EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Lumparlandin tuulivoimapuisto

Lumparlandin tuulivoimapuisto on Ahvenanmaalla Lumparlandissa sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii kaksi tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 1,2 megawattia ja vuosituotanto on noin 3,0 gigawattituntia. Tuulivoimapuiston on rakentanut ja sen omistaa osuuskunta Ålands Vindenergi AL, joka myös vastaa sen toiminnasta. == Yleistä == Tuulivoimapuisto sijaitsee Lumparlandin saaren eteläosassa kallioisella Krokstadbergenin laella 45 ja 48 metrin korkeudella mpy. Voimaloiden etäisyys toisistaan on 370 metriä. VTT:n tuulivoiman vuosiraportissa voimaloita on kutsuttu tunnuksilla Lumparland 1 ja 2. Ahvenanmaalaiset tuntevat tuulivoimalansa nimillä Astrea ja Amalthea. Tuulivoimalaitokset ovat saksalaisen Enerconin valmistamaa E44/600-mallia, jonka napakorkeus on 65 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 44 metriä ja jonka kapasiteetti on 600 kilowattia eli 0,6 megawattia. Astrea on osuuskunnan voimaloista toiseksi tuottoisin. == Historiaa == Tuulivoimalaitoksia suunniteltiin ja valmisteltiin neljä vuotta ennen kuin ne rakennettiin samanaikaisesti. Ne kytkettiin sähköverkkoon elokuussa 2003. Lumparlandin voimalat hankittiin ilman yhteiskunnan tukea. == Katso myös == * Luettelo Suomen tuulivoimaloista == Lähteet == Luokka:Suomen tuulivoimapuistot Luokka:Lumparland
Polyeetterieetteriketoni

Polyeetterieetteriketoni eli PEEK on aromaattisiin polyeettereihin kuuluva polymeeri. Sen rakenteessa vuorottelevat eetteri- ja ketoniryhmät. Polyeetterieetteriketonilla on useita käyttökohteita, erityisesti korkeissa lämpötiloissa. ==Ominaisuudet== Polyeetterieetteriketoni on termoplastinen polymeeri. Polymeerin moolimassa on tavanomaisesti 14 000–100 000 g/mol. Yhdisteen sulamispiste on polymeeriksi korkea, noin 334 °C, ja lasisiirtymälämpötila on 143–145 °C. Polyeetterieetteriketonin kiteisyysaste on 16–50 % ja tiheys on 1,26–1,53 g/cm3. Aine ei liukene veteen eikä orgaanisiin liuottimiin, se myös kestää useiden kemikaalien vaikutuksia. Väkevän rikkihapon vaikutuksesta polyeetterieetteriketoni reagoi muodostaen sulfonoidun polymeerin. Polymeeri kestää hyvin iskuja, kulutusta ja gammasäteilyä. UV-säteilynkesto ei ole yhtä hyvä. Polyeetterieetteriketonia voidaan vahvistaa lasikuidulla tai hiilikuidulla seostamalla.Dwain M. White: "Polyethers, Aromatic", teoksessa Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000.Fabio Garbassi & Riccardo Po: "Engineering Thermoplastics", teoksessa Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2001.David Parker et al.: "Polymers, High-Temperature", teoksessa Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2012. ==Valmistus ja käyttö== Polyeetterieetteriketonia valmistetaan hydrokinonista ja 4,4'-difluoribentsofenonista natrium- tai kaliumkarbonaattien toimiessa emäksinä. Reaktio tapahtuu 280–350 °C:n lämpötilassa ja liuottimena käytetään difenyylisulfonia. Vaihtoehtoinen valmistusmenetelmä on kuumentaa fenoksifenoksibentsoehappoa metaanisulfonihappoliuoksessa. : Polyeetterieetteriketonista valmistetaan kuituja, kalvoja, pinnoitteita ja kappaletuotteita. Käyttökohteita ovat muun muassa kaapeleiden eristys, avaruustekniikassa, auton osien, lääketieteellisten laitteiden ja implanttien valmistus ja pakkausmateriaalina. == Lähteet == Luokka:Polymeerit
Ammoniakkimoottori

Ammoniakkimoottori on polttomoottori, joka käyttää polttoaineenaan ammoniakkia. Ammoniakki on moottoripolttoaineena sikäli haastava että verrattuna useimpiin moottoripolttoaineisiin se on epäherkkää syttymään ja palaa hitaasti. Puristussytytteisissä moottoreissa tämä tarkoittaa epäkäytännöllisen suurta puristussuhdetta, ja kipinäsytytteisissä moottoreissa epätavanomaisen tehokasta kipinää. Ratkaisuksi on kehitetty palamisen edistämistä apupolttoaineella. Eräässä ratkaisussa muodostetaan sylinteriin paikallinen ja pieni ammoniakin ja ilman seos, joka syttyy puristuksesta spontaanisti lähellä männän yläkuolokohtaa. Tämä kasvattaa lämpötilaa ja painetta palotilassa niin paljon että pääosa ammoniakkipolttoaineesta voidaan ruiskuttaa palotilaan kuten normaalissa dieselmoottorin polttoaineen ruiskutuksessa tehdään.Dongeun Lee et al. 2017. ==Katso myös== * Reaktiivisuudella hallittu puristussytytys * Osittain esiseostettu poltto ==Lähteet== * * * * ===Viitteet=== Luokka:Polttomoottorit
Bredvikin tuulivoimalaitos

Bredvikin tuulivoimalaitos oli Ahvenanmaalla Eckerön Bredvikissä sijainnut tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti oli 0,225 megawattia ja vuosituotanto oli noin 0,2–0,4 gigawattituntia. Voimalan oli rakentanut ja sen omisti yhtiö JG Vind. == Yleistä == Tuulivoimala sijaitsi Eckerön saaren lounaisrannikolla pienen Bredvikin rannikolla lähellä Skeppsvikin satamaa. Voimala sijaitsi noin 10 metrin korkeudella mpy. VTT:n keräämässä tuulivoiman vuositilastoissa on tätä voimalaa aluksi kutsuttu tunnuksella Eckerö 2 ja myöhemmin erehdyksessä tunnuksella Mellanön. Oikea VTT:n tunnus olisi ollut Bredvik, mutta se annettiin erehdyksessä elokuussa 1995 perustetulle suuremmalle Mellanönin tuulivoimalaitokselle. Ahvenanmaalla annettiin kaikille voimalaitoksille vielä omat nimet, joka tässä tapauksessa oli Avenir. Tuulivoimalaitos oli tanskalaisen Vestasin valmistama V29-mallia, jonka napakorkeus oli 35 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 29 metriä, ja jonka kapasiteetti oli 225 kilowattia eli 0,225 megawattia. == Historiaa == Greger Tedenstam hankki tuulivoimalaitoksen käytettynä yhtiönsä JV Vindin kautta. Se pystytettiin Bredvikiin ja käynnistettiin heinäkuussa 2004. Huhtikuussa 2014 voimala kuitenkin purettiin osiinsa ja lähetettiin Alankomaihin huutokaupattavaksi eteenpäin. Voimala oli purettaessa käyttökunnossa, mutta ahvenanmaalaisen sähkötariffin loputtua voimala ei tuottanut enää edes huoltokulujaan. == Katso myös == * Luettelo Suomen lakkautetuista tuulivoimaloista == Huomioita == == Lähteet == Luokka:Suomen tuulivoimapuistot Luokka:Eckerö
Hamheungin suurteatteri

