EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
Langhe

Langhe; (Langa tulee vanhasta murteesta Mons Langa et Bassa Langa ) on mäkinen alue Tanaro-joen etelä- ja itäpuolella Cuneon maakunnassa ja Astin maakunnassa Piemontessa, Pohjois-Italiassa. Langhe on kuuluisa viineistään, juustoistaan ja tryffeleistään – erityisesti Alban valkoisista tryffeleistä. Maaseutu 1900-luvun alkupuolen asussaan, on näkyvästi esillä Beppe Fenoglion ja Santo Stefano Belbossa syntyneen Cesare Pavesen kirjoituksissa. Osa Langhesta merkittiin 22. kesäkuuta 2014 Unescon maailmanperintöluetteloonCNN - UNESCO's newest World Heritage sites sen kulttuurimaisemien ja pitkän viininviljely- ja viininvalmistusperinteiden ansiosta, joita on kehitetty ja mukautettu nykypäiviin asti. Ne ovat todisteita erittäin kattavasta sosiaalisesta, maaseutu- ja kaupunkimaailmasta sekä kestävistä talousrakenteista. Ne sisältävät useita harmoniassa koottuja elementtejä, jotka kuvastavat Langhen historiaa ja ammatillisia osaamista. Sen viinitarhat ovat erinomainen esimerkki ihmisen luonnollisesta vuorovaikutuksesta ympäristönsä kanssa. Viininviljelyn pitkän asiantuntemuksen ja maltillisen kehityksen perusteella on toteutettu rypälelajikkeiden paras mahdollinen sopeuttaminen maaperään, jossa on erityisiä maaperä- ja ilmastokomponentteja, mikä jo itsessään vaatii merkittävää asiantuntemusta ja on muodostunut siten kansainvälisesti tunnustetuksi huippulaaduksi. Viininviljelymaisema ilmentää myös erinomaisia esteettisiä arvoja, mikä tekee siitä eurooppalaisten viinitarhojen arkkityypin. Crutin- juusto valmistetaan Langhessa. Geologiassa mioseenikauden langhian aika on nimetty Langhen alueen mukaan. == Viininviljely == Tällä alueella tuotettuja DOC- ja DOCG -viinejä ovat mm. * Arneis * Barbera d'Alba * Barolo * Barbaresco * Dolcetto d'Alba * Dogliani * Dolcetto delle Langhe Monregalesi * Dolcetto delle Langhe Monregalesi superiore * Langhe Arneis * Langhe Chardonnay * Langhe Chardonnay Vigna * Langhe Dolcetto * Langhe Favorit * Langhe Favourita Vigna * Langhe Freisa * Langhe Freisa Vigna * Langhe Nebbiolo * Langhe bianco * Langhe rosso == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Tietoja The Langhe Piemontesta * Langhe ja alue, täydellinen portaali Langhesta, alueesta, kaupungeista ja viineistä. Englanninkielinen versio. * "Langhe Doc" dokumenttielokuva kuvattiin Langhen alueella; 2011 * Unescon virallinen valokuvavalikoima * Täytä Unescon kuvagalleria ennen valintaa Luokka:Piemonte Luokka:Italian maantiede Luokka:Viininviljely
Varpaisjärven työväentalo

Varpaisjärven työväentalo oli Varpaisjärven kunnan (nykyään osa Lapinlahtea) kirkonkylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Varpaisjärvelle yritettiin perustaa työväenyhdistystä useaan otteeseen 1900-luvun alussa. Vuonna 1906 yhdistykseen liittyi agitaattorin pitämän esitelmän jälkeen 23 ihmistä, mutta toiminta tyrehtyi heti perustamiskokouksen jälkeen. Vuoden 1907 tammikuussa yritettiin uudelleen, ja jäseniä liittyi tällä kertaa mukaan 58. Toiminta lakkasi kesään mennessä. Yhdistystä yritettiin herätellä vielä vuosina 1909 ja 1912, ja yksi lähde mainitsee perustamisvuodeksi vuoden 1910. Talo valmistui kirkonkylän keskustaan vuonna 1915, toisen lähteen mukaan 1916. Tuolloin yhdistyksessä oli noin 50 jäsentä. Yhden lähteen mukaan yhdistys rakensi toisen talon jo 1920-luvulla, ilmeisesti aiemman tilalle. Vuonna 1930 yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla, ja vuonna 1932 talo pakkohuutokaupattiin Ylä-Savon Osuusliikkeelle, joka myi sen edelleen Varpaisjärven Säästöpankille. Säästöpankki puolestaan myi puolet tontista kunnalle. Lakkautetun yhdistyksen tilalle perustettiin Varpaisjärven Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys vuonna 1930. Se rakennutti vuokratontille vuonna 1935 tanssilavan, joka purettiin vuonna 1952. Vuonna 1947 sosialidemokraattinen yhdistys sai aiemmin pakkohuutokaupatun talon takaisin. Yhdistys päätti kuitenkin vuonna 1950 antaa talon kunnantoimistoksi, ja otti vaihdossa tontin, jälleen kirkonkylän keskustasta. Kunnantoimistoksi päätynyt entinen työväentalo purettiin vuonna 1983. Uusi talo valmistui vuonna 1952, samana vuonna, kun yhdistyksen omistama tanssilava purettiin. Yhdistyksen toiminta oli kuitenkin tappiollista, ja talo täytyi myydä vuoden 1970 alussa Kuopion Osuusliikkeelle. Kyseisen talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. Varpaisjärven sosialidemokraattinen työväenyhdistys lakkasi toimimasta vuonna 2012 ja sulautui Lapinlahden sosialidemokraatteihin. ==Rakennus== Ensimmäinen talo oli hirsirakenteinen, mansardikattoinen ja joko 1,5- tai 2-kerroksinen. Vuonna 1952 valmistunut talo oli runkorakenteinen, ja siinä oli lautavuoraus raakaponttilaudasta. Sen alapohja oli teräsbetonia ja välipohjat puuta. Talon pinta-ala oli 397 neliömetriä, tilavuus 2606 kuutiometriä ja korkeus 6 metriä. Kerrosluvuksi on mainittu 1,5. Talossa oli 50 neliömetriä ullakko- ja 40 neliömetriä kellaritilaa. Talo koostui juhlasalista, jossa istumapaikkoja oli 400, näyttämöstä ja ravintolasta. Vuonna 1966 taloon asennettiin sisävessa. Tontilla oli myös 5 x 9 metrin kokoinen ulkorakennus, jossa oli sauna. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Varpaisjärvi Luokka:Lapinlahden rakennukset ja rakennelmat
Teodosi Osmatška

