago Black Hawks 71 44 31 75 39 Norm Ullman Detroit Red Wings, Toronto Maple Leafs 71 35 37 72 28 Alex Delvecchio Detroit Red Wings 74 22 48 70 14 John Bucyk Boston Bruins 72 30 39 69 8 Kenny Wharram Chicago Black Hawks 74 27 42 69 18 == Pudotuspelit == === Pudotuspelien pistepörssi === Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit Pelaaja Joukkue O M S Pist. RM Bill Goldsworthy Minnesota North Stars 14 8 7 15 12 Dickie Moore St. Louis Blues 18 7 7 14 15 Milan Marcetta Minnesota North Stars 14 7 7 14 4 Yvan Cournoyer Montreal Canadiens 13 6 8 14 4 Jacques Lemaire Montreal Canadiens 13 7 6 13 6 Frank St. Marseille St. Louis Blues 18 5 8 13 0 Dave Balon Minnesota North Stars 14 4 9 13 14 Stan Mikita Chicago Black Hawks 11 5 7 12 6 Wayne Connelly Minnesota North Stars 14 8 3 11 2 Jean Béliveau Montreal Canadiens 10 7 4 11 6 == NHL-palkinnot == Prince of Wales Trophy: Montreal Canadiens Clarence S. Campbell Bowl: Philadelphia Flyers Art Ross Trophy: Stan Mikita, Chicago Black Hawks Bill Masterton Memorial Trophy: Claude Provost, Montreal Canadiens Calder Memorial Trophy: Derek Sanderson, Boston Bruins Conn Smythe Trophy: Glenn Hall, St. Louis Blues Hart Memorial Trophy: Stan Mikita, Chicago Black Hawks James Norris Memorial Trophy: Bobby Orr, Boston Bruins Lady Byng Memorial Trophy: Stan Mikita, Chicago Black Hawks Vezina Trophy: Lorne Worsley ja Rogatien Vachon, Montreal Canadiens Lester Patrick Trophy: Walter A. Brown, kenraali John R. Kilpatrick ja Thomas F. Lockhart === Tähdistökentälliset === Ykköstähtikenttä Pelipaikka Kakkostähtikenttä Gump Worsley, Montreal Canadiens maalivahti Ed Giacomin, New York Rangers Tim Horton, Toronto Maple Leafs puolustaja Jim Neilson, New York Rangers Bobby Orr, Boston Bruins puolustaja J. C. Tremblay, Montreal Canadiens Stan Mikita, Chicago Black Hawks keskushyökkääjä Phil Esposito, Boston Bruins Bobby Hull, Chicago Black Hawks vasen laitahyökkääjä John Bucyk, Boston Bruins Gordie Howe, Detroit Red Wings oikea laitahyökkääjä Rod Gilbert, New York Rangers == Lähteet == Luokka:Vuoden 1967 jääkiekko Luokka:Vuoden 1968 jääkiekko Luokka:NHL-kaudet