Hamheungin suurteatteri () on Pohjois-Korean suurin teatteri ja Hamheungin kaupungin suurin rakennus.Hamhung Grand Theatre Koryo Tours, viitattu 28.12.2023 Se sijaitsee Hamheungin keskusaukion reunalla.Hamhung City Guide Young Pioneer Tours, viitattu 28.12.2023 Teatterin voi nähdä Tonghung- vuorelta. Hamheungin suurteatteri on rakennettu vuonna 1984. Sen keskusauditoriossa on tuhansia istumapaikkoja. Hamheungin suurteatteri tunnetaan vallankumousoopperoiden esityspaikkana, mutta siellä on esiintynyt myös suosittuja populaarimusiikin yhtyeitä, kuten Samjiyon-yhtye. Vuonna 2010 venäläinen oopperaseurue esitti Hamheungin suurteatterissa Pjotr Tšaikovskin oopperan Jevgeni Onegin. == Lähteet == Luokka:Pohjois-Korean teatterit Luokka:Hamheung
Johan Ramsay

Johan Ramsay (k. 1648 Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta) oli suomalainen majuri. == Perhe == Johan Ramsay oli kenraalimajuri Hans Ramsayn (k. 1649) poika. Hans Ramsay muutti Ruotsiin vuonna 1573 ja Ruotsista myöhemmin Ruotsin hallitsemalle Liivinmaalle. Hans Ramsay muutti Suomeen vuonna 1577. Brechinin piispa David vahvisti, että Ruotsiin muuttaneet Ramsayt kuuluivat skotlantilaiseen Ramsay-aatelissukuun. Ruotsin kansallisarkistossa on kirjeitä, joissa Englannin kuningas Kaarle II, Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf, Ruotsin valtakunnankansleri Axel Oxenstierna ja ministeri Spens suosittelevat heidän naturalisointia Ruotsin aatelistoon. Johan Ramsayn ensimmäinen vaimo oli Märta Galle i Finland, joka oli käskynhaltija Claes Galle i Finlandin ja Margareta Ekelövin tytär. Hänen toinen vaimo oli Dorotea Maria von Kahlden, jonka kanssa hän meni naimisiin Saksassa vuonna 1646. Ramsay sai kolme poikaa Hansin, Claesin ja Anders Erikin, sekä kolme tytärtä Margaretan, Märtan ja Christinan. Märta Ramsay avioitui kapteeni Gregori Aminoffin kanssa, joka on Aminoff-suvun Suomen haaran kantaisä. == Ura == Ramsay oli korpraali aatelisrykmentissä vuonna 1633 ja 1639. Vuonna 1643 hän oli suomalaisen komppanian kapteeni. Ramsay osalistui kolmikymmenvuotiseen sotaan Saksassa. Hän seurasi hakkapeliittojen päällikköä, kenraali Torsten Stålhandskea Holstein-Gottorpin herttuakuntaan, jossa Ruotsin armeija taisteli saksalaisia vastaan. Majuri Ramsay menehtyi rintamalla vuonna 1648. == Katso myös == * Ramsay-suku == Lähteet == Luokka:Vuonna 1648 kuolleet Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Suomalaiset upseerit Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Alda Grimaldi

Alda Grimaldi (6. lokakuuta 1919 Sampierdarena – 28. joulukuuta 2023 Torino) oli italialainen näyttelijä ja televisio-ohjaaja.Morta a 104 anni Alda Grimaldi, attrice e regista, amica di Cesare Pavese Gazzetta d'Alba 28.12.2023, viitattu 28.12.2023 Addio ad Alda Grimaldi, la prima regista della tv italiana. Aveva 104 anni Oggi 28.12.2023, viitattu 28.12.2023 Grimaldi aloitti uransa näyttelijänä. Hän voitti vuonna 1955 kilpailun asemasta RAI:n palveluksessa ja stipendin Centro Sperimentale di Cinematografiaan Roomaan. Grimaldista tuli ensimmäinen RAI:n palkkaama televisio-ohjaaja. Hänen ohjelmiinsa kuuluivat Giovanna, la nonna del Corsaro Nero, Il teatro dei ragazziRubino, Giovanni Francesco Treccani, viitattu 28.12.2023 , Scaramacai e l'isola beata ja kilpailuohjelma Telecruciverba. Grimaldi oli naimisissa tutkijalääkäri Giovanni Francesco Rubinon kanssa. Pariskunnalla ei ollut lapsia. == Lähteet == Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Televisio- ohjaajat Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet italialaiset
Aleksandr Potšinok

Aleksandr Petrovitš Potšinok (; 12. tammikuuta 1958 – 16. maaliskuuta 2014) oli venäläinen poliitikko ja taloustieteilijä.Alexander P. Pochinok HSE, viitattu 28.12.2023 Matthew Bodner, Former Minister Pochinok Dies The Moscow Times 17.3.2014, viitattu 28.12.2023 Potšinok opiskeli taloustiedettä Tšeljabinskissa 1980-luvulla. Hän toimi vuosina 1999–2000 Venäjän veroministerinä Vladimir Putinin ollessa pääministerinä. Vuosina 2000–2004 Potšinok toimi työn ja sosiaalisen kehityksen ministerinä Mihail Kasjanovin hallituksessa. Hän oli Venäjän liittoneuvoston jäsen vuosina 2007–2012. Tämän jälkeen Potšinok juonsi Eho Moskvyssa ohjelmaa verotuksen historiasta. Hän teki useita kirjoja, tutkimusjulkaisuja ja artikkeleita. Ministeriaikojensa jälkeen Potšinok työskenteli Kansalaisfoorumi-puolueen liittovaltiollisessa komiteassa. Potšinok oli kahdesti naimisissa; hänen toinen vaimonsa oli taloustieteilijä Natalja Potšinok. Potšinokilla oli kaksi poikaa ja tytär. Hän kuoli sydämen vajaatoimintaan. == Lähteet == Luokka:Venäjän ministerit Luokka:Venäläiset taloustieteilijät Luokka:Vuonna 1958 syntyneet Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Jevgeni Zinitšev

Jevgeni Zinitšev (; 1966 Leningrad – 8. syyskuuta 2021 Putoranan luonnonsuojelualue) oli venäläinen turvallisuusviranomainen ja poliitikko.Russian emergencies minister Zinichev dies on Arctic drill BBC 8.9.2021, viitattu 28.12.2023 The reluctant official... Meduza 9.9.2021, viitattu 28.12.2023 Zinitšev aloitti vuonna 1987 työskentelyn KGB:n palveluksessa. Vuosina 2006–2015 hän kuului Vladimir Putinin henkilökohtaiseen turvamiehistöön.Russian Minister Dies After Jumping Off Cliff To Save Cameraman NDTV 8.9.2021, viitattu 28.12.2023 Vuonna 2014 Zinitšev sai nimityksen FSB:n terrorisminvastaisen jaoksen varapäälliköksi ja vuonna 2015 FSB:n Kaliningradin-toimiston päälliköksi. Kesällä 2016 hänet nimitettiin Kaliningradin alueen kuvernööriksi, jona hän toimi, kunnes erosi perhesyihin vedoten lokakuussa 2016. Hänen seuraajakseen tuli Anton Alihanov. Zinitšev sai pian Kaliningradin alueen kuvernöörin tehtävistä eroamisensa jälkeen kenraaliluutnantin arvon ja nimityksen FSB:n varajohtajaksi. Toukokuussa 2018 hän siirtyi Venäjän hätätilaministeriksi. Samassa kuussa hänet nimitettiin Venäjän federaation turvallisuusneuvoston jäseneksi. Zinitšev kuoli tapaturmaisesti arktisen alueen suuressa väestönsuojeluharjoituksessa Putoranan luonnonsuojelualueella. Hätätilaministeriön ja Venäjän tiedotusvälineiden mukaan hän hyppäsi kielekkeeltä veteen pudonneen kuvaajan perään, mutta osui kiveen ja kuoli. Tapaturmassa myös kuollut kuvaajana toiminut mies oli elokuvaohjaaja Aleksandr Melnik. Putin myönsi Zinitševille tämän kuoltua Venäjän sankarin arvonimen.Jenni Jeskanen, Kuolleen hätätila­ministerin avustajia saattaa uhata rikostutkinta huolimattomuudesta – ministerille Venäjän sankarin arvonimi Helsingin Sanomat 9.9.2021, viitattu 28.12.2023 == Lähteet == Luokka:Venäjän ministerit Luokka:Venäläiset virkamiehet Luokka:Vuonna 1966 syntyneet Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Pyöreä suppea takavokaali

