EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Pleszewin piirikunta

Pleszewin piirikunta () on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 63 014\. Siihen kuuluvat kuusi kuntaa ovat Chocz, Czermin, Dobrzyca, Gizałki, Gołuchów ja Pleszew. Pleszewin piirikunnalla on yhteistä rajaa Jarocin, Kaliszin, Krotoszynin, Koninin, Ostrówin, Wrześnian ja Słupcan piirikuntien kanssa. Vuoden 2019 lopussa Pleszewin piirikunnan asukkaista 50,5 prosenttia oli naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,6 prosenttia ja eläkeikäiset 20 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,6 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 689 lasta. Pleszewin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 54 743 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. == Lähteet == Luokka:Ison-Puolan piirikunnat
Ohms

Ohms on alternative metal -yhtye Deftonesin yhdeksäs albumi, joka julkaistiin 25. syyskuuta 2020. Se on yhtyeen ensimmäinen Terry Daten tuottama albumi vuonna 2003 ilmestyneen Deftones-albumin jälkeen, tosin yhtye työskenteli hänen kanssaan vuonna 2008 julkaisematta jääneen Eros-albumin parissa. Albumi on myös ensimmäinen, jolla Stephen Carpenter käyttää yhdeksänkielistä kitaraa. Albumin kansitaiteen on suunnitellut Frank Maddocks, joka on työskennellyt yhtyeen aiempien albumien kuten White Ponyn kanssa . ==Taustaa== Laulaja- kitaristi Chino Moreno kommentoi Ohmsin sanoitusten teemoja haastattelussa Kerrangille: ==Promotointi== Yhtye kiusoitteli fanejaan albumin julkaisusta viikon kestäneellä digitaalisella kampanjalla elokuussa 2020. Deftones julkaisi kryptisiä sosiaalisen median julkaisuja, virallisen Internet-sivunsa and animaatioita Spotifyn Canvas-ominaisuuden kautta, jotka ratkaistuina paljastivat sanan "ohms" ja koordinaatit Los Angelesissa sijaitsevalle mainostaululle, joka paljasti osan albumin kansitaiteesta. Kampanja päättyi Ohms-albumin ja sen ensimmäisen kappaleen "Ohmsin" musiikkivideon julkistukseen. Rafatoon ohjasi "Ohmsin" musikkivideon ja oli Rolling Stonen mukaan "bändin esiintyminen elävöitettynä näkymillä dystooppisesta maailmasta, peilaten kappaleen musiikillisesti ja sanoituksellisesti raskaita ajatuksia." Julkaisun aikaan laulaja Chino Moreno kuvaili Ohmsia "hyväksi katsaukseksi albumin suunnasta", vaikka tuottaja Terry Date erillisessä haastattelussa ei ajatellut kappaleen olevan hyvä albumin promotoinnin kannalta. Deftonesin oli tarkoitus pitää Pohjois-Amerikan kiertue Gojiran ja Poppyn kanssa vuoden 2020 heinäkuusta syyskuuhun. Koronaviruspandemian takia kiertue päätettiin siirtää vuodelle 2021. ==Kappaleet== # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Chino Moreno − laulu, rytmi kitara * Stephen Carpenter − kitara * Sergio Vega − basso * Abe Cunningham − rummut * Frank Delgado − samplet, kosketinsoitin == Arvostelut == * Inferno: Rentouden ja laiskuuden raja on häilyvä – arviossa Deftones Viitattu 7.3.2022. * Kaaoszine: 9/10”Ohms” on Deftonesin uran eheimpiä kokonaisuuksia ja virkistävimpiä albumeja Viitattu 7.3.2022. * Soundi: Levyarvio: Ainutlaatuinen laatutaso ja ilmaisu – Ohms on loistavaa Deftonesia jälleen kerran Viitattu 7.3.2022. == Lähteet == Luokka:Deftonesin albumit Luokka:Vuoden 2020 albumit
Arnold Ruge

Arnold Ruge (13. syyskuuta 1802 – 31. joulukuuta 1880 Brighton, Englanti) oli saksalainen kirjailija ja poliitikko. Hän julkaisi aikakauskirjoja, toimi vasemmistopoliitikkona ja tuki Saksan yhdistymistä. Ruge joutui ylioppilaana viideksi vuodeksi vankilaan, koska oli osallistunut Burschenschaftiin. Hän oli vuodesta 1832 dosenttina Hallen yliopistossa. Ruge julkaisi vuodesta 1837 aikakauskirjaa Hallesche Jahrbücher, sittemmin Deutsche Jahrbücher, joka lakkautettiin 1842. Sen jälkeen Ruge muutti Pariisiin, jossa hän julkaisi yhdessä Karl Marxin kanssa aikakauskirjaa Deutsch-französische Jahrbücher, mutta hän lopetti pian yhteistyön, sillä hän ei hyväksynyt Marxin sosialismia. Hän osallistui 1848–1849 Saksan vallankumousliikkeeseen äärivasemmiston jäsenenä Frankfurtin parlamentissa, mutta joutui 1850 pakenemaan Englantiin. Hän oli jonkin aikaa jäsenenä yhdessä Alexandre Auguste Ledru-Rollinin ja Giuseppe Mazzinin kanssa Lontoossa perustamassaan European Democratic Committeessa, mutta siirtyi pian Brightoniin, jossa hän toimi opettajana. Hän kuoli Brightonissa.Ruge, Arnold, Nordisk familjebok 23. 1916 Ruge, Arnold, Tietosanakirja osa 8. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1916 Saksan valtio myönsi Rugelle vuodesta 1877 vuotuisen apurahan tunnustukseksi hänen työstään Saksan yhdistymisen hyväksi. Ruge on julkaissut muistelmat Aus früherer Zeit (1863–1867) sekä muun muassa muutamia kertomuksia ja näytelmiä. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Saksalaiset kirjailijat Luokka:Saksalaiset poliitikot Luokka:Saksalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1803 syntyneet Luokka:Vuonna 1880 kuolleet
Luettelo Kuopion puistoista

Luettelo Kuopion puistoista sisältää Kuopion tärkeimpiä kaupunkimaisen ympäristön hoidettuja puistoja. Listaan eivät kuulu metsäiset ulkoilualueet. == Puistoluettelo == Puisto Paikka Alue Kartalla Kuvaus Kuva Brahenpuisto Hapelähteen puisto Minna Canthin puisto 200px Piispanpuisto Sepänkatu 9 Sankaripuisto Tulliportinkatu 50 Satamapuisto Snellmaninpuisto Kuninkaankatu 15 Vahtivuori Muutettu puistoalueeksi 1800-luvun puolivälissä. Aiemmin tunnettu Kirkkopuistona. Puiston keskellä Johannes Takasen veistämä J. V. Snellmanin rintakuva vuodelta 1886. 200px Valkeisenpuisto (Valkeisenlammen puisto) Väinölänniemi == Katso myös == *Kuopion kansallinen kaupunkipuisto *Luettelo Kuopion julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä == Lähteet == * Kuopion puistoista
Nick Caamano

Nicholas ”Nick” Caamano (s. 7. syyskuuta 1998 Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija. Caamano edustaa NHL-seura Dallas Starsia. Stars varasi hänet vuoden 2016 varaustilaisuuden viidennellä kierroksella numerolla 146. Caamano on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja kätisyydeltään left. Caamano on pelannut urallaan 19. syyskuuta 2020 mennessä 12 NHL-runkosarjaottelua. Näissä hän on tehnyt yhden maalin ja yhden syötön eli kaksi tehopistettä ja saanut neljä jäähyminuuttia. Kesäkuussa 2022 Caamano solmi vuoden ja arvoltaan 750 000 dollarin sopimuksen Starsin kanssa. == Lähteet == Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Dallas Starsin pelaajat Luokka:Dallas Starsin varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 1998 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Teuvo Juuti

Teuvo Juuti (13. toukokuuta 1929 Sulkava – 23. helmikuuta 1983) oli suomalainen tasapainotaiteilija ja jonglööri.Sirkusteltta-blogi 29.9.2012 : Teuvo Juuti Teuvo Juuti oli työssä Helsingin postissa ja hän teki sivutoimisesti esiintymisiä. Juutin vakioesiintymisnumeroihin kuului Hat Spinning eli hatun pyöritys ja renkaan läpi pujottautuminen rola-rola-levyllä. Juuti esiintyi 1960- ja 1970-luvuilla muun muassa Linnanmäen Peacock- teatterissa ja Sirkus Finlandiassa. Hän esiintyi myös ulkomailla Neuvostoliitossa, Japanissa ja Taiwanissa. Juuti kuoli vuonna 1983 liikenneonnettomuudessa.Sirkusteltta-blogi 23.4.2014 : Peacock 1968Sirkusteltta-blogi 13.12.2012 : Sirkus Finlandia 1979 == Elokuvarooleja == * Tirlittan 1958, sirkusmies == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Akrobaatti Teuvo Juuti Vehmassalmen tanssipaviljongilla 25.8.1963, Vehmaan kirjasto (digi.fi) * Nauravaa yleisöä Elannon jäsenjuhlilla Tolkkisissa vuonna 1958 tasapainotaiteilija ja jonglööri Teuvo Juutin esityksen aikana. Helsingin kaupunginmuseo (Finna) Luokka:Suomalaiset sirkustaiteilijat Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet Luokka:Vuonna 1929 syntyneet Luokka:Vuonna 1983 kuolleet
The Trio

__NOTOC__ The Trio on trumpetisti Ted Cursonin vuonna 1979 julkaistu albumi. == Kappaleet == Kaikki kappaleet Ted Curson, ellei toisin mainita. === A-puoli === # # # === B-puoli === # * # == Kokoonpano == *Ted Curson - trumpetti, flyygelitorvi, piccolo trumpetti, lyömäsoittimet *Ray Drummond - kontrabasso *Roy Haynes - rummut == Lähteet == * The Trio discogs.com -sivustolla === Viitteet === Luokka:Vuoden 1979 albumit Luokka:Ted Cursonin albumit
Ar’ara

Ar’ara (, ) on kaupunki Israelin Haifan hallintoalueella. Ar’aran asukkaat ovat pääasiassa islaminuskoisia arabeja, ja sen asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 25 245\. ==Maantiede== Ar’ara sijaitsee Umm al-Fahmin kaupungin länsipuolella Wadi Aran eli Nahal Ironin varrella. ==Historia== Arkeologisissa kaivauksissa nykyisen kylän paikalta on löydetty roomalaiskautisia hautoja. Paikan poikki kulki aikanaan Via Maris. Ristiretkien kaudella Ar’ara tunnettiin nimellä Castellum Arearum. Sittemmin Egyptin mamelukkien kaudella sulttaani Baibars läänitti sen alueen emiireilleen. Osmanien valtakunnan kauden veroluettelossa vuodelta 1596 Ar’arassa sanotaan asuneen kahdeksan kotitaloutta (khana). ==Väestö== Ar’aran asukasluku vuoden 2019 lopussa oli 25 245. Vastaava lukema oli 14 500 vuonna 2002 ja 2 450 vuonna 1967. Asukkaat ovat pääasiassa islaminuskoisia arabeja. ==Lähteet== Luokka:Israelin kaupungit Luokka:Arabien asuttamat paikkakunnat Israelissa
Gekko Paavilainen

