EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Venom ’96

Venom ’96 on äärimetalliyhtye Venomin EP vuodelta 1996. Se sisältää neljä 1980-luvun alun kappaletta uudelleen äänitettyinä versioina sekä uuden kappaleen ”The Evil One”. Venomin kuuluisin kokoonpano (Cronos, Mantas, Abaddon) palasi yhteen 1995 konserttikiertuetta varten. Venom ’96 oli yhtyeen ensimmäinen julkaisu comebackin jälkeen. Siitä otettiin vain rajoitettu painos, joka oli tarkoitettu Dynamo-festivaalin yleisölle. Venom esiintyi festivaaleilla kesällä 1996. Konserttikiertueen harjoituksissa yhtye jammaili kitaristi Jeffrey ”Mantas” Dunnin keksimää riffiä ja kehitti sen ympärille uuden kappaleen, joka myös äänitettiin. Yhtye harjoitteli äänitysstudiossa, joten demoversiossa oli hyvä äänenlaatu ja se julkaistiin Venom ’96:lla. Demo ”The Evil One” on kuitenkin lyhyempi kuin studioalbumi Cast in Stonella vuotta myöhemmin julkaistu versio, ja myös sanoitukset ovat paikoin toisenlaiset. Rumpali Tony ”Abaddon” Bray olisi halunnut jättää ”The Evil Onen” vain EP:n bonuskappaleeksi samaan tapaan kuin Venomin 1980-luvun singleillä oli usein kappaleita, joita ei koskaan julkaistu albumilla. Myös Cast in Stonella oli useita uudelleenäänitettyjä 1980-luvun kappaleita. Albumin uusintapainokset sisältävät Venom ’96:n kokonaisuudessaan. == Kappaleet == # # # # # == Kokoonpano == * Cronos – bassokitara, laulu * Mantas – kitara * Abaddon – rummut == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Venomin EP:t Luokka:Vuoden 1996 EP:t
Iria (Liguria)

Iria (lat.; ) eli Forum Julii oli antiikin aikainen kaupunki Liguriassa Italiassa. Se sijaitsi nykyisen Vogheran kaupungin paikalla. == Maantiede == Iria sijaitsi Ligurian sisäosissa Dertonasta Placentiaan johtaneella tiellä, itinerariumeiden mukaan 10 roomalaisen mailin eli noin 15 kilometrin päässä Dertonasta. Kaupunki oli rakennettu Iria- tai Hiria-joen (nyk. Staffora) varrelle.Itinerarium Antonini Augusti s. 288; Tabula Peutingeriana. Irian kautta kulkivat osin saamaa reittiä kulkeneet Via Postumia, Via Aemilia Scauri ja Via Julia Augusta. == Historia == Iria oli alun perin liguurien asutus roomalaisia edeltäneeltä ajalta. Sen vaiheista tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Kaupungin mainitsevat Plinius vanhempi ja Klaudios Ptolemaios. Ptolemaios sanoo sen kuluneen taurinien alueisiin, mutta tämä on virhe, sillä he asuivat lännempänä.Plinius vanhempi: Naturalis historia 3.5 s. 7; Klaudios Ptolemaios: Geografia 3.1.35. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Iriensis. Eräässä piirtokirjoituksessa esiintyy kaupungin nimi Colonia Forum Julium Iriensium. Tämän perusteella vaikuttaisi, että Iriasta olisi tehty läheisen Dertonan tavoin roomalainen colonia eli sotilassiirtokunta Julius Caesarin kuoleman jälkeen, oletettavasti Augustuksen aikana, jolloin se olisi saanut toisen nimen Forum Julii. Piirtokirjoituksen lukutapa on kuitenkin ollut kiistanalainen, eikä mahdollisesta coloniasta ole tietoa missään muussa lähteessä. Myöhäisantiikin ja keskiajan taitteessa asutus taantui pelkäksi kyläksi. Se tunnettiin nimellä Vicus Iriae ja sittemmin Viqueria. Nykyisen Vogheran nimi on muuntunut näistä. == Rakennukset ja löydökset == Kaupungin paikalta on löydetty joitakin jäänteitä roomalaisaikaa edeltävältä ajalta, sekä muun muassa Augustuksen ajalle ajoitetun roomalaisen forumin jäänteitä. == Lähteet == Luokka:Pavian maakunta Luokka:Regio IX Ligurian kaupungit
Denys Sitšynskyi

Denys Sitšynskyi, , (2. lokakuuta 1865 Kljuvyntsi, Husjatynin piiri, Galitsia – 6. kesäkuuta 1909 Stanyslaviv nyk. Ivano-Frankivsk) oli ukrainalainen säveltäjä, kapellimestari ja opettaja. Sitšynskyi opiskeli 1888–1891 musiikkia Ternopilissä ja Lvivin konservatoriossa ja organisoi Bojan-kuoroyhdistyksen usealle paikkakunnalle. Hän asui vuodesta 1899 Stanyslavivssa, jonne hän perusti musiikkikoulun ja musiikin julkaisua varten Muzytšna Biblioteka -yhdistyksen. Hän oli Laulu- ja musiikkiseurojen liiton perustajia. Sitšynskyin katsotaan olevan ensimmäinen ammattimaisen koulutuksen saanut ukrainalainen säveltäjä Galitsiassa. Hänen säveltämänsä oopperan Roksoljana libreton ovat kirjoittaneet Volodymyr Lutsyk ja Stepan Tšarnetskyi (1908). Hän on säveltänyt sinfonia- ja kamariorkestereille, pianosooloja, kuoromusiikkia, liturgian ja parikymmentä taidelaulua ukrainalaisten runoilijoiden teksteihin sekä sovittanut kansanlauluja. Sitšynskyin taidelaulut on Ukrainian Art Song Project julkaissut 2016 Kanadassa. Stefanija Pavlyšyn on kirjoittanut Denys Sitšynskyin elämäkerran (1956, 2. p. 1980). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sitschynskyi, Denys Österreichisches Musiklexikon Luokka:Ukrainalaiset säveltäjät Luokka:Ukrainalaiset kapellimestarit Luokka:Vuonna 1865 syntyneet Luokka:Vuonna 1909 kuolleet
Seulasten ritarikunta

Seulasten ritarikunta () oli persialainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1955 šaahi Mohammad Reza Pahlavin käskystä. Se korvasi Qajar-dynastian aikana perustetun Auringon ritarikunnan vain naisille tarkoitettuna ritarikuntana. Sitä jaettiin kunnianosoituksena ansioituneille naisille. Ritarikunta lakkautettiin islamistivallankumouksen yhteydessä vuonna 1979. Kunnianosoitusta jaettiin kolmessa luokassa: * I luokka * II luokka * III luokka Korkeinta, I luokkaa, jaettiin ainoastaan hallitseville kuningattarille sekä miespuolisten hallitsijoiden tai valtiopäämiesten vaimoille. == Lähteet == Luokka:Iranin kunniamerkit Luokka:Naisille tarkoitetut ritarikunnat
Alankomaalaiset Formula 1 -kuljettajat