Pyöreä suppea takavokaali on vokaaliäänne, joka esiintyy valtaosassa maailman kieliä, muun muassa suomessa. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa eli IPA:ssa sen merkki on . Suomessa sitä kirjoitetaan u-kirjaimella, ja se esiintyy sekä lyhyenä että pitkänä ja myös au-, eu-, ou-, iu-, ui- ja uo- diftongeissa. Suomen äännerakenteessa kuuluu a:n ja o:n kanssa takavokaalien ryhmään, ja sen etuvokaalivastine on pyöreä suppea etuvokaali . Pyöreä suppea takavokaali on yksi 16 kardinaalivokaalista. == Ääntäminen == Vokaalia määrittävät seuraavat foneettiset piirteet: * Vokaali on takainen, koska kielen massa suuontelossa on suhteellisen takana. * Vokaali on suppea, koska kielen korkein kohta on lähes kitalaessa, muttei kuitenkaan niin lähellä, että syntyisi konsonantti. * Vokaali on pyöreä, koska huulten asento on pyöreä, ei soikea. Huulet laventamalla saadaan -vokaali. Samoin kuin -puolivokaali -vokaalille, niin -vokaalilla on puolivokaalivastine: labiovelaarinen approksimantti , joka esiintyy esimerkiksi allofonisesti sanassa vauva . == Lähteet == Luokka:Vokaalit
Antero Ikäheimo

Osmo Antero Ikäheimo (s. 7. joulukuuta 1939 Liperi) on suomalainen yrittäjä ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen. Viitattu 29.12.2023. Ikäheimon vanhemmat olivat nimismies Erkki Antero Ikäheimo ja Signe Irene Hyvärinen. Hän avioitui 1967 Irja Tuulikki Huotarin kanssa. Ikäheimo tuli ylioppilaaksi Rovaniemen yhteislyseosta 1959 ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta 1965. Hän oli Rovaniemen kaupunginkanslian harjoittelija 1964, Lapin keskussairaalan rakennustoimikunnan sihteeri 1965 ja Lapin maakuntaliiton Lapin läänin matkailuasiamies 1965–1967. Niilo Tarvajärven ideoiman Joulumaa Oy:n toimitusjohtaja Ikäheimo oli 1967–1970, Oy Pohjoiskalotti – Nordkalotten Ab:n, vuodesta 1980 Oy Pohjoiskalotti Ab, toimitusjohtaja 1970–1991 ja Lapp- Set A. Ikäheimo Ky:n, vuodesta 1984 Lappset Ky ja vuodesta 1991 Lappset Group Oy, yhtiömies 1975–1991, osakas vuodesta 1991, toimitusjohtaja 1991–2001, hallituksen puheenjohtaja 1991–2006 ja hallituksen jäsen 2006–2008. Ikäheimolla on ollut myös useita yhteiskunnallisia, liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Hän oli Ruotsin konsuli Rovaniemellä 1981–2002. Teollisuusneuvoksen arvonimen Ikäheimo sai 2000. (ei-vapaa) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset yrittäjät Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1939 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kviteseidin vanha kirkko

Kviteseidin vanha kirkko () on Kviteseidin kunnassa Telemarkin läänissä Norjassa sijaitseva keskiaikainen kivikirkko. Se rakennettiin todennäköisesti 1100-luvun lopulla. Kviteseid gamle kirke alter.jpeg|Alttari ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kivikirkot vanha kirkko
Morgedal

Morgedal on kylä Kviteseidin kunnassa Vestfoldin ja Telemarkin läänissä Norjassa. Se tunnetaan "nykyaikaisen hiihdon kotina", sillä Sondre Norheim syntyi siellä. Siellä onkin nykyisin hiihtomuseo. Talviolympialaisten olympiatuli on sytytetty Morgedalissa vuosina 1952, 1960 ja 1994. Norsk skieventyr Morgedal I.jpg|Hiihtomuseo ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan kylät Luokka:Kviteseid
Dyre Vaa

Dyre Vaa (19. tammikuuta 1903 Kviteseid – 11. toukokuuta 1980 Vinje) oli norjalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari. Hän opiskeli Norjan valtion taideakatemiassa Wilhelm Rasmussenin johdolla ennen lähtemistään opintomatkalle eri puolille Eurooppaa. Vaan veistoksia on muun muassa Nidarosin tuomiokirkossa ja Oslon kaupungintalossa sekä monilla julkisilla paikoilla. Dyre Vaan sisko oli kirjailija Aslaug Vaa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset kuvanveistäjät Luokka:Norjalaiset taidemaalarit Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Kasbergetin tuulivoimalaitos

Kasbergetin tuulivoimalaitos on Ahvenanmaalla Sottungan Kasbergetillä sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 0,66 megawattia ja vuosituotanto on noin 1,6 gigawattituntia . Voimalan on rakentanut ja sen omistaa Ålands Vindkraft Ab, ja Ålands Vindenergi AL on sen operaattori. == Yleistä == Kasbergetin tuulivoimalaitos sijaitsee Sottungan saaren eteläosassa Söderönin alueella. Voimala on rakennettu kallioisen Kasbegertin laelle noin 20 metrin korkeudelle mpy. Voimalalle tulee 450 metriä pitkä huoltotie vierassatamaan johtavalta seututieltä 750. Sähkölinja ohittaa voimalan 200 metrin päässä. VTT:n keräämässä tuulivoiman vuositilastoissa on tätä voimalaa aluksi kutsuttu tunnuksella Sottunga 2 ja myöhemmin tunnuksella Kasberget . Ahvenanmaalla annetaan kaikille voimalaitoksille vielä omat nimet, joka tässä tapauksessa on Oskar. Tuulivoimalaitos on tanskalaisen Vestaksen valmistama V47-mallia, jonka napakorkeus on 55 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 47 metriä, ja jonka kapasiteetti on 660 kilowattia eli 0,66 megawattia. == Historiaa == Kasbergetin voimalaitos on ostettu käytettynä Alankomaista ja se alkoi tuottaa sähköenergiaa tammikuussa tai heinäkuussa 2005 . == Katso myös == * Luettelo Suomen tuulivoimaloista == Huomioita == == Lähteet == Luokka:Suomen tuulivoimapuistot Luokka:Sottunga
Vaa

Vaa on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi: * Aslaug Vaa (1889–1965), kirjailija * Dyre Vaa (1903–1980), kuvanveistäjä
Santa María de Tézanos y las Ánimas

