EkBass/fiwiki-20250220-pages-articles huggingface dataset:
14./JR 37

14./JR 37 (Tyk.K/JR 37) oli Etelä-Pohjanmaan Itäisen ja Läntisen suojeluskuntapiirin yhdessä perustaman "ylimääräisen" Jalkaväkirykmentti 37:n Sampo Ahto, Veikko Pirilä, "Etelä-Pohjalaisia taisteluissa 2, 1919-1944", Keuruu 1989, ISBN 951-1-07671-X (JR 37) määrävahvuuteen sisältynyt tykistöyksikkö. Rykmentin pataljooniin kuuluneiden yhdeksän jalkaväkikomppanian, kolmen konekiväärikomppanian sekä kranaatinheitinkomppanian jälkeen Tyk.K oli rykmentin 14. perusyksikkö. Tykkikomppania perustettiin yleisessä liikekannallepanossa Alahärmän kirkonkylän nuorisoseuran talolla 18.6.1941. Yhdessä paikkakunnalla samanaikaisesti perustetun JR 37:n 1. jalkaväkikomppanian (I/JR 37) kanssa, Tyk.K marssi 19.6.1941 Kauhavalle myöhempää junakuljetusta odottamaan.Sotapäiväkirja Tyk.K/JR 37 18.6.41 - 31.12.42 Komppanian päällikkönä toimi 20.6. alkaen luutnantti Heinonen. == Lähteet == Luokka:Jatkosodan suomalaiset jalkaväkirykmentit
Kamisama Hajimemashita

Kamisama Hajimemashita (, , ) on mangasarja, jonka on kirjoittanut ja kuvittanut japanilainen Julietta Suzuki. Sarjan alkuperäinen julkaisija on Hakusensha (株式会社白泉社), joka julkaisi sarjaa tytöille suunnatussa Hana to Yume -lehdessä (花とゆめ) vuodesta 2008 lähtien. Sarja on käännetty usealle kielelle, esimerkiksi koreaksi, kiinaksi, englanniksi sekä ranskaksi, mutta ei suomeksi. Englanninkielisen version on julkaissut Viz Media. Vuonna 2012 sarjasta julkaistiin myös samanniminen anime, jota tuotettiin kaksi kautta sekä viisi suoraan videolle julkaistua erikoisjaksoa. == Juoni == Nanami Momozono on 16-vuotias lukiolaistyttö, joka haaveilee normaalista elämästä. Kun Nanamin isä pakenee kaupungista uhkapelivelkojensa takia, hän saa häädön asunnostaan, ja hänen elämänsä menee sekaisin. Pohtiessaan seuraavaa siirtoaan koditon Nanami kohtaa oudon miehen, joka on kiivennyt puuhun pakoon vihaista koiraa. Nanami päättää auttaa miestä ja hätistää koiran tiehensä. Kiitollinen mies ja Nanami alkavat keskustella ja Nanami kertoo tilanteestaan. Outo mies haluaa palkita Nanamin, koska tämä auttoi häntä, ja lahjoittaa Nanamille kotinsa. Lähtiessään mies käskee Nanamia kertomaan Mikagen lähettäneen hänet. Saapuessaan Mikagen ilmoittamaan paikkaan Nanamia odottaa ränsistynyt shintopyhäkkö. Nanami luulee Mikagen valehdelleen ja vannoo, ettei luota enää aikuisiin, kun hänen ympärilleen syttyy virvatulia. Nanami pakenee sisälle pyhäkköön, jossa häntä on vastassa yokai Tomoe sekä pyhäkön palvelijahenget Onikiri ja Kotetsu. Pyhäkön asukkaat luulevat Mikagen palanneen, mutta huomaavat pian, että kyseessä on toinen henkilö, jolle Mikage on antanut jumalvoimansa. Nanamin uusi elämä shintolaisena jumalana alkaa.Suzuki, Julietta: "Kamisama Kiss", luvut 1-6, Kanada: Viz Media == Hahmot == Nanami Momozono (桃園奈々生, Momozono Nanami) Nanami Momozono on 16-vuotias tyttö, jonka velkainen isä karkaa kaupungista jättäen tyttärensä oman onnensa nojaan. Nanami kohtaa puistossa kummallisen miehen, joka lahjoittaa kotinsa Nanamille. Käy ilmi, että mies on shintolainen jumala, joka lahjoitti pyhäkkönsä ja voimansa Nanamille. Nanamista tulee pyhäkön uusi jumala eli tochigami. Tomoe (巴衛) Tomoe on kitsune eli japanilainen kettudemoni, joka on japanilaiseen kansantarustoon kuuluva demoninen olento tai yokai. Tomoe palveli pyhäkön entistä jumalaa Mikagea. Tomoe kieltäytyy palvelemasta Nanamia, koska kokee ihmisen palvelemisen olevan hänen arvonsa alapuolella. Onikiri (鬼切) ja Kotetsu (虎徹) Onikiri ja Kotetsu ovat pyhäkössä asuvia palvelijahenkiä, jotka palvelivat Mikagea. Onikiri ja Kotetsu toivottavat Nanamin tervetulleeksi ja iloitsevat uuden jumalan tulosta. He opastavat Nanamia tämän uusissa askareissa jumalana. Mikage (ミカゲ) Mikage on shintojumala (tochigami), jonka erikoisalaa ovat ihmissuhteet. Mikage katosi pyhäköstään 20 vuotta sitten jättäen Tomoen sekä Onikirin ja Kotetsun jälkeensä. Kun Mikage tapaa Nanamin puistossa, hän päättää jättää pyhäkkönsä ja voimansa Nanamille. Mikage ei pidä koirista. == Lähteet == * * * * * == Viitteet == Luokka: Mangasarjat
Kickxellomycotina

Kickxellomycotina on suhteellisen alkeellisena pidettävä sienten alakaari, johon kuuluvat lajit kasvavat rihmoina haplofaasissa. Suvullisessa vaiheessa niillä on tyypillisesti paksuseinäisiä yhtymäitiöitä. Alakaareen kuuluvia sukuja ovat analyysin perusteella ainakin Kickxella, Pinnaticoemansia, Tieghemiomyces ja Coemansia. Alakaaren lajit eivät tuota itiöpesäkkeitä vaan monitumaisia itiöitä. Lajit ovat erikoistuneet kuolleella solulla kasvaviksi. Osa lajeista elää loisina toisilla sienillä tai eläimillä. Osa Kickxellomycetina-alakaaren lajeista tuottaa tutkitusti hiilihydraatteja hajottavia entsyymejä toimiessaan kuolleen aineksen hajottajina. Tämän vuoksi nämä lajit ovat pikemmin biotrofeja kuin saprotrofeja. Alakaaren sienistä on löydetty myös kitiiniä hajottavaa entsyymiä, mutta ei pektiiniä hajottavaa entsyymiä. Alakaaren lajeja on pidetty aiemmin yhtymäsieniin luokiteltavina. == Lähteet == Luokka:Sienet
AdVenture Capitalist