Teodosi Osmatška (3. toukokuuta 1895 Kutsivka, Kiovan kuvernementti – 7. syyskuuta 1962 Long Island, New York, Yhdysvallat) oli ukrainalaissyntyinen runoilija, prosaisti ja kääntäjä. Osmatška kirjoitti ensimmäiset runonsa 1916, mutta hän aloitti kirjallisen uransa varsinaisesti ollessaan opiskelemassa Kiovan aikuiskoulutusinstituutissa 1920–1923. Hän oli kirjallisuusjärjestöjen Aspysin ja Lankan (myöhemmin nimellä MARS) jäsen. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa Krutša () ilmestyi 1922, ja kaksi kokoelmaa ilmestyi vielä 1920-luvulla. Hän, kuten muutkin MARSin jäsenet, joutui hyökkäysten kohteeksi, ja hänet pidätettiin ”epäpoliittisten” runojen vuoksi. Hän säästyi teloitukselta heittäydyttyään psyykkisesti sairaaksi. 1930-luvulla hän ei siksi voinut julkaista mitään. Osmatška pakeni toisen maailmansodan aikana Länsi-Ukrainaan, sieltä Saksaan pakolaisleirille ja viimein Yhdysvaltoihin. Osmatška kärsi kuolemaansa asti vainon seurauksista, mutta hän aloitti kuitenkin kirjallisen uransa uudestaan 1943 Lvivissä, jossa hän julkaisi neljännen runokokoelman Sutšasnykam (). Ollessaan pakolaisleirillä Saksassa hän oli kirjallisen järjestön MURin jäsen ja julkaisi eeppisen runon ”Poet” (1946, ) sekä ensimmäisen proosateoksensa Staršyi bojaryn (1946, ). Hänen runotuotantonsa päättyi 1950-luvulla julkaistuihin kahteen runokokoelmaan. Myöhemmässä proosassa Osmatška keskittyi kuvaamaan neuvostohallinnon harjoittamaa Ukrainan tuhoa. Osmatškan maineikkain ja vahvin teos on omaelämäkerrallinen Rotonda dušohubtsiv (1956, ), jossa hän kuvaa tuhoavaa valtiota ja osoittaa, että yksilön ainoa pakotie on usein kuolema tai mielensairaus. Osmatška käänsi muutamia Byronin runoja ja Oscar Wilden The Ballad of Reading Gaol (1958) sekä William Shakespearea. Hänen runojaan ja proosaansa on julkaistu Ukrainassa neuvostoajan jälkeen, muun muassa valikoidut runot 1991. ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat Luokka:Amerikanukrainalaiset Luokka:Vuonna 1895 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Karisimbi

Karisimbi on vulkaanisiin Virungavuoriin kuuluva tulivuori Afrikassa. Se sijaitsee Kongon demokraattisen tasavallan ja Ruandan rajalla Virungan kansallispuiston alueella, noin 29 km koilliseen Kongon demokraattisessa tasavallassa sijaitsevasta Goman kaupungista. Vuoren korkein kohta kohoaa 4507 metrin korkeuteen. Karisimbin ympäristössä elää gorilloja ja alue on tunnettu eksoottisista kasveistaan. Vuoren rinteiden kasvillisuus voidaan jakaa neljään vyöhykkeeseen alaosien tiheistä metsistä huipun lähes kasvittomaan kraatterialueeseen. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Afrikan tulivuoret Luokka:Afrikan vuoret Luokka:Ruandan maantiede Luokka:Kongon demokraattisen tasavallan tulivuoret Luokka:Kongon demokraattisen tasavallan ja Ruandan raja
Semliki

Semliki on Edwardinjärven ja Albertinjärven yhdistävä joki Itä-Afrikan hautavajoaman läntisessä haarassa. Joki saa alkunsa Edwardinjärven luoteispäästä Kongon demokraattisen tasavallan alueelta ja virtaa sitten noin 230 kilometrin matkan pohjoiseen tai koilliseen Albertinjärveen. Joki virtaa Ruwenzorivuorten länsireunaa ja loppuosaltaan muodostaa Kongon demokraattisen tasavallan ja Ugandan välistä rajaa. Virratessaan Semliki-joki on muodostanut alluviaalitasangon, josta osa kuuluu Virungan kansallispuistoon. Alueella elää erilaisia eläimiä, muun muassa norsuja, virtahepoja, krokotiilejä sekä erilaisia antilooppeja. Joen suisto on kasvanut umpeen Aeschynomene elaphroxylon -hernekasvilajia sekä papyruskaislaa, jonka kasvustot ulottuvat jokisuulta Albertinjärvelle. == Lähteet == == Aiheesta muualla == Luokka:Afrikan joet Luokka:Rajajoet Luokka:Kongon demokraattisen tasavallan joet Luokka:Ugandan maantiede Luokka:Kongon demokraattisen tasavallan ja Ugandan raja
James Guthrie

James Guthrie (s. 1953 tai 1954) on englantilainen musiikkituottaja. Hänet tunnetaan parhaiten pitkäkestoisesta yhteistyöstään Pink Floyd -yhtyeen sekä yhtyeestä soolouralle lähteneen Roger Watersin kanssa, joista kummastakin hän on saanut Grammy-palkinnon. Guthrie on myös tehnyt työtä muun muassa Kate Bushin, Judas Priestin, Toton ja Madonnan kanssa. == Ura == Guthrie aloitti uransa vuonna 1973 harjoittelijana Lontoon Mayfair Studios -yhtiössä. Vuonna 1978 hän alkoi työskentelemään Pink Floydin The Wall -albumin tuottajana ja äänisuunnittelijana. Guthrie sai albumista vuonna 1980 Grammy-palkinnon ja vuonna 1983 BAFTA-palkinnon. Usean Pink Floyd -albumin lisäksi Guthrie on tehnyt työtä monella menestysalbumilla kuten Kate Bushin Hounds of Love (1985), Queensrÿchen The Warning (1984), The Boomtown Ratsin In The Long Grass (1984), ja Toton Past to Present 1977-1990 (1990). Vuonna 2016 Guthrie sai toisen Grammy-palkintonsa, Roger Watersin albumista Amused to Death. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset musiikkituottajat Luokka:1950-luvulla syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
The White Lotus

The White Lotus on yhdysvaltalainen draamakomediasarja, jonka on luonut Mike White. Sarja keskittyy kuvittellisen White Lotus -hotellin vieraisiin ja työntekijöihin, joiden käyttäytymiseen vaikuttavat erilaiset toimintahäiriöt. Sarjan tapahtumapaikka ensimmäisellä kaudella on Havaiji ja toisen kaudella Sisilia. Sarjan esittäminen aloitettiin 11. heinäkuuta 2021 HBO- suoratoistopalvelussa. Sarjan oli alun perin tarkoitus jäädä kuusiosaiseksi, mutta positiivisen vastaanoton johdosta HBO päätti tuottaa sille toisenkin kauden, jonka esittäminen alkoi 30. lokakuuta 2022. == Näyttelijät == === 1. tuotantokausi === === 2. tuotantokausi === ==== 3. tuotantokausi ==== == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Virallinen sivusto * Luokka:2020-luvun yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat Luokka:Satiirisarjat Luokka:Primetime Emmy -palkitut ohjelmat
Jens Bilgrav-Nielsen

Jens Bilgrav-Nielsen (s. 14. toukokuuta 1936 Ølstrup) on tanskalainen Radikaalin Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1966–1977 ja 1979–1979 sekä toiminut Tanskan energiaministerinä vuosina 1988–1990. Vuosina 1994–1998 hän oli Tanskan valtiontilintarkastaja (statsrevisor). ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Jens Bilgrav-Nielsen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Tanskalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1936 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Mora Tidning

Mora Tidning on ruotsalainen vuonna 1893 perustettu sanomalehti. Sen kotipaikka on Mora ja se ilmestyy paperisena kolmesti viikossa. Lehti on poliittisesti sitoutumaton ja kuuluu Bonnier-konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden kotisivut Luokka:Ruotsalaiset sanomalehdet Luokka:Moran kunta
Hallitse, Britannia!

”Hallitse, Britannia!” on brittiläisen runouden suomennosantologia. Runot on suomentanut Yrjö Jylhä. Antologia on ilmestynyt vuonna 1929, ja sen on kustantanut WSOY. Siitä on julkaistu vuonna 1931 toinen painos ja vuonna 2013 kolmas, näköispainos, jonka on julkaissut Ntamo. Antologia on Jylhän ensimmäinen suomennosteos.”Hallitse, Britannia!” Toim. & suom. Yrjö Jylhä (1929) Ntamo. Viitattu 13.9.2022 Runot oli julkaistu 1920-luvulla lähinnä Valvojassa. Jylhän suomennoksen vastaanotto oli myönteinen, mikä mukaan johtunee siitä, että klassikkosuomennosten julkaisemista arvostettiin ja ne ansaitsivat huomiota, eikä valittuihin runoihin siten kiinnitetty erityistä huomiota.Urpo Kovala, Väliin lankeaa varjo, s. 62 Nykykulttuurin tutkirnusyksikkö, Jyväskylän yliopisto ISBN 951-680-705-4; 978-951-39-5760-5 (pdf) Nuoren Voiman kriitikko T. S. kiittää vuonna 1930 vuolaasti: ”tämä on minun kirjani, johon minä mielistyin – – kirja sisältää parasta englantilaista runoutta, mitä on olemassa meikäläisen nuoren hyvän runonsuomentajan kääntämänä” ja intoutuu vielä säälimään Brittiläistä kansainyhteisöä: ”Miten järkyttävästi tunnemme, minkä raskaan hinnan Englanti on saanut maksaa maailmanvallastaan”.Olen lukenut tämän kirjan Nuori Voima 1/1930 s. 4 (Kansalliskirjasto. Digitaaliset aineistot) ==Runot== Lähde:Hallitse, Britannia! Finna.fi, viitattu 13.9.2022 * Hyvää yötä! George Gordon Byron * Vanhan merimiehen kertomus Samuel Taylor Coleridge * Kublai-kaani Samuel Taylor Coleridge * Viimeinen merirosvo Charles Kingsley * Tapaus ranskalaissodassa Robert Browning * Balladi idästä ja lännestä Rudyard Kipling * Ensimmäinen merilaulu Rudyard Kipling * Viimeinen merilaulu Rudyard Kipling * Laulu kolmesta hylkeenpyyntialuksesta Rudyard Kipling * ”Mary Gloster” Rudyard Kipling * Kuolleitten laulu Rudyard Kipling * Kaikki amiraalit Henry Newbolt * John Winter Laurence Binyon * Lapsi ja merimies William H. Davies * Lasteja John Masefield * Balladi Readingin vankilasta Oscar Wilde ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset runokokoelmat Luokka:Suomalaiset antologiat Luokka:Vuoden 1929 kirjat Luokka:Brittiläinen kirjallisuus
Ni Hao, Kai-Lan

Ni Hao, Kai-Lan on amerikkalainen lastenanimaatiosarja, jossa kuusivuotias tyttö, Kai-Lan seikkailee ystäviensä kanssa ja opettaa katsojilleen kiinaa. Sarjaa on Suomessa esitettänyt Nick Jr ja Fox. == Sarjan hahmoja == Listassa on vain osa sarjan hahmoista. * Kai-Lan, sarjan päähenkilö. * Rintoo, keltainen bengalintiikeri. * Tolee, harmaa koala, joka rakastaa pandoja * Hoho, valkoinen apina. Hän on Kai-Lanin ystävistä pienin. Hän ei aina pysty hallitsemaan tunteitaan ja saattaa saada raivokohtauksia. * Lulu, pinkki sarvikuono. Hänellä on ilmapallo, joka auttaa tätä lentämään. Eräässä jaksossa hänen talonsa on pilven päällä taivaalla. * Ye-Ye, Kai-Lanin isoisä. Hän osaa soittaa tuubaa ja pitää myös omenoiden poimimisesta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Oleksandr Šapoval

Oleksandr Mykolajovytš Šapoval (; 9. helmikuuta 1975 Kiova – 12. syyskuuta 2022 lähellä Majorskea, Donetskin alue) oli ukrainalainen balettitanssija.[] Караван Šapoval oli vuosina 2013–2021 balettisolistina Ukrainan kansallisoopperassa. Hän oli kotoisin Kiovasta. Hän sai Ukrainan kunniataiteilijan arvonimen. Šapoval taisteli Ukrainan armeijan palveluksessa Venäjän täysimittaisen hyökkäyksen alettua vuonna 2022. Hän kuoli taistelussa lähellä Majorskea Donetskin alueella 12. syyskuuta 2022.Soloist of the National Opera Oleksandr Shapoval killed in battle with occupiers in Donetsk Oblast Ukrainska Pravda == Lähteet == Luokka:Ukrainalaiset balettitanssijat Luokka:Vuonna 1975 syntyneet Luokka:Vuonna 2022 kuolleet
Demokraattien kansallisen komitean tietovuoto 2016

Demokraattien kansallisen komitean tietovuodolla 2016 tarkoitetaan vuoden 2016 tapahtumia, jolloin Demokraattisen puolueen Democratic National Committeen (DNC) tietoverkosta vietiin 27 000 viestiä ja asiakirjaa, jotka Wikileaks julkisti demokraattien ehdokasvalintakokouksen alla 22. heinäkuuta 2016. Sähköposteista selvisi että demokraattisen puolueen johto toimi toista presidenttiehdokasta Bernie Sandersia vastaan ja pönkitti Hillary Clintonin ehdokkuutta toimien näin omia sääntöjään vastaan. Jo aiemmin Politico oli paljastanut että puolueen alueellisen toimintaan kerätyt varat oli siirretty pääasiassa DNC:lle ja Clintonin presidentinvaalikampanjaan. Demokraattisen puolueen puhemies Debbie Wasserman Schultz joutui eroamaan, samoin puolueen toimitusjohtaja Amy Dacey, talouspäällikkö Brad Marshall ja viestintäjohtaja Luis Miranda. Wasserman Schultzin tilalle astui Donna Brazile. Murrosta on epäilty Venäjän hallintoa. Huhtikuussa 2018 DNC nosti oikeusjutun, jossa puolue syyttää Hillary Clintonin tappiota Trumpin kampanjan, Venäjän viranomaisten ja WikiLeaksin salaliitosta johtuneeksi. == Katso myös == * Demokraattien kansallinen komitea == Lähteet == Luokka:Tietovuodot Luokka:Yhdysvaltain demokraattinen puolue
Gianni Morandi

Gianni Morandi (s. 11. joulukuuta 1944) on italialainen laulaja ja näyttelijä. Vuonna 1962 Morandi sai levytyssopimuksen RCA Italianan kanssa ja saavutti suosiota kappaleella "Fatti mandare dalla mamma". Morandi voitti Canzonissima- festivaalin 1969 kappaleella "Scende la pioggia" sekä 1970 kappaleella "Ma chi se ne importa". Morandi edusti Italiaa Eurovision laulukilpailussa 1970 kappaleella "Occhi di ragazza" ja sijoittui kahdeksanneksi 12 kilpailijan joukosta. Morandi voitti San Remon musiikkifestivaalit 1987 Enrico Ruggerin ja Umberto Tozzin kanssa kappaleella "Si può dare di più". == Diskografia == === Studioalbumit === *Gianni Morandi (1963) *Ritratto di Gianni (1964) *Gianni 3 (1966) *Per amore... Per magia... (1967) *Gianni 4 – Un mondo d'amore (1967) *Gianni 5 (1968) *Gianni 6 (1970) *Gianni 7 (1970) *Un mondo di donne (1971) *Il mondo cambierà (1972) *Jacopone (1973) *Il mondo di frutta candita (1975) *Per poter vivere (1976) *Old Parade Morandi (1978) *Abbraciamoci (1979) *Cantare (1980) *Morandi (1982) *La mia nemica amatissima (1983) *Immagine italiana (1984) *Uno su mille (1985) *Le italiane sono belle (1987) *Dalla/Morandi (1988) *Varietà (1989) *Morandi Morandi (1992) *Morandi (1995) *Celeste azzurro e blu (1997) *Come fa bene l'amore (2000) *L'amore ci cambia la vita (2002) *A chi si ama veramente (2004) *Il tempo migliore (2006) *Canzoni da non perdere (2009) *Bisogna vivere (2013) *D'amore d'autore (2017) === Livealbumit === *Cantare (1980) *Morandi in teatro (1986) *Live @RTSI Gianni Morandi (1999) *Grazie a tutti, il concerto (2009) *Capitani coraggiosi – Il live (2016) == Osallistumiset San Remon musiikkifestivaaleihin == Vuosi Kappale Sijoitus 1972 "Vado a lavorare" 4. 1980 "Mariù" 4. 1983 "La mia nemica amatissima" 8. 1987 "Si può dare di più" 1. 1995 "In amore" 2. 2000 "Innamorato" 3. 2022 "Apri tutte le porte" 3. == Lähteet == *https://morandimania.it/gianni-morandi-bio.asp === VIitteet === Luokka:Italialaiset laulajat Luokka:Italialaiset näyttelijät Luokka:Italian euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1970 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Eva Sršen

Eva Sršen (s. 1951 Ljubljana, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen laulaja. Sršen voitti jugoslavialaisen Jugovizija-laulukilpailun 1970 kappaleella ”Pridi, dala ti bom cvet” ja valikoitui samalla Jugoslavian edustajaksi Eurovision laulukilpailuun 1970. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Sršen sijoittui 11:nneksi 12 kilpailijan joukosta. Sršen pyrki Jugoslavian euroviisuedustajaksi uudestaan vuonna 1974 kappaleella "Lepa ljubezen", joka sijoittui Jugoslavian karsintana toimineessa Opatija Festival -laulukilpailussa yhdeksänneksi. ==Lähteet== Luokka:Slovenialaiset laulajat Luokka:Jugoslavian euroviisuedustajat Luokka:Vuoden 1970 euroviisuedustajat Luokka:Vuonna 1951 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aspys

Aspys () oli ukrainalainen kirjailijajärjestö. Se toimi Kiovassa 1923–1924. Se hajosi 1924, ja useimmat sen jäsenet olivat perustamassa kirjailijajärjestö Lankaa, josta myöhemmin tuli MARS. ==Jäseniä== * Borys Antonenko-Davydovytš * Marija Halytš * Myh’ailo Ivtšenko * Hryhori Kosynka * Juri Meženko * Myh’ailo Mohyljanskyi * Valerijan Pidmohylnyi * Jevhen Plužnyk * Maksym Rylskyi * Mykola Zerov ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijajärjestöt
Mars (kirjailijajärjestö)

Mars (, ) oli Kiovassa 1924 nimellä Lanka perustettu kirjallinen järjestö, jonka jäsenet olivat aiemmin kuuluneet Aspysiin. Uusi nimi Mars otettiin käyttöön 1926. Sen jäsenistö koostui kirjallisuuden eri suuntauksia edustavista kirjailijoista, joita yhdisti halu pysytellä erossa virallisesta kirjallisuuspolitiikasta. Useimmat kuuluivat myös Žyttja i revoljutsijan toimituskuntaan. Uusklassistien ohella he jatkoivat pitkään kirjallisuuden politisoinnin vastustamista. Järjestö jouduttiin lakkauttamaan 1929. Useimmat jäsenet teloitettiin Stalinin vainojen aikana. Osmatška onnistui pakenemaan toisen maailmansodan lopulla, ja Antonenko-Davydovytšia vainottiin hänen kuolemaansa asti (1984). Kaikkien maine puhdistettiin 1980-luvun lopulla, ja heidän tuotantoaan on sen jälkeen julkaistu. ==Jäseniä== * Borys Antonenko- Davydovytš * Ivan Bahrjanyi * Dmytro Falkivskyi * Marija Halytš * Jakiv Katšura * Hryhori Kosynka * Teodosi Osmatška * Valerijan Pidmohylnyi * Jevhen Plužnyk * Borys Teneta ==Lähteet== Luokka:Ukrainalaiset kirjailijajärjestöt
Arvid Ohlsson

Karl Arvid Ohlsson (28. toukokuuta 1893 Hämeenlinna – 10. tammikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen rehtori, kauppalanjohtaja, toimittaja ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Ohlssonin vanhemmat olivat puutarhuri Johan Alfred Ohlsson ja Anastasia (Nasta) Nikitin ja puoliso 1920–1958 Edith (Etti) Elise Dahlström. Ohlsson tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1911 ja suoritti opintoja Helsingin yliopistossa ja Marburgin yliopistossa 1911–1918. Hän oli Kuopion lääninvankilan kanslia- apulainen 1912–1913, konttoriapulainen Saimaan kanavalla 1915, Hämeenlinnan lyseon vt. saksan ja ranskan kielen lehtori 1915, Saimaan kanavan kanavakirjuri 1916–1918, Valkeakosken kanavakaitsija 1918–1927, Etelä-Suomen Pankin, vuodesta 1928 Liittopankin ja vuodesta 1931 Helsingin Osakepankin Hämeenlinnan konttorin johtaja 1927–1936, Aulanko-Karlberg Oy:n toimitusjohtaja 1927–1938, Suomen Matkailijayhdistyksen talousjohtaja, Suomen Matkaravinto ja Maja Oy:n eli sittemmin Matkaravinto-yhtiön apulaisjohtaja 1936–1938 ja toimitusjohtaja 1938–1964. Ohlsson oli myös Sääksmäen Sanomien eli vuodesta 1928 Valkeakosken ja Sääksmäen Sanomien toimittaja 1921–1930, Valkeakosken kauppalan johtaja 1922–1927, Valkeakosken yhteiskoulun rehtori 1923–1926, Valkeakosken Työväenopiston va. johtaja 1924–1925 ja Hämeenlinnan Höyrylaiva Oy:n isännöitsijä 1927–1929. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Ohlsson sai 1953.Kuka kukin on 1954, s. 588. Viitattu 14.9.2022. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomen koulujen rehtorit Luokka:Valkeakosken kunnan-, kauppalan- ja kaupunginjohtajat Luokka:Suomalaiset toimittajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1893 syntyneet Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Vesannon Kuuslahden työväentalo

Kuuslahden työväentalo oli Vesannon kunnan Kuuslahden kylässä sijainnut työväentalo. ==Historiaa== Kuuslahden työväenyhdistys perustettiin 14. huhtikuuta 1907. Talo valmistui vuonna 1913. Rakennus oli alun perin Kiesimän Karhun tilalla tallina, mistä se siirrettiin uudelle paikalle. Vuonna 1920 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja vuonna 1923 talo takavarikoitiin. Yhdistyksen jäsenet perustivat uuden yhdistyksen nimellä Etelä-Vesannon Työväenyhdistys vuonna 1928 ja saivat ilmeisesti talon jälleen haltuunsa. Kommunistilakien nojalla myös tämä yhdistys kuitenkin lakkautettiin vuonna 1931. Vuonna 1931 paikkakunnalle oli perustettu myös Kuuslahden Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys. Kun työväentalo kommunistilakien nojalla pakkohuutokaupattiin, sosialidemokraattinen yhdistys osti sen. Jo vuonna 1930 Suomen Sosialidemokraatti kuitenkin kirjoitti, että työväentalon aiemmin ”vallanneet” kommunistit olivat luovuttaneet sen Etelä-Vesannon Sosialidemokraattiselle Työväenyhdistykselle. Kyseisen yhdistyksen perustamisesta uutisoitiin jo vuonna 1928. Se oli perustettu ”kommunistien valtaaman ja sittemmin lakkautetun yhdistyksen tilalle”. Nimet Etelä-Vesannon Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys ja Kuuslahden Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys tarkoittavat todennäköisesti samaa yhdistystä. Talo päätyi siis joka tapauksessa 1930-luvun alussa sosialidemokraattisen yhdistyksen haltuun. Vuonna 1934 yhdistyksellä sanottiin olleen viime vuosina vaikeuksia, mutta taloa oli saatu kunnostettua ja tanssit järjestettyä. Yhdistys kuitenkin kärsi edelleen talousvaikeuksista ja joutui ilmeisesti vielä 1930-luvun aikana myymään talon paikalliselle nuorisoseuralle. Aiemmin kommunistisena lakkautettu Etelä-Vesannon Työväenyhdistys herätettiin jälleen henkiin sotien jälkeen. Se onnistui hankkimaan talon taas itselleen. Vuosien 1947–1948 aikana taloa korjattiin talkootyönä. 1980-luvulla talo ja tontti myytiin yksityisomistukseen. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. ==Rakennus== Talon pinta-ala oli 204 neliömetriä, ja se oli hirsirunkoinen. Kate oli osittain päreestä ja osittain kattohuovasta. Sisäseinien alaosat olivat kovalevyä, yläosat ”oulutapettia” ja sisäkatto paneelia. Talossa oli eteinen, juhlasali ja keittiö. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Vesannon rakennukset ja rakennelmat
Latvian parlamenttivaalit 2022

Latvian parlamenttivaalit 2022 järjestettiin 1. lokakuuta, ja niissä valittiin kaikki parlamentin eli Saeiman 100 edustajaa seuraavaksi nelivuotiskaudeksi. == Tausta ja vaalijärjestelmä == Äänioikeus vaaleissa on kaikilla Latvian kansalaisilla, jotka ovat vaalipäivään mennessä täyttäneet 18. Äänestäjäksi ei tarvitse erikseen rekisteröityä eikä äänestäminen ole pakollista. Maa on jaettu viiteen vaalipiiriin, joista kustakin valitaan 13–32 edustajaa. Ehdokkaaksi voivat asettua äänioikeutetut vähintään 21-vuotiaat kansalaiset. Myös hakemuksella kansalaisuuden saaneet sekä ulkomailla asuvat kansalaiset saavat asettua ehdokkaaksi. Ehdokkaaksi eivät saa asettua sellaiset henkilöt, jotka ovat työskennelleet Neuvostoliiton hallinnossa, oikeuden vajaavaltaiseksi julistamat henkilöt sekä rikoksesta tuomitut henkilöt. Vaaleissa noudatetaan suhteellista vaalitapaa avoimilta listoilta. Poliittisiin puolueisiin sovelletaan 5 %:n äänikynnystä. == Kannatustutkimukset == == Tulokset == Puolue Ääniä Osuus äänistä (%) Paikkoja JV Uusi yhtenäisyys 173 425 18,97 26 ZZS Vihreiden ja maanviljelijöiden liitto 113 676 12,44 16 AS 100 631 11,01 15 NA Kansallinen liittouma 84 939 9,29 13 Vakauden puolesta! 62 168 6,80 11 Latvia ensin 57 033 6,24 9 Edistykselliset 56 327 6,16 10 Par! 45 452 4,97 0 Harmonia 43 943 4,81 0 Hyväksyttyjä ääniä 903 639 Hylättyjä/ tyhjiä ääniä 13 052 Ääniä yhteensä 916 368 Äänioikeutettuja 1 542 407 Lähde: Kaksi päivää vaalien jälkeen presidentti Levits nimitti Krišjānis Kariņšin hallitustunnustelijaksi, jonka tehtävänä oli muodostaa maalle uusi hallitus. Seuraavana päivänä ZZS ilmoitti, ettei se aio tukea Kariņšin muodostamaa hallitusta. Joulukuussa 2022 Kariņšin toinen hallitus aloitti toimintansa: siihen kuuluivat JV, NA ja AS. == Galleria == Tiedosto:Voting line in Latvia 2022 (station nr 61).jpg|Äänestäjiä jonottamassa äänestyspaikalle Riiassa Tiedosto:Ballot paper Latvia-Riga 2022.jpg|Äänestyslipukkeita == Lähteet == Luokka:Vuoden 2022 vaalit Parlamenttivaalit 2022
Kaarlo Halme (kauppaneuvos)

Kaarlo Ilmari Halme (7. marraskuuta 1902 Kotka – 1. syyskuuta 1961 Lahti) oli suomalainen osuustoimintaliikkeen vaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. Halmeen vanhemmat olivat raamisahuri Salomon Halme ja Ida Halme ja puoliso Elina Määttänen. Sistusarkkitehti, huonekalusuunnittelija Risto Halme oli heidän poikansa. Kaarlo Halme kävi kansakoulun 1909–1915 ja Kotkassa ammattikoulun 1915–1917 ja kauppakoulun 1920–1922. Hän suoritti Kulutusosuuskuntien Keskusliiton kirjeopiston osuuskauppakoulun kurssin 1925. Halme oli Kyminlaakson Osuusliikkeen myyjä ja hinnoittelija Kotkassa 1919–1926, Keski-Karjalan Osuusliikkeen myymäläintarkastaja Hiitolassa 1926–1928, Kalajokilaakson Osuusliikkeen toimitusjohtaja Ylivieskassa 1929–1932 ja Lahden Osuuskaupan toimitusjohtaja vuodesta 1932. Halme oli myös Asuntokeskuskunta Lahden Hakan toimitusjohtaja 1941–1956 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä, kuten Lahden kaupunginhallituksen jäsenyys 1940–1945, Kulutusosuuskuntien Keskusliiton hallintoneuvoston jäsenyys 1932–1935 ja edelleen vuodesta 1948 sekä Osuustukkukaupan hallintoneuvoston jäsenyys vuodesta 1944 ja puheenjohtajuus vuodesta 1949. Kauppaneuvoksen arvonimen Halme sai 1953. ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1902 syntyneet Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Akeat

Akeat (Dodonaea) on saippuamarjakasvien (Sapindaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 70–80 lajia. Akeoita tavataan ympäri maapallon lämpimillä ja trooppisilla alueilla. == Lajeja == * Dodonaea adenophora * Dodonaea aptera * Dodonaea baueri * Dodonaea divaricata * Dodonaea ericoides * Dodonaea humifusa * Dodonaea peduncularis * Dodonaea pinifolia * Dodonaea pinnata * Dodonaea tenuifolia * Dodonaea triangularis * Dodonaea viscosa – humala-akea == Lähteet == == Aiheesta muualla == * Suomen Lajitietokeskus: Akeat – Dodonaea Luokka:Saippuamarjakasvit
Elias Saura

Kustaa Elias Saura, aiemmin Selenius (17. huhtikuuta 1898 Pöytyä – 23. lokakuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen yritys- ja järjestöjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. ==Henkilöhistoria== Sauran vanhemmat olivat maanviljelijä, kanttori-urkuri Kaarle Emil Saura, aiemmin Selenius, ja Ida Eufemia Ketola ja puoliso vuodesta 1940 Lempi Irene Saloranta. Saura kävi Päivölän maamieskoulun 1922 ja Mustialan maamiesopiston 1923–1924. Hän osallistui Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan laboratoriotöihin ja seurasi luentoja 1928–1933. Opintomatkoja Saura teki useisiin eri maihin. Saura oli Perä-Pohjolan maanviljelysseuran rajaseutukonsulentti 1925, Pienviljelijäin Keskusliiton piirikonsulentti Uudellamaalla 1926–1927, Kulutusmaidontuottajain Liiton sihteeri 1927–1937 ja toiminnanjohtaja 1937–1944, Etelä-Suomen Osuusteurastamon toimitusjohtaja 1941–1959, Suomen Maitopropagandatoimiston toiminnanjohtaja 1929–1939, Helsingin kaupungin kansanhuollon johtaja 1939–1941 ja Tuottajain Lihakeskuskunnan toimitusjohtaja 1948–1949. Saura oli lisäksi Maito-lehden toimitussihteeri 1927–1944, Kodin Maitokirja -julkaisusarjan toimitussihteeri 1929–1934, Osuusteurastamo-lehden päätoimittaja 1948–1949 ja Maamiehen lääke -lehden päätoimittaja 1961–1971. Hän oli Medvastön tilan omistaja Kirkkonummella 1936–1944 ja Pikku-Siikajärven tilan omistaja vuodesta 1946. Sauralla oli lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä, mukaan lukien Maidon hintaneuvottelukunta, Kotieläintuotteiden mainostoimikunta, Lihataloudellinen Yhdistys, Helsingin meijeriyhdistys, Maitoliikkeiden luottamusvaliokunta, Maito- ja kermakauppakartellin luottamusvaliokunta, Helsingin Maidontarkastusyhdistys, valtion moottoriajoneuvotoimikunta, Lihanhankintayhdistysten liitto, Kulutusmaidontuottajain Liitto, Helsingin maitoliikkeiden luottamusvaliokunta, Liiketyönantajain Keskusliitto, Pellervo- Seuran taloudellinen neuvottelukunta ja Maataloustuottajain Keskusliiton teuraskarjakaupallinen keskustoimikunta. Hän oli Walter Ehrströmin nimeä kantavan säätiön perustajia ja hallituksen jäsen vuodesta 1958. Kauppaneuvoksen arvonimen Saura sai 1953.Kuka kukin on 1954, s. 771. Viitattu 14.9.2022. Maanviljelijä, kansanedustaja Kalervo Saura oli Elias Sauran veli.Kuka kukin on 1954, s. 772. Viitattu 14.9.2022. ==Julkaisuja== * Maidon hintaneuvottelukunta ja sen merkitys Helsingin maitomarkkinoille, 1936 * Maidontarkastustoiminnasta Helsingissä tuottajain näkökannalta arvosteltuna, 1936 * Kulutusmaidontuottajain Liitto 1926–1936, 1937 ==Lähteet== Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Kauppaneuvokset Luokka:Vuonna 1898 syntyneet Luokka:Vuonna 1991 kuolleet
Niinivedenpään työväentalo

Niinivedenpään työväentalo (myös Niiniveden työväentalo) oli Vesannon kunnan Niinivedenpään kylässä sijainnut työväentalo. Talo tuhoutui tulipalossa vuonna 1995. ==Historiaa== Niinivedenpään työväenyhdistys perustettiin 3.1.1909. Perustavassa kokouksessa yhdistykseen liittyi 25 jäsentä, ja yhdistys päätettiin liittää sosialidemokraattiseen puolueeseen. Jäsenistöstä oli aluksi enemmistö torppareita ja muita tilattomia maatyöläisiä, mutta pian osuudet laskivat ja käsityöläisten ja ammattitaidottomien työmiesten osuudet sen sijaan kasvoivat. Vuonna 1914 yhdistyksellä oli 75 jäsentä, joista hieman yli puolet erilaisia maatyöläisiä. Tuolloin se oli myös Vesannon suurin työväenyhdistys. ==Rakennus== Vuonna 1911 yhdistys osti rantatontin meijerin vierestä ja alkoi rakentaa siihen taloa. Vihkiäiset pidettiin 28. syyskuuta 1913. Talo jäi pian ahtaaksi, ja sitä laajennettiin vuonna 1926. Talo oli hirsirakenteinen, yksikerroksinen ja pinta-alaltaan laajennuksen jälkeen 198 neliömetriä. Sen korkeus oli 7 metriä. Juhlasalissa oli 130 istumapaikkaa. Vuonna 1927 Vapaus -lehti kertoi, että talon kaikkien seinien alaosaan oli asennettu Enson pahvi, joka oli "tammeksi maalattu". Juhlasalin ja eteisen laipiot oli maalattu valkeiksi. Ikkunapuut sisältä ja ulkoa oli myös maalattu valkeiksi. Juhlasalin uunit oli maalattu keltaisiksi, ja kaikkien huoneiden lattiat oli maalattu. Seinät oli "pelkotettu" ja rakennuksen vanhempi osa uudelleen katettu. Taloon vedettiin sähköt vuonna 1954, vesikatto uusittiin 1949 ja aaltopeltikatto asennettiin 1963. 1980-luvun lopulla talo oli vielä hyväkuntoinen. ==Toimintaa työväentalolla== 30\. syyskuuta 1934 yhdistys aikoi järjestää 25-vuotisjuhlat omalla talollaan, mutta ne kiellettiin viime tipassa paikkakunnalla sattuneen poliotapauksen vuoksi. Samaan aikaan suojeluskunnan ja lottien sallittiin kuitenkin pitää arpajaisia nuorisoseurantalolla, joten kiellon arveltiin olleen poliittinen. Vuonna 1939 30-vuotisjuhlat sen sijaan onnistuivat, ja ohjelmassa oli muun muassa puheita, näytelmä, soittoa ja tanssiaiset. Talo säilyi Niinivedenpään työväenyhdistyksen hallussa loppuun saakka, vaikka oma käyttö olikin vähäistä. Loppuaikoina talossa oli vuokralla urheiluvaateompelimo. Tammikuussa 1995 talo tuhoutui tulipalossa käytännössä korjauskelvottomaksi. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Vesannon rakennukset ja rakennelmat‎
Harinkaan työväentalo

Harinkaan työväentalo oli Vesannon kunnan Harinkaan kylässä sijainnut työväentalo. Talo myytiin yksityiskäyttöön vuonna 1975. ==Historiaa== Harinkaan Työväenyhdistys (31.10.1920 saakka Vesijärven Työväenyhdistys) perustettiin vuonna 1906. Pian perustamisen jälkeen yhdistystoiminta kuitenkin hiipui, sillä jo vuonna 1909 ”kuollut” yhdistys päätettiin "herättää eloon". Mahdollisesti tämän jälkeen yhdistys osti vuokratontilla olleen torpan. Torppa oli pieni, ja siinä pystyttiin järjestämään kokouksia, mutta ei iltamia. Yhdistys myi torpan Osuusliike Savolle myymälätiloiksi voitolla. Nimenvaihdoksen jälkeen yhdistys ryhtyi hankkimaan uutta taloa. Puutavarayhtiön metsään jättämistä ”alimittaisista” puista, jotka eivät kelvanneet tukkipuiksi, alettiin rakentaa 19 x 9 metrin suuruista taloa. Hirret saatiin veistettyä ja kehikko koottua talven 1920–1921 aikana, ennen kuin rahat loppuivat. Vuonna 1921 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja vuonna 1923 rakennuskehikko takavarikoitiin. Vuonna 1924 perustettu, Työväen Urheiluliittoon kuulunut Voimistelu- ja Urheiluseura Elo onnistui ostamaan kehikon kesällä 1925, ja rakennustyöt jatkuivat niin, että talon tupaantuliaisia vietettiin keväällä 1926. Vuokratontin omistus oli kuitenkin muuttunut, ja uusi omistaja ei suostunut jatkamaan tontin vuokraa. Lopulta Voimistelu- ja Urheiluseura Elo lakkautti itsensä vuoden 1930 alussa ja myi talon edellisenä vuonna perustetulle Harinkaan Sosialidemokraattiselle Työväenyhdistykselle. Talo siirrettiin hevosvoimin uudelle tontille, ja kesäkuun 13. päivänä vuonna 1930 sosialidemokraattinen yhdistys pääsi kokoontumaan talolla. Talo oli yhdistyksen käytössä 1960-luvulle saakka. Vuonna 1975 se myytiin yksityiselle kesäasunnoksi, missä käytössä se oli vielä vuonna 1988. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. ==Rakennus== Talo oli hirsirakenteinen, ja sen pinta-ala oli 172 neliömetriä. Taloon kuului eteinen, keittiö, juhlasali ja näyttämö. Tontille rakennettiin erikseen myös putka. Sähköt taloon vedettiin vuonna 1954. == Lähteet == Luokka:Työväentalot Luokka:Vesannon rakennukset ja rakennelmat
Vaihdokas (vuoden 1980 elokuva)

Vaihdokas (, tunnetaan Suomessa myös nimellä Keskiyön painajainen) on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut kanadalainen yliluonnollinen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Peter Medak. Sen pääosia esittävät George C. Scott, Trish Van Devere ja Melvyn Douglas. Elokuva kertoo New Yorkilaisesta säveltäjästä, joka muuttaa Seattleen suureen ja syrjäiseen taloon, joka saattaa olla kirottu. Elokuvan käsikirjoitus perustuu Russell Hunterin laatimaan tarinaan, joka taas perustuu hänen omiin kokemuksiinsa 1960-luvun loppupuolella. Vaihdokas sai maailmanensi-iltansa 26. maaliskuuta 1980 elokuvafestivaaleille, Dallasissa. Suomen-ensi-iltansa se sai 11. heinäkuuta 1980. Nykyään sitä pidetään kulttielokuvana, yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista kauhuelokuvista sekä yhtenä vaikutusvaltaisimmista kanadalaisista elokuvista. == Näyttelijät == == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * * Luokka:Vuoden 1980 kanadalaiset elokuvat Luokka:Kanadalaiset kauhuelokuvat Luokka:Kummitustaloelokuvat
Andi Matichak

Andi Matichak (s. 7. kesäkuuta 1994) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Halloween-kauhuelokuvasarjasta. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1994 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Humala-akea

Humala-akea (Dodonaea viscosa) on saippuamarjakasvien (Sapindaceae) heimoon, akeoiden (Dodonaea) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on hyvin muunteleva laji ja siitä on erotettu seitsemän eri alalajia. Alalajit eroavat toisistaan muun muassa maantieteellisen levinneisyyden, lehtituntomerkkien sekä kasvutavan perusteella. Humala-akean kukat ovat pieniä ja terälehdettömiä. Kukkien leveys on alle 1 cm. Kukat ovat yleensä yksineuvoisia ja kasvit kaksikotisia. Humala- akea kukkii kevään ja kesän aikana. Laji on tuulipölytteinen. Hedelminä olevat siivekkäät kodat muuttuvat kypsyessään vihreän- tai kermanvärisistä kirkkaanpunaisiksi. Kotien halkaisija on noin 2 cm. Varhaisimmat Australiaan saapuneet eurooppalaiset käyttivät humala-akeaa oluen valmistukseen. Australian aboriginaalit ovat puolestaan käyttäneet humala-akeaa lääkkeenä hammassärkyyn, haavoihin sekä keihäsrauskujen pistoihin. Lisäksi humala-akeaa voidaan käyttää koristekasvina. == Lähteet == * Growing Native Plants: Dodonaea viscosa (Sticky Hop Bush) === Viitteet === == Aiheesta muualla == * Laji.fi: Humala-akea (Dodonaea viscosa) * iNaturalist: Humala-akea (Dodonaea viscosa) * JSTOR Global Plants: Dodonaea viscosa * Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Dodonaea viscosa * Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Dodonaea viscosa Luokka:Saippuamarjakasvit
Kukkakorisienet

Kukkakorisienet (Euplectellidae) on lasisieniin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä. == Taksonomia ja anatomia == Kukkakorisienet jaetaan kolmeen alaheimoon ja yhteensä niissä on 27 sukua. Alaheimot eivät välttämättä ole monofyleettisiä, ja niistä luopumista on ehdotettu. Kukkakorisienet ovat muodoltaan putkimaisia, tai mustuttavat maljaa tai säkkiä. Niiden tukiranka kostuu verkkomaisen mutta kuitenkin joustavan rakenteen muodostavasta piidioksidista. Tukirangassa on myös neulamaisia piikkejä eli spikuleja. == Lähteet == Luokka:Sienieläimet
Befana

Befana () on Italian kansanperinteen tuntema vanha ja ruma loppiaisnoita, joka täyttää lasten sukat lahjoilla loppiaisaattona. Tarinan mukaan hän oli liian kiireinen lähteäkseen kolmen viisaan miehen mukana kunnioittamaan Jeesuksen syntymää, mutta lupasi tavata nämä paluumatkalla. Kun Itämaan tietäjät vaihtoivat reittiään, noita oli tuomittu odottamaan heitä ikuisesti. Befana laskeutuu koteihin savupiipusta. Sana Befana tulee italian loppiaista tarkoittavasta sanasta Befana tai Epifania. == Lähteet == Luokka:Joulu Italiassa Luokka:Satuhahmot
Garnett Spearsin murha

Garnett-Paul Thompson Spears (3. joulukuuta 2008 – 23. tammikuuta 2014) oli yhdysvaltalainen poika, jonka hänen äitinsä Lacey Spears myrkytti suolalla tämän ollessa viisivuotias. Henkirikos on yksi tunnetuimpia niin sanotun välillisen Münchhausenin oireyhtymän aiheuttamia tapauksia, joissa huoltaja kuvittelee sairauksia huollettavalleen. == Lacey Spears == Lacey Spears (s. 1987) vietti lapsuutensa Decaturissa, Alabamassa. Ennen lapsensa syntymää hän oli lapsenvahtina toimiessaan ottanut luvatta kuvia lapsista ja väitti heitä omakseen. Hän oli yksinhuoltaja ja julkaisi sosiaalisessa mediassa tietoja poikansa terveysongelmista. Lacey muutti Garnettin kanssa Floridaan asuakseen isoäitinsä Peggyn kanssa. 14 kuukautta ennen pojan kuolemaa he muuttivat Chestnut Ridgeen New Yorkin osavaltioon. Lacey väitti, että Garnettin isä oli poliisi nimeltä Blake, joka oli kuollut autokolarissa. Tämä väite todistettiin kuitenkin myöhemmin valheeksi. Pojan oikea isä oli Laceyn ystävä Chris Hill, joka olisi halunnut olla osa pojan elämää, mihin tämän äiti ei kuitenkaan suostunut. Hän keksi pojalleen useita sairauksia ja vaivoja, joita tällä ei kuitenkaan ollut. Tämä viittaa Münchhausenin oireyhtymään. == Murha == Tammikuussa 2014 Garnett vietiin Nyackin sairaalaan New Yorkissa. Kaksi päivää myöhemmin hänen vointinsa huononi ja huomattiin, että pojan natriumtasot tasot olivat nousseet vaarallisen korkeiksi. Hänet myöhemmin siirrettiin Maria Faferin lastensairaalaan Valhallassa. Hänen vointinsa oli parantunut, mutta hänen aivonsa olivat jo turvonneet, minkä takia hänet laitettiin elintoimintojen ylläpitoon. 23. tammikuuta Garnett Spears julistettiin virallisesti kuolleeksi. Lääkärit epäilivät Laceyn myrkyttäneen poikansa suolalla, minkä vuoksi aloitettiin tutkinnat. == Tutkinta == Kotietsinnässä poliisit löysivät kaksi tiputuspussia. Kun ne tutkittiin tarkemmin, niistä löydettiin valtavia määriä suolaa. Samalla talosta löytyi useita suolapakkauksia. Lacey pidätettiin lähes viisi kuukautta lapsensa kuoleman jälkeen 17. kesäkuuta 2014. == Oikeudenkäynti == Spearsin oikeudenkäynti alkoi helmikuussa 2015. Laceyn ei kerrottu osoittaneen juurikaan tunteita istuntojen aikana. Hänen asianajajansa väittivät, että Garnettin kuolema johtui sairaalan tekemästä hoitovirheestä. Oikeus kuitenkin totesi naisen syylliseksi poikansa murhaan. Hän sai 20 vuotta vankeutta toisen asteen murhasta. == Lähteet == Luokka:Murhatut lapset Luokka:Murhat Yhdysvalloissa Luokka:New Yorkin osavaltion historia Luokka:Vuoden 2014 rikokset
Saustila

Saustila on kylä ja kartano Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa. == Historia == Saustilan omisti 1400-luvun alussa Rötker Olofsson Diekn, jonka tyttären naimisen kautta tila näyttää siirtyneen Skelge-suvulle. Vuonna 1490 Henrik Dieknin puoliso Lucia Skelge myi sen arkkipiispa Jakob Ulfssonille, piispa Maunu Särkilahdelle, valtionhoitaja Sten Sture vanhemmalle ja asemies Knut Posselle, jotka samana vuonna lahjoittivat sen monien muiden ostamiensa tilojen ohella Naantalin luostarille. Vuonna 1531 Saustila peruutettiin kruunulle ja oli sitten "kuninkaan perintöä ja omaa", kunnes se vuonna 1553 vaihdon kautta siirtyi Nils Mickelssonille, Liesniemen herralle, jonka jälkeläisillä (Blåfield-suvulla) se oli vuoteen 1693. Samana vuonna sen osti nimismies Johan Forsskåhl. jonka äiti oli Blåfield-sukua. 1500-luvun jälkimmäisellä puoliskolla mainitaan Saustilan omistajana myös Olaf Svart, jonka puoliso oli omaa sukua Blåfield. Forsskåhlin kuoltua 1703 ovat Saustilan omistaneet muun muassa ratsumestari Lindbom (1703–1722), hovioikeuden asessori ja sittemmin maaherra Lars Johan Ehrenmalm (1722–1754), piispa Johan Browallius, kapteeni Georg Ehrenmalm (1758–1798), professori ja sittemmin valtioneuvos Gabriel Erik von Haartman (k. 1815), Fock-suku (n. vuoteen 1863), tilanomistaja K. H. Haartman ja agronomi Otto Rotkirch (1901–1909). Kartanon puinen päärakennus on vuodelta 1817 ja on mahdollisesti Carl Ludvig Engelin piirtämä. ==Lähteet== Luokka:Sauvon kylät Luokka:Suomen kartanot
Jake Austin Walker

Jake Austin Walker (s. 22. kesäkuuta 1997) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka tunnetaan työstään Jared Talbotina Rectifyssa ja Henry King Jr.nä DC Universe -sarjassa Stargirl. Luokka:Vuonna 1997 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt Luokka:Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Bourisp

Bourisp (oksitaaniksi: Borisp) on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Neste-joen varrella, noin 43 kilometriä Bagnères-de-Bigorren kaupungista kaakkoon. Kunnan keskustassa oleva Notre-Damen kirkko on alkujaan peräisin 1200-luvulta. Nykyisen ulkoasunsa se sai 1500-luvun lopulla. Samalta ajalta on peräisin kirkon seinämaalaukset. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Hautes-Pyrénées’n kunnat
Jouni Miettinen

Jouni Miettinen (s. 15. syyskuuta 1952) on suomalainen ravivalmentaja. Miettinen valmentaa hevosia Porin Pinomäessä. Aiemmin Miettinen on työskennellyt graafisella alalla toimitusjohtajana sekä muissa johtotehtävissä. Kuninkuusraveihin Miettinen on osallistunut Rapin Aatoksella, Larvan Hurmoksella, Heilikalla, Jussin Vapulla, Heianilla, Kemun Tutulla, Loisto-Piirolla, Vislakalla ja Vaivalla. Miettinen toimi myös Porin raviradalla ratavalmentajana vuodesta 2017 vuoteen 2020. == Lähteet == * Jouni Miettinen Suomen Hippoksen tietokannassa === Viitteet === Luokka:Suomalaiset ravivalmentajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Ravihevosten kasvattajat ja omistajat Luokka:Vuonna 1952 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aase Olesen

Aase Olesen (24. syyskuuta 1934 Horsens – 1. helmikuuta 2013) oli tanskalainen Radikaalin Venstren poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1974–1977 ja 1979–1990 sekä toimi Tanskan sosiaaliministerinä 1988–1990. Koulutukseltaan hän oli opettaja. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Aase Olesen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla Luokka:Tanskan ministerit Luokka:Tanskalaiset opettajat Luokka:Vuonna 1934 syntyneet Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Xenacoelomorpha

Xenacoelomorpha on eläinkunnan pääjakso, joka sisältää noin 400 lajia matoja. Ne elävät lähes yksinomaan meressä. Pääjakson monimuotoisin ryhmä on alkeislattanat (Acoela). Suomesta lajeja tunnetaan seitsemän, jotka ovat kaikki alkeislattanoita. == Kuvaus == Xenacoelomorpha-lajit ovat pehmeäruumiisia, litteitä matoja, joilla ei ole ruumiinonteloa. Lisäksi niiltä puuttuu muun muassa peräaukko, nefridiot ja verenkiertojärjestelmä. Umpimadot (Acoelomorpha) ovat pieniä, korkeintaan muutaman millimetrin kokoisia, mutta Xenoturbellida-ryhmän lajit ovat paljon suurempia. Xenoturbella monstrosa voi kasvaa jopa yli 20 senttimetrin pituiseksi. == Elintavat == Xenacoelomorpha- lajit elävät meressä, esimerkiksi rantahiekassa ja mutasedimentissä, jotkin lajit myös pelagisessa vyöhykkeessä. Jotkin umpimadot ovat endobiontteja, jotka elävät merimakkaroiden ja merisiilien ruumiiden sisällä. Xenacoelomorpha-lajit ovat hermafrodiitteja. == Luokittelu == Xenacoelomorpha sisältää kolme pääryhmää – alkeislattanat (Acoela), Nemertodermatida ja Xenoturbellida –, joita ei aina ole osattu yhdistää toistensa sukulaisiksi. Aiemmin nämä ryhmät luokiteltiin värysmatoihin (Turbellaria). Molekyylifylogeneettiset tutkimukset ovat kuitenkin muuttaneet käsitystä luokittelusta, vaikka tutkimustulokset ovat olleet usein ristiriitaisia. Kolme pääryhmää yhdistävä Xenacoelomorpha-pääjakso kuvattiin vuonna 2011. Xenacoelomorpha-pääjakson jaottelu: * Pääjakso: Xenacoelomorpha ** Alajakso: Umpimadot (Acoelomorpha) *** Lahko: Alkeislattanat (Acoela) *** Lahko: Nemertodermatida ** Alajakso: Xenoturbellida *** Heimo: Xenoturbellidae Toisin kuin muilla kaksikylkisillä, Xenacoelomorpha-lajeilla ei ole nefridioita. Todennäköisesti pääjakso onkin kaikkien muiden kaksikylkisten eli Nephrozoa- kladin sisarryhmä. Alla on kladogrammi, joka osoittaa Xenacoelomorphan mahdollisen sijainnin eläinten evoluutiopuussa: == Lähteet == * * Jondelius, Ulf & Raikova, Olga I. & Martinez, Pedro: Xenacoelomorpha, a Key Group to Understand Bilaterian Evolution: Morphological and Molecular Perspectives. Teoksessa === Viitteet === Luokka:Eläinkunta