Santa María de Tézanos y las Ánimas oli Espanjan laivaston vuonna 1699 vesille laskettu kaksikantinen 62-tykkinen linjalaiva. == Valmistus == Alus tilattiin 23. joulukuuta 1694 Armada del Mar Océanon vara-amiraalin lippulaivaksi Pedro de la Riva Castañedalta. Köli laskettiin 1697 Guernizossa, missä töitä valvoi Miguel Agustín de Villanueva. Alus laskettiin vesille 1699.Winfield et al 2023 s. 167 == Palvelus == Alus lähti 9. syyskuuta 1699 Santoñasta Santísima Trinidad y Nuestra Señora de Atochan, San Franciscon ja Nuestra Señora de Begoñan kanssa Cádiziin amiraali Mateo de Layan lippulaivana päällikkönään Zarpó de Santoña. Se lähti 19. kesäkuuta 1700 Cádizista Darienin sotaretkelle Skotlannin laivastoa vastaan yhdeksän linjalaivan lippulaivana päällikkönään Pedro Fernández de Navarrete. Alus palasi 17. maaliskuuta 1701 Darienin sotaretkeen osallistuneen laivaston mukana Cádiziin. Alus lähti 13. elokuuta 1701 Cádizista amiraali Fernando Chacón Medina y Salazarin lippulaivana päällikkönään Martín de Vergara y Pardo. Sen tehtävänä oli suojata kauppa-alus San Juan Bautista ja toinen kauppa-alus, jotka kuljettivat elohopeaa ja muita tarvikkeita Veracruziin. Alukset saapuivat 30. syyskuuta Puerto Ricoon, mistä matka jatkui 4. lokakuuta. Saattue saapui 30. lokakuuta Veracruziin. Alus upposi 14. marraskuuta veracruzissa San Juan de Ulúan edustalle tyhjennettäessä rahtia, jolloin 30 miestä sai surmansa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Espanjan laivaston linjalaivat
ISBAR

ISBAR-menetelmä on terveydenhuollon eri toimintaympäristöihin kehitetty yhdenmukainen ja selkeä tiedonsiirron toimintamalli. Lyhenne muodostuu sanoista Identify, Situation, Background, Assessment ja Recommendation (henkilötiedot, tilanne, taustatiedot, nykytilanne ja toimintasuositus). Yhdysvaltojen merivoimat kehittivät 1990-luvulla SBAR-menetelmän suullisen tiedonkulun kehittämiseksi. Sieltä se levisi ilmailuun ja edelleen terveydenhuoltoon. Terveydenhuollossa järjestelmän otti ensimmäisenä käyttöön Yhdysvalloissa Kaiser Permanente orgnaisaatio Coloradossa sekä St. Joseph Medical Center vuonna 2003. ISBAR-menetelmässä on kehitetty omat raportointimallit sekä kiireelliseen että kiireettömään tilanteeseen. Tutkimuksissa on todettu, että menetelmän käyttö parantaa hoidon ja palvelun turvallisuutta. Sosiaali- ja terveysministeriö suositaa ISBAR-menetelmää käytettäväksi esimerkiksi ensihoidossa ja lasten kiireellisen sairaanhoidon yhteydessä. Sitä on kehitetty myös kotihoidon ja asumispalveluiden käyttöön asiakasturvallisuuden kehittämiseksi. Suomen Sairaanhoitajat ovat julkaisseet ammattilaisten käyttöön ISBAR-menetelmästä terveydenhuollon ympäristöön sopivan ohjekirjasen ja muistikortin. Ohjekirjanen ohjeistaa muistikortin käytössä ja ne on tarkoitettu käytettäväksi yhdessä. == Katso myös == * MET- ryhmä * NEWS * PEWS == Lähteet == Luokka:Terveydenhoito
Olav Bjaaland

Olav Bjaaland (5. maaliskuuta 1873 Kviteseid – 8. kesäkuuta 1961 Kviteseid) oli norjalainen hiihtäjä, tutkimusmatkailija ja naparetkeilijä. Hän oli mukana Roald Amundsenin etelänaparetkikunnassa 1910–1912 ja yhtenä viidestä jäsenestä saavutti etelänavan. Hiihtäjänä hän oli aikansa parhaita Norjassa sekä maastohiihdossa että mäkihypyssä, ja oli vuonna 1908 mukana perustamassa Norjan hiihtoliittoa. Bjaaland myös valmisti suksia. ==Kuvia== Aan de Zuidpool - p1913-160.jpg|Bjaalandin etelänavalta ottama kuva, jossa näkyvät Roald Amundsen, Helmer Hanssen, Sverre Hassel ja Oscar Wisting. Sydpolmedaljen.jpg|Retkikunnan jäsenille myönnetty Sydpolsmedaljen. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjalaiset tutkimusmatkailijat Luokka:Etelämantereen tutkimusmatkailijat Luokka:Norjalaiset maastohiihtäjät Luokka:Norjalaiset mäkihyppääjät Luokka:Naparetkeilijät Luokka:Vuonna 1873 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Coinbase

Coinbase on amerikkalainen julkisesti noteerattu yhtiö, joka ylläpitää kryptovaluutanvaihtoalustaa. Coinbase on hajautettu yritys; kaikki työntekijät toimivat etätyönä. Se on Yhdysvaltojen suurin kryptovaluuttapörssi kaupankäynnin volyymilla mitattuna.Coinbase Expands Institutional Services With Tagomi Purchase Yrityksen perustivat vuonna 2012 Brian Armstrong ja Fred Ehrsam.Coinbase mafia shows how tight a circle holds sway over Bitcoin Toukokuussa 2020 Coinbase ilmoitti sulkevansa Kalifornian San Franciscon pääkonttorinsa ja muuttavansa toimintansa ensin etäkäyttöön osana useiden suurten teknologiayritysten pääkonttorin sulkemista San Franciscossa COVID-19-pandemian seurauksena.Coinbase aims to support inclusion with a remote-first workforce ==Viitteet== ==Aiheesta muualla== * Virallinen sivusto Luokka:Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt Luokka:Kryptovaluutat
Norjan hiihtoliitto

Norjan hiihtoliitto () on hiihtolajien kattojärjestö Norjassa. Se on perustettu vuonna 1908 ja se oli mukana perustamassa Kansainvälistä hiihtoliittoa. Norjan hiihtoliitto on järjestänyt hiihdon norjanmestaruuskilpailuita vuodesta 1909. Sillä on noin 138 000 jäsentä, mikä tekee siitä Norjan kolmanneksi suurimman lajiliiton Norjan jalkapalloliiton ja Norjan käsipalloliiton jälkeen. Jäsenmäärä on viime vuosina ollut laskusuunnassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Norjan hiihtoliiton verkkosivut Luokka:Norjan hiihto Hiihto
Aboa Vetus Ars Nova -säätiö

Aboa Vetus Ars Nova säätiö (aikaisemmin Matti Koivurinnan säätiö) on Turussa toimiva, vuonna 1987 perustettu säätiö, jonka tarkoitus on suomalaisen kulttuuriperinteen säilyttäminen ja taiteen tukeminen. Säätiö ylläpitää Turun keskustassa sijaitsevaa Aboa Vetus Ars Nova -museota.Aboa Vetus Ars Nova: Säätiö, viitattu 29.12.2023. Säätiön on perustanut kauppaneuvos Matti Koivurinta (1931–2023). Patentti- ja rekisterihallitus haki vuonna 2016 Varsinais-Suomen käräjäoikeudelta Matti Koivurinnan ja Juha Koivurinnan erottamista säätiön hallituksesta. Käräjäoikeus erotti Juha Koivurinnan muttei Matti Koivurintaa. Turun hovioikeus erotti myös Matti Koivurinnan. Lopulta vuonna 2020 Korkein oikeus kumosi päätöksen Matti Koivurinnan osalta. Sen mukaan erottamisperuste, eli että Matti Koivurinta ei osallistunut säätiön hallituksen toimintaan, oli korjaantunut. Patentti- ja rekisterihallitus oli myös epäillyt Matti Koivurinnan mahdollisesti syyllistyneen rikoksiin säätiön toiminnassa, mutta Valtakunnansyyttäjävirasto päätyi vuonna 2019 siihen, että rikoksista ei ollut näyttöä tai että syyteoikeus oli vanhentunut. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset säätiöt
Nina Ostanina

Nina Aleksandrovna Ostanina (; s. 26. joulukuuta 1955 Kolpakovo, Altain aluepiiri) on venäläinen Venäjän federaation kommunistisen puolueen poliitikko.Ostanina Nina Aleksandrovna War & Sanctions, viitattu 29.12.2023 Nina Aleksandrovna Ostanina OpenSanctions, viitattu 29.12.2023 Ostanina Nina Alexandrovna The State Duma, viitattu 29.12.2023 Ostanina sai kandidaatin oppiarvon sosiologiassa Altain valtionyliopistosta. Hän on istunut lukuisia kausia Valtioduuman jäsenenä. Hän on johtanut duuman perhekomiteaa. Ostanina oli vuonna 2022 laatimassa aloitetta perhearvojen kiistämisen kriminalisoinniksi. Aloitteen laatijoiden mukaan "ei-perinteisten seksuaalisten suuntautumisten" hyväksyminenkin on demografinen ja taloudellinen uhkatekijä.‘The president likes the topic’ Russian lawmakers develop competing bills in race to amend ‘gay propaganda’ law, sources tell Meduza Meduza 22.7.2022, viitattu 29.12.2023 Joulukuussa 2023 Ostanina vaati syytteitä Nastja Ivlejevan pitämiin vähäpukeisten julkisuuden henkilöiden juhliin osallistuneille.Russian Officials, Pro-War Activists Denounce Star- Studded ‘Naked Party’ The Moscow Times 28.12.2023, viitattu 29.12.2023 Vuonna 2021 Ostanina tuomitsi puoluetoverinsa, poliitikko Valeri Raškinin saaman syytteen salametsästyksestä "isänmaallisten ihmisten ahdisteluun" tähtäävänä "poliittisena erikoisoperaationa".Robyn Dixon, In Russia, a dead moose and a Putin critic add up to a political scandal The Seattle Times 22.11.2021, viitattu 29.12.2023 Ostanina on Euroopan unionin, Ison-Britannian, Yhdysvaltain, Kanadan, Sveitsin, Australian, Japanin, Ukrainan ja Uuden- Seelannin asettamien pakotteiden kohteena, koska äänesti vuonna 2022 Donetskin ja Luhanskin kansantasavaltojen tunnustamisen puolesta. Ostanina nimettiin myös Free Russia Forumin "1500 warmongers" -raportissa, jossa nimetään merkittäviä Venäjän sotatoimien puolestapuhujia.Ostanina Spisok Putina, viitattu 29.12.2023 == Lähteet == Luokka:Venäläiset poliitikot Luokka:Venäläiset kommunistit Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cameron Alexander

Cameron Alexander (s. 31. toukokuuta 1997) on kanadalainen alppihiihtäjä. Hän on menestynyt parhaiten syöksylaskussa, jossa hän on saavuttanut maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia ja voittanut yhden maailmancupin osakilpailun. Alexander kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran kaudella 2019–2020. Hän ylsi ensi kerran maailmancupissa pisteille kolmannessa kilpailussaan tammikuussa 2020 Wengenin syöksylaskussa, jossa hän sijoittui 19:nneksi, ja ensi kerran kymmenen parhaan joukkoon maaliskuussa 2020 Kvitfjellin syöksylaskussa, jossa hän oli kymmenes. Joulukuussa 2020 hän kaatui ja loukkaantui kauden ensimmäisessä maailmancupkilpailussaan Val d’Isèren syöksylaskussa, eikä hän enää tuolla kaudella kilpaillut. Kaudella 2021–2022 Alexander voitti maaliskuussa Kvitfjellin ensimmäisen syöksylaskun samalla ajalla sveitsiläisen Niels Hintermannin kanssa, mutta kauden toiseksi paras sijoitus oli Kvitfjellin toisen syöksylaskun 16. sija. Kaudella 2022–2023 Alexanderin paras yksittäinen maailmancupsijoitus oli tammikuussa Kitzbühelin toisen syöksylaskun kuudes sija. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui joulukuussa Val Gardenan syöksylaskussa kymmenenneksi ja supersuurpujottelussa seitsemänneksi sekä joulun jälkeen Bormion syöksylaskussa kolmanneksi. Hän sijoittui Kvittfjellin syöksylaskussa kolmanneksi. Kaudella 2024–2025 hän oli Bormion syöksylaskussa kolmas. Hän sijoittui kolmanneksi Kitzbühelin syöksylaskussa. Alexander sijoittui nuorten MM-kilpailuissa parhaimmillaan viidenneksi supersuurpujottelussa Davosissa 2018. Aikuisten arvokilpailuissa hän esiintyi ensi kerran Courchevelin ja Méribelin MM-kilpailuissa 2023 ja saavutti syöksylaskussa pronssia 0,04 sekuntia neljänneksi jäänyttä Itävallan Marco Schwarzia nopeampana. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset alppihiihtäjät Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Zoja Voskresenskaja

Zoja Voskresenskaja (1907–1992), sukunimi myös Rybkina ja Jartseva, oli 1930-1940-luvulla toiminut neuvostoliittolainen vakooja, myöhemmin lastenkirjailija. Poliittisen uransa päätyttyä Nikita Hruštševin noustua Neuvostoliiton johtoon hän päätyi Siperiaan Vorkutaan vankileirin apulaisjohtajaksi. Voskrensenskaja kirjoitti kahdet muistelmat, Pod psevdonimom Irina ('Salanimellä Irina'), josta on olemassa Esa Adrianin julkaisematon suomennos, ja Teper ja mogu skazat pravdu ('Totuuden voi jo kertoa'). Martti Backman kirjoitti Helsingin Sanomiin Voskresenskajasta artikkelin, johon Erkki Tuomioja kirjoitti vastineen, jossa hän syytti Backmania huolimattomuudesta ja kritiikittömyydestä lähteiden käytöstä. Tuomioja kiistää Backmanin väitteen, että Hella Wuolijoki olisi tavannut Voskresenskajan ollessaan 1940 Väinö Tannerin lähettämänä rauhantunnustelijana Tukholmassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Neuvostoliittolaiset vakoojat Luokka:Lasten- ja nuortenkirjailijat Luokka:Vuonna 1907 syntyneet Luokka:Vuonna 1992 kuolleet
Dmitri Kovtun