AdVenture Capitalist on videopeli, jossa tarkoituksena on rikastua. Pelin on kehittänyt ja julkaissut Hyper Hippo Productions. Se julkaistiin vuonna 2014 internetversiona selaimille ja mobiiliversiona Androidille. Vuonna 2015 se julkaistiin iOS:lle, Linuxille, macOS:lle ja Windowsille. Peli julkaistiin PlayStation 4:lle 16. elokuuta 2016. == Pelaaminen == Pelissä pitää saada enemmän ja enemmän rahaa ja tehdä sijoituksia. Peli alkaa siitä, kun pelaaja ostaa limonaadikojun ja se alkaa tehdä voittoa. Liiketoimintaa voi pelin edetessä laajentaa esimerkiski pankkeihin ja öljynporaukseen. Myöhemmin voi myös alkaa tehdä bisneksiä Kuussa ja Marsissa. Pelissä käytetään hiiren tai kosketuslevyn klikkauksia. AdVenture Capitalist on siis niin sanottu ”klikkeripeli”, joka muistuttaa mekanismeiltaan esimerkiksi Cookie Clickeriä. Yksi tärkeimmistä edistymisistä pelissä on se, kun sen aloittaa alusta suuremmilla voittokertoimilla. Mitä enemmän kertoja pelin aloittaa alusta, sitä eksponentaalisemmin tuotot kasvaa. Kun on saanut kaikki erilaiset bisnekset aloitetuksi, voi alkaa keräillä erinäisiä saavutuksia, joita peli sisältää. == Vastaanotto == Peli tuli erittäin suosituksi sen julkaisun jälkeen ja on säilyttänyt asemansa yhtenä ikonisimmista bisnespeleistä, vaikka sen kulta-aika onkin jo takana. Se on myös saanut kritiikkiä tylsistä saavutuksista ja liian hitaasta edistymisestä. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Virallinen verkkosivu Luokka:Vuoden 2014 videopelit Luokka:Android-pelit Luokka:iOS-pelit Luokka:Linux-pelit Luokka:MacOS-pelit Luokka:PlayStation 4 -pelit Luokka:Windows-pelit
Entropiakoodaus

Entropiakoodaus on informaatioteoriassa koodausmenetelmä, jolla tietoa esitetään symboleilla (merkeillä) niin, että koodin koko pyrkii kohti lähdetiedon entropiaa (hajetta) käyttämällä hyväksi lähdetiedon symbolien todennäköisyyksiä. Entropiakoodausta käytetään tietotekniikassa häviöttömien tiedonpakkausmenetelmien toteuttamiseen. Entropiakoodausmenetelmiä ovat muun muassa Huffmanin koodaus, aritmeettinen koodaus sekä ANS-koodaus. == Lähteet == Luokka:Koodausmenetelmät
Largo di Torre Argentina

Largo di Torre Argentina on arkeologinen alue Rooman keskustassa. Sieltä on löydetty neljä Rooman tasavallan aikaista temppeliä neljänneltä vuosisadalta eaa. toiselle vuosisadalle jaa. sekä jäänteitä Pompeiuksen teatterista. Aukio on osa muinaista Mars-kenttää eli Campus Martiusta. Nimi "Argentina" tulee ilmeisesti Strasbourgin kaupungin latinankielisestä nimestä Argentoratum. Paikalle oli 1920-luvulla tarkoitus rakentaa liiketalo, mutta esiin tulleiden raunioiden takia Benito Mussolini pyhitti alueen muinaismuistoille.Polkunen 2007, s. 236 Kaivausalueelle pääsevät vapaasti vain Rooman kulkukissat, joita hyväntekeväisyysyhdistys hoitaa. == Neljä temppeliä == Temppeli A on kolmannelta vuosisadalta eaa, ja mahdollisesti omistettu Juturnalle, lähteiden jumalattarelle. Muodoltaan pyöreä temppeli B on useimpien tutkijoiden mukaan "Tämän päivän onnettaren temppeli" (Fortuna huiusce diei), joka olisi rakennettu kimbreistä Viterbossa saadun voiton kunniaksi. Temppeli C on vanhin ja peräisin neljännen vuosisadan lopulta eaa. Se on omistettu luultavasti jumalatar Feronialle, jota sabiinit palvoivat. Toisen vuosisadan alussa rakennettiin temppeli D, suurin kaikista ja omistettu nymfeille tai pemarini- kotijumalille (lares), jotka suojelivat merenkulkijoita. Luultavasti vuonna 111 eaa. tapahtuneen tulipalon jälkeen luotiin uusi tuffilattia, joka nosti koko aukiota yli metrin. == Julius Caesarin murhapaikka == Temppeleiden B ja C välissä on karkea tuffikivestä tehty kellari, joka kuului Pompeiuksen teatterin kuuriaan eli paikkaan, jossa Rooman senaatti kokoontui 15. maaliskuuta vuonna 44 eaa. Tässä kokouksessa Julius Caesar murhattiin puukottamalla. Senaatilla ei tuolloin ollut vakituista kokoontumispaikkaa, vaan se kokoontui eri osoitteissa. == Lähteet == * === Viitteet === Luokka:Campus Martius
Tujeeni

Tujeeni on kaksirenkainen monoterpeeni. Sitä esiintyy monien kasvien eteerisissä öljyissä. Se antaa pistävää makua johinkin yrtteihin kuten kynteliin. Nimityksellä 'tujeeni' tarkoitetaan yleensä α-tujeenia. β-tujeeni (tai 2-tujeeni) on harvinaisempi isomeeri, jossa rengasrakenteen kaksoissidos on muuttanut paikkaa. Toinen kaksoissidoksen sijaintiin perustuva isomeeri on sabineeni. Kemiallisen rakenteen vertailu α-tujeeni β-tujeeni sabineeni ==Lähteet== Luokka:Terpeenit
Kidderminstermatto

Kidderminstermatto on nimitys arvostetulle ja kestävälle mattotyypille, joka kudotaan ilman loimia tiiviisti kaksivärisellä kuteella siten, että matto käännettynä nurin on vastakkainen väreiltään. Matolle tunnetaan nimitykset Ingrain, Kidderminster ja Scotch. Mattoa voi käyttää myös seinäryijynä. Tyyli muistuttaa jossain määrin kuuluisia itämaisia mattoja ja sitä on pidetty itämaisten mattojen kopionakin, mutta tämä matto on ollut jo Birminghamin lähellä Isossa-Britanniassa sijaitsevan Kidderminsterin kaupungin merkkituote jo 1700-luvulla ja perinteet jatkuvat keskiajalle. Enimmillään kaupungissa on ollut yli 30 mattokutomoa. == Lähteet == Luokka:Kudonta
Kuusenkultaruoste

Kuusenkultaruoste (Chrysomyxa abietis) on kuusen neulasia kellastava ruostesieni, joka esiintyy vain kuusella. Neulaset muuttuvat ruskehtaviksi ja niihin tulee talvi-itiöitä, ja ne putoavat noin vuoden kuluttua tartunnasta. Tätä lajia paljon yleisempi on kuusen-suopursunruoste (Chrysomyxa ledi), joka on joka toisena vuonna kuusella ja joka toisena vuonna suopursulla ja joka aiheuttaa yleisemmin vahinkoja. Yleisesti katsotaan, ettei tätä ruostesientä ole tarpeen esimerkiksi Suomen oloissa torjua, vaikka se saattaa hieman hidastaa kuusen kasvua. == Lähteet == Luokka:Ruostesienet Luokka:Metsätuhot
Montigny-sur-Meuse

Montigny-sur-Meuse on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, noin 44 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista pohjoiseen. Saint-Lambertin kirkko on rakennettu vuonna 1765, ja se on luokiteltu historialliseksi muistomerkiksi. Kirkon stukkokoristeet ovat näyttäviä. Kirkon oratoriossa on edelleen nähtävissä sen goottilaiset muodot. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ardennesin kunnat
Hyperbolos

