EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Tiber Film

Tiber Film oli 1900-luvun alussa toiminut italialainen elokuvayhtiö. Gioacchino Mecherin Roomaan vuonna 1914 perustamasta Tiber Filmistä tuli pian yksi Italian tärkeimmistä elokuvien tuotantoyhtiöistä. Sen ohjaajina työskentelivät Emilio Ghione, Baldassarre Negroni, Gennaro Righelli ja Mario Caserini. Tiberin näyttelijöihin kuuluivat Alberto Collo, Andrè Habay, Ferdinand Guillaume, Ignazio Lupi, Tullio Carminati, Lucio Ridenti, Hesperia, Diomira Jacobini, Ida Carloni Talli ja Kally Sambucini. Vuonna 1918 Tiber Filmin johtajaksi tuli Enrico di San Martino Valperga. Samalla siihen liitettiin Film d’Arte Italiana. Seuraavana vuonna Tiber Filmistä tuli osa Unione Cinematografica Italiana -konsortiota. Yhtiö lakkautettiin UCI:n mukana vuonna 1923. ==Elokuvia== * Kuolon kihlattu, 1915 * Anime buie, 1916 * I topi grigi, 1918 ==Aiheesta muualla== * Internet Movie Database: Tiber Film Luokka:Italialaiset elokuvayhtiöt
RN Sagittario (1905)

RN Sagittario () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1905 valmistunut Sirio-luokan torpedovene. == Valmistus == Alus tilattiin Saksasta Elbingistä Schichau Werkeltä, missä köli laskettiin 20. joulukuuta 1904. Alus laskettiin vesille 31. toukokuuta 1905 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 3. marraskuuta.Fraccaroli, Aldo s. 78 == Palvelus == Alus romutettiin 4. tammikuuta 1923. ==Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Sirio-luokan torpedoveneet Luokka:Italialaiset ensimmäisen maailmansodan torpedoveneet
RN Spica (1905)

RN Spica () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1905 valmistunut Sirio-luokan torpedovene. == Valmistus == Alus tilattiin Saksasta Elbingistä Schichau Werkeltä, missä köli laskettiin 14. tammikuuta 1905. Alus laskettiin vesille 15. heinäkuuta ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 22. marraskuuta.Fraccaroli, Aldo s. 78 == Palvelus == Alus romutettiin 4. maaliskuuta 1923. ==Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Sirio-luokan torpedoveneet Luokka:Italialaiset ensimmäisen maailmansodan torpedoveneet
RN Scorpione

RN Scorpione () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1905 valmistunut Sirio-luokan torpedovene. == Valmistus == Alus tilattiin Saksasta Elbingistä Schichau Werkeltä, missä köli laskettiin 17. tammikuuta 1905. Alus laskettiin vesille 14. syyskuuta ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 13. joulukuuta.Fraccaroli, Aldo s. 78 == Palvelus == Alus upposi 15. toukokuuta 1917 Ranskan laivaston tykkiveneen Surveillantten törmättyä alukseen. ==Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Sirio-luokan torpedoveneet Luokka:Italialaiset ensimmäisen maailmansodan torpedoveneet
RN Serpente

RN Serpente () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1906 valmistunut Sirio-luokan torpedovene. == Valmistus == Alus tilattiin Saksasta Elbingistä Schichau Werkeltä, missä köli laskettiin 1905. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 30. lokakuuta ja liitettiin laivastoon 12. helmikuuta 1906.Fraccaroli, Aldo s. 78 == Palvelus == Alus upposi 28. kesäkuuta 1916 kolaroituaan italialaisen kauppa-aluksen Città di Barin kanssa. ==Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Sirio-luokan torpedoveneet Luokka:Italialaiset ensimmäisen maailmansodan torpedoveneet
RN Saffo

RN Saffo () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1906 valmistunut Sirio-luokan torpedovene. == Valmistus == Alus tilattiin Saksasta Elbingistä Schichau Werkeltä, missä köli laskettiin 1905. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 30. marraskuuta ja liitettiin laivastoon1. maaliskuuta 1906.Fraccaroli, Aldo s. 78 == Palvelus == Alus ajoi 2. huhtikuuta 1920 karille Scalanovanlahdella. Se tuhoutui yritettäessä irrottaa alus karilta. ==Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Sirio-luokan torpedoveneet Luokka:Italialaiset ensimmäisen maailmansodan torpedoveneet
Suomen Metsäsäätiö

Suomen Metsäsäätiö on metsänomistajien, metsäteollisuuden ja muiden metsätaloudesta toimeentulonsa saavien ryhmien viestinnän rahoittaja. Säätiön tavoite on puun ja puupohjaisten tuotteiden käytön lisääminen, metsätalouden ja metsäteollisuuden toiminnan turvaaminen, sekä alan sosiaalisen ja taloudellisen tutkimuksen teettäminen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Metsäsäätiön verkkosivut * Tunnetko Metsäsäätiön? -video Luokka: Suomalaiset säätiöt
Yllämme giljotiini

Yllämme giljotiini (Reign of Terror tai Black Book) on Anthony Mannin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1949. Sen tarina sijoittuu Ranskan vallankumouksen niin sanottuun terrorin aikaan. == Näyttelijät == == Aiheesta muualla == * Luokka:Yhdysvaltalaiset historialliset draamaelokuvat Luokka:Vuoden 1949 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Anthony Mannin ohjaamat elokuvat
Anonyymit eläimet

Anonyymit eläimet on Joonas Lehtimäen vuodesta 2009 vuoteen 2022 piirtämä sarjakuva. Hyvän maun rajoja koettelevat stripit ilmestyivät viikoittain Helsingin Sanomien Nyt.fi-sivustolla.http://nyt.fi/aihe/anonyymitelaimet/ Sarjan hahmoja on voinut seurata myös Aino-lehdessä ja Hämeen Sanomissa. Ensimmäinen Anonyymit eläimet -albumi ilmestyi vuonna 2011 Sammakon kustantamana.http://www.sammakko.com/kirjailijat/401-joonas-lehtimaeki.html Joonas Lehtimäki on pitänyt sarjan teemanäyttelyitä muun muassa Arabianrannan kirjastossa Helsingissä sekä pohjoismaisten sarjakuvataiteilijoiden ryhmänäyttelyssä eri Baltian maissa ja Unkarissa. == Julkaisut ja näyttelyt == ===Albumit=== * 2011 Anonyymit eläimet -sarjakuva-albumi, Sammakko ===Julkaisut lehdissä ja verkossa=== * 2013 RGB, nro 5 * 2012 ”Anonyme dyr”, Kollektivet, numerot 5–6 * 2012 Hämeen Sanomat, toukokuun vieraileva sarjakuva * 2011–2022 Nyt-liitteen verkkosivut, nyt.fi * 2010–2011 Helsingin Sanomien Nyt-liite * 2010–2011 Aino-lehti ===Näyttelyt=== * 2012 ”Anonyymien eläinten digitaalinen vallankumous”, Elisa Studio, Helsinki * 2012 ”Anonyymit eläimet -originaalinäyttely”, Cosmic Comic Cafe, Turku * 2012 Animals Anonymous -printtejä, Nordicomics Baltic Tour (kiertävä ryhmänäyttely), kulttuurikeskus Stoa, Helsinki * 2012 Anonyymit eläimet -originaaleja, Baarien miehet ja naiset -ryhmänäyttely, Ravintola Om’pu, Helsinki * 2011–2012 Animals Anonymous -printtejä, Nordicomics Baltic Tour; Tallinna, Riika, Vilna, Budapest * 2011 ”Anonyymit eläimet -näyttely”, Kontupiste, Helsinki * 2011 ”Anonyymit eläimet -näyttely”, Arabianrannan kirjasto, Helsinki ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== *Good Reads -sivuston lukija-arvioita Anonyymit eläimet -albumista. *Sarjakuvaan erikoistuneen Kvaak-verkkolehden arvio albumista. Luokka:Strippisarjakuva Luokka:Suomalaiset sarjakuvat
Mirka Dettmann

Mirka Dettmann (o.s. Jarchovská, s. 1. helmikuuta 1972 Jaroměř, Tšekkoslovakia) on tšekkiläis-suomalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Mittavan pelaajauran tehnyt Jarchovská, myöhemmin Dettmann, pelasi muun muassa saksalaisjoukkueissa ja naisten Euroliigassa sekä naisten EuroCupissa. Vuonna 2010 hän palasi suomalaiseen Espoo Basket Teamiin,http://www.basket.fi/uutiset/kaikki_uutiset/?x122462=5103670 jossa hän oli pelannut myös kaudella 2007–2008. Hän saavutti Espoossa Suomen cup- mestaruuden vuonna 2010, SM-pronssia vuonna 2011 ja Suomen cupin hopeaa vuonna 2007.baskethotel.com Tšekin naisten maajoukkueessa Jarchovská pelasi vuosien 1995, 1997, 1999 ja 2001 EM-turnauksissa. Tšekki sijoittui parhaimmillaan viidenneksi vuonna 1999.archive.fiba.com Pelaajauransa jälkeen Dettmann on toiminut valmentajana pääkaupunkiseudulla. Vuodesta 2012 lähtien hän on toiminut Suomen naisten maajoukkueen apuvalmentajana.http://www.basket.fi/uutiset/kaikki_uutiset/naisten_maajoukkue/?x122508=10624404 Dettmann tapasi aviomiehensä, koripallovalmentaja Henrik Dettmannin Saksassa. He asuvat nykyisin Kauniaisissa, ja heillä on kaksi lasta.http://www.hs.fi/sunnuntai/a1377922822067 == Lähteet == * Mirka Dettmann Suomen Koripalloliitto * Profiili fibaeurope.com * Profiili archive.fiba.com * Profiili archive.fiba.com * Mirka Dettmann FIBA Coachig Library === Viitteet === Luokka:Tšekkiläiset koripalloilijat Luokka:Tšekkiläiset koripallovalmentajat Luokka:Suomalaiset koripallovalmentajat Luokka:Vuonna 1972 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Snake Eyes

Snake Eyes voi tarkoittaa ainakin seuraavia: * Snake Eyes, Brian De Palman ohjaama elokuva vuodelta 1998 * Snake eyes – Käärmeensilmä (Dangerous Game eli Snake Eyes), Abel Ferraran ohjaama elokuva vuodelta 1993 * Snake Eyes, Action Force -hahmo.
Aleksei Polivanov

Aleksei Andrejevitš Polivanov (16. maaliskuuta (J: 4. maaliskuuta) 1855 – 25. syyskuuta 1920 Riika, Latvia)Aleksey Andreyevich Polivanov Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 14.9.2015. oli venäläinen kenraali, joka toimi Venäjän keisarikunnan sotaministerinä ensimmäisen maailmansodan aikana 1915–1916. Polivanov osallistui nuorena Venäjän–Turkin sotaan 1877–1878. Hän palveli vuosina 1899–1904 Venäjän yleisesikunnassa ja toimi 1905–1906 sen päällikkönä. Vuosina 1906–1912 hän oli apulaissotaministerinä. Hänet ylennettiin vuonna 1911 jalkaväenkenraaliksi.ПОЛИВАНОВ Алексей Андреевич Venäjän puolustusministeriö. Viitattu 14.9.2015. Yhdessä sotaministeri Vladimir Suhomlinovin kanssa Polivanov pyrki aikaansaamaan uudistuksia Venäjän armeijassa ja varsinkin tykistössä, mutta hän ajautui lopulta erimielisyyksiin esimiehensä kanssa.Alexei Polivanov Firstworldwar.com. Viitattu 14.9.2015.Nordisk familjebok, täydennysosa (1925), s. 1109 Runeberg.org. Viitattu 14.9.2015. Polivanov erotettiin vuonna 1912, koska hovin mielestä hän oli mielipiteiltään liian lähellä duuman liberaaleja. Hän oli sen jälkeen valtakunnanneuvoston jäsenenä. Kesäkuussa 1915 Polivanov nimitettiin Suhomlinovin seuraajana sotaministeriksi, ja hänen odotettiin kääntävän tappiollisen sotatilanteen. Polivanov uudisti Venäjän sotilaskoulutuksen ja sotatarviketuotannon onnistuen jossain määrin helpottamaan armeijan tarvikepulaa. Hän yritti suostutella keisari Nikolai II:n luopumaan syyskuussa 1915 tekemästään päätöksestä ryhtyä henkilökohtaisesti armeijan ylipäälliköksi ja johtamaan sodankäyntiä. Keisarinna Aleksandra suhtautui Polivanoviin epäluuloisesti ja hänen vaatimuksestaan keisari erotti Polivanovin sotaministerin tehtävistä maaliskuussa 1916. Hän oli sen jälkeen syrjässä sodan loppuun asti. Polivanov tarjoutui helmikuussa 1920 puna-armeijan palvelukseen Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa. Hän osallistui sotilasasiantuntijana Riian rauhaneuvotteluihin, joiden aikana hän kuoli pilkkukuumeeseen. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Venäjän puolustusministerit Luokka:Vuonna 1855 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
Kyle Snyder

Kyle Snyder (s. 20. marraskuuta 1995 Woodbine, Maryland) on yhdysvaltalainen vapaapainin olympiavoittaja ja maailmanmestari. Snyder on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 97 kilogrammaa.http://results.toronto2015.org/IRS/en/wrestling/athlete- profile-n10156980-snyder-kyle.htm Snyder voitti MM-kultaa 97-kiloisista vuoden 2015 MM-kilpailuista Las Vegasista kaatamalla finaalissa Venäjän Abdusalam Gadisovin. Hänestä tuli nuorin yhdysvaltalainen painin maailmanmestari.http://www.baltimoresun.com/sports/olympics/bs-sp-kyle-snyder- wrestling-0913-20150912-story.html Saman vuoden Pan-Amerikan kisoista Snyder saavutti niin ikään kultaa 97-kiloisista. Hän voitti samassa painoluokassa olympiakultaa Rio Janeirossa 2016 kukistettuaan loppuottelussa azerbaidžanilaisen Xetaq Qazyumovin. Hän voitti Pan-Amerikan-mestaruuden 97-kiloisissa 2017. Hän voitti saman painoluokan maailmanmestaruuden Pariisissa 2017 kukistettuaan loppuottelussa venäläisen Abdulrašid Sadulajevin. Budapestissa 2018 hän sai 97-kiloisissa hopeaa hävittyään loppuottelussa Sadulajeville. Snyder voitti vuonna 2019 kultaa 97 kg:n painoluokassa sekä Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa että Pan-Amerikan kisoissa. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän sai pronssia. Hän voitti Pan- Amerikan-mestaruuden 97-kiloisissa 2020 ja 2021. Hän saavutti samassa painoluokassa hopeaa sekä Tokion olympialaisissa että Oslon MM-kilpailuissa 2021 hävittyään kummallakin kerralla finaalissa Abdulrašid Sadulajeville. Seuraavana vuonna hän voitti Pan-Amerikan-mestaruuden sekä MM-kultaa Belgradissa kukistettuaan finaalissa Slovakian Batyrbek Tsakulovin.Vuonna 2023 hän saavutti MM-pronssia Belgradissa ja kultaa Pan-Amerikan kisoissa. Snyderillä on nuorten MM-kilpailuista kultaa vuodelta 2013 ja pronssia vuodelta 2014. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset vapaapainijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Žan Belenjuk

Žan Vensanovytš Belenjuk (, s. 24. tammikuuta 1991 Kiova) on ukrainalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja poliitikko. Painiurallaan hän on voittanut olympiakultaa sekä maailman- ja Euroopan-mestaruuden. == Tausta ja yksityiselämä == Belenjukin isä on ruandalainen ja äiti ukrainalainen. Hän on kertonut joutuneensa kiusatuksi nuorempana, mutta oppinut sittemmin olemaan välittämättä siitä ollakseen vajoamatta kiusaajien tasolle. Belenjuk on opiskellut yritysjohtamista Alueidenvälisessä henkilökohtaisen johtamisen akatemiassa. Belenjuk on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 85 kilogrammaa. Hän edustaa Sparta-seuraa ja hänen valmentajaan toimii Vitali Kiselitsa. Belenjuk ei ole naimisissa eikä hänellä ole lapsia. Vuonna 2016 Belenjuk osallistui kampanjaan nimeltä #яЛюблюСвоюКраїну (), jossa hän esiintyi videolla kertoen, miksi rakastaa Ukrainaa. == Ura painijana == Belenjuk aloitti painiuransa vuonna 2000. Vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta Belenjuk saavutti hopeaa 85-kiloisista. Hän voitti vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa kultaa 87 kg:n sarjassa, ja hopealla hän oli jälleen Pariisissa 2024 87 kg:n sarjassa. MM-kilpailuista Belenjukilla on kultaa 85-kiloisista vuodelta 2015 Las Vegasista ja 87-kiloisista Nur-Sultanista 2019, hopeaa 87 kg:n painoluokasta Budapestista 2018 sekä pronssia 85 kg:n sarjasta vuodelta 2014. EM-kilpailuista hän on saavuttanut kultaa Vantaalta 2014, Riiasta 2016 ja Bukarestissa 2019 sekä pronssia Belgradista 2012, Varsovasta 2021 ja Bukarestista 2024. Euroopan kisoissa hän saavutti kultaa 87 kg:n sarjassa 2019 ja hopeaa 85-kiloisista 2015. Hänellä on myös yksi pronssi kesäuniversiadeista, vuodelta 2013. == Poliittinen ura == Belenjuk valittiin Ukrainan parlamenttiin vuoden 2019 parlamenttivaaleissa Kansan palvelija -puolueen listan 10:ntenä. Hän oli ensimmäinen parlamenttiin valittu afroukrainalainen, ja sanonut haluavansa olla todiste siitä, että ukraina on suvaitsevainen maa, toisin kuin Putin on propagandassaan väittänyt. == Kunnianosoituksia == * Ansioritarikunta (Ukraina, 2021) * 55x55px Työn ja saavutuksien mitali (Ukraina, 2013) == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Luokka:Ukrainalaiset olympiavoittajat Luokka:Ukrainalaiset poliitikot Luokka:Vuonna 1991 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Induktiivinen efekti

Induktiivinen efekti eli induktiivinen vaikutus on molekyylissä σ-elektroneja luovuttavan tai puoleensavetävän ryhmän aiheuttama havaittavissa oleva vaikutus molekyylin toisen osan reaktioiden ominaisuuksiin kuten reaktionopeuksiin ja tasapainovakioihin. Induktiivinen efekti ilmenee sidosten kautta tapahtuvana varauksen siirtymisenä, mikä aiheuttaa molekyyliin pysyvän dipolin. Induktiivinen efekti eroaa läheisestä käsitteestä kenttäefekti, siten, että induktiivinen efekti aiheuttaa dipolin sidosten kautta, kun kenttäefekti ilmenee dipolin muodostumisena avaruudellisesti toisiaan läsnä olevien ryhmien välityksellä, vaikka nämä ryhmät eivät olisi sitoutuneet toisiinsa tai ryhmien välillä on useita sidoksia. ==Induktiivisen efektin vaikutus reaktiivisuuteen== Induktiiviset efektit voidaan jakaa kahteen ryhmään riippuen siitä aiheuttaako vaikutuksen elektroneja puoleensavetävä vai luovuttava ryhmä ja vertailukohtana käytetään tyypillisesti protonia. Mikäli hyvin elektronegatiivinen atomi tai atomiryhmä on sitoutunut molekyyliin aiheuttaa se lähellä oleville atomeille positiivisen osittaisvarauksen, jolloin kyseessä on elektroneja puoleensavetävä induktiivinen efekti eli -I-efekti. Vastaavasti elektroneja luovuttavat ryhmät aiheuttavat negatiivisen osittaisvarauksen läheisille atomeille eli +I-efektin. Elektroneja puoleensavetävä induktiivisen efektin aiheuttavat tyypillisesti nitroryhmä-, karboksyyliryhmä- tai halogeeniryhmä. Mitä voimakkaammin ryhmä vetää elektroneja puoleensa sitä voimakkaampi sen aiheuttama induktiivinen efekti on. Elektroneja luovuttavia positiivisen induktiivisen efektin aiheuttavia ryhmiä ovat muun muassa alkyyliryhmät, -SiR3\- ja -BR2-ryhmät. Induktiivisen efektin voimakkuuteen vaikuttaa myös induktiivisen efektin aiheuttavan ryhmän ja reagoivan ryhmän välinen etäisyys. Mitä lähempänä nämä ryhmät ovat toisiaan, sitä suurempi on induktiivinen efekti. : Tyypillinen esimerkki induktiivisesta efektistä on vaikutus yhdisteiden happamuuteen. Esimerkiksi halogenoidut alkoholit ja karboksyylihapot ovat huomattavasti vahvempia happoja kuin halogenoimattomat analoginsa. Esimerkiksi etikkahapon pKa-arvo on 4,76, kun kloorietikkahapon, dikloorietikkahapon ja trikloorietikkahapon pKa- arvot ovat 2,86, 1,48 ja 0,70. Kloorattujen etikkahappojen voimakkaasti elektronegatiivinen klooriatomi stabiloi karboksylaattianionin muodostumista induktiivisen efektin vuoksi. Induktiivinen efekti myös vaikuttaa regioselektiivisyyteen elektrofiilisissa aromaattisissa substituutioissa. ==Lähteet== Luokka:Kemiallinen sitoutuminen
Yli esteitten

Yli esteitten (National Velvet, televisioesityksessä myös nimellä Yli esteiden) on Clarence Brownin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1944. Siinä nuori tyttö Velvet Brown (Elizabeth Taylor) yrittää kouluttaa hevosestaan esteratsua, apunaan muun muassa köyhä kulkuri Mi Taylor (Mickey Rooney). Anne Revere palkittiin roolistaan Oscarilla, samoin kuin Robert Kern leikkauksesta. Elokuva tuotti lisäksi kolme muuta Oscar-ehdokkuutta. Vuonna 2003 Yli esteitten hyväksyttiin National Film Registry -kokoelmaan.Complete National Film Registry Listing, National Film Preservation Board, Library of Congress. Viitattu 5.7.2016. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. American Film Institute nimesi sen vuonna 2006 sadan kaikkien aikojen innostavimman yhdysvaltalaiselokuvan joukkoon.AFI’s 100 Most Inspiring Films of All Time, American Film Institute 2006. Viitattu 16.2.2023. Tarinasta tehtiin uusintaversio Yli esteiden (International Velvet) vuonna 1978. Sen pääosassa näyttelee Tatum O’Neal. ==Näyttelijät== ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1944 yhdysvaltalaiset elokuvat Luokka:Yhdysvaltalaiset urheiluelokuvat Luokka:Elokuvat ystävyydestä
Jimmy Butler

Jimmy Butler III (s. 14. syyskuuta 1989 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa NBA:ssa pelaavaa Golden State Warriorsia. Pelipaikaltaan 201 senttimetriä pitkä ja 100 kilogrammaa painava Butler on pieni laitahyökkääjä.http://espn.go.com/nba/player/_/id/6430/jimmy-butler == Seurajoukkueura == Butler pelasi yliopistokoripalloa Tyler Junior Collegessa ja Marquetten yliopistossa vuosina 2007–2011.http://www.nba.com/playerfile/jimmy_butler/bio/ Vuonna 2011 Chicago Bulls varasi hänet NBA:han numerolla 30. Ensimmäisellä kaudellaan Butler pelasi 42 ottelua.http://www.basketball-reference.com/players/b/butleji01.html Toisella kaudella otteluita tuli jo 82 kappaletta ja kaudella 2013–2014 67. Kaudella 2014–2015 Butler pelasi 65 ottelua tehden 1 301 pistettä ja hänet valittiin sarjan kehittyneimmäksi pelaajaksi ja myös tähdistöjoukkueeseen. Tammikuussa 2016 Butler teki Toronto Raptorsia vastaan yhdellä puoliajalla 40 pistettä rikkoen pisteellä Chicago Bullsin seuraennätyksen, jonka Michael Jordan oli tehnyt vuonna 1989.http://www.hs.fi/urheilu/a1451875297141http://www.cbssports.com/nba/eye- on-basketball/25436582/jimmy-butlers-40-point-second-half-breaks-jordans- record-stays-humble Samassa kuussa Butler heitti myös NBA:n piste-ennätyksensä 53 pistettä vierasottelussa Philadelphia 76ersia vastaan.http://www.nba.com/games/20160114/CHIPHI/gameinfo.html Kesällä 2016 Butleria huhuttiin Minnesota Timberwolvesiin.http://www.twincities.com/2016/06/22/timberwolves-draft- decision-trade-no-5-pick-or-keep-it/ Kesäkuussa 2016 hänet valittiin Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen Rio de Janeiroon,http://www.usab.com/news- events/news/2016/06/2016-moly-team-announced.aspx missä maa voitti olympiakultaa. Butler siirtyi NBA:n varaustilaisuudessa 2017 vaihtokaupassa Minnesota Timberwolvesiin yhdessä varaustilaisuuden 16. varauksen Justin Pattonin kanssa. Butler siirtyi vaihtokaupassa Philadelphia 76ersiin 10.11.2018. Vaihdossa Timberwolvesiin siirtyivät Robert Covington ja Dario Šarić. Timberwolves sai vaihdossa 76ersiltä myös vuoden 2022 toisen kierroksen varauspaikan. Kesällä 2019 Butler siirtyi Miami Heatiin. == Saavutukset == === Henkilökohtainen === * NBA:n kehittynein pelaaja 2015 * NBA:n tähdistöjoukkue 2015 * NBA:n puolustuspelaajien kakkostähdistöjoukkue 2014, 2015 == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat Luokka:Vuonna 1989 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nikolai Januškevitš

Nikolai Nikolajevitš Januškevitš (; 13. toukokuuta (J: 1. toukokuuta) 1868 – helmikuu 1918 Oredež)ЯНУШКЕВИЧ Николай Николаевич Venäjän puolustusministeriö. Viitattu 23.3.2022. oli venäläinen kenraali, joka toimi Venäjän päämajan eli Stavkan esikuntapäällikkönä ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa vuosina 1914–1915. Januškevitš valmistui upseeriksi vuonna 1888 ja yleni everstiksi 1903 sekä kenraalimajuriksi 1909. Hän työskenteli vuodesta 1905 korkeissa viroissa sotaministeriössä ja toimi professorina Nikolain yleisesikunta- akatemiassa, jonka johtajaksi hänet nimitettiin tammikuussa 1913. Hän sai samalla ylennyksen kenraaliluutnantiksi. Januškevitš nimitettiin maaliskuussa 1914 pääesikunnan päälliköksi, ja maailmansodan puhjettua muutamaa kuukautta myöhemmin hänestä tuli ylipäällikkönä toimineen suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšin esikuntapäällikkö. Januškevitš pääsi esikuntapäälliköksi ilman merkittäviä sotilaallisia ansioita, koska hän oli poliittisista syistä ja miellyttävän luonteensa vuoksi hovin ja keisari Nikolai II:n suosiossa. Sodan aikana hänellä ei ollut asemaansa vastannutta vaikutusvaltaa rintamakomentajiin ja hän jätti monet asiat päämajoitusmestari Juri Danilovin päätettäviksi sekä syytti muita vastoinkäymisistä.Nikolai Yanushkevich Firstworldwar.com. Viitattu 23.3.2022. Januškevitš myös käytti asemaansa juutalaisten vainoamiseen. Lokakuussa 1914 hänet ylennettiin jalkaväenkenraaliksi. Kun Nikolai II otti syyskuussa 1915 sodanjohdon omiin käsiinsä, ylipäällikkö Nikolai Nikolajevitš ja esikuntapäällikkö Januškevitš vapautettiin molemmat tehtävistään. Suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitš nimitettiin Kaukasian varakuninkaaksi (namestnik) ja Januškevitš hänen apulaisekseen sotilasasioissa, mutta molemmat lähinnä valvoivat sivusta Kaukasian armeijan komentajan Nikolai Judenitšin johtamia operaatioita. Januškevitš vapautettiin tehtävistään helmikuun vallankumouksen jälkeen ja kokonaan armeijan palveluksesta huhtikuussa 1917. Hän kuoli Venäjän sisällissodan aikana epäselvissä oloissa. Erään tiedon mukaan bolševikit olisivat pidättäneet hänet Mogiljovissa alkuvuodesta 1918 ja lähettäneet vankina Pietariin, mutta hänet olisi tapettu matkan varrella Oredežin asemalla. Neuvostoliitossa julkaistu sotaensyklopedia mainitsi hänen kuolleen 18. lokakuuta 1918 Tbilisissä Georgiassa.Николай Николаевич Янушкевич Hrono.ru. Viitattu 14.9.2015. ==Lähteet== Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Vuonna 1868 syntyneet Luokka:Vuonna 1918 kuolleet
Algareesi

Algareesi (omakielinen nimitys alguerés, katalaanin yleiskielellä alguerès) on katalaanin kielen murre, jota puhutaan Sardinian saarella Algheron () kaupungissa. Katalonialaiset siirtolaiset toivat kielen seudulle 1300-luvun loppupuoliskolla. Nykyään kieltä puhuu äidinkielenään noin neljännes kaupungin asukkaista, mutta huomattavasti suurempi osa ainakin ymmärtää sitä. Italian valtio ja Sardinian aluehallitus ovat antaneet kielelle virallisen vähemmistökielen aseman. Puhujia algareesilla on arviolta 20 000 – 30 000. Kielen tulevaisuus on uhattuna. == Murteen ominaispiirteet == === Äänneoppi === * Painottomassa tavussa "a" ja "e" ääntyvät katalaanin itämurteissa yleensä neutraalivokaalina [ə], mutta algareesissa sen sijaan [a]:na: persona > "paltsona", estar > "astà" , alguerès > "algarés". * Kuten suurimmassa osassa katalaanin itämurteita, painottomassa tavussa "o" ääntyy [u]:na: portal > "pultal", lo > "lu", los > "lus", dolor > "duró". * Samoin kuin Baleaareilla ja osassa Valenciaa, /b/ ja /v/ säilyvät itsenäisinä foneemeina myös algareesissa. * Sardin kielen vaikutuksesta "d" ja "l" ääntyvät vokaalien välissä [r]:nä algareesissa: escola > "ascòra", bleda > "brera", roda > "rora", codony > "corom". Näin ollen esimerkiksi sanat vida 'elämä' ja vila 'kylä' ääntyvät molemmat samalla tavalla "vira". Myös sanat cada 'jokainen' ja cara 'kasvot' ääntyvät samalla tavalla "cara". * Klusiilia seuratessaan "l" ääntyy [r]:nä: blanc > "branc", plana > "prana", clau > "crau", plaça > "praça", ungla > "ungra", plena > "prena". * Tavunloppuinen "r" ääntyy [l]:nä: port > "polt", sard > "saldu", persona > "paltsona", corda > "colda", portal > "pultal", Sardenya > "Saldenya", parlar > "pal·là". Sananloppuisista konsonanttiyhtymistä häviää tämän ilmiön yhteydessä lisäksi viimeinen konsonantti: forn > "fol". * Italian tai sardin kielen vaikutuksesta sananloppuiset palataaliset konsonantit /ʎ/ (vastaa kirjainmerkkiä "ll") ja /ɲ/ (vastaa kirjainmerkkiä "ny") menettävät palataalisuutensa ja ne äännetään "tavallisina" [l]:nä ja [n]:nä: any > "an", fill > "fil", vell > "vel", cavall > "caval". Joissain sanoissa kyse on arkaismista eli vanhasta ääntämystavasta, mutta suurimmassa osassa sanoista liudennuksen häviämisessä on kyse uudehkosta muutoksesta ääntämyksessä. * Sananalkuiset painottomat "a" ja "e" jäävät ääntymättä de-preposition perässä: d'anar > "de nà", d'escola > "de scòra". * Kuten yleisesti katalaanin itämurteissa, painoton "e" ääntyy joissain sanoissa i:nä, jos sitä ympäröi palataalinen konsonantti tai seuraavassa tavussa on painollinen "i": estiu > "istiu", vestir > "vistí", llegir > "lligí". == Lähteet == Luokka:Italian kielet Luokka:Katalaanin kieli Luokka:Romaaniset kielet
Marcus Eriksson

Marcus Eriksson (s. 5. joulukuuta 1993 Uppsala) on ruotsalainen koripalloilija, joka edustaa Espanjan Liga ACB:ssa pelaavaa FC Barcelonaa ja Ruotsin koripallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 200-senttinen ja 87-kiloinen Eriksson on heittävä takamies.http://basketball.eurobasket.com/player/Marcus_Eriksson/Spain/FC_Barcelona/182564 == Ura == === Seurajoukkueura === Eriksson siirtyi kotimaastaan espanjalaiseen Bàsquet Manresaan kaudeksi 2010-2011, jonka aikana hän pelasi neljä ottelua Liga ACB:ssa.http://www.basketball-reference.com/euro/players/marcus- eriksson-1.html Kaudeksi 2011-2012 hän siirtyi FC Barcelonan riveihin. Hän pelasi suurimman osan kaudesta seuran kakkosjoukkueessa. Kaudella 2012-2013 Eriksson pelasi kaksi ottelua edustusjoukkueen paidassa. Seuraavan kauden hän pelasi lainalla vanhassa seurassaan, pelaten 33 ottelua ja tullen valituksi sarjan nuorten pelaajien tähdistöjoukkueeseen. Kaudella 2014-2015 Eriksson pelasi Barcelonassa ainoastaan yhden ottelun. Atlanta Hawks varasi Erikssonin numerolla 50 vuoden 2015 NBA:n varaustilaisuudessa. === Maajoukkueura === Eriksson on edustanut Ruotsia EM-kilpailuissa niin alle 16- alle 18- kuin alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.http://www.euroleague.net/competition/players/showplayer?pcode=003151&seasoncode;=E2014#!biography Nykyään hän kuuluu Ruotsin koripallomaajoukkueeseen. == Saavutukset == === Henkilökohtainen === * Liga ACB:n nuorten pelaajien tähdistöjoukkue: 2014 == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset koripalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Juri Danilov

Juri Nikiforovitš Danilov (; 13. elokuuta 1866 Kiova, Venäjän keisarikunta – 3. helmikuuta 1937 Pariisi, Ranska)Данилов Юрий Никифорович Hrono.ru. Viitattu 14.9.2015. oli venäläinen kenraali, joka oli suunnittelemassa Venäjän armeijan tärkeimpiä operaatioita ensimmäisen maailmansodan alla ja toimi armeijan päämajoitusmestarina ensimmäisen sotavuoden aikana 1914–1915. Danilov valmistui tykistöupseeriksi vuonna 1886 ja esikuntaupseeriksi 1892. Vuodesta 1903 hän toimi eri tehtävissä pääesikunnassa, vuosina 1909–1914 sen pääosaston (GUGŠ) päämajoitusmestarina. Hän suurelta osin laati vuonna 1910 Venäjän sotasuunnitelman, niin sanotun suunnitelma 19:n, jota korjattiin vuonna 1912 ja jonka pohjalta maa lähti ensimmäiseen maailmansotaan. Suunnitelman mukaan Saksan hyökätessä Venäjän liittolaista Ranskaa vastaan Venäjä hyökkäisi Saksaan Itä-Preussin ja Sleesian kautta sekä käyttäisi linnoituksia puolustaakseen rajojaan mahdollisia hyökkäyksiä vastaan.The Planning of the War Firstworldwar.com. Viitattu 23.3.2022. Vastoin Danilovin alkuperäistä ajatusta Venäjän voimat päätettiin kuitenkin jakaa siten, että vain kaksi neljästä armeijasta hyökkäisi Saksaa vastaan kahden muun jäädessä puolustamaan rajoja Itävalta-Unkarin hyökkäykseltä.Yuri Danilov Firstworldwar.com. Viitattu 14.9.2015. Maailmansodan puhjettua Danilov nimitettiin elokuussa 1914 Venäjän päämajan eli Stavkan päämajoitusmestariksi. Hänet ylennettiin lokakuussa 1914 jalkaväenkenraaliksi. Danilov oli muodollisesti kolmantena komentoketjussa ylipäällikkö Nikolai Nikolajevitšin ja esikuntapäällikkö Nikolai Januškevitšin jälkeen, mutta sai aktiivisuutensa vuoksi dominoivan roolin Venäjän operaatioiden johtamisessa. Kommunikaatiovaikeuksien vuoksi johtaminen tosin osoittautui hyvin tehottomaksi ja armeijoiden komentajat tekivät strategiset päätökset omin päin. Tämän seurauksena alkuperäisen sotasuunnitelman toteuttaminen epäonnistui, sillä Venäjän hyökkäys Itä-Preussiin kilpistyi heti sodan alussa kirveleviin tappioihin Tannenbergin ja Masurian järvien taisteluissa. Keisari Nikolai II:n ottaessa syyskuussa 1915 ylipäällikkyyden itselleen Danilov siirrettiin pääesikunnasta pohjoisrintamalle. Hän toimi ensin XXV armeijakunnan komentajana, marraskuusta 1916 alkaen pohjoisrintaman esikuntapäällikkönä ja huhtikuusta 1917 alkaen 5. armeijan komentajana. Hänet siirrettiin pois komentajantehtävistä syyskuussa 1917. Danilov osallistui sotilasasiantuntijana Brest-Litovskin rauhanneuvotteluihin maaliskuussa 1918, mutta vastusti rauhansopimuksen hyväksymistä. Rauhan solmimisen jälkeen hän erosi ja siirtyi Ukrainaan vastavallankumouksellisen vapaaehtoisen armeijan alueelle. Vuonna 1920 Danilov emigroitui valkoisten joukkojen mukana Konstantinopolin kautta Pariisiin, jossa hän asui lopun elämänsä ajan. Hän julkaisi 1920- ja 1930-luvuilla useita sotahistoriallisia teoksia ensimmäisestä maailmansodasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Venäläiset kenraalit Luokka:Vuonna 1866 syntyneet Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Lumiukko (romaani)

Lumiukko () on norjalaisen rikoskirjailija Jo Nesbøn vuonna 2007 ilmestynyt romaani. Se on seitsemäs kirja Harry Hole -sarjassa. Suomeksi se ilmestyi vuonna 2008 Outi Mennan kääntämänä ja Johnny Knigan kustantamana. == Juoni == Ensilumi sataa vihdoin maahan ja lapset ovat innoissaan. He heittävät toisiaan lumipalloilla, tekevät lumilinnoja, lumienkeleitä ja etenkin lumiukkoja. Myös joku toinenkin on innoissaan ensilumesta. Joku, joka haluaa taiteilla lumiukkoja. Mutta hän tarvitsee joitakin ihmisiä mukaan tähän hauskanpitoon. Hän seisoo uuden leikkikaverinsa talon edessä, ja on valmis kutsumaan hänet mukaan. Harry Hole saa ratkaistavakseen erään naisen murhan, jonka kaulaliina on pihalla seisovan lumiukon kaulassa. Minkäänlaisia johtolankoja ei ole jätetty, ja tapaus vaikuttaa vaikealta. Hämmästykseksi (ja kauhuksi) Harry huomaa, että viime vuonna tapahtui vähintään yksi samanlainen murha. Samanlainen tyyli ja murhaajan jättämä "viesti". Ja kaikki murhat ovat sattuneet ensilumen aikaan. Alkaa taas murhasarja, jonka tekijä merkitsee työnsä lumiukolla. Ennen kuin hän huomaakaan, on Harry keskellä painajaista, jossa lapsien kokoama iloinen, hymyilevä hahmo, on täysin seonneen psykopaatin merkki. Kun ensilumi laskee maahan, alkaa hän metsästää taas... == Elokuva == Vuonna 2010 Working Title Films osti kirjan elokuvaoikeudet. Elokuva Lumiukko sai ensi-iltansa lokakuussa 2017, ja se on ohjannut ruotsalainen Tomas Alfredson. Elokuvassa Harry Holea näyttelee Michael Fassbender. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 2007 kirjat Luokka:Norjalaiset romaanit
Sofiane Boufal

Sofiane Boufal (s. 17. syyskuuta 1993 Pariisi) on marokkolais–ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Angersia. Oikeajalkainen Boufal on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. == Seurajoukkueura == Boufalin kasvattajaseura on SCO Angers. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Ligue 2:ssa kaudella 2012–2013, jolloin hän pelasi kahdessa ottelussa. Yhteensä hän pelasi edustusjoukkueessa 46 liigaottelua ja teki niissä neljä maalia vuosina 2012–2015. Tammikuussa 2015 hän siirtyi Ligue 1:n Lilleen. Hän debytoi pääsarjatasolla tammikuussa 2015 FC Lorientia vastaan. Avausmaali syntyi saman vuoden huhtikuussa Evian Thonon Gaillard FC:tä vastaan. Avauskaudellaan seurassa Boufal teki kolme liigamaalia 14 ottelussa. Seuraavalla kaudella hän pelasi 29 liigaottelua ja teki niissä 11 maalia. Boufal siirtyi elokuussa 2016 englantilaisseura Southamptoniin. Hän pelasi Valioliigassa 70 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Syksyllä 2016 hän pelasi Eurooppa-liigassa kaksi ottelua. Kauden 2018–2019 hän oli lainalla espanjalaisseura Celta Vigossa ja pelasi La Ligassa 35 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Boufal palasi lokakuussa 2020 Angersiin. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Ligue 1:ssä 14 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Seuraavalla kaudella hän pelasi 29 liigaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. == Maajoukkueura == Boufal pelasi Marokon maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2016 kahdessa ottelussa Kap Verdeä vastaan. Afrikan- mestaruskilpailuissa 2019 hän pelasi kolme ottelua. Vuoden 2022 alussa käydyissä Afrikan-mestaruskilpailuissa hän pelasi viisi ottelua ja teki kolme maalia. MM-kilpailuissa 2022 Marokko eteni kaikkien aikojen ensimmäisenä afrikkalaismaana välieriin, ja Boufal pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki seitsemän ottelua. Hän on pelannut kaikkiaan 39 maaottelua, joissa 24 kertaa avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä kuusi maalia. === Maalit Marokon maajoukkueessa === :Marokon maalit mainittu ensin. # Päivämäärä Pelipaikka Vastustaja Lopputulos Kilpailu 1 12.10.2021 Guinea 4–1 MM-kilpailujen 2022 karsinnat 2 10.1.2022 Kamerun 1–0 Afrikan-mestaruuskilpailut 2021 3 18.1.2022 Kamerun 2–2 Afrikan-mestaruuskilpailut 2021 4 30.1.2022 Kamerun 1–2 (ja.) Afrikan-mestaruuskilpailut 2021 5 23.9.2022 Espanja 2–0 Ystävyysottelu 6 17.11.2022 Arabiemiirikunnat 3–0 Ystävyysottelu == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset jalkapalloilijat Luokka:Marokkolaiset jalkapalloilijat Luokka:Vuonna 1993 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Dimitri Peters

Dimitri Peters (s. 4. toukokuuta 1984 Gljaden, Venäjä, Neuvostoliitto) on venäläissyntyinen saksalainen judon olympiamitalisti. Peters on 188 senttimetriä pitkä ja painaa 105 kilogrammaa.http://www.baku2015.com/athletes/athlete=peters- dimitri-1015728/index.html?intcmp=athletes-hub Hän edustaa JT Hannoveria.http://www.judoinside.com/judoka/25715/Dimitri_Peters Peters saavutti 100-kiloisten sarjasta pronssia vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta.http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/pe/dimitri- peters-1.html MM-kilpailuista hänellä on myös kaksi pronssia samasta painoluokasta vuosilta 2013 ja 2015. EM-kilpailuista Petersillä on pronssia 100-kiloisista vuodelta 2006 Tampereelta ja joukkuepronssia vuodelta 2011. Peters muutti Venäjältä kahdeksanvuotiaana Saksaan. == Lähteet == Luokka:Saksalaiset judokat Luokka:Saksalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1984 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Hillman Super Minx

Hillman Super Minx on Hillmanin vuosina 1961–1967 valmistama keskikokoinen automalli. Super Minxistä oli myös farmarimalli. Hillman Super Minx on koriltaan sama Rootes-yhtymän auto kuin paremmin varusteltu Singer Vogue. Ulkoisesti Super Minx ja Vogue eroavat lähinnä valonheitinten (eli valojen) määrässä ja säleikössä. Aikansa brittiautoille tyypillisesti kojelaudan alla on leveä pakettihylly, mutta hansikaslokero puuttuu. Hansikaslokero on lisävaruste lisähintaan. Super Minx rekisteröitiin Suomessa viidelle kun pienempi malli Minx rekisteröitiin vain neljälle. Super Minxin suuntavakavuus oli hyvä, mutta auto oli aliohjautuva. Takana on jäykkä akseli ja lehtijouset. Nelisylinterisen 1 592 cm³ rivimoottorin suurin teho on 46 kW (62 hv). Suurin vääntömomentti on 11,6 kilopondimetriä SAE brutto. Autossa on neljä vaihdetta, joista 2–4 on synkronoitu ja ykkönen synkronoimaton. Hillman Super Minx kiihtyi 0–50 km/h 5,8 sekunnissa, 0–80 km/t 14,4 sekunnissa ja 0–100 km/h 24,3 sekunnissa Tekniikan Maailman (11/1962) koeajossa. Huippunopeus on 133,3 km/h. thumb|300px|Hillman Super Minx takaa Hillman Super Minx maksoi Suomessa vuonna 1962 1 040 000 markkaa. Värivaihtoehtoja oli kuusi, lisäksi kaksiväriyhdistelmiä oli saatavissa viisi. == Mitat == Pituus 4 191 mm Leveys 1 581 mm Korkeus 1 479 mm Akseliväli 2 565 mm Raideleveys (edessä / takana) 1 308 mm / 1 232 mm Maavara 165 mm Omapaino 1 120 kg == Lähteet == == Aiheesta muualla == Super Minx Luokka:1960-luvun autot
Inkeri Tuomikoski

Inkeri Tuomikoski (28. maaliskuuta 1935 Tampere – 2. lokakuuta 2004 Pariisi, Ranska) oli suomalainen Ranskassa asunut filosofian maisteri ja suomentaja. Hän tunnetuin käännöstyönsä on ranskalaisen kirjailijan Marcel Proustin Kadonnutta aikaa etsimässä -romaanisarjan suomennos. Tuomikoski valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1960. Hän muutti naimisiin mentyään Ranskaan ja ehti asua myös Bagdadissa Irakissa, Montevideossa Uruguayssa ja Santiagossa Chilessä. Viimeksi hän asui Pariisissa. Tuomikoski käänsi kaunokirjallisuutta sekä ranskasta suomeksi että myös päinvastoin. Hän hallitsi myös espanjan kielen erinomaisesti. Tuomikoski aloitti Proustin suurromaanin suomennostyön jo 1970-luvulla ja ehti saada sen lähes päätökseen. Inkeri Tuomikosken muistokirjoitus (Helsingin Sanomat muistot) == Teoksia == * Sininen kivi ; kuvitus Matti Kota. Otava 1988 == Suomennoksia == * Maurice Druon: Tistu vihreäpeukalo ; kuv. Jacqueline Duhème. Otava 1974 (alkuteos Tistou les pouces verts) * Federica de Cesco: Tokion valot. Otava 1976 (alkuteos Die Lichter von Tokio) * Marcel Proust: Kadonnutta aikaa etsimässä 2, Swannin tie. Otava 1977 * René Guillot: Villieläinten heimo ; kuv. Kosti Antikainen. Otava 1978 (alkuteos Le clan des bêtes sauvages) * Marcel Proust: Kadonnutta aikaa etsimässä 3, Kukkaanpuhkeavien tyttöjen varjossa 1 : rouva Swannin ympärillä. Otava 1979 * Jules Verne: Viisi viikkoa ilmapallossa : seikkailukertomus. Otava 1980 (alkuteos Cinq semaines en ballon) * Marcel Proust: Kadonnutta aikaa etsimässä 4, Kukkaanpuhkeavien tyttöjen varjossa 2 : paikannimet: paikkakunta. Otava 1982 * Hubert Monteilhet: Ammattina kummitus. Otava 1984 (alkuteos Un métier de fantôme) * Marcel Proust: Kadonnutta aikaa etsimässä 5, Guermantesin tie 1. Otava 1984 * André Maurois: Marcel Proust. Otava 1984 (alkuteos A la recherche de Marcel Proust) * Michel Tournier: Robinson ja Perjantai. Otava 1984 (alkuteos Vendredi ou la vie sauvage) * Marcel Proust: Kadonnutta aikaa etsimässä 6, Guermantesin tie 2. Otava 1986 * Marguerite Yourcenar: Armonlaukaus. WSOY 1988 (alkuteos Le coup de grâce) * Nathalie Sarraute: Ystäväni Martereau. Otava 1988 * Marcel Proust: Kadonnutta aikaa etsimässä 7, Sodoma ja Gomorra I-II. Otava 1989 * Emmanuel Le Roy Ladurie: Karnevaalit : kynttelinpäivästä piinaviikolle, 1579-1580. Art House, Helsinki 1990 (lyhennellen valikoitu suomennos) * Juan Carlos Onetti: Sitten kun. Otava 1991 (alkuteos Cuando entonces) * Marcel Proust: Kadonnutta aikaa etsimässä 8, Vanki. Otava 1994 * Marcel Proust: Swannin rakkaus. Otava 2001, sisältyy teokseen ''Kadonnutta aikaa etsimässä * Marcel Proust: Kadonnutta aikaa etsimässä 9, Pakenija. Otava 2003 == Palkinnot == * Mikael Agricola -palkinto 1990 Kirjasampo.fi : Inkeri Tuomikoski == Lähteet == Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1935 syntyneet Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Liettyä Project

Liettyä Project on suomalainen progressiivista rock-musiikkia esittävä yhtye. Liettyä Projectin muodostavat sisarukset Minna ja Ilkka Liettyä. Minna Liettyä on nykyisin nimeltään Minna Liettyä-Tyni. Liettyä-Tyni on tehnyt musiikkia 1990- ja edelleen 2000-luvulla, muun muassa aviomiehensä Pekka Tynin kanssa. Ilkka Liettyä on vaikuttanut musiikkialalla ja on soittanut kitaraa esimerkiksi Minna Tyni Bandin vuoden 1995 Navajo- ja Kristian Meurmanin vuoden 2009 Galaksi-levyillä. == Yhtyeen tuotanto == Yhtye on julkaissut vain yhden levyn, nimeltään Sturm, vuonna 1986. Tiettävästi yhtyeellä olisi myös julkaisematon albumi, nimeltään Drang. Yhtyeen tuotantoon kuuluu myös yksi vuonna 1985 julkaistu single, joka sisältää kappaleet "Tuntematon" ja "Kivaa". Liettyä Project esiintyi myös Ylen Hittimittarissa (jakso 58), joka esitettiin helmikuussa 1988. Ohjelmassa kilpaili Liettyä Projectin kappale "Legenda", jota ei ole Sturm-levyllä eikä julkaistulla singlellä. === Sturm === Prof- ARtin 1986 julkaisemalla Sturm-levyllä laulusta vastaa Minna Liettyä, kun taas Ilkka Liettyä soittaa kitaroita, koskettimia ja kolmea kappaletta lukuun ottamatta myös bassoa. Muilla kappaleilla (A4, B2, B4) bassoa soittaa Juuso Nordlund. Rummuista vastaavat sekä Arto Rautajoki että Harri Häyrynen. Lisäksi kahdella kappaleella on saksofonissa Vesa Hyrskykari. Yhdellä urkuja soittaa Safka Pekkonen ja huilua Kristiina Kallio. Levyn A-puolella on kappaleet "Tuuli", "Spoof", "Itämeri beat" ja "Tähdelle". B-puolen biisit ovat nimeltään "Tulitikkutyttö", "Sateen satama", "Kyllästyin kerran" sekä "Sturm". == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Liettyä Project -aihekanava verkkosivustolla YouTube.com Luokka: Suomalaiset progressiivisen rockin yhtyeet
Erkki Kirjalainen

Erkki Teuvo Juhani Kirjalainen (10. huhtikuuta 1944 – 21. joulukuuta 2008Erkki Teuvo Juhani Kirjalainen. (Kuva hautakivestä.) Billion Graves.) oli suomalainen kääntäjä, joka tunnettiin erityisesti portugalilaisen kirjailijan José Saramagon teosten suomentajana. Kirjalainen oli MTV3:n palveluksessa kääntäjänä. == Suomennoksia == * Ernesto Cardenal: Elämme rakkaudessa. Kirjayhtymä, Helsinki 1986. (Alkuteos Vida en el amor.) * Alain Minc: Suomi- syndrooma. Kirjayhtymä, Helsinki 1986. (Alkuteos Le syndrome finlandais.) * Marcos Rey: Gigolon tunnustuksia. Kirjayhtymä, Helsinki 1987. (Alkuteos Memórias de um gigolô.) * Natalia Ginzburg: Kotina ystävyys. Kirjayhtymä, Helsinki 1987. (Alkuteos La città e la casa.) * René Vázquez Díaz: Haaveiden kansa. Otava 1988. (Alkuteos La era ímaginaria.) * Camilo José Cela: Pascual Duarten perhe. Otava 1990. (Alkuteos La familia de Pascual Duarte.) * Mario Vargas Llosa: Puhujamies. Otava 1990. (Alkuteos El hablador.) * Paco Ignacio Taibo II: Helppo juttu. WSOY 1993. (Alkuteos Cosa fácil.) * José Saramago: Kertomus sokeudesta. Tammi 1997. (Alkuteos Ensaio sobre a Cegueira.) * José Saramago: Jeesuksen Kristuksen evankeliumi. Tammi 1998. (Alkuteos O evangelho segundo Jesus Christo.) * José Saramago: Kaikkien nimet. Tammi 2000. (Alkuteos Todos os nomes.) * José Saramago: Luola. Tammi 2003. (Alkuteos A caverna.) * José Saramago: Toinen minä. Tammi 2005. (Alkuteos O homem duplicado.) * Jean- Christophe Rufin: Globalia. Tammi 2006 * José Saramago: Kertomus näkevistä. Tammi 2007. (Alkuteos Ensaio sobre a lucidez.) * José Saramago: Oikukas kuolema. Tammi 2008. (Alkuteos As intermitências da morte.) == Palkinnot == * Kääntäjien valtionpalkinto 2000 * Mikael Agricola -palkinto 2001Suomentaja Erkki Kirjalainen 1944–2008. Risingshadow 14.1.2009.Erkki Kirjalainen. Kirjasampo. == Lähteet == Luokka:Suomentajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
FSA

Lyhennettä FSA voidaan käyttää seuraavista organisaatioista: * Finlands Svenska Arbetarförbund * Vapaan Syyrian armeija (), Syyrian maltillisten kapinallisryhmien katto-organisaatio Syyrian sisällissodassa * Venäjän avaruusjärjestö (), Roskosmos, avaruustutkimuksesta ja avaruuslennoista vastuussa oleva järjestö Venäjällä
N. Scott Momaday

Navarre Scott Momaday (27. helmikuuta 1934 Lawton, Oklahoma – 24. tammikuuta 2024 Santa Fe, New Mexico) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kirjoitti runokokoelmia, näytelmiä, kaunokirjallisuutta ja tietokirjallisuutta. N. Scott Momaday oli isänsä puolelta kiowa-intiaani. Isä Al Momaday oli taiteilija, äidistä tuli lastenkirjailija. Hän muutti vuoden vanhana perheensä kanssa kiowien luota navajo-reservaattiin New Mexicoon ja Arizonaan. Ennen 17 vuoden ikää hän oli ehtinyt asua myös apache- ja pueblo-reservaateissa. Momaday suoritti englantilaisen kirjallisuuden tohtorin tutkinnon Stanfordin yliopistossa 1963. Hänet palkittiin kaunokirjallisuuden Pulitzer-palkinnolla vuonna 1969 teoksestaan House Made of Dawn. Vuonna 2007 Momadaylle myönnettiin National Medal of Arts.http://www.achievement.org/autodoc/page/mom0bio-1 == Julkaisuja == *The Journey of Tai-me (1967) *House Made of Dawn (1968) *The Way to Rainy Mountain (1969) (Teoksen on kuvittanut Al Momaday.) *Angle of Geese and Other Poems (1974) *The Gourd Dancer (1976) *The Names: A Memoir (1976) *The Ancient Child (1989) *In the Presence of the Sun: Stories and Poems, 1961 – 1991 (1991) *The Native Americans: Indian Country (1993) *The Indolent Boys *Circle of Wonder: A Native American Christmas Story (1993) *The Man Made of Words: Essays, Stories, Passages (1997) *In the Bear's House (1999) *Four Arrows & Magpie: A Kiowa Story (2006) *Three Plays: The Indolent Boys, Children of the Sun, and The Moon in Two Windows (2007) *Again the Far Morning: New and Selected Poems (2011) == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2024 kuolleet
Anti-Corn Law League

Anti-Corn-Law-League oli englantilainen täydellistä vapaakauppajärjestelmää puolustanut yhdistys, jonka tavoitteena oli viljatullien poistaminen.Tietosanakirja, osa 1, palstat 439–440. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1909. Archive.org. Sen perustaja ja johtaja oli Richard Cobden.Spectrum tietokeskus, osa 5 vuodelta 1977, s. 244. Yhdistys perustettiin Manchesterissa vuonna 1838, ja vuonna 1839 sen toiminta laajeni maanlaajuiseksi ja se otti itselleen nimen Anti-Corn Law League. Yhdistyksen jäsenet olivat enimmäkseen yrittäjiä, erityisesti Lancashiren puuvillatehtailijoita. He toivoivat, että suurtilallisia hyödyttäneidenSpectrum tietokeskus, osa 13 vuodelta 1981, s. 316. viljatullien poistamisen jälkeen voitaisiin pienentää työpalkkoja, ja työväki tämän johdosta taas pysyi siitä erillään. Vuonna 1846 yhdistyksen tavoite toteutui, kun Britannian viljatulleista luovuttiin.Otavan iso tietosanakirja, palsta 554, osa 1. Helsinki: Otava 1960. Yhdistys lopetti toimintansa vuonna 1849. == Katso myös == *Manchesterin koulukunta == Lähteet == Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan poliittinen historia Luokka:Manchesterin historia Luokka:Taloushistoria Luokka:1830-luku Luokka:1840-luku
RN Gabbiano

RN Gabbiano () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1942 valmistunut Gabbiano-luokan korvetti. Toisen maailmansodan jälkeen alus jatkoi palvelustaan uudelleen luoduissa Italian merivoimissa Marina Militaressa. == Valmistus == Alus tilattiin Vottrista Cerusalta, missä köli laskettiin 14. tammikuuta 1942. Alus laskettiin vesille 23. kesäkuuta ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 3. lokakuuta.Ando, Elio s. 198 == Palvelus == Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Trapaniin 3. sukellusveneentorjuntaryhmän 1. korvettilaivueeseen. Tammikuusta 1943 alus oli saattuepalveluksessa suojaten Tunisiaan matkanneita saattueita. Ennen Italian antautumista se oli tehnyt kaikkiaan 102 erilaista tehtävää, joista kahdeksantoista sukellusveneentorjunta- ja 22 saattuetehtäviä. Alus osallistui sukellusvene HMS Sahibin upottamiseen. Sodan aikana alus matkasi kaikkiaan 14 383 merimailia eli luokkansa pisimmän matkan. Italian antautuessa 1943 alus oli Palermossa ja joutui karkottamaan neljä Saksan laivaston alusta ennen pääsyään Maltalle. Alus suojasi tämän jälkeen Bizertan ja Algerin välisiä saattueita. Alus poistettiin laivastoluettelosta 1974. ==Lähteet== * * * === Viitteet === Luokka:Gabbiano-luokan korvetit Luokka:Italialaiset toisen maailmansodan korvetit