Dmitri Vladimirovitš Kovtun (; 25. syyskuuta 1965 Moskova – 4. kesäkuuta 2022 Moskova) oli venäläinen agentti ja liikemies. Ison-Britannian teettämän ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tukeman selvityksen mukaan hän ja Andrei Lugovoi myrkyttivät Lontoossa marraskuussa 2006 entisen vakooja Aleksandr Litvinenkon, joka kuoli kolme viikkoa myöhemmin.Russian agent Kovtun, accused in spy poisoning, dead at 57 AP News 4.6.2022, viitattu 29.12.2023 Financial Sanctions: Global Human Rights Isle of Man Government, viitattu 29.12.2023 Suspect In Litvinenko Poisoning Dies After Reportedly Contracting COVID-19 In Moscow Radio Free Europe/Radio Liberty 4.6.2022, viitattu 29.12.2023 Kovtun kouluttautui Lugovoin kanssa Moskovassa ja työskenteli sitten Itä-Saksassa KGB:n palveluksessa.Litvinenko suspects Andrei Lugovoi and Dmitry Kovtun BBC 21.1.2016, viitattu 29.12.2023 Hän palveli KGB:n yhdeksättä direktoraattia, jonka vastuualueella oli Neuvostoliiton hallinnon merkittävimpien toimijoiden suojelu. Neuvostoliiton kaaduttua Kovtun ja hänen silloinen saksalainen vaimonsa Inna Hohne muuttivat Hampuriin ja hakivat turvapaikkaa. Kovtun työskenteli tarjoilijana, mutta palasi myöhemmin Venäjälle.Alexander Litvinenko assassination suspect dies of Covid The Guardian 4.6.2022, viitattu 29.12.2023 Ilmeisesti hän tuli siellä Lugovoin värväämäksi ja lisäksi työskenteli liikemiehenä. Omien sanojensa mukaan Kovtun toimi öljy- ja kaasuteollisuudessa, mutta hänen ensimmäinen vaimonsa Hohne asetti väitteen epäilynalaiseksi. Entisen vaimon mukaan Kovtun oli alkoholin suurkuluttaja. Politiikassa toimineesta Lugovoista poiketen Kovtun piti Venäjällä suhteellisen matalaa profiilia eikä hänen yksityiselämästään ole paljon tietoa. Marraskuussa 2006 entinen vakooja Litvinenko joi hotellissa teetä kahden venäläismiehen kanssa ja kuoli kolme viikkoa myöhemmin rajuihin myrkytysoireisiin. Kovtun kiisti yhteyden Litvinenkon kuolemaan, mutta poloniumjäämiä löydettiin hänen istumapaikaltaan lentokoneesta ja paikoista, joissa hän oli Englannissa käynyt. Kovtun joutui vuonna 2017 Yhdysvaltain mustalle listalle Magnitski-lain nojalla.Brendan Cole, Scotland Yard's Lead Suspect in Polonium Poisoning Case Dies in Moscow Newsweek 4.6.2022, viitattu 29.12.2023 Hän kuoli COVID-19-infektion komplikaatioihin sairaalassa Moskovassa kesäkuussa 2022. == Lähteet == Luokka:Venäläiset liikemiehet Luokka:Venäläiset vakoojat Luokka:Vuonna 1965 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
San Sebastián (1783)

San Sebastián oli Espanjan laivaston vuonna 1783 vesille laskettu kaksikantinen 76-tykkinen linjalaiva. == Valmistus == Alus tilattiin 1782 Pasajesista. Alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1783 ja otettiin palvelukseen 1783 päällikkönään Felipe López de Carrizosa. Sen valmisti Vincente Pló Gautierin sistema francésin mukaan. Sen valmistuskustannukset olivat 4,7 miljoonaa realesia. Winfield et al 2023 s. 154-155 == Palvelus == Alus saapui 9. huhtikuuta 1784 Ferrolista San Fermínin kanssa Cádiziin, mistä se lähti 5. toukokuuta Cartagenaan päällikkönään José Bustillo y Gómez. Aluksen päällikkönä oli Algerian sotaretkelle, jolloin kaupunkia ammuttiin tykein, Barceló. Tammikuussa 1785 alus saapui Ferroliin Cádizista, missä se siirrettiin reserviin. Alus oli 1786 huollettavana. Huhtikuussa 1788 alus oli Cádizissa José de Córdovan johtaman koelaivueen harjoituksissa. Se oli edelleen vuonna 1790 Cádizissa, mistä alus lähti 19. toukokuuta 1791 Ferroliin reserviin sijoitettavaksi Magnánimon ja San Fermínin kanssa. Alus oli 1793 Ferrolissa reservissä. Alus lähti 12. helmikuuta 1794 Cartagenasta Cádiziin liittyäkseen José de Córdovan laivastoon, jonka mukana se lähti syyskuussa Cádizista. Alus palasi marraskuussa Cádiziin, mistä se lähti vielä saman kuukauden aikana Ferroliin reserviin sijoitettavaksi. Alus lähti 1. helmikuuta 1795 Cádizista liittyäkseen Rosasinlahdella ja Máhonissa Lángaran laivastoon. Se lähti 6. marraskuuta Cartagenasta Cádiziin, jonne se saapui kaksi päivää myöhemmin liittyen Morenon laivastoon. Joulukuussa alus oli kuparoitavana ja sijoitettiin tammikuussa 1796 Cádizissa reserviin. Alus lähti 8. helmikuuta 1798 Cádizista Mazarredon laivastossa takaa-ajamaan Cádizia piirittäneitä Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia. Toukokuussa 1799 Ranskan laivasto lunasti aluksen korvauksena Revolutionista (ex-Censeur), joka oli sopimaton Cádiziin. Alus nimettiin tilapäisesti Saint Sébastieniksi. Alus nimettiin virallisesti Brestissä 31. heinäkuuta Allianceksi. Elokuussa 1807 alus todettiin lahonneeksi ja romutettiin. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:San Fermín -luokan linjalaivat
Dong Jun

Dong Jun (; s. 1961) on kiinalainen amiraali ja poliitikko.Admiral Dong Jun appointed as Minister of National Defence in China, succeeding Li Shangfu Dimsum Daily 29.12.2023, viitattu 29.12.2023 Hänestä tuli 29. joulukuuta 2023 Kiinan puolustusministeri häntä edeltäneen Li Shangfun tultua yllättäen erotetuksi lokakuussa 2023.Veikko Eromäki, Kiinassa nimettiin uusi puolustusministeri potkut saaneen tilalle Yle 29.12.2023, viitattu 29.12.2023 Dong valmistui laivaston akatemiasta Dalianissa vuonna 1979. Hän toimi laivaston komentajana syyskuusta 2021 joulukuuhun 2023, jolloin häntä seurasi Hu Zhongming. Dong sai kontra-amiraalin arvon heinäkuussa 2012, vara-amiraalin arvon heinäkuussa 2018 ja amiraalin arvon syyskuussa 2021. == Lähteet == Luokka:Kiinalaiset poliitikot Luokka:Kiinalaiset sotilaat Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vedyn isotoopit