Hyperbolos (, ) oli ateenalainen poliitikko peloponnesolaissodan aikana. Hän oli vaikutusvaltaisimmillaan Kleonin kuoltua. Hänet karkotettiin Ateenasta vuonna 416 tai 415 eaa. viimeisenä ostrakismin kohteena. Hän kuoli vuonna 411 eaa. == Elämä == Historioitsija Theopompokselta jäänyt katkelma esittää, että Hyperbolos oli Khremeksen poika, mutta ostrakismoksessa käytetyistä saviastian paloista eli ostrakoneista näkyy, että hänen isänsä nimi oli Antifanes. Jotkin antiikin lähteet väittävät Hyperboloksen olleen orjaperheestä, mutta se on epätodennäköistä, kun huomioidaan hänen isänsä kreikkalainen nimi. Hyperbolos oli demagogi, ja viitaukset Aristofaneen näytelmässä Ritarit vihjaavat, että hän, kuten Kleon, ajoi Ateenan kunnianhimoisempaa ulkopolitiikkaa. Hänen poliittisen uransa yksityiskohdat ovat tuntemattomia, mutta hän oli nähtävästi bulen jäsen ja mahdollisesti trireemin päällikkö eli trierarkki. Thukydides mainitsee Hyperboloksen vain kerran, mutta hyvin kielteiseen sävyyn. Aristofaneen lisäksi häntä pilkkasivat teoksissaan muut vanhan komedian kirjoittajat, kuten Hermippos ja Platon. Hyperbolos esitti ostrakismia vuonna 416 tai 415 eaa. mutta päätyi itse karkotettavaksi. Hänet surmattiin vuonna 412 tai 411 Samoksessa. Thukydides kirjoittaa, että surmaajat olivat oligarkiaa kannattaneita vallankumouksellisia. Theopompos väittää, että Hyperboloksen ruumis sullottiin viinileiliin ja heitettiin mereen, mutta väite saattaa perustua komediaan. === Ostrakismos === Hyperbolos karkotettiin Ateenasta noin 417–415 ostrakismin jälkeen. Plutarkhoksen kuvauksen mukaan Hyperbolos esitti ostrakismia itse ja toivoi karkotettavaksi joko Nikiasta tai Alkibiadesta (Theofrastos sanoo kohteena olleen Alkibiades tai oraattori Faiaks). Poliitikot panivat erimielisyytensä sivuun ja saivat kannattajansa äänestämään Hyperboloksen karkotuksen puolesta. Hyperboloksen ostrakismoksen ajoitus on epävarma. Perinteisesti on ajateltu, että hänet olisi karkotettu vuonna 417 eaa., kuusi vuotta ennen murhaansa. 1949 löydettiin kuitenkin myöhempi piirtokirjoitus, jossa Hyperbolos mainitaan erään lakimuutoksen esittäjänä. Joka tapauksessa 415 on viimeinen mahdollinen vuosi, jos Hyperboloksen tarkoituksena oli saada Alkibiades karkotetuksi. Näin ollen 416 ja 415 ovat mahdollisia vuosia. Vaikka ostraksismosta ei koskaan virallisesti lakkautettu, Hyperbolos näyttää olleen viimeinen, joka karkotettiin Ateenasta sen perusteella. == Lähteet == Luokka:Antiikin kreikkalaiset valtiomiehet Luokka:Kreikkalaiset henkirikosten uhrit
Kuusenjuovakariste

Kuusenjuovakariste (Lirula macrospora) on kotelosienten kaareen kuuluva kuusen loissieni, joka tarttuu nuorimpiin neulasiin ja yleensä pimeimpiin alaoksiin alkukesäisin. Noin vuoden kuluttua infektoituneet neulaset punertuvat ja niihin tulee tunnusomainen poikittainen juova. Yleensä sieni esiintyy vain nuorten kuusten neulasissa eikä niistä ole käytännössä haittaa kasvulle eikä sitä tarvitse näin ollen torjuakaan, mutta tämän sienen voi sekoittaa esimerkiksi ilman epäpuhtauksien aiheuttamaan ruskistumiseen. == Lähteet == Luokka:Kotelosienet Luokka:Metsätuhot
Delphine Seyrig

Delphine Claire Beltiane Seyrig (10. huhtikuuta 1932 Beirut, Syyrian ja Libanonin mandaatti – 15. lokakuuta 1990 Pariisi, Ranska)Mikael Fränti: Näyttelijätär Delphine Seyrig, Helsingin Sanomat, 18.10.1990, viitattu 5.5.2023.Actress Delphine Seyrig Dies At 58, Associated Press, 16.10.1990, viitattu 5.5.2023. oli ranskalainen näyttelijä. Hänellä on päärooli Chantal Akermanin ohjaamassa elokuvassa Jeanne Dielman (1975), jonka Sight & Sound -lehti valitsi vuonna 2022 maailman parhaaksi elokuvaksi.Laura Mulvey: The greatest film of all time: Jeanne Dielman, 23 quai du Commerce, 1080 Bruxelles, British Film Institute, viitattu 5.5.2023. == Elämä == Seyrigin isä oli ranskalainen arkeologi Henri Seyrig ja hänen äitinsä oli sveitsiläinen purjehtija Hermine de Saussure. Hänen veljensä oli säveltäjä Francis Seyrig. Hänen puolisonsa oli yhdysvaltalainen taiteilija Jack Youngerman.Jack Youngerman, Guggenheim, viitattu 5.5.2023. Seyrig oli myös vasemmistolainen ja feministinen aktivisti.Tribute to Delphine Seyrig – Actress, Director and Activist , Institut Français, viitattu 5.5.2023. == Filmografia == Vuosi Suomenkielinen nimi Alkuperäinen nimi Roolihahmo 1961 Viime vuonna Marienbadissa L'Année dernière à Marienbad Nainen 1963 Muriel Muriel Hélène 1966 La Musica La Musica Elle 1968 Varastettuja suudelmia Baisers volés Fabienne Tabard 1969 Linnunrata La Voie lactée Seksityöläinen 1971 Les Lèvres rouges Les Lèvres rouges Erzsébet Báthory 1972 Porvariston hillitty charmi La Charme discret de la bourgeoisie Simone Thévenot 1973 Shakaali The Day of the Jackal Colette 1974 Musta tuulimylly The Black Windmill Ceil Burrows 1974 India Song India Song Anne-Marie Stretter 1975 Jeanne Dielman Jeanne Dielman Jeanne Dielman 1975 Le boucher, la star et l'orpheline Le boucher, la star et l'orpheline Leski 1975 Aloïse Aloïse Aloïse 1976 Son nom de Venise dans Calcutta désert Son nom de Venise dans Calcutta désert Anne-Marie Stretter 1977 Lähettiläät The Ambassadors Marie de Vionnet 1977 Nainen peilikuvassa Reperages Julie 1979 Matkalla Útközben Barbara 1980 Rakas tuntematon Chère inconnue Yvette 1981 Pieni karkulainen Le Petit Pommier Äiti 1986 Golden Eighties Golden Eighties Jeanne 1986 Letters Home Letters Home Aurelia Plath == Palkinnot ja ehdokkuudet == === Bafta-palkinnot === Vuosi Elokuva Palkinto Lopputulos 1974 Shakaali Paras naissivuosa Film | Supporting Actress in 1974, Bafta, viitattu 5.5.2023. === Venetsian elokuvajuhlat === Vuosi Elokuva Palkinto Lopputulos 1963 Muriel Paras naisnäyttelijä (Coppa Volpi) History of the Venice Film Festival, Venetsian elokuvajuhlat, viitattu 5.5.2023. == Lähteet == == Aiheesta muualla == * * Luokka:Ranskalaiset näyttelijät Luokka:Vuonna 1932 syntyneet Luokka:Vuonna 1990 kuolleet
Delphine

Delphine () on ranskankielinen naisen etunimi. Sen alkuperä on latinankielinen nimi Delphinus/Delphina, joka tarkoittaa "delfoilaista".Delphine, Behind the Name, viitattu 6.5.2023.Delphina, Behind the Name, viitattu 6.5.2023. Suomessa etunimi Delphine on annettu yhteensä alle 122 ihmiselle.Nimipalvelu, Digi- ja väestötietovirasto, viitattu 6.5.2023. == Tunnettuja Delphine-nimisiä == * Delphine Batho (s. 1973), ranskalainen poliitikko * Delphine Cascarino (s. 1997), ranskalainen jalkapalloilija * Delphine Claudel (s. 1996), ranskalainen maastohiihtäjä * Delphine de Girardin (1804–1855), ranskalainen runoilija ja kirjailija * Delphine Gibson (1903–2018), pitkäikäinen yhdysvaltalainen * Delphine LaLaurie (1787–1849), louisianalainen seurapiirinainen ja sadisti * Delphine Peretto (s. 1982), ranskalainen ampumahiihtäjä * Delphine Racinet (s. 1973), ranskalainen haulikkoampuja * Delphine Seyrig (1932–1990), ranskalainen näyttelijä Lisäksi: * Belle Delphine (s. 1999), eteläafrikkalais-brittiläinen internet-persoona ja pornonäyttelijä == Lähteet == Luokka:Etunimet
Jean Aumer

Jean-Louis Aumer (21. huhtikuuta 1774 tai 1776, Strasbourg – heinäkuu 1833, St-Martin-en-Bosc) oli ranskalainen balettitanssija ja -koreografi. Vuodet 1791–1792 hän oli Lontoossa Jean Daubervalin opetuksessa. Sen jälkeen hän tanssi kaudet 1794 ja 1795 ensin Jean-Georges Noverren balettiseurueessa ja sitten King's Theatre -teatterissa. Ensiesiintymisensä hän teki vuonna 1798 Pariisin oopperassa. Vuonna 1804 Aumer aloitti balettimestarin työnsä niinikään Pariisissa. Hän ohjasi useita Daubervalin töitä, kuten La Fille mal gardéeta, ja kirjoitti omia balettejaan. Hänen tyylinsä seuraili läheisesti Daubervalin toimintabaletille kehittämiä periaatteita, ja hänen töissään olikin paljon dramatiikkaa. Osa hänen baleteistaan saavutti hyvinkin paljon menestystä, ja esimerkiksi Les Amours d'Antoine et de Cléopâtre teki Westfalenin kuninkaaseen Jérome Bonaparteen niin suuren vaikutuksen, että hän kutsui Aumerin vuonna 1809 balettimestariksi Kasselin hoviteatteriin. Sen jälkeen Aumer teki töitä vielä Lyonissa ja Wienissä, kunnes hän vuonna 1820 muutti takaisin Pariisiin. Hän kirjoitti uusia baletteja, jotka saivat kuitenkin osakseen arvostelua eivätkä menestyneet. Aumer jäi eläkkeelle vuonna 1831 ja kuoli kaksi vuotta myöhemmin. == Baletteja == * Les Deux Créoles (1806) * Les Amours d'Antoine et de Cléopâtre (1808) * La Belle au bois dormant (1829) * Manon Lescaut (1830) == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset balettitanssijat Luokka:Ranskalaiset koreografit Luokka:Vuonna 1774 syntyneet Luokka:Vuonna 1833 kuolleet
Jean Dauberval

pienoiskuva|Jean Dauberval vuoden 1790 paikkeilla. Jean Dauberval, (ent. Bercher, 19. elokuuta 1742 Montpellier – 14. helmikuuta 1806, Tours) oli ranskalainen balettitanssija, -opettaja ja -koreografi. Häntä pidetään koomisen baletin keksijänä. Dauberval oli Jean-Georges Noverren huippuoppilas. Ensiesiintymisensä hän teki vuonna 1761 Pariisin oopperassa, ja jatkoi sen jälkeen tanssiuraansa vuoteen 1783 saakka ennen balettimestariksi ryhtymistään. Jo vuonna 1773 hän oli aloittanut apulaisbalettimestarina. Hänen oma tanssityylinsä oli ilmaisukykyistä ja elehtivää, ja hän opetti toimintabaletista samoin periaattein kuin Noverrekin. Daubervalin oppilaita olivat ainakin Charles Didelot ja Salvatore Viganò. Dauberval kirjoitti uransa aikana useita baletteja, joista tunnetuin on vuonna 1789 ilmestynyt La Fille mal gardée. Se on myös yksi vanhimmista baleteista, joita esitetään vielä 2000-luvulla. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset balettitanssijat Luokka:Ranskalaiset koreografit Luokka:Vuonna 1742 syntyneet Luokka:Vuonna 1806 kuolleet
Sverre Støstad

Sverre Kornelius Eilertsen Støstad (13. toukokuuta 1887 Steinkjer – 7. joulukuuta 1959 Trondheim) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1922–1949 ja toimi Norjan sosiaaliministerinä 1939–1945. Støstad siirtyi vuonna 1923 työväenpuolueesta irtautuneisiin kommunisteihin, ja toimi kommunistisen puolueen ensimmäisenä puheenjohtajana. Vuonna 1927 hän palasi työväenpuolueeseen. Ennen poliittista uraansa Støstad oli rakennustyöntekijä. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Sverre Støstad Norjan suurkäräjien verkkosivuilla Luokka:Norjan ministerit Luokka:Norjalaiset kommunistit Luokka:Vuonna 1887 syntyneet Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Alfred Madsen

Alfred Martin madsen (10. huhtikuuta 1888 Bergen – 8. toukokuuta 1962 Bærum) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1922–1945 ja toimi Norjan sosiaaliministerinä 1928 sekä kauppaministerinä 1935–1939. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Norjan ministerit Luokka:Vuonna 1888 syntyneet Luokka:Vuonna 1962 kuolleet
Solungavisa

Solungavisa on norjalainen vuonna 2008 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Åsnes. Lehti ilmestyy torstaisin ja kuuluu Amedia-konserniin. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== * Lehden verkkosivut Luokka:Norjalaiset sanomalehdet Luokka:Åsnes
Rajakytkin

pienoiskuva|Mekaaninen rajakytkin, jossa rullavipuohjaus. Rajakytkin on kytkin, jota ohjataan mekaanisen liikkeen tai lähestymisliikkeen avulla. Rajakytkintä voidaan käyttää ohjausjärjestelmissä laitteiden ohjaukseen tai tilan määrittämiseen, turvamekanismina eli turvarajakytkimenä, tai esimerkiksi erilaisten kappaleiden tai asioiden laskemiseen, tai havannoimiseen. Rajakytkimiä on erilaisia: tyypillisimpiä ovat muun muassa lähestymiskytkimet eli induktiiviset ja kapasitiivset kytkimet, sekä mekaaniset rajakytkimet. Induktiivisia kytkimiä käytetään esimerkiksi kappaleiden laskemiseen tai liikkuvien työkappaleiden sijainnin valvontaan. Induktiiviset kytkimet tunnistavat vain metallia tai muita hyvin sähköä johtavia materiaaleja. == Lähteet == Luokka:Anturit
Drew Helleson

Drew Helleson (s. 26. maaliskuuta 2001 Farmington, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Helleson pelaa NHL-joukkue Anaheim Ducksin organisaatiossa. Hellesonin pelipaikka on puolustaja ja hän laukoo oikealta. Colorado Avalanche varasi Hellesonin toisella kierroksella 47. varausvuorolla vuoden 2019 varaustilaisuudessa. Maaliskuussa 2022 Avalanche kauppasi Hellesonin ja toisen kierroksen varausvuoron vuoden 2023 varaustilaisuudessa Ducksiin vaihdossa Josh Mansoniin. Helleson on pelannut urallaan kolme NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt yhden maalin. Helleson kuului Yhdysvaltain joukkueeseen Pekingin talviolympialaisissa 2022. Olympiaturnauksen kolmessa ottelussa hän syötti yhden maalin. Helleson edusti Yhdysvaltoja myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Turnauksen seitsemässä ottelussa hän teki kaksi maalia ja kaksi syöttöä eli neljä tehopistettä. Kaikki uran tilastot päivitetty 6. toukokuuta 2023. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat Luokka:Anaheim Ducksin pelaajat Luokka:Colorado Avalanchen varaamat pelaajat Luokka:Vuonna 2001 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Anders Fryxell