Gekko Paavilainen (s. 22. tammikuuta 1972 Paltamo) on Tampereella asuva suomalainen kirjailija ja parturi-kampaaja. == Elämä ja ura == Gekko Paavilainen tunnetaan erityisesti Nelosen televisio-ohjelmasta Sillä silmällä, jossa hän vastasi ohjelmassa stailattavien heteromiesten ulkonäöstä. Paavilainen on syntynyt Kainuussa sijaitsevassa Paltamossa ja muuttanut Tampereelle vuonna 1991. Hän on valmistunut parturi-kampaajaksi vuonna 1996 Tampereen ammattioppilaitoksesta ja työskentelee alalla päätoimisesti Tampereella sijaitsevassa Glohair-kampaamossa. Paavilaiselle on myönnetty hiusalan ainoa kotimainen tunnustuspalkinto, Kultakampa, vuonna 2005. Kultakampa-mainepalkinnon myöntää hius- ja kauneusalan ammattilehti Pinni. Gekko Paavilainen kirjoittaa artikkeleita, teatteri-, elokuva-, sarjakuva- ja musiikkiarvioita Man Made Lifestyle -verkkosivustolle. Lisäksi hänet tunnetaan lukuisien tapahtumien ja festareiden juontajana sekä DJ:nä. Paavilainen asuu Tampereella aviomiehensä kanssa. == Teokset == === Yksisarvinen === ntamo, 2020, ISBN 978-9-52215788-1(pehmeäkantinen), ISBN 978-9-18000320-9 (e-kirja), ISBN 978-9-18000319-3 (äänikirja) Yksisarvinen on Paavilaisen fiktiivinen esikoisromaani. Se kertoo päähenkilön Rekon kasvutarinaa lukiolaisesta itselliseksi nuoreksi homomieheksi. Kainuun kasvatti löytää Tampereelta vapauden ja rakkauden. Kirjassa eletään 1990-luvun alkua ja Reko joutuu kamppailemaan ennakkoluuloja vastaan. Teoksesta on tehty myös äänikirja, jonka lukijana toimii Antti Väre. Äänikirjan on julkaissut Word Audio Publishing International Ab. === Kaksisarvinen === ntamo, 2023, ISBN 978-9-52215870-3 Kaksisarvinen on Paavilaisen fiktiivinen romaani, joka on Yksisarvisen jatko- osa. Se jatkaa ensimmäisen kirjan henkilöiden tarinaa aina 70-luvulta nykypäivään. === Vanhat rouvat ja katapultti === ntamo, 2024, ISBN 978-952-215-914-4. Vanhat rouvat ja katapultti on Gekko Paavilaisen ensimmäinen lastenkertomus. Tarina sijoittuu pieneen Välimeren rannikkokylään, jossa naapurukset Consuela ja Selena ovat päätyneet keskinäiseen vihanpitoon. Rouvien palvelijat puuttuvat asiaan hyväntahtoisella juonella, jonka toteutukseen osallistuvat myös kyläläiset. Tarina soveltuu kaikenikäsille. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Gekkopaavilainen.fi * ntamo.fi * * STTinfo: Gekko Paavilaisen esikoisromaani Yksisarvinen on elämänmakuinen kasvutarina * YLE: Gekko Paavilaisen esikoisromaanissa Yksisarvinen rakastutaan Tampereeseen ja toiseen mieheen * Aamulehti: Televisio-ohjelma nosti tamperelaiskampaajan koko Suomen tietoisuuteen – nyt Gekko Paavilainen yllättää uudella aluevaltauksella * Pinni: Minun viikkoni – Gekko Paavilainen Luokka:Suomalaiset kirjailijat Luokka:Suomalaiset kampaajat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sumatrankoirankuono

Sumatrankoirankuono (Cynopterus titthaecheilus) on Indonesiassa ja Itä- Timorissa elävä hedelmälepakkojen heimoon kuuluva lepakkolaji. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin suomenkieliseksi nimeksi on sumatrankoirankuono. == Levinneisyys ja elinympäristö == Alalajeista C. t. major elää Niasin saarella, C. t. terminus Timorilla ja nimialalaji C. t. titthaecheilus Balin, Jaavan, Krakataun, Lombokin, Sebesin ja Sumatran saarilla. Laji elää sekä luonnontilaisissa, että häirityissä metsissä. Se sietää myös rakennettua ympäristöä, lepakoita on tavattu nukkumasta vanhassa rakennuksessa. == Ravinto == Sumatrankoirankuono elää usein yhdessä muiden saman suvun lepakoiden kanssa, jolloin se kilpailun takia käyttää ravinnokseen alueen suurimpia hedelmiä. Se syö ainakin viikunoita ja manteliketapanin hedelmiä ja kantaa jälkimmäisiä mahdollisesti myös lepopaikoilleen. Laji syö ilmeisesti myös useiden kasvilajien siitepölyä ja huomattavissa määrin lehtiä. == Lähteet == Luokka: Hedelmälepakot
K8

K8 tai K-8 voi tarkoittaa seuraavia: * AMD K8, suoritinarkkitehtuuri * K-8 (ohjus), venäläinen ohjus * K-8 (sukellusvene), venäläinen sukellusvene * Kan Air, lentoyhtiön IATA-koodi
Lope de Rueda

Lope de Rueda (noin 1505 Sevilla, Espanja – 1565 Córdoba, EspanjaRueda, Lope de, BnF, viitattu 19.9.2020 ) oli espanjalainen näytelmäkirjailija ja näyttelijä. Hän johti vuodesta 1544 kiertävää teatteriseuruetta, jolle hän kirjoitti arkielämästä runsaasti draamallisia laatukuvia, joissa oli osuvaa kielenkäyttöä.Rueda, Lope de, Nordisk familjebok 23. 1916 Ruedan seurue esiintyi niin hovijuhlissa kuin kirkollisissakin juhlissa, esimerkiksi Segovian katedraalin vihkiäisissä 1558, Kristuksen ruumiin juhlassa 1559 ja niin edelleen. Ruedan ansiosta teatteri irtautui palatseista ja kirkoista ja siitä tuli koko kansan omaisuutta. Siten Ruedasta tuli espanjalaisen komedian luoja samalla kun hän on pasojen keksijä. Ruedan dialogi on henkevää, hänen tyylinsä on voimakasta, ja hän on vaikuttanut suuresti moniin myöhempiin tekijöihin. Ruedan eniten vaikutteita antaneita teoksia ovat Deleitoso compendio (1567), jossa on viisi pasoa, kaksi komediaa ja yksi coloquio, sekä Registro de representantes (1570). Coloquio de Camila ja Coloquio de Timbria ovat kaksi pitkää pasoa, Diálogo sobre la invención de las calzas ja Prendas de amor runomuotoisia dialogeja. Ruedan muita merkittäviä näytelmiä ovat Eufemia, joka perustuu Decameroneen, El rufián cobarde, joka on komedian Miles gloriosus perillinen, Los engaños, joka on vapaa mukaelma Niccolò Secchin näytelmästä Commedia degli Inganni, Armelina, jonka esikuva on Francesco Ranierin Attilia, Medora, joka jäljittelee Gigio Arthenio Giancarlin näytelmää Zingara, La carátula, El convidado, Pagar y no pagar, Las aceitunas ja Cornudo y contento. Ruedan teoksia on julkaistu 1567, 1570, 1588 ja 1895 nimellä Colección de libros españoles raros y curiosos. Pasot on julkaistu kokoelmana Pasos completos (Madrid: Espasa Calpe 1990. ISBN 84-239-1935-8). == Lähteet == ==Aiheesta muualla== Luokka:Espanjalaiset näytelmäkirjailijat Luokka:Espanjalaiset näyttelijät Luokka:1500-luvulla syntyneet Luokka:1560-luvulla kuolleet
Turun päivä

thumb|Mahdollisuuksien tori Brinkkalan pihalla Turun päivänä 2013. Taustalla näkyy Turun tuomiokirkko. Turun päivä on vuosittain syyskuun kolmantena sunnuntaina järjestettävä Turun kaupungin kotiseutupäivä, jota on vietetty vuodesta 1961 lähtien. Turun päivänä kaupunkilaisille tarjotaan monia mahdollisuuksia tutustua omaan kotikaupunkiinsa; esimerkiksi moniin museoihin on päivän aikana vapaa pääsy. Vuodesta 1988 alkaen Turun päivänä on valittu myös tulevan vuoden Turun Flikka ja Poika. Turun päivä päättyy perinteisesti suureen ilotulitukseen Aurajokirannassa iltayhdeksältä. == Lähteet == Luokka:Turun tapahtumat Luokka:Suomen kulttuuritapahtumat Luokka:Syyskuun juhlapäivät
Pitkäkielileikko

Pitkäkielileikko (Lionycteris spurrelli) on Etelä-Amerikkalainen leikkojen heimoon kuuluva lepakkolaji. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin suomenkieliseksi nimeksi on pitkäkielileikko. == Ulkonäkö ja koko == Lajin kuonossa on pieni kolmiomainen ja eteenpäin osoittava nenälehti. Turkki on väriltään punertavaa tai ruskeaa ja melko tummaa. Naama, korvat ja siivet on harmahtavan mustat, raajat vaaleanpunaiset. == Levinneisyys ja elinympäristö == Pitkäkielileikko elää eteläisestä Panamasta pohjoiseen Boliviaan ja Amazonin altaan eteläosiin ulottuvalla alueella, Bolivian, Brasilian, Ecuadorin, Guyanan, Kolumbian, Panaman, Perun, Ranskan Guayanan, Surinamen ja Venezuelan alueilla. Lajia tavataan sademetsissä, plantaaseilla ja puutarhoissa sekä savannilla. Päivänsä se viettää yleensä luolissa tai kallionhalkeamissa. == Lähteet == Luokka: Lehtikuonolepakot
Isospin

Ydinfysiikassa ja hiukkasfysiikassa Isospin (I, T ) on vahvaan vuorovaikutukseen liittyvä kvanttiluku. Isospin-symmetria on osa makusymmetriaa, jota käytetään laajemmin baryonien ja mesonien vuorovaikutuksessa. Käsite on muodostettu sanoista isotooppinen spin. Nimi sisältää termin spin, koska sitä käsitellään kvanttimekaanisesti kuten pyörimismäärää. Alun perin hiukkasia, joihin vahva vuorovaikutus vaikuttaa yhtä suurella voimalla, mutta joilla oli eri varaukset (esim. protonit ja neutronit), pidettiin saman hiukkasen eri tiloina. Isospin-symmetrian tutkiminen johti lopulta kvarkkien löytämiseen sekä Yang–Mills-teorian kehittämiseen. Isospin-symmetria onkin edelleen tärkeä käsite hiukkasfysiikassa. ==Aiheesta muualla== * Britannica.com: Isospin Luokka:Hiukkasfysiikka Luokka:Ydinfysiikka
Mokkapuisto

Mokkapuisto on Tampereen keskustassa Tammerkosken länsirannalla sijaitseva pieni puisto, joka on osa Tammerkosken kansallismaisemaa ja valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Puisto sijoittuu Hämeensillan eteläpuolelle, Tempon talon viereen, ja sillalta laskeutuu sinne portaat. Puistoon pääsee kulkemaan myös Takon kartonkitehdasta reunustavalta Värjärinkujalta. Mokkapuiston ja Kirjastonpuiston yhdistää toisiinsa vuonna 2020 avattu, Hämeensillan alittava Tempon tunneli. Mokkapuistoa on kunnostettu 2020-luvun taitteessa Hämeensillan uudelleenrakentamisen yhteydessä. Sinne on istutettu uusia pensaita sekä erilaisia perennalajeja, kuten tähkätädykettä, varjoyrttiä ja verikurjenpolvea. Ison kaadetun puun tilalle on tuotu istukas, joka on samaa kantaa kuin Helsingin Lasipalatsin edustalta kaatunut salava. Nykyisen Mokkapuiston läheisyydessä, Takon tehtaan laajennusosan kohdalla, on aikoinaan toiminut Mokka-Puisto-niminen kesäravintola. ==Lähteet== Luokka:Tampereen puistot Luokka:Nalkala
Budgie

Budgie oli walesilainen Cardiffista kotoisin ollut heavy metal -yhtye, jonka raskas ja nopea musiikki toimi merkittävänä innoittajana useille NWOBHM- yhtyeille, kuten Metallicalle ja Iron Maidenille. Yhtye perustettiin vuonna 1967 ja se lopetti toimintansa 2010. == Diskografia == === Albumit === * Budgie - (1971) * Squawk - (1972) * Never Turn Your Back on Friend - (1973) * In For the Kill! (1974) * Bandolier (1975) * If I Were Brittania I'd Waive the Rules (1976) * Impeckable (1978) * Power Supply (1980) * Nightflight (1981) * Deliver Us from Evil (1982) * You're All Living in Cuckooland (2006) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Yhtyeen viralliset kotisivut Luokka:Walesilaiset yhtyeet Luokka:Brittiläiset rockyhtyeet
Resiliini

Resiliini on elastomeerinen proteiini, jota löytyy monista hyönteisistä ja muista niveljalkaisista. Se tarjoaa pehmeän kumielastisuuden mekaanisesti aktiivisille elimille ja kudoksille. Esimerkiksi resiliinin ansiosta monien lajien hyönteiset voivat hyppiä tai kääntää siipiään tehokkaasti. Resiliinin löysi ensimmäisen kerran Torkel Weis-Fogh. Resiliini on tällä hetkellä tehokkain tunnettu elastinen proteiini. Kulkusirkan jänteestä eristetyn resilinin elastisuuden on raportoitu olevan 97 % (vain 3 % varastoidusta energiasta menetetään lämpönä). Resiliiniä onkin tutkittu kumin korvikkeeksi ja myös sen käyttömahdollisuuksia lääketieteessä tutkitaan. Luokka:Proteiinit
Ryszard Bakst

Ryszard Bakst (4. huhtikuuta 1926 Varsova – 25. maaliskuuta 1999 Manchester) oli puolalainen pianisti.Ryszard Bakst The Fryderyk Chopin Institute Bakstin vanhemmat olivat muusikoita, ja Bakst sai varhaisimman musiikkikasvatuksen äidiltään. Józef Turczyńskin johdolla hän jatkoi opintojaan toisen maailmansodan puhkeamiseen saakka. Bakst menetti osan suvustaan sodassa, mutta onnistui siirtymään Uralille hänelle ennestään tuntemattomien henkilöiden tarjoamalla avulla. Hän kävi koulua Sverdlovskissa ja sai pianonsoiton opetusta Abram Luferilta. Vuonna 1944 Bakst aloitti opiskelun Moskovan konservatoriossa Konstantin Igumnovin johdolla. Myöhemmin hän siirtyi Heinrich Neuhausin luokalle ja sai diplominsa vuonna 1947. Vuonna 1947 hän palasi Puolaan ja aloitti työskentelyn pianonsoiton opettajana. Samalla hän edisti konserttiuraansa. Bakst sai tukea Zbigniew Drzewieckiltä, joka valmensi häntä kansainvälistä Frédéric Chopin -pianokilpailua varten. Kilpailu järjestettiin Varsovassa vuonna 1949, ja Bakst sai siinä kuudennen palkinnon. Bakst toimi pianonsoiton professorina Wrocławissa vuosina 1950–1953 ja Varsovassa vuosina 1953–1968. Hän konsertoi monissa Euroopan maissa ja Yhdysvalloissa. Hän piti monia esityksiä Lontoossa esimerkiksi Royal Festival Hallissa ja New Yorkissa muun muassa Carnegie Hallissa. Hänen ohjelmistoonsa kuului esimerkiksi Frédéric Chopinin, Ludwig van Beethovenin, Robert Schumannin, Ignacy Jan Paderewskin, Juliusz Zarębskin, Walter Pistonin, Arthur Honeggerin, Dmitri Kabalevskin, Dmitri Šostakovitšin, Darius Milhaud'n ja Aaron Coplandin teoksia. Puolan kommunistiviranomaiset painostivat Bakstia, minkä seurauksena hän muutti vuonna 1968 Isoon-Britanniaan, jossa asui loppuelämänsä ajan. Hän jatkoi konserttiuraansa ja opetti vuodesta 1969 pianonsoittoa Royal Northern College of Musicissa. Hän teki monia levytyksiä Puolassa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 1990 Bakst istui tuomaristossa Varsovan kansainvälisessä Chopin- pianokilpailussa. == Lähteet == Luokka:Puolalaiset pianistit Luokka:Vuonna 1926 syntyneet Luokka:Vuonna 1999 kuolleet
Cynopterus minutus

Cynopterus minutus on Indonesiassa, Malesiassa ja Bruneissa elävä hedelmälepakkojen heimoon kuuluva lepakkolaji. Sitä on tavattu metsissä ja kylissä. Laji on keskikokoinen, kyynärvarren pituus on 52,7–69,4 mm ja paino 20–56 g. == Lähteet == Luokka: Hedelmälepakot
Saxophone Colossus

__NOTOC__ Saxophone Colossus on tenorisaksofonisti Sonny Rollinsin vuonna 1956 julkaistu kuudes studioalbumi. Vuonna 2017 Yhdysvaltain kongressin kirjasto valitsi Saxophone Colossuksen säilytettäväksi kansalliseen ääniteluetteloon "kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä" == Kappaleet == Kaikki kappaleet Sonny Rollins, ellei toisin mainita. === A-puoli === # # # === B-puoli === # * # == Kokoonpano == *Sonny Rollins — tenorisaksofoni *Tommy Flanagan — piano *Doug Watkins — kontrabasso *Max Roach — rummut == Arvostelut == * Allmusic: Allmusic review == Lähteet == * Saxophone Colossus discogs.com -sivustolla === Viitteet === Luokka:Yhdysvaltalaiset jazzalbumit Luokka:Vuoden 1956 albumit
Johan Runius

Johan Runius (1. heinäkuuta 1679 Larv, Länsi-Götanmaa, Ruotsi – 1. heinäkuuta 1713 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen runoilija. Hän aloitti opinnot 1700 Uppsalassa mutta kuului hauskanpitäjiin ja oli ”hauska veikko”. Vuonna 1708 hänestä tuli kenraalikuvernöörin, kreivi Nils Strombergin yksityissihteeri ja tämän pojan opettaja. Näissä tehtävissä hän jatkoi kuolemaansa saakka.Runius, Johan, Nordisk familjebok 23, 1916 Runiusta arvostettiin runoilijana myöhemminkin enemmän kuin monia aikalaisiaan, hänen hauskoja laulujaan ja välähdyksiään luettiin ihastuneena, kun ne oli julkaistu koottuna nimellä Dudaim. Aikalaiskehujien ohella itse Carl Michael Bellmankin oli tutustunut hänen runotuotantoonsa. Vasta Sahlstedt lausui 1753 epäilyksensä niiden arvosta, ja myöhemmät kirjallisuushistorioitsija olivat yleensä samaa mieltä, kunnes 1800-luvun lopulla arvostus jälleen nousi, ja Fredrik Böökin loistava muotokuvaessee vuodelta 1910 käänsi huomion häneen. Runiuksen tunnetuin runo on ”Öfver verldenes fåfängligheter”. Hän vaikutti siihen, että ruotsin kielestä tuli käyttökelpoinen runokieli. Runiuksen elämää leimasi alkoholi ja köyhyys: jo hänen vainoharhainen pappi-isänsä oli alkoholisti.Magnus von Platen, Johan Runius, Svenskt biografiskt lexikon, viitattu 20.9.2020 Lyhyen elämänsä aikana hän oli hauska seuraihminen, joka innokkaasti ja kekseliäästi toimi tilausrunoilijana, kun tukholmalaiset porvariskodit tarvitsivat juhlarunoilijaa. Runius kirjoitti myös isänmaallisia runoja, joista muistettava on 1713 kuninkaalle ja kuningashuoneelle laadittu uudenvuodentoivotus, jossa hän tulkitsee rauhantoiveita. Hän oli myös prosaisti ja myös kääntänyt ranskasta Jean de Préchacin novellin ”Den durchleuchtige genuesiskan” (käännös 1709, painettu vasta 1720-luvulla). Kansanlauluihin on omaksuttu Runiuksen oivalluksia ja improvisointeja, kuten muistumia hänen bakkanaalisesta elämästään ja harrastuksistaan. Monia myöhemmin Bellmanin nimiin liitettyjä anekdootteja kerrottiin 1700-luvulla Runiuksesta, ja ne saattavat olla vielä vanhempaakin perua. == Teokset == * Dudaim ** 1. osa Andelige blommor, 1714 ** 2. osa Werldzlige lillior, 1715 ** 3. osa Sinnekryddor, 1733 * Samlade skrifter, julk. Erik Noreen, Fredrik Sandwall ja Carl Larsson. Svenska författare utgivna av Svenska vitterhetssamfundet, 0346-7864 ; 17. Stockholm: Bonnier. 1933-1955 ** Del 1, Första boken, andliga dikter. Andra boken, bröllops- och gravskrifter (1933-1934): vihkot 1–2; nimiösivu vihkon 2 lopussa. 1934. ** Del 2, Tredje boken, blandade dikter. Dikter tillskrivna Runius (1934): vihkot 3–4; nimiösivu vihkon 4 lopussa. 1934. ** Del 3, Fjärde boken, prosaiska skrifter. Kommentar (1934-1950): vihkot 5–, yksi arkki vihkossa 10; nimiösivu vihkon 10 alussa. 1950. ** Del 4, Tilläggskommentarer till Första, Andra och Tredje boken. Kommentar till Fjärde boken (1950-1955): häfte 10 (sex ark) –12; nimiösivu vihkon 12 lopussa. 1955. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Johan Runius, Dikter i Urval, 1934 (Runeberg.org) Luokka:Ruotsalaiset runoilijat Luokka:Vuonna 1679 syntyneet Luokka:Vuonna 1713 kuolleet
Russkaja pravda

Russkaja pravda (’venäläinen oikeus’) on Kiovan Rusin aikainen lakikirja, jonka vanhin tunnettu käsikirjoitus on 1200-luvun lopulta. Sen on koonnut suuriruhtinas Jaroslav I Viisas. Russkaja pravda oli Kiovan Rusin ensimmäinen lakikokoelma, ja siitä oli käytössä laajennettu (121 artiklaa), lyhyt (43 artiklaa) ja tiivistetty versio. Laista on löydetty yli 100 käsikirjoitusta 1200-luvulta 1700-luvulle. Versiot säilyttivät auktoriteettinsa Kiovan Rusiin kuuluneissa ruhtinaskunnissa 1400-luvun loppuun asti. 1910-luvulla ajateltiin, että kirja on koottu vuonna 1019. Se on merkittävä muinaisslaavilaisten oikeustapojen ja -käsitteiden tuntemisen lähde. Sen alkuperäisistä slaavilaisista ja siihen vaikuttaneista muinaisskandinaavisista ja bysanttilaisista aineksista on tehty laajaa tutkimusta.”Russkaja pravda”, Tietosanakirja osa 8. Tietosanakirja-osakeyhtiö, 1916. Teosta on ollut kokoamassa myös suomensukuinen mies, Tšudin Miikkula. 1960-luvulla otaksuttiin tämän tapahtuneen vasta vuoden 1072 tienoilla. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Lakikirjat Luokka:Venäjän historia Luokka:Kiovan Rus
Warabi

Warabi () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin kaakkoisosassa Arajoen alluviaalitasangolla. Warabissa on 75 801 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 5,11 neliökilometriä. Se on Japanin kaupungeista pinta-alaltaan pienin ja tiheimmin asuttu, Tokion erillisalueita lukuun ottamatta: kaupungin väestötiheys on yli 14 800 asukasta neliökilometrillä. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Warabi kehittyi yhtenä vilkkaan Nakasendō-tiereitin postiasemista (shukuba). Tärkeä elinkeino kauden loppupuolelta lähtien oli futagojima-puuvillakankaan kudonta. Nykyisin kaupunkiin on sijoittunut esimerkiksi kone-, metalli-, väriaine- ja tietotekniikkateollisuutta. Kaupunkioikeudet Warabi sai vuonna 1959. Toisen maailmansodan jälkeen se kasvoi voimakkaasti osana Suur-Tokion metropolialuetta, ja nykyisin kaupungin alue onkin lähes kokonaisuudessaan rakennettu. Warabin kulttuuriperintöön kuuluvat muun muassa Muromachi-kaudella rakennetun Warabin linnan rauniot, vuonna 1990 avattu paikallismuseo ja marraskuisin vietettävä Shukuba-matsuri, joka keskittyy vanhan postiaseman alueelle. Warabia palvelee JR Higashi- Nihonin Keihin-Tōhoku-linja. == Kuvia == Tiedosto:Warabi-jinja.jpg|Warabi- jinja Tiedosto:Bugin Dori.jpg|Bugin-dōri-ostoskatu Tiedosto:Warabi Sangaku-in 02.JPG|Sangaku-inin pagodi Tiedosto:Japanese,Saitama prefecture, warabi city office..JPG|Warabin kaupungintalo Tiedosto:Route 17 Warabi City 2.JPG|Valtatie 17 Warabissa == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Kaupungin internetsivut Luokka:Saitaman prefektuurin kaupungit
Eemeli Etelälahti

Eemeli Etelälahti, sukunimi vuoteen 1918 Friman (15. tammikuuta 1887 Viitasaari – 11. syyskuuta 1957) oli suomalainen kansakoulunopettaja, toimittaja ja oppikirjojen tekijä.Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961Kuka kukin on 1954 Etelälahden vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Friman ja Eeva Susanna Paananen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1912. Etelälahti toimi opettajana Viitasaarella 1912–1918, 1927 ja uudelleen 1930–1946. Hän oli välillä opettajana Hämeenlinnan maalaiskunnassa 1927–1930. Hän oli Maalaiskuntien liiton kustannusosaston johtajana 1928–1929, Kristillinen Kasvatus-lehden toimitussihteerinä 1926–1927 ja 1929–1940 sekä Kansakoulu- lehden päätoimittajana 1927–1929. Hän toimitti Kodin osastoa Keski-Suomi- lehdessä 1915–1918 ja Kansakouluväen joulualbumi Valoa 1920–1925. Viitasaarella Etelälahti toimi Suovanlahden osuusmeijerin isännöitsijänä 1931–1940 ja Viitasaaren palovakuutusyhdistyksen toimitusjohtajana vuodesta 1951 alkaen. Etelälahti oli kirkolliskokouksen jäsenenä 1928 ja 1943, kouluhallituksen kansanopetuslaitoksen opettajaneuvoston jäsenenä 1926–1928 ja Suomen kristillisen opettajaliiton hallituksen jäsenenä vuodesta 1926 alkaen. Hän oli myös Viitasaaren kunnanvaltuuston jäsenenä ja varapuheenjohtajana. Etelälahti sanoitti Otto Kotilaisen 1929 säveltämän Joululaulun (Joulu armas tullut on, juhla suuri verraton) ja Armas Maasalon säveltämän Jouluhymnin. Joululaulun tiedot FinnassaJouluhymnin tiedot Finnassa Eemeli Etelälahti oli naimisissa vuodesta 1915 käsityönopettaja Aino Johanna Purasen kanssa. == Teoksia == * Kansakoulun ja sen työväen asema Suomessa. Edistysseurojen kustannus, Helsinki 1920 (nimellä E. Etelälahti) * Wiitasaaren Ilmolahden kansakoulu: palanen Wiitasaaren sivistyshistoriaa. Tekijä, Jyväskylä 1920 * Ala- ja yläkansakoulun kirjoituksen opetus. WSOY 1923 * Yläkansakoulun oppilaan kieliharjoituskirja. WSOY 1923 * Maalaiskansakoulun jatko-opetus: eräitä suuntaviivoja. Valistus, Helsinki 1925 * Kansakoulun kirjoitus- ja kielioppi: 1 osa. WSOY 1926, 8. painos 1939 * Kansakoulun kirjoitus- ja kielioppi: 2 osa. WSOY 1926, 8. painos 1941 * Asiakirjaharjoituksia: jatko- opetusta varten. WSOY 1929 * Viitasaaren palovakuutusyhdistys 1881-1956. Viitasaaren palovakuutusyhdistys, Jyväskylä 1956 * Ilmolahden kansakoulu 1890-1968: koulun toimialaan kuuluvaa ja siihen liittyvää asiaa perustamis- ja lakkauttamisvuosien väliltä; kirj. Eemeli Etelälahti, Aino Kauppinen, Urpo Hyvärinen ; koonnut Urpo Hyvärinen. U. Hyvärinen, Viitasaari 1987 == Toimitustöitä == * Keski-Suomi - Mellersta Finland - Central Finland; toimituskunta Eemeli Etelälahti ym. ; toimitussihteeri Ensio Seies ; käännös ruotsinkielelle Gunvor Rekola ja englanninkielelle Paul Sjöblom ; maakunnan kartat Kaija Turunen. Keski-Suomen maakuntaliitto, Jyväskylä 1956 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset opettajat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Suomalaiset sanoittajat Luokka:Viitasaaren kaupunginvaltuutetut Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1957 kuolleet
Abram Lufer