Formula 1:n historiassa on ollut 17 alankomaalaista kuljettajaa mukana. Kaudella 2023 mukana on kaksi kuljettajaa Alankomaista, hallitseva maailmanmestari Max Verstappen ja Nyck de Vries.https://www.statsf1.com/en/netherlands.aspx Max Verstappen on ainoa alankomaalainen kuski, joka on voittanut maailmanmestaruuden tai kilpailun.https://www.statsf1.com/en/max-verstappen.aspx == Aikajana == Lista kaikista alankomaalaisista kuljettajista ja kaudet, joilla kuljettaja on osallistunut vähintään yhteen kilpailuun:https://www.statsf1.com/en/netherlands/grand-prix.aspx?year=1962 Nimi Kaudet Jan Flinterman 1952 Dries van der Lof 1952 Carel Godin de Beaufort 1957–1964 Ben Pon 1962 Rob Slotemaker 1962 Gijs van Lennep 1971, 1973–1975 Roelof Wunderink 1975 Boy Hayje 1976–1977 Michael Bleekemolen 1977–1978 Jan Lammers 1979–1982, 1992 Huub Rothengatter 1984–1986 Jos Verstappen 1994–1998, 2000–2001, 2003 Christijan Albers 2005–2007 Robert Doornbos 2006 Giedo van der Garde 2013 Max Verstappen 2015–2023 Nyck de Vries 2022–2023 == Lähteet == *
T-Series

Super Cassettes Industries Private Limited, eli T-Series on intialainen levy- yhtiö, jonka on perustanut Gulshan Kumar 11. heinäkuuta 1983. Se on erityisesti tunnettu Bollywood, ja Indi-pop -musiikista. Vuodesta 2014 T-Series on ollut Intian suurin musiikkilevy-yhtiö, sillä sen osuus Intian musiikkimarkkinoilla on ollut jopa 35 prosenttia. Sitä jäljempänä tulevat Sony Music India ja Zee Music. T-Series omistaa myös katsotuimman ja toisiksi tilatuimman Youtube-kanavan yli 284 miljardilla katselukerrallaan ja 286 miljoonalla tilaajallaan, kun yhdysvaltalainen MrBeast ohitti sen kesäkuussa 2024. Vaikka T-Series parhaiten tunnetaan musiikkutuotannostaan, on sillä myös ollut keskivertoa menestystä elokuvatuotannossa. == Katso myös == * PewDiePie vs T-Series == Lähteet == Luokka:Levy-yhtiöt Luokka:Intian musiikki Luokka:Youtube-kanavat
Makinti Napanangka

Makinti Napanangka (n. 1930 Mangarri – 9. tammikuuta 2011) oli alkuperäisaustralialainen pintupi-kielinen taidemaalari. Napanangkan maalaukset koostuvat usein aaltoilevista keltaisista ja oransseista nauhamaisista viivoista, joiden vaaleus ja tiheys vaihtelevat. Australian alkuperäiskansoihin kuuluva Napanangka asui läntisen aavikon alueella Pohjoisterritoriossa Haast Bluffissa ja myöhemmin lännempänä Kintoressa, joka sijaitsee 530 km länteen Alice Springsistä, lähellä Länsi-Australian rajaa. Utopia-taidekeskuksenUtopia Art Centre. Viitattu 4.4.2023. johtajan mukaan Napanangka oli paras Emily Kame Kngwarreyen jälkeen tullut maalari Central Desertin alueella. Napanangka alkoi maalata Kintoressa 1990-luvun puolivälissä yhteisöprojektin rohkaisemana. Akryylillä kankaalle maalanneen Napanangkan aiheita olivat alkuperäiskansojen kertomukset kahdesta esiäidistä, sisaruksista, jotka tunnetaan nimellä Kungka Kutjarra. Melko pian hänen teoksiaan hankittiin moniin kokoelmiin, kuten Australian kansallisgalleriaan. Napanangkan ensimmäinen näyttely oli vuonna 2000 Sydneyssä Utopia Art -galleriassa. Vuonna 2012 hänen maalauksiaan oli postuumisti Sydneyn biennaalissa. Napanangka kuului Papunya Tula -taiteilijakollektiiviinPapunya Tula Viitattu 4.4.2023. ja oli sen johtavia jäseniä. Napanangkaa ei kiinnostanut maalata siististi pilkku pilkulta, kuten monet alueen maalarit. Hän maalasi enemmänkin kaarevia ja kiemurtelevia nauhoja ja viivoja kuin pilkkuja. Napanangkan ote on mieluummin haptinen ja tuntoaistiin liittyvä kuin visuaalinen. Värien ja elementtien toistossa on tanssia muistuttavia piirteitä. Taustalla vaikuttaakin perinteinen kehomaalaus ja siihen liittyvät liikkeet. ==Lähteet== Luokka:Australialaiset taidemaalarit Luokka:Australian alkuperäisasukkaat Luokka:Vuonna 2011 kuolleet
Hesperian kanava

Hesperian kanava (myös nimillä Taivallahden kanava ja Töölön kanava) oli Helsingin läntiseen kantakaupunkiin suunniteltu kilometrin pituinen kanava, joka olisi yhdistänyt Töölön­lahden ja Seurasaarenselkään kuuluvan Taival­lahden. Se olisi louhittu nykyisin puistona tunnetun Hesperian esplanadin kohdalle Etu- ja Taka-Töölön rajalle. Kanava olisi lyhentänyt lahtien välistä vesiliikennettä huomattavasti, sillä matka lahdelta toiselle Helsinginniemen kiertäen on arvioitu noin 12 kilometrin pituiseksi. Ensimmäisen kerran kanavaa ehdotettiin vuonna 1891, tarkoituksena toisaalta edistää Töölön­lahden veden vaihtuvuutta, toisaalta parantaa vesi­liikenne­yhteyksiä kaupungin eri satamien välillä. Töölön ensimmäiseen, Gustaf Nyströmin ja Lars Sonckin laatimaan ja vuonna 1906 vahvistettuun asemakaavaan kanava ei kuitenkaan sisältynyt, vaan sen paikalla oli vain normaali­levyinen katu nimeltä Hesperiagatan, jonka länsi­päässä olisi ollut Taival­lahden tori. Kanavan rakentamista ehdotettiin kuitenkin pian tämän jälkeen uudestaan, ja laaditun suunnitelman mukaan sen rantoja pitkin olisivat kulkeneet Eteläinen ja Pohjoinen Hesperian­katu (). Kanavan rakentamista perusteltiin myös esteettisillä syillä, ja sen arvioitiin nostavan töölöläisten tonttien arvoa, mutta heikosti vaihtuvan veden pelättiin aiheuttavan terveydellisiä haittoja. Sittemmin on arvioitu, että veden virtaus Töölön­lahteen olisi vuolasta, sillä Seurasaarenselälle puhaltaa yleensä lounaistuuli, joka kerryttää vettä Taivallahdelle. == Katso myös == * Hesperianpuisto * Kluuvinlahti == Lähteet == Luokka:Etu-Töölö Luokka:Suomen kanavat Luokka:Helsingin toteutumattomat kaupunkisuunnitelmat
Elizabeth Eaton

Elizabeth Eaton (s. 2. huhtikuuta 1955) on yhdysvaltalainen piispa ja Amerikan evankelisluterilaisen kirkon (ELCA) johtaja vuodesta 2013 lähtien. Eaton syntyi vuonna 1955 Ohiossa. Hän on opiskellut teologiaa Harvardissa, josta hänellä on maisterintutkinto. Lisäksi hänellä on kandidaatintutkinto musiikkipedagogiasta College of Woosterista. Eaton vihittiin papiksi vuonna 1981, ja tämän jälkeen hän on toiminut pappina kolmessa eri seurakunnassa, kunnes hänet valittiin Ohion piispaksi vuonna 2006. Vuonna 2013 Eaton valittiin nykyiseen virkaansa ELCA:n ensimmäiseksi kuusivuotiskaudeksi, ja hän aloitti virassaan 7. lokakuuta. Hän oli ensimmäinen nainen virassaan. Vuonna 2019 Eaton uusi paikkansa seuraavaksi kuudeksi vuodeksi. Eaton on naimisissa episkopaalisen papin, Conrad Selnickin, kanssa. Parilla on kaksi aikuista tytärtä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset piispat Luokka:Vuonna 1955 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Taivallahti (Helsinki)

Taivallahti () on Seurasaarenselkään kuuluva merenlahti Helsingin Töölössä. Se kuuluu sekä Etu- että Taka-Töölön kaupunginosiin. Lahdella sijaitsevat muun muassa venesatama ja Soutustadion. Eteläpuolella on Hietaniemi ja sen suosittu uimaranta Hietaranta. == Historia == Taivallahden alueeseen liittyy merkittäviä 1800- ja 1900-lukujen toteutumattomia kaupunkisuunnitelmia. Vuodesta 1891 alkaen ehdotettu Hesperian kanava olisi yhdistänyt Taivallahden Töölön­lahteen. Vuonna 1919 tukholmalainen insinööri H. G. Torulf sommitteli alueelle Taivallahden vapaasatamaa, joka olisi peittänyt alleen koko lahden ja myös sitä ympäröiviä alueita. Suunnitelmaa pidettiin teknisesti lupaavana, mutta sitä vastustettiin muun muassa siksi, että satama olisi tuhonnut puistoja ja Töölön luonteen rauhallisena kaupunginosana. Vuonna 1925 Hietaniemeen päätettiin rakentaa öljysatama Töölön halki kulkevine satamaratoineen, mutta rakennustyöt viivästyivät, ja vuonna 1929 hanke peruttiin. Suunnitelman korvasi Herttoniemen öljysatama, joka avattiin vuonna 1937. == Katso myös == * Humallahti * Taivallahden kasarmit * Taivallahden sotilashautausmaa == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Töölö Luokka:Helsingin luonto Luokka:Suomen lahdet Luokka:Suomenlahti
Malá Fatran kansallispuisto

Malá Fatran kansallispuisto on Slovakiassa Länsi-Karpaateilla sijaitseva kansallispuisto. Puiston alueella on jyrkkäseinämäisiä kanjoneita. Terchovasta pääsee puiston poluille, missä on mahdollisuus kulkea köysiratojen tai tuolihissien avulla. Matalassa mäkimaastossa kasvaa pyökkejä, mutta korkeammalla vuoristossa kasvaa kuusta ja pihtaa. Puiston kukkakasveja ovat vuorikatkero, kultaesikko, neilikka ja pyöreälehtikihokki. Puistossa esiintyy myös tikankonttia. Puistossa esiintyviä lintuja ovat maakotka, huuhkaja ja mustahaikara. Puiston ylängöillä ja vuoristossa elää karhuja, ilveksiä, susia, villikissoja, saukkoja ja kivinäätiä. Puistossa on luola nimeltä Kryštálová jaskyňa, missä on kalsiittimuodostumia. == Lähteet == Luokka:Slovakian kansallispuistot Luokka:Žilinan alue
Aleksanteri Sauvo

Aleksanteri (Santeri) Sauvo, vuoteen 1931 Sidorov (20. heinäkuuta 1915 Viipuri – 11. heinäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. Viitattu 4.4.2023. Sauvon vanmemmat olivat laivuri Risto Sidorov ja Alina Rouvali ja puoliso vuodesta 1945 Hilja Elin Vaakanainen. Sauvo tuli ylioppilaaksi Viipurin kaksoislyseosta 1933. metsänhoitajaksi hän valmistui Helsingin yliopistosta 1941 ja suoritti virkatutkinnon 1945. Hän oli Viipurin Saha Oy:n harjoittelija, työnjohtaja ja konttoristi 1933–1937 ja 1938–1939, Sulka Oy:n apulaismetsänhoitaja 1941–1943, Repola-Viipuri Oy:n, vuodesta 1952 Rauma-Repola-osakeyhtiö, apulaismetsänhoitaja 1941–1950, Pääskyniemen telakan ja konepajan isännöitsijä ja kuljetusasiain hoitaja Savonlinnassa 1950–1954, erikoistehtävissä Lappeenrannassa 1954–1955, metsäosaston Saimaan alueen ylimetsänhoitaja Joensuussa 1955–1961, apulaismetsäpäällikkö Helsingissä 1961–1962, metsäpäällikkö 1962–1979 ja johtaja 1970–1979. Sauvolla oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1970.Kuka kukin on 1978, s. 875. Viitattu 10.4.2023. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Vuonna 1915 syntyneet Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Anna Sterky

Ane Cathrine "Anna" Sterky (os. Nielsen; 18. huhtikuuta 1856 Kööpenhamina, Tanska – 15. toukokuuta 1939 Tukholma, Ruotsi) oli tanskalais-ruotsalainen ammattiyhdistysjohtaja, sosiaalidemokraattinen poliitikko, toimittaja ja naisasianainen. Sterky syntyi köyhään työläisperheeseen Kööpenhaminassa. Hän oli nuorin kahdeksasta sisaruksesta ja ryhtyi ompelijattareksi. Sterky kiinnostui jo varhain ammattiyhdistystoiminnasta ja liittyi vuonna 1883 ompelijattarain ammattiyhdistykseen, jonka puheenjohtajaksi nousi pari vuotta myöhemmin. Pohjoismaisessa työläiskokouksessa Kristianiassa (nyk. Oslo) vuonna 1890 hän tapasi ruotsalaisen sosiaalidemokraatin Fredrik Sterkyn, josta tuli hänen avomiehensä. Pari muutti seuraavana vuonna Ruotsiin ja Sterky erosi tanskalaisesta miehestään Peter Jensenistä vuonna 1893. Sterkyt asuivat aluksi Göteborgissa, jossa Fredrik työskenteli Ny Tid -lehdelle ja Anna avusti häntä sekä jatkoi ammattiyhdistysliikkeen parissa toimimista. Vuonna 1898 Fredrik valittiin LO:n ensimmäiseksi puheenjohtajaksi ja Sterkyt muuttivat Tukholmaan. Fredrik kuitenkin kuoli keuhkokuumeeseen vuonna 1900. Anna siirtyi tämän jälkeen työskentelemään sosiaalidemokraattisen puolueen keskustoimistolle, lisäksi hän oli edelleen mukana naisten ammattiyhdistystoiminnassa. Vuonna 1905 hänen aloitteestaan perustettiin Morgonbris-lehti, jota hän toimitti vuoteen 1908. Erityisen tärkeää Sterkylle oli aviottomien äitien tilanteen parantaminen. Hänen mielestään raskaaksi tulleen naisen jättävä mies olisi tullut työväenliikkeen taholta tuomita yhtä jyrkästi kuin lakkorikkuri. Hän arvosteli muutenkin sosiaalidemokraattien suhtautumista naisasiaan muun muassa silloin, kun puolueen johto päätti lykätä vaatimustaan naisten äänioikeudesta kunnes yleinen äänioikeus olisi toteutunut miehillä. Sterky on haudattu Norra begravningsplatsen -hautausmaalle Tukholman pohjoispuolelle. Relief of Anna Sterky, Norra Bantorget, Stockholm.jpg|Anna Sterkyn muistomerkki Norra Bantorgetilla Tukholmassa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset ammattiyhdistysjohtajat Luokka:Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikot Luokka:Ruotsalaiset feministit Luokka:Ruotsalaiset toimittajat Luokka:Vuonna 1856 syntyneet Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Tiikerilumme

Tiikerilumme (Nymphaea lotus) on lumpeiden eli neidonlumpeiden (Nymphaea) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen kelluslehtinen vesikasvi, joka kasvaa erilaisissa järvissä ja lammissa. Tiikerilummetta tavataan luonnossa trooppisessa Afrikassa sekä Intiasta ja Kiinasta Australiaan ulottuvalla alueella. Tiikerilumme oli tärkeä kasvi muinaisessa Egyptissä taiteessa, rituaaleissa, lääkekasvina sekä ravintona ja kaikkia kasvin osia hyödynnettiin. Nykyisin tiikerilummetta käytetään etenkin Kiinassa ja Intiassa lääkekasvina sekä ravinnon lähteenä, mutta lajia kasvatetaan yleisesti myös koristekasvina. Koristekasvina tiikerilumme menestyy trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Se kasvaa parhaiten runsasravinteisessa maaperässä seisovassa vedessä, joka on vähintään 30 cm syvää. Mikäli maaperä on kuitenkin liian runsasravinteista tai vesi liian syvää, kukinta voi vähentyä tai estyä kokonaan. Lajin kasvupaikan tulee lisäksi olla täydessä auringon valossa. Ravinnoksi tiikerilumpeesta on käytetty juuria, kukkaversoja, siemeniä sekä kypsymättömiä hedelmiä. Juuria ja kukkaversoja voi syödä sellaisenaan sekä kypsennettyinä. Juuria on myös kuivattu ja jauhettu sitten jauhoksi, josta on valmistettu puuronkaltaista ruokaa. Kypsymättömiä hedelmiä on puolestaan syöty sellaisenaan salaateissa. Siemeniä voi syödä kypsennettyinä. Kuivattuja siemeniä voi myös jauhaa hienoksi ja sekoittaa varsinaisten jauhojen sekaan ja jauhoseosta voi käyttää esimerkiksi kakkujen leivontaan. Siemeniä voi myös paahtaa, laittaa curryseoksen joukkoon tai pikkelöidä. Lääkekasvina tiikerilumme on rauhoittava adstringenttinen yrtti, jolla on diureettisia vaikutuksia. Joidenkin kertomusten mukaan se toimii myös vastamyrkkynä sekä lemmenrohtona. Tavallisimmin tiikerilummetta käytetään ayurvedarohtona. == Lähteet == * Useful Tropical Plants: Nymphaea lotus === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Tiikerilumme (Nymphaea lotus) * JSTOR Global Plants: Nymphaea lotus * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Nymphaea lotus * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Nymphaea lotus * Flora of North America: Nymphaea lotus Luokka:Lumpeet Luokka:Lääkekasvit
Jan Malmsjö

Jan Malmsjö (s. 29. toukokuuta 1932 Lund) on ruotsalainen näyttelijä, laulaja ja tanssitaiteilija, joka on esiintynyt Ruotsin teatterilavoilla erityisesti musikaali- ja operettirooleissa. Hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi Ingmar Bergmanin elokuvinakin tunnetuista televisiosarjoista Kohtauksia eräästä avioliitosta (1973) ja Fanny ja Alexander (1982), jossa hän näyttelee piispa Vergéruksen keskeisen draamaroolin. Lundissa syntynyt Malmsjö varttui Malmössä, jossa hänen molemmat vanhempansa olivat varieteetaiteilijoita Hippodrom-teatterissa. Jan-poika esiintyi ensi kerran yhdeksänvuotiaana Franzie-operetissa ja oli mukana myös Malmön kansanpuiston lastenteatterissa. Isä oli ankara, eikä poika pitänyt häneen yhteyttä äidin kuoleman 1962 jälkeen. Vuonna 1950 Jan Malmsjö pääsi Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskouluun Tukholmassa ja työskenteli sitten Göteborgin kaupunginteatterissa 1953–1958. Vuonna 1958 hän sai kiinnityksen Ruotsin yleisradioyhtiön televisioteatteriin. Läpimurto Malmsjölle oli päärooli Leslie Bricussen ja Anthony Newleyn musikaalin Stop the World, I Want to Get Off ruotsalaistuotannossa vuonna 1963 Tukholman Scalateaternissa. Levylaulajana ja sanoittajana Malmsjön ura alkoi vuonna 1967 ruotsinkielisellä versiolla Tom Jonesin maailmanhitistä ”Green Green Grass of Home”. Vuonna 1961 Malmsjö esiintyi ruotsalaisessa minitelevisiosarjassa Nina, Nora, Nalle. Vuonna 1984 hän esiintyi Ruotsin television ja Yle TV1:n yhteistuotannossa, Leena Vihtosen ohjaamassa viihdeohjelmassa Kohtaamisen muisto, jonka laulut ja lausuntaesitykset pohjautuvat 20 pohjoismaisen runoilijan teksteihin. ==Lähteet== Luokka:Ruotsalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Ruotsalaiset laulajat Luokka:Ruotsalaiset tanssijat
Soikkomustikka

Soikkomustikka (Vaccinium ovalifolium) on kanervakasvien (Ericaceae) heimoon, puolukoiden (Vaccinium) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta ja haarovavartinen varpu, joka kasvaa tavallisimmin mättäinä, mutta joskus harvoin laajoina kasvustoina. Soikkomustikan hedelmät ovat sinisiä, purppuranmustaan vivahtavia ja noin 0,8–1 cm halkaisijaltaan olevia pyöreitä pohjusmarjoja. Soikkomustikka kasvaa kosteissa tai melko kosteissa havumetsissä, havumetsien reunoilla, metsäteiden varsilla, hakkuuaukeilla sekä turvepohjaisilla rinteillä merenpinnan tasosta aina 2100 metrin korkeuteen asti. Lajia tavataan luonnossa Pohjois-Amerikan ja Itä-Aasian pohjoisosissa. Pohjois-Amerikassa lajia tavataan itä–länsisuunnassa läpi koko mantereen Alaskasta Newfoundlandiin. Levinneisyysalueen eteläraja kulkee Oregonin, Idahon, Etelä-Dakotan ja Michiganin osavaltioiden sekä Nova Scotian kautta. Itä-Aasiassa lajia tavataan Venäjän Kaukoidässä sekä Japanissa. Soikkomustikkaa on kerätty luonnosta sekä ravinnoksi että lääkekasvina. Tavallisimmin sitä ovat keränneet luonnosta Pohjois-Amerikan alkuperäiskansat, ja marjoja on toisinaan myyty paikallisilla toreilla. Soikkomustikan marjoissa on runsaasti C-vitamiinia. Soikkomustikka ei kuitenkaan ole niin suosittu marja kuin muut mustikkalajit, sillä sen marjojen koostumus on rakeinen ja marjat ovat herkkiä pilaantumaan helposti. == Lähteet == * Useful Temperate Plants: Vaccinium ovalifolium == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Soikkomustikka (Vaccinium ovalifolium) * JSTOR Global Plants: Vaccinium ovalifolium * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Vaccinium ovalifolium * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Vaccinium ovalifolium * Flora of North America: Vaccinium ovalifolium Luokka:Puolukat
Lvivin kansallinen musiikkiakatemia