Anders Fryxell (7. helmikuuta 1795 Edleskog – 21. maaliskuuta 1881 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija, pappi, rehtori ja Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1840. Fryxell kirjoitti sanat Värmlannin maakuntalauluun "Ack Värmeland, du sköna" ja julkaisi 46-osaisen Berättelser ur svenska historien -historiateoksen kouluja varten. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Ruotsalaiset historioitsijat Luokka:Ruotsalaiset kirjailijat Luokka:Ruotsalaiset papit Luokka:Ruotsalaiset opettajat Luokka:Rehtorit Luokka:Ruotsin akatemian jäsenet Luokka:Vuonna 1795 syntyneet Luokka:Vuonna 1881 kuolleet
Mustalumihome

Mustalumihome (Herpotrichia juniperi) on kotelosieniin kuuluva lähinnä katajan mutta muidenkin havupuiden tuholaisena pidettävä sienilaji. Sienen itiöemä on kotelopullo, joka on tavattavissa mustan rihmaston pinnalla. Rihmasto muodostuu yleensä talvella neulasten pinnalle syksyllä joutuneista itiöistä. Mustalumihome on erityisesti tavattavissa runsaslumisilla alueilla kuten Itä- ja Pohjois-Suomessa ja kosteissa olosuhteissa kuten suojasäällä myös lumen pinnalla. Tuho on selkeintä taimitarhoilla, jossa sientä on torjuttu kemiallisesti. Typpilannoitus pahentaa sienen esiintymistä. Metsissä tuhot jäävät vähäisiksi eikä niihin ole tarpeen puuttua. == Lähteet == Luokka:Kotelosienet Luokka:Metsätuhot
Martin Lillandt

Arne Karl Martin Lillandt (s. 23. marraskuuta 1945 Vaasa) on suomalainen eläköitynyt metsänhoitaja, päätoimittaja ja yritys- ja järjestöjohtaja, joka on saanut metsäneuvoksen arvonimen. Viitattu 6.5.2023. ==Henkilöhistoria== Lillandtin vanhemmat olivat metsäneuvos Sigurd Lillandt ja Toini Tellervo Väisänen. Hän avioitui 1973 erikoissairaanhoitaja Marja Inkeri Bycklingin kanssa. Lillandt tuli ylioppilaaksi Vasa svenska lyceumista 1964 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1969. Hän oli Peltosalmen Konepaja Oy:n markkinointipäällikkö 1969–1972, Oy W. Rosenlew Ab:n metsäosaston kenttäpäällikkö 1973–1974, korjuupäällikkö 1975, korjuu- ja kuljetuspäällikkö 1976–1977 ja mekaanisen metsäteollisuuden kehityspäällikkö 1977–1978, Sponsor Oy:n metsäkoneryhmän johtaja 1978–1979, Metsäkoneurakoitsijain Liiton, vuodesta 1980 Koneurakoitsijain Liitto, toiminnanjohtaja 1979–1986 sekä Koneyrittäjien liiton toimitusjohtaja 1986–1993. Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliiton metsäjohtaja Lillandt oli 1993–2002 ja Metsäliitto Osuuskunnan varatoimitusjohtaja 2003–2008. Hän oli myös Koneurakoitsija-lehden, vuodesta 1990 Koneyrittäjä-lehti, päätoimittaja 1979–1993, KL-Uutisten päätoimittaja 1984–1993 ja Finnmetko Oy:n toimitusjohtaja 1989–1993. Lillandtilla oli lisäksi useita kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 2005.Martin Lillandtin kenkää kalvavat kilpailuviranomaiset. Helsingin Sanomat, 23.11.1995, s. A4. ==Julkaisuja== * Puuston vaurioituminen harvennusleimikoiden koneellisessa korjuussa, 1970, Simo Hannelius ja Martin Lillandt. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset metsänhoitajat Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Lillandt

Maanviljelijä Karl-Johan Lillandt (1879-1976) ja hänen vaimonsa Emilia (o.s. Thomasfolk, 1881-1950) ottivat sukunimekseen Lillandt isojaon yhteydessä Pohjanmaalla Tiukan kunnassa 1900-luvun alussa. Tiukka liitettiin v. 1973 Kristiinankaupunkiin. Pariskunnalla oli seitsemän lasta: kunnallisneuvos Ivar Lillandt (1911-1991), Signe Uppstu (1912-2009), metsäneuvos Sigurd Lillandt (1914-2011), Lennart Lillandt (1916-1996), Elvina Mitts (1918-2002), Runar Lillandt (1921, kaatui sodassa 1941), Bertel Lillandt (1922-2012). Maanviljelysneuvos Runar Lillandt (s. 1944) on Ivar Lillandtin poika ja metsäneuvos Martin Lillandt (s. 1945) on Sigurd Lillandtin poika. Karl-Johan ja Emilia Lillandtilla on 23 lastenlasta. *Martin Lillandt (s. 1945), metsänhoitaja, yritys- ja järjestöjohtaja, metsäneuvos, Sigurd Lillandtin poika *Runar Lillandt (s. 1944), maanviljelijä ja elinkeinoelämän vaikuttaja, maanviljelysneuvos *Sigurd Lillandt (1914–2011), metsänhoitaja, järjestöjohtaja, metsäneuvos.
Montigny

Montigny voi tarkoittaa seuraavia: * Montigny-en-Morvan, kunta Nièvren departementissa Ranskassa * Montigny-en-Ostrevent, kunta Nordin departementissa Ranskassa * Montigny-le-Bretonneux, kunta Yvelinesin departementissa Ranskassa * Montigny-lès-Arsures, kunta Juran departementissa Ranskassa * Montigny-Saint-Barthélemy, kunta Côte-d’Orin departementissa Ranskassa * Montigny-sur-Armançon, kunta Côte-d’Orin departementissa Ranskassa * Montigny-sur-Meuse, kunta Ardennesin departementissa Ranskassa
James Fulton

James Fulton (s. 9. maaliskuuta 1992) on irlantilainen kartanlukija. Fulton on osallistunut WRC2-sarjaan Josh McErleanin kanssa ja rallin MM-sarjaan Craig Breenin kanssa. Fulton oli autossa kun Breen kuoli, mutta selvisi itse vammoitta. == Ura == Fulton aloitti rallissa vuonna 2012 ja osallistui kilpailuihin Amerikassa, Lähi-Idässä ja Euroopassa tavoitteena nousta rallin MM-sarjaan. Vuonna 2022 hän aloitti Craig Breenin kartanlukijana Japanin rallissa Paul Naglen jäätyä eläkkeelle. == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset kartanlukijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Aaron Johnston

Aaron Johnston (s. 2. syyskuuta 1995) on irlantilainen kartanlukija. == Ura == Johnston aloitti kartanlukijana vuonna 2011 Irlannin kansallisissa rallikilpailuissa ja toimi useiden kuljettajien kanssa. Hän aloitti vuonna 2016 Britannian juniorisarjassa Adam Bustardin kanssa. Vuonna 2019 hän aloitti Oliver Solbergin kartanlukijana, jolloin he voittivat Rally Liepājan sekä Latvian mestaruuden. Vuonna 2020 he osallistuivat täyteen WRC3-sarjaan. Vuoden 2021 lopussa hän aloitti kartanlukijana Takamoto Katsutalle rallin MM-sarjassa kauden kolmessa viimeisessä kilpailussa. Johnston sirtyi Keaton Williamsin tilalle, joka aloitti Katsutan kartanlukijana Daniel Barrittin loukattua selkänsä aikaisemmin kaudella. == Lähteet == Luokka:Irlantilaiset kartanlukijat Luokka:Vuonna 1995 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Cándido Carrera

Cándido Carrera (s. 1980, Salvatierra de Miño) on espanjalainen kartanlukija. == Ura == Carrera aloitti vuonna 2010 kartanlukijana José Antonio Suárezille WRC Academyssa. Hän osallistui kolmeen WRC3-sarjan kilpailuun Pepe Lópezin kanssa ja hän on osallistunut myös historic-ralleihin. Vuonna 2021 hän aloitti Dani Sordon kartanlukijana rallin MM-sarjassa. == Lähteet == Luokka:Espanjalaiset kartanlukijat Luokka:Vuonna 1980 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Uussamanismi

Uussamanismi (myös uusšamanismi) on uskonnollinen tai hengellinen suuntaus, jossa modernin yhteiskunnan jäsenet pyrkivät omaksumaan samanistisia rituaaleja, oppeja tai käytäntöjä. Uussamanistisia liikkeitä on syntynyt 1900-luvun loppupuolelta alkaen, ja uussamanismi on kerännyt kannattajia lähinnä länsimaissa. Vaikka liikkeet ovat leimallisesti kehittyneisiin länsimaisiin yhteiskuntiin liittyviä, pyrkivät ne ottamaan vaikutteita etenkin Mesoamerikan, Pohjois-Amerikan, ja Amazonin alkuperäiskansoilta. Uussamanismissa näiden kulttuurien tarjoamia vaikutteita tyypillisesti poimitaan eklektisesti valikoiden. Vaikutteiden lähteenä toimivat etenkin kirjallisuus- ja internetaineistot. samanistisia oppeja usein tulkitaan ideolisoiden ja romantisoiden, ilman suoraa yhteyttä alkuperäiseen samanistiseen traditioon. Uussamanismi muistuttaa monilta osin New age- liikkettä ja uuspakanuutta. Kaikki nämä ovat modernille ja urbaanille yhteiskunnalle ominaisia henkisiä suuntauksia, jotka pyrkivät omaksumaan ajatuksia perinteisistä samanistisista tai luonnonuskontoihin liittyvistä traditioista. Kaikki ne ovat myös keskittyneet henkilön yksilöllisen kehittymisen edistämiseen uskonnollisluonteisten rituaalien ja harjoitteiden kautta. uussamanismissa samanistiset rituaalit esitetäänkin esimerkiksi keinona parantaa mielen hyvinvointia tai saavuttaa uusia mielentiloja. == Uussamanismin ja samanismin eroavaisuudet == Uussamanismin ja luonnonkansojen keskuudessa esiintyvien samanististen uskomusjärjestelmien välillä on lukuisia keskeisiä eroja. Samanismissa samaani on yhteisönsä keskeinen henkilö, jonka rooli nähdään tyypillisesti sekä oman yhteisönsä sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistajana, mutta ennen kaikkea kosmisen luonnonjärjestyksen ylläpitäjänä. Uussamanismissa henkisyyttä pyritään puolestaan harjoittamaan yksilöllisesti. Yhteisöä lujittavaa samaanin roolia ei välttämättä esiinny, vaan jokainen uussamanismin harjoittaja pyrkii harjoitteilla pikemmin edistämään omaa henkistä kehitystään tai hyvinvointiaan ja samanismi tarjoaa tähän lähinnä myyttisen paradigman, jonka kautta harjoitteita ja niihin liittyvää hengellistä symboliikkaa voidaan kehittää. Samanistiset yhteiskunnat myös syntyivät ja kehittyivät nyky-yhteiskuntaia primitiivisemmissä oloissa, joissa elämä on huomattavasti nyky-yhteiskuntia epävarmempaa ja vaarallisempaa. Uussamanismi taas on leimallisesti kehittyneiden yhteiskuntien urbaaniin väestöön liittyvä ilmiö. Näin ollen alkuperäisen samanismin taustalla vaikuttava kokemusmaailma, joka perustuu tarpeeseen turvata jatkuvuuden tunne omassa elinpiirissä, on varsin kaukana uussamanismin harjoittajien tyypillisestä kokemusmaailmasta. == Lähteet == luokka:Šamanismi
Martijn Wydaeghe

Martijn Wydaeghe (s. 1. syyskuuta 1992) on belgialainen kartanlukija. == Ura == Wydaeghe aloitti ralliuransa vuonna 2012 ja toimi kartanlukijana useille kuljettajille belgialaisissa ralleissa. Hän nousi tasolla ja toimi Philip Craccon kartanlukijana Rally de France Alsacessa seuraavana vuonna. Vuonna 2015 hän aloitti Mats van den Brandin kartanlukijana JWRC-sarjassa ja Guillaume de Méviusin kartanlukijana vuonna 2018. Vuoden 2021 alussa hän siirtyi Thierry Neuvillen kartanlukijaksi rallin MM-sarjaan. Kaudella 2024 Wydaeghe ja Thierry Neuville voittivat kuljettajien mestaruuden. Mestaruus on ensimmäinen Belgialaisen kuljettajan mestaruus. == Lähteet == Luokka:Belgialaiset kartanlukijat Luokka:Vuonna 1992 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Kaustislainen viulunsoitto

Kaustislainen viulunsoitto on suomalaiseen kansanmusiikkiin lukeutuva elävä kansanperinne, jota harjoitetaan lähinnä Keski-Pohjanmaalla Kaustisella. Kaustislainen viulunsoitto ei ole pelkästään viulunsoittoon liittyvä harraste, vaan traditioon kuuluvat tiiviisti myös kanteleensoitto-, tanssi- ja pukuperinne. Kaustislainen viulunsoitto on syntynyt osana alueen hääjuhlaperinteitä 1800-luvulta alkaen. Myöhemmin viulunsoitto on laajentunut osaksi jokapäiväistä arkea. Kaustisella on edelleen satoja perinteen harrastajia. Nykyään viulunsoittoperinne ei kuitenkaan ole niinkään kaikkialla arjessa tapahtuvaa ajanvietettä, vaan perinteen harrastaminen on organisoidumpaa ja sitä ylläpitävät lukuisat harrastajajärjestöt, ammattilaiset ja oppilaitokset. Vuonna 2021 kaustislainen viulunsoitto hyväksyttiin Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. == Lähteet == ==Aiheesta muualla== * Kansanmusiikki-insituutti: Kaustislainen viulunsoitto luokka:Suomalainen kansanmusiikki Luokka:Unescon aineettoman kulttuurin perintökohteet Luokka:Kaustinen
Koivunruskolaikku

Koivunruskolaikku (Asteroma microspermum) on laikkusieni, joka joka muodostaa suvuttomia kuromaitiöitä koivun lehtien alapinnalle. Ne näkyvät laakeina ja pyöreinä ruskeina laikkuina. Lehdet ruskettuvat syksyä kohden eivätkä pääse normaalilla tavalla kellastumaan. Lehdet varisevat herkästi, mutta metsätuhona laikkutautia ei pidetä merkittävänä. Biologisesti ruskolaikkusienen suvullista kehitysvaihetta ei toistaiseksi tunneta. Laji on aivan eri kuin viljan tuhoajana tunnettu ruskolaikku (Stagonospora nodorum). == Lähteet == Luokka:Kotelosienet Luokka:Metsätuhot
Häviäminen

Häviäminen (La Disparition) on ranskalaisen kirjailijan Georges Perecin surrealistinen romaani vuodelta 1969. Sen on suomentanut Ville Keynäs vuonna 2023. Perec asui lähes koko elämänsä Pariisissa. Sosiologian tutkinnon hän tosin suoritti Tunisissa, jossa hänen vaimonsa työskenteli vuoden ajan. Vuonna 1967 Perec tutustui Raymond Queneauhon, joka oli kirjallisuustyöpaja Oulipon toinen perustaja. Perec toimi aktiivisesti Oulipossa ja kehitti itsensä Oulipo-kirjallisuuden virtuoosiksi, josta on osoituksena varsinkin hänen pääteoksensa La vie mode d’emploi (1978, Elämä : Käyttöohje, suom. 2006), jonka hän omisti Queneaun muistolle. Jonkin rajoitteen käyttäminen on oulipolaisen kirjoittamisen keskeinen käsite ja tehokeino. Sen voi rinnastaa 1900-luvun modernisteihin: rajojen asettaminen luo vapautta. Rajoitteiden avulla kurotetaan konventioiden ulkopuolelle. Ryhmä työsti tekstejä niinsanotulla sonettigeneraattorilla, jossa kirjallisuus yhdistyi matematiikkaan. Kirjoittamista ilman tietyn kirjaimen käyttämistä nimitetään lipogrammiksi. Ranskan kielessä e-kirjain on yleisin vokaali, ja ryhmässä testattiin ilman e-vokaalia kirjoitettuja tekstejä. Perec alkoi rakentaa tällä periaatteella romaaniaan. Kun e-kirjain on aakkosten viides, vältetään myös sanaa viides, niin että kirjassa ei ole viidettä lukua.. Romaanissa on runsaasti erilaisia henkilöhahmoja ja kullakin on oma erikoinen tapansa elää ja kadota. Päähenkilö Anton Voyl (ranskan voyelle tarkoittaa vokaalia) katoaa salaperäisesti romaanin puolivälissä. Romaanista puuttuu luku viisi, sillä e on aakkosten viides kirjan ja romaanissa on yhtä monta lukua kuin aakkosissakin. Ystävät yrittävät etsiä Voylia, mutta aina kun he ovat lähestymässä arvoituksen ratkaisua, he vuorostaan katoavat. Suomennoksen lähtökohdaksi on otettu suomen tavallisin vokaali a, jota siis ei suomennoksessa käytetä. Saman periaatteen mukaan ei suomennoksessa ole ensimmäistä lukua. Sekä alkuperäisessä tekstissä että suomennoksessa harrastetaan tahallisia kömpelyyksiä ja vältetään kaikkein tavanomaisimpia kielen ilmaisuja. ==Lähteet== Luokka:Vuoden 1969 kirjat Luokka:Ranskalaiset romaanit Luokka:Surrealismi
Runar Lillandt

Karl Runar Lillandt (s. 24. helmikuuta 1944 Tiukka) on suomalainen maanviljelijä ja elinkeinoelämän vaikuttaja, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen. Viitattu 6.5.2023. Lillandtin vanhemmat olivat maanviljelijä, kunnallisneuvos Karl Ivar Lillandt ja Hilma Irene Erlands. Hänen puolisonsa oli Berit Lillandt. Runar Lillandt kävi keskikoulun, Oriveden Opiston ja Korsholman maanviljelyskoulun. Hän on ollut vuodesta 1967 maanviljelijä Tiukassa eli vuodesta 1973 Kristiinankaupungissa. Lillandtilla on ollut lukuisia luottamus- ja asiantuntijatehtäviä, mukaan lukien Osuuskunta Pohjanmaan Lihan edustajisto ja hallintoneuvosto, jonka puheenjohtajana hän toimi, Atrian hallintoneuvosto ja hallitus, A-Tuottajat Oy:n hallitus, Osuuskunta Metsäliiton hallintoneuvosto, jonka puheenjohtajana hän toimi, sekä Metsä-Serla Oyj:n, vuodesta 2001 M-real Oyj, hallitus. Lillandt on osallistunut myös Euroopan maatalousliiton (CEA) metsäkomission ja osuustoimintakomission toimintaan. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 2002. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset maanviljelijät Luokka:Maanviljelysneuvokset Luokka:Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Scarmagno

Scarmagno () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa.Scarmagno Sapere.it Scarmagno Turismo Torino Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 793 asukasta. ==Lähteet== ==Aiheesta muualla== Luokka:Torinon metropolikaupungin kunnat
Norsunluurannikon ralli 1991

Norsunluurannikon ralli 1991 (viralliselta nimeltään 23. Rallye Cote d'Ivoire - Bandama) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1991. Kilpailu järjestettiin 27.-31\. lokakuuta 1991 Abidjanissa. Kilpailu oli kauden kahdestoista. Kilpailu ajettiin avoimilla tieosuuksilla, joilla oli 97 aikatarkastuspistettä. Reitin kokonaispituus oli . Kilpailu kuului vain kuljettajien mestaruussarjaan (ei valmistajien mestaruussarjaan). Kilpailuun lähti 37 autokuntaa, joista yhdeksän pääsi maaliin. Kilpailun voitti Kenjiro Shinozuka, jolle voitto oli ensimmäinen rallin MM-sarjassa. Voitto oli myös ensimmäinen japanilaiskuljettajan voitto rallin MM-sarjassa. == Tulokset == Sija Kuljettaja Kartanlukija Auto Aika Ero 1 Kenjiro Shinozuka John Meadows Mitsubishi Galant VR-4 3:30.16 0.0 2\. Patrick Tauziac Claude Papin Mitsubishi Galant VR-4 5:39.04 +2:08.48 3\. Rudolf Stohl Reinhard Kaufmann Audi 90 quattro 8:08.01 +4:37.45 4\. Patrice Servant Thierry Pansolin Audi 90 quattro 9:29.19 +5:59.03 5\. Adolphe Choteau Jean-Pierre Claverie Toyota Corolla 9:47.26 +6:17.10 6\. Philippe Doué Laurent Urlique Renault Clio 10:08.35 +6:38.19 7\. Damien Chaballe Jacques Delvaux Suzuki Cultus 11:54.57 +8:24.41 8\. Nicolas Min Joseph Lambert Mazda 323 12:34.54 +9:04.38 9\. Jean-Claude Dupuis Natalie Chastagnol Toyota Corolla 13:09.50 +9:39.34 Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: Lähde: == Lähteet == Luokka:MM-rallikausi 1991 Luokka:Norsunluurannikon ralli
Lehtikuusenjuovakariste

Lehtikuusenjuovakariste (Hypodermella laricis) on eri lehtikuusilajeihin ilmaantuva sienitauti. Suomessa sitä on todettu ensi kerran vuonna 2007. Sienen pääesiintymisaluetta ovat olleet Keski-Euroopan vuoristometsissä. Taudin iskettyä lehtikuusen neulaset muuttuvat vihreistä punaruskeiksi. == Lähteet == Luokka:Kotelosienet Luokka:Kasvitaudit Luokka:Metsätuhot
Böblingenin piirikunta

Böblingenin piirikunta () on piirikunta Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa Stuttgartin hallintopiirissä. Sen pinta-ala on 618 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 26 kuntaa. Kesäkuun 2022 lopussa piirikunnassa oli 397 433 asukasta. Piirikunnan keskus on Böblingen ja suurin kaupunki Sindelfingen. == Kunnat ja kaupungit == Böbligenin piirikuntaan kuuluu 26 kuntaa, joista 9 on kaupunkeja. Suluissa kuntien asukasluvut 30. kesäkuuta 2022. Kaupungit * Böblingen (51 425) * Herrenberg (32 259) * Holzgerlingen (13 704) * Leonberg (49 291) * Renningen (18 560) * Rutesheim (10 854) * Sindelfingen (64 903) * Waldenbuch (8 745) * Weil der Stadt (19 296) Kunnat * Aidlingen (9 328) * Altdorf (4 698) * Bondorf (6 281) * Deckenpfronn (3 460) * Ehningen (9 316) * Gärtringen (12 780) * Gäufelden (9 283) * Grafenau (6 888) * Hildrizhausen (3 617) * Jettingen (8 098) * Magstadt (9 821) * Mötzingen (3 746) * Nufringen (5 931) * Schönaich (10 900) * Steinenbronn (6 531) * Weil im Schönbuch (10 057) * Weissach (7 661) == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Piirikunnan verkkosivut Luokka:Baden- Württembergin piirikunnat Luokka:Stuttgartin hallintopiiri
Gary Dilley

Gary J. Dilley (s. 15. tammikuuta 1945 Washington) on yhdysvaltalainen kilpauimari, joka saavutti olympiahopeaa selkäuinnissa vuonna 1964. Dilley saavutti Tokion olympialaisissa 1964 hopeaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2.10,5. Hän hävisi joukkuetoverilleen Jed Graefille 0,2 sekuntia molempien alitettua aiemman maailmanennätyksen mutta voitti Yhdysvaltain kolmoisvoiton varmistaneen Bob Bennettin 2,6 sekunnilla. Vuoden 1965 universiadeissa Budapestissa Dilley voitti kultaa 200 metrin selkäuinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Hän voitti Yhdysvaltain yliopistomestaruudet 100 ja 200 jaardin selkäuinnissa vuosina 1965 ja 1966. Dilley työskenteli urheilu-uransa jälkeen hammaslääkärinä. == Lähteet == Luokka:Yhdysvaltalaiset uimarit Luokka:Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1945 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
Nokia XR21

Nokia XR21 tai HMD XR21 on HMD Globalin 3. toukokuuta 2023 julkistama älypuhelin. Se julkistettiin alun perin Nokia XR21 -nimellä, mutta vuonna 2024 HMD Global esitteli sen uudelleen HMD XR21 -nimellä, kun yritys siirtyi käyttämään Nokia-brändin sijaan HMD-brändiä. Teknisiltä ominaisuuksiltaan puhelimet vastaavat toisiaan. Puhelimessa on kahdeksanydinprosessori ja 6,49 tuuman näyttö, joka tukee 120 hertsin virkistystaajuutta. Tallennustilaa on 128 gigatavua ja keskusmuistia kuusi gigatavua. Puhelimessa on kaksi takakameraa, joista toinen on 64 megapikselin pääkamera ja toinen kahdeksan megapikselin ultralaajakulmakamera. Etukameran tarkkuus on 16 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 4 800 milliampeerituntia, ja se tukee 33 watin latausta. Käyttöjärjestelmänä on Android 12. Puhelimelle on luvattu kolme vuotta versiopäivityksiä ja neljä vuotta tietoturvapäivityksiä. Puhelin on tehty rakenteeltaan erityisen kestäväksi. Se on pölyn- ja vedenkestävä, ja sen IP- luokitus on 68. Laite kestää tunnin upotuksen 1,5 metrin syvyyteen ja pudotuksen 1,8 metristä. Lokakuussa 2023 HMD Global kertoi, että se on aloittanut Nokia XR21:n valmistuksen Unkarissa. Kaikki HMD XR21 -puhelimet on valmistettu Unkarissa. == Lähteet == == Aiheesta muualla == *Nokia XR21 HMD Globalin sivuilla *HMD XR21 HMD Globalin sivuilla XR21 XR21 Luokka:Vuoden 2023 matkapuhelimet Luokka:Android-pohjaiset laitteet Luokka:Kosketusnäytölliset älypuhelimet
Robert McGregor

Robert "Bobby" McGregor (s. 3. huhtikuuta 1944 Falkirk, Skotlanti) on brittiläinen kilpauimari, joka saavutti vapaauinnissa olympiahopeaa vuonna 1964 ja voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 1966. McGregor osallistui kaksiin olympialaisiin. Tokiossa 1964 hän saavutti hopeaa 100 metrin vapaauinnissa ajalla 53,5, millä hän hävisi Yhdysvaltain Don Schollanderille 0,1 sekunnilla. Tokion kisojen viesteissä hän sijoittui seitsemänneksi 4 × 100 metrin vapaauinnissa ja kahdeksanneksi 4 × 100 metrin sekauinnissa sekä karsiutui 4 × 200 metrin vapaauinnin alkuerissä. Méxicon olympialaisissa 1968 McGregor sijoittui neljänneksi 100 metrin vapaauinnissa ajalla 53,5 ja 4 × 100 metrin vapaauinnissa sekä karsiutui 4 × 100 metrin sekauinnin ja 4 × 200 metrin vapaauinnin alkuerissä. McGregor saavutti EM-kilpailuissa Leipzigissa 1962 hopeaa 4 × 100 metrin vapaauinnissa ja voitti Utrechtissa 1966 kultaa 100 metrin vapaauinnissa. Vuoden 1967 universiadeissa hän saavutti kolme hopeaa ja yhden pronssin, joista yksi hopea tuli 100 metrin vapaauinnista ja loput mitalit viesteistä.. McGregor paransi useasti Euroopan-ennätystä 100 metrin vapaauinnissa vuosina 1963–1964, parhaimmillaan aikaan 53,9. Hän menetti ennätyksen syyskuussa 1964 ranskalaiselle Alain Gottvallèsille, joka ui maailmanennätyksen 52,9. McGregorin isä David McGregor kilpaili olympialaisissa vesipalloilijana vuonna 1936. == Lähteet == Luokka:Brittiläiset uimarit Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit Luokka:Vuonna 1944 syntyneet Luokka:Elävät henkilöt
J. K. Enqvist

Juho Konrad Enqvist (6. helmikuuta 1863 Hämeenlinna – 1920 Tampere) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli Kansan Lehden päätoimittajana vuosina 1898-1901. Enqvist oli varsinaiselta ammatiltaan savenvalaja. Hän piti liikettä Tampereen keskustorilla ja työskenteli myöhemmin Tampereen kaakelitehtaan työnjohtajana. Enqvist toimi 1890-luvulla Tampereen Ulkotyöväenyhdistyksen sihteerinä ja vaikutti myös Suomen Työväenpuolueessa. Hän oli perustamassa Kansan Lehteä ja toimi sen ensimmäisenä päätoimittajana. Enqvist jätti tehtävänsä saatuaan tuomion kunnianloukkauksesta, kun oli lehdessä arvostellut Ratinan Konepajan työläisten oloja. == Lähteet == Luokka:Suomalaiset päätoimittajat Luokka:Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet Luokka:Vuonna 1863 syntyneet Luokka:Vuonna 1920 kuolleet
Alain Gottvallès

Alain Alex Jean Gottvallès (22. maaliskuuta 1942 Casablanca, Marokko – 28. helmikuuta 2008 Aubenas) oli ranskalainen kilpauimari. Hän voitti vapaauinnissa kaksi Euroopan-mestaruutta vuonna 1962 ja ui 100 metrin vapaauinnissa maailmanennätyksen vuonna 1964. Gottvallès voitti Leipzigin EM- kilpailuissa 1962 kultaa 100 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauinnissa sekä saavutti hopeaa 4 × 200 metrin vapaauinnissa. Rooman olympialaisissa 1960 hän karsiutui alkuerissä 100 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, mutta Tokion olympialaisiin 1964 hän lähti 100 metrin vapaauinnin maailmanennätysmiehenä uituaan syyskuussa 1964 Budapestissa ajan 52,9. Tokiossa hän jäi kuitenkin 100 metrin vapaauinnissa viidenneksi ajalla 54,2 ja 4 × 200 metrin vapaauinnissa kuudenneksi, minkä lisäksi Ranskan joukkue hylättiin 4 × 100 metrin vapaauintiviestin loppukilpailussa. Elokuussa 1962 Gottvallès kuului maailmanennätyksen 3.42,5 uineeseen Ranskan 4 × 100 metrin vapaauintiviestijoukkueeseen. == Lähteet == Luokka:Ranskalaiset uimarit Luokka:Vuonna 1942 syntyneet Luokka:Vuonna 2008 kuolleet