EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Maksim Staviski

Maksim Staviski (s. 16. marraskuuta 1977 Rostov-na-Donu, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on bulgarialainen taitoluistelija. Hän on voittanut jäätanssissa kaksi maailmanmestaruutta parinsa Albena Denkovan kanssa. Maksim Staviski ja Albena Denkova sijoittuivat vuonna 2001 Euroopan- mestaruuskilpailuissa kahdeksanneksi ja maailmanmestaruuskilpailuissa kymmenenneksi. Vuonna 2002 he olivat EM-kilpailuissa kuudentena, MM- kilpailuissa viidentenä ja Salt Lake Cityn olympialaisissa seitsemäntenä. Vuonna 2003 he nousivat arvokisamitaleille saavuttamalla EM-kilpailuissa hopeaa ja MM-kilpailuissa pronssia. Vuonna 2004 he ylsivät sekä EM- että MM- kilpailuissa hopealle. Vuonna 2005 he sijoittuivat MM-kilpailuissa viidenneksi. Vuonna 2006 he jäivät Torinon olympialaisissa viidenneksi mutta voittivat Calgaryssa maailmanmestaruuden. Vuonna 2007 he saavuttivat vielä EM- pronssia ja voittivat toistamiseen maailmanmestaruuden. Staviski on pituudeltaan 173-senttinen. Häntä ja Denkovaa valmensivat jäätanssin olympiavoittajat Natalia Linitšuk ja Gennadi Karponosov. == Lähteet == Luokka:Bulgarialaiset taitoluistelijat Luokka:Vuonna 1977 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kellberg

Kellberg on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Aarno Kellberg (1932–2015), opettaja ja kirjailija, kotiseutuneuvos, Eino Kellbergin poika *Eino Kellberg (1908–1978), kauppias ja kirjailija.
Urja (järvi)

Urja on korpijärvi Pohjois-Espoossa Nuuksion järviylängöllä. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Urjan eteläosa kuuluu Nuuksioon ja pohjoisosa Velskolaan.Urjan Espoon karttapalvelussa Urja on syvä, rannoiltaan jylhä ja kirkasvetinen. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee noin kaksi kilometriä Urjasta länteen ja Velskolan Pitkäjärvi puolestaan puolisentoista kilometriä itään. Urjan lähimpiä naapurijärviä ovat muun muassa Orajärvi, Vääräjärvi ja Kattilajärvi. Metsäiset kannakset erottavat järviä toisistaan. Suomessa ei ole toista Urja-nimistä järveä, mutta samankaltaisia nimiä on noin kaksikymmentä. Ne sijoittuvat pääosin hämäläismurteiden alueelle. Espoon Urja viitannee erämieheen, jonka alueeseen järvi kuului tai paikkaan, josta eränkävijät olivat kotoisin. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Geocache.fi Luokka:Espoon järvet Luokka:Velskola
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1929

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1929 järjestettiin 20.–21. heinäkuuta Helsingissä Eläintarhan kentällä. ==Yleisen sarjan mitalistit== ===Miehet=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot I 42,9 (SE) Kalervo Pitkänen Erkki Koponen Väinö Mattila Unto Salminen 2\. Lahden Ahkera 44,0 Paavo Tuomala Arvo Lindroos Ensio Pihlamo Theodor Mäkinen 3\. Helsingin Kisa-Veikot II 44,0 Toivo Kauppi Heino Kokkonen Niilo Mattila Juho Huhta 4 × 400 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot I 3.24,2 Kalervo Pitkänen Harold Ekqvist Niilo Mattila Juho Huhta 2\. Helsingin IFK 3.24,7 Erik Wilén Jarl Johansson Gösta Jansson Erik Åström 3\. Helsingin Kisa-Veikot II 3.30,3 Antti Korhonen Yrjö Hentola Väinö Mattila Toimi Tulikoura 4 × 800 m 1\. Turun Urheiluliitto 7.58,6 (SE) Eero Pilpola Niilo Koivunalho Arvo Lehtonen Harri Larva 2\. Helsingin Kisa-Veikot 8.06,5 Harold Ekqvist Pentti Aakkula Juho Huhta Leo Helgas 3\. Porin Tarmo 8.09,1 Aarto Matti Korpela Aarno Niini Tauno Pohjala 4 × 1 500 m 1\. Turun Urheiluliitto 16.38,9 Heikki Potila Arvo Lehtonen Niilo Koivunalho Harri Larva 2\. Helsingin Toverit 16.39,3 Armas Toivonen Jalmari Kaila Volmari Taimisto Toivo Loukola 3\. Helsingin Kisa- Veikot 16.50,8 Svante Malmelin Teodor Koskenniemi Koskinen Leo Helgas ==Lähteet== * * * Luokka:Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Helsingin urheilutapahtumat Luokka:Vuoden 1929 yleisurheilu
Nironen

Nironen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: *Katri Nironen (o.s. Saurio, 1920–2015), näytelmäkirjailija *Sakari Nironen (1923–2013), arkkitehti, Katri Nirosen puoliso *Sarri Nironen (s. 1989), kirjailija
Marjo Miettinen

Marjo Miettinen (s. 1957 Porvoo) on suomalainen yritysjohtaja, Enston osaomistaja ja Teknologiateollisuus ry:n hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2019 alkaen. Koulutukseltaan hän on kasvatustieteiden tohtori. Miettinen on työskennellyt noin 25 vuotta perheyrityksen johtotehtävissä, Enstossa noin 15 vuotta ja EM Groupin toimitusjohtajana kahdeksan vuotta. Lisäksi hän toimii hallitustehtävissä useissa yhtiöissä. Talouselämä-lehti arvioi vuonna 2017 hänet keväällä Suomen 17. vaikutusvaltaisimmaksi naispäättäjäksi. Miettinen on Teknologiateollisuuden ensimmäinen naispuheenjohtaja. == Keskeinen työkokemus == * Boardman Oy, partneri (2016–) * EM Group Oy, toimitusjohtaja (2006–2014) * Ensto Oy, hallituksen puheenjohtaja (2002–2006) * Eri johtotehtävissä Enstolla (1988–2001) == Luottamustehtävät == * Ensto Oy, hallituksen jäsen (1999) ja puheenjohtaja (2002–2006 sekä 2016–) * Ensto Invest Oy, hallituksen puheenjohtaja (2017–) * DIF – Directors’ Institute Finland, hallituksen jäsen (2018–) * Solidium Oy, hallituksen jäsen (2016–) * Efore Oyj, hallituksen jäsen (2013–) * Teknologiateollisuus ry, hallituksen puheenjohtaja (2019–) * Teknologiateollisuus ry, hallituksen jäsen (2005–2012 ja 2017–2018) * Tekniikan edistämissäätiö (TES), hallituksen puheenjohtaja (2015–) * EVA ja Etla, delegaation jäsen (2005–) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Marjo Miettinen: Isän tyttö – Taivas+Helvetti Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1957 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nadežda Šuvajeva

Nadežda Aleksandrovna Olhova (o.s. Šuvajeva, , s. 9. syyskuuta 1952 Barnaul, Venäjän SFNT) on pelaajana Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari. Šuvajeva voitti Neuvostoliiton naisten maajoukkueessa olympiakultaa Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980,Olympics at Sports-Reference.com maailmanmestaruuden Kolumbiassa 1975 ja Brasiliassa 1983 sekä kuusi Euroopan mestaruutta. == Lähteet == * Nadezhda Shuvayeva-Olkhova Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Profiili FIBA Archive * Profiili FIBA Archive * Profiili FIBA Archive * Profiili FIBA Archive * Profiili FIBA Archive Luokka:Neuvostoliittolaiset koripalloilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Stora Hallonkobben

Stora Hallonkobben on saari Espoon Suvisaaristossa. Se sijaitsee Suvisaariston pääsaarten ja Miessaaren välisellä merialueella.Stora Hallonkobben Espoon opaskartalla Stora Hallonkobbenin pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Saaren kaakkois–luoteissuuntainen pituus on noin 170 metriä. Stora Hallonkobbenin pohjoispuolella sijaitsee Lilla Hallonkobben, jonka pinta-ala on 0,3 hehtaaria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi *Stora Hallonkobben Finland - Historical maps *Foreca.fi: Sää Stora Hallonkobben, Espoo *Stora Hallonkobben, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength Luokka:Espoon saaret Luokka:Suvisaaristo
Lilla Hallonkobben

Lilla Hallonkobben on saari Espoon Suvisaaristossa. Se sijaitsee Suvisaariston pääsaarten ja Miessaaren välisellä merialueella.Lilla Hallonkobben Espoon opaskartalla Lilla Hallonkobbenin pinta-ala on 0,3 hehtaaria. Saaren etelä–pohjoissuuntainen pituus on noin 90 metriä. Rannat ovat kivikkoiset. Lilla Hallonkobbenin eteläpuolella sijaitsee Stora Hallonkobben, jonka pinta- ala on 1,2 hehtaaria. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi *Geocaching.com: Lilla Hallonkobben *Foreca.fi: Sää Lilla Hallonkobben, Espoo *Lilla Hallonkobben, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength Luokka:Espoon saaret Luokka:Suvisaaristo
Winquist

Winquist tai Winqvist on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä: *Annie Winquist (s. 1993), norjalainen alppihiihtäjä *Anja Winquist (1934–2015), suomalainen muotoilija ja keraamikko *Einar Winqvist (1917–1916), suomalainen kunnanjohtaja, järjestövaikuttaja ja maanviljelysneuvos *Harry Winqvist (1876–1918), suomalainen juristi ja Tammisaaren pormestari *Merja Winqvist (s. 1949), suomalainen kuvanveistäjä ja paperitaiteilija *Peter Winquist (s. 1941), suomalainen keraamikko *Rolf Winqvist (1919–1944), suomalainen ilmavoimien tähystäjä ja Mannerheim-ristin ritari.
Tetjana Nadyrova

Tetjana Pavlivna Nadyrova (o.s. Zah’arova, , , s. 29. tammikuuta 1951 H’rystynivka, Ukrainan SNT) on ukrainalainen, pelaajana Neuvostoliittoa edustanut, koripalloilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Nadyrova voitti Neuvostoliiton naisten maajoukkueessa olympiakultaa Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980Olympics at Sports-Reference.com sekä maailmanmestaruuden Kolumbiassa 1975. == Lähteet == * Tetiana Zakharova-Nadyrova Bio, Stats and Results Olympics at Sports-Reference.com === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Profiili FIBA Archive * Profiili FIBA Archive Luokka:Neuvostoliittolaiset koripalloilijat Luokka:Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kedge Business School

Kedge Business School on ranskalainen kauppatieteisiin erikoistunut grandes écoles -yliopisto. Termi viittaa Ranskan yliopistojärjestelmässä korkeamman tason yliopistoihin, jotka ovat yleensä maan arvostetuimpia ja asettavat opiskelijoille korkeimmat sisäänpääsyvaatimukset. Kedge Business School perustettiin vuonna 2013, kun 1800-luvulla perustetut Euromed Marseille ja BEM Management School yhdistyivät. Nykyisin yliopisto on yksi Ranskan ja Euroopan menestyneimmistä oppilaitoksista, sijoittuen yhdistymisensä jälkeen vuonna 2014 Euroopan 30 parhaan liiketalouden oppilaitoksen joukkoon Financial Timesin vertailussa.European Business School Rankings 2014, Rankings.ft.com Yliopiston opiskelijoista valtaosa opiskelee Marseillen ja Bordeaux'n kampuksilla, mutta yliopistolla on lisäksi kampukset Toulonissa, Pariisissa, Suzhoussa, Shanghaissa ja Dakarissa.Permanent campuses, Student.kedge.edu Yhteensä Kedge Business Schoolissa opiskelee noin 12 600 opiskelijaa, joista 25 prosenttia on kansainvälisiä opiskelijoita.Ranking, Student.kedge.edu Yliopisto tekee laajaa kansainvälistä yhteistyötä, johon osana lukeutuu 275 yliopiston kumppanuusyliopistoverkosto.International Strategy, Student.kedge.edu Yhtenä harvoista yliopistoista maailmalla Kedge Business School kuuluu niin sanottuun Triple Accreditation -ryhmään. Triple Accreditation tarkoittaa yliopiston samaa tunnustusta AACSB:stä, AMBA:sta ja EQUIS:sta, jotka seuraavat liiketalouden oppilaitosten koulutustasoa. Maailman 13 670 liiketalouden oppilaitoksesta vain 90 on saanut Triple Accreditation -tunnustuksen.Trouble in the Middle, The EconomistTriple accreditation business schools, Mba.today Suomalaisista yliopistoista joukkoon kuuluvat Hanken ja Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu. ==Lähteet== == Aiheesta muualla == * Yliopiston kotisivut Luokka:Ranskan yliopistot
Afrikanhilsa

Afrikanhilsa (Ilisha africana) on litteäsillien heimoon (Pristigasteridae) kuuluva kalalaji. == Kuvaus == Laji on tavallisesti noin 16 senttimetriä pitkä, enintään 30-senttinen. == Lähteet == Luokka:Sillikalat
Juho Helomaa

Juho Helomaa, sukunimi vuoteen 1906 Hellman (7. syyskuuta 1842 Rauman maalaiskunta – 24. helmikuuta 1917 Rauma) oli suomalainen kiertokoulunopettaja ja kansanrunoilija.Hannes Helomaan muistelmat vanhemmistaan Juho Ja Natalia Helomaasta, kirjoitettu 1939, Helkkilän Hellman-suvun kotisivutOpettaja Juho Helomaa, Länsi-Suomi 27.02.1917, nro 23, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotOpettaja Juho Helomaa, Kylväjä 08.03.1917, nro 10, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Kulamaan Helkkilässä syntyneen Helomaan vanhemmat olivat maanviljelijä Emanuel Hellman ja Liisa Hellman. Hän opetteli lukemaan ja kirjoittamaan omin päin veljiensä Kustaan ja Samulin kanssa. Vuonna 1863 Juho Helomaa kävi Turussa kolme kuulkautta Bell-Lancaster- koulua josta valmistuttiin lukkareiksi ja lastenopettajiksi. Hän toimi sitten syksystä 1863 alkaen kiertokoulunopettajana Taivassalon Taipaleen kylässä kunnes siirtyi 1866 opettajaksi Loimaalle. Syksyllä 1874 hän opiskeli pari kuukautta Jyväskylän opettajaseminaarissa. Helomaa siirtyi 1875 kiertokoulunopettajaksi Perniöön jossa hän sitten oli opettajana vuoteen 1905 saakka jolloin hän jäi eläkkeelle. Helomaalla oli vuosina 1882–1904 Laaksola- niminen palstatila Ervelän Tuomolassa. Viimeiset vuotensa Helomaa asui vaimonsa kanssa Raumalla. Vuonna 1909 hän julkaisi kirjan Muistelmia Rauman kaupungin muinaisista ja nykyisistä oloista ja huolehti itse kirjan myynnistä. Helomaa oli ottanut osaa raittiusliikkeen toimintaan 1880- ja 1890-luvuilla ja toiminut runonlausujana raittiusjuhlissa. Hänen runojaan julkaistiin myös painettuina runovihkoina joita Helomaa myi lausuntamatkoillaan. Juho Helomaa oli naimisissa vuodesta 1872 kaupanhoitaja Natalia Karoliina Sundbergin (1844–1925) kanssa. Heillä oli kolme lasta. == Teoksia == Nimellä Juho Hellman: * Raittiutta runoissa : raittiuskokouksissa lausuttavaksi ja kotona luettavaksi 2, Pilarunoja. Turun piiritoimikunta, Turku 1891 * Uskonnollisia Veisuja. 1892 * Isänmaallisia lauluja nuorisolle. G. W. Wilén, Turku 1892 * Lempilauluja nuorisolle. 1895 * Kiehkura kertomarunoja lausuttaviksi raittiuden seurain kokouksissa y. m. P. Warén, Pori 1896 Nimellä Juho Helomaa: * Muistelmia Rauman kaupungin muinaisista ja nykyisistä oloista. Tekijä, Rauma 1909, 2. korj. painos Tekijän perikunta, Rauma 1931 == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Juho Helomaan merkintöjä Raamattuunsa 1900-1912, Helkkilän Hellman-suvun kotisivut * Jouko Helomaa : Juho Hellmanin asuinkiinteistö Laaksola Perniössä, Helkkilän Hellman-suvun kotisivut Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1842 syntyneet Luokka:Vuonna 1917 kuolleet
Oksana Grištšuk

Oksana Vladimirovna "Pasha" Grištšuk (; s. 17. maaliskuuta 1971 Odessa, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen taitoluistelija. Hän on voittanut jäätanssissa kaksi olympiakultaa, neljä maailmanmestaruutta ja kolme Euroopan- mestaruutta parinsa Jevgeni Platovin kanssa. == Ura == Oksana Grištšuk saavutti parinsa Aleksandr Tšitškovin kanssa juniorien maailmanmestaruuskilpailuissa hopeaa vuonna 1987 ja seuraavana vuonna he voittivat kultaa. Tšitškovin ura päättyi loukkaantumiseen vuonna 1989 ja Grištšukin uudeksi pariksi tuli Jevgeni Platov. Vuonna 1990 he sijoittuivat aikuisten EM- ja MM-kilpailuissa viidenneksi. Vuonna 1991 sijoitukset olivat EM-kisoissa viides ja MM-kisoissa neljäs. Vuonna 1992 he saavuttivat molemmissa kilpailuissa pronssia ja sijoittuivat Albertvillen olympialaisissa neljänneksi. Vuonna 1993 he saavuttivat EM- ja MM-kilpailuissa hopeaa. Vuonna 1994 he jäivät vielä EM-kilpailuissa hopealle mutta voittivat kultaa Lillehammerin olympialaisissa ja Chiban MM-kilpailuissa. Seuraavat neljä vuotta Grištšuk ja Platov olivat maailman paras jäätanssipari. He voittivat maailmanmestaruuden vuosina 1995, 1996 ja 1997 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 1996, 1997 ja 1998. Naganossa 1998 he voittivat toisen kerran olympiakultaa. Talvella 1996–1997 he vaihtoivat valmentajaa: Natalia Linitšukin tilalle tuli Tatjana Tarasova. == Lähteet == Luokka:Venäläiset taitoluistelijat Luokka:Neuvostoliittolaiset taitoluistelijat Luokka:Venäläiset olympiavoittajat Luokka:Jäätanssijat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Fania Baron

Fania Anisimovna Baron (, synt. Freida Greck, Yhdysvalloissa Fanny Grefenson, 1887 Vilna – 29. syyskuuta 1921 Moskova) oli venäläinen vallankumouksellinen anarkisti. Hän oli mukana anarkistisen liikkeen toiminnassa Yhdysvalloissa ja Neuvosto-Venäjällä, joutuen lopulta bolševikkien teloittamaksi Venäjän sisällissodan aikana 1921. == Elämä == Liettuanjuutalaiseen perheeseen syntyneen Baronin varhaisista vuosista ei juurikaan ole tietoa, mutta hän muutti Yhdysvaltoihin 1900-luvun alkuvuosina. Chicagossa asunut Baron osallistui anarkistisen liikkeen ja syndikalistisen ammattiliiton Industrial Workers of the Worldin toimintaan. Hän tutustui muun muassa maanpaossa olleeseen liettualaissyntyiseen anarkistiin Emma Goldmaniin ja tapasi myös tulevaan puolisonsa Aron Baronin, joka oli paennut Venäjältä vuonna 1912. Tammikuussa 1915 Baron joutui poliisin pahoinpitelemäksi ja pidättämäksi Lucy Parsonsin johtaman työttömien mielenosoituksen yhteydessä. Fania ja Aron Baron palasivat Venäjälle vuonna 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen. Pariskunta vaikutti Ukrainassa, jossa he toimivat anarkistisessa Nabat-liikkeessa, ja olivat yhteistyössä Nestor Mahnon vallankumousarmeijan kanssa. Bolševikkien ryhtyessä vainoamaan myös anarkisteja, joutui Baron pidätetyksi Harkovassa järjestetyn anarkistisen konferenssin yhteydessä marraskuussa 1920. Häntä pidettiin Rjazanin vankilassa, jossa vangitut anarkistit menivät kansainvälistä huomiota herättäneeseen nälkälakkoon 1921. Myöhemmin heinäkuussa Baron onnistui pakenemaan piileskellen jonkin aikaa puolisonsa veljen luona Moskovassa, kunnes Tšeka pidätti hänet elokuun lopussa. Baron sijoitettiin 12 muun anarkistin kanssa Tagankan vankilaan. Hänen lisäkseen joukossa olivat muun muassa Aron Baron, ukrainalainen anarkosyndikalisti Grigori Maksimov, teoreetikko Voline ja runoilija Lev Tsherni. Moskovassa kokoontuneen punaisen ammattiyhdistysinternationaalin Profinternin väliintulon ansiosta kymmenen vangituista vapautettiin ja karkotettiin maasta, mutta Baron ja Tsherni teloitettiin syyskuun lopussa. Aron Baron pysyi vangittuna ja kuoli lopulta Tagankassa 1940. Joidenkin väitteiden mukaan Fania Baron teloitettiin Leninin käskystä. == Lähteet == Luokka:Venäläiset anarkistit Luokka:Venäläiset teloitetut Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1921 kuolleet
Essi Kekki

Ester (Essi) Koljonen (o.s. Kekki; 25. kesäkuuta 1923 Sakkola – 29. helmikuuta 2012 Punkalaidun) oli suomalainen korkeushyppääjä ja pituushyppääjä. Kekki edusti urallaan Rovaniemen Urheilijoita ja Viipurin Urheilijoita. Kekki sai korkeushypystä SM-hopeaa vuosina 1947 ja 1948. Molemmat mitalit tulivat tuloksella 140 cm. Pituushypyssä hän oli vuonna 1947 viides tuloksella 461 cm. Kekki menestyi nuorena Pyhäjärvellä niin hiihdossa kuin 60 m juoksussa, pituushypyssä ja korkeushypyssä edustaen Konnitsan kansakoulua ja nuorisotoiminnassa Konnitsan aluetta hypäten jo 12-vuotiaana 130 cm korkeushypyssä.Kansakoululaisten "olympialaiset" voitti Pyhäjärvi, Käkisalmen Sanomat, 1936, No 59, sivu 2, julkaistu 4.6.1936Salitsanrannan kansakoululaiset olivat parhaita, Käkisalmen Sanomat, 1936, No 54, sivu 2, julkaistu 19.5.1936Nuorten raittiustoimintaa, Raittiuden Ystäväin Viipurin piirin varhaisnuorten talvipäiviä, Maakansa, 1939, No 58, sivu 6, julkaistu 10.3.1939 Kekki liittyi sodan alettua Lotta Svärd maanpuolustusjärjestön Viipurin piirin (Antrea) jäseneksi ja oli komennettuna kenttälottana Viipurin piirin linnoittajana.Taito Seila, Lotta Svärd: hakuteos. Pohjois-Suomi, 1930-1976, sivu 615, Helsinki: Aikakirja, 1976 (Hämeenlinna, Karisto) Lottana Kekki menestyi pituushypyssä ja pesäpallonheitossa kenttälottien urheilukilpailuissa.Parantunut tulostaso antoi leimansa linnoittajien toisille kesäkisoille, Linnoittaja, 1943, No 19, sivu 1, julkaistu 1.1.1943Kenttälotat urheilevat, Lotta-Svärd: Lotta-Svärd yhdistyksen äänenkannattaja, 1943, No 13-14, sivu 23, julkaistu 1.8.1943 (julkaisussa kuva Essi Kekistä pikajuoksussa) Sodan jälkeen Kekki työskenteli Lapin ja Kainuun tie- ja vesirakennuksen piirikonttorissa Rovaniemellä, mutta siirtyi sen jälkeen Etelä-Suomeen edustaen urheilussa Viipurin Urheilijoita.Hymyynkin on varaa, Ilta-Sanomat, 1948, No 138, sivu 4, julkaistu 18.6.1948 (julkaisussa lähikuva Essi Kekistä) Kekin myöhempi asuinkunta oli Punkalaidun. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset korkeushyppääjät Luokka:Suomalaiset pituushyppääjät Luokka:Vuonna 1923 syntyneet Luokka:Vuonna 2012 kuolleet
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1927

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1927 järjestettiin 16.–17. heinäkuuta Helsingissä Eläintarhan kentällä. ==Yleisen sarjan mitalistit== ===Miehet=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 44,1 Arvo Laine Erkki Koponen Anton Husgafvel Leo Vahander 2\. Porin Tarmo 44,8 R.Holmberg Y.Aaltonen Väinö Alava Lauri Salo 3\. Helsingin IFK 45,1 Gösta Jansson Jarl Johansson Aarre Wickström Lars Lönnqvist 4 × 400 m 1\. Helsingin IFK 3.27,0 Lars Lönnqvist Aarre Wickström Gösta Jansson Erik Åström 2\. Helsingin Kisa-Veikot I 3.31,7 Leo Vahander Yrjö Hentola Felix Hildén Leo Helgas 3\. Tampereen Pyrintö 3.36,2 Alarik Tawast Artturi Tienari Martti Tiitola Harry Enqvist 4 × 1 500 m 1\. Viipurin Urheilijat 16.28,0 Eino Purho Rikhard Määttänen Nestori Järvelä Eino Borg 2\. Helsingin Toverit 16.39,0 E.Musku Kalle Sarvimäki Karl Ebb Toivo Loukola 3\. Helsingin Kisa-Veikot 16.47,0 Felix Hildén Svante Malmelin Teodor Koskenniemi Leo Helgas ==Lähteet== * * * Luokka:Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Helsingin urheilutapahtumat Luokka:Vuoden 1927 yleisurheilu
Barbara Heinonen

Barbara Carita Heinonen (o.s. Fredriksson; s. 1968 Parainen) on Maarianhaminan entinen kaupunginjohtaja. Hän toimi kaupunginjohtajana vuosina 2015–2021. Heinosen puolue on RKP (Suomen ruotsalainen kansanpuolue). Ennen kaupunginjohtajuuttaan hän toimi Paraisten kaupunginvaltuuston ja -hallituksen puheenjohtajana sekä useissa luottamustehtävissä muun muassa Suomen Kuntaliitossa, Varsinais-Suomen liitossa. Heinonen on koulutukseltaan juristi ja kauppatieteiden maisteri.Suomen valtiokalenteri 2020, s. 601. Helsinki 2020. ISBN 978-952-14-4079-3 == Yksityiselämä == Heinonen on naimisissa ja neljän lapsen äiti. Hän harrastaa kestävyysurheilua, ja hän on osallistunut Ironman-kilpailuihin. Barbara Heinonen oli ehdokkaana vuoden 2019 eduskuntavaaleissa. == Ura ja luottamustehtäviä == * Oikeusministeriö, kihlakaunnanvouti 2009–2014, hallintovouti 2014–2015 * Puolustusministeriö, ministerin erityisavustaja 2002–2003 * Maarianhaminan kaupunki, kaupunginjohtaja 2015–2021 * Paraisten kaupunginvaltuuston puheenjohtaja 2009–2012 * Paraisten kaupunginhallituksen puheenjohtaja 2001–2008 * Kaupunginvaltuutettu 1997–2012 * Paraisten ympäristölautakunta, varajäsen 1997–1998, jäsen 1999–2000 * Rakennuslupajaosto 1997–2000 * Suomen kuntaliiton ruotsinkielinen neuvottelukunta 2001–2004, varajäsen 2005–2008 * Varsinais- Suomen maakuntavaltuusto 2001–2012 * Varsinais-Suomen aluepelastuslautakunta, varajäsen 2002–2004, jäsen 2005–2012 * Turun seudun jätehuolto Oy, hallitus varajäsen 2003–2015 * Turunmaan kuntakokous, 2001–2002 * Turunmaan Seutu ry, hallitus 2002–2004 * Paraisten Vesi Oy, hallituksen varapuheenjohtaja 2005–2016 * Archipelagia Golf Ab Oy, hallitus 2007–2012 * Rotary 2005 -2016, presidentti 2014–2015 * Åbolands Folkhögskola, hallituksen jäsen 2010- ja puheenjohtaja 2015– * Turun Osuuskauppa, hallintoneuvosto 2003–2016 * Paraisten Puhelin Oy, hallintoneuvosto 2004–2016, puheenjohtaja 2013–2016 * Lähi-Tapiola Sydkusten – Etelärannikko, hallintoneuvosto, puheenjohtaja 2013–2016 * Ålands Ömsesidiga, keskinäinen vakuutusyhtiö, hallintoneuvosto 2016– * Itämerisäätiö 2016– * Bärkraft, Ahvenanmaan maakunnan kestävän kehityksen neuvosto, jäsen 2016– * RKP:n Turunmaan piirin puheenjohtaja 2006–2007 * Jäätteenmäen hallitus, hallitusneuvottelut 2003 == Lähteet == Luokka:Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot Luokka:Maarianhaminan pormestarit ja kaupunginjohtajat Luokka:Paraisten kaupunginvaltuutetut Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Vuonna 1968 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Erityisavustajat
Volin

Volin (myös Voline, , oik. Vsevolod Mihailovitš Eihenbaum, , 11. elokuuta 1882 Voronež – 18. syyskuuta 1945 Pariisi) oli venäläinen anarkisti, joka on niin sanotun anarkistisen synteesin merkittävin teoreetikko. == Elämä == Lääkäriperheeseen syntynyt Volin jätti opintonsa Pietarin valtionyliopistossa vuonna 1904 ja liittyi sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen. Hän osallistui tammikuun 1905 verisunnuntain mielenosoituksiin ja oli hieman myöhemmin perustamassa Pietarin neuvostoa. Vuonna 1907 Volin joutui lähtemään maanpakoon Pariisin, jossa hän tutustui venäläisiin anarkisteihin. Volin palasi Venäjälle helmikuun vallankumouksen jälkeen heinäkuussa 1917. Hän vaikutti aluksi ukrainalaisessa Nabat-anarkistiliikkeessä, ja tammikuusta 1919 lähtien Nestor Mahnon vallankumousarmeijassa. Tammikuussa 1920 Volin joutui bolševikkien vangiksi, mutta vapautui lokakuussa Mahnon bolševikkihallituksen kanssa tekemän sopimuksen myötä. Volin vangittiin uudelleen vain kuukautta myöhemmin ja sijoitettiin Moskovassa toimivaan Tagankan vankilaan yhdessä 12 muun anarkistin kanssa. Hänet vapautettiin kesällä 1921 Moskovassa kokontuneen punaisen ammattiyhdistysinternationaalin Profinternin väliintulon ansiosta. Volin ja yhdeksän muuta anarkistia karkotettiin maasta, mutta Fania Baron ja runoilija Lev Tsherni teloitettiin syyskuussa 1921. Karkotuksensa jälkeen Volin asettui aluksi Berliiniin, kunnes muutti ranskalaisen anarkistin Sébastien Fauren kutsusta Pariisiin, jossa hän jatkoi kirjoitustyötään. Volinin pääteos on Venäjän vallankumouksen kokemusten perusteella kirjoitettu kolmiosainen La Révolution inconnue - 1917–1921 (Tuntematon vallankumous 1917–1921), joka julkaistiin postuumisti vuonna 1947. Sitä pidetään jopa yhtenä anarkismin tärkeimmistä teoksista. Volin kuoli Pariisissa tuberkuloosiin syyskuussa 1945. Hänet on haudattu Père-Lachaisen hautausmaalle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Volinin teos The Unknown Revolution, 1917–1921 Luokka:Venäläiset anarkistit Luokka:Venäläiset filosofit Luokka:Vuonna 1882 syntyneet Luokka:Vuonna 1945 kuolleet
Pirkko Walden

Pirkko Walden eli täydellisemmin Pirkko-Liisa Kristina Walden (o.s. Sundqvist; s. 22. marraskuuta 1948 Turku) on taloustieteilijä, joka on toiminut Åbo Akademin liiketaloustieteen, erityisesti informaatiojärjestelmien ja markkinoinnin professorina. Sundqvist tuli ylioppilaaksi 1968 Turun ruotsinkielisestä yhteiskoulusta (Åbo Svenska Samskola). Hän opiskeli Åbo Akademin kauppakorkeakoulussa taloustieteitä, ja valmistui diplomiekonomiksi 1972, kauppatieteen kandidaatiksi 1976, lisensiaatiksi 1988 ja edelleen tohtoriksi 1992. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa Åbo Akademille oli otsikoitu Expert systems in strategic management. Walden on työskennellyt Åbo Akademin virkaatekevänä yliassistenttina (1986–1989), tutkijana (1989–1990 ja 1992–1996), virkaatekenvänä apulaisprofessorina (1990–1992), tutkimusjohtajana (1996–1999), yliassistenttina (1998–2000). Hän oli vuosina 1999–2000 Tampereen teknillisen korkeakoulun professori. Vuodesta 2000 hän on ollut Åbo Akademin liiketaloustieteen professori. Hän asuu Kaarinassa. Walden on laatinut yksin tai yhdessä työtoveriensa noin 120 tieteellistä julkaisua erityisesti tietämyspohjaisten järjestelmien sekä sähköisten ja mobiilin kaupankäynnin alalta. Hän on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2006. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Pirkko Walden. Åbo Akademi University, Department of Information Technologies (researchgate.net) * Pirkko Walden (julkaisuhaku) (dblp.uni-trier.de) Luokka:Vuonna 1948 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset kauppatieteilijät Luokka:Åbo Akademin professorit Luokka:Suomalaiset professorit
Kissanhiekkalaatikko

thumb|right|Tyypillinen kissanhiekkalaatikko Kissanhiekkalaatikkoon lemmikkikissat tekevät yleensä jätöksensä. Kissanhiekkalaatikossa on yleensä kissanhiekkaa, joka on tarkoitettu kissan jätöksille. Sitä voi ostaa esim. eläinkaupoista. Siivouksessa käytetään usein apuna kissanhiekkalapiota. Kissan voi opettaa hiekkalaatikkoon jo pennusta saakka. Joskus, kuten kiima-aikana, ennen sisäsiisti kissa saattaa tehdä tarpeensa hiekkalaatikon ulkopuolelle. Nykyisin on keksitty laatikoita, jotka puhdistavat itse itsensä. Raskaana olevien ei kannata siivota kissanhiekkaa toksoplasmatartunnan varalta. == Lähteet == Luokka:Lemmikkieläinten hoito
Punalatikka

Punalatikka (Aradus cinnamomeus) on luteiden (Heteroptera) alalahkoon kuuluva latikkalaji. Se on aikuisena ulkonäöltään likaisenruskea ja litteä ja sen tuntosarvet ovat lyhyet ja paksut. Jalat ovat tummanruskeat. Aikuisena se on pituudeltaan 3,5–4,5 mm. Punalatikan voi löytää männyn kuoriliuskojen alta. Punalatikka aiheuttaa metsään kasvutappioita imemällä kärsällään nesteitä puun rungosta, jolloin se aiheuttaa pintapuun solujen tummumista ja nestevirtausten heikkenemisen. Taimilla se aiheuttaa kasvun tyrehtymistä ja myöhemmin latvuksen kuivumista ylimmistä kasvaimista lähtien. Punalatikkaa tavataan Suomessa koko maassa ja se on levinnyt laajasti myös Eurooppaan. Laji talvehtii aikuisena ja keskenkasvuisena maassa karikkeen seassa tai mäntyjen tyvillä. Punalatikan sukupolviaika on kaksivuotinen. Punalatikan munista kuoriutuu punertavia toukkia. Punalatikkaa saalistaa ainakin Suomessakin vakiintuneena ja elinvoimaisena esiintyvä käärmekorentojen (Raphidiidae) heimoon kuuluva mäntykäärmekorento (Raphidia ophiopsis).Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Aradus cinnamomeus Laji.fi: Mäntykäärmekorento (Raphidia ophiopsis) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Laji.fi: Punalatikka (Aradus cinnamomeus ) *Ötökkätieto: Punalatikka (Aradus cinnamomeus) *Metsäntutkimuslaitos (Metla): Punalatikka (Aradus cinnamomeus) *UniProt: Taxonomy - Aradus cinnamomeus *Fauna Europaea: Aradus cinnamomeus *British bugs: Aradus cinnamomeus Luokka:Luteet
Veikko Karsma

Veikko August Gunnar Karsma, aikaisemmin Koskinen (10. tammikuuta 1917 Helsinki Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 359 (Viitattu 10.3.2019) – 4. maaliskuuta 1983 Helsinki) oli kanslianeuvos ja Pohjola-Nordenin pitkäaikainen johtaja. ==Henkilöhistoria== Karsman puoliso vuodesta 1946 oli Aira Marjut Muranen. Karsma tuli ylioppilaaksi 1935 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi 1951. Hän toimi Neoviuksen mainoshoitajana 1938–1940, Suomen sosialidemokraattisen nuorisoliiton taloudenhoitajana 1945–1946 ja Pohjola- Norden-järjestön sihteerinä 1946–1951, pääsihteerinä 1951–1961 ja toimitusjohtajana vuodesta 1961. Eläkkeelle hän jäi helmikuussa 1983, vain kuukautta ennen kuolemaansa. Kanslianeuvoksen arvonimen 1973 saaneella Karsmalla oli useita koti- ja pohjoismaisia luottamustoimia. Hän oli myös Pohjola-lehden päätoimittaja vuodesta 1950.Kuolleita. Kanslianeuvos Veikko Karsma. Helsingin Sanomat, 6.3.1983, s. 12.Veikko Karsma 10.1.1917 – 4.3.1983 In memoriam. Siirtolaisuus, 1/1983, s. 2 (Viitattu 10.3.2019) ==Julkaisuja== * Nordens fremtidsland: Nordkalotten, 1960, Erik Andersen, Carl Just, Veikko Karsma * Pohjola – yhdessä tulevaisuuteen, 1967, Håkan Mankefors, suom. toim. Veikko Karsma * Pohjola-Norden: Suomen pohjoismaisen yhteistyön keskusliitto : mikä se on ja mitä se tekee pohjoismaisen yhteistyön hyväksi, 1967 * Pohjoismainen ystäväkuntaliike,1968, Arne F. Andersson, Veikko Karsma * Lappi tänään, 1971, Veikko Karsma, kuvat Urpo Huhtanen * Pohjola-Norden yhdistysten pohjoiskalottikonferenssit 1960–1974, 1976 * Pohjoismainen neuvosto 25 vuotta, 1977, Carl Kauffeldt, suom. Veikko Karsma ==Lähteet== Luokka: Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka: Suomalaiset päätoimittajat Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat Luokka: Vuonna 1917 syntyneet Luokka: Vuonna 1983 kuolleet
Julma H (albumi)

Julma H on rap-artisti Julma-Henrin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 11. syyskuuta 2015. == Kappaleet == # # # # # # # # # # == Arvostelut == * Soundi: == Lähteet == Luokka:Suomalaiset hip hop -albumit Luokka:Vuoden 2015 albumit
Mari Östring

Mari Östring (s. 19. lokakuuta 1976 Kangasala) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi naisten SM-sarjassa 11 kauttaJääkiekkokirja 2017–2018, s. 535 ja esiintyi myös Suomen maajoukkueessa.Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 351 Hän on pelannut sekä puolustajana että hyökkääjänä. Östring edusti naisten SM- sarjassa Tampereen Ilvestä kaudet 1992–2003. Hän pelasi pääsarjassa kaikkiaan 223 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä ovat 36 + 81 = 117, sekä 42 pudotuspeliä tehopistein 7 + 2 = 9. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1993Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 216 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa ja viisi SM-pronssia. Suomen maajoukkueessa Östring on pelannut 17 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1976 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1926

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1926 järjestettiin 17.–18. heinäkuuta Viipurissa Papulan kentällä. ==Yleisen sarjan mitalistit== ===Miehet=== Aika 1. osuus 2. osuus 3. osuus 4. osuus 4 × 100 m 1\. Helsingin Kisa-Veikot 44,1 Arvo Laine Erkki Koponen Anton Husgafvel Leo Vahander 2\. Helsingin IFK 3,5m jäljessä 3\. Lahden Ahkera 5m jäljessä 4 × 400 m 1\. Helsingin IFK 3.25,4 Torsten Berggren Gösta Jansson Erik Wilén Erik Åström 2\. Helsingin Kisa- Veikot 3.29,4 Leo Vahander Juho Huhta Felix Hildén Anton Husgafvel 3\. Kotkan Into 3.37,4 4 × 1 500 m 1\. Turun Urheiluliitto 16.11,3 (ME) Frej Liewendahl Elias Katz Niilo Koivunalho Paavo Nurmi 2\. Viipurin Urheilijat 16.39,0 Vilho Torvinen Arvo Peussa Nestori Järvelä Rikhard Määttänen 3\. Tampereen Pyrintö 16.44,0 Arvo Jussila Erkki Peltonen Eero Berg Harold Ekqvist ==Lähteet== * * * Luokka:Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut Luokka:Viipurin urheilu Luokka:Vuoden 1926 yleisurheilu
Nevena Božović

Nevena Božović (; s. 15. kesäkuuta 1994 Kosovska Mitrovica, Serbian ST, Jugoslavia), on serbialainen laulaja ja lauluntekijä. Hän edusti Serbiaa kappaleella "Piši mi" vuoden 2007 Lasten Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. 8. joulukuuta 2007 pidetyssä finaalissa hän sijoittui kolmanneksi 120 pisteellä. Božović nousi kuuluisuuteen erityisesti vuonna 2013 sijoittuessaan toiseksi Prvi glas Srbije -kilpailussa. Samana vuonna Božović yhdessä Mirna Radulovićin ja Sara Jovanovićin muodostivat yhtyeen nimeltä Moje 3. Yhtye edusti Serbiaa kappaleella "Ljubav je svuda" vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Moje 3 ei kuitenkaan läpäissyt semifinaalia ja sijoittui 11. ensimmäisessä semifinaalissa. Božović oli ensimmäinen artisti, joka edusti maataan sekä Euroviisuissa että Lasten Euroviisuissa. Božović edusti jälleen Serbiaa kappaleella "Kruna" vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa. Hän pääsi edustamaan maataan voittaessaan maansa euroviisukarsinnan Beovizija 2019 -kilpailun 4. maaliskuuta 2019. ==Diskografia== ===Singlet=== Nimi Vuosi Albumi "Piši mi" 2007 rowspan="13" "Ti" 2009 "Ljubav je svuda" (osana Moje 3:a) 2013 "Pogledaj me" "Znam da noćas gubim te" "Bal" 2014 "Trebam tebe" 2015 "Čujem da dolaziš u grad" 2016 "Siesta" "Jasno mi je" 2017 "Dangerous drug" "What I'm Looking For" 2018 "Kruna" 2019 == Lähteet == Luokka:Serbialaiset laulajat Luokka:Serbian euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 2019 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Pyranteeli

Pyranteeli (C11H14SN2) on heterosyklinen dihydropyrimidiinijohdannaisin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä loismatojen häätöön. Pyranteeli kuuluu WHO:n laatimaan keskeisimpien lääkeaineiden luetteloon. ==Ominaisuudet ja käyttö== Huoneenlämpötilassa pyranteeli on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten dimetyyliformamidiin ja dimetyylisulfoksidiin. Pyranteeli tehoaa sukkulamatoihin kuten suolinkaiseen, kihomatoon ja hakamatoihin. Pyranteelin vaikutusmekanismi perustuu siihen, että se sitoutuu nikotiiniasetyylikoliinireseptoreihin ja salpaa ne. Tällöin loismadot halvaantuvat ja poistuvat elimistöstä ulosteiden mukana. Pyranteelia käytetään ihmisten lisäksi myös koirien, kissojen, hevosten ja sikojen loismatojen häätöön. Tyypillisesti sitä käytetään pamoaatti- (emboaatti-), sitraatti- tai tartraattisuolana.John Becher: Antiparasitic Agents, Anthelmintics, Kirk- Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 10.3.2019.Krysta (Moffitt) Martin: Veterinary Drugs, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2016. Viitattu 10.3.2018 ==Haittavaikutukset== Tyypillisimpiä pyranteelin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat vatsakivut ja -krampit, huonovointisuus, ripuli, huimaus ja lisäksi allergisia iho-oireita voi esiintyä. ==Valmistus== Pyranteelia voidaan valmistaa 2-tiofeenialdehydin ja 1,2-dimetyylidihydropyrimidiinin välisellä reaktiolla. Toisessa valmistusmenetelmässä tiofeenialdehydi kondensoituu syanoetikkahapon kanssa. Muodostuva tuote hydrolysoidaan happamissa olosuhteissa ja tätä seuraa reaktio propaanisulfonin kanssa. Viimeinen vaihe on reaktio N-metyylitrimetyleenidiamiinin kanssa, mikä muodostaa pyranteelia. ==Lähteet== Luokka:Loistautien lääkkeet Luokka:WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Liselotte Sundström

Liselotte Björnsdotter Sundström, myös muodossa Lotta Sundström (s. 16. heinäkuuta 1955 Helsinki) on suomalainen biologi, filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston evoluutiobiologian professori. Hänet tunnetaan erityisesti muurahaisiin liittyvistä tutkimuksistaan. ==Elämä ja ura== Sundström kirjoitti ylioppilaaksi Kauniaisten yhteiskoulusta (1974). Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1986, lisensiaatiksi 1990 ja tohtoriksi 1994. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa Intraspecific variation in sociogenetic organisation and worker-queen conflict in the ant Formica truncorum (1993) käsitteli kekomuurahaisiin lukeutuvan kantomuurahaisen () sosiogeneettistä organisaatiota sekä yhdyskunnan työläisten ja kuningattaren välisiä ristiriitoja. Sundström oli Helsingin yliopiston dosentti vuosina 1994–2002. Tohtoritutkintonsa jälkeen Sundström oli tutkijana Sveitsin Lausannessa (1994–1995) ja Tanskan Århusissa (1995–1996). Hän työskenteli eläinekologian assistenttina (1996–2001), vesistöjen ekologian virkaatekevänä professorina (1997–1998), Suomen Akatemian akatemiatutkijana (1998–2002), yliopistolehtorina (2001–2002). Hänet nimitettiin evoluutiobiologian ruotsinkieliseen professorin virkaan (2002–). Sundströmin tutkimuskohteita ovat olleet muun muassa ekologia ja evoluutiobiologia, erityisesti sosiaaliset hyönteiset. Hän oli vuoteen 2007 mennessä yksin tai tutkijatoveriensa kanssa kirjoittanut noin 60 tieteellistä julkaisua näistä aihepiireistä. Julkaisutyö on jatkunut sittemmin. Monet hänen töistään on julkaistu luonnotieteen arvostetuimmissa tiedelehdissä (kuten Nature ja Science). Sundström on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1998. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Liselotte Sundström Helsingin yliopiston Tutkimusportaalissa * Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Suomalaiset biologit Luokka:Helsingin yliopiston professorit Luokka:Suomalaiset professorit
Suvi Seppälä

Suvi Seppälä (s. 10. kesäkuuta 1979 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi naisten SM-sarjassa neljä kauttaJääkiekkokirja 2017–2018, s. 532 ja esiintyi myös Suomen maajoukkueessa.Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 351 Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Seppälä edusti naisten SM-sarjassa Oulun Kärppiä kausina 1998–2002 sekä viimeisellä kaudella myös Tampereen Tapparaa. Hän pelasi pääsarjassa kaikkiaan 82 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä ovat 34 + 12 = 46, sekä 27 pudotuspeliä tehopistein 4 + 4 = 8. Hän saavutti kaksi SM-hopeaa. Suomen maajoukkueessa Seppälä pelasi kahdeksan maaottelua ja sai niissä yhden syöttöpisteen. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2001, jolloin Suomi sijoittui neljänneksi.Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 320 == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1979 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dorota Rabczewska

Dorota Aqualiteja Rabczewska eli Doda (s. 1984) on puolalainen laulaja. Ennen soolouraansa hän oli Virgin-yhtyeen solisti. Rabczewska kilpaili nuorena yleisurheilussa kansallisella tasolla. Teini-ikäisenä hän esiintyi teatterilavalla ja lauloi Virgin-yhtyeessä. Vuonna 2005 Virgin palkittiin Sopotin musiikkifestivaaleilla. Yhtye hajosi 2006–2007, ja Doda aloitti soolouransa. == Albumit == *2002 – Virgin (Virgin-yhtyeen kanssa) *2004 – Bimbo (Virgin-yhtyeen kanssa) *2005 – Ficca (Virgin-yhtyeen kanssa) *2007 – Diamond Bitch (Soololevy) *2011 – The Seven Temptations (Soololevy) *2016 – Choni (Virgin-yhtyeen kanssa) * 2019 – Dorota (Soololevy) * 2022 – Aquaria (Soololevy) == Lähteet == Luokka:Puolalaiset laulajat Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
El Angel Caído

Fuente del Ángel Caído (“Pudonneen enkelin suihkulähde”) tai Monumento al Ángel Caído (“Pudonneen enkelin muistomerkki”) sijaitsee Retiron puistossa Madridissa (Espanja), “Glorieta de Ángel Caido”:n vieressä. Itse patsaan on veistänyt Ricardo Bellver, jalustan Francisco Jareño. == Historia == Vuonna 1877, kolmantena vuonnaan sisäoppilaitoksessa nimeltä Academia Española de Bellas Artes de Roma (“Espanjan taideakatemia Roomassa”) Madridista lähtöisin oleva kuvanveistäjä Ricardo Bellver (1845-1924) valoi kipsistä El Ángel Caidoksi (Pudonnut enkeli) kutsutun teoksen. Vuosi tämän jälkeen Bellver äänestettiin ensimmäisen luokan mitalin saajaksi kansallisessa taidenäyttelyssä nimeltä “Exposición Nacional de Bellas Artes”, joka järjestettiin Madridissa. Näyttelyn katalogissa mainitaan joitakin säkeitä John Miltonin Kadotetusta paratiisista, jonka kolmas ja neljäs säe toimi inspiraationa patsaalle. Valtio osti patsaan 4 500 pesetalla, hinnalla, jonka näyttelyvalamiehistö oli määritellyt etukäteen. Patsas päätettiin lähettää Pariisin maailmannäyttelyyn vuonna 1878. Koska näyttelyyn hyväksyttiin vain marmori- ja pronssiveistokset, tuli ensimmäiseksi hankkia lupa kipsipatsaan esittämiselle näyttelyssä. Bellver ehdotti, että se valmistettaisiin Roomassa, mutta lopulta patsaan valmisti Thiebaut-Fils Pariisissa. El Ángel Caídosta tuli myös osa Pradon museon taidekokoelmaa. Lokakuussa 1879 museon johtaja Benito Soriano Murillo ehdotti, että patsas asetettaisiin kaikkien nähtäville. Ehdotukseen myönnyttiin, ja patsas jätettiin Avuntamiento de Madridille (”Madridin kunnanhallitus”), tullakseen myöhemmin sijoitettavaksi pääkaupunkiin julkisesti nähtäville. Paikka, johon patsas päätettiin sijoittaa, oli tyhjillään oleva alue Retiropuistossa. Aiemmin alue oli ollut varattuna vanhalle kuninkaalliselle posliinitehtaalle (”La China”). Britannialaiset sotajoukot olivat kuitenkin Wellingtonin johdolla tuhonneet tehtaan Napoleonin sotien aikaan vuonna 1813. Toukokuussa 1880 vastaava arkkitehti sen aikaisessa koulutus- ja elinkeinoministeriössä, Francisco Jareño, sai määräyksen suunnitella jalusta, jolle Bellverin patsas asetettaisiin. Jalusta valmistettiin graniitista, pronssista ja kivestä, ja se muotoiltiin suihkulähteeksi, jossa oli suuri vesiallas. Taideteos kastettiin virallisesti vuonna 1885. == Ympäristö == Paikalla, jolla nykypäivänä sijaitsee Glorieta del Ángel Caído, on aikaisemmin ollut erilaisia rakennelmia. Vanhin tiedetty on San Antonion kappeli espanjalaisen Habsburg- suvun ajalta. Kun heidät oli syösty vallasta, salli Karl III aiemmin mainitun posliinitehtaan pystyttämisen, mukaillen vastaavaa taidemuseo Capodimontessa (Nepali). Tehdas tuhoutui Pyreneiden niemimaan sodassa, minkä jälkeen paikka oli tyhjillään patsaan saapumiseen saakka. Tällä hetkellä puistossa risteää kolme asvaltoitua tietä: el Paseo del Duque Fernán Núñez, el Paseo de Cuba ja el Paseo del Uruguay. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Suihkulähteet Luokka:Käännetyt artikkelit Luokka:Madridin rakennukset ja rakennelmat
Naapurinvaara

Naapurinvaara on Sotkamon kylä Kainuun maakunnassa, kymmenen kilometrin päässä Sotkamon kirkonkylältä. Kylässä asuu arviolta noin 500–1000 ihmistä. Naapurinvaarassa sijaitsee myös suosittu Naapurinvaaran huvikeskus, jossa on mahdollista tanssia joka viikko. Tanssit ovat Vuokatin vieressä. Naapurinvaaran mäen huippu sijaitsee 274,4 metrin korkeudella. Naapurinvaaran maisemia ja maastoa voi ihailla talvisin Naapurinvaarasta menevällä hiihtoladulla hiihtäen talvella ja vaeltaen kesällä. Vaaran laella sijaitsee makkaranpaistopiste. Naapurinvaaralta voi nähdä Nuasjärvelle. == Lähteet == *http://www.kainuunnuotta.net/fi/naapurinvaara/ *https://www.sotkamo.fi/vapaa- aika/kulttuuritoimi/nahtavyydet/naapurinvaara/ === Viitteet === Luokka:Sotkamon kylät
Lappajoki

Lappajoki (myös Kiantajoki) on Oulujoen vesistöön kuuluva joki Sotkamossa Kainuussa. Joki saa alkunsa Lappajärvestä Sotkamon eteläosassa ja laskee Sotkamon keskustaajaman eteläpuolella sijaitsevaan Kiantajärveen. Saman vesireitin yläosan muodostaa Lappajärveen laskeva, Sotkamon Kalliojärvestä alkunsa saava Rommakkojoki. == Lähteet == Luokka:Nuasjärven–Kiimasjärven alue Luokka:Sotkamon luonto
Ulla Saarikko

Ulla Saarikko (s. 11. lokakuuta 1971) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi naisten SM-sarjassa kausina 1984–1989 Helsingin IFK:n joukkueessa ja saavutti kaksi SM-pronssia.Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 532 Suomen maajoukkueessa hän pelasi EM-kilpailuissa 1989 viisi ottelua, joissa hän teki yhden maalin.Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 321Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 351 Suomi voitti kisoissa kultaa. Saarikko oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Saarikko pelasi SM-sarjassa kaikkiaan 63 ottelua, joissa hänen tehopisteensä ovat 15 + 19 = 34. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Suomalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sotkamon seurakunta

Sotkamon seurakunta on Sotkamossa Kainuussa toimiva Suomen evankelis- luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Kajaanin rovastikuntaan ja Kuopion hiippakuntaan. Seurakunnassa oli vuoden 2018 lopussa noin 8 420 jäsentäSeurakuntien jäsentilasto vuosiyhteenveto 2017–2018 Kirkkohallitus Viitattu 11.3.2019 ja henkilöstöä oli 45, joista seurakuntatyössä 18 ja hallinnossa, kiinteistö- ja kirkonpalvelutyössä 15 henkilöä. Hautamaatyössä oli 15 henkilöä (tilasto on kesäkuulta 2017 ja käsittää sekä vakinaisen että määräaikaisen henkilöstön).Seurakuntien henkilöstö, kesäkuu 2017 Viitattu 11.3.2019 Kirkkohallitus Sotkamon seurakunta erkani Paltamosta itsenäiseksi seurakunnaksi vuonna 1647. Seurakunnan kirkkoherrana on toiminut syyskuusta 2017 lähtien Juhani Saastamoinen == Toimitilat == Seurakunnalla on kaksi kirkkoa: seurakunnan pääkirkko on vuonna 1870 käyttöön vihitty puinen Sotkamon kirkko, joka on muodoltaan päätytornillinen pitkäkirkko. Toinen kirkko on punatiilinen Vuokatin kirkko, joka valmistui vuonna 1985 seurakuntakodiksi ja vihittiin kirkoksi vuonna 1990. Seurakunnalla on myös vuonna 1958 valmistunut siunauskappeli hautausmaalla. Muita seurakunnan toimipisteitä ovat seurakuntatalo kirkon lähellä ja leiri- ja kokouskeskus Rytilahden maja Iso Sapsojärven rannalla. == Herätysliikkeet == Sotkamon seurakunta kuuluu Kainuulle tyypilliseen herännäisvaikutteiseen alueeseen. Sotkamossa liikkeelle on kohtalaista kannatusta. == Kirkkoherrat == Seuraavat henkilöt ovat toimineet Sotkamon seurakunnan kirkkoherroina: * 1647–1650: kirkkoherra Mansvetus Jacobi Fellman * 1651–1691: kirkkoherra Ericus Andreae Cajanus * 1692–1712: kirkkoherra Ericus Erici Cajanus * 1714–1727: kirkkoherra Isaacus Isaaci Sinius * 1728–1734: kirkkoherra Abraham Sadenius * 1736–1744: kirkkoherra Casper Groen * 1746–1755: kirkkoherra Lars Henrik Backman * 1756–1762: kirkkoherra Johan Lagus * 1764–1809: kirkkoherra Johan Frosterus * 1811–1833: kirkkoherra Gabriel Johannis Lagus * 1836–1841: kirkkoherra Karl Henrik Rislachi * 1844–1847: kirkkoherra Johan Reinhold Appelgren * 1849–1867: kirkkoherra Karl Benjamin Ståhlberg * 1861–1881: kirkkoherra Reinhold Helander * 1884–1885: kirkkoherra Kaarlo Heinemann * 1889–1892: kirkkoherra Nils Holmström * 1896–1913: kirkkoherra Henrik Mustakallio * 1917–1933: kirkkoherra Eljas Lönnroth * 1935–1939: kirkkoherra Toivo Aapeli Janhonen * 1941–1949: kirkkoherra Mauri Veikko Tena * 1950–1955: kirkkoherra Pentti Pautola * 1958–1963: kirkkoherra Jafet Räty * 1964–1973: kirkkoherra Veikko Suutarinen * 1973–1984: kirkkoherra Vilho Suutala * 1984– kirkkoherra Jorma Säily * 2004–2017: kirkkoherra Erkki Marin * 2017–: Juhani Saastamoinen == Muuta == Sotkamon seurakunnan arkistot ovat vuodelta 1683–1948. Sotkamon seurakunnan arkistot == Kuvia == Sotkamo Church.jpg|Sotkamon kirkko on seurakunnan pääkirkko ja se valmistui vuonna 1870. Vuokatti Church.jpg|Vuokatin kirkko. Sotkamo Cemetery Chapel (1).jpg|Sotkamon siunauskappeli == Lähteet == Luokka:Kuopion hiippakunnan seurakunnat Luokka:Sotkamo
Tomyris

Tomyris oli keskiaasialaisen massageettien kansan johtaja. Kazakstanilaisten kansantarinoiden mukaan hän oli suurten skyyttikuninkaiden jälkeläinen. Hänen äitinsä kuoli Tomyrisin ollessa vauva, ja isä kasvatti tytön yksin. Hän oppi ratsastamaan viisivuotiaana ja käsittelemään kaikkia aseita. Kyyros II Suuri (noin 576–529 eaa.) sai surmansa yrittäessään kukistaa Tomyriksen johtamaa kapinaa. == Lähteet == Luokka:Iranilaiset henkilöt Luokka:Ennen ajanlaskun alkua syntyneet
Saaresmäki

Saaresmäki on kylä Vuolijoella Kajaanissa. Se on tiettävästi Kainuun vanhinta pysyvän asutuksen aluetta. Saaresmäessä on säilynyt runsaasti perinteisiä rakennuksia, kuten aittoja. Siellä on myös 1840–1850-luvuilla toimineen harkkohytin rauniot. == Lähteet == Luokka:Vuolijoen kylät