thumb|upright|Lvivin musiikkiakatemia Lvivin kansallinen musiikkiakatemia () on Lviviin vuonna 1940 perustettu musiikkikorkeakoulu, joka syntyi nimellä Lvivin valtion konservatorio, kun Lysenkon korkeampi musiikki-instituutti (perustettu 1903) ja Lvivin puolalainen konservatorio (perustettu 1830) yhdistettiin. Se nimettiin vuonna 1992 Valtion musiikkikorkeakouluksi, ja 2000 uudelleenorganisoinnin jälkeen se sai nimen Lvivin valtion musiikkiakatemia. Vuonna 2007 se sai kansallisen akatemian aseman ja nykyisen nimen. Akatemiassa on viisi opintosuuntaa (sävellys ja musiikin teoria ja historia, orkesterin johtaminen, laulu, piano, orkesteriopinnot) ja 20 akatemiaan liittyvää professuuria sekä lapsille suunnattu musiikin peruskurssi. Akatemian oopperastudiolla on oma sinfoniaorkesteri ja opiskelijoilla sinfonia- ja kamariorkesterit, ukrainalaisten kansansoittimien orkesteri ja oppilaskuoro. Kirjastossa on yli 150 000 nidettä. ==Akatemian opettajia == Lähde: * Vasyl Barvinskyi (johtaja 1940–1948) * Stanyslav Liudkevytš * Mykola Kolessa (johtaja 1953–1965) * Wasyl Wytwyckyi * Borys Kudryk * Zinovi Lysko * Roman Ljubynetskyi * Roman Savytskyi * Halyna Levytska * Adam Soltys * Vsevolod Zaderatskyi * Zenon Dašak (johtaja 1965–1991) * Marija Krušelnytska (johtaja 1991–1999) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lvivin yliopistot ja korkeakoulut Luokka:Ukrainalaiset musiikkialan oppilaitokset
The 7th Date of Hell

The 7th Date of Hell. Live at Hammersmith Odeon on englantilaisen äärimetalliyhtye Venomin live-VHS vuodelta 1984. Kappaleet kuvattiin Hammersmith Odeonilla Lontoossa.Venom Video/DVD Collection. Venom Collector Page. Viitattu 21.9.2023. Videon kappaleet julkaistiin myös Official Bootleg -nimisenä äänilevynä, joka ilmestyi 1985. == Kappaleet == # # # # # # # # # # # == Kokoonpano == * Cronos — laulu, bassokitara * Mantas — kitara * Abaddon — rummut == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Venomin konserttitallenteet Luokka:Vuoden 1984 konserttitallenteet Luokka:Konserttielokuvat
Levytskyi

Levytskyi, Levytska on ukrainalainen sukunimi, joka on seuraavilla henkilöillä: * Dmytro Levytskyi (1877–1942), juristi ja poliitikko * Halyna (Olena) Levytska (1901–1949), pianisti ja musiikinopettaja * Ivan Netšui- Levytskyi (1838–1918), kirjailija * Kost Levytskyi (1859–1941), poliitikko Länsi-Ukrainan kansantasavallassa ja myöhemmin Neuvosto-Ukrainassa * Maksym Levytskyi (s. 1972), jalkapalloilija * Myh’ailo Levytskyi (1774–1858), Lvivin metropoliitta * Myh’ailo Levytskyi (1859–1936), juristi, osuuskunta-aatteen edistäjä * Myh’ailo Levytskyi (1883–1939), diplomaatti * Myh’ailo Levytskyi (1948–2018), runoilija * Orest Levytskyi (1848–1922), historioitsija, etnografi * Sofija Levytska (1874–1937), taidemaalari, taidegraafikko ja kääntäjä * Tetjana Levytska-Šukvani (s. 1990), ukrainalaissyntyinen georgialainen judoka * Volodymyr Levytskyi (1872–1956), matemaatikko ==Muita== * Netšui-Levytskyin kallio, luonnonmuistomerkki ==Katso myös== * Levitski, venäläinen muoto * Oscar Lewicki (s. 1992), ruotsalainen jalkapalloilija
Official Bootleg

Official Bootleg on englantilaisen äärimetalliyhtye Venomin livealbumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1985. Äänite on peräisin The 7th Date of Hell -videolta, ja kappaleluettelo on täsmälleen sama. == Kappaleet == === A-puoli === # # # # # # === B-puoli === # * # # # # == Kokoonpano == * Cronos — laulu, bassokitara * Mantas — kitara * Abaddon — rummut == Katso myös == * Bootleg == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Venomin konserttitallenteet Luokka:Vuoden 1985 konserttitallenteet
Tear Your Soul Apart

...Tear Your Soul Apart on englantilaisen äärimetalliyhtye Venomin EP vuodelta 1990. Se sisältää Prime Evilin sessioista ylijääneitä studioäänityksiä sekä kolme livekappaletta. Viimeinen raita on Judas Priestin ”Hell Bent for Leather”, jonka sanoitukset on vaihdettu muotoon ”Hell bent for metal”. == Kappaleet == === A-puoli === # # # === B-puoli === # * # # == Kokoonpano == * Al Barnes — kitara * Demolition Man — laulu, bassokitara * Mantas — kitara * Abaddon — rummut == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Venomin EP:t Luokka:Vuoden 1990 EP:t
Seis maailma – tahdon ulos

Seis maailma – tahdon ulos (Stop the World, I Want to Get Off) on Leslie Bricussen ja Anthony Newleyn kirjoittama musikaali, joka sai ensi-iltansa Lontoossa vuonna 1961. Sirkusmaailmaan sijoittuva tarina kertoo Pikkumiehestä, eräänlaisesta jokamieshahmosta, joka haluaa menestystä ja suosiota niin työelämässä kuin naistenkin keskuudessa. Valloitettuaan rakastamansa Evien hän kuitenkin huomaa juuttuneensa tylsään perhe-elämään ja alkaa paeta uusiin lemmenseikkailuihin, joissa naisroolia näyttelee aina sama näyttelijä kun Evietäkin. Työelämässäkin Pikkumies etenee johtajaksi ja lopulta poliitikoksi, muttei saavuta onnea siinäkään. Musikaalia pidettiin 1960-luvun alussa uraauurtavana vapaan muotonsa, kekseliäisyytensä ja allegorisuutensa ansiosta. Sen tuotantoon tarvitaan vain kaksi mies- ja kolme naisnäyttelijää. Suomessa musikaali sai ensi-iltansa Helsingin Kansanteatterissa syksyllä 1963 Esko Elstelän suomentamana nimellä Seis maailma – tahdon ulos. Pääosissa näyttelivät Ismo Kallio ja Tiina Rinne. Musikaalin on suomentanut Esko Elstelä. 1960-luvulla musikaalin tuottivat Suomessa myös Kouvolan Teatteri, Imatran Teatteri, Porin Teatteri, Tampereen Työväen Teatteri, Åbo Svenska Teater (ruotsiksi) ja Mikkelin Teatteri sekä myöhemmin Kuopion Yhteisteatteri, Jyväskylän kaupunginteatteri ja Savonlinnan kaupunginteatteri. Vuonna 2011 Vaasan kaupunginteatteri toi musikaalin ensi-iltaan nimellä Maailma seis!. ==Lähteet== Luokka:Brittiläiset musikaalit
Japaninkellovaivero

Japaninkellovaivero (Pieris japonica) on kanervakasvien (Ericaceae) heimoon, kellovaiveroiden (Pieris) sukuun kuuluva kasvilaji. Sitä tavataan luontaisena Japanissa, Kiinan itäosissa sekä Taiwanilla, mutta kasvatetaan myös muualla koristekasvina. Japaninkellovaivero on ainavihanta pensas, joka kasvaa yleensä 2,5–4 metriä korkeaksi. Se on tiheä ja pystykasvuinen pensas. Syntyessään sen lehdet ovat oransseja tai pronssinvärisiä, mutta muuttuvat kasvaessaan kiiltäväntummanvihreiksi. Lehtien lavat ovat sahalaitaisia ja enintään 9 cm pitkiä. Japaninkellovaiveron kukinnot ovat enintään 15 cm pitkiä, nuokkuvia terttuja. Kukat ovat valkoisia ja muistuttavat ulkonäöltään kielon kukkia. Lajista on kuitenkin jalostettu monia kukkien väriltään erilaisia lajikkeita. Eri lajikkeiden kukkien väri voi vaihdella erilaisista valkoisen sävyistä vaaleanpunaiseen tai tummanruusunpunaiseen. Japaninkellovaivero kukkii aikaisin keväällä. Japaninkellovaiveroa käytetään koristepensaana. Sitä voi kasvattaa yksittäispensaana, erikokoisina ryhminä tai pensasaitana. Se sopii myös monilajisiin pensasryhmiin yhdessä muun muassa samankaltaisessa maaperässä viihtyvien alppiruusujen kanssa. Japaninkellovaivero kasvaa parhaiten runsasravinteisessa, hieman happamassa ja keskikosteassa, mutta hyvin vettä läpäisevässä maaperässä täydessä auringon valossa tai puolivarjossa. Kukkineet kukat tulee poistaa heti kukinnan jälkeen. == Lähteet == * Missouri Botanical Garden: Pieris japonica == Aiheesta muualla == * Trees and Shrubs Online: Pieris japonica * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Pieris japonica * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Pieris japonica * Flora of China: Pieris japonica Luokka:Kanervakasvit
Myh’ailo Levytskyi (metropoliitta)

Myh’ailo Levytskyi ( (16. elokuuta 1774 Lantšyn, Stanyslavivin piiri, Galitsia – 14. tammikuuta 1858 Univ, Zolotšivin piiri, Galitsia) oli ukrainalainen katolinen metropoliitta ja kardinaali. Levytskyi opiskeli teologiaa Wienissä Barbareumissa. Hänet vihittiin papiksi 1798 ja nimitettiin raamattututkimuksen professoriksi Lvinin kreikkalaiskatoliseen teologiseen seminaariin. Hän sai kaniikin arvon 1808, ja 1813 hänet siunattiin Peremyšlin piispaksi. Ivan Mohylnytskyin avustamana hän aloitti laajan kansanopetuksen kehittämisen: hän perusti 383 uutta paikallista koulua, anoi oikeutta ukrainankieliseen opetukseen ja perusti seuran, joka julkaisi uskonnollista ja opetusaineistoa. Hänet ylennettiin Halytšin metropoliitaksi ja 1816 Lvivin arkkipiispaksi, mutta hän hoiti velvollisuuksia Peremyšlissä vuoteen 1818. Metropoliittana hän jatkoi kouluopetuksen kehittämistä, mutta konservatiivisuutensa vuoksi hän joutui vastakkain uuden älymystön kanssa kielikysymyksissä suosiessaan vanhaa kirjoitustapaa. Hän katsoi, että Galitsian ukrainalaiset muodostivat oman kansan toisin kuin nuoren polven älymystö ajatteli. Itävallan keisari nimitti suosikkinsa Galitsian priimakseksi, vaikka titteli oli perinteisesti kuulunut Lvivin roomalaiskatoliselle piispalle. Paavi Pius IX nimitti hänet 1856 kardinaaliksi, toisena ukrainalaisena, jolle kunnia myönnettiin. Hän oli jo silloin vetäytynyt julkisuudesta huonon terveyden vuoksi ja asui Univin luostarissa. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ukrainalaiset kardinaalit Luokka:Arkkipiispat Luokka:Metropoliitat Luokka:Ukrainalaiset piispat Luokka:Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon piispat Luokka:Vuonna 1774 syntyneet Luokka:Vuonna 1858 kuolleet
Serhi Lubnin

Serhi Mykolajovytš Lubnin (, ; ) on neuvostoliittolainen ja ukrainalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja, ja jääkiekkovalmentaja. Hänellä on Neuvostoliiton urheilun mestarin arvonimi. Hän aloitti pelaamisen Glazov Progress -joukkueessa liigakaudella 1976–1977. Hän pelasi myös SKA MVO -joukkueessa. Kaudella 1979–1980 hän aloitti pelaamisen Iževskin Ižstalissa. Hän pelasi joukkueessa vuoden 1986 loppuun asti. Ižstal-seurassa hänellä on pisteiden, maalien ja syöttöjen ennätys Ižstalin puolustajien keskuudessa koko siltä ajalta, kun seura pelasi Neuvostoliiton mestaruuskilpailuissa. Lubnin kuuluu viiden parhaan seuran pelaajan joukkoon. Ennen seuraavaa kautta hän siirtyi Kiovan Sokiliin. Kaudella 1991–1992 hän siirtyi unkarilaiseen Újpestiin. Hän oli valmentajana suomalaisessa SuPS-seurassa (1995–1996). Lubnin päätti pelaajauransa Kiovan Berkutissa (1997–1998). Uran aikana hän pelasi myös Britanniassa. Luokka:Vuonna 1959 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Neuvostoliittolaiset jääkiekkoilijat Luokka:Ukrainalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Ukrainalaiset jääkiekkovalmentajat
Myh’ailo Levytskyi

Myh’ailo (Mykola) Levytskyi tarkoittaa muun muassa seuraavia ukrainalaisia henkilötä: * Myh’ailo Levytskyi (1774–1858), Lvivin metropoliitta * Myh’ailo (Mykola) H. Levytskyi (1883–1939), diplomaatti * Myh’ailo Levytskyi (1948–2018), runoilija * Myh’ailo (Mykola) V. Levytskyi (1859–1936), juristi, osuuskunta-aatteen edistäjä
Metyyliakrylaatti

Metyyliakrylaatti (C4H6O2) on tyydyttymättömiin estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää polymeerien ja muiden yhdisteiden valmistukseen. ==Ominaisuudet, valmistus ja käyttö== Huoneenlämpötilassa metyyliakrylaatti on väritöntä nestettä, jolla on pistävä haju. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja hyvin alkoholeihin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Metyyliakrylaatti polymeroituu helposti, minkä vuoksi sen joukkoon lisätään inhibiittoriksi p-metoksifenolia. Metyyliakrylaatille tavanomaisia reaktioita ovat muun muassa Michael-additiot useiden nukleofiilien kanssa, useat sykloadditiot (esimerkiksi Diels–Alder-reaktiot) ja eenireaktiotDuane A. Burnett, Margaret E. Browne & Dmitri Pissarnitski: Methyl Acrylate, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis, John Wiley & Sons, New York, 2006. Teoksen verkkoversio. Viitattu 4.4.2023.. Metyyliakrylaattia valmistetaan metanolin ja akryylihapon välisellä esteröintireaktiolla happaman katalyytin läsnä ollessa.William Bauer Jr.: Acrylic Acid and Derivatives, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003. Metyyliakrylaattia käytetään erityisesti tekstiileissä käytettävien polyakrylaattikuitujen valmistamiseen. Ainetta käytetään myös muiden kemikaalien valmistukseen.Gary J. Capone & James C. Masson: Fibers, Acrylic, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003.Takashi Ohara et al.: Acrylic Acid and Derivatives, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2020 ==Lähteet== Luokka:Esterit
Sammalvarpiot

