EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Amparo Poch y Gascón

Amparo Poch y Gascón (15. lokakuuta 1902 Zaragoza - 15. huhtikuuta 1968 Toulouse) oli espanjalainen lääkäri ja anarkisti. Hän oli Lucía Sánchez Saornilin ja Mercedes Comaposadan ohella yksi Mujeres Libres -järjestön perustajista ja johtohahmoista. Poch suoritti lääketieteen ja biologian yliopistotutkinnot vuonna 1929, jonka jälkeen hän työskenteli valistustehtävissä Zaragozasssa, kunnes avasi oman naisten- ja lastenklinikan Madridiin vuonna 1934. Poch keskittyi työssään erityisesti seksuaaliterveyteen ja vastasyntyneiden sairauksiin. Hän oli anarkistisen CNT-ammattiliiton jäsen. Keväällä 1936 Poch oli perustamassa anarkofeminististä järjestöä Mujeres Libres, joka Espanjan sisällissodan aikana tuki tasavaltalaisten joukkoja. Poch toimi myös asiantuntijatehtävissä anarkisti Federica Montsenyn johtamassa sosiaali- ja terveysministeriössä. Tasavaltalaisten tappioon päättyneen sisällissodan jälkeen Poch lähti maanpakoon Ranskaan, jossa hän kuoli vuonna 1968. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Espanjalaiset lääkärit Luokka:Espanjalaiset anarkistit Luokka:Espanjalaiset feministit Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1968 kuolleet
Volaris

Volaris on meksikolainen vuonna 2006 lentotoiminnan aloittanut halpalentoyhtiö, joka operoi Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Vuonna 2022 Volaris oli matkustajamäärissä mitattuna Meksikon suurin lentoyhtiö ja Etelä-Amerikan toiseksi suurin lentoyhtiö Latam Airlinesin jälkeen. Vuonna 2022 Volariksen laivastoon kuului 117 lentokonetta ja se operoi 200 eri kohteeseen. ==Lähteet== Luokka:Meksikolaiset lentoyhtiöt Luokka:Halpalentoyhtiöt
Aloïse Retornaz

Aloïse Retornaz (s. 3. helmikuuta 1994 Brest) on ranskalainen kilpapurjehtija. Hän on 470-luokan olympia- ja MM-pronssimitalisti sekä kaksinkertainen Euroopan-mestari. Retornaz saavutti olympialaisten 470-luokassa pronssia vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Camille Lecointren parina. He päätyivät tasapisteisiin hopealle sijoittuneen puolalaisparin kanssa. Retornaz voitti 470-luokassa nuorten maailmanmestaruuden vuosina 2013 ja 2014. Aikuisten MM-kilpailuissa hän sijoittui 19:nneksi vuonna 2014, 14:nneksi vuonna 2017 ja neljänneksi vuonna 2018. Vuonna 2019 hän saavutti MM-pronssia. Tämän jälkeen hän on sijoittunut MM-kilpailuissa naisten 470-luokassa neljänneksi vuonna 2021 sekä miesten ja naisten yhteisessä 470-luokassa 11:nneksi vuonna 2022 ja 30:nneksi vuonna 2023. Hän voitti naisten 470-luokassa Euroopan-mestaruuden vuosina 2019 ja 2021 sekä saavutti sekaparien 470-luokassa EM-pronssia vuonna 2023. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Vimmerby HC

Vimmerby HC on ruotsalainen jääkiekkoseura Vimmerbyn kaupungista Kalmarin läänistä. Se pelaa tällä hetkellä Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Vimmerby HC perustettiin vuonna 1993 ja se pelaa kotiottelunsa Arena Hansson Konsult & Konstruktionissa. == Joukkue kaudella 2024-2025 == Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Maalivahdit Numero Pelaaja Hanskakäsi Sopimus Syntymäpaikka 1 Robin Christoffersson L 2025 53 Claes Endre L 2025 Tukholma, Ruotsi Joseph Zieba L Laina Göteborg, Ruotsi Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Puolustajat Numero Pelaaja Kätisyys Sopimus Syntymäpaikka 2 Kevin Israelsson R Laina Grönskåra, Ruotsi 15 Oskar Lindgren L 2025 17 Pelle Ström L 2025 Vimmerby, Ruotsi 22 Elias Lindgren L 2025 Karlskoga, Ruotsi 27 William Alftberg L 2025 28 Isak Hansen R 2025 58 Oskar Hassel L 2025 Simon Lindblom L Laina Västerås, Ruotsi Nathan Staios L 2025 Oakville, Ontario, Kanada Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Hyökkääjät Numero Pelaaja Kätisyys Pelipaikka Sopimus Syntymäpaikka 10 Jakob Karlsson (C) L KH 2025 Vimmerby, Ruotsi 14 George Diaco L KH 2025 London, Ontario, Kanada 18 Kevin Wennström L KH / VLH 2025 Ängelholm, Ruotsi 19 Anton Carlsson (A) L KH / VLH 2025 24 Hampus Eriksson L H 2025 Gävle, Ruotsi 26 Lukas Isaksson R KH / OLH 2025 Tranås, Ruotsi 29 Adam Petersson R OLH 2025 Vimmerby, Ruotsi 38 Eddie Levin L H 2025 45 Isac Andersson L KH / VLH 2025 Lysekil, Ruotsi 47 Ville Svensson L H Laina Kalmar, Ruotsi 48 Elliot Ekefjärd L LH 2025 Vaxholm, Ruotsi 54 Jakob Heljemo L KH / VLH 2025 Göteborg, Ruotsi 60 Martin Pärna L VLH / P 2025 Halmstad, Ruotsi 88 Jesper Kokkonen (A) L VLH 2026 Tukholma, Ruotsi 92 Hugo Ollila R LH 2025 ===Valmennus & Joukkueenjohto=== * Päävalmentaja: Björn Tholander Olsson * Maalivahtivalmentaja: Håkan Westerback * Fysiikkavalmentaja: Adam Koponen * Huoltopäällikkö: Patrik Karlsson * Huoltopäällikkö: Michael Milton * Huoltopäällikkö: Arne Sundberg * Toimitusjohtaja: Per Johansson Lähde: EliteProspectshttps://www.eliteprospects.com/team/498/vimmerby-hc Viitattu 20.4.2024. ==Lähteet== *Eliteprospects.com ===Viitteet=== ==Aiheesta muualla== *Seuran kotisivut Luokka:HockeyAllsvenskan-joukkueet Luokka:Vimmerbyn kunta
Hélène Defrance

Hélène Marie Defrance (s. 11. elokuuta 1986 Clamart) on ranskalainen kilpapurjehtija. Hän on 470-luokan olympiapronssimitalisti ja maailmanmestari. Defrance saavutti olympialaisten 470-luokassa pronssia Rio de Janeirossa 2016 Camille Lecointren parina. He voittivat neljänneksi jääneen alankomaalaisen parin Afrodite Zegers ja Anneloes van Veen yhdellä pisteellä. Defrance ylsi MM-kilpailuissa ensi kertaa kymmenen parhaan joukkoon vuonna 2014, jolloin hän sijoittui neljännneksi. Hän saavutti MM-pronssia vuonna 2015 ja voitti maailmanmestaruuden vuonna 2016. Hän voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 2010. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Ranskalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ria Ojala

Ria Ojala (s. 18. toukokuuta 2002) on suomalainen pesäpalloilija. Ojala edustaa Superpesiksessä pelaavia Seinäjoen Maila-Jusseja. Hän on edustanut Superpesiksessä myös kasvattajaseuraansa Kempeleen Kiriä. Hän pelaa ulkokentällä kakkospolttajana. ja sisäpelissä etenijänä tai vaihtajana. Ojala on pelannut 124 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt neljä kunnaria ja 41 tavallista juoksua, tuonut 72 juoksua ja kerännyt 395 kärkilyöntipistettä. Ojala on pelannut 21 Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt neljä tavallista juoksua, tuonut neljä juoksua ja kerännyt 54 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2023 jälkeen. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 2002 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mathilde Geron

Mathilde Geron (s. 24. maaliskuuta 1986 Sainte-Adresse) on ranskalainen kilpapurjehtija. Hän sijoittui Lontoon olympialaisissa 2012 470-luokassa Camille Lecointren parina neljänneksi yhden pisteen alankomaalaisparille Lobke Berkhout ja Lisa Westerhof hävinneenä. Hän saavutti MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2012 ja sijoittui neljänneksi vuonna 2013. Hän voitti Euroopan- mestaruuden vuonna 2013. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Irja Salmela

Irja Sylvia Salmela (22. syyskuuta 1912 Espoo – 19. joulukuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen sosiaalineuvos ja kunnallispoliitikko, joka tuli tunnetuksi Äitien Lomahuollon (nyk. Lomakotien Liitto) pitkäaikaisena toiminnanjohtajana. Salmela kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1932. Hän työskenteli Oy Alko Ab:n toimistoapulaisena 1932–1942, Suomen Huollon henkisen huollon työntekijänä 1942–1944, Suomen Sosialidemokraattisen Työläisnuorisoliiton piirisihteerinä 1944–1947, Suomen Sosialidemokraattisen Työläisnaisliiton järjestäjänä ja sihteerinä 1947–1951 ja Äitien Lomahuollon toiminnanjohtajana 1951–1981. Salmela oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1954–1960 ja 1964–1976. Hän edusti aluksi sosialidemokraatteja ja oli välillä TPSL:n valtuustoryhmässä, kunnes palasi jälleen SDP:n riveihin 1964. Salmela oli myös Suomen Unesco- toimikunnan jäsen 1963–1968. Irma Salmelan äiti oli kansanedustaja Martta Salmela-Järvinen ja sisar toimittaja Hertta Myllymäki. == Lähteet == == Kirjallisuutta == * Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot Luokka:Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton poliitikot Luokka:Vuonna 1912 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Sonic the Hedgehog 3 (elokuva)

Sonic the Hedgehog 3 on vuonna 2024 ensi-iltansa saava Jeff Fowlerin ohjaama toimintaseikkailuelokuva. Se perustuu Segan luomaan Sonic the Hedgehog -videopelisarjaan, ja on jatko-osa elokuville Sonic the Movie (2020) ja Sonic the Movie 2 (2022). Elokuvan pääosissa ovat Jim Carrey, Ben Schwartz, Colleen O’Shaughnessey, James Marsden, Tika Sumpter, Idris Elba ja Keanu Reeves. Suunnitelmat kolmannelle Sonic-elokuvalle paljastettiin ViacomCBS:n sijoittajatapahtumassa, helmikuussa 2022, juuri ennen Sonic the Movie 2:n ensi-iltaa. Hollywoodin näyttelijöiden lakon 2023 vuoksi, animoitujen hahmojen kohtausten kuvaukset aloitettiin jo heinäkuussa 2023, Surreyssä, Englannissa. Fyysisten näyttelijöiden kohtausten kuvaukset aloitettiin myöhemmin Lontoossa, saman vuoden marraskuun aikana. Kuvaukset saatiin päätökseen maaliskuussa 2024. Elokuvan inspiraationa toimivat videopelit Sonic Adventure 2 (2001) ja Shadow the Hedgehog (2005). Sonic the Movie 3 julkaistiin elokuvateattereihin Yhdysvalloissa 20. joulukuuta 2024 ja Suomessa 27. joulukuuta 2024. == Näyttelijät == === Suomenkieliset ääninäyttelijät === === Suomenkielinen tuotanto === Dubbausstudio: Eurotroll Ohjaus/äänitys: Julius Nuora Käännös: Marko Hartama Tuottaja: Pinja Hanski == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat Luokka:Vuoden 2024 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset toimintakomediat Luokka:Sonic the Hedgehog
Max Aminoff

Feodor Maximillian (Max) Aminoff (15. tammikuuta 1853 Mietoinen – 8. kesäkuuta 1917 Turku) oli suomalainen vapaaherra ja Turun poliisimestari. == Perhe == Aminoff syntyi Saaren kartanossa Mietoisissa. Aminoffin isä oli eversti, vapaaherra Alexander Aminoff ja äiti Fredrika Charlotta Maria af Forselles. Aminoffin isoisä oli kreivi Johan Fredrik Aminoff ja isoisoisän isä oli kauppaneuvos Jacob af Forselles. Aminoff avioitui vuonna 1896 kirjailija Constance Caroline Leonie Borgströmin kanssa Englannin Favershamissa, jossa Constancen äiti omisti Provenderin kartanon Kentin kreivikunnassa. Constance Borgströmin vanhemmat olivat varakonsuli, kauppias Carl Emil Borgström ja Constance Paterson, sekä isoisä oli kauppaneuvos Henrik Borgström. Hänen veljensä oli Kuopion läänin kuvernööri, kenraaliluutnantti Johan Fredrik Gustav Aminoff. == Ura == Aminoff aloitti lakitieteen opinnot Helsingin yliopistossa vuonna 1872. Hän aloitti Turun hovioikeuden auskultanttina vuonna 1879. Hänet ylennettiin varapiiripäälliköksi vuonna 1882 ja Turun poliisimestariksi vuonna 1882. == Brinkhallin ja Airisniemen kartanon omistaja == Hän omisti Brinkhallin kartanon vuosina 1902–1915. Vuonna 1915 hän osti Airisniemen kartanon alueen vuorineuvos Emil Sarlinilta. Aminoff rakennutti vuosina 1915–1917 Airisniemen kartanon päärakennuksen, jonka pohjaratkaisu oli lähes kopio Brinkhallin kartanosta. == Ritarikunnat == * Pyhän Annan ritarikunta kolmannen luokan ritarimerkki * Pyhän Stanislauksen ritarikunta kolmannen luokan ritarimerkki (1894) == Katso myös == * Aminoff-suku == Lähteet == Luokka:Suomalaiset aateliset Luokka:Vuonna 1853 syntyneet Luokka:Vuonna 1917 kuolleet
Marianne Huotari

Marianne Huotari (s. 1986) on suomalainen keraamikko ja tekstiilitaiteilija. Keramiikkaryijyjä tekevä Huotari valmistui Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta vuonna 2014. Aiemmin hän opiskeli Savonia- ammattikorkeakoulussa Kuopiossa.HB381gallery: Marianne Huotari CV. Pdf. Viitattu 21.4.2024. Huotari sai Taito-Finlandian vuonna 2024.Taito-Finlandia. Kädentaidot.fi. Viitattu 19.11.2024.Taito-Finlandia-voittaja Marianne Huotari. Ylen aamu 18.11.2024. Viitattu 19.11.2024. Huotarin keramiikkateoksissa ryijyn nukkaa muistuttavat keraamiset palat ommellaan metallilangalla teräsverkkopohjaan. Keraamisista osista rakentuu pintoja ja kolmiulotteisia hahmoja.OHO-gallery: Marianne Huotari. 2021. Viitattu 21.4.2024. Eri väriset, toistensa lomaan limittyvät päällekkäiset palat muistuttavat myös kalan suomuja. Huotarin teoksia on ollut esillä Konst & Form Gumbostrandissa ja Japanissa.Gumbostrand: Marianne Huotari. Viitattu 21.4.2024. Vuonna 2024 hän osallistuu Kuopion taidemuseon keramiikkataidetta esittelevään Paratiisi- näyttelyyn Pekka Paikkarin, Armi Tevan ja Ninni Luhtasaaren ohella.Paratiisi – Collection Kakkonen & Marianne Huotari, Ninni Luhtasaari, Pekka Paikkari ja Armi Teva 7.6.–1.9.2024. Viitattu 21.4.2024. Huotari työskentelee Arabian taideosastolla. Hän on suunnitellut Finartelle mattojaFinarte: Marianne Huotari. Viitattu 21.4.2024. pyyhkeitä Lapuan Kankureille.Marianne Huotari. Lapuan kankurit. Viitattu 21.4.2024. Huotarin töitä on palkittu kansainvälisissä kilpailuissa, valtio on tilannut Huotarilta teoksia ja niitä on Espoon modernin taiteen museon kokoelmissa. Hän oli Loewe Foundation Craft Prize 2022 -kilpailun finalistina, ja hänen teoksiaan edustavat Hostler Burrows New Yorkissa ja Officine Saffi Milanossa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * * Marianne Huotarin verkkosivut Luokka:Suomalaiset keramiikkataiteilijat Luokka:Suomalaiset nykytekstiilitaiteilijat Luokka:Suomalaiset kuvanveistäjät Luokka:Vuonna 1986 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt __NOTOC__
Agnieszka Skrzypulec

Agnieszka Skrzypulec (s. 3. kesäkuuta 1989 Szczecin) on puolalainen kilpapurjehtija. Hän on 470-luokan olympiamitalisti ja maailmanmestari. Skrzypulec on osallistunut kolmiin olympialaisiin 470-luokassa. Lontoossa 2012 hän sijoittui Jolanta Ogarin kanssa 12:nneksi. Rio de Janeirossa 2016 hänen parinaan oli Irmina Mrózek Gliszczyńska ja tuloksena kymmenes sija. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Skrzypulec ja Ogar saavuttivat hopeaa 16 pisteen erolla kultamitalit vieneeseen brittipariin ja tasapisteissä pronssille sijoittuneen ranskalaisparin kanssa. Skrzypulec ylsi MM- kilpailuissa 470-luokassa ensi kertaa kymmenen parhaan joukkoon vuonna 2015, jolloin hän oli kuudes. Seuraavana vuonna hän sijoittui viidenneksi. Vuonna 2017 hän voitti Irmina Mrózek Gliszczyńskan kanssa maailmanmestaruuden. Yhden heikomman vuoden jälkeen hän sijoittui MM-kilpailuissa seitsemänneksi vuonna 2019. Vuonna 2021 hän sijoittui ennen olympialaisia MM-kilpailuissa kuudenneksi. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Skrzypulec saavutti pronssia vuonna 2017 ja sijoittui neljänneksi vuonna 2019. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Puolalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Otto Larma

Otto Emil Larma, vuoteen 1925 Lindqvist (13. lokakuuta 1901 Hämeenlinna – 6. helmikuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi korkeimman hallinto-oikeuden jäsenenä. ==Henkilöhistoria== Larma syntyi ajuri Otto Emil Lindqvistin ja Hilma Aleksandra Gustafssonin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1929 oli Kukka Ihana Varjoranta. Larma tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1921 ja suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon 1927. Lakitieteen kandidaatiksi hän valmistui sieltä 1940 ja lisensiaatiksi 1948. Varatuomarin arvon Larma sai 1930. Larma oli Helsingin rahatoimikamarin asiamiesosaston apulainen 1928, Martti Muttilaisen, Lennartti Pohjanheimon ja Martti Pitkäsen asianajotoimiston apulainen 1928–1932 ja Viipurin kaupunginhallituksen ylimääräinen sihteeri 1932, vt. apulaissihteeri 1933 ja kaupunginasiamies 1933–1937. Suomen kaupunkiliiton lainopillinen sihteeri Larma oli 1937–1945 ja sisäasiainministeriön vanhempi hallitussihteeri 1945–1957 ja 1961–1963. Korkeimmassa hallinto-oikeudessa hän oli ylimääräinen hallintoneuvos 1957–1960 ja 1963–1964 ja jäsen eli hallintoneuvos 1964–1971. Larma oli myös lainvalmistelukunnan vt. nuorempi jäsen 1938–1939, Mannerheimin Lastensuojeluliiton lakimies 1938–1953 ja eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan sihteeri 1953–1957.Kuka kukin on 1954, s. 448. Viitattu 20.4.2024. (ei-vapaa) ==Julkaisuja== * Järjestysoikeuden käsikirja, 1947 (toim. muiden kanssa) * Maaseudun uusi rakennuslainsäädäntö selitettynä, 1949 * Kunnallisasiain käsikirja, 1955 (toim. muiden kanssa) * Rakennusmääräysten hakusanasto, 1958 * Rakennuslaki ja -asetus, 1963 * Kunnallismiehen kirja, 1972 (toim. A. Eskolan kanssa) == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset tuomarit Luokka:Suomalaiset juristit Luokka:Suomalaiset virkamiehet Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat Luokka:Vuonna 1901 syntyneet Luokka:Vuonna 1986 kuolleet
Jolanta Ogar

Jolanta Ogar-Hill (o.s. Ogar, s. 28. huhtikuuta 1982 Brzesko) on puolalainen kilpapurjehtija, joka on edustanut myös Itävaltaa. Hän on 470-luokan olympiamitalisti ja kaksinkertainen maailmanmestari. Ogar on osallistunut kolmiin olympialaisiin 470-luokassa. Lontoossa 2012 hän sijoittui Agnieszka Skrzypulecin kanssa 12:nneksi. Rio de Janeirossa 2016 hän edusti Lara Vadlaun parina Itävaltaa ja tuloksena oli yhdeksäs sija. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Ogar kilpaili jälleen Puolan edustajana Skrzypulecin parina, ja he saavuttivat hopeaa 16 pisteen erolla kultamitalit vieneeseen brittipariin ja tasapisteissä pronssille sijoittuneen ranskalaisparin kanssa. Ogar voitti Itävallan edustajana Lara Vadlaun kanssa 470-luokan maailmanmestaruuden vuosina 2014 ja 2015 sekä saavutti MM-hopeaa vuonna 2013.* Ogar avioitui vuonna 2018 elokuvantekijä Chuchie Hillin kanssa. He saivat lapsen vuonna 2021. He asuvat Espanjassa, sillä Ogar kokee Puolan seksuaalivähemmistöille vihamieliseksi maaksi. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Itävaltalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Puolalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Irmina Mrózek Gliszczyńska

Irmina Mrózek Gliszczyńska (s. 9. helmikuuta 1992 Chojnice) on puolalainen kilpapurjehtija. Hän on 470-luokan maailmanmestari. Mrózek Gliszczyńska sijoittui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Agnieszka Skrzypulecin parina 470-luokassa kymmenenneksi. Vuonna 2017 Mrózek Gliszczyńska ja Skrzypulec voittivat maailmanmestaruuden. Sitä edelsivät MM-kilpailujen kuudes sija vuonna 2015 ja viides sija vuonna 2016. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Mrózek Gliszczyńska saavutti pronssia vuonna 2017. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Khushi Kapoor

Khushi Kapoor (s. 5. marraskuuta 2000 Mumbai, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän on näyttelijä Sridevin ja elokuvatuottaja Boney Kapoorin nuorempi tytär sekä näyttelijä Janhvi Kapoorin sisar. Opiskeltuaan vuoden ajan New York Film Academyssa hän näytteli lyhytelokuvassa Speak Up. Hän näytteli Betty Cooperia ensimmäisessä hindielokuvassaan The Archies vuonna 2023. == Filmografia == Vuosi Elokuva Rooli Muuta 2020 Speak Up Naina Lyhytelokuva 2023 The Archies Betty Cooper 2024 Naadaniyaan == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Luokka:Intialaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 2000 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anne Grall

Anne Grall on ranskalainen koomikko. Hän on Greenwashing Comedy Clubin perustaja. Grall pääsi vuonna 2023 BBC:n 100 Women -listalle. Grall uskoo, että huumorilla voidaan keskustella rakentavasti ilmastonmuutoksesta. == Greenwashing Comedy Club == Grall perusti vuonna 2020 Greenwashing Comedy Clubin. Greenwashing Comedy Club on stand-up-kollektiivi, joka käsittelee ja levittää tietoa ympäristöasioista sekä feminismistä, köyhyydestä, vammaisuudesta ja LGBT-oikeuksista. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Anne Grallin haastattelussa 18. tammikuuta 2024 *Anne Grall Linked profiili Luokka:Ranskalaiset koomikot Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Martine Grael

Martine Soffiatti Grael (s. 12. helmikuuta 1991 Niterói) on brasilialainen kilpapurjehtija. Hän on voittanut 49er FX -luokassa kaksi olympiakultaa ja yhden maailmanmestaruuden. Grael on osallistunut kaksiin olympialaisiin 49er FX -luokassa ja voittanut molemmilla kerroilla kultaa parinaan Kahena Kunze. Rio de Janeirossa 2016 neljällä venekunnalla oli vielä ennen finaalilähtöä mahdollisuus kultamitaliin. Grael ja Kunze voittivat finaalilähdön ja veivät kultaa kolmen pisteen erolla finaalilähdössä toiseksi sijoittuneeseen uusiseelantilaispariin Alex Maloney ja Molly Meech. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Grael ja Kunze voittivat kultaa seitsemän pisteen erolla saksalaispariin Tina Lutz ja Susann Beucke. Grael purjehti vuoteen 2012 saakka 470-luokassa, jossa hän sijoittui MM-kilpailuissa kahdeksanneksi vuosina 2011 ja 2012. Suurta menestystä alkoi tulla, kun hän siirtyi 49er FX -luokkaan. Hän saavutti Kahena Kunzen kanssa MM-hopeaa vuonna 2013, ja he voittivat vuonna 2014 maailmanmestaruuden. Seuraavat vuodet toivat MM- kilpailuista hopeaa vuonna 2015, kuudennen sijan vuonna 2016, hopeaa vuonna 2017, neljännen sijan vuonna 2018 ja hopeaa vuonna 2019. Vuonna 2020 tuloksena oli 12. sija, ja vuonna 2021 mitalikokoelmaan lisättiin pronssi. Vuonna 2022 Grael oli MM-kilpailuissa seitsemäs, vuonna 2023 kahdestoista ja vuonna 2024 neljäs. Martine Graelin isä Torben Grael on purjehduksen kaksinkertainen olympiavoittaja ja setä Lars Grael kaksinkertainen olympiamitalisti. Myös hänen veljensä Marco Grael on kilpaillut olympialaisten purjehduksessa. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset kilpapurjehtijat Luokka:Brasilialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kahena Kunze

Kahena Kunze (s. 12. maaliskuuta 1991 São Paulo) on brasilialainen kilpapurjehtija. Hän on voittanut 49er FX -luokassa kaksi olympiakultaa ja yhden maailmanmestaruuden. Kunze on osallistunut kaksiin olympialaisiin 49er FX -luokassa ja voittanut molemmilla kerroilla kultaa parinaan Martine Grael. Rio de Janeirossa 2016 neljällä venekunnalla oli vielä ennen finaalilähtöä mahdollisuus kultamitaliin. Kunze ja Grael voittivat finaalilähdön ja veivät kultaa kolmen pisteen erolla finaalilähdössä toiseksi sijoittuneeseen uusiseelantilaispariin Alex Maloney ja Molly Meech. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Kunze ja Grael voittivat kultaa seitsemän pisteen erolla saksalaispariin Tina Lutz ja Susann Beucke. Kunze voitti nuorten maailmanmestaruuden 420-luokassa vuonna 2009. Yleisessä sarjassa hän saavutti 49 er FX -luokassa Martine Graelin kanssa MM-hopeaa vuonna 2013, ja he voittivat vuonna 2014 maailmanmestaruuden. Seuraavat vuodet toivat MM- kilpailuista hopeaa vuonna 2015, kuudennen sijan vuonna 2016, hopeaa vuonna 2017, neljännen sijan vuonna 2018 ja hopeaa vuonna 2019. Vuonna 2020 tuloksena oli 12. sija, ja vuonna 2021 mitalikokoelmaan lisättiin pronssi. Vuonna 2022 Kunze oli MM-kilpailuissa seitsemäs, vuonna 2023 kahdestoista ja vuonna 2024 neljäs. == Lähteet == Luokka:Brasilialaiset kilpapurjehtijat Luokka:Brasilialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hiljainen enemmistö

Hiljainen enemmistö on määrittelemätön suuri joukko jossakin maassa tai ryhmässä olevia ihmisiä, jotka eivät ilmaise mielipiteitään julkisesti. Eri tasojen mielipidejohtajat, kuten poliitikot ja journalistit, sanovat toimivansa hiljaisen enemmistön nimissä ja edustavansa tämän ajatuksia, näkemyksiä ja mielipiteitä, mutta käytännössä hiljaista enemmistöä ei ole mahdollista identifioida. Käsitteen otti käyttöön Yhdysvaltain konservatiivinen varapresidentti Spiro Agnew 1960-luvun lopussa. Yhdysvaltain presidentti Richard Nixon teki käsitteen suosituksi televisiopuheessaan 3. marraskuuta 1969. Suomessa termiä viljeli lähinnä oikeistolehdistö 1970-luvulla. == Lähteet == Luokka:Poliittiset käsitteet
Annette Duetz

Annette Duetz (s. 29. kesäkuuta 1993 Zeddam) on alankomaalainen kilpapurjehtija. Hän on 49er FX -luokan olympiapronssimitalisti ja nelinkertainen maailmanmestari. Duetz on osallistunut kaksiin olympialaisiin 49er FX -luokassa. Rio de Janeirossa 2016 hän sijoittui Annemiek Bekkeringin kanssa seitsemänneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa sama pari saavutti pronssia jäätyään finaalilähdössä yhdeksänneksi ja hävittyään siten kultaa voittaneelle brasilialaisparille 12 pistettä ja hopeaa ottaneelle saksalaisparille viisi pistettä mutta pysyttyään yhden pisteen espanjalaisten ja kaksi pistettä argentiinalaisten edellä. Duetz on sijoittunut 49er FX -luokan MM-kilpailuissa 12:nneksi vuonna 2013, neljänneksi vuonna 2014, yhdeksänneksi vuonna 2015 ja neljänneksi vuonna 2016. Vuosina 2018 ja 2019 hän voitti Annemiek Bekkeringin kanssa maailmanmestaruuden, ja vuoden 2020 kahdeksatta sijaa seurasi kolmas maailmanmestaruus vuonna 2022, parina Odile van Aanholt. Vuonna 2023 Duetz saavutti MM-hopeaa, ja vuonna 2024 hän nousi neljännen kerran maailmanmestariksi, jälleen van Aanholtin kanssa. Duetz voitti Euroopan-mestaruuden Bekkeringin kanssa vuonna 2019 ja van Aanholtin kanssa vuonna 2022. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Annemiek Bekkering

Annemiek Bekkering (s. 5. elokuuta 1991 Veghel) on alankomaalainen kilpapurjehtija. Hän on 49er FX -luokan olympiapronssimitalisti ja kaksinkertainen maailmanmestari. Bekkering on osallistunut kaksiin olympialaisiin 49er FX -luokassa. Rio de Janeirossa 2016 hän sijoittui Annette Duetzin kanssa seitsemänneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa sama pari saavutti pronssia jäätyään finaalilähdössä yhdeksänneksi ja hävittyään kultaa voittaneelle brasilialaisparille 12 pistettä ja hopeaa ottaneelle saksalaisparille viisi pistettä mutta pysyttyään yhden pisteen espanjalaisten ja kaksi pistettä argentiinalaisten edellä. Bekkering on purjehtinut 49er FX -luokassa vuodesta 2013. Hän on sijoittunut MM-kilpailuissa viidenneksi vuonna 2013, neljänneksi vuonna 2014, yhdeksänneksi vuonna 2015, neljänneksi vuonna 2016 ja kuudenneksi vuonna 2017. Vuosina 2018 ja 2019 hän voitti Annette Duetzin kanssa maailmanmestaruuden. Vuonna 2020 hän sijoittui MM-kilpailuissa kahdeksanneksi. Hän voitti Duetzin kanssa Euroopan-mestaruuden vuonna 2019. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Alankomaalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eripainos

Eripainos eli ylipainos on johonkin aikakauskirjaan tai kirjoitussarjaan kuuluvan kirjoituksen julkaiseminen erillisenä julkaisuna käyttämällä painamiseen samaa ladelmaa kuin on käytetty sarjajulkaisussa.Ylipainos, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 1786. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919 Kansalliskirjaston eripainoskokoelma sisältää myös suomalaisten tutkijoiden ulkomaisissa julkaisuissa ilmestyneitä kirjoituksia. Vuodesta 1945 alkaen eripainokset on järjestetty tekijän nimen mukaan, kun taas ennen vuotta 1945 ne on yleensä sijoitettu aiheenmukaisiin ryhmiin julkaisun sisällön perusteella. Eripainos on painettu samalla ladelmalla kuin alkuperäinen julkaisu, mutta sivunumerointi voi olla erilainen ja siihen voidaan liittää oma kansilehti. Julkaisutoiminnan digitalisoiduttua eripainosten tilalle on tullut PDF.Aileen Fyfe, Did authors get offprints? A History of Scientific Journals. Viitattu 21.4.2024 ==Lähteet== Luokka:Kausijulkaisut Luokka:Kirjapainotaito
Odile van Aanholt

Odile van Aanholt (s. 14. tammikuuta 1998 Curaçao) on alankomaalainen kilpapurjehtija. Hän on 49er FX -luokan kolminkertainen maailmanmestari ja kaksinkertainen Euroopan-mestari. Van Aanholt saavutti hopeaa yhden hengen jollalla nuorten olympialaisissa 2014. Hän on kilpaillut 49er FX -luokan arvokilpailuissa vuodesta 2016. Hän sijoittui kuudenneksi vuonna 2018 ja kymmenenneksi vuonna 2019. Vuonna 2021 hän voitti Elise de Ruijterin kanssa Euroopan- ja maailmanmestaruuden. Vuonna 2022 hän voitti Annette Duetzin kanssa Euroopan- ja maailmanmestaruuden. Vuonna 2023 van Aanholt ja Duetz saavuttivat MM-hopeaa, ja vuonna 2024 he voittivat jälleen maailmanmestaruuden. == Lähteet == Luokka:Alankomaalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Ilona Tuominen

Ilona Tuominen (s. 1985) on suomalainen kirjailija. Hän voitti vuonna 2019 Kouvolan Dekkaripäivien novellikilpailun. Hän on toiminut myös kääntäjänä. Tuominen on ollut kiinnostunut kirjallisuudesta ja kielistä jo lapsuudesta lähtien. Hän nousi kirjallisuuden alalla tunnetuksi voitettuaan Kouvolan dekkaripäivien novellikilpailun vuonna 2019. Siitä lähtien häneltä on julkaistu kaksi trilleriä, Ja jollen sinua saa ja Huutoon vastaa kaiku vain. Tuominen on myös aloittanut lämminhenkisen Kortteli -nimisen hyvän mielen romaanisarjan, joka sai alkunsa teoksesta Seurustelusalaliitto. Solar Films on ostanut ensimmäisen osan filmatisointioikeudet. Keväällä 2024 ilmestyy sarjan jatko-osa Normipäivä, ja joulun alla 2024 ilmestyy Korttelirauhanjulistus. == Teokset == * * * == Lähteet == Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1985 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kateryna Kalytko

Kateryna Oleksandrivna Kalytko (; s. 8. maaliskuuta 1982 Vinnytsja) on ukrainalainen runoilija, kirjailija ja kääntäjä. Hän on julkaissut seitsemän runokokoelmaa, kaksi novellikokoelmaa ja yhden romaanin. Hänen runojaan on julkaistu ukrainalaisen kirjallisuuden antologioissa, ja hänen teoksiaan on käännetty useille kielille. Kalytko kääntää teoksia ukrainaksi serbokroaatista. Hän on kääntänyt muun muassa Adisa Bašićin, Nenad Veličkovićin ja Miljenko Jergovićin teoksia. Hän sai Metaphora-palkinnon vuonna 2014 Jergovićin teosten käännöksestä. Kalytko sai vuonna 2017 BBC:n "vuoden ukrainalainen kirja" -palkinnon novellikokoelmastaan Земля загублених, або маленькі страшні казки (Eksyneiden maa, pieniä kauheita tarinoita). Palkinnon myöntäjä totesi: "Teemat, joita Kateryna Kalytko tutkii novelleissaan, ovat erityisen tärkeitä nykyään, kun maailma näyttää yhä jakautuneemmalta. Hän korostaa, kuinka tärkeää on, että ihmiset pysyvät yhteydessä toisiinsa ja ymmärtävät toisiaan, olipa heillä millainen elämänkokemus, historia ja arvot tahansa. Kalytko on opiskellut valtiotieteitä ja viestintää Kiovan Mohyla-akatemiassa. Kalytko on myös Intermezzo Short Story Festival -nimisen novellifestivaalin perustaja. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1982 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lucía Sánchez Saornil

Lucía Sánchez Saornil (13. joulukuuta 1895 Madrid - 2. kesäkuuta 1970 Valencia) oli espanjalainen runoilija ja anarkisti. Hän oli Mercedes Comaposadan ja Amparo Poch y Gascón ohella yksi Mujeres Libres -järjestön perustajista ja johtohahmoista. == Elämä == Köyhään työläisperheeseen syntynyt Sánchez Saornil opiskeli San Fernandon kuninkaallisessa taideakatemiassa ja työskenteli muun muassa sentraalisantrana. Hän kirjoitti jo 1910-luvulla runoja espanjalaisten futuristien julkaisemiin lehtiin. Espanjan toisen tasavallan synnyttyä 1931 Sánchez Saornil osallistui Telefónican työntekijöiden lakkoon ja liittyi anarkistiseen CNT-ammattiliitoon. Barcelonaan muutettuaan Sánchez Saornil lähti mukaan anarkofeministiseen liikkeeseen ja tutustui muun muassa Mercedes Comaposadaan ja Amparo Poch y Gascóniin, joiden kanssa hän perusti Mujeres Libres -naisjärjestön 1936. Espanjan sisällissodan alettua Sánchez Saornil oli Madridin piirityksen aikana rintamakirjeenvaihtajana ja toimi kaupunkia puolustaneiden anarkistien propagandistina. Sodan aikana Sánchez Saornilin runous sai vaikutteita vasemmistolaisesta agitpropista ja hänen tuotannostaan tuli osa tasavaltalaisten kulttuuriperintöä, joka levisi myös Espanjan ulkopuolelle. Madridin luhistumisen jälkeen Sánchez Saornil muutti Valenciaan, jossa hän kirjoitti anarkistien lehtiin ja toimi Solidaridad Internacional Antifascista -avustusjärjestön pääsihteerinä. Sodan päätyttyä tasavaltalaisten tappioon Sánchez Saornil lähti maanpakoon Ranskaan, jossa hän organisoi espanjalaisten pakolaisten avustustoimintaa. Natsimiehityksen aikana Sánchez Saornil joutui pidätetyksi, mutta onnistui pakenemaan ennen joutumistaan keskitysleirille. Sánchez Saornil palasi lopulta salaa Espanjaan, jossa hän eli naispuolisen kumppaninsa kanssa hiljaisuudessa kuolemaansa 1970 saakka. Sánchez Saornil pystyi Francon diktatuurin aikana piileskelemään viranomaisilta julkaistuaan sisällissodan aikaisen tuotantonsa mieheen viittaavalla salanimellä "Luciano de San Saor", eikä hänestä myöskään oltu julkaistu yhtään valokuvaa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Espanjalaiset runoilijat Luokka:Espanjalaiset anarkistit Luokka:Espanjalaiset feministit Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1970 kuolleet
Vilma Bobeck

Vilma Bobeck (s. 5. tammikuuta 1998) on ruotsalainen kilpapurjehtija. Hän on 49er FX -luokan maailmanmestari vuodelta 2023. Bobeck on sijoittunut 49er FX -luokan MM-kilpailuissa 19:nneksi vuonna 2017 ja 23:nneksi vuonna 2018, jolloin hän voitti nuorten maailmanmestaruuden. Vuonna 2019 hän jäi MM- kilpailuissa 47:nneksi ja vuonna 2020 sijalle 30. Vuodesta 2022 alkaen hän on menestynyt Rebecca Netzlerin parina. He saavuttivat MM-hopeaa vuonna 2022, voittivat maailmanmestaruuden vuonna 2023 ja sijoittuivat jälleen MM-hopealle vuonna 2024. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Tell-Atlas

thumb|Lalla Khedidja. Tell-Atlas (, ) on Atlasvuorten pohjoinen vuorijono Välimeren rannikolla Algeriassa. Sen eteläpuolella levittäytyvät ylätasangot ja niiden eteläpuolella on Saharan Atlas. Rifin itäisen jatkeen muodostava Tell-Atlas koostuu lukuisista länsi-itäsuuntaisista vuorijonoista ja massiiveista, joiden välissä on laaksoja ja tasankoja. Rannikon lähellä ovat lännestä lukien Traravuoret, Oranin Sahel, Dahra- ja Milianavuoret, Algerin Sahel, Djurdjura, Babor ja Numidian vuorijono. Kauempana sisäsamaassa sijaitsevat Ouled Ali, Beni Chougrane, Ouarsenis, Mitidjan Atlas, Titteri ja Biban. Korkein kohta on Lalla Khedidja (2 308 metriä) Djurdjuravuorilla. Kapeaa rannikkovyöhykettä lukuun ottamatta Tell-Atlaksen ilmasto on viileä. Baborin huiput ovat lumen peitossa neljästä viiteen kuukautta vuodessa. Välimereen laskevista vadeista suurimmat ovat Chelif, Soumman ja Medjera. Ne tulvivat keväällä ja kuivuvat sen jälkeen lähes kokonaan. Vuorilla kasvaa korkkitammimetsiä, joissa on runsas aluskasvillisuus. Kuivemmilla alueilla on alepponmäntyjä ja tuijia. Kasvillisuus on kärsinyt liiallisesta maatalouskäytöstä ja sen aiheuttamasta eroosiosta. ==Lähteet== Luokka:Afrikan vuoristot Luokka:Algerian maantiede
Rebecca Netzler

Rebecca Netzler (s. 22. heinäkuuta 1995) on ruotsalainen kilpapurjehtija. Hän on 49er FX -luokan maailmanmestari vuodelta 2023. Netzler on sijoittunut 49er FX -luokan MM-kilpailuissa 41:nneksi vuonna 2017, 33:nneksi vuonna 2018, 23:nneksi vuonna 2019 ja 17:nneksi vuonna 2020. Vuodesta 2022 alkaen hän on menestynyt Vilma Bobeckin parina. He saavuttivat MM-hopeaa vuonna 2022, voittivat maailmanmestaruuden vuonna 2023 ja sijoittuivat jälleen MM-hopealle vuonna 2024. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Zabel

Zabel tai Zabell on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: * Erik Zabel (s. 1970), saksalainen maantiepyöräilijä * Eugen Zabel (1851–1924), saksalainen kirjailija, kääntäjä, kriitikko * Theresa Zabell Lucas (s. 1965), espanjalainen purjehtija.
Yhdysvaltain perustuslain 19. lisäys

Yhdysvaltain perustuslain 19. lisäys on perustuslain lisäys, jonka nojalla naiset saivat yhtäläisen äänioikeuden miesten kanssa Yhdysvalloissa. == Tausta == Jo ennen Yhdysvaltain perustuslain muotoilua naisten äänioiketta vastustettiin. Vallalla olevan näkemyksen mukaan miesten tehtävä oli suojella naisia politiikan pahuudelta. Naisten äänioikeutta vaativia järjestöjä oltiin perustettu jo ennen Yhdysvaltain sisällissotaa, mutta sodan jälkeen monet panivat yhtäläisen ja yleisen äänioikeuden vaatimisen jäihin, ja keskittyivät vastikään vapautettujen (yksinomaan miespuolisten) orjien poliittisten oikeuksien turvaamiseen. Vuonna 1869 Wyomingin territorio takasi naisille oikeuden äänestää kaikissa vaaleissa. Tästä on esitetty parikin teoriaa, joiden mukaan naisille annettiin äänioikeus mustien äänioikeuden vesittämiseksi tai että miehistä koostuva territorion lainsäädäntöelin antoi äänioikeuden vitsinä. Joka tapauksessa Louisa Swainista tuli 6. syyskuuta 1870 ensimmäinen nainen, joka äänesti laillisesti yhdysvaltalaisissa vaaleissa. Woodrow Wilson piti 30. syyskuuta 1918 senaatille puheen, jossa hän pyysi näitä hyväksymään ehdotuksen perustuslain lisäyksestä, jonka edustajainhuone oli hyväksynyt jo tammikuussa. Wilson oli tuolloin vasta kolmas presidentti, joka oli pitänyt puheen yksinomaan senaatille. Ehdotus meni senaatissa läpi kuitenkin vasta 4. kesäkuuta 1919 äänin 56–25. == Teksti == > The right of citizens of the United States to vote shall not be denied or > abridged by the United States or by any State on account of sex. Congress > shall have power to enforce this article by appropriate legislation. Lähde: > Yhdysvallat tai yksikään osavaltio älköön evätkö tai kaventako Yhdysvaltain > kansalaisten äänioikeutta sukupuolen perusteella. Kongressilla olkoon valta > panna tämä artikla toimeen asianmukaisella lainsäädännöllä. == Voimaantulo == Jotta lisäys astuisi virallisesti voimaan, sen piti kongressin hyväksynnän jälkeen saada vielä 36 osavaltion tuki. Lisäyksen viimeiseksi taistelukentäksi nousi lopulta Tennessee, joka oli jo aikaisemmin, tosin repivien väittelyiden kautta, sallinut naisten äänestää presidentinvaaleissa. Osavaltion kuvernööri Albert Roberts oli aluksi haluton kutsumaan osavaltion lainsäädäntöelintä koolle äänestämään lisäyksen hyväksymisestä. Presidentti Wilson, jota kuvernööri suuresti ihaili, kuitenkin painosti Robertsia käsittelemään asia, jotta demokraatit voisivat kerätä siitä poliittisia pisteitä. Kuvernööri kutsui lainsäätäjät koolle 9. elokuuta. Lisäys hyväksyttiin Tennesseen senaatissa, mutta edustajainhuoneessa äänestys päättyi aluksi tasatilanteeseen. Ratkaisevaksi ääneksi nousi 24-vuotias Harry Burn, joka oli saanut äidiltään Phoebelta kirjeen. Kirjeessä äiti oli kehottanut Harrya olemaan "kiltti poika" ja äänestämään lisäyksen puolesta. Tennessee hyväksyi lisäyksen 18. elokuuta 1919. Lisäyksen tultua voimaan laskennallisesti 26 miljoonaa naista pääsi äänestämään. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltain perustuslaki Luokka:Naisten äänioikeus Luokka:Woodrow Wilsonin presidenttikausi
Tina Lutz

Tina Lutz (s. 25. lokakuuta 1990 München) on saksalainen kilpapurjehtija. Hän on 49er FX -luokan olympiahopeamitalisti vuodelta 2021. Lutz saavutti olympialaisten 49er FX -luokassa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Susann Beucken kanssa hopeaa heidän hävittyä kultaa voittaneelle brasilialaisparille seitsemän pistettä ja voitettua pronssille sijoittuneen alankomaalaisparin viidellä pisteellä. Yksittäisissä lähdöissä he sijoittuivat neljä kertaa kolmanneksi, ja finaalilähdössä he olivat viidensiä. Lutz siirtyi 470-luokasta 49er FX:ään vuodeksi 2013. Hän sijoittui MM- kilpailujen kärkikymmenikköön ensimmäisen kerran vuonna 2016 sijoittuessaan yhdeksänneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui kahdeksanneksi. Yhden heikomman vuoden jälkeen hän sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi vuonna 2019 ja yhdeksänneksi vuonna 2020. Hän voitti Susann Beucken kanssa Euroopan- mestaruuden vuosina 2017 ja 2020. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1990 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Susann Beucke

Susann Beucke (s. 11. kesäkuuta 1991 Kiel) on saksalainen kilpapurjehtija. Hän on 49er FX -luokan olympiahopeamitalisti vuodelta 2021. Beucke saavutti olympialaisten 49er FX -luokassa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Tina Lutzin kanssa hopeaa heidän hävittyä kultaa voittaneelle brasilialaisparille seitsemän pistettä ja voitettua pronssille sijoittuneen alankomaalaisparin viidellä pisteellä. Yksittäisissä lähdöissä he sijoittuivat neljä kertaa kolmanneksi, ja finaalilähdössä he olivat viidensiä. Beucke siirtyi 470-luokasta 49er FX:ään vuodeksi 2013. Hän sijoittui MM-kilpailujen kärkikymmenikköön ensimmäisen kerran vuonna 2016 sijoittuessaan yhdeksänneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui kahdeksanneksi. Yhden heikomman vuoden jälkeen hän sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi vuonna 2019 ja yhdeksänneksi vuonna 2020. Hän voitti Tina Lutzin kanssa Euroopan-mestaruuden vuosina 2017 ja 2020. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset kilpapurjehtijat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Besleria

Besleria on gesneriakasvien heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluu noin 160 lajia, jotka ovat yleensä suurikokoisia ja pienikukkaisia ja ne ovat kasvupaikan suhteen melko vaativia. Niitä esiintyy luonnonvaraisina Etelä- ja Keski-Amerikassa ja Karibian alueella ja ne kasvavat enimmäkseen sademetsissä. Ne menestyvät olosuhteissa, joissa on maaperä on tasaisen kostea ja ilma on kostea. Sukuun kuuluu kenttäkerroksen kasveja, pensaita ja pieniä puita. Suvun kasvien hedelmät ovat marjoja. Suvun lajit kasvavat yleensä maassa, mutta jotkut niistä ovat epifyyttejä. Ne ovat pystykasvuisia, niiden varret eivät yleensä ole kovin haaroittuneita ja lehtiasento on vastakkainen. Kukkien verhiöissä on viisi lohkoa. Kukat ovat väriltään valkoisia, keltaisia, oransseja tai punaisia ja ne ovat muodoltaan yleensä lieriömäisiä. == Lähteet == Luokka:Gesneriakasvit
Joan Heller Brown

Joan Heller Brown on yhdysvaltalainen farmakologi. Hän on Kalifornian yliopiston San Diegon kampuksen professori ja farmakologian laitoksen johtaja sekä Molecular Pharmacology -tiedejulkaisun entinen päätoimittaja. Heller Brown tutkii G-proteiinikytkentäisiä reseptoreja ja niiden vaikutusta sydämen toimintaan. Hänen tutkimuksissaan on muun muassa osoitettu, että aktiiviset muskariinireseptorit estävät adenylaattisyklaasien toimintaa ja vähentävät syklisen adenosiinimonofosfaatin tuotantoa sydämessä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Heller Brown Labin kotisivut Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Syntymävuosi puuttuu Luokka:Yhdysvaltalaiset farmakologit Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit
Eugen Zabel

Eugen Zabel (1851 Königsberg, Preussi–1924 Berliini, Saksa) oli saksalainen kirjailija, taidearvostelija, kääntäjä ja journalisti. Hän kiersi laajalti ulkomailla ja perehtyi erityisesti oloihin Venäjällä. Hän käänsi saksaksi venäläistä kirjallisuutta, kuten Fjodor Dostojevskia, Ivan Turgenevia ja Leo Tolstoita.Zabel, Eugen, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 1829. Tietosanakirja- osakeyhtiö 1919 Nuoruudessaan Zabel kirjoitti runoutta, ja myöhemmin Berliiniin muutettuaan hän työskenteli journalistina ja kirjailijana. Hän oli muun muassa kirjoittanut romaanin Katariina Suuresta, esseitä Leo Tolstoista ja Ivan Turgenevista sekä Anton Rubinsteinin elämäkerran. Zabelilla oli läheisiä kontakteja Venäjän keisarikuntaan, jonne hän teki useita laajoja matkoja, joista hän myös kirjoitti teoksissaan. Zabelin ja Tšaikovskin kirjeenvaihdosta on säilynyt yksi Tšaikovskin kirjoittama kirje vuodelta 1892 sekä yksi Zabelin kirjoittama kirje, jota säilytetään Tšaikovskin muistomuseossa Klinissä. Zabelin merkittävimpiin teoksiin kuuluu Anton Rubinsteinin elämäkerta Anton Rubinstein. Ein Künstlerleben vuodelta 1892, sekä kaksi kirjaa Tšaikovskista ja Rubinsteinista. ==Teokset (valikoima)== * Berthold Auerbach (1882) * Ivan Turgenjev (1884) * Graf A. F. von Schack (1885) * Mitternachtssonne (huvinäytelmä) * Bauernfänger (huvinäytelmä) ;Suomennettu tuotanto * Manshurian halki [alkuteoksesta: Auf der sibirischen Bahn nach China. Berlin : 1904], toim. Santeri Ingman; teoksessa: Uusi Siperia : sekä lyhyt esitys Manshuriasta ja Koreasta, Söderström 1905. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Saksalaiset kielenkääntäjät Luokka:Saksalaiset kriitikot Luokka:Vuonna 1851 syntyneet Luokka:Vuonna 1924 kuolleet
Isonokkaväijy

Isonokkaväijy (Megarynchus pitangua) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa. ==Koko ja ulkonäkö== Isonokkaväijy kasvaa 21–24 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää on musta ja valkoiset silmäkulmajuovat ovat pitkät. Päälaella on oranssi laikku. Isonokkaväijyn nokka on pitkä, tukeva ja leveä. Linnun selkä ja siivet ovat ruskeat. Kurkku on valkoinen ja kurkku keltainen. ==Levinneisyys ja elintavat== Isonokkaväijyä tavataan hyvin laajalta alueelta, joka ulottuu Meksikosta Brasiliaan ja Argentiinan koilliskärkeen. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät sekä niiden aukiot ja reunamaat. Se liikkuu usein pareittain, mutta saattaa liittyä myös sekaparviin. Isonokkaväijyn ravintoa ovat hyönteisten ja sammakkoeläinten lisäksi hedelmät ja marjat. Lintu rakentaa kuppimaisen pesän puuhun ja naaras munii kaksi tai kolme munaa. == Lähteet == Luokka:Tyrannit
Caterina Banti

Caterina Marianna Banti (s. 13. kesäkuuta 1987 Rooma) on italialainen kilpapurjehtija. Hän on Nacra 17 -luokan olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari. Banti voitti olympialaisten Nacra 17 -luokassa Ruggero Titan kanssa kultaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. He voittivat neljä lähtöä, sijoittuivat finaalilähdössä kuudenneksi ja voittivat brittiparin John Gimson ja Anna Burnet kymmenellä pisteellä. Banti ylsi Nacra 17 -luokan MM-kilpailuissa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon vuonna 2017 ja sai tuolloin Ruggero Titan kanssa pronssimitalin. Vuonna 2018 he voittivat maailmanmestaruuden. Vuonna 2019 MM-kilpailuista tuli seitsemäs sija, ja vuonna 2020 tuloksena oli 18. sija. Vuosina 2022 ja 2023 Banti ja Tita voittivat jälleen maailmanmestaruuden. Banti ja Tita ovat voittaneet Euroopan-mestaruuden vuosina 2017, 2018, 2020 ja 2022. == Lähteet == Luokka:Italialaiset kilpapurjehtijat Luokka:Italialaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Utah Hockey Club

Utah Hockey Club on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotipaikka on Utahin osavaltion pääkaupunki Salt Lake City. Seura liittyy NHL:ään kaudeksi 2024–2025 laajennusjoukkueena, joskin ilman laajennusvarausta. Utah korvaa NHL:ssä toimintansa lopettaneen Arizona Coyotesin ja saa käyttöönsä sen jääkiekkotoiminnot kokonaisuudessaan. Näin ollen muun muassa Coyotesin pelaajat, valmentajat, seurajohto, varausvuorot ja jo tehdyt varaukset siirtyvät Utahiin. Tästä huolimatta kyseessä ei ole varsinainen seuran siirtäminen, sillä Coyotesin omistus, nimi ja tunnus jäävät Arizonaan Seuran omistaa miljardööriliikemies Ryan Smith, joka omistaa myös koripalloseura Utah Jazzin ja osaomistaa jalkapalloseura Real Salt Laken. Utah Hockey Clubin nimi on tarkoitettu väliaikaiseksi, joten varsinainen nimi ja logo otetaan käyttöön kaudesta 2025–2026 alkaen. Seura ottaa Arizona Coyotesin paikan Läntisen konferenssin Keskisessä divisioonassa. == Pelaajat ja henkilöstö == === Kokoonpano === ===Valmennus & Joukkueenjohto=== * Päävalmentaja: André Tourigny * Apuvalmentaja: Mario Duhamel * Apuvalmentaja: Blaine Forsythe * Apuvalmentaja: John Madden * Maalivahtivalmentaja: Jeff Hill * Fysiikkavalmentaja: Dave Zenobi * Apufysiikkavalmentaja: Bill Nervig * Kehitysvalmentaja: Nathaniel Brooks * Taitovalmentaja: Kyle Bochek * Huoltopäällikkö: Stan Wilson * Presidentti: Chris Armstrong * Toimitusjohtaja: Bill Armstrong * Omistaja: Ryan Smith Lähde: EliteProspectshttps://www.eliteprospects.com/team/40261/utah-hockey-club Viitattu 4.2.2025. === Omistajat === Seuran omistaa Smith Entertainment Group, jota hallinnoi liikemies Ryan Smith ja hänen vaimonsa Ashley. === Toimitusjohtajat === * Bill Armstrong (2024–) === Päävalmentajat === * André Tourigny (2024–) == Lähteet == *