Abram Mihailovitš Lufer (; 25. elokuuta 1905 Kiova – 13. heinäkuuta 1948 Kiova) oli ukrainalainen pianisti.Abram Lufer The Fryderyk Chopin InstituteJewish Encyclopedia of Russia Belarus SIG Lufer opiskeli musiikkikoulussa Kiovassa Grigori Beklemiševin johdolla (valmistuminen 1925) ja sitten Kiovan Lysenko-musiikki-instituutissa (valmistuminen 1928). Hän aloitti instituutissa opettamisen ja pääsi sen pianonsoiton laitoksen johtoon vuonna 1929. Vuonna 1930 Lufer oli ensipalkinnon voittaja yleisukrainalaisessa pianokilpailussa Harkovassa. Vuonna 1932 hän sai neljännen palkinnon kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa Varsovassa; pistemäärä oli sama kuin Bolesław Konin. Luferin ohjelmistossa keskeinen sija oli merkittävillä romantiikan säveltäjillä (Schumann, Liszt, Chopin), mutta hän tulkitsi myös aikansa säveltäjien teoksia. Näihin kuuluivat hänen maanmiehensä Viktor Kosenko, Boris Ljatošinski ja Levko Revutski. Vuonna 1934 Lufer sai vastuulleen musiikkikoulutuksen uudistamisen Kiovassa. Tämän seurauksena eri musiikkikoulut yhdistettiin Kiovan konservatorioksi, jota Lufer johti kuolemaansa saakka. Vuosina 1941–1944 hän johti konservatoriotoimintoja Sverdlovskissa. Opetustoimien ohella Lufer toimi Kiovan filharmonikkojen ja Kiovan radion solistina. Luferin johdolla opiskelleiden joukossa oli Tatjana Goldfarb. == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset pianistit Luokka:Neuvostoliittolaiset pianistit Luokka:Vuonna 1905 syntyneet Luokka:Vuonna 1948 kuolleet
Alter Bridgen diskografia

Alter Bridge on yhdysvaltalainen rock-yhtye, joka perustettiin Orlandossa, Floridassa vuonna 2004. == Studioalbumit == * * * * * * * == EP:t == * * == Livealbumit == * * * * == Musiikkiboksit == * == Singlet == * Open Your Eyes (2004) * Find the Real (2005) * Broken Wings (2005) * Watch Over You (2008) * Ties That Bind (2008) * Before Tomorrow Comes (2008) * Isolation (2010) * Ghost of Days Gone By (2011) * Addicted to Pain (2013) * Cry of Achilles (2014) * My Champion (2016) * Wouldn't You Rather (2019) * Godspeed (2019) * Pay No Mind (2019) * Take the Crown (2019) * In the Deep (2019) * Dying Light (2019) * Native Son (2020) * Silver Tongue (2022) === Promosinglet === * Life Must Go On (2011) * Cry a River (2013) * Waters Rising (2014) * Poison in Your Veins (2016) * The Other Side (2016) * Cradle to the Grave (2017) * Pay No Mind (2019) * Take the Crown (2019) * In the Deep (2019) * Dying Light (2019) * Last Rites (2020) * Pawns & Kings (2022) * Sin After Sin (2022) * This Is War (2022) == Videoalbumit == * Live from Amsterdam (2009) * Live at Wembley: European Tour 2011 (2012) * Live at the Royal Albert Hall (2018) == Musiikkivideot == Vuosi Kappale Ohjaaja(t) 2004 "Open Your Eyes" Dean Karr 2005 "Broken Wings" 2007 "Rise Today" Dale Resteghini "Ties That Bind" Michael Alperowitz 2008 "Watch Over You" John Cummings 2010 "Isolation" Daniel Catullo 2013 "Addicted to Pain" 2014 "Isolation" SiLee Films 2016 "Show Me a Leader" Zev Deans 2017 "Cradle to the Grave" 2019 "Wouldn’t You Rather" Dan Sturgess "Dying Light" 2020 "Native Son" Stefano Bertelli 2022 "Silver Tongue" Ollie Jones Luokka:Diskografiat