Sammalvarpiot (Harrimanella) on kanervakasvien (Ericaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku, johon kuuluu kaksi lajia. Niitä tavataan Pohjois-Amerikassa sekä Euraasian pohjoisosissa. Sammalvarpiot ovat pieniä varpuja, jotka voivat muodostaa mattomaisia kasvustoja. Niiden varsissa on runsaasti hyvin lyhytruotisia lehtiä. Lehtien pudotessa varsiin jää lehdistä pienet lehtiarvet. Lehtilapojen muoto vaihtelee tasasoukasta vastapuikeaan tai lehdet voivat olla äimämäisiä. Kukat sijaitsevat kukkaperien päissä ja kukkaperät ovat kukinta-aikaan nuokkuvia, mutta nousevat pystyyn hedelmäasteella. Kukkien verholehdet voivat olla erillisiä tai tyviltään yhteen kasvaneita, mutta terälehdet ovat puolestaan noin puolet pituudestaan yhteen kasvaneita. Terälehdet ovat väriltään valkoisia tai hieman vaaleanpunertavia. Hedelmät ovat kotia. Sammalvarpioiden (Harrimanella) suku on nimetty 1848–1909 eläneen Edward Harrimanin mukaan. == Lajeja == * Harrimanella hypnoides – sammalvarpio eli tunturisammalvarpio (syn. Cassiope hypnoides) * Harrimanella stelleriana (syn. Cassiope stelleriana) == Katso myös == * liekovarpiot (Cassiope) == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Sammalvarpiot (Harrimanella) Luokka:Kanervakasvit
Elina Pohjola

Elina Pohjola (os. Lindroos, s. 1981) on suomalainen elokuvatuottaja. Pohjola on opiskellut medianomiksi Turun taideakatemiasta ja valmistunut taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston taideteollisesta korkeakoulusta. Pohjola perusti puolisonsa käsikirjoittaja Mike Pohjolan kanssa Pohjola-filmin 2009. Pohjola- filmi laajeni tuottaja Leila Lyytikäisen tultua osakkaaksi Citizen Jane Production -elokuva- ja tv-sarjatuotantoyhtiöksi 2018. 2021 Elina Pohjola valittiin Ylen draaman elokuvatiimin tuottajaksi. 2023 Pohjola valittiin Pohjoismaisen elokuva- ja tv-rahaston (Nordisk Film & TV Fond) hallitukseen. ==Tuottajana== Pohjola-filmi tuotti niin lyhytelokuvia kuin pitkiä dokumentti- ja fiktioelokuvia. Ensimmäinen Elina Pohjolan tuottama pitkä dokumenttielokuvan oli Wille Hyvösen Kummisetäni thaimorsian (2012) ja ensimmäinen pitkä fiktio Oskari Sipolan ohjaama musiikkielokuva Ollaan vapaita (2015). Citizen Jane Productions tuotti Elina Pohjolan aikana muun muassa dokumentti-tv-sarjan nyrkkeilijä Eva Wahlströmistä (Eva, 2019) sekä Klaus Härön elokuvan Elämää kuoleman jälkeen ja Alli Haapasalon moneen kertaan palkitun elokuvan Tytöt tytöt tytöt. Tytöt tytöt tytöt toi Elina Pohjolalle ja Leila Lyytikäiselle parhaan elokuvan Jussi-palkinnon. == Pitkien elokuvien filmografia == * Kummisetäni thaimorsian, 2012 * Marzia, ystäväni, 2015 * Ollaan vapaita, 2015 * Onnelliset, 2015 * Isäni tähtien takaa, 2016 * Puluboin ja Ponin leffa, 2018 * Vedenneito, 2019 * Elämää kuoleman jälkeen, 2020 * Tytöt tytöt tytöt, 2022 == Lähteet == Luokka:Suomalaiset elokuvatuottajat Luokka:Vuonna 1981 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Jussi-palkinnon saajat
Kiiltolaakerikamelia

Kiiltolaakerikamelia (Gordonia lasianthus) on teekasvien (Theaceae) heimoon, laakerikamelioiden (Gordonia) sukuun kuuluva kasvilaji. Kiiltolaakerikamelia on yleensä pieni, mutta joskus hieman suuremmaksi kasvava puu. Se kasvaa tavallisesti noin 12–15 metriä korkeaksi ja voi muodostaa tiheitä kasvustoja. Kiiltolaakerikamelia on ainavihanta, mutta siinä on kuitenkin yleensä joitakin punaisia lehtiä jokaisena vuodenaikana. Lehtiasento on vuorottainen ja lehtilavat ovat noin 10 cm pitkiä, vajaat 4 cm leveitä, kapeansoikeita, paksuja ja kiiltäväpintaisia. Lehtilaidat ovat hienosahalaitaisia. Kiiltolaakerikamelian kukat ovat suuria ja valkoisia. Kukkien halkaisija on noin 6–7,5 cm ja niissä on viisi terälehteä. Kiiltolaakerikamelia kukkii heinä–syyskuussa ja tuottaa hedelmiä syys–lokakuussa. Kiiltolaakerikameliaa kasvaa luonnossa Yhdysvaltojen kaakkoisosien rannikoilla kuuden osavaltion alueella. Sitä tavataan Pohjois-Carolinan itäosista eteläiseen Floridaan ja lännessä Mississipin eteläosiin ulottuvalla alueella. Kiiltolaakerikamelia on ainoa laakerikamelioiden suvun laji, joka kasvaa Yhdysvalloissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * JSTOR Global Plants: Gordonia lasianthus * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Gordonia lasianthus * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Gordonia lasianthus * Flora of North America: Gordonia lasianthus Luokka:Teekasvit Luokka:Puut
Slovenský krasin kansallispuisto

Slovenský krasin kansallispuisto on Slovakiassa sijaitseva kansallispuisto. Sen alueella sijaitsee samanniminen vuoristo, joka jatkuu Unkarin puolella Aggtelekin kansallispuiston alueella. Vuoriston alueella on satoja kalkkikiviluolia, joista 712 on Unescon maailmanperintölistalla. Osa luolista kuuluu Bradla-Dominican luolastoon, josta neljäsosa on Slovakian puolella ja joka on kaikkiaan 21 kilometrin pituinen. Luolaston alueella on paljon tippukiviä. Puiston alueella on myös Combasekin ja Ochtinskán luolat. jCombasekin luolan sisällä on tehty speleoterapiaa luolan runsaan ilmankosteuden ja pysyvän luonteisen lämpötilan vuoksi. Ochtinskán luola sisältää argoniittia, jota sisältäviä luolia on vain muutama maailmassa. Argoniitista muodostuu kidemuodostelmia. Luolien lisäksi puiston alueella on luolien lisäksi Zádielska tiesňavan rotko ja Zádielska planinan ylänkö. == Lähteet == Luokka:Slovakian kansallispuistot Luokka:Košicen alue
Levitski

Levitski on venäläinen sukunimi, joka on seuraavilla henkilöillä: * Dmitri Levitski (1735–1822), ukrainalaissyntyinen taidemaalari * Stepan Levitski (1876–1924), venäläinen shakinpelaaja. ==Katso myös== * Levytskyi, ukrainalainen muoto
Leif Keiski

Leif Kristian Keiski (s. 23. lokakuuta 1971 Kokkola) on ruotsalainen romanitaustainen nyrkkeilijä. Keiski aloitti amatööriuransa 1987. Hän osallistui nyrkkeilun maailmanmestaruuskilpailuihin 1993 sijoittuen yhdeksänneksi. Saman vuoden Euroopan-mestaruuskilpailuissa Keiski oli viides. Hän nyrkkeili molemmat arvokilpailut raskaassa keskisarjassa eli alle 81 kiloisissa. Keiski voitti Ruotsin mestaruuden 1991 keskisarjassa ja 1993 raskaassa keskisarjassa. Ammattilaisena Keiski nyrkkeili vuosina 1993–2000. Hän voitti 28 ottelua, joista 19 tyrmäyksellä. Keiski hävisi kaksi ottelua, joista toisen tyrmäyksellä. Keiskin uran viimeinen ottelu oli WBC-liiton ylemmän keskisarjan mestaruusottelu Saksan Markus Beyeria vastaan. Keiski tuli tyrmätyksi seitsemännessä erässä. == Lähteet == Luokka:Ruotsalaiset nyrkkeilijät Luokka:Ruotsin romanit Luokka:Vuonna 1971 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Sanni Ylimäki

Sanni Ylimäki (o.s. Vainio-Hynnilä, s. 23. tammikuuta 1987 Ilmajoki) on suomalainen pesäpalloilija. Ylimäki edusti urallaan Superpesiksessä Peräseinäjoen Toivetta, Ylihärmän Pesis-Junkkareita, Porin Pesäkarhuja ja PeTo-Jusseja. Ylimäki saavutti yhden SM-hopean kaudella 2008 ja yhden SM- pronssin kaudella 2009. Ylimäki pelasi yhden Itä-Länsi-ottelun vuonna 2008. https://www.pesis.fi/wp-content/uploads/2021/02/Ylimäki-Sanni.xlsx Hän pelasi ulkokentällä siepparina. http://old.pesistulokset.fi/cgi- bin/tilastot/ottelu2.py?data=19-2-4&id;=16325 Ylimäki pelasi 122 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kaksi kunnaria ja 18 tavallista juoksua, toi 120 juoksua ja keräsi 393 ärkilyöntipistettä. Ylimäki pelasi 37 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja kaksi tavallista juoksua, toi 33 juoksua ja keräsi 108 kärkilyöntipistettä. Ylimäki pelasi yhdeksän Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin, toi 12 juoksua ja keräsi 30 kärkilyöntipistettä. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset pesäpalloilijat Luokka:Vuonna 1987 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Torgny Wickman

Torgny Wickman (22. huhtikuuta 1911 Lund – 23. syyskuuta 1997 Katrineholm) oli ruotsalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän aloitti uransa jo 1940-luvun lopulla, mutta tuli kansainvälisesti tunnetuksi 1970-luvun vaihteen aikuisille suunnatuista seksivalistuselokuvista, joita hän teki yhdessä tanskalaisen seksologipariskunnan Inge ja Sten Hegelerin kanssa ollessaan jo noin 60-vuotias. Näistä Rakkauden kieli (1969) levitettiin kymmeniin maihin ja sai Suomessakin arviolta 350 000 teatterikatsojaa, mikä teki siitä Suomen elokuvasäätiön vuonna 2019 kokoamalla listalla Suomen kaikkien aikojen katsotuimman ruotsalaiselokuvan ja katsotuimman dokumenttielokuvanJärjestelmällinen katsojatilastointi alkoi Suomessa vasta 1972. . Muita Wickmanin aikanaan kohuttuja ja monissa maissa sensuurin hampaisiin joutuneita valistuselokuvia ovat Rakkauden kieli II (1970, esitettiin Suomessa 400 metrillä lyhennettynä) ja Rakkauden XYZ (1972). Valistuselokuvien ohella hän teki samanaiheisia mutta näytelmällisempiä seksploitaatioelokuvia. Wickmanin elokuvia esitettiin monissa maissa, ja ne loivat osaltaan ruotsalaisille mainetta seksuaalisesti vapaamielisenä kansana. Muita samantapaisia elokuvia olivat Vilgot Sjömanin Olen utelias – keltainen (1967) ja Olen utelias – sininen (1968). ==Filmografiaa== *1948: Olympiad i vitt (dokumentti vuoden 1948 talviolympialaisista) *1954: Flicka utan namn *1954: Yö kummituslinnassa (En Natt på Glimmingehus) *1969: Eeva – nuori nautiskelija (Eva – den utstötta) *1969: Kirkkoherra (Kyrkoherden) *1970: Yön 1000 silmää (Skräcken har 1000 ögon) *1969: Rakkauden kieli (Ur kärlekens språk) *1970: Rakkauden kieli II (Mera ur kärlekens språk) *1971: Ratsumestarin aika (Lockfågeln) *1971: Rakkauden XYZ (Kärlekens XYZ) *1972: Fantastiset esileikit (Kär-lek, så gör vi – brev till Inge och Sten) *1973: Anita – raportti 17-vuotiaasta nymfomaanista (Anita) *1974: Nauti minusta (Inkräktarna) ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset elokuvaohjaajat Luokka:Vuonna 1911 syntyneet Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Univ

thumb|upright=1.0|Ylösnousemuksen kirkko Univ () on historiallisesti merkittävä galitsialainen luostarikeskus Ukrainassa. Asukkaita oli aikoinaan 1 300\. Keskuksessa harjoitettiin julkaisu- ja kirjapainotoimintaa. Toisen maailmansodan jälkeen sen nimeksi tuli Mižhirja, mutta nimi Univ otettiin uudelleen käyttöön vuonna 2003. Nykyisin paikalla on kylä (468 asukasta vuonna 2001), ja se kuuluu Peremyšlin piiriin Lvivin alueella. Ortodoksinen kirkko perusti luostarin 1300-luvulla, ja se ympäröitiin linnoitusmuureilla. Vuonna 1618 luostarissa julkaistiin liikuteltavalla painokoneella painettua julkaisua. Pysyvä kirjapaino tuotiin Lvivistä. Luostarin kirjapaino julkaisi kaikkiaan 60 typografisesti korkealaatuista kirjaa. Painotoiminta päättyi 1770 riitoihin veljeskunnan kanssa. 1900-luvulla luostariin perustettiin painokoulu ja kirjansitomo, ja luostari julkaisi vuosina 1935–1939 kuukausijulkaisua. Kun neuvostojoukot valtasivat 1939 Galitsian, kammiot muutettiin vankiselleiksi ja muut tilat vanhainkodiksi. Luostari perustettiin uudestaan 1990-luvun alkupuolella. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Lvivin alue Luokka:Ukrainan kylät Luokka:Ukrainan luostarit‎ Luokka:Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko
Kansainvälinen romaniliitto

Kansainvälinen romaniliitto () on kansainvälinen järjestö, joka ajaa romanien oikeuksia. Järjestö perustettiin Orpingtonissa, Englannissa vuonna 1971. Tällöin se perustettiin kuitenkin vielä nimellä kansainvälinen romanikomitea: nimi vaihdettiin seuraavassa kongressissa vuonna 1978 nykyiseen. Järjestön ylin päättävä elin on kongressi, joka on kokoontunut historiansa aikana kymmenen kertaa. Viimeisin kerta oli vuonna 2016, jolloin Zoran Dimov valittiin järjestön puheenjohtajaksi. ==Lähteet== Luokka:Kansainväliset järjestöt Luokka:Romanit
Venaus

Venaus () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Venaus Sapere.it Venaus Turismo Torino Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 905 asukasta. pienoiskuva|left ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat