EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Wieruszówin piirikunta

Wieruszówin piirikunta () on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 42 105\. Piirikunta jakautuu seitsemään maalaiskuntaan, jotka ovat Bolesławiec, Czastary, Galewice, Łubnice, Lututów, Sokolniki sekä Wieruszów ja niissä on kylien lisäksi kaksi kaupunkia; Lututów ja hallintokeskus Wieruszów. Wieruszówin piirikunnan pinta-alasta 26 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018. Wieruszówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa neljä prosenttia. Vuoden 2019 lopussa Wieruszówin piirikunnassa oli 42 105 asukasta, joista 50,5 prosenttia naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 42 434 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 37 402 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaat muodostivat vuoden 2019 lopussa 18,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,1 prosenttia ja eläkeikäiset 20,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 409 lasta. == Lähteet == Luokka:Łódźin piirikunnat
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2001

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2001 käytiin 20. toukokuuta Vehkalahdella. == Mitalistit == Laji Kultaa Hopeaa Pronssia Miehet 4 km Samuli Vasala, Turun Urheiluliitto, 12.07 Marko Kotila, Toholammin Urheilijat, 12.21 Tuomo Lehtinen, Länsi-Uudenmaan Urheilijat, 12.24 Joukkueet Lahden Ahkera, 33 Sheldon Monderoy, 9 Juha Kukkamo, 10 Ari Sarja, 14 Turun Weikot, 36 Sami Valtonen, 5 Juha Hellstén, 6 Jukka Savonheimo, 25 Kalvitsan Urheilijat, 56 Janne Vilve, 17 Kari Hämäläinen, 19 Jarkko Kovanen, 20 Miehet 12 km Jussi Utriainen, Lahden Ahkera, 39.04 Pasi Mattila, Turun Urheiluliitto, 39.09 Jari Matinlauri, Vihannin Urheilijat, 39.16 Joukkueet Lahden Ahkera, 12 Jussi Utriainen, 1 Ville Hautala, 4 Juha Nurminen, 7 Turun Urheiluliitto, 34 Pasi Mattila, 2 Jaakko Kero, 11 Pekka Stenholm, 21 Maarian Mahti, 43 Mikko Virta, 5 Petteri Muukkonen, 16 Ami Laamo, 22 Naiset 6 km Annemari Sandell, Turun Weikot, 21.26 Kirsi Valasti- Koski, Turun Weikot, 21.45 Marjo Venäläinen, Lahden Ahkera, 21,59 Joukkueet Viipurin Urheilijat, 25 Päivi Tikkanen, 4 Mari Niskanen, 8 Päivi Luostarinen, 13 Turun Weikot, 34 Annemari Sandell, 1 Kirsi Valasti, 2 Sari Koivu, 31 Lahden Ahkera, 44 Marjo Venäläinen, 3 Kaisa Lettojärvi, 14 Irina Watkins, 27 M22 6 km Turo Inkiläinen, Kuhmoisten Kumu, 19.02 Jukka Keskisalo, Joensuun Kataja, 19.33 Tommi Penttilä, Kokkolan Veikot, 19.44 M19 6 km Mårten Boström, Sjundeå IF, 19.54 Matti Räsänen, Pyhäselän Urheilijat, 20.01 Aki Uutela, Viipurin Urheilijat, 20.37 M17 4 km Juha Puttonen, Jyväskylän Kenttäurheilijat, 13.31 Janne Ukonmaanaho, Ylikiimingin Nuijamiehet, 13.44 Lauri Tonteri, Hartolan Voima, 13.44 N22 4 km Johanna Risku, Kankaanpään seudun Leisku, 14.35 Suvi Myllymäki, Kokkolan Veikot, 15.24 Minna Järvenpää, Kokkolan Veikot, 15.31 N19 4 km Elina Lindgren, Oulun Pyrintö, 13.59 Riina Tolonen, Kenttäurheilijat -58, 14.19 Ulla Tuimala, Äänekosken Urheilijat, 14.33 N17 4 km Silja Tarvonen, Kangasniemen Kalske, 15.52 Jonna Välimaa, Vammalan seudun Voima, 16.01 Susanna Raitamäki, Saarijärven Pullistus, 16.05 ==Lähteet== Luokka:Maastojuoksun Suomen- mestaruuskilpailut Luokka:Vuoden 2001 yleisurheilu Luokka:Vehkalahti
Luc Clapiers de Vauvenargues

Luc Clapiers de Vauvenargues, Vauvenarguesin markiisi (1715 Provence Ranska –1747 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen moralisti. Sairastuttuaan Böömin sotaretkellä 1742 hän jouti keskeyttämään sotilaanuransa. Hän ehti elää muutaman vuoden sairastellen ja varattomana. Ennen Böömin sotaretkeä Vauvenargues osallistui jo 1734 sotaretkeen Italiassa. Hän asui Pariisissa ja tutustui muun muassa Jean-François Marmonteliin ja Voltaireen, joka auttoi ja tuki häntä. Vauvenargues'n teos Maximes, ensimmäisen kirjoituksen mukaan myös Introduction à la connaissance de l’esprit humain, ilmestyi 1746. Sen kauniista ja vakavahenkisistä mietteistä kuvastuu perimmäinen optimistinen maailmankatsomus, ja ne ovat François de La Rochefoucauldin kuuluisiin maksiimeihin verrattuna hyvin erilaisia. Kirjoituksissaan hän käsitteli ihmisen moraalisisia velvollisuuksia ja edellytti kaikkien uskonnollisten vakaumusten kunnioittamista. Hän uskoi ihmisen pohjimmaiseen hyvyyteen.Vauvenarguesin teoksiaan, Oeuvres, on julkaistu postuumisti useita kertoja, ja mukaan on liitetty hänen kirjoitelmiaan ja kirjeenvaihtoa muun muassa Voltairen ja Mirabeaun kanssa.Vauvenargues, Luc Clapiers. Tietosanakirja osa 10. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917 Jo palvelusaikana Vauvenargues oli alkanut kirjoittaa muistiin kokemuksiensa herättämiä ajatuksia, joita hän viimeisinä vuosinaan järjesti ja kokosi suunnittelematta kuitenkaan niistä tieteellistä filosofista teosta. Hän oli merkittävä itseoppinut filosofi ja aforistikko ja Jean-Jacques Rousseaun edeltäjänä pidetty. Maximes sisältää laajahkon kirjoitelman "Introduction à la connaissance de l'esprit humain" sekä muutamia lyhyempiä, kuten "Réflexions sur divers sujets", "Conseils à un jeune homme", "Méditation sur la foi" ja "Paradoxes mêlés de réflexions et de maximes".Vauvenargues, Luc de Clapiers de, Nordisk familjebok 31. 1921 == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Ranskalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1715 syntyneet Luokka:Vuonna 1747 kuolleet
Bełchatów

Bełchatów on kaupunki ja oma kuntansa Puolassa Łódźin voivodikunnassa. Se on Bełchatówin piirikunnan hallinnollinen keskus. Bełchatówin työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 5,1 prosenttia. Työssäkäyvistä asukkaista 46,8 prosenttia työskentelee teollisuus- ja rakennusalalla, 16,4 prosenttia maatalousalalla, 12,4 prosenttia palvelualalla ja 2,4 prosenttia rahoitusalalla. Valtaosa ihmisistä on töissä hiiliteollisuudessa ja kaupungissa sijaitsee maailman saastuttavin ruskohiilivoimala.Tutkimus: Viisi prosenttia maailman voimaloista röyhtäilee ilmoille kolme neljäsosaa voimalaitosten hiilidioksidipäästöistä Yle, 2021 Vuoden 2019 lopussa Bełchatówissa asui 56 973 asukasta, joista 51,4 prosenttia naispuolisia ja 48,6 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 17,7 prosenttia, työikäisten 61,9 prosenttia ja eläkeikäisten 20,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 545 lasta. Bełchatówin 11 ystävyyskaupunkia vastaavaa yhteistyöaluetta ovat: * Alcobaça * Myślenice * Sovetsk * Csongrád * Taurogi * Aubergenville * Zvjahel * Pivdennoukrajinsk * Pardubice * Děčín * Považská Bystrica Bełchatówissa pelaavat lentopelloseura Skra Bełchatów sekä jalkapalloseura GKS Bełchatów. == Lähteet == Luokka:Łódźin voivodikunnan kaupungit
Thrudgelmir

Thrudgelmir () on skandinaavisessa mytologiassa jotuni eli jättiläinen. Hän on Aurgelmirin eli alkujättiläinen Ymirin poika ja Bergelmirin isä. == Lähteet == Luokka:Skandinaavisen mytologian jättiläiset
Tuusulan nuorisovaltuusto

Tuusulan nuorisovaltuusto (; ) on vuonna 1998 perustettu uskonnollisesti ja puoluepoliittisesti sitoutumaton Tuusulan kunnan vaikuttamistoimielin. Se pyrkii parantamaan tuusulalaisten nuorten asemaa sekä heidän vaikuttamis- ja harrastusmahdollisuuksiaan. Nuorisovaltuusto on kuntalain 26 §:n edellyttämä nuorten vaikuttajaryhmä. Kunnanhallitus asettaa nuorisovaltuuston vaalituloksen perusteella. Nuorisovaltuusto tekee kannanottoja, lausuntoja ja aloitteita kunnanvaltuustolle sekä muille kunnan toimielimille nuorille tärkeistä asioista. Nuorisovaltuusto järjestää myös säännöllisin väliajoin maksuttomia tapahtumia nuorille, kuten Tuusulan taiteiden yössä olevan nuorisovaltuuston pisteen, jossa jaetaan tyypillisesti helium ilmapalloja. Nuorisovaltuusto kiertelee myös Tuusulan yläkouluilla, joissa nuorisovaltuutetut jakelevat nuorille tarroja ja muita oheistuotteita. Tuusulan nuorisovaltuuston äänestetään kahdeksan jäsentä joka vuosi ja valtuutettujen toimikausi on kaksi vuotta. Kahdeksan valitun jäsenen lisäksi nuorisovaltuustoon valitaan kaksi varajäsentä. == Lähteet == Luokka:Nuorisovaltuustot Luokka:Tuusula
Hietasirkku

Hietasirkku (Rhopospina alaudina) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta. ==Koko ja ulkonäkö== Hietasirkku voi kasvaa 14-17 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Hietasirkkukoiras on yleisväritykseltään harmaa ja selässä on leveitä mustia raitoja ja otsa on tumma. Pyrstössä on valkoinen raita ja vatsa on väriltään valkoinen. Hietasirkkukoiraan nokka on pitkähkö ja keltainen. Lajin naaras on ruskea ja selässä on tummemman ruskeita juovia, pyrstössä on valkoinen juova. Nokka on valkoinen. ==Levinneisyys ja elinympäristö== Hietasirkkua tavataan Kolumbiasta Argentiinaan ulottuvalta alueelta. Lajin elinympäristöä ovat kuivat Andien vuorten väliset laaksot ja niiden hietikko- ja pensaikkomaat. Toisinaan niitä tavataan aavikoiltakin. Useimmiten lintu elää 1 200-3 200 metrin korkeudessa. Hietasirkku liikkuu yksin tai pareittain. ==Lähteet== Luokka:Tangarat
Suttung

Suttung () on skandinaavisessa mytologiassa jotuni eli jättiläinen, jolla oli hallussaan runouden sima. Kun kääpiöt Fjalarr ja Galarr murhasivat hänen vanhempansa, Suttung otti kääpiöt, vei heidät merelle ja asetti heidät riutalle, joka peittyi nousuveden aikaan. Kääpiöt anoivat silloin armoa ja tarjosivat sovituksena Suttungin vanhempien murhasta arvokasta simaa. Suttung suostui ja vei siman kotiin, missä hän kätki sen kammioon Hnitbjörg-vuoren sisään ja asetti tyttärensä Gunnlodin vartioimaan sitä. Kääpiöiden valmistama juoma oli runouden simaa, joka antoi juojilleen runouden ja viisauden lahjan. Aasojen johtaja Odin alkoi himoita sitä. Odin porasi tiensä kallion läpi ja vietteli Suttungin tyttären Gunnlodin, joka antoi siman Odinille. Odin joi kaiken siman ja lähti sen jälkeen lentämään kotkan muodossa Asgårdiin. Suttung oli kuitenkin huomannut petoksen, ja hänkin muutti itsensä kotkaksi. Suttung alkoi tavoittaa Odinia. Kun aasat näkivät Odinin lähestyvän Asgårdia, he laittoivat pihalle valmiiksi vateja. Odin sylki niihin siman. Suttung oli kuitenkin saada Odinin kiinni, ja siitä säikähtäneenä Odin virtsasi osan simasta. Tätä kutsutaan kehnojen riimittelijöiden osaksi. Vateihin kerättyä simaa annettiin jumalille sekä niille ihmisille, joilla oli runouden lahja. Runoutta kutsutaankin Odinin saaliiksi ja lahjaksi sekä jumalten juomaksi. Käsitettä "Suttungin sima" käytetään usein runouden parafraasina. == Lähteet == Luokka:Skandinaavisen mytologian jättiläiset
Zduńska Wolan piirikunta

Zduńska Wolan piirikunta () on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 66 380\. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Zduńska Wola. Kolme maalaiskuntaa ovat Szadek, Zapolice ja Zduńska Wola ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; Szadek. Zduńska Wolan piirikunnan pinta-alasta 21,9 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018. Zduńska Wolan piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa kuusi prosenttia. Vuoden 2019 lopussa Zduńska Wolan piirikunnassa oli 66 380 asukasta, joista 51,6 prosenttia naispuolisia ja 48,4 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 120 835 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 56 060 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaat muodostivat vuoden 2019 lopussa 17,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 59,8 prosenttia ja eläkeikäiset 22,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,1 vuotta. Piirikunnassa syntyi 2019 elävänä yhteensä 566 lasta. == Lähteet == Luokka:Łódźin piirikunnat
Lapin liikenne

Lapin liikenne kulkee Lapissa pitkin teitä, rautateitä ja ilmateitse. Lapissa sijaitsee muun muassa Suomen pohjoisin rautatieasema, Kolarin rautatieasema. pienoiskuva|Kolarin rautatieasema on Suomen pohjoisin. == Maantieliikenne == Lapin tieyhteydet ovat liikennemääriin nähden melko kattavat etenkin pohjois- eteläsuunnassa. Valtatie 4 kulkee Etelä-Suomesta Kemin, Rovaniemen, Sodankylän ja Utsjoen kautta Norjan rajalle. Lisäksi siihen liittyy Sodankylässä valtatie 5. Maailman pohjoisin moottoritie sijaitsee Torniossa valtatiellä 29, joka jatkuu edelleen Ruotsin Haaparannalle. Lapissa on useita maanteiden rajanylityspaikkoja niin Ruotsin, Norjan kuin Venäjän vastaisilla rajoilla. == Rautatieliikenne == Kolarin rautatieaseman lisäksi Lapissa sijaitsee rautatieasemia Rovaniemellä, Kemijärvellä, Misissä, Muurolassa, Tervolassa, Kemissä, Ylitorniolla ja Pellossa. Lapin rautatieasemilla on matkustajia vuosittain noin 670 tuhatta matkustajaa.http://www.lappi.fi/lapinliitto/c/document_library/get_file?folderId=1931876&name;=DLFE-28358.pdf Rautatieasemista keskeisimpiä ovat Rovaniemen, Kemin, Kemijärven ja Kolarin asemat.http://www.lappi.fi/lapinliitto/c/document_library/get_file?folderId=349619&name;=DLFE-19233.pdf Matka Helsingistä Rovaniemelle junalla voi kestää jopa 12 tuntia. == Lentoliikenne == Lapissa sijaitsee kaikkiaan viisi käytössä olevaa lentoasemaa. Lapissa suurin lentoasema on Rovaniemen lentoasema, joka on myös kolmanneksi suurin lentoasema Suomessa matkustajamäärällä mitaten. Muita lentoasemia Lapissa ovat Kittilän lentosema, Ivalon lentoasema, Enontekiön lentoasema ja Kemi-Tornion lentoasema. Lapin lentoasemaverkko on maakunnan kokoon ja asukasmäärään nähden varsin kattava. Talvella Lappiin menee suoria lentoja muun muassa Lontoosta, Manchesterista, Münchenista, Frankfurtista, Berliinistä ja Zürichistä. Vuonna 2019 Lapin lentoasemilla oli 1,4 miljoonaa matkustajaa. Rovaniemen lentoasemalla kulki vuonna 2018 yli 570 tuhatta matkustajaa, Kittilässä 320 tuhatta, Ivalossa 210 tuhatta ja Kemi-Torniossa noin 100 tuhatta. Suomen lentoasemista vastaava Finavia toteutti Rovaniemen, Ivalon ja Kittilän lentoasemille yli 55 miljoonan euron arvoisen kehitysohjelman, jonka tarkoitus oli nostaa ja parantaa näiden lentoasemien asiakaskokemusta ja palvelutasoa. == Joukkoliikenne == Paikallisliikennettä liikennöidään Lapissa Kemi-Tornion alueella, Rovaniemellä ja Kemijärvellä. Lapin alueella on useita kuljetus- ja linja-autoyrityksiä. Sekä lentoasemilta että rautatieasemilta on sujuvat joukkoliikenneyhteydet lähimpään keskustaan tai matkailukohteisiin.http://www.lappi.fi/lapinliitto/c/document_library/get_file?folderId=349619&name;=DLFE-8343.pdf == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lapin maakunta Luokka:Suomen liikenne maakunnittain
Gustaf Wilhelm Liukkonen

Gustaf Wilhelm Liukkonen (7. lokakuuta 1844 Ristiina – 14. maaliskuuta 1916 Ristiina) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies. Liukkosen vanhemmat olivat tilanvuokraaja Wilhelm Liukkonen ja Katarina Hujanen ja puoliso vuodesta 1883 Gerda Maria Groundstroem. Liukkonen tuli ylioppilaaksi 1865 ja suoritti kameraalitutkinnon 1869 ja tuomarintutkinnon 1870. Varatuomarin arvon hän sai 1872. Hän työskenteli ensin senaatissa, hoiti tuomarinvirkoja ja toimi Kakolan johtajan apulaisena. Hämeenlinnan vankilan johtajaksi Liukkonen tuli 1878 ja toimi lääninkamreerina Hämeenlinnassa 1881–1908. Valtiopäivillä Liukkonen edusti talonpoikaissäädyssä Mäntyharjun tuomiokuntaa 1877–1878 ja porvarissäädyssä Hämeenlinnaa 1882, 1894 ja 1899. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1908.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Liukkonen Gustaf Wilhelm Viitattu 7.11.2020. ==Lähteet== Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1844 syntyneet Luokka:Vuonna 1916 kuolleet
Ismo Tuominen (virkamies)

Ismo Tapio Tuominen (s. 17. heinäkuuta 1964 Espoo) on suomalainen juristi ja virkamies. == Elämä ja ura == Tuominen opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui maisteriksi vuonna 1987. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1990. Tuominen työskenteli sosiaali- ja terveysministeriön ylitarkastajana vuosina 1993–1994, tuotevalvontakeskuksen ylitarkastajana 1995–2002 sekä STM:n hallitusneuvoksena 2002–2023. Hän on osallistunut merkittävässä määrin suomalaiseen lainvalmisteluun, kirjoittaen muun muassa alkoholi- ja tupakkalakeja, ja häntä on kutsuttu Suomen alkoholipolitiikan keskeisimmäksi virkamieheksi. Hän on myös ollut julkisuudessa esillä useisiin alkoholipolitiikkaa koskeviin kohuihin liittyen. Tuominen puolusti julkisuudessa ja eduskunnan valiokuntien kuulemisissa käsitystä siitä, että alkoholin etämyynti olisi Suomessa kiellettyä, vaikka laissa tällaista kieltoa ei ollut, ja väitti, että etämyynnin salliminen johtaisi Alkon alkoholin vähittäismyyntimonopolin purkamiseen. Syyskuussa 2021 eduskunnan apulaisoikeusasiamies Maija Sakslin antoi Tuomiselle huomautuksen lainvastaisesta toiminnasta liittyen yksityishenkilön tekemään tietopyyntöön EU-komission etämyyntiä käsittelevästä lausunnosta, johon vastaaminen viivästyi kahdella ja puolella vuodella, mikä ministeriön mukaan johtui inhimillisestä erehdyksestä. Tuominen myös vastasi ravintoloiden koronarajoituksia koskevien lakien valmistelusta koronapandemian aikana. Lokakuussa 2023 Tuominen jäi virkavapaalle tehtävästään sosiaali- ja terveysministeriön hallintoneuvoksena ja siirtyi lakimieheksi elintarvikemarkkinavaltuutetun toimistoon. Hän toimi tammikuusta 2024 alkaen elintarvikemarkkinavaltuutetun Olli Wikbergin sijaisena tämän ollessa pidätettynä virastaan. Kesäkuussa 2024 sosiaali- ja terveysvaliokunta esitti Tuomista valiokuntaneuvoksen virkaan, mutta syyskuussa eduskunnan kansliatoimikunta nimitti virkaan hänen sijastaan Pirjo Kainulaisen. == Lähteet == Luokka:Vuonna 1964 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset juristit
Daryl Boyle

Daryl Boyle (s. 24. helmikuuta 1987 Sparwood, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalaissyntyinen saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa DEL-liigassa pelaavaa Schwenninger Wild Wingsia. Boyle laukoo oikealta. == Ura == === Seuraura === Boyle debytoi Saksan DEL-liigassa kaudella 2011–2012 Augsburger Pantherin joukkueessa. Hän oli aikaisemmin pelannut Yhdysvalloissa AHL- ja ECHL-liigoissa sekä Kanadassa WHL-liigassa. Ensimmäisellä DEL-kaudellaan Boyle pelasi 52 ottelua tehopistein 7+16=23 keräten 18 rangaistusminuuttia ollen Augsburgerin tehokkain puolustaja. Seuraavat kaksi kautta Boyle toimi Augsburgerin kapteenina. Hän oli kummallakin kaudella joukkueen tehokkain puolustaja tehopisteillä 7+18=25 ja 4+22=26. Boyle siirtyi kaudella 2014–2015 EHC Münchenin joukkueeseen. Hän pelasi uransa tähän asti tehokkaimman DEL-kauden tehden 44 ottelussa tehopisteet 11+20=31. Seuraavan kolmen kauden Boyle voitti Münchenin joukkueessa kolme Saksan mestaruutta. Boylen nykyinen sopimus EHC Münchenin kanssa päättyy kauden 2021–2022 jälkeen. === Maajoukkueura === Boyle kuului Saksan olympiahopeaa voittaneeseen joukkueeseen Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018. Hän pelasi turnauksessa seitsemän ottelua keräten yhden syöttöpisteen ja kaksi rangaistusminuuttia. Venäjän MM-kilpailuissa 2016 Boyle keräsi kaksi syöttöpistettä ja neljä rangaistusminuuttia pelaamassaan kahdeksassa ottelussa. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Karl Johan Lund

Karl Johan Lund (13. joulukuuta 1844 Kristiinankaupunki – 9. helmikuuta 1904 Sotkamo) oli suomalainen tuomari, pormestari ja valtiopäivämies. Lundin vanhemmat olivat kauppias Anders Johan Lund ja Josefina Elisabet Hägglund ja puoliso vuodesta 1876 Matilda Hanna Roschier. Lund tuli ylioppilaaksi 1864 ja suoritti tuomarintutkinnon 1871, varatuomarin arvon hän sai 1874. Lund työskenteli auskultanttina Vaasan hovioikeudessa ja tuli oikeusneuvosmieheksi Kristiinankaupunkiin 1872. Kaupungin pormestarina hän toimi 1881–1892 ja sitten Kajaanin tuomiokunnan tuomarina. Valtiopäivillä Lund edusti porvarissäädyssä Kristiinankaupunkia 1885.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Viitattu 7.11.2020.Kuolleita. Päivälehti, 12.2.1904, s. 2. Asianajaja ja Loviisan pormestari Paul Åke Lund sekä Tornion pormestari Arne Lund olivat Karl Johan Lundin poikia.Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Per Åke LundYlioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Karl Arne Lund ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1844 syntyneet Luokka:Vuonna 1904 kuolleet
Erkki Annila

Erkki Aulis Annila (s. 7. kesäkuuta 1937 Laihia) on suomalainen metsäntutkija ja professori. Erkki Annila väitteli Helsingin yliopistossa filosofian tohtoriksi vuonna 1969 ja maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi 1975. Hän teki työuransa Metsäntutkimuslaitoksen palveluksessa vuodesta 1965 alkaen ensin tutkijana ja erikoistutkijana ja sitten metsäeläintieteen professorina 1985–2000. Hänellä oli myös metsäeläintieteen dosentuuri Helsingin yliopistossa vuosina 1975–2002. Annila on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1992 ja hallituksen jäsen vuosina 1995–2000.Kuka kukin on 2001, s. 54. Helsinki 2000. ISBN 951-1-17007-4 Hän on julkaissut runsaasti tieteellisiä tutkielmia metsänsuojelun alalta. Erkki Annilan poika on professori Arto Annila. ==Lähteet== Luokka:Vuonna 1937 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset metsätieteilijät Luokka:Suomalaiset professorit
Gustaf Edvard Lybeck

Gustaf Edvard Lybeck (15. marraskuuta 1851 Pirttikylä – 25. toukokuuta 1927 Kauhajoki) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies. Lybeckin vanhemmat olivat rovasti Johan Jakob Lybeck ja Hilda Edvina Reuter ja puoliso 1878–1893 Sofia Lovisa Skogström. Lybeck tuli ylioppilaaksi 1871, suoritti teologian erotutkinnon 1874 ja vihittiin papiksi 1875. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1887. Lybeck sai rovastin arvon 1899. Hän oli valmistuttuaan Kustavin vt. kappalainen ja Tammelan kirkkoherran apulainen, Perttelin vt. kirkkoherra ja vt. pitäjänapulainen, Sauvon vt. kappalainen ja Kauhajoen vt. kirkkoherra. Kauhajoen kappalaiseksi hänet valittiin 1887 ja kirkkoherraksi 1891. Lybeck tuli vt. lääninrovastiksi keväällä 1916. Hän oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1905. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 7.11.2020)Lybeck, Gustaf Edvard Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017. (Viitattu 7.11.2020)Kuolleita. Helsingin Sanomat, 28.5.1927, s. 6. ==Lähteet== Luokka: Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit Luokka:Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1927 kuolleet
Karl Hurtig

Karl Jakob Hurtig (20. joulukuuta 1870 Pietari – 17. marraskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen metodistikirkon pastori.Aikalaiskirja 1934Uppslagsverket Finland Hurtigin vanhemmat olivat työmestari Adolf Hurtig ja Ulrika Vasander. Hän liittyi metodistikirkkoon 1890, suoritti tutkinnon metodistikirkon teologisessa koulussa Uppsalassa 1895 ja hänet vihittiin papiksi 1898. Hurtig teki opintomatkoja Englantiin 1899, 1902, 1910 ja 1929, Roomaan 1911, Saksaan ja Sveitsiin 1913 ja 1922 sekä Yhdysvaltoihin 1924 ja 1932. Hurtig oli Ruotsissa pastorina Emmabodanissa 1895–1896, Nyköpingissä 1896–1899 ja Tukholmassa 1899–1904. Hän oli Helsingin Emanuelin kirkon pastorina vuodesta 1904 ja Helsingin metodistiseurakunnan esimiehenä 1904–1943, toimi Nya Budbäraren-lehden toimittajana 1906–1910 ja uudelleen vuodesta 1916 alkaen. Hurtig perusti turvattomien lasten kodin 1912 ja toimi sen johtajana. Hän perusti myös vanhuuskodin 1928 ja Helsingin Konkordia- sairaalan 1928. Hän oli Suomen metodistikirkon sihteerinä 1905–1906 ja 1910–1923 sekä superintendenttinä 1924–1930. Hurtig oli naimisissa vuodesta 1899 Agnes Mabel Waden (k. 1928) kanssa. == Julkaisuja == * Minnesskrift vid Helsingfors svenska metodist-episkopalförsamlings 25 års jubileum den 7 november 1909. Helsingfors 1909 * Från tempelstunder: predikningar. Helsingfors 1912 * Portarna till Guds stad: predikningar. Borgå 1913 * Evighetsord: predikningar. Helsingfors 1914 * Vårt lif bortom grafven: ett budskap till alla sörjande. Helsingfors 1914 * Fader vår. Studier och tankar. Söderström, Borgå 1917 * Jesus och hans vänner: karaktärs-studier. Söderström, Helsingfors 1918 * Från tempelstunder: predikningar. Söderström, Helsingfors 1919 * Guds folk i helg och söcken: ord till tröst och uppmuntran. Söderström, Helsingfors 1920 * Kristus och vår tid. Evangeliska budskap till nutidsmänniskan av Karl Hurtig, pastor i Emanuelskyrkan, Helsingfors. Söderström & C:o, Helsingfors 1922 * Metodismen i Finland: dess fyrtioåriga historia i korta drag tecknad. Helsingfors 1923 * I lidandets skola: Studier i Jobs bok. Söderström, Helsingfors 1930 * Även om tusende falla ..: berättelse om metodistkyrkans första missionär i Afrika Melville B. Cox. Metodistkyrkans svenska bokförlag, Helsingfors 1933 * Helsingfors svenska metodistförsamling 1884-1934: minnesskrift. Helsingfors 1934 * Herrens välsignelse: meditationer över välsignelsens heliga ord. Söderström, Helsingfors 1934 == Lähteet == Luokka: Suomalaiset uskonnolliset johtajat Luokka: Suomalaiset papit Luokka:Metodismi Suomessa Luokka:Vuonna 1870 syntyneet Luokka:Vuonna 1947 kuolleet
Hurtig

Hurtig on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: *Johanna Hurtig (o.s. Uljas, s. 1960), suomalainen lastensuojelun tutkija *Karl Hurtig (1870–1947), suomalainen metodistikirkon pastori *Lina Hurtig (s. 1995), ruotsalainen jalkapalloilija.
Orange (Kalifornia)

Orange on kaupunki Orangen piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 139 911. Orange sai kaupunkioikeudet 6. huhtikuuta 1888. Kaupunki sijaitsee Los Angelesin suuralueella. == Väestö == Kaupungin asukkaista 45,4 prosenttia on valkoisia, 36,8 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 11,8 prosenttia aasialaisia. 88,4 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 35,2 vuotta. ==Kuvia kaupungista== Tiedosto:Chapman U DSC 0028 (6156094814).jpg|Chapmanin yliopisto. Tiedosto:St. John's Church - Orange - California - USA (6919724737).jpg|Luterilainen kirkko kaupungissa. Tiedosto:Ucirvinemedicalcenter.jpg|UC Irvine Medical Center -sairaala. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Kaupungin kotisivut Luokka:Kalifornian kaupungit Luokka:Orangen piirikunta (Kalifornia)
Albin Chalandon

Albin Chalandon (11. kesäkuuta 1920 Reyrieux – 29. heinäkuuta 2020) oli ranskalainen poliitikko ja pankinjohtaja.L’ancien garde des Sceaux Albin Chalandon est mort à l’âge de 100 ans Europe 1 Chalandon oli gaullisti ja toisen maailmansodan vastarintataistelun veteraani, joka osallistui Pariisin vapautukseen vuonna 1944. Hän valmistui humanistisista tieteistä. Chalandon perusti Banque commerciale de Parisin vuonna 1952. Hän toimi toukokuusta heinäkuuhun 1968 Ranskan teollisuusministerinä, vuosina 1968–1972 julkisten töiden ministerinä ja vuosina 1986–1988 oikeusministerinä. Vuosina 1977–1983 Chalandon johti Elf Aquitaine -yhtiötä. Chalandon oli naimisissa journalisti Catherine Nayn kanssa ja kolmen lapsen isä. Hänellä oli Kunnialegioonan suurristi ja Croix de guerre 1939–1945. == Lähteet == Luokka:Ranskan oikeusministerit Luokka:Pankinjohtajat Luokka:Ranskan vastarintaliikkeen henkilöt Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet ranskalaiset Luokka:Vuonna 1920 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet
Olivos

Olivos tarkoittaa seuraavia asioita: * Olivos, kaupunki Argentiinassa * Los Olivosin piirikunta, piiri Liman maakunnassa, Perussa * Los Olivos, kunnallishallinnoton alue Santa Barbaran piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa * Quinta de Olivos, Argentiinan presidentin asuintalo * Olivosin metroasema, metroasema Mexíco Cityssä, Meksikossa
Seututie 542

Seututie 542 on Etelä- ja Pohjois-Savossa kulkeva seututie. Tie kulkee Heinäveden Karviosta Tuusniemen Tuusjärvelle. Tien kunto on pääosin tyydyttävä. Lintulan luostari sijaitsee seututien 542 varressa Palokin kylässä. Seututie 542 kulkee myös Varistaipaleen kylän poikki. == Reitti ja tieyhteydet == * Karvio (vt 23) * Varistaipale (yt 15428) * Laukansalo (yt 16461) * Kosula (yt 16476) * Suurusmäki (yt 16490) * Ruskila (yt 5390 ja yt 16491) * Kumpulankylä (yt 16462) * Lehtomäki (st 539) * Pajumäki (st 544 ja yt 5420) * Tuusjärvi (vt 9) == Lähteet == 542
Zgierzin piirikunta

Zgierzin piirikunta () on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 166 113\. Piirikunnan kolme kaupunkikuntaa ovat Głowno, Ozorków ja hallintokeskus Zgierz. Kuusi maalaiskuntaa taas ovat Aleksandrów Łódzki, Głowno, Ozorków, Parzęczew, Stryków sekä Zgierz ja niissä on kylien lisäksi kaksi kaupunkia; Aleksandrów Łódzki ja Stryków. Zgierzin piirikunnan pinta-alasta 18,9 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018. Zgierzin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 5,7 prosenttia. Vuoden 2019 lopussa Zgierzin piirikunnassa oli 166 113 asukasta, joista 52,5 prosenttia naispuolisia ja 47,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 164 227 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 156 725 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaat muodostivat vuoden 2019 lopussa 17,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 58,9 prosenttia ja eläkeikäiset 23,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,9 vuotta. Piirikunnassa syntyi 2019 elävänä yhteensä 1 372 lasta. == Lähteet == Luokka:Łódźin piirikunnat
Egyptinhaarapalmu

Egyptinhaarapalmu (Hyphaene thebaica) on haarapalmujen sukuun kuuluva palmukasvi. Egyptinhaarapalmua esiintyy Länsi-Afrikasta Arabian niemimaalle ulottuvalla alueella. Kasvi on yleisin Saharan eteläpuolella Sahelin ja Sudanin vyöhykkeillä, mutta sitä tavataan myös Afrikan sarvesta Mosambikiin ulottuvalla alueella. Egyptinhaarapalmu kasvaa jopa 20 metriä korkeaksi puuksi. Sen kasvuympäristöjä ovat kuivien savannien ja autiomaiden vesiuomat ja tulva-alueet, joissa pohjavesi on korkealla. Egyptinhaarapalmu kestää suolaista ja natriumpitoista maaperää sekä ajoittaisia tulvia. Egyptinhaarapalmun lehdistä kudotaan koreja, hattuja, viuhkoja ja mattoja. Niistä punotaan köysiä ja niitä käytetään kattomateriaalina. Rungoista rakennetaan taloja ja tehdään kanootteja ja niitä käytetään polttopuina. Hedelmiä syödään ja niistä valmistetaan mustaa väriainetta nahkan värjäämistä varten. Lehtiä ja juuria käytetään kansanlääkinnässä. Afrikan sarven alueella puusta valutetaan palmuviiniä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * ITIS: Hyphaene thebaica * United States Department of Agriculture (USDA): Hyphaene thebaica * Flora of Pakistan: Hyphaene thebaica * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Hyphaene thebaica * PlantList: Hyphaene thebaica Luokka:Haarapalmut
Kate Hooper

Kate Jon-Marie Hooper (s. 26. helmikuuta 1978 Auckland, Uusi-Seelanti) on australialainen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän kuului Australian kultaa voittaneeseen joukkueeseen Sydneyn kesäolympialaisten 2000 naisten vesipalloturnauksessa. Hooper on pituudeltaan 177-senttimetrinen ja painaa 73 kilogrammaa. == Lähteet == Luokka:Australialaiset vesipalloilijat Luokka:Australialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1978 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Toivo Hossola

Toivo Hossola (28. maaliskuuta 1895 Joutsa – 21. syyskuuta 1946) oli suomalainen agronomi ja päätoimittaja.Aikalaiskirja 1934Kansaneläkelaitoksen henkilökortit -arkisto > Vuosina 1946-1949 kuolleiden henkilöiden hakemistokortit Hossolan vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Hossola ja Wilhelmiina Ala-Hulikkala. Hän pääsi ylioppilaaksi 1916 ja valmistui agronomiksi 1921. Hossola teki vuonna 1923 opintomatkan Skandinavian maihin ja Saksaan. Hossola oli Ahlmanin maamieskoulussa opettajana 1921–1923, Suomen sianjalostusyhdistyksen konsulenttina 1923–1925, Karjatalous- ja Karjantuote- lehtien toimitussihteerinä 1925–1929 sekä Suomen laidunyhdistyksen toiminnanvalvojana ja rahastonhoitajana 1928-1933. Hän oli Suomenmaa-lehden taloudenhoitajana 1929–1933 ja lehden vastaavana toimittajana 1929. Tämän jälkeen Hossola oli Kirjapaino Oy Maan toimitusjohtajana 1932–1933 ja Pietarsaaren Konepaja Oy:n pääedustajana vuodesta 1933. Osastosihteerinä toiminut Hossola oli vuodesta 1939 lähtien kansanhuoltoministeriön yleisen osaston työvoimatoimiston päällikön agronomi Mikael Johannes Kaltion apulaisena.Otto Aura : Työvelvollisia, toipilaita ja sotavankeja. Työvoiman sotilaallinen käyttö Suomessa toisen maailmansodan aikana. Poliittisen historian väitöskirja, Valtiotieteellisen tiedekunnan julkaisuja 105. Helsingin yliopisto 2019, sivu 60Suomen sanomalehdistön bibliografia : 1771-1963, Suomenmaa, sivu 70 (Doria) Toivo Hossola oli naimisissa vuodesta 1921 Anni Sofia Paasosen kanssa. == Julkaisuja == * Sianhoidon opas. Tekijä, Tampere 1926, 2. painos ja uudemmat Suomen sianjalostusyhdistys, Helsinki/Kangasala 1926, 5. painos 1933, ruotsiksi nimellä Kortfattad handledning i svinskötsel ; övers. av W. Schulman. Finlands Svinavelsförening, Tammerfors 1927, 2. painos 1932 * Yleinen kotieläinnäyttely Lahdessa kesäk. 23-26 p:nä 1927: kertomus. Lahti 1928 (toimittaja) == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1946 kuolleet
Thomas von Westen

Thomas von Westen (13. syyskuuta 1682 – 9. huhtikuuta 1727) oli norjalainen luterilainen pappi ja lähetyssaarnaaja. Hän teki kolme lähetysmatkaa saamelaisten keskuuteen 1700-luvun alkupuolella. Thomas von Westen oli lahjakas ja oppinut mies, joka pietistisen herätyksen saatuaan hakeutui saamelaisten lähetyssaarnaajaksi. Hän perusti Trondheimin Seminarium Lapponicumin ja johti sitä 1716–1727. Von Westen teki työtovereineen kolme laajaa lähetysmatkaa, kaksi Ruijaan ja yhden Nordlandin, Helgelandin ja Tromssan lääneihin. Hänen työtapansa oli pietistinen eli tavoitteena oli saada aikaan todellinen mielenmuutos ja pakanallisten tapojen ulkoisen hylkäämisen sijasta uuden opin syvällinen sisäistäminen. Tässä tarkoituksessa von Westen lähestyi ihmisiä hyvin intensiivisesti ja henkilökohtaisesti, minkä seurauksena hänelle kertyi runsaasti intiimiä rippitietoa saamelaisten elämästä ja kulttuurista, erityisesti näiden esikristillisestä uskomusmaailmasta. Nämä hän kirjoitti ns. "tunnustuskirjoihinsa". Muistiinpanot tosin tuhoutuivat Kööpenhaminan palossa 1793, samoin kuin hänen avustajineen keräämänsä mittava noitarumpukokoelmakin. Osa von Westenin ensikäden tiedoista lienee kuitenkin säilynyt hänen seuraajansa Hans Skanken ansioista, koska tämän oletetaan käyttäneen niitä lähetyshistoriassaan. Osia tästä on julkaissut J. K. Qvigstad 1943 (>Nordnorske Samlinger V:I). Westenin työ sai seuraajia, esimerkiksi Jens Kildal (1683–1767) ja Johan Randulf (k. 1735), ja hän innosti papiston muun muassa lähetystyöhön myös Ruotsin puolelle lähettämällä näille saamelaisten "pakanallista taikauskoa" kuvailevan paimenkirjeen 1723. Von Westenin auktoriteetti saamelaisten esikristillisen uskomusmaailman tulkkina oli siinä määrin suuri, että monien samanaikaisten ja myöhempien kirjoittajien on havaittu olleen hänestä huomattavan riippuvaisia, minkä vuoksi lähdekriittiset ongelmat lappologian klassisten lähteiden "vonwesteniläisen" ryhmän sisällä ovat suuret. Vonwesteniläiseen traditioon kuuluu lisäksi itsenäisenä osana Isaac Olsenin (1680–1730) kertomus. Saamea syntyperäisen tavoin osannut Olsen oli jo ennen von Westenin tuloa toiminut vuosia saamelaisten koulumestarina Ruijassa ja tehnyt lähetysmatkoja muun muassa Kuolaan. Von Westen taivutteli hänet Trondheimiin käännöstyöhön. Riitauduttuaan von Westenin kanssa Olsen kirjoitti varsin luotettavana pidetyn kuvauksen saamelaisesta muinaisuskosta. Sen on julkaissut J. K. Qvigstad 1910. Von Westenin ja hänen lähimpien seuraajiensa lähetysstrategiaan kuului saada paikalliset uskonnolliset johtajat, noidat, käännytetyiksi, mistä oli seurauksena, että heidän dokumenttinsa heijastavat erityisesti noitien tietoutta, eivät niinkään koko kansan käsityksiä. == Lähteet == ==Kirjallisuutta== * Just Knud Qvigstad, Kildeskrifter til den lappiske mythologi ved J. Qvigstad. 2, Om lappernes vildfarelser og overtro. Trondhjem : Aktietrykkeriet, 1910. Luokka:Norjalaiset papit Luokka:Lähetyssaarnaajat Luokka:Finnmarkin läänin historia Luokka:Vuonna 1682 syntyneet Luokka:Vuonna 1727 kuolleet
Matti Hyvönen (opettaja)

Matti Hyvönen (30. marraskuuta 1882 Sortavalan maalaiskunta – 1958) oli suomalainen kansakoulunopettaja, puutarhaviljelijä ja puutarhakirjojen tekijä.Aikalaiskirja 1934Geni.com : Matti Ollinpoika HyvönenKirjoja ja kirjailijoita, Suomen Kuvalehti, 14.06.1919, nro 24, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Hyvösen vanhemmat olivat maanviljelijä Olli Hyvönen ja Leena Laasonen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1910. Hyvönen opiskeli Ruotsissa 1904–1906 ja Mecklenburgissa 1912–1913. Hyvönen oli kansakoulunopettajana Säkkijärvellä 1910–1917 ja Viipurissa vuodesta 1919 alkaen. Puutarhaviljelijänä hän toimi vuodesta 1917 alkaen. Matti Hyvönen oli naimisissa vuodesta 1916 Aino Santapukin kanssa. == Julkaisuja == Nimellä M. Hyvönen: * Koulupuutarha. Otava 1913, 2. uud. painos nimellä Koulupuutarha sen tarkoitus, järjestely ja perustaminen. Otava 1922 * Kotipuutarhuri : käytännöllinen opas keittiökasvien, hedelmä- ja marjakasvien hoitajille. Otava 1914, 4. painos 1929 * Nuorten puutarhakirja : oppi- ja lukukirja kouluja ja koteja varten. Otava 1914, 2. painos 1918, 3. painos 1926 * Mansikanviljelys : kuvitettu käsikirja. Otava 1927 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1958 kuolleet
Giuseppe Amadei

Giuseppe Amadei (18. maaliskuuta 1919 Guastalla – 6. marraskuuta 2020 Reggio nell'Emilia) oli italialainen demokraattisen sosialistipuolueen poliitikko.Giuseppe AMADEI MEPs, European ParliamentAddio al socialista Giuseppe Amadei Gazzetta di ReggioGiuseppe Amadei morto, addio al protagonista del Novecento Il Resto del Carlino Valmistuttuaan kirjallisuuden ja filosofian opinnoistaan Amadei työskenteli italian ja latinan opettajana. Hän aloitti poliittisen uransa Guastallassa heti toisen maailmansodan jälkeen. Amadeista tuli Italian edustajainhuoneen jäsen vuonna 1960 Alberto Simoninin kuoltua. Hän istui edustajainhuoneen jäsenenä vuoteen 1989. Näiden vuosikymmenten varrella Amadei kuului delegaatioihin, jotka vierailivat Israelissa ja Neuvostoliitossa. Vuosina 1984–1989 Amadei oli Euroopan parlamentin jäsen. Hän vetäytyi aktiivisesta politiikasta vuonna 1992. Amadei myös johti urallaan vuonna Camillo Prampolinin perustamaa La Giustizia -lehteä. Politiikan ulkopuolella hänen intohimonsa oli kuvataide; hän keräili maalauksia sekä veistoksia ja toimi näyttelyiden kuraattorina. Amadei kuoli 101-vuotiaana Santa Maria Nuova -sairaalassa oltuaan viimeiset päivänsä siellä hoidettavana. == Lähteet == Luokka:Italialaiset poliitikot Luokka:Italialaiset europarlamentaarikot Luokka:Vuonna 1919 syntyneet Luokka:Vuonna 2020 kuolleet Luokka:Yli satavuotiaiksi eläneet italialaiset
Plutarco Elías Calles

Plutarco Elías Calles (25. syyskuuta 1877 Guaymas, Sonora, Meksiko – 19. lokakuuta 1945 Mexico City) oli meksikolainen poliitikko ja sotilasjohtaja, joka toimi Meksikon presidenttinä 1924–1928, ja käytti valtaa seuraavien presidenttien taustalla perustamansa PNR-puolueen kautta. Calles työskenteli opettajana ja baarimikkona ennen kuin liittyi Francisco Maderon vallankumouksellisiin joukkoihin, jotka vastustivat diktaattori Porfirio Diazia. Hän tuki Venustiano Carranzaa tämän kapinoidessa Victoriano Huertaa vastaan ja puolustautuessa Pancho Villan kapinallisilta. Calles nimitettiin Sonoran kuvernööriksi, ja hän toteutti vallankumouksen tavoitteita maatalouden ja koulutuksen rakennemuutoksilla sekä horjuttamalla kirkon asemaa. Hän toimi lyhyesti ministerinä Carranzan hallituksessa, mutta erosi liittyäkseen Álvaro Obregónin presidentinvaalikampanjaan 1920. Obregón vuorostaan tuki Callesia seuraajakseen 1924. Callesin kausi Meksikon johdossa päättyi 1934 kun Lázaro Cárdenas valittiin presidentiksi. Hän joutui lähtemään maanpakoon, palasi Meksikoon 1941 ja kuoli siellä 1945. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Meksikon presidentit Luokka:Meksikolaiset kenraalit Luokka:Vuonna 1877 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Ōdate

Ōdate () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Akitan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Ōdaten allaslaaksossa. Kaupungin läpi virtaavat Yoneshirojoki ja sen sivujoki Nagaki. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Aomorin prefektuuriin. Ōdatessa on 70 593 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 913,22 neliökilometriä. Ōdate on vanhastaan ollut liikenteellisesti ja strategisesti merkittävä paikkakunta Yoneshiro- ja Nagakijokien välisellä ylänköalueella. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla se kehittyi Satake-klaanin haaran hallinnassa linnanaluskaupunkina, joka kuului Akitan daimiokuntaan. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Ōdatelle myönnettiin vuonna 1951. Kaupunkiin on sijoittunut puu-, puusepän- ja huonekaluteollisuutta, joka hyödyntää ympäröivien vuoristoalueiden sugimetsiä. Erityisesti kaupunki tunnetaan taivutetuista puuesineistä. Lisäksi siellä on metalli- ja koneteollisuutta, ja 1990-luvulle saakka siellä toimi suuri Hanaokan kaivos. Kaupunkia ympäröivillä maaseutualueilla tuotetaan riisiä, kesäsuolukan siemeniä (tonburi) ja humalaa sekä harjoitetaan karjataloutta. Vuonna 2005 Ōdateen liitettiin Hinain ja Tashiron maaseutukaupungit. Ōdate tunnetaan akita-koiran ja koeyoshidori-kanan kaupunkina; molemmat on nimitetty luonnonmuistomerkeiksi. Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu esimerkiksi Ōdate Hachiman-jinjan šintolainen pyhäkkö. Kaupungissa toimii myös useita kuumia lähteitä, kuten Ōtaki-onsen. Ōdatea palvelevat JR Higashi- Nihonin Ōu-päälinja ja Hanawa-linja. Ōdaten–Noshiron lentoasema sijaitsee viereisen Kita-Akitan kaupungin puolella. == Kuvia == Tiedosto:おおまちハチ公通り - panoramio (1).jpg|Hachikō-dōri Tiedosto:Corridor of the Odate Shinmei- sha.jpg|Ōdate Shinmei-sha Tiedosto:Shiroyanagi of keijo Park 01.jpg|Puu Keijōn puistossa Tiedosto:Odate Station 20181202.jpg|Ōdaten rautatieasema Tiedosto:Odate city center area Aerial photograph.1975.jpg|Ōdaten kantakaupunki vuoden 1975 ilmakuvassa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Akitan prefektuurin kaupungit
Bayonne Bridge

Bayonne Bridge on Kill van Kullin salmen Bayonnesta New Jerseystä Staten Islandiin New Yorkin kaupungissa ylittävä teräskaarisilta. Silta valmistui vuonna 1931 ja nykyisin se on maailman viidenneksi pisin teräskaarisilta. ==Piirteet== Bayonne Bridge on Kill van Kull-salmen New Jerseyn ja New Yorkin välillä ylittävä teräskaarisilta Bayonnesta New Jerseyssä Staten Islandiin New Yorkissa. Sillan koko pituus on 7 160 jalkaa (n. 2 200 metriä) ja leveys 99,5 jalkaa (n. 30 m). Sillan alituskorkeus on 215 jalkaa (n. 65 m) ja kaaren korkeus 325 jalkaa (n. 100 m). Sillalla on neljä kaistaa liikenteelle. ==Historia== Bayonne Bridge oli yksi kolmesta Port of New York Authorityn kaavailemasta kolmesta sillasta New Jerseyn ja New Yorkin Staten Islandin välillä. Sillat rakennettiin osana New Yorkin metropolialueen kehäteiden verkoston rakennuttamista. Sillan rakennuspaikaksi valittiin Bayonne, josta aikaisemmin oli liikennöinyt lautta. Suoraan lauttareitin päälle rakennettava silta ei vaatisi suuria muutoksia olemassaolevaan tieverkkoon sillan kummallakaan puolella. Sillan oli alun perin tarkoitus palvella vain moottoriliikennettä, jalankulkijoita ja pyöräilijöitä, mutta satamaviranomaiset halusivat siltaan myös vähintään kaksi raidetta junaliikenteelle, jotka oli tarkoitus lisätä joskus tulevaisuudessa. 1930-luvun laivojen korkeuden taklia sillan tuli myös olla 150 jalan korkeudessa ja tämä vaati maasillan rakentamista sillan molempiin päihin. Alun perin harkittiin yksinkertaisempaa riippusiltaa, mutta raideliikenteen vaatimusten takia sillan pääsuunnittelija Othmar H. Ammann päätyi kaarisiltaan. Ammanin kanssa siltaa suunnitteli arkkitehti Cass Gilbert. Rakennustyöt alkoivat syyskuussa 1928, ja se valmistui etuajassa marraskuussa 1931. Liikenteelle se avautui 15. marraskuuta 1931. Sillan hinnaksi tuli 13 miljoonaa dollaria ja alkuperäinen budjetti alitettiin kolmella miljoonalla. Valmistunut silta ohitti New Yorkin Hell Gate Railroad Bridge-sillan maailman pisimpänä teräskaarisiltana. Bayonne Bridgen valmistumisvuonna Australiassa rakennettiin samankaltaista Sydney Harbour Bridge-siltaa, joka jäi kuitenkin 25 tuumaa Bayonne Bridgeä lyhyemmäksi. Bayonne Bridge menetti asemansa vuonna 1977 Länsi-Virginian New River Gorge Bridge-sillalle. Vuonna 2019 silta oli maailman viidenneksi pisin teräskaarisilta. Vuonna 2013 aloitettiin sillan korotustyöt. Kill van Kull haluttiin avata uusille suurille Panamax-laivoille Panaman kanavan laajennustöiden jälkeen. Korotustyöt saatiin kokonaan päätökseen kesäkuussa 2019. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == Luokka:New Yorkin tieliikennesillat Luokka:New Jerseyn sillat Luokka:Kaarisillat Luokka:Staten Island
Neil Staebler

Neil Oliver Staebler (11. heinäkuuta 1905 Ann Arbor, Michigan – 8. joulukuuta 2000 Ann Arbor, Michigan) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.STAEBLER, Neil Oliver (1905-2000) Biographical Directory of the United States Congress Staebler sai Michiganin yliopistosta (Ann Arbor) taiteiden kandidaatin arvon vuonna 1926. Hän palveli Yhdysvaltain laivastossa vuosina 1943–1945. Staebler tuli valituksi demokraattien edustajana 88. Yhdysvaltain kongressin (1963–1965) jäseneksi Michiganista. Hän ei asettunut uudelleen ehdolle, mutta oli vuonna 1964 epäonnistuneesti ehdolla kuvernööriksi. Staebler oli Demokraattien kansallisen komitean jäsen vuosina 1961–1964 ja 1965–1968. Liittovaltion vaalikomissiossa hän oli jäsenenä huhtikuusta 1975 lokakuuhun 1978. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot Luokka:Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 2000 kuolleet
Umrao Jaan (vuoden 2006 elokuva)

Umrao Jaan on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut intialainen romanttinen draamaelokuva, jonka on ohjannut J. P. Dutta. Se perustuu Mirza Hadi Ruswan urdunkieliseen romaaniin Umrao Jaan Ada, joka kertoo kuuluisasta lucknowilaisesta kurtisaanista. Elokuva on toinen intialainen versiointi romaanista vuoden 1981 samannimisen elokuvan jälkeen. == Näyttelijät == == Soundtrack == == Vastaanotto == Box Office India julisti Umrao Jaanin ”katastrofiksi”. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Vuoden 2006 intialaiset elokuvat Luokka:Intialaiset romanttiset draamaelokuvat Luokka:Intialaiset uudelleenfilmatisoinnit Luokka:Intialaiset romaaneihin perustuvat elokuvat Luokka:Hindinkieliset elokuvat Luokka:J. P. Duttan ohjaamat elokuvat
Frankie Carle

Frankie Carle (25. maaliskuuta 1903 Providence, Rhode Island – 7. maaliskuuta 2001 Mesa, Arizona) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti, lauluntekijä ja big bandin johtaja.Frankie Carle AllMusic Carle soitti 1930-luvulla Mal Hallettin yhtyeessä. Heinäkuussa 1939 hän aloitti työskentelyn Horace Heidtin kanssa, ja hänen maineensa kasvoi Heidtin Musical Knights -yhtyeessä toimimisen myötä. Carlen oma kokoonpano debytoi vuonna 1944. Hänen kappaleistaan erityisen tunnetuksi tuli "Sunrise Serenade" (1938), josta tuli hitti Glenn Millerin esittämänä jo ennen kuin Carle levytti vuonna 1945 oman versionsa Columbialle. Carlen ohjelmistoon kuului niin big band -versioita Stephen Fosterin "Swanee Riverin" kaltaisista vanhoista kappaleista kuin aikansa asioita käsitelleitä kappaleita kuten voittoa toisessa maailmansodassa ennakoinut "I'm Going to See My Baby" (1944). Carle perusti oman radio-ohjelmansa. Hänen kanssaan yhteistyötä tehneisiin laulajiin kuului hänen oma tyttärensä Marjorie Hughes. Carle ei tehnyt uusia äänityksiä 1940-luvun jälkeen, mutta piti vielä konsertteja 1980-luvulla. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzpianistit Luokka:Yhdysvaltalaiset lauluntekijät Luokka:Vuonna 1903 syntyneet Luokka:Vuonna 2001 kuolleet