Vedystä tunnetaan seitsemän eri isotooppia. Niistä yleisin, eli vety-1 (protium) sekä vety-2 (deuterium) ovat vakaita, kun taas vety-3 (tritium) sekä synteettisesti tuotetut vety-4, vety-5, vety-6, ja vety-7 ovat radioaktiivisia. == Isotoopit == === Luonnossa esiintyvät isotoopit === ==== Protium ==== Protium (1H) on yleisin luonnossa esiintyvä vedyn isotooppi. Sen suhteellinen osuus muusta vedystä on noin 99.985 prosenttia. Protiumissa ei ole neutroneja. ==== Deuterium ==== Deuteriumilla (2H) on ytimessä yksi neutroni. Sen suhteellinen osuus muusta vedystä on noin 0.015 prosenttia. Deuteriumin löysi vuonna 1931 Harold C. Urey, joka sai tästä vuonna 1934 Nobelin kemianpalkinnon. Deuterium toimii tavallisen vedyn tavoin kemiallisissa reaktioissa, mutta reagoi hitaammin. ==== Tritium ==== Tritiumilla (3H) on ytimessään kaksi neutronia. Toisin kuin protium ja deuterium, tritium on epävakaa, eli radioaktiivinen isotooppi, jonka puoliintumisaika on noin 12.32 vuotta. Sen suhteellinen osuus muusta vedystä on häviävän pieni. Tritiumia muodostuu ilmakehän ylemmissä osissa, jossa kosminen säteily osuu ilman typpeen. Luonnossa tritiumia esiintyy lähinnä vedessä. Keinotekoista tritiumia käytettiin 1950–60-luvuilla ydinkokeissa. === Synteettiset isotoopit === Vety-4 (4H), vety-5 (5H), vety-6 (6H) ja vety-7(7H) ovat laboratoriossa tuotettuja radioaktiivisia vedyn isotooppeja, joiden puoliintumisajat ovan häviävän pieniä, alle tseptosekunnin. Esimerkiksi vety-4:n puoliintumisaika on vain 9.93696 • 10-23 sekuntia. == Taulukko == Merkki Z(p) N(n) Massa (u) Puoliintumisaika Hajoamistapa Spin Suhteellinen osuus luonnon vedystä (%) Lähteet 1H 1 0 1.007825 ½+ 99.985 2H 1 1 2.01355321270 1+ 0.015 3H 1 2 3.0160492 12.32 vuotta β− ½+ äärimmäisen pieni 4H 1 3 4.0279121 9.93696 • 10-23 s n 2- 5H 1 4 5.03531(11) 8.01930 • 10-23 s 3n (1/2) 6H 1 5 6.04494(28) 2.90(70) • 10-22 s 3n 2- 7H 1 6 7.05275(108) 2.3(6) • 10-23 s 2n 2+ == Lähteet == *
Mstyslav Tšernov

Mstyslav Andrijovytš Tšernov (; s. 1985 Harkova) on ukrainalainen kuvajournalisti, dokumentaristi, sotakirjeenvaihtaja ja kirjailija.Chernov Mstyslav PEN Ukraine, viitattu 29.12.2023 Mstyslav Chernov European Press Prize, viitattu 29.12.2023 Tšernov varttui Harkovassa.Tonya Mosley, 'We need to record everything': This team stayed behind in a Ukrainian war zone NPR 13.11.2023, viitattu 29.12.2023 Hän aloitti uransa kuvajournalistina vuonna 2005 ja liittyi Associated Pressin palvelukseen vuonna 2014. Sittemmin hän on kuvannut monia konflikteja, sosiaalisia ongelmia ja ympäristökriisejä eri puolilla maailmaa.Mstyslav Chernov 47ª Mostra Internacional de Cinema de São Paulo, viitattu 29.12.2023 Vuonna 2013 Tšernov valittiin Ukrainan ammattivalokuvaajien liiton puheenjohtajaksi ja Federation of European Professional Photographersin Ukrainan-edustajaksi.Mstyslav Chernov Ukrainian. Photographies, viitattu 29.12.2023 Hänet valittiin Ukrainan vuoden valokuvaajaksi vuosina 2013 ja 2015. Vuosina 2015 ja 2016 hän sai kaksi Royal Television Societyn palkintoa Malaysia Airlinesin lennon 17 käsittelystä.Mstyslav Chernov Academic Studies Press, viitattu 29.12.2023 Tšernovin valokuvia, artikkeleita ja videoita on julkaistu laajalti kansainvälisissä tiedotusvälineissä. Helmikuussa 2022 Tšernov oli Mariupolissa Venäjän joukkojen hyökätessä. Hän ohjasi ja tuotti kaupungissa dokumentin 20 Days in Mariupol, jossa keskityttiin kuvaamaan ja todistamaan siviileihin kohdistettuja julmuuksia. Samaan aikaan Mariupolissa oli kuvaamassa liettualainen Mantas Kvedaravičius, joka joutui tapetuksi yrittäessään paeta kaupungista vain hieman Tšernovin ryhmän jälkeen. Tšernov sai työstään Mariupolissa lukuisia palkintoja, kuten Pulitzer-palkinnon, Deutsche Wellen sananvapauspalkinnon, Bayeux Calvados-Normandy -palkinnon ja Heorhi Gongadze -palkinnon. Elokuvan ohjaajalle myönnettiin myös vuoden 2024 Oscar-palkinto. Tšernov julkaisi vuonna 2020 romaanin Tšasy snovydin.The Dreamtime: A Novel Harvard Ukrainian Studies, viitattu 29.12.2023 == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset toimittajat Luokka:Kuvajournalistit Luokka:Dokumentaristit Luokka:Sotakirjeenvaihtajat Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
State Herbarium of South Australia

State Herbarium of South Australia eli eFloraSa on verkossa toimiva sähköinen tietokanta, joka sisältää tietoja Etelä-Australiassa esiintyvistä kasvilajeista. Kyseiseltä sivustolta löytyy muun muassa levinneisyyskartta ja tietoja kasveista levät mukaan lukien sekä jotakin tietoa sienistä. Sivustoa pitää yllä Etelä-Australian hallituksen ympäristö-, vesi- ja luonnonvarajaostot. == Lähteet == Luokka:Biologiset tietokannat
Open Tree of Life

Open Tree of Life on kasvien taksonomiaa käsittelevä tietokanta. Sivustolla on esitetty kasvien sukupuu, joka muodostaa monipuolisen tietokokoelman, jossa on yhdistetty useista eri fylogeneettisestä tietolähteestä saatuja tietoja. Sivuston ylläpidon yhteydessä kehitetään myös verkossa toimivia sovelluksia, jotka mahdollistavat tietojen saatavuuden maailman laajuisesti. == Lähteet == Luokka:Biologiset tietokannat
Olonija

Olonija (Олония) on Karjalan tasavallan Aunuksessa ilmestyvä Aunuksen kansallisen piirin venäjänkielinen paikallislehti. Aunuksen ensimmäinen sanomalehti oli VKP(b):n kihlakuntakomitean, paikallisneuvoston ja puna- armeijan seitsemännen armeijakunnan äänenkannattajana keväällä 1919 ilmestynyt Olonetskaja zvezda (”Aunuksen tähti”). Sen julkaisemisen keskeytti Aunuksen retkikunnan hyökkäys. Vuoden 1920 vaihteessa kaupungissa ilmestyivät Krasnaja nedelja (”Punainen viikko”) ja Krasnaja Karelija (”Punainen Karjala”) -nimiset lehdet. NKP(b):n Aunuksen piirikomitean ja piirin toimeenpanevan komitean lehti perustettiin vuonna 1930 nimellä Kolhoznik (”Kolhoosilainen”). Se ilmestyi aluksi kaksisivuisena kerran tai kahdesti viikossa ja kertoi lähinnä maatalouden kollektivisoinnista, kolhooseista, metsätöistä, teollistamisesta ja kulttuurin kehityksestä. Vuonna 1932 lehdessä ryhdyttiin julkaisemaan myös suomenkielistä aineistoa, ja se sai rinnakkaisnimen Kollektivisti. Vuosina 1933–1935 Aunuksessa ilmestyi myös kone- ja traktoriaseman suomen- ja venäjänkielinen lehti Bolshevistisen koltalouden puolesta. Lokakuussa 1937 lehdestä tuli venäjän- ja karjalankielinen nimellä Kolhoznikka. Se muuttui venäjänkieliseksi toukokuussa 1939 ja suomenkieliseksi vuoden 1941 alussa nimellä Kollektivisti. Lehti lakkasi jatkosodan takia syyskuussa 1941. Lehti jatkoi ilmestymistään venäjänkielisenä elokuussa 1944. Se sai nimen Olonetskaja pravda (”Aunuksen totuus”) vuonna 1957. Kolmesti viikossa ilmestyneen nelisivuisen lehden painosmäärä nousi 1980-luvun lopulla 9 700 kappaleeseen. Vuonna 1991 lehti sai nimen Olonija. Se ilmestyy nykyään kerran viikossa 12–16-sivuisena ja 2 000 kappaleen painoksena. Lehti kertoo Aunuksen piirin elämästä ja ihmisistä, taloudesta ja julkisista palveluista sekä tarjoaa tietoa Karjalan tasavallan tapahtumista. Julkaisijoina toimivat piirihallinto ja -neuvosto sekä Karjalan tasavallan uutistoimisto. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden sivusto Luokka:Aunuksen kansallinen piiri Luokka:Karjalan tasavallan sanomalehdet Luokka:Neuvostoliittolaiset sanomalehdet Luokka:Venäläiset sanomalehdet
Pekka Kukkonen

Pekka Olavi Kukkonen (1. elokuuta 1949 Helsinki – 27. joulukuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen journalisti, joka työskenteli Helsingin Sanomain palveluksessa 1970–2008.Kuka kukin on 2007, s. 446. Helsinki 2006. ISBN 951-1-20606-0 Kukkonen tuli ylioppilaaksi vuonna 1969 ja kävi Sanoman toimittajakoulun. Hän jatkoi opintojaan Kansasin yliopistossa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1974. Hän työskenteli Helsingin Sanomissa toimittajana (1970–1971, 1973–1977) ja apulaisuutispäällikkönä (1977–1982), eteni sunnuntaitoimituksen esimieheksi (1982–1989) ja lehden toimituspäälliköksi (1989–2008). Hän huolehti myös lehden kieliasusta. Kukkonen toimi 1970-luvulla myös Newsweek-lehden Suomen-kirjeenvaihtajana sekä suomen kielen lautakunnan jäsenenä vuodesta 1997 ja varapuheenjohtajana vuodesta 2003. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1949 syntyneet Luokka:Vuonna 2023 kuolleet Luokka:Suomalaiset toimittajat
Talonpoikien retki Tukholmaan

Talonpoikien retki Tukholmaan (Bondetåget) oli Ruotsin puolustusystävällisten piirien 5. helmikuuta 1914 toimeenpanema suuri lähetystö, johon osallistui 31 300 henkilöä eri puolilta maata. Lähetystö esitti kuningas Kustaa V:lle kansan toivomuksen, että Ruotsin puolustuksesta pidettäisiin hyvää huolta, sekä vakuutti kansan olevan valmiina tarvittaviin uhrauksiin. Kuninkaan siihen antama myönteinen vastaus, josta hän ei ollut etukäteen neuvotellut virallisten neuvonantajiensa kanssa, aiheutti muun muassa Ruotsin silloisen vapaamielisen, Karl Staaffin johtaman ministeristön eroamisen.Talonpoikainretki Tukholmaan, Tietosanakirja. Osa 9, palsta 1141. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 Vastauksena talonpoikaismarssiin työväenliike järjesti Hjalmar Brantingin johdolla oman mielenosoituksensa hallituksen tueksi 8. helmikuuta. Siihen osallistui lähes 50 000 ihmistä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Mielenosoitukset ja levottomuudet Ruotsissa Luokka:1914
Ilkka Virtanen (toimittaja)

Ilkka Johannes Virtanen (s. 24. elokuuta 1961 Seinäjoki) on suomalainen journalisti ja päätoimittaja, koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri ja yo-merkonomi. Virtanen valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1990. Toimittajana hän on työskennellyt muun muassa Pohjalaisessa, Kauppalehdessä, ja uutistoimisto Reutersissa. Lisäksi hän on osallistunut YK:n UNIFIL- ja UNTSO-operaatioihin 1980- ja 1990-luvulla. Vuodesta 2004 hän on työskennellyt Valittujen Palojen päätoimittajana. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1961 syntyneet Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Elävät henkilöt
Pjongjangin suurteatteri

Pjongjangin suurteatteri () on Pjongjangissa sijaitseva teatteri. Se avattiin vuonna 1960 ja kunnostettiin vuonna 2009. Siellä on 1 200 istumapaikkaa.Pyongyang Theatres Korea Konsult, viitattu 29.12.2023 Pjongjangin suurteatteri oli ensimmäinen jälleenrakennetussa Pjongjangissa valmistunut suuri korealaiseen tyyliin pohjautunut rakennushanke. Sitä aiemmin Korean sodan aselevon (1953–) aikana valmistuneet rakennukset Pjongjangissa olivat enimmäkseen Neuvostoliiton arkkitehtuurista vaikutteensa ammentaneita. Pjongjangin suurteatteria käytetään vallankumousoopperoiden esittämiseen. Rakennus sijaitsee Yonggwang- ja Sungri-katujen risteyksessä noin kilometrin verran Kim Il-sungin aukiosta etelään.Pyongyang Grand Theatre Koryo Tours 25.6.2020, viitattu 29.12.2023 == Lähteet == Luokka:Pjongjang Luokka:Pohjois- Korean teatterit
Kuhertajagaselli

Kuhertajagaselli (Gazella subgutturosa) on gasellien sukuun kuuluva sorkkaeläinlaji. Aikuinen kuhertajagasellikoiras painaa 20–40 kg, naaras on pienempi. Koiraalla on mustat ulospäin kääntyvät 20–35 cm pitkät sarvet. Turkin värissä on maantieteellisiä eroja, yleisväri on vaaleanruskea tai harmahtava. Häntä on lyhyt, musta tai tummanruskea. Kuhertajagaselleja tavataan lähinnä Mongoliassa, Kiinassa ja Kazakstanissa. Niitä on myös Keski- Aasiassa, Iranissa, Afganistanissa ja Pakistanissa. Azerbaidžanissa Şirvanin kansallispuistossa elää kanta, josta on tehty siirtoistutuksia muualle maahan. == Lähteet == Luokka:Gasellit Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Wiesław Kukuła

Wiesław Kukuła (s. 16. maaliskuuta 1972 Częstochowa) on puolalainen kenraali.General Wiesław Kukuła NATO 6.12.2023, viitattu 29.12.2023 Kukuła aloitti sotilasuransa upseerikokelaana vuonna 1992. Hän valmistui maisterin arvolla elektroniikassa ja televiestinnässä Varsovan Teknillisestä sotilasyliopistosta vuonna 2003. Samana vuonna hän aloitti palvelun Irakin sodassa. Vuonna 2012 Kukuła nimitettiin erikoisjoukkoryhmän johtoon ja vuonna 2016 alueellisten puolustusjoukkojen komentajaksi. Hän sai 29. marraskuuta 2016 ylennyksen prikaatikenraaliksi, syyskuussa 2018 kenraalimajuriksi ja 5. marraskuuta 2021 kenraaliluutnantiksi. Lokakuussa 2023 hänestä tuli Puolan asevoimien esikunnan päällikkö, ja 9. marraskuuta 2023 hänestä tehtiin kenraali. Kukuła on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt